cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viron vapaussotureiden liitto
Yksipuoluejärjestelmä ja vapsien vallankaappaushanke
Vuonna 1936 Päts oli valmis normalisoimaan Viron poliittista tilannetta. Helmikuussa järjestettiin kansanäänestys, jossa kysyttiin, pitäisikö kutsua koolle perustuslakia säätävä kansalliskokous. Ehdotus sai 2/3 kannatuksen. Kansalliskokous valittiin, mutta ilman lakkautettuja puolueita. Se kokoontui helmikuussa 1937 ja hyväksyi heinäkuussa 1938 voimaan astuvaksi uuden perustuslain, jota nimitettiin Pätsin perustuslaiksi.
Nōtō
Nōtō on japania ja tarkoittaa iaidōssa miekan palauttamista takaisin tuppeen. Iaidōssa Nōtō on neljästä iai-katan osa-alueesta viimeinen, katan päättävä osa. Nōtō suoritetaan veren terästä ravistamisen (chiburi) jälkeen. Nōtōta tehdessään miekkailija säilyttää sisäisen valppautensa, zanshin, eikä siten tule yllätetyksi.
Nuha
Nuha tarkoittaa eritteen valumista nenästä, johon liittyy yleensä myös nenän tukkoisuutta. Nuha johtuu yleensä riniitistä eli nenän limakalvon tulehduksesta, jonka aiheuttaa jokin sairaus tai allergia. Myös ruumiillinen rasitus tai nenän rakennevika voi aiheuttaa nuhaa. Puhekielessä flunssaa kutsutaan usein nuhaksi, vaikka oikeampi nimitys olisi nuhakuume.
Edvin Ingberg
Edvin Viktor Ingberg (12. toukokuuta 1884 Helsinki – 25. toukokuuta 1961 Helsinki ) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli teatterinäyttelijänä erityisesti Svenska Teaternissa Helsingissä, ja hänellä oli lisäksi useita elokuvarooleja.
Nuha
Allerginen nuha
Allerginen nuha voi aiheutua herkistymisestä siitepölylle, eläinten hilseelle, huonepölylle, homeille, hiivoille tai muille allergeeneille. Allergisen nuhan oireita voivat olla nenän vetistävä vuoto, aivastelu, nenän kutina ja tukkoisuus. Nenäoireiden lisäksi voi esiintyä silmien kutinaa ja vuotamista, yskää ja astman oireita.
Edvin Ingberg
Ingberg aloitti uransa vuonna 1902 Folkteaternissa, näytteli vuosina 1905–1913 Turun ruotsalaisessa teatterissa ja vuodesta 1913 alkaen Helsingin Svenska teaternissa.
Ingbergille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1954.
Nuha
Hoito
Oireita voi helpottaa varovaisella niistämisellä, keittosuolaliuoksella, höyryhengittämisellä tai lääkkeillä. Pienillä lapsilla oloa voi helpottaa apteekista saatavilla keittosuolatipoilla ja -sumutteilla. Apteekeista saa myös nenähuuhteluun tarkoitettuja "sarvikuonoja". Sen käyttäminen helpottaa oloa. Pidempään käytettynä nuhatipat ja -sumutteet saattavat aiheuttaa nenän limakalvon ärsytystä. Kouluikäisillä lapsilla saattaa pitkittyneeseen nuhaan liittyä myös poskiontelon tulehdus, joka vaatii hoitoa.
Alle kaksi viikkoa kestäneen nuhan takia ei tarvitse mennä lääkärin vastaanotolle, mikäli potilas voi muuten hyvin. Jos nuha pitkittyy tai se on kausiluonteista, voi olla kyse allergiasta.
Vanessa Redgrave
Vanessa Redgrave (s. 30. tammikuuta 1937 Lontoo) on englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Varhainen elämä
Redgrave syntyi näyttelijä­perheeseen, joten hän oli jo perillä esiintymisestä aloittaessaan elo­kuva­uraansa 1960-luvulla. Hänen vanhempansa ovat Michael Redgrave ja Rachel Kempson ja hänen sisaruksiaan ovat Lynn Redgrave ja Corin Redgrave.
Elokuvat
Redgrave on näytellyt yli 80 elo­kuvassa kuten Blow-Up – erään suudelman jälkeen (1966), Isadora (1968), Maria, skottien kuningatar (1971), Paholaiset (1971), Muistojeni Julia (1977), Bostonilaiset (1984), Talo jalavan varjossa (1992), Vaarallinen tehtävä (1996) ja Sovitus (2007).
Palkinnot ja ehdokkuudet
Redgrave on saanut Brittiläisen imperiumin komentajan arvo­nimen, mutta hän kieltäytyi arvo­nimestä Dame.
Politiikka
Redgrave on ollut Workers Revolutionary Party -puolueen jäsen 1970-luvulta lähtien. Vuonna 1962 hän oli ensimmäisiä kommunistisessa Kuubassa vierailleita julkisuuden henkilöitä. Hänen kantansa ovat olleet anti­stalinistisia ja trotskilaisesti värittyneitä. Hän on ollut myös julkisuudessa puolustaessaan Britanniassa maan­paossa olleita tšetšeeni­poliitikkoja, kuten Ahmed Zakajevia.
Yksityiselämä
Redgrave oli naimisissa sittemmin kuolleen elo­kuvan­tekijä Tony Richardsonin kanssa vuosina 1962–1967. He saivat kaksi lasta, näyttelijät Joely Richardson ja Natasha Richardson, joka kuoli vuonna 2009 laskettelu­onnettomuudesta aiheutuneeseen aivo­vammaan. Redgraven kolmas lapsi on italialais­näyttelijä Franco Neron kanssa saatu Carlo Gabriel Nero. He avioituivat vuonna 2006. Redgrave seurusteli pitkään näyttelijä Timothy Daltonin kanssa.
Cateva
Cateva Oy on 2016 perustettu kiinteistötekniikkaan, koneurakointiin sekä maanrakennus- ja viherrakennustöihin keskittynyt yritys, joka työllistää noin 180 henkilöä pääkaupunkiseudulla, Pirkanmaalla ja Jyväskylässä. Cateva on osa Kotikatu Oy:ta.
Catevan palveluihin kuuluvat asuin- ja liikekiinteistöjen sähkö- ja putkityöt, ilmanvaihtotyöt, kylmälaitetyöt, kiinteistöautomaatio, korjausrakentaminen, kosteuskartoitukset ja kuivaus, vahinkosaneeraus, asfaltointi, maanrakennus ja vihertyöt, kuljetus ja koneurakointi, remontit ja vikakorjaukset, vaihtolavat ja roskalavat sekä sähköautojen latauspisteet.
Yhtiö toimi vuosina 2004–2016 nimellä Kh-kiinteistösähkö oy. Se otti vuonna 2016 nimen Cateva ja se kuului Kotikatu Oy:hyn. Syyskuussa 2020 Kotikatu ja PHM Group yhdistyivät samaan konserniin, jonka pääomistaja on norjalainen pääomasijoitusyhtiö Norvestor.
Catevan toimitusjohtaja on Markku Sevon ja sen liikevaihto vuonna 2019 oli 13.7 miljoonaa euroa.
Abioottinen ympäristötekijä
Abioottiset ympäristötekijät ovat eliöihin vaikuttavia ympäristön elottomia kemiallisia ja fysikaalisia tekijöitä. Ne voidaan jakaa resursseihin ja olosuhteisiin. Resursseilla tarkoitetaan ekologiassa mitä tahansa asiaa, jota eliöt kuluttavat, olosuhteet taas ovat ympäristön vallitsevia kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia eivätkä siten ole eliöiden kulutettavissa. Esimerkkejä olosuhteista ovat lämpötila, happamuus, suolaisuus, ympäristömyrkkyjen ja muiden saasteiden pitoisuudet, ilmastolliset olosuhteet, aallot ja virtaukset sekä vulkaaninen aktiivisuus. Resursseja ovat muun muassa auringon säteily, ilmakehän kaasut (erityisesti happi ja hiilidioksidi), vesi ja ravinteet.
Lähteet
Fattori ambientali Экологические факторы
Via Postumia
Via Postumia oli roomalainen tie, joka kulki Gallia cisalpinassa nykyisessä Pohjois-Italiassa. Se johti Genuasta Aquileiaan.
Historia
pienoiskuva|vasen|Kappale Via Postumian basalttipintaa uudelleenrakennettuna Arco dei Gavin alle Veronassa.
Via Postumian rakennutti konsuli Spurius Postumius Albinus Magnus vuonna 148 eaa. Tien nimi tunnetaan piirtokirjoituksista, mutta nimi vaikuttaa jääneen ajan kuluessa pois käytöstä, ja myöhemmissä itinerariumeissa sen osat esiintyvät osina muita teitä, kuten Via Aureliaa ja Via Julia Augustaa.
Reitti
Via Postumia sai alkunsa Ligurian rannikolla sijainneesta Genuasta. Matkalla Dertonaan tie kulki Apenniinien poikki. Tie päättyi Adrianmeren pohjukassa sijaitsevaan Aquileiaan.
pienoiskuva|pysty=1.06|Via Postumian reitti. Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
Aimee Graham
Aimee Graham (20. syyskuuta 1971 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen vanhempi sisarensa on näyttelijä Heather Graham. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Nordhordland
Nordhordland (lyh. NH) on norjalainen vuonna 1974 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Alver. Se ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Maria Georgijevna
thumb|right|Maria Georgijevna Suuriruhtinatar Maria Georgijevna (1876–1940) oli syntyjään Kreikan prinsessa Marie, Kreikan kuningas Yrjö I:n tytär. Hänen äitinsä oli syntyjään suuriruhtinatar Olga Konstantinovna, jonka isä oli Konstantin Nikolajevitš, Nikolai I:n toinen poika. Marien vanhin sisar Alexandra avioitui suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitšin kanssa ja veli Nikolai suuriruhtinatar Jelena Vladimirovnan kanssa.
Mariella oli lapsuudestaan alkaen läheiset suhteet keisariperheeseen. Hän nai suuriruhtinas Georgi Mihailovitšin Korfulla 12. toukokuuta 1900. Hän ei ollut aluksi ollut järin innoissaan avioliitosta Georgi Mihailovitšin kanssa, vaan antoi tälle toistuvasti rukkaset. Georgi yritti taivutella Mariaa usean vuoden ajan, ja kun Maria viimein suostui, hän teki aivan selväksi, ettei ollut rakastunut. Georgi oli valmis hyväksymään tilanteen siinä toivossa, että Marian tunteet lämpenisivät, mutta avioliitosta ei tullut onnellista. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä: Nina Georgijevna (1901–1974) ja Ksenia Georgijevna (1903–1965).
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Maria Georgijevna oli Englannissa tiettävästi viemässä nuorempaa tytärtään hoitoon Harrogateen, mutta oli myös tyytyväinen saadessaan olla erossa puolisostaan. Koska hän ei sodan alettua voinut palata Venäjälle, hän avasi Harrogateen sotilassairaalan, jota varten hän keräsi varoja ystäviensä ja sukulaistensa lisäksi myös paikkakuntalaisilta. Hän suoritti Punaisen Ristin järjestämän sairaanhoitajien alkeiskurssin, mutta ei ilmeisesti koskaan käyttänyt hoitajan asua.
Maria Georgijevna kuoli Ateenassa vuonna 1940.
Eldin Jakupović
Eldin Jakupović (s. 2. lokakuuta 1984 Kozarac, Jugoslavia) on sveitsiläis-bosnialainen jalkapallomaalivahti. Jakupović on 191 senttimetriä pitkä ja edustaa seuratasolla englantilaista Leicester Cityä, johon hän siirtyi vuonna 2017 Hull Citystä. Aiemmin hän on edustanut muun muassa Lokomotiv Moskovaa, jossa voitti Venäjän Cupin 2007.
Jakupović, jolla on bosnialaiset sukujuuret, muutti Sveitsiin 5-vuotiaana Bosnian sodan vuoksi. Hänellä on molempien maiden kansalaisuudet, ja hän on myös edustanut molempia kansainvälisissä otteluissa. Bosnian ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä vuonna 2005 ja Sveitsin vastaavassa joukkueessa seuraavana vuonna. Vuonna 2005 hän sai kutsun myös Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueeseen, muttei päässyt pelaamaan. Jakupović ei käynyt kentällä myöskään maaliskuussa 2007 saatuaan toisen A-maajoukkuekutsunsa, joten hän säilytti oikeutensa pelata Sveitsin maajoukkueessa. Fabio Coltortin sairastuttua Sveitsi kutsuikin hänet kolmosmaalivahdikseen 2008 EM-kilpailuihin. Ensimmäisen, ja toistaiseksi ainoan, A-maaottelunsa hän pelasi Sveitsin voittaessa ystävyysottelussa Kyproksen 4–1 elokuussa 2008.
Élisabeth Guigou
thumb|Élisabeth Guigou (2013) Élisabeth Guigou, o.s. Vallier, (6. elokuuta 1946 Marrakech, Ranskan Marokko) on ranskalainen poliitikko, korkea-arvoinen valtion virkamies ja Ranskan Sosialistisen puolueen jäsen.
Lapsuus ja opinnot
Élisabeth Guigou on syntynyt provancelaiseen perheeseen ja hän vietti lapsuutensa ja varhaisnuoruutensa Marrakechissä, jossa hän syntyi. Hänen isänsä Georges Vallier, syntynyt 1920, oli siellä maanviljelijänä ja maataloustuotteita valmistavan tehtaan omistajana. Élisabethin äiti oli Jeannine Flecchia (1920–2010) ja vanhemmat olivat vihitty Marrakechissä vuonna 1943, Marokon itsenäistyttyä 1956 perhe muutti takaisin Ranskaan.
Guigou on suorittanut perusopintojensa jälkeen useita yliopistotutkintoja:
Guigou on suorittanut myös Ranskan hallinnollista eliittiä kouluttavan Kansallinen hallintokoulun 1972–1974. Tähän koulutukseen hän valmistautui suorittamalla valmistavaa hallinnollista koulutusta Aix-en-Provences politiikan instituutissa.
Perhe
Guigou avioituu 1966 Jean-Luis Guigoun kanssa, joka toimii Michel Rocardin teknisenä neuvonantajana. Aviomies on surettanut taloustieteen aggregaatiton ja toimii yliopiston professorina. Hän on myös ollut korkeana virkamiehenä, esimerkiksi hän toimi vuosina 1997–2002 Datar’in eli Délégation interministérielle à l'aménagement du territoire et à l'attractivité régionalen johtajana.
Heillä on 1980 syntynyt poika.
Fellponi
Fellponi on pohjoisenglantilainen ponirotu. Se on kestävä ja voimakas, varmajalkainen ja nopea liikkeiltään, väriltään useimmiten tumma. Alun perin fellponeja käytettiin kantojuhtina ja kaivosponina, Cumbriassa myös ravurina. Ensimmäiset fellponit kantakirjattiin vuonna 1898. Nykyään rotu on suosittu valjakkoponina ja harrastusratsuna erityisesti maastossa.
Ominaisuudet
Fellponi on hyvin kestävä ja kokoonsa nähden huomattavan voimakas. Säkäkorkeus vaihtelee 132–142 cm välillä: rotumääritelmä ei salli yli 142,2 cm korkeita yksilöitä. Dalesponiin verrattuna fellponi on pienempi ja kevyempi. Rotumääritelmän ihanteen mukaisesti fellponin tulisi olla terveydeltään erittäin kestävä, laadukas, hyväluinen, eloisa ja valpas poni, joka osoittaa selkeästi vuoristoponityypin piirteitä.
Fellponilla on suhteellisen pieni, hienopiirteinen ponityyppinen pää. Otsa on leveä, pää kapenee turpaa kohden. Silmien tulisi olla ulkonevat, ilmeeltään älykkäät ja lempeät, sierainten laajat. Korvien tulisi olla hyvänmuotoiset ja pienet. Kaulan tulisi olla suhteessa rungon pituuteen mutta tarpeeksi pitkä, sekä lihaksikas muttei liian raskas. Lapojen tulisi olla pitkät, viistot, voimakkaat ja rakenteeltaan tasapainoiset. Rungon tulisi olla kauttaaltaan voimakas, rinnan laaja ja lanteen ja takaosan lihaksikkaat. Jalkojen tulisi olla laadukkaat, hyväasentoiset ja lihaksikkaat lyhyin säärin ja hyvin kehittynein polvin. Etusäären ympäryksen tulisi olla vähintään 20,3 cm. Jouhet ovat yleensä runsaat ja niiden annetaan kasvaa pitkiksi. Vuohiskarvat ovat pitkänpuoleiset ja niiden tulisi olla runsaat muttei karkeat.
Fellponin tulisi olla kestävä ja sen askellajien nopeat ja matkaavoittavat. Käynnin tulisi olla aktiivista ja varmaa, ravin tasapainoista sekä laajaliikkeistä lavoista alkaen. Rotu on varmajalkainen, hyvin monipuolinen, luonteeltaan rauhallinen.
Fellponin yleisimmät värit ovat musta, mustanruunikko ja ruunikko, mutta myös kimo sallitaan. Rautiaita ja kirjavia ei hyväksytä. Merkeistä hyväksytään varauksetta pieni tähti ja vuohisen alle jäävät sukat takajaloissa. Tätä runsaammat merkit ovat epätoivottuja mutta voidaan kelpuuttaa. Amerikkalaisen rotuyhdistyksen mukaan kimoväritys on Cumbrian järvialueen sisterssiläisen sääntökunnan keskiajalla kantaan lisäämä.
Historia
thumb|Puolivilleinä eläviä fellponeja rodun kotiseudulla Cumbriassa. Fellponi on kotoisin Pohjois-Englannin Cumbriasta entisten Cumberlandin ja Westmorlandin kreivikuntien alueelta, missä rodun esi-isien uskotaan vaeltaneen esihistoriallisista ajoista lähtien. 1200-luvulla Englannista vietiin runsaasti villaa ja sitä kuljetettiin maan halki kuormaponeilla, joita kutsuttiin tuolloin termillä capul. Fellponin tyyppiset ponit lienevät olleet tehtävään ihanteellisia vahvoina, nopeina ja varmajalkaisina sekä helposti lastattavan kokoisina. 1700-luvulle asti kauppatavaraa kuljetettiin suurissa määrin juuri kuormaa kantavilla hevosilla. Sana fell on tunturia tai vuorta tarkoittava muinaisnorjan fell ja fjell
Fellponin edeltäjää gallowayponia käytettiin Cumberlandissa ravikilpailuissa. Nykyinen fellponi onkin tunnettu matkaavoittavasta ravistaan. Fellponin uskotaan olleen alun perin samaa kantaa kuin dalesponi, mutta ajan myötä eri seuduille kehittyi hieman erilaiset tyypit, ja eroja korostava jalostus kehitti tyypistä nykyiset kaksi erillistä rotua.
Teollisuuden kehittyessä poneja alettiin käyttää kuljettamaan malmia ja hiiltä. Koillis-Englannin suuret hiilikaivokset käyttivät fellponeja pitkälle 1900-luvulle asti sekä kuiluissa että pinnalla. Kun tavaraa alettiin kuljettaa pääosin kanavia ja rautateitä pitkin, ponit säilyivät vielä syrjäisten seutujen tarve-eläiminä postin ja tavaran kuljetuksessa.
1800-lopulla ponikasvattajat alkoivat säilyttää eläintensä polveutumistietoja, ja ensimmäiset näyttelyluokat ”fellponeille” järjestettiin vuosina 1894 ja 1895 Hesket Newmarketissa ja Shapissa. Ensimmäiset fellponit merkittiin poolo- ja ratsuponikantakirjaan vuonna 1898.
Fellponin brittiläinen rotuyhdistys Fell Pony Society perustettiin vuonna 1912. Sen tavoite oli aluksi rodun parantaminen, mutta vuonna 1922 se muutettiin ”vanhan rodun puhtaana säilyttämiseen”, koska rotujen risteyttämisestä työhevosten ja näyttävien matka-ajohevosten kuten Wilson ponyn tuottamiseksi oli tullut yleistä. Seuran suojelijana toimii kuningatar Elisabet II. Vauraalla 1950-luvulla harrasteratsastaminen yleistyi, mikä turvasi usean brittirodun säilymisen. Fell Pony Societyn vuosittain rekisteröimien ponien määrä on noussut vähitellen, ja 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä vuosittainen varsamäärä ylitti 400 rajan. Yhdysvaltoihin perustettiin fellponin perinteitä ja geneettisiä ominaisuuksia suojelemaan oma yhdistyksensä vuonna 1999.
Käyttö
Alun perin fellponia käytettiin kantojuhtana ja vetoponina. Nykyisin ne ovat suosittuja ratsu- ja ajoponeina. Fellponi soveltuu sekä lapsille että aikuisille yleiseen käyttöön. Maastoratsuna rotu on miellyttävä nopean käyntinsä ja tasaisten askellajiensa ansiosta. Se on myös varmajalkainen vaikeassakin maastossa. Varmistaakseen näiden ominaisuuksien säilymisen Fell Pony Society järjestää vuosittain käyttökokeen, jossa ponien on selvitettävä haastava maastoreitti, jolla on muun muassa jyrkkiä rinteitä, soista maastoa sekä luonnollisia esteitä kuten kaatuneita puita.
Hyppääjänä fellponi on erityisesti maastossa hyvä ja ketterä. Sen kapasiteetti riittää hyvin metsästysponi- ja Pony Club -kilpailuihin.
Vuosisatoja ajoon käytettynä rotuna fellponi soveltuu nykyisinkin hyvin valjakkoajoon. Rotu on kestävä ajoponi ja sen yhtenevä väritys helpottaa yhdennäköisen ajoparin löytämistä.
Fellponeja käytetään myös matkaratsastukseen, Cumbriassa ravikilpailuihin, kevyeen metsätyöhön, paimenratsuina, kuljettamaan työvälineitä kävelypolkujen kunnossapitoon ja usein ratsuina ponivaelluksilla. Skotlannissa työskentelee yhä muutama fellponi riistan kantamisessa nummilta. Rotu on Englannin kuninkaallisen perheen suojeluksessa: kuninkaallisen perheen jäsenet käyttävät fellponeja metsästämiseen Balmoralissa, ratsuina ja ajamiseen.
Sulla
thumb|220px|Sullan rintakuva. Lucius Cornelius Sulla lisänimeltään Felix (Onnekas) (noin 138 eaa. – 78 eaa.), usein pelkkä "Sulla", oli roomalainen sotapäällikkö ja diktaattori.
Varhaiset vaiheet
Sulla kuului köyhään, mutta ylhäiseen Corneliusten patriisisukuun. Perheen taloudellisista vaikeuksista johtuen Sulla vietti nuoruutensa antiikin Rooman alamaailmassa näyttelijöiden, tanssijoiden ja prostituoitujen seurassa. Nuoruudessa syntynyt läheisyys tähän yhteisöön ja etenkin näyttelijänä mainetta saavuttaneeseen Metrobiukseen säilyivät aina Sullan vanhuuteen saakka. Tästä huolimatta Sullalla vaikuttaisi kuitenkin olleen ylhäisölle tyypillinen sivistys, mitä osoittaa sujuva kreikan kielen taito. Ei ole täysin selvää, mistä Sulla sai poliittisella uralla etenemiseen vaadittavan pääomansa, antiikin lähteistä Plutarkhos mainitsee äitipuolelta ja hieman skandaalinomaisesti rikkaalta naimattomalta naiselta saadut perinnöt.
Sota Afrikassa
Vuonna 107 eaa. Sulla nimitettiin Mariuksen alaiseksi kvestoriksi Pohjois-Afrikkaan. Sulla otti osaa Jugurthan sotaan, kun Marius korvasi Metelluksen roomalaisten Numidiaan sijoitettujen joukkojen komentajana. Sulla onnistui vangitsemaan Numidian kuninkaan Jugurthan, suostuteltuaan läheisen Mauretanian kuningaskunnan kuninkaan Bocchuksen johdattamaan Jugurtha ansaan petoksen avulla. Onnistunut operaatio toi ennestään melko tuntemattomalle Sullalle mainetta Roomassa ja Sullan poliittinen ura lähti nousuun.
Sota teutoneja ja kimbrejä vastaan
Vuonna 104 eaa. kaksi germaaniheimoa, kimbrit ja teutonit kulkivat vaeltaessaan Rooman näköpiiriin ja näyttivät uhkaavan itse pääkaupunkia. Barbaarien uhan edessä roomalaiset valitsivat luotetuimman kenraalinsa Mariuksen konsuliksi viisi kertaa peräkkäin. Sulla osallistui sotaan Mariuksen komennossa. Vuonna 101 eaa. Sulla oli mukana ratkaisevassa taistelussa Vercellaessa Mariuksen komentajakollegan Catuluksen alaisena. Roomalaisten voittoa pidettiin pitkälle Sullan ansiona, sillä Catulus ei tiettävästi ollut lahjakas sotilas.
Preettori ja Kilikian prokonsuli
Palattuaan Roomaan Sulla valittiin preettoriksi vuonna 97 eaa. Huhujen mukaan vaalitulokseen vaikutti massiivinen lahjontakampanja. Kuten tapana, preettorin aseman jälkeen hänelle annettiin yksi Rooman itäisistä provinsseista, Kilikia, hallinnoitavaksi. Ollessaan idässä Sulla kohtasi ensimmäisenä roomalaisena Parthian edustajan ja kuuli eräältä ennustajalta ennustuksen, jonka mukaan Sulla kuolisi maineensa ja valtansa huipulla. Vuonna 92 eaa. Sulla voitti Armenian kuninkaan Tigraneen ja palasi loppuvuodesta Roomaan. Palattuaan idästä hän asettui poliittisesti vastustamaan Mariusta.
Liittolaissota
Liittolaissodassa 91–87 eaa. Rooman italialaiset liittolaiset kapinoivat saatuaan tarpeekseen verojen maksusta ja sotimisesta ilman täysiä kansalaisoikeuksia. Liittolaissodan alkaessa roomalaiset alkoivat suhtautua Mariukseen epäluuloisesti, sillä häntä pidettiin liian kunnianhimoisena, osin viiden perättäisen konsulikauden seurauksena. Tämän vuoksi Mariukselle ei annettu yksin komentoa sodasta ja Sulla pääsi näyttämään taitonsa itsenäisenä komentajana. Sullalle myönnettiin liittolaissodassa myös harvinainen kunnianosoitus, corona graminea, jolla palkittiin roomalaisen armeijan tuhosta taistelussa pelastanut komentaja. Liittolaissodan loputtua Sulla valittiin konsuliksi vuonna 88 eaa.
Marssi Roomaan ja sota Mithridatesta vastaan
Sullan konsuliaikana ja liittolaissodan aiheuttamaa sekaannusta hyödyntäen Rooman itäisissä provinsseissa syntyi jälleen levottomuutta, kun Pontuksen kuningas Mithridates VI yritti laajentaa valtakuntaansa Rooman kustannuksella. Sulla lähti siis sotaan Mithridatesta vastaan. Sullan jo ollessa matkalla Etelä-Italiassa hän sai kuulla, että Marius oli saanut senaatin määräämään, että hän itse saisi johtaa sotajoukkoja. Sulla valitsi nyt lojaaleimmat legioonansa ja marssi ensimmäisenä roomalaisena komentajana armeijansa kanssa Roomaan asettaen samalla esimerkin myöhäisemmillä vallanhaluisille roomalaisille kuten Caesarille. Marius ja hänen kannattajansa pakenivat Roomasta. Sulla sai senaatin kannatuksen ja jatkoi sotaretkeään Pontusta vastaan määräten Mariukselle ja hänen kannattajilleen kuolemantuomion. Sota Mithridatesta sujui hyvin ja Sulla löi Mithridateksen vuonna 86 eaa. ja valtasi Ateenan.
Diktaattori
Vuonna 81 eaa. senaatti valitsi Sullan elinikäiseksi diktaattoriksi. Hän aloitti hirmuvallan ja proskriptiot, sekä karkotti kaikki vastustajansa. Nuori Julius Caesar oli yksi näistä ja hän pakeni kaupungista. Sulla teki paljon uudistuksia Rooman poliittiseen järjestelmään ja lisäsi senaattorien määrän kolmestasadasta kuuteensataan. Sullan uudistuksien tarkoituksena oli tukea senaatin ja patriisisukujen asemaa plebeijien kustannuksella. Hän poisti kansantribuunien veto-oikeuden ja sääti, etteivät tässä virassa olleet voineet koskaan edetä korkeimpiin poliittisiin virkoihin. Sulla myös laajensi Rooman kaupungin pyhinä pidettyjä rajoja.
right|thumb|Sullan kunniaksi lyöty raha
Vallasta luopuminen ja kuolema
Sulla valittiin toiseen kertaan konsuliksi vuonna 80 eaa., mutta seuraavana vuonna hän luopui kaikista poliittisista tehtävistä ja vetäytyi maatilalleen kirjoittamaan muistelmiaan, jotka tosin ovat sittemmin kadonneet. Sullan luopuminen vallasta yllätti monet aikalaiset ja Sullaa maatilalla ympäröivä joukko näyttelijöitä ja tanssijoita – joukossa myös nuoruudenystävä Metrobius – herättivät paheksuntaa monissa. Sulla oli myös alkoholiin menevä. Hän sai punaisia läiskiä kasvoihinsa liiasta juomisesta. Häntä pilkattiin niistä kirjavaksi mulperipensaaksi. Sullan maksa petti ja hän kuoli vuonna 78 eaa. ja Sullan hautajaismenoja vastaavaa loistoa ei nähty ennen Augustuksen kuolemaa vuonna 14.
Sullan perintö
Osa Sullan lakiuudistuksista pysyi voimassa huomattavan kauan, kun taas osa, kuten tribuunien veto-oikeus, palautettiin varsin nopeasti Sullan kuoleman jälkeen. Suurin vaikutus lienee kuitenkin ollut Sullan marssilla Roomaan, joka asetti tasavallan kannalta vaarallisen esimerkin sotilaallisen voiman käytöstä henkilökohtaisen vallan kasvattamiseen. Kuuluisin Sullan seuraajista tässä suhteessa on Caesar, joka kuitenkaan ei Sullan tapaan luopunut vallasta vaan tuli murhatuksi, mikä johti tasavallan tuhoon.
Tukulti-Ninurta I
oikea|pienoiskuva|Nuija jossa on Tukulti-Ninurta I:n nimi, Louvren museo Tukulti-Ninurta I oli Assyrian kuningas (1233–1196 eaa.), joka valtasi Babylonian keskiassyrialaisella ajalla. Hän voitti heettiläiset Nihriyan taistelussa.
Myöhemmin hallituskaudellaan Tukulti-Ninurta I hyökkäsi Babyloniaan. Tukulti-Ninurta I vei Babylonian kassiittikuninkaan Kaštiliš IV:n vankina Assyriaan. Kun Babylon kapinoi tämän takia, assyrialaiset ryöstivät sen temppelit.
Kaštiliš IV:n pojat saartoivat Tukulti-Ninurta I:n Kar-Tukulti-Ninurtaan, pääkaupunkiin jonka Tukulti-Ninurta I oli määrännyt rakennettavaksi. Tukulti-Ninurta I murhattiin saarretussa kaupungissa. Tukulti-Ninurta I ("sodan jumala Ninurta on turvani") nousi valtaan isänsä Salmanassarin kovalla ja julmallakin kurilla johdetussa valtiossa.
Alussa tehtiin sotaretki itäisille vuorilla, joissa asui gutilaisia ja muita heimoja. Sieltä otettiin vangiksi alueiden kuninkaat, joilla vannotettiin Assurissa vasallilupaus ja jotka pantiin maksamaan veroa, muun muassa toimittamaan puutavaraa. Jos joku rikkoi vasallivalansa, häntä kidutettiin julmasti. . Kuningas hyökkäsi myös pohjoiseen Nairiin, Iso-Zab-joen yläjuoksulle, jossa tehtiin samoin kuin gutilaisille.
Tukulti-Ninurta I voitti heettiläiset Nihriyassa, sai 28 000 vankia ja pystytti temppelin. Heettiläisltä saatiin rautaa. Hän valtasi Tigrisin yläjuoksun ja eteni Vanjärven laaksoon asti. Näin itäiset, pohjoiset ja läntiset alueet joutuivat Assyrian vallan alle. Myös jotkin aremealaisryhmät, jotka enteilivät myöhempää suurta hyökkäystä, kukistettiin.
Noin 1233 eaa. hän hyökkäsi Babyloniaan ja valtasi ensin rajavyöhykkeen. Babylonian armeija voitettiin, kuningas Kaštiliaš vietiin kahleissa Assyriaan. Nyt Assyrian mahti ulottui Babyloniaan ja Bahrainiin eli Dilmuniin asti. Babylonia nousi Elamin yllyttämänä pian kapinaan, minkä jälkeen Assyrian rangaistusretkikunta hyökkäsi Babylonin kaupunkiin. Assyrian armeija surmasti armotta kaupunkilaisia, ryösti temppelit, repi Babylonin muurit, vei kaupungin jumalan Mardukin patsaan Esangila-temppelistä Assyriaan, jonka kuningas asetti valtaistuimelle uuden nukkehallitsijan. Vallassa ollut sotaa kannattava ryhmä riemuitsi. Mutta Assyriassa oli asunut pitkään babylonialaisia, ja myös assyrialainen oppositio piti Mardukin patsaan viemistä pyhäinhäväistyksenä. Kuningas teettikin katkonaisena säilyneen kirjoituksen, jossa syytti Babylonian kuningasta sodasta. . Kuningas julisti itsensä Sumerin ja Akkadin kuninkaaksi.
Tukulti-Ninurtan valtakunta ulottui nyt Bahrainista Syyriaan. Tukulti-Ninurta rakensi suuren palatsin Assuriin ja Kar-Tukulti-Ninurtan kaupungin Tigrisin toiselle puolelle Assuria vastapäätä. Hän myös linnoitutti Assurin. Ajan kuluessa Tukulti-Ninurta etääntyi kansastaan, ja alkoi suhtautua ihmisiin vihamielisesti, ja eristäytyä. Assurin papisto alkoi vastustaa tätä hirmuhallitsijaksi muuttunutta kuningasta. Tukulti-Ninurtan kukisti lopulta hänen oma poikansa, kuninkaan vastustajat saartoivat hänet kaupunkiinsa, ja kuninkaan poika Assurnadinapli tappoi kuninkaan, joka oli jo potkaistu virastaan.
Babylon kapinoi Mardukin papiston yllyttämänä ja itsenäistyi kapinassa Tukulti-Ninurtan viimeisinä hallitusvuosina 1226, kun Elamilaisten hyökkäys kikisti Assyrian asettaman Babylonian kuninkaan. Lopulta hän jopa pani Assyrian maksamaan veroa Babylonin kuninkaiden Melišipak II ja Marduk-apal-iddin I hallitessa. Tämän jälkeen Assyria heikkeni mm. sisäisten vallanperimyssotien ja aramealaisten ryöstöretkien takia.
Timo Lindström (jääkiekkoilija)
Timo Lindström (s. 9. huhtikuuta 1986 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Lindström pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Kiekko-Vantaassa kaudella 2004–2005.SM-liigassa ensimmäiset ottelut tulivat kausina 2005–2007 KalPa:ssa.
Kauden 2007–2008 Lindström aloitti Tšekin kakkossarjan joukkueessa HC Prostějovissa ja torjui siellä yli 96 prosentin tarkkuudella, ennen kuin siirtyi joulukuussa 2007 TuTon Mestis-joukkueeseen josta 2 puetun ottelun jälkeen siirtyi kevääksi 2008 HPK:hon.
Lindström pelasi kauden 2008-2009 Ruotsissa Asplövenin joukkueessa ja kauden 2009-2010 Mestiksen RoKi:ssa.
Lindström aloitti kauden 2010-2011 monikansallisen MOL-liigan unkarilaisissa joukkueissa Ferencvárosissa ja Dunaujvarosissa kunnes siirtyi tammikuun lopussa 2011 Helsingin IFK:n joukkueeseen.
Sojuz MS-07
Sojuz MS-07 on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 17. joulukuuta 2017 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 54:n miehistöön.
Marion Barry
Marion Shepilov Barry, Jr. (6. maaliskuuta 1936 Itta Bena, Mississippi – 23. marraskuuta 2014 Washington ) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Syntyjään mississippiläinen Barry kasvoi Memphisissä, Tennesseessä. Hän pääsi Booker T. Washington High Schoolista vuonna 1954 ja valmistui sen jälkeen LeMoyne-Owen Collegesta vuonna 1958 sekä Fisk Universitystä vuonna 1960. Hän oli Eagle Scout ja muutti Washingtoniin vuonna 1965.
Kaupunginvaltuuston jäsenenä ollessaan 9. maaliskuuta 1977 hän joutui ammutuksi mutta toipui hyvin. Hän toimi vuosina 1979–1991 Washingtonin toisena pormestarina; ura katkesi tilapäisesti koko Yhdysvaltoja kuohuttaneeseen huumausaineskandaaliin, joka syntyi, kun poliisi löysi 18. tammikuuta 1990 Barryn ja hänen naisystävänsä hallusta kokaiinia. Barry sai lokakuussa 1990 kuuden kuukauden vankeustuomion mutta onnistui jatkamaan poliittista uraansa, ja hän toimi Washingtonin pormestarina toistamiseen vuosina 1995–1999.
Barry oli diabeetikko ja toipunut eturauhassyövästä. Hän kuoli washingtonilaisessa sairaalassa 78-vuotiaana 23. marraskuuta 2014.
Sammonlahti
300px|pienoiskuva|oikea|Sammontori pohjoisen sisäänkäynnin suunnasta 300px|pienoiskuva|oikea|Sammontoria tammikuussa 2014 Sammonlahti on Lappeenrannan kaupunginosa, noin neljä kilometriä keskikaupungin länsipuolella. Alue rajoittuu pohjoisessa Saimaaseen sekä Skinnarilaan. Kaupunginosassa sijaitsee kerros- ja pientaloasutusta, Sammonlahden koulu, Sammonlahden kirkko ja Sammonrannan virkistysalue, johon kuuluu yli kilometri Saimaan rantaviivaa ja uimaranta.
Sammonlahden liikekeskukseen kuuluu vähittäiskaupan keskisuurten yksiköiden kortteli, autokorjaamo ja ympyrämäinen Sammontori, jossa toimii liiketilojen ohella kirjasto. Pyöreän muotoinen ostoskeskus on Suomessa harvinainen, mutta yksi esikuva sijaitsee Tukholman Rågsvedin kaupunginosassa.
Sammonlahti on kaupunginosana uudehko asuinalue, sillä maalaiskylä alkoi muuttua vasta 1970-luvulla kerrostaloasutukseksi. Alueella on runsaasti edullisia kaupungin 1980-luvun vuokrakerrostaloja.
Lähes puolet Lappeenrannan maahanmuuttajista, 43 prosenttia, asuu Sammonlahden alueella. Vuonna 2014 vieraskielisten osuus alueella oli 12 prosenttia.
Arkikieli
Arkikieli on epämuodollista ja epävirallista kielenkäyttöä, joka poikkeaa neutraalista yleiskielestä ja asiatyylistä. Arkikielisyyksiä käytetään runsaasti etenkin puhekielessä mutta nykyisin aiempaa enemmän myös kirjoitetussa kielessä.
Longmenin luolat
thumb|Longmenshan-vuori pienoiskuva|Patsaita Longmenissa Longmenin luolat (, Lohikäärmeen portin luolat) on Luoyangin kaupungin lähellä, Henanin maakunnassa, Kiinassa, sijaitseva Unescon maailmanperintökohde. Luolista tuli maailmanperintökohde vuonna 2000. Nämä luolat, jotka esittävät buddhalaisia aiheita, ovat tiheänä verkkona Xiangshan- ja Longmenshan-vuorilla. Yijoki virtaa vuorten välistä pohjoiseen ja siksi aluetta on kutsuttu myös nimellä Yique (Yi-joen portti). Mogaon ja Yungangin luolien ohella Longmen on yksi Kiinan merkittävimmästä kalliotemppelialueesta.
Luolia alettiin rakentaa, kun keisarillinen hovi muutti Luoyangiin vuonna 494. Longmenissä on yli 2 300 luolaa, noin 40 pagodia ja noin 97 300 buddhalaista patsasta. Patsaiden korkeus vaihtelee 2 senttimetristä 17 metriin. Osalla patsaista ei ole päätä, koska niitä anastettiin 1800- ja 1900-luvuilla.
Arkikieli
Sanakirjoissa arkikieliset sanat osoitetaan lyhenteellä ark.
Monen sanan kohdalla on erilaisia mielipiteitä siitä, onko se arkikielinen vai yleiskielinen. Yleiskielen ja arkikielen välinen harmaa alue on myös nykyisin aiempaa leveämpi. Melko yleisesti arkikielisiksi katsotaan esimerkiksi sanat jätski, kovis, kommari ja fiilinki. Sana kiva on monessa yhteydessä jo yleiskieltä, mutta ei kuitenkaan sovi mihin tahansa tekstiin, kuten yleiskieliset mukava ja miellyttävä.
Joskus arkikielisestä sanasta tulee ajan myötä yleiskielinen. Esimerkiksi sanat kolari, purkki, perua ja purnata olivat arkikielisiä vielä Nykysuomen sanakirjassa (1951–1961). Kun Kielitoimiston sanakirja ilmestyi sähköisenä vuonna 2004, aiemmin arkikielisinä pidetyt sanat flirttailla, sinkku, polttarit, lööppi ja funkkis oli jo merkitty yleiskielisiksi. Lyhentymällä syntyneet sanat muuttuvat nopeasti arkisista yleiskielisiksi, kuten video, mikro ja latte. Muodostustavaltaan uudenlaiset sanat ovat aluksi arkikielisiä, kuten kolaroida, häiriköidä ja mökkeillä. Myös vieraan kielen monikon pohjalta syntyneet pinssi ja fakta olivat aluksi arkikielisiä. Useat ruotsin kielestä mukautetut sanat olivat suomessa pitkään arkikielisiä, kuten pulla, bussi, tiskata, tolppa, remontti, henkselit, halsteri, karmi, mortteli ja siivu.
Kristillinen filosofia
Kristillinen filosofia on käsite, johon voidaan sisällyttää kaikki viimeisen kahden vuosituhannen kristillinen ajattelu, joka on pyrkinyt sulauttamaan filosofian käsitteitä ja menetelmiä yhteen kristinuskon opetusten kanssa.
Kristinuskon ja filosofian suhde
Kristillisen filosofian suhde teologiaan on osittain tulkinnanvarainen. Erottelu filosofian ja teologian välille syntyi yleisestikin vasta uuden ajan puolella. Näin tätä varhaisemmat kristityt filosofit olivat sekä teologeja että filosofeja, ja myöhempien filosofien ajattelu voidaan puolestaan katsoa lukeutuvaksi kristilliseen filosofiaan niiltä osin, missä määrin he ovat käsitelleet juuri kristillisiä kysymyksiä tai pyrkineet saattamaan kristinuskoa ja yleisempää filosofista ajattelua yhteen.
Kristinuskon ja filosofian yhteen saattaminen on ongelmallista, koska klassiset filosofit ei aseta minkäänlaisia ennakkoehtoja sille, millaisiin johtopäätöksiin tutkimuksissa tulisi tulla, kun taas uskonnollisilla ajattelijoilla on yleensä aina joko suurempi tai pienempi joukko uskonnollisia oppeja, joiden katsotaan olevan väistämättä tosia. Tämän vuoksi jotkut ovat katsoneet, ettei kukaan voi olla yhtä aikaa sekä todellinen filosofi että jonkun uskonnon todellinen kannattaja. Tältä näkökannalta kaikki yritykset ajattelutapojen yhteensaattamiseksi on tuomittu epäonnistumaan.
Jotkut ovat kuitenkin sitä mieltä, että tällainen ajattelutapojen synteesi on mahdollinen. Yksi tapa on käyttää filosofisia argumentteja uskonnollisten periaatteiden todistamisessa. Tätä kutsutaan apologetiikaksi, ja se on monien uskontojen, kuten juutalaisuuden, kristinuskon ja islamin, kirjallisen perinteen yleisesti käyttämä tekniikka. Toinen tapa synteesin muodostamiseksi on pitäytyä ottamasta kantaa mihinkään uskonnolliseen kysymykseen, ellei ole ensin päätynyt niihin myös filosofisella analyysillä. Tätä eivät uskonnon kannattajat kuitenkaan yleisesti pidä uskonnon todellisena harjoittamisena.
Kolmas tapa on filosofisen analyysin soveltaminen omaan uskoon kysymällä esimerkiksi:
Yllä oleva kuvaa, kuinka jotkut kristilliset filosofiset suuntaukset näkevät tehtävänsä. Kaikki eivät kuitenkaan jaa näitä näkemyksiä. Jotkut esimerkiksi ajattelevat, että yritykset todistaa Jumalan olemassaolo ovat merkityksettömiä, sillä kristillisessä uskossa Jumalan olemassaolo oletetaan, ei kyseenalaisteta. Sellaiset kristilliset filosofiset suuntaukset, jotka eivät pyri todistamaan Jumalan olemassaoloa vaan pitävät sitä perimmäisenä tosiasiana, pohtivat hyvin toisenlaisia asioita liittyen luotuun maailmaan ja sen muuttumiseen ajan myötä. Tällaisille suuntauksille yllä esitetyt kysymykset kuuluvat ennemmin teologian alaan, jos mihinkään. Tällöin tutkimus ei enää kuulu filosofian alaan, vaikka voikin lainata sen menetelmiä.
Yhteydet kristillisten ja ei-kristillisten filosofien välillä
Kristillisen, juutalaisen ja islamilaisen filosofian välillä on ollut huomattava määrä yhteyksiä. Monet kristityt filosofit ovat olleet hyvin tietoisia juutalaisten ja islamilaisten kollegojensa töistä ja ajatuksista, ja yhdessä uskossa kehitetyt argumentit ovat usein löytäneet tiensä myös toisten uskontojen ajatteluun.
Jotkut modernit islamilaiset filosofit pohtivat samankaltaisia asioita kuin modernit katoliset filosofit. Reformoitu filosofia on käsitellyt monenlaisia kristillisiä synteistisiä näkemyksiä, osaa yhdessä juutalaisen filosofian kanssa, osaa jopa maallisten filosofisten koulukuntien kuten uusmarxismin ja muiden ateististen filosofisten koulukuntien kanssa. Koulukunnan dialogi islamilaisen koulukunnan kanssa on ollut vähäisempää.
On tärkeää muistaa, ettei yhdenkään suuren maailmanuskonnon piirissä ole mitään yhtä tiettyä filosofiaa, jota kaikki sen piiriin kuuluvat filosofit kannattaisivat. Kaikki uskontojen piirissä olevat filosofiset koulukunnat eivät myöskään ole luonteeltaan dialogisia, niin että niillä olisi vuorovaikutusta muiden koulukuntien tai uskontojen kanssa.
Hellenistinen kristillinen filosofia
Rooman valtakauden kreikkalaista kulttuuria Jeesuksen ja Paavalin aikana ja vielä useita vuosisatoja heidän jälkeensä kutsutaan hellenistiseksi kulttuuriksi. Kreikan klassisten filosofien teokset olivat suurimmaksi osaksi jo kadonneet, lukuun ottamatta joitakin pythagoralaisen, platonilaisen ja aristoteelisen perinteen seuraajia. Hellenistisenä aikana vallalla olivat kyyninen, skeptinen ja kasvavassa määrin stoalainen filosofia. Useat kristinuskon alkuvaiheen merkittävistä ajattelijoista olivat jollain tavalla kytköksissä hellenistiseen ajatusmaailmaan.
Keskiajan kristillinen filosofia
Pääartikkelit: Keskiajan filosofia, skolastiikka
Galina Beljajeva
Galina Beljajeva viittaa seuraaviin henkilöihin:
Yli rajojen
Yli rajojen (Beyond Borders) on vuonna 2003 valmistunut draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Martin Campbell. Pääosissa ovat Angelina Jolie ja Clive Owen.
Elokuvassa tuoreeseen avioliittoonsa pettynyt yhdysvaltalaisnainen ihastuu Lontoon seurapiirijuhlissa kriisialueelta toiselle sukkuloivaan komeaan mutta arroganttiin lääkäriin ja tuppautuu mukaan tämän avustusmatkalle tutustuakseen mieheen paremmin. Elokuva seuraa pariskuntaa ympäri maailmaa 15 vuoden ajan, 1980-luvun puolivälistä vuosituhannen vaihteen paikkeille.
Vastaanotto
Videohound's Golden Movie Retriever -oppaassa valitetaan ettei elokuva oikein inspiroi, paitsi Angelina Jolieta itseään, joka ryhtyi sittemmin YK:n pakolaisavun hyvän tahdon lähettilääksi ja adoptoi pojan Kambodžasta. Keskisuomalaisessa kriitikko moitti, että elokuva yrittää paketoida yhteen politiikan, maailmanparantamisen ja romantiikan, mutta lopputulos jää laihaksi hyvistä aikeista huolimatta: ”Elokuva rakkaustarina ei oikein vakuuta, ja melodraama ontuu vieläkin pahemmin.”
Verkkonuoliainen
Verkkonuoliainen voi kasvaa jopa 10 cm pitkäksi tai isommaksikin.
Ravinto
Akvaariossa verkkonuoliainen syö katkarapupellettejä, hiutaleita (kasvis tai perushiutaleita) muroja ja elävää tai pakastettua ruokaa. Jos altaassa on kotiloita, verkkonuoliainen syö ne.
Biopohjainen muovi
Biopohjainen muovi on eloperäistä alkuperää olevista, uusiutuvista raaka-aineista valmistettua muovia Biopohjaista muovia, eli biomuovia, katsotaan olevan myös sellaiset muoviseokset, joissa on yhdistelmä fossiilista ja uusiutuvaa alkuperää olevaa muovia.
Biopohjaisuuden määrittely
Biopohjaisuuden määrittämiseen on kaksi erilaista standardia Ne perustuvat erilaisiin laskentamekanismeihin, eivätkä sen vuoksi ole täysin vertailukelpoisia keskenään. EN 16640 -standardi perustuu radiohiiliajoitukseen, jonka avulla lasketaan biopohjaisen hiilen määrä muovissa. Toinen standardeista, EN 16785-1 sen sijaan perustuu biopohjaisen sisällön määrän laskentaan. Näiden menetelmien avulla voidaan selvittää, kuinka suuri osuus muoviseoksen muovista on biopohjaista.
Historia
Ensimmäiset biomuovit kehitettiin 1800-luvun puolivälissä. Näistä yksi ensimmäisistä oli selluloosapohjainen ”parkesiini”, jonka kehitti Alexander Parkes vuonna 1862. Materiaalin heikkoutena oli kuitenkin raaka-aineiden korkea hinta, halkeilu ja syttymisherkkyys. John Wesley Hyatt kehitti kestävämmän selluloosapohjaisen materiaalin, selluloidin. Myös Hyattin kehittämän materiaalin heikkoutena oli kuitenkin syttymisherkkyys.
Vuonna 1897 kehitettiin galaliitti niminen muovi, joka valmistettiin maidosta eristetystä kaseiinista ja formaldehydistä. Kyseisen materiaalin kehittivät Adolf Spitteler ja Wilhem Krische. Galalithista valmistettiin koruja, nappeja ja elektronisien laitteiden osia. Materiaali ei kuitenkaan ollut kovin kestävää, ja siitä valmistetut tuotteet turposivat vedessä. Synteettiset öljystä valmistetut biomuovit syrjäyttivät Galaliitin käytön vuonna 1945.
Adrenalize
Adrenalize on brittiläisen rockmusiikkia esittävän Def Leppardin viides studioalbumi.
Biopohjainen muovi
Historia
1900-luvun alkupuolella Henry Ford tutki soijapavuista valmistettujen tuotteiden käyttöä auton osissa. Hän myös rakensi prototyypin biomuoviautosta 1930-luvulla. Vuonna 1926 ranskalainen bakteriologi ja kemisti Maurica Lemoigne kehitti polyhydroksibutyraatin (PHB), joka on bakteerien muovdostama biomuovi. PHB tunnetaan nykyään yleisimmin polyhydroksialkanoaatin (PHA) johdannaisena.
Ensimmäinen muoviyritys Marlborough Biopolymers perustettiin vuonna 1983. Yrityksen biomuovit olivat bakteereiden avulla valmistettuja, ja materiaalia kutsuttiin Biopoliksi. Sitä pystyttiin valmistamaan liuskoja, säikeitä, siruja, levyjä ja puutereita.
Adrenalize
Adrenalize julkaistiin maaliskuussa 1992 Mercury Records -levymerkillä. Ilmestyessään albumi sijoittui kärkeen sekä Yhdysvalloissa Billboardin albumilistalla että yhtyeen kotimaassa Britannian albumilistalla. Albumin kappaleista ”Let’s Get Rocked”, ”Make Love Like a Man”, ”Have You Ever Needed Someone So Bad”, ”Stand Up (Kick Love into Motion)”, ”Heaven Is” ja ”Tonight” julkaistiin singleinä tehostamaan albumin myyntiä. Yhtyeen edellisen albumin, vuonna 1987 ilmestyneen huippumenestykseksi muodostuneen Hysterian seitsemästä singlejulkaisusta neljä päätyi Yhdysvalloissa Billboardin singlelistalla kärkikymmenikköön, mutta Adrenalizen singlejulkaisuista yksikään noussut Top 10 -hitiksi Yhdysvalloissa. Adrenalizen menestynein singlelohkaisu oli balladi ”Have You Ever Needed Someone So Bad”, joka sijoittui Billboardin listalla sijalle 12. Yhtyeen kotimaassa ”Let’s Get Rocked” nousi kuitenkin hitiksi saavuttaen Britannian singlelistalla toisen sijan.
Biopohjainen muovi
Tuotanto
Biomuovien osuus vuosittain tuotetusta yli 368 miljoonasta tonnista muovia on noin prosentti. Biomuovien kysyntä on kuitenkin kasvussa, ja kehittyneempien biopolymeerien ansiosta markkinat kasvavat ja monipuolistuvat jatkuvasti.
Biomuovien maailmanlaajuisen tuotantokapasiteetin odotetaan kasvavan noin 2,11 miljoonasta tonnista (2020) noin 2,87 miljoonaan tonniin vuoteen 2025 mennessä.
Ympäristövaikutukset
Muovituotteiden ympäristövaikutuksia arvioidessa keskiössä on hiilijalanjäljen laskeminen, jossa tuotteen koko elinkaaren kasvihuonepäästöt ilmoitetaan hiilidioksidiekvivalenttina. Biopohjaisella muovilla hiilijalanjälki on fossiilista muovia pienempi, sillä kasvaessaan biopohjaiset raaka-aineet sitovat hiilidioksidia ilmakehästä.
Biopohjaisen muovin tuotantoprosessin ympäristövaikutuksia tarkastellessa on tärkeää ottaa huomioon myös maankäyttöön liittyvät aspektit, kuten vaikutukset maaperään, biodiversiteettiin, kasvihuonekaasupäästöihin ja veden kulutukseen. Biopohjaisen muovin raaka-aineiden kasvatus vie peltopinta-alaa ravintokasveilta, ja voi aiheuttaa maaperän eroosiota.
Käyttökohteet
Biomuovien tärkein käyttökohde on pakkausmateriaalit; muita merkittäviä biomuovien käyttökohteita ovat kulutustavarat ja tekstiilit. Muita biomuovien käyttökohteita ovat elektroniikka, pintakäsittelymateriaalit ja kiinnitysaineet, rakennusalan tuotteet, autoteollisuuden tuotteet sekä maatalouden tuotteet.
Tärkkelyspohjaiset muovit
Tärkkelyspohjaiset muovit ovat helposti biohajoavia ja täysin biopohjaisia. Niitä voidaan valmistaa esimerkiksi riisistä, perunasta ja maissista. Tärkkelys on halpaa, uusiutuvaa ja riittoisaa.
Puhdas tärkkelys pystyy absorboimaan kosteutta, ja siitä valmistetut biomuovit sopivat kyseisen ominaisuuden takia hyvin esimerkiksi lääkekapseleiden valmistukseen. Puhtaasta tärkkelyksestä valmistettu muovi on hyvin haurasta. Lisäämällä pehmittimiä kuten glyserolia, glykolia tai sorbitolia, saadaan tärkkelyksestä tarmoplastista.
Selluloosamuovit
Selluloosamuovit ovat biomuoveja, jotka on valmistettu käyttämällä selluloosaa tai selluloosajohdannaisia. Selluloosamuovien hallitseva raaka-aine on havupuut. Selluloosapohjaisilla muoveilla on hyvä kemikaalien, rasvan sekä öljyn sieto kyky. Selluloosa on hajotettava tai liuotettava enne kuin siitä voidaan tehdä toiminnallista tuotetta. Kuitenkin samat ominaisuudet, jotka antavat selluloosalle sen tukevan rakenteen estävät myös sen liukenemisen veteen. Selluloosa pohjaista muovia voidaan käyttää esimerkiksi kestomuovina, silmälasikehyksissä, elektroniikassa, levyissä, tangoissa, läpinäkyvissä soittimissa ja kuvaruuduissa. Tavanomaisten muovien helppo saatavuus ja alhaiset kustannukset ovat merkittävä este selluloosamuovimarkkinoiden kasvulle.
Proteiinipohjaiset muovit
Biomuoveja voidaan valmistaa eri lähteistä peräisin olevista proteiineista. Biomuovia voidaan valmistaa esimerkiksi soijaproteiinista. Menetelmä on yksinkertainen, sillä soijan proteiineja ei tarvitse erikseen erotella tai puhdistaa ja prosessissa kasviperäiset proteiinien rakenne purkautuu ja osat liittyvät toiminnallisina osina muodostettavaan polymeeriin.
Alifaattiset polyesterit
Alifaattisia biopolyesterit ovat pääasiassa polyhydroksiakanoaatteja (PHA) kuten poly-3-hydroksibutyraatti (PHB), polyhydroksibutyraatti (PHB), polyhydroksivaleraatti (PHV) ja polyhydroksiheksanoaatti (PHH).
Polymaitohappo  (PLA)
Polymaitohappo koostuu biopohjaisista aineista uutetusta dekstroosista. Se on markkinoiden suosituin biomuovi eli biopolymeeri. Polymaitohappo saattaa hajota tietyissä olosuhteissa biopohjaisuutensa vuoksi. Polymaitohappoa käytetään usein sekoituksissa tai seoksissa jonkin aineen ominaisuuksien parantamiseen. Tavallinen PLA on läpikuultavaa ja erittäin kiiltävää. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi teepusseissa, vaateissa tai cd-levyjen koteloissa.
Polyhydroksialkanoaatit
Polyhydroksialkanoaatit ovat polyestereihin kuuluvia bakteerien tuottamia polymeereja. Sitä voidaan käyttää biomuovina esimerkiksi pakkauksissa. Sen ominaisuudet muistuttavat paljon polymeerien ominaisuuksia. Bakteerit pystyvät valmistamaan fermentaation avulla muun muassa sokereista, rasvahaposta ja aminohapoista. Polyhydroksialkanoaatteja on useita erilaisia ja niiden ominaisuudet vaihtelevat huomattavasti. Polyhydroksialkanoaattien tuotantokustannukset ovat korkeat.