cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaarlo Kurki
Sotilaana, näyttelijänä, merimiehenä, teatterinjohtajana
Syksyllä 1893 hän lähti mukaan näyttelijä Ida Aalbergin suomenkieliseen kiertueteatteriin, joka kuitenkin toimi vain yhden näyttämökauden ajan. Limnell esiintyi Eugène Scriben näytelmässä Adrienne Lecouvreur, jossa Aalberg oli itse pääroolissa. Limnellin raha-asiat menivät 1890-luvun lopulla rappiolle ja hän lähti ilmeisesti velkojiaan pakoon Amerikkaan. Marraskuussa 1902 suomalaiset sanomalehdet uutisoivat, että ruotsalaisen metodistikirkon työntekijä Limnell olisi kuollut laivapalossa Kiinan rannikolla paluumatkallaan Eurooppaan, mutta tieto ei pitänyt paikkaansa. Limnell työskenteli vuosina 1901-1905 USA:n länsirannikolla todennäköisesti merimiehen ammatissa.
Vuodesta 1906 lähtien Kurki kiersi Kaarlo Karin johtaman Suomalaisen Teatteriseurueen mukana ja esiintyi sen tilaisuuksissa myös laulajana. Hänen kerrottiin olleen varustettu ”kiitettävillä säveltaiteellisilla luonnonlahjoilla ja vahvalla mehevällä bassoäänellä”. Tämän jälkeen hänellä oli useita yleensä yhden kauden mittaisia kiinnityksiä eri maaseututeatterien näyttelijä-johtajana. Hän myös suomensi näytelmiä ja kirjoitti sekä sovitti niitä itse.
Sisällissodan aika
Elokuusta 1917 alkaen Kurki vaikutti Rovaniemellä, jonne hänet oli valittu työväennäyttämän johtajaksi. Lokakuussa 1917 Kurki oli perustamassa Rovaniemelle työväen järjestyskaartia yhdessä paikallisen työväenyhdistyksen johtajan Aleksi Tuorilan ja radikaalisosialisti Ville Kallion kanssa. Sisällissodan syttyessä tammikuun lopulla 1918 Kurki toimi Rovaniemen punakaartin johtajana. Kaarti pakeni Kemiin 29. tammikuuta, ja osa miehistä jatkoi Kurjen johdolla Ouluun tarkoituksenaan hankkia aseita. Hän yritti myös agitoida Oulun punakaartia liittymään kapinaan. Kurki miehineen palasi Kemiin saatuaan kymmenkunta kivääriä Oulusta. Kemistä punaisten joukko lähti 2. helmikuuta junalla kohti Rovaniemeä aikomuksenaan matkalla vallata myös Tervolaan perustettu valkoisten tukikohta. Punaiset, joita oli puolisen toista sataa, joutuivat väijytykseen hieman ennen Tervolaa. Syntyneessä taistelussa sai surmansa kymmenkunta punaista. Joukko palasi junalla Kemiin, mutta Kurki jäi siitä pois ja tuli Kemiin omia teitään. Eräässä Kemin suojeluskunnan kuulustelupöytäkirjassa mainitaan, että Kurki olisi paluumatkalla ampunut pistoolillaan punaisten Paakkolasta vangiksi ottaman vanhan maanviljelijä Pekka Kotajärven, joka oli päässyt taistelun aikana pakoon. Punakaartin hajotessa Kemissä 5.-6. helmikuuta Kurki pakeni kotiinsa Rovaniemelle, jossa hänet vangittiin ja tuotiin Kemiin. Hänet ammuttiin iltapäivällä 8. helmikuuta Kemin torilla järjestetyssä julkisessa teloituksessa. Kemissä kulkeneen tarinan mukaan häntä ei kuitenkaan saatu torilla hengiltä, vaan hän kuoli vasta hautausmaalle tuotaessa.
Head or Heart
Head or Heart on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Christina Perrin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. maaliskuuta 2014.
Semin selitys
Semin selitys on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VII, kirja 1). Se ajoitetaan noin vuosiin 150–250.
Kirjoitus kertoo Semin taivaaseenastumisesta ja tulosta maan päälle. Kirjoitus esittää oman tulkintansa vedenpaisumuksesta, Sodoman tapahtumista ja Vapahtajan ylösnousemuksesta. Sem (Shem) on todennäköisesti ymmärrettävä samaksi henkilöksi kuin Vanhan testamentin Seem, Nooan poika. Kirjoitus viittaa häneen ensimmäisenä ihmisenä maan päällä, samaan tapaan kuin Vanha testamentti opettaa Aadamista. Hänet voidaan kuitenkin yhdistää myös Jeesukseen, joka sanoo Uudessa testamentissa: ”jo ennen kuin Abraham syntyi -- minä olin”.
Floriini
Tunnettu floriini lyötiin rahaksi Firenzessä Toscanassa 1200-luvulla, ja tällöin raha tunnettiin nimellä florenus. Tätä rahayksikköä käytettiin laajasti eri puolilla Eurooppaa. Rahayksikön latinankielinen nimi tulee fleur de lys -liljasta, joka on puolestaan Firenzen kaupungin symboli ja koristi lyötyjä rahoja.
Helsingin julistus
Maailman lääkäriliiton Helsingin julistus on yksi keskeisiä lääketieteen etiikan perusteita erityisesti ihmisillä tehtävän lääketieteellisen tutkimuksen osalta. Julistus on alun perin hyväksytty Maailman lääkäriliitossa kesäkuussa 1964. Sitä on päivitetty useita kertoja hyväksymisen jälkeen, viimeksi vuonna 2013.
Floriini
Näitä Firenzen kaupunkivaltion lyömiä rahoja on myöhemmin käytetty esikuvina kansallisvaltioiden rahanlyönnissä. Usein floriinista ovat eri kansallisvaltiot käyttäneet nimitystä gulden ja guilder, kuitenkin usein näissäkin rahoissa on käytetty symbolina Firenzen fleur de lys -liljaa.
Helsingin julistus
Yksi Helsingin julistuksen keskeinen periaate on, että lääketieteelliseen tutkimukseen osallistuvalta koehenkilöltä täytyy olla hankittuna tietoon perustuva suostumus ennen kuin tutkimukseen voidaan ryhtyä. Lisäksi tutkimukselle tulee laatia ennakkosuunnitelma, joka tulee toimittaa riippumattomalle eettiselle toimikunnalle. Helsingin julistus asettaa yksityiskohtaisia vaatimuksia sille, mitä tietoinen suostumus tarkoittaa - esimerkiksi tutkimuksen rahoitus ja tutkijan mahdolliset eturistiriidat tulee kertoa koehenkilölle.
Witchfinder General (yhtye)
Witchfinder General on vuonna 1979 perustettu brittiläinen heavy- ja doom metal -yhtye, joka luetaan osaksi NWOBHM-aikakautta.
Yhtyeen nimi tulee samannimisestä kauhuelokuvasta vuodelta 1968. Yhtye on ottanut vahvasti vaikutteita Black Sabbathilta. Levyn kannet ovat myös tunnettuja yläosattomista ”noidista”, joista yksi oli tunnettu malli Joanne Latham. Yhtye oli aktiivisena vuosina 1979–1984 ja palasi vuonna 2006. Sanoitukset kertovat muun muassa okkultismista, kuolemasta ja noituudesta.
Jäsenet
Entiset jäsenet
Diskografia
Studioalbumit
Livealbumit
Kokoelma-albumit
Singlet ja EP:t
Iskelmälaulaja Arokanto ja Viihdeorkesteri Tempo
Iskelmälaulaja Arokanto ja Viihdeorkesteri Tempo on suomalaisen laulajan Markku Arokannon studio-albumi vuodelta 1983. Tuottaja oli Upi Sorvali.
Elisabet Itävaltalainen (1501–1526)
Elisabet Itävaltalainen (alkujaan Isabella; 18. heinäkuuta 1501 Bryssel, Flanderi – 19. tammikuuta 1526 Gent, Flanderi) oli Itävallan, Kastilian ja Aragonin prinsessa, josta tuli Kristian II:n puolisona Ruotsin, Tanskan ja Norjan kuningatar.
Isabella kuului Habsburgien sukuun: hänen vanhempansa olivat Kastilian kuningas Filip Komea ja Johanna Mielipuoli. Keisari Kaarle V oli hänen veljensä.
Isabella tuli Kööpenhaminaan 14-vuotiaana vuonna 1515. Tanskalaiset alkoivat kutsua häntä Elisabetiksi. Elisabet ja Kristian saivat kuusi lasta, joista kolme kuoli aivan pieninä. Vuonna 1523 Kristian menetti valtansa, ja kuningasperhe pakeni sukulaisten luokse Alankomaihin. Heidän asuessaan Ghentissä Elisabet sairastui keuhkokuumeeseen ja kuoli vain 25-vuotiaana.
Vesna Fabjan
Vesna Fabjan (s. 13. maaliskuuta 1985 Zgornja Besnica, Kranj, Jugoslavia) on uransa kesällä 2020 lopettanut slovenialainen maastohiihtäjä.
Fabjan sijoittui viidenneksi junioreiden MM-kilpailujen vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa Strynissä 2004. Seuraavana talvena hän voitti kultaa Innsbruckin universiadien sprintissä ja osallistui ensimmäisen kerran aikuisten arvokilpailuihin Oberstdorfin MM-kilpailuissa. Sapporon MM-kisoissa 2007 hän oli Petra Majdičin kanssa parisprintissä yhdeksäs. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli henkilökohtaisessa sprintissä 16:s. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli Katja Višnarin kanssa parisprintissä kymmenes. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä neljänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Fabjan saavutti pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä.
Fabjan sijoittui maailmancupin henkilökohtaisessa sprinttikilpailussa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan viides Rybinskissä joulukuussa 2007. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan kolmas Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä kaudella 2009–2010. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Rybinskin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa 22. tammikuuta 2010. Parisprintin maailmancupkilpailussa hän sijoittui Katja Višnarin kanssa toiseksi Rybinskissä 2010. Fabjan oli Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmas myös kaudella 2010–2011. Samalla kaudella hän voitti Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintin. Hän sijoittui kolmanneksi Szklarska Poręban vapaan hiihtotavan sprintissä kaudella 2013–2014.
Ken-Marti Vaher
Ken-Marti Vaher (s. 5. syyskuuta 1974 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka toimi Ansipin kolmannen hallituksen sisäministerinä edustaen Isänmaan ja Res Publican liittoa. Aiemmin Vaher on toiminut maansa oikeusministerinä.
Vaher on opiskellut lakia ja valmistunut Tarton yliopistosta vuonna 1996.
Partsin hallituksen kaatuminen
Vaher toimi Partsin hallituksen oikeusministerinä 10. huhtikuuta 2003–13. huhtikuuta 2005. Hallitus kaatui 21. maaliskuuta 2005 Vaherin saatua epäluottamuslauseen, jonka puolesta äänesti Riigikogun 54 edustajaa 101:stä. Epäluottamuslause kohdistui Vaherin suunnitelmaan korruptionvastaisen kamppailun tehostamiseksi. Äänestyksen jälkeen pääministeri Parts ilmoitti eroavansa ja hallituksensa ajan olevan ohi.
Vaher oli ehdottanut, että syyttäjien täytyisi vuosittain tuoda oikeuteen etukäteen kiintiöity määrä korruptiotapauksia. Vaikka Vaher epäilemättä oli tarkoittanut mallinsa lisäämään korruptionvastaista toimintaa, mallia perustellusti arvosteltiin naivismista: mikäli korruptio jossakin vaiheessa muodostuisi vähäiseksi, kiintiöajattelu motivoisi syyttäjiä tekemään keinotekoisia tai lähes aiheettomia syytteitä, mikäli taas korruptio muodostuisi suureksi, kiintiö voisi estää vakavienkin korruptiojuttujen saamisen syytetointen kohteiksi. Lisäksi kiintiön asettaminen houkuttelee laiskempia virkamiehiä täyttämään kiintiön vaivattomimmilla jutuilla, jättäen hankalammat jopa tutkimatta.
Huomattavasti järkevämpänä mallina Vaherin suunnitelman vastustajat pitivät oikeusviranomaisten henkilöstöresurssien ja asiantuntemuksen parantamista ja voimavarojen kohdistamista sellaisiin korruptiojuttuihin, joiden saamisella tuomiolle olisi suurin vaikuttavuus ja ennalta ehkäisevyys.
Marko Tervaportti
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta 1988 ja opiskeli sen jälkeen matematiikkaa, germanistiikkaa ja filosofiaa Helsingin yliopistossa sekä Paavillisessa Angelicum-yliopistossa Roomassa. Hän on työskennellyt muun muassa Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan koulutuspoliittisena sihteerinä sekä suunnittelijana opetusministeriön rahoittamassa Opetusaineistot verkossa -projektissa Helsingin yliopiston opiskelijakirjastossa. Hänen luottamustoimiinsa ovat kuuluneet muun muassa Helsingin yliopiston konsistorin jäsenyys, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsenyys (kansainväliset asiat), Kokoomuksen opiskelijaliitto Tuhatkunnan liittohallituksen jäsenyys ja eurooppalaisen Erasmus Student Network -lehden päätoimittajan virka.
Tervaportti on toiminut vuoden 2001 elokuusta alkaen Helsingin katolisen hiippakunnan Fides-lehden päätoimittaja sekä Katolisen tiedotuskeskuksen tiedottajana. Vuodesta 2004 alkaen Tervaportti on toiminut myös Katolisen tiedotuskeskuksen johtajana. Helsingin hiippakunnan organisaation uudistuessa keväällä 2018 Tervaportista tuli hiippakunnan viestintäjohtaja, samalla hän jatkaa hiippakuntalehden päätoimittajana.
Fides-lehden toukokuun 2006 artikkelissa ”Usko koetuksella?” Tervaportti tuomitsee Da Vinci -koodi -kirjan siteeraten uskonopin kongregaation sihteerin, arkkipiispa Angelo Amaton lausuntoa, joka vaati elokuvaa boikottiin ja sanoo että kristittyjen pitäisi olla aktiivisempia ”vihaa ja loukkauksia” vastaan. Tervaportti pitää myös suomeksi käännetyn Juudaksen evankeliumin markkinointia sensaatiohakuisena ja arvostelee saksalaisella musiikkikanavalla esitettyä Popetown-sarjaa.
Tervaportti valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta keväällä 2008. Hän on naimisissa urkuri-cembalisti Pilvi Listo-Tervaportin kanssa. Perhe asuu Helsingin Kalliossa.
Primer
Primer on yhdysvaltalainen vuonna 2004 valmistunut scifi-elokuva aikamatkustuksen tahattomasta keksimisestä. Elokuvan on kirjoittanut, ohjannut ja tuottanut Shane Carruth, entinen matemaatikko ja insinööri, vain 7 000 dollarin budjetilla. Elokuva tunnetaan monimutkaisesta juonirakenteestaan ja ennätyksellisen pienestä budjetista.
Chanel Preston
Chanel Preston (s. 1. joulukuuta 1985 Fairbanks, Alaska) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2010. Penthouse-lehden kansikuvatyttönä hän oli maaliskuussa 2012.
Tuulia Thynell
Tuulia Thynell on Yleisradion uutistoimittaja ja -juontaja. Thynell on työskennellyt Ylessä vuodesta 1994 radion päivittäis- ja ajankohtaisohjelmien sekä uutisten juontajana. Hän on juontanut mm. Radio Suomen Ajantasa-ohjelmaa, Yle Radio 1:n Ykkösaamua ja uransa alussa Ylen maakuntatoimitusta, Radio Länsi-Uusimaata, nykyistä Ylen läntistä. Vuodesta 2010 lähtien Tuulia Thynell on juontanut Ylen Tv-uutisia.
Hän on esiintynyt myös kuunnelmissa, radiodokumenteissa ja kertojana mm. Nokian rengastehtaan sulkemisesta kertovasta tv-dokumentissa.
Rosie Smith
thumb|right|Rosie Smith Rosie Smith (s. 1984 Lontoo, Iso-Britannia) on Cradle of Filth -yhtyeen kosketinsoittaja, joka on esiintynyt yhtyeen kanssa sen kiertueilla vuodesta 2005.
Aiheesta muualla
Rosie Smith
Alvin ja pikkuoravat (elokuva)
Alvin ja pikkuoravat on elokuva vuodelta 2007. Suomen ensi-ilta oli 8. helmikuuta 2008. Päähenkilöinä ovat oravat, jotka olivat myös samannimisessä televisiosarjassa Alvin ja pikkuoravat. Ihmispääosaa esittää Jason Lee, joka esittää lauluntekijä Dave Sevilleä, joka saa oravilta apua. Elokuvan on ohjannut Tim Hill.
Alvin ja pikkuoravat saavat jatkoa elokuvilla Alvin ja pikkuoravat 2, Alvin ja pikkuoravat 3 ja Alvin ja pikkuoravat: Reissussa.
Juoni
Lopulta pikkuoravien suosio kasvaa, ja heille ehdotetaan levysopimusta. Daven tylyn käytöksen takia oravat muuttavat levyttäjä Ianin luokse, joka palvoo heitä, ja ovelasti saa kaiken suosion itselleen. Hän aikoo lähteä kuuluisuudeta väsyneiden oravien kanssa pitkälle maailmankiertueelle, mikä ei sovi Davelle, joka viime hetkellä lähtee hakemaan oravia kotiin. Hän ei meinaa onnistua, mutta lopulta Alvin, Simo ja Tero pinkovat itse Daven luokse kesken esityksen, ja pääsevät kotiin. Sen jälkeen Ian ei enää häiritse heitä, ja Dave kohtaa elämänsä naisen, jonka suhteiden parannuksessa pikkuoravat yrittävät kaikin puolin auttaa häntä.
Steven MacLean
Steven MacLean (s. 4. joulukuuta 1954) on entinen kanadalainen astronautti ja Kanadan avaruusjärjestön johtaja 2. syyskuuta 2008 alkaen.
MacLean syntyi Ottawassa. Hän on naimisissa Nadine Wielgopolskin kanssa, ja perheessä on kolme lasta. Hän suoritti fysiikassa kandidaattitutkinnon vuonna 1977 ja väitteli vuonna 1983 laser- ja optiikka-alalta. Hän työskenteli vuodet 1974–1976 York Universityn urheilun ja viestinnän johtotehtävissä. Vuodet 1976–1977 hän oli Kanadan olympiavalmennettavien joukossa (Canadian National gymnastics team).
Joulukuussa 1983 MacLean valittiin kuuden kanadalaisen astronauttioppilaan joukkoon, ja hänen koulutuksensa alkoi helmikuussa 1984. Hän lensi sukkulan STS-52 kyydissä 22. lokakuuta – 1. marraskuuta 1992. Hän toimi erilaisissa tehtävissä, jotka liittyivät sukkulassa ja ISS-avaruusasemalla käytettävään Canadarm-nosturiin. Vuonna 1994 MacLean alkoi johtaa Kanadan astronauttiohjelmaa. Hän sai lisäkoulutusta astronauttitehtäviin NASAssa ja lensi STS-115-sukkulalennolla 9. syyskuuta – 21. syyskuuta 2006. Hän käytti tuolla lennolla ensimmäisenä kanadalaisena ISS:n Canadarm2-robottikäsivartta.
Aladár Paasonen
Aladár Antero Zoltán Béla Gyula Árpád Paasonen (11. joulukuuta 1898 Budapest, Itävalta-Unkari – 6. heinäkuuta 1974 Flourtown, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli suomalainen eversti, joka toimi Päämajan tiedustelujaoston päällikkönä jatkosodan aikana. Ollessaan sodan jälkeen Sveitsissä marsalkka Mannerheimin sihteerinä hän käytti nimeä Herra Bartha.
Edward Elgar
Edward Elgar (2. kesäkuuta 1857 Broadheath, Worcestershire – 23. helmikuuta 1934 Worcester, Worcestershire) oli brittiläinen säveltäjä. Hänen tuotantonsa edustaa 1800-luvun loppupuolen romantiikkaa, ja hänen tunnetuimpiin sävellyksiin lukeutuvat Enigma-muunnelmat sekä Pomp and Circumstance -marssit.
Aladár Paasonen
Uran varhaisvaiheet
Hänen vanhempansa olivat professori Heikki Paasonen ja aatelistaustainen unkarilainen Mariska Paskay de Palásth, joten hän oli puoliksi unkarilainen. Paasonen osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella yleten aliluutnantiksi. Kadettikoulun jälkeen hänet ylennettiin luutnantiksi joulukuussa 1920.
Edward Elgar
Lapsuus ja nuoruus
Elgar syntyi pienessä worcestershireläisessä kylässä pianonvirittäjä ja musiikkikauppias William Elgarille sekä tämän vaimolle Annille. Lapsena Elgar opiskeli musiikkia pääasiassa itse, koska hänen vanhemmillaan ei ollut tarpeeksi rahaa kustantaakseen tämän opintoja. Elgar kiinnostui musiikista alun perin isänsä musiikkiliikkeessä olleiden nuottien ja soitinten ansiosta. Joskus hän otti liikkeestä löytyneitä nuotteja mukaansa maaseudulle ja tutki niitä. Myöhemmin Elgar sai sävellyksiinsä usein innoituksen luonnosta.
15-vuotiaana Elgar jätti koulun ja aloitti työt paikallisen asianajajan alaisena. Vuoden kuluttua hän kuitenkin päätti alkaa työskennellä musiikin parissa. Vuonna 1879 Elgar alkoi soittaa viulua orkesterissa. Kerran hän pääsi soittamaan Antonín Dvořákin kuudennen sinfonian ja Stabat Materin. Elgar piti Dvořákin orkestroinnista ja otti hänen musiikistaan vaikutteita useisiin varhaissävellyksiinsä.
29-vuotiaana Elgar tapasi Caroline Alice Robertsin, jonka kanssa meni kolme vuotta myöhemmin naimisiin. Elgar sävelsi vaimolleen kamarimusiikkikappale Salut d'amourin. Myöhemmin kappaleesta tuli yksi säveltäjän arvostetuimmista. Salut d'amourin alkuperäinen versio esitetään pianolla ja viululla.
Aladár Paasonen
Uran varhaisvaiheet
Paasonen ylennettiin kapteeniksi vuonna 1923, majuriksi vuonna 1926 ja everstiluutnantiksi vuonna 1929. Paasonen toimi sotilasasiamiehenä Moskovassa vuosina 1931–1933 ja Berliinissä vuonna 1933.
Edward Elgar
Lapsuus ja nuoruus
Pian pariskunta muutti Lontooseen. Täällä Edward Elgar omistautui täysin säveltämiselle. Säveltäjä ei kuitenkaan saanut suosiota ja pian pariskunta muutti takaisin.
Aladár Paasonen
Uran varhaisvaiheet
Vuonna 1937 hänet nimitettiin presidentti Kyösti Kallion vanhemmaksi adjutantiksi ja ylennettiin everstiksi. pienoiskuva|[[Juho Kusti Paasikivi|J.K. Paasikivi seureineen palaamassa neuvottelumatkaltaan Moskovasta 16. lokakuuta 1939. Vasemmalla Aarno Yrjö-Koskinen, keskellä Paasikivi ja hänestä oikealla jaostopäällikkö Johan Nykopp sekä eversti Aladár Paasonen.]]
Edward Elgar
Läpimurto
Elgar alkoi saavuttaa menestystä säveltäjänä 1890-luvulla. Varhaisimpiin mestariteoksiin lukeutuu muun muassa Serenadi jousiorkesterille vuodelta 1892.
Aladár Paasonen
Moskovan neuvottelut syksyllä 1939
Paasonen oli Suomen valtuuskunnan jäsenenä talvisotaa edeltäneissä Moskovan neuvotteluissa loka-marraskuussa 1939 yhdessä muun muassa valtioneuvos J. K. Paasikiven ja ulkoministeriön jaostopäällikön Johan Nykoppin kanssa.
Edward Elgar
Läpimurto
1890-luvulla Elgar sävelsi myös useita vokaalimusiikkiteoksia, kuten kantaatti The Black Knightin. Ne eivät kuitenkaan ole nykyään kovin tunnettuja. Vokaalimusiikin alalla säveltäjän ensimmäinen mestariteos oli hänen vuonna 1900 säveltämänsä oratorio The Dream of Gerontius. Teoksen ensiesitys 3. lokakuuta 1900 ei ollut kovin menestyksekäs, mutta nykyään teosta pidetään yhtenä Elgarin onnistuneimmista.
Aladár Paasonen
Moskovan neuvottelut syksyllä 1939
Moskovan neuvottelujen aikana Paasonen tapasi myös Saksan Neuvostoliiton-sotilasasiamiehen, merkittävänä Neuvostoliiton tuntijana pidetyn kenraali Ernst-August Köstringin, jonka käsityksen mukaan puna-armeija ei ollut valmistautunut sotaan talven kynnyksellä. Samoihin aikoihin – vielä Moskovan neuvottelujen katkettuakin – myös ulkoministeri Eljas Erkko pyrki rauhoittamaan huolestuneita alaisiaan vakuuttamalla, että ”eivät venäläiset talvea vasten lähde hyökkäämään”.
Edward Elgar
Läpimurto
Vuosina 1902–14 Elgar oli suosituimmillaan. Niinä vuosina hän teki neljä matkaa Yhdysvaltoihin, joista yhdellä hän esiintyi kapellimestarina. Vuonna 1904 Elgarille annettiin aatelisarvo. Vuonna 1908 Elgar sävelsi ensimmäisen sinfoniansa. Se esitettiin jo samana vuonna sata kertaa.
Aladár Paasonen
Talvisota ja jatkosodan alku
Talvisodan aikana Paasonen oli komennettuna Pariisiin, jossa hänen tehtävänsä oli yrittää hankkia aseita ja muuta sotavarustusta puolustusvoimille. Sodan loppupuolella Paasonen yritti voimakkaasti saada Rytin hallitusta hyväksymään länsimaiden Suomelle esittämä avuntarjous.
Edward Elgar
Myöhemmät vaiheet
thumb|Sir Edward Elgar vuonna 1931. 1910-luvun loppupuolella Elgarin suosio alkoi hiipua. Hänen viimeisenä merkittävänä teoksenaan pidetään vuonna 1919 sävellettyä sellokonserttoa. Pian konserton säveltämisen jälkeen Elgarin vaimo kuoli. Elämänsä loppupuolella Elgar ei enää säveltänyt juuri mitään merkittävää. Myöhemmin säveltäjä alkoi säveltää oopperaa, mutta se jäi kesken. Elgarilta tilattiin myös kolmas sinfonia, mutta sekään ei ehtinyt valmistua. Sittemmin säveltäjä Anthony Payne sävelsi sinfonian valmiiksi.
Aladár Paasonen
Talvisota ja jatkosodan alku
Jatkosodan aikana Paasonen oli aluksi Jalkaväkirykmentti 5:n (JR 5) komentajana Karjalankannaksella ja Itä-Karjalassa vuosina 1941–1942. Viipurin takaisinvaltauksen jälkeisessä sotilasparaatissa 31. elokuuta 1941 Paasonen komensi paraatijoukkoja, jotka otti vastaan IV armeijakunnan komentaja kenraaliluutnantti Lennart Oesch.
Päämajan tiedustelupäällikkönä
Paasosesta tuli marsalkka Mannerheimin luotettu apulainen hänen toimiessaan Päämajan tiedustelujaoston päällikkönä vuosina 1942–1944. Paasonen vastasi tiedustelupäällikkönä säännöllisistä ulkomaantiedustelun ja vastavakoilun raporteista Mannerheimille ja poliittiselle johdolle. Jatkosodan loppupuolella hän sai tehtäväkseen esitelmöidä hallitukselle ja joskus eduskunnallekin sotilaallisesta tilanteesta.
Paasonen kuului päämajan niin kutsuttuun sisärenkaaseen, jonka muut jäsenet olivat yleisesikunnan päällikkö, jalkaväenkenraali Erik Heinrichs, tykistön tarkastaja, tykistökenraali Vilho Nenonen, päämajoitusmestari, kenraaliluutnantti A. F. Airo ja komentoesikunnan päällikkö, kenraalimajuri Viljo Tuompo. He kaikki ruokailivat marsalkan pöydässä. Heinrichs oli muodollisesti sisärenkaan muiden jäsenten esimies, mutta käytännössä kukin esitteli oman vastuualueensa asiat itsenäisesti ylipäällikölle.
Tietokirjailija Petri Nevalaisen mukaan Paasonen oli sotien aikana todennäköisesti ainoa Saksan kanssa toimineiden maiden vakoilupäälliköistä, joka uskalsi lausua kantansa julkisesti. Mielipiteilleen Paasonen sai tukea Saksan tiedustelupäälliköltä amiraali Wilhelm Canarisilta. Kun Paasonen ja Canaris tapasivat Kööpenhaminassa joulukuussa 1942, miehet totesivat olevansa yhtä mieltä siitä, että Saksa tulee häviämään sodan Neuvostoliittoa ja läntisiä liittoutuneita vastaan. Palattuaan Suomeen Paasonen selosti Canarisin kanssa käymänsä keskustelun Suomen sotilaalliselle ja poliittiselle johdolle, ja sen seurauksena korkein sotilasjohto ja Rangellin hallituksen sisärengas asettivat Mikkelissä helmikuussa 1943 käymässään neuvottelussa tavoitteeksi Suomen irrottamisen suursodasta.
Kun Paasonen esitti Mannerheimin pyynnöstä helmikuun alussa 1943 eduskunnan ulkoasiainvaliokunnalle realistisen arvion sotatilanteesta, useat kansanedustajat syyttivät häntä tappiomielialan lietsomisesta. Paasosen arvion eduskunnassa nostattaman kiihtymyksen vuoksi Mannerheim joutui muutaman päivän kuluttua lähettämään yleisesikunnan päällikön kenraali Erik Heinrichsin lepyttämään kansanedustajia ja sanomaan, ettei sodan lopputuloksesta voitu vielä sanoa mitään täysin varmaa.
Äitinsä puolelta unkarilaisten sukujuuriensa ansiosta Paasosella oli läheiset suhteet Unkarin valtionhoitajaan Miklos Horthyyn ja unkarilaiseen tiedustelujohtoon. Myös näiden linkkien kautta Paasonen sai Saksaa koskeneita tietoja.
Päämajan operatiivisen osaston päällikkö eversti Valo Nihtilä halusi Paasosen saavan tietoonsa vireillä olleen suunnitelman aseiden hajavarastoinnista siltä varalta, että Neuvostoliitto pyrkisi miehittämään Suomen, ja kävi kertomassa siitä Paasoselle syyskuussa 1944. Nihtilä tiesi Paasosen alaisten saavan selville kaikki toiminnasta julkisuuteen vuotavat tiedot ja halusi siksi Paasosen olevan alusta lähtien mukana.
Maanpakolaisuus sotien jälkeen
Sodan päätyttyä Paasonen lähti Suomesta vapaaehtoiseen maanpakoon yhdessä lähimmän miehensä eversti Reino Hallamaan kanssa keväällä 1945, koska oli pelännyt joutuvansa Valpon pidättämäksi muun muassa Stella Polaris- ja asekätkentäjuttujen takia.
Paasosen yhteistyö Mannerheimin kanssa alkoi uudelleen, kun Mannerheim presidentin tehtävästä luovuttuaan keväällä 1946 vetäytyi Lausanneen, Sveitsiin eläkkeelle. Paasonen oli siellä hänen uskollisin seuralaisensa. Hän oli Mannerheimin tärkein avustaja tämän kirjoittaessa muistelmiaan.
Paasonen työskenteli Ranskan tiedustelun palveluksessa Saksassa 1945–1947, Espanjassa 1947–1948, Mannerheimin muistelmien toimitustyössä Sveitsissä 1948–1952, Yhdysvalloissa 1952–1955, CIA:n palveluksessa Länsi-Saksassa 1955–1963 ja vietti viimeiset vuotensa 1963–1974 eläkkeellä Yhdysvalloissa, jossa kuoli luusyöpään vuonna 1974.
Vuonna 1974 julkaistuissa muistelmissaan Paasonen vastusti jyrkästi näkemystä, jonka mukaan suomalaiset olivat toimineet taitamattomasti Neuvostoliiton kanssa vuosina 1938–1939 käydyissä neuvotteluissa. Presidentti Urho Kekkonen oli YYA-sopimuksen 25-vuotisjuhlien yhteydessä keväällä 1973 arvostellut Suomen poliittista johtoa taipumattomuudesta muun muassa niin kutsuttujen Jartsev-neuvottelujen aikana vuonna 1938. Lisäksi Paasonen syytti Paasikiveä liiasta pehmeydestä neuvostojohdon vaatimusten edessä syksyllä 1939.
Muistaminen
Vuonna 2012 vihittiin Paasosen patsas Unkarissa, Nagykőrösin kaupungissa, josta hänen vaimonsa, Flóra Berta oli kotoisin.
Ж
Ж on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.
Ääntäminen
Ж ääntyy tavallisesti joko soinnillisena postalveolaarisena frikatiivina /ʒ/ tai soinnillisena liudentuneena postalveolaarisena frikatiivina /ʓ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ʒ/, makedoniassa /ʒ/, serbiassa /ʒ/, ukrainassa /ʒ/, valkovenäjässä /ʒ/ ja venäjässä /ʒ/ tai /ʓ/. Marissa ж esiintyy vain vierasperäisissä sanoissa.
Mestis-kausi 2012–2013
Kausi 2012–2013 oli jääkiekon Mestiksen 13. kausi. Kaudelle tuli uutena joukkueena Suomi-sarjasta noussut HCK. Runkosarjassa pelattiin 48 ottelua. Sarjan kahdeksan parasta etenivät pudotuspeleihin ja kaksi viimeistä joutuivat karsimaan sarjapaikastaan. Pudotuspelien voittaja eteni liigakarsintaan SM-liigan viimeistä vastaan.
Mestiksen mestaruuden voitti Mikkelin Jukurit. Liigakarsinnoissa Tampereen Ilves voitti Jukurit voitoin 4–1.
Karsintasarja
HCK säilytti sarjapaikkansa.
Matti Jylkkä
Matti Jylkkä (1713–1782) oli suomalainen kirkonrakentaja. Hänen rakentamiaan oli muun muassa Toholammin entinen kirkko. Hänen poikansa oli kirkonrakentaja Simon Silvén.
MM-rallikausi 1981
pienoiskuva|[[Michèle Mouton (oikealla) ja Fabrizia Pons juhlimassa voittoa Sanremon rallissa vuonna 1981.]] MM-rallikausi 1981 oli rallin maailmanmestaruussarjan 9. kausi. Kausi käsitti 12 osakilpailua. Muutoksia edelliseen vuoteen oli Uuden-Seelannin ja Brasilian osakilpailut. Suomen Ari Vatanen voitti maailmanmestaruuden Rotmans Rally Team Ford Escort RS1800 autollaan. Hän oli ensimmäinen suomalainen maailmanmestari, mikäli Markku Alénin FIA Cup -voittoa vuodelta 1978 ei lasketa.
Kaudella Audi Quattro osallistui sarjaan, jonka myötä nelivetotekniikka tuli mukaan ralliin. Autolla saavutettiin johtoasema jo varhain ralleissa, mutta tekniset viat johtivat kauden aikana keskeytyksiin sekä putoamiseen kärjestä.
Kilpailukalenteri
pienoiskuva|Kauden 1981 kilpailupaikat kartalla.
John von Neumann
Von Neumann osallistui Manhattan-projektiin, jossa suunniteltiin Yhdysvaltojen ydinase. Hän oli myös kylmän sodan haukkoja, mistä kertoo sitaatti: ”If you say why not bomb them [Neuvostoliittoa] tomorrow, I say, why not today. If you say today at five o’clock, I say why not one o’clock.” ('Jos Venäjää halutaan pommittaa huomenna, kysyn miksei tänään. Jos tänään kello viisi, kysyn miksei yhdeltä.')
Von Neumann on yksi nykyaikaisen tietotekniikan isistä. Hän kehitti vuonna 1946 valmistunutta maailman ensimmäistä elektronista tietokonetta ENIACia. Suuri osa nykyaikaisista tietokoneista perustuu John von Neumannin kehittämään toimintaperiaatteeseen (von Neumannin arkkitehtuuri), jota hän kuvasi keskeneräiseksi jääneessä muistiinpanosarjassaan First Draft of a Report on the EDVAC. Von Neumann oli tietoinen Alan Turingin työstä, mutta ei suhtautunut siihen lähteenä tietokonearkkitehtuurille vaikka pitikin sitä mielenkiintoisena komputaation kannalta.
Neumann on peliteorian kehittäjä.
Neumann muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1930, kun hänet kutsuttiin Princetonin yliopistoon. Hän työskenteli alkuun luennoitsijana ja vuodesta 1933 yhtenä Princetonin Institute for Advanced Studyn kuudesta alkuperäisestä professorista.
Rolamiitti
Rolamiitti on Sandia National Laboratories:n 1960-luvulla kehittämä erittäin pienikitkainen laakerointimenetelmä.
.edu
.edu on sponsoroitu ylätason verkkotunnus, jonka nimi tulee englannin kielen sanasta education, suomeksi "koulutus". Tunnusta käytetään opetustarkoituksiin lähinnä Yhdysvalloissa. Tunnusta ylläpitää VeriSignin operoima Educause. Tunnus otettiin käyttöön 1985.
Jääkausi (kappale)
Jääkausi on Jannika B:n kappale, joka on ensimmäinen singlejulkaisu hänen maaliskuussa 2014 julkaistulta Šiva -nimiseltä studioalbumilta. Kappale sai ensisoittonsa radiossa YleX -kanavan Uuden musiikin aamuvuorossa 9. tammikuuta ja itse single julkaistiin 10. tammikuuta 2014. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Jannika B yhdessä Heidi Maria Paalasen kanssa.
Jannika on kertonut, että kappaleen sanoituksessa on "toivoa jostain paremmasta ja ymmärrys siitä, että toista ihmistä ei voi muuttaa vaikka niin useasti ihmisinä siihen yritykseen sorrutaan".
Schwyz (kaupunki)
Schwyz on kaupunki Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa. Schwyz on kantonin pääkaupunki ja myös samannimisen hallintoalueen pääpaikka. Kaupungissa on noin 15 000 asukasta.
Moottoritie A2 sekä valtatiet 2 ja 8 kulkevat kaupungin kautta. Gotthardin rautatie kulkee Schwyzin kautta.
Poncho Sanchez
Poncho Sanchez (s. 30. lokakuuta 1951) on yhdysvaltainmeksikolainen congarumpujen soittaja, yhtyeenjohtaja ja laulaja. Hän on soittanut jazzia ja latinomusiikkia. Vuonna 2000 hän voitti yhtyeineen parhaan latinojazzalbumin Grammy-palkinnon albumilla Latin Soul (Concord Picante). Sanchez on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Cal Tjaderin, Mongo Santamarían, Hugh Masekelan, Clare Fischerin ja Tower of Powerin kanssa.
Sanchez syntyi Laredossa, Texasissa, yhdestätoista lapsesta nuorimpana, ja kasvoi Norwalkissa, Kaliforniassa. Kouluaikana hän soitti kitaraa rhytm & bluesyhtyeissä. Hän opetteli congansoittoa itsekseen ottaen mallia Cal Tjaderin, Machiton ja Tito Puenten levyiltä.
Sanches sai parhaan latinolevyn Grammy-palkinnon vuonna 1999.
Jakov Estrin
Jakov Estrin (21. huhtikuuta 1923 – 2. helmikuuta 1987 Moskova, Venäjä ) oli venäläinen shakinpelaaja, tunnettu shakkiteoreetikko ja shakkikirjailija. Hän voitti kirjeshakin maailmanmestaruuden 1972–1975 pelatussa VII MM-turnauksessa. Lähishakissa Estrin oli kansainvälinen mestari.
Kirjeshakki
Jakov Estrinin kirjeshakkiura kesti yli 40 vuotta. Hän sai 1966 kirjeshakin suurmestarin arvon 1963–1966 pelatusta Ragosinin muistoturnauksesta. Hän jakoi turnauksessa 2. sijan kirjeshakin ex-maailmanmestari Alberic O’Kellyn kanssa tuloksella 6/10. 1960-luvun lopulla Estrin oli kirjepelaajana jo maailman huippua. Kirjeshakin VI MM-turnauksessa (1968–1971) hän sijoittui kolmanneksi. Tuolloin mestaruuden voitti saksalainen Horst Rittner ja suomalainen Risto Kauranen oli 9. sijalla. Seuraavassa VII maailmanmestaruusturnauksessa Estrin voitti mestaruuden (1. Estrin 12/16; 2. Josef Boey 11,5; 3.-4. Vladimir Zagorovski ja Keith Richardson 11 jne.).
Teokset
Jakov Estrin oli aikanaan tunnettu shakin teoreetikko. Hän kirjoitti useita teoksia eri avauksista. Estrinin tuotantoa on käännetty useille kielille.
Kirjallisuutta:
Itävallan Grand Prix 1979
Itävallan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. elokuuta 1979 Österreichringillä Itävallassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut australialainen Alan Jones.
Matti Eerikäinen
Matti Eerikäinen on suomalainen meteorologi, joka on työskennellyt meteorologina sekä säätuottajana Neloskanavan uutistoimituksessa Nelosen uutisissa ja Helsingin Sanomien tv-säässä. Hän on toiminut myös juontajana humoristisessa asiaohjelmasarjassa Eerikäinen ekolomalla, jota esitettiin kesällä vuonna 2008 Nelosella. Sarjan vieraina nähtiin pääasiassa suomalaisia julkisuuden henkilöitä ja ympäristöalan asiantuntijoita. Eerikäinen on opiskellut ilmakehätieteitä Helsingin yliopistossa.
Butch Jones
pienoiskuva|Butch Jones Lyle Allen ”Butch” Jones, Jr (s. 17. tammikuuta 1968 Saugatuck, Michigan) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja.
Valmennusura
Jones nimitettiin Tennessee Volunteersin päävalmentajaksi 7. joulukuuta 2012. Häntä edelsi tässä tehtävässä Derek Dooley, joka oli saanut aiemmin potkut päävalmentajan paikalta. Jones debytoi yliopiston kotistadionilla Neyland Stadiumilla 31. elokuuta 2013, kun Tennessee kohtasi Austin Peay Governorsin. Aiemmin Jones on valmentanut Central Michigania 2007–2009 ja Cincinnatia 2010–2012.
Ruokolahden lava
thumb|right|Ruokolahden lava heinäkuussa 2013. thumb|right|[[Erkki Liikanen (muusikko)|Erkki Liikanen, Timo Tervo, Vesa Enne & Lisävero esiintyivät Ruokolahden lavalla 4.9.1971 (seinäkirjoitus orkesterin taukotilasta).]] thumb|right|Rokkisavotassa 11.9.1976 [[Kirka, Jig Saw ja Rolling (seinäkirjoitus orkesterin taukotilasta).]]
Pentti Nikulan patsas
Pentti Nikulan patsas on kuvanveistäjä Sofia Saaren pronssiin veistämä seiväshyppääjä Pentti Nikulan muistomerkki Somerolla. Someron pääkadun Joensuuntien ja Someron urheilukentälle johtavan kadun risteyksessä, Kiiruun puiston kulmassa Someron kaupungintalon luona sijaitseva patsas paljastettiin ennen Someron Seiväskarnevaalien pääkilpailua 17. kesäkuuta 2012. Airuina paljastustilaisuudessa olivat Someron Esan seiväshyppääjät Minna Nikkanen ja Eemeli Salomäki. Patsas on ensimmäinen Suomessa seiväshyppääjälle pystytetty patsas.
Ruokolahden lava
Ruokolahden lava on tanssilava Paavolassa Siikajoen kunnassa. Lavan toiminnasta vastaa Paavolan Nuorisoseura, joka ylläpitää paikkaa talkoovoimin. Tanssipaikka sijaitsee Siikajoen rantatörmällä.
Historia
Lavan ensimmäinen osa rakennettiin vuonna 1956. Lavaa on laajennettu useita kertoja 1960-luvulla.
Tanssipaikka
Lavalla järjestetään tanssit kesälauantaisin sekä muina erikseen ilmoitettuina ajankohtina. Tanssi-iltoina naisille on varattu tunnin naistenhaku. Vuosittain järjestetään myös nuortentapahtuma Ruokolahti Rock. Kauden aikana lavalla käy yli 10 000 asiakasta.
Tanssilavan, kahvion ja makkaramyynnin lisäksi huvialueella on myös lauantaisin karaoke tanssien aikaan.
Matkaparkki
Lavan pysäköintialueella sijaitsee lyhytaikaiseen leiriytymiseen tarkoitettu matkaparkki, jossa asuntovaunu/-autopaikkoja (osa sähköistettyjä) sekä huoltorakennus. Huoltorakennuksessa suihku, WC, inva-WC, lastenhoito- ja tiskaushuoneet sekä kemiallisen WC:n tyhjennys. Avaimen saa vuokrattua kesäkioskilta.
Lavan yhteydessä toimiva kesäkioski sekä matkaparkki on avoinna joka päivä toukokuun lopulta syyskuun alkuun.
Harri Toivanen
Harri Toivanen (s. 26. heinäkuuta 1955) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.
Hyökkääjänä jalkapalloa pelannut Toivanen edusti urallaan muun muassa Reipasta 1971–1976 ja 1986 sekä FC Kuusysiä 1980–1981. Hän voitti Reippaassa Suomen Cupin 1974. Toivanen pelasi urallaan kaikkiaan 36 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 10 maalia.
Jääkiekossa Toivanen pelasi SM-Liigaa Kiekkoreippassa 1976–1985. Hän on myös valmentanut muun muassa Pelicansin A-nuoria.
Hollywood Forever Cemetery
thumb|right|290px|Hollywood Foreverin sisäänkäynti vuonna 2007. Hollywood Forever Cemetery, alkuperäiseltä nimeltään Hollywood Memorial Park Cemetery (1899–1998) on yksi vanhimmista hautausmaista Los Angelesissa Kaliforniassa. Hautausmaa sijaitsee osoitteessa 6000 Santa Monica Boulevard Hollywoodin kaupunginosassa lähellä Paramount Picturesin studioita. Haudattujen joukossa on monia merkittäviä ja kuuluisia henkilöitä viihdeteollisuudesta ja Los Angelesin historiasta. Hautausmaa järjestää myös monia tapahtumia.
Hollywood Forever on rekisteröity Yhdysvaltain National Register of Historic Places -rekisteriin, ja hautausmaa on myös listattu Yhdysvaltojen historiallisiin paikkoihin.
Perustaminen
thumb|290px|Hollywood Foreverin sisäänkäynti kauempaa (2007). Hollywoodin vanhin Hollywood Forever -hautausmaa perustettiin vuonna 1899 nimellä Hollywood Memorial Park sadan eekkerin (0,40 km²) alueelle. Hollywood Foreverin perusti tuotekehittäjä Isaac Lankershim ja tämän vävy Isaac Van Nuys. Hautausmaa myytiin isoissa osissa Paramount Picturesille, joka RKO Picturesin kanssa oli ostanut 40 eekkeriä (160 000 m²) vuonna 1920. Osa alueesta varattiin Beth Olamin hautausmaalle (Beth Olam Cemetery), joka on juutalaisten oma hautausalue. Beth Olamiin on haudattu ihmisiä Los Angelesin juutalaisyhteistöstä.
Johtajana rikollinen Jules Roth
Vuonna 1939 tuomittu rikollinen Jules Roth (vapautettiin San Quentinin vankilasta vuonna 1937; oli istunut viisi vuotta petoksesta, 1900–1998) osti hautausmaan. Alun perin hän oli tullut käymään hautausmaalla vanhempiensa haudoilla vankilasta vapauduttuaan. Parin vuoden kuluessa Roth oli saanut ostettua hautausmaan sen johtajilta. Hän käytti hautausmaan rahavaroja maksaakseen omia ylellisyyksiään ja antoi hautausmaan rappeutua. Hän myös sulki hautausmaan rodullisilta vähemmistöiltä. Esimerkiksi Roth kielsi näyttelijä Hattie McDanielia hautaamasta Hollywood Foreveriin vuonna 1952, vaikka Hollywood Foreverin maahan siunaaminen olisi ollut McDanielin viimeinen toive. Selvitäkseen verolaskuista Rothin piti myydä osa hautausmaan rakennuksista Santa Monica Boulevardin varrelta. Rakennuksista sittemmin tuli varaosakauppa ja pesula. Roth myös myi alkuperäisen sisäänkäynnin. Hän ei koskaan korjannut kattoja tai maanjäristyksien aiheuttamia vahinkoja mausoleumeissa ja kryptissa. Nuoriso pääsi myös vandalisoimaan hautausmaata. He pitivät esimerkiksi juhlia hauta-alueilla. Vainajien omaiset järkyttyivät näistä vandalismihuhuista ja vaativat, että heidän omaisensa pitäisi siirtää muihin hautausmaihin. Hautausmaa teki tähän aikaan enemmän rahaa kaivamalla vainajia ylös ja siirtääkseen heitä muualle kuin hautaamisesta. Vuoteen 1997 mennessä Roth oli konkurssissa ja oli velkaa miljoonia hautausmaalle. Roth kuoli 97-vuotiaana 4. tammikuuta vuonna 1998 keuhkokuumeesta kehittyneeseen hypotermiaan. Roth omisti Hollywood Foreverin melkein 60 vuotta, ja hänet haudattiin omalle hautausmaalleen. Kalifornian osavaltio kielsi hautausmaata myymästä enää sen jäljellä olevia alueita.
Uusi aika hautausmaalle
Vuodesta 2002 Hollywood Foreverin hautausmaalla on järjestetty Cinespia-nimistä elokuvajuhlaa. Cinespia järjestetään kesälauantaisin, jolloin hyvinkin 3000 ihmistä kertyy. Elokuvafanit tulevat rantatuolien, huopien ja eväiden kanssa katsomaan elokuvia, joita heijastetaan valkoisen marmorimausoleumin seinältä. Hautausmaalla järjestetään myös musiikkitapahtumia. Muun muassa alternative rock -yhtye The Flaming Lips on tehnyt kaksi keikkaa Hollywood Foreverissa 14. ja 15. kesäkuuta 2011.
Populaarikulttuurissa
Hollywood Foreverista on tehty dokumentti The Young and the Dead vuonna 2000. Televisiosarjan 90210 jaksossa "Hollywood Forever" (2008) sijoittui Hollywood Foreverin hautausmaalle. Yksi elokuvan Ystävänpäivä (2010) kohtaus sijoittuu Hollywood Foreveriin.
UNFICYP
thumb|250px|Argentiinalaisten rauhanturvaajien leiri. UNFICYP eli United Nations Peacekeeping Force in Cyprus on Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatio Kyproksella. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto perusti sen 4. maaliskuuta 1964 turvaamaan rauhaa saaren kreikkalaisen ja turkkilaisen väestön välillä. Rauhanturvaoperaatiota pyysivät Ison-Britannian ja Kyproksen edustajat YK:n rauhanturvaneuvostolta tilanteen rauhoittamiseksi. Joukkojen kokoonpanoksi määriteltiin 6 411 sotilasta. Joukoissa on sotilasosastoja Isosta-Britanniasta, Itävallasta, Kanadasta, Ruotsista, Suomesta ja Tanskasta.
Vuosina 1964–1977 saarella oli suomalainen pataljoona (YKSP), jonka vahvuus oli parhaimmillaan yli tuhat miestä. Sen jälkeen UNFICYP:ssä oli yleensä muutaman hengen vahvuinen suomalaisosasto (FinCon eli YKSO) kesäkuuhun 2005 asti, jolloin suomalaisrauhanturvaajien tehtävä saarella päättyi. Kaikkiaan suomalaisia Kyproksella on palvellut kaikkina vuosina 10 034 sotilasta, joista yksi jääkäri Unto-Pekka Juhani Matikainen (1942–1964) kaatui 20. toukokuuta 1964 ja 17 haavoittui vuoden 1974 sodan aikana.
Ensimmäinen vaihe - UNFICYP-operaatio käynnistyy - suomalaiset myös mukana
YK:n turvallisuusneuvoston päätöksen pohjalta pääsihteeri U Thant esitti Suomelle yhtenä kuudesta maasta pyynnön rauhanturvayksikön saamisesta Kyprokselle. Suomen hallitus teki lopullisen myönteisen päätöksen 14. maaliskuuta 1964. Suomalaiset saapuivat Kyprokselle 27. maaliskuuta 1964. Etujoukkoon kuului joukko upseereja everstiluutnantti Jouko Sunisen johdolla. Pian sen jälkeen saapui pääjoukko komentajanaan eversti Uolevi Kettinen, joka oli ollut jo Suezin vuoden 1956–1957 suomalaisosaston komentajana. Kettisen huhtikuu–syyskuu 1964 jälkeen Kyproksen suomalaisjoukkojen komentajina olivat myös aiemman Suezin vuoden 1957 komentaja everstiluutnantti Ensio Siilasvuo syyskuu 1964 – maaliskuu 1965, eversti Lauri Boldt maaliskuu 1965 – maaliskuu 1966, everstiluutnantti Otto U. Koskenpalo maaliskuu–syyskuu 1966 Myöhemmin komentajina toimivat majuri Eero Lehtovirta maaliskuu 1971 – elokuu 1972, everstiluutnantti Pentti Kallio elokuu 1972 – huhtikuu 1973, everstiluutnantti Aulis Kemppainen toukokuu 1973 – huhtikuu 1974.
UNFICYP-joukon pikainen tehtävä Suezilla marraskuussa 1973
Egyptin ja Syyrian hyökkäys Israelia vastaan 6. lokakuuta 1973 käynnisti ns. Jom kippur -sodan, jossa saatiin aselepo 23. lokakuuta. YK:n turvallisuusneuvosto päätti sitoutumattomien neuvoston jäsenien ehdotuksesta 25. lokakuuta perustaa sotatoimialueelle 7 000 sotilaan rauhanturvaoperaatio UNEF II:n. Asian kiireellisyyden vuoksi Kyproksen UNFICYP-joukoista siirtyi 700 rauhanturvaajaa Suezille. Heistä suomalaisia oli 208 komentajanaan everstiluutnantti Kemppainen. Kyprokselta tullutta suomalaisjoukkuetta kutsuttiin nimellä YKSV I. Kyprokselta saapuneen YKSV 1-joukot palasivat takaisin UNIFCYP-yksikköönsä marraskuun kuluessa varsinaisten suomalaisten UNEF-joukkojen saapuessa Suomesta Suezille.
UNFICYP-ajanjakson aikana suomalaiset tutustuivat yhdysvaltalaiseen kenttäradio AN/PRC-25:een, josta tuli Suomen puolustusvoimien prikaatiradio LV 311, mikä johti myöhemmin LV 217:n hankintaan.
Toinen vaihe - kreikkalaiset ja turkkilaiset jakavat Kyproksen
pienoiskuva|Kyproksen jako vuoden 1974 kriisistä ja turkkilaismiehityksestä lähtien. Vuonna 1974 Kyproksen saari jaettiin turkkilaisiin ja kreikkalaisiin osiin, kun Kreikan sotilasjuntta yritti liittää saaren Kreikkaan. Turkki lähetti saaren itsenäisyyden säilyttämisen verukkeella joukkonsa heinäkuun lopulla 1974 saaren pohjoisosaan. Kypros, joka on nyt asuttu vuoden 1974 väestövaihdon jälkeen, pääasiassa turkkilaisten kanssa, ja vuonna 1983 perustettiin Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta, jonka vain Turkki tunnustaa. UNFICYP on vartioinut osapuolten välistä 180 kilometriä pitkää "vihreää linjaa" siitä lähtien.
Suomalaisyksikön komentajina tässä vaiheessa toimivat everstiluutnantti Jorma Pullinen 1974–1975 ja eversti Olavi Lopmeri 1975–1977.
Suomalaispataljoona kotiutettiin lokakuun lopussa 1977. Sitä ennen kotiuttamisparaati järjestettiin 21. lokakuuta. Samalla paljastettiin pataljoonan rakentama muistomerkki Kyokko Campin liikenneympyrässä.
Vähä Korpijärvi
Vähä Korpijärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Vähä Korpijärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
UNFICYP
YK:n toiminnan muuttuminen Kyproksella - enemmän siviilikriisinhallintaa
Syksyllä 2004 YK:n pääsihteeri Kofi Annan suositteli turvallisuusneuvostolle, että joukkojen mandaattia jatkettaisiin, mutta niiden sotilaallista osaa leikattaisiin kolmanneksella 1 230:sta 860:een, samalla kun vahvistetaan operaation poliittista ja siviiliosaa. Vuodesta 2005 lähtien Kyproksen saarella oleviin YK:n rauhanturvajoukkoihin kuului 870 sotilasta 12 YK:n jäsenmaasta sekä 50 poliisia ja 150 siviilityöntekijää.
Vähä Korpijärvi
Maantietoa
Järven pituus on 350 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 4,6 hehtaaria. Se sijaitsee Mäkikylän lounaispuolella Petäjänevan pohjoispuolella. Järveen laskee kolme suo-ojaa pieneltä lähisuolta. Sen laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja virtaa 1,2 kilometriä tiheästi ojitetulle Heinämaansuolle, missä se yhtyy suo-ojien verkkoon. Se purkautuu pohjoisessa Mäntysenluomaan, joka laskee pohjoisessa Nerkoonjärveen. Etelässä sijaitseva Petäjälampi laskee aivan Vähä Korpijärven luusuan alapuolelle. Rantaviivan pituus on 900 metriä. Järvellä ei ole vapaa-ajan asuntoja muita kuin Rantasalon entisen maatilan kiinteistöt, joille johtaa tie yhdystieltä 13359.
UNFICYP
YK:n toiminnan muuttuminen Kyproksella - enemmän siviilikriisinhallintaa
Monikansallinen YK-joukko erottaa Kypropksen kreikkalaisia ja turkkilaisia molemmin puolin 180 km pitkää "vihreää linjaa". Vuodesta 1974 lähtien kukaan ei ole saanut tulla tulitaukolinjan alueelle ilman UNFICYP:n lupaa. UNFICYP:n sotilaat ja poliisit toimivat sadoissa rajakonflikteissa vuosittain. YK-joukko valvoo rajoitettuja, mutta lisääntyviä rajanylityksiä vihreän linjan kautta viime vuosien helpotuksen vuoksi ja erottaa Kyproksen kreikkalaiset ja turkkilaiset rajatarkastusasemat. Kun kreikkalaisten ja turkkilaisten suhteet lähestyivät, linjalle avattiin 2000-luvulla useita virallisia rajanylityspaikkoja.
Vähä Korpijärvi
Historiaa
Vanhassa painetussa peruskartassa vuodelta 1960 järven laskuoja laski Heinämaanlampeen, joka on ilmeisesti syntynyt laskuojan vaikutuksesta. Lammen läpi oli jo silloin kaivettu johto-oja, joka toi kaakosta vettä ja johti sen luoteeseen Heinämaan suon yli. Johto-oja on siitä alkaen säännöstellyt Heinämaanlammen vedenkorkeutta.