cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalmosärkkä
Kalmosärkkä on Suomussalmella Kokkojärvessä sijaitseva hiekkaharjanne ja se kuuluu Kainuun merkittävimpiin muinaisjäännöksiin.
Kalmosärkältä löydetyt ensimmäiset asutuksen jäljet ovat peräisin kivikaudelta, 6000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Myöhemmin rautakauden lopulla ja keskiajalla paikka oli tärkeä etappi Pohjanlahtea ja Vienanmerta yhdistävällä reitillä. Viimeisimmät käytön jäljet särkällä ovat talvisodan ajalta, jolloin siellä sijaitsi tuliasemia. Arkeologisia kaivauksia särkällä on tehty vuosina 1958–1959 sekä 1992–1993. Paikan nimi juontuu suomussalmelaisten vanhasta tavasta säilyttää ruumitaa särkällä, kunnes sopiva vuodenaika niiden kuljetukseen kirkkomaahan koitti.
Löytyminen
Paikka löydettiin sattumalta. Opettaja Martti Manner teki luokkaretken särkälle kansakouluryhmänsä kanssa vuonna 1952. Hänen havainnollistaessa oppilaille pyyntikuoppametsästystä ja kaivaessa maahan kuopan, hän löysi siitä kiveystä sekä hiotun kiviesineen katkelman.
Kivikausi
pienoiskuva|200x200px|Kalmosärkältä löytynyttä kivikautista [[Tekstiilikeramiikka|tekstiilikeramiikkaa. ]] Kalmosärkkä on ollut muinaisina aikoina houkutteleva paikka sen hiekkaisen maaperän ja hyvän kalaveden johdosta. Särkältä on tehty tuhansia muinaislöytöjä, kuten kivikirveitä ja -talttoja, sekä nuolen- ja keihäänkärkiä. Löytöjen perusteella särkän kivikautiset asukkaat käyttivät kalastuksessa verkkoja ja saivat saalikseen erityisesti haukia. Särkältä on löydetty erilaisia kuoppia ja painanteina yli 70, näistä parikymmentä on tulkittu kivikautisiksi peuranmetsästyksessä käytetyiksi pyyntikuopiksi. Osa painanteista on mahdollisesti liittynyt asumuksiin.
Rautakausi ja keskiaika
Rautakaudella Kalmosärkkä toimi idän ja lännen kohtauspaikkana. Paikalta löydetyistä esineistä osa kuuluu läntiseen kulttuuripiiriin ja osa on peräisin Karjalasta tai Novgorodin alueelta idästä. Yksi tunnettu paikalta löydetty esine on 1100–1300-luvuille ajoittuva pyöreä pronssiriipus, jolle on vastineita Novgorodin seudulla ja Koillis-Virossa.
Historiallinen aika
Kainuu oli 1500-luvulla aluetta, jota niin lännen ruotsalaiset ja suomalaiset kuin idän karjalaiset ja venäläiset yrittivät saada valtapiiriinsä. Vuosisadan loppupuoli, ennen Täyssinän rauhan solmimista 1595, oli erityisen levotonta ja ryöstöretkien leimaamaa aikaa. Kalmosärkältä löydetty panssarinuolenkärki kertoo näistä vuosista. Särkältä on löytynyt myös 1500- ja 1700-luvuille ajoitettuja rahoja.
James Hogan
James Joseph ”Jim” Hogan (synt. Cregan, 28. toukokuuta 1933 Croom – 10. tammikuuta 2015 Limerick) oli irlantilainen, urheilu-urallaan myös Isoa-Britanniaa edustanut kestävyysjuoksija ja Euroopan mestari.
Kalmosärkkä
Historiallinen aika
Talvisodan aikana vuosina 1939–1940 venäläiset valtasivat Särkästä noin kilometrin päässä olevan Juntusrannan kylän ja etenivät vesistön yli Kalmosärkälle. Särkän lounaispäässä sijaitsi suomalaisten puolustuslinja venäläisten kaivautuessa asemansa sen koillispäähän. Puna-armeijan eteneminen pysähtyi juuri Kalmosärkälle.
James Hogan
Hogan, alkuperäiseltä sukunimeltään Cregan, aloitti urheilu-uransa maastojuoksijana ja vaihtoi sukunimensä luullen virheellisesti sen olleen edellytys kilpailemiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hän edusti synnyinmaataan Irlantia Tokion kesäolympialaisissa 1964 maratonilla sekä 10 000 metrillä keskeyttäen kummallakin matkalla.
Vuonna 1965 Hogan kyllästyi Irlannin yleisurheilutoimijoiden syrjintään ja siirtyi edustamaan Isoa-Britanniaa. Sen edustajana hän saavutti maratonjuoksun Euroopan mestaruuden Budapestissa 1966 ja sijoittui 10 000 metrillä 27:nneksi Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Hän palasi sittemmin asumaan Irlantiin.
Kalmosärkkä
Kalmosärkkä nykyään
Kalmosärkkä on nykyään kulunut pahoin. Kylmäjärven säännöstelty vedenpinta on aiheuttanut sen, että särkkä on kulunut kauttaaltaan ja on pohjoiskärjestä lähes poikki. Vesissäännöstelyn kuluttamia reunoja on kivetty 1989 sen vaikutuksen vähetämiseksi. Toimenpide hidasti kulumista, mutta ei kuitenkaan pysäyttänyt sitä.
James Hogan
Hogan kuoli 81-vuotiaana 10. tammikuuta 2015.
Kalmosärkkä
Kalmosärkkä nykyään
Museovirasto on pystyttänyt vuonna 1991 Kalmosärkälle kolme opastaulua. Särkkä oli vuodesta 1985 Museoviraston ja vuoden 2014 alusta Metsähallituksen hallinnassa. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin.
Stichodactyla haddoni
Stichodactyla haddoni on lyhytlonkeroinen, laakea merivuokko, jota pidetään joskus meriakvaariossa, missä se on yksi helppohoitoisimmista lajeista kuplavuokkojen ohella.
Ulkonäkö ja koko
Stichodactyla haddoni kasvaa 50–65 cm leveäksi. Se on kevyesti poimuttunut levy, jossa on muutaman millin mittaisia lonkeroita. Väri voi olla vihreä tai sininen. Lonkerot ovat pyöreäpäisiä, vihreän tai ruskean sävyisiä. Levyn alapuolella oleva vuokon valkoinen kanta uppoaa pohjahiekkaan.
Levinneisyys
Stichodactyla haddoni on kotoisin Indopasifiselta merialueelta ja Punaiseltamereltä. Se elää hiekkapohjalla, mikä erottaa sen kivikossa elävästä lähisukulaisesta Stichodactyla mertensii.
Vesiolot
Tämä vuokko elää 24–27 °C:n lämpötiloissa.
Elinkumppanit
Zooxanthellae-panssarisiimalevät elävät merivuokon sisällä endosymbioosissa. Muutamat vuokkokalalajit elävät vuokon välittömässä läheisyydessä. Vaikka Stichodactyla haddonilla on niin lyhyet lonkerot, ettei kala voi piileksiä niiden välissä, vuokon voimakas polttava vaikutus riittää pelotteeksi, joka suojaa vuokkokaloja. Samanlaista suojaa hakevat myös erräät rapu- ja kardinaalikalalajit.
Syvä-Ruokonen
Syvä-Ruokonen on Kymenlaaksossa Jaalassa, Ansalahden ja Paljakan välissä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 107,2 metriä mpy.
Kallio-Ruokonen
Kallio-Ruokonen on Kymenlaaksossa Jaalassa, Paljakassa sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 109 metriä mpy.
Villarrica
Villarrica on Chilessä sijaitseva kerrostulivuori. Se on yksi viidestä tunnetusta tulivuoresta, jolla on aktiivinen laavajärvi kraatterissaan. Muita samankaltaisia tulivuoria ovat Erta Ale Etiopiassa, Mount Erebus Etelämantereella, Kilaleua Havaijilla, Nyiragongo Kongossa ja Marum Vanuatulla. Tulivuori on purkautuessaan syössyt laavavirran ja pyroklastisten virtausten lisäksi mutavyöryjä, koska vuoren pinta on lumen peitossa. Tulivuori on ollut aktiivinen jo vuodesta 1558 saakka, jonka jälkeen vuori on purkautunut yli 65 kertaa.
World of Warplanes
World of Warplanes on Wargaming.netin julkaisema MMOG-lentokonepeli. Wargaming.net kehitti pelin yhteistyössä pietarilaisen Lesta Studion ja kiovalaisen Persha Studian kanssa. Se julkaistiin Itsenäisten valtioiden yhteisössä 12. marraskuuta 2012 ja Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa päivää myöhemmin. Pelillä on noin 10 miljoonaa rekisteröitynyttä pelaajaa.
Pelaaminen
World of Warplanesissa on yli 130 lentokonetta viideltä maalta (Britannia, USA, Neuvostoliitto, Saksa ja Japani). Lisäksi Kiinalta on yksi tason kaksi lahjalentokone. Aluksi pelaaja saa jokaiselta maalta yhden koneen. Lentokoneet jaetaan kolmeen tyyppiin: hyökkäyslentokoneet, raskaat pommikoneet ja taistelukoneet. Normaalitaisteluissa kummallakin puolella on 15 lentokonetta vastakkain. Lisäksi pelissä on myös harjoitusmuoto. World of Warplanesia voi pelata hiirellä, näppäimistöllä, peliohjaimella tai ohjaussauvalla. Peli käyttää Wargaming.net ID -kirjautumisjärjestelmää, joten samalla tilillä voi kirjautua myös World of Tanksiin ja käyttää samaa Premium-tiliä.
Kirkonselkä
Kirkonselkä on Lahden Vesijärveen kuuluva selkä, jonka rannalla on Hollolan kirkonkylä. Kirkonselkä on kapean salmen muusta Vesijärvestä erottama vesialue, joka muodostuu kahdesta rehevöityneestä lahdesta, Kirkonlahdesta ja  Pyhäniemenlahdesta. Kirkonselällä sijaitsee samanniminen Kutajärven Natura 2000 -alueen osa-alue (luonnonsuojelualue), joka 406 hehtaarin laajuisena on suurin tämän Natura-alueen osa-alueista. Natura-aluerajaukseen eivät kuulu lahden rannalla olevat metsät, vaan ainoastaan vesialue ja rantaluhdat.
Lajisto ja luontotyypit
Alueen linnustoa on seurattu 1970-luvulta alkaen. Vuoden 2007 pesimälintulaskennassa havaittiin 26 lintulajia, yhteensä 390 lintua. Lahdella pesivät muiden muassa härkälintu, kaulushaikara, laulujoutsen, heinätavi, ruskosuohaukka ja kurki.
Vesikasvisto on rikasta ja siihen sisältyy useita uhanalaisia lajeja. Lajistoon kuuluvat mm. karvalehti, välkevita, pitkälehtivita, poimuvita, sarjarimpi, jouhivita, hentonäkinruoho, silonäkinparta ja notkeanäkinruoho.
Kirkonlahden kasvillisuustyyppejä ovat avoluhdat (saraluhdat, ruoholuhdat ja korteluhdat; yhteensä 3,1 hehtaaria), puustoiset luhdat (pajuluhta, hieskoivuluhta, 3,6 ha), ruokoluhdat (järviruokoluhta ja leveäosmankäämiluhta; 14 ha). Edelleen ruovikot (28 ha), osmankäämiköt (0,1 ha), kortteikot (3,6 ha), kaislikot (4,4 ha), kelluslehtikasvustot (17,6 ha), uposkasvillisuus (7,8 ha) ja pohjalehtikasvillisuus (0,2 ha). Pohjalehtiskuviossa hiekkapohjalla kasvaa mm. lahnaruohoja, raania, nuottaruohoa, ruskoärviää ja rantaluikkaa.
Iso Haarajärvi
Iso Haarajärvi (myös Iso Aavajärvi ) on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalassa, Paljakan ja Ansalahden lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,4 metriä mpy.
Shelomi
Shelomi on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 351.
Maantiede
thumb|vasen|Näkymää Shelomissa. Shelomi sijaitsee Israelin pohjoisosassa Galilean länsiosan kukkuloilla noin 12 kilometriä Nahariyan kaupungista itään.
Historia
Ennen nykyisen Shelomin perustamista paikalla oli arabien asuttama al-Bassan kylä. Kylän asukkaat pakenivat Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948. Nykyisin vanhasta kylästä on jäljellä vielä esimerkiksi kirkko. Nykyinen Shelomi perustettiin vuonna 1950 ja oman kunnallishallituksensa se sai vuonna 1960. Nimensä paikkakunta sai Vanhan testamentin Asserin heimon Selomin poika Ahihudin mukaan (Ahidud ben Selomi).
Libanonilaisten šiiamuslimien Hezbollah-järjestö on tehnyt lähellä rajaa sijaitsevaan Shelomiin ajoittain raketti-iskuja Libanonin puolelta.
Talous
Nykyisin Shelomin kaupungissa on esimerkiksi metalli- ja lääketeollisuutta.
Väestö
Shelomin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 351. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 930.
Artemi Artsihovski
Artemi Vladimirovitš Artsihovski (26. joulukuuta (J: 13. joulukuuta) 1902 Pietari – 17. helmikuuta 1978 Moskova) oli venäläinen arkeologi ja historioitsija. Hän oli Moskovan valtionyliopiston historian osaston puheenjohtaja vuodesta 1939 ja vuodesta 1960 Neuvostoliiton tiedeakatemian vastaava jäsen.
Jerry Lucas
Jerry Ray Lucas (s. 30. maaliskuuta 1940 Middletown, Ohio ) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura
Lucas pelasi yliopistokoripalloa Ohion osavaltionyliopistossa. Samaan aikaan hänen kanssaan pelasivat muun muassa John Havlicek ja Bob Knight, joiden johdolla Ohio pääsi jokaisena Lucasin kautena NCAA:n loppuotteluun. Vuonna 1960 joukkue voitti NCAA-mestaruuden. Hän osallistui NBA:n vuoden 1962 varaustilaisuuteen, jossa Cincinnati Royals varasi hänet alueellisella varausvuorolla (territorial pick). Lucas pelasi seurassa vuodet 1963–1969, joiden aikana hänet valittiin vuoden tulokkaaksi, kuusi kertaa tähdistöotteluun sekä viisi kertaa sarjan tähdistöjoukkueisiin. Lokakuussa 1969 hänen pelioikeutensa myytiin San Francisco Warriorsille, jota hän edusti toukokuuhun 1971 asti. Tämän jälkeen Lucas pelasi kolme kautta New York Knicksin paidassa ennen lopettamistaan.
Lucas pelasi olympiakultaa voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa Roomassa 1960.
Osmo Kiikka
Osmo Johannes Kiikka (22. heinäkuuta 1909 Helsinki − 4. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Teknos-Maalit Oy:n toimitusjohtaja.
Osmo Kiikan vanhemmat olivat diplomi-insinööri Antti Kiikka ja Jenny Maria Wirtanen. Kiikka valmistui insinööriksi 1932.
Osmo Kiikka toimi Lennart Holmberg oy:n suunnitteluinsinöörinä 1938−1939, Rakennusosakeyhtiö Pyramidin työpäällikkönä 1940−1956 sekä Teknos-Maalit oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1955 alkaen ja johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1959 alkaen.
Kiikka oli Väriteollisuusyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1958, varapuheenjohtajana 1964−1965 ja puheenjohtajana 1966−1975. Hän oli Kemian keskusliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1967 ja varapuheenjohtajana 1967−1976, Suomen teollisuusliiton hallituksen jäsenenä 1967−1975 ja johtokunnan jäsenenä vuodesta 1972 sekä Teollisuuden keskusliiton edustajiston jäsenenä vuodesta 1976.
Lakkautuspalkka
Lakkautuspalkka on järjestelmä, jossa valtion virkamies viran lakkauttamisen yhteydessä siirretään nauttimaan erityistä palkkaa eläkeikään saakka ilman, että siihen liittyy mitään virka- tai työtehtäviä. Lakkautuspalkkaa saava virkamies on edelleen virkasuhteessa valtioon ja se ajanjakso, jolta on maksettu lakkautuspalkkaa, luetaan hyväksi eläkettä määritettäessä. Jos virkamies menee valtion, kunnan, valtion liikeyrityksen tai valtioenemmistöisen yhtiön palvelukseen, lakkautuspalkka voidaan pidättää osin tai kokonaan. Lakkautuspalkka määritettiin viimeksi lakkautuspalkkalaissa (182/1931), joka kumottiin vuonna 1988. Lakkautuspalkkalakia sovellettiin kuitenkin aina vuoden 1992 loppuun saakka.
Myös kirkolle säädettiin lakkautuspalkkalaki vuonna 1949.
Aoua Keïta
Aoua Keïta (12. heinäkuuta 1912 Bamako – 7. toukokuuta 1980 Bamako ) oli malilainen naisasianainen ja poliitikko.
Keïtan isä oli ensimmäiseen maailmansotaan osallistunut hygienialaitoksen työntekijä, joka oli kotoisin Guinean Kouroussasta. Hänen äitinsä oli Norsunluurannikon djulia. Kansallisuudeltaan Keïta oli mandinka ja uskonnoltaan muslimi.
Petronilho
pienoiskuva|Petronilho (vasemmalla) ja [[Michel Lauri]] Petronilho de Brito, tunnettiin myös pelkästään nimellä Petronilho (31. toukokuuta 1904 – 1984) oli brasilialainen jalkapallohyökkääjä, joka pelasi viisi ottelua Brasilian jalkapallomaajoukkueessa.
Aoua Keïta
Keïta sai äidiltään perinteisen kasvatuksen, mutta isä laittoi hänet vuonna 1923 Bamakon hiljattain avattuun tyttökouluun. Hän valmistui vuonna 1928 Bamakon mulattityttöjen sisäoppilaitoksesta ja pääsi opiskelemaan Dakarin lääketieteelliseen oppilaitokseen. Keïta valmistui kätilöksi vuonna 1931.
Petronilho
Ura
Sãopaulolainen Petronilho aloitti uransa paikallisessa seurassa. Hän pelasi uransa alkuvaiheet kotimaassaan, kunnes siirtyi vuonna 1930 argentiinalaiseen San Lorenzo de Almagroon. Hän pelasi seurassa uransa loppuun asti ja teki pelaamassaan 301 pelissä peräti 288 maalia. Hän lopetti uransa vuonna 1936. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Petronilho pelasi vuosina 1928-1935 viisi ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa neljästi.
Aoua Keïta
Keïta työskenteli aluksi Gaossa, jonne hän perusti kaupungin ensimmäisen synnytyslaitoksen. Vuonna 1935 hän meni naimisiin lääkäri Daouda Diawaran kanssa, joka sai hänet kiinnostumaan politiikasta. Pari erosi vuonna 1949, koska Keïta ei voinut saada lapsia.
Petronilho
Muuta
Saksipotkun keksijänä pidetty brassilegenda Leônidas da Silva kertoi Petronilhon keksineen saksipotkun. Leônidas sanoi itsensä vain vähän parannelleen sitä. Petronilhon veli Waldemar de Brito oli myös ammattilaisjalkapalloilija.
William Cullen Bryant
Bryant oli 50 vuotta New York Evening Postin päätoimittaja.
Aoua Keïta
Vuosina 1943–1945 Keïta työskenteli nykyisen Burkina Fason Touganissa ja vuonna 1946 Kayesissa. Samana vuonna hän liittyi miehensä kanssa Sudanin liittoon. Siirtomaahallinto siirsi hänet poliittisen ja ammattiyhdistysaktivismin takia Office du Nigerin palvelukseen vuonna 1946, Gaoon vuonna 1950, Senegalin Bignonaan vuonna 1951 ja Naraan vuonna 1953. Gaossa Keïta perusti Mahamane Alassane Haïdaran kanssa Sudanin liiton paikallisjärjestön ja Narassa naisjärjestön.
Sudanin liiton noustessa valtaan vuonna 1956 Keïta siirrettiin lähemmäs Bamakoa. Vuonna 1957 hän osallistui naisten ammattiliiton johtajana Mustan Afrikan työtätekevien yleisen liiton perustavaan kokoukseen ja tuli valituksi Ranskan Sudanin ammattiliittojen johtoelimeen.
1950-luvun lopussa Keïtasta tuli Sudanin liiton naistoiminnan johtaja, joka edusti maata monissa kansainvälisissä kokouksissa. Vuonna 1958 hänet valittiin puolueen politbyroon ja Sudanin tasavallan perustuslakikomitean jäseneksi ja vuonna 1959 maan lainsäädäntökokouksen ensimmäiseksi naisedustajaksi.
Malin itsenäistyttyä aikaisempien naisjärjestöjen tilalle perustettiin vuonna 1962 naisten sosiaalitoimikunta, jonka puheenjohtajana toimi presidentti Modibo Keïtan vaimo Mariam Travélé ja pääsihteerinä Aoua Keïta. Uudet vallanpitäjät eivät olleet kovin kiinnostuneita naiskysymyksestä, mutta naisten oikeuksien alalla saavutettiin joitakin edistysaskelia kuten vuoden 1962 avioliittolaki, koulu-uudistus ja muutoksia rikoslakiin.
Keïta jäi eläkkeelle vuonna 1966, mutta toimi yhä Sudanin liiton politbyroon ja Malin kansalliskokouksen jäsenenä. Hänet syrjäytettiin vuosien 1967–1968 ”aktiivisessa vallankumouksessa”, kun molemmat elimet lakkautettiin. Sotilasvallankaapauksen jälkeen Keïta asui vuosina 1970–1979 Kongon tasavallan Brazzavillessä, jossa hänen toinen miehensä Djimé Diallon työskenteli Unescon asiantuntijana opettajakorkeakoulussa. Keïta osallistui Kongossa epäviralliseen naistoimintaan ja teki vuonna 1978 pyhiinvaellusmatkan Mekkaan. Pariskunta palasi Maliin maan poliittisten uudistusten ja Kongon vallankaappauksen jälkeen vuonna 1979.
Keïta julkaisi vuonna 1975 muistelmateoksensa Femme d’Afrique, joka päättyy Malin liittovaltion hajoamiseen vuonna 1960. Se sai mustan Afrikan kirjallisuuspalkinnon vuonna 1976. Aoua Keïtan nimeä kantaa vuonna 1996 perustettu palkinto naisten oikeuksien puolustamisesta sekä Bamakossa vuonna 1999 avattu ammattikoulutuskeskus.
Janne Suokonautio
Juha Petri “Janne” Suokonautio (s. 20. toukokuuta 1968 Outokumpu) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Suokonautio edusti uransa aikana Suomessa pääsarjatasolla muun muassa Helsingin Jalkapalloklubia, Valkeakosken Hakaa ja Finnairin Palloilijoita. Lisäksi hän pelasi ammattilaisena myös belgialaisessa Eendracht Aalstissa, tanskalaisessa Hvidovressa ja israelilaisessa Maccabi Ironi Ashdodissa. Suokonautio voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1987, 1988, 1990 ja 1992. Kaikkiaan Suokonautio pelasi 13 kauden aikana 162 mestaruussarjan ja Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki 19 maalia.
Suokonautio pelasi maajoukkueessa vuosina 1993–1994 neljä maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Suokonautio on toiminut myös jalkapallovalmentajana. Hän on valmentanut muun muassa Allianssi Vantaata.
Eerikjärvi
Eerikjärvi on  Kouvolan Jaalassa, Paljakassa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,5 metriä mpy.
Lauri Taipale
Lauri Taipale (11. syyskuuta 1911 Helsinki – 24. helmikuuta 1950 Helsinki ) oli suomalainen jalkapalloilija.
Taipale pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1934–1937 yhdeksän maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Taipale oli ammatiltaan rakennusmestari. Hän kuoli sydänkohtaukseen 38-vuotiaana.
Melchior Teschner
pienoiskuva|Teschnerin säveltämän virren "Valet will ich dir geben" ensipainos Melchior Teschner (29. huhtikuuta 1584 Fraustadt, nyk. Wschowa, Sleesia – 1. joulukuuta 1635 Oberpritschen, Sleesia) oli saksalainen kirkkomuusikko, säveltäjä, filosofi ja teologi.
Elämä
Teschner opiskeli filosofiaa, musiikkia ja teologiaa Frankfurt an der Oderin yliopistossa, ja hänen opettajanaan toimi mm. Bartholomeus Gesius. Tescher oli muutaman vuoden kanttorina ja opettajana Schmiegelin (puol. Smigiel) kaupungissa vuodesta 1605. Sitten hän jatkoi opintojaan Wittenbergissä, mahdollisesti myös Helmstedtissä, ja oli sitten vuodesta 1609 pappina Fraustadtissa (nyk. Wschowa, Puolassa). Vuodesta 1614 kuolemaansa saakka hän toimi pappina Oberpritschenin kaupungissa (Przyczyna Górna).
Hänen teoksistaan tunnetaan parin laulusävellyksen ohella vain yksi koraali, jonka hän kirjoitti hautajaisvirttä ”Valet vill ich dir geben” varten, jonka hänen työtoverinsa, pappi Valerius Herberger oli kirjoittanut ruton raivotessa Fraustadissa. Virttä varten hän kirjoitti kaksi sävelmää, joista toinen jäi elämään ja levisi monina muunnelmina. Sävelmä tunnetaan Saksassa edelleen hautajaisvirren sävelmänä, mutta muualla se on liitetty useisiin eri aiheisiin teksteihin. Johann Sebastian Bach on käyttänyt Teschenrin sävelmää muutamassa kantaatissaan.
Teschnerin koraali suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa
Suomen ev. lut. kirkon virsikirja
Ruotsin kirkon virsikirja
Cantemus
Seurakunta laulaa
Kreivitär (elokuva)
Kreivitär (The Countess) on näyttelijänä parhaiten tunnetun Julie Delpyn toinen ohjaustyö. 2009 valmistunut elokuva kertoo pahamaineisen Erzsébet Báthoryn (1560–1614) tarinan. Delpy esittää itse unkarilaista kreivitärtä, joka uskoi pysyvänsä ikuisesti nuorena ja kauniina neitsyiden veressä kylpemällä.
Bjarezinan biosfäärialue
Berezinan biosfäärialue tai Bjarezinan biosfäärialue tai Bjarezinan luonnonpuisto on biosfäärialueen tasoinen luonnonpuisto Valko-Venäjällä, Minskin ja Vitsebskin alueilla, noin 120 kilometriä Minskistä pohjoiseen. Osia Berezinan biosfäärialueesta kuuluu kansainvälisesti merkittävänä pidettyihin Ramsarin sopimuksen määrittelemiin kosteikkoalueisiin.
thumb|left|250px|Postimerkki biosfäärialueen kunniaksi
Luonnonpuisto on perustettu 1925 Dneprin sivuhaaran Berezinan (eli Bjarezinan) yläjuoksulle alun perin majavan ja muun riistan sekä monipuolisen luonnon suojelemiseksi. Puiston pinta-ala on nykyään 851,49 neliökilometriä, josta 86 % on metsää. Suojelualueen toimisto on puistosta parinkymmenen kilometrin päässä koilliseen sijaitsevassa Lepelin kaupungissa.
Tieteellisen tutkimusyhteistyön ja ekologisen matkailun ohella luonnonpuiston suojavyöhykkeelle kaupataan myös metsästysmatkoja ulkomaalaisille turisteille.
Klaus Kinkel
Klaus Kinkel (17. joulukuuta 1936 Metzingen – 4. maaliskuuta 2019 Sankt Augustin ) oli saksalainen poliitikko ja maansa entinen ulkoministeri. Hän edusti Vapaita demokraatteja (FDP). Kinkel oli asianajaja ja Telekom-säätiön puheenjohtaja. Hän oli FDP:n puheenjohtaja 1993–1995.
Kinkel valmistui oikeustieteen tohtoriksi ja työskenteli sisä- ja ulkoministeriössä. Vuodet 1979–1982 hän oli ulkomaantiedustelupalvelu Bundesnachrichtendienstin johtaja.
Hän on ollut Saksan ulkoministeriön valtiosihteeri 1982–1991, liittopäiväedustaja 1994–2002, oikeusministeri 1991–1992 ja ulkoministeri 1992–1998.
Ulkoministerinä Kinkel vaikutti ratkaisevasti Suomen EU-jäsenyyden ratkeamiseen yhdessä valtiosihteeri Hans von Ploetzin kanssa.
WWE Elimination Chamber
Elimination Chamber oli World Wrestling Entertainmentin tuottama pay-per-view (PPV), mikä käytiin 21. helmikuuta 2010 Scottrade Centerissä St. Louisissa Missourissa. Elimination Chamberissa käytiin 7 ottelua, joista ensimmäinen on yleisön lämmitykseen tarkoitettu ns. "Dark-match". Nimi johtuu siitä, että kyseinen ottelu ei pääse lähetykseen. Päätapahtumana nähtiin World Heavyweights -mestaruusottelu. Elimination Chamber on viimeinen PPV ennen WrestleMania XXVI:tä.
Lähteet
1. http://www.wwe.com/shows/eliminationchamber/ 2. http://www.examiner.com/x-1734-Pro-Wrestling-Examiner~y2010m2d22-WWE-Elimination-Chamber-10-results
Lahden MM-hiihtojen dopingskandaali 2001
Lahden MM-hiihtojen 2001 dopingskandaali viittaa dopingtapaukseen, jossa 15.–25. helmikuuta 2001 pidettyjen Lahden MM-hiihtojen yhteydessä kuusi Suomen maastohiihtojoukkueen hiihtäjää jäi kiinni infuusioneste Hemohesin käytöstä.
Suomi menetti dopingrikkomusten takia kolme kilpailuissa voitettua mitalia. Lisäksi kiinni jääneet urheilijat, neljä mies- sekä kaksi naishiihtäjää, saivat kukin kahden vuoden kilpailukiellon, ja maastohiihtojoukkueiden päävalmentajat Kari-Pekka Kyrö ja Jarmo Riski sekä lääkärit Pirkka Mäkelä ja Juha-Pekka Turpeinen saivat elinikäisen toimitsijakiellon. Riskin ja Turpeisen toimitsijakielto purettiin myöhemmin kokonaan. Kyrön toimitsijakielto purettiin kotimaan osalta vuonna 2016 ja kokonaan vuonna 2017.
Dopingskandaalilla on ollut vaikutuksia Suomen maastohiihtoon niin urheilullisesti kuin taloudellisesti. MM-hiihtojen aikaista ja sitä edeltävää dopingin käyttöä on puitu julkisuudessa vielä vuosia tapahtumien jälkeen.
Tapahtumat
17. helmikuuta 2001 Jari Isometsä voitti takaa-ajokilpailussa hopeaa. Seuraavana päivänä hänen kuitenkin ilmoitettiin jääneen kiinni Hemohesin käytöstä, ja hän menetti voittamansa mitalin. 18. helmikuuta lehdistötilaisuudessa hän ilmoitti ottaneensa lääkettä Hiihtoliiton ulkopuolisen henkilön valvonnassa laskeakseen yli sallittujen rajojen nousseita hemoglobiiniarvojaan.
Mika Myllylä oli sijoittunut saman kilpailun perinteisen osuuden ykköseksi, muttei startannut iltapäivän takaa-ajoon. Janne Immonen puolestaan hiihti kilpailussa kymmenen parhaan joukossa, mutta keskeytti kilpailun sauvarikkoon.
22. helmikuuta Suomen miesten viestijoukkue voitti kultaa joukkueella Janne Immonen, Harri Kirvesniemi, Sami Repo ja Mika Myllylä. Heistä Immonen joutui dopingtestiin heti viestihiihdon jälkeen, ja koko Suomen hiihtojoukkue testattiin saman päivän iltana.
25. helmikuuta uutisoitiin toisen suomalaishiihtäjän dopingkärystä, ja seuraavana päivänä varmistui, että kyseessä oli viestijoukkueessa hiihtänyt Immonen. Näin ollen miesten viestijoukkue menetti voittamansa kultamitalin. Kultamitali meni lopulta Norjalle, joka onkin tästä asti ollut voittamaton miesten MM-viesteissä. thumb|225px|Hiihtoliiton lääkärinlaukku päätyi lopulta [[Urheilumuseon vitriiniin.]] 26. helmikuuta uutisoitiin, että Ala-Tikkurilan Shell-huoltoasemalle (Härkävaljakontie 30, Helsinki) oli jäänyt Hiihtoliiton lääkärilaukku, josta löytyi muun muassa Haes-steril-verenohennuslääkepusseja ja ruiskuja. Miesten päävalmentaja Kari-Pekka Kyrö kävi hakemassa laukun poliisilta.
28. helmikuuta neljän suomalaishiihtäjän kerrottiin antaneen positiivisen A-näytteen. Heistä Harri Kirvesniemi, Mika Myllylä ja Milla Jauho myönsivät aineiden käytön, ja neljänneksi hiihtäjäksi paljastui 6. maaliskuuta B-näytteiden valmistuttua Virpi Kuitunen. Näin ollen myös naisten viestijoukkueen voittama hopeamitali hylättiin, koska Jauho ja Kuitunen hiihtivät joukkueessa. Sen sijaan Kuitunen sai pitää 18. helmikuuta voittamansa takaa-ajon kultamitalin, koska oli antanut kilpailun jälkeen negatiivisen dopingnäytteen.
20. huhtikuuta kaikki kuusi kiinnijäänyttä väliaikaisessa kilpailukiellossa ollutta suomalaishiihtäjää – Isometsä, Immonen, Myllylä, Kirvesniemi, Jauho ja Kuitunen – tuomittiin kahden vuoden kilpailukieltoon. Lisäksi maastohiihtojoukkueiden päävalmentajat Kari-Pekka Kyrö ja Jarmo Riski sekä lääkärit Pirkka Mäkelä ja Juha-Pekka Turpeinen saivat elinikäisen toimitsijakiellon. Suomen Hiihtoliitto kumosi kotimaisen toimintakiellon Riskiltä vuonna 2004, Turpeiselta vuonna 2014 ja Kyröltä vuonna 2016. Kansainvälinen Hiihtoliitto purki Riskin ja Turpeisen kansainvälisen toimintakiellon vuonna 2015 sekä Kyrön toimintakiellon vuonna 2017.
Jälkipyykki
Kuitunen ja Jauho valittivat kilpailukieltojensa pituudesta, mutta se ei muuttunut jälkikäteen. Asiaa käsiteltiin Hiihtoliiton ja hiihtäjien välillä välimiesoikeudessa. Välimiehenä toiminut professori Ari-Matti Nuutila katsoi, että Kuitunen ja Jauho eivät tienneet joukkueen lääkärin antaneen tiputuksessa kiellettyä ainetta. Kari-Pekka Kyrö sen sijaan esitti vuonna 2008, että Kuitunen olisi ollut tietoinen asiasta. Kyrön mukaan Kuitunen keskeytti Brussonin MC-hiihtokilpailun joulukuussa 2000 tahallaan annettuaan edellisenä päivänä liian suuren hemoglobiiniarvon. Kyrö oli sopinut FIS-pomon kanssa asiasta.
Jari Isometsä kertoi myöhemmin, että Hemohesin olivat hänelle annostelleet Hiihtoliiton lääkärit Turpeinen ja Mäkelä, eikä hän kertonut tästä helmikuun 18. päivän lehdistötilaisuudessa suojellakseen muuta joukkuetta. Myöhemmin kävi myös ilmi, että Immonen katkaisi takaa-ajokilpailussa sauvan tahallaan, jotta keskeyttäisi kilpailun eikä joutuisi dopingtestiin.
Jälkikäteen Kari-Pekka Kyrö on väittänyt, että Suomen joukkue käytti Hemohesiä laskeakseen veridopingilla (mm. EPO:lla) nostettuja veriarvoja. Kyrön mukaan myös muiden maiden hiihtäjät olivat käyttäneet Kyrön hankkimaa Hemohesiä. Kyrö kertoi ehdottaneensa FISin pääsihteerin puhuttelussa, että FIS ratsaisi kisakylän kiellettyjen aineiden varalta.
Vaikutukset Suomen maastohiihtoon
Suomi menetti kahdeksi vuodeksi kuusi kärkihiihtäjäänsä, ja suomalaisten maastohiihtäjien menestys Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 oli vaisua. Ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1928 Suomi jäi kisoissa ilman maastohiihtomitalia, ja paras suomalaissijoitus oli Kaisa Variksen neljäs sija naisten 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Miesten hiihdossa paras sijoitus oli yhdistetyn urheilija Hannu Mannisen kahdeksas sija vapaan hiihtotavan sprintissä ja henkilökohtaisilla normaalimatkoilla vasta 30. sija (Kuisma Taipale 15 kilometrin perinteisellä ja Sami Pietilä 50 kilometrin perinteisellä). Miesten viestissä Suomi sijoittui historiallisen huonolle 11. sijalle ja kerran sen jälkeen sitäkin heikommin, sijalle 12 Oberstdorfin MM-kisoissa 2005.
Kiinnijääneistä urheilijoista Harri Kirvesniemi ilmoitti jo aiemmin lopettavansa uransa Lahden MM-hiihtoihin kokonaan. Muista hiihtäjistä Janne Immonen yritti paluuta kilpailukiellon jälkeen vuonna 2003, muttei tämän jälkeen osallistunut kansainvälisiin kilpailuihin. Uraansa pidemmälle jatkoivat Virpi Kuitunen, Milla Saari (o.s. Jauho), Mika Myllylä ja Jari Isometsä. Heistä ainoastaan Kuitunen onnistui tekemään paluun kansainväliselle huipulle. Saari ylsi vielä Suomen joukkueeseen Sapporon MM-hiihtoihin 2007, ja lopetti uransa kyseisen kauden jälkeen. Myllylä lopetti uransa kauden 2005 jälkeen ja Isometsä vuonna 2006, kun häntä ei valittu Torinon olympialaisiin. Suomen mieshiihto palasi arvokisamitalikantaan vasta vuonna 2009, kun Matti Heikkinen voitti pronssia Liberecin MM-kisojen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa.
Lahden MM-hiihtojen jälkeen monet Hiihtoliiton pääsponsorit purkivat sopimuksensa. Hiihtoliitto on joutunut talousvaikeuksiin myös vuosia tapahtumien jälkeen, ja muun muassa liiton toimitusjohtaja Jari Piirainen piti vuonna 2008 Kari-Pekka Kyrön Lahden dopingskandaaliin liittyviä paljastuksia ja median kirjoittelua syynä talousvaikeuksiin. Tilannetta ei ole helpottanut niin ikään Lahdessa kilpailleen Kaisa Variksen dopingkäryt Val di Fiemmen MM-hiihdoissa 2003 ja myöhemmin ampumahiihtäjänä alkuvuodesta 2008.
Lahti yritti vuonna 2008 hakea vuoden 2013 MM-hiihtoja, mutta kilpailut myönnettiin Italian Val di Fiemmelle. On spekuloitu, että vuoden 2001 dopingskandaalilla olisi ollut vaikutusta Lahden valitsematta jättämiseen. Vuoden 2015 MM-hiihdot puolestaan menivät Ruotsin Falunille, mutta Lahti sai MM-kisat jälleen järjestettäväkseen vuonna 2017.
Kirja, näytelmä ja elokuva
Tutkija Erkki Vettenniemi julkaisi vuonna 2012 pamfletin Lahden ansa. Mika Myllyahon näytelmä Kansanhiihto 2012 sivuaa skandaalia, kuten myös Mika Myllylän kuolemaa vuoden 2011 kesällä.
Arto Halonen on tehnyt jupakasta ja lajin dopingkysymyksestä dokumenttielokuvan Sinivalkoinen valhe, jonka ensi-ilta oli syksyllä 2012.
Populaarikulttuurissa
Hilpeänä yksityiskohtana monen mieleen dopingskandaalista ovat jäneet Suomen hiihtoliiton puheenjohtajan Paavo M. Petäjän heikolla englannilla – niin sanotulla tankeroenglannilla – antamat lausumat lehdistötilaisuuksissa.
Satiiriryhmä Itse Valtiaat on tehnyt Luuserien olympialaiset -levylleen (2005) kappaleen Kari-Pekka Kyrö tule taloon. Kappaleessa lauletaan muun muassa seuraavasti: "Kari-Pekka Kyrö tule taloon, se vaikka nostaisikin haloon, sul on meille hyödyllistä näyttöä. Kari-Pekka Kyrö tule taloon, niin et enää joudu outoon valoon, täällä taidoillesi löytyy käyttöä. Lääkelaukkumiehelle löytyy aina potilaita. Paavosta on poissa puhti. Anna sille annos tuhti. Vaikka sitä hemohesiä."
Palefacen kappaleessa Shangri-La (2010) lauletaan "Kurtse ynnä Puonti sekä Pynnönen ja Piippo, Juolahtaakin mieleeni Lahti, hemohes ja hiihto, Hurahuh-hah-hei, vinkkimiehen viskipullo, Se on valeosto, vasikka ja KRP".
Kolmas maininta Lahden dopingskandaalista löytyy Arttu Wiskarin Suomen muotoisen pilven alla -kappaleesta (2018), jossa lauletaan ''"Entä jos lääkelaukkua ei ois Shellille unohdettu?".
Teknoyhtye Business City laulaa näistä hiihtäjistä kappaleessaan Hiihtää Hiihtää (2018).
Lahden MM-hiihtojen dopingskandaalista julkaistaan syksyllä 2023 Ruutu-suoratoistopalvelussa draamasarja Lahti 2001. Kari-Pekka Kyröä esittää Tobias Zilliacus, Paavo M. Petäjää Pertti Sveholm, Mika Myllylää Johannes Holopainen ja Harri Kirvesniemeä Marc Gassot.
Hiekkarantaa
Hiekkarantaa on suomalaisen krautrock-duo Rättö ja Lehtisalon sekä laulaja-lauluntekijä Kauko Röyhkän yhteinen albumi, joka julkaistiin 18. helmikuuta 2009. Albumi sisältää Rättö ja Lehtisalo -henkistä musiikkia Röyhkän iskelmäsanoituksilla, jotka eivät kelvanneet iskelmälaulajille.
Hiekkarantaa pysyi helmi-maaliskuussa 2009 Suomen virallisella listalla 4 viikkoa, korkeimmillaan sijalla 7.
Susanne Gottberg
Gottberg valittiin vuonna 1994 vuoden nuoreksi taiteilijaksi, ja vuonna 2019 hän sai Suomen Taiteilijaseuran palkinnon. Vuonna 1991 hän sai Suomen taideyhdistyksen dukaattipalkinnon
Madagaskar olympialaisissa
Madagaskar osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokiossa 1964, ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa Montrealin 1976 ja Soulin 1988 kisoja lukuun ottamatta. Talviolympialaisissa maa on esiintynyt kahdesti, Torinossa 2006 ja Pyeongchangissa 2018, yhden alppihiihtäjän joukkueilla.
Johnny Vulture at Club Nightmare
Johnny Vulture at Club Nightmare on tanskalaisen Johnny Nightmaren ja suomalaisen Vulture Clubin yhteis-ep, jonka julkaisi porilainen Jungle Records tammikuussa vuonna 2009. Kuuden kappaleen ep sisältää kolme kappaletta kummaltakin orkesterilta.
Constance Wilson-Samuel
Constance Montgomery Slatkin (ent. Wilson-Samuel, o.s. Wilson, 8. tammikuuta 1908 Toronto – 28. helmikuuta 1953) oli kanadalainen taitoluistelija.
Wilson-Samuel kilpaili sekä yksinluistelussa että pariluistelussa. Yksinluistelussa Wilson-Samuel kilpaili kaksissa talviolympiakisoissa: Sankt Moritzissa 1928 hän sijoittui kuudenneksi ja Lake Placidissa 1932 neljänneksi. Garmisch-Partenkirchenissä hän vetäytyi kilpailusta. Urheilu-uransa huipennuksen Wilson-Samuel koki koti-MM-kilpailuissaan Montréalissa 1932, missä hän saavutti pronssia. Vuosien 1928 ja 1930 MM-kilpailuissa hän oli neljäs. Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailuista Wilson-Samuel voitti neljä kultaa ja yhden hopean, ja Yhdysvaltain mestaruuskilpailuista hän jäi mitaleitta vuosien 1923–1935 aikana vain kerran, vuonna 1928. Yhteensä Wilson-Samuel voitti maansa mestaruuskilpailuista yhdeksän kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Pariluistelussa vuonna 1926 Kanadan mestaruuden voittanut Wilson-Samuel osallistui vuodesta 1927 lähtien veljensä Montgomery Wilsonin kanssa pariluistelun arvokilpailuihin. Pari sijoittui Lake Placidin talviolympialaisissa viidenneksi sekä MM-kilpailuissa neljänneksi vuonna 1920 ja kuudenneksi vuonna 1932. Wilsonit voittivat Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailuista kolme kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin, ja Kanadan-mestaruuskilpailuista viisi kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Roadkill Cafe
Roadkill Cafe suomalaisen psychobilly-yhtye Vulture Clubin vuonna 2008 julkaistu ensialbumi. Sanoitukset, sävellykset ja sovitukset ovat Vulture Clubin lukuun ottamatta coverkappaletta ”About A Girl”, jonka alkuperäinen versio on Nirvanan albumilla Bleach.
Mattheus
Mattheus de Andrade Gama de Oliveira tai vain Mattheus (s. 7. heinäkuuta 1994) on brasilialainen jalkapalloilija. Mattheus on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hänen isänsä Bebeto on jalkapallon vuoden 1994 maailmanmestari. Mattheusista tuli maailmankuulu, kun Bebeto tuuletti ratkaistuaan puolivälieräottelun ikään kuin keinuttaisi lasta sylissään. Mattheus oli syntynyt edellisenä päivänä ja sai näin lempinimen "Kehtolapsi". Mattheus aloitti ammattilaisuransa vuonna 2012 Flamengossa. Hän pelasi vuosina 2012-2013 myös Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Sierra Leone olympialaisissa
Sierra Leone osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968. Kaksista seuraavista kisoista se jäi pois, mutta on ollut mukana kaikissa kesäolympialaisissa Moskovasta 1980 lähtien. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Sierra Leone ei ole saavuttanut yhtään olympiamitalia. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, ovat yltäneet nyrkkeilijä Israel Cole, jaetulla viidennellä sijalla kevyessä keskisarjassa Los Angelesissa 1984 ja yleisurheilija Eunice Barber, viides seitsenottelussa Atlantassa 1996.
Sierra Leonen olympiakomitea perustettiin vuonna 1964.
Historioitsijat ilman rajoja
Historioitsijat ilman rajoja on Suomessa vuonna 2015 perustettu järjestö. Suomen aiemman ulkoministerin Erkki Tuomiojan aloitteesta perustetun järjestön tavoitteena on tuoda historia aktiiviseksi osaksi julkista keskustelua sekä saattaa historioitsijoiden tieto ja näkemys osaksi konfliktien ratkaisua ja rauhanprosesseja. Suomen yhdistyksen lisäksi järjestöllä on kansainvälinen verkosto ja koordinaatiokomitea, joiden kanssa yhteistyössä järjestö pyrkii edistämään tavoitteitaan.
Historia
Erkki Tuomioja kutsui kesällä 2015 koolle joukon historioitsijoita, yhteiskunnallisia toimijoita ja vaikuttajia, joiden tapaamisesta muodostui järjestön perustava kokous. Uudelle järjestölle valittiin hallitus, johon valittiin muun muassa Pilvi Torsti, Janne Virkkunen ja Tuija Talvitie. Tuomioja valittiin hallituksen puheenjohtajaksi, ja hän on toiminut tehtävässä siitä lähtien. Aloitteen taustalla oli Tuomiojan huoli siitä, että historiaa käytetään usein väärin henkilökohtaisten poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Puutteellinen tieto historiasta tekee ihmisistä herkempiä poliitikkojen manipuloinnille ja historian myyttien ja propagandan levittämiselle. Järjestö pyrkii ehkäisemään historian väärinkäyttöä tuomalla historioitsijoita ja historiantuntemusta aktiivisempaa rooliin niin ihmisten tietoisuudessa kuin rauhanvälityksessäkin.
Järjestön tavoitteena on alusta asti ollut kansainvälistyminen ja historioitsijoiden tiiviimpi yhteistyö yli rajojen. Tätä tavoitetta silmälläpitäen järjestettiin toukokuussa 2016 Helsingin yliopistolla noin kolmesataa osallistujaa ympäri maailmaa kerännyt kansainvälinen konferenssi "Historians without Borders: The Use and Abuse of History in Conflicts", jonka päätöstilaisuudessa sovittiin kansainvälisen verkoston perustamisesta. Samalla nimitettiin koordinaatiokomitea ohjaamaan uuden verkoston työtä. Koordinaation jäsenet ovat Jan C. Behrends, Carl Bildt, Vasu Gounden, Margaret MacMillan, Erkki Tuomioja, Christina Twomey sekä Sergei Zhuravlev.
Toiminta
Järjestön 2016 julkaistussa antologiassa kuusitoista diplomatian, politiikan ja historian asiantuntijaa, kuten Timothy Garton Ash ja Martti Ahtisaari, kirjoittavat historian käytöstä ja väärinkäytöstä lisätäkseen ymmärrystä menneisyyttä, nykyaikaa ja tulevaisuutta.
Karhulampi (Kouvola, Kelesjärvi)
Karhulampi on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalassa, Paljakan länsipuolella sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,6 metriä mpy.
Jacques Charles Brunet
Jacques Charles Brunet (1780−1864) oli ranskalainen bibliografi. Hän julkaisi uudestaan abbé R. Duclos’n Manuel du libraire et de l’amateur de livres (1860−1865, 6 nidettä), johon Pierre Deschamps ja Pierre-Gustave Brunet ovat 1878−1880 julkaisseet kaksi täydennysnidosta. Se on tärkeä apu harvinaisten teosten tunnistamisessa. Merkittävä on myös Recherches sur les éditions originales de Rabelais (1852).
Mollie Phillips
Mollie Doreen Phillips  (27. heinäkuuta 1907 Lontoo – 15. joulukuuta 1994) oli brittiläinen taitoluistelija ja taitoluistelutuomari.
Phillips oli Yhdistyneen kuningaskunnan lipunkantaja Lake Placidin talviolympialaisten 1932 avajaisissa, mikä teki hänestä maan ensimmäisen naispuolisen lipunkantajan olympiakisojen avajaisissa. Naisten yksinluisteluun Lake Placidissa osallistunut Phillips sijoittui yhdeksänneksi, ja Garmisch-Partenkirchenissä hänen sijoituksensa oli 11.
Urheilu-urallaan Phillips saavutti yhden kansainvälisen arvokisamitalin, pronssin Rodney Murdochin kanssa vuoden 1933 EM-kilpailujen pariluistelusta. Kisat pidettiin Phillipsin kotikaupungissa Lontoossa. Yksinluistelussa Phillips sijoittui MM-tasolla yhdeksänneksi vuosina 1932 ja 1934 sekä seitsemänneksi vuonna 1936. Euroopan-mestaruuskilpailujen yksinluistelussa Phillips sijoittui seitsemänneksi vuonna 1933, yhdeksänneksi vuonna 1934 ja kahdeksanneksi vuonna 1935.
Phillips oli ensimmäinen naispuolinen ISU:n alaisuudessa järjestetyn kilpailun taitoluistelutuomari ja ensimmäinen MM-kilpailuissa (1953) tuomaritehtävissä toiminut nainen.
Marika Reebs
Marika Hannele Reebs (s. 21. joulukuuta 1979 Helsinki) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen 400 metrin aitajuoksija. Kilpa-uransa ajan hän edusti Keravan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Ari Nummela. Kalevan kisoista Reebs saavutti hopeaa 400 metrin aitajuoksussa vuonna 2001. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2007 jälkeen.
Laurids Bruun
Laurids Valdemar Bruun, kirjailijanimi van Zanten, (25. kesäkuuta 1864 Odense, Tanska – 6. marraskuuta 1935) oli tanskalainen kirjailija, alkuaan tilastollisen konttorin virkamies. Hän keskittyi 1890-luvun loppupuolella yksinomaan kirjailijan uraan ja julkaisi sittemmin runsaan sarjan kertomuksia, joista kuitenkin vasta myöhemmät alkoivat saada huomiota. Niistä mainittakoon Kronen (1902), romanttinen, puolihistoriallinen Alle synderes konge, Absalons saga (1904–1905), Den evige, Pan (suomeksi 1908), Midnatssolen (1907).
Torsten Svanström
thumb|right|HIFK:n Suomen-mestarijoukkue vuodelta 1930. Torsten Svanström takarivissä neljäs oikealta. Torsten Svanström (31. heinäkuuta 1904 Helsinki – 9. huhtikuuta 1970 Helsinki ) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Jalkapallossa Svanström edusti urallaan HIFK:ta ainakin vuosina 1927–1932 ja 1936. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1930 ja 1931. Kaikkiaan Svanström pelasi neljän kauden aikana 17 Mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Hän edusti Suomen maajoukkuetta vuonna 1929 yhdessä maaottelussa, joissa hän teki yhden maalin.
Jääpallossa Torsten ”Tjycken” Svanström edusti niin ikään HIFK:ta. Jääpallouransa hän aloitti vuonna 1921 HIFK:n silloisessa kolmosjoukkueessa 17-vuotiaana. Seuraavana vuonna hän nousi seuran ykkösjoukkueeseen välihyökkääjäksi. Jääpallo oli hänen ykköslajinsa, vaikka jalkapallossakin tuli menestystä. Myöhemmin hän siirtyi joukkueensa puolustuksen keskustueksi, missä roolissa hän esiintyikin pääosan urastaan. Jääpallossa hän saavutti kuusi Suome mestaruutta vuosina 1934, 1935, 1938, 1939, 1941 ja 1944. Viimeisen mestaruuden saavuttaessaan hän oli 39-vuotias. Jääpallomaajoukkueessa hän pelasi 11 A- ja neljä B-maaottelua.
Nuorempana Svanström kilpaili myös pikaluistelussa, uinnissa ja hiihdossa.
Global World Series 1956
Global World Series 1956 oli toinen kolmesta ns. baseballin ei-ammattilaisten maailmanmestaruusturnauksesta. Se pelattiin edellisvuoden tapaan Milwaukeessa, Yhdysvalloissa 7.-13. syyskuuta 1956. Kilpailuun osallistui kahdeksan joukkuetta eri puolilta maailmaa. Isäntämaan edustajana oli tällä kertaa Allen Dairy, Fort Wayne, Indiana, joka voitti kansallisen puoliammattilaisturnauksen Wichitassa. Kanadaa edusti North Battleford Beavers ja Japania Nippon Oil Cal-Tex joukkue Jokohamasta. Kolumbiasta, Meksikosta ja Puerto Ricosta paikalla olivat vanhaan malliin All-star joukkueet. Havaijin edustajana turnauksessa esiintyi Honolulu Red Sox, joka oli ainoa ensimmäisen vuoden seurajoukkueista, joka oli toistamiseen mukana. Euroopan mestarina turnaukseen osallistui Alankomaiden joukkue Honkballers.
Turnauksessa käytettiin systeemiä, jossa joukkue putosi kilpailusta kärsittyään kaksi tappiota.
Turnauksen ottelut
Kisojen suurin pommi koettiin kolmannella kierroksella, kun Japani onnistui voittamaan isäntäjoukkueen oltuaan kolmen vuoroparin jälkeen jo 0-3 tappiolla. Japani jäi tässä vaiheessa turnauksen ainoaksi tappiottomaksi joukkueeksi.
Havaijin voitettua Japanin oltiin tilanteessa, jossa jäljellä oli kolme joukkuetta, joilla jokaisella oli yksi tappio. Arvonnan perusteella yhdysvaltalaiset pääsivät suoraan loppuotteluun ja Havaiji joutui uudelleen Japania vastaan.
Lopulliset sijoitukset
Global World Series Champion 1956
200px Fort Wayne Allen Dairy