cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fridtjof Nansen -luokka
Taustaa
Norjan sijainti Naton pohjoisella sivustalla lähellä Neuvostoliiton Barentsinmeren laivastotukikohtia teki siitä kylmän sodan aikana strategisen kumppanin. Tuloksena oli merkittävät taloudelliset panostukset laivastoon sekä estämään Neuvostoliiton sukellusveneiden pääsy Atlantille että suojaamaan Norjan rannikkoa mahdolliselta maihinnousulta. Kylmän sodan loppuaikoina laivaston merkittävimpänä kalustona olivat viisi Oslo-luokan fregattia, jotka oli otettu palvelukseen 1966-1967. Nämä suhteellisen pienet alle 2000 tonnin alukset pohjautuivat Yhdysvaltain laivaston Dealey-luokan saattuehävittäjiin ja ne oli osittain Yhdysvaltain rahoittamia. Oslo-luokan alusten korvaamisen suunnittelu aloitettiin 1990-luvun alussa, jolloin kylmän sodan päättyminen oli jo havaittavissa. Kuitenkin Barentsinmerelle sijoitettu Venäjän pohjoinen laivasto ja sen runsaslukuisat sukellusveneet loivat edelleen suurimman uhan.
Norjan laivasto määritteli monikäyttöisen aluksen aloittaessaan tarjouskilpailun, joka käsitti mahdollisesti kuuden hankittavan aluksen sekä suunnittelun että toteutuksen vuonna 1997. Vaatimuksista tärkeimpänä oli kuitenkin sukellusveneidentorjuntakyky. Tarjouskilpailu herätti runsaasti huomiota Euroopassa ja Yhdysvalloissa ja tarjouksista valittiin 1998 kolme tarkempaa käsittelyä varten. Nämä kolme olivat:
Lopulta pitkällisten neuvottelujen päätteeksi vahvistettiin hankinnan hinta. Sopimus allekirjoitettiin 23. kesäkuuta 2000 ja sen mukaan telakka toimittaa viisi fregattia 220 miljardin Espanjan pesetalla, joka vahvistettiin lopulta telakan kanssa 14 miljardiksi Norjan kruunuksi. Kauppa oli siihen astisista Norjan puolustushallinnon kaupoista suurin.
Alukset
Alukset tilattiin 23. kesäkuuta 2000 Bazanilta Espanjasta.
Petter Eliassen
Petter Eliassen (s. 1. joulukuuta 1985) on norjalainen maastohiihtäjä.
Eliassen hiihti maailmancupissa vuosina 2009–2014. Aktiivisesti hän kiersi cupia vuosina 2010–2012 hiihtäen muina vuosina lähinnä Pohjoismaissa järjestetyissä osakilpailuissa. Eliassen osallistui maailmancupiin ensimmäisen kerran Trondheimissa maaliskuussa 2009 sijoittuen 50 kilometrin perinteisen tyylin yhteislähtökilpailussa 21:nneksi. Parhaimmillaan hän oli neljäs Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2013.
Maailmancup-uransa jälkeen Eliassen on keskittynyt Ski Classics -maratonhiihtoihin. Hän voitti vuonna 2015 König Ludwig Laufin, Vaasahiihdon, Birkebeinerrennetin sekä Årefjällsloppetin ja samalla sarjan kauden 2014–2015 kokonaiskilpailun.
Eliassen sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2011 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 15:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 50 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa 14:s. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eliassen saavutti pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2008.
Sakura (1911)
Sakura oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1912 valmistunut Sakura-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1907 hankinnoissa Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 31. maaliskuuta 1911. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 20. joulukuuta ja valmistui 21. toukokuuta 1912.
Palvelus
Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 toisen luokan hävittäjäksi ja poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
Raili Eronen & Twangers
Vuoden 2005 kakkosalbumilla soittavat Torsti Korjan (kitarat) lisäksi Lasse Pesonen (basso), Satu Liikkanen (urut) ja Jouni Rydenfelt (rummut).
Dutchessin piirikunta
Dutchessin piirikunta on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta, joka on osa New Yorkin metropolialuetta.
Väestö
Kotitalouden mediaanitulot olivat 68 891 dollaria vuonna 2010. Köyhyysrajan alapuolella oli 8,9 % vuonna 2009.
Jules Breton
Jules Adolphe Aimé Louis Breton (1827 Courrières, Pas-de-Calais, Ranska − 1906) oli ranskalainen taidemaalari ja runoilija. Maalauksissaan hän kuvasi ihannoivaan sävyyn ranskalaista maalaiselämää erityisesti Bretagnen seuduilla. Hän julkaisi muun muassa runokokoelmat Les champs et la mer (1875) ja Jeanne (1880) sekä suorasanaisessa muodossa omaelämäkerralliset La vie d’un artiste (1890) ja Un peintre paysan (1896) sekä La peinture (1904). thumb|upright|left|Breton: Kehrääjä.
Simpsonit (32. tuotantokausi)
'''Simpsonien 32. tuotantokausi''' käynnistyi Yhdysvalloissa Fox-kanavalla 27. syyskuuta 2020. Suomessa kausi alkoi 7. kesäkuuta 2021. Tuotantokausi sisältää Simpsonien 700. jakson.
Stamátios Nikolópoulos
Stamátios Nikolópoulos oli kreikkalainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Ateenan olympialaisissa 1896 sekä aika-ajossa että sprintissä. Aika-ajossa hän ajoi saman ajan kuin Itävallan Adolf Schmal, joten he kisasivat toisesta sijasta uudelleen. Nikolópoulos voitti tämän kilpailun yli sekunnin erolla ja sai hopeaa.
Helmuth James von Moltke
thumb|Helmuth James Graf von Moltke Helmuth James Graf von Moltke (11. maaliskuuta 1907 – 23. tammikuuta 1945) oli saksalainen juristi, Adolf Hitlerin vastaisen opposition jäsen natsi-Saksassa, ja yksi Kreisaun piirin, erään vastarintaryhmän perustajajäsen. Hän oli sotamarsalkka Helmuth von Moltken veljen pojanpojanpoika.
Helmuth von Moltke ei ollut mukana Hitlerin vastaisessa salaliitossa, mutta Gestapo pidätti hänet tammikuussa 1944, koska hän oli kertonut eräälle kollegalleen poliisin etsivän tätä. Moltke oli joka tapauksessa vastustanut Hitlerin tappamista, sillä hän uskoi natsijohtajan kuoleman tekevän hänestä vahvan marttyyrin. Siitä huolimatta vangittuja salaliittolaisia kuulusteltaessa hänen nimensä tuli esille ja hänet tuomittiin kansantuomioistuimessa kuolemaan. Moltke teloitettiin Plötzenseen vankilassa tammikuussa 1945.
Zorro (vuoden 1957 televisiosarja)
Zorro on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka perustuu alun perin Johnston McCulleyn vuonna 1919 luomaan sankariin Zorroon. 78-osaisen sarjan tuotti Walt Disney Productions, jota esitettiin vuosina 1957–1959. Sarjan nimikkosankaria esitti Guy Williams. Sarjan päätyttyä siitä tuotettiin vielä neljä erikoisjaksoa vuosina 1960–1961.
Juoni
Sarjan toinen tuotantokausi siirtää tarinan Pueblo de los Angelesista Montereyhin, jossa Zorro yrittää selvittää roistojen suunnitelmat ryöstää Kaliforniaan saapuvaa rahalastia. Tutkiessaan tarkemmin hän saa selville kiinnostuksen kohteena olevan naisen olleen roistojen pomon tytär Ana Maria Verdugo. Estettyään roistot Zorro kohtaa vanhan ystävänsä Ricardo del Amon, joka on myös kiinnostut Ana Mariasta. Diego on aikeissa luopua sankarin roolista mennäkseen naisen kanssa naimisiin, mutta isänsä puhuu hänet ympäri. Diego jättää hyvästi Ana Marialle ja palaa Pueblo de los Angelesiin, jossa hän jatkaa Zorrona.
Sarjakuva
Suosion myötä helmikuussa 1958 alettiin julkaisemaan televisiosarjan pohjalta sarjakuvia Walt Disney Presents: Zorro, jonka kuvitti Alex Toth. Sittemmin useat Euroopan maat tekivät sarjan pohjalta Zorro-sarjakuvia, muun muassa Ranskassa julkaistiin 1970- ja 1980-luvulla Jean-Marie Nadaudin käsikirjoittamana ja Robert Rigotin kuvittamana.
Horpunlampi
Horpunlampi on Etelä-Savossa Pertunmaalla Koirakiven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,3 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Rynnäkköpanssarivaunu
thumb|300px|Yhdysvaltalainen M2 Bradley rynnäkköpanssarivaunu. Rynnäkköpanssarivaunu on panssarivaunutyyppi, jonka tarkoituksena on kuljettaa taistelukentälle jalkaväkeä ja tukea sitä taistelussa. Rynnäkköpanssarivaunu on tela-alustainen, kevyesti panssaroitu ja aseistettu tykillä tai konetykillä, sekä mahdollisesti myös panssarintorjuntaohjuksilla. Rynnäkköpanssarivaunuja voidaan käyttää myös tiedustelutehtävissä.
Ominaisuudet
Rynnäkköpanssarivaunun perusominaisuudet: thumb|300px|Suomen puolustusvoimien neuvostovalmisteinen [[BMP-2-rynnäkköpanssarivaunu]]
Panssarointi
Rynnäkköpanssarivaunun panssarointi on huomattavasti kevyempi kuin taistelupanssarivaunun, mutta kuitenkin parempi kuin miehistönkuljetusvaunuissa. Panssarointi vaihtelee muutamasta millimetristä 100 millimetriin. Raskain panssarointi sijaitsee yleensä rynnäkköpanssarivaunun keulassa. Panssaroinnin tarkoitus on suojata sotilaita jalkaväen käsiaseilta, mutta ei alikaliiperiammuksilta, panssarintorjuntaohjuksilta tai ontelokranaateilta. Rynnäkköpanssarivaunussa voi olla myös reaktiivipanssarointi.
Aseistus
Yleensä rynnäkköpanssarivaunut on aseistettu konetykillä, jotkut mallit panssarivaunukanuunalla. Pääaseen lisäksi rynnäkkövaunussa voi olla yksi tai useampi konekivääri ja mahdollisesti panssarintorjuntaohjusten ampumalaite tai mahdollisuus ampua ohjuksia pääaseen putkesta. Myös kevyitä ilmatorjuntaohjusjärjestelmiä voidaan yhdistää vaunuun.
Liikkuvuus
Rynnäkköpanssarivaunun tärkein ominaisuus on hyvä liikkuvuus. Vaikka se on tiellä hitaampi kuin vastaavat pyöräalustaiset ajoneuvot, se kykenee telojensa ansiosta liikkumaan maastossa monipuolisemmin. Rynnäkköpanssarivaunun massa on yleensä 13–30 tonnia. Huippunopeus on yleensä 50–70 km/h.
Kuljetusmahdollisuudet
Koska rynnäkköpanssarivaunut on tarkoitettu kuljettamaan jalkaväkeä, täytyy niissä olla siihen tarkoitettu tila. Tämä on lähes poikkeuksetta sijoitettu vaunun takaosaan. Yleensä miehistötilassa on tilaa 6–13:lle sotilaalle.
Käyttö
Rynnäkköpanssarivaunulla kuljetetaan jalkaväkeä taistelukentälle tai sen välittömään läheisyyteen, minkä jälkeen sen ensisijaisena tehtävänä on tukea jalkaväkeä suorasuuntaustulella. Panssarintorjuntaohjuksin aseistetut rynnäkkövaunut voivat tuhota myös vihollisen raskaasti panssaroituja ajoneuvoja.
Richard Grainger
thumb|Grey Street Newcastlen keskustassa. Richard Grainger (1797–1861) oli englantilainen kiinteistöalan yrittäjä. Hän vaikutti suuresti siihen, miltä Newcastlen keskusta näyttää nykyisin, sillä hän rakennutti sinne monia merkittäviä osia vuosina 1835–1842. Grainger kehittyi kahdessakymmenessä vuodessa rakennustöiden hanslankarista Koillis-Englannin suurimmaksi kiinteistöalan toimijaksi. Hän rakennutti Eldon Squaren, Leezes Terracen, Royal Arcaden ja Grainger Marketin.
Grainger käytti useita nimekkäitä paikallisia arkkitehtejä, kuten John Dobsonia, John Stokoeta, John ja Benjamin Greeniä, Thomas Oliveria ja John Wardlea. Grainger Marketiksi kutsuttua toria pidettiin omana aikanaan ennennäkemättömän suurellisena marmorisine suihkulähteineen, ja sen kaasuvaloilla valaistuihin avajaisiin osallistui yli kaksituhatta ihmistä. Graingerin saama tilaisuus uudistaa ja suunnitella koko kaupungin keskusta oli harvinaislaatuinen; Georges-Eugène Haussmann pääsi tekemään saman Pariisille vuosikymmeniä myöhemmin Napoleon III:n aikana. Erilaiset hankkeet eivät aina olleet kannattavia, ja Grainger viettikin elämänsä viimeiset vuosikymmenet varattomana ja sivussa julkisuudesta.
Newcastlen vanha keskusta, Grainger Town, on nimetty Graingerin mukaan. Grainger Townissa on 450 rakennusta, joista lähes puolet on museoviraston suojelemia. Alue oli 1970-luvulla rappeutumassa pahasti, mutta vuosina 1997–2003 siellä toteutettiin laajamittainen kehityshanke, jonka aikana rakennuksia kunnostettiin ja alueelle tuotiin uutta elämää ja työpaikkoja.
Exclusive
Exclusive on R&B-artisti Chris Brownin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2007.
Taustatietoa
Albumi sijoittui sijalle neljä Billboard 200 -listalla. Ensimmäisen viikon aikana albumia myytiin 295 000 kappaletta. Albumin ensimmäinen single "Wall to Wall" julkaistiin toukokuussa 2007, mutta se ei saanut merkittävää huomiota. Se oli Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan 79. sijalla. Syyskuussa 2007 julkaistiin albumin toinen single "Kiss Kiss", jolla vieraili T-Pain. Toinen single menestyi edeltäjäänsä paremmin sijoittuen Billboard Hot 100 ja Uuden-Seelannin singlelistojen kärkeen. Saman vuoden joulukuussa julkaistiin albumin kolmas single "With You", joka menestyi myös hyvin. Se sijoittui Billboard Hot 100 -listan toiselle sijalle.. . Uuden-Seelannin listalla sijoitus oli jälleen ensimmäinen sija. Albumin neljäs single "Take You Down" julkaistiin huhtikuussa 2008. Se ei menestynyt erityisen hyvin: Billboard Hot 100 -listan 43. sija. 3. kesäkuuta 2008 albumista julkaistiin Deluxe Edition nimellä Exclusive: The Forever Edition. Deluxe Editionilta julkaistiin kaksi singleä "Forever" ja "Superhuman", joista ensimmäinen sijoittui Billboard Hot 100 -listan toiselle sijalle ja ykköspaikalle Irlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Toinen single "Superhuman" ei saavuttanut merkittävää huomiota. Singlellä vierailee naislaulaja Keri Hilson.
Hyökkäysvaunurykmentti
Hyökkäysvaunurykmentti (HvR) oli 15. heinäkuuta 1919 perustettu Suomen armeijan panssariaselajin joukkoyksikkö, joka sijoitettiin Santahaminaan mahdollisesti siksi, että sen siirtäminen tukemaan Viron vapaussotaa olisi helppoa. Hyökkäysvaunurykmentti siirrettiin Santahaminan varuskunnasta Poltinahon varuskuntaan Hämeenlinnaan 3. syyskuuta 1921. Vuonna 1925 Hyökkäysvaunurykmentti supistettiin Hyökkäysvaunupataljoonaksi ja 1927 Erilliseksi hyökkäysvaunukomppaniaksi, joka syyskuussa 1939 muutettiin Panssarivaunupataljoonaksi.
Perustaminen
Päätöksen yksikön perustamisesta teki valtionhoitaja Mannerheim. Hyökkäysvaunurykmentin komentajaksi määrättiin Hämeen ratsurykmentin suomalainen majuri Harry Uno Alfthan. Myös monet muut Hyökkäysvaunurykmentin henkilökuntaan kuuluvat olivat ratsuväessä palvelleita. Rykmenttiin valittavista asevelvollisista oli annettu tarkat määräykset. Henkilöstön tekniseen osaamiseen ja poliittiseen luotettavuuteen kiinnitettiin erityistä huomiota.
Kalusto ja koulutus
Hyökkäysvaunurykmentille tilattiin kalustoksi Ranskasta 32 ensimmäisen maailmansodan aikaista, kunnostettua Renault FT-17 -panssarivaunua. Vaunuista vain 14 oli varustettu tykillä. Konekiväärillä varustetut vaunut oli varustettu 8 mm:n ilmajäähdytteisellä 1914-mallisella Hotchkiss-konekiväärillä. Tykillisissä Renaulteissa oli aseistuksena 37 mm:n Puteaux-tykki. Ne tulivat valmiiksi jaettaviksi 26. elokuuta 1919. Ranskan pyynnöstä kaksi vaunua, yksi konekiväärillinen ja yksi tykillinen, lainattiin Viroon tukemaan Luoteis-Venäjän armeijan hyökkäystä syys-lokakuussa kohti Petrogradia. Osaston johtajaksi tuli ranskalaisista opetusupseereista luutnantti d'Arcier. Komennus Viron vapaussodassa kesti 17. lokakuuta 1919 – 9. huhtikuuta 1920. Osaston vaunut tulivat huonokuntoisina takaisin, minkä vuoksi Ranska hyvitti korjauskuluja lähettämällä kaksi uutta vaunua Ranskasta.
Suomalaisen ajattelun mukaan panssarivaunut katsottiin tykistöön liittyviksi, minkä vuoksi Hyökkäysvaunurykmentti koostui kahdesta patteristosta, jotka kummatkin jakautuivat kolmeen patteriin, joista jokainen jakautui kahteen jaokseen. Jokaisessa jaoksessa oli kaksi panssarivaunua: yksi konekiväärillinen Renault ja yksi tykillinen Renault. 24:n panssarivaunun lisäksi oli patterien päällikköjen vaunut, jolloin kahdessa patteristossa oli yhteensä 30 panssarivaunua.
Panssarivaunujoukkojen kehittäminen oli pitkälti rykmentin komentajan eversti Aarne Sihvon vastuulla. Sihvo oli saanut Ranskasta hyökkäysvaunuoppia, jota nyt sovellettiin kehitettäessä suomalaisia panssarivaunujoukkoja. Hän laati monia ohjesääntöjä, joilla oli suuri merkitys uudessa aselajissa. Komentajan vaihtuessa vuonna 1923 alkoi panssariaselajin alamäki. Rykmentti pienennettiin vuoteen 1927 mennessä Hyökkäysvaunukomppaniaksi. Kehityssuunta oli päinvastainen kuin muualla Euroopassa, jossa panssarijoukkoja kehitettiin voimakkaasti.
Hyökkäysvaunurykmentissä ei tulitoimintaa käsitteleviä ohjeita juurikaan ollut. Käytössä oli yleisesikunnan kirja ”Ohjeita keveiden hyökkäysvaunujen käytössä ja ohjauksessa”. Se kertoi tulitoiminnasta vain tulen ulottuvuuden ja painotti tulen keskittämistä. Panssarivaunujen ampumatarvikkeet olivat huomattavan kalliita. Tämän takia ampumaharjoitteluun varatut ampumatarvikemäärät olivat usein liian vähäisiä. Vuonna 1922 ampumatarvikkeita oli vain neljä kappaletta ampujaa kohden. Vaunuissa ei ollut vakautettua asejärjestelmää, mutta ammuntaa harjoiteltiin silti liikkeestä. Liikeammunnan tulokset olivat heikkoja. Ennen talvisotaa ei käytössä ollut ampumatoimintaa käsitteleviä ohjeita. Koulutus ja ampumatoiminta perustuivat perimätietoon. Edellä mainitut tekijät huomioon ottaen ei panssarivaunujen tulitoiminnalta voitu odottaa ihmeitä. Pienet laukausmäärät korkeintaan totuttavat miehistön tulitoimintaan, mutta varsinaista ampumataitoa ne eivät juuri kehitä. Panssarivaunujoukon johtaminen ilman hyviä viestivälineitä on vaikeaa. Vaunujen liikkuessa kova melu ja huono näkyvyys varsinkin toimittaessa luukkujen alta hankaloittavat toimintaa entisestään. Tehokkainta johtaminen on radiolla. Ennen talvisotaa ei vaunuissa ollut radioita, joten johtaminen perustui käsi-, lippu-, vihellyspilli- ja sisämerkkeihin. Sisämerkeillä johdettiin omaa vaunua ja muilla merkeillä muita vaunuja. Esityksiä radiokaluston ja vaunupuhelimien hankkimiseksi tehtiin, mutta radioita ja puhelimia ei talvisotaan mennessä saatu. Kaluston puuttuessa ei sodan syttyessä ollut minkäänlaisia perusteita viestitoiminnalle. Kun radioita myöhemmin saatiin, olivat toimintamallit kehitettävä täysin tyhjältä pohjalta.
Muuta
Viipurilaisten naisten lahjoittama Ellinor Vivalon suunnittelema Hyökkäysvaunurykmentin lippu vihittiin 16. toukokuuta 1922. "Lippuvaate on kooltaan 80 x 95 cm. Tangon vapaana olevan osan pituus on 210 cm, Lippuvaate on tummanharmaata silkkiä, reunus palteellinen. Lipussa on vilja-aiheinen reunuskoristelu. Lipun keskusaiheena on auringon kuva mallia vuodelta 1665. Tämän auringon kuvan keskellä on teräksen värinen kypärä."
Suzhou (Anhui)
Suzhou (, pinyin: Sùzhōu Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Anhuin maakunnan pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 200 kilometriä maakunnan pääkaupunki Hefeistä pohjoiseen. Prefektuurin pinta-ala on 9 787 neliökilometriä ja väkiluku 5,35 miljoonaa (2010). Heistä 1 647 642 asui tuolloin prefektuurin kaupunkimaisen keskuspiirin (Yongqiao) alueella.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Hezen ja Xuzhoun, idässä Suqianin, etelässä Bengbun sekä lännessä Huaibein ja Shangqiun prefektuuritason kaupunkeihin.
Ilmasto
Suzhoussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja keskimääräinen sademäärä 750 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 1 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 210 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 19 millimetriä.
Hallinnollinen jako
thumb|200px|left|Suzhoun piirikuntatason aluejako. Piirikuntatasolla Suzhoun prefektuuri jaetaan yhteen kaupunkipiiriin ja neljään piirikuntaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kartassa): 1. Yongqiao, kaupunkipiiri (埇桥区) 2. Dangshan, piirikunta (砀山县) 3. Xiaon piirikunta tai Xiaoxian (萧县) 4. Lingbi, piirikunta (灵璧县) 5. Sin piirikunta tai Sixian (泗县)
Robert Ripley
Robert Leroy Ripley (25. joulukuuta 1890 – 27. toukokuuta 1949) oli yhdysvaltalainen piirtäjä, yrittäjä ja harrastaja-antropologi, joka loi viikoittaisen julkaisun Ripleyn usko tai älä!. Se sisälsi sarjakuvia, joita Ripley oli piirtänyt ollessaan maailmanmatkalla etsimässä omalaatuisia ihmisiä, asioita ja tapahtumia. Sarjaa on laajennettu radio-ohjelmaksi ja televisiosarjaksi, jota Suomessa on esittänyt Nelonen.
Ripley menehtyi sydänkohtaukseen 27. toukokuuta vuonna 1949 kesken sarjan kuvausten. Hänen seuraajansa jatkavat hänen perintöään, ja sarjakuvaa tehdään edelleen.
Ilja Lagutenko
Ilja Igorevitš Lagutenko (s. 16. lokakuuta 1968 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen muusikko ja Mumi Troll -yhtyeen johtaja.
Lagutenko syntyi Moskovassa. Pian hänen syntymänsä jälkeen hänen isänsä kuoli ja perhe muutti Vladivostokiin. Koulussa hän syventyi opiskelemaan kiinaa. Lagutenko myös lauloi lapsikuorossa, joka matkusti ympäri Venäjää. Hän perusti Mumi Troll -yhtyeen vuonna 1983. Yhtye keräsi mainetta Vladivostokissa, mutta hajosi välillä Lagutenkon jouduttua suorittamaan asevelvollisuuttaan.
Vuonna 1992 hän valmistui Kaukoidän yliopistosta Vladivostokista ja työskenteli Kiinassa ja Britanniassa konsulttina.
Lagutenkolla on asunto Moskovassa, Lontoossa ja Riiassa. Hän on eronnut ja hänellä on yksi lapsi, Igor-niminen poika. Lagutenko on kiinnostunut siperiantiikerin suojelusta.
Glamour-aikakauslehti valitsi Lagutenkon vuoden mieheksi marraskuussa 2005.
Chapter One
Chapter One on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Ella Hendersonin esikoisalbumi, julkaistiin syksyllä 2014. Albumin kappaleita työstivät artistin itsensä lisäksi muun muassa Ryan Tedder, Babyface ja Emeli Sandé. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37.
Hendersonin mukaan albumi on kuin päiväkirja. "Halusin, että jokainen kappale selittää jonkin tilanteen, ja seuraava kappale ikään kuin käy läpi sen tilanteen", laulaja kertoi Digital Spylle kesällä 2014. Albumin ensimmäinen single, "Ghost", julkaistiin Isossa-Britanniassa 8. kesäkuuta 2014. Kappale ylsi singlelistan kärkeen sekä Isossa-Britanniassa että Irlannissa.
Toinen single, "Glow", julkaistaan 14. syyskuuta 2014. Sen virallinen musiikkivideo ladattiin YouTubeen 8. elokuuta.
Hachim Mastour
Maajoukkueura
Italiassa marokkolaisille vanhemmille syntynyt Mastour sai luvan edustaa maajoukkuetasolla joko Italiaa tai Marokkoa. Alle 16-vuotiaissa hän edusti Italiaa. Kesäkuussa 2015 Mastour kuitenkin debytoi Marokon jalkapallomaajoukkueessa Afrikan-mestaruuskarsinnassa Libyaa vastaan ollen maan historian nuorin maajoukkuepelaaja.
Kongon tasavalta kesäolympialaisissa 2016
Kongon tasavalta osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kymmenen urheilijaa viidessä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi kuulantyöntäjä Franck Elemba. Elemba oli lähellä tuoda maalle sen historian ensimmäisen olympiamitalin, hänen sijoituksensa kuulantyönnössä oli neljäs maan ennätyksellä 21,20 metriä.
Teo Torriatte (Let Us Cling Together)
Teo Torriatte on brittiyhtye Queenin kappale, joka on sävelletty Japania varten. Se ilmestyi vuonna 1976 albumilla A Day at the Races. Levy-yhtiö EMI oli yhteistyössä tekemässä albumia, jonka kappaleet tehtiin Japania kunnioittaen. Kappaleen tuottoa lahjoitettiin Japanin Punaiselle Ristille.
Osa kappaleen kertosäkeistöistä lauletaan japaniksi kiitoksesi yhtyeen alkuaikoinaan saamasta suosiosta Japanissa.
Ferdinand II
Ferdinand II voi tarkoittaa ainakin seuraavia hallitsijoita:
ZSU-57-2
ZSU-57-2 on neuvostoliittolainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Se esiteltiin ensimmäistä kertaa julkisuudessa 7. marraskuuta 1957. Jo Neuvostoliiton aikana niitä alettiin korvata käytöstä ZSU-23-4-vaunuilla, mutta vaunu on edelleen käytössä joidenkin maiden asevoimissa.
Ominaisuudet
thumb|vasen|ZSU-57-2 eri suunnilta ja suhteessa henkilön kokoon piirustuksessa. ZSU-57-2 suunniteltiin vanhemman ZSU-37-ilmatorjuntapanssarivaunun korvaajaksi ja se on rakennettu T-54-panssarivaunun rungolle, jossa on yksi telapyöräpari vähemmän sekä ohennettu panssarointi. Muutosten kautta vaunun paino on vain 28 tonnia, kun alkuperäisen T-54-vaunun paino on 36 tonnia. Vaunu liikkuu näin jonkin verran paremmin maastossa. Vaunussa on myös uusi päältä avoin tykkitorni, johon on sijoitettu vaunun pääaseistuksena toimivat kaksi 57 mm S-68 it-tykkiä. Tykillä voi teoriassa ampua 105–120 laukausta minuutissa, mutta käytännössä vain 70. Tykeillä voi ampua enintään 12 kilometrin päässä oleviin maakohteisiin tai 8,8 kilometrin korkeudessa oleviin ilmakohteisiin. Tehokas tulietäisyys ilmatorjunnassa on kuitenkin 4 kilometriä ja maakohteisiin ammuttaessa hieman vähemmän. Vaunussa on vain optiset tähtäimet, joten sen käyttämiseksi näkyvyyden tulee olla riittävä. Vaunussa ei ole ydin-, biologisten tai kemiallisten aseiden vastaista turvajärjestelmää.
Vaunun ajaja on sijoitettu vaunun etuosan vasemmalle puolelle. Ajajalla on käytössään tuulilasi, jonka voi taistelun aikana peittää teräslevyllä. Tuulilasin lisäksi ajajalla on käytössään periskooppi. Miehistön viisi muuta jäsentä on sijoitettu tykkitorniin. Sen vasemmalla puolella ovat lataaja, ampuja ja sytyttimien asentaja. Oikealla puolella on toinen lataaja ja vaunun komentaja.
Käyttäjämaat
thumb|Puolalainen ZSU-57-2. ZSU-57-2 oli Neuvostoliiton pääasiallinen ilmatorjuntapanssarivaunu lähes vuosikymmenen ajan käyttöönotonsa jälkeen. Se oli myös ensimmäinen neuvostoliittolainen ilmatorjuntapanssarivaunu, jota alettiin viedä laajemmassa mittakaavassa myös ulkomaille. 1950-luvun lopulta 1960-luvun alkuun vaunuja saivat käyttöönsä Neuvostoliiton Varsovan liiton läheiset liittolaismaat, kuten Itä-Saksa, Puola, Romania, Bulgaria ja Unkari.
Itä-Saksa oli vaunun ensimmäinen ulkomainen käyttäjä. Syyskuusta 1957 Nationale Volksarmee sai käyttöönsä yhteensä 129 ZSU-57-2-vaunua. Niitä alettiin korvata ZSU-23-4-vaunuilla 1960-luvun puolella ja ne poistettiin käytöstä vuonna 1979. Osa niistä muunnettiin koulutuskäyttöön T-54-vaunujen ajajille. Saksojen yhdistyttyä vaunut päätyivät Bundeswehrille, joka romutti ne monen muun entisen Itä-Saksan neuvostoperäisen sotilasvarustuksen tapaan. Toinen suuri ulkomaalainen käyttäjämaa oli Puola, jossa ZSU-57-2 oli käytössä 1970-luvulle saakka. Itä-Saksan tapaan ZSU-57-2 korvattiin lopulta Puolassakin ZSU-23-4-vaunuilla. Romania, Unkari ja Bulgaria saivat ZSU-57-2-vaununsa niiden jäätyä pois käytöstä muilta Varsovan liiton mailta. Tšekkoslovakia osti yhden vaunun koekäyttöön, mutta päätyi lopulta hankkimaan sen sijaan kotimaisia M53/59 Praga -ilmatorjunta-ajoneuvoja.
Jugoslavia ei ollut osa Varsovan liittoa, mutta se sai silti käyttöönsä yli sata ZSU-57-2-vaunua vuosien 1963 ja 1964 välillä ja ne säilyivät käytössä aina 1990-luvun puolelle saakka. Jugoslavian hajoamisen jälkeen vuonna 1992 vaunu päätyi Jugoslavian hajoamissotien osapuolten käyttöön. Lähi-idässä ZSU-57-2-vaunujen suurimmat käyttäjämaat olivat Syyria ja Egypti. Egypti tilasi 100 vaunua vuonna 1960 ja niitä on sittemmin modernisoitu ja Egyptillä on edelleen käytössään noin 40 vaunua. Syyria tilasi vuonna 1966 yli 200 vaunua ja suurin osa niistä toimitettiin maahan 1967–1973. Muutamia vaunuja on käytössä edelleen. Myös Irak ja Iran tilasivat molemmat sata vaunua 1960-luvulla. Irakissa vaunuja käytettiin aina 1990-luvulle saakka. Iran käyttää vaunuja edelleen.
Pohjois-Vietnam tilasi lähes 100 vaunua Vietnamin sodan aikaan. Enimmillään maalla oli käytössään 500 ZSU-57-2-vaunua. Sodan jälkeen vaunut päätyivät yhdistyneen Vietnamin armeijan käyttöön. Pohjois-Korea osti noin 250 ZSU-57-2-vaunun tykkitornia, jotka asennettiin T-59-vaunujen alustoille ja jotka ovat tiettävästi edelleen käytössä.
Suomessa
Suomeen ilmatorjuntapanssarivaunu ZSU-57-2:t (ItPsv 57-2) saapuivat lokakuussa 1960. Varusmieskoulutus alkoi ensin Tampereen Ilmatorjuntapatteristossa Kangasalan Vatialassa ja vuonna 1966 koulutus siirrettiin Panssariprikaatin vaunupataljoonalle. Vaunujen päivittämistä harkittiin ja siihen olisi kuulunut esimerkiksi tutkajärjestelmän asennus. Päivityssuunnitelmat peruttiin kuitenkin lopulta hinnan takia. Vaunut säilyivät käytössä aina vuoteen 2006 saakka.
Käyttöhistoria
thumb|Bosnian serbien käyttämä ZSU-57-2. ZSU-57-2-vaunut osallistuivat varsinaisiin sotatoimiin ensimmäisen kerran arabien ja Israelin välisissä sodissa 1960- ja 1970-luvuilla Egyptin ja Syyrian armeijoissa. Kuuden päivän sodan alussa israelilaiset M48 Patton-panssarivaunut kohtasivat egyptiläisiä ZSU-57-2-vaunuja El Arishin lentokentällä. Egyptiläiset tulittivat israelilaisia vaunuja onnistumatta kuitenkaan läpäisemään näiden panssarointia. Vietnamin sodan kannalta ZSU-57-2-vaunut saapuivat liian myöhään Pohjois-Vietnamiin, jotta niillä olisi ollut merkittävää vaikutusta maan ilmapuolustuksen kannalta. Ne olivat kuitenkin selkeä parannus aiemmin käytössä olleisiin kiinalaisiin Type 63 -ilmatorjuntapanssarivaunuihin verrattuna. Pääsiäisoffensiivin aikaan ZSU-57-2 suojasi Pohjois-Vietnamin eteneviä joukkoja. Ne saivat joitakin osumia Yhdysvaltojen ja näiden liittolaisten lentokoneisiin, mutta nykyaikaiset lentokoneet kuten F-4 Phantom osoittautuivat niille liian nopeiksi.
Persianlahden sodan aikaan Irak käytti ZSU-57-2-vaunuja pienessä määrin, ja ne oli vedetty takarintamaan ZSU-23-4-vaunujen tieltä. 16. tammikuuta 1991 ZSU-57-2 ampui kuitenkin alas brittien Tornado GR1 -hävittäjäpommittajan sen iskiessä Shaibahin lentotukikohtaa vastaan. Myöhemmin 1990-luvulla Jugoslavian hajoamissotien aikaan vaunuja käyttivät etenkin serbit, lähinnä maakohteita vastaan. Kroatian sodan aikaan kroaattien onnistui vallata kaksi vaunua Jugoslavian kansanarmeijalta. Serbit käyttivät vaunuja myös Naton pommitusten aikaan vuonna 1999 ilman mainittavia tuloksia.
From the Bottom of My Broken Heart
”From The Bottom Of My Broken Heart” on Britney Spearsin kappale. Se oli viides ja samalla viimeinen single …Baby One More Time -albumilta.
Kappaleen kirjoitti ja tuotti Eric Foster White. Videon ohjasi Gregory Dark.
Bretagnen lippu
Bretagnen lippu eli Gwenn ha Du on Bretagnen alueen (région) lippu, jonka suunnitteli bretagnelaisnationalisti Morvan Marchal vuonna 1923. Lippu pohjautuu Yhdysvaltain ja Kreikan lippuihin.
Merrie Melodies
Merrie Melodies on amerikkalainen lyhytanimaatiosarja, jota Warner Bros. tuotti vuosina 1931–1969. Kuten Looney Tunesissa, Merrie Melodiesissa ovat pääosissa monissa elokuvissa mukana olleet hahmot, kuten Väiski Vemmelsääri, Repe Sorsa ja Putte Possu.
Sarjaa tuotti alun perin Harman-Ising Pictures vuosina 1931–1933 ja Leon Schlesinger Productions vuosina 1933–1944. Schlesinger myi studionsa Warner Bros. -yhtiölle vuonna 1944, jolloin nimeksi tuli Warner Bros. Cartoons. Merrie Melodies oli ulkoistettu DePatie-Freleng Enterprises -yhtiölle ja Format Filmsille vuosina 1964–1967, ja Warner Bros. Cartoons jatkoi sarjan tekemistä kaksi vuotta.
Skid Row (irlantilainen yhtye)
Skid Row oli vuonna 1967 perustettu irlantilainen rock-yhtye. Se julkaisi 1970-luvun alussa kaksi albumia ennen hajoamistaan.
Manuel Bretón de los Herreros
Manuel Bretón de los Herreros (1796−1873) oli espanjalainen kirjailija, alkuaan sotilas, sittemmin virkamies, joka lopulta kohosi Madridissa kansalliskirjaston ylikirjastonhoitajaksi. Bretón oli 1800-luvun alkupuolella Espanjan merkittävin ja tuotteliain näyttämökirjailija. Hänen komedioissaan, joissa hän pilkkaa aikansa pikkuheikkouksia, on runsaasti koomisia tyyppejä, ja niiden dialogi on eloisaa. Niistä merkittävimpiä ovat Marcela ja Á Madrid me vuelvo. Bretón on kirjoittanut myös historiallisia näytelmiä sekä julkaissut lyyrikkona
Tachibana (1912)
Tachibana oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1912 valmistunut Sakura-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1907 hankinnoissa Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 29. huhtikuuta 1911. Alus laskettiin vesille 27. tammikuuta 1912 ja valmistui 25. kesäkuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 toisen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
The Dragon’s Year
The Dragon’s Year on jyväskyläläisen melodista metallia esittävän Psycheworkin debyyttialbumi.
Mizuho (asema)
thumb|Aseman sijainti Antarktiksella
Mizuho on Japanin omistama asema Kuningatar Maudin maalla, Antarktiksella. Asema avattiin vuonna 1970, ja se sijaitsee 270 km kaakkoon Japanin tutkimusasema Showasta. Asemaa hallinnoi National Institute of Polar Research. Mizuho sijaitsee 2 230 metrin korkeudella merenpinnan tasosta.
Laitoksen tutkimusalaan kuuluvat muun muassa meteorologia ja glasiologia. Asema on ollut suljettuna vuodesta 1987 lähtien.
Valko-Venäjän epidemiologian ja mikrobiologian tutkimuslaitos
Valko-Venäjän epidemiologian ja mikrobiologian tutkimuslaitos (,, РНПЦ; , RRPCEM) on Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä toimiva valtiollinen biolääketieteellinen tutkimuslaitos ja referenssilaboratorio.
Alkujaan Valko-Venäjän Pasteur-instituuttina vuonna 1924 perustettu, ranskalaisen Pasteur-instituuttien esimerkin mukaisesti luotu tutkimuslaitos on vuosien kuluessa muuttanut nimeään muutaman kerran. Nykyisen nimensä laitos sai vuonna 2009. Tutkimuslaitos toimii Valko-Venäjän terveysministeriön alaisuudessa. Laitosta johtaa Uladzimir Harbunou.
Erillissotateesi
Erillissotateesi on Suomen jatkosotaan liittyvä väittämä, jonka mukaan sota Neuvostoliittoa vastaan oli erillinen natsi-Saksan samanaikaiseen idän sotaretkeen nähden. Se on ollut myös Suomen virallisissa yhteyksissä esittämä kanta tapahtumien kulusta.
Yleiskuva
Erillissotateesin lähtökohtana oli jo alun alkaen Suomen ja Neuvostoliiton konfliktin näkeminen Suomessa kansallisista lähtökohdista. Jatkosota nimensä mukaisesti haluttiin nähdä jatkona talvisodalle, jossa Neuvostoliitto oli hyökännyt Suomeen sekä jossain määrin jatkona välirauhalle, jossa Neuvostoliiton painostusta pidettiin valmisteluna Suomen miehitystä varten. Neuvostoarkistojen auettua rajatusti 1990-luvulla on täsmentynyt, että näille epäilyille oli myös aihetta. Sen sijaan jatkosodan yhteys Saksan operaatio Barbarossaan haluttiin nähdä rajattuna.
Erillissotateesi ja sen uskottavuus vaikutti sodan alusta alkaen Suomen politiikkaan, mutta myös siihen miten muut maat näkivät Suomen aseman. Jatkosodan alkuvaiheessa avulla haluttiinkin nimenomaan säilyttää Suomen yhteydet länsivaltoihin korostamalla Suomen sodan erillisyyttä. Sodan loppuvaiheessa taas haluttiin välttää sitoutumista Saksan odotettavissa olevaan tappioon. Sodan jälkeen teesin avulla haluttiin kiistää Suomen sotasyyllisyys ja myös pitää etäisyyttä natsi-Saksan sotarikoksiin.
Erillissotateesi ja jatkosodan synty
Suomessa oli valmistauduttu sotatoimiin keväällä 1941 ”sotilaslinjaa”, mutta ei poliittista tai diplomaattista tietä. Kun Saksan aikeista saatiin tietää toukokuussa 1941 Suomen hallitus edellytti, että vihollisuuksia ei aloitettaisi ennen kuin Neuvostoliitto hyökkäisi. Myös suora liittoutuminen Saksan kanssa torjuttiin. Sotatoimet suunniteltiin niin, että eteneminen tapahtuu Itä-Karjalaan ja poliittisesti riskialtista hyökkäystä Leningradiin ei tehdä. Vastaavasti Saksassa taas haluttiin jo alusta alkaen sitoa Suomi mukaan sen sotatoimiin. Niinpä Adolf Hitler hyvin tietäen Suomen kannan julisti operaatio Barbarossan alkaneeksi mainiten Suomen sotivan Saksan rinnalla. Näin politikointi Suomen erillissodalla oli jo alkanut ennen sotaa.
Jo ennen saksalaisten 22. kesäkuuta aloittamaa operaatio Barbarossaa oli suomalaisten ja saksalaisten sotilastahojen yhteistyö hyvin merkittävää. Suomalaiset olivat sallineet saksalaisten joukkojen kauttakulun Pohjois-Norjaan siten, että ensimmäiset saksalaiset sotilasyksiköt saapuivat Suomeen jo 7. kesäkuuta. 15. kesäkuuta Mannerheim alisti Oulun pohjoispuolella olevat suomalaisjoukot (III AK) saksalaisille.
Hyökkäysvaihe
Jatkosota alkoi, kun Neuvostoliitto suoritti Suomeen laajan ilmaiskun 25. kesäkuuta 1941, mikä antoi Suomen armeijalle syyn aloittaa oma hyökkäyksensä. Neuvostoliitto pommitti sekä Suomen lentokenttiä että kaupunkeja, koska saksalaiset olivat ensin käyttäneet niitä pommituslentojaan varten ja saaneet Suomen ilmatilan käyttöönsä. Esimerkiksi Helsingin lentoaseman käyttö alkoi heti Saksan Neuvostoliittoon kohdistuvan hyökkäysoperaatio Barbarossan alkaessa 22. kesäkuuta 1941.
Suomi oli nyt Saksan liittolainen, mutta Suomen johtajille oli tärkeä säilyttää mahdollisimman suuri liikkumavapaus tulevaisuudessa, sillä Saksankaan sotamenestys ei ollut varmaa. Tämä edellytti suhteiden säilyttämistä länteen. Englannin pääministeri Winston Churchill saikin kirjeen Suomesta, jonka presidentti Ryti ja Mannerheim olivat allekirjoittaneet 24. kesäkuuta 1941. Kirjeessä maan johto teki selväksi, että Suomessa oltiin tietoisia Englannin ja Neuvostoliiton salaisesta sopimuksesta. Syksyn mittaan selvisi myös, että Saksan armeija ei pystynyt valloittamaan Leningradia ja tilanne muotoutui piiritykseksi. Erillissotanäkemystä on puolustettu sillä, että tässäkin tilanteessa päätöksentekoa ohjasi Suomen oma etu. Saksan toiveisiin ja vaatimuksiin hyökätä Leningradiin ei suostuttu. Länsivallat olivat koko ajan vaatineet Suomea lopettamaan sotatoimet, varsinkin sen jälkeen, kun vanha raja oli saavutettu. Leningradin saartorengasta eivät suomalaiset pyrkineet sulkemaan, eikä huoltokuljetuksille tärkeää Muurmannin rataa vastaan ei enää pyritty hyökkäämään. Käytännössä koko Suomen armeija siirtyi puolustusmuodostelmaan. Yhdistynyt kuningaskunta julisti siitä huolimatta sodan Suomelle 6. joulukuuta 1941. Jo sitä ennen Suomi oli liittynyt kommunismin vastaiseen Antikomintern-sopimukseen.
Hitlerin vierailu, Ryti–Ribbentrop-sopimus
Vuonna 1942 Adolf Hitler suoritti yllättäen vierailun Mannerheimin 75-vuotissyntymäpäiville. Yhdysvaltain ulkoministeri Cordell Hullin mukaan vierailu oli ”osaksi Saksan tietoisesti suorittama temppu, jonka tarkoituksena oli Suomen saattaminen raskauttavaan valoon akselinvastaisen maailman silmissä, osaksi yritys naamioida Hitlerin epätoivoiset yritykset Suomen saamiseksi tehokkaammassa muodossa mukaan akselivaltojen sotaponnistuksiin”. Yhdysvaltain liityttyä sotaan Suomen suhteet olivat joka tapauksessa heikenneet myös siihen suuntaan.
Erillisrauha
thumb|right|300px|[[Joseph Stalin, Franklin D. Roosevelt ja Winston Churchill Teheranissa]] Liittoutuneiden ”kolme suurta” Franklin D. Roosevelt, Josif Stalin ja Winston Churchill keskustelivat Saksan ja sen liittolaisille asetettavasta ehdottoman antautumisen vaatimuksesta 1. joulukuuta 1943 Teheranissa. Roosevelt puhui Suomen puolesta ja samoin Churchill. Stalin joutui myöntämään, että ”kansa, joka on niin rohkeasti taistellut itsenäisyytensä puolesta, ansaitsee tulla otetuksi huomioon”. Hän esitteli rauhanehtonsa: vuoden 1940 rajan palauttaminen voimaan, Petsamon liittäminen Neuvostoliittoon, suomalaisten aiheuttamien vahinkojen ”50-prosenttinen korvaaminen”, saksalaisten karkottaminen maasta ja armeijan demobilisaatio. Näin vaatimus ehdottomasta antautumisesta ei koskenut Suomea, minkä on katsottu tukevan käsitystä Suomen erillissodasta. Toisaalta Suomen tuleva asema kuitenkin ratkaistiin vasta 1944 torjuntataisteluissa. Myös Pariisin rauhansopimukseen 1947 kirjattiin yksiselitteisesti Suomen olleen liitossa Saksan kanssa.
Sotasyyllisyys
Jatkosodan 19. syyskuuta 1944 päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen 13. artiklan mukaan ”Suomi sitoutuu yhteistoimintaan Liittoutuneiden Valtojen kanssa sotarikoksista syytettävien henkilöiden pidättämiseksi ja tuomitsemiseksi.” Liittoutuneiden valvontakomission toimittama lista henkilöistä, jotka olisivat syyllistyneet sotarikoksiin, ei kuitenkaan sisältänyt suomalaisia poliitikkoja. Liittoutuneet solmivat 1945 Lontoon sopimuksen, jossa määriteltiin sotasyyllisyyskäsite, eli ”rikos rauhaa vastaan”. Rikoksia rauhaa vastaan olivat esimerkiksi hyökkäyssotien suunnittelu, valmistelu, aloittaminen ja käynti, sekä kansainvälisten sopimusten kanssa ristiriidassa olevat sodat. Suomessakin jouduttiin Neuvostoliiton kontrolloiman valvontakomission painostaessa säätämään sotasyyllisyyslaki ja järjestämään sotasyyllisyysoikeudenkäynti kuten akselivalloissa, koska Neuvostoliitto katsoi Suomen aloittaneen sodan.
Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäynti poikkesi muista vastaavista sekä järjestämistavaltaan että lievien tuomioiden takia. Jukka Tarkan mukaan tämä johtui siitä, että ”Suomi oli poikkeustapaus muutenkin. Suomi oli ainoa Saksan rinnalla sotinut maa, joka kävi erillissotaa, jota sodan missään vaiheessa ei miehittänyt sen enempää Saksa kuin Neuvostoliitto ja joka irtautui erillissodastaan erillisrauhalla.” Tutkija Oula Silvennoisen mukaan teorian avulla irtauduttiin Saksan päämääristä ja sotarikoksista. Teorian avulla samanaikaisesti puolustauduttiin Neuvostoliitolta ja tuettiin sodanjälkeistä ulkopolitiikkaa.
Erillissotateesi nykyisin
Keskustelu erillissodasta on jatkunut aktiivisena. Viime aikoina termin käyttö on saanut kasvavaa kritiikkiä osakseen. Helsingin Sanomien vuonna 2008 haastattelemista 28 historian professorista 16 vastusti erillissotateesiä, 6 puolsi sitä ja loput eivät antaneet suoraa vastausta. Useimmat vastaajat sanoivat, että vaikka popularisointi on hyödyllistä, historia ei taivu mustavalkoisiksi vastakkainasetteluiksi.
Jarmo Virmavirta on sanonut, että erillissotateesi on näkökulma sotaan. Samaten Michael Burleighin näkökulma, jossa todetaan epäsuorasti Suomen de facto liitto Saksan kanssa nähden samalla Suomen sodan erillissotaluonne, edustaa tätä välittävää kantaa.
Phyllis Harding
Phyllis May Harding (15. joulukuuta 1907 – 16. marraskuuta 1992) oli brittiläinen uimari ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiahopeaa 100 metrin selkäuinnissa vuoden 1924 kesäolympialaisissa.
Rosalie Bradford
Rosalie Bradford (27. elokuuta 1943 Hatfield, Pennsylvania, Yhdysvallat – 29. marraskuuta 2006 Lakeland, Florida) oli yhdysvaltalainen nainen, jolla oli Guinness World Records -ennätykset maailman painavimpana ja eniten laihduttaneena naisena.
Vuonna 1973 Bradford meni naimisiin, ja seuraavana vuonna pari sai pojan.
Bradfordin äiti hylkäsi hänet vauvana, ja lapsenvahti kasvatti hänet. Bradfordin mukaan hylkäys aiheutti hänelle riippuvuuden leipään. Seitsemännellä luokalla hän painoi 202 paunaa (noin 90 kiloa) ja vuoden kuluttua noin 140 kiloa. Guinness World Records -kirjan mukaan Bradford painoi vuoden 1987 tammikuussa 1 050 paunaa (noin 476 kilogrammaa). Syyskuuhun 1992 mennessä hän oli laihtunut noin 330 kiloa ja painoi noin 140 kiloa. Hän opiskeli tutkinnon psykologiasta ja kävi puhumassa laihdutusseminaareissa. Bradford kertoi fitness-persoona Richard Simmonsin auttaneen häntä laihduttamaan.
Bradfordin tiedottajan mukaan hän painoi kuollessaan noin 180 kiloa.
Pieni-Pyöriä
Pieni-Pyöriä on Etelä-Savossa Pertunmaalla Koirakiven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,5 metriä mpy.
Ivar Markus Tallgren
Ivar Markus Tallgren (28. elokuuta 1850 Karijoki – 2. huhtikuuta 1936 Maaria) oli Maarian seurakunnan pitkäaikainen kirkkoherra ja moninkertainen valtiopäivämies.
Tallgrenin vanhemmat olivat kirkkoherra Karl August Tallgren ja Charlotta Ulrika Bergroth ja puoliso vuodesta 1876 Jenny Maria Montin (k. 1931). Tallgren tuli ylioppilaaksi 1869 ja suoritti teologian erotutkinnon 1873, jolloin hänet myös vihittiin papiksi. Palveltuaan ensin ylimääräisenä pappina useilla eri paikkakunnilla ja oltuaan kappalainen Ruovedellä 1879–1887 Tallgren oli kirkkoherra Maariassa vuodesta 1887 lähes viisikymmentä vuotta. Turun tuomiokapitulin asessorina Tallgren toimi vuodesta 1897 vuoteen 1921 asti, minkä lisäksi hänellä oli useita luottamustehtäviä. Rovastin arvonimen hän sai vuonna 1896. Tallgren oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1904 ja 1905.
Tallgrenin lapsia olivat kirkkoherra, kirjailija K. Z. Tallgren, professorit O. J. Tuulio ja A. M. Tallgren sekä esseisti, suomentaja Anna-Maria Tallgren.
Cookinsaaret kesäolympialaisissa 2016
Cookinsaaret osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti yhdeksän urheilijaa viidessä lajissa. Joukkue on Cookinsaarten olympiahistorian suurin. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi koskimeloja Ella Nicholas.
802 Naval Air Squadron
Palvelus
802 laivue perustettiin 3. huhtikuuta 1933 yhdistämällä 408 ja 409 lentueet kalustonaan 9 Hawker Nimrodia ja 3 Hawker Ospreyta. Laivue siirrettiin HMS Gloriousille Välimeren laivastoon. Laivue palasi Englantiin tukialuksen siirtyessä telakalle 1934. Laivue oli hetken aikaa sijoitettuna HMS Courageousille, kunnes Glorious palasi palvelukseen Välimerelle. Laivueen kalustoksi vaihdettiin toukokuusta 1939 alkaen 12 Gloster Sea Gladiatoria.
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan syttyessä laivue palveli edelleen Gloriousilla kalustonaan Gloster Sea Gladiatorit. Laivue tuhoutui Saksan laivaston taisteluristeilijöiden Scharnhorstin ja Gneisenaun upottaessa lentotukialuksen 8. kesäkuuta 1939 Norjan rannikolla.
Laivue perustettiin uudelleen 21. marraskuuta 1940 804 laivueen lentueesta RNAS Hatstonissa kalustonaan 12 Grumman Martlettia. Laivue jaettiin kahtia ja sijoitettiin heinä-elokuussa 1941 HMS Audacitylle ja HMS Argukselle. Argukselle sijoitettu B-lentue (802B) siirrettiin HMS Victoriousille. Laivue kasattiin Audacitylle ja se tuhoutui seuraavan kerran Audacityn upotessa 21. joulukuuta 1941 Saksan laivaston sukellusveneen U-741:n torpedoitua sen.
Laivue perustettiin uudelleen 1. helmikuuta 1942 RNAS Yeoviltonissa kalustonaan kuusi Hawker Sea Hurricanea. Laivue siirrettiin syyskuussa HMS Avengerille yhdessä 883 laivueen kanssa suojaamaan Jäämeren saattuetta PQ18:a. Saattue oli ensimmäinen, minkä suojana oli saattuetukialus. Laivueen palattua Englantiin syyskuussa sen kalustoksi vaihdettiin yhdeksän Hawker Sea Hurricane IIb:tä. Kaluston vaihdon jälkeen laivue palasi HMS Avengerille suojaamaan Pohjois-Afrikan maihinnousua. Kolmannen kerran laivue menetettiin Avengerin upotessa U-155:n torpedoimana 15. marraskuuta 1942.
Laivue perustettiin uudelleen 1. toukokuuta 1945 RNAS Arbroathissa kalustonaan 24 Supermarine Seafire L.III -konetta. Laivueen kalusto vaihdettiin elokuussa kahteentoista Seafire XV koneeseen. Laivue lakkautettiin muutama vuosi sodan päättymisen jälkeen.
Professori (arvonimi)
Professori on useissa maissa käytetty arvonimi tai opettajan nimitys.
Professorin arvonimi Suomessa
Professorin nimi ja arvo on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 6. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Arvonimi myönnettiin Suomen itsenäisyyden aikana ensimmäisen kerran toukokuussa 1919. Vuosien 1918–2013 aikana professorin arvonimi on myönnetty 1 195 henkilölle.
Taustaa
Professorin arvonimi oli käytössä myös autonomian aikana, jolloin sen sai muun muassa Robert Kajanus.
Professorin arvonimi Suomessa voidaan myöntää myös tutkimuslaitoksen tai muun tutkimusyksikön johtajalle, jos hänellä on professorin tehtävään vaadittava pätevyys. Arvonimi voidaan antaa myös taiteellisista tai yhteiskunnallisista ansioista. Professorin arvonimen taiteellisista ansioista ovat Suomessa saaneet esimerkiksi Akseli Gallen-Kallela, Pekka Halonen, Aukusti Tuhka, Geza Szilvay, Walentin Chorell, Hannu Norjanen, Jörn Donner, Nandor Mikola, Nikolai Lehto, Okko Kamu, Ensio Seppänen, Heljä Liukko-Sundström ja Reidar Särestöniemi.
Rapapalli
pienoiskuva|Rapapalli eli tuohipallo eli meätshä tai meätshy. Rapapalli (myös tuohipallo, meätshä tai meätshy) on tuohesta tehty pallo, jota on käytetty soittimena ja helistimenä, leikeissä pallona sekä kivillä täytettyinä kalaverkkojen painoina.
Ingen (kylä)
Ingen on kylä Burenin kunnassa, Gelderlandin provinssissa, Alankomaissa. Asukkaita Ingenissä oli vuonna 2006 990, joista naisia oli 500 ja miehiä 490.
Ingenin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa vuonna 1893 rakennettu Op Hoop Van Beter -tuulimylly. Kylässä on myös kirkko.