cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fearless (elokuva)
Fearless on vuonna 2006 ensi-iltaan tullut tositapahtumiin perustuva elokuva. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Ronny Yu. Pääosassa on Jet Li. Elokuva perustuu hyvin löyhästi 1900-luvun vaihteessa eläneen maineikkaan wushu-taitaja Huo Yuanjian elämään. Alun perin elokuva oli 140 minuutin pituinen, mutta sitä lyhennettiin kaupallisista syistä. Myöhemmin siitä julkaistiin Thaimaassa 110 minuutin versio ja Hongkongissa alkuperäinen 140 minuutin versio.
Elokuvassa on niin historiaa kuin wushu-mestarin elämäntarinaakin. Verisestä ja väkivaltaisesta elokuvasta on esitetty siistittyjä versioita esimerkiksi televisiossa. Nimiosaa esittävä Jet Li ilmoitti, että elokuva on hänen viimeinen taistelulajielokuvansa.
Nieuport 10
thumb|250px|Ranskan ilmavoimien Nieuport 10 Nieuport 10 oli ranskalaisen Nieuportin valmistama puurakenteinen, yksi- ja kaksipaikkainen tiedustelukone. Koneen suunnitteli Nieuportille tullut Gustave Delage, jonka menestyksekäs Nieuport-kaksitasojen sarja alkoi tästä mallista. Eturunkoa lukuun ottamatta Nieuport 10 oli verhoiltu kokonaan kankaalla. Kone lensi ensimmäisen kerran vuonna 1914.
Nieuport 10 oli käytössä tiedustelukoneena ja hävittäjänä ensimmäisessä maailmansodassa länsirintamalla vuosina 1914-1915. Tyyppiä valmistettiin lisenssillä myös Italiassa (Nieuport-Macchi) ja Venäjän keisarikunnassa (A/O Duks). Kone oli käytössä Ranskan lisäksi ainakin Britanniassa, Italiassa ja Venäjällä.
Käyttö Suomessa
thumb|Punakaartin Nieuport 10- (vasemmalla) ja [[Nieuport 21 (oikealla) -hävittäjät Tampereen Naistenlahden jäällä.]] Valkoinen armeija sai ensimmäisen Nieuport 10 -koneensa sotasaaliiksi Lylyjärvellä Vilppulan eteläpuolella 17. maaliskuuta 1918 Lento-osasto I:n siirryttyä entiselle punaisten lentoasemalle. Pietarista hankittiin siellä olleiden suomalaisten toimesta vuoden 1918 alkupuolella kaksi Nieuport 10 -konetta värväämällä viisi punaisten palveluksessa ollutta entistä tsaarin armeijan upseeria lentämään koneet Suomeen. Ohjaajat Mihail Safonov (Mikko Vuorenheimo) ja Igor Zaizewsky (Erik Ilmarinen) lensivät koneet Antreaan 11. huhtikuuta 1918 ja liittyivät valkoiseen armeijaan.
Lylyjärveltä saatu kone oli purettuna ainakin joulukuulle 1918 asti, mutta venäläisten Suomeen lentämiä koneita käytettiin heti.
Chíos
Chíos tai Hios  [], antiikin Khios, on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään ja sijaitsee itäisellä Egeanmerellä lähellä Turkin rannikkoa. Saaren pinta-ala on 904 km² ja asukasluku 51 390 (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Chíoksen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Chíoksen kaupunki.
Maantiede
Chíos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren itäosassa Vähä-Aasian, nykyisen Turkin rannikon edustalla. Turkin rannikosta sitä kohti työntyy Karaburunin niemimaa. Lyhin etäisyys saarelta mantereelle on noin 6,9 kilometriä. Chíoksen lähimmät Kreikan saaret ovat Oinoússes itäpuolella, Psará länsipuolella, Lesbos pohjoispuolella sekä Ikaría ja Sámos etelä- ja kaakkoispuolella.
pienoiskuva|vasen|pysty=1.3|[[Chíos (kaupunki)|Chíoksen kaupunki saaren itärannikolla.]] Kooltaan Chíos on viidenneksi suurin Kreikan saarista ja sen pinta-ala on 904 neliökilometriä, pituus noin 51,5 kilometriä ja leveys noin 12,9 kilometriä. Saaren rannikon pituus on noin 177 kilometriä. Saari on vuoristoinen. Sen korkeimmat vuoret Pelinaío (1 297 m) ja Aípos (1 188 m) sijaitsevat saaren pohjoisosassa. Suurimmat asutukset, mukaan lukien pääkaupunki, ovat saaren itärannikolla.
Hallinto, kaupungit ja kylät
Chíos kuuluu hallinnollisesti Chíoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Koko saari on ollut samaa kuntaa vuoden 2011 aluehallintouudistuksesta lähtien. Tätä ennen saari oli jaettu kahdeksaan kuntaan. Uudistuksessa Chíoksen prefektuuri lakkautettiin ja korvattiin Chíoksen alueyksiköllä.
Saaren suurimmat asutukset ovat Chíoksen kaupunki (26 850 asukasta), Vrontádos (5 323), Thymianá (1 566), Kallimasiá (958), Chalkeió (950) ja Nénita (903). (Katso myös: Luettelo Chíoksen kunnan kaupungeista ja kylistä.)
Antiikki
pienoiskuva|vasen|pysty=0.9|Chíoksen kaupunki [[Genovan vallan aikana. Piirros 1500-luvulta.]] Saaren merkittävin kaupunkivaltio (polis) Khios sijaitsi nykyisen Chíoksen kaupungin paikalla. Kaupunki esitti olevansa Homeroksen synnyinpaikka ja saarelaiset esittelivät jonkin matkan päässä kaupungista pohjoiseen erästä paikkaa ”Homeroksen kouluna”. Saaren itärannikolla sijaitsi Delfinionin (nykyinen Delfíni) kaupunki, luoteisrannikolla Bolissos (nykyinen Volissós). Kardamyle sijaitsi nykyisen Kardámylan kylän paikalla. Saaren muita antiikin ajalta tunnettuja kaupunkeja ovat Leukonion, Kaukasa, Polikhne ja Koila.
Khios joutui Persian vallan alle vuonna 546 eaa. Vuonna 499 eaa. saari liittyi Joonian kapinaan persialaisia vastaan. Kun kapinoitsijat kärsivät tappion, persialaiset polttivat saaren kaupungit ja temppelit. Persialaissotien jälkeen Khios oli liitossa Ateenan kanssa ja kuului Deloksen meriliittoon peloponnesolaissodan alkuun saakka. Sodan kestettyä seitsemän vuotta ateenalaiset alkoivat epäillä khioslaisia ja vaativat näitä tuhoamaan kaupunkinsa muurit. Myöhemmin saari kapinoikin Ateenaa vastaan, jolloin ateenalaiset hyökkäsivät saarelle ja hävittivät sitä. Myöhemmin ateenalaiset saivat Khioksen kokonaan valtansa alle.
Hellenistisellä kaudella saarella oli itsenäinen asema. Myös roomalaisella kaudella saari nautti monia muita alueita itsenäisemmästä asemasta, eikä se ollut osa Asian provinssia alueen muiden saarten tavoin. Myöhemmin Khioksesta tuli kuitenkin osa Vespasianuksen perustamaa Provincia Insularumia.
pienoiskuva|250px|Chíoksen Véssan kylä. Antiikin aikana Chíoksen viinejä pidettiin erittäin korkealaatuisina, ja hellenistisenä aikana se olikin Kreikan suurin viininviejä. Chíoslaiset jopa pitivät itseään viininvalmistuksen keksijöinä. Viinin lisäksi saari on tuottanut jo muinoin mastiksipistaasia, joka on edelleen merkittävä vientituote. Chíoksella asui antiikin kuuluisa matemaatikko Hippokrates (noin 470–410 eaa.), joka ensimmäisenä onnistui neliöimään kaarevasivuisen kuvion.
Myöhempi historia
pienoiskuva|[[Néa Monín luostarin mosaiikkeja.]]
1300-luvun alussa osmanit valtasivat Chíoksen kaupungin ja surmasivat koko sen väestön. Vuonna 1346 saari päätyi genovalaisten omistukseen, jossa se säilyi lähes 250 vuotta, kunnes osmanit valtasivat sen uudelleen. Osmanivallan alla saari vaurastui. Vuonna 1822 saarelaiset kapinoivat turkkilaisia vastaan. Turkkilaiset hyökkäsivät saarelle laivastoineen, ja surmasivat kaikki miehet, ottivat naiset ja lapset orjiksi, ja polttivat kaupungin. Chíoksesta tuli osa Kreikkaa vuonna 1912.
Nähtävyydet
Chíoksen keskiaikainen Néa Monín luostari on Unescon maailmanperintökohde. Se tunnetaan erityisesti bysantin huippukautta edustavista mosaiikeistaan. Saaren muita nähtävyyksiä ovat muun muassa Chíoksen kaupungin genovalaisaikainen linna (Kástro); Anávatoksen hylätty kylä, jonka asukkaat tekivät joukkoitsemurhan turkkilaisten joukkojen lähestyessä; Pyrgín linnoituksen muotoon rakennettu ja koristeluistaan tunnettu kylä; sekä Vrontádoksen joka pääsiäinen toistuva ilotulitusrakettisota.
Liikenne
Saaren pääsatama on Chíoksen kaupunki. Sieltä on yhteys muun muassa Pireukseen sekä lähisaarille. Chíoksen lentoasema, josta on lentoja Ateenaan, sijaitsee noin kolme kilometriä kaupungista etelään.
W
W (w) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten 23. kirjain. W-kirjaimen nimi on suomessa kaksoisvee (arkisesti myös tuplavee, lyhyesti vee). Kirjaimen äännearvo on suomessa Soinnillinen labiodentaalinen approksimantti tai joskus.
W suomen kielessä
W-kirjain ääntyy suomen kielessä yleensä. Toisinaan se kuitenkin äännetään u:n tapaisena puolivokaalina, varsinkin tavoiteltaessa englannin mukaista ääntämystä.
Suomen kielessä w-kirjain on vanhastaan ollut v-kirjaimen rinnakkaismuoto. Erityisen tavallinen w oli fraktuurassa. Alussa suomen oikeinkirjoitus oli vakiintumatonta. Mikael Agricola käytti kirjaimia u, v ja w merkitsemään sekä u- että v-äännettä. Vuoden 1642 Bibliassa v-äännettä merkittiin jo varsin säännönmukaisesti w-kirjaimella. Näin jatkui aina 1800-luvun puoliväliin asti. Suomen v-äännettä merkittiin w:llä; v oli varattu latinalle. 1800-luvun jälkipuoliskolla alkoi v ilmestyä w:n rinnalle. Nopea muutos tapahtui 1880-luvun lopussa, jolloin sanakirjoissa siirryttiin v:hen. Erisnimissä muutos oli hitaampi, mutta paikannimiin v-kirjain tuli 1920-luvulle mennessä.
Nykyisin w-kirjainta käytetään useissa täysin suomenkielisissäkin sukunimissä, joista monet esiintyvät eri henkilöillä sekä V:llä että W:llä alkavina (esim. Virtanen ja Wirtanen). Muuten w esiintyy suomessa nykyisin melkein vain vierasperäisissä sitaattilainoissa. W kuuluukin suomen yleiskielen harvinaisimpiin kirjaimiin.
W-kirjainta käytetään joskus v-kirjaimen sijaan tyylikeinona kuten sanassa wanha. Keinoa käytetään, kun halutaan tekstin näyttävän vanhahtavalta, ylätyyliseltä, humoristiselta tai vierasperäiseltä.
W muissa kielissä
W-kirjainta käytetään runsaasti muun muassa englannin ja saksan kielessä. Englannissa se äännetään u:n tapaisena puolivokaalina. Saksassa w-kirjain ääntyy :nä, kun taas v-kirjain ääntyy. Myös puolassa w-kirjain ääntyy. Sitä vastoin latinassa ja sen perua useimmissa romaanisissa kielissä w on harvinainen ja esiintyy vain lainasanoissa.
Ruotsin kielessä w-kirjain esiintyy joissain nimissä sekä lainasanoissa, joissa se lausutaan lähes aina. W-kirjainta on pitkään pidetty v-kirjaimen graafisena muunnoksena, ei omana kirjaimenaan, sillä w:llä ei ole omaa äännearvoa. Nykyisin w-kirjain kuitenkin voidaan laskea myös omaksi kirjaimekseen. Vanhoissa ruotsin kielen kirjoituksissa käytettiin aikoinaan w-kirjainta osoittamaan eri äänteitä: u, v, vu, uv ja uvu. Kirjainten u, v ja w käytöstä ei päästy yksimielisyyteen ja kiista jatkui vielä 1700-luvulla. Kun v-kirjaimella voitiin merkitä u-äännettä, w-kirjainta voitiin käyttää v-äänteen merkkinä. Erityisesti fraktuurassa w oli vallitseva v-äänteen merkki.
Aakkosjärjestys
Toisin kuin useimmissa muissa kielissä, suomessa ja ruotsissa W on viime aikoihin asti katsottu aakkosjärjestyksen kannalta samanarvoiseksi V|V:n kanssa. Tästä syystä vanhemmissa hakuteoksissa V:llä ja W:llä alkavat hakusanat ovat olleet sekaisin.
Suomen osalta aakkostusta on väljennetty siten, että V ja W voidaan monikielisissä luetteloissa aakkostaa myös erikseen. Tämä tapa on yleistynyt. Ruotsissa on myös siirrytty tähän tapaan.
Koronga
Koronga on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 40 kilometriä Narasta luoteeseen. Kunnassa on 11 000 ja kylässä 2 700 asukasta (vuonna 2009).
Korongan kunta rajoittuu idässä Naran, etelässä Ouagadoun ja lännessä Dillyn kuntiin sekä pohjoisessa Mauritaniaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vesistöjä ovat Korongan, Tiroun ja Tioffin tulvajärvet. Kasvillisuus on pensasaroa.
Kuntaan kuuluu 17 kylää, joista 13:ssa asuu maureja, kahdessa soninkeja ja kahdessa fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, hibiskus, okra ja maissi. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Kaupankäynti suuntautuu Naraan ja Mauritaniaan.
Graça Machel
Graça Machel (o.s. Simbine) (s. 17. lokakuuta 1945 Incadine, Portugalin Itä-Afrikka) on mosambikilainen poliitikko ja aktivisti, joka on taistellut erityisesti lasten ja naisten oikeuksien puolesta. Machel on toiminut muun muassa Mosambikin opetus- ja kulttuuriministerinä sekä useissa kansallisissa ja kansainvälisissä järjestöissä. Opetusministerinä hän oli kehittämässä Mosambikin koulutusta. Machel oli The Eldersin perustajajäsen, ja hän johti YK:n tutkimusta konfliktien vaikutuksesta lapsiin. Graça Machelin ensimmäinen puoliso oli Mosambikin presidentti Samora Machel ja toinen puoliso Etelä-Afrikan presidentti Nelson Mandela.
Nuoruus
Graça Machel syntyi vuonna 1945 Incadinen kylässä Gazan provinssissa silloisessa Portugalin Itä-Afrikassa. Hänen isänsä oli metodistipappi, joka kuoli kolme viikkoa ennen Graçan syntymää. Kuolinpedillään Graçan isä vaati vaimoansa järjestämään koulutuksen tyttärelleen, mikä oli tuohon aikaan harvinaista Mosambikissa.
Frelimon jäseneksi
pienoiskuva|vasen|[[Nicolae Ceaușescu (keskellä) Mosambikin-vierailullaan, oikealla Samora Machel ja vasemmalla Graça Machel.]]
Simbine kävi Mosambikissa metodistien lähetyskoulua. Korkeakouluopintoja varten hän sai stipendin Lissabonin yliopistoon, missä hän opiskeli kieliä. Simbime politisoitui Portugalissa ja liittyi Frelimoon, mikä herätti myös Portugalin salaisen poliisin mielenkiinnon. Simbine joutui hylkäämään opintonsa ja pakenemaan Sveitsiin. Euroopasta hän matkausti Tansaniaan vuonna 1973.
Tansaniassa Simbime kävi Frelimon päämajassa sotilaskoulutuksen, ja vuodesta 1974 hän toimi Tansanian Bagamoyossa Frelimon hallinnoiman toisen asteen oppilaitoksen vararehtorina. Hän tapasi myös Frelimon johtajan Samora Machelin, jonka kanssa hän meni naimisiin syyskuussa 1975. Machel oli tuolloin jo noussut itsenäistyneen Mosambikin ensimmäiseksi presidentiksi. He olivat naimisissa vuoteen 1986, jolloin Samora Machel kuoli lento-onnettomuudessa.
Ministerinä ja rauhanrakentajana Mosambikissa
Graça Machel valittiin vuonna 1975 Frelimon keskuskomiteaan, ja hänestä tuli samana vuonna Mosambikin opetus- ja kulttuuriministeri. Machel toimi ministerinä aina vuoteen 1989 asti. Machel oli opetusministerinä vastaamassa Frelimon lupauksesta järjestää yleinen koulutus kaikille nuorille. Sisällissodasta huolimatta koulunkäyntiprosentti kasvoi vuosien 1975–1985 aikana 40 prosentista poikien 90 prosenttiin ja tyttöjen 75 prosenttiin.
Machel on ollut vahvasti mukana myös rauhan ja sovinnon puolestapuhujana, ja hän on pyrkinyt edistämään Mosambikin uudelleenrakentamista sisällissodan jälkeen. Hän johti Mosambikin lasten kansallisorganisaatiota, joka sijoitti orpoja kyliin ja vahvisti perheen sekä yhteisöjen roolia. Machel edusti vuonna 1988 Mosambikia Hararessa pidetyssä Unicefin konferenssissa, ja hän toimi myös Unescon kansallisen komission presidenttinä. Machel perusti vuonna 1994 ruohonjuuritason kansalaisjärjestön, Foundation for Community Developmentin, jonka tavoitteena on yhdistää yhteiskunnan eri tasoja ja näin edistää muun muassa demokratiaa ja yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta.
Kansainvälinen toiminta
YK:n pääsihteeri nimitti Machelin vuonna 1994 johtamaan itsenäistä selvitystä aseellisten konfliktien vaikutuksista lapsiin. Machel matkusti seuraavan kahden vuoden aikana useisiin konflikteista kärvisiin maihin ja tapasi muun muassa lapsia, perheitä, avustustyöntekijöitä ja virkamiehiä. Machelin raportti ”Impact of armed conflict on children” esiteltiin vuonna 1996 YK:n yleiskokoukselle. Se kuvasi miljoonien lasten kärsimystä konfliktien jaloissa ja vaati kansainvälistä yhteisöä välittömiin toimiin. Yleiskokous suositteli raportin seurauksena muun muassa pääsihteeriä valitsemaan erityisedustajan lapsiin ja aseellisiin konflikteihin liittyen.
Machel oli ystävystynyt miehensä kuoleman jälkeen Nelson Mandelan kanssa. Heidän ystävyytensä syveni 1990-luvun aikana, ja he avioituivat vuonna 1998. Machelista tuli näin ensimmäinen nainen, joka on toiminut kahden valtion ”ensimmäisenä naisena”. He olivat yhdessä Mandelan kuolemaan asti.
Machel toimi vuodet 1999–2019 Kapkaupungin yliopiston kanslerina. Hän oli ensimmäinen nainen ja ensimmäinen musta virassa. Vuonna 2012 Machel puolestaan valittiin Lontoon School of Oriental and African Studiesin presidentiksi. Presidentin tehtäviin kuuluu toimia SOAS:n lähettiläänä ja johtaa valmistujaisia ja muita seremonioita.
Machel oli vuonna 2007 perustamassa muun muassa miehensä Nelson Mandelan kanssa The Elders -nimistä kansainvälistä järjestöä. Hän on järjestön asiantuntijatehtävissä ollut antamassa tukea rauhanrakentamiselle. The Eldersin ensimmäinen missio oli Sudanissa. Machel nosti erityisesti Darfurissa esille raiskausten ja sukupuolipohjaisen väkivallan yleisyyttä. Hän yritti marraskuussa 2007 matkustaa Zimbabween vetääkseen huomiota maan heikentyvälle ihmisoikeustilanteelle mutta ei saanut lupaa saapua maahan. Etiopiassa heinäkuussa 2011 Machel kutsui kokoon kansainvälisen tapaamisen, jonka tarkoituksena oli kiinnittää huomiota lapsiavioliittoihin.
Machel perusti vuonna 2010 Graça Machel Trustin, ja hän kuului vuosina 2012–2013 YK:n korkean tason ryhmään, joka laati agendaa vuoden 2015 jälkeiselle kehitykselle. Machel oli syyskuussa 2015 paikalla New Yorkissa, missä YK juhlisti uusia kestävän kehityksen tavoitteitansa. Machel valittiin vuonna 2018 The Eldersin varapuheenjohtajaksi.
Tunnustukset
Machel on saanut monia tunnustuksia työstään. Hänet palkittiin vuonna 1992 The Hunger Projectin Afrikka-palkinnolla toimistaan kestävän ratkaisun saamiseksi taistelussa nälänhätää vastaan. Nansen-palkinnon hän sai puolestaan vuonna 1995 humanitaarisesta työstään varsinkin pakolaislasten parissa. Inter Press Servicen kansainvälinen palkinto Machelille myönnettiin vuonna 1998. Sen hän sai lastenoikeuksiin liittyvästä työstänsä. Samana vuonna hänelle annettiin Euroopan neuvoston Pohjoinen–etelä-palkinto sekä Asturian ruhtinattaren palkinto kansainvälisestä yhteistyöstä. Brittiläisen kansainyhteisön ritarikunnan komentaja (1997), Maailman terveysjärjestön kultamitali (2018), Afrikan tiedeakatemian (AAS, African Academy of Sciences) kunniajäsen (2019).
Arno Anthoni
Arno Kalervo Anthoni (11. elokuuta 1900 Karjalohja – 9. elokuuta 1961 Helsinki ) oli suomalainen juristi, joka toimi Valtiollisen poliisin päällikkönä jatkosodan aikana vuosina 1941–1944. Juutalaisvastaisena tunnettu Anthoni ja sisäministeri Toivo Horelli olivat vastuussa jatkosodan aikana Suomen natsi-Saksalle luovuttamista kahdeksasta juutalaisesta, jotka Gestapo surmasi.
Varhaiset vuodet
Karjalohjalla syntyneen Anthonin vanhemmat olivat laamanni Väinö Ossian Anthoni ja Laelia Sahlberg (1876–1940). Kuusilapsisesta perheestä tunnettuja ovat myös Lentosotakoulun komentajana toiminut kapteeni Armas Anthoni ja everstiluutnantti (Väino) Untamo Anthoni. Hänen sisarensa Martha Maria Eleonora Anthoni oli äärioikeistolaisen aktivistin Elmo Kailan puoliso. Anthoni kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1920, jonka jälkeen hän opiskeli lakitiedettä Helsingin yliopistossa ja työskenteli asianajajana 1920–1930. Anthoni suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1927 ja sai varatuomarin arvon 1930. Hän toimi Anjalan ja Elimäen nimismiehenä 1928–1933 hoitaen lisäksi Helsingin Osakepankin konttorinjohtajan tehtäviä Korialla 1930–1933. Vuodet 1933–1941 Anthoni toimi Uudenmaan läänin poliisitarkastajana ja oli 1940–1941 myös Helsingin virkaatekevää poliisimestari.
Hänen ensimmäinen puolisonsa oli liikemies J. E. Hammarénin tytär talousopettaja Kirsti Helena Hammarén (1904–1942), jonka kanssa Anthoni avioitui vuonna 1928. Anthonin toinen puoliso oli Gretel Charlotta Dorothea Arvidsson, jonka kanssa hän meni naimisiin 1944. Anthonilla oli neljä lasta.
Uran huippu Saksan sotamenestyksen siivittämänä
Sisäministeri Ernst von Born nimitti Anthonin Valtiollisen poliisin päälliköksi 1. helmikuuta 1941. Arvellaan, että Anthonin nimitysehdotuksen takana oli entinen Etsivän keskuspoliisin päällikkö Esko Riekki, vaikka henkilökohtaisesti Anthoni ja Riekki eivät tulleet keskenään toimeen. Anthonin päällikkyyden aikana Valpo toimi yhteistyössä Saksan valtiollisen salaisen poliisin Gestapon kanssa, ajan poliittisen suuntauksen mukaisesti. Sisäministeri Toivo Horellin kanssa Anthoni, joka ei salannut saksalaismielisiä ja juutalaisvastaisia mielipiteitään, luovutti Suomesta sodan aikana Saksaan satoja henkilöitä, joiden joukossa oli joitakin juutalaisia.
Saksa vaati eräitä pakolaisia karkotettavaksi ja luovutettavaksi esittäen perusteinaan rikosepäilyjä. Kun sisäministeri Horelli toi Anthonin kannattaman esityksen valtioneuvoston käsittelyyn loppusyksyllä 1942, hallituksen sosiaalidemokraattiset ministerit Väinö Tanner ja K.-A. Fagerholm vastustivat sitä jyrkästi ja ilmoittivat eroavansa hallituksesta, jos karkotukset pannaan toimeen. Tilanne uhkasi ajautua umpisolmuun, kun Horelli puolestaan uhkasi erota, jos hänen valtuuksiaan rajoitettaisiin. Presidentti Risto Ryti, joka piti tärkeänä SDP:n mukanaoloa hallituksessa, joutui aivan erikseen lepyttelemään Tanneria ja Fagerholmia ja vakuutti heille, ettei ketään karkotettaisi. Fagerholm esitti muistelmissaan tulleensa nenästä vedetyksi, kun Anthonin ja Horellin karkotettavaksi määräämät henkilöt kuitenkin luovutettiin Saksaan.
Syrjäyttäminen, pako ja vankeus
Anthoni syrjäytettiin Valpon johdosta 1. maaliskuuta 1944, kun Saksan häviö toisessa maailmansodassa alkoi näyttää todennäköiseltä, ja hänen tilalleen nimitettiin Paavo Kastari. Tämän jälkeen Anthoni siirtyi virkailijaksi Kansallis-Osake-Pankkiin. Jatkosodan päätyttyä Anthoni pakeni väärällä passilla Ruotsiin, mutta hän joutui palaamaan sieltä pian Suomeen.
Anthoni pidätettiin Suomen kommunistisen puolueen ja valvontakomission vaatimuksesta 23. huhtikuuta 1945 ja määrättiin turvasäilöön. Anthoni oleskeli pidätyshetkellä Pohjanmaalla Raution pappilassa. Anthoni oli ensimmäinen henkilö, joka määrättiin turvasäilöön sisäministeri Yrjö Leinon ministerikaudella. Hänen kuulusteluissaan nousi esille hänen päätöksensä luovuttaa Saksaan kahdeksan ulkomaalaista turvapaikanhakijaa, vaikkakaan kyseinen päätös ei ollut rikos. Oikeudenkäynti häntä vastaan aloitettiin vasta vuonna 1948. Valvontakomission poistuttua Suomesta ja sisäministeri Leinon jouduttua eroamaan hallituksesta Anthoni vapautettiin toukokuussa 1948 sen jälkeen, kun Ernst von Born oli tehnyt eduskunnassa hänen asiastaan kyselyn Pekkalan hallitukselle. Korkein oikeus hylkäsi häntä vastaan esitetyn syytteen helmikuun 14. päivänä 1949, mutta tuomitsi hänet tuottamuksellisesta virkavirheestä saamaan varoituksen. Hänelle tuomittiin myös maksettavaksi korvaus valtion varoista vapaudenmenetysajastaan.
Vuodesta 1949 lähtien Anthoni toimi Lohjan Kalkkitehdas Oy:n lakimiehenä. Tehtävään hänet palkkasi yhtiön natsimielinen toimitusjohtaja vuorineuvos Petter Forsström. Hän kuoli Helsingissä Malmin sairaalassa 60-vuotiaana elokuussa 1961.
Jälkimaine ja kulttuuriset viittaukset
Anthonin ja Toivo Horellin nimet nousivat otsikoihin loppuvuodesta 2003, kun toimittaja Elina Sana väitti kirjassaan Luovutetut, että Suomesta jatkosodan aikana Saksaan luovutettuja juutalaisia olisi ollut paljon aiemmin luultua enemmän. Simon Wiesenthal -keskus vaati kirjaan viitaten luovutuksista vastanneiden henkilöiden saattamista vastuuseen.
Jörn Donnerin draamaelokuvassa Kuulustelu Mikko Reitalan esittämä Anthoni vierailee yhdessä keskeisessä kohtauksessa kuulustelemassa Kerttu Nuortevaa. Televisioteatterin näytelmässä Yhdeksän miestä ratakadulle Anthonia esittää Algot Böstman.
Balinmeri
Balinmeri on Indonesian Balin saaren pohjoispuolella ja Kangeanin saarten eteläpuolella sijaitseva merialue. Balinmeri rajautuu etelässä Intian valtamereen, lännessä Jaavan saareen, pohjoisessa Jaavanmereen ja idässä Floresinmereen.
Bayreuth Tigers
EHC Bayreuth on saksalainen jääkiekkojoukkue Baijerin osavaltiosta Bayreuthistä. Joukkue on perustettu vuonna 2006 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigassa.
Maarianvaaran kesäteatteri
Maarianvaaran kesäteatteri on Kaavin Maarianvaarassa toimiva ammattilaisteatteri, jonka taustayhteisö on Maarianvaaran nuorisoseura ry.
Maarianvaaran kesäteatteri esiintyy pääasiassa Itä-Suomessa, mutta tekee kiertueteatteria ympäri Suomea. Kiertue painottuu kesäaikaan, mutta ajoittain kesäteatteri on liikkeessä myös muina vuodenaikoina.
Kesäteatterin tuottaja ja Maarianvaaran nuorisoseuran puheenjohtaja on Henry Räsänen. Hänen omaan ohjelmistoonsa kuuluu muun muassa monologeja. Muita keskeisiä hahmoja ovat pieksämäkeläinen ohjaaja-dramaturgi Juhani Joensuu sekä taiteilija Erkki Räsänen.
Historiaa
Maarianvaaran kylällä on ollut teatteritoimintaa 1900-luvun alusta lähtien. Aluksi teatteritoiminnan ytimenä olivat pienoisnäytelmät sekä iltamat. Uutta intoa toimintaan toi 1930 valmistunut nuorisoseuran talo. Talolla on koko sen historiansa ajan ollut vilkasta toimintaa. Omien teatterintekijöiden ohella talolla ovat esiintyneet lukuisat vierailevat esiintyjät ja ryhmät.
Kesäteatteritoiminta Maarianvaarassa aloitettiin 1980-luvulla. Erityisesti tuolta ajalta on jäänyt mieleen koko kylän voiman ponnistuksena syntynyt vuonna 1985 ja 1986 esitetty Aleksis Kiven Nummisuutarit. Kesäteatterin ohjaajana toimi 1980-luvulla Väinö Parviainen.
Kesäteatteritoiminta hiipui 1980-luvun lopussa, mutta 1990-luvun alussa se virisi uudestaan. Ohjaajaksi Maarianvaaraan saapui tuolloin Juhani Joensuu. Vähitellen Maarianvaaran Kesäteatterin tavaramerkiksi muotoutui vanhojen suomalaisten näytelmien pukeminen uuteen, hieman kokeilevaan kuosiin.
Axel Solitander
Karl Axel Solitander (29. toukokuuta 1878 Hattula – 1. tammikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen insinööri, pääkonsuli, ministeri ja Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton asiamies.
Elämäkerta
Solitander kutsuttiin 1918 kauppa- ja teollisuuskomission apulaisjohtajaksi ja seuraavana vuonna hänestä tuli kauppa- ja teollisuushallituksen ylijohtaja. Samana vuonna hän toimi Suomen pääkonsulina New Yorkissa. Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton asiamies hän oli 1922–1940 ja tämän jälkeen Viktor Ek Oy:n toimitusjohtaja. Suomen suurimman vientiteollisuuden järjestön asiamiehenä Solitander oli merkittävä kauppapoliittinen vaikuttaja 1920- ja 1930-luvuilla. Juhani Paasivirran mukaan Solitanderin johtama Puunjalostusteollisuuden Keskusliitto oli tuolloin eräänlainen "toinen ulkoministeriö" ja Solitander Suomen epävirallinen "toinen" ulkoministeri. Solitanderin tukijoita ja toimeksiantajia olivat muun muassa Gösta Serlachius, Jacob von Julin ja Rudolf Walden.
Solitander oli kauppa- ja teollisuusministeri Svinhufvudin II hallituksessa 1930–1931 toimien ammattiministerinä. Englannin ja Saksan kanssa käytyihin kauppaneuvotteluihin hän osallistui 1923–1933, kauppasopimuskomitean työvaliokunnan jäsen hän oli vuodesta 1932.
Solitanderille myönnettiin erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvo vuonna 1940. Hänen puolisonsa vuodesta 1906 oli Emma Matilda Sirén.
Solitander oli aktiivinen vapaamuurari. Hän oli vuonna 1922 perustetun Suomi-loosin n:o 1 ja vuonna 1924 perustetun Itsenäisen Suomen Suurloosin suurmestari.
Miroslav Beránek
Miroslav Beránek (s. 24. huhtikuuta 1957) on tšekkiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura
Joulukuusta 2008 Beránekista tuli tšekkiläisseura 1. FC Brnon päävalmentajana. Hän jätti seuran kauden 2009/10 jälkeen. Syyskuussa 2010 hänestä tuli Tšekin liigasta pudonneen SK Kladnon päävalmentaja. Helmikuussa 2011 hän siirtyi Kazakstanin maajoukkueen peräsimeen. Beránekin johdolla Kazakstan voitti vain viisi pelaamistaan maaotteluista ja jäi MM-karsinnoissa 2014 lohkonsa toiseksi viimeiseksi voitettuaan vain yhden karsintaottelun. Beránek sai potkut tehtävästään joulukuussa 2013.
Kesäkuussa 2014 Beránekista tuli kolmannen kerran SK Slavia Prahan päävalmentaja. Slavian kausi ei sujunut tavoitteiden mukaisesti ja joukkue jäi lopulta liigassa sijalle 11. Kauden jälkeen Beránek sai lähteä seurasta.
Q
Q (q) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten 17. kirjain. Q-kirjaimen nimi on suomen kielessä kuu ja äännearvo Soinniton velaariklusiili. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa q on "taka-k":n merkki.
Q-kirjain esiintyy latinassa ja sen mukaisesti useissa muissakin kielissä ainoastaan toisen vokaalin edellä olevassa kirjainyhdistelmässä qu. Eräissä kielissä ja transkriptioissa q kuitenkin esiintyy myös yksinään.
Johtamistaidon Opisto
pienoiskuva|Johtamistaidon Opiston entiset toimitilat Kirkkonummella ovat sittemmin toimineet muun muassa pakolaisten vastaanottokeskuksena.
Q
Historiaa
Q-kirjain on peräisin seemiläisestä qof-kirjaimesta, joka merkitsi k:n tapaista mutta taaempana ääntyvää konsonanttia. Qofista kehittyi kreikan koppa (Ϙ). Kirjain siirtyi etruskien kautta latinaan k-äänteen merkiksi. Q:ta käytettiin latinassa aluksi O:n ja V:n edellä (u-äännettä merkittiin V-kirjaimella). Tuossa asemassa k luonnostaan ääntyy taaempana. Myöhemmin Q jäi latinassa erikoiskäyttöön yhdistelmässä QU + vokaali (QV + vokaali).
Johtamistaidon Opisto
Johtamistaidon Opisto JTO (nykyisin MIF) oli elinkeinoelämän merkittävimpien työnantajajärjestöjen vuonna 1946 perustama, johtamisen koulutukseen sekä yritysten ja organisaatioiden kehittämiseen keskittyvä oppilaitos. JTO:n toimipaikat ovat Helsinki, Tampere, Jyväskylä ja Oulu Aiemmin JTO toimi Kirkkonummella Vitträsk-järven pohjoisrannalla Aavarannan koulutuskeskuksessa.
Q
Q suomen kielessä
Q-kirjaimen nimi äännetään suomen kielessä kuu. Toisinaan käytetään ääntämystä guu, joka kuitenkin on virheellinen. Guu-ääntämystä on selitetty hyperkorrektiudella, äänteen vierasperäisyyden liioittelulla.
Johtamistaidon Opisto
JTO jakautui neljään osastoon: johtamistaidon-, henkilöstöhallinnon-, rationalisoinnin- ja talous-ja hallinto-osastoon. Sen koulutukseen osallistui vuosittain 30 000 henkeä yli kahdestatuhannesta yrityksestä Suomesta ja ulkomailta. Laitoksella oli omaa tutkimus- ja tuotekehitystoimintaa ja se kehitti muun muassa johtajuuden arviointi- ja arvokartoitusmenetelmiä.
Q
Q suomen kielessä
Q kuuluu suomen yleiskielen harvinaisimpiin kirjaimiin. Nykysuomessa sitä käytetään ainoastaan sitaattilainoissa (esim. squash) sekä vieraskielisissä erisnimissä (esim. Törnqvist, Montesquieu). Niissä se yleensä lausutaan kuten alkuperäkielessäkin: joko [k], [ku], [kv] tai [kw]. Toisinaan kuultu ääntäminen soinnillisena ([g]) on väärin.
Johtamistaidon Opisto
JTO yhdistyi kesällä 2012 kansainvälistymiskoulusta tarjoavan Fintran ja viestintään erikoistuneen Inforin kanssa Management Institute of Finland MIF -yritykseksi.
Q
Q suomen kielessä
Suomeen tulleissa lainasanoissa qu-yhdistelmä on yleensä korvattu kv-yhdistelmällä, kuten suomen sanassa akvaario (lat. aquarium). Joissain tapauksissa qu:n tilalla on v, kuten sanassa vartti (lat. quartum), k kuten sanassa karanteeni (ransk. quarantaine) tai kk kuten sanassa ubiikki (eng. ubiquitous).
Q-kirjain oli vanhassa kirjasuomessa nykysuomea laajemmassa käytössä. Sillä merkittiin latinan mallin mukaisesti k-äännettä u:n edellä kuten sanoissa quittengin (kuitenkin), quin tai qwin (kuin). Tästä q-kirjaimen käytöstä kuitenkin luovuttiin jo vuoden 1642 Raamatussa.
Johtamistaidon Opisto
Johtajuuden arvioinnit
1990-luvulta lähtien JTO analysoi eri vaalien yhteydessä ehdokkaiden johtamisprofiileja. Vuoden 2012 presidentinvaalien alla JTO toteutti yhdessä Talouselämän kanssa Paavo Lipposen, Sauli Niinistön, Timo Soinin ja Paavo Väyrysen johtamisarvioinnit.
Q
Q muissa kielissä
Qu-yhdistelmän lausumisesta latinan kielessä on useita käsityksiä. Suomessa tavallisen käsityksen mukaan qu lausutaan latinassa [kv], mutta myös [kw] tai [kw] ovat käytössä. Saksassa qu lausutaan [kv], englannissa [kw], italiassa [kw] ja ranskassa sekä espanjassa [k].
Johtamistaidon Opisto
JTO:n oppimisfilosofia
JTO:n oppimisfilosofia tarkoittaa näkemystä aikuisen oppimisesta ja tavasta toimia oppimisen edistäjänä. Näkemys perustuu teorioihin, joilla selitetään oppimista. Oppimisnäkemyksen takana ovat erilaiset ihmiskäsitykset ja käsitykset tiedon luonteesta. Jokaisella opettajalla/kouluttajalla ja oppijalla on myös oma oppimiskäsityksensä – joko tiedostettuna tai tiedostamattomana. Tämä käsitys vaikuttaa siihen tapaan, miten hän joko opettaa tai oppii. JTO:n oppimisfilosofia tarkemmin.
Historia
JTO perustettiin 1946 nimellä Teollisuuden Työnjohto-Opisto, TJPK nro 1. Sen koulutuskeskus Lauttasaareen valmistui 1952. 1965 vihittiin käyttöön Aavarannan koulutuskeskus Kirkkonummella. Teollisuuden Työnjohto-opisto ja Aavarannan kurssikeskus sulautuivat yhteen, ja yhteen liittymä sai uudeksi yhdistykseksi muodostuttuaan nimeksi Johtamistaidon Opisto r.y. - Institutet för Ledarskap r.f.
Vuonna 1986 perustettiin Aavaranta Oy ja järjestettiin ensimmäinen Aavarannan Eloriihi (nyk. Elinkeinoelämän foorumi). JTO osti 1994 A-Rati Oy:n, vuonna 1996 muodostettiin Johtamistaidon Opisto JTO/JTO-Palvelut Oy, ja seuraavana vuonna JTO:sta tuli valtakunnallinen erikoisoppilaitos.
Q
Q muissa kielissä
Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa (IPA) q-merkillä kuvattu äänne on soinniton uvulaarinen klusiili (eräänlainen kurkku-k tai taka-k). Äänne saadaan aikaan painamalla kielen takaosa kitalaen takaosaan. Q:n alkumuoto qof on alun alkaen lausuttu näin. Äänne esiintyy nykyään muun muassa arabian ja grönlannin kielessä. Grönlannin kielessä q-kirjain onkin tämän äänteen merkki.
Johtamistaidon Opisto
Historia
Uusia toimipisteitä avattiin 2000 Tampereelle ja Jyväskylään, 2006 Vaasaan ja 2008 Ouluun. Yhteistyöyritys JMAC-JTO Finland Oy aloitti 2010 toimintansa, ja vuonna 2012 JTO:n koulutustoiminta fuusioitiin Management Institute of Finland MIFiin.
Q
Q muissa kielissä
Albanian kielessä q-kirjain tarkoittaa liudentunutta k:ta (k').
Johtamistaidon Opisto
Historia
Opistossa oli johtamiskoulutuksissa vuonna 1976 yli 10 000 osallistujaa, vuonna 1988 yli 20 000 ja vuonna 1998 yli 30 000 osallistujaa.
Q
Q muissa kielissä
Võron ja maltan kielissä q-kirjaimella merkitään glottaaliklusiilia ([ʔ]). Q:n käyttö võrossa on tosin kiistanalainen, koska sitä pidetään vierasperäisenä kirjaimena.
Johtamistaidon Opisto
Historia
Vuonna 2015 Aavarannan kurssikeskus myytiin yksityissijoittajalle.
Q
Q muissa kielissä
Kiinan transkriptiossa käytetään myös q-kirjainta. Se lausutaan [tɕʰ], jota voisi karkeasti kuvata merkinnällä tsj (esim. Qingdao, joka aiemmin kirjoitettiin Tsingtao).
Ruotsin kielessä q-kirjainta käytettiin aiemmin k-äänteen merkkinä yhdistelmässä qv (myös qw ja qu). Se korvattiin kv-yhdistelmällä 1900-luvun vaihteessa. Tästä jäänteenä ovat säilyneet monet qvist-päätteiset sukunimet, muun muassa Björkqvist.
Kirjoitusasu
Pienellä q-kirjaimella on useita vaihtoehtoisia muotoja käsin kirjoitettaessa. Suomalaisessa kouluopetuksessa sen pystyviiva on merkitty milloin suoralla viivalla, milloin lenkillä, milloin taas poikkiviivan kanssa.
Suomen peruskouluissa on q-kirjain opetettu vuodesta 2004 alkaen suoralla pystyviivalla ilman poikkiviivaa. Poikkiviivallinen muoto on kuitenkin palaamassa opetukseen viimeistään vuonna 2016. Ilman poikkiviivaa kirjain on katsottu sujuvammaksi kirjoittaa, kun taas poikkiviivallisen muodon katsotaan vähentävän sekaantumisen vaaraa pienen g-kirjaimen ja numeron 9 kanssa.
Toimintakyky
Toimintakyky on yleisesti määritellen kokonaisuus, joka muodostuu henkilön fyysisten, psyykkisten ja sosiaalisten ominaisuuksien suhteesta häneen kohdistuviin odotuksiin. Toimintakyky voidaan määritellä myös "kyvyksi saada aikaan jokin toiminta" ja suorituskyky vastaavasti voisi tarkoittaa "kykyä saavuttaa jokin päämäärä". Jos toiminta jo on määritelty tavoitteellisena toimintana, näillä kahdella määritelmällä ei ole eroa. Suorituskykyyn liittyy vahvemmin kuin toimintakykyyn toiminnan taso ja tulos.
Toimintakyky terveystutkimuksessa
Terveystutkimuksen lähestymistapaa toimintakyvyn käsitteeseen kuvaa mainiosti Seppo Koskisen (2004) kuvaus toimintakyvystä hyvinvointi-indikaattorina:
Toimintakyky kuntoutuksessa
Kelan kuntoutustutkimuslaitoksessa (KKT, nyk Petrea) on kehitelty vuosikymmeniä omaa biopsykososiaalista näkemystä ihmisen toimintakyvystä. Siitä kirjoittaa Sirkka-Liisa Karppi Kelan verkkosivun kolumnissa näin:
Suorituskykymittausten yhteydessä puhutaan usein henkilön toimintakyvyn mittaamisesta. Keskityttäessä helposti mitattavaan ja konkreettiseen fyysiseen suorituskykyyn unohdetaan helposti, että toimintakykyyn vaikuttavat myös psyykkiset ja sosiaaliset resurssit, kuten muisti ja oppiminen, elämän mielekkyyden kokeminen sekä sosiaalinen osallistuminen ja sosiaaliset suhteet. Niiden merkitys saattaa olla huomattavasti fyysistä suorituskykyä suurempi. Toisaalta, toimintakyky ei ole ainoastaan henkilön mahdollisuus suoriutua jotain toiminnasta, vaan olennaista on myös se, miten tärkeäksi hän kokee suoriutumisen motivaationsa. Monesti toimintakyvyn alenemisen taustalla on jaksamattomuus tai motivoitumattomuus eikä fyysisen suorituskyvyn aleneminen. Jokainen ihmisen asettaa elämänsä asiat tärkeysjärjestykseen ja toimii saavuttaakseen tärkeänä pitämänsä asiat. Toimintakykyä tarkastellessaan ulkopuolinen arvioija ohittaa helposti ihmisen oman tahto- ja tarvemaailman ja keskittyy siihen, mitä itse pitää tälle ihmiselle tarpeellisena. Tuo ulkopuolisen havaitsema tarpeellinen kattaa useimmiten vain elämän fyysiset tarpeet. Ihminen voi kompensoida jonkin toimintakyvyn osa-alueen heikkenemistä muiden osa-alueiden hyvällä toiminnalla, esimerkiksi kehittämällä uusia tapoja suoriutua jostain tehtävästä. Tämä edellyttää muutosta omassa toiminnassa. Se vaatii luopumista totutusta sekä kekseliäisyyttä ja asioiden jäsentämistä ja hahmottamista uudella tavalla. Valitettavan usein henkilön oma ratkaisu toimintakyvyn ongelmiin on luopuminen. Hän luopuu sellaisista asioista, jotka ovat hänelle vaikeita tai mahdottomia. Esimerkiksi häntä eivät enää kiinnosta aiemmat harrastukset, koska hänen pääsynsä niiden pariin on liian vaikeaa. Näin ihminen kaventaa vapaaehtoisesti omaa elinpiiriään ja kiinnostuksensa kohteita. Aina ei ole mahdollista vaikuttaa omaan toimintakykyyn, vaan toimintakykyä parantavat toimet kohdistetaan toiminta- ja elinympäristöön. Asunnossa tai asumisympäristössä tehdyt muutokset ovat usein sellaisia, että niistä hyötyvät kaikki siinä mukana olevat. Muutokset parantavat myös niin sanotusti terveiden toimintaedellytyksiä.
Toimintakyvyn arviointiin liittyvät uudet odotukset
Matti Kekin toimittama Suomen Lääkäriliiton julkaisu Työkyvyn arviointi oli hyvin pitkään ainoa kokonaisesitys toimintakyvystä, kunnes sitten vuonna 2004 ilmestyi Esko Matikaisen ym. toimittama Duodecimin julkaisema kirja Toimintakyky. Erillisiä lehtiartikkeleita on toki paljon ja sitä enemmän on esiintynyt polemiikkia lehtien palstoilla. Eduskunnan oikeusasiamieskin on puuttunut työkyvyttömyyseläkepäätösten perusteluihin vaatien niihin laajempia ja yksiselitteisempiä perusteluja.
Yksi yritys ”oikeudenmukaisemman” työkykyarvion kehittämiseksi on Isossa-Britanniassa kehitetty PCA (Personal Capability Assessment), jonka käyttöä kokeiltiin kahdessa suomalaisessa kuntoutuslaitoksessa (Petrea ja Kuntoutussäätiö). Lauri Virran ja Kari Lahtelan (2005) raportin mukaan ”arvioivien lääkäreiden välitön palaute toimintakykyarviosta todennäköisesti auttaa eläkkeenhakijoita hyväksymään mahdollisen hylkäävän päätöksen. Näin menetelmä todennäköisesti lisää myös eläkeratkaisujärjestelmän läpinäkyvyyttä.” PCA-menetelmän asemasta päätettäessä on syytä myös muistaa, että brittiläinen työkyvyttömyyseläke on tasaeläke ja sen taustaorganisaatio on hyvin erilainen kuin Suomessa.
Välittömimmin työeläkelainsäädännön työkykyarvioihin pureutuu Telan ja Duodecimin yhteishanke nimeltään FACULTAS-hanke, josta Työeläkevakuuttajat TELAn kotisivu kertoo seuraavaa:
Hanke määrittelee eräitä peruskäsitteitä seuraavalla tavalla: Toimintakyky on lääketieteellinen käsite, joka kuvaa ihmisen rakenteiden ja/tai koko ihmisen kykyä reagoida ympäristöönsä ja toimia siinä. Työkyky kuvastaa ihmisen kykyä tehdä työtä. Työkykyarvioon sisältyy aina arvio ihmisen toimintakyvystä, osaamisesta, koulutuspohjasta, iästä, työhistoriasta ja työstä. Työkyvyttömyyden arvio on osa lakisääteistä sosiaalivakuutusta, johon kuuluu lääketieteellisen arvion lisäksi kohtuullisuusharkinta. Harkittaessa oikeutta työkyvyttömyyseläkkeeseen tai kuntoutukseen toimintakyvyn lisäksi otetaan huomioon työhistoria, ammattikoulutus ja työkokemus, ikä, asuinpaikkakunta ja perhetilanne sekä muita näihin rinnastettavia tekijöitä. Lääkärikunnalla on tärkeä osuus työkyvyttömyyden tutkimisessa ja arvioimisessa. Lääkäri on ainoa asiantuntija, joka koulutuksensa perusteella pystyy diagnosoimaan sairaudet, hoitamaan siitä sekä arvioimaan sairauden vaikutukset potilaan toimintakykyyn nyt ja tulevaisuudessa. Toimintakykyä on aina jokin määrä, tässä voidaan yhtyä kvantitatiivisen tutkimuksen perusaksioomaan, mutta miten toimintakykyä mitataan ja arvioidaan, onkin jo paljon vaikeampi kysymys. Mittausteknisesti ilmaisten toimintakyky on moniulotteinen ilmiö. Yksinkertaisimmin voidaan sanoa, että toimintakyky on vaillinainen, jos toiminta ei johda tulokseen. Kokonaan toinen juttu on, aiheutuuko tavoitteen saavuttamattomuus yksinomaan tai edes enimmäkseen toimijasta ja hänen kyvyistään, vai tehtävän vaikeudesta. Vielä huonompi on toimintakyky silloin, kun mitään toimintaa ei ilmene, mikä on määriteltävissä tavoitteen saavuttamattomuuden erikoistapauksena. Toinen mahdollinen tapa kuvata toimintakyvyn vajausta on laskea tehtyjen virheiden määrää. Virheitäkin on monta lajia toiminnan laadusta riippuen. Tarkkuutta vaativan teknisen työn virheet ovat toisenlaisia kuin asiakaspalvelutyön tyylivirheet. Kummatkin merkitsevät kuitenkin samaa työntekijän työkykyä arvioitaessa.
Psykologinen malli toimintakyvystä
Käytännössä henkilön toimintakyvyn arviointi tapahtuu joko testitilanteiden tai erilaisista lähteistä saatujen tietojen kokonaisarvion kautta. Edward Jones (1989) viittaa artikkelissaan "The Framing of Competence" Darleyn ja Goethalsin (1980) seuraavaan yhtälöön:
P = [(A – A’) x (M ± M’)] + (D ± D’) + L
missä
P = suoritus A = pysyvä kyky A’ = hetkelliset kykyyn vaikuttavat tekijät M = pysyvä motivaatio M’ = hetkelliset motivaatiotekijät D = tavanomainen vaikeusaste D’ hetkelliset vaikeuteen liittyvät tekijät L = onni, sattuma
Toimintakyvyn merkitys on kasvussa
Toimintakyvyn analyysin yhteydessä käytettävät muut käsitteet ja siinä esiintyvät ilmiöt riippuvat siitä, miten toimintakyky määritellään ja kuvataan. Kun toimintakykyä halutaan analysoida kaikilta kuntoutuksessa merkityksellisiltä osiltaan, voidaan joutua tilanteeseen, jossa vaikeasti yhteensopivia asioita – esimerkiksi sydämen toimintakyky, kuntoutujan toimintakyky ja työyhteisön toimintakyky – yritetään tarkastella samoilla käsitteillä. Tämä tehtävä voi olla vaikea, mutta toimintakyvyn erilaisten käyttöyhteyksien vuoksi myös välttämätön. Voihan aivan hyvin sanoa, että niin sairaanhoidon kuin sosiaalistenkin tukitoimien tarpeen voi katsoa päättyneeksi silloin kun potilaan, asiakkaan tai kansalaisen toimintakyky on saavuttanut tietyn tason. Jokainen palvelusektori on oman kehityksensä myötä määritellyt suhteensa "ihmiseen kokonaisuutena" ja sitä kautta myös toimintakyvyn käsitteen aseman erityistieteen käsitteiden joukossa. Riitta Suurlan eduskunnan tulevaisuusvaliokunnalle kirjoittamassa, Avauksia tietämyksen hallintaan, näkyy kirkkaana se puhetapa jolla suomalaisia valmistellaan kohti tulevaisuutta. ”Tieto on kykyä toimia” sanotaan samaan tapaan kuin älykkyystutkijat ovat toistuvasti asian ilmaisseet. Kun tieto ymmärretään kykynä toimia ja kehittää toimintaa, yksilön kannalta avainkysymyksiksi nousevat
1. millä kapasiteetilla yksilö toimii? 2. miten hän jatkuvasti kehittää kokonaiskapasiteettiaan ja tilannekohtaista kapasiteettiaan?
Tulevaisuusvaliokunta on analysoinut asiaa eteenpäin seuraavalla tavalla:
WHO:n ICF-luokitus
WHO on päivittänyt ICF-luokitusta vuodesta 2010 lähtien, ja tulee julkaisemaan päivitetyn ICF 2016 -version. THL päivittää myös ICF:n suomennoksen vuonna 2016, ja julkaisee suomenkielisen ICF:n kansallisella Koodistopalvelimella vuodesta 2015 lähtien. THL:n sivustolla on kattava tietopaketti ICF:stä ja sen käytöstä.
Suomalainen toimintakykyverkosto: TOIMIA
Kansanterveyslaitos on perustanut suomalaisille toimintakykyä arvioiville ja mittaaville asiantuntijalaitoksille ”Toimintakyvyn mittaamisen ja arvioinnin kansallisen asiantuntijaverkoston” eli TOIMIA-verkosto. Ensimmäisessä vaiheessa (2007–2010) luotiin verkosto ja tietokanta, johon kootaan TOIMIA-verkoston työnä tehdyt mittariarvioinnit ja soveltuvuusarviot eri toimintakykymittareista. Vuonna 2016 tietokannassa on 80 mittarin kuvaukset ja 20 suositusta toimintakyvyn arvioinnista eri käyttötarkoituksissa. Edellä mainittu WHO:n ICF-luokitus muodostaa yhden lähtökohdan verkoston työlle. TOIMIA-tietokannasta löytyvien mittareiden yhteydet ICF-luokitukseen on selvitetty, jolloin mittareita voi hakea sen avulla. Toimintakykyverkosto-hankkeen tavoitteina ovat
Hankkeen työ jakaantui aluksi viiteen osaan:
Daniel Brickley
Daniel Brickley (s. 30. maaliskuuta 1995 Sandy, Utah, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa AHL-seura Chicago Wolvesissa.
Seuraura
Brickley pelasi kaudella 2012–2013 Utah Regulatorsin junioreissa. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Kanadaan CCHL-junioriliigan Hawkesbury Hawksiin. Brickley oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+27=32, joilla hän jakoi liigan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan Ottawa Jr. Senatorsin Rob Michelin kanssa. Topeka RoadRunners varasi Brickleyn 22. pelaajana NAHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015. Brickley oli RoadRunnersin tehokkain puolustaja tehoilla 12+25=37, joilla hän jakoi sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Pudotuspeleissä Brickley oli joukkueen paras syöttäjä Cameron Strongin kanssa viidellä syöttöpisteellään. Hänet valittiin kauden päätteeksi NAHL:n eteläisen divisioonan tähdistökentälliseen.
Dubuque Fighting Saints varasi Brickleyn 159. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 kuitenkin suoraan Brickleyn aiemmin kiinnittäneen Minnesotan osavaltionyliopiston joukkueeseen Mankatossa. Hänet valittiin Freshman -vuotensa päätteeksi WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kesällä 2016 Brickley osallistui varaamattomana pelaajana NHL-joukkue Buffalo Sabresin kehitysleirille. Sophomore -vuotenaan 2016–2017 hän oli tehoilla 8+23=31 Mankaton paras syöttäjä, tehokkain puolustaja ja Brickley jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan C. J. Franklinin kanssa edellään vain Marc Michaelis. Hänet valittiin kauden päätteeksi WCHA:n parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Muuta
Brickleyn sedät Andy ja Quintin ovat entisiä jääkiekkoilijoita. Andy pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 400 NHL-ottelua. Quintinilla oli Los Angeles Kingsin NHL-varaus vuodelta 1974, mutta hänen ammattilaisuransa jäi lopulta vain neljän AHL-ottelun mittaiseksi. Danielin serkku Connor Brickley pelaa hyökkääjänä NHL-joukkue Florida Panthersin organisaatiossa.
Akarnania
pienoiskuva|Akarnania ja muita keskisen ja pohjoisen Kreikan antiikin aikaisia alueita kartalla. Akarnania oli antiikin Kreikan maakunta. Se sijaitsi läntisessä Kreikassa Joonianmeren rannikolla Aitolian länsipuolella. Akarnanian ja Aitolian rajana toimi Akheloos-joki.
Nykyisin Akarnanian alue on yhdessä Aitolian kanssa osa Aitolia-Akarnanian alueyksikköä.
Maantiede
pienoiskuva|Akarnanian rannikkoa Lefkakselta nähtynä.