cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lenholm
Kulkuyhteydet
Lenholmen sijaitsee Paraisten keskustasta noin 9 kilometriä lounaaseen. Se on Seututie 180:en eli Saaristotien varrella, noin viisi kilometriä ennen Paraisten ja Nauvon välistä lauttaa. Luontopolulle on viitoitus Saaristotieltä. Paikalle pääsee muun muassa Helsingistä ja Turusta tulevilla linja-autoilla. Alueella on yksi pysäköintialue, josta luontopolku alkaa.
Janne Niinimaa
Janne Henrik Niinimaa (s. 22. toukokuuta 1975 Raahe) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, maailmanmestari, olympiamitalisti, moninkertainen Suomen mestari, sekä Ruotsin mestari.
Niinimaa on pelannut NHL:n runkosarjassa 741 ottelua ja tehnyt niissä 54 maalia sekä syöttänyt 265 maalia (yhteensä 319 tehopistettä). NHL:n pudotuspelejä Niinimaalla on takanaan 59 ja niistä kerättyjä tehopisteitä 3+21=24.
Helmikuussa 2014 Niinimaa ilmoitti lopettavansa uransa.
Pelaajana
Niinimaa pelasi juniorina parhaimmillaan kolmen eri ikäkauden leijonajoukkueissa, mutta Oulun Kärppien ykkösdivisioonajoukkueessa Niinimaa ei saanut peliaikaa. Jokereita tuolloin johtanut Hjallis Harkimo palkkasi nuoren lahjakkuuden Jokereihin. Philadelphia Flyers varasi Niinimaan NHL-liigaan toisen kierroksen varausnumerolla 36 vuonna 1993. Varauksensa jälkeen Niinimaa pelasi Jokereissa vielä kolme kautta, ennen kuin siirtyi Pohjois-Amerikan NHL:ään.
Niinimaan tulokaskausi Philadelphiassa oli onnistunut ja tehopisteet 4+40 tehnyt Niinimaa nimitettiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Flyersissa hän pääsi myös pelaamaan keväällä 1997 NHL:n Stanley Cup -finaaleita, joissa joukkue hävisi Detroitille. Kaudella 1997–1998 Niinimaa siirtyi 66 runkosarjaottelun jälkeen Edmonton Oilersiin. Niinimaa oli Edmontonin puolustuksen tärkeimpiä pelaajia ja hän pelasikin joukkueessa kevään 1998 lisäksi neljä kokonaista kautta, kunnes hänet vuoden 2003 keväällä kesken kauden 63 ottelun jälkeen kaupattiin New York Islandersiin. NHL-työsulun aikana hän pelasi lyhyen ajan sekä Ruotsin Malmö IF:ssä että myös Oulun Kärpissä voittaen siellä Suomen mestaruuden. Vuonna 2006 hän siirtyi Islandersista Dallas Starsin joukkueeseen. Saman vuoden syksyllä hän siirtyi Montreal Canadiensiin. Niinimaa voitti Suomen maajoukkueen kanssa pronssia Naganon olympialaisissa 1998. Niinimaa oli mukana myös vuoden 1995 jääkiekon maailmanmestaruutta juhlineessa joukkueessa sekä pelasi turnauksen alun maailmancupissa lopulta hopealle päätyneessä maajoukkueessa vuonna 2004.
Niinimaan siihen saakka loistava maajoukkueura oli kuitenkin saanut tahran juuri syksyn 2004 turnauksessa, jolloin hän jätti kisat kesken ja lähti kotimatkalle kesken World Cup -turnauksen. Syynä olivat erimielisyydet silloisen päävalmentajan Raimo Summasen kanssa. Summanen sai keväällä potkut maajoukkueesta, mutta Niinimaa palasi maajoukkueeseen vasta syksyn 2007 Karjala-turnauksen alla.
Niinimaa teki paluun Euroopan kiekkokaukaloihin kesällä 2007 aloittaen pelit tuolloin Sveitsin jääkiekon pääsarjassa pelanneen HC Davosin riveissä. Marraskuussa 2008 Niinimaa siirtyi pelaamaan saman maan SCL Tigersiin. Hänen kautensa SCL Tigersissa jäi vain 20 ottelun mittaiseksi, mutta hän pääsi pelaamaan Sveitsissä pidetyissä MM-kilpailuissa keväällä 2009.
Kaudeksi 2009–2010 Niinimaa siirtyi Ruotsiin Elitserien-joukkue HV71:een. Hän korvasi KHL:ään lähteneen Mikko Luoman. HV71 tavoitteli Luoman korvaajaksi myös Sami Lepistöä ja Teemu Aaltoa. Ruotsalainen Aftonbladet-lehti arvosti Niinimaan Elitserienin kolmanneksi kovimmaksi hankinnaksi kesältä 2009. Hänen edelleen menivät vain Frölunda HC:n Per-Johan Axelsson ja Linköpings HC:n Niclas Hävelid. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Luleå HF -joukkueeseen. Syksyllä 2011 Niinimaa kärsi selkä- ja polvivaivoista. Lokakuussa hän liittyi Mestiksessä pelaavaan Kiekko-Laseriin. Loppukaudeksi 2011–12 Niinimaa siirtyi Sveitsin pääsarjassa pelaavaan HC Rapperswilleen. Niinimaa pelasi Rapperswillessä 20 ottelua, joissa hän keräsi tehot 0+3=3.
Yksityiselämä
Niinimaa on ollut naimisissa Jaana Kehusmaan kanssa. Pari avioitui 2.8.2008 Kiimingissä. He jättivät yhdessä eropaperit heinäkuussa 2012.
Janne Niinimaa on yksi oululaisen Club Teatrian omistajista.
Muuta
Niinimaa tuomittiin Oulun käräjäoikeudessa moottorikelkalla tehdystä rattijuopumuksesta vuonna 2018 30 päiväsakkoon ja myöhemmin samana vuonna henkilöautolla tehdystä ylinopeusrikkomuksessa liikenteen vaarantamisesta niin ikään sakkoihin.
Puuluoto
Puuluoto on noin sata taloutta käsittävä kylä ja taajama Tornion kaupungissa. Se sijaitsee Pirkkiön ja Röytän välissä rajoittuen mereen. Vuoden 2021 lopussa Puuluodon taajaman väkiluku oli 249 ja pinta-ala 0,75 neliökilometriä. Vuoden 2006 lopussa Puuluoto–Röyttän tilastoalueella oli 342 asukasta.
Puuluodossa on venesatama ja kiinteän asutuksen lisäksi kesämökkiasutusta. Kylällä on luontopolku, hiihtokeskus, Alkunkarin lintutorni sekä baari.
Lähteet
65.79222°N, 24.19667°W
Vanha viha
Vanha viha tarkoittaa Ruotsin ja Moskovan ruhtinaskunnan välistä sotaa, joka käytiin 1495–1497. Sota liittyi Ruotsin ja Venäjän rajaerimielisyyksiin sekä Ruotsin ja Tanskan kiistaan Kalmarin unionin säilymisestä. Sodan aikana Suomea, varsinkin Hämettä ja Savoa, hävitettiin pahasti. Sota ei johtanut rajamuutoksiin. Nimitystä vanha viha on toisinaan käytetty myös vuosien 1570–1595 Ruotsin ja Venäjän välisestä 25-vuotisesta sodasta, mutta sen yleisempi nimitys on pitkä viha.
Sodan pääpiirteet
Kalmarin unionin lähestyessä loppuaan tilanne Suomen itärajalla alkoi kärjistyä. Moskovan ruhtinaskunta alkoi kiinnittää huomiota suomalaiseen asutukseen, joka oli siirtynyt yli Pähkinäsaaren rauhassa sovittujen rajojen. Moskovasta vaadittiin rajan tarkistamista. Tästä syystä vuonna 1475 alettiin rakentaa Olavinlinnaa ja Viipurin kaupunginmuuria parannettiin, jotta raja pystyttäisiin turvaamaan.
Ruotsi oli koko Kalmarin unionin ajan jakautunut unionin kannattajiin ja vastustajiin. Vastustajat katsoivat, että unioni tukee Tanskan etuja. Unionin hallitsija Hannu-kuningas liittoutui tämän jälkeen Moskovan kanssa. Tilanne johti sotaan vuonna 1495. Venäläiset piirittivät Viipurin, joka puolustautui menestyksekkäästi Knut Possen johdolla. Venäläisten perääntymiseen liittyy tarina Viipurin pamauksesta. Myös Pietari Kylliäisen puolustaman Olavinlinnan piiritys epäonnistui.
Alkuvuodesta 1496 venäläinen hyökkäysosasto, jonka miesvahvuudeksi mainitaan 200 ratsumiestä, kuitenkin tunkeutui Savon kautta Hämeeseen, teki hävitystyötä polttaen muun muassa Hattulan kirkon ja peräytyi ennen kuin Turusta lähetetyt joukot tavoittivat sen. Samana vuonna Iivana III lähetti Ruhtinas Ivan Ljapuninin veljensä Petr Ušatyjninin sekä Ivan Fedorovitšin ustjugilais- , dvinalais-, äänisläis-, ja vagalaisjoukkojen kanssa Oulujärven ja Kainuun alueelle. Retken seurauksena joukot ottivat "lukemattomia vankeja".
KDM Ravnen (P560)
KDM Ravnen (runkonumero P560) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1994 ja valmistui 7. lokakuuta 1994.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
NRP Douro
Portugali osti 2014 aluksen miljoonalla eurolla. Alus huollettiin Arsenal do Alfeitessa ennen kuin se otettiin palvelukseen 3. maaliskuuta 2017 nimellä NRP Douro (P591).
Kabotaasi
Kabotaasilla tarkoitetaan tavaraliikenteessä maan sisäistä kuljetusta toiseen maahan rekisteröidyllä kulkuneuvolla. Euroopan unionin jäsenmaiden ja ETA-maiden kuljetusliikkeillä on kabotaasioikeus eli ne voivat hoitaa jäsenmaiden sisäisiä kuljetuksia kunkin maan omien kuljetusliikkeiden tavoin. Kabotaasia on esimerkiksi Puolasta Kokkolaan suuntautunut kuljetus, jonka paluumatkalla puolalainen kuljetusliike voi kuljettaa tavaraa Kokkolasta Helsinkiin.
Kabotaasin etuna kuljetusliikkeille on se, että paluumatkoja ei tarvitse tehdä tyhjällä autolla. Näin vältetään myös tarpeettomat päästöt. Kabotaasin haittana on, että se aiheuttaa epätäydellistä kilpailua: kunkin maan sisäisissä ajoissa tulisi noudattaa tämän maan lainsäädäntöä, eli teoriassa puolalaisen kuljettajan tulisi nauttia suomalaista palkkaa ja muita etuja tämän ajaessa Suomen sisällä, mutta tätä on käytännössä lähes mahdotonta valvoa.
Edward S. Ellis
Edward Sylvester Ellis (2. huhtikuuta 1840 Ohio – 20. kesäkuuta 1916 Maine) oli yhdysvaltalainen kirjailija.
Ellis aloitti opettajan ammatissa. Vuonna 1860 hän julkaisi romaanin Seth Jones: or, The Captives of the Frontier Beadle-kustantamon Dime Novels -sarjassa. Teos sai suuren suosion ja Ellisin menestyksekäs kirjailijan ura alkoi. Hän oli hyvin tuottelias ja käytti lukuisia eri kirjailijanimiä. Hän kirjoitti myös tietoteoksia.
Suomessa Ellisin tunnetuin seikkailuhahmo on intiaani Nopsajalka (Deerfoot).
Filosofia.fi
Filosofia.fi on suomalainen filosofian internet-portaali. Sivusto toimii uutiskanavana, väylänä internetin filosofisiin aineistoihin, johdatuksena suomalaisen filosofian historiaan sekä digitaalisena arkistona. Portaalin palvelee sekä tutkijoita että filosofiasta kiinnostunutta yleisöä. Sivuston arkistoon digitoidaan tekstejä ja kirjoja suomalaisen filosofian historiasta. Sivuilla ylläpidetään myös filosofian tietosanakirjaa ja linkkihakemistoa. Sivusto avattiin vuonna 2007 ja sitä ylläpitää Niin & näin -lehti sekä Åbo Akademin filosofian oppiaine.
Sisältö
Sivuston arkisto sisältää muun muassa suomalaisia väitöskirjoja Turun Akatemian ajalta 1640–1828 yhteistyössä Åbo Akademin kirjaston kanssa. Digitoitaviin teoksiin sisältyy asiasanaluettelo ja tiivistelmä suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Väitöskirjoista suurin osa on latinankielisiä, ja kokoelman on toivottu kiinnostavan latinankielen tutkijoita ja harrastajia. Vanhoja Akatemian väitöskirjoja on myös tarkoitus kääntää suomeksi. Arkistoon on digitoitu muun muassa Finsk Tidskrift -lehden vanhoja artikkeleita sekä Rolf Lagerborgin ja Edvard Westermarckin arkistoaineistoja, kuten heidän Åbo Akademin kirjastossa säilytettävä kirjeenvaihtonsa. Arkistossa on myös muun muassa ensimmäiset suomenkieliset filosofian väitöskirjat 1800-luvulta sekä teoksia Thiodolf Reinilta, Wilhelm Bolinilta, J. J. F. Peranderilta ja Z. J. Clevelta. Suomalaisten filosofian väitöskirjojen luettelo sisältää väitöskirjat vuodesta 1828 nykyaikaan.
Sivuilta löytyy linkkikokoelma filosofian verkkosivuista eri kielillä. Filosofian klassikoiden sähköisten kirjojen linkkikokoelma on erityisen laaja. Suomalaiset asiantuntijat laativat sivulle uusista artikkeleista toimitettavan Logos-tietosanakirjan, joka esittelee filosofeja, teoksia, käsitteitä ja filosofisia aiheita. Portaalin ruotsinkielinen osio sisältää myös filosofisen sanakirjan, jonka ovat koonneet Martin Nybom ja Göran Torrkulla Åbo Akademista.
Tuottajat
Portaalihankkeen perustamisesta on ollut päävastuussa filosofinen Niin & näin -aikakauslehti, jota julkaisee tamperelainen Eurooppalaisen filosofian seura ry. Ruotsinkielisestä osiosta ja ruotsinkielisten sisältöjen hankkimisesta on vastannut portaalin toinen tuottaja, filosofian oppiaine Åbo Akademissa. Hankkeen suunnittelu käynnistyi vuonna 2004 ja Åbo Akademi liittyi yhteistyökumppaniksi vuonna 2006. Sivuston päätoimittaja on tutkija ja toimittaja Tuukka Tomperi Tampereen yliopistosta. Ruotsinkielisen puolen päätoimittaja on tutkija Yrsa Neuman.
Portaalin tuottamista ovat tukeneet Jenny ja Antti Wihurin rahasto, Suomen Kulttuurirahasto ja opetusministeriön kulttuurin tietoyhteiskuntahanke sekä ruotsinkielisen osion tuottamista Stiftelsen för Åbo Akademi, Svenska kulturfonden ja Otto A. Malms donationsfond. Henkilökohtaisia työskentelyapurahoja ovat myöntäneet tiedonjulkistamisen neuvottelukunta ja Suomen tiedetoimittajien liitto.
Piet Raymakers
Petrus Josephus "Piet" Raymakers (s. 29. syyskuuta 1956 Asten) on alankomaalainen esteratsastaja. Hän voitti Ratina Z -ratsunsa kanssa joukkuekilpailussa olympiakultaa ja saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa olympiahopeaa Barcelonassa 1992. Kultamitalijoukkueen muut jäsenet olivat Jos Lansink, Jan Tops ja Bert Romp.
Veikko Päivänsalo
Veikko Antamo Päivänsalo (19. lokakuuta 1903 Heinola – 15. marraskuuta 1978 Helsinki ) oli suomalainen pappi ja kristillinen järjestöjohtaja ja kirjailija.
Simsonin suora
pienoiskuva|Simsonin suora/jana syntyy pedaalipisteen kantapisteiden keskinäisestä kollineaarisuudesta. Simsonin suora on geometriassa kolmioon ja ympyrään liittyvä seuraava tulos. Ne kolmion eri sivuilla, tai sivujen jatkeilla, olevat pisteet, joiden etäisyys kolmiota ympäröivän ympyrän kehäpisteelle on lyhin, sijaitsevat samalla suoralla.
Sama asia voidaan ilmaista toisinkin. Kolmiota ympäröivältä ympyrän kehältä valitaan piste P, josta vedetään normaalit kullekin kolmion sivusuoralle, eli sivulle tai sen jatkeelle. Normaalien ja sivusuorien leikkauspisteet ovat keskenään kollineaariset.
Teoreeman käänteinen tulos
Niiden pisteiden ura, joiden normaalien kantapisteet kolmion sivusuorilla ovat kollineaariset, muodostavat ympyrän, joka kulkee kolmon kärkien kautta eli ympäröi kolmion. Teoreema on siten molempisuuntainen.
Pedaalinen kolmio
Pisteen P normaalit kolmion sivuille voidaan tulkita pedaaleiksi eli kohtisuoriksi, joiden kohtaamispisteitä kutsutaan siksi kantapisteiksi (tai projektiopisteiksi). Pistettä P kutsutaan silloin pedaalipisteeksi ja kantapisteiden muodostamaa kolmiota kutsutaan pedaaliseksi kolmioksi.
Kun pedaalipiste on kolmion sisällä, on pedaalikolmio useimmiten teräväkulmainen kolmio. Kun pedaalipiste siirretään kolmion kehän yli sen ulkopuolella, muttuu pedaalikolmio tylppäkulmaiseksi kolmioksi. Lopulta pedaalikolmion yksi kärki yhtyy vastaiseen sivuun, kun pedaalipiste P on kolmiota ympäröivällä ympyrällä, jolloin kolmion on muuttunut janaksi (Simsonin suora).
Todistus
pienoiskuva|300px|Kolmion ABC Simsonin suora (kuvassa punainen) kulkee kantapisteiden L ja N kautta. Kollineaarisuus voidaan todistaa osoittamalla, että kantapisteet ovat linjassa eli (merkinnät kuvassa).
Nyt voidaan laske kulmien summa (suluissa päättelyyn johtavat tulokset)
Tämä on alkuperäinen väite, joka on nyt osoitettu todeksi.
Historia
Simsonin suoran nimesi Poncelet Robert Simsonin (1687–1768) kunniaksi. Simsonin julkaisuissa sitä ei kuitenkaan esiinny ja ensimmäinen tunnettu julkaisu teoreemasta on William Wallacelta vuonna 1797. Tämän vuoksi teoreeman käänteistä muotoa saatetaan kutsua Wallace-Simson-suoraksi.
Jos Lansink
Jozeph Johannes Gerhardus Marinus "Jos" Lansink (s. 19. maaliskuuta 1961 Weerselo, Alankomaat) on alankomaalais-belgialainen esteratsastaja. Hän voitti joukkuekilpailussa olympiakultaa Barcelonassa 1992 ja on kilpaillut olympialaisissa kaikkiaan seitsemän kertaa, joista neljästi Alankomaiden ja kolmasti Belgian edustajana. Hän voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden vuonna 2006.
Yhdystie 1893
Tiellä on kaksi kiertoliittymää Naantalin puolella. Lietsalan kiertoliittymästä pääsee itään paikallistielle 12150 eli Raisiontielle, joka oli ennen Naantalin ja Raision välinen päätie, ja länteen Aurinkotielle, joka on Naantalin sisäisen liikenteen päätie. Toinen kiertoliittymä sijaitsee Soinisten ja Ladvo-Vengan kaupunginosien rajalla. Se valmistui vuonna 2007 ja toimii Soinisten ja Immasen asuinalueen kokoojakadun Immasentien purkaustienä.
Jos Lansink
Ensimmäisissä olympialaisissaan Soulissa 1988 Lansink sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa Felix-ratsullaan seitsemänneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Barcelonassa 1992 hän ratsasti Eganolla ja voitti joukkuekilpailussa kultaa Piet Raymakersin, Jan Topsin ja Bert Rompin kanssa. Atlantassa 1996 Lansink sijoittui Carthago Z -ratsullaan henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Sydneyssä 2000 hän ratsasti edelleen Carthago Z:lla ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa 20:s sekä joukkuekilpailussa viides.
Yhdystie 1893
Tien vieressä kulkee lähes koko matkalla kevyen liikenteen väylä, joka on suosittu rullaluistelijoiden keskuudessa.
Jos Lansink
Ateenan olympialaisissa 2004 Lansink edusti jo Belgiaa ja sijoittui Cumano-ratsullaan joukkuekilpailussa kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli Cumanolla henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenes mutta ei osallistunut joukkuekilpailuun. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui Valentina van 't Heike -ratsullaan henkilökohtaisessa kilpailussa 23:nneksi ja joukkuekilpailussa 13:nneksi.
Lansink voitti esteratsastuksen henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Aachenissa 2006. Hän edusti tuolloin Belgiaa ja hänen ratsunaan oli Cavalor Cumano. Hän saavutti Belgian joukkueen edustajana MM-pronssia joukkuekilpailussa Jerezissä 2002 ja Lexingtonissa 2010. Hänellä on mitaleja myös EM-kilpailuista, muun muassa joukkuekulta Alankomaiden edustajana vuodelta 1991.
Missä on suuri pohjoinen
Missä on suuri pohjoinen on Yle TV1:n teatteritoimituksen tuottama, vuonna 1991 ensiesitetty televisioelokuva.
Elokuvassa nuori, Ruotsissa äitinsä kanssa asuva punkkarityttö (Outi Alanen) lähtee helsinkiläisisänsä luota ja liftaa hiljaisen rekkamiehen (Paavo Pentikäinen) kyydissä kohti pohjoista. Aluksi rääväsuinen tyttö sanoo jäävänsä pois Jyväskylässä, sitten Oulussa, sitten Rovaniemellä, kunnes pian ollaankin jo Jäämeren rannalla.
CIPA
CIPA on peittyvästi periytyvä synnynnäinen hermostohäiriö, josta kärsivä ei tunne kipua, hikoile eikä aisti kylmiä tai kuumia lämpötiloja. Oireiston aiheuttaa geneettinen virhe, joka vaikuttaa kivun ja lämmön tunteita välittäviin hermosoluihin.
Oireistosta käytetään lyhennettä CIPA, joka tulee englannin kielen sanoista congenital insensitivity to pain with anhidrosis. Se kääntyy suurin piirtein "synnynnäisenä kivuntunnottomuutena ja hikoilukyvyttömyytenä".
CIPA-oireyhtymään liittyy kohonnut kuolleisuus, ja puolet potilaista menehtyy alle kolmen vuoden iässä. Potilaita on maailmanlaajuisesti joitakin satoja.
Yhdysvalloissa tapauksia tunnetaan noin 35. Oireyhtymä on tavallista yleisempi Japanissa, jossa potilaita on yli 300. Pohjoisruotsalaisessa Vittangin kylässä CIPA:n kaltaisia tautitapauksia on havaittu lähes neljäkymmentä. Tämä häiriö on kuitenkin hieman erilainen, sillä siitä kärsivillä on kyky hikoilla.
Potilailla esiintyy monesti kehitysvammaisuutta. Kyvyttömyys tuntea kipua ja lämpötiloja voi altistaa myös erilaisille onnettomuuksille.
Ruotsin naisten käsipallomaajoukkue
Ruotsin naisten käsipallomaajoukkue edustaa Ruotsia naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on saavuttanut EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2010 ja pronssia vuonna 2014.
Star Wars: Pikkujedien seikkailut
Star Wars: Pikkujedien seikkailut on tieteisfiktiivinen Disney+-tilausvideopalveluun julkaistava animaatiosarja, joka sijoittuu George Lucasin luomaan Tähtien sota -universumiin. Sarja sijoittuu Uljaan tasavallan aikakaudelle, 200 vuotta ennen Skywalker-saagan elokuvia, ja kertoo lapsioppilaista, jotka yrittävät oppia jediritareiksi.
Pohjois-Haagan yhteiskoulu
Pohjois-Haagan yhteiskoulu (PHYK) on yläasteesta ja lukiosta koostuva noin 850 oppilaan koulukokonaisuus. Koulu sijaitsee Helsingin Haagassa osoitteessa Pietari Hannikaisen tie 6. Koulun yläasteella on yleislinja, liikuntalinja, matematiikkalinja, liikunta-matematiikkalinja ja urheiluyläkoulun kokeiluluokka.
Pohjois-Haagan yhteiskoulun lukiossa on yleislinja ja urheilulinja (urheilulukio). Lukiolaisista kaksi kolmasosaa on urheilulukiolaisia.
Star Wars: Pikkujedien seikkailut
Ensimmäisen tuotantokauden seitsemän jaksoa julkaistiin Disney+:aan 4. toukokuuta 2023. Lisäksi kyseisenä päivänä kaksi ensimmäistä jaksoa esitettiin Disney Juniorilla. 27. maaliskuuta 2023 YouTubeen julkaistiin myös kuusi lyhytelokuvaa, jotka tulivat myöhemmin myös Disney+:aan.
Pohjois-Haagan yhteiskoulu
Pohjois-Haagan yhteiskoulu on perustettu vuonna 1956.
Star Wars: Pikkujedien seikkailut
Suomenkieliset
Suomenkielisen version ohjauksesta vastaa Emilia Nyman ja käännöksestä Aki Heinlahti.
Pohjois-Haagan yhteiskoulu
Koulun rehtorina toimii Tuomas Raja.
Türi–Tamsalu-rata
Türi–Tamsalu-rata oli vuosina 1915–1972 käytössä ollut Viron rataverkon kapearaiteinen rautatie. Se erkani Lelle–Viljandi-radasta Türissä ja yhtyi Tapa–Tartto-rataan Tamsalussa. Radan pituus oli 61 kilometriä, ja sen tärkein väliasema oli Paide.
Rakentaminen
Rataosuus Türi–Paide rakennettiin samanaikaisesti kuin Tallinnasta Lellen ja Viljandin kautta Mõisakülaan kulkeva rataosuus. Türin ja Paiden välillä alkoi koeliikenne 8. lokakuuta 1900, ja säännölliselle liikenteelle rata avattiin 1. elokuuta 1901. Sotilaallisista syistä tärkeäksi koetun Paide–Tamsalu-osuuden rakentamisen aloittivat Venäjän armeijan joukot vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä rakennustöitä jatkoivat saksalaiset, mutta rata valmistui kokonaisuudessaan vasta vuonna 1920 Eesti Raudteen rakennuttamana. Rautatie suljettiin liikenteeltä 3. toukokuuta 1972.
KDM Skaden (P561)
KDM Skaden (runkonumero P561) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1994 ja valmistui 10. huhtikuuta 1995.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
NRP Guadiana
Portugali osti aluksen miljoonalla eurolla vuonna 2014. Alus huolletaan Lissabonissa Arsenal do Alfeitessa, minkä jälkeen se otetaan palvelukseen nimellä NRP Guadiana (P593).
Kehittyneet luukalat
Kehittyneet luukalat (Neopterygii) on viuhkaeväisten kalojen kladi, joka sisältää valtaosan nykyisistä kaloista, noin 33 300 tunnettua lajia.
Kehittyneet luukalat on erittäin menestynyt ja monimuotoinen kalaryhmä. Niiden anatomia mahdollistaa nopean liikkumisen ja niillä on kevyemmät suomut ja ruodot sekä voimakkaammat leuat kuin alkukantaisemmilla kaloilla.
Varhaisin kehittyneen luukalan fossiili on permikauden lopulta tunnettu Acentrophorus, joka kuului luuhaukikaloihin. Kehittyneet luukalat jaetaan kahteen nykyään elävään pääryhmään: luukiillesuomuiset (Holostei) ja varsinaiset luukalat (Teleostei). Luukiillesuomuisiin luetaan luuhaukikalat ja amiakalat, varsinaisiin luukaloihin luetaan kaikki muut kehittyneet luukalat.
Varsinaiset luukalat, joihin kuuluu 96 % kaikista nykykaloista, jaetaan edelleen noin 40 lahkoon. Lahkojen luettelo on sivulla viuhkaeväiset.
Albanian parlamenttivaalit 1996
Albanian parlamenttivaalit 1996 toimitettiin Albaniassa 26. toukokuuta 1996. Vaalit olivat kolmannet sen jälkeen, kun maan kommunistinen hallinto romahti 1991. Vaaleihin liittyi useita ihmisoikeusrikkomuksia, kuten fyysistä väkivaltaa, ja vaaleja vaadittiin sen vuoksi mitätöitäviksi. Vaaleissa valittiin 140 edustajaa maan parlamenttiin. Edustajista 17 oli naisia. Vaaleissa annettiin 1 962 344 ääntä, ja äänestysprosentti oli 89,1.
Tulokset
Paikat jakautuivat puolueille seuraavasti:
Vaalien jälkeen taloustilanteesta johtuen ilmaantui suuria mielenosoituksia, ja seuraavat vaalit jouduttiin järjestämään ennenaikaisesti. Tuolloin demokraattisen puolueen paikkamäärä romahti ja sosialistien räjähti.
Tuomas Ahtonen
Tuomas Ahtonen (s. 2. maaliskuuta 1999) on Jokipojissa pelaava jääkiekkoilija. Hän on pelannut ennen myös KuKissa.
Kimmo Yrjänen
Kimmo Yrjänen (s. 11. huhtikuuta 1968) on suomalainen pesäpalloilija. Yrjänen edusti pääsarjaurallaan Hyvinkään Tahkoa ja Riihimäen Pallonlyöjiä. Yrjänen saavutti urallaan yhden SM-hopean kaudella 1992 ja kolme SM-pronssia kaudella 1987, kaudella 1989 ja kaudella 1990. Yrjänen pelasi urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 116 runkosarjaottelua. Näissä hän löi viisi kunnaria ja 38 tavallista juoksua, toi 71 juoksua ja keräsi 348 kärkilyöntiä. Yrjänen pelasi urallaan 19 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, toi viisi juoksua ja keräsi 33 kärkilyöntiä. Yrjänen pelasi urallaan 19 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 11 tavallista juoksua, toi kymmenen juoksua ja keräsi 70 kärkilyöntiä.
Jan Tops
Johannes Augustinus Petrus "Jan" Tops (s. 5. huhtikuuta 1961 Valkenswaard) on alankomaalainen esteratsastaja. Hän voitti joukkuekilpailussa olympiakultaa ratsullaan Top Gun Barcelonassa 1992. Kultamitalijoukkueen muut jäsenet olivat Jos Lansink, Piet Raymakers ja Bert Romp. Tops kilpaili neljissä olympialaisissa vuosina 1988–2000.
Ensimmäisissä olympialaisissaan Soulissa 1988 Tops sijoittui Doreen-ratsullaan henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Barcelonassa 1992 hän ratsasti Top Gunilla ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi sekä voitti joukkuekilpailussa kultaa. Atlantassa 1996 hänen ratsunaan oli edelleen Top Gun ja sijoitus niin henkilökohtaisessa kuin joukkuekilpailussakin seitsemäs. Sydneyssä 2000 hän ratsasti Roofs-hevosella henkilökohtaisen kilpailun karsinnassa 41:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi.
Suomen urheilun tukisäätiö
Suomen urheilun tukisäätiö on vuoden 2020 lopussa rekisteröity säätiö, jonka toiminnan tarkoitus on tukea suomalaista liikuntaa ja urheilua.
Säätiö on syntynyt Suomen Olympiakomitean tukisäätiön ja Suomen Urheilijoiden tukisäätiön sulautumisesta.
Säätiön hallituksen valitsee Suomen olympiakomitean hallitus. Puheenjohtaja on vuodesta 2021 Jan Vapaavuori.
Säätiö hallinnoi olympiarahastoa ja yleistä valmennusrahastoa.
Olympiarahasto
Olympiarahasto on Suomen olympiakomitean vuonna 2018 käynnistämä hanke, jonka tarkoitus on ollut kerätä 40 miljoonan euron pääoma siten, että Suomen valtio lahjoittaa omistamiaan osakkeita Suomen Olympiakomitean tukisäätiön hallinnoimaan rahastoon vuosina 2019–2023 aina neljä miljoonaa, kun yksityisiä lahjoituksia olisi kertynyt saman verran. Syksyllä 2021 rahastoon oli saatu kerättyä miljoona euroa. Jan Vapaavuoren mukaan rahaston strategiaa muutetaan niin, että mukaan tulee huomattavasti kiinnostavampi lasten ja nuorten liikunnan tulokulma.
Yleinen valmennusrahasto
Yleiseen valmennusrahastoon voivat liittyä urheilijat. Rahaston tarkoituksena on hallita yksilöurheilijoiden aktiiviuran valmennus- ja urheilutoimintaa varten rahastoimia urheilemisesta saatuja tuloja. Rahasto perustuu Suomen Urheilijoiden tukisäätiön rahastoon. Suomen Hiihtourheilun kannatussäätiön valmennusrahasto yhdistyy siihen vuoden 2021 lopussa.
Cuphead
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Minnesotan historia
Minnesotan historiaan ovat vaikuttaneet sen alkuperäinen amerikkalaisväestö, eurooppalaisten tutkimusmatkat ja uudisraivaus sekä osavaltion runsaiden luonnonvarojen ansiosta syntynyt teollisuus. Minnesota saavutti huomattavan aseman turkiskaupalla, puuteollisuudella ja maataloudella sekä myöhemmin rautateiden, myllyjen ja rautakaivosten avulla. Nämä teollisuusalat ovat yhä tärkeitä, mutta nykyisin osavaltion talouden kannalta tärkeimpiä ovat pankki-, tietokone- ja terveydenhoitoala.
thumb|right|[[Fort Snellingin linnakkeella on ollut keskeinen osa Minnesotan historiassa ja Minneapolisin ja Saint Paulin kaupunkien kehityksessä.]] Varhaisimmat tunnetut asukkaat tulivat alueelle suurriistalaumojen perässä viimeisen jääkauden aikana. Heitä seurasivat anishinaabet, dakotat ja muut alkuperäisamerikkalaiset. 1600-luvulla Ranskasta saapui turkiskauppiaita. 1800-luvulla länteen päin siirtyvät eurooppalaiset karkottivat suurimman osan alkuperäisasukkaista. Varhaisia uudisasukkaita alueelle toi Yhdysvaltojen paikallisia etuja suojelemaan rakennettu Fort Snellingin linnake. Ensimmäiset uudisasukkaat käyttivät Saint Anthony Fallsin putousta sahalaitosten voimanlähteenä alueella, josta syntyi Minneapolis, ja toiset asettuivat asumaan joen alajuoksulle alueelle, josta tuli Saint Paul.
Minnesota liitettiin Yhdysvaltoihin 1849 Minnesotan territoriona, ja 11. toukokuuta 1858 siitä tuli Yhdysvaltain 32. osavaltio. Yhdysvaltain sisällissodan ja vuonna 1862 käydyn dakota-sodan mullistusten jälkeen osavaltion talous alkoi kehittyä, kun luonnonvarat valjastettiin puuteollisuuden ja maatalouden käyttöön. Rautatiet toivat mukanaan siirtolaisia, vakiinnuttivat maatalouden asemaa ja toivat markkinoille kauppatavaraa. Saint Anthony Fallsin tuottama sähkövoima siivitti Minneapolisin kasvua, ja kehittyneet jauhamismenetelmät antoivat sille ”maailman myllypääkaupungin” nimen.
Uusi teollisuusala syntyi, kun pohjoisesta löydettiin rautamalmia. Sitä louhittiin suhteellisen helposti avolouhoksilta ja laivattiin Duluthin ja Two Harborsin satamista Suurten järvien terästehtaisiin. Taloudellinen kehitys ja yhteiskunnalliset muutokset kasvattivat osavaltion hallinnon merkitystä ja johtivat maaltamuuttoon. 1930-luvun lama toi mukanaan irtisanomisia kaivoksissa ja kireyttä työmarkkinasuhteissa, mutta New deal -hankkeet auttoivat osavaltiota. Toisen maailmansodan jälkeen Minnesota tuli tunnetuksi teknologiasta, jolle ensimmäiset tietokoneyhtiöt Sperry Rand, Control Data ja Cray antoivat alkusysäyksen. Guthrie-teatterin, Minnesota Orchestran ja Walkerin taidekeskuksen kaltaisten kulttuurilaitosten avulla Twin Cities -alueesta (Minneapolis-Saint Paul) tuli myös alueellinen taiteiden keskus.
Alkuperäisväestöjen asutus
thumb|right|[[Ojibwayt|Ojibwa-naisia kanootissa, Leechjärvi, 1909.]] Minnesotan vanhimmat tunnetut ihmisen jäännökset, noin 9 000 vuoden takaa, löydettiin Browns Valleyn läheltä vuonna 1933. ”Browns Valleyn ihmisen” mukana löydettiin Clovis- ja Folsom-tyyppisiä työkaluja. Osa varhaisimmista todisteista pysyvästä asutuksesta alueella on peräisin Mille Lacs -järven lähellä sijaitsevasta Bradbury Brookista, jossa oli asutusta noin 7 500 vuotta eaa. Myöhemmin alueella kehittyi laajoja kaupankäyntiverkostoja. Vuonna 1931 Otter Tailin piirikunnasta löydettiin varhaisen asukkaan ruumis, joka tunnetaan ”Minnesotan naisena”. Radiohiiliajoituksen perusteella hänen pääteltiin liikkuneen alueella noin 6 600 vuotta eaa. Hänellä oli mukanaan aiemmin vain Floridassa tavatun Busycon perversa -etanalajin kotilonkuori.
Arkeologisia todisteita alkuperäisamerikkalaisasutuksesta on löydetty 3000-luvulta eaa. asti. Jeffersin kalliopiirrosalueella Lounais-Minnesotassa on kaiverruksia myöhäisarkaaiselta kaudelta ja ajanjaksolta 1750 eaa.–900 eaa. Lyhytaikaisissa asuinpaikoissa alkoi ilmetä keramiikkaesineitä noin vuonna 1000 eaa. Noin 700 vuotta eaa. koottiin ensimmäiset hautakummut, ja käytäntö jatkui eurooppalaisten saapumiseen asti, jolloin osavaltiota täplitti 10 000 kumpua.
Eurooppalainen löytöretkeily
Kiistellyssä muinaisjäännöksessä, Kensingtonin riimukivessä, lukee että Minnesotan alueella olisi käynyt skandinaavinen retkikunta jo vuonna 1362. Riimukirjoitustutkijat kuitenkin pitävät kiveä 1800-luvun väärennöksenä.
KDM Viben (P562)
KDM Viben (runkonumero P562) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Minnesotan historia
Eurooppalainen löytöretkeily
Yhteys eurooppalaisten ja Minnesotan alkuasukkaiden välillä on pystytty vahvistamaan muutamia satoja vuosia tätä myöhemmälle ajalle. 1650-luvun lopulla Pierre-Esprit Radisson ja Médard des Groseilliers olivat luultavasti ensimmäiset, jotka tapasivat dakotoja, ja paikka oli Yläjärven eteläranta, josta tuli myöhemmin Wisconsinin pohjoisosa. Pohjoisrantaa tutkittiin 1660-luvulla, ja ensimmäisiä siellä liikkuneita oli Madeline Island -saarella vaikuttanut lähetyssaarnaaja Claude-Jean Allouez. Hän laati kartan alueesta vuonna 1671.
KDM Viben (P562)
Valmistus
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1995 ja valmistui 15. tammikuuta 1996.
Minnesotan historia
Eurooppalainen löytöretkeily
Näihin aikoihin ojibwa-heimon länteen suuntautuva muuttoliike saavutti Minnesotan. Koska he olivat tulleet Mainen ympäristöstä, heillä oli kokemusta asioinnista eurooppalaisten kauppiaiden kanssa. He kävivät kauppaa turkiksilla, ja heillä oli tuliaseita. Seuraavina vuosina ojibwa- ja dakota-heimojen suhteet kiristyivät.
KDM Viben (P562)
Palvelus
Merivoimien vuoden 2004 uudelleen järjestelyn jälkeen alus kuului 2. eskaaderin 24. divisioonaan, jossa olivat ohjusveneet. Alus osallistui divisioonan mukana useisiin kansainvälisiin tehtäviin kuten UNIFILiin ja operaatio Active Endeavouriin, kunnes se poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
Minnesotan historia
Eurooppalainen löytöretkeily
Vuonna 1671 Ranska allekirjoitti monien heimojen kanssa sopimuksen, jolla se salli kaupankäynnin. Pian ranskalainen kauppias Daniel Greysolon, Sieur du Lhut saapui alueelle ja alkoi käydä kauppaa paikallisten heimojen kanssa. Du Lhut tutkimusmatkaili Yläjärven länsipuolella lähellä kaimaansa, Duluthin kaupunkia, ja sen eteläpuolisilla alueilla. Hän avusti rauhansopimuksen teossa dakota- ja ojibwa-heimojen välille vuonna 1679.
KDM Viben (P562)
NRP Tejo
Portugali osti 23. lokakuuta 2014 aluksen miljoonalla eurolla. Alus saapui 12. toukokuuta 2015 Lissaboniin, minkä jälkeen se huollettiin Arsenal do Alfeitessä. Alus otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 2016 nimellä NRP Tejo (P590).
Minnesotan historia
Eurooppalainen löytöretkeily
thumb|left|Maalaus, jossa isä Hennepin löytää Saint Anthonyn putouksen. Katolinen pappi, isä Louis Hennepin, hänen kumppaninsa Michel Aco ja Antoine Auguelle (alias Picard Du Gay) suuntasivat Illinoisin alueelta pohjoiseen saavuttuaan sille alueelle Robert Cavelier de La Sallen johtaman tutkimusryhmän mukana. Eräs dakota-heimo vangitsi heidät vuonna 1680. Heimon kanssa ollessaan he löysivät Saint Anthonyn putouksen ja nimesivät sen. Du Lhut ryhtyi neuvottelemaan saadakseen Hennepinin ryhmän vapautetuksi. Hennepin palasi Eurooppaan ja kirjoitti matkoistaan kirjan, Description of Louisiana, joka julkaistiin vuonna 1683. Kirjassa monet asiat esitettiin hyvin väritettyinä, kuten Saint Anthonyn putousta koskeva osuus. Hän esimerkiksi kuvasi putouksen 15–18 metriä korkeaksi, kun sen todellinen korkeus oli vain noin viisi metriä. Vuoden 1700 tienoilla Pierre-Charles Le Sueur löytöretkeili Minnesota-jokea pitkin Blue Earthin alueelle saakka. Hän luuli sinisen maan olevan kuparin lähde ja puhui mineraalilla rikastumisen mahdollisuuksista, mutta alueella ei todellisuudessa ollut kupariesiintymiä.
KDM Viben (P562)
NRP Tejo
Alus lähti 27. joulukuuta ensimmäiseen tehtäväänsä Madeiralle.
Minnesotan historia
Eurooppalainen löytöretkeily
Tarujen Luoteisväylää ja Pohjois-Amerikan suuria sisämeriä etsivät löytöretkeilijät kulkivat edelleen osavaltion läpi. Vuonna 1721 ranskalaiset rakensivat Fort Beauharnois’n linnakkeen Pepinjärvelle. Vuonna 1731 Pierre La Vérendrye kulki ensimmäisenä eurooppalaisena Grand Portagen reitin läpi. Hän käytti assiniboine-opas Ochagachin tuohelle piirtämää karttaa. Turkisyhtiö ja Hudson’s Bay Companyn kilpailija North West Company perustettiin Grand Portagen varrelle 1783-1784.
Massachusettslainen suutari Jonathan Carver kävi alueella vuonna 1767 toisen löytöretken yhteydessä. Tavarapulan vuoksi hän ja muu tutkimusryhmä pystyivät viipymään alueella vain suhteellisen lyhyen ajan. He suuntasivat takaisin itään Fort Michilimackinacin kauppa-asemalle, missä Carver kirjoitti matkoista päiväkirjoja, vaikkakin monet väittivät jälkeenpäin kertomusten olevan suurelta osin muilta plagioituja. Kertomukset julkaistiin vuonna 1778, mutta Carver kuoli ennen kuin ehti ansaita kirjalla juurikaan rahaa. Carverin piirikunta ja Carverin luola on nimetty hänen mukaansa.
Vuoteen 1818 asti Red Riverin jokilaaksoa pidettiin osana Britanniaa, ja alueelle suunniteltiin useita siirtokuntia, näistä esimerkkinä Red River Colony -siirtokuntahanke. Red Riverin ja 49. leveyspiirin muodostama rajalinja merkittiin vasta vuonna 1823 Stephen H. Longin johtaman tutkimusretken yhteydessä. Kun sadat uudisasukkaat lähtivät Red River Colony -siirtokunnasta 1820-luvulla, he siirtyivät Red Riverin jokilaakson kautta Yhdysvaltojen alueelle, sen sijaan että olisivat muuttaneet Kanadan itäosiin tai palanneet Eurooppaan. Aluetta oli asuttanut 1600-luvun puolivälistä asti métis-kansa, alkuasukkaiden ja turkistyöläisten jälkeläiset.
Mississippi-joen alkulähteen määrittämiseksi tehtiin useita yrityksiä. Todellinen alkulähde löydettiin vuonna 1832, kun Ozaawindibin (”Keltainen Pää”) johtama ryhmä ojibwoja opasti Henry Schoolcraftin Minnesotan pohjoisosassa sijaitsevalle järvelle. Schoolcraft nimesi sen Itascajärveksi yhdistäen latinan kielen sanat veritas (totuus) ja caput (pää). Järven alkuperäinen nimi oli Omashkooz, mikä tarkoittaa hirveä. Muita löytöretkeilijöitä alueilla olivat Zebulon Pike vuonna 1806, majuri Stephen Long vuonna 1817 ja George William Featherstonhaugh vuonna 1835. Featherstonhaugh johti geologista tutkimusta Minnesota-joen laaksossa ja kirjoitti matkakertomuksen A Canoe Voyage up the Minnay Sotor.
Joseph Nicollet tutki aluetta 1830-luvun loppupuolella ja kartoitti alueita Mississippi-joen yläjuoksulla, St. Croix -joella ja maa-alueella Mississippi- ja Missouri-jokien välissä. Hän ja John C. Frémont jättivät jälkensä osavaltion lounaisosaan, kun he kaiversivat nimensä kiveen Winnewissan putouksen lähellä sijainneella katliniittilouhoksella (nykyisin alue on osa Pipestonen kansallismonumenttia Pipestonen piirikunnassa).
Kakuei Tanaka
Kakuei Tanaka, 4. toukokuuta 1918 – 16. joulukuuta 1993) oli japanilainen poliitikko ja Japanin pääministeri 7. heinäkuuta 1972 – 22. joulukuuta 1972 sekä 22. joulukuuta 1972 – 9. joulukuuta 1974. Hän oli myös hallitsevan liberaalidemokraattisen puolueen merkittävin jäsen 1980-luvun puoleenväliin, jolloin hänet syrjäytettiin monien skandaalien jälkeen.
Minnesotan historia
Eurooppalainen löytöretkeily
Henry Wadsworth Longfellow ei koskaan tutkimusmatkaillut osavaltiossa, mutta hän auttoi tekemään sen tunnetuksi. Hän julkaisi vuonna 1855 runon The Song of Hiawatha, jossa on viittauksia moniin Minnesotan alueisiin. Tarina perustui ojibwa-tarustoihin, joita muut löytöretkeilijät ja kaupankävijät toivat mukanaan palatessaan itään, erityisesti Henry Schoolcraftin keräämään aineistoon.
Kakuei Tanaka
Tanaka vangittiin Lockheed-skandaalissa. Hänet todettiin syylliseksi lahjuksien ottamiseen Lockheed-yhtiöltä.
Minnesotan historia
Maan valtaus
thumb|right|Minnesotan territorion kartta (1849–1858). Kaikki maa-alueet Mississippi-joen itäpuolella myönnettiin Pariisin sopimuksella Yhdysvalloille Amerikan vallankumouksen päättyessä vuonna 1783. Alueeseen kuului nykyinen Saint Paul, mutta vain osa Minneapolisista, sekä osavaltion koillisosa, keskinen pohjoisosa ja keskinen itäosa. Sopimuksen Minnesotan aluetta koskeva sanamuoto perustui turkiskauppiaiden ilmoittamiin maamerkkeihin, joista osa oli virheellisiä, kuten ”Isle Phelipeaux” -niminen saari Yläjärvellä ja ”Long Lake” -järvi saaren länsipuolella, sekä käsitykseen, että Mississippi-joki jatkuisi pitkälle nykyisen Kanadan puolelle. Suurin osa osavaltiosta ostettiin Ranskalta vuonna 1803 Louisianan oston yhteydessä. Osa Minnesotan pohjoisosan alueista katsottiin kuuluvan Rupertinmaahan. Minnesotan ja brittiläisen Pohjois-Amerikan tarkka raja määriteltiin vasta vuonna 1818 Britannian ja Yhdysvaltojen välisessä sopimuksessa, jossa määriteltiin Yhdysvaltojen ja Kanadan väliseksi rajaksi Lake of the Woods -järvestä länteen 49. leveyspiiri (lukuun ottamatta rajan Tyynenmeren päässä olevaa pientä maa-aluetta, jota nykyään kutsutaan nimellä Northwest Angle, luoteiskulma). Rajakiistat Lake of the Woods -järvestä itään jatkuivat vuonna 1842 solmittuun Webster-Ashburtonin sopimukseen asti.
1800-luvun alkupuoliskon aikana osavaltion koillisosa kuului ensin luoteisterritorioon, sitten Illinoisin ja Michiganin territorioihin ja lopulta Wisconsinin territorioon. Osavaltion läntiset ja eteläiset osat eivät virallisesti kuuluneet mihinkään alueeseen ennen vuotta 1838, jolloin ne liitettiin Iowan territorioon.
Fort Snellingin linnake ja Minneapolisin ja Saint Paulin kaupunkien perustaminen
Vuonna 1851 alkuasukasheimojen ja Yhdysvaltojen hallituksen väliset sopimukset olivat avanneet suuren osan Minnesotasta uudisasutukselle, joten linnake ei enää toiminut rajavartioasemana. Fort Snellingissä oli Yhdysvaltojen sisällissodan aikana sotilaiden koulutuskeskus, ja myöhemmin siitä tuli armeijan Dakotan alueen osaston (Department of Dakota) päämajan. Osasta aluetta on tehty Fort Snellingin kansallinen hautausmaa, johon on haudattu yli 160 000 ihmistä. Toisen maailmansodan aikana linnake toimi lähes 300 000 värvätyn koulutuskeskuksena. Toisen maailmansodan jälkeen linnaketta uhkasi purkaminen moottoriteiden Highway 5 ja Highway 55 rakentamisen takia, mutta kansalaiset kampanjoivat historiallisen linnakkeen säilyttämisen puolesta. Fort Snelling on nykyisin Minnesotan historiallisen seuran ylläpitämä historiallinen muistomerkki.
Fort Snelling oli tärkeä vaikuttaja Minneapolisin kaupungin syntyyn. Ollakseen omavaraisia linnakkeen sotilaat rakensivat teitä, kylvivät viljaa ja rakensivat myllyn ja sahan Saint Anthonyn putouksen luo. Myöhemmin Franklin Steele tuli Fort Snellingiin ”sutleriksi” (sekatavarakaupan pitäjäksi) ja hankki omaisuutta sahatalouden ja muiden toimialojen piirissä. Kun ojibwat allekirjoittivat maiden luovutusta koskevan sopimuksen vuonna 1837, Steele teki maavaltauksen Mississippi-joen itäpuolella Saint Anthonyn putouksen vieressä. Vuonna 1848 hän rakensi putouksen luokse sahan, ja Saint Anthonyn yhdyskunta syntyi putouksen itäpuoliselle alueelle. Franklin Steelen alainen John H. Stevens keksi, että putouksen länsipuolinen alue olisi hyvä paikka tuleville myllyille. Koska länsipuolinen maa-alue oli yhä osa sotilasaluetta, Stevens teki sopimuksen Fort Snellingin komentajan kanssa. Stevens tarjoaisi ilmaista lauttaliikennepalvelua joen poikki putouksen yläpuolella sijaitsevaa 160 eekkerin (0,65 km²) maatilkkua vastaan. Stevens sai valtauksen ja rakensi talon, Minneapolisin ensimmäisen, vuonna 1850. Vuonna 1854 Stevens suunnitteli länsirannalle Minneapolisin kaupungin. Myöhemmin, vuonna 1872, Saint Anthonyn kaupunki sulautui Minneapolisiin.
Saint Paulin kaupunki Minnesotassa on olemassa Fort Snellingin ansiosta. Ryhmä alueenvaltaajia, enimmäkseen kovaonnisesta Serkirkin siirtokunnasta nykyisen Kanadan Manitoban provinssin alueella, rakensi leirin linnakkeen lähelle. Suuri osa linnakkeen asukkaista, myöskään Taliaferro, ei pitänyt tämän uuden asutuksen ilmestymisestä. Linnakkeessa tehtiin uusia säädöksiä, ja valtaajat joutuivat suuntaamaan Mississippi-joen alavirran suuntaan. He asettuivat Fountain Cave -nimellä tunnettuun paikkaan. Tämä alue ei ollut linnakkeen upseereille tarpeeksi kaukana, joten valtaajat joutuivat jälleen vaihtamaan paikkaa. Pierre ”Pig’s Eye” Parrant, tunnettu pontikankeittäjä ryhmän joukossa, muutti alavirran suuntaan ja perusti saluunan. Hänestä tuli näin ollen ensimmäinen eurooppalainen asukas tulevan Saint Paulin alueella. Valtaajat nimesivät asutuskeskuksensa Parrantin mukaan ”Pig’s Eyeksi” (sian silmä). Myöhemmin nimi vaihdettiin Lambert’s Landingiksi ja lopulta Saint Pauliksi. Alueen varhaisin nimi on kuitenkin alkuperäisamerikkalaisten yhdyskunnan nimi Im-in-i-ja-Ska, joka tarkoittaa valkoista kiveä ja viittaa läheisiin kalkkikivitöyräisiin.
Minneapolis ja Saint Paul tunnetaan yhteisellä nimellä ”Twin Cities” (kaksoskaupungit). Alkuaikoina kaupungit kilpailivat keskenään, Saint Paul oli pääkaupunki ja Minneapolisista tuli merkittävä teollisuuden ansiosta. Nimitys ”Twin Cities” keksittiin vuoden 1872 tienoilla, kun eräässä sanomalehden pääkirjoituksessa ehdotettiin, että Saint Paul voisi sulautua Minneapolisiin. Asukkaat päättivät, että kaupungit tarvitsevat erilliset identiteetit, joten ihmiset keksivät ilmaisun ”Dual Cities” (kaksoiskaupungit), joka kehittyi myöhemmin muotoon ”Twin Cities” (kaksoskaupungit). Nykyisin Minneapolis on Minnesotan suurin kaupunki, ja sen väkiluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 382 618. Saint Paul on toiseksi suurin kaupunki, väkiluvultaan 287 151. Minneapolisia ja Saint Paulia ympäröivän suurkaupunkialueen väkiluku oli vuoden 2000 laskennassa 2 968 806, ja koko osavaltion väkiluku 4 919 479.
Varhainen eurooppalaisasutus ja kehitys
thumb|left|Henry Hastings Sibleyn koti. Henry Hastings Sibley rakensi Minnesotan territorion ensimmäisen kivitalon Mendotaan 1838 ja muita kalkkikivirakennuksia, joita käytti American Fur Company -yhtiö. Yhtiö osti alueelta eläinten nahkoja vuosina 1825–1853. Toinen varhainen taloudellisen kehityksen alue Minnesotassa oli metsänhakkuuteollisuus. Metsätyömiehet havaitsivat strobusmännyn olevan erityisen arvokas, ja sitä esiintyi runsaasti osavaltion koillisosassa ja St. Croix -joen laaksossa. Ennen rautateiden tuloa tukkilaiset kuljettivat tukit markkinoille enimmäkseen jokiteitse, mikä teki Minnesotan puuvarannoista houkuttelevia. Marine on St. Croix’n ja Stillwaterin kaltaisista kaupungeista tuli St. Croix -joen ansiosta tärkeitä puutavarakeskuksia, ja Winonaan puutavaraa tuli eteläisen Minnesotan alueilta ja Minnesota-joen varrelta. Ajan säätelemättömät metsätalouskäytännöt ja vakava kuivuus vaativat veronsa vuonna 1894, kun suuri Hinckleyn tulipalo tuhosi Hinckleyn ja Sandstonen alueilla Pinen piirikunnassa 1 200 km², ja yli 400 asukasta kuoli.
thumb|Männyn hakkuuta noin 1860–1870-luvulla. Mississippi-joen itärannalla sijainnut Saint Anthony sulautui myöhemmin Minneapolisiin, ja se oli Rum-joen ansiosta tärkeä sahatalouden keskus. Vuonna 1848 liikemies Franklin Steele rakensi ensimmäisen yksityisen sahan Saint Anthonyn putouksen luo, ja pian sen jälkeen syntyi lisää sahoja. Saint Anthonyn vanhin yhä pystyssä oleva asuintalo on vuonna 1848 rakennettu Ard Godfreyn talo, jossa asuivat Ard ja Harriet Godfrey. John H. Stevensin taloa, joka oli länsirannan ensimmäinen talo Minneapolisissa, siirrettiin useita kertoja, lopulta Minnehahan puistoon eteläisessä Minneapolisissa vuonna 1896.
Minnesotan territorio
Senaatin territoriokomitean puheenjohtaja, demokraatti Stephen A. Douglas, teki lakialoitteen Minnesotan territorion laillistamisesta. Hän näki Mississippin yläosan jokilaaksolla olevan tulevaisuutta, joten hänen oli innostunut säästämään alueen naapuriterritorioiden tekemältä paloittelulta. Vuonna 1846 hän esti Iowaa ottamasta Fort Snellingiä ja Saint Anthonyn putousta pohjoisrajansa sisäpuolelle. Vuonna 1847 hän esti Wisconsinin päättäjiä viemästä Saint Paulia ja Saint Anthonyn putousta. Minnesotan territorio perustettiin Iowan ja Wisconsinin territorioilta säästyneistä maa-alueista 3. maaliskuuta 1849. Minnesotan territorio ulottui pitkälle nykyisten Pohjois- ja Etelä-Dakotan alueille aina Missouri-joelle asti. Minnesotan territoriosta lohkaistavan osavaltion muodosta oli erimielisyyksiä. Niukasti hävinneessä vaihtoehtoisessa ehdotuksessa 46. leveyspiiri olisi ollut osavaltion pohjoisraja ja Missouri-joki länsiraja, eli koko osavaltion pohjoisosa olisi vaihdettu nykyisen Etelä-Dakotan itäosaan.
Whig-puolueen Alexander Ramsey ollessa Minnesotan territorion ensimmäinen kuvernööri ja demokraatti Henry Hastings Sibley territorion edustaja Yhdysvaltojen kongressissa Saint Paulin ja Saint Anthonyn väkiluku kasvoi räjähdysmäisesti. Demokraatti Henry M. Rice, josta tuli Sibleyn jälkeen vuonna 1853 territorion edustaja, ajoi kongressissa Minnesotan asioita. Hän ajoi Saint Paulin ja Yläjärven välille rakennettavan rautatien rakentamista, niin että Saint Paulista olisi yhteys Illinois Central -rautatielle.