cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sääennusteohjaus
Sääennusteohjaus on rakennuslämmityksen ohjausmenetelmä, jonka toimintaperiaatteen mukaisesti joka aikayksikköä kohden lasketaan tarvittava lämmöntarve paikallisten sääennusteiden perusteella. Yhdistämällä tietoja rakennuksen fysiikasta sekä ilmatieteestä pystytään huomioimaan tietyn rakennuksen ominaisuudet ja ulkoisia sääoloja, kuten ulkolämpötila, tuulen voima ja suunta sekä auringonsäteily. Tavallisessa lämmitysohjauksessa huomioidaan ainoastaan ulkolämpötila.
Forecasting-menetelmän lähtökohtana on toiminut SMHI:n (Ruotsin Ilmatieteen laitos) professori Roger Taeslerin yhteistyössä Thorbjörn Geiserin ja Stefan Berglundin kanssa kehittämä matemaattinen energiatasemalli (”ENLOSS”); molemmat viimeksi mainitut tieteilijät ovat tällä hetkellä eGain Sweden AB:n palveluksessa. Forecasting-menetelmä on otettu käyttöön 1980-luvun lopulla.
Vuoteen 2010 mennessä forecasting-menetelmä on implementoitu lähes seitsemään miljoonaan neliömetriin asuin- ja kaupallisia kiinteistöjä. Tämä teknologia soveltuu useiden yritysten ja järjestöjen tarjouksiin. Menetelmän ansiosta lämpöenergian kulutus vähenee arviolta keskimäärin 15 – 25 kWh/m2. Koska forecasting-menetelmä ottaa huomioon tietoja tulevasta lämmöntarpeesta eikä sulje pois muita energian kulutuksen tehostusmenetelmiä, se toimii aina hyvin primääriratkaisuna.
Forecasting käytännössä
Menetelmän sovelluksiin käytännössä kuuluvat kauko-ohjatut forecasting-vastaanottimet, jotka lähettävät ja vastaanottavat tietoja gprs- tai gsm-verkon välityksellä. Sen lisäksi forecasting-vastaanottimet hallitsevat rakennuksen sisällä olevia ohjauskeskuksia, jotka säätelevät lämpöenergian jakelua kohteen lämmitysjärjestelmän puitteissa. Forecasting-menetelmään on viime aikoina yhdistetty myös erityiset sisäilman mittarit. Näiden tarkoituksena on pitää tarkasti kirjaa sisälämpötilasta sekä lähettää mitattua tietoa niihin liitettyihin forecasting-vastaanottimiin. Tämä tekninen läpimurto mahdollistaa yksityiskohtaisemman forecasting-menetelmän avulla tapahtuvan tarkkailun sekä parantaa lämmönsäädön hallintamahdollisuuksia.
Reijo Siitonen
Reijo Siitonen (s. 15. marraskuuta 1961) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti vuodesta 1982 lähtien Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajinaan toimivat Raimo Naukkarinen, Jari Mutikainen sekä Jukka Pekkala.
Kalevan kisoista Siitonen saavutti seiväshypyn hopeaa vuonna 1982. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista pronssia vuonna 1981.
Virallisissa kilpailuissa Siitonen ei ole esiintynyt vuoden 2002 jälkeen.
Roy Díaz González
Roy Díaz González (s. 1953) on meksikolainen entinen sulkapalloilija. Hän voitti ensimmäisen Meksikon-mestaruutensa jo 14-vuotiaana ja sai seuraavana vuonna Belgian avoimen turnauksen nelinpelin voiton vyölleen. González voitti 16-vuotiaana Sveitsin avoimet ja jatkoi pitkää uraansa sulkapallohuipun lähellä voittaen mm. Pan-Amerikan mestaruuden vuonna 1977, jolloin kisat järjestettiin ensimmäisen kerran. Hän myös pelasi maansa Thomas Cup -joukkueessa viidesti vuosina 1970–1984.
González vieraili turnauksissa vielä 1990-luvulla ja pelasi viimeksi Yhdysvaltain avoimissa 1996, jolloin hän eteni kaksinpelissä toiselle kierrokselle saakka pudoten kuitenkin nelinpelissä ensimmäisen ottelun jälkeen.
Rosario Pio Ramolo
Rosario Pio Ramolo (s. 12. joulukuuta 1952 Limosano) on italialainen Tšadissa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 30. heinäkuuta 1978 ja nimitettiin Gorén hiippakunnan johtoon 28. marraskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. helmikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Matthias N'Gartéri Mayadi, jota avustivat Edmond Jitangar ja Michele Russo.
Oleksi Pryhorov
Oleksi Viktorovytš Pryhorov (, s. 25. kesäkuuta 1987 Harkova, Ukrainan SNT) on ukrainalainen uimahyppääjä.
Valerian Okeke
Valerian Okeke (s. 20. lokakuuta 1953) on nigerialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Onitshan arkkihiippakuntaan Francis Arinze 11. heinäkuuta 1981. Hänet nimitettiin sen koadjuuttoriarkkipiispaksi 9. marraskuuta 2001, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 9. helmikuuta 2002 Osvaldo Padilla, jota avustivat Albert Kanene Obiefuna ja Anthony Okonkwo Gbuji.
Oleksi Pryhorov
Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä Pryhorov saavutti ensimmäisen kansainvälisen mitalinsa sijoittumalla kolmanneksi kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa. Hänen parinsa oli Illja Kvaša. Samainen pari voitti kultaa myöhemmin Torinon ja Budapestin Euroopan-mestaruuskisoissa samassa lajissa. Pryhorov osallistui Budapestin kisoissa myös kolmen metrin ponnahduslautakilpailuun ja oli karsintojen 25:s.
Valerian Okeke
Okekesta tuli 1. syyskuuta 2003 Onitshan arkkipiispa.
Oleksi Pryhorov
Vuoden 2011 uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailussa Pryhorov sijoittui kolmen metrin ponnahduslautakilpailussa 11:nneksi ja parikilpailussa neljänneksi. Saman vuoden maailmanmestaruuskilpailussa Shanghaissa hän karsiutui metrin ponnahduslautakilpailussa ja sijoittui kolmen metrin ponnahduslaudassa 12:nneksi. Pryhorov osallistui myös parikilpailuun Illja Kvašan kanssa ja heidän sijoituksensa oli kuudes.
Pryhorov saavutti Eindhovenin EM-kilpailuissa 2012 Kvašan kanssa pronssia kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailuissa ja sijoittui metrin ponnahduslautan henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi.
Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän oli kolmen metrin ponnahduslaudan yksilökilpailussa välierän kuudestoista ja karsitui loppukilpailusta. Kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa hän sijoittui Kvašan kanssa neljänneksi.
Marinus van IJzendoorn
Marinus (Rien) H. van IJzendoorn (s. ) on kasvatustieteilijä, psykologi ja Leidenin yliopiston lapsi- ja perhetutkimuksen professori. Vuodesta 2010 lähtien hän on ollut myös Rotterdamin Erasmus-yliopiston osa-aikainen ihmisen kehityksen tutkimusprofessori.
Hän valmistui pedagogiikka pääaineenaan Amsterdamin yliopistosta vuonna 1976 (M.A.) ja väitteli tohtoriksi Freie Universität Berlinissä 26-vuotiaana vuonna 1978. Hän opiskeli myös Max Planckin ihmisen kehityksen ja koulutuksen instituutissa. Vuosina 1978–1981 hän toimi tutkijana Leidenin yliopistossa, jonka jälkeen hänet nimitettiin professoriksi 29-vuotiaana.
Professori van IJzendoorn tutkimuksen kohteena on lapsen kehitys ja vanhemmuus; erityisen keskeinen tutkimuskohde on kiintymyssuhde. Hän on luonut tieteellistä perustaa alan teorialle. Hän oli ensimmäisiä, jotka käytti laajoja meta-analyysejä tilastollisten tulosten saamiseksi kiintymyssuhdetta koskevista tutkimuksista. Näiden pohjalta hän pyrki luomaan näyttöön pohjautuvia käytännön hoitosuosituksia.
Van IJzendoorn on työryhmineen osoittanut, että vanhemmat tyypillisesti siirtävät omia kokemuksiaan kiintymyssuhteesta lapsilleen. Yhdessä saksalaisten ja israelilaisten tutkijoiden kanssa hän havaitsi, että holokaustista selvinneet onnistuivat usein suojelemaan lapsiaan ja lapsenlapsiaan kokemiltaan kauheuksilta. Näiden tutkimusten osana van IJzendoornin tutkimusryhmä validoi mittaustavan, josta on muodostunut maailmanlaajuinen standardi. Israelilaisten tutkijoiden kanssa van IJzendoorn osoitti, että perinteisessä kibbutsissa kasvaneet lapset olivat vähemmän turvallisesti kiintyneitä vanhempiinsa kuin perheissään kasvatetut lapset. Professori van IJzendoorn osoitti tutkimusryhmineen myös, että päivähoidossa olleet lapset kiintyivät myös hoitajiinsa.
Van IJzendoorn on ollut Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1998. Hänet palkittiin vuonna 2004 hollantilaisella Spinoza-palkinnolla (Spinoza Prize), joka on kansallisen tiedeneuvoston myöntämä 2,5 miljoonan euron suuruinen tunnustus uudelle tutkimukselle. Hän sai Euroopan psykologiliittojen federaation (EFPA) kahden vuoden välein jaettavan Aristotele-palkinnon vuonna 2011. Van IJzendoorn kuului vuonna 2016 maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon (Clavier Analytics: Highly Cited Researchers) psykiatrian ja psykologian aihepiirissä.
Hr. Ms. Abraham Crijnssen (1936)
Hr. Ms. Abraham Crijnssen oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka otettiin palvelukseen 1937.
Valmistus
Alus tilattiin Werf Gustolta Schiedamista. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1936 ja se otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 1937.
Palvelus
Toisen maailmansodan Tyynenmeren sodan alkaessa vuonna 1941 Hr. Ms. Abraham Crijnssen sekä osa sen sisaraluksista palvelivat Alankomaiden Itä-Intiassa. Helmikuussa 1942 Jaavan tilanne muuttui kriittiseksi keisarillisen Japanin lentokoneiden hallitessa saaren ilmatilaa sekä Japanin laivaston hallitessa ympäröivää merialuetta. Jaavanmeren ja Sundasalmen taisteluiden jälkeen alueella olleiden liittoutuneiden alusten käskettiin siirtyä Australiaan. pienoiskuva|Abraham Crijnssen pakonsa aikana naamioituneena trooppiseksi saareksi. Abraham Crijnssen selvisi ainoana luokkansa aluksena Australiaan saapuen Fremantleen 20. maaliskuuta 1942. Alus oli samalla viimeinen paossaan onnistunut alus.
Alus siirrettiin Australian laivastolle, joka otti sen palvelukseensa 28. syyskuuta 1942 sukellusveneidentorjunta-aluksena nimellä HMAS Abraham Crijnssen. Aluksen ensimmäisenä australialaisena päällikkönä oli luutnantti Arthur Irwin Chapman.
Alus palautettiin Alankomaiden laivastolle 5. toukokuuta 1943, ja se jatkoi saattuetehtävissä aina 7. kesäkuuta 1945 saakka. Sotatoimien päätyttyä alus siirtyi sodan ajan kotisatamastaan Darwinista Koepangiin Itä-Timoriin, jossa se vastaanotti japanilaisten antautumisen. Se osallistui vallankumouksellisten vastaiseen toimintaan Hollannin Itä-Intiassa, josta se lähti elokuussa 1951 paluumatkalle Alankomaihin.
Maaliskuussa 1956 alus muutettiin puominvartioalukseksi ennen lopullista palveluksesta poistoaan vuonna 1961, jolloin se lahjoitettiin merikadeteille koululaivaksi. Aluksella oli satamapaikka Haagissa vuosina 1962–1972, ja sieltä se siirrettiin Rotterdamiin. Alus lahjoitettiin vuonna 1995 merimuseolle Den Helderiin, ja se on kunnostettu sodanaikaiseen asuunsa.
Joseph Christoph Kessler
thumb|right|Joseph Christoph Kessler
Joseph Christoph Kessler (26. elokuuta 1800 Augsburg – 14. tammikuuta 1872 Wien) oli saksalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Kessler opiskeli Wienissä ja opetti vuosina 1820–1826 pianonsoittoa Łańcutissa sekä Lvivissä. Hän asettui vuonna 1829 Varsovaan. Vuosina 1835–1855 hän asui ja työskenteli Lvivissä. Kesslerin tuotantoon kuuluu monia pianokappaleita, kuten nocturneja, etydejä ja kaksikymmentäneljä Frédéric Chopinille omistettua preludia (op. 31). Chopin itse omisti Kesslerille opuksen 28 preludinsa.
Kuittislaisuus
Kuittislaisuus oli Nurmeksen seudulla 1950- ja 1960-luvuilla vaikuttanut herätysliike. Liike sai nimensä sitä johtaneen saarnaaja Viljo Kuittisen mukaan.
Viljo Kuittinen julkaisi 1950-luvun lopulla kolme omakustanneteosta Herran sanaa ruostuneesta torvesta (1956), Huuto-!: yösydän lähenee! (1957) ja Loppu lähenee, ihminen - missä olet? (1959).
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2020
Jääpallon vuoden 2020 MM-kilpailut oli tarkoitus pelata Irkutskissa maalis-huhtikuun vaihteessa 2020. koronaviruspandemian vuoksi turnaus siirrettiin lokakuulle, mutta pandemiatilanteen jatkumisen vuoksi Kansainvälinen jääpalloliitto päätti perua turnauksen syyskuussa. MM-turnauksen B-sarja ehdittiin pelata maaliskuun alussa normaalisti ennen pandemiatilanteen äitymistä Venäjällä ylitsepääsemättömäksi esteeksi.
Ensimmäinen siirto
MM-kilpailujen A-sarja oli tarkoitus pelata Irkutskissa 29.3.-4.4.2020, mutta 11. maaliskuuta pidetyssä kokouksessa Kansainvälinen jääpalloliitto päätti koronaviruspandemian vuoksi siirtää turnauksen lokakuulle. Jo aiemmin Kazakstan oli ilmoittanut että se ei osallistu turnaukseen, sillä maan presidentti Kassym-Jomart Tokajev oli vahvistanut maan hallituksen määräyksen, jossa kiellettiin kazakstanilaisia urheilijoita matkustamasta ulkomaille koronaviruksen leviämisen estämiseksi.
Toinen siirto
Pandemiatilanteen jatkuessa, jouduttiin syyskuun alussa toteamaan että MM-turnauksen kahdeksasta maasta kuusi ei voi matkustusrajoitusten vuoksi matkustaa Venäjälle normaalisti. Myöhemmin syyskuussa kansainvälinen jääpalloliitto tiedotti kisojen peruuntumisesta. Jo tätä ennen olivat Suomen ja Ruotsin jääpalloliitot ilmoittaneet, että he eivät voi osallistua turnaukseen.
Kolmas siirto
Tammikuussa 2021 kansainvälinen liitto päätti, että kisat järjestetään Irkutskissa lokakuussa 2021.
Neljäs siirto
Elokuussa 2021 useat maat (mm. Suomi ja Ruotsi) ilmoittivat, etteivät aio osallistua MM-turnaukseen lokakuussa 2021. Hieman myöhemmin FIB päätti siirtää kilpailut lokakuulle 2022. Samalla varmistui, että Syktyvkariin kaavaillut kevään 2022 MM-kilpailut tullaan pelaamaan ennen Irkutskissa pelattavia MM-kisoja.
B-sarja
Vuoden 2020 jääpallon maailmanmestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Irkutskissa 1.-6. maaliskuuta 2020. Turnaukseen alun perin ilmoittautuneista joukkueista Kiina vetäytyi turnauksesta maassa riehuneen koronavirusepidemian vuoksi. Iso-Britannia taas joutui vetäytymään turnauksesta, sillä brexitin aiheuttamien epäselvyyksien vuoksi joukkueen pelaajat eivät saaneet viisumia Venäjälle ajoissa. Turnauksen voitti Unkari, joka voitti turnauksessa kaikki ottelunsa. Loppuottelussa turnauksen voitosta Unkari voitti Ukrainan ja nousi seuraavan vuoden MM-turnauksen A-sarjaan.
Johtaminen (täsmennyssivu)
Johtamisella voidaan viitata ainakin seuraaviin asiohin:
Lucrecia Martel
Lucrecia Martel (s. 14. joulukuuta 1966 Salta, Argentiina) on argentiina­lainen elokuva­ohjaaja, jonka tunnetuimpia pitkiä näytelmä­elokuvia ovat Kuuma suo (La Ciénaga, 2001) ja La mujer sin cabeza (”Päätön nainen”, 2008). Martel kuuluu Lisandro Alonson ja Pablo Traperon ohella 1990-luvun lopulla alkaneeseen argentiina­laisen elo­kuvan ”uuteen aaltoon”.
Jude Thaddeus Okolo
Jude Thaddeus Okolo (s. 18. joulukuuta 1956 Kano) on nigerialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Onitshan arkkihiippakuntaan Francis Arinze 2. heinäkuuta 1983, ja hänet inkardinoitiin Nnewin hiippakuntaan 9. marraskuuta 2001.
Lucrecia Martel
Lucrecia Martel syntyi moni­lapsiseen perheeseen Argentiinan konserva­tiivisessa pohjois­osassa. Hän kävi katolista koulua ja haaveili ryhtyvänsä eläinten­hoitajaksi tai tähti­tieteilijäksi. 15-vuotiaana hän sai video­kameran, ja opiskel­lessaan myöhemmin viestintää yli­opistossa Buenos Airesissa opintoihin kuulunut animaatiokurssi herätti lisää kiinnostusta elokuvaan. Loppu­työnsä aiheeksi hän otti arkki­tehtuurin Holly­woodin kauhu­elokuvissa. Opinnäytteen ohjaaja kuitenkin kuoli kesken kaiken, ja Martel jätti opinnot sikseen. Vähä­pätöisinä pitämiensä televisio­dokumenttien jälkeen Martel pääsi ohjaamaan ensimmäisen pitkän näytelmä­elokuvansa, kahden porvaris­perheen laiskaa ja alkoholin värittämää lomailua kuvaavaa elokuvaa La Ciénaga (2002, suomen televisio­esityksessä nimellä Kuuma suo).
Jude Thaddeus Okolo
Okolo sai 2. elokuuta 2008 nimitykset Novican titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Keski-Afrikan tasavaltaan ja Tšadiin. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. syyskuuta Arinze, jota avustivat Hilary Paul Odili Okeke ja Valerian Okeke.
Lucrecia Martel
Seuraavan elo­kuvansa, teini­tytön seksi­kokeiluista kertovan La niña santan (2004) pää­tuottajaksi Martel sai Pedro Almodóvarin. Kolmas pitkä elokuva La mujer sin cabeza on psykologinen trilleri, joka vuonna 2016 äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Škoda Rapid (1984)
Škoda Rapid on AZNP:n vuosina 1984–1990 valmistama takamoottorinen coupé-korinen automalli. Se korvasi edeltäneen Škoda Garden, jota oli myyty Saksassa Rapid-nimisenä.
Rapid 120 -mallissa oli 1,2-litrainen (55 hv) moottori ja nelivaihteinen manuaalivaihteisto. Rapid 130:n moottori oli 1,3-litrainen (58 hv) ja vaihteisto viisivaihteinen.
Vuonna 1987 esitellyssä Rapid 136 -mallissa oli uudet kevytmetalliset sylinterinkannet, ja teho oli noussut 62 hevosvoimaan. Seuraavana vuonna Rapid 135 korvasi 130-mallin. Siinä oli samat uudistukset kuin Rapid 136:ssa, mutta pienemmän puristussuhteen vuoksi teho oli 58 hevosvoimaa.
Psycon
Psycon Oy on suomalainen henkilöarviointeihin, strategiseen resursointiin ja johtamiseen kehittämiseen erikoistunut konsulttiyhtiö. Se on yksi Suomen suurimmista soveltuvuusarviointeja tekevistä yhtiöistä.
Psycon on Green Office
Psycon Oy aloitti Green Office kokeilun maaliskuussa 2009 ja heille myönnettiin maaliskuussa 2010 WWF Suomen Green Office -merkki.
Harri Rekola
Harri Kalevi Rekola (s. 2. tammikuuta 1962 Turku) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti vuodesta 1983 lähtien Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajinaan toimivat Raimo Lehtonen sekä Hannu Rautala.
Kalevan kisoista Rekola saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1983. Lisäksi hän oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa saavuttaen 4 x 100 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1989 sekä hopeaa vuonna 1987.
Virallisissa kilpailuissa Rekola ei ole esiintynyt vuoden 1990 jälkeen.
Sprint Corporation
Sprint Nextel on yhdysvaltalainen puhelinoperaattori, jonka pääkonttori sijaitsee Overland Parkissa, Kansasissa. Sprint Nextelin verkko on maanlaajuinen ja sen suurimpia kilpailijoita ovat Verizon Wireless ja AT&T Mobility, mutta Sprint Nextelillä on vain 55 miljoonaa liittymäasiakasta kun kyseisillä kilpailijoilla on molemmilla yli 100 miljoonaa. Sprint Nextel on siten Yhdysvaltojen kolmanneksi suurin teleoperaattori, mutta sillä on myös laajakaistapalveluita. Japanilainen puhelinoperaattori SoftBank tarjoutui ostamaan 70 prosenttia yrityksestä 20,1 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Kaupan odotetaan toteutuvan vuoden 2013 toisella kvartaalilla.
Pasi Porola
Pasi Antero Porola (s. 11. toukokuuta 1956 Muhos) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä. Hän edusti vuodesta 1973 lähtien Tyrnävän Tempausta.
Kalevan kisoista Porola saavutti kiekonheiton pronssia vuonna 1983. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1985 jälkeen.
Kasvifysiologia
Kasvifysiologia tutkii kasvien elintoimintoja: aineenvaihduntaa, kasvua, kehitystä, lisääntymistä ja liikkeitä.
Esimerkiksi yhteyttämisessä kasvit tuottavat hiilidioksidista ja vedestä happea käyttöönsä auringon säteilyenergian avulla. Yhteyttämistä ja kemiallisten aineiden kuljetusta varten kasvit saavat vettä transpiraation avulla. Veden kulkeutumisessa kasvin juurista lehtiin saakka ovat välittäjinä putkisoluista koostuvat putkisolut ja veden otto tapahtuu osmoottisesti. Kasvi ottaa juurten avulla myös ravinteita, mutta niiden otto tapahtuu ravinteiden ollessa ionisessa muodossa. Yhteyttäminen puolestaan tapahtuu viherhiukkasissa ja siihen osallisena oleva fysiologinen tekijä on valo. Toinen yhteyttämiseen vaikuttava tekijä on lämpötila. Valo ja lämpötila vaikuttavat myös kasvuun. Kukinnan ajoittumiseen ja virittymiseen vaikuttaa kasvilajin päivärytmi.
Dušan Moravčík
Moravčík saavutti Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa Tšekkoslovakian ennätysajalla 8.26,11. Hän sijoittui samassa lajissa viidenneksi Münchenin olympialaisissa 1972. 5 000 metrillä hän karsiutui alkuerissä, vaikka juoksi ennätyksensä 13.40,4. Hän paransi maansa estejuoksuennätyksen aikaan 8.23,8 Prahassa syyskuussa 1972.
Moravčík sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa kymmenenneksi Rooman EM-kilpailuissa 1974. Hän karsiutui saman lajin alkuerissä Montrealin olympialaisissa 1976 ja Prahan EM-kilpailuissa 1978. Moskovan olympialaisissa 1980 hän oli estejuoksussa kymmenes.
Agglomeraatio
Agglomeraatio tarkoittaa yhteen kasautumista.
Kristinan kirkko
thumb|250px|Kristinan kirkko Salassa Kristinan kirkko on kirkkorakennus Salan kaupungissa keski-Ruotsissa. Se kuuluu Salan seurakunnalle.
Kirkko rakennettiin vuosina 1635 - 1641 sen jälkeen kun Sala oli saanut kaupunkioikeudet vuonna 1624. Kirkon suunnittelijaa ei tunneta. Kirkko vihittiin käyttöön 18. joulukuuta vuonna 1641.
Kirkon rakentamiseen osallistui satakunta vasta perustetun kaupungin asukasta. Se nimettiin kuningatar Kristiinan mukaan. 1600-luvun taiteellisesta koristelusta ovat jäljellä enää hiekkakiviportaalit pohjoisessa ja etelässä. Tornin kupoli on peräisin Salan palon jälkeiseltä ajalta vuodelta 1749. Sen on tiettävästi suunnitellut Lars Larsson Steinholz, Salan hopeakaivoksen taidemestari.
Torniin asennettiin ensimmäinen kellokoneisto vuonna 1750. Se toimi 1800-luvun lopulle saakka, uusi koneisto asennettiin vuonna 1900. Vuonna 1970 se korvatiin sähköistetyllä koneistolla.
Sisätilat
1880-luvulla kirkossa tehtiin mittava korjaustyö: Kirkonpenkit uusittiin ja sisätilat maalattiin valkoisiksi ajan hengen mukaisesti. Kirkko sai uudet protit etelään ja pohjoiseen. Vuosina 1905–1906 tehtiin toinen remontti, jonka yhteydessä asennettiin keskuslämmitys ja sähkövalaistus.
Alttaritaulu esittää Jeesusta ja apostoleja viimeisellä aterialla. Sen lahjoitti kungatar Ulrika Eleonora vuonna 1738. Se on todennäköisesti hovimaalari Georg Engelhard Schröderin käsialaa. Vanhaan alttaritauluun kuuluneet enkelit pelastettiin vuoden 1736 palosta ja sijoitettiin uuden alttaritaulun viereen. Ne on tehnyt Daniel Kortz, Burchardt Prechtin oppilas.
Kastemalja on tehty ahvenanmaalaisesta kalkkikivestä, tyylistä päätellen 1600-luvulla. Kyseessä on ehkä kirkon alkuperäinen kastemalja.
Kirkon alkuperäinen saarnastuoli tunnetaan vain kirjanpitotietojen perusteella. Se valmistui 1647 ja tuhoutui sittemmin vuoden 1736 suurpalossa. Nykyisen saarnastuolin on tehnyt västeråsilainen kuvanveistäjä Jonas Holmin vuonna 1762.
Sakaristo on kaksiosainen. Itäisellä seinällä on kreivi Fredrik Bogislaus von Schwerinin muotokuva; hän toimi Salan kirkkoherrana vuosina 1788–1834. Muotokuvan vieressä on muotokuvamedaljonki, joka esittää hänen poikaansa Wilhelmiä, joka kaatui Oravaisten taistelussa vuonna 1808.
Ragnarr Karvahousun saaga
Ragnarr Karvahousun saaga (isl. Ragnars saga loðbrókar ) on keskiaikainen islantilainen saaga, joka luetaan niin sanottuihin muinaissaagoihin. Ragnarr Karvahousun saagan kirjoittajaa ei tunneta. Saaga on pohjautunut suullisesti välittyneelle kertomusperinteelle. Se kertoo sankarista nimeltä Ragnarr Karvahousu (isl. loðbrók), joka saa puolisokseen Áslaugin, joka on maineikkaan lohikäärmeentappajan Sigurðr Fáfnirinsurman ja valkyyria Brynhildrin tytär. Saaga seuraa Ragnarrin ja tämän poikien sotaretkiä, Ragnarrin kuolemaa kuningas Ellan käärmeluolassa ja Ragnarrin poikien kostoretkeä isänsä surmaajaa vastaan. Tarina Ragnarrista jatkoi elämäänsä myös myöhemmässä kansanperinteessä, esimerkiksi tanskalaisissa, norjalaisissa ja färsaarelaisissa balladeissa.
Käsikirjoitukset ja versiot
Ragnarr Karvahousun saagasta on säilynyt kaksi erillistä versiota, joita on kutsuttu X- ja Y-versioksi. Näistä nuorempana pidetty Y-versio on todennäköisesti kirjoitettu 1200-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Varhaisin säilynyt Y-version käsikirjoitus, Ny kgl.saml. 1824b 4to, on ajoitettu vuoden 1400 tietämille. Se sisältää saagasta erilleen sijoitettuna myös Ragnarrin kuolinlaulun eli runon Krákumál (”Krákan laulu”, ei suom.), joka on todennäköisesti alkujaan laadittu jo 1100-luvulla. Ragnarr Karvahousun saagan X-versio on kirjoitettu todennäköisesti jo noin vuoden 1250 tietämillä. Version teksti on kuitenkin säilynyt vain fragmentaarisena 1400-luvun lopulta peräisin olevassa käsikirjoituksessa AM 147 4to, jossa runo Krákumál  on sisällytetty saagaan. Sekä saagan X- että Y-versio on todennäköisesti kirjoitettu Áslaugin isästä Sigurðr Fáfnirinsurmasta ja tämän äidistä, valkyyria Brynhildristä kertovan Völsungain saagan jatko-osaksi. On esitetty, että näiden kahden version lisäksi olisi ollut myös kolmas ja vanhin versio, joka olisi pohjautunut samaan suulliseen perinteeseen kuin Krákumál.
Ragnarr Karvahousu populaarikulttuurissa
Kertomukset Ragnarrista ja hänen pojistaan ovat innoittaneet myös taiteilijoita ja elokuvantekijöitä. Vuonna 1958 valmistui Edison Marshallin samannimisen fiktiivisen romaanin (1951) pohjalta tehty elokuva The Vikings, jossa pääosia esittivät Kirk Douglas ja Tony Curtis. Useat strategiavideopelit kuten Civilization III ja IV sekä Medieval: Total War ovat myös saaneet innoitusta Ragnarrin tarinasta. Ragnarr loðbrókin hahmo ja tarina ovat inspiroineet lisäksi 2000-luvulla luotua History Channelin  Viikingit -televisiosarjaa (Vikings).
Splügenpass
Splügenpass (saksaa, ) on sola Lepontisilla Alpeilla Italian ja Sveitsin rajalla. Sen korkein kohta on 2 114 metrin korkeudessa meren pinnasta. Sola yhdistää Reinin yhden alkujoen Hinterrheinin ja Comojärveen laskevan Merajoen laaksot. Solan pohjoispuoli sijaitsee Sveitsissä, Graubündenin kantonissa, Splügenin kunnassa. Eteläpuoli kuuluu Italiaan, Sondrion maakuntaan, Madesimon kuntaan.
Sola on ikivanha kulkureitti Italiasta pohjoiseen. Nykyinen solatie rakennettiin vuonna 1823. Se on suljettu talvisin.
Fosfoseriinitransaminaasi
thumb|250px|Malli [[Escherischia coli-bakteerin fosfoseriinitransaminaasin rakenteesta]] Fosfoseriinitransaminaasi eli fosfoseriiniaminotransferaasi on aminotransferaaseihin kuuluva entsyymi ja osa seriinin biosynteesiä. Se katalysoi fosfohydroksipalorypälehapon ja glutamiinihapon välistä reaktiota, jossa muodostuu fosfoseriiniä ja α-ketoglutaarihappoa. Fosofoseriiniaminotransferaasin EC-numero on EC 2.6.1.52.
Rakenne
Fosfoseriinitransaminaasi on rakenteeltaan dimeeri ja koostuu kahdesta samanlaisesta alayksiköstä. Alayksiköissä α-kierteiden ja β-laskosten muodostama rakenne on samankaltainen kuin muissakin pyridoksaalifosfaatista riippuvissa entsyymeissä. Ainotransferaaseista se muistuttaa eniten aspartaattiaminotransferaasia. Aktiivisessa kohdalla on suurempoi alayksikkö, johon pyridoksaalifosfaatti kiinnittyy lysiiniaminohappoon muodostaen aldimiinin eli Schiffin emäksen. Eräillä emäksisiin olosuhteisiin sopeutuneilla eliöillä fosfoseriinitransaminaasin pinnalla negatiivisesti varautuvia aminohappoja on enemmän kuin muiden eliöiden entsyymeissä.
Fosfoseriiniaminotransaminaasin puutos
Eräs suhteellisen harvinainen perinnöllinen mutaatio aiheuttaa fosfoseriinitransaminaasientsyymin tuotannon heikentymistä. Tämä ilmenee veren seerumin alhaisina seriini- ja glysiinikonsentraatioina. Tämän seurauksena aiheutaa kohtauksia ja henkistä jälkeenjääneisyyttä.
Dark Souls
Dark Souls on FromSoftwaren kehittämä toimintaroolipeli. Pelin alkuperäinen versio julkaistiin syksyllä 2011 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle sekä elokuussa 2012 Microsoft Windowsille. Vuoden 2018 toukokuussa peli uusintajulkaistiin remastered-versiona PlayStation 4-, Xbox One- ja Microsoft Windows -alustoille. Saman vuoden lokakuussa peli julkaistiin Nintendo Switchille.
Peliä kutsutaan Demon’s Souls -pelin henkiseksi jatko-osaksi.
Pelistä on julkaistu Artorias of the Abyss -lisäosa, joka kertoo ajasta 300 vuotta ennen pelin tapahtumia, kun taas pelistä julkaistu jatko-osa Dark Souls II sijoittuu tuhansien vuosien päähän ensimmäisestä Dark Souls -pelistä. Trilogian tarina päättyy Dark Souls III -peliin.
Pelin positiivinen vastaanotto on saanut useat muut videopelit ottamaan Dark Soulsista vaikutteita.
Pelaaminen
Dark Souls on kolmannesta persoonasta kuvattu haastava toimintaroolipeli. Pelaajan tehtävänä on tutkia Lordranin raunioittunutta valtakuntaa, joka on täynnä hirviöitä ja vaarallisia ansoja.
Pelin alussa pelaaja luo itselleen hahmon, ja valitsee tälle hahmoluokan. Tämä määrittää pelin alun etenemisen, mutta pelaaja voi vapaasti muokata hahmoaan myöhemmin.
Turvallisina lepopaikkoina toimivat nuotiot eli niin kutsutut bonfiret. Kun pelaaja lepää nuotiolla hän saa mukaansa rajatun määrän elämäpisteitä palauttavaa juomaa eli estusta, mutta samalla nuotiolla lepääminen herättää kuolleet hirviöt takaisin henkiin. Tästä poikkeuksena ovat tosin erityisen isot hirviöt sekä pomovastukset, jotka kuolevat lopullisesti, mikäli ne tappaa.
Pelin valuuttana käyvät sielut, joita pelaaja saa tappaessaan pelin olentoja. Sieluilla pelaaja voi ostaa kauppiailta aseita, haarniskoita, loitsuja sekä erilaisia hyödykkeitä, joista saattaa olla hyötyä matkan aikana. Pelaaja voi myös vahvistaa hahmonsa kykyjä sielujen avulla.
Mikäli pelaaja kuolee, hän tulee tiputtamaan kaikki keräämänsä sielut sinne minne hän kuoli, ja hän herää uudelleen henkiin edelliseltä nuotiolta. Pelaajalla on yksi mahdollisuus hakea tiputtamansa sielut takaisin, mutta mikäli hän kuolee tämän aikana, hän tulee menettämään kyseiset sielut lopullisesti. Tämän lisäksi kuoleminen saa pelaajan kehon mätänemään, jolloin pelaajan kyvyt ovat rajoitettuja.
Pelaaja löytää pelin aikana lukuisia sumuseiniä. Pelaaja ei voi etukäteen nähdä, mitä tällaisen seinän takana on. Jos seinän takana on pomovastus, pelaaja jää loukkuun seinän toiselle puolelle niin pitkäksi aikaa, kunnes toinen heistä kuolee.
Pelaaja voi löytää maastoa tutkimalla erilaisten aseiden, haarniskojen, loitsujen ja hyödykkeiden lisäksi ihmisiä, joiden kanssa voi jutella, mutta jotkut näistä ihmisistä paljastuvat myöhemmin murhaajiksi, joilla on motiivi satuttaa pelaajaa.
Toisin kun uudemmissa Dark Souls -peleissä, ensimmäisessä Dark Souls -pelissä ei voi pikamatkustaa nuotioiden välillä pelin alussa, vaan se on kyky jonka pelaaja ansaitsee pelin lopussa.
Tarina
Ennen pelin alkua kuningas Gwyn uhrasi itsensä "ensimmäiselle liekille" pitääkseen valtansa, mutta samalla hän tuli luoneeksi "epäkuolleiden kirouksen", jonka seurauksena ihmiset ovat tuomittuja heräämään henkiin aina kun he kuolevat. Mitä useammin ihminen kuolee, sitä enemmän ihminen menettää järkeään. Jos ihminen kuolee liian monta kertaa, hänestä tulee hollowiksi kutsuttu hirviö, joka on menettänyt ihmisyytensä kokonaan.[10] Pelaajan ohjaama hahmo on ihminen, joka kärsii epäkuolleiden kirouksesta.
Pelin alussa pelaaja on vangittu pohjoiseen epäkuolleiden parantolaan, jonne Gwynin ritarit ovat lukinneet epäkuolleita ihmisiä. Pelaaja pääsee vapaaksi tyrmästä, kun toinen epäkuollut Oscar, Astoran ritari pudottaa pelaajan selliin avaimen. Kun pelaaja etsii pakokeinoa vankilasta, Oscar loukkaantuu taistelussa vakavasti ja putoaa vankilan katolta. Viimeisinä sanoinaan Oscar antaa varoituksen pelaajalle, että hänestä tulisi hollow-hirviö kuolemansa jälkeen ja täten pelaajan on paettava kun Oscar kuolee. Samalla Oscar kertoo pelaajalle, että legendan mukaan jossain päin Lordrania on olemassa kirkonkello, jota soittamalla epäkuolleiden todellinen kohtalo paljastuu. Tämän jälkeen pelaaja jää omilleen.
Pelaajan lopullinen päämäärä on löytää ja kohdata kuningas Gwyn, minkä jälkeen pelaaja voi ensimmäistä liekkiä hallitsemalla päättää maailman kohtalon.
Dark Souls -pelin tarinaa pidetään mysteerisenä, minkä seurauksena fanien tekemistä teorioista on tullut tunnettuja. Tämä pohjautuu osaltaan siihen miten pelin ohjaaja Hidetaka Miyazaki luki lapsena länsimaisia fantasiakirjoja, muttei ymmärtänyt kaikkea mitä kirjoissa sanottiin, joten hän käytti mielikuvitustaan täydentämään tekstiä.
Artorias of the Abyss -lisäosan tarina
Lisäosassa pelaaja matkaa noin 300 vuotta ajassa taaksepäin Oolacilen maahan, jossa hänellä on mahdollisuus pelastaa prinsessa Dusk, jonka Manus, tyhjyyden isä on kidnapannut. Samalla pelaaja tulee kohtaamaan kuningas Gwynin liittolaisen, sekä hänen ritariensa kapteenin - Artoriaksen, jonka kehoa ja mieltä Manus hallitsee.
On myös mahdollista, että pelaaja saattaa kohdata Artoriaksen lemmikin, Sifin kun hän oli vielä pentu. Mikäli pelaaja auttaa Sifiä lisäosassa, se vaikuttaa asioihin myöhemmin pelin tulevaisuudessa.
Taisteleminen
vasen|pienoiskuva|Pelaaja taistelemassa Artorias the Abysswalkeria vastaan Pelissä on puolustautumiseen tarkoitettuja välineitä (kuten kilpiä), hyökkäämiseen tarkoitettuja lähitaisteluaseita, pitkän kantaman aseita (kuten jousipyssyjä), sekä erilaisia loitsuja, joita on sekä hyökkäämiseen että puolustautumiseen. Iskujen väisteleminen, iskujen torjuminen ja hyökkääminen lähitaisteluaseella vievät pelaajalta kuntopisteitä. Mikäli pelaaja menettää kaikki kuntopisteensä, pelaaja menettää tasapainonsa, ja häneen voidaan tehdä vastaisku. Täten pelaajan on odotettava sopivaa aikaa iskeä viholliseen, mutta samalla hänen täytyy tarkkailla, ettei hahmon kuntomittari tyhjene. Mikäli pelaajan kuntomittari on tyhjä ja vihollinen iskee tähän, pettää pelaajan tasapaino, jolloin vihollinen voi tehdä pelaajaan paljon vahinkoa aiheuttavan vastaiskun.
Pelissä on ryhti (eli poise) mekaniikka. Ryhti määrittää sen miten kauan pelaajan tasapaino pysyy ryhdissä. Jos pelaaja ottaa liikaa osumia itseensä, hän tulee menettämään hetkellisesti tasapainonsa.
Pelaaja tekee erityisen paljon vahinkoa viholliseen, mikäli pelaaja pääsee iskemään tätä selän takaa, jolloin vihollinen kaatuu maahan.
Toinen tapa tehdä paljon vahinkoa on ajoittaa kilvellä torjuminen oikein, jolloin vastustajan tasapaino pettää ja tähän voi tehdä vastaiskun.
Pelissä on useita eri vahinkotyyppejä, jotka vahingoittavat eri vihollisia eri tavoin. Tämä riippuu aseen materiaalista sekä aseen elementistä.
Verkkopeli
Pelissä on laaja verkkopeli, jossa voi auttaa muita pelaajia tai taistella heitä vastaan.
Mikäli pelaaja auttaa muita pelaajia, hän saa siitä palkinnoksi resursseja. Pelaaja voi myös hyökätä toisen pelaajan maailmaan, ja mikäli pelaaja murhaa toisen pelaajan, hän saa siitä palkinnoksi resursseja. Pelissä on useita liittoutumia, jotka syventävät nettipelin mekaanikoita. Näistä esimerkkeinä Forest Hunters -liittoutuma, jonka jäsenet suojelevat Darkroot Gardenia tappamalla kaikki muut sinne tulevat pelaajat, sekä esim. Path of the Dragon -liittoutuma, jonka jäsenet varastavat muilta pelaajilta Dragon Scaleja. Tämän lisäksi pelaajat voivat jättää maahan viestejä, joita muut pelaajat voivat lukea, ja jos pelaaja kuolee, hän jättää jälkeensä veriläikän, jota koskettamalla muut pelaajat näkevät miten hän on kuollut.
Pelaajat näkevät myös illuusioita muista pelaajista ympärillään.
Artorias of the Abyss -lisäosan mukana peliin tuli areena, jossa pelaajat voivat taistella toisiaan vastaan joko joukkue, tai kaikki vastaan kaikki pelitilassa.
Pelin vastaanotto
Peli sai useilta kriitikoilta korkeat pisteet. G4 ja Eurogamer antoivat pelille täydet pisteet. Peli on saanut kehuja haastavuudestaan, pomovastuksista, tasosuunnittelusta, sulavasta taistelusysteemistä, musertavasta tunnelmasta sekä visuaalisesta ulkoasusta. Peli voitti ilmestyessään useita palkintoja. Dark Souls sai useita ”Vuoden peli” palkintoja ja muun muassa ”Paras loppuvastus” -palkinnon.
Dark Souls- ja Demon’s Souls -pelit ovat toimineet inspiraation lähteenä Sonyn PlayStation 4 -pelikonsolin nettiominaisuuksissa. Ne ovat myös yhden Sonyn pääkehittäjän, Shuhei Yoshidan, ehdottomia suosikkeja PlayStation 3 -pelikonsolilla.
Golden Joystick Awards -palkinnoissa peli sai kaikkien aikojen parhaan pelin palkinnon vuonna 2021 (Ultimate Game of All Time) yleisöäänestyksen perusteella.
Louise Hippolyte
Louise Hippolyte de Monaco (10. lokakuuta 1697 − 29. joulukuuta 1731) oli ainoa naispuolinen Monacon hallitsija. Monacon nykyinen kuninkaallinen perhe polveutuu hänestä.
Lapsuus ja naimisiinmeno
Louise Hippolyte syntyi Monacon kuninkaallisessa palatsissa. Hänen kuudesta sisaruksestaan kolme kuoli lapsena ja hän oli vanhin Antonio I ja Marie de Lorrainen lapsista, jotka saavuttivat aikuisiän, joten hänestä tuli Monacon ruhtinaskunnan perijätär. Antonio I päätti, Ludvig XIVn luvalla, että hänen tulevan aviomiehensä piti ottaa Grimaldin sukunimi ja Louisella oli oikeus hallita Monacoa yhdessä miehensä kanssa.
Louise Hippolyte avioitui 18-vuotiaana, 20. lokakuuta 1715, normannialaisen aatelisen Jacques François Goyon de Matignon, (Monacon ruhtinaana Jaakko I) kanssa. Avioliitolla oli aurinkokuningas Ludvig XIV tuki, tämän halutessa lisätä Ranskan vaikutusvaltaa Monacossa. Grimaldin suku sen sijaan ei ollut innoissaan, sillä he pelkäsivät vallan lipsuvan Louise Hippolyteltä tämän aviomiehelle. Monacolaiset pitivät Jaquesia arroganttina alempaan aatelistoon kuuluvana sosiaalisena kiipijänä.
Aikuisikä
Louise Hippolyte ja hänen aviomiehensä asuivat Ranskassa ja saivat yhdeksän lasta. Antonio I:n kuoleman jälkeen Louise Hippolyte muutti Pariisista Monacoon (4. huhtikuuta 1731) ja otti vallan omiin nimiinsä, ilmoittaen että mies ja lapset pysyisivät Ranskassa. Tämä oli ristiriidassa hänen isänsä ja Ranskan kuninkaan tekemän sopimuksen kanssa. Kun Jaakko I tuli myöhemmin perässä, hän viipyi vain lyhyen aikaa ja palasi sitten Ranskaan, mahdollisesti pettyneenä siitä ettei ollutkaan virallinen kanssahallitsija.
Aika Monacon hallitsijana, kuolema ja seuraajat
Louise Hippolyte kuoli isorokkoon loppuvuodesta 1731. Jaakko palasi Monacoon, ja suunnitteli toimivansa heidän poikansa Honoré III:n sijaihallitsijana tämän täysi-ikäisyyteen asti. Hän joutui jättämään kapinan partaalla olevan ruhtinaskunnan toukokuussa 1732, ja sijaishallitsijaksi nousi Louise Hippolyten avioton velipuoli Antoine Grimaldi, josta tehtiin Monacon kenraalikuvernööri. Hän käytti valtaansa vielä Honoré III:n täysi-ikäisyyden aikana.
Perheen Pariisin-asunnosta, Hôtel Matignonista, on tullut Ranskan pääministerin virka-asunto.
Shir LaShalom
Shir LaShalom (‏שיר לשלום‎, Rauhan laulu) on suosittu israelilainen laulu, joka on tunnetaan yleisesti useiden rauhanliikkeiden hymninä. Nykyään laulun on levyttänyt ja esittänyt moni kansainvälinen artisti.
Historia
Shir LaShalomin sanat on kirjoittanut Yaakov Rotblit ja sen on sovittanut Yair Rosenblum. Se nauhoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1969 Israelin puolustusvoimien (IDF) jalkaväen (להקת הנחל) laulamana. Laulu oli osa ohjelmaa, joka otti kantaa Israelin ja Egyptin väliseen näännytyssotaan. Laulun solistina oli Miri Aloni, josta tuli myöhemmin kuuluisa folk-laulaja ja näyttelijä. Kappaleessa soitti sähkökitaraa israelilainen Danny Sanderson.
Laulun sanoma
Kappaleen sanoitus ja musiikki otti vaikutteita anglo-amerikkalaisista sodanvastaisista folkrock-kappaleista 1960-luvulla.
Laulu ilmaisee rauhantahtoa ja surua sodissa kaatuneiden muistoille. Laulun sanat ottavat kantaa väitteeseen, jonka mukaan sota ei pääty Israelissa koskaan. Sanoissa ihmisiä kehotetaan elämään rauhassa ja unohtamaan menneet (hazakah shebatfilot otanu lo takhzir, suom. puhtaat rukoukset eivät tuo meitä takaisin).
Vastaanotto
Kappale sai paljon vastustusta jo alusta alkaen. Monien mielestä laulu tukee entisen pääministeri Jitzhak Rabin puhetta, joka ylisti kuuden päivän sodassa kuolleita ja piti niitä Israelin voittona. Kun Israelin puolustusvoimien johto kuuli laulusta, yhtyeen esiintyminen kiellettiin.
Vuosien varrella laulusta tuli eräänlainen epävirallinen poliittinen hymni erilaisille rauhanliikkeille Israelissa, etenkin Now Peace (Shalom Achshav) -organisaatiolle.
Mihály Tompa
Mihály Tompa (1817–1868) oli unkarilainen runoilija. Hän opiskeli Sárospatakin reformoidussa korkeakoulussa, jossa hän opiskeli sekä teologiaa että oikeustiedettä. Hänet kutsuttiin Gömörin komitaatin Bejen seurakunnan papiksi. Hän osallistui sotapappina Unkarin vapaussotaan 1848–1849. Hänet kutsuttiin 1849 Kelemérin ja vihdoin 1852 Hanvan kirkkoherraksi.
Tompa muodosti yhdessä aikalaistensa János Aranyn ja Sándor Petőfin kanssa loistavan runoilijakolmikon, joka uudisti unkarilaisen runouden asettaen sen kansanomaiselle ja kansalliselle pohjalle ja joka surujen ja koettelemuksien raskaina vuosina ylläpiti kansassa valoisan tulevaisuuden toiveita. Arany kertoi kansalleen loistavia tarinoita sen muinaisuudesta, Petöfi runoili rakkaudesta, vapaudesta ja isänmaasta, Tompa kirjoitti runoja tunteista, ihmiskohtaloista, synnyinmaasta ja luonnosta. Tompan runoilijaluonteelle ovat ominaisia syvämietteisyys, herkkätunteisuus, mielikuvitus ja lämminsydämisyys. Hänen sanontansa on omintakeinen ja kansanomainen.
Tompa pukee mielellään ajatuksensa vertauskuviin, niin kuin kuvatessaan isänmaansa kovaosaisuutta (esimerkiksi "Haikaralle") tai Virágregékissä, (1854, 1856, 1868) ihmiskohtaloita. Hän kirjoitti myös iloisia tunnelmia, varsinkin eräissä humoristisissa kertomarunoissa (Szuhay Mátyás, 1846). Hän julkaisi eläessään runokokoelmia, useimmat vuosina 1846–1867. Hänen ystävänsä Arany, Pál Gyulai, József Lévay ja Károly Szász julkaisivat postuumisti 1870 hänen kuusiosaiset kootut runoelmansa. Hän julkaisi myös saarnakokoelmia ja muuta hengellistä kirjallisuutta.
Antologiassa Unkarin lyyra: unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan on kaksi Toivo Lyyn suomentamaa Tompan runoa, Haikaralle ja Kuistillani.
Pisarointi
thumb Pisarointi on ilmiö, jossa kasvit imevät maasta kosteutta ja nostavat sen vartensa läpi lehtiin. Pisarointia tapahtuu iltaisin. Lehdistä kosteuden pitäisi haihtua, mutta jos ilmankosteus lehtien läheisyydessä on melkein 100 %, muodostuu lehtien pinnalle kastepisaroita. Pisaroinut vesi haihtuu vasta seuraavana päivänä, kun ilma lämpiää ja suhteellinen ilmankosteus pienenee.
Hyvä esimerkki pisaroinnista on poimulehden pinnalle kerääntyvät nestepisarat. Neste ei ole ilmasta tiivistynyttä kosteutta, vaan kasvin erittämää karvasta nestettä.
Ero kasteen ja pisaroinnin välillä
Joskus on vaikea erottaa ilmasta tiivistynyt kaste ja kasvien erittämä pisarointi. Kasteessa ilmasta tiivistyy kosteutta jollekin pinnalle, esimerkiksi auton katolle, koska pinnan lämpötila on alhaisempi kuin ilman lämpötila. Tällöin sen kastepistekin on alhaisempi eli vettä tiivistyy alhaisemmassa lämpötilassa.
Meri Valkama
Valkama työskenteli vasemmistoliiton puoluetoimiston politiikka- ja viestintätiimin vetäjänä 2019–2020. Sitä ennen hän toimi Helsingin Vasemmistoliiton valtuustoryhmän viestintäpäällikkönä. Aiemmin hän on työskennellyt yhteiskunnalliseen tutkivaan journalismiin erikoistuneena toimittajana. Valkama on kirjoittanut Helsingin Sanomiin, Suomen Kuvalehteen, Imageen, Ylelle ja verkkojulkaisu Long Playhin.
Työ toimittajana ja kirjailijana
Vuonna 2021 Valkama voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon teoksellaan Sinun, Margot. Hän oli ehdolla myös BookBeatin Vuoden tulokkaaksi 2022. Vuoden 2023 alkupuolella Sinun, Margot -romaania oli myyty yli 60 000 kappaletta. Kirjan käännösoikeudet on ostettu Liettuaan, Norjaan, Ruotsiin, Saksaan, Tanskaan, Viroon ja Unkariin. Suomalainen Aamu Film Company kehittää romaanista televisiosarjan, jonka ohjaajaksi on kiinnitetty Juho Kuosmanen.
Toimittajana Meri Valkama on erikoistunut yhteiskunnallisiin aiheisiin. Hän on kirjoittanut laajoja artikkeleita esimerkiksi suomalaisesta vanhustenhoidosta, naisiin kohdistuvasta väkivallasta, Kongon humanitäärisestä kriisistä ja suomalaisesta köyhyydestä, johon liittyen hän on kertonut myös omakohtaisista kokemuksistaan. Kaksi Valkaman köyhyysaiheista artikkelia oli vuonna 2017 ehdolla Suomen köyhyyden vastaisen verkoston myöntämän Kunnioittavasti köyhyydestä -palkinnon saajaksi.
Vuonna 2014 Meri Valkama kirjoitti Suomen Kuvalehteen pitkän artikkelin Hämeenlinnassa mystisesti sairastuneista lapsista. Vuonna 2017 Valkama kirjoitti sairastuneiden lasten ja narkolepsiaa aiheuttaneen Pandemrix-rokotteen yhteydestä pitkän artikkelin Long Playhin.
Vuonna 2012 Valkama kirjoitti Yle Uutisten verkkokolumnistina Hyvinkään joukkoampumiseen liittyen poikien väkivaltaisuuden hyväksymisestä ja siitä, että Suomessa on väkilukuun suhteutettuna paljon aseita, enemmän on vain Yhdysvalloissa ja Jemenissä. Kansanedustaja Jussi Halla-aho kommentoi kirjoitusta omassa Scripta-blogissaan asekammoiseksi ja sanoi aseita koskevaa tietoa paikkansapitämättömäksi. Yle julkaisi Valkaman avoimen kirjeen Jussi Halla-aholle, jossa tämä korjasi aselausumaa mutta kertoi näkevänsä yhteiskunnassa stereotypiaa vahvistavaa kasvatusta ja totesi Suomen sijoittuvan korkealle henkirikosten yleisyydessä. Valkama on kertonut tapaukseen liittyneistä verkkovihakokemuksistaan Ylen Me tiedämme missä asut -verkkoprojektissa.
Valkama on esiintynyt kommentaattorina esimerkiksi Ylen Pressiklubissa.
Työ politiikassa
Meri Valkama työskenteli Helsingin Vasemmistoliiton valtuustoryhmän viestintäpäällikkönä vuosina 2017–2019, minkä jälkeen hän siirtyi puolueen politiikka- ja viestintätiimin vetäjäksi. Valkama oli ehdolla Helsingin kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2021, sai 577 ääntä ja valittiin varavaltuutetuksi. Valkama on Helsingin sosiaali- ja terveyslautakunnan varajäsen (2021–).
Honor 6C
Honor 6C on Huawein huhtikuussa 2017 julkaisema matkapuhelin, joka kuuluu Honor-tuoteperheeseen.
Meri Valkama
Yksityiselämä
Meri Valkama asuu Helsingissä ja hänellä on kaksi lasta. Hän oli naimisissa europarlamentaarikko Silvia Modigin kanssa 2019–2023.
Honor 6C
Näyttö
Puhelimessa on viiden tuuman näyttö, jonka resoluutio on 1 280 × 720 pikseliä. Näytössä on noin kuusitoista miljoonaa väriä.
Akku
Lisäksi siinä on 3 020 milliampeeritunnin akku, joka ei ole käyttäjän helposti vaihdettavissa.
Meri Valkama
Yksityiselämä
Meri Valkaman kaksi nuorempaa veljeä ovat koripallovalmentajat Tuomas Iisalo ja Joonas Iisalo.
Honor 6C
Kamerat
Puhelimessa on kaksi kameraa: yksi takana ja yksi edessä. Takakamerassa on kolmetoista megapikseliä ja sen valotusaukko on F2.2. Sillä voi ottaa videoita, joiden resoluutio voi olla maksimissaan 1 920 × 1 080 pikseliä. Etukamerassa on viisi megapikseliä.
Muisti
Puhelimessa on kolme gigatavua RAM-muistia ja 32 gigatavua flash-muistia. Siinä on microSDXC-muistikorttipaikka maksimissaan 128 gigatavua muistikortille.
Muuta
Puhelin on tehty alumiinista, siinä on sormenjälkilukija ja 3,5 millimetrin kuulokeliitäntä. Se on saatavilla kullan, harmaan tai hopeanvärisenä.
Dahlia Mustavaara
Taustaa
Dahlia on varakas ja asuu omistamassaan Mustavaaran kartanossa. Hän pukeutuu tyylikkäästi ja on varsin elegantti. Hänellä oli miespalvelija kutsumanimeltään Pupu, jonka oikeaa nimeä ei ole kerrottu. Tämä kuitenkin joutui vankilaan, koska jäi kiinni huumeliigan pomona. Hänellä oli sarjan aikana myös toinen palvelija, jota kutsui Pupuksi. Nykyisin hänellä on Roomassa omat palvelijansa ja Pupuna toimii Benjamin Taalasmaa. Dahlialla on hienostunut maku ja hän pitääkin erityisesti sherrystä sekä beluga-kaviaarista. Dahlia ei ole tehnyt koskaan töitä ex-miehensä Gunnarin omaisuuden ansiosta. Tämän vuoksi hän olisi jäänyt rahattomaksi, sillä Gunnar halusi tästä eron rakastuessaan Ullaan. Dahlia yritti huijata Gunnarin omaisuuden yhdessä Aki Nikkisen kanssa – onnistumatta siinä. Myöhemmin pääsivät sopuun ja Dahlian hienostunut elämäntyyli oli turvattu. Nykyisin hän on kuitenkin osakas Mustavaara-yhtiössä.