cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen lähiöt
Historia
Tutkimuksissa lähiö on usein ymmärretty ”avaruudellisena pintana ja rakenteellisena reunaehtona, jossa sosiaalinen elämä ja kulttuuri tapahtuvat”. Toinen yleinen, ja myöhemmin haastettu, piirre on ollut käsitys lähiöistä ongelmallisena asuinalueena. Tämä piirre on näkynyt tutkimusten kysymyksenasetteluissa. 1980-luvun tutkijat olivat enemmän irti tästä ongelmallisuuden lähestymistavasta, mikä näkyi muun muassa kuvauksissa paikallisten yhteisöjen syntymisestä pubien tikkaremmeinä ja kotiäitien hiekkalaatikkoyhteisöinä; silloisessa lähiökeskustelussa ongelmalliseksi oli nähty juuri yhteisöllisyyden puute. Toisaalta törmätessään myönteisiin lähiökertomuksiin tutkijat saattoivat tulkita ne defensiiviksi onnellisuusmuurin tuotteiksi.
Nykypäivä
Suomen akatemia myönsi vuonna 2011 rahoitusta professori Matti Kortteisen ja professori Mari Vaattovaaran 5-vuotiselle yhteishankkeelle ”Uusi kaupunkiköyhyys ja lähiöiden peruskorjaus”. Hanke koostui kolmesta erillisestä väitöskirjatutkimuksesta. Yksi tutkimuksista muun muassa pyrkii selvittämään, miten ”lähiöt ovat kehittyneet väestöpohjaltaan ja sosioekonomiselta profiililtaan viimeisten kahden vuosikymmenen aikana suhteessa niiden laajempaan kaupunkiseutuun”.
Kehittämishankkeet
pienoiskuva|Turun [[Jyrkkälä|Jyrkkälän kahteen taloon asennettiin julkisivumateriaalina seinän leveydeltä aurinkopaneeleita 2016. ]] Suomessa on toteutettu erilaisia lähiöiden kehittämishankkeita 1970-luvulta asti. Vuonna 1994 arvioitiin, että hankkeita oli siihen mennessä toteutettu yhteensä noin 100 kappaletta. 1970-luvulla Kaupunkitutkimus 70 -hankkeessa korostettiin lähiöiden tiivistämistä, laajentamista ja täydentämistä riittävän palvelutason varmistamiseksi. Ensimmäinen varsinainen kerrostalolähiön alueellinen peruskorjaushanke oli Porin Pormestarinluodon kehittämisprojekti, joka toteutettiin vuosina 1984–1989. Suuri osa Suomen lähiöiden rakennuskannasta ei kuitenkaan vielä 1980-luvulla ollut peruskorjauksen tarpeessa, ja parannustoimenpiteet kohdistuivat 1990-luvulle asti lähinnä ympäristöön.
Ympäristöminiseriö ja TEKES käynnistivät vuonna 1992 valtakunnallisen Remontti-ohjelman, jonka tehtävänä oli rahoittaa ja koordinoida korjausrakentamisen tutkimusta. Ohjelmassa toimi erillinen lähiölohko, joka keskittyi kehittämään lähiöiden korjaamisen toimintamalleja. Vuonna 1994 valtion asuntorahasto perusti lähiötyöryhmän pohtimaan keinoja lähiökorjausten rahoittamisen tukemiseksi. Päätettiin perustaa erillinen lähiöprojekti, jonka kohteiden peruskorjauksiin myönnettiin enemmän lainanmyöntämisvaltuuksia.
Helsingin kaupunki perusti oman lähiöprojektinsa vuonna 1996, ja sen viimeisimmällä toimikaudella 2012–2015 pääpaino on ollut täydennysrakentamisessa.
Segregaatio
Eri alueiden sosioekonomiset erot ovat kasvaneet 1990-luvulta lähtien. Julkisessa keskustelussa lähiöitä käsitellään usein yhtenä eriytymiskierteessä olevana kokonaisuutena, vaikka Suomessa on useita erityyppisiä ja eri lailla kehittyviä lähiöitä. Monet 1960–1970-luvun lähiöistä ovat kuitenkin kehittyneet epäsuotuisasti: niiden työttömyys ja pienituloisten määrä on kasvanut ja asukkaiden koulutustaso madaltunut. Etninen ja sosioekonominen eriytyminen on myös keskittynyt usein samoihin lähiöihin.
Rauhattomuus
Muihin kaupunkimaisiin alueisiin verrattuna lähiöt eivät ole erityisen rauhattomia. Lähiöissä havaitaan silti enemmän epäjärjestystä kuin muilla alueilla. Pääkaupunkiseudulla erityisesti radanvarren lähiöissä on havaittu keskimäärin enemmän sosiaalisia häiriöitä. Kaikkiaan suomalaiset lähiöt ovat hyvin turvallisia, rauhallisia ja luonnonläheisiä asuinalueita, joissa asukkaat viihtyvät.
Kaupunkisosiologiasta väitöskirjaa tekevän Teemu Kemppaisen mukaan osa 1960- ja 1970-luvun lähiöistä saattaa jäädä tulevaisuudessa yhä enemmän jälkeen muun seudun talouskehityksestä. Lähiöiden tilanne on markkinoilla epäedullinen, sillä ne eivät voi tarjota pientaloalueiden rauhaa ja tilaa tai kantakaupungin palveluita ja urbaania elämäntapaa. Kantakaupungille ominainen ”kaupunkimainen rauhattomuus” on läsnä lähiössäkin, mutta lähiö jää altavastaajaksi palvelutarjonnassa ja urbanismissa.
Lähiökritiikki
Lähiöt ovat saaneet kritiikkiä mittakaavattomuudesta, hierarkiattomuudesta sekä näiden yhteisvaikutuksena syntyvästä jäsentymättömyydestä. Kritiikkiä ovat saaneet myös rakennusten ”suunnittelemattomuus” ja huonolaatuiset rakennusmateriaalit. Yksi syy lähiöiden ongelmille oli liiketoimintamallisen rakennustuotannon korostuminen. Lähiöissä puuttuu usein kaupunkirakenteellinen hierarkia julkisen ja yksityisten tilojen välillä: yleisen liikkumiseen tarkoitetun ja yksityisen suljetun piha-alueen eroa ei välttämättä huomaa. Hierarkiattomuutta saattavat lisätä paikoitusalueet, sekä talojen julkisivut, joista ei erota katu- ja pihajulkisivua. Suomalainen kerrostalo 1960–1975 -kirjassa sanotaan, että ”60-luvun ’puoliurbaanit puolikaupungit’ sisälsivät ”kaikkea vähän jäsentymättömänä kokonaisuutena”: ”puolimetsää, puolipuistoja, puolikatua”.
Riitta Hurmeen mukaan lähiöperiaate kariutui Suomessa ”toteutettujen esimerkkien sisällöttömyyteen, toiminnalliseen puutteellisuuteen ja sinänsä onnistuneiden toteutusten vanhentuneiksi ja vääriksi koettuihin ihanteisiin”. Lähiöiden parantelu ja täydentäminen jälkikäteen tekee niistä hänen mukaansa lähiöitä sanan varsinaisessa merkityksessä. Kirsi Saarikankaan mukaan lähiöiden suunnittelua leimasi ihanne ”kaikille ja kaikkialle sopivista keskivertoasunnoista”, mikä on häivyttänyt lähiöiden välisiä ja sisäisiä eroja: lähiöiden on ajateltu olevan keskenään samanlaisia sijaintipaikastaan huolimatta.
Helsingin Sanomien kirjoittelussa 1950-luvun lopulta 1960-luvun alkuun lähiö nähtiin modernina ja sen uutuutta korostettiin, mutta sen jälkeen kirjoittelu arkipäiväistyi ja vaimeni. 1960-luvulta 1990-luvun alkupuolelle lähiöt nähtiin pääosin ongelmakeskeisinä. Irene Roivaisen tutkimuksen mukaan lähiöstä tuotettiin 1960-luvun lopulta alkaen kuvaa ”rumasti rakennettuna, sosiaalisesti köyhänä ja toiminnallisesti virikkeettömänä asuinalueena”.
Ongelmalähiön käsite on osin median itsensä synnyttämä ja ylläpitämä. Ranskalaista lähiökeskustelua tutkineen Loïc Wacquantin mukaan tiedontuottajat nostavat jonkun alueen ominaispiirteen esiin ja leimaavat sen epänormaaliksi, millä perustellaan aiheen käsittely mediassa. Ranskassa onkin kehittynyt lähiöuutisoinnin kulttuuri, jonka piirteitä ovat niin kutsutut lähiötoimittajat ja yliuutisointi. Linda Haapajärven ja Lotta Junnilaisen mukaan myös Suomessa lähiöuutisointi ja lähiöiden todellisuus ovat etääntymässä toisistaan: median tuottama kuva ongelmalähiöistä ei vastaa lähiöiden asukkaiden omaa kokemusta asuinalueestaan. Lähiön leimaamisella on myös kielteisiä seurauksia, sillä asukkaat voivat liittää kielteiset piirteet omaan minäkuvaansa. Leima voi heikentää alueen sosiaalista elämää ja tehdä yhteenkuuluvuudesta mahdotonta, jolloin kielteinen käsitys lähiöstä muuttuukin todeksi ja lisää eriarvoisuutta.
Lähiö kulttuurissa
Keskeisestä roolista suomalaisen kaupunkirakentamisen historiassa huolimatta lähiö on ollut Kirsi Saarikankaan mukaan ”oudon näkymätön modernisuuden kertomuksissa ja kaupunkien kuvauksissa.” Hänen mukaansa kaupunkien kuvauksissa on keskitytty urbaaniin tilaan, ja lähiöitä on pidetty perinteettöminä.
Vuosina 1969–1976 esitettiin kahden perheen elämästä kertovaa Naapurilähiö-televisiosarjaa, joka sijoittui kuvitteelliseen Katajamäen lähiöön. Toinen perheistä asui rintamamiestalossa ja toinen oli muuttanut kerrostaloon kantakaupungista. Sarjaa on pidetty ajankuvana pääkaupunkiseudulle suuntautuneesta suuresta muutosta. Vuonna 1997 tuotettiin kolmiosainen Paluu naapurilähiöön, joka oli jatkoa aikaisemmalla sarjalle. Elokuvissa lähiö kuvataan usein paikkana, josta halutaan pois. 2010-luvun elokuvista lähiötä käsittelevät muun muassa Korso (2014) ja  Korsoteoria (2011), jotka sijoittuvat Vantaalle Korsoon, sekä Itä-Helsinkiin sijoittuva Pahan kukat (2016). Vuoden 1968 Vihreässä leskessä käsitellään lähiönaisten seksuaalista turhautumista. Hölmö nuori sydän (2018) kuvaa lähiömiljöötä ”rumentelematta tai kaunistelematta sitä mitenkään”.
Mikko Alatalo ja Raimo Grönberg toteuttivat 1980-luvulla Lähiörapsodia-show’n, jossa he tulkitsivat Harri Rinteen kanssa kirjoittamiaan ironisia lauluja 1980-luvun lähiöelämästä. Show’n kappaleet, joihin lukeutui muun muassa ”Hervantaan”, levytettiin myös Alatalon Syntynyt lähiössä -levylle vuonna 1986.
Suomalaisessa rap-musiikissa lähiö esitetään ainakin kolmesta eri näkökulmasta. Kantaa ottava rap pyrkii toimimaan lähiön äänitorvena (Asa, Fintelligens), kun taas ”ostarirap” korostaa päihteiden käyttöä ja juhlivaa elämäntapaa (MC Taakibörsta). Näistä kahdesta näkökulmasta poikkeaa Notkean Rotan lähiöpastissi, jonka tarkoituksena on kunnioittaa itähelsinkiläistä elämää sen kaikissa muodoissa mustan huumorin keinoin.
Denílson (jalkapalloilija, 1988)
Denílson Pereira Neves, pelaajanimeltään vain Denílson (s. 16. helmikuuta 1988 São Paulossa, Brasiliassa) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa englantilaisen jalkapalloseuran Arsenalin riveissä, jonne hän siirtyi lokakuussa 2005. Ennen siirtoaan Lontooseen hän pelasi Brasilian pääsarjan São Paulossa, jossa hän pelasi 12 ottelua.
Denílson pelasi menestyksekkäästi Copa Libertadores -turnauksessa vuonna 2005, ja hän on myös Brasilian alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni.
Iso Nahkalampi
Iso Nahkalampi on Keski-Suomessa Keuruulla Jusseronkylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Hylkysenpuron valuma-alueeseen (35.655) se kuuluu.
PCD
PCD on yhdysvaltalaisen The Pussycat Dolls -tanssiryhmän vuonna 2005 julkaistu esikoisalbumi. Albumi sisältää muun muassa kappaleet "Don't Cha", "Beep" ja "I Don't Need A Man". Albumia on myyty 7 miljoonaa kappaletta.
Dirk Philips
Dirk Philips (1504–1568) oli yksi varhaisen mennoniittaliikkeen johtohahmoista.
Philips syntyi papin aviottomanan poikana Leeuwardenissa. Hänestä tuli fransiskaanimunkki, mutta hän liittyi anabaptisti-liikkeeseen yhdessä veljensä Obbe Philipsin kanssa erään anabaptistin marttyyrikuoleman tehtyä heihin vaikutuksen. Yhdessä veljensä kanssa he voimistivat rauhanomaista kastajaliikettä. Kuten Menno Simons, myös Philips kannatti jalkojenpesuseremonian käyttöä.
Luhtitalo
pienois|Luhtitalo Oulun [[Toppilansaari|Toppilan­saaressa.]] pienois|Luhti­talo Seinä­joen [[Jouppi (Seinäjoki)|Joupissa.]] Luhtitalo on kerrostalo, jossa asuntoihin kuljetaan pitkin rakennuksen sivulla olevia luhti­käytäviä.
Luhti­käytävät ovat lämmittämättömiä, mutta niihin johtavat porras­huoneet voivat olla lämmitettyjä ja varsinkin korkeissa luhti­taloissa hissillä varustettuja. Luhti­käytävän ansiosta asuntoihin kuljetaan kylmästä tilasta, minkä takia käytävä­tiloja ei ole niin paljoa lämmitettävänä kylminä vuoden­aikoina. Vaikka käytävät ovat lämmittämättömiä, niiden suojaaminen sadetta, lunta ja tuulta vastaan on järjestettävä.
Luhti­käytävä­talo asettaa erityisiä vaatimuksia poistumis­teille, palo-osastoinnille ja asuntojen aukotukselle luhti­käytävän suuntaan.
Flerbostadshus
Islannin tulivuoret
thumb|180px|Atlantin keskiselänne ja joitain Islannin tulivuorista.
Suomen Säveltäjät
Suomen Säveltäjät ry on vuonna 1945 perustettu järjestö, jonka jäsenistö koostuu vakavan musiikin parissa työskentelevistä säveltäjistä. Yhdistyksen tarkoituksena on toimia eri puolilla maata ammattiaan harjoittavien jäsentensä keskinäisenä yhdyssiteenä, valvoa ja tukea säveltäjien taiteellisia, ammatillisia ja taloudellisia etuja sekä edistää maan luovaa säveltaidetta.
Islannin tulivuoret
Islannissa on huomattavan suuri määrä toimivia tulivuoria sen erikoisten geologisten olosuhteiden vuoksi. Saarella on noin sata tulivuorta, jotka eivät ole purkautuneet tuhanteen vuoteen, ja noin 30–40 aktiivista tulivuorta jotka ovat purkautuneet viime vuosisatoina. Suurin osa tulivuorista sijaitsee Euroopan ja Pohjois-Amerikan mannerlaattojen saumakohdassa, joka kulkee saaren halki lounas-koillinen suunnassa.
Islannin voimakas vulkaaninen aktiivisuus on seurausta saaren sijainnista sekä Atlantin keskiselänteellä että kuuman kohdan päällä.
Suomen Säveltäjät
Suomen Säveltäjät ry osallistuu intressipiiriinsä liittyvien organisaatioiden toimintaan, ottaa tarvittaessa kantaa ajankohtaisiin kulttuuripoliittisiin kysymyksiin ja pyrkii edesauttamaan suomalaisen musiikin esittämistä, levyttämistä ja kustantamista. Yhdistys järjestää jäsenilleen myös koulutustilaisuuksia yhdessä eri alojen asiantuntijoiden kanssa.
Suomen Säveltäjät ry:n perusti 28 suomalaista taidemusiikin säveltäjää Erik Bergmanin ja Kalervo Tuukkasen aloitteesta. Yhdistyksen päätehtäväksi koettiin taidemusiikin tekijöiden talouden turvaaminen, mistä syystä ensimmäisiin toimenpiteisiin kuului Suomen Säveltäjien Sibelius-rahaston perustaminen. Hankkeen kummina toimi säveltäjä Jean Sibelius itse, ja hänet kutsuttiin yhdistyksen ensimmäiseksi kunniajäseneksi.
Yhdistyksen jäsenmäärä oli vuoden 2020 alussa noin 220. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki, ja sen puheenjohtaja on säveltäjä Antti Auvinen.
Suomen Säveltäjät -yhdistys toimii Kansainvälisen nykymusiikkiseuran (International Society for Contemporary Music ISCM) kansallisena sektiona.
Hurrikaani Erika (2003)
thumb|250px|Erikan reitti ja voimakkuus väritettynä Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikon mukaan: oranssi 3, keltainen 2, vaaleankeltainen 1. Sinisten pallukoiden kohdalla eli lähes koko elinkaarensa ajan Erika oli vain trooppinen myrsky. Hurrikaani Erika oli viides nimetty trooppinen myrsky vuoden 2003 Atlantin hurrikaanikaudella ja tuon kauden kolmas trooppinen hirmumyrsky. Se riehui Meksikonlahdella ja sen ympäristössä 14.–17. elokuuta 2003 ja iski maihin Meksikon koillisnurkassa 16. elokuuta.
Toisin kuin tuhoisimpien hurrikaanien kohdalla, Erikan nimeä ei ole jäädytetty, vaan se oli ollut jo eräällä vuoden 1997 hurrikaanilla, ja vuoden 2009 viides nimetty myrsky oli jälleen Erika.
Erika ja siihen liittyneet rankkasateet aiheuttivat tuhoja Meksikossa ja Yhdysvaltojen Floridassa. Erikan tieltä evakuoitiin Meksikonlahdella 51 öljynporauslauttaa. Kaksi ihmistä sai surmansa Meksikon puolella, kun heidän autonsa ajautui sillalta jokeen tulvaveden mukana. Matamorosin alueella Meksikossa sateet aiheuttivat mutavyöryjä ja tuuli repi monia kattoja.
Franz Lambert
thumb|Franz Lambert huhtikuussa [[2006]]
Franz Lambert (s. 11. maaliskuuta 1948 Heppenheimissä) on saksalainen säveltäjä ja urkuri. Hän on julkaissut yli 100 albumia. Lambert soittaa Hammond-uruilla.
Eräs Lambertin tunnetuimmista sävellyksistä on FIFA-hymni, joka soitetaan aina jalkapallon maaotteluissa pelaajien saapuessa kentälle. Lisäksi hän on soittanut urkuja useissa jääkiekon MM-kisoissa.
Vilho Nuoreva
Vilho Nuoreva (3. lokakuuta 1905 Helsinki – 17. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli Helsingin NMKY:n nuorisosihteeri 1920-luvulla ja myöhemmin johtaja. Hän toi muun muassa koripallon ja kerhotoiminnan Suomeen.
Nuoreva nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2019.
Akhmetan piirikunta
Akhmetan piirikunta on piirikunta Kakhetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 31 461 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2 208 neliökilometriä. Piirikunnan keskus on Akhmetan kaupunki.
Akhmetan alueella sijaitsevat Kveteran kaupunkilinnoitus, jonka kirkko on rakennettu 900-luvulla, ja 500-luvulla perustettu Alaverdin luostari. Piirikunnan pohjoisosassa sijaitsee vuoristoinen Tušetin alue, josta Alazani-joki saa alkunsa. Alueelle on perustettu Tušetin kansallispuisto vuonna 2003.
David Price (jalkapalloilija)
David James Price (s. 23. kesäkuuta 1955) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana.
Price edusti Englannin liigan Arsenalia vuosina 1970–1981. Hän pääsi ensimmäisen kerran liigassa kentälle 9. toukokuuta 1973 vaihtopelaajana kauden 1972–1973 viimeisessä ottelussa Leedsiä vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi neljä liigaottelua, kaudella 1974–1975 yhden liigaottelun ja yhden välikauden jälkeen kaudella 1976–1977 kahdeksan liigaottelua. Hän teki ensimmäisen liigamaalinsa 23. maaliskuuta 1977 tasapeliin 1–1 päättyneessä vierasottelussa Stokea vastaan.
Kaudella 1977–1978 Price kuului Arsenalin vakiokokoonpanoon. Hän pelasi liigassa 39 ottelua eli kolmea alkukauden ottelua lukuun ottamatta kaikki Arsenalin pelit ja teki niissä viisi maalia. FA Cupissa hän pelasi kaikki Arsenalin ottelut tappioon päättynyttä loppuottelua myöten. Kaudella 1978–1979 Price pelasi liigassa 39 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän oli myös voittamassa FA Cupia. Kaudella 1979–1980 Price pelasi 22 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän oli häviämässä sekä FA Cupin että Euroopan cup-voittajien cupin loppuottelua.
Syrjäntakanen (Keuruu)
Syrjäntakanen on Keski-Suomessa Keuruulla Mäkikylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
David Price (jalkapalloilija)
Kaudella 1980–1981 Young pelasi Arsenalissa vielä 12 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Keväällä 1981 hän siirtyi Crystal Palaceen, jossa hän pelasi 27 liigaottelua. Uransa lopulla hän edusti vielä Leyton Orientia.
Syrjäntakanen (Keuruu)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Hylkysenpuron valuma-alueeseen (35.655) se kuuluu.
Finnwest
Finnwestiä julkaisi oululaiskustantamo Kolmio-kirja vuosina 1976-92 yhteensä 197 kappaletta. Lehden alkuidea ja henkilögalleria olivat Juhani Salomaan käsialaa. Hänen lisäkseen tunnetuin Finnwestin kirjoittajista lienee Kari Nenonen. Tapani Bagge kirjoitti sarjaan 32 lehteä. Lehteä toimittivat Juhani Salomaan lisäksi mm. Elina Kaarlela ja loppuvaiheessa Seppo Tuisku. Levikki oli 1980-luvun alussa suurimmillaan 15000 kappaletta, mutta loppuaikoina vain pari tuhatta.
Juoni
Finnwest kertoi Pohjanmaalta kotoisin olevan Juho Kaaponpoika Helapään seikkailuista villissä lännessä kylässä nimeltään Little Big Gulch. Kylän musta sheriffi Amos Napoleon Jefferson oli Juhon hyvä ystävä ja Juho aika ajoin kantoi apulaissheriffin tähteä ponchossaan. Juholla oli vikuri muuli nimeltään Antti.
Huonosti käyttäytyvät miehet
Huonosti käyttäytyvät miehet (Men Behaving Badly) on vuosina 1992–1998 tehty Simon Nyen käsikirjoittama brittiläinen tilannekomediasarja. Sarjaa tehtiin 42 jakson ja seitsemän tuotantokauden verran. Suomessa sarjaa ovat esittäneet Nelonen, TV5 ja Kutonen. Sarjasta tehtiin myös ainoastaan kaksi tuotantokautta kestänyt yhdysvaltalainen versio, jossa pääosissa olivat muun muassa Rob Schneider, Ron Eldard, Justine Bateman ja Julia Campbell.
Francesco Casagrande
Francesco Casagrande (s. 14. syyskuuta 1970 Firenze) on italialainen entinen maantiepyöräilijä, vuosien 1998 ja 1999 Clásica de San Sebastiánin voittaja. Hän voitti Tirreno-Adriaticon ja Baskimaan ympäriajon vuonna 1996 sekä Sveitsin ympäriajon 1999. Vuonna 2000 hän voitti La Flèche Wallonnen ja sijoittui toiseksi Italian ympäriajossa menetettyään Maglia rosa -paidan viimeisessä aika-ajossa Stefano Garzellille.
Gumböle
Historia
Gumbölen historia perustuu Gumbölen kartanon historiaan, joka tunnetaan vuodesta 1540 lähtien. Nykyinen päärakennus on rakennettu 1840-luvulla. Gumbölen kartano sijaitsee lähellä Gumbölenjokea Espoossa ja on kaupungin omistuksessa.
Yöperhonen (elokuva)
Yöperhonen (La Chienne) on Jean Renoirin ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1931. Se on Renoirin toinen äänielokuva, ja jotkut kriitikot pitävät sitä Renoirin varhaisimpana mestariteoksena.
Kuvauksessa Renoir käyttää peilejä ja heijastumia korostamaan tekopyhyyttä ja ihmisten välisiä mutkikkaita riippuvuussuhteita. Tarina kertoo vanhenevasta toimistotyöntekijästä Maurice Legrandista, jolla on ankara vaimo, ja nuoresta Lucienne ”Lulu” -nimisestä naisesta, jota Legrand auttaa kadulla. Heidän välilleen syntyy suhde, jonka motiiveina ovat Lulun poikaystävän ahneus ja Legrandin pako arjesta.
Myöhempi maine
The New York Timesin kriitikot valitsivat Yöperhosen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Samuel Youd
Samuel Youd (12. helmikuuta 1922 Lancashire, Englanti – 3. helmikuuta 2012 Bath ) oli kirjailijanimellä John Christopher tunnettu tieteiskirjailija. Youd käsitteli romaaneissaan usein raunioitunutta maata, kuten tieteiskirjailijat H. G. Wells ja John Wyndham, ja hän kuului brittiläisen katastrofiromaanin perinteeseen. Monessa Youdin kertomuksessa Maata kohtaa tai on kohdannut valtava tuho. Hänen tunnetuin teoksensa on Tripodien aika -tetralogia, jossa nuoret pojat taistelevat Maan valloittaneita ja sen asukkaat orjuuttaneita tripodeja vastaan.
Youd palveli brittiarmeijassa 1941–1946 ja taisteli toisen maailmansodan loppuvaiheessa Saksan länsirintamalla. Hänen ensimmäinen romaaninsa oli vuonna 1949 ilmestynyt The Winter Swan. Youdin teokset olivat suosituimmillaan 1950- ja 1960-luvulla, jolloin hän kirjoitti esimerkiksi romaanin Nälkäkuolema (The Death Of Grass). Vuonna 1966 Youd alkoi kirjoittaa nuortenkirjoja, ja loi muun muassa Tripodit-tetralogian. 1980-luvulla tripodeista kertova televisiosarja palautti Youdin yleiseen tietoisuuteen.
Kirjailijanimiä
Samuel Youd kirjoitti useilla nimimerkeillä:
Suomennetut teokset
Nimellä John Christopher:
Uttlesford
Uttlesford on noin asukkaan hallintopiiri Essexin kreivikunnassa Itä-Englannissa. Sen hallinnollinen keskus on Saffron Waldenin markkinakaupungissa.
Uttlesford on pääasiassa maaseutua. Suurimmat asutuskeskukset ovat Saffron Walden, Great Dunmow, Stansted Mountfitchet ja Thaxted. Hallintopiirin läpi kulkevat rautatie sekä M11-moottoritie, ja siellä sijaitsee Stanstedin lentoasema.
Maakuntalaki
Maakuntalaki on vanha skandinaavinen paikallislaki, joka pohjautuu esikristillisiin oikeustapoihin sekä kuninkaan ja kirkon antamiin säädöksiin. Konkreettisia ohjeita sisältäneet lait säilyivät aluksi muistissa kansanrunojen tavoin, sillä ne olivat mitallisesti riimiteltyjä muistamisen helpottamiseksi. Keskiajalla ne saivat kirjallisen muodon laamannien ja kirkonmiesten aloitteesta. Maakuntalakeihin vaikutti voimakkaasti kirjoitushetken oikeudelliset katsomukset, jotka peittivät muita kerrostumia. Nykyisin maakuntalait ovat arvokkaita kieli- ja oikeushistorian lähteitä.
Pohjoismaiden vanhimmat kirjoitetut oikeusohjeet ovat peräisin 1100-luvulta Norjasta. Siellä niitä käytettiin Borgarin, Eidsivan, Frostan ja Gulan käräjäyhteisöissä. Niistä on säilynyt vaillinaisia käsinkirjoitettuja katkelmia. Hieman nuorempia ovat Tanskan maakuntalait. Skånen laki koottiin arkkipiispa Anders Sunesenin johdolla noin 1210. Saman vuosisadan alkupuolelta ovat peräisin Eerik Själlantilaisen laki ja Juutin laki (Jydske lov).
Juutin lain vahvisti 1241 Tanskan kuningas Valdemar Sejr. Se oli Jyllannin maakuntalaki, joka perustui osittain vanhaan tanskalaiseen oikeuteen, osittain kanoniseen oikeuteen. Etelä-Jyllannissa laki oli voimassa 1900-luvulle saakka. Muualla Jyllannissa ja Fynissä sen korvasi vuonna 1663 Kristian V:n yleinen Tanskan laki.
Ruotsin maakuntalait
Ruotsin maakuntalaeista svealaista oikeutta edustaa viisi säilynyttä ja kaksi hävinnyttä lakia.
Ruotsin maakuntalait jakautuivat kaariin (balkar) ja lukuihin (flockar), mutta niiden järjestys ja määrä vaihteli eri laeissa. Maakuntalakien pohjalta laadittiin kaksi yleistä maanlakia: Maunu Eerikinpojan maanlaki noin 1350 ja Kristoffer Baijerilaisen maanlaki 1442. Kaupungeissa käytettiin Maunu Eerikinpojan kaupunginlakia. Nämä lait olivat lähinnä yhdistelmiä eri maakuntalaeista. Tuomioistuimet käyttivät pitkään maakuntalakeja ja yleisiä lakeja rinnan, mikä sai aikaan epävarmuutta ja vaikeutti ennustettavuutta. Vasta kuningas Kaarle IX:n 1608 painattama ja uudelleen vahvistama Kristoffer Baijerilaisen maanlaki syrjäytti maakuntalait miltei kokonaan. Joskus maakuntalakien sisältöön vedottiin vuoden 1734 lain säätämiseen asti.
Suomessa käytössä ollutta vanhaa tapaoikeutta ei koskaan koottu maakuntalaiksi, mutta osassa Suomea oikeudenkäyttö pohjautui Helsinglannin maakuntalakiin.
Kappelshamn
Kappelshamn on pientaajama Gotlannin saaren pohjoisosassa, Ruotsissa. Vuoden 2000 lopussa pientaajamassa oli 124 asukasta ja vuoden 2005 lopussa asukkaita oli 112. Tuoreimpien vuoden 2010 lopun tietojen mukaan Kappelshamnin pientaajama oli pinta-alaltaan 72 hehtaaria ja sen asukasluku oli 115. Väestötiheys oli siten 159,7 as./km².
Kappelshamnissa on muun muassa satama, ravintola, kauppa, kahvila, uimaranta ja leirintäalue. Jalkapalloseura Kappelshamns IK on kotoisin Kappelshamnista. Myös moottoriurheilurata Gotland Ring sijaitsee alueella.
Vedenpaisumus
Vaikka jotkin uskonnolliset ryhmät uskovat, että kertomus on kirjaimellisesti totta, muut pitävät sitä vertauskuvallisena. Tieteellinen konsensus on 1800-luvun jälkeen ollut, ettei Raamatussa kuvattua maailmanlaajuista tulvaa ole voinut tapahtua, ja kertomusta pidetään yleisesti legendana. On kuitenkin esitetty useita teorioita, joiden mukaan siihen, samoin kuin moniin muihinkin veden­paisumus­myytteihin, on saattanut antaa aiheen jokin todellinen ilmiö, kuten poikkeuksellisen tuhoisa mutta paikallinen tulva tai mereen iskeytyneen asteroidin aiheuttama megatsunami.
Kertomus
Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa kuvaillaan, miten Jumala päätti hukuttaa koko maailman, koska ihmiset olivat hylänneet Jumalan ja ”koko maa tuli täyteen väkivaltaa”. Vain Nooa ja hänen perheensä pelastuivat. Samalla he rakensivat arkkilaivan, Nooan arkin, johon otettiin uhrikelpoisia nautaeläimiä ja lintuja seitsemän urosta ja seitsemän naarasta ja epäpuhtaita eläimiä kaksi, uros ja naaras. Kun arkki oli valmis, tuli 40 vuorokautta kestänyt rankkasade, joka sai maan peittymään veden alle korkeimpia vuorenhuippuja myöten 150 päivän ajaksi. Vedenpaisumuksen päätyttyä Nooa lähetti arkista kyyhkysen, joka tuli takaisin tuomaan sanomaa maailman pelastumisesta.
Vedenpaisumus kesti yli vuoden, josta suurin osa ajasta kului vesien laskeutumiseen. Syvyyden lähteet puhkesivat ja vettä satoi rankasti neljäkymmentä päivää ja neljäkymmentä yötä. Kaikki korkeat vuoret peittyivät ja kaikki, jotka olivat kuivalla maalla, kuolivat. Viisi kuukautta rankkasateen alkamisen jälkeen arkki pysähtyi Araratin vuorille. Kesti lähes kaksi ja puoli kuukautta, ennen kuin vuorten huiput tulivat näkyviin. Sen jälkeen kesti kolme kuukautta, ennen kuin Nooa poisti arkin katon ja havaitsi maan käytännöllisesti katsoen kuivuneen, ja vielä lähes kaksi kuukautta, ennen kuin ovi avattiin ja eloon jääneet astuivat kuivalle maalle. Nooa ja hänen perheensä olivat arkissa yhteensä 370 päivää. Vedenpaisumuksen jälkeen Jumala asetti sateenkaaren merkiksi siitä, ettei maata enää koskaan tuhottaisi tuhotulvalla.
7416 Linnankoski
7416 Linnankoski on E. W. Elstin vuonna 1990 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen kirjailijan Johannes Linnankosken (Vihtori Peltosen) mukaan.
Linnankosken likimääräinen läpimitta on 7 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,36 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 8 kuukautta.
Seppo Kohvakka
Seppo Ilmari Kohvakka (6. lokakuuta 1946 Haukivuori – 18. syyskuuta 2014 Kerava ) oli suomalainen laulaja-lauluntekijä, evankelista ja pastori. Ennen uskoontuloaan 1970-luvulla Kohvakka tunnettiin rocklaulajana taiteilijanimellä Dave. Hän tuli uskoon helluntaiherätyksen piirissä vuonna 1978. Kohvakan tunnetuin hengellinen levytys on kappale "Taivaan Isä pitää huolta lapsistaan" vuodelta 1979.
Kohvakan hengellinen musiikki oli folk- ja country-tyylistä. Äänensä vuoksi häntä kutsuttiin myös "gospelin Tapio Rautavaaraksi". Dave-taiteilijanimellä Kohvakalta julkaistiin pop-/rock-albumi Mitä sisälläni on (1972) sekä puolisen tusinaa singleä. Vuodesta 1999 saakka Kohvakka toimi Keravan Cityseurakunnan pastorina. Nuorempana hän työskenteli myös kameramiehenä Ylellä.
Seppo Kohvakan viimeinen leposija on Keravan hautausmaalla.
Asturian ruhtinattaren palkinto
thumb|250px|Vuoden 2005 palkintoseremonian sisäänkäynti.
Asturian ruhtinattaren palkinto on Espanjassa Asturian ruhtinattaren säätiön vuosittain eri alojen menestyjille myöntämä palkinto. Palkinnot jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1981, jolloin palkintosarjoja oli kuusi. Sittemmin sarjoja on tullut kaksi lisää.
Palkintoseremonia järjestetään Teatro Campoamorissa Asturian ruhtinaskunnan pääkaupungissa Oviedossa Asturian ruhtinattaren, Espanjan kruununprinsessa Leonorin johdolla. Palkinto itsessään on Joan Mirón suunnittelema veistos.
Palkinto tunnettiin vuoteen 2014 asti Asturian ruhtinaan palkintona. Felipen noustua kuninkaaksi palkinto ja säätiö nimettiin uudelleen uuden naispuolisen kruununperijän Leonorin mukaan lokakuussa 2014.
Palkitut
right|200px
Pitovoima
thumb|F1-auton ilmaohjaimia Pitovoima eli downforce on ajoneuvoon alaspäin kohdistuva aerodynaaminen voima. Downforce saadaan aikaan erilaisilla ilmanohjaimilla; korin muodolla, erilaisilla siivillä ja spoilereilla sekä niin sanotulla diffuusorilla. Diffuusoriksi kutsutaan kilpa-auton pohjan peräosan muotoilua ylöspäin, jolloin auton peräosaan syntyy ajettaessa alipaine, joka vetää pohjaa rataa kohti.
Downforcen suuruus riippuu yleensä auton nopeudesta, ja se vaikuttaa erittäin paljon kilpa-auton ajokäyttäytymiseen. Downforce lisää auton renkaiden kitkaa ja esimerkiksi loivissa kaarteissa, joissa nopeudet ovat suuria, downforce lisää nopeutta huomattavasti.
Downforce pienenee, kun auto hidastuu, esim. ennen kaarretta tai sen aikana. Diffuusorilla ja takasiivellä saavutettu downforce lakkaa painamasta autoa maahan, jolloin auton renkaat menettävät pitoaan. Jos takarenkaissa ei ole riittävää pitoa, auto yliohjautuu ja pyrkii pyörähtämään. Jos taas eturenkaissa ei ole riittävää pitoa, auto aliohjautuu eli ei käänny renkaiden osoittamaan suuntaan. Jos downforcea pyritään tavoittelemaan liikaa, voi suoranopeus kärsiä.
Yleensä kilpa-autoilun säännöt eivät salli ajon aikana säädettäviä ilmanohjaimia, joista olisi paljon hyötyä, mutta kuitenkin esimerkiksi Formula 1 -autoissa käytetään säädettäviä etusiipiä. Etusiivessä on mekanismi, jolla saadaan mutteria kääntämällä siivekkeiden kulmaa säädettyä. Säätäminen tehdään varikkopysähdyksen aikana.
Nightbird
Nightbird on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren yhdestoista studioalbumi. Fanien ja kriitikoiden ylistämää Nightbirdiä pidetään vuoden 2005 Erasure-albumin aloittaman taiteellisesti ja kaupallisesti kuivan kauden päätöksenä, paluuna Erasuren alkuaikojen puhtaan tyylikkäseen pop-formaattiin. Albumin ensimmäinen singlejulkaisu, "Breathe", oli yhtyeen suurin hitti sitten vuonna 1994 julkaistun "Always"-kappaleen, kohoten brittien singlelistalla sijalle 4.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Vince Clarke sekä Andy Bell.
Anna Tamminen
Suomen maajoukkueessa Tamminen on pelannut vuoden 2020 loppuun mennessä kuusi maaottelua.
Thor Heyerdahl
Thor Heyerdahl (6. lokakuuta 1914 Larvik, Norja – 18. huhtikuuta 2002 Colla Micheri, Italia) oli norjalainen etnografi, joka tuli tunnetuksi Kon-Tiki-retkikunnan yhteydessä vuonna 1947. Retkikunnan tarkoitus oli osoittaa, että muinaiset kansat saattoivat tehdä pitkiä merimatkoja. Heyerdahl esitti, että Polynesia olisi asutettu Etelä-Amerikasta käsin. Antropologit ja arkeologit katsovat kuitenkin edelleen, että Polynesia asutettiin Aasiasta käsin.
Nuoruus ja opiskelu
Thor Heyerdahl syntyi Larvikissa 1914. Hänen isänsä Thor omisti panimon ja hänen äitinsä Alison oli muun muassa kaupungin museoyhdistyksen puheenjohtaja. Äitinsä vaikutuksesta Thor päätyi opiskelemaan luonnontieteitä. Hän erikoistui Oslon yliopistossa eläintieteeseen, mutta opiskeli myös maantiedettä.
Ensimmäinen tutkimusmatka Polynesiaan
Heyerdahl lähti ensimmäisen kerran tutkimusmatkalle Polynesiaan ennen valmistumistaan. Oslon yliopiston eläintieteellisen tiedekunnan kanssa järjestetyn matkan tarkoituksena oli tutkia sitä, miten eläimet olivat levinneet Tyynenmeren saarille. Heyerdahl lähti Fatu Hivalle puolisonsa Liv Coucheron-Torpin kanssa tarkoituksenaan ”elää vuoden Aadamina ja Eevana”. He elivät saarella alkeellisissa olosuhteissa ja tutkivat saaren luontoa. Tuona aikana Heyerdahl alkoi myös kyseenalaistaa perinteistä näkemystä Tyynenmeren saarten asutushistoriasta. Hän uskoi, että ihmiset olisivat tulleet Aasian sijaan idästä merivirtojen mukana samalla tavalla kuin eläimet ja kasvitkin olivat saarille levinneet.
Palattuaan Polynesiasta Heyerdahl jätti Oslon yliopiston ja eläintieteen ja alkoi tutkia sitä, miten varhaiset merenkävijät olisivat pystyneet matkustamaan valtamerten yli. Hän tutustui vuonna 1939 Brittiläisessä Kolumbiassa paikallisiin intiaaneihin.
Kon-Tiki-tutkimusmatka
Matkasta julkaistu dokumenttielokuva Lautalla yli Tyynenmeren voitti parhaan dokumentin Oscarin ja kirja Kon-Tiki on käännetty noin 70 kiellelle. Vaikka kirja saikin paljon kehuja taitavana seikkailutarinana, tieteilijät eivät pääsääntöisesti olleet vakuuttuneita Heyerdahlin teoriasta.
Arkeologiset tutkimusmatkat Tyynellämerellä
Heyerdahl järjesti vuonna 1952 ensimmäisen arkeologisen tutkimusmatkan Galápagossaarille. Hänellä oli mukanaan kaksi ammattiarkeologia, yhdysvaltalainen E. K. Reed ja norjalainen Arne Skjølsvold. Tutkimusmatka rahoitettiin Kon-Tiki-matkan tuottamilla rahoilla. Löytöjensä perusteella Heyerdahl uskoi, että inkat olisivat vierailleet saarilla.
Heyerdahl tutki Galápagossaarten jälkeen vuoden ajan Pääsiäissaarta, jonne hän lähti vuonna 1955 viiden arkeologin kanssa. Tutkimusmatkan aikana Heyerdahl kokeili erilaisia tekniikoita, joilla saaren moai-patsaita saatettiin valmistaa ja pystyttää. Hän sai myös kritiikkiä edelleen väitteistään, että Pääsiäissaari olisi asutettu Etelä-Amerikasta. Heyerdahl julkaisi 1958 tutkimusmatkasta teoksen Aku-Aku – Pääsiäissaaren arvoitus.
Kaisla-aluksilla yli Atlantin
thumb|Ra II -laiva Kon-Tiki-museossa [[Oslossa.]] Heyerdahl kiinnostui Pääsiäissaarten retken aikana kaisla-aluksista ja niiden ominaisuuksista valtamerillä. Hän käytti muinaisia kuvauksia egyptiläisistä kaisla-aluksistaan pyrkimyksenään todistaa, että muinaiset egyptiläiset olisivat pystyneet purjehtimaan Atlantin yli Amerikkaan asti.
Egyptiläisen auringon jumalan mukaan nimetty Ra-kaisla-alus lähti liikkeelle keväällä 1969 Marokon Safista. Heyerdahl pääsi miehistönsä kanssa noin 960 kilometrin päähän Barbadoksesta, kun he joutuivat hylkäämään vettyneen aluksensa.
Heyerdahl aloitti kymmenen kuukautta ensimmäisen matkan jälkeen uuden matkan Ra II -aluksella, jota oli ollut rakentamassa Titicacajärven aimaroita, jotka käyttävät kaisla-aluksia edelleen. Hieman vahvemmin rakennettu Ra II kesti Atlantin ylityksen, ja Heyerdahl rantautui Barbadokselle 6 100 kilometrin matkan jälkeen 57 päivää lähdön jälkeen. Matkasta julkaistiin kirja Ra-kaislaveneellä yli Atlantin ja Ra-dokumenttielokuva, joka oli Oscar-ehdokkaana.
Omien sanojensa mukaan Heyerdahl huomasi Ra II -matkan aikana ensimmäisen kerran merten saastumisen. Hän kirjoitti aiheesta huolestuneen kirjeen Yhdistyneille kansakunnille.
Thure Bahne
Thure Olavi Bahne (8. toukokuuta 1909 Turku – 29. tammikuuta 1956 Helsinki ) oli Suomalaisen Oopperan laulaja ja ohjaaja, operettilaulaja, elokuvanäyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Thor Heyerdahl
Tigris-aluksella Intian valtamerellä
thumb|Tigris-tutkimusmatkan miehistö. Kaisla-aluksia käytettiin antiikin aikana erityisesti Välimerellä ja Atlantin rannikolla, mutta Heyerdahl kiinnostui siitä, olisiko Induslaakson kulttuureilla, Mesopotamian sivilisaatioilla ja Egyptillä ollut meriyhteys Intian valtamerellä. Heyerdahl rakennutti Tigrisistä suurimman, 18 metriä pitkän, aluksensa, joka oli myös ohjattavissa, kun aiemmat alukset oli suunniteltu kulkemaan vain tuulten ja merivirtojen kuljettavana.
Thure Bahne
Elämäkerta
Bahnen teatteriura alkoi Turun Maakuntateatterissa vuonna 1926. Operettitehtäviin Turun Teatterissa siirtynyt Bahne sijoitettiin useisiin romanttisiin sankarirooleihin. Hän näytteli myös Turun Työväen Teatterissa, Porin Teatterissa ja Viipurin Kaupunginteatterissa. Teatterissa hänellä oli operettisankarin rooli. Hän toimi vierailevana ohjaajana ja ohjasi esimerkiksi Lohjan Työväenteatteriin 1950-luvulla operetin Erämaan laulu, joka on mainittu teatterin parhaaksi 1950-luvun saavutukseksi. Hän työskenteli laulajana 1933—1936 ja laulaja-ohjaajana Suomalaisessa Oopperassa 1939—1950.
Thor Heyerdahl
Tigris-aluksella Intian valtamerellä
Heyerdahl ja 11-henkinen miehistö purjehti Tigrisillä Shatt al-Arabista Masqatin kautta Indusjoelle ja sieltä Intian valtameren yli Afrikkaan. Viisi kuukautta kestänyt matka päättyi kuitenkin ennen aikojaan Djiboutiin Punaisenmeren suulle. Sotatilan takia häneltä kiellettiin rantautuminen Etiopiaan. Vastalauseena Heyerdahl poltti laivansa.
Thure Bahne
Elämäkerta
Bahnen ura kotimaisessa elokuvassa alkoi vuonna 1933 ja katkesi äkilliseen kuolemaan tammikuussa 1956.
Thor Heyerdahl
Tigris-aluksella Intian valtamerellä
Tigris-matkasta julkaistiin kirja Tigris – matka kulttuurimme lähteille ja neljä televisio-ohjelmaa.
Thure Bahne
Elämäkerta
Viimeinen elokuvarooli Bahnella oli elokuvassa Risti ja liekki, joka tuli ensi-iltaan vasta Bahnen kuoleman jälkeen. Toisin kuin teatterissa, elokuvissa Bahnella oli yleensä herrasmiestä esittävän konnan rooli. Hän näytteli myös Pekka Puupää -filmeissä.
Thor Heyerdahl
Viimeiset tutkimusmatkat
thumb|Kon-Tiki-museo Oslossa. Heyerdahl johti 1981–1984 Malediiveille suuntautunutta arkeologista tutkimusmatkaa, jonka aikana hän löysi todisteita, että kehittynyt sivilisaatio oli purjehtinut saarille 500-luvulla tuhat vuotta ennen eurooppalaisia. Heyerdahl julkaisi matkasta kirjan Malediivien mysteeri, ja siitä tehtiin myös kaksituntinen televisiodokumentti.
Thure Bahne
Elämäkerta
Bahne ohjasi 1950-luvulla kolme elokuvaa. Esikoiselokuva oli On lautalla pienoinen kahvila (1952), jota seurasi Se alkoi sateessa (1953) Eddie Stenbergin kanssa. Kolmannen ohjauksen Onni etsii asuntoa (1955) hän sai tehtäväkseen tavallaan lohdutukseksi, sillä hänelle jo luvattu Majuri maantieltä oli annettu Ossi Elstelälle.
Thor Heyerdahl
Viimeiset tutkimusmatkat
Heyerdahl palasi Pääsiäissaarelle vuosiksi 1986–1988 ja tutki uudestaan moai-patsaiden pystytystapoja. Matkasta hän julkaisi kirjan Pääsiäissaari – arvoitus ratkeaa.
Heyerdahl johti vuosina 1988–1992 arkeologisia kaivauksia Túcumessa Perun pohjoisosissa.
Viimeisinä vuosinaan Heyerdahl rahoitti tutkimuksia Venäjän eteläosissa. Niiden tarkoituksena oli etsiä todisteita teorialleen, jonka mukaan Odin olisi ollut Venäjältä lähtöisin ollut historiallinen henkilö, josta olisi tullut skandinavialainen kuningas ensimmäisellä vuosisadalla.
Perhe
Heyerdahl oli kolme kertaa naimisissa. Hän nai Liv Coucheron-Torpin vuonna 1936 hieman ennen kuin he lähtivät Fatu Hivalle. He saivat kaksi poikaa, Thor nuoremman ja Bjørnin. Avioliitto päättyi eroon ja 1949 Heyerdahl meni naimisiin Yvonne Dedekam-Simonsenin kanssa. He saivat kolme tytärtä: Annetten, Marianin ja Helene Elisabethin. He erosivat vuonna 1969. Heyerdahl meni 1991 naimisiin entisen Miss Ranskan, näyttelijä Jacqueline Beerin kanssa. Liitto kesti Heyerdahlin kuolemaan.
Muistaminen
thumb|250px|Heyerdahlin kuva Norwegian Air Shuttlen sittemmin käytöstä poistetun Boeing 737:n pyrstössä. Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Heyerdahlin kuvan yhden Boeing 787-8 -koneensa pyrstöön. Heyerdahlin kuva on aiemmin ollut myös Boeing 737-300 -koneessa sekä Boeing 737-500 -koneessa, jotka ovat poistuneet Norwegianin laivastosta.
Lübecker Hafen-Gesellschaft
Lübecker Hafen-Gesellschaft mbH (LHG) on Lyypekin sataman useimpia terminaaleja operoiva saksalainen satamayhtiö. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Lyypekissä. Yhtiö työllistää noin 1 050 ihmistä. Lübecker Hafen-Gesellschaftin omistavat Lyypekin kaupunki (74,9 %) ja RREEF PAN-EUROPEAN INFRASTRUCTURE TWO LUX S. à r.l. (25,1 %).
Lyypekin satama on suomalaisen Finnlines-rahtivarustamon tärkein satama.
24. toukokuuta 2007 Lyypekin satamissa alkoivat runsaan kuukauden jatkuneet työtaistelutoimet, joilla vastustettiin Lübecker Hafen-Gesellschaftin suunniteltua yksityistämistä. Työntekijät muun muassa lopettivat ylitöiden tekemisen.
Terminaalit
Yhdessä nämä terminaalialueet muodostavat pääosan Saksan suurimmasta Itämeren satamasta.
Naamankajärvi–Polvijärvet
Naamankajärvi–Polvijärvet on Kainuussa Suomussalmella sijaitseva järvi, jolla on kolme järvenosaa. Niitä kutsutaan Naamankajärveksi, Polvijärveksi ja Pieneksi Polvijärveksi.
Maantietoa
Järven kokonais pinta-ala on 850 hehtaaria eli 8,5 neliökilometriä. Se on 8,2 kilometriä pitkä ja 3,9 kilometriä leveä. Järvellä on kolme selkeästi erillistä järvenosaa, joilla on sama vedenpinnan korkeus. Pohjoisimpana sijaitsee Pieni Polvijärvi, jonka pituus on 1,8 kilometriä ja leveys 750 metriä. Sen eteläpuolella sijaitsee Polvijärvi, joita yhdistää Polvisalmi. Salmi on kilometrin pituinen ja noin 330 metriä leveä. Polvijärven järviallas asemoituu poikittain muihin järvenosiin nähden. Se on 3,0 kilometriä pitkä ja kilometrin leveä. Sitä yhdistää eteläiseen Naamankajärveen kilometrin pituinen salmi, jonka yläosaa kutsutaan Ylisalmeksi, keskiosaa Mäkärälammeksi ja alaosaa Säynäjänsalmeksi. Naamankajärvi muodostuu pitkästä järvenselästä, josta työntyy puolivälistä länteen 2,5 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä Suolilahti. Naamankajärven pohjoispäässä on Säynäjänlahti, joka on 900 metriä pitkä. Järven eteläpäässä sijaitsee sen luusua.
Järvessä on laskettu olevan 11 saarta. Saarista yksi on pinta-alaltaan yli hehtaarin suuruinen, yhdeksän muuta saarta ovat yli aarin ja yksi on alle aarin kokoinen. Pienessä Polvijärvessä sijaitsevat Putaansaari, Kenkisaari, Särkisaari ja pieni luoto. Polvijärvessä taas Kuikkasaari ja Kalmaluoto. Naamankajärven keskivaiheilla työntyy pohjoiseen kapea ja 400 metriä pitkä Teeriniemi, jonka edustalla sijaitsee Teerisaari. Muita saaria ovat Riitanen, Riitasenkari, Hoikkasaari, Naurissaari, Sarvisaari, Niskasaari ja suuri Isosaari. Isosaari on 550 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Muita Namankajärves saaria on nimettöminä vielä kaksi.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 25 miljoonaa kuutiometriä eli 0,025 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys on 14 metriä. Pienen Polvijärven suurin syvyys on 4,5 metriä, Polvijärven suurin syvyys on 8,9 metriä ja Naamankajärven 14 metriä. Syvin kohta sijaitsee Teeriniemen ja sen vastarannan puolivälissä.
Järven rantaviivan pituus on 47 kilometriä. Suurin osa rannoista ovat metsämaata, joka on soistunutta. Polvivaara, Kokkovaara, Säynäjänvaara, Koistilanvaara ja Kalliovaara pitävät rinteillään järven rannat kuivina. Ainoat järvialueen peltomaat sijaitsevat Suolilahdella, missä sijaitsee myös Suoliperän kulmakunta. Polvijärvellä on oma Polviniemen kulmakunta. Länsipuolella järven ohittaa myös seututie 800. Järven rannoille on rakennettu alle 50 vapaa-ajan asuntoa, ja siellä sijaitsee jonkin verran kiinteää haja-asutusta..
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Iijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 61) Korpijoen valuma-alueen (61.7) Naamankajoen valuma-alueeseen (61.76), jonka Naamankajärven alueeseen (61.761) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 173,5 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestään Jokijärven alueen (61.762) ja Likajoen valuma-alueen (61.767) laskujoista. Kaihlanen (91 ha) ja Jokijärvi (33 ha) laskee Myllykosken ja Viirasen kautta Pieneen Polvijärveen. Likajoen valuma-alueella on aivan joensuun tuntumassa pieni laskuoja, jonka valuma-alueella Syvä-Rääkky (19 ha), Mylly-Rääkky (16 ha) ja Matala-Rääkky (15 ha). Naamankajärven alueella on kuusi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, joista vain neljä pientä lampea laskee suoraan tai välillisesti järveen.
Järven laskujoki on kilometrin mittainen Välijoki, joka laskee Portimonjärveen (66 ha). Järven laskujoki on Naamankajoki, joka on 4,5 kilometriä pitkä. Se yhtyy Näljänkäjokeen, jonka alajuoksu kuuluu Korpijoen keskiosan alueeseen (61.72).
Pitkätlammit (Keuruu)
Pitkätlammit on Keski-Suomessa Keuruulla Pihlajaveden aseman kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Hylkysenpuron valuma-alueeseen (35.655) se kuuluu.
Robert Miles
Robert Miles (syntyjään Roberto Concina, 3. marraskuuta 1969 – 9. toukokuuta 2017) oli sveitsiläinen DJ sekä trance-, tekno- ja elektronisen musiikin säveltäjä.
Tausta
Robert Miles aloitti musiikkiharrastuksen jo nuorena soittamalla pianoa, jossa hänestä nopeasti kehittyi varsin etevä. Hän siirtyi työskentelemään musiikin parissa jo 19-vuotiaana. Aluksi hän työskenteli eri yökerhoissa Italiassa ja vuonna 1990 sijoitti säästönsä käytettyihin laitteisiin, perusti vaatimattoman studion ja rupesi säveltämään. Sävellykset eivät kuitenkaan aluksi herättäneet suurta huomiota.
Vuonna 1994 Robert Miles sävelsi itsensä piireihin dream trance -tyylisellä kappaleella "Children". Jo kaksi viikkoa sen julkaisemisen jälkeen vuonna 1995 sitä oli myyty 350 000 kappaletta ympäri Eurooppaa, ja se oli saavuttanut menestystä useiden maiden listoilla. Se myi platinaa Isossa-Britanniassa ja Saksassa ja kultaa useissa muissa maissa.
Milesin seuraava single oli "Fable", jonka laulajana oli Fiorella Quinn. Itse debyyttialbumi Dreamland ilmestyi Euroopassa 7. kesäkuuta 1996. Se julkaistiin Yhdysvalloissa muutama päivä myöhemmin uuden kappaleen "One and One" kera. "One and One" ilmestyi myös Dreamland - the winter edition -albumilla, joka julkaistiin Saksassa. Marraskuussa 1997 Miles julkaisi kappaleen "Freedom", joka löytyy myös 27. marraskuuta 1997 ilmestyneeltä levyltä 23am.
Vuoden 2003 loppupuolella Robert Miles muutti Lontoosta Los Angelesiin ja perusti siellä Salt Recordsin. Seuraavana vuonna ilmestyi uusin albumi Miles Gurtu. Miles asui Ibizalla ja valmisteli – Milesin kotisivun mukaan – viimeistä albumiaan, joka julkaistaan nimellä Robert Miles.
Miles kuoli sairauteen 9. toukokuuta 2017 Ibizalla.
Eminem
Nielsen Soundscanin suorittaman tutkimuksen mukaan hän on 2000-vuosikymmenen myydyin artisti. Eminem on myös kaikkien aikojen myydyin rap-artisti ja samalla yksi maailman myydyimmistä artisteista; hänen levyjään on myyty maailmanlaajuisesti 172 miljoonaa kappaletta. Rolling Stone on kutsunut Eminemiä hip hopin kuninkaaksi.