cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frank McGee
Nuoruus
McGee kävi koulunsa Ottawassa ja työskenteli valmistumisensa jälkeen intiaaniasioiden virastossa. Hän oli intohimoinen urheilija ja harrasti useita lajeja, kuten lacrossea ja kanadalaista jalkapalloa. Hänen ykköslajinsa oli kuitenkin jääkiekko, jota hän pelasi, vaikka oli menettänyt vuonna 1900 Canadian Pacific Railwayn joukkuetta vastaan käydyssä ottelussa näön toisesta silmästään. Häntä kutsuttiin onnettomuuden takia nimellä ”One-Eyed Frank McGee” (”Yksisilmä-Frank McGee”).
Jääkiekkoura
thumb|[[Ottawa Senators (alkuperäinen)|Ottawa HC vuonna 1905. McGee takarivissä oikealla.]] McGeen ura jääkiekon pääsarjassa alkoi tammikuussa 1903, kun hän siirtyi Ottawa Hockey Clubiin. Ensimmäisessä ottelussaan hän teki heti kaksi maalia, kun Ottawa voitti hallitsevan Stanley Cup -mestarin Montreal AAA:n 7–1. Kolme viikkoa myöhemmin McGee teki viisi maalia Montreal Victoriasia vastaan Stanley Cup -mestaruusottelussa. Tuohon aikaan Stanley Cup oli niin sanottu haastepalkinto, sillä joukkue sai pitää pokaalia, kunnes toinen joukkue onnistui voittamaan sen haasteotteluissa. Ottawa puolusti pian voittonsa jälkeen Stanley Cupia haasteottelussa Rat Portage Thistlesia vastaan. Neljässä Stanley Cup -ottelussa McGee teki seitsemän maalia. Ottawa onnistui kaikkiaan voittamaan tai puolustamaan Stanley Cup -mestaruutta kymmenen kertaa vuosien 1902–1906 aikana.
Dawson City Nuggets haastoi Ottawan Stanley Cup -pokaalista ottelussa, joka käytiin tammikuussa 1905. Ottawa voitti ottelusarjan helposti maalein 9–2 ja 23–2. Jälkimmäisessä ottelussa McGee teki peräti 14 maalia, mikä on Stanley Cup -otteluiden ennätys. Myöhemmin kevään 1905 aikana Ottawa voitti myös Federal Amateur Hockey Leaguen mestaruuden. McGee teki FAHL-kauden aikana 17 maalia kuudessa ottelussa. Tämän jälkeen Ottawa puolusti vielä Stanley Cup -pokaalia Rat Portage Thistlesia vastaan. Murtuneella ranteella pelannut McGee teki kolmannessa ja ratkaisevassa ottelussa voittomaalin.
Ottawa pelasi kaudella 1905–1906 Eastern Canada Amateur Hockey Association -sarjassa, jonka runkosarjassa McGee teki 28 maalia seitsemässä ottelussa. Ottawa onnistui puolustamaan Stanley Cup -mestaruuttaan vielä kahdesti, helmikuussa ja maaliskuussa 1906. Queen’s Universityn joukkuetta vastaan McGee teki kuusi maalia kahdessa ottelussa ja Smiths Fallsin joukkuetta vastaan yhdeksän maalia.
Ottawan kolmen vuoden aikakausi päättyi lopulta keväällä 1906 ottelusarjaan Montreal Wanderersia vastaan. Wanderers sai pokaalin itselleen voitettuaan kahden ottelun sarjan yhteismaalein 12–10. McGee päätti lopettaa uransa hävityn sarjan jälkeen. Hän oli vasta 23-vuotias eikä halunnut ajan väkivaltaisessa pelissä menettää vielä näköään toisestakin silmästään. McGee teki pääsarjauransa aikana 135 maalia 45 ottelussa.
Kaatuminen ensimmäisessä maailmansodassa
McGee taisteli ensimmäisessä maailmansodassa. Ei tiedetä, miten toisesta silmästään sokea McGee onnistui liittymään asevoimiin, mutta veljenpoikansa mukaan hän huijasi armeijan näkötestissä. Lääkärintodistuksen mukaan hän olisi nähnyt riittävän hyvin kummallakin silmällä.
McGee lähti toukokuussa 1915 Kanadasta Englantiin 21. jalkaväkipataljoonan luutnanttina. Joulukuussa hän haavoittui polveen Ranskassa ja hänet lähetettiin toipumaan Englantiin. McGee palasi 21. elokuuta 1916 Sommen taisteluihin ja kaatui 16. syyskuuta Courceletten lähellä Flers–Courceletten taistelussa. McGeen ruumista ei löydetty, mutta hän on yksi 11 169:sta ensimmäisessä maailmansodassa kuolleesta kanadalaisesta, joiden muistoksi Pas-de-Calais’en on pystytetty Canadian National Vimy Memorial.
Pelityyli ja tunnustukset
McGee oli yksi 1900-luvun alun parhaimman joukkueen keskeisimpiä pelaajia. Hänen mailankäsittely- ja laukaisutaitonsa tekivät hänestä aikansa pelätyimpiä hyökkääjiä. McGee oli myös todella kilpailuhenkinen, ja hän oli aina parhaimmillaan tärkeimmissä otteluissa.
McGee valittiin postuumisti ensimmäisten joukossa Hockey Hall of Fameen vuonna 1945.
Metelinkirkko
thumb|270px|Pohjapiirros Metelinkirkosta, A.H. Snellman, 1887 Metelinkirkko eli Metelinlinna on Pohjois-Pohjanmaalla Oulun Yli-Iissä Huhinmaalla sijaitseva vähän tutkittu jätinkirkko. Kohdetta ei ole ajoitettu tarkasti, mutta sen katsotaan sijoittuvan kivikauteen.
Sijainti
Jätinkirkko sijaitsee Yli-Iin kirkosta noin 5,5 kilometriä länteen ja Iijoen Kälkäjänsuvannosta 2,3 kilometriä pohjoiseen. Siellä kohoaa Kälkäjänojan ja Kullassuon välissä moreeniharjanne, jonka pohjoisrinteen reunalla jätinkirkko sijaitsee.
Jätinkirkko
Jätinkirkon sivut ovat muodostuneet rantakivikon tapaisesta rakenteesta. Sen pitkä sivu on luode-kaakko-suuntainen (pituusakseli on 114° pohjoisesta myötäpäivään ) ja yhdessä muiden sivujen kanssa siitä muodostuu lähes suorakulmio, joka on 38 metriä pitkä ja 29 metriä leveä. Pitkät sivut loittonevat hieman toisistaan kaakkoon mentäessä. Jätinkirkossa on kaksi sisäkkäistä kivivallia. Ulkoinen valli on suorakaiteen muotoinen ja se on osin luontaista rantakivikkoa ja osin rakennettua vallia. Ulkoinen valli on leveämpi kuin sisävalli, joka muodostuu pienemmästä kivimäärästä ja joka on soikeamman muotoinen.
Uloimmassa kivivallissa näkyy matalampia kohtia, jotka voisivat olla kulkuväyliä. Näitä kutsutaan tässä porteiksi. Portteja sijaitsee ainakin kivivallin nurkkauksissa, mutta erään tulkinnan mukaan niitä olisi kuusi. Marianna Ridderstad on osana jätinkirkkojen arkeoastronomista selvitystä mitannut niiden sijainnit Metelinkirkon keskikohtaan nähden: 75°, 115°, 165°, 265°, 295° ja 330° (mitattuna pohjoisesta myötäpäivään).
Ympäristö
Metelinkirkosta noin 100–130 metriä eteläkaakkoon sijaitsee saman mäen eteläosassa kaksi tai kolme mahdollista asuinpainannetta. Nämä löytyivät vuonna 2015 Lidar-keilauksen yhteydessä ja ovat vielä tarkemmin tutkimatta. Tarkaustusmatkalla tehdyt havainnot liittäisivät ne kivikauteen.
Metelinkirkosta 650 metriä kaakkoon sijaitsee toinen asuinpaikka, josta tunnetaan yhdeksän asuinpainannetta ja kolme maakuoppaa. Koekuopasta löytyi edellisen tapaan kvartsi-iskoksia, mutta tämäkin alue on tarkemmin tutkimatta.
Seppo Tamminen
Seppo Ilmari Tamminen (20. syyskuuta 1944 Helsinki – 25. heinäkuuta 2012 Hämeenlinna) oli tuottelias suomalainen koru- ja kuvataiteilija.
Metelinkirkko
Tutkimuksia
Julius Ailio teki yhdessä Sakari Pälsin kanssa tarkastusmatkan paikalle vuonna 1920. Kohdetta kutsuttiin tarkastusraportissa ”Metelinlinnaksi” ja ”Metelinkirkoksi”. Ailio mainitsii kohteella käyneen aikaisemmin Johan Calamnius, Anders Snellman ja Hjalmar Appelgren. Calamnius oli todennut jätinkirkon soikean muotoiseksi ja Appelgren ”tasakaiteen” muotoiseksi. He viittasivat joko ulko- tai sisävalleihin, jotka ovat juuri mainitun muotoiset. Kummatkin pitivät kohdetta aluksi muinaislinnana, mutta Calanius epäili tulkintaansa jälkeenpäin ja nimesi sen sitten pakanuuden aikaiseksi uhripaikaksi (mutta muita jätinkirkkoja muinaislinnoiksi ). Appelgren hylkäsi Calamniuksen selitykset ja nimesi sen talonperustukseksi (esimerkiksi gotlantilaiseksi pitkätaloiksi ).
Seppo Tamminen
Tamminen tuli taidemaailman tietoisuuteen 1960-luvulla koruillaan. Näiden aiheet hän sai luonnosta, kukkien ja kaarevien lehtien muodoista. Uniikkikorujen jälkeen paljasjalkainen helsinkiläinen muutti Lopelle ja perusti Järventaustan taidekeskuksen. Näyttelytoiminta loppui aikanaan, kun Tamminen houkuteltiin Riihimäelle remontoimaan kodikseen ja ateljeekseen Hyttikorttelin talon lasitehtaan työväestölle 1900-luvun alussa rakennetulla asuinalueella. Elämä asettui vasta, kun hän löysi H. G. Paloheimon Santamäen kartanon Lopen Launosissa. Tamminen tunnetaan korujen lisäksi erityisesti sympaattisista mennyttä maailmaa haikailevista guassimaalauksistaan , joissa hän on muistellut lapsuutensa Helsinkiä tai tuonut katsojan eteen välähdyksenomaisesti hetkiä omasta ja muitten ihmisten elämästä.
Metelinkirkko
Tutkimuksia
Geologina Ailio piti Metelinkirkkoa luontaisena rantavallimuodostumana, jota ihminen olisi hieman muokannut. Hän selitti, että mäenhuipun noustua maankohoamisen seurauksen merestä, alkoi aallokko kuluttaa saaren rantoja ja muodosti sille rantakivikon. Hän näki tämän rantakivikon muodostavan Metelinkirkon yhden sivun ja kuinka se jatkui itä-länsi-suuntaisena mäen reunaa eteenpäin. Hän vertasi kivivallien ja mäen profiilia Pattijoen Kastelliin, jossa hän päätyi samaan päätelmään. Lidar-keilausaineistojen perusteella, jotka saatiin vuoden 2015 tutkimuksissa, kohde ei edes perusmuodoiltaan voi mitenkään olla vain luontainen, koska se näkyi kuvauksessa melkein suorakaiteen muotoisena ja siten se poikkeaa täysin rantavoimien aikaansaamista maastonmuodoista. Samassa yhteydessä havaittiin Metelinkirkon lähellä uusia asuinpainanteita. Tämän perusteella saattaa olla mahdollista, että jätinkirkko ja kylä olisivat samanaikaisia.
Seppo Tamminen
Seppo Tammisen teoksia on yksityiskokoelmien lisäksi useissa museoissa ja julkisissa kokoelmissa muun muassa Oulun taidemuseossa, Riihimäen taidemuseossa ja Helsingin taidemuseossa, valtion taidekokoelmissa ja Wäinö Aaltosen museossa Turussa. Seppo Tamminen on osallistunut myös kansainvälisiin näyttelyihin, kuten Mir Iskusstvan paluu, Suomen juhlaviikot, Pietari Venäjä 2003, Kulturhuset Rejsestalden, Jaegerspris, Tanska 2002, Aalborgin kaupunginmuseo Tanskassa 1992, ja Kansainvälinen naivisminäyttely Oulun taidemuseossa 1997. Tavaratalo Stockmannin Argos Art -myyntinäyttelyssä tammikuussa 2011 Sepon maalaukset olivat näyttelyn halutuimpia.
Metelinkirkko
Historiaa
Jätinkirkon vallit ovat vaurioituneet alueella suoritetun avohakkuun jälkitöissä, kun metsän maanpintaa avattiin äestyksellä. Jätinkirkon rinteenpuoleisen vallin päällä sijaitsi 1990-luvun lopulla hirvitorni.
Seppo Tamminen
Arvostettu taiteilija ehti keväällä 2012 saada Suomen Kulttuurirahaston Hämeen rahaston palkinnon elämäntyöstään.
Seppo Tammisella on tytär Vilja Tamminen (s. 1972)
Suki na hito ga iru koto
Suki na hito ga iru koto on televisioyhtiö Fuji Televisionin esittämä japanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Mirei Kiritani, Kento Yamazaki, Shōhei Miura ja Shūhei Nomura.
Norjalaiset reservipoliisijoukot
Norjalaiset reservipoliisijoukot (, epävirallisemmin polititroppene) olivat toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan miehittämästä Norjasta 1943–1945 Ruotsiin paenneista pakolaisista koottu ja salassa sotilaallisesti koulutettu joukko, jonka tarkoituksena oli turvata järjestys Norjassa saksalaisten vetäytymisen tai antautumisen jälkeen. Yhteensä 15 000 miestä sai sotilaskoulutuksen, mutta käytännössä joukkoja ehdittiin käyttää ennen sodan päättymistä vain hyvin pienimuotoisesti. Vuonna 1945 12. tammikuuta palasivat ensimmäiset joukot Pohjois-Norjaan, pääjoukko saapui maahan keväällä 1945.
Norjalaispakolaiset Ruotsissa
Norjan pakolaishallituksen Ruotsin delegaatio sai jo toukokuussa 1940 luvan järjestää itse pakolaisten kokoontumisleirin Örerydiin Jönköpingin lähistölle. Norjalaispakolaiset saivat rajalla Ruotsin valtion hätätilapassin, ja matkalipun Örerydiin. Leirillä suoritettiin terveystarkastukset, kirjoitettiin uudet passit ja norjalaispoliisit kuulustelivat tulijat. Ruotsin sotilastiedustelun C-byrå otti yhteyttä kuulustelijoihin ja aloitti myöhemmin tiiviiksi ja laajamittaiseksi kasvaneen tietojen vaihdon Norjan vastarintaliikkeen kanssa. Örerydin leiri kävi nopeasti ahtaaksi, ja huomattavasti suurempi vastaanottokeskus perustettiin Vingåkeriin Södermanlandiin. Ruotsin valtio tarjosi pakolaisille työpaikkoja ja huolehti heidän toimeentulostaan vaate- ja ruoka-avustuksin. Miehille oli osoitettu esimerkiksi metsä- ja tietöitä. Norjalaisia pakolaisia oli Ruotsissa kaiken kaikkiaan yli 50 000. Pakolaishallituksen Ruotsin delegaatio kasvoi laajamittaiseksi organisaatioksi, jolla oli 1 100 työntekijää.
Aloite Norjan pakolaishallitukselta
Joukkojen koulutuksesta vastasi Ruotsin valtio. Idea oli norjalaisten, Lontoon pakolaishallitus oli esittänyt asiaa jo aiemmin ruotsalaisille, jotka kuitenkin aluksi tyrmäsivät hankkeen, kunnes helmikuussa 1943 katsoivat tilanteen sopivaksi koulutuksen aloittamiselle. Tarkoitus oli turvata norjalaisjoukoilla järjestys Norjassa saksalaisten jo näköpiirissä olevan tulevan vetäytymisen tai antautumisen varalta. Samalla haluttiin myös vähentää tarvetta liittoutuneiden hyökkäykselle Norjaan.
Hankkeen sunnittelijana oli muun muassa Norjasta Gestapon pidätyksen uhatessa paennut lääkäri Carl Semb, joka myös keksi joukoille termin polititroppene harhauttaakseen saksalaisten tiedustelua. Ruotsalaisten taholta koulutuksen johtajaksi asetettiin rikosteknisen laitoksen (Statens kriminaltekniska anstalt, nyk. SKL – Statens Kriminaltekniska Laboratorium) päällikkö Harry Söderman, lempinimeltään Revolver-Harry.
Sotilaskoulutusta terveystietokursseilla
Kesällä 1943 kaikki Ruotsissa oleskelevat norjalaiset asevelvollisuusikäiset eli 18–45-vuotiaat miehet kutsuttiin "terveystietokursseille". Todellisuudessa kyse oli sotilaskoulutuksesta. Joukoille perustettiin 40 koulutusleiriä eri puolille Ruotsia, lisäksi norjalaisilla oli maassa noin 20 muuta leiriä ja tukikohtaa, joissa annettiin esimerkiksi sabotaasikoulutusta. Hanke oli tiukasti salassa pidetty, eikä siitä sosiaaliministerin lisäksi tiennyt kuin muutama poliittinen päättäjä ja armeijan johto.
Joukoille annettiin kesällä sotilaskoulutusta norjalaisten johdolla, mutta ruotsalaisten valvonnassa. Erillisillä tiivistahtisella asekursseilla opeteltiin käsiaseiden, miinojen ja panssarintorjunta-aseiden käyttöä. Noin 1500 miehistä koulutettiin sotapoliiseiksi, lisäksi koulutettiin rannikkotykistön miehistöä ja taistelulähetteja. Joukkueenjohtajat jatkokoulutettiin syksyllä 1943. Kahdeksanviikkoisen kurssin aikana kouluttajina toimi myös talvisodan kokeneita suomalaisupseereita. Kokonaisuudessaan koulutettavien määrä kasvoi 15 000:een.
Henkilöarviointi
Lähtökohtana ovat tehtäväkentästä ja toimintaympäristöstä tulevat tarpeet ja haasteet. Niiden pohjalta määritetään toimeksiantajan kanssa, mitkä tekijät ovat keskeisiä kriteerejä täytettävässä työtehtävässä menestymiselle ja viihtymiselle.
Arvioinnin avulla selvitetään monipuolisesti hakijan odotuksia ja motivaatiota sekä kriteerien kannalta merkityksellisiä toimintatapoja ja ominaisuuksia. Tavoitteena on löytää mahdollisimman hyvä yhteensopivuus tehtävän vaatimusten sekä hakijan ominaisuuksien, odotusten ja valmiuksien välillä.
Henkilöarviointi tukee molemminpuolista valintapäätöstä sekä antaa toimeksiantajalle informaatiota tehtävään valitun henkilön ohjaamiseen ja tukemiseen. Hakija voi hyödyntää arvioinnin tuloksia ammatillisen kehittymisensä apuvälineenä.
Henkilöarviointeja tekevät koulutuksen saaneet asiantuntijat, yleensä laillistetut psykologit. Psykologiliitto on kehittänyt sertifiointijärjestelmän henkilöarvioinnin ammattilaisille. Sertifikaatti todistaa, että henkilö on pätevä tekemään:
Suomessa tehdään paljon henkilöarviointeja. Niitä säätelee laki yksityisyyden suojasta työelämässä.
Henkilöarvioinnin standardoidut menetelmät asettavat kaikki hakijat samalle viivalle. Näin henkilöarviointi auttaa nostamaan rekrytoinnin objektiivisuutta.
Henkilöarvioinnin luotettavuus
Hyvä henkilöarviointi on tarkka, tuottaa mahdollisimman vähän virheitä, tuottaa ison lisäarvon ja maksaa itsensä takaisin.
Henkilöarviointi ei ole aina osuvaa, sillä virheitä tapahtuu, koska se on inhimillistä toimintaa. Keino virheiden minimointiin on jatkuva sisäinen laaduntarkkailu.
Feldkirch
Feldkirch on kaupunki Vorarlbergin osavaltiossa, Itävallassa. Se on Itävallan läntisin kunta ja sijaitsee Sveitsin ja Liechtensteinin rajalla. Se on Vorarlbergin toiseksi suurin kaupunki Dornbirnin jälkeen. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 33 862 asukasta. Sen pinta-ala on 34,3 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys on noin 990 asukasta neliökilometriä kohden.
Nykyisen Feldkirchin kaupungin alueella on sijainnut asutusta jo Rooman valtakunnan ajoilta lähtien. Varhaisin maininta Feldkirchistä kaupunkina on peräisin vuodelta 1218. Vuonna 1925 kaupunkiin liitettiin Levisin, Altenstadtin, Gisingenin, Nofelsin, Tostersin ja Tisisin kunnat.
Feldkirch on useiden itävaltalaisten instituutioiden kotipaikka. Kaupungin suurimpiin nähtävyyksiin lukeutuu sen hyvin säilynyt vanhakaupunki. Kaupungilla on ystävyyskaupunkitoimintaa Kanadan Whitbyn ja Saksan Sigmaringenin kanssa.
Feldkirchiläinen jääkiekkoseura VEU Feldkirch on saavuttanut menestystä niin Itävallan kuin Euroopankin tasolla.
Hello, Dolly!
Hello, Dolly! voi tarkoittaa seuraavia:
Luettelo Yhdysvaltain kaupungeista
Tämä on luettelo Yhdysvalloissa sijaitsevista kaupungeista ja kunnista. Luettelossa on vain tärkeimmät kaupungit ja kunnat.
Luettelon kaupungit ja kunnat on järjestetty osavaltioiden ja joidenkin muiden Yhdysvalloille kuuluvien alueiden mukaan.
Arizona
415px|thumb|[[Phoenix.]]
Illinois
415px|thumb|[[Chicago.]]
Michigan
415px|thumb|[[Detroit.]]
New York
415px|thumb|[[New York City.]]
Pennsylvania
415px|thumb|[[Philadelphia.]]
Texas
415px|thumb|[[Houston.]]
415px|thumb|[[San Antonio.]]
415px|thumb|[[Dallas.]]
Ernst Fehr
Ernst Fehr (s. 21. kesäkuuta 1956 Hard, Vorarlberg, Itävalta) on itävaltalais-sveitsiläinen taloustieteilijä. Hän on Zürichin yliopiston Kokeellisen taloustieteen laitoksen johtaja. Hän on tutkinut erityisesti ihmisen yhteistyön evoluutiota, varsinkin vastavuoroisuutta ja uusklassisen taloustieteen vallitsevan rationaalisen valinnan teorian rajoituksia.
Fehr opiskeli taloustieteitä Wienin yliopistossa. Hän valmistui maisteriksi vuonna 1980 ja tohtoriksi vuonna 1986.
Hän on tehnyt tutkimusta myös neurotaloustieteen, behavioristisen taloustieteen ja kokeellisen taloustieteen aihepiireistä.
Rama Cay
thumb|300px|right| Rama Cay. thumb|300px|right|Saarella ei ole teitä; kulkuväylinä ovat betoniset jalkakäytävät. Rama Cay on saari Nicaraguan itärannikolla Bluefieldsin lahdessa. 1600- tai 1700-luvuilla vahvempi etninen ryhmä, miskitot, luovuttivat saaren rama-intiaaneille kiitokseksi avusta alueen valloituksessa. Saarella asuu noin kaksi kolmasosaa Nicaraguan kaikkiaan noin 1 500 ramasta.
Saarella, joka todellisuudessa jakautuu kahdeksi sillan yhdistämäksi saareksi, asuu noin 900 henkeä. Pikavenematka lähimmästä kaupungista, Bluefieldsistä kestää noin 20 minuuttia. Saarella on ala- ja yläasteen koulut sekä moravialainen (herrnhutilainen) kirkko.
Asukkaat puhuvat kreolienglantia. Omaa rama-kieltä puhuu vain muutama kymmenen henkeä, mutta kieltä elvytetään muun muassa kouluopetuksella.
Historiaa
Historiantutkijat ovat päätelleet, että ensimmäiseksi Nicaraguan maaperälle astuessaan Kolumbuksen miehistö törmäsi juuri nykyisten rama-intiaanien esi-isiin.
Asad Hussin
Asad Hussin on irakilaissyntyinen, Suomessa asuva thainyrkkeilijä. Hän edustaa tamperelaista Chitalada Finland -seuraa. Hän on urallaan voittanut muun muassa WMC:n Euroopan mestaruuden.
Snakes on a Plane
Snakes on a Plane on yhdysvaltalainen David R. Ellisin ohjaama toimintaelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 2006. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä oli pettymys tuotantoyhtiölle. Elokuvan budjetti oli 33 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Snakes on a Plane tuli melko kuuluisaksi Yhdysvalloissa sen internetissä saaman hypen takia.
Elokuvan televisioversiota leikattiin Yhdysvalloissa, koska se sisälsi niin paljon kirosanoja.
Juoni
Elokuva kertoo FBI:n agentista Neville Flynnistä (Samuel L. Jackson), joka saattaa tärkeää todistajaa matkustajakoneessa Havaijilta Los Angelesiin. Kesken lennon salamurhaaja vapauttaa satoja myrkkykäärmeitä matkustamoon saadakseen todistajan hengiltä.
Yeti (albumi)
Yeti on saksalaisen Amon Düül II-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1970. Sitä pidetään ns. krautrockin, joksi saksalaista progressiivista musiikkia alettiin tuolloin kutsua, ja myös yhtyeenkin merkkipaaluna. Albumi julkaistiin tupla-lp:nä ja se sisältää pitempiä improvisaatio-voittoisia kappaleita (esim. "Soap Shop Rock") sekä myös lyhempiä, tavanomaisempia lauluja (esim. singlenä julkaistu "Archangels Thunderbird").
Albumin kannessa oleva viikatemies on tehty yhtyeen äänimiehen Wolfgang Krischken kuvasta. Krischke oli kuollut hieman ennen albumin julkaisua. Kannen on tehnyt yhtyeen kosketinsoittaja Falk Rogner.
Vuoden 2001 CD-painoksen (Repertoire Records (REP 4914)) bonuskappaleet
<OL START=11> <LI>"Rattlesnakeplumcake" - 3:18 <LI>"Between The Eyes" - 2:27 </OL>
Muusikot
kappaleessa "Sandoz In The Rain" lisäksi:
Sirppijärvi
Sirppijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärven ja Hämeenkyrön rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto
Järvi on nykyään kahdessa järvialtaassa, jota yhdistää niitä ympäröivä avosuo. Suurempi järviallas on 200 metriä pitkä ja pienepin halkaisijaltaan vain 80 metriä. Molempien altaiden vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Järven rannat ja lähiympäristö on rakentamatonta metsää lukunottamatta koillispuoli, jossa sijaitsee maatila ja sen lähipellot. Järvien välissä suonsaarekkeessa sijaitsee kuntien välisen rajan rajapyykki. Isompi allas kuuluu Hämeenkyröön, mutta pienempi kuuluu molemmille kunnille.
Historiaa
Vanhassa vuoden 1796 isojakokartassa järven sekä Hämeenkyrön pitäjänkartassa noin 1840-luvulta järvi on piirretty paljon nykyistä suurempana. Vaikka tuolloinkin järvi oli kaksialtainen, oli sillä yksi nimi. Isojaon kartassa se oli "Katjerfvi" ja pitäjänkartassa sen nimi oli "Tuomanpoikanjärvi". Järven tulo-oja Riihijärveen sijaitsi nykyisellä paikallaan. Nykyisen kuntarajan pyykki oli silloin järven rannassa ollut kohta. Koska järvi on nykyään kaksialtainen ja paljon pienempi, on järven vedenpintaa alennettu kartan piirtämisen jälkeen. Tällainen hakemus onkin jätetty vuonna 1928, kun talollinen Väinö Anttila haki lupaa järvenlaskuun.
Engel-palkinto
Kirkkotaiteen Engel-palkinto jaetaan Helsingin tuomiokirkkoseurakunnan seurakuntaneuvoston päätöksen mukaan taiteilijalle tai yhteisölle, joka on ansioitunut kirkkotaiteen alalla ja kirkkotilan rikastuttamisessa eri taiteenalojen keinoin.
Engel-palkinto perustettiin vuonna 1990, jolloin tuli kuluneeksi 150 vuotta Helsingin tuomiokirkon suunnittelijan Carl Ludvig Engelin kuolemasta.
Rullaustie
thumb|[[F-22 Raptor -hävittäjiä rullaamassa Elmendorfin lentotukikohdassa Alaskassa]] thumb|Rullaustien valo Rullaustie on lentoasemalla oleva lentokoneiden käyttämä ”tie”, jota pitkin lentokoneet rullaavat kiitotielle tai kiitotieltä terminaalille. Jokainen rullaustie on nimetty erikseen kirjaimilla ja ne lausutaan käyttämällä Nato-radioaakkosia, esimerkiksi rullaustie Tango = Taxiway Tango. Yleensä isoilla lentoasemilla pienet rullaustiet (esimerkiksi odotuspaikat (holding point)) merkitään kahdella kirjaimella siten että ensimmäinen kirjain on päärullaustien kirjain ja toinen on sivurullaustien kirjain. Esimerkiksi jos rullaustiestä Tango poikkeaisi rullaustie Z = Zulu, niin se merkittäisiin TZ (Tango-Zulu).
Pi pi pil... pilleri
Pi pi pil… pilleri on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Visa Mäkisen elokuva. Siinä potenssia lisäävän seksilääkkeen keksinyt professori (Matti Ruohola) kokeilee keksintöään käytännössä eräässä kylpylässä.
Vastaanotto
Murskaavista arvosteluistaan huolimatta elokuva sai teatterikierroksellaan kahdeksalla esityskopiolla vajaat 44 000 katsojaa. Kolmoskanavan televisioesityksessä Club Erotica-ohjelmassa elokuun lopulla 1992 katsojia oli 477 000. Sen yhteydessä Jussi Karjalainen totesi Helsingin Sanomissa Pi pi pil... pillerin olevan ”Suomen kaikkien aikojen typerin elokuva. Ehkä. Toivottavasti.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Pi pi pil… pilleri saa 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. Myöhemmässä TV-maailman kolumnissa kriitikko Henri Waltter Rehnström huomauttaa, miten Mäkisen elokuvaan on lainailtu suoraan musiikkia sekä tematiikkaa amerikkalaisesta pornoelokuvasta Rollerbabies (1976).
Esko-Pekka Tiitinen
Esko-Pekka Tiitinen (s. 1. joulukuuta 1956 Suonenjoki) on suomalainen kirjailija ja kuvataiteilija. Hänen tuotantonsa käsittää kirjoja sekä lapsille että aikuisille, radiokuunnelmia, elokuvakäsikirjoituksia, oopperalibrettoja, televisiosarjoja ja teatterinäytelmiä. Tiitinen oli taiteilijaprofessori viisivuotiskauden 2014–2018.
Elämä ja ura
Vuonna 1976 Tiitinen valmistui ylioppilaaksi, 1978 lastentarhanopettajaksi Joensuun korkeakoulusta ja 1982 musiikkileikkikoulunopettajaksi Sibelius-Akatemiasta. Vuodesta 1986 lähtien hän on ollut vapaa kirjailija ja kuvataiteilija. Kuvataiteilijana Tiitinen on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä ja osallistunut moniin ryhmänäyttelyihin. Hänen teoksiaan on muun muassa Joensuun ja Kuopion taidemuseoissa.
Vuonna 2008 Tiitinen voitti Finlandia Junior -palkinnon teoksellaan Villapäät. Se oli myös Topelius-palkintoehdokas. Vuonna 2011 Tiitinen sai Savonia-kirjallisuuspalkinnon teoksellaan Kiven sylissä. Tiitisen teoksia on käännetty muun muassa englanniksi, espanjaksi, japaniksi, koreaksi, norjaksi, ruotsiksi ja tanskaksi.
Tiitinen oli Topelius-palkintoraadin jäsen 1996 sekä valtion lastenkulttuurijaoston ja kirjallisuustoimikunnan jäsen 2004–2006. Hän oli kirjallisuustoimikunnan jäsen myös 2015–2017. Tiitinen oli Lukukeskuksen puheenjohtaja kaudella 2014–2016.
Tiitinen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän asuu Outokummussa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2021.
Tuotanto
Lähde
Palkinnot
Lähde
Miloš Zeman
Miloš Zeman (s. 28. syyskuuta 1944 Kolín) on tšekkiläinen poliitikko ja vuodesta 2013 Tšekin presidentti. Hän oli sosiaalidemokraattisen puolueen (ČSSD) johtaja 1993–2001. Hän oli alahuoneen puhemies 1996–1998 ja pääministeri 1998–2002. Hän nosti ennen heikon ČSSD:n 30 prosentin ääniosuuteen.
Poliittinen ura
Zeman on taustaltaan taloustieteilijä. Prahan kevään jälkeissä "normalisoinnissa" hänet erotettiin kommunistipuolueesta, minkä jälkeen hänen oli vaikea saada töitä. Vuodesta 1989 hän oli Václav Klausin johtaman Kansalaisfoorumin edustaja ja vuodesta 1990 parlamentin jäsen. Kansalaisfoorumi hajosi huhtikuussa 1991, jonka jälkeen Zeman liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, jonka johtajaksi hän nousi helmikuussa 1993. Vuoden 1992 vaaleissa ČSSD sai kuusi prosenttia äänistä, mutta jo vuoden 1996 vaaleissa se sai 61 paikkaa ja nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Zeman oli alahuoneen puhemies 1996–1998. Vuonna 1998 ČSSD sai 32,3 prosenttia äänistä ja 74 paikkaa, jolloin Zeman muodosti vähemmistöhallituksen. Hänen kaudellaan talous kääntyi lievään kasvuun.
Jäädessään sivuun Zeman valitsi puolueen johtoon Vladimír Špidlan. Špidla johti sosiaalidemokraatit jälleen voittoon 2002. Zemanin yritys päästä 2003 presidentiksi epäonnistui, kun hänen pitkäaikainen kilpakumppaninsa Václav Klaus valittiin. Zeman on arvostellut puolueen johtoa, mutta hänen poliittinen vaikutusvaltansa on vähäinen. Hän vetäytyi eläkkeelle maaseudulle Etelä-Määriin.
Zeman ilmoitti maaliskuussa 2007 eroavansa koko puolueesta, kun hän sai tietää sen puheenjohtaja Jiří Paroubekin olleen taustalla lakimies Zdeněk Altnerin Zemania vastaan nostamassa jutussa. Kyseinen lakimies vaatii ČSSD:lta 19 miljardin kruunun korvauksia eräästä Zemanin vuonna 2000 allekirjoittamasta kiinteistösopimuksesta.
Presidenttinä
Zeman valittiin vuonna 2013 Tšekin presidentiksi. Presidentti valittiin ensimmäisen kerran suoralla kansanvaalilla.
Samettivallankumouksen 25-vuosipäivän juhlallisuuksissa marraskuussa 2014 Zemania heiteltiin kananmunilla. Zemania pidettiin liiaksi Venäjän ja Kiinan linjoja ymmärtävänä. Hän on vastustanut EU:n Venäjälle asettamia pakotteita. Hänen avustajansa Martin Nejedlý on työskennellyt venäläiselle Lukoil-öljy-yhtiölle.
Zeman valittiin jatkokaudelle 27. tammikuuta 2018. Hän sai ensimmäisellä kierroksella noin 39 prosenttia äänistä ja voitti keskustaliberaalin Jiří Drahošin toisella kierroksella 51,4 prosentin osuudella.
Syksyllä 2021 Zeman sairasteli vakavasti, mikä haittasi presidentin tehtävien hoitamista.
Lucien Petit-Breton
Petit-Bretonin pyöräilyura alkoi hänen voitettuaan pyörän arpajaisissa. Hänen isänsä halusi poikansa tekevän "oikeita töitä", niinpä Lucien Mazan alkoi käyttää salanimeä Lucien Breton. Myöhemmin hän muutti nimen Petit-Bretoniksi, koska oli olemassa toinenkin Lucien Breton -niminen pyöräilijä.
Petit-Breton oli ensimmäinen Ranskan ympäriajon kahdesti voittanut kilpailija; hän voitti 4 488 kilometrin pituisen kilpailun vuosina 1907–1908.
Petit-Breton voitti myös muita huomionarvoisia kilpailuja: Bol d'Orin (1904), Pariisi-Toursin (1906), Milano–San Remon (1907) ja Pariisi-Brysselin (1908). Hän kuoli 35-vuotiaana liikenneonnettomuudessa lähellä Troyesia Ranskassa palvellessaan armeijassa ensimmäisessä maailmansodassa.
Kiharakarvainennoutaja
Kiharakarvainen noutaja (Curly Coated Retriever) on älykäs ja ystävällinen englantilainen koirarotu. Se on noutajista kookkain.
Ulkonäkö
Kiharakarvainen noutaja on melko kookas noutaja, joka on helppo tunnistaa tiukasta, kehoa peittävästä karvamassasta. Se on aktiivinen, rehti ja lihaksikas rotu. Vaikka rotu onkin sukua muille suositummille noutajaroduille, on kiharakarvainen rakenteeltaan sekä luonteeltaan erilainen.
Turkki on tämän rodun tavaramerkki. Turkin pitäisi olla täynnä pieniä kiharoita, jotka ovat lähellä nahkaa. Kasvattajat pyrkivät tiukkoihin, huoliteltuihin, yksittäisiin kiharoihin. Turkki on melko tiukka, jotta se pystyisi suojaamaan koiraa kylmältä säältä ja karhunvatukkapensailta. Ainoat kohdat, jotka eivät ole tiukkojen kiharoiden peitossa, ovat otsa, kasvot ja jalat. Niissä karvan täytyy olla lyhyt, tasainen ja suora. Löysät kiharat ovat hyväksyttäviä korvissa. Rodulla ei pitäisi olla turkin sisäkerrosta. Kaljuja paikkoja saattaa olla kasvavilla pennuilla, joiden turkki muuttuu aikuisen koiran turkiksi, sekä nartuilla, jotka ovat juuri synnyttäneet.
Luonne ja käyttäytyminen
Kiharakarvainennoutaja on eläväinen koira. Se on hidas varttumaan, mikä tekee rodusta ihanteellisen aktiiviselle perheelle. Niin kauan kuin koiralla on tarpeeksi harjoitusta, se voi olla rauhallinen ja viihtyä kotiympäristössään. Kiharakarvainennoutaja on sekä hyvä harrastuskoira että rauhallinen perheenjäsen. Nämä koirat pitävät flyballista sekä agilitystä, kuten myös kaikenlaisesta ulkoilmatoiminnasta.
Rotu on jalostettu työskentelemään itsenäisemmin kuin muut noutajat. Siitä syystä rodulla on varauksellisen koiran maine tuntemattomien ihmisten seurassa. Kuitenkin kiharakarvaiset ovat luonteeltaan lojaaleja tuttuja henkilöitä kohtaan, ja ne pitävät lapsista.
Kiharakarvaisetnoutajat ovat hyvin älykkäitä, nopeita oppimaan ja rakastavat omistajansa miellyttämistä. Kouluttaminen saattaa olla joskus vaikeaa, koska ne kyllästyvät helposti toistoon. Lyhyet, hauskat harjoitukset ovat parhaita tämänrotuisen koiran koulutukseen. Kun koira on kerran oppinut kuinka jokin asia tehdään (kuten oven tai portin avaaminen), se käyttää oppimaansa taitoa aina kun siihen on koiran mielestä tilaisuus.
Kiharakarvainennoutaja voi joskus olla oikukas ja jääräpäinen. Nämä koirat tarvitsevat huolellista yksilöllistä koulutusta, koska huonon käytöksen estäminen on helpompaa kuin sen poistaminen jälkeenpäin. Kielteinen tuki saa jotkut koirat kieltäytymään käskyjen totelemisesta.
Alkuperä
Kiharakarvainennoutaja polveutuu englanninvesispanielista ja on nykyisistä englantilaisista noutajaroduista vanhin. 1800-luvun alussa englanninvesispanieli risteytettiin Kanadasta tuodun labradorinnoutajan (joka tuolloin vielä tunnettiin saintjohninkoirana) kanssa, jonka lopputuloksena syntyi nykyinen kiharakarvainennoutaja. Erään teorian mukaan myös irlanninvesispanielia olisi käytetty sen kehittämiseen, ja Desmond Morriksen mukaan hieman myöhemmin jalostukseen käytettiin epäilemättä villakoiraa, jotta karvapeitteen kiharoista saatiin tiukempia.
Rotu kehitettiin alun perin lintujen ja vesiriistan metsästykseen. Se tunnustettiin viralliseksi koiraroduksi 1860. Kiharakarvainen- ja aaltokarvainennoutaja (tunnetaan nykyisin nimellä sileäkarvainennoutaja) ovat kaksi ensimmäistä virallistettua noutajarotua.
Turkki
Koiran harjaamista vältetään, jotta tiukat, huolitellut kiharat säilyisivät. Sen sijaan turkki kammataan kuolleitten karvojen poistamiseksi ennen kylvettämistä. Kylvyn jälkeen turkki on normaalia löysempi mutta tiukkenee, varsinkin jos siihen ruiskutetaan vettä. Kiharakarvainennoutaja, jota pidetään seura- tai metsästyskoirana, ei tarvitse perusteellista sukimista, mutta turkki täytyy pitää puhtaana koiran terveyden takia. Koira kylvetetään tarvittaessa. Kuollut karva pitäisi kammata pois turkista ja varpaankynnet olisi pidettävä lyhyinä.
Koiranäyttelyissä kävijät trimmaavat turkin yleensä hännästä, korvista, mahasta ja jaloista. Turkin keritseminen ei ole hyväksyttävää. Narttukoirista lähtee karvaa eniten juoksuajan aikana (yleensä kaksi kertaa vuodessa). Runsainta karvanlähtö on keväällä, erityisesti niillä alueilla, joilla lämpötila muuttuu paljon vuodenaikojen mukaisesti.
Ruokinta
Kiharakarvainennoutaja tarvitsee korkealaatuista ruokaa. Jotkut koirat syövät kasvisten ja liharuoan sekoitusta, osa taas kuivaruokaa. Hyvä kasvattaja tai eläinlääkäri osaa neuvoa hyvän ruokavalion koiralle ottaen huomioon sen ikä, koko ja aktiivisuus.
Tiberias
Tiberias on kaupunki Galileassa Israelissa, Genesaretinjärven länsirannalla. Se nimettiin keisari Tiberiuksen mukaan. Kaupungin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli. Kaupunki on yksi juutalaisuuden neljästä pyhästä kaupungista Jerusalemin, Hebronin ja Safedin ohella. Nykyään Tiberias on Israelissa suosittu matkailukaupunki ja se on tunnettu etenkin kuumista lähteistä hieman kaupungin eteläpuolella.
Maantiede
Tiberias sijaitsee Genesaretinjärven rannalla. Matkaa kaupungista järven eteläkärkeen on noin 10 kilometriä ja pohjoiskärkeen 13,5 kilometriä. Lähistöllä on jyrkkärinteisiä kukkuloita. Tiberiaksen vanhakaupunki sijaitsee 210 metriä merenpinnan alapuolella ja sen uudemmat kukkuloille rakennetut osat 249 metriä sen yläpuolella. Korkeuserojen takia kaupungin eri osien ilmasto ja kasvillisuus vaihtelevat merkittävästi.
pienoiskuva|vasen|Tiberiaksen kaupunki ilmasta nähtynä.
Antiikki
Herodes Suuren poika Herodes Antipas rakennutti Tiberiaan raamatullisen Rakkathin paikalle vuosien 14 ja 18 jaa. välillä. Vuonna 18 valmistunut kaupunki nimettiin tuolloin hallinneen Rooman keisari Tiberiuksen mukaan ja siitä tuli Galilean pääkaupunki. Kaupunki rakennettiin hellenistisen mallin mukaisesti ja sen varhaiset asukkaat olivat pääasiassa juutalaisia kalastajia. Kaupungin ympärillä oli suhteellisen vähän viljelykelpoista maata, mikä teki sen riippuvaiseksi kalastuksesta ja erilaisista käsityöammateista.
Myöhempi historia
Tiberiaan juutalaiset kapinoivat Bysantin valtakuntaa vastaan vuonna 614 ja vuonna 636 kaupungin valtasivat islaminuskoiset arabit. Arabit tekivät Tiberiaksesta al-Urdunnin maakunnan pääkaupungin. Ristiretkien johdosta kaupunki annettiin aluksi läänityksenä Tankredille ja myöhemmin Tripolin kreivi Raimundille. Saladin valtasi kaupungin ristiretkeläisiltä vuonna 1187 ja ristiretkeläisten vastahyökkäys kohti Tiberiasta johti tuhoisaan Hattinin taisteluun ja ristiretkeläisten vallan luhistumiseen suurissa osissa aluetta. Maimonides vieraili kaupungissa ja hänet haudattiin Tiberiakseen vuonna 1206. Ristiretkeläiset valtasivat kaupungin takaisin vuonna 1240 menettäen sen uudelleen vuonna 1247. Seuraavan vuosisadan puolella vuonna 1325 matkailija Ibn Battuta kuvaili kaupungin olevan raunioina. Kaupunki päätyi lopulta Osmanien valtakunnalle, jonka sulttaani Suleiman I läänitti sen dom Joosef Nasille. Nasi yritti elvyttää kaupunkia juutalaisena keskuksena, mutta hanke epäonnistui ja kaupunki oli jälleen raunioina 1600-luvulla. Nykyisen kaupungin perusti sittemmin Akkon kuvernöörinä toiminut šeikki Zahir al-Amr vuonna 1740, jolloin rakennettiin nykypäiviin saakka osittain säilynyt kaupunginmuuri. Kaupunki kärsi mittavia tuhoja maanjäristyksissä vuosina 1759 ja 1837.
pienoiskuva|Tiberiaksen rantaa hotelleineen. Palestiinaan saapuvat juutalaiset siirtolaiset alkoivat perustaa lähialueelle siirtokuntiaan, joiden keskuksena Tiberias toimi. Vuonna 1920 perustettiin Kiryat Shemu’elin juutalainen kaupunginosa Tiberiaksen vanhankaupungin yläpuolella sijaitsevalle kukkulalle. Vuonna 1922 kaupungissa oli asukasta ja heistä  oli juutalaisia. Israelin itsenäisyyssodan alkaessa vuonna 1948 kaupungin juutalaisten ja arabien välillä vallitsi ensin epävirallinen aselepo, mutta se rikkoutui arabien hyökätessä juutalaisia vastaan huhtikuussa. Kaikki kaupungin arabiasukkaat pakenivat juutalaisten Haganah-järjestön vastahyökkäyksen seurauksena. Sodan jälkeen kaupungin asukasluku kasvoi Kaakkois-Euroopasta, Jemenistä, Irakista ja Marokosta saapuvien juutalaisten siirtolaisten myötä.
Talous
pienoiskuva|Tiberiaksen kaupungintalo.
Tiberiaksessa on jonkin verran tekstiiliteollisuutta ja jauhomyllyjä. Myös pitkään paikalla harjoitetulla kalastuksella on edelleen merkitystä. Kaupungin tärkein talouden ala on kuitenkin turismi. Tiberiaksen kuumille lähteille saapuu matkailijoita etenkin talvikuukausina. Tiberiaksen kuumat lähteet sijaitsevat hieman kaupungin eteläpuolella ja ne on tunnettu ainakin viimeisten 2 000 vuoden ajan. Lähteillä uskotaan olevan lääkinnällisiä vaikutuksia. Kaupungin suosioon matkailukohteena ovat vaikuttaneet myös näkymät kukkuloille ja Genesaretinjärvelle.
Väestö
Tiberiaksen asukasluku vuoden 2017 lopussa oli.
Samsung Galaxy S
Samsung GT-i9000 eli Galaxy S on Samsung Electronicsin valmistama älypuhelin.
Puhelimessa on 1 gigahertsin Cortex A8 -prosessori (”Hummingbird”), 512 megatavua RAM-muistia, 8 tai 16 gigatavua sisäistä muistia ja neljän tuuman kapasitiivinen Super AMOLED -kosketusnäyttö. Sitä suojaa Gorilla Glass-pinta. Käyttöjärjestelmä on Android OS v2.1 Samsungin TouchWiz 3.0 käyttöliittymällä. Verkosta ladattava päivitys Android 2.2:een julkaistiin lokakuussa 2010. Puhelin tukee enintään 32 gigatavun microSDHC-muistikortteja. Akun kapasiteetti on 1 500 mAh. Puhelimen kameran tarkkuus on 5 megapikseliä ja siinä on myös videokuvaus (720p, 30 kuvaa sekunnissa).
Julkaisuhetkellä Galaxy S:sä oli siihenastisista Android-puhelimista tehokkain grafiikkasuoritin, ja se oli niistä myös ohuin (9,9 mm).
Suomessa Galaxy S tuli myyntiin heinäkuussa 2010. Etelä-Koreassa sitä myytiin ensimmäisenä kuukautena yli puoli miljoonaa kappaletta, ja koko maailmassa yhteensä yli miljoona kappaletta. Yhtiö ilmoitti myyneensä viisi miljoonaa Galaxy S:ää lokakuuhun 2010 mennessä. Suomessa puhelimen hinta myyntiin tullessaan oli hieman alle 600 euroa.
Galaxy S Advance
Tammikuussa 2012 esitelty ja saman vuoden huhtikuussa julkaistu Galaxy S Advance (GT-i9070) tunnetaan maailmalla myös nimellä Galaxy S II Lite. Puhelimessa on kaksi Cortex A9 -prosessoria. Kellotaajuus on 1 GHz. Puhelimen mitat ovat 123,2 × 63 × 9,69 mm. Galaxy S Advancen käyttöjärjestelmä on Android v2.3.6 (Gingerbread) mutta on päivitettävissä versioon Android v4.1.2 (Jelly Bean). Kyseisessä puhelimessa on kaiken tämän lisäksi hieman vääntyvä näyttö mikä tekee puhelimesta vakaan esimerkiksi pöydällä.
Galaxy S Plus
Galaxy S:tä on julkaistu päivitetty versio, jossa on 1,4 gigahertsin prosessori, 1 650 milliampeeritunnin akku ja erilainen takakuori sekä valmiiksi ladattu Android 2.3.3. Päivitys Android versioon 2.3.6 on saatavilla Samsung Kies -ohjelman kautta.
Alta GP
Alta GP oli Geoff Taylorin suunnittelema Formula 1 -auto, jota Alta-talli käytti kausina ja.
Kilelér
Kilelér on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Κιλελέρ, Dímos Kilelér), joka sijaitsee Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 975,3 neliökilometriä ja väkiluku 20 854. Varsinaisen Kilelérin kylän väkiluku on 481 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Níkaia.
Kylän turkkilaisperäisen nimen vanhempi muoto oli Kioulelér (Κιουλελέρ). Nimi muutettiin Kilelériksi vuonna 1912. Vuonna 1919 nimeksi muutettiin kreikkalainen Kypséli (Κυψέλη), mutta nimi Kilelér palautettiin vuonna 1985. Nykyinen Kilelérin kunta muodostui, kun Kilelér, Arménio, Krannónas, Níkaia ja Platýkampos yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Lysippos
Elämä ja ura
Lysippos teki nuorempana pronssitöitä ja opetteli sitten kuvanveiston. Cicero kertoo, että Lysippos piti esimerkkinään erityisesti Polykleitoksen Doryforosta. Lysippoksesta tuli Polykleitoksen tavoin Sikyonin ja Argoksen kuvanveistokoulujen johtaja.
pienoiskuva|vasen|upright=0.6|[[Praksilla, roomalainen kopio (100-luku jaa.).]] Lysippos oli tuottelias ja toimi pitkään. Plinius vanhemman mukaan hän teki veistosta, jotka kaikki olivat pronssisia. Plinius kertoo tarinan siitä, kuinka veistosmäärä laskettiin: Lysippos olisi laittanut pienen kultapalan talteen jokaisesta saamastaan veistospalkkiosta, ja hänen kuoltuaan näiden kultapalojen määräksi laskettiin. Lysippoksen tärkein toimintakausi ajoittui Aleksanteri Suuren ajalle, ja hän toimi tämän hovikuvanveistäjänä. Aleksanterin kerrotaan antaneen määräyksen, että hänestä saa tehdä veistoksia vain Lysippos ja maalauksia vain Apelles.
Lysippoksen poika Euthykrates oli myös kuvanveistäjä. Myös Khares Lindoslainen oli Lysippoksen oppilas.
Teoksia
Lysippos pyrki veistoksissaan ideaaliseen kauneuteen. Hän muutti veistosten mittasuhteita niistä, jotka oli aiemmin nähty ihanteellisiksi, ja teki veistosten päistä hieman pienempiä ja vartaloista hoikempia, mikä sai ne näyttämään pidemmiltä. Lysippoksen kerrotaan sanoneen, että aikaisemmat kuvanveistäjät tekivät ihmisistä sen näköisiä kuin he olivat, mutta hän sen näköisiä kuin miltä he näyttivät. Lysippos kiinnitti paljon huomiota veistosten yksityiskohtiin, kuten hiuksiin. Hänen suosikkiaiheensa oli Herakles.
Lysippoksen tunnetuimpiin veistoksiin lukeutuvat muun muassa Apoksyomenos eli Kaapija sekä oletettavasti myös Farnesen Herakleen alkuperäisveistos. Hän teki myös lukuisia Aleksanteri Suuren pronssisia rintakuvia. Lysippoksen nimiin on usein laitettu myös Pyhän Markuksen hevoset sekä veistokset Eros jännittää jousensa, Sandaalia sitova Hermes, Sileeni Dionysos-lapsen kanssa sekä yhdessä Leokhareen kanssa tehty Aleksanteri Suuri leijonanmetsästyksessä. Daokhoksen votiivilahjaan kuuluneen Hagiaan patsaan tekijänä pidetään joko Lysipposta tai Euthykratesta.
Koska kaikki tai lähes kaikki Lysippoksen veistokset olivat pronssisia, yksikään niistä ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta osa niistä tunnetaan roomalaisaikaisten kopioiden kautta.
Herakles pienoiskuva|upright=0.64|[[Farnesen Herakles, roomalaisaikainen kopio (200-luku jaa.) mahdollisesti Lysippoksen alkuperäisteoksesta.]]
Lysippos teki veistoksia Aleksanterista kaikissa tämän elämän vaiheissa ja monissa eri asennoissa. Hän jäljitteli luontoa niin tarkasti, että kuvasi jopa Aleksanterin heikkouksia, kuten taipumus kallistaa päätä sivulle, kuitenkaan tinkimättä ilmaisun kauneudesta ja herooisuudesta.
Lysippoksen tunnetuin Aleksanteri-veistos esittää tämän keihään kanssa. Se nähtiin rinnakkaisteoksena Apelleen maalaukselle, joka esitti Aleksanteria käyttämässä salamaa. Lysippos teki myös veistosryhmän Granikosjoen taistelussa kaatuneista sotapäälliköistä.
Muut ihmisveistokset pienoiskuva|upright=0.64|Urheilija, roomalainen kopio alkuperäisestä n. 320–310 eaa.
Abu al-Hasan ibn al-Haitham
thumb|"Opticae thesauruksen" (1572) nimiölehden kuparikaiverrus esittää [[Arkhimedesta sytyttämässä parabolisilla peileillä roomalaisia sotalaivoja tuleen Syrakusan satamassa]] Abū ‘Alī al-Haṣan ibn al-Haṣan ibn al-Haitham (, lat. Alhacen tai Alhazen), (965 Basra, Irak – 1040 Kairo, Egypti) oli irakilainen matemaatikko, astronomi ja fyysikko, jolla oli merkittävä panos etenkin optiikan perusteiden tutkimuksessa. Optiikassa Ibn al-Haitham tutki linssejä, peilejä, valon heijastumista ja taittumista. Hän osoitti valon kulkevan suoraviivaisesti ja tutki myös silmän rakennetta. Häntä kutsutaan myös nimellä al-Basri syntymäkaupunkinsa Basran mukaan. Elämäntyönsä hän teki šiialaisen fatimididynastian pääkaupungissa Kairossa.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1904
Vuoden 1904 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Wienissä 23. toukokuuta. Ne olivat ensimmäiset viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Kisojen ainoa laji oli kreikkalais-roomalainen paini, jossa painittiin kahdessa painoluokassa: yli ja alle 75-kiloisissa. Kisoihin osallistui Böömistä, Itävallasta, Saksasta, Tanskasta ja Unkarista kaikkiaan 26 painijaa.
Casa Verdi
thumb|right|360px|La casa di riposo per musicisti [[Milanossa]] Casa Verdi, Casa di Riposo per Musicisti, on säveltäjä Giuseppe Verdin innoituksesta rakennettu vanhainkoti, joka sijaitsee Milanossa Michelangelo Buonarroti -aukiolla.
Abu al-Hasan ibn al-Haitham
Kirja optiikasta
Alhazenin teos Kitab al-Manazir eli "Kirja näkemisestä" tai "Kirja optiikasta" oli kattava esitys valoa koskevista teorioista (osa I), näkemisestä (osa II), optisista illuusioista (osa III) sekä näkemisestä ja valon heijastumisesta ja taittumisesta (osat IV–VII). Teos käännettiin latinaksi viimeistään 1200-luvun alussa nimellä De aspectibus, ja sillä oli syvällinen vaikutus eurooppalaiseen tutkimukseen seuraavat 300 vuotta. Vuonna 1572 Friedrich Risner julkaisi Alhazenin kirjan optiikasta painettuna nimellä Opticae thesaurus: Alhazeni Arabis libri septem, nuncprimum editi; Eiusdem liber De Crepusculis et nubium ascensionibus ("Optiikan aarreaitta: Arabi Alhazenin seitsemän kirjaa, ensimmäinen painos, samalta tekijältä kirja ilta- ja aamuhämärästä ja pilvien korkeudesta"). Risner myös otti käyttöön nimen "Alhazen", kun aiemmin oli käytetty muotoa Alhacen.
Casa Verdi
Rakennus valmistui 16. joulukuuta 1899, ja sen suunnitteli arkkitehti Camillo Boito. Tyyliltään rakennus on uusgoottilainen. Se oli aluksi kaksikerroksinen, mutta vuonna 1930 siihen lisättiin kolmas kerros.
Abu al-Hasan ibn al-Haitham
Ekstramissio ja intramissio
Alhazen ratkaisi vanhan ongelman siitä, tapahtuuko näkeminen niin, että valo menee kohteesta silmään (intramissio) vai siten, että valo tulee ulos silmästä (ekstramissio). Ajatus intramissioista ei ollut uusi, sillä antiikin Kreikan filosofeista Aristoteles ja Platon kannattivat sitä ainakin ajoittain. Alhazen kuitenkin antoi systemaattisen muodon intramissioteorialle.
Casa Verdi
Verdin itsensä toiveiden mukaisesti siihen ei sijoitettu asukkaita ennen hänen omaa kuolemaansa, joka tapahtui vuonna 1901. Syynä toiveeseen oli, että kenenkään ei tulisi tuntea olevansa säveltäjälle kiitollisuudenvelassa.