cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lance Henriksen
Lance James Henriksen (s. 5. toukokuuta 1940 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuimpiin rooleihin kuuluvat androidi Bishop kahdessa Alien-elokuvassa ja Frank Black televisiosarjassa Millennium.
Varhaiselämä
Henriksen syntyi köyhään perheeseen Manhattanilla. Hänen isänsä oli norjalainen merimies, joka vietti suurimman osansa elämästään merillä. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan kahden vanha. Henriksenin nuoruus oli vaikea, hän jätti koulunsa kesken ja lähti kotoaan 12-vuotiaana. Hän opetteli lukemaan vasta 30-vuotiaana opiskelemalla elokuvakäsikirjoituksia. Hän valmistui The Actors Studiosta 1970-luvulla.
Ura
Henriksen alkoi näytellä Off Broadwayn teattereissa ja hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli filmissä It Ain't Easy vuonna 1972. Hänellä oli sivurooleja merkittävissä elokuvissa kuten Sidney Lumetin Hikinen iltapäivä (1975), Steven Spielbergin Kolmannen asteen yhteys (1977) ja Don Taylorin Kirous (1978). Elokuvassa Valiojoukko (1983) hän näytteli astronautti Walter Schirraa.
Kun James Cameron käsikirjoitti elokuvaansa Terminator – tuhoaja (1984), hän oli alun perin ajatellut Henriksenia nimirooliin. Lopulta kuuluisa rooli meni kuitenkin Arnold Schwarzeneggerille. Henriksen kylläkin näytteli elokuvassa, mutta vain etsivä Hal Vukovichin sivuroolissa. Lance Henriksen tunnetaan ehkä parhaiten androidi Bishopin roolista elokuvissa Aliens – paluu (1986) ja Alien 3 (1992). Tähän hahmoon perustuvaa Charles Bishop Weylandin roolia Henriksen näytteli elokuvassa Alien vs. Predator (2004).
Vuosina 1996–1999 Henriksen esitti pääosaa Salaisten kansioiden luojan Chris Carterin tuottamassa televisiosarjassa Millennium. Hänen esittämällään entisellä FBI-etsivällä Frank Blackillä oli kyky nähdä tappajien mieleen. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 67 jaksoa ja toi Henriksenille kolme peräkkäistä parhaan televisiosarjanäyttelijän Golden Globe -ehdokkuutta. Kuten Millenniumissa ja Terminator – tuhoajassa, Victor Salva käsikirjoitti kauhuelokuva Jeepers Creepersin (2001) pääroolin Henriksenille, mutta hän ei kuitenkaan lopulta näytellyt siinä. Henriksenin viimeisimmät televisioroolit ovat minisarjassa Into the West (2005) ja brasilialaisessa saippuasarjassa Caminhos do Coração (2007).
Viime vuosina Henriksen on tehnyt useita ääninäyttelijän rooleja piirroselokuviin ja tietokonepeleihin. Disneyn Tarzanissa (1999) hän esittää Kerchakin roolin. Superman: Brainiac Attacksissa (2006) hänellä on androidi Brainiacin rooli. Videopeli Red Faction II:ssa hän on Molovin hahmon ääni, Mass Effect -roolipelissä amiraali Hackettin ääni ja Call of Duty: Modern Warfare 2 -pelissä hän on kenraali Shepherdin ääninäyttelijä. Henriksenin ääni oli käytössä myös PlayStation 3:n internetmainoksissa. Hän ääninäytteli myös animaatiosarjassa Transformers: Animated Lockdownin roolia.
Espanjan ympäriajo 2006
thumb|Pääjoukko ajamassa La Cardenchosan kylän läpi [[Badajozissa.]] 61. Espanjan ympäriajo ajettiin 26. elokuuta – 17. syyskuuta 2006. Kokonaismatka 21 etapilla oli 3 192 kilometriä.
Joukkueet ja ajajat
Kilpailuun otti osaa 20 UCI ProTour -joukkuetta sekä Relax-GAM, joka sai villin kortin.
Graciosa
Graciosa on:
HC Chamonix-Morzine
Chamonix-Morzine Hockey Club on ranskalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan pääsarjassa, Ligue Magnusissa. Joukkue on perustettu Chamois de Chamonixin ja Pingouins de Morzinen yhdistettyä voimansa. Uusi seura aloittaa taipaleensa suoraan maan pääsarjasta.
Aaron Stone
Aaron Stone on yhdysvaltalainen Disney XD -kanavalla esitetty draamasarja, jonka kohderyhmänä on kouluikäiset pojat. Sarjan tarkoituksena oli saada pojat takaisin Disney Channellille tytöille suunnattujen suosittujen Hannah Montanan ja High School Musicalin jälkeen. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta eli yhteensä 35 jaksoa vuosina 2009–2010.
Juoni
16-vuotias Charlie Landers pelaa Hero Rising -videopeliä, jossa hänellä on avatarinaan hahmo nimeltä Aaron Stone. Avausjaksossa pelin kehittäjä on yhteydessä Charlieen ja kertoo tälle totuuden Hero Risingista – se ei ole vain peli. Pelin juoni onkin todellinen ja Charlien tulee pelin parhaana pelaajana ryhtyä tosielämän Aaron Stoneksi ja pelastaa maailma.
Charlie pukeutuu videopelihahmonsa Aaron Stonen univormuun ja saa käyttöönsä kehittyneitä aseita ja laitteita, samoja kuin mitä pelissäkin. Hänellä on myös SSJ360-niminen alus (Super Sonic Jet 360 m/s, ääntä nopeampi suihkukone). Charliella on myös apulaisia: androidi S.T.A.N (Superkykyinen Taktinen Avustava Neoihminen) ja kolme muuta Hero Risingin pelaajaa: Emma Lau sekä intialaiset veljekset Vas ja Ramdas Mehta.
Omega Defiance on maailman seitsemän suurimman neron muodostama liitto, jota vastaan Aaron Stone kamppailee. Se oli alun perin pelin kehittäjän T. Abner Hallin kokoama aivoriihi, jonka tarkoituksena oli parantaa ihmiskuntaa. He valmistivat seerumin, jonka tarkoitus oli lisätä heidän älykkyyttään, ja uteliaina nauttivat sitä ennen testikokeiluja. Seerumi ei lisännytkään heidän älykkyyttään, vaan teki heistä aggressiivisempia. Heidän tavoitteenaan on vallata maailma.
Seulojatar
Seulojatar on taiteilija Juho Rissasen öljyvärimaalaus, 145×92,5 cm, vuodelta 1908. Työ kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Seulojatar on toteutettu harkitusti sommitellen. Siinä kirkas valo on pysähtynyt ajatuksissaan olevaan seulojattareen vanhasävyisesti kuin ylevöittäen hänet. Tumma tausta ja naisen jaloissa olevat heinät luovat arkisempaa kontrastia tähän näkymään. Seulojatar-maalauksen Rissanen maalasi Nilsiän Heikkilän talossa, jossa hän asui kaksi vuotta. Se oli iso maanviljelytila empire-tyylisine päärakennuksineen. Seulojattaren Rissanen oli toteuttanut melkein samanlaisena Työväen kalenterin kansilehteen edellisenä vuonna 1907.
Vastaanotto
Rissanen otti vuonna 1908 osaa Pariisin Syyssalongin näyttelyyn. Häneltä oli siellä esillä kolmetoista työtä Seulojatar-maalauksen ollessa yksi näistä. Ranskalaiset antoivat hänelle tunnustusta: hänet valittiin Pariisin Syyssalongin jäsenistöön yhdessä kahdeksan muun suomalaisen taiteilijan kanssa, joten hän sai jatkossa asettaa teoksia esille Syyssalonkiin ilman jyrytystä. Syyssalongin pääsihteeri antoi Rissasen töistä positiivisen arvion Art et Décoration -lehdessä, mutta toivoi jatkossa niissä olevan enemmän väriä. Muissa eurooppalaisissa lehdissä niitä ei myöskään varauksettomasti hyväksytty. Niitä pidettiin raskasliikkeisinä, väritykseltään himmeinä tai kovina. Svenska Dagbladetissa oli maininta "sosiaaliset sommitelmat", yksitoikkoisia, kuivia.
Rissanen ja työkuvat
1900-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla Juho Rissanen oli profiloitunut suomalaisen työkansan kuvaajaksi. Rissanen oli tuolla vuosikymmenellä myös ainut Suomen johtavista taiteilijoista, jolle työnkuvaus oli aatteellinen ja taiteellinen työ. Se ei ollut kuitenkaan hänelle kansallinen ideologian kysymys kuin mitä se oli tuon ajan sivistyneistölle Suomessa. Hänelle italialaiset ja suomalaiset ihmiset kansankuvaajina olivat samanveroisia ja yhtä tärkeitä. Vuonna 1908 hän maalasi useita suuria työnkuvauksia. Näitä olivat Seulojatar, Lattianpesijät, Nahankutojatar, Karvarit (Nahkurit) ja Taikinanalustaja sekä Ruumiinpesijät.
Kommunisti (suomalainen lehti)
Kommunisti oli Suomen kommunistisen puolueen (SKP) poliittis-teoreettinen äänenkannattaja, joka ilmestyi vuosina 1944–1990. Kommunisti ilmestyi kerran kuukaudessa ja sen painos oli noin 3 000–5 000. Puolet aikakauslehden tilasta vei, vuodesta 1962 lähtien, kansainvälisen Rauhan ja sosialismin ongelmia (RSO) -lehden suomennettu aineisto. RSO oli Neuvostoliitto-johtoisen kansainvälisen kommunistisen liikkeen äänenkannattaja.
Ensimmäinen Kommunisti ilmestyi 16. marraskuuta 1944 ja sitä painettiin 10 000 kappaletta. Kyseessä oli samalla SKP:n ensimmäinen julkinen lehti Suomessa. Ensimmäisen vuoden ajan Kommunisti ilmestyi kerran viikossa, mutta se ilmestymiskertoja vähennettiin kahteen kuukaudessa, kun SKP alkoi julkaista päivälehteä Työkansan Sanomat. SKP julkaisi vuosina 1945–1949 myös erillistä ruotsinkielistä aikakauslehteä Kommunisten.
SKP päätti loppuvuodesta 1983 lakkauttaa Kommunistin, jonka tehtävät siirrettiin uudelle Yhteistyö-viikkolehdelle. SKP:n 20. edustajakokous toukokuussa 1984 päätti kuitenkin lopettaa Yhteistyön ja aloittaa Kommunistin ilmestymisen uudelleen. Vuonna 1990 lehteä ilmestyi vain kolme numeroa.
Argentiinankoiransilmä
Argentiinankoiransilmä (Erigeron bonariensis, syn. Conyza bonariensis koiransilmien suvussa) on kallioisten sukuun kuuluva asterikasvi. Se kasvaa laajasti levinneenä rikkakasvina trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Laji lienee kotoisin Keski- tai Etelä-Amerikasta. Ulkonäöltään argentiinankoiransilmä muistuttaa kanadankoiransilmää (Erigeron canadensis).
Suomessa argentiinankoiransilmä on tavattu yhden kerran, 1900-luvun alkupuolella Helsingissä.
Kerritetra
Kerritetra (Inpaichthys kerri) on tetrojen heimoon kuuluva kala.
Luettelo Jonne Aaronin kappaleista
Luettelo Jonne Aaronin levyttämistä kappaleissa.
Kerritetra
Koko ja ulkonäkö
Kerritetra voi kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi.(Akvaariokalojen mitta lasketaan aina ilman pyrstöä.) Kerritetran kyljessä on leveä musta raita, ja se muistuttaa paljon keisaritetraa. Koiras on sinisävyisempi kuin naaras. Koiraan rasvaevä on sininen, naaraan oranssi. Kalasta on myös jalostettu erityisen sininen värimuoto.
Alkuperä
Kerritetra on peräisin Etelä-Amerikasta Aripuanã-joelta, Madeira-joen vesistöstä ja Brasilian Mato Grosson alueelta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Kerritetra on rauhallinen parvikala. Tummasävyinen pohja ja runsas kasvillisuus lisäävät kalan viihtymistä
Mattias Wargh
Mattias Wargh (s. 15. lokakuuta 1982 Pedersöre, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi kaudella 2013 Veikkausliigan FF Jarossa.
Mattias Wargh on Jaron juniorikoulun kasvatti. Ensimmäinen miesten joukkue oli Kolmosen Nykarleby IK kaudella 2003. Silloin Wargh löi itsensä läpi ja sai sopimuksen Jaron Veikkausliigajoukkueessa, jossa hän pelasikin kaksi seuraavaa kautta. Loukkaantumisten seurauksena pelipaikka ei vakiintunut.
Wargh pelasi seuraavat kolme kautta Jarossa eli kaudet 2011-2013 kaikkiaan 42 ottelua ja teki yhdeksän maalia. Osan kausista 2012 ja 2013 Wargh oli loukkaantuneena jalkavammojen vuoksi. Sopimusta jatkettiin huolimatta loukkaantumisesta. , Ura Jarossa päättyi syksyllä 2013, kun seura ei enää uusinut sopimusta. Veikkausliigauraa Jarossa kesti kaikkiaan viisi kautta eli 61 ottelua ja 10 tehtyä maalia.
Michael Fitz
thumb|Michael Fitz Michael Fitz (s. 13. marraskuuta 1958 München, Länsi-Saksa) on saksalainen televisionäyttelijä. Hän on näytellyt televisiosarjoissa Rikospaikalla, roolihenkilö Carlo Meinzinger, Kettu, Siska, SOKO 5113, Derrick ja Aus heiterem Himmel. Hän on näytellyt myös menestyselokuvassa Marias letzte Reise (2005). Hän on näyttelijä Gerd Fitzin poika.
Mattias Wargh
Myös Warghin isoveli Jimmy tuli tunnetuksi myös jalkapalloilijana.
Polotskin ensimmäinen taistelu
Polotskin ensimmäinen taistelu käytiin 17.–18. elokuuta 1812 Polotskissa Valko-Venäjällä Nicolas Oudinotin ja Laurent Gouvion Saint-Cyrin komentamien ranskalais-baijerilaisten ja Peter Wittgensteinin komentamien venäläisjoukkojen välillä.
Venäläisten voitto pysäytti ranskalaisten etenemisen kohti Pietaria.
Bintje
Bintje on alankomaalainen kiinteämaltoinen perunalajike. Bintjen tärkkelyspitoisuus on 15,2 prosenttia. Se luokitellaan ominaisuuksiltaan kiinteämaltoiseksi perunaksi. Perunan risteytti 1904 KL de Vries ja viljelyyn se tuli 1910.
Bintjeä on käytetty Matildan risteyttämiseen.
Märkinä kesinä Bintje on altis yleisimmille perunan taudeille.
Lajiketta viljellään myös muun muassa Ruotsissa.
Evert Huttunen
thumb|Evert Huttunen Evert Johan Valdemar Huttunen (8. toukokuuta 1884 Toksova, Inkeri − 29. maaliskuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Huttusen vanhemmat olivat kirvesmies Lauri Huttunen ja Gustava Blom. Hän kävi kyläkoulun Inkerissä, hankki lisätietoja itseopiskelulla ja toimi liikeapulaisena Viipurissa vuoteen 1906 saakka. Huttunen oli Sosialidemokraattisen puolueen kiertävänä puhujana vuosina 1905–1907 ja sitten Viipurissa ilmestyneen Työ-lehden palveluksessa ensin toimittajana 1907–1911 ja sitten päätoimittajana 1911–1918.
Vuonna 1917 venäjän kieltä taitanut Huttunen oli mukana useimmissa Suomen ja Venäjän työväenliikkeen edustajien välillä käydyissä neuvotteluissa. Vuodenvaihteessa 1917–1918 Huttunen vastusti puolueen vallankumoussiipeä ja arvosteli Työ-lehdessä punakaarteja. Hän erosi lopulta lehden päätoimittajan paikalta vastalauseena lehden omaksumalle vallankumousta myötäilleelle linjalle. Suomen sisällissodan jälkeen Huttunen oli Matti Paasivuoren ohella toinen sosiaalidemokraattinen kansanedustaja tynkäeduskunnassa.
Huttunen toimi Suomen Sosialidemokraatin toimittajana 1918, Kansan Työn päätoimittajana Viipurissa 1919 sekä viimeksi Uuden Ajan päätoimittajana Porissa 1920–1922 ja Suomen Sosialidemokraatin toimittajana ja eduskuntapakinoitsijana 1922–1924.
Huttunen oli SDP:n kansanedustajana 1917–1918 ja 1918–1924 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli myös eduskunnan pankkivaltuusmies ja valtiontilintarkastaja. Huttunen kuului jäsenenä Viipurin kaupunginvaltuustoon ja Sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon. Hän kuului vuoden 1918 jälkeen SDP:n oikeistosiipeen.
Huttunen oli naimisissa vuodesta 1916 Martta Maria Vuorelan (ent. Wallenius) kanssa.
Graciosa (Kanariansaaret)
thumb|Graciosan sijainti kartalla. thumb|Graciosa Lanzarotelta nähtynä. Graciosa eli La Graciosa on Kanariansaariin kuuluva saari Lanzaroten pohjoispuolella. Saaren erottaa Lanzarotesta kahden kilometrin levyinen salmi. Sen pinta-ala on 27 km² ja asukasluku noin 660. Saari on pienin asutuista Kanariansaarista. Graciosa kuuluu Teguisen kuntaan ja on osa Chinijon saaristoa. Saaren suurin asutuskeskus on Caleta del Sebo, pienempi asutuskeskus on Pedro Barba.
Gideon Sa’ar
Gideon Sa’ar (, s. 9. joulukuuta 1966 Tel Aviv, Israel ) on israelilainen poliitikko Likud-puolueesta. Hänet valittiin knessetiin ensimmäisen kerran vuonna 2003. Hän vastusti Israelin vetäytymistä Gazasta ja vaati asiasta kansanäänestystä.
Graciosa (Kanariansaaret)
Maantiede ja luonto
Graciosalla on hiekkarantaa. Saaren pohjois- ja länsiosissa on vuoristoista, etelässä ja idässä puolestaan kumpareista maastoa. Korkein vuori Aguja Grandes on 266 metriä korkea. Saari on erittäin kuiva ja karu, ja koostuu lähinnä pensaikosta ja kuivasta mullasta.
Ihmisen toiminta
Graciosan tärkeimmät elinkeinot ovat matkailu ja kalastus. Saaren tiet ovat päällystämättömiä. Saarella ei ole makean veden lähteitä, joten asukkaat joutuvat tuomaan veden muualta. Merivedestä puhdistamalla suodatettu vesijohtovesi tulee Graciosalle merenalaista putkistoa pitkin Lanzarotelta. Myös saarelaisten tarvitsema sähkö tuotetaan Lanzarotella. Rakennukset ovat matalia ja valkoiseksi kalkittuja, kuten Lanzarotella.
Aiheesta muualla
29.25167°N, -13.50806°W
Gideon Sa’ar
Sa’ar erosi Likudista syynä pääministeri Benjamin Netanjahun epäonnistuminen koronan hoidossa sekä Netanjahun korruptiosyytteet. Sa’ar perusti uuden keskusta-oikeistolaisen Uusi Toivo puolueen, johon liittyi useita merkittäviä Likudin jäseniä. Uusi Toivo on gallupeissa vahvoilla seuraaviin parlamenttivaaleihin.
Pilkku
Pilkku on typografinen välimerkki, jota käytetään useissa kirjoitetuissa kielissä erottimena.
Pilkku suomen kielessä
Suomen kielessä pilkulla on monta tehtävää:
Pilkku muissa kielissä
Englannin kielessä pilkku on tuhansien erotin; esimerkiksi miljoonan dollarin vauva on 1,000,000 dollar baby. Suomen kielessä pilkkua ei käytetä tuhansien erottimena, sillä pilkkua käytetään Suomessa luvuissa jo desimaalierottimena.
Pilkku tietokoneilla
Tietokoneissa pilkku koodataan eri merkistöissä seuraaville arvoille:
Pedro Chappé
Pedro Chappé García (16. elokuuta 1945 – 15. toukokuuta 2003 Espanja) oli kuubalainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Chappé kuoli infarktiin 57-vuotiaana vuonna 2003 Espanjassa, missä hän oli töissä.
Seksuaalirikostutkimuspakkaus
Seksuaalirikostutkimuspakkaus eli SERI-pakkaus on valtakunnallinen näytteenottopaketti, jolla pyritään näytteenoton yhdenmukaisuuteen seksuaali- ja väkivaltarikoksissa. Pakkaus sisältää näytteenottovälineiden ja täytettävien lomakkeiden lisäksi poliisille ja lääkärille suunnatut näytteenotto-ohjeet sekä uhrin että epäillyn tutkimiseen. Vuoteen 2014 asti pakkausta kutsuttiin SETU-pakkaukseksi.
Beauregard
Beauregard on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella. Kunnassa oli 817 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Beauregardin pinta-ala on yksi neliökilometri.
Béligneux
Béligneux on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella. Kunnassa oli 2594 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Béligneux'n pinta-ala on 13 neliökilometriä.
Bart Brentjens
Bart Jan-Baptist Marie Brentjens (s. 10. lokakuuta 1968, Haelen) on alankomaalainen maastopyöräilijä. Hän voitti kultaa maastopyöräilyn maastoajossa vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa, jolloin maastopyöräily oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisissa. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa hän voitti pronssia. Hän voitti myös maastopyöräilyn maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1994 ja maastopyöräilyn maailmanmestaruuden vuonna 1995. Bart Brentjensillä oli oma maastoajoon keskittyvä ammattilaistalli Trek-Brentjens MTB Racing Team, jossa myös itse ajoi. Suomalainen maastopyöräilijä Jukka Vastaranta liittyi talliin kesällä 2010.
Fambo
Fambo on kiinteämaltoinen perunalajike. Fambon tärkkelyspitoisuus on 15,1 prosenttia.
Liina Kersna
Liina Kersna (s. 3. huhtikuuta 1980 Tallinna) on virolainen reformipuolueen poliitikko. Hän oli Viron opetus- ja tiedeministeri vuosina 2021–2022. Tätä ennen hän oli edustaja riigikogussa vuosina 2015–21. Kersna on opiskellut Tarton yliopistossa journalismia, suhdetoimintaa ja koulutuksen järjestämistä. Vuosina 1998–2002 hän työskenteli Viron radiossa toimittajana.
Kesäkuusta heinäkuuhun 2022 Kersna toimi myös Viron kulttuuriministerinä, kun pääministeri Kaja Kallas erotti keskustapuolueen ministerit.
Joseph Smith
Sharon, Vermont ja Palmyra, New York 1805–1827
Toisen suuren herätyksen aikoihin alueella tapahtui uskonnollista liikehdintää, ja vuosien 1817 ja 1825 välillä alueella oli muutamia herätyskokouksia. Myös Smithien perheessä tempauduttiin mukaan alueella olleisiin herätyksiin, joskin perheessä oli erimielisyyttä eri kirkkokuntien välillä. Joseph kiinnostui uskonnosta ollessaan noin kahdentoista. Hän osallistui Presbyteerikirkon pyhäkouluun, luki Raamattua sekä osoitti kiinnostusta Metodistikirkkoa kohtaan. Perheensä kanssa hän myös otti osaa uskonnolliseen kansantaikuuteen, joka oli tuolloin hyvin yleistä. Kuten monet aikalaiset, myös Josephin vanhemmat sekä hänen isoisänsä näkivät unia tai näkyjä, joiden he uskoivat olevan viestejä Jumalalta.
Liina Kersna
Yksityiselämä
Kersna on naimisissa ja hänellä on poika.
Joseph Smith
Sharon, Vermont ja Palmyra, New York 1805–1827
Vuonna 1832, Smith kirjoitti kuinka noin 1820, ollessaan "Jumalaa kutsuvassa mielentilassa", saaneensa näyn Jumalalta, jossa Jumala sanoi antavansa hänen syntinsä anteeksi ja kuinka maailma oli hylännyt evankeliumin. Vaikka tapahtuma oli tuntematon alkuaikojen uskoville, myöhempi versio tapahtuman kuvauksesta on tullut tunnetuksi ensimmäisenä näkynä, jonka merkityksellisyyttä alettiin painottaa 1800-luvun parin viimeisen vuosikymmenen aikana.
Perhe hankki vaatimattomalle maatilalleen lisätuloja aarteiden etsinnällä. Joseph väitti hänelle olleen kyvyn käyttää näkykiviä piilotettujen aarteiden löytämiseksi. Näin tehdessään hän laittoi kiven valkoiseen hattuun ja väitti näkevänsä tiedot kivessä näkyvistä heijastuksista.
Joseph Smith kertoi, että 1823 hänen luonaan olisi käynyt Moroni-niminen enkeli yönä, jona hän on rukoillut saadakseen syntinsä anteeksi. Josephin kertoman mukaan Moroni paljasti hänelle haudattujen kultalevyjen sekä muutamien muiden esineiden, kuten näkykivien ja hopeisten silmälasien, joiden linssit oli tehty näkykivistä, sijainnin läheiseltä kukkulalta. Smith kertoo myös yrittäneensä hakea levyt itselleen seuraavana aamuna, mutta sanoi enkelin estäneen hänen aikeensa. Smith kertoi, kuinka seuraavien neljän vuoden aikana hän kävi kukkulalla vuosittain palaten joka kerta kotiin tyhjin käsin. Samaan aikaan Joseph jatkoi aarteenetsintämatkojaan New Yorkin ja Pennsylvanian osavaltioissa sekä työskenteli apulaisena maatiloilla. 1826 hän joutui oikeuteen Chenangon piirikunnassa New Yorkissa syytettynä teeskennellystä taidosta löytää aarteita näkykiven avulla.
Vieraillessaan Halen perheen luona Joseph tapasi ja alkoi seurustella perheen tyttären Emma Halen kanssa. Josephin pyytäessä Emman kättä tämän isä, Isaac Hale, kieltäytyi toteamalla kuinka Joseph oli "vieras" ja kuinka hänellä näytti hädin tuskin olevan riittäviä resursseja edes itsensä elättämiseen aarteenetsijänä. Tammikuun 18. 1827 Emma ja Joseph karkasivat avioituakseen ja muuttivat Josephin vanhempien luokse asumaan.
Syyskuun 22. 1827 Joseph Smith sanoi tehneensä viimeisen vuotuisen käyntinsä läheiselle kukkulalle Emman kanssa. Hän kertoo saaneensa levyt ja laittaneensa ne lukittuun arkkuun. thumb| Edward Stevensonin kaiverrus vuodelta [[1893. Enkeli Moroni luovuttaa kultalevyt Joseph Smithille vuonna 1827. Reminiscences of Joseph, the Prophet (Salt Lake City: Stevenson, 1893), 21.]] Hän kertoi, kuinka enkeli oli kieltänyt näyttämästä kenellekään levyjä, joiden hän väitti olleen uskonnollinen aikakirja Amerikan alkuperäiskansojen historiasta. Myöhemmin Joseph kertoi Emman vanhemmille, että hänen aarteenetsintäpäivänsä olisivat taakse jäänyttä elämää. Vaikka Joseph Smith oli eronnut aarteenetsintäjoukkiostaan, hänen kumppaninsa luulivat hänen pettäneen ja pimittäneen heiltä heidän osuutensa aarteesta. Smith kertoo entisten kumppaneidensa tuhonneen paikan, jossa toisen aarteiden näkijän mukaan levyt olivat piilossa, ja tapauksen jälkeen Joseph sanoikin, ettei voisi kääntää levyjä Palmyrassa.
thumb|Smithin kultalevyistä kopioiduksi väitettyä [[egyptinkieli|egyptistä muokattua kirjoitusta. Kirjaimia ei ole voitu yhdistää mihinkään tunnettuun kieleen.]]
Harmony, Pennsylvania 1827–1829
Lokakuussa 1827 Smith ja hänen tuolloin raskaana ollut vaimonsa muuttivat Palmyrasta Harmonyyn (nyk. Oakland) Pennsylvaniaan jokseenkin menestyksekkäältä naapurilta Martin Harrisilta saamiensa varojen turvin.
Asuessaan lähellä Emman perhettä, Smith litteroi muutamia kirjoitusmerkkejä, joita hän kutsui "reformoiduksi egyptiksi", levyistä sekä saneli niistä käännöksen vaimolleen. Helmikuussa 1828 Harris saapui auttaakseen levyjen kääntämisessä. Harris sai myös kirjoitusmerkeistä näytteen, jota hän sanoo näyttäneensä muutamille merkittäville oppineille mm. Charles Anthonille, jonka Harris väittää ensin vahvistaneen merkkien autenttisuuden ja vasta kuultuaan Joseph Smithin saaneen levyt enkeliltä peruneen sanansa. Charles Anthon tosin myöhemmin kielsi näin tapahtuneen, mutta Harris palasi Harmonyyn huhtikuussa edelleen auttaakseen Joseph Smithiä käännöstyössä.
Käännöstyö jatkui kesäkuun puoliväliin 1828 kunnes Martin Harris alkoi vaimonsa vaikutuksesta epäillä levyjen olemassaoloa. Harris suostutteli Smithin antamaan luvan viedä käännetyt 116 sivua Palmyraan näyttääkseen niitä epäilevälle vaimolleen. Harrisin vaimo kadotti käsikirjoituksen, josta ei ollut olemassa kopiota, ja halusi Smithin kääntävän tekstin uudelleen. Tämä tapahtui suunnilleen samoihin aikoihin, kun Emma ja Josephin ensimmäinen lapsi syntyi kuolleena. Tuolloin Smith myös sanoi enkelin vieneen levyt pois ja kadottaneensa kyvyn kääntää, kunnes 22 syyskuuta 1828 Smith jälleen väitti, kuinka levyt oli palautettu hänelle. Smith kertoi saaneensa ilmoituksen, ettei puuttuvia 116 sivua pidä kääntää uudelleen.
Vuonna 1828 Joseph Smith liittyi Harmonyn metodistiseurakunnan opetusluokkaan, mutta joutui pian eroamaan, koska häntä pidettiin "manauksen harjoittajana".
Smith ei jatkanut käännöstyötä ennen kuin huhtikuussa 1829 tavatessaan pikkuserkkunsa Oliver Cowderyn, josta tulikin hänen kirjurinsa.
Fayette, New York 1829–1830
Joseph ja Oliver työskentelivät käännöksen parissa täysipäiväisesti aina kesäkuun 1829 alkuun asti, jonka jälkeen he muuttivat Fayetteen New Yorkiin, missä he jatkoivat käännöstyötä Cowderyn ystävän Peter Whitmerin luona. Käännöstyö saatettiin päätökseen heinäkuun 1. 1829, jonka jälkeen Smith muotoili kolmen ja kahdeksan todistajan lausunnot, joiden allekirjoittajiksi hän pyysi Martin Harrisin lisäksi miespuoliset Smithin ja Whitmerin perheiden jäsenet. Joseph Smithin mukaan enkeli vei tämän jälkeen levyt pois.
Mormonin kirjan julkaisu 1830
Käännöstyö, joka tunnetaan Mormonin kirjana, julkaistiin Palmyrassa maaliskuun 26. 1830 E.B. Grandinin painamana. Painotyön kustannukset rahoitti Martin Harris lainoittamalla maatilansa. Pian tämän jälkeen huhtikuun 6. 1830 Smith seuraajineen perusti Kristuksen Kirkon ja pienet seurakunnat Manchesteriin, Fayetteen ja Colesvilleen New Yorkissa. Mormonin kirjan julkaiseminen toi Joseph Smithille huonoa mainetta, sillä Josephin maine aarteenetsijänä ei ollut vielä unohtunut ja ihmisillä oli vielä tuoreessa muistissa vuonna 1826 ollut oikeudenkäynti. Cowdery kastettua muutamia uusia jäseniä, joihin lukeutui myös Emma Smith, mormoneja kohtaan esitettiin väkivaltaisia uhkauksia. Ennen kuin Smith ehti konfirmoida uudet jäsenet hänet pidätettiin ja tuotiin oikeuden eteen syytettynä sopimattomasta käytöksestä. Vaikka Smith vapautettiin piti hänen ja Cowdery paeta vihaista väkijoukkoa Colesvillestä. Myöhemmin Smith kertoi kuulleensa Pietarin, Jaakobin ja Johanneksen äänet, joiden hän kertoo antaneen hänelle ja Cowderylle apostolisen auktoriteetin. Kun Cowdery yritti muiden kirkon jäsenten – kuten Hiram Page, Mormonin kirjan todistaja – kanssa omapäisesti käyttämällä näkykiveään löytää Amerikan Uuden Jerusalemin paikan, kuten Mormonin kirjassa ennustetaan, - Smith vastasi julistamalla itsensä ainoaksi profeetaksi. Smith kiisti Pagen ilmoittaman sijainnin ja lähetti Cowderyn Missouriin tehtävänään etsiä sen oikea sijainti sekä käännyttämään alkuperäisasukkaita. Smith myös saneli kadonneen Eenokin kirjan, joka kertoi, kuinka Raamatullinen Eenok perusti Zionin kaupungin, joka oli niin hyvä, että Jumala otti sen ylös taivaisiin.
Matkallaan Missouriin Cowdery kulki Ohiossa Kirtlandin kautta ja kastoi Sidney Rigdonin sekä yli sata hänen seurakuntansa jäsentä kirkkoon näin yli kaksinkertaistaen kirkon silloisen jäsenmäärän. Pian tämän jälkeen Rigdon vieraili New Yorkissa ja hänestä tuli kirkon toiseksi korkein virkamies monien Smithin aikaisempien seuraajien harmiksi. Vastustuksen kasvaessa New Yorkissa Smith julisti Kirtlandin olevan Uuden Jerusalemin itäinen rajapyykki ja ohjeisti jäseniään muuttamaan sinne.
Olivia Newton-John
Olivia Newton-John (26. syyskuuta 1948 Cambridge, Iso-Britannia – 8. elokuuta 2022) oli brittiläissyntyinen australialainen näyttelijä ja laulaja.
Joseph Smith
Kirtland, Ohio 1831–1838
Muutettuaan Kirtlandiin tammikuussa 1831 Joseph Smith helpotti uusien käännynnäisten ylitsevuotavaa hengellisten lahjojen manifestaatiota ja otti seurakunnan johdon itselleen. Ennen kääntymistä mormoniksi seurakunta oli harjoittanut kristillistä kommunismia ja Smith adoptoi järjestelmän omaan kirkkoonsa kutsuen sitä pyhityksen laiksi. Rigdonin ehdotuksesta Smith lupasi kirkon vanhimmille, että he saisivat taivaallisten voimien endaumentin Kirtlandissa, ja kirkon yleiskonferenssissa 1831 hän esittelikin korkean ("Melkisedekin") pappeuden kirkon hierarkiaan.
Veikko Svinhufvud
Veikko Eivind Svinhufvud (15. helmikuuta 1908 Heinola – 28. helmikuuta 1969 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko, maanviljelijä, metsänhoitaja, pankinjohtaja ja Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustaja.
Joseph Smith
Kirtland, Ohio 1831–1838
Kirkko kasvoi uusien jäsenten saapuessa Kirtlandiin. Kesään 1835 mennessä Kirtlandin ympäristössä asui arviolta 1500–2000 mormonia monen odottaessa Smithin johdattavan heidät pian tuhatvuotiseen valtakuntaan. Vaikkakin Oliver Cowderyn lähetystyö intiaanien keskuudessa epäonnistui liittovaltion estettyä sen, hän lähetti sanan, että oli löytänyt paikan Uudelle Jerusalemille Jacksonin piirikunnasta Missourissa. Vierailtuaan Jacksonin piirikunnassa 1831 Smith julisti piirikunnassa olleen karun Independencen etuvartioaseman Zionin keskuspaikaksi. Rigdon ei kuitenkaan hyväksynyt sijaintia ja suurimman osan 1830-lukua kirkko olikin jakaantunut Ohion sekä Missourin välillä. Smith jatkoikin elämäänsä Ohiossa vaikkakin vieraili Missourissa uudelleen aikaisin 1832 estääkseen joidenkin merkittävien jäsenten kapinan, ml. Cowdery, joiden mielestä Zionin rakentamispyrkimyksiä laiminlyötiin. Smithin matkaa joudutti vihainen väkijoukko kirkosta eronneita, jotka olivat raivoissaan Smithin pyhityksen laista sekä hänen kasvaneesta poliittisesta vallastaan. Väkijoukko pahoinpiteli Smithin ja Rigdonin sekä tervasi ja höyhensi heidät.
Veikko Svinhufvud
Henkilöhistoria
Svinhufvudin vanhemmat olivat presidentti Pehr Evind Svinhufvud ja Alma Ellen Timgren. Hän pääsi ylioppilaaksi Lappeenrannan yhteiskoulusta 1927 ja valmistui metsänhoitajaksi 1931 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1934. Svinhufvud toimi Helsingin yliopiston metsänhoidon assistenttina 1933–1934, Keskusmetsäseura Tapion apulaismetsänhoitajana 1936, Enso-Gutzeitin metsäkoulun opettajana 1937–1938 ja suonkuivausmetsänhoitajana 1938–1941. Sotavuosina hän oli pika-asutustoimikunnan jäsenenä 1940–1941 ja päämajan linnoitusosaston metsänhoitajana 1944–1945.
Joseph Smith
Kirtland, Ohio 1831–1838
Jacksonin piirikunnassa mormoneja paheksuttiin monista poliittisista ja uskonnollisista syistä. Väkijoukot hyökkäsivät mormonien kimppuun heinäkuussa 1833, mutta Joseph Smith ohjeisti mormoneja kärsivällisesti kestämään heihin kohdistuvat sortotoimet kunnes neljännen hyökkäyksen jälkeen hän antoi luvan kostotoimille. Siitä huolimatta, että mormonit puolustivat itseään, heidät ajettiin pois piirikunnasta. Ilmoitusten auktoriteetilla johtaen kirkkoa kuin moderni Mooses lähti Joseph Smith palauttamaan Zionia ja kostamaan Jumalan vihollisille johtamalla Missouriin puolisotilaallisen joukko-osaston, jota myöhemmin kutsuttiin nimellä Zion's Camp. Kun joukko-osasto ei saanutkaan toivomaansa tukea Missourin kuvernööriltä ja kärsi koleraepidemiasta jääden näin pahasti alakynteen, Smith antoi ilmoituksen, ettei kirkko ollut kelvollinen saamaan Zionia takaisin ja osittaiseksi syyksi hän mainitsi, kuinka kirkossa pyhityksen lain voimaan saattaminen oli epäonnistunut, samalla hajottaen joukko-osaston. Zionin palauttaminen saisi odottaa kunnes kirkon vanhimmat saisivat uuden taivaallisten voimien lahjan tällä kertaa Kirtlandin temppelissä, joka oli tuolloin rakenteilla.
Olivia Newton-John
Varhainen elämä
Olivia Newton-John syntyi 26. syyskuuta 1948 Cambridgessä Englannissa. Perhe muutti viisi vuotta myöhemmin Melbourneen Australiaan, missä Newton-Johnin isä Brinley työskenteli rehtorina.
Veikko Svinhufvud
Yhteiskunnalliset tehtävät
Svinhufvud oli Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustajana vuosina 1958–1966 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Svinhufvud oli Kansainvälinen rauhantuki -järjestön ja Suomen Rauhanpuolustajien puheenjohtajana. Hän kuului myös Maailman rauhanneuvostoon ja Maalaisliiton puoluevaltuuskuntaan.
Joseph Smith
Kirtland, Ohio 1831–1838
Retkikunta ei onnistunut parantamaan tilannetta Jacksonin piirikunnassa ja sen katsotaankin epäonnistuneen, mutta se johti merkittäviin muutoksiin kirkon johdossa sekä kulttuurissa, ja monet tulevat kirkon johtohenkilöt nousivatkin tästä joukko-osastosta. Juuri ennen kuin Zion's Camp lähti Kirtlandista Joseph Smith lakkautti pyhityksen lain ja vaihtoi kirkon nimeksi "Myöhempien Aikojen Pyhien kirkko". Retkikunnan palattua Kirtlandiin Smith nimesi viisi hallinnollista valtuustoa, joilla kaikilla oli tasavertainen asema tarkastaa toistensa tekemisiä, ja joiden virkoihin hän nimesi retkikuntaan osallistuneita miehiä. Mormonit rakensivat Kirtlandin temppelin kovalla hinnalla. Temppeli vihittiin maaliskuussa 1836 ja avajaisissa koettiin näkyjä, enkelten ilmestymisiä, profetointia sekä kielillä puhumista ja laulamista. Vuosien 1834–1837 välinen aika oli Joseph Smithille melko rauhallista.
Olivia Newton-John
Ura laulajana ja näyttelijänä
Newton-John kuului teini-ikäisenä koulukaveriensa kanssa tyttölauluyhtyeeseen nimeltä Sol Four. Sen hajoamisen jälkeen Newton-John esiintyi television kykykilpailussa ja voitti matkan Lontooseen. Siellä ollessaan hän perusti lauluduon australialaisen Pat Carrollin kanssa. Carrollin jouduttua palaamaan Australiaan Newton-John jatkoi aluksi sooloartistina. Hänen esikoissinglensä oli versio Jackie DeShannonin kappaleesta ”Till You Say You’ll Be Mine”. Sen julkaisun jälkeen hän liittyi purukumipoppia soittaneeseen Toomorrow-yhtyeeseen, joka oli tuottaja Don Kirshnerin yritys jäljitellä The Monkeesia. Yhtyeen menestynein single oli ”I Could Never Live Without Your Love” (1970), ja se esiintyi myös Toomorrow-nimisessä science fiction -elokuvassa.
Joseph Smith
Kirtland, Ohio 1831–1838
Kirtlandin temppelin vihkimisen jälkeen 1838 jälkipuoliskolla Smith sotkeutui jälleen juonitteluihin, jotka johtivat mormoniyhteisön sisäisiin riitoihin ja Kirtlandin mormoniyhteisön luhistumiseen. Smithin syytettiin toimineen väärin perustaessaan pankin kirkon rahoilla sekä aloittaessaan suhteen piikansa Fanny Algerin kanssa. Temppelin rakentaminen oli velkaannuttanut kirkon ja velkojat olivatkin Joseph Smithin kimpussa jatkuvasti.
Kuultuaan mahdollisesta piilotetusta aarteesta Salem issa Massachusettsissa Smith matkusti sinne saatuaan ilmoituksen Jumalalta, kuinka kaupungissa olisi mittavat aarteet. Kuukautta myöhemmin hän palasi takaisin tyhjin käsin. Tämän jälkeen Smith muiden kirkon johtajien kanssa muodosti osuuskunnan, joka toimisi näennäispankkina, näin perustaen tammikuussa 1837 Kirtland Safety Societyn, joka painoi seteleitä, joiden arvo oli osittain sidottu kiinteistöihin. Smith itse investoi merkittävästi pankin osakkeisiin ja kehotti mormoneja ostamaan niitä uskonnolliseen velvollisuuteen vedoten. Pankki kaatui alle kuukaudessa, minkä seurauksena pankkiin sijoittaneihin mormoneihin kohdistui kovia paineita velkojien taholta sekä pankin kaatuminen aiheutti myös merkittävää hintojen heilahtelua alueella. Smithiä pidettiin syyllisenä pankin epäonnistumiseen ja kirkosta erosikin runsaasti ihmisiä tämän seurauksena mukaan lukien monia Smithin lähimpiä neuvonantajia. Smithistä ja Rigdonista annettiinkin pian pidätysmääräys, syytteenä pankkipetos, jonka seurauksena Smith ja Rigdon pakenivat Missouriin tammikuun 12. 1838 vastaisena yönä.
Missouri 1838–1839
Jouduttuaan lähtemään Jacksonista mormonit perustivat Far Westin kaupungin. Smithin epäonnistunut profetia Jacksonin piirikunnan Zionin palauttamiseksi oli puolittain unohdettu vuoteen 1838 mennessä hänen saapuessaan Rigdonin kanssa Missouriin Far Westistä tulikin mormonien uusi Zion. Missourissa kirkon nimeksi myös muutettiin "Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko", ja mormonit aloittivat jälleen uuden temppelin rakentamisen. Pian Smithin ja Rigdonin lähdettyä monet Kirtlandiin jääneet mormonit havahtuivat "suureen menetykseensä" ja seurasivat heitä Missouriin. Smith rohkaisi ihmisiä asettumaan myös Caldwellin piirikunnan rajojen ulkopuolelle perustamalla Adam-ondi-Ahmanin vaarnan. Monet kirkon alkuaikojen johtajista myös erotettiin kirkosta Missourissa. Merkittävät mormonit kuten John Whitmer, David Whitmer ja W.W. Phelps erotettiin maakauppoihin liittyvien syiden takia. Huhtikuussa Joseph Smith osallistui Oliver Cowderyn oikeudenkäyntiin, jossa tätä syytettiin uskon kieltämisestä, kutsumuksen hylkäämisestä rikkauksien tavoittelun toivossa sekä vihjailuista Joseph Smithin aviorikoksista ja väkijoukkojen kiihottamisesta nostamaan perusteettomia syytteitä mormoneja vastaan.
Vaikka Joseph Smith ei pitänyt väkivallasta, hänen kokemuksensa johtivat hänet uskomaan, että uskontonsa säilyttämiseksi tarvittiin aggressiivisempia toimia anti-mormoneja ja mormonipettureita kohtaan. Kesäkuun 1838 tienoilla uusi jäsen Sampson Avard perustikin Daniteina tunnetun peitejärjestön pelotellakseen entisiä mormoneja ja anti-mormonien suojeluskuntia. Sidney Rigdon työskenteli palauttaakseen pyhityksen lain, mutta Oliver Cowderyn ja muiden toisinajattelijoiden nostamat oikeuskanteet olivat suunnitelman esteenä. Sidney Rigdonin suolasaarnana tunnetun ja heikosti naamioidun uhkauksen jälkeen danitet karkottivat toisinajattelijat piirikunnasta. Vaikka onkin epäselvää, kuinka hyvin Smith oli perillä daniteista, on selvää, että hän hyväksyi niiden toimet ainakin osittain. Itsenäisyyspäivän avauspuheessaan Rigdon ulotti uhkailunsa myös ei-mormoni hyökkääjiä vastaan luvaten tuhoamissotaa, jos mormonien kimppuun hyökättäisiin. Rigdonin puheen jälkeen Smith salli puheen julkaisun ja painamisen pamfletille. Rigdonin puhe kirvoitti vuolasta anti-mormoniretoriikkaa Missourin lehdistössä sekä poliittisissa kampanjapuheissa 1838 vaaleissa.
Väkivalta leimahti 6. elokuuta 1838 Daviessin piirikunnassa, jossa mormonien määrä oli kohonnut merkittäväksi Adam-ondi-Ahmanin vaarnan perustamisen seurauksena, kun Gallatinin ei-mormonit pyrkivät estämään mormoneja äänestämästä. Vaikkakaan väkivalta ei johtanut kuolonuhreihin, nujakka eskaloitui vuoden 1838 mormonisodaksi alueen ei-mormonien ryöstellessä ja polttaessa mormonien maatiloja. Samalla, Smithin yleisen seurannan ja käskyvallan alla, danitet ja muut mormonijoukkiot ryöstelivät ei-mormonikyliä. Tapahtumien aikaan Smith ja muut mormonijohtajat lietsoivat mormonien vimmaa entisestään aggressiivisella retoriikallaan luvaten "vakiinnuttaa uskonnon miekalla", jos heitä häirittäisiin. Retoriikka mahdollisesti voimisti mormonien aggressiivisuutta enemmän kuin hän oli tarkoittanut. Kun mormonit sitten hyökkäsivät Missourin osavaltion suojeluskunnan kimppuun Crooked Riverin taistelussa pyrkimyksenään vapauttaa joitakin vangittuja mormoneja, kuvernööri Boggs antoi määräyksen tuhota mormonit tai ajaa heidät pois osavaltiosta. Ennen kuin tieto määräyksestä saavutti osapuolet, ei-mormonit hyökkäsivät mormonien kimppuun tappaen 18 ja tapaus tuli tunnetuksi Hauns Millin verilöylynä, joka lopulta lopetti sodan.
Marraskuun 1. 1838 mormonit antautuivat osavaltion joukoille, suostuivat luopumaan omaisuudestaan ja lähtemään osavaltiosta. Smith tuomittiin välittömästi sotaoikeudessa maanpetoksesta ja olisi teloitettu ellei Smithin asianajajana toiminut Alexander Doniphan olisi vaatinut Smithin tuomitsemista siviilinä siviilioikeudessa. Tämän jälkeen Smith lähetettiin osavaltion oikeuteen alustavaan kuulusteluun, jossa monet hänen entiset liittolaisensa, mukaan lukien danitejohtaja Samson Avard, todistivat häntä vastaan. Smithiä ja viittä muuta, mukaan lukien Rigdon, vastaan nostettiin syytteet maanpetoksesta, ja heidät passitettiin Livertyn vankilaan odottamaan oikeudenkäyntiä.
Smithin viettämät kuukauden vankilassa rasittivat hänen suhdettaan Rigdoniin, ja Brigham Young nousikin hallitsevaksi Smithin puolestapuhujaksi. Brigham Youngin johdolla mormonit, joita tuolloin oli noin 14 000, siirtyivät Illinoisiin ja etsivät sieltä maata ostettavakseen. Smith kulutti aikaansa kirjoittamalla mormoneille suunnattuja pohdintojaan. Hän ei kiistänyt vastuutaan daniittien toimista, mutta kertoi aliarvioineensa Samson Avardin äärimmäisen väkivaltaisuuden. Monet mormonit uskoivat Smithin olevan jo langennut profeetta, mutta hän vakuutteli heille edelleen pitelevänsä "taivaallisia avaimia". Hän kehotti mormoneja julkaisemaan kaikki kokemansa vääryydet ja pidättäytyä antipatiasta ei-mormoneja kohtaan. Huhtikuun 4. 1839 Daviessin piirikunnassa pidetyn valamiehistön kuulemisen jälkeen Smith ja kumppanit pakenivat vankeudesta, mahdollisesti vartijoiden suosiollisesti katsoessa muualle, kun heitä oltiin siirtämässä Boonen piirikuntaan.
Nauvoo, Illinois 1839–1844
Lehdet ympäri maata kritisoivat Missouria mormonien karkottamisesta, ja Illinois otti vastaan pakolaiset, jotka asettuivat Mississippin rannalle. Smith osti ylihintaisen ja soisen maa-alueen Commerce Citynä tunnetusta kylästä ja kehotti seuraajiaan muuttamaan sinne. Pyrkien ratsastamaan mormonien maineella sorrettuna vähemmistönä hän yritti saada liittovaltiolta korvauksia, mutta epäonnistui. Kesällä 1839 malaria iski uuteen mormoniyhteisöön ja seuraavat kaksi kesää olivat jopa vieläkin pahempia. Tuona kesänä Smith lähetti Brigham Youngin ja muut kirkon kahdestatoista apostolista lähetystyöhön Englantiin ja he löysivätkin monia halukkaita käännynnäisiä, joista monet olivat todella köyhiä tehdastyöläisiä jopa mormonien mittapuulla mitattuna.
Uusi uskonto onnistui houkuttelemaan myös muutamia varakkaita uusia jäseniä kuten tohtori John C. Bennettin, joka vastasi Illinoisin armeijan huollosta. Bennett käytti hyväkseen kontaktejaan Illinoisin lakeja säätävissä elimissä ja sai aikaiseksi varsin merkittäviä erioikeuksia sisältävän perustuskirjan uudelle kaupungille, jonka Smith nimesi Nauvooksi. Perustamiskirja antoi kaupungille käytännössä täyden autonomian, sisälsi luvan yliopiston perustamiseen ja antoi Nauvoolle Habeas Corpus oikeuden - joka pelasti Smithin hengen estämällä kahdesti karkotuksen Missouriin oikeuden tuomittavaksi. Vaikkakin mormonijohtajat hallitsivat Nauvoossa, kaupunki takasi harvinaisen vapaan ympäristön erilaisten uskontojen harjoittamiseen. Kaupungin peruskirja oikeutti myös oman autonomisen Nauvoon legioonan, sotilaallisen joukko-osaston, perustamisen, jonka toimia rajoittivat ainoastaan osavaltion ja liittovaltion lait. Joukko-osastoa komentaviksi nimettiin kenraali-luutnantti Joseph Smith sekä kenraali-majuri John C. Bennett, ja näin Smithillä olikin komennossaan osavaltion suurin yksityinen armeijan joukko-osasto. Smith nimesi Bennettin myös kirkon apulaispresidentiksi, ja Bennett valittiin myös Nauvoon ensimmäiseksi kuvernööriksi. 1841 Smith paljasti muutamille läheisimmille miehilleen ilmoituksen moniavioisuudesta, mukaan lukien Bennett, joka käytti sitä lupana harjoittaa "vapaata rakkautta". Kun huhut "henkivaimoista" pääsivät valloilleen, Smith pakotti Bennettin eroamaan Nauvoon kuvernöörin virasta, jonka Bennett kosti kirjoittamalla "Kaunistelemattomia paljastuksia Nauvoon elämästä" -kirjan (lurid exposés of life in Nauvoo).
Nauvoon vuodet olivat opillisen innovaation aikaa. Smith esitteli kasteen kuolleiden puolesta vuonna 1840, ja 1841 mormonit aloittivat uuden Nauvoon temppelin rakentamisen, josta tulisi antiikin kadonneen tiedon palautuksen paikka. 1841 ilmoitus lupasi palauttaa pappeuden täyteyden, ja toukokuussa 1842 Smith otti käyttöön uusitun endowmentin eli ensimmäisen voitelun. Endowmentti muistutti vapaamuurareiden riittejä, joihin Joseph Smith oli tutustunut pari kuukautta aikaisemmin liittyessään Nauvoon loossiin. Aluksi endowmentti oli vain miehille, jotka sen saatuaan liitettiin voideltujen koorumiin. Naisille Smith järjesti Apuyhdistyksen, palvelukerhon ja naistenyhdistyksen, jossa naiset Smithin mukaan saisivat "valtakunnan avaimet". Smith myös valmisteli suunnitelmaansa tuhatvuotisesta valtakunnasta, joka ei enää sisältänyt suunnitelmaa Zionin rakentamisesta Nauvooseen vaan hän näki Zionin käsittävän sekä Etelä- että Pohjois-Amerikan mantereet, jossa kaikki mormoniasutukset olisivat vaarnoja Zionin metaforisessa teltassa. Zion menetti myös merkitystään tulevien koettelemusten suojana jollainen suuri rakennusprojekti olisi ollut. Kesällä 1842 Smith paljasti suunnitelman Jumalan tuhatvuotisen valtakunnan perustamiseksi; valtakunnan, joka ulottaisi teokraattisen valtansa koko maailmaan.
Joulukuussa 1843, voideltujen koorumin valtuudella, Smith pyrki kongressiin tehdäkseen Nauvoosta itsenäisen territorion, jolla olisi oikeus kutsua liittovaltion joukkoja puolustuksekseen. Smith kirjoitti myös suosituimmille presidenttiehdokkaille ja kysyi heiltä, mitä he olisivat valmiit tekemään suojellakseen mormoneja. Saatuaan negatiivisia tai sitoutumattomia vastauksia, Smith julisti itse asettuvansa oman kolmannen puolueen presidenttiehdokkaaksi Yhdysvaltojen presidentin vaaleissa keskeyttäen normaalin käännytystyön ja lähettäen kahdentoista koorumin sekä satoja muita poliittisia lähetyssaarnaajia kiertämään maata vaalityötä tekemään. Maaliskuussa 1844 riideltyään liittovaltion byrokraatin kanssa Smith organisoi salaisen viidenkymmenen valtuuston, jonka tehtävänä oli päättää kansallisista ja osavaltiollisista laeista, joita mormonien tulisi noudattaa. Valtuuston oli myös määrä valita sijoituspaikat suurille mormonien asutuksille Teksasista, Kaliforniasta ja Oregonista, joissa mormonit voisivat asua teokraattisen lain mukaan liittovaltion kontrollin ulottumattomissa. Käytännössä valtuusto oli maailman varjohallitus, ensiaskel kohti globaalia teodemokratiaa. Yksi valtuuston ensimmäisistä toimista oli valita Smith tuhatvuotisen kuningaskunnan profeetaksi, papiksi ja kuninkaaksi.
Kuolema Carthage, Illinois 1844
thumb|right|300px|Litografia vuodelta 1851: Joseph ja Hiram Smithin marttyyrikuolema 27.6.1844. Kevääseen 1844 mennessä oli syntynyt erimielisyyksiä Smithin ja muutaman hänen läheisimmän kumppaninsa välille huomattavimpien ollessa William Law, Smithin luotettu neuvonantaja, ja Robert Foster, Nauvoon Legioonan kenraali, jotka olivat Smithin kanssa erimieltä siitä, miten Nauvoon taloutta tulisi hoitaa. Molemmat myös väittivät Smithin kosiskelleen heidän vaimojaan. Uskoen toisinajattelijoiden juonittelevan hänen surmaamistaan Smith erotti heidät kirkosta 18. huhtikuuta 1844. Toisinajattelijat perustivat kilpailevan kirkon ja seuraavassa kuussa nostivat kanteen Carthagen piirikunnanoikeudessa Smithiä vastaan moniavioisuudesta ja muista rikoksista.
Kesäkuun 7. 1844 toisinajattelijat julkaisivat ensimmäisen ja viimeisen numeron Nauvoo Expositor -lehdestä vaatien uudistuksia kirkkoon. Lehti pilkkasi moniavioisuutta ja Smithin uusia oppeja monijumalaisuudesta, vihjaili Smithin kuninkuudesta ja teokraattisista suunnitelmista luvaten tarjota todisteita syytöksille seuraavissa numeroissa. Peläten lehden lietsovan maakunnan vihaan mormoneja kohtaan Nauvoon kaupunginvaltuusto julisti Exposotorin julkiseksi häiriköksi ja käski Nauvoon Legioonan tuhoamaan painon. Historioitsija Richard Bushmanin sanoin, Smith "ei kyennyt näkemään, kuinka lehden tukahduttaminen huomattavan paljon todennäköisemmin nostaisi väkijoukkojen vihan kuin sen herjaukset. Tämä oli kohtalokas erehdys."
Lehden tuhoaminen provosoi Thomas C. Sharpin, Warsaw Signal -lehden päätoimittajan, julkaisemaan voimakkaan huudon aseisiin. Peläten kapinaa, Smith mobilisoi Nauvoon legioonan kesäkuun 18. ja julisti alueelle sotatilan. Carthage vastasi mobilisoimalla oman pienen suojeluskuntaosastonsa ja Illinoisin kuvernööri Thomas Ford uhkasi kutsua palvelukseen suuremman armeijan, jollei Smith ja Nauvoo antautuisi. Smith aluksi pakeni Mississippi joen yli, mutta palasi pian ja antautui Fordille. Kesäkuun 23. Smith ja hänen veljensä Hyrum vietiin Carthageen oikeudenistuntoa varten syytettynä mellakkaan kiihottamisesta. Kun Smithit oli saatu pidätettyä, syytteet korotettiin maanpetokseksi Illinoisin osavaltiota vastaan.