cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Radon
Yksiköt
Radonin, kuten muidenkin radioaktiivisten aineiden määriä ja pitoisuuksia ei tavallisesti ilmaista massa- tai tilavuusprosentteina vaan aktiivisuutena tilavuus- tai massayksikköä kohti eli aktiivisuuspitoisuutena. Aktiivisuuden SI-yksikkö on becquerel, ja se vastaa sellaista määrää radioaktiivista ainetta, jossa yksi atomiydin sekunnissa hajoaa lähettämällä säteilyä. Koska radon-222-atomin massa on 222 atomimassayksikköä eli 222 · 1,660 · 10−24 = 3,686 · 10−22 grammaa ja sen hajoamisvakio on 2,098 · 10−6 s−1, voidaan laskea, että 1 Bq radonia vastaa noin 0,177 femtogrammaa eli 0,177 · 10−15 grammaa. Pitoisuuden ollessa 1 Bq/m3 on litrassa ilmaa noin 480 atomia radonia eli noin yksi radonatomi 5,6 · 1019 molekyyliä kohti.
Historia
Marie Curie huomasi vuonna 1899, että ilma muuttuu radioaktiiviseksi, kun se altistuu radiumille. Curie ei kuitenkaan tutkinut ilmiötä enempää. Saksalainen fyysikko Friedrich Ernst Dorn tutki Curien löytämää ilmiötä radiumyhdisteillä ja löysi radonkaasun vuonna 1900. Hän havaitsi kaasun tulevan radiumista ja kutsui sitä radiumin emanaatioksi. Nykyisin termein Dornin löytämä aine oli 222Rn. Ernest Rutherford tunnisti radonin alkuaineeksi kaksi vuotta myöhemmin. William Ramsay ja Robert Gray eristivät ensimmäisenä radonin vuonna 1908 ja nimesivät sen nitoniksi. Myöhemmin 1923 niton nimettiin radoniksi radiumin mukaan. Radon oli järjestyksessä viides löydetty radioaktiivinen alkuaine.
1900-luvun alussa havaittiin, että radiumin lisäksi myös toriumista ja aktiniumista lähti radioaktiivisia kaasuja. Niitä kaikkia nimitettiin aluksi emanaatioiksi. Rutherford ja Robert B. Owens raportoivat jo 1899 uudesta toriumin erittämästä radioaktiivisesta aineesta, jonka nykyisin tiedämme olleen 220Rn. André-Louis Debierne havaitsi aktiniumin hajoamissarjassa syntyvän kolmantena löydetyn radonin isotoopin 219Rn vuonna 1904. Tuolloin ei isotoopin käsitettä vielä tunnettu, minkä vuoksi eri aineista lähteviä radonin isotooppeja Rn-222, Rn-219 ja Rn-220 pidettiin aluksi eri alkuaineina. Niille ehdotettiin useita eri nimiä; nitonin ohella käytettiin nimityksiä radium-, aktinium- ja toriumemanaatio, myöhemmin lyhemmin radon, aktinon ja toron. Näistä toron (Tn) nimitystä näkee edelleen julkaisuissa, vaikka se ei ole IUPACin virallisen termistön mukainen.
Iholdy
thumb|250px|Iholdyn kylää Iholdy on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 412 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Iholdyn pinta-ala on 22 neliökilometriä.
Keskiviikko… 40 ensimmäistä hittiä
Keskiviikko… 40 ensimmäistä hittiä on Leevi and the Leavingsin kokoelmalevy, joka julkaistiin 30. syyskuuta 1997.
Levy oli vuosina 1997–2010 Suomen virallisella listalla yhteensä 134 viikkoa. Korkeimmillaan levy ylsi toiselle sijalle. Levyä on myyty 149 497 kappaletta, mikä tekee siitä 18. myydyimmän suomalaisen äänitteen Suomessa.
Kappaleet
Kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
CD 1
CD 2
No Limit
No Limit on alankomaalaisen eurodance-yhtyeen 2 Unlimitedin kappale. Se julkaistiin yhtyeen toisen studioalbumin No Limits! ensimmäisenä singlenä. ”No Limit” on edelleen yksi tunnetuimmista eurodance-kappaleista. Se oli maailmanlaajuinen hitti, ja sitä myytiin 2,8 miljoonaa kappaletta. Se saavutti monissa Euroopan maissa singlelistan kärkisijan, kuten Isossa-Britanniassa, Ranskassa , Suomessa , Ruotsissa , Norjassa , Alankomaissa , Itävallassa , Sveitsissä , Belgiassa sekä Irlannissa. Kappale saavutti Yhdysvaltain dance-listan 25. sijan. Se oli vuoden 1993 myydyin single Euroopassa.
Wierden
Wierden on kunta ja kaupunki Itä-Alankomaissa, Overijsselin provinssissa.
Wierdenin kunnassa sijaitsevat myös seuraavat kaupungit: Enter, Hoge Hexel, IJpelo, Notter, Rectum, ja Zuna.
Kunnassa on 10 alakoulua ja yksi yläaste. Kunnassa on myös kaksi jalkapalloklubia, kaksi tennisklubia ja yksi lentopalloklubi. Wierdenissä on kolme hautausmaata joista yksi on tällä hetkellä käytössä. Wierdenin pormestari on Henk Robben, joka on myös hallituksen puheenjohtaja.
Keskikesällä Wierdenissä juhlitaan kolmen päivän pituista WieZo-juhlaa, joka alkaa torstaina ja loppuu lauantaina. Juhlan aikana Binnenhofissa pidetään joka ilta kaksi musiikkiesitystä.
Kansainväliset suhteet
Wierden on ystävyyskunta seuraavien kuntien kanssa. Vuonna 2010 kunnanneuvosto päätti lopettaa kuntienvälisen yhteistyön isojen hintojen ja pienien hyötyjen takia.
JFET
right|thumb|212px|[[Sähkövirta (elektronit) source-elektrodilta drain-elektrodille n-kanava-JFET:issä vähenee, kun gate-elektrodille tuodaan negatiivista jännitettä suhteessa kanavan source-elektrodiin (VGS.)]] Liitoskanavatransistori eli JFET tai JUGFET on yksinkertaisin kanavatransistori, joka perustuu yhteen tai useampaan liitokseen p- ja n-tyypin puolijohteiden välillä.
Käyttö
Kuten muitakin transistoreita, JFET:iä voi käyttää elektronisesti ohjattuna kytkimenä. Lisäksi sitä voi käyttää jänniteohjattuna vastuksena.
Rakenne
right|thumb|100px|Piirrosmerkki N-kanavaiselle JFET:lle
right|thumb|100px|Piirrosmerkki P-kanavaiselle JFET:lle
JFET:issä on kolme erityyppistä liitäntää: lähde (S, ), nielu (D, ) ja hila (G, ). JFET muodostuu kahden puolijohderajapinnan välissä olevasta kanavasta, joka yhdistää lähteen ja nielun. Hila sen sijaan ei ole kosketuksissa suoraan kanavaan, vaan rajapinnan vastakkaisella puolella oleviin alueisiin.
Sekä kanava että sitä ympäröivien rajapintojen toisella puolella sijaitsevat kaksi muuta aluetta on seostettu siten, että kanava on sähköisesti vastakkaisen tyyppinen kuin kaksi muuta aluetta. JFET:it jaotellaan kahteen eri tyyppiin kanavan seostuksen mukaan: n-tyyppiin, jossa kanavan seostus on negatiivinen, ja p-tyyppiin, jossa kanavan seostus on positiivinen.
Periaatteessa lähde ja nielu ovat keskenään vaihdettavissa, jos se sopii paremmin kytkennän fyysiseen rakentamiseen, kunhan kytkentä myös muuttuu vastaamaan näiden elektrodien uusia merkityksiä.
Toiminta
Ilman hilajännitettä virta kulkee helposti pitkin kanavaa, kun tuodaan jännite-ero V_{DS} lähteen ja nielun välille. Jännitteen V_{DS} napaisuus on sellainen, että se laittaa hilan ja kanavan välisen p–n-liitoksen estosuuntaan ja näin leventää liitoksen tyhjennysaluetta. JFET:iin syntyvä tyhjennysalue on sellainen alue, jossa ei ole liikkuvia varauksenkuljettajia ja se syntyy kanavan reunamille puolijohderajapinnalle.
Hilajännitettä V_{G} kasvatettaessa tyhjennysalue levenee ja kanava kutistuu siinä kulkevan virran vähetessä. Tyhjennysalue ei ole symmetrinen, vaan se on leveämpi kanavan päässä, joka on lähempänä nielua, koska hilan ja kanavan välinen estojännite on siellä korkein. Tällä tavalla hila ohjaa kanavan johtavuutta, aivan kuten MOSFET:issäkin. Toisin kuin MOSFET:it, JFET:it toimivat aina estovyöhyketilassa, eli ne ovat aina johtavia, jos hilalla ei ole jännitettä.
Piirrossymbolista
Symmetristä versiota käytetään erityisesti kun kanava todellakin on symmetrinen, niin että lähde- ja nieluliitännät ovat keskenään vaihtokelpoisia.
Hilan nuolen kärjen suunta kertoo, miten päin liitoksen p–n-rajapinta on suhteessa kanavaan. Sulkeakseen kanavan, tarvitaan noin kahden voltin takaperoinen (VGS) jännite suhteessa lähteeseen.
N-tyypin kanavalla vihje on siis, että hilan jännitteen pitää olla negatiivinen suhteessa lähteeseen. P-tyypin kanavalla haetaan positiivista VGS:ää.
Vertailua muiden transistorien suhteen
JFET:in hila esiintyy pienenä virtakuormana joka johtuu hila-kanava-liitoksen estosuuntaisesta vuotovirrasta. MOSFET:illa on etunaan erittäin pieni hilavirta (suuruudeltaan pikoampeereita) koska siinä on eristävä oksidikerros hilan ja kanavan välissä. Toisaalta verrattaessa JFET:in hilavirtaa bipolaaritransistorin kantavirtaan, JFET:illä hilavirta on paljon pienempi ja sillä on myös suurempi transkonduktanssi kuin MOSFET:illä. Siksi JFET:illä on saavutettu erinomaisia tuloksia vähäkohinaisissa vahvistimissa, korkeaimpendanssisissa operaatiovahvistimissa ja joskus myös yksinkertaisissa kytkinsovelluksissa.
JFET:in olemuksen ennusti Julius Lilienfeld jo niinkin aikaisin kuin 1925 ja sen toiminnan teoria tunnettiin kyllin hyvin jo 1930 luvun puolivälissä että sille voitiin myöntää patentti. Aikakauden teknologia ei ollut kuitenkaan kyllin hyvä että olisi kyetty tuottamaan seostettuja puolijohteita kyllin suurella tarkkuudella vielä moniin vuosiin. Vuonna 1947 Bell-laboratorion tutkijat John Bardeen, Walter Houser Brattain ja William Shockley yrittivät rakentaa JFET:iä, kun he rakensivatkin bipolaaritransistorin.
Ensimmäiset toimivat JFET:it tehtiin useita vuosia myöhemmin vaikka ne olikin keksitty ensiksi.
Matematiikka
Virta n-JFET:issä johtuu pienestä jännite-erosta lähteen ja nielun välillä: VDS ja se määräytyy kaavalla: missä:
Kyllästyneellä toiminta-alueella: Lineaarisella toiminta-alueella:
August Kiuru
August ”Aku” Kiuru (12. heinäkuuta 1922 Sakkola – 24. helmikuuta 2009 Hartola ) oli sodanjälkeisen ajan suomalainen maastohiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Seuratasolla Kiuru edusti Joutsenon Kullervoa, Tainionkosken Urheilijoita, Imatran Jyskettä ja Lahden Hiihtoseuraa.
Kiuru sijoittui Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 10. tammikuuta 1954 30 kilometrillä kolmanneksikymmenenneksitoiseksi, kaksi päivää myöhemmin 15 kilometrillä kahdenneksikymmenenneksi ja 15. tammikuuta 50 kilometrillä neljänneksitoista.
Kiuru sai opetusministeriön Pro Urheilu -palkinnon vuonna 2003.
Iva Zanicchi
Iva Zanicchi (s. 18. tammikuuta 1940 Ligonchio, Italia) on italialainen laulaja.
Iva Zanicchin ura alkoi vuonna 1962 Castrocaron uusien äänten festivaalissa, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti San Remon musiikkifestivaalit vuonna 1967 kappaleella Non pensare a me, vuonna 1969 laululla Zingara ja jälleen vuonna 1974 kappaleella Ciao cara, come stai? Vuonna 1969 hän edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa Madridissa kappaleella Due Grosse Lacrime Bianche. Hän sijoittui kolmanneksitoista. Kilpailua seurasi konsertti Pariisin Olympia-teatterissa ja kiertue Yhdysvalloissa, Kanadassa, Etelä-Amerikassa ja Neuvostoliitossa. Zanicchi esiintyi myöhemmin myös Australiassa ja Japanissa.
Toukokuussa 2008 hän nousi Euroopan parlamenttiin varasijalta Forza Italia -puolueen edustajana.
California State Capitol
California State Capitol on Yhdysvaltain Kalifornian osavaltion lainsäädäntörakennus Sacramentossa. Rakennuksessa toimii Kalifornian lainsäädäntöelin ja siellä sijaitsee myös kuvernöörin toimisto. Se on rakennettu vuosien 1861 ja 1874 välillä ja edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Rakennuksen suunnittelusta on vastannut Frederick Butler. Rakennus on listattu Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisterissä (National Register of Historic Places, NRHP). Se lisättiin rekisteriin vuonna 1973.
Ivar Hasselblatt
thumb|150px|Ivar Eugéne Hasselblatt Ivar Eugéne Hasselblatt (26. elokuuta 1893 Vaasa – 18. huhtikuuta 1948) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kauppias Johan Ivar Hasselblatt ja Hilma Alexandra Eklund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1934 Anna Elsa Pitkäsen kanssa.
Opinnot
Hän kävi viisi luokkaa Vaasan ruotsalaista klassillista lyseota.
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania. Tämä vaasalainen konttoristi liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 31. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 17. maaliskuuta 1916 ja komennettiin etappitehtäviin Ruotsiin.
Suomen sisällissota
Suomeen hän saapui 7. lokakuuta 1917 ja hänet sijoitettiin komppanianvääpeliksi Vimpelin sotakouluun 28. joulukuuta 1917, missä tehtävässä hän oli 18. tammikuuta 1918 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi koulun siirron johdosta Vöyriin, missä toimi Vöyrin sotakoulun taloudenhoitajana. Hän otti osaa venäläisten aseistariisumiseen Ylistarossa sekä Vaskiveden, Karun, Uudenkylän ja Tampereen taisteluihin.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hänet määrättiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Itämeren jalkaväkirykmentti n:o 1:een, josta hänet siirrettiin 7. lokakuuta 1918 Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ään, jonka nimi muuttui myöhemmin Tampereen rykmentiksi. Hän oli komennettuna Viipurin upseerikokelaskurssien taloudenhoitajaksi 18. syyskuuta 1918 – 14. maaliskuuta 1919 väliseksi ajaksi ja takaisin palattuaan toimi rykmentin lähettiupseerina. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi 24. marraskuuta 1920 ja siirtyi konttoriksi Gottfrid Strömbergille, missä palveli automyyjänä vuoteen 1924 saakka. Vuonna 1924 hän siirtyi myyntipäälliköksi Oy. Agrosille ja seuraavana vuonna samaiseen tehtävään Oy. Metro ab:lle.
Talvi- ja Jatkosota
Talvisotaan hän osallistui 8. Divisioonan Kenttätäydennyspataljoonan talouspäällikkönä ja myöhemmin 3. Armeijakunnan autoupseerina. Jatkosotaan hän osallistui 11. Autokomppanian päällikkönä ja vuodesta 1942 alkaen Kotijoukkojen esikunnassa liikekannallepano-osastolla toimistoupseerina.
Köyhää kansaa
Köyhää kansaa on Minna Canthin novelli, joka ilmestyi vuonna 1886 G. W. Edlundin kustantamana.
Köyhyyden kuvaus
Teos kuvaa Kuopion laitakaupungilla asuvaa Holpaisen perhettä, jonka isän työttömyys, lapsen kuolema ja äidin mielisairaus ajavat kurjuuden kierteeseen. Kirsti Mäkisen ja Tuula Uusi-Hallilan mukaan teos syntyi kevään 1886 aikana kahdessa viikossa, ja innoituksen siihen antoivat Canthin vierailut Harjulan vaivaistalossa ja Varkauden tehtaalla sekä tapaamiset rautatietyöläisten perheiden kanssa.
Vastaanotto
Realisteille tyypilliseen tapaan Canth toi teoksissaan esiin yhteiskunnallisia ongelmia mutta ei tarjonnut niihin ratkaisua. Konservatiiviset lukijapiirit pitivät häntä siksi vallankumouksen lietsojana, joka teoksillaan yllytti alaluokkaa taisteluun parempiosaisia vastaan. Suomalaisuusmies, poliitikko ja kirjailija Agathon Meurman kritisoi Köyhää kansaa juuri sovittavan elementin puuttumisesta. Se ei hänen mukaansa voinut olla onnistunut taideteos, koska se ei ole totta. Epätodeksi sen teki sovittavan elementin puute.
Finlandia-lehden arvostelijan mukaan Marin hysteeriset tunteet olivat epäuskottavia ja porvariston salongeista lainattuja. Yhteiskunnassa ajateltiin yleisesti, ettei kansa kykenisi niin voimakkaisiin tunteisiin. Lukijat olivat tottuneet vain porvarisnaisten mielenilmauksiin aiemmasta melodramaattisesta kirjallisuudesta.
Novellin kuvaus Kuopion köyhäinhoidosta synnytti skandaalin, minkä johdosta kuvernöörin oli ryhdyttävä toimiin tilanteen parantamiseksi.
Uusia tulkintoja
Matti Hagelbergin sarjakuvateos Silvia Regina sisältää 50-sivuisen mukaelman Köyhästä kansasta.
Rock in Rio (albumi)
Rock In Rio on Iron Maidenin vuonna 2002 julkaisema livealbumi. Se äänitettiin vuonna 2001 Rock in Rio -festivaaleilla Brasiliassa 250 000 hengen yleisön kanssa. Konsertista taltioitiin myös live-DVD.
Kokoonpano
+
Severstal Tšerepovets
HK Severstal Tšerepovets on venäläinen jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Tšerepovetsin kaupunki Vologdan alueella. Seura on perustettu vuonna 1956 ja sen kotikaukalo on runsaan 6 000 katsojan Tšerepovetsin jääpalatsissa. Seuran tunnus ja nimi Severstal tulevat pörssiyritys Severstalilta, joka on Venäjän toiseksi suurin kaivos- ja metallurgian-alan yhtiö. Yritysjätti on jääkiekkoseuran päätukija.
Nykyään Severstal Tšerepovets pelaa KHL-liigan läntisen lohkon Bobrov-divisioonassa.
Liinu Lehto
Liinu Lehto (s. 1969) on viestintä- ja markkinointijohtaja Digi- ja väestötietovirastossa, joka aloitti toimintansa vuoden 2020 alussa. Aiemmin hän toimi kuusi vuotta viestintäjohtajana valtiovarainministeriössä. Hänet valittiin tehtävään syksyllä 2013 seitsemäksi vuodeksi. Lehto toimi nimityshetkellä Suojelupoliisin viestintäpäällikkönä. Hänet nimitettiin Suojelupoliisin ensimmäiseksi viestintäpäälliköksi 15.3.2008.
Vuosina 2006–2008 Lehto toimi Rautaruukki Oyj:n sijoittajasuhdepäällikkönä ja vuosina 2000–2006 Wulff-Yhtiöt Oyj viestintä- ja IR-johtajana. Lehto on toiminut viestinnän ammattilaiset ProCom ry:n hallituksen jäsenenä 2013–2014 ja varapuheenjohtaja 2014–2015. Vuodesta 2008 Lehto ollut mukana Helsingin Yliopiston organisaatioviestinnän työelämäprofessuurien ohjausryhmässä.
Koulutukseltaan Lehto on kauppatieteiden maisteri. Hän on valmistunut Åbo Akademista.
Lublin
Lublin on kaupunki Lublinin voivodikunnassa Itä-Puolassa. Se on voivodikuntansa pääkaupunki ja suurin kaupunki. Vuoden 2019 arvion mukaan Lublinissa asui 339 784 asukasta.
Lublin perustettiin vuonna 1317. Siellä solmittiin Puolan ja Liettuan välinen unioni 1569. Vuosina 1944–1945 kaupungissa toimi Puolan vapautuskomitea, jota kutsuttiin myöhemmin nimellä Lublinin hallitus.
Lubliniin perustettiin yliopisto vuonna 1919. Nykyään korkeakouluja on jo useita ja niihin lukeutuu myös Puolan ainoa katolinen yliopisto.
Kaupungin vanha keskusta on säilynyt hyvin ja se on merkittävä matkailukohde. Lublin oli yksi Puolan ehdokkaista Euroopan kulttuuripääkaupungiksi vuonna 2016, mutta hävisi valinnan Wrocławille.
Anaconda (Nicki Minajin kappale)
Anaconda on yhdysvaltalaisräppäri Nicki Minajin kappale hänen kolmannelta, The Pinkprint nimiseltä studioalbumilta. Sen julkaisivat Young Money Entertainment, Cash Money Records ja Republic Records albumin toisena singlenä 4. elokuuta 2014. Kappaleen tuotannosta vastasivat Polow Da Don ja Da Internz. "Anaconda" sijoittui Yhdysvaltain "Billboard Hot 100"-listan toiselle sijalle, muodostuen kyseisellä listalla Minajin tähän mennessä korkeimmalle sijoittuneeksi kappaleeksi. Anaconda sai ensimmäisen vuorokauden aikana YouTubessa 19,6 miljoonaa katselukertaa, mikä rikkoi Vevo-ennätyksen.
Tuija Aalto
Tuija Aalto (s. 1969 ) on suomalainen tietokirjailija ja Ylen sosiaalisen median päällikkö. Hän on ollut luomassa Yleisradion sosiaalisen median kulttuuria ja toimintamalleja vuodesta 2005.
Ura
Aalto on valmistunut Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi.
Aalto on työskennellyt Ylessä Radio Ainon ohjelmapäällikkönä ja uusien radiopalveluiden kehityspäällikkönä, yle.fi-yksikössä Ylen Tulevaisuus Labissa ja erilaisissa strategia-, suunnittelu- ja kehityspäällikkötehtävissä.
Heinäkuussa 2012 hänet nimitettiin Yleisradion strategiaosastolle strategiapäälliköksi. Strategiapäällikkönä hän vastasi Ylen toimintaympäristön seurannasta ja analyysistä ja ennakoi alan kehitystä. Hänen tehtäviinsä kuului myös verkostojen rakentaminen toimintaympäristössä, Ylen aktiivisen avoimuuden edistäminen ja Ylen vaikuttavuuden arvioinnin kehittäminen. Aalto toimi myös kansainvälisissä verkostoissa ja edisti ymmärrystä julkisen palvelun yleisradioyhtiön roolista tietoyhteiskunnassa.
Keväällä 2016 Aalto oli mukana työryhmässä, joka arvioi hallituksen ja ministeriöiden viestintää. Työryhmän asetti valtioneuvoston kanslia, ja siihen kuuluivat myös Jari Tourunen (puheenjohtaja) ja Jyrki Iivonen. Työryhmä kartoitti viestintätoimintojen nykytilan ja kehittämistarpeet. Arvioinnissa selvitettiin muun muassa sitä, miten valtioneuvoston tulisi viestiä vuonna 2020 ja miten viestintätoimintoja voidaan uudistaa.
Vuonna 2016 hänet nimitettiin Ylen toimintaympäristön ja sosiaalisen median päälliköksi, joka vastaa yhtiön toimintaympäristöseurannasta ja sosiaalisen median linjauksista. Hän vastaa myös yhtiön strategisesta ennakoinnista erityisenä painopisteenä nousevat ilmiöt ja sosiaalinen media.
Yksityiselämä
Aalto asuu Helsingissä ja hän seuraa digimediamaailman ilmiöitä työkseen ja huvikseen. Hän on muun muassa lukenut Librivoxiin (äänikirjojen verkkokirjastoon) Juhani Ahon teokset Rautatie ja Helsinkiin. Aalto on myös keskustelijana Aamu-tv:n Jälkidigi-ohjelmaosiossa.
Famsikloviiri
Famsikloviiri (C14H19N5O4) on nukleosidianalogeihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä hoidettaessa herpesvirusten aiheuttamia infektioita.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa famsikloviiri on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen, asetoniin ja metanoliin ja huonommin etanoliin. Famsikloviiri on aihiolääke, josta muodostuu ihmiselimistössä maksassa pensikloviiriä. Pensikloviiri on antimetaboliitti, joka sitoutuu virusten DNA-polymeraasiin ja estää siten virusten lisääntymisen. Famsikloviiri tehoaa muun muassa Herpes simplex-, Varicella-zoster- ja Epstein–Barr-viruksiin. Pensikloviirista poiketen famsikloviiria voidaan antaa myös tablettina lääkevoiteen lisäksi, koska se imeytyy paremmin. Ainetta käytetään muun muassa herpeksen ja vyöruusun hoidossa. Teholtaan famsikloviiri on verrattavissa asikloviiriin tai sitä tehokkaampi.
Famsikloviiri on hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla pääkipu, ruuansulatuskanavan oireet kuten vatsakipu, oksentelu tai ripuli.
Pelle Svensson
thumb|right|Pelle Svensson Per Oskar ”Pelle” Svensson (6. helmikuuta 1943 Sollefteå – 17. joulukuuta 2020 Sundsvall ) oli ruotsalainen asianajaja ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän oli Juha Valjakkalan (nyk. Nikita Joakim Fouganthine) asianajaja ja kirjoitti tapauksesta kirjan Utan nåd, joka aiheutti suuren kohun Ruotsissa.
Painissa Svensson oli olympiahopeamitalisti Tokion olympialaisista 1964 sarjassa alle 97 kg sekä maailmanmestari vuosilta 1970 ja 1971. Hän oli moninkertainen Ruotsin mestari vuosilta 1962–1974.
Horn
Horn voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pohjois-Makedonian maantiede
thumb|Pohjois-Makedonian topografinen kartta. Pohjois-Makedonia sijaitsee sisämaassa Balkanilla ja on osa laajempaa Makedonian maantieteellistä aluetta, josta loppu jakautuu Kreikan, Bulgarian ja Albanian kesken. Makedonian tasavalta (25 713 km2 ) kattaa runsaan kolmanneksen historiallisen Makedonian alueesta. Noin puolet alueesta (34 411 km2) on Kreikan aluetta ja kymmenesosa Bulgarian.
Pohjois-Makedonia sijaitsee Šar- ja Rhodope-vuorten välissä Vardar-joen laaksossa. Makedonian etelärajalla sijaitsee kolme suurta järveä, jotka raja leikkaa kahtia – Ohrid, Prespa ja Dojran. Maan alue on seismisesti aktiivista ja siellä on ollut useita tuhoisia maanjäristyksiä, viimeisin vuonna 1963, jolloin pääkaupunki Skopje vaurioitui pahoin.
thumb|Korab, Pohjois-Makedonian korkein vuori. Pohjois-Makedonian kymmenen korkeinta vuorta ovat:
- - - - - -
Pohjois-Makedonian ilmastoon kuuluvat kylmät talvet ja lämpimät kesät. Ylänköalueilla on talvisin pitkään lunta. Skopjen tilastot edustavat maan tyypillistä ilmastoa melko hyvin. Siellä on heinä- ja elokuun keskimääräinen päivän ylin lämpötila noin 30 astetta, ja keskimääräinen alin joulukuusta helmikuuhun pakkasen puolella.
Ohridin alue kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon sekä luonto- että kulttuuriarvojen takia.
Pohjois-Makedoniassa on tavattu 330 lintulajia, joista kolmannes on muuttolintuja. Kahdeksan eläinlajia on suojeltu, niihin kuuluvat karhu, kultasakaali ja ilves. Susia sen sijaan pidetään haittaeläiminä, ja niitä surmataan vuosittain noin 350. Karhunmetsästys on kielletty vuonna 1996 ja hirvieläinten metsästystä on säännelty metsästysluvin, mutta niiden kantojen arvioidaan silti pienenevän.
HMS Puke
HMS Puke (runkonumerot 19) oli Ruotsin laivaston Psilander-luokan hävittäjä. Alus valmistui 1926 Pattisonin telakalla Napolissa Regia Marinan Sella-luokan aluksena, ja Ruotsi osti sen 1940.
Valmistus
Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1926 Pattisonin telakalla Napolissa nimettynä RN Bettino Ricasolina ja se otettiin 4. lokakuuta Regia Marinan palvelukseen. Vuonna 1929 aluksen pääaseet vaihdettiin uusiin 120 millimetrin tykkeihin. Aluksen etukannelle asetettiin kaksiputkinen ja takakannelle kaksi yksiputkista.
Ruotsin merivoimissa
Joulukuussa 1939 saapui Italiaan Ruotsista lähetystö, jonka tehtävänä oli selvittää mahdollisuudet ostaa sotalaivoja. Matka johti maaliskuussa 1940 Psilander- ja Romulus-luokkien alusten hankintaan. Kaikki ostetut alukset lähtivät 14. huhtikuuta La Speziasta. Niiden matka kuitenkin keskeytyi Skaalefjordissa, kun Britannian kuninkaallisen laivaston osasto pakotti alukset Kirkwalliin. Diplomaattisten keskustelujen jälkeen alukset pääsivät 1. heinäkuuta jatkmaan matkaansa ja saapuivat 10. heinäkuuta Göteborgiin.
Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja romutettiin 1949 Karlskronassa.
Mannerheim-museo
thumb|right|[[O. R. Bäckman esittelee museon esineistöä presidentti Paasikivelle museon avajaisissa 3. marraskuuta 1951.]] Mannerheim-museo (ruots. Mannerheim-museet) on Helsingin Kaivopuistossa sijaitseva, Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin muistoa vaaliva kotimuseo. Museo toimii puisessa huvilarakennuksessa, joka toimi Mannerheimin kotina vuosina 1924–1951. Asunto on säilytetty samassa asussa kuin se oli hänen elinaikanaan lukuun ottamatta yläkerran kolmea näyttelyhuonetta.
Museota ylläpitää Mannerheim-säätiö, jolle marsalkka testamenttasi omaisuutensa.
Historia
Vuonna 1874 rakennettu puuhuvila tunnettiin alun perin Bomanin huvilana rakennuttajansa mukaan. Myöhemmin rakennuksen omisti kauppaneuvos Karl Fazer ja siinä oli kuusi erillistä asuntoa, joissa asui Fazerin karamellitehtaan työntekijöitä. Mannerheim vuokrasi huvilan itselleen vuonna 1924 ja remontoi sen yksityisasunnokseen. Mannerheim ei kuitenkaan koskaan omistanut rakennusta, vaan vuokrasi sitä Fazer-yhtiöltä. Asunto toimi Mannerheimin kotina vuodesta 1924 vuoteen 1951.
Mannerheimin kuoleman jälkeen tammikuussa 1951 syntyi idea asunnon avaamisesta yleisön nähtäväksi. Koti avattiin marraskuussa ja suuren kävijämäärän vuoksi aukioloaikaa päätettiin jatkaa. Mannerheim-säätiö lunasti kodin irtaimiston marsalkan perillisiltä ja Fazer-yhtiö suostui jatkamaan asunnon vuokrasopimusta. Mannerheimin nuorempana adjutanttina vuosina 1942–1946 toiminut O. R. Bäckman muutti asunnon museoksi kesällä 1951 apunaan Mannerheimin taloudenhoitajat Berta Haglind ja Elsa Sundman. Rakennuksen tiloissa toiminut Sotatapaturma-arkisto siirrettiin yläkertaan. Vuonna 1957 huvila siirtyi Fazerilta säätiön omistukseen.
Museo ja sen toiminta
Mannerheim-museo sijaitsee Helsingin Kaivopuistossa Kalliolinnantie 14:ssä. Museo on avoinna ympäri vuoden perjantaisin, lauantaisin ja sunnuntaisin. Museon sisustus on alkuperäinen lukuun ottamatta kolmea yläkerrassa sijaitsevaa näyttelyhuonetta vaihtuvine näyttelyineen. Kierrokset ovat opastettuja ja niitä on mahdollista saada lukuisilla eri kielillä. Museossa sijaitsee muun muassa kunniamerkkinäyttely, jossa on esillä Mannerheimin 60 vuoden aikana saamia kunniamerkkejä ja mitaleita. Mannerheimin kuolinpäivän ja hautajaisten muistoksi näytetään museossa joka vuosi neljän viikonlopun ajan filmiä marsalkan viimeisestä matkasta.
Museo on ympärivuotisesti auki, suljettu vain pääsiäisenä, juhannuksena ja joulunpyhien ajan. Kotimuseoille tyypilliseen tapaan kierroksille pääsee vain oppaan johdolla; omatoiminen tutkiminen on ehdottomasti kielletty museoesineistön ainutlaatuisuuden vuoksi. Samoin valokuvata saa vain erillisellä sopimuksella.
Perinteisesti museoon on ilmainen sisäänpääsy 4. kesäkuuta eli marsalkka Mannerheimin syntymäpäivänä. Silloinkin kierrokset tehdään oppaan valvonnassa.
Armin Kogler
Armin Kogler (s. 4. syyskuuta 1959 Schwaz, Itävalta) on itävaltalainen mäkihypyn maailmanmestari.
Koglerin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuvat 1970- ja 1980-lukujen vaihteen tietämille, jolloin hän oli maailman huipulla. Vuonna 1979 Kogler voitti lentomäen maailmanmestaruuden ja vuonna 1981 hän hyppäsi maailman pisimmän mäkihypyn, 180 metriä.
Mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailun Kogler voitti kahdesti peräkkäin kausina 1980–1981 ja 1981–1982. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui toiseksi maanmiehensä Hubert Neuperin jälkeen kaudella 1980–1981. Oslon MM-kisoissa 1982 hän voitti normaalimäessä kultaa sekä saavutti joukkuemäessä hopeaa ja suurmäessä pronssia. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän oli mukana Itävallan hopeaa saavuttaneessa joukkuemäen ryhmässä.
Istukka
thumb|240px|Istukan lapsenpuolinen osa esillä muutama minuutti syntymän jälkeen. [[Napanuora näkyvissä yläosassa.]]
Tehtävä
Istukan tärkein tehtävä on kuljettaa happea ja ravintoaineita äidin elimistöstä lapselle sekä kuljettaa kuona-aineita vastakkaiseen suuntaan. Aineiden vaihto sikiön ja äidin verenkierron välillä tapahtuu nukkalisäkkeiden kautta diffundoitumalla. Sikiön ja äidin verenkierto eivät siis joudu kosketuksiin toistensa kanssa.
Rakenne
Istukka on kaksiosainen. Siinä on lapsenpuolinen osa ja äidinpuoleinen osa  eli osa istukasta on kehittynyt sikiön ja osa kohdun soluista.
Kasvutavaltaan istukka on erikoinen: se kasvaa kohdun seinämään infiltratiivisesti kuten syöpä, muttei silti käyttäydy pahanlaatuisen kasvaimen tavoin. Harvinainen istukkasyöpä tosin tunnetaan.
Osalla nisäkäslajeista on hajaistukka toisin kuin ihmisellä.
Istukan irtoaminen
Noin 0,73 prosentissa raskauksista istukka irtoaa ennenaikaisesti joko osittain tai kokonaan. Tämä on sekä lapselle että äidille akuutti hätätilanne. Suomessa irtoamistapauksissa joka kymmenes sikiö tai vastasyntynyt kuolee, ja runsas verenvuoto aiheuttaa vaaratilanteen myös äidille. 60 prosenttia irtoamisista johtaa ennenaikaiseen syntymiseen, josta aiheutuu keskosuuteen liittyviä ongelmia.
Istukka kulttuurissa
Monissa kulttuureissa istukalla on tärkeä merkitys, ja istukkoihin liittyy rituaaleja. Hantien ja mansien keskuudessa on ollut tapana pukea istukka samanlaisiin vaatteisiin lapsen kanssa.
Joissain Nepalin sekä Malesian heimoissa istukkaa on pidetty lapsen sisaruksena tai suojelijana. Nigeriassa asuvat Igbot siunaavat istukat. Havaijilla on uskottu istukan oleva osa lasta. Siksi Havaijilla oli tapana haudata istukka maahan siemenen kanssa, jotta puu kasvaisi lapsen tahdissa.Vietnamilaisen montagnard-heimon uskomuksen mukaan vainajan hengen on jäljitettävä kaikki elinaikanaan kulkemat polut takaisinpäin, kunnes se lopulta saavuttaa maahan haudatun istukkansa.
Ukrainassa, Japanissa, ja Transsilvaniassa istukkaa on käsitelty kunnioittavasti, koska sillä uskotaan olevan pariskunnan hedelmällisyyden kannalta merkitystä tulevaisuudessa. Kolumbiassa kwakiutl-heimo uskoo tytöistä tulevan hyviä simpukansukeltajia, kun heidän istukkansa haudataan. Poikien istukat jätetään korppien nokittaviksi, minkä uskotaan auttavan profetioiden tuottamisessa. Uuden-Seelannin alkuperäiskansalla maoreilla on ollut tapana haudata istukat maahan korostaakseen ihmisen ja maan yhteyttä.
Istukkaa on myös pelätty. Aymarat Boliviassa, ja ketshuat Perussa kätkevät istukan salaiseen paikkaan jos äiti kuolee synnytyksessä. Näin varmistetaan, että äidin henkiolento ei palaa viemään lastakin tuonpuoleiseen. Navajot hautaavat istukan ja napanuoran tarkoin valikoidulle hautausmaalle, jos lapsi on kuollut synnytyksessä. Kambodžassa sekä Costa Ricassa istukka haudataan maahan äidin ja lapsen terveyden suojelemiseksi. Norjassa on joskus ollut tapana, että äiti puukottaa istukan ”hengiltä”, jottei se ehtisi tehdä mitään ilkeää.
Istukka ravitsemuksessa
Useat nisäkkäät, jopa kasvissyöjät syövät istukan synnytyksen jälkeen. Syyksi arvellaan, että eräs ainesosa aktivoi kehon opioideja, ja täten lievittää kipuja.
Istukalla on oma asemansa kiinalaisessa lääketieteessä. Jos maitorauhaset eivät eritä tarpeeksi maitoa, on lääkkeeksi määrätty istukkaa jauheen muodossa. Länsimainen lääketiede on tutkinut, että jauhettu istukka on todella lisännyt maidon eritystä imettävillä äideillä. Istukan terveysvaikutukset perustuvat sen sisältämiin hormoneihin. Istukan on myös arveltu ehkäisevän synnytyksen jälkeistä masennusta. Useissa kulttuureissa on tapa syödä istukka joko pian synnytyksen jälkeen, tai lapsen täytettyä vuoden. Tämä saattaa juontaa juurensa muinaisesta lääkinnällisestä perimätiedosta.
Istukan latinankielinen nimi placenta tarkoittaa kakkua. Saksaksi istukka on mutterkuchen, hollanniksi moederkoek ja ruotsiksi moderkaka, eli äitikakku.
Juhamatti Yli-Junnila
Juhamatti Yli-Junnila (s. 29. tammikuuta 1981 Salo) on uransa päättänyt jääkiekkoilija, nykyinen valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Isokokoisen Yli-Junnilan vahvuudet olivat kulmapeli, kädet ja kunto. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 274 runkosarjaottelua tehoin 24+43=67. Jäähyminuutteja tuli 194.
Seuraura
Yli-Junnila oli voittamassa Turun Palloseurassa B-nuorten SM-hopeaa vuonna 1998 ja C-nuorten SM-hopeaa vuonna 1997. Hän aloitti kauden 1999–2000 Helsingin IFK:n A-nuorissa, mutta siirtyi kesken kauden Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudella 2001–2002 Yli-Junnila voitti tehoilla 19+22=41 HPK:n A-nuorten sisäisen pistepörssin ja sijoittui koko A-nuorten SM-liigan pistepörssissä yhdeksänneksi Bluesin Niko Niemisen kanssa.
Koska Yli-Junnila oli kaudella 2002–2003 yli-ikäinen A-nuoriin, hän haki pelipaikkaa HPK:n SM-liigajoukkueesta try-outin kautta ja sai sen. Yli-Junnilan tulokaskausi toi 39 runkosarja- ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Hän teki liigauransa avausmaalin 5. tammikuuta 2003 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan, joka jäi koko ottelun ainoaksi maaliksi ja HPK:n voittomaaliksi. Yli-Junnila palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Hän voitti SM-pronssia keväällä 2003. Yli-Junnila pelasi kauden aikana myös kymmenen ottelua lainalla Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa. Toukokuussa 2003 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa, mutta myös kausi 2003–2004 jäi Yli-Junnilla 39 runkosarjaottelun mittaiseksi, eikä hän vakiinnuttanut paikkaansa joukkueen kokoonpanossa. Hän pelasi kauden aikana yhteensä 11 Mestis-ottelun verran lainalla FPS:ssä ja KooKoossa.
Kaudeksi 2004–2005 Yli-Junnila siirtyi try-outin kautta vuoden mittaisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän murtautui SM-liigaan ja teki 54 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7. Huhtikuussa 2005 Yli-Junnila teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Lukon kanssa, mutta kausi 2005–2006 jäi hänellä vain 35 ottelun mittaiseksi, kun Yli-Junnilan molemmat nilkat vaativat leikkausta. Kaudella 2006–2007 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+19=25. Maaliskuussa 2007 Yli-Junnila teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lukon kanssa.
Maajoukkueura
Yli-Junnila pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1999, jolloin hän voitti kultaa.
Martti Huhtala
Martti Elias Huhtala (12. marraskuuta 1918 Rovaniemi – 25. lokakuuta 2005 Rovaniemi ) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Huhtala voitti olympiahopeaa yhdistetyssä ja sijoittui kymmenenneksi 18 kilometrin hiihdossa St. Moritzin kisoissa 1948. Hän oli yhdistetyn hiihto-osuuden toiseksi nopein hiihtäjä Heikki Hasun jälkeen. Yhdistetyn kilpailun jälkeen Huhtalan ilmoitettiin ensin jääneen kolmanneksi 0,4 pisteen erolla Ruotsin Sven Israelssoniin. Suomalaiset kuitenkin jättivät vastalauseen, sillä pistelaskussa ei ollut käytetty interpolointia. Vastalause tuotti tuloksen, ja Huhtala nousi hopealle 0,25 pisteen erolla. Huhtalan hypyt kantoivat 62, 61 ja 61,5 metriä. Tyylipisteet olivat 16 pisteen paremmalla puolella. MM-kisoihin hän osallistui Rumfordissa 1950 ja sijoittui siellä seitsemänneksi yhdistetyssä ja 20:nneksi 18 kilometrin hiihdossa.
Seuratasolla Huhtala edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1955–1956 ja 1968–1971.
Yksityiselämä ja sotilasura
Martti Huhtala syntyi Rovaniemellä marraskuussa 1918 satulaseppä Elias Huhtalan ja Hilja Huhtalan (o.s. Alaruokanen) perheeseen, johon syntyi yhteensä kuusi poikaa ja kaksi tyttöä. Perheen äiti kuoli lapsivuoteeseen Huhtalan ollessa viisivuotias. Huhtalan isä oli lestadiolainen maallikkosaarnaaja. Huhtalan veli Paavo Huhtala (1910–1948) oli yleisurheilija, joka voitti kymmenottelun Suomen-mestaruuden vuonna 1934.
Huhtala valittiin kadettikurssille 23. Kurssi kuitenkin keskeytyi talvisodan sytyttyä, ja Huhtala toimi talvisodan aikana kouluttajana. Jatkosodassa Huhtala palveli etulinjassa lähettiupseerina, adjutanttina ja komppanian päällikkönä.
Sotien jälkeen Huhtala osallistui asekätkentään majuri Aito Keravuoren apulaisena eri puolilla Pohjois-Suomea. Hän onnistui välttämään kiinnijäämisen ja piti osallisuutensa asekätkentään salassa kuolemaansa saakka. Asia tuli julkisuuteen vasta marraskuussa 2018 sanomalehti Kalevan kirjoitettua siitä Huhtalaa käsittelevässä artikkelissa.
Huhtala työskenteli ammattiupseerina vuoteen 1965 saakka yleten everstiluutnantiksi. Tämän jälkeen hän työskenteli Pohjoismaiden Yhdyspankin konttorinjohtajana Muoniossa ja Rovaniemiellä ja jäi eläkkeelle vuonna 1975.
Huhtala oli naimisissa kaksi kertaa, ja hänellä oli kuusi lasta.
Haavemaa
20 suosikkia – Haavemaa on Tauski Peltosen kokoelma-albumi, joka julkaistiin 23. kesäkuuta 1997. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Wildernessin taistelu
Taustaa
Grant johti itse tärkeimmällä Virginian rintamalla toimineita kolmea armeijaa. Fritz Sigelin johtaman armeijan piti katkaista Richmondin yhteydet länteen, ja Benjamin F. Butlerin johtaman Jamesin armeijan oli tarkoitus edetä idästä päin ja katkaista Richmondin yhteydet etelään valtaamalla tärkeä Petersburgin kaupunki. Grant harkitsi itse komentamansa Potomacin armeijan sotasuunnitelmaa tarkkaan. Lopulta hän päätti koukata Leen armeijan oikean sivusta ympäri ja pakottaa Lee taisteluun Richmondin ulkopuolella. Grant ei ollut kohdannut Leetä aikaisemmin ja aliarvioi hänen kyvykkyytensä puolustustaistelussa. Monet Potomacin armeijan korkeat upseerit olettivat Leen murskaavan Grantin ensimmäisessä taistelussa.
Potomacin armeija ylitti Rapidan-joen 5. toukokuuta ja lähti marssimaan Wildernessin metsäalueen läpi seuraillen lähes samaa reittiä, kuin vuotta aikaisemmin Joseph Hookerin komennossa. Grant halusi, että armeija etenisi nopeasti vaikeasti liikuttavan alueen läpi, mutta hän oli myös antanut kenraali George Meadelle käskyn aloittaa taistelun, jos mahdollisuus siihen tarjoutuisi. Leen armeija oli hajallaan huollon järjestämiseksi, ja hän ei ollut halukas aloittamaan taistelua, ennen kuin hänen armeijansa olisi koossa. Lee oli kuitenkin valmis ottamaan aloitteen Grantiltä. Lee toivoi lyövänsä Grantin oikean siiven ja näin pakottavansa pohjoisvaltioiden joukot vetäytymään takaisin Rapidanin yli. Toisaalta sodan pitkittäminen oli Leelle tärkeää, koska Yhdysvaltain presidentinvaalien kampanjointi jatkuisi pohjoisvaltioissa sodasta riippumatta läpi kesän.
Taistelun kulku
Taistelu alkoi 5. toukokuuta Leen oikealla sivustalla, kun kummankin puolen joukot etenivät ja kohtasivat toisensa. Tässä vaiheessa Leen armeija oli edelleen hajallaan. Jos Grant onnistuisi antamaan ratkaisevan iskun ennen kuin kenraali James Longstreetin joukot yhtyisivät taisteluun, olisi hän voinut lyödä etelävaltioiden armeijan hajalle ja marssia Richmondiin. Grant käski Meaden valmistella seuraavaksi aamuksi laajan rintamahyökkäyksen käyttämällä Winfield Scott Hancockin komentamaa II armeijakuntaa. Meade toteutti taktiikkaa taistelukentällä, ja Grant pysyi itse päämajassa. Grantin esikuntaan kuuluneen Horace Porterin mukaan Grant teki näin, koska hän halusi olla paremmassa yhteydessä kahteen muuhun armeijaan. Potomacin armeijan edetessä rakennettiin lennätinlinjaa, jolla Grant oli yhteydessä armeijaan.
Hancockin rintamahyökkäys aikaisin seuraavana aamuna onnistui täydellisesti. Etelävaltioiden joukot eivät olleet onnistuneet rakentamaan riittäviä kenttälinnoituksia, ja ne ajettiin sekasorrossa kohti Tappin lesken maatilaa. Keskustassa samaan aikaan tehty hyökkäys ei kuitenkaan edennyt tiheän kasvillisuuden takia. Lee sai tämän vuoksi aikaa järjestää joukkonsa uudelleen. Longstreetin joukot saapuivat taisteluun ja hyökkäsivät Hancockin avointa vasenta sivustaa vastaan, ja Hancockin miehet ajettiin takaisin. Longstreet haavoittui, kun hän meni etulinjaan käskeäkseen joukkonsa takaa-ajoon. Tämän jälkeen taistelu päättyi vähitellen.
Seuraukset
Aikaisemmin sodan aikana Potomacin armeija oli vetäytynyt aina takaisin pohjoiseen vastaavan tappion jälkeen. Seuraavana aamuna Grant käski joukkojensa edetä kaakkoon kohti Spotsylvanian käräjätaloa. Joukot ottivat käskyn vastaan innostuneesti. Leen joukoilla oli kuitenkin parempi kuri ja aloite, joten he etenivät käräjätalolle nopeammin ja linnoittautuivat alueelle heti saapuessaan. Alueella käytiin 8. – 21. toukokuuta Spotsylvanian taistelu.
Töölönlahden koulutuskampus
Töölönlahden koulutuskampus on Management Institute of Finland MIFin ja Tieturin koulutuskampus. Koulutuskampus sijaitsee vuonna 1952 valmistuneessa Suomen Sokerin entisessä pääkonttorirakennuksessa. Kampuksella toimii muitakin koulutusalan yrityksiä.
Historia
Vuonna 1952 Mannerheimintien varteen valmistui Hugo Harmian ja Woldemar Baeckmanin suunnittelema Suomen Sokerin punatiilinen pääkonttorirakennus, jossa Töölönlahden koulutuskampus sijaitsee. Vuosina 1822–1965 toiminut Töölön sokeritehdas oli Helsingin Töölössä, Töölönlahden rannalla sijainnut sokeritehdas. Talolla on pitkä historia ja talossa ovat aikaisemmin toimineet Suomen Sokerin lisäksi Suomen ulkoministeriö, Tieturin koulutuskeskus sekä Containerships Oyj. Suomen Ulkoministeriön tehtävissä toimineen Martti Ahtisaaren neuvotteluhuoneena toiminut mutterinmallinen tila on säilytetty alkuperäisessä muodossa ja kalusteissa. Neuvotteluhuone on museoviraston suojeluksessa ja kalusteet ovat numeroituja.
Rakennuksen julkisivulla sijaitsee ikoninen Viljo Savikurjen sommittelema Sokerityttö. Veistos on realistinen, luonnollista kokoa oleva pronssiveistos, joka esittää koiralle sokeria tarjoavaa tyttöä. Sokeritytön mallina toimi silloin 12-vuotias koululainen Seija Hänninen. Veistoksen matalaan kivijalustaan on kaiverrettu teksti ”SUOMEN SOKERITEOLLISUUS 1756-1956”. Veistos paljastettiin 15.8.1956 Suomen Sokeri Oy:n 200-vuotisjuhlatilaisuudessa.
Rakennuksen ulkoseinässä on vuonna 1997 paljastettu reliefillä varustettu muistolaatta, jossa kerrotaan suomeksi ja viroksi Viron varapääministerin Jüri Vilmsin kuolleen sokeritehtaan alueella 13. huhtikuuta 1918.
Fanifiktio
Fanifiktio on fanien tuottamaa fiktiivistä tekstiä, jossa lähtökohtana on käytetty jotakin populaarikulttuurin tuotetta, kuten televisiosarjaa, elokuvaa, kirjaa, sarjakuvaa tai julkisuuden henkilöitä. Fanifiktio-aineistossa alkuperäisen tekstin juonta, genreä ja näkökulmaa on yleensä muokattu tai laajennettu. Fanifiktio voi siis poiketa alkuperäisen kirjan juonesta tai luonnekuvauksista.
Kirjoittajat voivat muun muassa sepittää henkilöhahmoille menneisyyden ja tulevaisuuden, jota alkuperäisessa käsikirjoituksessa ei ole tai täydentävää alkuperäistarinan tapahtumia. Alkuperäistä tarinaa voidaan myös muuttaa tai syventää jostakin näkökulmasta. On myös mahdollista luoda uusia henkilöitä tai nostaa esiin sivuhenkilöitä, joiden ympärille kehitetään uusia tarinoita. Kirjoittamisen avulla fanit luovat omia tulkintojaan, ylläpitävät faniuttaan ja rakentavat identiteettiään. Fanien tulkinnat voivat poiketa voimakkaastikin alkuperäisestä tarinasta.
Suosittuja fanifiktion aiheita ovat esimerkiksi televisiosarjat Doctor Who, Buffy, vampyyrintappaja ja Star Trek. Kirjallisuudesta esimerkiksi Harry Potter -sarja ja Taru sormusten herrasta -trilogia ovat olleet suosittuja aiheita.
Historiaa
Fandom eli faniyhteisö ja sen toiminnan muodostama kokonaisuus ovat perusta fanifiktion synnylle. Harrastuksen synty on paikallistettu 1960-luvulle, jolloin Star Trek -fanit alkoivat kirjoittaa jatkokertomuksia. Faniyhteisöllisyys siis alkoi yleistyä fanikulttuurin mukana vuoden 1967 tienoilla, kun scifi-televisiosarja Star Trekin ympärille syntyi suuri faniyhteisö. Ilmiön suosion kasvu toi mukaan faneja, joille faniuden perinteet olivat vieraita. Ihmissuhteisiin ja juoneen keskittynyt fanikulttuurin ilmentymismuoto, fanifiktio, sai näin mahdollisuuden kasvaa.
Tarinoita jaettiin aluksi paperimuodossa sekä pienissä, muutaman fanin muodostamissa piireissä, että omakustanteisissa lehdissä (fanzine) suurten fanitapaamisten (engl. convention) yhteydessä. Fanifiktio on pysynyt alakulttuurina yllättävän pitkään, vaikka ilmiö onkin vanha. Internetin yleistyminen 1990-luvulla laajensi fan fictionin levitysmahdollisuuksia. Fanikulttuuri ja sen eri ilmenemismuodot näin tulivat näin lähes koko länsimaisen väestön ulottuville harrastajien määrän lisääntyessä nopeasti. Samalla lisääntyi myös kirjoittajien määrä ja sitä on myös alettu tutkimaan enemmän.
Julkaisu
Fanifiktiota julkaistaan jonkin verran paperijulkaisuina, mutta ennen kaikkea internetissä. Julkaiseminen on keskittynyt arkistoihin, keskustelupalstoille ja kirjoittajien omille sivustoille. Useat sivustot ovat erikoistuneet tiettyyn fandomiin tai sen alalajiin.
Suhde lainsäädäntöön
Fanifiktio -tarina perustuu tekstinä olemassa oleviin populaarikulttuurin teoksiin. Koska teoksia suojelee tekijänoikeus, saattaa suuri osa tästä materiaalista rikkoa tekijänoikeuslainsäädäntöä. Vaikka kirjoittajat eivät yleensä hyödy tarinoistaan rahallisesti, alkuperäisteosta liian tiiviisti hyödyntävien tekstien julkaiseminen on sinänsä jo tekijänoikeusrikkomus.
Yhdysvaltojen lainsäädäntö sallii tekijänoikeuden suojaaman materiaalin, kuten henkilöhahmojen tunnistettavien nimien, luvattoman käytön silloin, kun kyseessä on parodia tai kritiikki. Tätä oikeutta kuvataan termillä ”fair use”. Yhdysvaltalaiset fanikirjoittajat katsovat tekstiensä kuuluvan tämän ”reilun käytön” piiriin. Suomen tekijänoikeuslaki ei tunne ”fair usea”.
On käytännössä tulkintakysymys, onko tarinassa kyse uudesta teoksesta, jota itsessään suojaa tekijänoikeus, vai vain alkuperäisen teoksen tekijään kohdistuvasta tekijänoikeusrikkomuksesta. Mahdollisessa oikeudenkäynnissä päätökset tehdään tapauskohtaisesti. Oikeudenkäyntejä harrastaja-kirjoittajia vastaan ei tiettävästi ole vielä vuoteen 2010 mennessä käyty Suomessa tai Yhdysvalloissa.
Monet kirjailijat eivät ole pitäneet siitä, että muut käyttävät heidän luomiaan hahmoja, mutta esimerkiksi J. K. Rowling ei pidä tätä ongelmana.
Kirjoittaminen
Koska harrastajien kirjoittamia tarinoita on tarjolla runsaasti, lukijoiden valintoja helpottamaan on vakiintunut headerien käyttö. Header on tarinan alussa oleva kooste, jossa kerrotaan tarpeellisia tietoja tarinasta. Tyylilajeista kerrotaan vakiintuneilla koodeilla ja lyhenteillä. Vuorovaikutteisuus on kirjoittamisessa tärkeää, samoin kuin muiden tekstien kommentointi, ja kirjoittajat voivat pyytää kommentteja teksteilleen muilta saman foorumin jäseniltä. Fanifiktion kirjoittajat saattavat käyttää myös tunteitaan ilmaisussaan: teksteihin saatetaan purkaa pettymystä suosikkihahmon kuolemasta, turhautumista suosikki-sivuhenkilön syrjäyttämisestä tai ihastusta johonkin hahmoon.
Tyylilajit
Fanifiktion tarinat luokitellaan tyylilajeihin, jotka antavat lukijoille suuntaa tekstin tyylistä ja mahdollisesti myös kirjoitustavasta. Tyylilaji ilmoitetaan yleensä otsikon ja ikärajan yhteydessä, mutta joskus se on syystä tai toisesta jätetty pois. Yhdellä tarinalla voi olla useita tyylilajeja. Aiheiden kestosuosikki on rakkaus, usein kirjoittajat tekevät alkuperäiseen teokseen nähden epätavallisia rakkaustarinoita ja pareja.