cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asutuskassa
Maanostolainat
Lisäksi sellaisella henkilöllä, joka halusi saada lainan viljelystilan ostamiseen, tuli olla sellaisen tilan viljelemiseen tarpeellinen taito sekä välttämätön maatalousirtaimisto tai sen hankkimiseen tarpeellinen luotto tai omat varat.
Myös ennestään olleen tilan omistajalle tai vuokra-alueen haltijalle, joka järkiperäisesti viljeli tilaansa tai vuokra-aluettaan ja oli raivannut siihen kuuluvat viljelyskelpoiset alueet kasvukuntoiseen viljelykseen, voitiin myöntää laina.
Rakennuslainat ja viljelyslainat
Siltä henkilöltä, jolle voitiin myöntää kassasta rakennuslaina, vaadittiin, että hän oli hankkinut lainkohdassa mainitun viljelys- tai asuntotilan tai lisämaan. Henkilöltä, jolle voitiin myöntää kassasta viljelyslaina, vaadittiin, että hän oli hankkinut lainkohdassa mainitun viljelystilan tai sen lisämaan.
Lakiviitteet
<references group=L />
Metyylikinnamaatti
Metyylikinnamaatti (C10H10O2) eli metyylisinnamaatti on tyydyttymättömiin estereihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteiden valmistukseen. Metyylikinnamaattia esiintyy useissa kasveissa, muun muassa kamferibasilikassa, pikkugalangajuuressa ja mansikoissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa metyylikinnamaatti on valkoista kiteistä ainetta, jolla on miellyttävä haju. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.
Metyylikinnamaattia valmistetaan metanolin ja kanelihapon esteröintireaktiolla tai vaihtoehtoisesti bentsaldehydin ja metyyliasetaatin Claisen-kondensaatiolla.
New York Americans
New York Americans oli National Hockey Leaguessa vuosina 1925–1942 pelannut jääkiekkojoukkue. Americans oli toinen yhdysvaltalainen seura NHL:ssa.
pienoiskuva|Joukkue [[NHL-kausi 1925–1926|kaudella 1925–1926.]] New York Americansin perusti Bill Dwyer vuonna 1925. Hamilton Tigersin kaaduttua, Dwyer tarjoutui ostamaan pelaajien pelioikeudet ja aloittamaan jääkiekkoilun New Yorkissa. Vaikka joukkueen menestys ensimmäisellä kaudellaan oli heikkoa, niin jääkiekko kiinnosti newyorkilaisyleisöä. Saman tien perustettiin toinen seura, joka kantoi nimeä New York Rangers. Rangersin alku olikin huomattavasti parempi kuin Americansin, se voitti Stanley Cupin toisella kaudellaan, mutta Americans jatkoi heikkoja otteitaan.
Kaudella 1927-1928 Americans hankki maalivahti Roy Wortersin Pittsburgh Piratesista. Worters johtikin Americansin aina pudotuspeleihin asti, päästäen runkosarjassa 1.21 maalia per ottelu. Tämä saavutuksen ansiosta hänestä tuli ensimmäinen maalivahti, joka voitti liigan arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn. Vaikka Worters pelasikin loistavasti, niin kenttäpelaajistossa oli kuitenkin parantamisen varaa. Rangers kaatoi Americansin pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
Seuraavat kaudet sujuivat jälleen huonosti, eikä Americans selvinnyt edes pudotuspeleihin.
Kaudella 1931–1932 Americans pani alulle yhden tunnetuimmista sääntömuutoksista jääkiekossa. Ottelussa Boston Bruinsia vastaan Americansin pelaajat laukoivat 61 pitkää kiekkoa. Tämä ärsytti Bruinsin johtajaa Charles Adamsia niin paljon, että hän valitti siitä NHL:n johdolle. Kun valituksilla ei ensi alkuun ollut suurempaa vaikutusta, niin seuraavassa ottelussaan Americansia vastaan Bruins laukoi 87 pitkää kiekkoa. Muutamaa vuotta myöhemmin pitkä kiekko kiellettiin.
Kun Americans jäi kaudella 1934–1935 viidennen kerran peräkkäin ulos pudotuspeleistä, päätti Dwyer tehdä muutoksia. Ensimmäiseksi hän yritti yhdistää Americansin ja Ottawa Senatorsin, mutta liiga ei hyväksynyt tätä ajatusta. Lopulta Dwyer päätti myydä seuran seuraavan kauden jälkeen, kun Americans oli jälleen jäänyt ilman pudotuspelipaikkaa. Ostajia ei kuitenkaan löytynyt, mutta Americans pääsi pudotuspeleihin, joskin pudoten toisella kierroksella.
Kausilla 1937-1938, 1938-1939 ja 1939-1940 Americans pääsi pudotuspeleihin kolme kertaa peräkkäin, mutta putosivat aina joko ensimmäisellä tai toisella kierroksella. Kausi 1940-1941 sujui erittäin heikosti. Tämän kauden jälkeen joukkueen nimi vaihdettiin Brooklyn Americansiksi. Kausi 1941-1942 päättyi Americansin osalta kuitenkin runkosarjaan, myös joukkue lakkautettiin tämän kauden jälkeen.
Saku Õlletehas
Saku Õlletehase AS on Viron suurin panimoalan yritys. Sakun historia alkaa kreivi Karl Friedrich Rehbinderin vuonna 1820 perustamasta olutkeittiöstä. Vuodesta 2008 Sakun on omistanut kansainvälinen panimokonserni Carlsberg.
Historia
thumb|vasen|Museo Sakun panimolla. Saku on Viron vanhin oluentuottaja. Sen voidaan katsoa saaneen alkunsa vuonna 1820, jolloin Sakun kartanon omistanut kreivi Karl Friedrich Rehbinder perusti olutkeittiön lähelle Tallinnaa. Vuonna 1849 oluenvalmistus siirtyi Rehbinder-suvulta Baggehufwudt-suvulle. Olutkeittiö oli varsin vaatimaton aina vuosiin 1876–1877 saakka, jolloin kilpailukyvyn ja tuotteen laadun nostamiseksi olutkeittiö muutettiin höyrykäyttöiseksi oluttehtaaksi. Vuonna 1880 tehtaan olut sijoittui toiseksi Riiassa järjestetyssä näyttelyssä ja vuonna 1899 tehtaasta tehtiin osakeyhtiö. Vuoteen 1911 Saku oli saavuttanut monopoliaseman oluentuottajana Tallinnassa ja Harjumaalla sen kilpailijoiden kuihtuessa vähitellen pois. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saku oli yksi yhdeksästä virolaisesta oluenvalmistajasta ja Neuvostoliiton miehitettyä maan sen tehdas kansallistettiin. Neuvostoaikana Sakun tehtaan tuotteet vajosivat alennustilaan, mutta niiden uusi nousu alkoi Viron itsenäistyttyä uudelleen 1990-luvun alussa. Vuonna 1993 tuotiin markkinoille ensimmäisenä uutena laatuoluena Saku Originaal. Sakusta tuli jälleen julkinen osakeyhtiö vuonna 1995 ja se listattiin Tallinnan pörssissä vuonna 1996. Vuodesta 2008 Sakun on omistanut kansainvälinen panimokonserni Carlsberg.
Tuotteet
thumb|Saku Originaal -pullo. Saku Õlletehas valmistaa oluita, kivennäisvesiä, siidereitä, lonkeroita ja virvoitusjuomia. Sen tuotemerkkejä ovat muun muassa Saku-oluet ja KISS-siiderit.
American Gangster (albumi)
American Gangster on Jay Z:n kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2007.
Albumia myytiin ensimmäisellä viikolla 425,861 -kappaletta, joten se sijoittui Billboard 200 -listan ykköspaikalle. Rolling Stone -lehti valitsi albumin vuoden 2007 parhaaksi albumiksi. Vuonna 2009 albumi oli myynyt jo 2 miljoonaa kappaletta.
Matti Esko
Hänen 1960-luvulla alkaneen uransa tunnetuimmat kappaleet ovat ”Rekkamies”, "Tietää saat viimeinkin", "Hyvää huomenta Suomi", ”Jennie, Jennie”, ”Lämmin, hellä, pehmoinen”, ”Viisi pitkää yötä”, ”Vapaa kuin taivaan tuuli”, ”Oman elämäni cowboy”, "Rinnassa varkaan" ja "Karavaani kulkee ja koirat haukkuu".
Uran alku
Matti Eskon kipinä musiikkiin syttyi, kun isä osti vuonna 1960 pojalleen joululahjaksi nokkahuilun. Kiinnostus musiikkiin säilyi ja Matti suuntasi Oulun musiikkiopistoon, jossa opiskeli kuusi vuotta. Musiikin lisäksi Matti kouluttautui käsinlatojaksi ja työskenteli oululaisessa kirjapainossa, lähinnä ansaitakseen rahaa tenorisaksofonin ostoon. Varsinainen muusikon ura alkoi keikkamuusikkona. Matti soitti saksofonia ja klarinettia, ja ensimmäisen yhtyeensä hän perusti vuonna 1963. Ensimmäinen keikka oli saman vuoden vappuna Oulussa. . Vuonna 1969 ura lähti nousuun, kun säveltäjämestari Toivo Kärki etsi uusia laulajakykyjä ja kelpuutti Matti Eskon laulamaan Tähtijahti -69 -kokoelmalevylle. Kaksi ensimmäistä levytystä olivat kyseisellä levyllä julkaistut käännöskappaleet ”Koskaan et muuttua saa” ja ”Mä luulen vain”. Heti seuraavana vuonna ilmestyi Matti Eskon esikoislevy Pohjatuuli. Hänen iskelmänsä ”Tietää saat viimeinkin” sijoittui kolmanneksi Syksyn sävel -kilpailussa. Tämän ensihitin ja sitä seuranneen menestyksen myötä hän aloitti ammattimuusikon uransa Matti Eskona.
Keikkakausi 1970-luvulla
Matti Esko soitti 1970-luvun alussa monta vuotta Polar Big Bandissä jossa oli myös soittajana Jamppa Tuominen. Sooloartistina Matti Eskon suosio oli 1970-luvulla tasaisen varmaa, vaikka hänen levyiltään ei löytynytkään varsinaisia listahittejä. Matti Eskon 70-luvun tuotannosta löytyy kuitenkin kappaleita joista on tullut iskelmämusiikin ikivihreitä kappaleita. Näitä kappaleita ovat esimerkiksi ”Jennie Jennie” ja Syksyn Säveleen vuonna 1977 osallistunut ”Trasselijussin Salsa”.
1990- ja 2000-luvut
1990-luvun lopulla Matti Esko kärsi sydänvaivoista ja masennuksesta. Kaikki alkoi, kun Matti Esko pyörtyi ennen keikkaa ja kaikki laulujen sanat olivat kadonneet mielestä. Matti Eskon mukaan kyseessä oli loppuunpalaminen, jota seurasi salakavala masennus. Toipuminen vei muutaman vuoden ja keikkailuun tuli tauko.
Matti Eskon syksyt ja joulut kuluivat vuosina 2000–2002 Rovaniemen teatterissa joulupukin roolissa, Jukka Virtasen kirjoittamassa näytelmässä Pukin Punainen. Vuonna 2002 Matti Esko julkaisi singlen Pyörät pyörimään ja oli ehdolla Iskelmä-Finlandia -palkinnon saajaksi. Vuoden 2003 levyn Viisi pitkää yötä, nimikappaleesta muodostui radiohitti. Matti Eskon ammattitaito arvostetaan korkealle kollegoiden parissa ja esimerkiksi Jukka Virtanen ja Esa Nieminen ovat todenneet Matti Eskon olevan Kari Tapion ohella paras tulkitsija suomalaisista mieslaulajista. Vuonna 2006 Matti Esko julkaisi albumin Sun lähelläsi. Vuosi oli menestyksekäs, sillä albumin single Vapaa kuin taivaan tuuli ja loppuvuodesta julkaistu tulevan kokoelmalevyn single Ei tuumaakaan löysää (joka soi myös Timo Koivusalon elokuvassa Kalteva torni) nousivat molemmat Radio Suomen vuoden soitetuimpien laulujen joukkoon.
Matti Eskon 60-vuotisjuhlavuoden kunniaksi julkaistiin 24. tammikuuta 2007 Kaikkien aikojen parhaat - 40 toivotuinta -kokoelma. Matti Esko juhlisti vuotta myös juhlakonsertein, huipentumana kotikaupungin Järvenpää-talon konsertti taiteilijan syntymäpäivänä syksyllä. Uusi musiikki soi tiuhaan myös radiossa; viikolla 12.11.2007 – 18.11.2007 Matti Eskon uusi single Sinä ole rakas nousi Radio Suomen soitetuimmaksi kappaleeksi. Radiosoitto jatkui hyvänä myös seuraavana vuonna ja viikolla 18.2.2008 - 24.2.2008 Matti Eskon uusi versio Rekkamies 2008 nousi Radio Suomen soitetuimmaksi kappaleeksi. Vuoden 2008 alussa julkaistu albumi Tavallinen sankari valittiin helmikuussa Kuukauden Levyksi. Vuosi päättyi menestyksekkäästi, kun Matti Esko palkittiin Kullervo Linna -palkinnolla pitkästä urastaan. Vuonna 2011 Matti Esko juhlisti 40 vuotta kestänyttä uraansa julkaisemalla tammikuussa Halleluja albumin, joka valittiin radiokanavien äänestyksessä Kuukauden Levyksi. Albumilta löytyy myös Matti Eskon ja Esa Elorannan laulama kappale Oman elämäni cowboy meni Radio Suomen soitetuimpien laulujen kakkospaikalle viikolla 24.1. – 30.1.2011. Kappale oli lopulta Radio-Suomen kuudenneksi soitetuin kappale vuonna 2011.
Tony Hillerman
thumb|Tony Hillermanin mukaan nimetty kirjasto Albuquerquessa. Tony Hillerman (27. toukokuuta 1925 Sacred Heart, Oklahoma, Yhdysvallat – 26. lokakuuta 2008 Albuquerque, New Mexico, Yhdysvallat) oli palkittu yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Hän kirjoitti sekä dekkareita että tietoteoksia Uuden Meksikon ja Arizonan luonnosta ja ihmisistä.
Matti Esko
1990- ja 2000-luvut
Vuonna 2015 julkaistu albumi Järvenpää-Pasila toi Matti Eskolle ensimmäisen Emma-ehdokkuuden. Vuonna 2017 julkaistiin albumi nimeltä Järvenpää-Kauriala: Omia polkujaan, josta Matti Esko sai Emma-palkinnon seuraavana vuonna.
Tony Hillerman
Tony Hillermanin isä oli maanviljelijä ja maakauppias August A. Hillerman ja äiti Lucy Grove Hillerman. Hänellä oli kaksi vanhempaa sisarusta, sisko ja veli. Vuonna 1948 hän nai Marie Unznerin ja heille syntyi kuusi lasta.
Matti Esko
1990- ja 2000-luvut
Matti Eskolle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Tony Hillerman
Hillerman osallistui toiseen maailmansotaan 1943–1945 kranaatinheitinmiehenä. Hän haavoittui jalkoihin ja kasvoihin 1945. Sodan jälkeen hän työskenteli toimittajana ja myöhemmin journalismin opettajana New Mexicon yliopistossa. Hän asui kuolemaansa asti Albuquerquessa Uudessa Meksikossa.
Matti Esko
Yksityiselämä
Matti Esko meni naimisiin Pirjo Eskonniemen kanssa elokuussa 1970, ja heillä on kaksi tytärtä Kaisa (s. 1971) ja Anna (s. 1975). Matti Eskosta tuli isoisä vuonna 2005. Matti Esko on kärsinyt masennuksesta, viimeksi vuonna 2019, jolloin hän joutui sen vuoksi perumaan esiintymisiään. Hän on toiminut myös Mielenterveysseuran tukihenkilönä masennuksen kanssa kamppaileville. Vuonna 2001 hän sai sydäninfarktin kesken aamulenkin ja hänelle tehtiin pallolaajennus.
Tony Hillerman
Tuotanto
Hillerman kirjoitti luontoa ja navajo-kulttuuria esitteleviä dekkareista, jokta kuvaavat rikosjuonen osana tai rinnalla amerikkalaisen valtakulttuurin ja paikallisen intiaanikulttuurien yhteentörmäystä.
Lähes kaikissa Hillermanin dekkareissa on päähenkilönä navajo-heimopoliisi. Varhaisemmissa teoksissa valtakulttuuriin sopeutunut Joe Leaphorn toimii yksin, mutta myöhemmin hän saa avukseen nuoren konstaapelin Jim Cheen. Jim Chee on perinteinen navajo, joka joutuu tehtävässään kamppailemaan navajo-kulttuurin ja amerikkalaisen valtakulttuurin arvojen yhteen sovittamiseksi siinä aina onnistumatta. Hillermanin Leaphorn- ja Chee-sarjan myötä ihmiset vanhenevat ja muuttuvat, kuten maailma heidän ympärilläänkin.
Hillermanin muistelmat Seldom Disappointed ilmestyivät 2001. Teos sai Agatha Awardin parhaana tietokirjana.
Claire Castillon
pienoiskuva|Claire Castillon Claire Castillon (s. 25. toukokuuta 1975 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen kirjailija. Hän on julkaissut romaaneja, novellikokoelmia ja yhden näytelmän. Häneltä on suomennettu kaksi teosta, Äidin pikku pyöveli ja Pieni sydän jaksaa rakastaa.
Luettelo Tukaanin tähdistön tähdistä
Luettelo Tukaanin tähdistön tähdistä
Kääpiötähti
Kääpiötähti on joissakin tapauksissa synonyymi pääsarjan tähdelle. Se voi myös viitata seuraaviin asioihin:
Rafael Sabatini
Rafael Sabatini (29. huhtikuuta 1875 Jesi, Italia – 13. helmikuuta 1950 Adelboden, Sveitsi) oli italialais-brittiläinen kirjailija, joka kirjoitti romanttisia seikkailuromaaneja.
Sabatini oppi nuorena useita kieliä isänsä ja synnyinmaansa kielen italian lisäksi. Asettuessaan seitsemäntoistavuotiaana vakituisesti Englantiin hän hallitsi jo viisi kieltä, joihin pian lisäsi kuudennen, englannin. Ryhtyessään kirjoittamaan hän valitsi kielekseen englannin, sillä hänen sanojensa mukaan: ”Parhaat tarinat kirjoitetaan englanniksi.”
Sabatini oli tuottelias kirjailija, jolta julkaistiin romaaneja melkein vuoden välein. Vaikka myöhemmät kirjat eivät saavuttaneetkaan Scaramouchen tai Kapteeni Bloodin veroista jättisuosiota, niillä silti oli vakiintunut lukijakunta, joka tiesi voivansa luottaa tarinoiden laatuun.
1940-luvulla hän joutui hidastamaan kirjoittamistahtia vakavan sairauden vuoksi, mutta hän ei lopettanut kokonaan. Hän kuoli Sveitsissä helmikuussa 1950. Hänen hautakiveensä on kaiverrettu teksti: "He was born with a gift of laughter and a sense that the world was mad" ('Hänellä oli syntyessään naurun lahja ja tieto siitä, että maailma oli hullu'), joka on hänen kuuluisimman teoksensa Scaramouchen ensimmäinen lause.
Monien romaanien tarinoista on tehty elokuvia, kuten Kapteeni Blood
A. Le Coq
AS A. Le Coq on virolainen panimoalan yritys, joka kuuluu suomalaiseen Olvi Oyj -konserniin. A. Le Coq on Viron suurin juomien myyjä.
A. Le Coqin historia on yhtiön mukaan alkanut preussilaisen Albert Le Coqin vuonna 1807 Lontooseen perustamasta olutpanimosta. Tunnustetun oluthistorioitsijan Martyn Cornellin mukaan Le Coqin esivanhemmat olivat itse asiassa Ranskan hugenotteja, jotka olivat 1700-luvulla muuttaneet Lorrainesta Preussiin. Berliinissä syntynyt Albert Le Coq oli Cornellin mukaan vuonna 1807 vain seitsenvuotias ja muutti Lontooseen vasta 1830-luvulla. Vuonna 1826 Justus Reinhold Schramm perusti olutpanimon Tarttoon. A. Le Coq & Co kiinnostui yhtiön toiminnasta ja osti sen vuonna 1913. thumb|left|A. Le Coqin panimo Tartossa.
AS A. Le Coq valmistaa oluiden lisäksi long drinkejä, energiajuomia, siidereitä, virvoitusjuomia, urheilujuomia, mehuja ja kivennäisvesiä. Yhtiön tunnetuimpia tuotteita ovat A. Le Coq -oluet.
Yhtiö omistaa 20% kivennäisvesivalmistaja Verska Mineraalvee OÜ:sta.
Juuret (Pelle Miljoonan albumi)
Juuret on Pelle Miljoona & Rockers -yhtyeen viides, ja Pelle Miljoonan 20. albumi. Se julkaistiin keväällä vuonna 1996. Pelle yhtyeineen palasi albumilla ns. juurilleen eli punk-musiikin pariin.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Pelle Miljoona, ellei toisin mainita.
Banes
Banes on kuubalainen kunta ja kaupunki Holguínin provinssissa.
Vihtajärvi (Jyväskylä)
Vihtajärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Ylä-Muuratjärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Banes
Etymologia
Nimi tulee alkuperäisasukkaiden tainon kielen sanasta Bani, joka tarkoittaa laaksoa.
Vihtajärvi (Jyväskylä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 11,3 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Banes
Maantiede
Banesin kaupunginosat ovat Angeles, Berros, Cañadón, Durruthy, Este, Flores, Macabi, Mulas, Nuevo Banes, Oeste, Retrete, Río Seco, Samá (sisältää Guardalavacan), Marcané, Veguitas ja Yaguajay.
Vihtajärvi (Jyväskylä)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Patajärven valuma-alueeseen (14.284) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,9 metriä mpy.
Banes
Väestötiedot
Vuonna 2004 Banesin kunnan asukasluku oli 81 274. Kokonaispinta-ala on 781 km2 ja väestötiheys 104,1/km2.
Viitteet
<references group="" responsive="1">
NGC 4889
NGC 4889 (tunnetaan myös nimellä NGC 4884) on erittäin suuri elliptinen galaksi Coman galaksijoukossa, Bereniken hiusten tähdistössä. Se on galaksijoukon kirkkain galaksi. NGC 4889:n näennäinen kirkkaus on 12,9. Galaksi sijaitsee noin 319 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja etenee siitä poispäin 6 496 kilometrin sekuntinopeudella. Galaksin punasiirtymä on noin 0,0217.
NGC 4889:n keskustassa on yksi suurimmista tunnetuista mustista aukoista. Sen massaksi on arvioitu 21 miljardia (paras arvio; mahdollisesti 6−37 miljardia) Auringon massaa.
Natacha Gachnang
thumb|Natacha Gachnang vuonna 2008. Natacha Gachnang (s. 27. lokakuuta 1987 Vevey) on sveitsiläinen autourheilija. Hän on Formula 1 -kuljettaja Sébastien Buemin serkku.
Ura
17. joulukuuta 2008 ilmoitettiin että hänestä tulisi Formula 2-luokan ensimmäinen naiskuljettaja. Kaudella 2009 hänen sijoitus sarjassa oli 23. pistesaldon ollessa 2 pistettä.
Kaudeksi 2010 hän siirtyi Cyndie Allemannin tallikaveriksi Matech Conceptsille GT1 World Championship-sarjaan. Ensimmäisen osakilpailun aika-ajoissa hän ajoi pahan kolarin ja mursi oikean sääriluunsa. Hän teki paluun kilpailuihin Le Mansin 24 tunnin ajossa, missä heidän tallinsa kolmanneksi kuskiksi liittyi Rahel Frey. Tämä oli ensimmäinen kerta vuoden 1991 jälkeen kun kilpailussa oli mukana pelkkiä naiskuskeja sisältävä talli.
Juan Iturbe
Iturbe on edustanut aikuistasolla paraguaylaista Cerro Porteñoa (2008–2010), portugalilaista FC Portoa (2010–2013), argentiinalaista River Platea (lainalla 2013) ja italialaista Hellas Veronaa (2013–2014).
Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Romaan viisivuotisella sopimuksella ja 22 miljoonan euron siirtosummalla, joka saattaa hänen suorituksistaan riippuen kasvaa vielä 2,5 miljoonalla eurolla. Tammikuussa 2016 hän siirtyi lainalle AFC Bournemouthiin.
Iturbe on asunut suurimman osan elämästään Paraguayssa ja aloitti maajoukkuepelit Paraguayn juniorimaajoukkueissa. Vuonna 2009 hän teki ensiesiintymisensä maan A-maajoukkueessa vain 16-vuotiaana Chileä vastaan pelatussa ystävyysottelussa. Iturbe ajautui kuitenkin riitoihin maajoukkuejohdon kanssa ja siirtyi edustamaan Argentiinaa, jonka alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta hän edusti vuosina 2010–2013.
Viimeinen juna Moskovaan
Viimeinen juna Moskovaan on suomalaisen diplomaatin René Nybergin kirjoittama kirja, joka käsittelee hänen juutalaisen äitinsä Feige (Fanny) Tokazierin (Tukatsier) suvun vaiheita. Nyberg kertoo, kuinka äidin avioituminen toisuskoisen, tulevan urheilujohtajan Bruno Nybergin kanssa rikkoi välit äidinisään ja koko perheeseen. Arkistolähteiden ja sukulaisten haastattelujen perusteella hän rakentaa kuvaa äitinsä Riiassa asuneen serkun Maschan ja tämän miehen Josefin elämästä. Lisäksi Nyberg luo taustaa Baltian maiden ja Neuvostoliiton juutalaisten vaiheille aina toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan saakka.
Israeliin vuonna 1971 muuttaneet Mascha ja Josef päätyivät 1974 Länsi-Berliinin, jossa he saivat Saksan kansalaisuuden ja huomattavan eläkkeen. Latvian viranomaiset palauttivat restituutiona heidän tyttärelleen Lenalle vuonna 1996 Maschan vanhempien jugend-talon Riiassa.
Kirjan idea syntyi, kun Nyberg sai serkultaan Hillel Tokazierilta tiedon, että yhteinen sukulainen, Maschan tytär Lena Shatzky, tulee Suomeen. Nyberg vei Lenan tapaamaan äitiään Fannya. Sen jälkeisessä yhteydenpidossa Nyberg kokosi tietoa suvustaan, ja samalla kävi ilmi hänen oman ei-juutalaisen isänsä osuus tapahtumissa. Löytyi myös pietarilainen pikkuserkku, runoilija Aleksandr Kušner. Tarinaan kietoutuu lisäksi Nybergin eno Abraham Tokazier, jonka voittoisa juoksu jätettiin huomiotta Olympiastadionin vihkiäisissä 1938. Tulos oikaistiin vasta 2013.
Kirjan nimi viittaa viimeiseen Riiasta Moskovaan ennen saksalaisten tuloa lähteneeseen junaan, jossa Mascha ja Josef onnistuivat pelastautumaan, kun muu suku jäi Riikaan ja tuhoutui.
Teoksessa on lähdeviitteet ja henkilöhakemisto.
Arviot
Arviot kirjasta ovat järjestään hyvin myönteisiä. Jörn Donner kirjoittaa Hufvudstadsbladetissa, että kirja "olisi välittömästi käännettävä ruotsiksi, monestakin syystä". Hän luonnehtii teosta merkittäväksi eurooppalaiseksi sukuhistoriaksi.
Paavo Lipponen esittää Suomen Kuvalehteen kirjoittamassaan arviossa, että teos on "suurella sivistyksellä kirjoitettu, järisyttävä lukukokemus - - suomalainen, juutalainen, eurooppalainen selviytymistarina".
Petriina
Petriina on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se on Petronella-nimen muunnos.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Petriina-nimisiä naisia on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 440–450.
Petriinalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Paula Wilcox
Paula Wilcox (s. 13. joulukuuta 1949) on brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa 1970-luvun televisiosarjassa Man About the House.
Wilcox tunnetaan myös teatterista.
TÜSİAD
Historia
TÜSIAD nousi 1990-luvun alussa johtavaksi demokratisoitumista ajavaksi toimijaksi Turkissa. Järjestö kannatti konsensus politiikkaa, koska Turkki kärsi heikoista koalitiohallituksista, väkivallasta ja kasvavista sosiaalisista ongelmista. Se halusi myös uudistaa Turkin valtion sekä hajauttaa ja tehostaa hallintoa. TÜSİAD piti uudistuksia edellytyksenä talouden liberalisoinnille, jota tarvittiin Turkin kansainvälisen kilpailukyvyn parantamiseksi. Järjestö julkaisi vuonna 1997 uudistusehdotuksia sisältäneen raportin demokratisoitumisesta nimellä Perspectives on Democratization in Turkey.
Hevossalmi
Hevossalmi on Laajasalon saarella sijaitseva kaakkoisen Helsingin 49. kaupunginosaan kuuluva osa-alue. Se on saanut nimensä samannimisestä, Laajasalon ja Santahaminan välisestä salmesta. Siellä asuu noin 1 700 asukasta.
Hevossalmen alue sijaitsee Jollaksen kaupunginosan länsipuolella, Santahaminan pohjoispuolella ja Laajasalon pääasutuskeskittymästä Yliskylästä etelään.
Alueen länsiosissa sijaitsee esimerkiksi päiväkoti ja yleinen uimaranta.
Historia
Hevossalmen vaiheet liittyvät läheisesti Itämeren alueen ja Uudenmaan rannikon varhaiseen historiaan, Helsingin perustamiseen sekä koko Suomen sotahistoriaan. Sodan mainingit ovat pyyhkineet salmen yli niin Ruotsin vallan, autonomian, ensimmäisen maailmansodan kuin itsenäisyytemme aikanakin. Hevossalmen historia on saanut osansa kautta vuosisatojen Itämeren alueen sotien ja vallanpitäjien historiasta.
Hevossalmi on kiinteä osa alueen saariston historiaa. Ennen 1800-lukua Hevossalmi ja Santahamina, tai oikeammin Hästnässund ja Sandhamn kuten nimet olivat satoja vuosia olleet, muodostivat saumattomasti toisiinsa liittyvän merellisen ruotsinkielisen yhteisön, jonka jäljet johtivat kauaksi keskiajalle aina 1100-luvun ruotsalaismuuttoihin asti.
Alueen pitkän historian jäljet ovat vielä osin säilyneet ja nähtävissä Hevossalmen etelärannalla Santahaminassa. Kaukaisesta historiasta kertovat saaressa olevat mahdolliset pronssikautiset löydöt, todennetut viikinkiaikojen jäänteet ja toistaiseksi tuntemattomat ikivanhat kivi- ja maamuodostelmat. Ensimmäinen kirjallinen maininta Santhavne’n kylästä on vuodelta 1423. Myöhemmin Santahaminaan suunniteltiin kahteen otteeseen Helsingin perustamista Kustaa Vaasan (1550) ja Pietari Brahen (1638) aikoina.
Hevossalmen vaiheissa voidaan jäsentää muinainen kaupan- ja merenkäynnin aika, Ruotsin kuninkaiden kauppa- ja turvallisuuspoliittiset pyrkimykset ja niihin liittyvät Helsingin perustamisyritykset, Hästnässundin kehittyminen nykyiseen muotoonsa Venäjän sotilastukikohdan vieressä sekä Suomen itsenäistymisen ja itsenäisyyden aikaan moninaisine toimintoineen. Oman lisänsä alueen historiaan toi Hevossalmen pohjoisrannalle 1700-luvun lopussa ollut avokaivos, josta pintakivistä louhittiin rautamalmia. Kaivos sijaitsi Santahaminan Hästnäsin juurella.
Vantaanjoen valuma-alueen saariston vuosituhantista historiaa ovat värittäneet lappalaisten, viikinkien, virolaisten, tanskalaisten, hollantilaisten, saksalaisten, ruotsalaisten, venäläisten sekä hämäläisten ja uusmaalaisten merenkulkijoiden toiminta ja kaupankäynti.
Lähihistorian merkittävin muutos lienee Suomen sota vuonna 1808, josta lähtien Santahaminasta tuli venäläinen sotilastukikohta 110 vuoden ajaksi. Autonomian ajan ensimmäisinä vuosikymmeninä Santahamina tyhjennettiin siviileistä. Heistä osa saattoi muuttaa Hevossalmeen. Nyt hevossalmelaisten vuosisatainen saaristolaisyhteys muuttui, ja naapuriksi tuli vieraskielinen varuskunta. Seuraava murros oli tien rakentaminen 1800-luvun puolivälissä. Se toi mukanaan maayhteyden mantereelle ja huvilarakentamisen Hevossalmen rannoille. Maisemallisesti ja myös kyläyhteisöön merkittävimmin vaikuttanut muutos tapahtui kuitenkin 1980-luvun kaavoituksen myötä, jolloin alue muutti täysin luonnettaan. Tietenkin mainittavan merkittävän muutoksen toi pengerrystyöt sekä sillan rakentaminen Hevossalmen yli vuosina 1877, 1910–1912, 1959 ja 2005–2006.
Hevossalmi sijaitsi hämäläisten erämiesten jokiväylän ja rannikon ikivanhan viikinkien merireitin risteysalueella, jossa kohtasivat Viikinkien idäntie, talon­poikais­purjehdusten Viron väylä muinaiseen Rääveliin eli Tallinnaan ja hämäläisten erämiesten kaupankäynti Vantaajokea alas. Kolmen meriväylän risteys, suojaisa luonnon satama ja hyvät leirikankaat toivat esiin Hevossalmen ja loivat Santahaminan jo yli 1000 vuotta sitten. Viikinkien käyttämä idäntie, Viirintie, eli merireitti Nevalle kulki Hevossalmesta, pohjoisempi johti Herttoniemen rantoja sivuten. Hevossalmen väylä haarautui kahdeksi eteläisemmän suuntautuessa Villingin länsipäästä ulkomerelle. Toisinperin ajateltuna avomereltä tultaessa kohdattiin Viipurinkivi, eli saariston reuna ja sen takana horisontissa hahmottui järkälemäinen Hevossalmen kallio. Kyseinen Hästnäs Bergen onkin yksi Suomen alueen vanhimmista tunnetuista merimerkeistä, kuten Viipurin­kivikin.
Myös virolaiset suuntasivat retkiään Uudenmaan rannikolle ja Santahaminaan. Santahamina eteläpuolella oleva Isosaari toimi jo tuolloin Viron rannikolle asti sekä kauas itään ja länteen näkyvänä maamerkkinä, jonka avulla suunnistettiin Vantaanjoen suistoalueelle. Hevossalmen ja Santahaminan satamat tarjosivat myös hyvän levähdyspaikan parin päivämatkan päässä olevasta Nevasta ja Viipurin­lahdesta.
Nykytutkimuksessa on esitetty, että idäntien satama olisi sijainnut juuri Hevossalmen itäpuolella Hevossalmen, Lehmäsaaren ja Santahaminan rannan kolmiossa. Keskiajalla aluetta kutsuttiin Kofladanin ankkuripaikaksi. Lukuisissa 1400-luvun asiakirjoissa on mainintoja valtiomiehistä, jotka levähtivät alueella matkalla Tukholmasta Nevalle, Viipuriin tai päinvastoin. 1800-luvun loppupuolen kartassa alue oli nimetty Tsarevnan rediksi, keisarinnan loistojahdin mukaan. Vielä 1900-luvun alkukymmeninä Lehmäsaaren päässä viipyi tilapäisankkurissa aluksia.
Hevossalmi oli Vironniemelle vuonna 1640 perustetun uuteen Helsinkiin sekä sen redille Kruunuvuoren­selällä ja satamiin johtavan itäisen merireitin keskeisin portti. Toistaiseksi tietämättömästä syystä asiaa ei kuitenkaan saanut sotilaallista huomiota, puolustajalta!
Hevossalmen sijainti tärkeänä kulkuväylänä ja satama-alueena vaikutti sen säännönmukaiseen ilmaantumiseen myös uuden ajan historiallisissa tapahtumissa. Hevossalmen läpi kulkenut saaristoreitti oli vilkkaassa käytössä muun muassa 1700-luvulla. Venäläiset käyttivät tuolloin Hevossalmen väylää liikkuessaan Helsingin alueella niin suuressa Pohjan sodassa, pikkuvihassa kuin rauhan ajan liikenteessäkin. 1800-luvun sotaisina vuosina, Krimin sodan eli itämaisen sodan aikana, jota Suomessa nimitetään myös Oolannin sodaksi, vuosina 1854–1856 ainut kulkukelpoinen meriväylä Helsinkiin oli avoinna Hevossalmesta. Muut oli suljettu. Vastaavia sulkujärjestelyjä käytettiin myös 1800-luvun loppupuolen Venäjän Balkanin ja Afganistanin sotien aikana, jolloin Viaporissa ja sen Santahaminassa oli liikekannallepano.
Englantilais-ranskalainen laivasto-osasto yritti Krimin sodassa Hevossalmen väylän kautta Helsinkiin siinä onnistumatta. Venäläiset olivat linnoittaneet tykistöään Hevossalmeen johtavan meriväylän varsille: kolme patteria Santahaminassa, kaksi patteria Jollaksen Matosaaressa, yksi patteri Santahaminan Lehmäsaaressa, yksi patteri Santahaminan Teerisaaressa ja yksi patteri Kruunuvuorenselän itäreunan Vasikkasaaressa. Yhteensä noin neljäkymmentä 6 tai 8 tuuman mörssäriä ja kanuunaa osoitti Hevossalmen väylälle.
Hevossalmen väylän pattereita uudistettiin Afganistanin sodan aikana 1880-luvulla ja 1900-luvun alussa. Ensimmäisen maailmansodan ensimmäisinä vuosina 1914–1916 Hevossalmen väylän varressa oli neljä linnoitustykistöpatteria.
Hevossalmen silta
255px|thumb|Hevossalmen silta kääntyy avaten salmen vesiliikenteelle
Vuosisatojen ajan Hevossalmen alue oli merellisten yhteyksien varassa. Manner oli tiettömän taipaleen takana, läpi Degerön saaren, yli neljän kilometrin päässä Herttoniemessä. Vuonna 1854 rakensi venäläinen sotaväki Santahaminan tykistön käyttöön tien Herttoniemestä Hevossalmeen ja siitä Santahaminaan. Tie nimettiin myöhemmin ”sotilastieksi”. Tästä ovat vielä muistot jäljellä Jollaksen pohjoisrannan kadunnimissä ja teiden linjauksissa.
Vuonna 1854 suljettiin Santahaminan pohjoispään, Hästnäsin, ympäri kulkenut vanha Hevossalmen väylä maapenkereellä. Tilalle räjäytettiin osin kallioon louhittu väylä Hästnäsholmenin eteläpäästä, josta nykyisinkin käytössä oleva väylä kulkee.
Vuonna 1877 väylän yli rakennettiin ensimmäinen varsinainen silta. Tosin jo aiemmin oli käytetty tilapäissiltoja, kuten myös losseja ylimenoon. Uusi Hevossalmi ylitettiin 49 metrin ponttonisillalla ja lisäksi laskettiin 85 metrin ponttonisilta Hevossalmen ja Degerön väliin. Hevossalmen ylittävä uusi silta kulki nykyisen sillan itäpuolitse heti kallioleikkauksen kupeessa.
Seuraava merkittävä muutos Hevossalmessa tapahtui vuosina 1910-1912(-13) kun Viaporin sotilasviranomaiset rakennuttivat uuden entistä syvemmän laivaväylän vanhan väylän kohdalle. Samalla pengerrettiin tie Hästnäsholmenin pohjoispäästä Degerön rantaan. Salmen yli rakennettiin rautainen kääntösilta. Se täyttikin tehtävänsä aina vuoteen 1959 asti, jolloin nykyinen silta korvasi sen.
Ensimmäisen kääntösillan rakentaminen vei aikaa puolisentoista vuotta. Sillasta kerrotaan, että se rakennettiin kahteen kertaan konstruktiovirheen takia. Vuosien saatossa pengerteitä on korotettu muutamia kertoja. Silti vuoden 2005 Itämeren myrsky, joka nosti merenpinnan Helsingissä ennätyskorkeuteen, + 164 cm, ylitti Laajasalon päässä pengertien parin tunnin ajan.
Vuoden 1959 silta koki täydellisen remontin talvella 2005–6 Senaatti-kiinteistöjen tilaamassa ja tielaitoksen urakoimassa peruskorjauksessa. Teiden suolaaminen ja kasvanut liikenne olivat saaneet aikaan vuosien saatossa siltaan rasitusmurtumia ja korroosiovaurioita. Silta purettiin, koottiin talven aikana uudestaan, vioittuneet palkit uusittiin ja heikentyneet muut osat vaihdettiin. Samalla uudistettiin sillan kääntökoneisto ja rakennettiin uusi meriliikenteen ohjaustorni sosiaalitiloineen vanhan kopin kohdalle. Maisemallisesti Hevossalmi sai myös uuden ilmeen 80-vuotisen ja kolmekymmenmetrisen kauas merelle näkyneen teräsristikkorakenteisen maston kadotessa sillan juuresta.
Hayley Kiyoko
Kiyoko lauloi vuosien 2007–2011 aikana The Stunners -yhtyeessä. Hän on julkaissut kolme soolo-EP:tä; A Belle to Remember (2013), This Side of Paradise (2015) , Citrine (2016) ja albumin Expectations (2018).
Varhainen elämä
Kiyokolla on englantilaista, skotlantilaista ja japanilaista sukujuurta. Hänen isänsä on näyttelijä-koomikko Jamie Alcroft ja äitinsä taitoluistelija Sarah Kawahara. Kiyokolla on kaksi sisarusta, Alysse ja Thatcher. Hän aloitti näyttelemisen jo nuorella iällä esiintyen useissa televisiomainoksissa, kuten GM Onstar, Slim Jim ja Cinnamon Toast Crunch. Kiyoko alkoi soittaa rumpuja kuusivuotiaana ja on pienestä saakka harrastanut myös taitoluistelua.
Muusikkona
Vuonna 2007 Kiyko perusti tyttöbändi The Stunners neljän muun naisartistin kanssa. Kuuden kuukauden päästä perustamisesta he solmivat levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa. Heti sen jälkeen heidän "Bubblegum"-single julkaistiin iTunesissa. Vuonna 2009 ryhmä lähti Columbia Recordsilta ja siirtyi Lionsgate Entertainmentin alaisuuteen. Vuonna 2010 The Stunners jätti Lionsgaten ja solmi sopimuksen Universal Republicin kanssa, jonka jälkeen he julkaisivat singlen "Dancin ' Around the Truth". He suunnittelivat kokonaisen albumin tekoa, mutta se peruuntui yhtyeen lopettaessa vuonna 2011.
Vuoden 2013 maaliskuussa Kiyoko julkaisi ensimmäisen EP:n nimeltä A Belle to Remember. Seuraava This Side of Paradise EP julkaistiin helmikuussa 2015. Kolmas EP Citrine julkaistiin syyskuussa 2016. Ensimmäisen albuminsa Expectations Kiyoko julkaisi maaliskuussa 2018.
Näyttelijänä
Vuonna 2009 Kiyoko sai Velma Dinkleyn roolin seikkailuelokuvasta Scooby-Doo! The Mystery Begins. Vuonna 2010 hän palasi Velman rooliin elokuvaan Scooby-Doo! Curse of the Lake Monster. Samana vuonna Kiyoko näytteli Stevie Nicholsia, ilkeää noitaa Disney-sarjassa Waverly Placen velhot. Kiykolla oli myös suuri rooli vuonna 2011 julkaistussa Disney Channelin musikaalisessa draamaelokuvassa Lemonade Mouth.
Hän on vieraillut muun muassa sarjoissa Zeke ja Luther, Vampyyripäiväkirjat ja The Fosters.
Kiyoko on esittänyt Raven Ramirezia CBS:n C.S.I. Cyber -sarjassa vuosina 2015–2016.
Soolojulkaisut
Albumit
Singlet
The Stunners
EP:t
Singlet
Kaakkois-Aasian maiden yhteistyöjärjestö
Kaakkois-Aasian maiden yhteistyöjärjestö eli ASEAN on Kaakkois-Aasiassa vuonna 1967 perustettu yhteistyöjärjestö. Perustajajäseniä olivat Malesia, Thaimaa, Indonesia, Singapore ja Filippiinit, jotka olivat huolissaan kommunismin vallan kasvusta läheisessä Vietnamissa. Nykyisin jäseniä ovat perustajien lisäksi Brunei, Kambodža, Laos, Myanmar ja Vietnam. Papua-Uusi-Guinea on tarkkailijajäsen ja Itä-Timor ehdokasjäsen, joka toivoi saavansa täyden jäsenyyden vuoden 2006 huippukokouksessa.
Vuoden 1976 huippukokouksessa Balissa järjestö perusti myös taloudellista yhteistyötä organisoivan ohjelman. Valtiot tapaavat vuosittain. Vuonna 1992 jäsenmaat perustivat Kaakkois-Aasian vapaakauppa-alueen AFTA:n.
Vuoden albumin Grammy-palkinto
Vuoden albumin Grammy-palkinto (Album of the Year) on yksi palkinnoista, joita jaetaan vuosittain Grammy-gaalassa. Se on yksi neljästä arvostetuimmasta Grammy-palkinnosta. Palkinnon jakaa Yhdysvaltain musiikkialan ammattilaisten yhdistys, The Recording Academy (aiemmalta nimeltään National Academy of Recording Arts and Sciences).
Vuoden albumin Grammy-palkinto on genre-rajat ylittävä palkinto, eli se voidaan myöntää mille tahansa musiikkialbumille, joka on julkaistu edellisen kelpoisuuskauden aikana (yleensä 1. lokakuuta – 30. syyskuuta) ja jonka sisällöstä vähintään 51 % on ennenjulkaisematonta materiaalia. Palkinto annetaan artistin lisäksi albumin tuottajille, masteroijille ja miksaajille. Albumien myyntimäärällä tai listasijoituksilla ei ole vaikutusta palkinnon saajaan, sillä vain taiteelliset saavutukset ja tekninen osaaminen huomioidaan. Vuodesta 2018 lähtien myös lauluntekijät voivat saada palkinnon, jos heidän kirjoittamaansa tuotantoa on vähintään kolmannes voittaja-albumista.
Vuoden albumin Grammy-palkinnon lisäksi on useita genrekohtaisia albumipalkintoja, kuten palkinnot parhaalle pop-albumille, rock-albumille, vaihtoehto-albumille, R&B-albumille, rap-albumille, country-albumille, jazz-albumille, gospel-albumille ja folk-albumille.
Mary Margaret O’Hara
Mary Margaret O'Hara (s. 1950-luvun lopulla) on kanadalainen laulaja, laulunkirjoittaja ja näyttelijä. Hän syntyi irlantilaiskatolilaiset juuret omaavaan perheeseen Torontossa, ja samaan perheeseen kuuluu myös näyttelijä Catherine O'Hara.
Mary Margaret O'Hara tunnetaan parhaiten albumistaan Miss America, jonka Virgin Records julkaisi vuonna 1988. Levynteko oli useiden tuottajien kanssa tapahtunut pitkä prosessi: albumi oli valmis jo vuonna 1984, mutta Virgin ei ollut tyytyväinen. Osa siitä äänitettiin lopulta uudelleen lopullista julkaisua varten.
Miss Americaa on pidetty poikkeuksellisena levynä, jolla on monia epätavallisia laulu- ja soitinratkaisuja, balladeja ja rosoisia reunoja. O'Haralla onkin sen pohjalta kulttisuosiota. Hän ei kuitenkaan ole koskaan tehnyt varsinaista kakkosalbumia. Omien sanojensa mukaan: vaikka hänellä onkin ideoita, niin jokin estää.
O'Hara julkaisi vuonna 2001 albumin nimeltään Apartment Hunting, joka oli samannimisen elokuvan soundtrack, ja jolla on muutama Miss America -albumin tyylinen kappale. Hän myös näytteli tässä elokuvassa. Hän on jatkanut satunnaisia esiintymisiään konserteissa ja festivaaleilla, viimeksi Le Guess Who? -festivaaleilla Alankomaissa vuonna 2017.
Viktor Teikari
Kymin Ruonalassa asunut Teikari oli vuonna 1905 perustamassa Kotkan Työväen Osuuskauppaa, jonka hallitukseen hän kuului kolmeen eri otteeseen aina 1920-luvulle saakka. Vuodesta 1912 lähtien Teikari työskenteli Kotkan sokeritehtaalla. Hän oli myös Munsaaren työväenyhdistyksen johtokunnan jäsen.
Marraskuun 1917 yleislakon aikana Teikari liittyi Kotkan työväen järjestyskaartiin. Sisällissodan käynnistyttyä hän osallistui helmikuun 1918 alussa Loviisan valtaukseen ja toimi ilmeisesti punakaartin palkanmaksajana Inkeroisissa ja Myllykoskella. Mäntyharjun rintamalla Teikari oli aluksi Munsaaren punakaartin komppanianpäällikkönä, kunnes hänet nimitettiin rintaman ylipäälliköksi 22. helmikuuta tehtävästä erotetun Heikki Krögerin tilalle. Teikarin apulaisena oli Oskar Sundman. 6. maaliskuuta ylipäälliköksi tuli Aleksei Osipov, jonka jälkeen Teikari toimi komppanianpäällikkönä Mouhussa. Punaisten vetäydyttyä Mäntyharjulta hänet vangittiin 7. toukokuuta Kotkassa ja toimitettiin Lahden vankileirille. Elokuussa 1918 Teikari sai elinkautisen kuritushuonerangaistuksen valtiopetoksesta, mutta hänet armahdettiin jo 1921.
Christian Oesch
Christian Oesch [öš] (24. marraskuuta 1860 Schwarzenegg, Sveitsi – 25. marraskuuta 1935 Sortavala, Suomi) oli sveitsiläinen vuonna 1879 valtion kutsusta Suomeen saapunut meijeristi, jonka päätehtävä oli maidonjalostuksen ja karjatalouden ohjaaminen Pohjois-Karjalassa Tohmajärvellä.
Christian Oesch omisti useita suuria meijeriliikkeitä ja häntä on pidetty Suomen meijeriteollisuuden uranuurtajana. Hän oli myös vuodesta 1910 alkaen toimineen Suomen Juustonvalmistajain Yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja.
Elämä
Oesch toimi Karjalankannaksella aluksi meijerinhoitajana Valkjärvellä Veikkolan kruununtilalla. Sen jälkeen Oesch vuokrasi Ivaskan hovin meijerin Räisälässä ja toimi 1890-luvun alkuvuosina tilanhoitajana Pyhäjärven Taubilassa. Hän hankki vuonna 1894 Tohmajärven Kemiestä tilan ja perusti seuraavana vuonna oman voi- ja juustomeijerin, jonka yhteydessä toimi valtion meijerikoulu. Oeschien juustomeijerit laajenivat myöhemmin 1910–1920-luvuilla Hämeeseen, Satakuntaan ja Varsinais-Suomeen. Christian Oeschin pojista Werner ja Uno Oesch omistivat tai vuokrasivat yksityisiä kartanomeijereitä Perniössä, Eurajoella, Kalvolassa, Orimattilassa ja Kangasalla.
Tohmajärven keskustassa sijaitsevat Oeschintie ja Oeschinkuja, joista jälkimmäinen kulkee Oeschin entisen juustomeijerin tuntumasta.
Perhe
Christian Oeschin aviopuoliso oli Anna Barbara Oesch (o.s. Stegmann, 16. maaliskuuta 1860 Aettenbühl, Sveitsi – 4. lokakuuta 1917 Sortavala). Heidän lapsensa olivat Ernst Friedrich Oesch; Emil Gotthold Oesch; Werner Christian Oesch; Hans Arthur Oesch; Uno Walter Oesch; Karl Lennart Oesch; Edit Johanna Vaarala; Ester Amalia Puhakka ja Anna Martta Waris.
Lennart Oesch on tunnettu Suomen armeijan kenraaliluutnanttina talvisodassa ja jatkosodassa sekä Mannerheim-ristin ritarina (n:o 131). Ester Puhakan puoliso oli ministeri Yrjö Puhakka (1888–1971) ja pojat everstiluutnantti, hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari (n:o 175) Olli Puhakka sekä tekniikan professori Lauri Puhakka. Martta Wariksen puoliso oli professori ja Turun yliopiston rehtori Harry Waris (1893–1973).
Emil Tähtiniemi
Emil Tähtiniemi, sukunimi aik. Henriksson (26. heinäkuuta 1875 Maaria – 11. huhtikuuta 1938 Tähtiniemi, Teisko) oli suomalainen parturimestari.
Tähtiniemi meni 13-vuotiaana parturinoppiin Tampereelle. Hän työskenteli sitten parturina Turussa toimien myös teatterikähertäjänä. Vuonna 1894 hän asettui Tampereelle ja perusti sinne oman parturiliikkeen. Tähtiniemen liikkeestä tuli kaupungin johtava liike alallaan ja hän piti sitä 40 vuoden ajan vuoteen 1935 saakka, jolloin hän myi liikkeen ja asettui asumaan omistamalleen Tähtiniemen tilalle Teiskoon.
Tähtiniemi kuului Suomen Parturien ja Kähertäjien liiton liittojohtokuntaan ja toimi liiton varapuheenjohtajana. Hän oli myös liiton Tampereen osaston perustaja ja puheenjohtaja. Tähtiniemi kirjoitti ensimmäisen suomenkielisen parturiammatin käsikirjan ja toimi Suomen Parturien ja Kähertäjien liiton ammattikoulujen tarkastajana. Hän oli Tampereen käsityö- ja tehdasyhdistyksen valtuutettuna 15 vuoden ajan, kuului Tampereen ammattiklubin perustajiin ja oli klubin hallituksen jäsen ja rahastonhoitaja.
Julkaisuja
Nimellä Emil Henriksson:
Sally Thomsett
Sally Thomsett (s. 3. huhtikuuta 1950) on brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Aseman lapset (The Railway Children, 1970) ja Olkikoirat (Straw Dogs, 1971). Hän sai Aseman lapset -elokuvasta lupaavimman nuoren tulokkaan Bafta-ehdokkuuden.
Thomsett esiintyi vakituisena tähtenä myös 39 jaksossa tilannekomediassa Man About the House (1973–1976).
Efektiivisyys
Todellisuutta kuvaavan mallin, tieteellisen teorian efektiivisyys tarkoittaa todenmukaisuutta jollakin (riittävällä) tarkkuudella. Efektiivinen väite tai teoria ei ole täysin totuudenmukainen, mutta käytetyllä mittaustarkkuudella efektiivisyydestä aiheutuvaa virhettä ei voida havaita. Esimerkiksi lämpötila on efektiivinen kuvaus molekyylien liikkeestä johtuville törmäyksille. Klassinen mekaniikka on efektiivinen erikoistapaus suhteellisuusteoriasta. Efektiivisyydelle on tyypillistä, että fundamentaalisemmasta, tarkemmasta ja totuudenmukaisemmasta näkökulmasta katsottuna informaatiota menetetään runsain mitoin.
Hannele Pokka
Pirkko Hannele Pokka (s. 25. toukokuuta 1952 Ruovesi) on suomalainen poliitikko, joka toimi ympäristöministeriön kansliapäällikkönä vuodesta 2008 vuoteen 2020. Hän oli keskustan kansanedustaja vuosina 1979–1994 ja Ahon hallituksen oikeusministeri vuosina 1991–1994. Vuosina 1980–1988 Pokka oli Rovaniemen kaupunginvaltuustossa. Vuosina 1994–2008 Pokka oli Lapin läänin viides maaherra ja ensimmäinen nainen virassa. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen tohtori.
Pokka pyrki presidenttiehdokkaaksi vuoden 1994 presidentinvaaleihin keskustan esivaalissa, mutta ei saanut – niin ikään Lapin vaalipiiristä lähtöisin olevan – Paavo Väyrysen veroista kannatusta.
Vuonna 2006 Pokka pyrki Kari Nenosen seuraajaksi Oulun kaupunginjohtajaksi. Hän jäi kuitenkin ensimmäisen äänestyskierroksen kolmanneksi ja putosi kisasta. Kaupunginjohtajaksi valittiin Matti Pennanen.
EDIC 9091
EDIC 9091 (runkonumero L9091) oli Ranskan laivaston EDIC-luokan maihinnousualus.
Hannele Pokka
Pokalta on ilmestynyt myös kirjallista tuotantoa.
EDIC 9091
Valmistus
Alus tilattiin Villeneuve la Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1957. Se laskettiin vesille 7. tammikuuta 1958 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 5. joulukuuta.
Sur-rur
Sur-rur on Lapualla syksyllä 1996 perustettu punkyhtye. Sur-rurin musiikkityylissä punkrockiin sekoittuu vaikutteita mm. popista, rockista, vaihtoehtorockista, hardcore punkista, heavy rockista ja progesta. Yhtye oli ehdolla Kybä-Femman saajaksi Femmagaalassa 2014. Nykyisessä kokonpanossaan yhtye on toiminut vuodesta 2000 lähtien.
Hannele Pokka
Syyskuusta 2020 alkaen Pokka toimii Helsingin yliopistossa työelämäprofessorina alanaan ympäristövastuu.
EDIC 9091
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 29. marraskuuta 1988.
Sur-rur
Historia
Sur-rurin ensimmäinen äänite, omakustanteena yhtyeen Repe Records -levymerkillä julkaistu kasetti, Pakko jauhaa kun elää tehtiin kesällä 1997 yhtyeen silloisella treenikämpällä työmaaparakissa, Lapualla. Kokoonpano oli tuolloin Ville Vuorenmaa - laulu/kitara, Kimmo Pohjapelto - rummut ja Pekka Tiitu - basso/laulu. Saman vuoden tammikuussa yhtye oli soittanut ensimmäisen keikkansa Lapuan lukion bändi-illassa. Toinen kasetti, Napakettu, äänitettiin talvella 1998. Samana vuonna julkaistiin Underground Kollektion Vol 0 -7" -kokoelma, jolle Sur-rur sai yhden biisin mukaan sekä Mother Goose/Sur-rur -split 7". Vuonna 1999 yhtye julkaisi ensimmäisen ep-levynsä Saatte kolme markkaa jos lähdette pois, jonka jälkeen basistiksi bändiin tuli Ville "Lare" Laurila. Sur-rur julkaisi vielä kaksi ep-levyä, Lumbago-ep ja Sur-rur ja ajatussilppurin arvoitus, ennen ensimmäistä pitkäsoittoaan, joka äänitettiin 2004 Rovaniemellä, jossa bändi tässä vaiheessa myös treenasi. Ensimmäisen nimettömän pitkäsoiton ja sitä 2007 seuranneen Uurnapölyjen paluu -albumin äänitti Tuomas Fränti.
Hannele Pokka
Yksityiselämä
Pokka oli naimisissa Simon kunnanjohtajan, everstiluutnantti (evp.) Esko Tavian kanssa vuodesta 1993. Heillä on vuonna 1994 syntynyt tytär. Liitto päättyi eroon kesäkuussa 2008.
Sur-rur
Jäsenet
Ville Vuorenmaa - laulu, kitara
Ville "Lare" Laurila - basso, laulu
Kimmo Pohjapelto - rummut
Johan Pihlman
Johan Pihlman (1733 – 27. tammikuuta 1811 Eurajoki) oli suomalainen kirkkoherra, valtiopäivämies ja professori.