cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Martin Procházka
Paluu Kladnoon
Kaudella 2007–2008 Procházka oli 21 osumallaan Kladnon paras maalintekijä ja hän jakoi Extraliigan maalipörssin kahdeksannen sijan HC Oceláři Třinecin Rostislav Martynekin ja HC Lasselsberger Plzeňin Tomáš Divíšekin kanssa. Kevään 2008 pudotuspeleissä Procházka oli tehoilla 6+3=9 joukkueen paras pistemis ja maalintekijä. Hän oli Kladnon paras maalintekijä myös kevään 2009 karsinnoissa neljällä osumallaan. Procházka lopetti uransa kauteen 2009–2010, mutta palasi yhden välivuoden jälkeen kaukaloihin ja siirtyi Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa pelaavaan EV Regensburgiin vuoden mittaisella sopimuksella kaudeksi 2011–2012. Hän oli tehoilla 18+21=39 joukkueen kolmanneksi paras pistemies.
Maajoukkueura
Procházka edusti Tšekkiä Naganon olympiakisoissa 1998 voittaen kultaa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa joka vuosi vuosina 1995–2002. Tšekki voitti maailmanmestaruuden vuosina 1996, 1999, 2000 ja 2001 sekä pronssia vuosina 1997 ja 1998. Procházka jakoi koko vuoden 1997 turnauksen piste- ja maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Vladimír Vůjtekin kanssa (maalipörssin kärkisijalla myös Ranskan Roger Dubé). Hänet valittiin myös tähdistökentälliseen. Procházka pelasi myös vuoden 1996 maailmancupissa.
Procházka on Tšekin MM-historian kaikkien aikojen kolmanneksi paras pistemies Pavel Pateran kanssa 47 tehopisteellään. Vastaavassa maalipörssissä hän on 24 osumallaan toisena edellään vain David Výborný. Kaikkien aikojen syöttöpörssissä Procházka sijoittuu viidenneksi ja jäähypörssissä neljänneksi. Hänen ja Vladimír Vůjtekin tekemät tehot 7+7=14 vuoden 1997 turnauksessa ovat Tšekin yhden turnauksen piste- ja maaliennätys. Procházka edusti myös Tšekkoslovakiaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1990, 1991 ja 1992, joista kaksi ensimmäistä turnausta päättyivät pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1990 voittaen pronssia.
J. O. Hannula
Joose Olavi (J. O.) Hannula (5. marraskuuta 1900 Turku – 12. kesäkuuta 1944 Salla) oli suomalainen eversti ja sotahistorioitsija.
Elämä
J. O. Hannulan vanhemmat olivat tuomiorovasti ja kansanedustaja Edvard Hannula sekä Ellen Palmgren. Hannula kävi koulunsa Porvoossa, jossa hänen isänsä toimi tuomiorovastina vuodesta 1912. Hän liittyi Suomen sisällissodan aikana Porvoon suojeluskuntaan ja osallistui sen epäonnistuneeseen hyökkäykseen Keravalle sekä perääntymistaisteluihin Pellingin saarella. Sodan päätyttyä Hannula kävi Vöyrin sotakoulun kurssin kesällä 1918, Viipurin upseerikokelaskurssin 1918–1919, kadettikoulun 1919–1921 ja sotakorkeakoulun 1925–1927. Hän valmistui 1928 yleisesikuntaupseeriksi sotakorkeakoulun ensimmäiseltä yleisesikuntaupseerikurssilta. Hän suoritti 1920-luvulla myös lakitieteen opintoja Helsingin yliopistossa. Hannula palveli 1919–1924 joukkueenjohtajana ja adjutanttina Uudenmaan rykmentissä sekä 1924–1925 adjutanttina 1. divisioonan esikunnassa. Hän oli sotakorkeakoulun sotahistorian ja strategian opettajana vuosina 1927–1939 ja hänen on sanottu luoneen suomalaisen sotahistorianopetuksen perinteen. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1919, luutnantiksi 1921, kapteeniksi 1924, majuriksi 1927, everstiluutnantiksi 1934 ja everstiksi 1940.
Hannula kirjoitti laajan sotahistoriaa käsitellevän tuotannon. Hänen diplomityönsä sotakorkeakoulussa käsitteli sotateroreetikko Carl von Clausewitzia. Hannulan Suomen sisällissodasta kirjoittamaa teosta Suomen vapaussodan historia (1933) pidettiin aiheen perusteoksena, kunnes uudempi tutkimus syrjäytti sen 1960-luvulla. Hän kirjoitti 1930-luvun lopulla samasta aiheesta esitykset myös ruotsiksi, ranskaksi ja englanniksi.
Siegfried (ooppera)
Siegfried jatkaa Richard Wagnerin Nibelungin sormus -tetralogian musiikkidraamaa ja on sen kolmas ilta. Siegfried kantaesitettiin ensimmäisillä Bayreuthin musiikkijuhlilla elokuussa 1876.
Siegfriedin juonen taustaa
Valkyyriassa Sieglinde pakeni Itämetsään Nothung-miekan kappaleet mukanaan. Hän synnytti Siegfriedin ja kuoli synnytykseen. Kääpiö Mime on kasvattanut Wälsungin jälkeläisen Siegfriedin. Mime juonittelee saadakseen haltuunsa sormuksen ja muut Nibelungin aarteet sekä toivoo onnistuvansa nuoren sankarin avulla. Ylijumala Wotanille taas Siegfried on vapaa sankari, vapaampi kuin Jumala. Wotan toivoisi Siegfriedin palauttavan sormuksen Reinintyttärille vapaaehtoisesti ja niin vapauttavan jumalat kääpiö Alberichin kirouksesta. Fafner jättiläinen on muuttanut itsensä Tarnhelm-kypärän avulla lohikäärmeeksi ja vartioi aarretta. Valkyyri Brünnhilde nukkuu syvässä unessa maagisen tuliympyrän sisällä. Valkyyriassa Nibelungit eivät olleet läsnä, mutta Alberichin kirous aiheutti Siegmundin kuoleman.
Nimihenkilön rooli on eräs oopperakirjallisuuden vaativimpia, sillä Siegfried on näyttämöllä lähes koko ajan. Viimeiset 45 minuuttia hänen pitää vielä laulaa täysipainoisesti huikea rakkausduetto. Hänen äänityyppinsä onkin aiheellisesti nimetty Heldentenoriksi (sankaritenoriksi).
Teoksen historiaa
Kirjoittaessaan librettoa Richard Wagner oli antanut teoksen nimeksi Nuori Siegfried. Vuonna 1852 hän laajensi librettoaan siten, että Siegfried sopi paremmin kokonaisuuteen. Samalla hän nimesi kaksi viimeistä osaa uudestaan, ja näin syntyi teoksen lopullinen nimi Siegfried. Vuosina 1855–1857 hän sävelsi Siegfriediä ja sai valmiiksi toisen näytöksen. Työ jatkui vasta 12 vuotta myöhemmin. Wagner kirjoitti kolmannen näytöksen vuonna 1869 asuessaan maanpaossa Tribschenissä Luzernissa. Kesäkuussa 1869 Wagnerin tuleva vaimo Cosima von Bülow synnytti pariskunnan pojan. Poika sai nimen Siegfried, ja Richard Wagner piirsi Cosiman päiväkirjaan juuri lopettamansa sävellyksen loppusäkeet leuchtende Liebe, lachender Tod.
Vuonna 1870 Wagner hyödynsi Siegfried-oopperaan säveltämällä Siegfried-idyllin vaimolleen Cosimalle syntymäpäivälahjaksi (Reinheits-Motiv). Bayreuthin musiikkijuhlilla vuonna 1876 Siegfriedin esitys lykättiin seuraavaan päivään, koska Wandererin esittäjä Franz Benz sanoi äänensä olevan käheä. Esitys pidettiin keskiviikkona 16. elokuuta 1876.
Vorspiel
Siegfriedin alkusoitto ("Vorspiel") kuvaa Mimen juonittelua. Se alkaa Mietiskelyn motiivilla ja saavuttaa huippunsa Sormuksen motiivissa. Sormus on Mimen vuosia kestäneen juonittelun palkkio.
1. kohtaus
Alberich kääpiön veli Mime kuvittelee olevansa turvassa ylijumala Wotanilta ja Alberichilta luolassaan. Hän takoo miekkaa. Onnistuessaan liittämään Nothung-miekan palaset yhteen, hän saisi Sormuksen ja muut Nibelungin aarteet. Sitten hän tappaisi Siegfriedin ja hallitsisi Valhallan jumalia. Siegfried saapuu metsästä karhun kanssa ja särkee jälleen kerran Mimen takoman miekan. Mime mairittelee Siegfriediä ja kertoo, kuinka on kasvattanut tämän. Siegfried epäilee, koska hän ei ole Mimen näköinen. Siegfried pakottaa Mimen kertomaan äidistään Sieglindestä ja todisteeksi Mime joutuu näyttämään Nothung-miekan kappaleet. Siegfried kehottaa Mimeä takomaan palat kunnon aseeksi, jonka jälkeen hän vapautuisi Mimestä iäksi.
2. kohtaus
thumb|upright|Siegfried ([[Heinrich Gudehus) takoo Notungin.]] Mimen yksinpuhelun keskeyttää Wandereriksi (kulkija) naamioitunut Wotan. Wanderer haastaa Mimen kysymys/vastaus -kisaan, jossa panttina on kummankin pää. Mime kysyy, mitkä rodut asuvat maan uumenissa, maan päällä ja taivaassa. Wanderer vastaa oikein ja musiikkina soi kunkin motiivit. Mime osaa vastata kahteen Wandererin kysymykseen: Mikä rotu on Wotanille rakkain ja millä miekalla lohikäärmeeksi muuntautunut Fafner jättiläinen pitää tappaa. Sen sijaan kolmanteen kysymykseen, kuka pystyy takomaan Notungin, ei Mime tiedä vastausta. Wanderer vastaa, että vain se, joka ei tunne pelkoa. Hän lähtee ja jättää Mimen pään kohtalon pelottoman sankarin päätettäväksi.
3. kohtaus
Mime pelkää nyt kaikkia. Samassa Siegfried palaa metsästä ja tiukkaa, onko miekka jo taottu? Mime muistaa Wandererin sanat ja sanoo Siegfriedille, että tämän pitää oppia vielä yksi asia; pelko. Siegfried haluaa oppia pelon ja Mime kuvailee kauhulla lohikäärme Fafneria. Se ei tee mitään vaikutusta nuorukaiseen. Ennen lähtöään oppimaan pelkoa, Siegfried haluaa itselleen Nothung-miekan. Hän takoo Mimen ihmetykseksi Nothungin palaset yhteen ja samanaikaisesti Mime keittää myrkkyä. Siegfried huutaa riemusta, nostaa miekan ja käden heilautuksella halkaisee alasimen kahtia.
Vorspiel
Toinen näytös alkaa synkän uhkaavalla alkusoitolla, jossa Wagner kuvaa hienosti synkkää saksalaista metsää.
1. kohtaus
Alberich vahtii Fafnerin luolan Kadeluolan edustalla. Wanderer saapuu kertomaan kohta saapuvasta Sormuksesta ja aarteista tietämättömästä sankarista, joka tappaa Fafnerin. Wanderer herättää Fafnerin. Alberich himoitsee sormusta itselleen vallan takia.
2. kohtaus
Siegfried ja Mime saapuvat. Mime yrittää opettaa pelkoa. Siegfried on tyytymätön oppituntiin ja ajaa Mimen pois.
Siegfried makaa lehmuksen alla ja katsoo oksistoon isäänsä miettien. Upea Waldweben (Metsän kuiskina) soi orkesterista. Siegfried yrittää kuvitella äitiään ja haltioituu metsän äänistä (hyönteisten surina, lintujen laulu, oksien värinä). Hän toivoo ymmärtävänsä laulavaa lintua. Siegfried tekee pillin yrittäen kutsua lintuja sekä puhaltaa siihen. Kun vastausta ei tule, hän ottaa torvensa ja puhaltaa siihen. Lohikäärme Fafner tulee luolasta. Alkaa taistelu ja Siegfried upottaa miekan Fafnerin sydämeen. Kuollessaan Fafner varoittaa Mimestä. Siegfriedin sormiin on tullut verta. Näin hän saa kyvyn ymmärtää laulavaa lintua. Lintu kertoo Siegfriedille luolassa olevista Sormuksesta ja Tarnhelm-kypärästä. Siegfried poistuu luolaan.
3. kohtaus
Mime tulee ja katselee kuollutta Fafneria. Alberich tulee myös paikalle ja Nibelung-veljekset kinastelevat keskenään.
Siegfried tulee ulos luolasta pidellen kädessään Sormusta ja Tarnhelm-kypärää. Lintu varoittaa Siegfriediä Mimestä. Sigfried on saanut myös kyvyn kuulla, mitä Mime ajattelee. Nuori Wälsung Siegfried tappaa Mimen, koska hänen tarjoamassaan juomassa on myrkkyä.
Siegfried lepää taas lehmuksen alla toivoen itselleen ystävää. Lintu kertoo tulen ympäröivällä kivellä nukkuvasta neidosta. Lintu opastaa Siegfriedin vuoren luo.
Vorspiel
Kolmas näytöksen alkusoitto rakentuu motiiveista ”Valkyyrioiden ratsastus”, ”Jumalten tuho”, ”Sopimus”, ”Erda” ja ”Kohtalo”.
1. kohtaus
Myrskyisenä yönä Wotan etsii esiäiti Erdaa, joka nouseekin syvyyksistä. Wotan haluaa nyt selvittää maailman kohtalon ja Erda käskee kysymään Nornilta, miten kohtalon pyörän voisi pysäyttää. Wotanille Siegfried on viimeinen toivo ja hän on jo päättänyt Jumalten tuhosta. Maailman herruus siirtyisi Siegfriedille ja Brünnhildelle. Wotan päästää Erdan ja tämä vetäytyy takaisin ikiuneen.
2. kohtaus
Siegfried saapuu linnun johdattamana paikalle. Wotan pysäyttää hänet ja kyselee. Kaksi sukupolvea eivät kuitenkaan ymmärrä toisiaan ja syntyneessä taistelussa Siegfried rikkoo yhdellä iskulla Wotanin riimukeihään. Wotan kokoaa keihään palaset ja katoaa Valhallaan. Siegfried seisoo maagisen tulikehän reunalla.
3. kohtaus
Siegfried puhaltaa torveen ja kävelee tulimeren läpi. Hän näkee kivellä nukkuvan hahmon ja ratsun. Siegfriedin näkee naisen ensimmäistä kertaa ja kuvittelee omituisen tunteen olevan pelkoa. Siegfried herättää valkyyri Brünnhilden suudelmalla. Upea rakkausduetto päättyy hurmioituvasti Leuchtende Liebe, Lachender Tod ("säteilevä rakkaus, nauramme kuolemalle").
Valkohammas (vuoden 1991 elokuva)
Valkohammas on Randal Kleiserin ohjaama, Jack Londonin kirjaan Susikoira (White Fang, 1906) (suomennettu myös nimellä Valkohammas) perustuva elokuva vuodelta 1991.
Juoni
Jack Conroy saapuu Alaskaan täyttääkseen edesmenneen isänsä toiveen; löytää kultaa tämän vanhasta kaivoksesta. Jack saa apua Alex Larson nimiseltä mieheltä, joka tunsi Jackin isän ja suostuu viemään tämän hänen isänsä vanhalle kaivaukselle. Matkalla hän käy intiaaniheimon kylässä, jossa hän näkee susikoiran nimeltä Valkohammas. Jack kiintyy koiraan, mutta jatkaa silti matkaansa isänsä vanhalle kaivaukselle. Myöhemmin Jack ja hänen toverinsa Alex lähtevät kaupunkiin, jossa Jack pelastaa Valkohampaan koiratappelusta ja vie tämän kaivaukselle. Valkohampaasta ja Jackista tulee erottamattomat ystävykset. Tämän jälkeen Jackin kultaa yritetään ryövätä, ja Valkohammas on ainoa, joka voi pysäyttää varkaat.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä luonnehtii Valkohammasta yllätyksettömäksi mutta ammattitaitoiseksi Disney-tuotteeksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever kehuu komeaa kuvausta ja antaa elokuvalle kolme tähteä neljästä.
Lähteet
白牙
Glen Benton
Glen Benton (s. 18. kesäkuuta 1967) on yhdysvaltalainen metallimuusikko. Hän on floridalaisen death metal -yhtyeen Deiciden basisti-laulaja.
Yhtyeen esikoisalbumilla Deicide on kappale ”Sacrificial Suicide”, jonka tiimoilta Benton väitti, että saavuttaakseen kristinuskon vastaisen elämän hän suunnitteli tekevänsä itsemurhan 33 vuoden iässä – tätä uhkaustaan hän ei kuitenkaan toteuttanut. Benton on myös esiintynyt vierailevana artistina muiden death metal -yhtyeiden albumeilla, kuten Vital Remains -yhtyeen albumeilla Dechristianize (2003) ja Icons of Evil (2007), Napalm Deathin kappaleessa ”Unfit Earth” albumilla Harmony Corruption ja Cannibal Corpsen kappaleissa ”A Skull Full of Maggots” albumilla Eaten Back to Life ja ”Vomit the Soul” albumilla Butchered at Birth. Roadrunner United 25th Anniversary -albumilla hän lauloi kappaleen ”Annihilation by the Hands of God”.
Benton on kiinnostunut moottoripyöristä, minkä voi nähdä levyn Scars of the Crucifix nimikkokappaleen musiikkivideolla. Hänellä on kaksi poikaa, Daemon Michael Benton sekä Vinnie Benton.
Satanismi
Benton on tunnettu saatanallisista ja antikristillisistä aatteistaan sekä mielipiteistään ”nykypäivän korruptoituneista uskonnollisista järjestelmistä”. Hän on kuuluisa pietarinrististä, jonka hän on polttanut otsaansa vuosien aikana. Steve Asheimin mukaan tämä teko oli mitä luultavimmin vastaus yhtyeen saamaan aiempaan mediahuomioon Brian Hoffmanin poltettua pietarinristin käteensä savuketta käyttäen.
Vaikka Deiciden sanoitukset käsittelevät satanismia, jumalanpilkkaa ja anti-kristillisyyttä, Benton on kieltänyt olevansa satanisti.
Moby Grape
Moby Grape on yhdysvaltalainen psykedeelinen rockyhtye. Se perustettiin vuonna 1966 San Franciscossa. Moby Grape on ottanut vaikutteita folkmusiikista, bluesista, kantrista ja jazzista. Kesällä 1967 yhtye esiintyi Montery Pop Festivalissa. Yhtyeen aktiivisin aika oli vuosina 1966–1971.
Heli Ojanperä
Ojanperä osallistui Nuorten näyttelyyn 1945, Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1946 ja 1947 sekä Turun taiteilijain näyttelyihin Göteborgissa 1946 ja Tukholmassa 1949.
Ojanperän vanhemmat olivat rautatievirkailija Kalle Valter Ojanperä ja kirjailija Toini Ojanperä (o.s. Tienari).
Haus Steiner
Haus Steiner on Adolf Loosin suunnittelema asuinrakennus Wienissä. Se valmistui 1910 ja on merkittävä varhaisen modernin arkkitehtuurin rakennus.
Loos suunnitteli Haus Steinerin taidemaalari Lilly Steinerille ja tämän aviomiehelle Hugolle. Rakennus sijaitsee Wienin esikaupunkialueella, jossa rakennusmääräykset olivat tarkkoja. Tien suuntaan oleva julkisivu sai olla vain yksikerroksinen, mutta vinokattoon hyväksyttiin myös yksi pystyikkuna. Haus Steinerin julkisivu onkin vain yksikerroksinen, ja puoliympyrän muotoisessa metallipäällyistessä katossa on korkea ikkuna, joka antaa valoa ensimmäisessä kerroksessa olevaan ateljeeseen. Puutarhan puolelle rakennus näyttäytyy kolmikerroksisena.
Haus Steinerin ansiosta Loosin maine modernina arkkitehtina levisi Wienin ulkopuolelle. Rakennuksen puutarhan puoleista julkisivua esitellään usein alan kirjallisuudessa esimerkkinä radikaalin rationalistisesta modernista arkkitehtuurista.
Nikolai Hlystov
Nikolai Pavlovitš Hlystov (, s. 10. marraskuuta 1932 Moskova, Neuvostoliitto – k. 14. helmikuuta 1999 Venäjä) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Pelipaikaltaan Hlystov oli vasen hyökkääjä. Hän pelasi 81 maaottelua, tehden 18 maalia vuosina 1954–1959 ja 250 ottelua Neuvostoliiton mestaruussarjassa, tehden 150 maalia. Hlystov edusti Krylja Sovetovin joukkuetta.
Hong Kong Phooey
Hong Kong Phooey on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama 31-osainen animaatiosarja, jota esitettiin alun perin Yhdysvalloissa ABC:llä lauantaiaamuisin vuoden 1974 aikana. Sarja keskittyi toheloivaan sankariin Hong Kong Phooeyn, joka on Penrod Poochin alter ego. Penrod on tavallinen mukava talonmies poliisiasemalla.
Tarina
Hong Kong Phooey on sarjan päähahmo, joka työskentelee poliisiasemalla talonmiehenä alter egonaan Penry Poochina. Pääasiassa hän työskentelee kersantti Flintin ja Rosemaryn kanssa. Teleoperaattorina toimiva Rosemary selostaa saadut puhelut rikollisista kersantti Flintille ja Penrylle, joka siirtyy vaihtamaan vaatteensa tullakseen Hong Kong Phooeyksi. Phooey pitäisi olla taitava kung fussa, mutta joutuu jokaisessa jaksossa turvautumaan uskolliseen kissaansa Spotiin. Hän ei kuitenkaan huomaa apulaisensa vihjailuja ja huomioita luullessaan ratkaisevan kaiken itse.
Operaatio Desert Fox
Operaatio Desert Fox oli Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan toteuttama Irakin ilmapommitusoperaatio 16. – 19. joulukuuta 1998. Operaatio toteutettiin Irakin hankaloitettua YK:n asetarkkailijoiden toimintaa, joita oli maassa tutkimassa Irakin joukkotuhoaseita Persianlahden sodan jälkeen. Iskuja pidettiin taktisesti hyvin onnistuneina, mutta niiden strateginen merkitys jäi epäselväksi. Sinänsä suuri määrä kohteita Irakissa oli tuhottu, mutta varmaa ei ollut, mikä vaikutus iskuilla oli pitemmällä aikavälillä.
Tausta
thumb|vasen|[[B-1-pommikonetta valmistellaan operaatiota varten.]] Saddam Husseinin johtama Irak oli suostunut Yhdistyneiden kansakuntientarkkailijoiden tarkastuksiin Irakissa sen mahdollisilla joukkotuhoaseisiin liittyneillä laitoksilla Persianlahden sodan jälkeen vuonna 1991. Tarkastuksia teki YK:n asetarkustusyksikkö UNSCOM. Irak ryhtyi lopulta hankaloittamaan yhteistyötä asetarkastajien kanssa vaatien muun muassa Persianlahden sodan jälkeen asetettujen talouspakotteiden purkamista, sekä asetarkastusyksikön johtaja Richard Butlerin erottamista yhteistyön jatkamiseksi.
Yhdysvalloissa presidentti Bill Clintonin hallinto päätti rankaisuiskuista Irakia vastaan. Tarkoituksena oli pakottaa maa jatkamaan yhteistyötä YK:n kanssa, tuhota maan joukkotuhoaseiden tutkimukseen ja käyttöön tarkoitettua kapasiteettia ja rajoittaa maan kykyä uhata naapurimaitaan. Operaation johtoon asetettiin Yhdysvaltain sotilaskomentokeskuksen (CENTCOM) komentaja ja merijalkaväen kenraali Anthony Zinni. Operaatioon osallistui ilmavoimien, laivaston ja merijalkaväen joukkoja, sekä Ison-Britannian ilmavoimien joukkoja. Operaatio Desert Fox toteutettiin operaatioiden Southern Watchin ja Northern Watchin ohessa, joilla valvottiin Irakin ilmatilaan 36. leveysasteen pohjoispuolelle ja 33. leveysasteen eteläpuolelle asetettua lentokieltoaluetta.
Operaatio
thumb|vasen|Ilmakuva kohteesta [[Bagdadissa.]] Operaatio Desert Fox alkoi 16. joulukuuta 1998. Ilmapommituksiin osallistuneet koneet nousivat ilmaan tukikohdilta Kuwaitista ja muista Persianlahden maista, sekä lentotukialukselta USS Enterprise. Saudi-Arabia oli sen sijaan päättänyt olla tukematta suoria iskuja Irakiin. Samaan tapaan tuesta jättäytyi myös Ranska, jonka ilmavoimat valvoivat Irakin lentokieltoaluetta.
Iskujen aikana Irakiin laukaistiin mereltä 325 Tomahawk-risteilyohjusta. B-52-pommikoneista laukaistiin 90 ilmasta maahan laukaistavaa risteilyohjusta. B-1-pommikoneet tekivät 600 pommi-iskua. Yhteensä operaatiossa käytettyjä lentokoneita oli Yhdysvalloista noin 200 ja Britanniasta tusina. Kohteita Irakissa oli 100. Niihin lukeutui joukkotuhoaselaitosten ohella esimerkiksi ilmapuolustuskohteita, johtokeskuksia, teollisuuslaitoksia, ja tasavaltalaiskaartin tukikohtia. 19. joulukuuta koneet olivat iskeneet 97. kohteeseen. Operaatio päättyi sen kestettyä 70-tuntia.
Seuraukset
thumb|[[Anthony C. Zinni tiedotustilaisuudessa 21. joulukuuta 1998.]] Ilmaiskuja Irakiin pidettiin taktisesti hyvin onnistuneina. Presidentti Clinton julisti operaation virallisesti voitoksi puolustusministeri William Cohenin, kenraali Anthony Zinnin ja kenraali Henry H. Sheltonin tuella. Yhtään hyökkäävää konetta ei oltu menetetty. Epäselvempää oli kuitenkin operaation strateginen merkitys. Esimerkiksi iskujen vaikutusta joukkotuhoaseiden kehitykseen ei tunnettu selvästi. Irak ei myöskään sen seurauksena aloittanut uudestaan yhteistyötä asetarkastajien kanssa.
Operaation kriitikot väittivät sen olleen poliittinen harhautus, jolla presidentti Clinton pyrki ohjaamaan huomiota tuolloin Yhdysvaltain kongressissa käsittelyssä olleesta virkarikosmenettelystä liittyen presidentin suhteeseen Monica Lewinskyyn. Väitteille poliittisesta harhautuksesta ei kuitenkaan löytynyt pitäviä todisteita.
Acristavus
Acristavus (nimi tarkoittaa ”ei-harjallista isoisää”) oli noin 72–83 miljoonaa vuotta sitten liitukauden loppupuolella Campania-vaiheella elänyt dinosaurussuku. Acristavukset olivat kasvinsyöjiä, ja niiden fossiileita on löydetty Montanasta ja Utahista, Yhdysvalloista. Acristavus kuului hadrosaureihin.
Nótt
pienoiskuva|Nótt ratsastaa Hrimfaxilla. [[Peter Nicolai Arbo|Peter Nicolai Arbon maalaus vuodelta 1887.]] Nótt on skandinaavisessa mytologiassa yön henkilöitymä ja jättiläinen Nörfin tytär. Nótt on tumma, kuten sukunsakin. Hän oli aluksi naimisissa miehen kanssa, jonka nimi oli Naglfari, ja he saivat pojan nimeltään Audr. Sen jälkeen Nótt oli naimisissa miehen kanssa, jonka nimi oli Annar, ja he saivat tyttären nimeltään Jörð (Maa). Nóttin kolmas aviomies oli Dellingr, joka kuului aasoihin. He saivat pojan nimeltään Dagr (Päivä). Dagr muistutti ulkomuodoltaan isäänsä, sillä hän oli vaalea. Odin asetti Nóttin ja Dagrin vaunuihin ja lähetti heidät ylös taivaalle ajamaan vuorokaudessa ympäri maan. Nótt ajaa edeltä hevosella, jota kutsutaan nimellä Hrimfaxi (Kuuraharja). Hrimfaxin kuolainvaahto kastaa aamuisin maan. Dagr taas ajaa hevosella nimeltään Skinfaxi (Heloharja), ja se valaisee harjallaan koko ilman ja maan.
Transilien
Transilien [tʁɑ̃siljɛ̃] on Île-de-Francen alueen paikallisjunajärjestelmä, jota liikennöi Ranskan valtiollinen rautatieyhtiö SNCF Ranskan ratahallintovirasto RFF:n (Réseau Ferre de France) omistamalla rataverkolla. Nimi Transilien on sanaleikki ranskan kielen sanasta francilien, jolla tarkoitetaan Île-de-Francen asukasta.
Transilien-junien lähtöpisteinä ovat Pariisin rautatie- ja RER-juna-asemat. Vuonna 2004 Transilien-junat kuljettivat 615 miljoonaa matkustajaa.
Tyyne Raunio
Tyyne Raunio on vuonna 2006 perustettu suomalainen rockyhtye. Yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Dynasty Recordings -levy-yhtiön kanssa vuonna 2008. Yhtyeen jakelusta ja promootiosta vastaa EMI. Vuonna 2010 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Olet kaunis. Olet kaunis -levyltä julkaistiin neljä singleä: Ääriviivat, Sivullinen, Olet kaunis ja Jään päällä lunta. Sivullinen-kappaleesta julkaistiin musiikkivideo. Kesällä 2011 yhtye aloitti äänitykset tuottaja Jyrki Tuovisen kanssa. .
Renan Bressan
Renan Bardini Bressan (s. 3. marraskuuta 1988 Tubarão, Brasilia) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa venäläistä Alania Vladikavkazia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura
Bressan siirtyi valkovenäläiseen Gomeliin huhtikuussa 2007. Kahden ja puolen vuoden jälkeen tammikuussa 2010 hän siirtyi BATE:n. Hän oli kaudella 2010 Valko-Venäjän pääsarjan paras maalintekijä 15 osumallaan.
AFM
AFM tarkoittaa seuraavia asioita:
Valeri Krykov
Valeri Krykov (s. 6. marraskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hänellä on venäläiset sukujuuret ja hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Krykov pelasi pääsarjatasolla yhteensä 18 kokonaista kautta Suomessa ja Ruotsissa. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa SM-liigassa kaudella 1987–1988 pelaamalla kolme ottelua Helsingin IFK:ssa. Krykov pelasi vielä 30 ottelua viimeisellä kaudellaan syksyllä 2005 Ruotsissa. Krykov ehti jo lopettaa peliuransa keväällä 2005, mutta hänen kolmen edelliskautensa seura Timrå IK menetti pelaajia NHL:ään, jonka myötä hän päätyi vielä paikkaamaan seuran pelaajapulaa kuukauden sopimuksella, jota jatkettiin lopulta joulukuun puoliväliin saakka. Krykov pelasi viimeisen ottelunsa 10. joulukuuta 2005.
Krykov pelasi SM-liigassa 687 runkosarja- ja 40 pudotuspeliottelua sekä Ruotsin Elitserienissä 180 runkosarja- ja 27 pudotuspeliottelua.
Uran alku Suomessa
Krykov aloitti jääkiekon pelaamisen Vuosaaren Viikingeissä Helsingissä, josta hän siirtyi HIFK:hon. Krykov vakiinnutti pelipaikkansa HIFK:n liigajoukkueessa kaudella 1988–1989 ja edusti seuraa vuosina 1987–1994. Hän pelasi seurassa 273 runkosarjaottelua tehopistein 108+103=211 ja 22 pudotuspeliottelua pistein 9+3=12. Hän sai seurassa pelatessaan yhden hänen lempinimistään, ”Vuosaaren lentävä postimies” hänen toimiessaan postinkantajana ennen SM-liigan kehittymistä ammattilaissarjaksi. Krykov voitti lisäksi salibandyn Suomen mestaruuden SSV:ssä kaudella 1992–1993.
Vuonna 1994 Krykov siirtyi Tampereelle ja Tapparaan. Hän muodosti yhden sarjan tehokkaimmista keskushyökkääjäkolmikoista Janne Ojasen ja Aleksandr Barkovin kanssa. Krykov pelasi Tapparassa yhteensä 304 runkosarja- ja 15 pudotuspeliottelua tehopistein 82+117=199 vuosina 1994–2000.
Uran jatko Ruotsissa
Krykov siirtyi pelaamaan kahden Bluesissa pelatun kauden jälkeen monen muun suomalaispelaajan tapaan Ruotsiin. Seuraksi valikoitui Timrå IK. Joukkue oli ollut edeltäneellä kaudella Elitserienin huonoin, mutta muun muassa Krykovin panos nosti joukkueen tasoa. Timrå sijoittui Krykovin ensimmäisellä Ruotsin-kaudella runkosarjassa kolmanneksi ja eteni välieriin asti pudotuspeleissä. Seuraavina kausina joukkue sijoittui runkosarjassa sijoille 6, 3 ja 9. Krykov pelasi Ruotsissa ja Timråssä yhteensä 180 runkosarjaottelua tehoin 31+72=103 sekä 27 pudotuspeliottelua pistein 5+8=13.
Yksityiselämä
Krykov tunnettiin urallaan joukkuepelaajana sekä hyvänä joukkuetoverina. Hänet tunnetaan maanläheisenä ihmisenä myös siviilissä. Krykov on asunut peliuransa jälkeen kotimaisemissaan Helsingin Vuosaaressa. Krykov on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Salibandy ja SSV
Krykov on pelannut jääkiekon lisäksi myös kymmenen salibandyn pääsarjatason ottelua 1990-luvun alussa tehopistein 4+7=11. Hän edusti kaikissa otteluissa vuosaarelaista SSV:tä, joka voitti Krykovin ensimmäisellä kaudella hopeaa ja toisella kaudella Suomen mestaruuden.
Metameria (biologia)
thumb|Matojen ruumis koostuu suurelta osin samanlaisista jaokkeista. Metameria tarkoittaa biologisena käsitteenä eläinten jaokkeisuutta. Ruumiinosien rakenteet toistuvat samanlaisina ruumiin pituusakselilla. Metameria on tyypillistä selkärangattomilla, esimerkiksi nivelmadoilla ja niveljalkaisilla.
Luettelo Ahvenanmaan suomalaisperäisistä paikannimistä ja sovinnaisnimistä
Tämä artikkeli on luettelo Ahvenanmaan suomalaisperäisistä paikannimistä ja sovinnaisnimistä. Ahvenanmaalla on joitakin paikannimiä, jotka on todettu suomalaisperäisiksi tai joiden on arveltu olevan suomalaisperäisiä. Lisäksi Ahvenanmaan kunnista on ennen 1920-luvulla alkanutta itsehallintoaikaa ollut käytössä sovinnaisnimiä.
Suomalaisperäiset paikannimet
Ritva Liisa Pitkäsen mukaan lähes 30 Ahvenanmaan paikannimen on esitetty olevan suomalaisperäisiä. Lars Hellbergin mukaan Axel Olof Freudenthalin vuonna 1868 julkaiseman lyhyen katsauksen jälkeen Ahvenanmaan paikannimistöstä on kirjoitettu useaan otteeseen.
Väinö Voionmaa toteaa vuodelta 1919 olevassa teoksessaan seuraavaa Ahvenanmaan paikannimistöstä:
Suomalaisina paikanniminä Voionmaa piti seuraavia nimiä:
Lisäksi Voionmaa mainitsee rotuaiheisina paikannimiä, joissa on alkuosassa "finn":
Uudempi paikannimitutkimus
Uudempaa tutkimusta edustaa Lars Huldénin teos vuodelta 2001. Edellä luetelluista Voionmaan esittämistä suomalaisperäisistä paikannimistä Huldén on todennut seuraavalla tavalla:
Voionmaan suomalaisperäisiksi toteamia nimiä Jumalaö, Jurmoklubb, Jurmoström, Ledsåra ja Tosarby Huldén ei mainitse. Lisäksi Huldénin teoksessa on käsitelty muun muassa seuraavien paikannimien suomalaisperäisyyttä:
Kunnista aiemmin käytetyt sovinnaisnimet
Ahvenanmaa kuului hallinnollisesti Turun ja Porin lääniin ennen 1920-luvulla myönnettyä itsehallintoa. Ahvenanmaan kuntien nimistä oli tuolloin käytössä myös suomenkielisiä nimimuotoja. Seuraavan taulukon ensimmäisen sarakkeen nimet ovat kuntien ruotsinkielisiä nimiä ja toisessa sarakkeessa ovat Suomen tilastollisessa vuosikirjassa vuonna 1916 käytetyt suomenkieliset nimet. Muita suomenkielisiä nimimuotoja tai lähteitä nimimuodoille on mainittu kolmannessa sarakkeessa.
Suomenkielisistä nimimuodoista vain Maarianhamina on edelleen käytössä; muista kunnista käytetään niiden ruotsinkielistä nimeä. Vuonna 2012 Kotimaisten kielten keskus antoi Maanmittauslaitokselle lausunnon koskien Ahvenanmaan maakuntahallituksen pyyntöä, jonka mukaan Maanmittauslaitoksen laatimista kartoista tulisi poistaa suomenkieliset paikannimet Ahvenanmaa ja Maarianhamina.
Yrjö Johannes Eskelä
Johannes Eskelän vanhemmat olivat talonomistaja Tuomas Eskelä ja Sofia Greggilä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Vaasan suomalaisesta reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1911 ja yleisen hallintotutkinnon 1913.
Eskelä toimi vt. varalääninsihteerinä 1913–1914 ja oli Härmän piirin nimismiehenä 1914 sekä Mustasaaren piirin nimismiehenä 1914–1918. Hän oli Vaasan läänin vt. lääninsihteeri 1917–1918 ja toimi Suomen sisällissodan aikana lainopillisena avustajana Suomeen saapuneitten saksalaisten joukkojen päämajassa keväällä 1918. Eskelä oli sitten sosiaalihallituksen ensimmäisenä sihteerinä 1918–1919 ja sosiaaliministeriön raittiusosaston sihteerinä 1919. Hän oli Uudenmaan läänin lääninsihteerinä 1919–1938 ja lääninneuvoksena 1938–1949. Eskelä oli lisäksi sotaväen esikunnan lainopillisena avustajana 1921–1925 ja yleisesikunnan lainopillisena neuvonantajana 1926–1927.
Johannes Eskelä oli naimisissa vuodesta 1915 Sally Helfrid Naemi Hartmanin kanssa.
Kirje filippiläisille
Historia
Lähes kaikki raamatuntutkijat hyväksyvät sen, että kirjeen on kirjoittanut kokonaisuudessaan apostoli Paavali. Ainoa poikkeus ovat sen jakeet 2:5–11, joka on todennäköisesti ollut varhaiskristillinen hymni, jota Paavali on vain lainannut.
Vuonna 1845 F. C. Baur kuitenkin kyseenalaisti sen, että Paavali olisi kirjoittanut kirjeen. Tämä perustui siihen, että hänen mukaansa kirjeen alussa (1:1) mainittuja "seurakunnan kaitsijoita ja palvelijoita" (piispoja ja diakoneja) ei ole virkoina ollut olemassa vielä Paavalin aikaan. Nykyään useimmat tutkijat kuitenkin pitävät tätä mahdollisena, sillä mikään ei puhu sen puolesta, etteivät kyseiset virat olisi voineet olla olemassa jo hänen aikanaan.
Paavali kirjoitti kirjeen niiden kahden vuoden aikana, jolloin hän oli "kahleissa" (1:7–13) Roomassa, todennäköisesti loppuvuodesta 61 tai alkuvuodesta 62. Kirje oli osoitettu itäisessä Makedoniassa sijainneen Filippoin seurakunnalle, joka oli koko Euroopan ensimmäisiä seurakuntia. Paavalilla ja seurakunnalla oli hyvin läheiset siteet. Seurakunta auttoi Paavalia tämän työssä, ja Paavali puolestaan kiittää seurakuntaa tästä usein (Ap.t. 20:33–35; 2 Kor. 11:7–12; 2 Tess. 3:8). Filippoilaiset olivat köyhiä mutta anteliaita, ja halusivat edistää lähetystyötä. He olivat lähettäneet lähettiläänsä Epafroditoksen auttamaan Paavalia. Epafroditos vei kirjeen Filippoihin palatessaan.
Sisältö
Kirjeen sisältö antaa mielenkiintoisen väläyksen siihen, mikä oli kirkon tila Roomassa Paavalin ollessa siellä. Paavali kirjoittaa, että hänen vankeutensa ei ollut esteenä evankeliumin saarnaamiselle, vaan pikemminkin kääntyi eduksi. Evankeliumi levisi nopeasti roomalaisten sotilaiden keskuudessa, sillä Paavali oli jatkuvasti kosketuksissa heihin. Näin kristittyjen määrä Roomassa lisääntyi nopeasti.
Kirjeessä esitetyt opinkohdat muistuttavat huomattavasti Roomalaiskirjeen opetuksia. Fililippiläiskirje 3:20 ja Efesolaiskirje 2:12,19 taas esittävät ensimmäistä kertaa Paavalin kirjeissä kirkon ikään kuin kaupunkina tai yhdyskuntana. Kirjeessä korostetaan myös entistä selvemmin ajatusta Kristuksen armon ja henkilökohtaisen suuruuden suuresta ihmeellisyydestä.
Hans Gude Gudesen
Hans Gude Gudesen (s. 6. maaliskuuta 1950) on norjalainen keksijä ja tutkija.
Gudesen on kotoisin Fredrikstadista. Hän on opiskellut arkeologiaa Oslon yliopistossa. Sen jälkeen hän työskenteli useita vuosia Yhdysvalloissa uuden teknologian kehittämisen parissa. Hän oli jo varhaisessa vaiheessa yhteydessä Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston professoreihin Arne Halaasiin ja Tor A. Ramstadiin, joille hän esitti yhteistyötä. He perustivat yhdessä Fast Search & Transfer -nimisen yrityksen. 1990-luvulla Gudesen toimi Opticom-yrityksen aivoina, ja hän sijoitti sen osakkeisiin noin miljardi kruunua. Myöhemmin osa siitä sai uudeksi nimekseen Thin Film Electronics.
Gudesen osti Ingmar Bergmanin Fårön kiinteistön ja suuren osan siihen kuuluvaa irtaimistoa. Fåröstä muodostetaan säätiö ja siitä tulee taiteilijakeskus.
Alleyne Francique
Alleyne Francique (s. 7. kesäkuuta 1976) on grenadalainen 400 metrin juoksija.
Francique osallistui Atlantan olympialaisiin 1996 maansa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka tuli hylätyksi alkuerissä. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Kaksi vuotta myöhemmin Edmontonin MM-kisoissa hän oli kuudes ja 2003 Pariisin MM-kisoissa hän sijoittui myös kuudenneksi. Vuonna 2002 Francique voitti Yhdysvaltain yliopistojen hallimestaruuden 400 metrillä. 2004 sisäratojen MM-kisoissa Budapestissa hän voitti maailmanmestaruuden ajalla 45,88. Samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän oli neljäs.
2005 Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui välierissä ja samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa sijoittui seitsemänneksi. 2006 Moskovan MM-hallikisoissa hän voitti maailmanmestaruuden. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui välierissä. Vuonna 2008 hän jäi alkueriin sekä Valencian MM-hallikisoissa että Pekingin olympialaisissa.
Vuonna 2008 Francique lopetti kilpailu-uransa ja hänet palkattiin apulaisvalmentajaksi Texas A&M Universityyn.
Abdiel-luokka
Abdiel-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut kuuden aluksen miinalaivan muodostama luokka. Luokan aluksista neljä ensimmäistä tilattiin 1938 ja kaksi tilattiin osana ensimmäistä hätäohjelmaa. Ne oli suunniteltu nopeisiin miinoitusoperaatioihin vihollisen vesillä lähellä satamia tai merireittejä. Tehtävänsä vuoksi alusten tuli olla nopeita ja niiden ilmapuolustuksen tuli olla riittävää.
Myöhemmin tilatut HMS Apollo ja HMS Ariadne oli aseistettu ainoastaan neljällä nelituumaisella ja kaksinaulaisten tilalle oli asennettu Apollolla kaksi kaksiputkista Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykkiä ja Ariadnelle kolme.
Emil Böök
Emil Böök (9. marraskuuta 1835, Helsinki – 15. heinäkuuta 1914 Nastola) oli suomalainen kasvatustieteilijä, rehtori ja professori.
Emil Böökin vanhemmat olivat tullivartija Karl Gustaf Böök ja Fredrika Sjöberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1856 Porvoon lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1861, filosofian maisteriksi 1864 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1867.
Böök väitteli tohtoriksi vuonna 1868 kouluhistoriallisella tutkimuksella Realismen i den tyska skolan intill medlet af det adertonde århundradet. Väitöksen jälkeen hän toimi kasvatustieteen dosenttina vuoteen 1892 saakka. Kasvatus- ja opetusopin professorin Zachris Joachim Cleven jäätyä eläkkeelle vuonna 1882 Böök hoiti 1880-luvulla yliopiston kasvatus- ja opetusopin professorin virkaa useaan eri otteeseen virkaa tekevänä.
Emil Böök toimi alun perin Lauantaiseuran vuonna 1831 perustaman Helsingfors Lyceumin rehtorina vuosina 1869–1891. Rehtorin mukaan koulua kutsuttiin "Böökin lyseoksi", ja sen oppilaisiin kuului muun muassa C. G. E. Mannerheim, jonka Böök joutui vuonna 1879 erottamaan koulusta kurittomuuden vuoksi. Lopulta Mannerheim kuitenkin suoritti koulun loppuun yksityisesti Böökin lyseossa vuonna 1887.
Helsingissä Vuorikatu 22:ssa sijainneen Böökin lyseon toiminta päättyi 1891, koska se oli ollut lähellä suomalaisuusliikettä oleva ruotsinkielinen koulu ja suomenkieliset perheet alkoivat vähitellen panna lapsiaan entistä enemmän suomenkielisiin kouluihin. Tämän jälkeen Emil Böök toimi vielä vuosina 1891–1914 ruotsalaisen normaalilyseon historian yliopettajana. Böök sai professorin arvon 1908.
Juba I
Juba I (noin vuonna 85 – 46 eaa.) oli vuosina 60–46 eaa. hallinnut Numidian berberiruhtinas, joka hallitsi Rooman klienttinä. Sota Julius Caesaria vastaan johti lopulta Juban itsemurhaan ja hänen kuningaskuntansa liittämiseen Roomaan. Hänen poikansa Juba II oli naimisissa Marcus Antoniuksen ja Kleopatran tyttären Kleopatra Selenen kanssa.
Elämäkerta
150px|thumb|vasen|Juba I kuvattuna kolikossa. Juba seurasi vallassa Numidian itäosassa isäänsä Hiempsalia, jonka tarkkaa valtakautta ei tiedetä, mutta se jatkui ainakin vuoteen 62 eaa. Juba ajautui kahnauksiin Rooman valtakunnan kanssa hänen joukkojensa hyökättyä Lepcis Magnan kaupunkia vastaan Tripolitaniassa. Hänen kuningaskuntansa liittämistä Roomaan ehdotettiin tiettävästi vuonna 50 eaa. Julius Caesarin kansalaissota kuitenkin mutkisti asioita. Rooman African provinssia hallitsi Julius Caesaria vastaan sotinut Pompeius, joka sai tukea Jubalta ja Numidian länsiosaa hallinneelta Masinissa II:lta. Caesar hyökkäsi alueelle vuonna 46 eaa. ja onnistui hajauttamaan numidialaiset joukot järjestämällä Mauretanian kuningas Bokkus II:n ja tämän roomalaisen palkkasoturijoukon johtaja Publius Sittiuksen hyökkäyksen samaan aikaan. Caesar voitti sodan Africassa ja Juba teki itsemurhan. Hänen kuningaskunnastaan muodostettiin Africa novan provinssi.
We Belong Together
We Belong Together on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Mariah Careyn kappale hänen kymmenenneltä, The Emancipation of Mimi -studioalbumilta. Sen julkaisi Island Records albumin toisena singlenä 29. maaliskuuta 2005. "We Belong Togetherin" ovat sanoittaneet Carey, Jermaine Dupri, Manuel Seal, sekä Johntá Austin ja sen tuotti kolme jälkimmäistä henkilöä. Koska kappale sisältää sampleja Bobby Womackin vuoden 1981 kappaleesta "If You Think You're Lonely Now" sekä The Deelen vuoden 1987 kappaleesta "Two Occassions", myös muutamia muita lauluntekijöitä on kreditoitu. "We Belong Together" perustuu yksinkertaiseen pianosovitukseen hillityllä taustabiitillä. Kappaleen sanat kertovat naisen epätoivosta hänen entisen rakastajansa palaamiseen.
Vuosien 2001-2005 ajan kestänyttä artistin tauon vuoksi kriitikot kuvailivat kappaletta Careyn musikaaliseksi comebackiksi, samalla kun monet olivat jo luulleet hänen uransa päättyneen. "We Belong Together" sai muutamia musiikkialan palkintoja sekä ehdokkuuksia pitkin vuosia 2005-06. Kappale rikkoi listaennätyksiä Yhdysvalloissa, jossa siitä tulikin Careyn kuudestoista Billboard Hot 100-listan kärjen saavuttanut single. Single oli listan kärjessä yhteensä 14 viikkoa, ja siitä tuli yksi Yhdysvaltain listahistorian toiseksi pisimpään listan kärkisijalla pysytelleistä singleistä heti Careyn "One Sweet Dayn" jälkeen. Billboard listasi kappaleen "vuosikymmenen kappaleeksi" sekä kaikkien aikojen yhdeksänneksi suosituimmaksi kappaleeksi. Sen lisäksi kappale rikkoi lukuisia radiosoittoennätyksiä, keräten sekä historian suurimman yhden päivän että yhden viikon radiosoittomäärän. "We Belong Together" saavutti listakärjen myös Australiassa ja Alankomaissa sekä listan toisen sijan Uudessa-Seelannissa ja Isossa-Britanniassa.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin kahden osan tarinana kappaleen "It's Like That musiikkivideon kanssa, jossa Carey nähtiin polttareissaan. Kappaleen "We Belong Together" musiikkivideolla keskitytään Careyn häihin, jossa hänet vihitään vanhemmalle ja vaikutusvaltaiselle miehelle, ja video päättyy siihen kun hän karkaa häistä yhdessä entisen rakastajansa kanssa. Videolla huhuttiin olevan yhteyksiä artistin vuonna 1993 vihittyyn avioliittoon Tommy Mottolan kanssa. Carey on esittänyt kappaleen lukuisissa gaaloissa sekä televisio-ohjelmissa ympäri maailmaa, kuten vuoden 2005 MTV Movie Awardsissa, MTV Video Music Awardsissa, Macy's -tavaratalon paraatissa, The Oprah Winfrey Showssa sekä vuoden 2006 Grammy-palkintogaalassa. Euroopassa kappale on esitetty esimerkiksi Live 8 -konsertissa, Fashion Rockissa Monacossa sekä Saksan Bambi-palkintogaalassa. Carey esitti kappaleen sekä hänen Adventures of Mimi että Angels Advocate Tour -kiertueella.
Henry Rawlinson
Henry Rawlinson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Ruotsi kesäolympialaisissa 1896
Ateenan vuoden 1896 olympialaisiin osallistui yksi ruotsalaisurheilija, kun Henrik Sjöberg osallistui olympialaisten yleisurheiluun ja voimisteluun. Parhaiten hän menestyi korkeushypyssä, jossa hän sijoittui neljänneksi.
Hugo Kaun
thumb|Hugo Kaun Hugo Wilhelm Ludwig Kaun (21. maaliskuuta 1863 Berliini – 2. huhtikuuta 1932 Berliini) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikinopettaja.
Kaun syntyi ja opiskeli Berliinissä. Vuonna 1886 hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja asettui Milwaukeehen. Siellä hän toimi kapellimestarina ja opettajana konservatoriossa. Myöhemmin Kaun palasi Berliiniin, jossa hän jatkoi musiikin opettamista. Kaunin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita ja sinfonioita.
Olet kaunis
Olet kaunis on Tyyne Raunio -yhtyeen esikoisalbumi. Levyn julkaisi Dynasty Recordings / EMI 22. syyskuuta 2010. Levyltä julkaistiin neljä singleä: ”Ääriviivat”, ”Sivullinen”, ”Olet kaunis” ja ”Jään päällä lunta”, joista kappaleesta ”Sivullinen” kuvattiin musiikkivideo. Videon ohjasi Juha Lankinen.
Kokoonpano
+
Persona grata
Persona grata (lat.) tarkoittaa mielenkiintoista tai suosiossa olevaa, pidettyä, henkilöä. Epäsuosioon joutunut henkilö puolestaan on persona non grata.
Elias Sopanen
Elias Walfrid (E. W.) Sopanen (28. syyskuuta 1863 Savonlinna – 8. huhtikuuta 1926 Kangaslampi) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja maanviljelijä joka toimi nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana sekä oikeusministerinä 1920-luvulla.
Sopasen vanhemmat olivat kauppias, valtiopäivämies Adolf Albin Sopanen ja Maria Tarasoff. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 saaden varatuomarin arvon 1889. Sopanen oli asianajajana ja kaupunginvaltuuston sihteerinä Savonlinnassa 1887–1900 ja sen jälkeen Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1900–1907, ylimääräisenä viskaalina 1902–1904, varakanneviskaalina 1904 ja 1906–1907 sekä asessorina 1904–1906 ja 1907–1908. Sopanen toimi Leppävirran tuomiokunnan tuomarina 1908–1910 ja Rantasalmen tuomiokunnan tuomarina 1910–1926. Maanviljelijänä Sopanen oli vuodesta 1897 lähtien.
Sopanen oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä 1914–1917. Edistyspuoluetta edustanut Sopanen oli oikeusministerinä Kallion I hallituksessa 1923–1924 noin kuukauden verran. Kunnallispolitiikassa Sopanen oli mukana Kangaslammin kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Suomen sisällissodan aikana Sopanen toimi Varkauden taistelun jälkeen 87 ihmistä epäselvissä olosuhteissa kuolemaan tuominneen tutkijalautakunnan puheenjohtajana. Tapaus tunnetaan nimellä "Huruslahden arpajaiset".
1920-luvulla Sopanen rakennutti Kangaslammin keskustaan suojeluskuntataloksi valkoisen 1920-luvun klassismia edustavan kivilinnan. Rakennus tunnetaan Manttuna. Linnan arkkitehti Oiva Kallio suunnitteli myös Sopasen Joutsenlahden kartanon laajennuksen.
Vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat
Vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat pelataan kesäkuun 2019 ja kesäkuun 2022 välisenä aikana. Karsinnoista pääsee 31 joukkuetta lopputurnaukseen. Qatar pääsee kilpailuihin automaattisesti isäntämaana.
Yleiskatsaus karsinnoista
Kullakin maanosalla oli oma ottelujärjestelmänsä, jolla ratkaistiin kisoihin selviytyvät joukkueet.
Turis Fratyr
Turis Fratyr on saksalaisen Equilibriumin debyyttialbumi.
Kokoonpano
+
Antonia Iacobescu
Antonia Clara Iacobescu (taiteilijanimeltään Antonia, s. 12. huhtikuuta 1989) on romanialainen laulaja, esiintyjä sekä malli. Hän kiinnostui laulamisesta jo kymmenvuotiaana ja opiskeli musiikkikoulussa Yhdysvalloissa. Kun hän asui Las Vegasissa ja Utahissa, afromerikkalainen kulttuuri vaikutti voimakkaasti hänen musiikkityyliinsä. Vuonna 2013 Antonia julkaisi oman vaatetuslinjansa nimeltä "MOJA".
John Ford
John Ford (1. helmikuuta 1894 – 31. elokuuta 1973) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan erityisesti lännenelokuvistaan, mutta hän ohjasi myös monia muita elokuvia. Ford voitti neljä Oscar-palkintoa parhaasta ohjauksesta.
Elämä ja ura
Ford toimi myös veljensä Francisin apulaisena tämän ohjaamissa elokuvissa. Mykkäelokuvan kaudella Ford ohjasi yli 60 elokuvaa, joista muutama oli kokopitkä nykyajan mittapuulla. Näihin elokuviin kuului kymmeniä lännenelokuvia, joissa pääosassa oli usein Harry Carey. Fordin yksi tunnetuimmista ja arvostetuimmista mykkäwesterneistä on Rautahepo vuodelta 1924.
Ford ohjasi yli 60 äänielokuvaa. Parhaiten niistä muistetaan hänen lännenelokuvansa kuten Hyökkäys erämaassa (1939), Aavikon laki (1946), Etsijät (1956) ja Mies joka ampui Liberty Valancen (1962). Fordin luottonäyttelijä oli John Wayne.
Toisen maailmansodan aikana Ford ohjasi Yhdysvaltain laivastolle dokumentit The Battle of Midway (1942) ja December 7th (1943), jotka palkittiin parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkinnoilla. Myös näytelmäelokuva He antoivat kaikkensa (1945) on sota-aiheinen. Ford voitti Oscar-palkinnon parhaasta ohjauksesta neljä kertaa: Ilmiantaja (1935), Vihan hedelmät (1940), Vihreä oli laaksoni (1941) ja Vaitelias mies (1952). Fordille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1973.
Ford kuoli mahasyöpään 79-vuotiaana.
Tyylipiirteitä
Ford tunnettiin ohjaajana muun muassa siitä, että hän kuvasi vähän ottoja eikä useinkaan kertonut etukäteen näyttelijöille tai kuvausryhmälle mitä seuraavaksi tehtiin. Ford kuvasi paljon kaukokuvia ihmisryhmistä mutta suhteellisen vähän tähtinäyttelijöiden lähikuvia. Hänen elokuvissaan esiintyy usein 1900-luvun puolivälin maskuliinisuuden ihannepiirteitä kuten uskollisuutta, luotettavuutta nahinoissa, aikaansaavuutta, velvollisuudentuntoisuutta ja alkoholinkäyttöä, kuitenkin ilman holtittomuutta hahmojen käytöksessä.
Filmografia
Fordin filmografia sisältää 170 tuotantoa 1920-luvulta lähtien.