cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Istuva Härkä
Vankilatuomion jälkeen
Yhdysvaltain hallitus lähetti joukon intiaanipoliiseja pidättämään Istuvan Härän. Poliisiupseerit löysivät vanhan johtajan nukkumassa toisesta hirsimajastaan. Kun kersantti Kaljupää ja luutnantti Häränpää saattoivat Istuvaa Härkää odottavien ratsujen luo kerääntyivät päällikön seuraajat vastustamaan pidätystä. Kersantti Punainen Tomahawk käveli Istuvan Härän takana revolveri ampumavalmiina. Syntyneiden erimielisyyksien aikana eräs hunkpapa-sotureista kohotti huovan alla olleen kiväärinsä ja ampui kohti luutnantti Häränpäätä. Tämä yritti kaatuessaan vastata tuleen, mutta harhautunut luoti lävisti Istuvan Härän rinnan. Samaan aikaan Punaisen Tomahawkin kerrotaan ampuneen Istuvaa Härkää takaapäin päähän kuolettavasti. Seuranneessa tulitaistelussa sai surmansa 14 ihmistä, näiden joukossa Istuvan Härän oma poika Variksenjalka ja hänen assiniboine-syntyinen adoptioveljensä Hyppäävä Karhu.
Istuva Härkä muiden silmin
Istuva Härkä oli pidetty mies kansansa keskuudessa. Lapsille hän oli ystävällinen ja antelias, naisille avulias ja nuorille miehille suuri esikuva taistelu- ja metsästystaitojensa vuoksi. Myöhemmässä elämässään kaikki arvostivat hänen johtajan ominaisuuksiaan ja ennustajan lahjojaan. Istuva Härkä on mainittu 176 cm pitkäksi, mutta rotevan ruumiinrakenteensa ja kookkaan leveän päänsä vuoksi hän antoi vaikutelman lyhyemmästä miehestä. Ratsastajana Istuva Härkä oli erinomainen ja notkea. Hän piti hevosista ja omisti näitä suuret määrät. Istuvan Härän suosikkiase oli kilpi, jonka hän oli saanut lahjaksi isältään. Kilpi suojasi häntä lukuisissa taisteluissa vihollista vastaan. Istuvan Härän kävelyä on kuvattu kankeaksi. Taistelussa vuonna 1857 haavoittunut jalkaterä ei koskaan parantunut ennalleen ja tämä vamma sai hänet nilkuttamaan lievästi.
Istuvan Härän taiteellinen puoli
Yleisemmin tunnettujen ominaisuuksiensa lisäksi Istuvalla Härällä oli taiteellinen puoli, sillä hän teki lauluja ja piirsi. Useimmat lauluista oli tarkoitettu uskonnollisiin tarkoituksiin, mutta joukossa oli myös omalle äidille ja sodissa menetetyille ystäville omistettuja laulelmia. Näiden lisäksi Istuvan Härän tuotanto sisälsi lastenlauluja ja eläinkunnalle osoitettuja ylistyksiä. Häneen suhteensa eläinkuntaan oli ainutlaatuinen ja se herätti laajalti ihailua. Istuva Härkä puhui biisonien ja susien kanssa ja hänen väitettiin ymmärtäneen preeriaturpiaalin laulua.
Muista intiaanien sotapäälliköistä poiketen Istuva Härkä piirsi kuvasarjoja itsestään ja sotasaavutuksistaan. Laajimmassa kuvasarjassa oli 22 sotavankeudessa vuonna 1882 tehtyä piirustusta. Niin nämä kuin Istuvan Härän aiemmatkin piirrokset ovat klassisia esimerkkejä tasankojen taiteesta, jossa ihmiset yksilöitiin enemmän vaatteidensa kuin fyysisten ominaisuuksiensa perusteella.
Avioliitot ja perhe
Istuvan Härän ensimmäinen vaimo oli nimeltään Vaaleatukka (Bright Hair). Avioliitto solmittiin vuonna 1851. Hyvin pian Istuva Härkä otti toisen vaimon, jota kutsuttiin Lumeksi (Snow-on-her). Moniavioisuus oli lakotoilla verrattain yleistä, joskin vaimot olivat useimmin sisaruksia. Kahden vaimon talous ei toiminut Istuvan Härän odottamalla tavalla ja naiset riitaantuivat keskenään. Vaimojen toistuvat kiukunpurkaukset ja keskinäinen eripura masensivat Istuvaa Härkää ja ollessaan poissa kotoaan hän pelkäsi Vaaleatukan puolesta. Lumi yritti kaikin keinoin hankkiutua eroon ensimmäisestä vaimosta. Hänen liikkeelle laittamansa juorut saivat kyläläiset kuohuksiin ja ensimmäistä vaimoa alettiin syyttää miehensä pettämisestä. Vaaleatukan onnistuttua todistamaan olevansa yhden miehen nainen, joutui Lumi kyläläisten epäsuosioon valheellisten puheiden levittäjänä.
Vuonna 1857 Vaaleatukka kuoli lapsivuoteeseen. Lumi jatkoi Istuvan Härän vaimona 1860-luvulle, jolloin liitto päättyi eroon. Kolmannesta vaimosta Punaisesta Naisesta (Scarlet Woman) tiedetään vain että hän kuoli 1871. Vuotta myöhemmin Istuva Härkä nai kaksi sisarusta, joiden kanssa hän eli loppuelämänsä.
Istuvalla Härällä oli lapsia kaikkien vaimojensa kanssa. Vain harvat lapsista selviytyivät aikuisikään. Suku säilyi kuitenkin elossa ja asuu nykyään varsin laajana Pine Ridgen ja Standing Rockin reservaateissa.
Lähteet
(Kirjalähteet) (Lehdet)
Kansakunnan olohuone
Kansakunnan olohuone on Jukka Kärkkäisen dokumenttielokuva (2009), joka nimensä mukaisesti kertoo kansalaisten "kaikkeinpyhimmästä". Filmi oli DocPoint-festivaalin yleisösuosikkeja ja pääsi syksyllä 2009 myös teatterilevitykseen, mutta ei saavuttanut teatterilevityksessä suosiota. Elokuva voitti vuoden 2009 Parhaan dokumentin Jussin.
Raisio (yritys)
Raisio Oyj on kansainvälinen yhtiö, joka keskittyy terveelliseen ja vastuullisesti tuotettuun ruokaan ja ainesosiin. Raisio on pörssiyhtiö ja sen osakkeet noteerataan Helsingin pörssissä. Raision päätuotteita ovat elintarvikkeet ja niiden terveysvaikutteiset ainesosat.
Raision tuotevalikoimaan kuuluu muun muassa aamiais-, välipala- ja leivontatuotteita, makaroneja sekä kolesterolia alentavia terveysvaikutteisia elintarvikkeita. Tunnetuimpia elintarvikebrändejä ovat Benecol, Elovena, Härkis, Nalle, Sunnuntai, Torino ja Nordic.
Konsernin jatkuvien toimintojen (ei sisällä myytyjä liiketoimintoja) liikevaihto vuonna 2022 oli noin 221 miljoonaa euroa. Raisio työllistää noin 350 henkilöä, joista noin 80 % työskentelee Suomessa. Tuotantoa on Suomessa Raisiossa, Kauhavalla ja Nokialla. Raision tuotteita viedään noin 40 maahan. Raisio myy kauratuotteita teollisuus- ja leipomoasiakkaille erityisesti Suomessa ja Euroopassa.
Historia
Yhtiö sai alkunsa 1939 Raisioon perustetusta vehnämyllystä (Oy Vehnä Ab). Vuonna 1959 Oy Vehnä Ab:n, Oy Kasviöljy-Växtolje Ab:n (perustettu 1950) ja Margariini Oy:n (perustettu 1956) hallintojen fuusiossa muodostettiin Raision Tehtaat Oy Ab. Raisio Yhtymä -nimi otettiin käyttöön 1997, ja nimen nykyiseen lyhyeen muotoon siirryttiin 2005.
Ensimmäisenä pääjohtajana (vuosina 1939−1961) toimi myös Maalaisliiton taustavaikuttajana aktiivinen vuorineuvos, agrologi Eino Kivivuori. Sittemmin toimitusjohtajina ovat olleet muun muassa varatuomari Veikko Vainio (1965−1973) agronomi Mauri Karvetti (1973−1985) ja varatuomari Esa Halonen (1985−1995), jotka kaikki saivat aikanaan vuorineuvoksen arvonimen. Kivivuoren ja Vainion välissä toimitusjohtajana toimi Veikko Reinikainen. Matti Rihko oli toimitusjohtajana vuodesta 2006 tammikuuhun 2017. Raision väliaikaisena toimitusjohtajana toimi Jarmo Puputti tammikuusta lokakuuhun 2017.
Raisioon rakennetaan elintarviketeollisuutta
1930-luvulle saakka Suomessa käytetty vehnä oli ollut laajalti tuontitavaraa. Vehnänviljelyn kannalta hyvien kesien ja suotuisan maatalouspolitiikan johdosta vehnää alettiin tuolloin viljellä myös Suomessa, etenkin maan lounaisosissa. Vehnän markkinointi oli kuitenkin ongelmallista, sillä sen viljely oli vielä vähäistä muihin viljoihin verrattuna, ja suuret kauppamyllyt sijaitsivat kaukana Lounais-Suomen viljelyalueilta. Vehnän myynti oli vaikeaa ja rahtikustannukset korkeat, koska tullijärjestelmän ansiosta tuontiviljaa, etenkin tuontivehnää, suosittiin kauppamyllyissä kotimaisen leipäviljan sijasta.
Muiden muassa Varsinais-Suomen Maataloustuottajain Liiton sihteeri Eino Kivivuori oli tärkeässä asemassa, kun tuottajakokous vuonna 1938 johti 3. helmikuuta 1939 Oy Vehnä Ab:n perustamiseen. Oy Venhä Ab oli mylly-yhtiö, jonka tarkoitus oli jauhaa osakkaidensa viljat ja markkinoida tuotettu jauho. Yhtiön perustamisen eteen työtä tehnyt Kivivuori valittiin yhtiön toimitusjohtajaksi. Yhtiön mylly oli tarkoitus rakentaa Turkuun, mutta sopivan tontin puute johti sen rakentamiseen Raisioon rautatieyhteyden varrelle.
Talvi- ja jatkosota viivästyttivät Raision-myllyn rakentamista. Suomi menetti Neuvostoliitolle myllykapasiteettiaan, jolloin tarve uudelle myllylaitokselle kasvoi. Mylly käynnistettiin ja tuotanto alkoi alkuvuodesta 1942. Tuotannon alkutaipaleella viljatuotteita säännösteltiin tiukasti, ja kansanhuoltoministeriö hoiti tuotteiden jakelun. Sodan loputtua myllylaitosta laajennettiin hankkimalla uusia kuivureita ja siiloja sekä tehokkaampia myllykoneita. Tuotantoa myös laajennettiin uusiin tuotteisiin. Mallastuksen aloittamiseen tarvittu koneisto kerättiin kasaan ja koottiin omin toimin Suomen metalliteollisuuden Neuvostoliitolle luovuttamien sotakorvausten sekalaisista ylijäämäosista. Ensimmäiset olutmaltaat Raisiolta valmistuivat vuonna 1950. Rehuseoksia alettiin valmistaa myllyn sivutuotteista vuonna 1948. Lisäksi alettiin jalostaa riisiä.
Raision Tehtaat
thumb|240px|Raision Tehtaat Raisionkaarelta nähtynä. Vuonna 1950 Oy Vehnä Ab:n laitoksen viereen perustettiin kasviöljytehdas Oy Kasviöljy-Växtolje Ab, joka vankisti merkittävästi rypsinviljelyn asemaa Suomessa. Jalostettu rypsiöljy ei tuolloin ollut kovin tunnettu aine margariiniteollisuudessa. Kun yksityiset vähittäiskauppiaat halusivat rakentaa oman tehtaan, ja kasviöljymargariinin markkinointiin haluttiin kehittää omaa jatkojalostusta, päätettiin Oy Kasviöljy-Växtolje Ab:n hallintoneuvoston kokouksessa alkuvuonna 1956 perustaa Raisioon rakennettavaa margariinitehdasta hallinnoimaan Margariini Oy. Perustamiskokouksen puheenjohtajana toimi myöhemmin samana vuonna presidentiksi valittu Urho Kekkonen.
Margariinitehdasta perustamassa olivat mukana Oy Kasviöljy-Växtolje Ab, leipomoteollisuus ja yksittäiskauppiaat. Kivivuori toimi kaikkien kolmen yhtiön toimitusjohtajana. Yhtiöt tekivät yhteistyötä, ja vuonna 1959 Oy Vehnä Ab:tä, Oy Kasviöljy-Växtolje Ab:tä ja Margariini Oy:tä varten muodostettiin yhteinen hallinnointiyhtiö, Raision Tehtaat Oy Ab. Kivivuori valittiin hallinnointiyhtiön pääjohtajaksi.
Margariini ja Raisio vastatuulessa 1960-luvulla
Vuonna 1960 valmistui Raision Tehtaiden ensimmäinen varsinainen rehutehdas, joka tehosti yhtiön rehunvalmistusta huomattavasti. Vuonna 1961 yhtiö perusti Vihantiin ruokaperunateollisuutta varten tehtaan.
Raisio koki vastoinkäymisiä, kun yritys laajentua keksitehtaalla Hangossa epäonnistui, ja 1960-luvulla margariininkäyttö väheni Suomessa vuosiksi sen valmistuksen saaman negatiivisen julkisuuden myötä. Puhuttiin margariiniskandaalista: margariinitehtaat olivat käyttäneet valmistuksessa ihmisille kelpaamattomia rasvoja, ja Raision sekä Paasivaara-yhtymän johtohenkilöitä tuomittiin maksamaan sakkoja. Raision hallinto, joka välillä oli paheksunut omapäistä pääjohtaja Kivivuorta, menetti luottamuksensa tähän, ja Kivivuori erosi tehtävästään vuonna 1961.
Osin margariiniongelmien ja osin Kivivuorta seuranneen uuden toimitusjohtajan, Veikko Reinikaisen, toimien johdosta Raisio ajautui sekavaan tilaan. Vuosina 1965–1973 yhtiön toimitusjohtajana toimi Veikko Vainio. Hän muutti yhtiön organisaatiota ja johti sitä sen elintarviketeollisuuden muutosvaiheessa. Yritysjärjestelyjä tehtiin muun muassa Keskon ja Vaasan Höyrymylly Oy:n kanssa. Yhtiö laajentui myös kalanjalostukseen, ja elintarvikkeisiin luotiin uusia tuotemerkkejä, kuten Sunnuntai-jauhot. Vainion johtamiskaudella Raision reaalinen liikevaihto kasvoi 65 prosentilla, ja Vainiolle myönnettiin vuonna 1970 vuorineuvoksen arvonimi. Vainio siirtyi Metsäliiton johtoon, ja uudeksi toimitusjohtajaksi asettui vuoteen 1985 asti Mauri Karvetti.
Vuonna 1968 yhtiö aloitti Ruotsin-toimituksillaan maltaiden viennin ulkomaille.
Vuonna 1987 Oy Vehnä Ab ja Oy Kasviöljy-Växtolje Ab fuusioitiin Raision Tehtaat Oy Ab:ksi.
1990–2005 – Raisio Yhtymä Oyj
Margariiniyhtiö Margariini Oy fuusioitiin emoyhtiö Raision Tehtaisiin vuonna 1995. Syksyllä 1997 yhtiö vaihtoi nimensä Raision Tehtaista Raisio Yhtymä Oyj:ksi.
Raisiossa oli päätetty keskittyä elintarvikkeisiin ja rehuihin, ja tammikuussa 2004 yhtiö päätti myydä paperikemikaaleja valmistaneen yksikkönsä. Saman vuoden keväällä yhtiö myi Raisio Chemicalsin sveitsiläiselle Ciba Specialty Chemicalsille 475 miljoonalla eurolla. Kauppa teki Raisiosta käytännössä velattoman. Raisio Chemicals työllisti myyntihetkellä 1 150 työntekijää, joista 350 työskenteli Suomessa viidellä eri paikkakunnalla.
Raisio Oyj (2005–)
Keväällä 2005 yhtiö lyhensi nimensä muotoon Raisio Oyj.
Viljapohjaisiin tuotteisiin keskittynyt Raisio myi syksyllä 2009 margariiniliiketoimintansa 80 miljoonalla eurolla yhdysvaltalaiselle Bungelle. Kauppaan kuuluivat yhtiön margariinitehtaat Raisiossa ja Puolassa ja tuotemerkkejä, kuten Keiju-margariini. Raisio jatkoi myytyjen tuotemerkkien jakelijana Suomessa, Ruotsissa ja Virossa, ja Benecol-omaisuus pysyi Raision hallussa.
Kertyneitä varojaan yhtiö käytti yritysostoihin: se osti brittiläiset Glistenin vuonna 2010 ja Big Bearin vuonna 2011. Big Bear -kaupan velaton kauppahinta oli 95 miljoonaa euroa. Kauppojen myötä Britanniasta muodostui Raision elintarvikkeiden suurin markkina-alue. Vuonna 2012 Raision käytti 20,5 miljoonaa euroa tšekkiläisen makeisyhtiö Candy Plusin ostoon.
Vuonna 2014 Raisio osti Johnson & Johnsonilta Benecol-liiketoiminnan Britanniassa, Irlannissa ja Belgiassa.
Heinäkuussa 2016 Raisio myi Ison-Britannian välipalapatukkaliiketoimintansa Halo Foodsin (Newportin ja Swindonin tehtaat sekä Dormen-brändin) alankomaalaiselle Nimbusille ja keskittyi omiin brändituotteisiinsa.
Joulukuussa 2017 Raisio myi makeisliiketoimintansa Valeo Foodsille. Kauppaan sisältyi kuusi tehdasta Britanniassa ja Tšekissä, jotka työllistivät noin tuhat ihmistä. Makeismerkkejä olivat Poppets, Fox’s, XXX, Just ja Pedro.
Marraskuussa 2018 Raisio myi naudanrehuliiketoimintansa Lantmännen Agro Oy:lle. Kauppaan sisältyi kaksi rehutehdasta, Ylivieskassa ja Kouvolassa.
Raision strategian mukaan yhtiö keskittyy terveelliseen ruokaan. Keväällä 2021 Raisio osti norjalaiselta Kavlilta Härkis- ja Beanit-tuotteita valmistavan Verso Foodin. Raision strategia 2022–2025 rakentuu kolmelle painopistealueelle: Benecol-tuotteisiin ja kasvistanoliesteriratkaisuihin, kaurapohjaisiin kuluttajatuotteisiin ja kauraan teollisuuden raaka-aineena sekä kasvipohjaiseen ruokaan.
Osake
Raisio Oyj:n vaihto-osakkeet noteerataan Helsingin pörssissä keskisuurten yhtiöiden luokassa toimialana päivittäistavarat, ja kantaosakkeet pre-listalla. Rekisteröityjä osakkeenomistajia on yhteensä 37 027 (31.3.2019).
Suurinta valtaa yhtiössä käyttää Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto (MTK), jonka omistus on 2,38 % osakkeista ja 9,82 % äänistä.
Keltasorakki
Keltasorakki (Conophytum bilobum) on päivikkikasvien (Aizoaceae) heimoon, sorakkien (Conophytum) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on varsin muunteleva laji, jonka eri alueilla esiintyvät muodot luokitellaan toisinaan erillisiksi alalajeiksi. Keltasorakki on sorakkien suvun Biloba-Ryhmän tyyppilaji.
Keltasorakki on tanakkarakenteinen mehikasvi, joka on jakautunut kahdeksi meheväksi liuskaksi. Liuskojen kärjissä on häivähdys punaista tai purppuraa. Liuskoista kasvavat kukat ovat näyttäviä ja niiden väri vaihtelee keltaisesta oranssiin.
Keltasorakkia kasvaa luonnossa laajoilla alueilla Etelä-Afrikan Pohjois-Kapin provinssissa.
Mun aika mennä on
Mun aika mennä on on vuoden 1994 tangokuninkaan Sauli Lehtosen albumi, joka julkaistiin vuonna 1996 hänen kuolemansa jälkeen. Se oli Lehtosen toinen oma albumi. Albumi sisältää 18 kappaletta, joista moni – kuten ”Hopeinen kuu” – on tunnettu iskelmäkappale.
Design19
Design19 on vuonna 1999 perustettu vaasalainen metallimusiikkia soittava yhtye, joka on uransa aikana ehtinyt julkaista yhden levyn.
Suzemka
Suzemka on kaupunkityyppinen taajama ja samannimisen piirin hallintokeskus Venäjän Brjanskin alueella, 134 kilometriä Brjanskista etelään. Taajamassa on rautatieasema, joka sijaitsee Brjanskista etelään Ukrainan Sumyn alueen Hutor-Mihailovskiin (Ху́тор-Миха́йловский) vievän radan varrella. Aseman kautta kulkee esimerkiksi vilkas Moskovan ja Kiovan välinen junaliikenne. Vuonna 2010 tässä kaupunkikunnan muodostamassa taajamassa asui 9 125 ja koko Suzemkan piirissä 16 654 henkeä.
Taajamassa on toiminut juustola ja metsäalankombinaatti.
Asukasluvun kehitys
Oheinen taulukko kuvaa kaupunkimaisen taajaman väkiluvun kehitystä.
Luettelo enduron maailmanmestareista
Tämä on luettelo enduron maailmanmestareista. Enduron maailmanmestaruussarjaa on ajettu vuodesta 1990 lähtien. Vuonna 1994 lopetettiin sekä 80- että enintään 500-kuutioisten MM-sarjat. Samana vuonna 250 cc muutettiin 175 cc:ksi. 1996 350 cc muutettiin 400 cc:ksi. 1998 250 cc palasi mukaan luokaksi MM-sarjaan.
Autiotalon aarteet
Autiotalon aarteet on vuonna 2017 julkaistu Dingon kokoelma-albumi.
Kyösti Toivonen
Kyösti Tapio Toivonen (s. 25. syyskuuta 1937 Jääski) on suomalainen Messilän kartanon entinen omistaja, kansanedustaja ja europarlamentaarikko Hollolasta. Hänet valittiin europarlamentaarikoksi 1995 eduskunnan päätöksellä, ja hän on toistaiseksi ainut eurokansanedustaja Päijät-Hämeestä. Toivonen on toiminut Hollolan kunnanvaltuustossa vuosina 1989–1995 sekä kunnanhallituksessa vuosina 1989–1991.
Ennen Euroopan parlamenttiin siirtymistä Toivonen toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuodesta 1991.
FaZe Clan
FaZe Clan on yhdysvaltalainen e-urheiluorganisaatio, joka perustettiin vuonna 2010. Call of Duty- aiheisista YouTube-videoista aloittanut klaani on laajentunut vuosien saatossa maailmanlaajuiseksi e-urheiluorganisaatioksi. FaZen oma YouTube-kanava on koko palvelun tilatuin e-urheilujoukkueen pelikanava yli kuudella miljoonalla tilaajalla ja he ovat lisäksi sosiaalisen median kannattajamäärällä mitattuna maailman suurin e-urheiluorganisaatio.
Historia
Organisaatio sai alkunsa vuonna 2010, kun Call of Duty: Modern Warfare 2 -peliä pelanneet FaZe Housecat, FaZe ClipZ ja FaZe Resistance päättivät perustaa yhteisen klaanin, jonka nimeksi tuli FaZe Clan. Klaani latasi alun perin YouTube-videopalveluun pelihetkiensä kohokohtia, jotka keräsivät paljon suosiota. Vuonna 2012 Call of Duty: Black Ops II -pelin myötä klaanin suosio nousi erittäin suureksi, ja sen johdosta klaani halusi laajentaa toimintansa kohti kilpapelaamista. Uusi aikakausi alkoi, kun vuonna 2016 organisaatio päätti laajentaa toimintansa ostamalla itsellensä CS:GO- ja myöhemmin saman vuoden kesällä Overwatch-joukkueen. Nykyään organisaatiolla on joukkueet peleissä: Fortnite, Counter-Strike: Global Offensive, Call of Duty, Tom Clancy's Rainbow Six Siege, PlayerUnknown's Battlegrounds ja FIFA.
Juridiset ongelmat
FaZe-jäsen Turner 'Tfue' Tenney jätti toukokuussa 2019 kanteen FaZelle, väittäen, että ryhmä oli riistänyt häneltä liiketoimintamahdollisuuksia, he eivät olleet maksanut hänelle osuutta sponsorointirahoista, ja tämän lisäksi vei jopa 80 prosenttia hänen tuloistaan. Tenney väitti myös, että jotkut jäsenet olivat kannustaneet häntä uhkapelaamaan ja juomaan kun hän oli alaikäinen. FaZe kuitenkin julkaisi väitteen kieltävän lausunnon ja totesi, etteivät he ole keränneet rahaa Tenneyn turnausvoittojen tai sosiaalisen median tulojen perusteella.
FIFA
Striimaaja
Vuoden 1988 kesäolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1988 kesäolympialaisissa oli ohjelmassa 237 kilpailutapahtumaa. Mitalitaulukon ensimmäinen oli Neuvostoliitto.
Nine Old Men
Nine Old Men tai The Nine Old Men voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Micro Cabin
Micro Cabin Corporation oli japanilainen tietokoneohjelmien ja videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna 1981. Tytäryhtiö Micro Cabin Entertainment sai vuonna 2002 uudeksi nimekseen Neuron Image ja se liitettiin vuonna 2008 emoyhtiöön. Vuonna 2008 yrityksen osti AQ Interactive. Vuonna 2011 siitä tuli Fields Corporationin tytäryhtiö.
Tätä nykyä Micro Cabinin tuotanto keskittyy lähinnä Windowsin työkaluihin, pachinko-pelikoneiden ohjelmistoihin sekä strategiapeleihin. Yrityksen maineikkaimpiin peleihin kuuluu Xak -pelisarja sekä Gainaxin Princess Maker -sarjan käännökset. Yhtiö on Koein kanssa kehittänyt pelin Naval Ops: Warship Gunner.
Toimintansa alkuvaiheilla Micro Cabin laati pienimuotoisia pelejä (kuten Pico Pico) sekä tekstiseikkailuja mangasarjoista What's Michael? ja Maison Ikkoku. Vuonna 1989 MicroCabin julkaisi Xak-roolipelin, jonka saama suosio oli yhtiön senhetkisistä peleistä huomattavin. RPG-pelejä Micro Cabin kehitti aktiivisimmin 1980- ja 1990-luvulla. Yhtiöllä oli eräässä vaiheessa tapana painaa tuotteidensa kanteen tunnuslause "Me luomme seikkailuhenkeä".
Julkaistuja pelejä
Muiden studioiden kehittämien pelien julkaisut:
Poropetra
Poropetra oli suomalainen etnorockia soittanut yhtye. Poropetra sekoitti yhteen suomalais-ugrilaisia kansanmusiikkiperinteitä, maailmanmusiikkia ja raskaamman rockin vaikutteita.
Historia
Poropetra sai alkunsa syksyllä 2002. Yhtyeen perustaja, Juha Jyrkäs, halusi yhdistää kantelemusiikin, runonlaulun sekä itämerensuomalaisen kansanperinnemusiikin raskaamman musiikin riffeihin. Myöhemmin yhtye laajensi vaikutteita maailmanmusiikinkin suuntaan.
Poropetra on vanhaa suomea ja tarkoittaa Hiiden hirveä. Yhtyeen yhtenä ominaisena tunnusmerkkinä olivat nelipolvitrokeemittaan nojaavat suomenkieliset sanoitukset.
Vuonna 2004 yhtye nauhoitti ensimmäisen Poropetra-demonsa. Tuolloin kokoonpanossa olivat Jyrkkään lisäksi Kuuraparta ja Hittavainen (Korpiklaani), joista viimeksi mainittu toimi myös äänittäjänä ja tuottajana.
Uusien kappaleiden synnyttyä äänimaailma muuttui vuoden 2005 aikana raskaammaksi ja monipuolisemmaksi. Tuolloin Juha Jyrkäs kokeili ensimmäistä kertaa särötettyä kanteletta. Rumpali Aapo Hopeakoski sekä naislaulajat Nancy ja Elsa Pardonen liittyivät yhtyeeseen. Samana vuonna mukana oli hetken aikaa kitaristi Susanna Mast.
Ensialbumi Sinihirwi julkaistiin 18.7.2007. Tämän jälkeen kitaristi Markus Ylikoski liittyi kokoonpanoon. Kappaleet menivät entistä kitaravetoisempaan ja metallisempaan suuntaan. Miehistönvaihdokset jatkuivat, kun rumpali Aapo Hopeakoski ja kanneltaja Kuuraparta jättivät yhtyeen. Yhtye löysi Lari Hammarbergistä (Auringon Hauta) itselleen uuden rumpalin ja vakibasistiksi värvättiin Leo Herranen. Kesän 2009 alussa rumpali Lari Hammarberg erotettiin bändistä motivaation puutteen vuoksi.
Poropetra lopetti toimintansa heinäkuussa 2015.
Luettelo 1980-luvun miehitetyistä avaruuslennoista
Tämä on luettelo 1980-luvun miehitetyistä avaruuslennoista.
Tomáš Chlubna
Tomáš Chlubna (s. 6. marraskuuta 1972 Jihlava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitahyökkääjä.
Chlubna edusti 21-vuotisella urallaan yhteensä 18 eri joukkuetta. SM-liigassa hän pelasi 2000–2002 kaksi kautta JYPissä ja kaudella 2004–2005 18 ottelua Tapparassa.
Tuula Sakaranaho
Tuula Helena Sakaranaho (s. 13. huhtikuuta 1955, Oulu) on suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston uskontotieteen professori emerita, joka jäi eläkkeelle professorin virastaan vuonna 2021. Hänen erikoisalaansa on islamin tutkimus.
Sakaranaho opiskeli Helsingin yliopistossa, jossa hän opiskeli aluksi teologisessa tiedekunnassa, mutta siirtyi sitten humanistiseen tiedekuntaan. Siellä hän suoritti niin perusopinnot (HuK 1983, FK 1983) kuin jatkotutkintonsa uskontotiede pääaineenaan (FL 1994, FT 1998). Ennen jatko-opintojaan perusopintojaan hän pätevöityi myös uskonnonopettajaksi. Väitöskirjatyössään hän tarkasteli turkkilaisten naisten elämää. Hänelle myönnettiin uskontotieteen dosentin pätevyys toukokuussa 1999 (Helsingin yliopisto). Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Sakaranaho on ollut vuodesta 2014.
Henri Milne-Edwards
Henri Milne-Edwards, myös kirjoitusasussa Henri Milne Edwards   (23. lokakuuta 1800 Brugge – 29. heinäkuuta 1885 Pariisi) oli ranskalainen eläintieteilijä ja lääkäri.
B-Bomb
Lee Min-Hyuk (, s. 14. joulukuuta 1990 Soul Etelä-Korea), paremmin tunnettuna artistinimellä B-Bomb, on eteläkorealainen laulaja, jonka levy-yhtiö on Seven Seasons. Hän on solisti ja tanssija Block B-yhtyeessä. Hän on myös jäsen Block B:n sub-unitissa, Bastarzissa P.O:n ja U-Kwonin kanssa.
Henri Milne-Edwards
Henri Milne-Edwards syntyi rikkaan jamaikalaisen plantaasinomistajan William Edwardsin 29. lapsena, tämän toisesta avioliitosta. Napoleonin joukkojen pidätettyä brittiläisiä maanmiehiään auttaneen isän Henri varttui Pariisissa velipuolensa William Edwardsin suojissa. Napoleonin kukistuttua isä vapautettiin ja koko perhe siirtyi Pariisiin.
B-Bomb
Hänen artistinimi "B-Bomb" tarkoittaa harvinaista, uniikkia ja merkillistä. Hänen erikoisuutensa tanssissa ovat pop ja hip hop.
Henri Milne-Edwards
Henri Milne-Edwards opiskeli ensin lääketiedettä, valmistui tohtoriksi 1823, ja julkaisikin monia ulkomaillakin käytettyjä teoksia alalta.
B-Bomb
Biografia
Lee Min-hyuk syntyi Soulissa, Etelä-Koreassa. Hän valmistui Dongil lukiosta, ja opiskeli Induk yliopistossa lähetystoimintoa.
Henri Milne-Edwards
Vuonna 1832 Milne-Edwardsista tuli hygienian ja luonnonhistorian professori Collège central des arts et manufactures -oppilaitokseen. Vuonna 1841, Audouinin kuoltua hän sai entomologian oppituolin Pariisin luonnontieteellisessä museossa Muséum national d'histoire naturellessa, ja 1862 mammalogian eli nisäkästieteen professuurin samassa museossa. Hän toimi myös Sorbonnen yliopiston professorina.
B-Bomb
Biografia
Hän myös osallistui "Battle of Shinhwa" TV-ohjelmaan. Hänet oli ennen koulutettu olemaan yksi Infiniten jäsenistä.
Henri Milne-Edwards
Useimmat Milne-Edwardsin töistä julkaistiin Annales des sciences naturelles -aikakauskirjassa, jonka eläintieteellisen osan päätoimittaja hän itse oli. Muista teoksista mainittakoon karsinologian (äyriäistieteen) perusteoksena pitkään säilynyt Histoire naturelle des crustacés (1837–1841), Histoire naturelle des coralliaires (1858–1860) sekä ehkä tärkeimpänä vertailevaa fysiologiaa ja anatomiaa käsittelevät Leçons sur la physiologie et l'anatomie comparée de l'homme et des animaux (14 nidettä, 1857–1881).
B-Bomb
Ura
B-Bomb debytoi Block B:n kanssa 11. huhtikuuta 2011. Neljä vuotta myöhemmin ilmoitettiin, että B-Bomb osallistuisi Block B:n ensimmäiseen sub-unittiin, Bastarziin jäsenien P.O:n ja U-Kwonin kanssa. Ryhmän ensimmäinen albumi julkaistiin 13. huhtikuuta 2015, ja toinen albumi 31. lokakuuta 2016. Siinä välissä B-Bomb ja U-Kwon nauhoittivat biisin "Bingle Bingle" Block B albumiin Blooming Period, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2016.
Henri Milne-Edwards
Eläintieteellisistä ansioistaan Milne-Edwardsille myönnettiin Royal Societyn Copley-mitali.
B-Bomb
Ura
20. syyskuuta 2017, Block B Project-1 julkaistiin Japanissa. Albumissa oli viisi Block B jäsentä ja heidän biisejään useiden eri Japanilaisten artistien kanssa. B-Bombin biisi tässä albumissa oli "Paradise" ft. KEN THE 390.
17. lokakuuta 2017, Seven Seasons ilmoitti, että Block B julkaisisi heidän kuudennen mini-albumin 7. marraskuuta. Albumi, nimeltä Montage sisälsi biisin "Give & Take", jonka B-Bomb lauloi ja sävelsi itse.
Rautarouva (elokuva)
Rautarouva (The Iron Lady) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Phyllida Lloydin ohjaama elämäkertaelokuva Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeristä Margaret Thatcheristä. Elokuvassa Thatcheriä näyttelee Meryl Streep.
Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 27. tammikuuta 2012.
Streep palkittiin elokuvasta parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella ja Baftalla. Elokuva palkittiin myös parhaan maskeerauksen Oscarilla.
Vastaanotto
Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton elokuvakriitikoilta, mutta Meryl Streepin roolisuoritus sai paljon kehuja. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 51 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 5.7/10. Keräys perustuu 209 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 54 pistettä 100:sta.
Helsingin Sanomien arvostelussa kirjoitetaan "Keskinkertaisuudelta elokuvan pelastaa – ja kuinka pelastaakaan – Meryl Streep. Hän ilmentää häikäisevästi, pienin elein, hahmonsa taistelunhalua, vallantäyteisyyttä ja charmia. Juuri Streepille kuuluvat elokuvan tähdet. Niin tarkkaa työtä kuin hän Rautarouvassa tekeekin, katsoja ei koskaan tunne seuraavansa näyttelijäntyön oppituntia. Streep on Thatcher, alkaen tuntua aidommalta kuin rouva itse." Ilta-Sanomien Tarmo Poussu kirjoittaa arvostelussaan "Ilman Streepin monumentaalista roolityötä Rautarouva olisi keskinkertaisen tv-elokuvan tasoa. Hänen ansiostaan sen katsoo kevyesti ja jopa ihastuksesta huokaillen."
Jätkäsaari
Jätkäsaari on Länsisataman kaupunginosaan kuuluva osa-alue Helsingin eteläisessä kantakaupungissa. Se käsittää alueen, joka alun perin muodostui Jätkäsaari-nimisestä saaresta sekä kahdesta muusta saaresta (Hietasaari, ja Saukko, Uttern), yhdestä luodosta (Saukonkari tai -paasi, Utterhällan) ja niiden välisistä vesialueista, jotka on sittemmin täytetty. Nykyään Jätkäsaaren erottaa mantereesta 1990-luvulla kaivettu Ruoholahdenkanava.
Jätkäsaaressa on vilkas matkustajasatama Länsisatama, josta on säännölliset laivayhteydet Tallinnaan ja Pietariin. Aikaisemmin Jätkäsaari oli konttisatama- ja teollisuusaluetta, mutta vuodesta 2010 lähtien alueelle on rakennettu uutta, pääosin asumiskäyttöön tarkoitettua kaupunginosaa. Jätkäsaarta on valmisteltu rakentamista varten ruoppaamalla rantoja ennen meritäyttöjen tekemistä ja puhdistamalla pilaantuneita maita. Voimakkaasti rakentuvalla osa-alueella arvioidaan olevan vuoteen 2030 mennessä 21 000 asukasta ja 6 000 työpaikkaa.
Nimen taustaa
Paikan nimi on esiintynyt vanhoissa asiakirjoissa muodoissa Busholmen (1696), Busholm (1750) ja Buus Holmen (1777).
Alueen suomenkielinen nimi on käännetty ruotsista. Tuolloin kuviteltiin nimen osan bus viittaavaan satamajätkiin (hamnbuse). Myöhemmin se on yhdistetty kauppalaivaa tarkoittavaan muinaisruotsin sanaan buza. Jälkimmäiseen merkitykseen on yhdistetty myös esimerkiksi Tammisaaren Hästö-Busö. On muitakin ehdotuksia: bus on nimittäin ruotsin paikallisissa murteissa tarkoittanut mörköä. Mörkösaareksi Jätkäsaari oli merkitty joihinkin karttoihin ainakin vuonna 1912. Toisissa selityksissä etsitään alkulähdettä sanoista buts (kumpare) tai bu/bo (karja). Todennäköistä on kuitenkin, että bus liittyy jotenkin vanhaan satamapaikkaan. Saaren suomenkieliseksi nimeksi vahvistettiin vuonna 1909 Busholma ja vuonna 1928 nykyinen nimi.
Asutushistoria
pienoiskuva|vasen|Asutusta saaressa vuonna 1913. Saaren asutushistoria alkaa 1800-luvun lopulta. Vuonna 1865 Jätkäsaaressa oli kirjoilla vain parikymmentä vakituista asukasta pienissä mökeissään. Pysyvästi saaressa asui ammattikalastajia, ja se toimi myös herrasväen huvilakaupunkina ja helsinkiläisten virkistysalueena. Kesäisin siellä uitiin ja talvella laskettiin mäkeä. Alue oli tuolloin vielä varsin metsäinen.
Rahtisatamana
pienoiskuva|Sataman rakennustöitä vuonna 1913. Länsisatama päätettiin rakentaa Jätkäsaareen vuonna 1911, mutta silti vielä 1916 kaupunki rakensi sinne uimalan, joka tosin jouduttiin purkamaan jo kolme vuotta myöhemmin. Sataman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1913, ja saari yhdistettiin mantereeseen leveällä sillalla, jonka keskellä kulki myös rautatie. Päärautatieasemalta Katajanokalle vuonna 1894 valmistuneen Helsingin satamaradan uusi haara Jätkäsaareen valmistui vuonna 1916. Satamaan valmistui pitkä laituri. Viereiset Hietasaari ja Saukko sulautettiin tasoittamalla ja täyttämällä Jätkäsaaren satama-alueeseen. Yhtenäisen alueen nimitys Jätkäsaareksi vakiintui vuonna 1928. pienoiskuva|Ilmakuva Jätkäsaaren satama-alueesta vuonna 2005. Liikenteellisesti satama oli Helsingin suurin 1960-luvulta lähtien, ja laajentaminen jatkui 1970-luvulla. Aluetta laajennettiin edelleen merialueita täyttämällä, ja kun myös osa Jätkäsaaren pohjoispuolella sijainneesta lahdesta täytettiin, Jätkäsaari muuttui suureksi niemeksi. Seuraavina vuosikymmeninä Länsisataman liikenne kasvoi äärirajoilleen. Juna- ja kuorma-autokuljetukset satamaan ja satamasta pois alkoivat käydä ylivoimaisiksi keskustan liikennejärjestelyiden näkökulmasta. Lähes satavuotias satama muutti lopulta kapasiteetiltaan suurempaan Vuosaaren satamaan marraskuussa 2008, ja vain Viroon (lähinnä Tallinnaan) suuntautuva henkilöliikenne jäi Länsiterminaaliin. Entisen valtavan konttisataman tilalle ryhdyttiin rakentamaan uutta asuinaluetta. Viimeisetkin ratakiskot purettiin keväällä 2009.
Jätkäsaari asuinalueeksi
pienoiskuva|vasen|Uusia asuinrakennuksia kesällä 2022. pienoiskuva|vasen|Asuintalo Juutinraumankadulla pienoiskuva|[[Clarion Hotel Helsinki avattiin lokakuussa 2016.]] Koko Jätkäsaaren alue on laajuudeltaan yli 100 hehtaaria. Laivapojankujan pohjoispuolinen osa saaresta rakennettiin asuntoalueeksi jo 1990-luvulla osana Ruoholahden rakennusprojektia, ja samalla rakennettiin myös Ruoholahdenkanava, joka erotti alueen jälleen saareksi. Satamalaitoksen entiseen huolto- ja toimistorakennukseen nykyisessä Selkämerenpuistossa valmistui Ruoholahden nuorisotalo vuonna 1998. Suurin osa Jätkäsaaresta jäi kuitenkin vielä sataman käyttöön.
Sataman vanha Huutokonttori muutettiin pelastusasemaksi, ja se toimii myös Jätkäsaaren infokeskuksena ja kirjastona. Länsisataman viereen valmistui muun muassa Verkkokauppa.comin uusi megamyymälä sekä Tallink Siljan pääkonttori. Lokakuussa 2016 avattiin 16-kerroksinen Clarion Hotel Helsinki.
Alueen rakentaminen jatkuu 2020-luvun loppuun saakka. Entiseen tavarasataman varastoon, Bunkkeriin, on tarkoitus rakentaa noin 300 asuntoa sekä uimahalli ja liikuntatiloja. Vuonna 2019 Jätkäsaareen alettiin suunnitella pysäköintitaloa, urheilukeskusta ja 24-kerroksista Royal Center -hotellitornia, joiden rakentaminen alkoi vuoden 2020 alussa. Alueelle rakennettiin myös Kvarteret Victoria -niminen ruotsinkielinen kortteli.
Konserttilavana
Pop-laulaja Madonna esiintyi Jätkäsaaren aukealla kentällä 6. elokuuta 2009 osana Sticky & Sweet -kiertuettaan. Konserttiin myytiin 85 000 pääsylippua, joten se oli suurin Pohjoismaissa koskaan järjestetty maksullinen konsertti.
Joukkoliikenne
Jätkäsaaressa on raitiolinjojen 7, 8 ja 9 päätepysäkit. Aikaisemmin Salmisaareen päättyneen linjan 8 jatke Crusellinsillan kautta Jätkäsaaren Saukonpaateen otettiin käyttöön vuoden 2012 alussa ja linjan 9 jatke keskustasta Länsiterminaaliin saman vuoden elokuussa. Linjan 9 päätepysäkki siirtyi elokuussa 2017 Välimerenkadun kiskojen valmistuttua Saukonpaateen, mutta toukokuussa 2021 uuden Atlantinsillan valmistuttua linjaa jatkettiin Atlantinkatua pitkin Länsiterminaalille.
Jätkäsaaren pohjoispuolella kanavan takana on Ruoholahden metroasema.
Taksiasema on Länsiterminaalilla. Alueelle tulee takseja myös Ruoholahden metroasemalta ja Seaside-hotellilta.
Posti ja postinumerot
Jätkäsaaressa on postitoimisto avoinna 24/7 Verkkokauppa.comin talossa. Se palvelee postinumeroita 00180 ja 00220 Helsinki. Raja kulkee Välimerenkadulla siten, että sen luoteispuoli, parittomat numerot, kuuluvat 00180:een ja loput kuuluvat 00220:een.
OP (finanssiryhmä)
OP-ryhmä on Suomen suurin finanssikonserni, liikevaihdoltaan se on Suomen 20 suurimman yrityksen joukossa.
Vuonna 2022 OP-ryhmällä oli noin 2,1 miljoonaa asiakasomistajaa. Pankkiasiakkaita sillä oli 3,6 miljoonaa, vahinkovakuutusasiakkaita 1,7 miljoonaa ja henkivakuutusasiakkaita 0,4 miljoonaa. Ryhmän palveluksessa oli noin 13 000 henkilöä. Sen tase vuoden 2022 lopussa oli 175,5 miljardia euroa. Ryhmällä oli yhteensä noin 300 toimipaikkaa.
Historia
OP-ryhmän historia ulottuu vuoteen 1891, jolloin perustettiin Palovakuutus-Osakeyhtiö Pohjola. Yhtiö liittyi Helsingin arvopaperipörssiin vuonna 1912.
1903–1999
Osuuskassojen Keskuslainarahasto Osakeyhtiö (OKO) perustettiin toukokuussa 1902. Toiminta saatiin käyntiin isolla valtionlainalla, jota OKO lainasi eteenpäin osuuskassajäsenilleen. Perustajia oli yhteensä 1360, joista maanviljelijöitä ja virkamiehiä oli kumpiakin 45 prosenttia, loput 10 prosenttia olivat kauppiaita ja tehtailijoita.
Vuodesta 1915 lähtien OKO sai myöntää lainoja myös osuustoiminnallisille liikkeille, myöhemmin myös kunnat ja seurakunnat saattoivat saada lainaa. 1920-luvulla osuuskassat saivat ottaa vastaan talletuksia jäsentensä lisäksi myös yleisöltä. Osuuskassojen keskusliitto perustettiin vuonna 1928.
1930-luvulla OKO otti ensimmäisen ulkomaisen lainan. Osuuskassojen keskinäinen vakuutusrahasto perustettiin vuonna 1933, mikä merkitsi sitä, että osuuskassat olivat taloudellisessa vastuussa toisistaan.
1940-luvulla sota ja sen jälkeen seurannut jälleenrakennusaika nostivat Osuuskassojen markkinaosuutta. Osuuskassojen Keskuslainarahasto muutti vuonna 1944 nimensä Osuuskassojen Keskus Oy:ksi.
OKO alkoi käyttää tietokoneita vuonna 1966.
Vuonna 1970 Osuuskassojen Keskus nimettiin Osuuspankkien Keskuspankki Oyj:ksi ja siitä tuli liikepankki.
OKO listautui Helsingin pörssiin vuonna 1989. Osakkeenomistajia oli noin 60 000.
1990-luvun pankkikriisistä selvittiin ryhmän omin voimin, ilman valtion tukea. Vuonna 1992 osakkaita oli enää 27 000. Vuonna 1995 aloitettiin henkivakuutustoiminta. Vuonna 1997 Osuuspankkien keskusliitosta tuli osuuskunta ja ryhmän toimintamallia kehitettiin. Riskienhallinta keskitettiin osuuskunnalle ja ryhmä otti täyden vastuun jäsenpankkien taloudesta.
2000–
Vuonna 2005 OKO osti vahinkovakuutuksiin keskittyneen Pohjolan. Kaupan myötä OKOn markkina-arvo yli kaksinkertaistui. Se siirsi Osuuspankkikeskukselle vähittäispankkitytäryhtiö Okopankin, Pohjolan henkivakuutustoiminnan ja rahastot ja keskittyi itse yrityspankkitoimintaan. Pohjola lähti pörssistä. Pohjolan omistavasta OKO:sta määräävän aseman omisti OP-osuuskunta, joka taas oli Osuuspankkien omistuksessa. Seuraavana vuonna Osuuspankkien Keskuspankki nimettiin OKO Pankki Oyj:ksi.
Vuonna 2013 OP-ryhmällä oli noin 500 konttoria. Koko Suomessa oli tuolloin 1546 pankkikonttoria. Pankit olivat vähentäneet konttorien ja henkilöstön määrää jo vuosia, koska asiakkaat olivat siirtyneet käyttämään verkkopalveluita. Päivittäisasioinneista kuten laskunmakusta ja käteisnostoista vain muutama prosentti tehtiin enää konttoreissa. Helsingissä avattiin ortopediaan erikoistunut yksityissairaala, Omasairaala.
Helmikuussa 2014 OP-Pohjola-ryhmä teki Pohjola Pankin osakkeista julkisen ostotarjouksen. Huhtikuuhun mennessä OP-Pohjola oli saanut noin 97 prosenttia osakkeista. Pohjola Pankki poistui pörssistä syyskuussa. Lokakuussa OP-Pohjola lyhensi nimensä OP:ksi. Marraskuussa OP kertoi, että Omasairaalasta tulee yksityissairaalayhtiö Pohjola Terveys Oy. Ketjuun liittyi neljä uutta yksityissairaalaa ja toimintaa laajennettiin muun muassa työterveyshuoltoon.
Vakuutusalalla OP:n kanssa kilpaileva If epäili joulukuussa 2015, että OP väärinkäyttää määräävää markkina-asemaa ja tarjoaa vahinkovakuutustuotteita alle tuotantokustannushinnoilla. OP:n pääjohtaja Reijo Karhinen koki selvityspyynnön hyökkäyksenä osuustoiminta-aatetta kohtaan ja kummasteli sitä, että If oli nimennyt kilpailuhaittoina OP:n laajan konttoriverkoston ja sen yhtiömuodon, jota ei voi vallata. Hänen mukaansa OP ei myöskään myy tuotteita tappiolla. OP:n markkinaosuus vahinkovakuutuksista vuonna 2014 oli 31,7 prosenttia, Ifin 24,7 prosenttia. Kantelun myötä Karhinen, OP Osuuskunta ja OP Ryhmä jättäytyivät pois Finanssialan keskusliiton toiminnasta, sillä väitöksen jälkeen olisi ollut vaikea tehdä yhteistyötä. Karhinen oli toiminut liiton puheenjohtajana vuoden.
Vuonna 2016 Pohjola Pankki nimettiin OP Yrityspankki Oyj:ksi ja Pohjola Terveys Pohjola Sairaalaksi. Elokuussa avattin sairaala Tampereelle.
pienoiskuva|OP-ryhmän pääkonttori Helsingin [[Vallilassa.]] OP:n pääkonttorikortteli Vallilassa valmistui vuonna 2017. Kiinteistössä sijaitsee myös Verohallinnon toimintoja.
Kilpailu- ja kuluttajavirasto antoi Ifin kantelusta päätöksen helmikuussa 2019. Sen mukaan OP:n asiakkailleen myöntämät bonukset eivät rajoittaneet vakuutuskilpailua. Pohjola Terveyden työterveyspalvelut myytiin Mehiläiselle huhtikuussa. Työterveyspalveluita oli tarjottu noin 800 asiakasyrityksen noin 19 000 työntekijälle. Sairaaloihin oli tarkoitus perustaa urheiluklinikat. OP:n markkinaosuus kotitalouksien asuntolainoissa oli 40 prosenttia.
Alkuvuonna 2020 OP myi Helsingin Vallilassa sijaitsevan pääkonttorikiinteistönsä 480 miljoonalla eurolla ja jatkoi kiinteistössä pitkäaikaisena vuokralaisena. Ostajina olivat Varma ja korealaiset NH Investment & Securities ja Shinhan Investment Corp.
Kesällä 2021 kerrottiin, että Pihlajalinna ostaa Pohjola Sairaalan. Kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyi kaupan tammikuussa ja omistus vaihtui helmikuussa. Kauppaan liittyi viisivuotinen sopimus, jossa sovittiin, että Pihlajalinna tuottaa terveyspalveluja Pohjola Vakuutuksen asiakkaille.
Organisaatio
OP-ryhmä on finanssiryhmä, joka muodostuu kahdesta osasta.
OP-ryhmän rakenne
OP-ryhmään kuuluu Osuupankkien lisäksi myös muita yhtiöitä. Vuonna 2022 OP-ryhmän keskeisiä tytäryhtiöitä olivat:
Osuuspankit
Osuuspankit ovat alueellista vähittäispankkitoimintaa harjoittavia talletuspankkeja, jotka kuuluvat OP Osuuskuntaan. Osuuspankeissa harjoitetaan osuuskuntamuotoista luottolaitostoimintaa, jonka mukaan päätöksenteon perusarvoihin kuuluu ”jäsen ja ääni” -periaate. Osuuspankin omistajajäseneksi voi liittyä maksamalla osuusmaksun. Jäsenet valitsevat keskuudestaan oman pankkinsa edustajiston tai vaihtoehtoisesti hallintoneuvoston ja hallituksen jäsenet.
Suomi jakaantuu alueellisesti kuuteen OP-liittoon, jotka ovat Osuuspankkien maakunnallisia yhteistoimintaelimiä. Ne nimeävät alueensa ehdokkaat OP:n hallintoneuvostoon.
Osuuspankeista suurin on Uudenmaan Osuuspankki, joka syntyi elokuussa 2022, kun Helsingin Seudun Osuuspankki, Itä-Uudenmaan Osuuspankki ja Uudenmaan Osuuspankki yhdistyivät.
OP Osuuskunta
OP Osuuskunnan (aiemmin OP-Pohjola osk ja OP-Keskus) tehtävä on tukea jäsenluottolaitoksia, jotteivät ne ajautuisi selvitystilaan. Se on myös viime kädessä vastuussa jäsenluottolaitosten veloista. OP Osuuskunta kerää varat jäsenluottolaitosten tukemiseen muilta jäsenluottolaitoksiltaan.
OP Osuuskunta toimii koko pankkiryhmän kehittämis- ja palvelukeskuksena, strategisena omistusyhteisönä ja ryhmäohjauksesta ja valvonnasta vastaavana keskusyhteisönä. Osuuskunnan omistajina ovat vain OP:n osuuspankit. Perustehtävänä on luoda edellytykset ryhmän yhteisten strategisten tavoitteiden toteutumiselle.
Liiketoiminta
Vuonna 2022 OP:n liiketoiminta oli jaettu kolmeen alueeseen:
Markkinaosuudella mitattuna OP-ryhmä on Suomen suurin pankki tai pankkiryhmä. Vuonna 2022 sen osuus Suomen talletuksista, poislukien rahalaitosten talletukset, oli 38 prosenttia ja muille kuin rahalaitoksille myönnetyistä lainoista 35 prosenttia. OP-ryhmän osuus asuntolainoista ja yritysrahoituksesta oli noin 40 prosenttia.
Seinäjoen kaupunginorkesteri
right|300px Seinäjoen kaupunginorkesteri, entinen Seinäjoen Orkesteri perustettiin vuonna 1936. Se kuuluu runko-orkestereihin kymmenellä päätoimisella muusikollaan.
Orkesterin runkosoittajisto koostuu jousikvintetistä ja puhallinkvintetistä, tarpeen mukaan soittajistoa täydennetään lähiseudun ammattimuusikoilla. Orkesterin pääpaino on kamarimusiikkitoiminnassa. Orkesteri tekee yhteistyötä muun muassa Vaasan kaupunginorkesterin kanssa, yhteisiä konsertteja on 2-3 vuodessa.
Orkesterin kapellimestareina ovat toimineet mm. Seppo Laamanen, Eino Haipus ja Antti Vainio, sekä Atso Almila. 2010-2014 orkesterin taiteellisena johtajana toimi Tuomas Rousi. 2015 taiteellisena johtoryhmänä aloitti Taiteellinen Trio: Emilia Kauppinen (huilun äänenjohtaja), Antti Laasanen (konserttimestari) ja Milla Virta (intendentti).
Seinäjoen kaupunginorkesteri konsertoi nimenomaan musiikkikäyttöön suunnitellussa 410-paikkaisessa Seinäjoki-salissa. Oman orkesteritoiminnan ohella orkesteri esiintyy muun muassa Ilmajoen Musiikkijuhlilla, Seinäjoen Tangomarkkinoilla ja Korsholman Musiikkijuhlilla.
Aiheesta muualla
Seinäjoen kaupunginorkesterin verkkosivut
Romanian maantiede
Romanian maantiede kertoo Romanian maantieteestä. Romania sijaitsee Bulgarian pohjoispuolella, Unkarin ja Serbian itäpuolella.
Pinnanmuodot
Romanian alueella on Karpaattien eteläosa Etelä-Karpaattien vuoristo eli Transilvanian Alpit. Romanian pohjoisosassa sijaitsevan Transilvanian alueella on useita kukkuloita ja leveitä laaksoja. Lännempänä ovat Apusenivuoret ja vielä lännempänä Baanaattien tasanko. Etelä-Karpaattien lounaispuolella ovat Banatvuoret. Etelä-Karpaatit ovat kaarimainen vuorijono, josta itään ja etelään on enimmäkseen tasankoaluetta.
Arras-en-Lavedan
Arras-en-Lavedan on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Lourdesin kaupungista lounaaseen.
Romanian maantiede
Ilmasto
Romanian länsiosassa on tyypillinen mannerilmasto, jolle ovat tyypillisiä kylmät talvet ja kuumat kesät. Karpaattien itäpuolella Mustanmeren läheisyys vaikuttaa ilmastoon.
Luonnonsuojelu
Romanian kansallispuistoja ovat Buila-Vânturarița ja Cheile Bicazului-Hășmaș.
Arras-en-Lavedan
Kunnan nähtävyyksiä ovat Saint-Martinin kirkko sekä kunnostettu keskiaikainen linna Castet Naü. Linna on yksityisessä omistuksessa, ja sitä on kunnostettu vuodesta 1996 lähtien.
Salenstein
Salenstein on kunta ja kaupunki Sveitsin Thurgaun kantonin Kreuzlingenin piirikunnassa. Kunnan pinta-ala on 6,5 neliökilometriä, ja vuonna 2020 siellä asui 1 411 ihmistä. Kunta koostuu Salensteinin, Mannenbachin ja Fruthwilenin kaupungeista.
Historia
Salensteinin linna rakennettiin 1100-luvulla Reichenaun luostarin ministerialistien (feodaalisen ylimyksen palveluksessa olevien vapaiden ritarien) asuinpaikaksi. Pienemmät linnat, kuten Sandegg ja Riederen, rakennettiin asuinpaikoiksi virkamiehille. Maaoikeudet (Herrschaft) ja alempi oikeusaste kuuluivat luostarille.
Salensteinin leuto ilmasto oli suotuisa viinin tuotannolle sekä kirsikoiden kasvatukselle ja puutarhanhoidolle. Vuonna 1817 entinen Hollannin kuningatar, Ranskan keisari Napoleon III:n äiti Hortense de Beauharnais osti Arenenbergin linnan, mikä takasi työtä ja toimeentuloa lukuisille Salensteinin asukkaille. Napoleon III:n kuoleman jälkeen keisarinna Eugénie vieraili Arenenbergissä useita kertoja, kunnes lahjoitti sen kantonille vuonna 1906.
Kansalliset perintökohteet
Salensteinin kunta on Napoleon III:n kotiseutua: hän asui nuorena Arenenbergin linnassa, joka toimii nykyisin Napoleonin kotimuseona. Linnasta on tehty Sveitsin kansallinen kulttuuriperintökohde. Kunnan alueella sijaitsee myös kolme muuta linnaa, joista kulttuuriperintökohteita ovat Arenenbergin lisäksi Eugensbergin ja Louisenbergin linnat.
Ero (vuoden 1994 elokuva)
Ero on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut ranskalainen psykologinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Christian Vincent. Elokuvan pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Daniel Auteuil, jotka saivat roolisuorituksistaan parhaan nais- ja miespääosan César-ehdokkuudet. Ero perustuu Dan Franckin romaaniin La Séparation (1991), jonka pohjalta Franck ja Vincent laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Claude Berri.