cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mielenterveyden häiriö
Perinnölliset tekijät
1900-luvun alussa psykiatrisia sairauksia pidettiin fysiologisina rap­peu­tu­mis­ilmiöinä, joihin joillakuilla ihmisillä on tavallista voimakkaampi pe­rin­nöllinen tai­pu­mus. Ulkoiset seikat korkeintaan laukaisevat fysiologisen tapahtumasarjan, joka on var­si­nai­nen sairaus. Emil Kraepelin edusti tätä ajattelutapaa, jossa psykiatriset sairaudet olivat perinnöllisiä ja biologisia toimintahäiriöitä.
Mielenterveyden häiriöihin liittyviä geenejä on löydetty. Esimerkiksi CACNC1-geeni liittyy kalsiumin hermosoluun kulun sääntelyyn ja hermoratoihin jotka liittyvät emootioon, ajatteluun, huomiokykyyn ja muistiin. CACNC1-geeni liittyy kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön, skitsofreniaan ja masennukseen. Toinen kalsiumkanavageeni CACNB2 liittyy myös mielenterveyden häiriöihin. Skitsofrenialle, kaksisuuntaiselle mielialahäiriölle ja vakavalle masennukselle altistavat pitkälti samat geenit ja niiden samat epigeneettiset muutokset.
Mielenterveysongelmista kärsivien vanhempien lapsilla on 2–3-kertainen riski sairastua, jos he eivät itse saa tukea. Tuen saaminen vähentää sairastumisriskiä lähes 50 prosenttia.
Päihteiden käyttö
Päihdyttävät aineet voivat aiheuttaa mielenterveyden häiriöitä. Päihteen aiheuttama psykoosi kasvattaa skitsofreniaan tai kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön sairastumisen riskiä.
Seksuaalivähemmistöön tai sukupuolivähemmistöön kuuluminen
Seksuaalinen suuntautuminen ei itsessään ole mielenterveyden häiriöille altistava tekijä, mutta seksuaalivähemmistöihin sekä sukupuolivähemmistöihin kohdistuva asenteellinen käytös, kuten syrjintä (homofobia, transfobia), häirintä ja paheksunta kasvattavat sairastumisen riskiä.
Homoseksuaalisuus ja biseksuaalisuus altistavat mielenterveyden häiriöille: homoseksuaaleilla ja biseksuaaleilla on heteroseksuaaleihin verrattuna merkittävästi kohonneet masennuksen ja ahdistuksen esiintyvyydet sekä kohonnut itsemurhariski. Masennuksen esiintyvyys on homomiehillä kolminkertainen kokonaisväestöön verrattuna. Yhdysvaltalaisessa tutkimuksessa 40 prosenttia seksuaalivähemmistöihin kuuluvista lukioikäisistä oli pohtinut itsemurhaa edeltävän vuoden aikana ja 25 prosenttia oli yrittänyt itsemurhaa.
Transsukupuolisten hoitamaton sukupuoliristiriita altistaa masennukselle, ahdistuneisuudelle ja voi aiheuttaa esimerkiksi epätoivon tai riittämättömyyden tunnetta. Myös itsemurhariski on merkittävästi kohonnut ja kyselytutkimuksen mukaan 41 prosenttia transsukupuolisista on yrittänyt itsemurhaa. Transsukupuolisten heikon mielenterveyden syitä ovat transsukupuolisuuden sijaan sosiaalinen hyljeksintä ja kohdattu väkivalta.
Liitännäissairaudet ja kuolleisuus
Mielenterveysongelmiin liittyy usein fyysisiä sairauksia, joihin ei saada apua, ja mielenterveyskuntoutujien elinajanodote onkin Suomessa 15–20 vuotta lyhyempi kuin muulla väestöllä.
Vankilaväestö
Yhdysvalloissa psykiatrisen laitoshoidon korvaaminen avohoidolla on johtanut vankilaväestön kasvamiseen. Monet mielenterveyshäiriöistä kärsivät ovat siis vankilassa aikaisemman psykiatrisen laitoshoidon sijaan. Yhdysvalloissa mielenterveyshäiriöistä kärsivät usein vangitaan hoitamisen sijaan. Yhdysvaltalaisissa vankiloissa on runsaasti psykoosista kärsiviä.
Asunnottomuus
On arvioitu että noin kolmannes täysi-ikäisistä asunnottomista kärsii jonkinasteisesta mielenterveysongelmasta tai liikuntaesteestä. Aiemmin nämä ihmiset asuivat mielisairaaloissa. National Alliance for the Mentally Ill -instituution (NAMI) mukaan pelkästään Kaliforniassa Yhdysvalloissa oli 50 000 mielenterveysongelmista kärsivää koditonta, johtuen vuosien 1957 ja 1988 välisestä pakkohoidon vähentämisestä, kun avohoidon määrää ei samalla lisätty. Asunnottomuus saattaa myös altistaa mielenterveysongelmille.
Hoito
Mielenterveyden häiriöiden hoidosta vastaavat psykiatrit, psykologit ja psykiatriset sairaanhoitajat. Häiriöitä hoidetaan terapioilla, kuntoutuksella ja lääkkeillä. Eduskunnan mielenterveyspoliittisen neuvottelukunnan mukaan noin puolet mielenterveyden häiriöitä kohtaavista ei saanut Suomessa tarvitsemaansa hoitoa vuonna 2018.
Vuonna 2016 perustettu Tarpeenmukainen hoito ry (TaHo) puolustaa mielenterveyspotilaiden oikeutta valita halutessaan näyttöön perustuva lääkkeetön hoitotapa.
WHO on ilmaissut huolensa mielenterveyspalveluiden vaikuttavuudesta ja siitä, etteivät ne sisällä riittävästi itsemääräämisoikeuden kaltaisia ihmisoikeuksia. Se on myös ottanut hoitosuosituksiinsa Länsi-Pohjan sairaanhoitopiirin ja Jyväskylän yliopiston 1980- ja 1990-luvuilla kehittämän avoimen dialogin hoitomallin, jonka tavoitteena on edistää muun muassa ihmisoikeuksien toteutumista. Mallin kulmakivinä on välitön avun tarjoaminen, hoidon vieminen kotiin ja sosiaalisen verkoston kutsuminen mukaan hoidon osapuoleksi.
Järjestöjä
Mielenterveyden keskusliitto valvoo ja ajaa mielenterveyspotilaiden, -kuntoutujien ja läheisten etuja, esimerkiksi toimii asiantuntijana, parantaa palveluja ja tarjoaa vertaistukea. Se kokoaa jäsenyhdistyksiä eri puolilta Suomea. Keskusliitto tarjoaa esimerkiksi kursseja, joihin kuuluu ryhmä- ja yksilötapaamisia, viikonlopputapaaminen koko perheelle ja ryhmätapaaminen mielenterveysongelmista kärsivien läheisille, sekä lapsiperheiden palvelutarpeen selvittäminen.
Mieli tarjoaa tukea, apua ja tietoa sekä sivuillaan, julkaisemassaan lehdessä, että järjestämällä päivystävää kriisipuhelinta.
Mielenterveysomaisten keskusliitto FinFami kokoaa yhteen omaisille tarkoitettuja jäsenyhdistyksiä. Toimintaan kuuluu myös sairastuneiden lapsille tarkoitettua tukea, vaikkapa tukihenkilö, jonka tehtävä on ehkäistä lapsen puhumattomuutta, yksinäisyyttä ja toivottomuutta.
Luokitus
Nykyisin paljon keskustelua herättävät muun muassa persoonallisuushäiriöt, koska raja persoonallisuuden piirteiden ja diagnostiset kriteerit täyttävän häiriöksi luokiteltavan sairauden välillä on joskus häilyvä.
Puducherry
Puducherry oli Ranskan siirtomaa-alue vuoteen 1761, jolloin se siirtyi brittien haltuun, mutta oli sen jälkeen vuoroin kummankin maan hallussa. Ranskalle se kuului vuodet 1850–1954, jolloin se siirtyi Intian hallintaan. Liittovaltion alue siitä tuli vuonna 1963.
Puducherryn asukkaat puhuvat tamilia, monet myös ranskaa ja englantia. Puducherry, joka tarkoittaa "uutta kylää", oli alkuperäinen tamilinkielinen nimi ennen kuin ranskalaiset muuttivat sen.
Lävistys
Lävistys tarkoittaa kehoon tehtyä reikää, johon kiinnitetään sen läpäisevä koru. Itse toimenpidettä kutsutaan lävistämiseksi. Lävistys on eräs kehonmuokkauksen muoto. Ihmiset ovat perinteisesti harjoittaneet lävistämistä uskonnollisten tai muiden kulttuurillisten syiden vuoksi, mutta nykyään monet hankkivat lävistyksiä esteettisistä, henkisistä, symbolisista tai seksuaalisista syistä.
Historia
Lävistyksiä on käytetty monissa eri kulttuureissa kautta aikain. Muinaisessa Egyptissä lävistyksillä osoitettiin henkilön yhteiskunnallista asemaa, ja esimerkiksi napalävistys oli faaraon yksinoikeus. Korvarenkaat kuuluivat sen sijaan jokaisen vähänkin varakkaamman egyptiläisen asuun. Kultaiset korvarenkaat osoittivat kantajan varallisuutta.
Raamatussa mainitaan ensimmäisessä Mooseksen kirjassa kultainen nenärengas, joka annetaan lahjaksi tytölle.
Etelä-Amerikan intiaanit, asteekit ja mayat, harrastivat kielilävistyksiä. Kielilävistys kuului heidän uskonnollisiin riitteihinsä ja he uskoivat, että kielilävistyksen avulla he saavuttavat paremman yhteyden jumaliinsa. Kielilävistysten lisäksi he harrastivat septum- eli nenän väliseinän lävistyksiä (nk. sonninrenkaat), joiden tarkoituksena oli pelottaa vihollisia taistelussa.
Sukupuolielimiin tehtyjen lävistysten sanotaan parantavan seksistä saatavaa nautintoa. Eräs tunnetuimmista lävistyksistä on prinssi Albert, jossa rengas menee terskan alapinnalta virtsaputkeen ja tulee ulos virtsaputken suusta.
Lävistykset nykyään
thumb|200px|Lävistäjä tekemässä kielilävistystä. Suomessa lävistykset ovat tulleet muotiin 1980-luvulla. Varsinkin punkkarit ja muut vaihtoehtokulttuurien edustajat ovat käyttäneet lävistyksiä.
Lävistyksen esteettistä vaikutelmaa pidetään ristiriitaisena. Osa lävistysten viehätyksestä voi johtuakin siitä, että monet pitävät niitä huomiota herättävinä tai suorastaan vastenmielisinä. Lävistyksillä pyritään myös erottumaan muista tai vaihtoehtoisesti samaistumaan muiden kanssa. Toisaalta joillakin lävistyksillä väitetään olevan seksuaalista suorituskykyä ja nautintoa parantavia ominaisuuksia, ja niinpä niihin usein liitetään seksuaalisia mielikuvia. Jotkut ottavat lävistyksiä vain koristaakseen kehoaan, mutta monella syyt ovat henkilökohtaisempia.
Varsinaisia lain määräämiä ikärajoja lävistyksille ei ole, mutta vuonna 2003 kuluttajavirasto suositteli holhouslakiin perustuen, ettei alle 18-vuotiaille tehtäisi lävistyksiä tai tatuointeja ilman huoltajien lupaa. Lävistysstudiot päättävät ikärajoista itse ja usealla lävistyksen ikäraja on 16 vuotta.
Nykyisin lävistykset ovat verrattain yleisiä ja niitä otetaan yhä nuorempina. Jotkut ovat siirtyneet astetta pidemmälle eli implantteihin ja jopa amputointeihin.
Lävistyksen tekeminen ja materiaalit
left|thumb|200px|Lävistyskoruja. Nykyään teollisuusmaissa lävistyskorut ovat useimmiten titaania, hopeaa tai ruostumatonta terästä (ns. kirurginteräs 316L), mutta ne voivat olla esimerkiksi muovia, lasia, kultaa, kiveä, puuta, luuta tai sarvea. Hopea antiseptisena materiaalina on erinomainen lävistyskorujen materiaalina. Yleisin ammattilävistysliikkeiden käyttämä korumateriaali on Grade 23 (6-4 ELI) titaani.
Tyypillisesti lävistys tehdään steriilillä, ontolla neulalla, mutta vaihtoehtoisesti joissain tapauksissa ihostanssilla. Lävistäjä voi käyttää apunaan lävistyspihtejä, mutta jotkut suosivat freehand-tekniikkaa missä pihtejä ei käytetä. Lävistettävä kohta puhdistetaan huolellisesti puhdistusaineella. Myös kaikkien käytettävien välineiden tulee olla asianmukaisesti steriloituja esimerkiksi autoklaavissa.
Korvan rustokudokseen syntyvät vauriot ovat laajuudessaan samanlaiset, lävistystavasta riippumatta (lävistysneula, jousivoimainen rei'itysinstrumentti, painettava rei'itysinstrumentti). Lävistyksen paranemisaika riippuu sen sijainnista ja on tyypillisesti 3–12 kuukauden välillä. Hitaasti paranevia ovat yleensä mm. nänni- ja napalävistykset ja ruston tehdyt lävistykset.
Venyttäminen
thumb| Lävistyksen venyttämistä Lävistyksen venyttämisellä tarkoitetaan pitkäaikaista toimenpidettä, jolloin lävistysinstrumenttia vaihdetaan noin kuukauden välein vaiheittain paksummaksi, jolloin lävistysreikä venyy. Yleisemmin venyttämisellä tarkoitetaan normaalien korvareikien venyttämistä, mutta myös kieli-, septum-, huuli- tai poskilävistyksiä voi venyttää, tosin nämä paikat venyvät huonommin. Venyttämiseen liittyy usein riskejä, kuten repeäminen, joka voi tapahtua kun lävistysreikään laitetaan liian paksu lävistysinstrumentti.
Lävistys ja terveys
Lävistyksen tekijältä ei vaadita terveydenhuoltoalan koulutusta. Kehonmuokkauspalvelua tarjoava yrittäjä ei yleensä ole terveydenhuollon ammattihenkilö. Mikäli näin on, on siitä kerrottava asiakkaalle. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Valvira) ei valvo tällaisen palveluntarjoajan toimintaa. Palvelun hankkinut kuluttaja ei myöskään ole potilaan asemassa eikä mahdollisessa vahinkotilanteessa potilasvakuutusjärjestelmän piirissä.
Hyvän lävistäjän ammattietiikkaan kuuluu välineiden, korujen ja työalueen puhtaudesta huolehtiminen, eikä tämä koskaan vaaranna lävistettävän terveyttä anatomisesti epäkäytännöllisillä tai vaarallisilla lävistyksillä. Yleensä ammattilävistäjä ei lävistä alle 14-vuotiaita edes vanhempien suostumuksella (poikkeuksena yleensä korvalehdet). Lävistyskoruina käytettävien korujen materiaalivalintoja ohjaa EU:n nikkelidirektiivi Ammattiliikkeissä kuuluu aina selvittää terveydentilan lisäksi myös veren tai syljen välityksellä kulkeutuvat vakavat tartuntataudit, kuten HIV-infektio, hepatiitti tai tuberkuloosi. Tartuntavaaran takia puhtaudesta ja steriilistä työskentelystä pitää huolehtia. Tietyt sairaudet ja lääkitys pitäisi selvittää ennen lävistystä. Sydänvika, diabetes tai muu antibioottisuojaa vaativa sairaus voi vaatia suojalääkityksen lävistystä tehtäessä ja haavan paranemisen aikana. Lävistäjällä olisi hyvä olla ensiaputaitoa yllättävien reaktioiden takia.
Hyvä ammattilävistäjä antaa aina suulliset ja/tai kirjalliset hoito-ohjeet, mutta vastuu jää asiakkaalle. Kaikkien lävistystyyppien pitkäaikaisvaikutuksia ei vielä tunneta. Lävistysten tulehtumiseen vaikuttavat paitsi steriili ja asianmukainen työskentely lävistystä tehtäessä myös alueen verisuonitus, kudoksen paksuus ja paranemiskyky sekä lävistysympäristön puhtaus. Kielilävistyksessä kieli saattaa turvota vaikeuttaen puhetta ja ruokailua, mutta turvotus laskee yleensä 1-2 viikon kuluessa. Hoitamaton tulehdus voi johtaa sairaalahoitoa vaativaksi koko kehon tulehdukseksi. Teoriassa lävistys voi aiheuttaa hermovaurioita, mutta yhtään tällaista tapausta ei ole Suomessa rekisteröity. Epäammattimainen ja kouluttamaton lävistäjä voi vaarantaa lävistettävän terveyden.
Lävistys esteenä ammatille
Ammatteja, joissa lävistysten pitämistä rajoitetaan yleensä hygieniasyiden vuoksi, ovat muun muassa kemian- sekä ravintola- ja elintarvikealat. Ammatillisen koulutuksen järjestäjä voi vaatia, että lävistykset täytyy peittää tai poistaa asianomaisilla työtunneilla. Rikkoutunut iho voi aiheuttaa infektioriskin siinä tapauksessa, että lävistetty henkilö ei noudata ammattilävistäjän antamia hoito-ohjeita. Myös koulutus lentäjän, lentoemännän tai stuertin ammattiin voi estyä lävistysten vuoksi. Urheilussa korut voivat aiheuttaa vaaratilanteita.
Lävistystyyppejä
thumb|200px|Nenälävistys.
Madonna-lävistys on ylähuuleen tehtävä lävistys. Se sijoitetaan usein paikkaan, joissa naisilla on ollut tapana pitää kauneuspilkkua. Toisinaan sitä kutsutaan myös nimillä marilyn tai crawford.
Avatar (hindulaisuus)
thumb|250px|Singaporessa oleva Vishnun patsas, jolla on kaksitoista avataria. Avatar tai avataara (sanskritia; devanagari: अवतार; IAST: avatāra, kirjaimellisesti ”hän joka laskeutuu”), viittaa hindulaisessa traditiossa Vishnu-jumalan inkarnaatioon eli 'ruumiillistumaan'. Näistä kymmenen avataaraa ovat kaikista tunnetuimmat, vaikka avataaroja sanotaankin olevan yhtä paljon kuin meren aaltoja.
Bhagavad-gitan (4.7–4.8) mukaan Vishnun avataaroilla on kolme pääasiallista tarkoitusta:
Vishnun avataaroista keskustellaan muun muassa Bhagavata-puranassa (1.3, 2.7).
Chana Orloff
Elämänvaiheita
Orloff syntyi nykyisen Ukrainan alueella olevassa Starokonstantinovissa, joka oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa. Vuonna 1905 hän muutti tuolloin Ottomaanien valtakuntaan kuuluneeseen Jaffaan, missä työskenteli ompelijana. Hänen ompelutaitonsa herättivät huomiota laajalti ja hän rohkaistui lähtemään Pariisiin, missä hänen tarkoituksensa oli opiskella vaatevalmistusta. Lisäksi Orloffilla oli aikomus opettaa pukujen tekoa muille kun palaisi Jaffaan.
Ternopilin alue
Ternopilin alue on hallinnollinen alue Ukrainan länsiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Ternopilin kaupunki (223 938 as., 2021).
Chana Orloff
Elämänvaiheita
Pariisiin Orloff saapui elokuussa vuonna 1910 ja pääsi oppiin Atelier Paquiniin. Mestarinsa yllyttämänä hän osallistui vuonna 1911 taideakatemian pääsykokeisiin ja tuli valituksi toiseksi korkeimmilla pisteillä. Taideakatemiassa häntä opettivat professori Bruneau ja Paul Vitry. Hän otti kuvanveistokursseja Académie Russessa.
Ternopilin alue
Alueen asukasluku vuoden 2021 alussa oli 1 030 562. Alue oli vielä maaseutuvaltainen, sillä asukkaista 45,9 prosenttia asui kaupungeissa tai kaupunkimaisissa taajamissa.
Chana Orloff
Elämänvaiheita
Orloffin töitä oli ensimmäisen kerran esillä Salon d’Automnessa marraskuussa vuonna 1913. Vuonna 1916 hänen töitään oli esillä yhdessä Henri Matissen ja Georges Rouaultin kanssa. Samana vuonna hän solmi avioliiton opiskelupiireistään tutun puolalaisen runoilijan Ary Justmanin kanssa. Poika Elie syntyi 4. tammikuuta 1918. Aviomies kuoli yllättäen espanjantautiin tammikuussa 1919.
Ternopilin alue
Ternopilin alueen naapureina ovat pohjoisessa Rivnen, idässä Hmelnytskyin, etelässä Tšernivtsin, lounaassa Ivano-Frankivskin ja luoteessa Lvivin alueet.
Chana Orloff
Elämänvaiheita
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Orloff elätti itsensä Pariisin eliitin muotokuvien tekijänä. Muotokuvia valmistui 300. Hän piti näyttelyn Genevessä vuonna 1920 ja Lontoossa vuonna 1921. Hän käytti materiaaleinaan puuta, sementtiä, terrakottaa, pronssia ja kiveä. Ranskan valtio myönsi hänelle kansalaisuuden vuonna 1925 sekä kunnialegioonan ritarin arvon. Yksityisnäyttelyn hän piti vuonna 1929 New Yorkissa ja sai erinomaiset arvostelut. Häntä pidettiin yhtenä aikansa merkittävimmistä kuvanveistäjistä.
Toivomaansa näyttelyä Saksassa Orloff ei voinut pitää kansallissosialistien valtaannousun vuoksi. Hänellä oli useita näyttelyitä 1930-luvulla Euroopassa ja Yhdysvalloissa ja vuonna 1937 näyttelyt Tel Avivissa ja Jerusalemissa.
Ternopilin alue
Hallinnollinen jako vuodesta 2020
Ukrainan korkein neuvosto päätti heinäkuussa 2020 jakaa Ternopilin alueen kolmeksi piiriksi. Piirien perustiedot löytyvät oheisesta taulukosta. Huomaa, että samannimiset piirit olivat olemassa jo ennen kesän 2020 alueuudistusta, mutta ne olivat tuolloin pienempiä sekä pinta-alaltaan että väestöltään.
Chana Orloff
Elämänvaiheita
Toinen maailmansota puhkesi vuonna 1939 ja Saksa valtasi Ranskan kesällä 1940. Vuodet 1940–1942 Orloff asui Pariisissa jatkuvassa hengenvaarassa kykenemättä työskentelemään. Hän valmisti pikkuruisia teoksia, joita hän kutsui taskuveistoksiksi. Aavistettuaan, että Pariisin juutalaiset kuljetetaan keskitysleireille, hänen ystävänsä taidemaalari Georges Kars sai kuljetettua Orloffin Sveitsiin. Orloff oleskeli Sveitsissä sodan loppuun, ja palattuaan Pariisiin hän huomasi ateljeensa ryöstetyksi ja töitään tuhotuiksi.
Ternopilin alue
Hallinnollinen jako vuodesta 2020
Paikallistasolla asutus keskittyy yhä 18 kaupunkiin, 17 kaupunkityyppiseen asutusalueeseen ja 1 023 kylään (2021). Ternopilin alueella vain piirikeskukset ovat kooltaan yli 20 000 asukkaan kaupunkeja.
Chana Orloff
Elämänvaiheita
Vuonna 1946 Orloff piti paluunäyttelyn Pariisissa. Tämän jälkeen hänellä useita näyttelyitä ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Hänellä oli näyttelyitä myös Israelissa. Israelin valtio tilasi häneltä David Ben-Gurionin muotokuvan ja useita julkisia töitä. Hän kuoli Israelissa palatessaan ulkomailta viettääkseen 80-vuotispäiviään.
Jossain Afrikassa
Jossain Afrikassa on Caroline Linkin ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 2001. Se perustuu Stefanie Zweigin omaelämäkerralliseen romaaniin Nirgendwo in Afrika.
Elokuva kertoo juutalaisperheestä, joka muuttaa Keniaan juuri ennen toisen maailmansodan alkua. Viisivuotias tytär tutustuu uuden mantereen ihmeisiin, mutta perheen isää vaivaavat koti-ikävä ja kyvyttömyys irrottautua Saksasta, vaikka selviää, että sukulaisia on surmattu keskitysleireillä. Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2002.
Mbulelo Mabizela
Mbulelo Mabizela (s. 16. syyskuuta 1980 Pietermaritzburg, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa Tippeligaenissa pelaavaa Vålerengaa. Mabizelan pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
Ennen siirtymistään Vålerengaan Mabizela on edustanut Mamelodi Sundownsia, Maritzburg Cityä ja Orlando Piratesia kotimaassaan ja Tottenhamia Englannissa. Hän on pelannut Etelä-Afrikan maajoukkueessa 40 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. 21-vuotiaana hänet nimitettiin myös Etelä-Afrikan kapteeniksi, jolloin hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin maajoukkueen kapteeni.
Suburban Tribe (albumi)
Suburban Tribe on Suburban Triben viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Oliveira de Azeméis
Oliveira de Azeméis on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 161,1 km² ja väkiluku noin 68 600. Kunta sijaitsee 35 kilometriä Portosta etelään ja vajaan 20 kilometrin päässä Atlantin rannikolta.
Oliveira de Azeméisin nykyinen pormestari on Hermínio Loureiro. Kunnan juhlapäivä on elokuun toinen maanantai.
Mildred Harris
Mildred Harris (29. marraskuuta 1901 Cheyenne, Wyoming, Yhdysvallat – 20. heinäkuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi lähinnä mykkäelokuvissa. Harris aloitti uransa lapsinäyttelijänä vuonna 1912 ja jatkoi uraansa aikuisena 1930-luvulle asti, kohoamatta kuitenkaan koskaan eturivin tähdeksi. Harris tunnettiin myös avioliitostaan elokuvatähti Charles Chaplinin kanssa vuosina 1918–1920.
Elämäkerta ja ura
Cheyennessä, Wyomingin osavaltiossa syntynyt Harris aloitti elokuvauransa vain yksitoistavuotiaana näytellen sivurooleja New York Motion Picture Companyn lyhytelokuvissa muun muassa Thomas Incen ohjauksessa. Useat elokuvista, mukaan lukien Harrisin debyyttielokuva The Post Telegrapher (1912), sijoittuivat villiin länteen. Vuonna 1914 hän siirtyi näyttelemään merkittävämpiä rooleja Ihmemaa Ozin kirjoittaja L. Frank Baumin tuottamissa Ihmemaa Oz -elokuvissa, kuten The Magic Cloak ja His Majesty, the Scarecrow of Oz. Harris esiintyi myös pienissä sivurooleissa D. W. Griffithin epookkielokuvassa Suvaitsemattomuus (1916) ja Cecil B. DeMillen sisällissotadraamassa Warrens of Virginia (1915).
Vuonna 1918 17-vuotias Harris avioitui itseään yli kymmenen vuotta vanhemman elokuvatähti Charles Chaplinin kanssa. Parilla oli ollut suhde ennen avioliittoaan, ja he päättivät avioitua ilmeisesti siksi, että uskoivat Harrisin odottavan lasta . Raskaus ei ollut totta, mutta Harris tuli pian raskaaksi avioliitossa ja synnytti vuonna 1919 pojan, Norman Spencerin. Lapsi oli kuitenkin epämuodostunut ja kuoli vain kolme päivää myöhemmin. Chaplin ja Harris muuttivat erilleen pian lapsen kuoleman jälkeen ja erosivat virallisesti vuonna 1920 ilman suurta skandaalia. Avioliitolla paljon itseään kuuluisampaan Chapliniin oli hetkellinen positiivinen vaikutus Harrisin uraan, ja hän alkoikin saada huomattavampia rooleja, ja vuonna 1920 hän allekirjoitti elokuvasopimuksen tuottaja Louis B. Mayerin kanssa. Mayerin päätös markkinoida Harrisia sukunimellä Harris Chaplin johti paljon julkisuutta saaneeseen käsikähmään Mayerin ja Chaplinin välillä vuonna 1920 Alexandria Hotelissa Los Angelesissa. Erottuaan Chaplinista Harris sai julkisuutta myös lyhyestä suhteestaan Walesin prinssi Edvardiin.
Castelo de Paiva
Castelo de Paivan nykyinen pormestari on Gonçalo Rocha. Kunnan juhlapäivä on 24. kesäkuuta.
Mildred Harris
Elämäkerta ja ura
1920-luvulla Harris jatkoi uraansa tasaisesti. Hän sai pää- ja sivuosarooleja useissa elokuvissa mutta ei kohonnut koskaan varsinaiseksi eturivin elokuvatähdeksi. Hän avioitui toisen kerran vuonna 1924 Everett Terrence McGovernin kanssa ja sai tämän kanssa pojan, Everett Terrence McGovern, Jr., seuraavana vuonna. Liitto päättyi kuitenkin Harrisin haettua avioeroa vuonna 1929.
Harrisin elokuvaura alkoi hidastua 1930-luvulla äänielokuvien tulon myötä, ja hän teki viimeiset merkittävät roolityönsä elokuvissa No, No Nanette (1930) ja The Three Stooges -elokuvassa Movie Maniacs (1936). Vuonna 1934 hän myös avioitui kolmannen ja viimeisen kerran William P. Flecksteinin kanssa. Harris yritti jonkin aikaa rakentaa vaihtoehtoista uraa vaudevillessä kiertäen yhdessä vaiheessa Yhdysvaltoja koomikko Phil Silversin show’ssa. Harris jatkoi työskentelyään elokuvien parissa 1940-luvun alussa, suureksi osaksi ystävyydestään häntä 1910- ja 1920-luvuilla ohjanneeseen Cecil B. DeMilleen, joka valitsi hänet esittämään pieniä rooleja elokuvissa Kun myrsky raivoaa (1942) ja Sankarin elämä (1944).
Harris kuoli odottamattomasti keuhkokuumeeseen 42-vuotiaana vuonna 1944 Los Angelesissa, ja hänet haudattiin paikalliselle Hollywood Forever -hautausmaalle. Hänen viimeinen roolinsa oli hänen kuolemansa jälkeen julkaistussa elokuvassa Having a Wonderful Crime (1945).
Harrisille myönnettiin tähti Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 6307 Hollywood Blvd vuonna 1960. Chaplinin elämästä kertovassa elokuvassa Chaplin (1992) häntä esitti Milla Jovovich.
Erkki Guseff
Erkki Sergei Guseff (23. maaliskuuta 1937 Muolaa – 20. joulukuuta 2014) oli suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti Suomea kahdessa A-maaottelussa ja yhdessä B-maaottelussa. Kalevan kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan kolmesti viidenneksi, vuosina 1962, 1964 ja 1965. Ennätyksekseen hän heitti 78,04 m vuonna 1965. Hän edusti urallaan Björkbodan Tähteä, Turun Pyrkivää, Turun Urheiluliittoa ja HIFK:ta.
Trincomalee
right|thumb|250px|Trincomaleen lahti (näkymä temppelistä)
Trincomalee on satamakaupunki Sri Lankan koillisrannikolla. Se sijaitsee Sri Lankan tamilialueella. Vuoden 2012 väestölaskennan mukaan siellä on 48 351 asukasta.
Yum! Brands
'''Yum! Brands''' on vuonna 1997 perustettu maailman suurin ravintola-alan yritys, jolla on yli 33 000 ravintolaa yli 100 maassa. Se omistaa Pizza Hutin, Kentucky Fried Chickenin (KFC) ja Taco Bellin. Yum! Brands omisti myös aiemmin Long John Silver'sin ja Pohjois-Amerikan vanhimman yhä toimivan pikaruokaketjun All American Food Restaurantin (A&W).
Trincomalee
Portugalilaiset rakensivat linnoituksen Trincomaleehen vuonna 1624. Myöhemmin hollantilaiset, ranskalaiset ja lopulta britit ottivat alueen hallintaansa.
Saksan radion ulkomaanpalvelun Deutsche Wellen releointiasema on lähettänyt Trincomaleesta vuodesta 1984.
James C. Adamson
James Craig Adamson (s. 3. maaliskuuta 1946 Warsaw, New York) on yhdysvaltalainen NASA:n astronautti ja Yhdysvaltain maavoimien eversti.
James C. Adamson valmistui insinööriksi, ja vuodesta 1969 hän palveli vänrikkinä West Pointissa, kunnes vuonna 1977 saavutti maisterin tutkinnon avaruusteknologiassa Princetonin yliopistossa. Lisäksi hän harjoitteli ääriolosuhteissa selviytymistä sekä sai opintonsa päätökseen Yhdysvaltojen merivoimien koelentäjäkoulussa.
Toimiessaan koelentäjänä hän lensi yli kolmellakymmenellä helikopteri- ja lentokonetyypillä. Vietnamin sodassa Adamson osallistui Indokiinassa Kamputsean operaatioihin vakoilu- sekä johtotehtävissä. Hän on hankkinut myös kaupallisen lentokoulutuksen.
Hepoasteet
thumb|Hepoasteiden sijainti Hepoasteet ovat päiväntasaajan kummallakin puolen leveysasteilla 30–35 sijaitsevat subtrooppiset alueet. Hadleyn kiertoliikkeen vuoksi ilmavirtaus on näillä alueilla laskeva, mikä aiheuttaa lähes pysyvän korkeapaineen. Alueille ovat tyypillisiä kuumuus, kuivuus ja heikot tuulet. Tyynet alueet aiheuttivat purjelaiva-aikakaudella hepoasteita ylittäville laivoille usein huomattavia viivytyksiä. Manneralueilla hepoasteilla sijaitsevat maapallon suuret aavikot.
Vyökilli
Vyökilli (Fundulus zebrinus) on amerikankillien (Fundulidae) heimoon kuuluva kalalaji. Vyökilliä tavataan kotoperäisenä Yhdysvalloissa. Se viihtyy lauhkean vyöhykkeen 5–22 asteen lämpöisissä vesissä. Vyökilli elää murto- ja makeassa vedessä. Se on tavallisesti noin 6,9 senttimetrin mittainen ja voi kasvaa jopa 8 senttimetrin mittaiseksi. Se saattaa elää jopa 3-vuotiaaksi.
Hepoasteet
Hepoasteilta navoille päin vallitsevia tuulia ovat länsituulet, kun taas hepoasteilta päiväntasaajalle vallitsevana on idästä länteen puhaltava pasaati. Hepoasteilta napa-alueille kulkevat tuulivirtaukset aiheuttavat napa-alueilla sykloneja. Hepoasteilta, missä vallitsee yleensä korkeapaine, pasaatituulet virtaavat pohjoisella pallonpuoliskolla koillisesta ja eteläisellä pallonpuoliskolla kaakosta.
Käsitteen alkuperästä
Hepoasteiden nimitystä on selvitetty kolmella teorialla. Länsi-Intiaan hevosia kuljettaneille espanjalaislaivoille nämä leveysasteet usein aiheuttivat siinä määrin viivytystä että hevosia jouduttiin teurastamaan vesivarastojen säästämiseksi, painolastin vähentämiseksi ja miehistön ravinnoksi. Nimi olisi siten tullut meressä kelluvista hevosenraadoista.
Kolmas selitys on englannin termi <i>work like a horse</I> kovalle fyysiselle raatamiselle. Tyypillinen tapa ylittää hepoasteet ja tyven oli laskea laivavene veteen, kytkeä hinausköysi ja komentaa miehet soutamaan. Laivan hinaaminen soutuveneellä soutamalla on ollut kovaa työtä, ja toisaalta laivavene on "valjastettu" työhevosen tavoin vetämään laivaa. Merimiehet ovat tällöin joutuneet "työskentelemään kuin hevonen" hepoasteilla.
Lezhën roomalaiskatolinen hiippakunta
Hiippakunta on perustettu 1300-luvulla.
Vuonna 2016 hiippakuntaan kuului 12 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 86 300 jäsentä. Nämä muodostivat 70,9% hiippakunnan alueen väestöstä.
Lasers
Lasers (tyyliteltynä LASERS) on rap-artisti Lupe Fiascon kolmas, 4. maaliskuussa 2011 julkaistu studioalbumi. Albumilta on julkaistu tähän asti singlet "The Show Goes On" ja "Words I Never Said".
Taustatietoa
Albumin piti olla Lupen viimeinen ja sen piti ilmestyä nimellä Lupe Fiasco's LupE.N.D., mutta Lupen sopimus Atlantic Recordsin esti hänen eläkkeensä. Albumin nimeksi tuli myöhemmin pelkkä LupE.N.D.. Pian albumin nimi muutettiin nimelle We Are the Lasers ja siitä pian nimelle Lasers. Lasers on bakronyymi sanoista Love Always Shines, Everytime Remember 2 Smile.
Ílhavo
Ílhavo on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 73,5 km² ja väkiluku noin 38 600.
Ílhavon nykyinen pormestari on Fernando Caçoilo.
Avatar (internet)
Avatar on hahmo, joka edustaa käyttäjää virtuaalimaailmassa, esimerkiksi videopelissä tai Internetissä. Ensimmäisen kerran termiä on käytetty tässä tarkoituksessa Neal Stephensonin kirjassa Snow Crash (1992) käyttäjien hahmoista Metaverse-nimisessä keinotodellisuudessa. Tästä termi levisi ensin kuvaamaan kolmiulotteisten maailmojen käyttäjien hahmoja ja siitä tarkoittamaan yleisesti käyttäjien hahmoja Internetissä. Keskustelualueilla avatar viittaa käyttäjän valitsemiin kuviin, jotka toistuvat kaikkien tämän kirjoitusten yhteydessä.
Sanan alkuperäinen merkitys on sanskritinkielinen hindulaisen jumaluuden inkarnaatiota tarkoittava avatāra, joka on perinteisesti suomennettu uskonnollisissa teksteissä muotoon avataara. Tietotekniikkaan avatar-termi kiersi englannin kielen kautta ja siitä on jäänyt kaksi a-kirjainta pois. Avatar-sanaa voi taivuttaa kahdella tavalla: joko vierassanana avatarin, avataria, avatariin tai suomalaisen sanan kuningatar tapaan avattaren, avatarta, avattareen.
Jatkosota
Jatkosota oli Suomen tappioon päättynyt sota, joka käytiin Suomen ja Neuvostoliiton välillä 25. kesäkuuta 1941 – 19. syyskuuta 1944 Neuvostoliiton Suomen pommituksista Moskovan välirauhaan. Jatkosotaa käytiin Suomen rintamalla samaan aikaan kun Saksa toteutti operaatio Barbarossan nimellä tunnettua laajaa hyökkäystä Neuvostoliittoon. Suomen rintama oli jaettu saksalaisten ja suomalaisten joukkojen kesken siten, että suomalaiset olivat vastuussa eteläisestä rintamasta ja saksalaiset Lapin rintamasta.
Suomi ei ollut lain mukaan Saksan liittolainen, sillä mitään liittosopimusta ei ollut. Sen sijaan käytännössä Suomi oli Saksan liittolainen, koska se antoi aluettaan Saksan käyttöön, alisti joukkojaan Saksalle, sai aseapua Saksalta ja soti Saksan kanssa.
Sodan alussa eteläisellä rintamaosalla suomalaiset joukot valtasivat talvisodassa menetetyt alueet ja etenivät yli Syvärin ja Leningradin puolustuslinjojen tuntumaan. Joulukuussa 1941 hyökkäys pysäytettiin ja alkoi yli kaksi vuotta kestänyt asemasotavaihe. Pohjoisilla rintamaosilla ei saatu katkaistua Muurmannin rataa, eivätkä saksalaisjoukot kyenneet etenemään Murmanskiin.
Neuvostoliiton suurhyökkäys kesäkuussa 1944 mursi suomalaisten etummaiset puolustuslinjat. Raskaiden torjuntataistelujen jälkeen aseet laskettiin 4.–5. syyskuuta; tulitauko oli virallisesti määrätty alkaneeksi 4. syyskuuta, mutta neuvostoliittolaiset joukot lopettivat ammunnan paikoittain vasta 5. syyskuuta 1944. Moskovan välirauha allekirjoitettiin 19. syyskuuta 1944, ja se vahvistettiin Pariisin rauhassa vuonna 1947. Jatkosodan välirauhanehtoihin kuului muun muassa saksalaisten joukkojen pakottaminen pois Suomesta, mikä johti Lapin sotaan Saksaa vastaan.
Välirauha
Talvisodan maaliskuussa 1940 päättänyt Moskovan rauha, niin sanottu välirauha, ei ollut rauha sanan varsinaisessa pitkäaikaisessa merkityksessä, koska käynnissä oleva toinen maailmansota vaikutti koko ajan Saksan valtakunnan ja Neuvostoliiton rauhantilaiset sekä Yhdistyneen kuningaskunnan Saksan valtakuntaa vastaan käymä sota Ranskan touko-kesäkuussa 1940 jatkuneen kukistumisen jälkeenkin. Yhdysvallat ei tosin ollut vielä liittynyt sotaan, joten ennen 12. joulukuuta 1941, kun Yhdysvalloille julistettiin sota, ei toiseksi maailmansodaksi myöhemmin kutsuttu suursota ollut vielä luonteeltaan kuin eurooppalainen suursota. Eurooppa oli sodassa, ja Suomikin pysyi poikkeustilassa. Rauhan aikana sotilaskouluttamatta jääneet 100 000 nostoväkeen kuuluvaa määrättiin astumaan palvelukseen, ja heidän sotilaskoulutuksensa talvisodan loppuvaiheessa vähäiseksi havaitun reservin lisäämiseksi aloitettiin. Kanta-aliupseereiksi koulutustehtävää varten pyydettiin jäämään talvisodassa kunnostautuneita ryhmänjohtajia.
Saksa hyökkäsi Tanskaan ja Norjaan huhtikuussa 1940 ja valtasi maat nopeasti. Toukokuussa Saksa hyökkäsi Ranskaan. Maan pohjoisosan Saksa miehitti suoraan ja eteläosaan muodostettiin Saksan nukkehallitus Vichyn hallitus. Britannia valmistautui suuriin ilmataisteluihin estääkseen Britteinsaarien valtaamiseen tähtäävät Saksan suorittamat laajat strategisiksi tarkoitetut pommitukset.
Neuvostoliiton ensimmäinen vaatimus oli saada takaisin kaikki Karjalankannakselta ja Hangon vuokra-alueelta pois viedyt laitteet. Lisäksi vaadittiin osuutta Petsamon nikkelikaivoksiin. Heinäkuussa Neuvostoliitto esitti vaatimuksen Ahvenanmaan demilitarisoinnista ja oikeutta junakuljetuksiin Suomen alueen poikki Hankoon. Sopimus kauttakulusta Suomen itärajalta Hankoniemeen allekirjoitettiin syyskuun alussa. Neuvostoliitto vähensi painostustaan Suomea kohtaan vasta kevättalvella seuraavana vuonna.
Välirauhan aikainen poliittinen ilmapiiri oli painostava; esimerkiksi Suomen ja Neuvostoliiton Rauhan ja Ystävyyden Seuran mielenosoitukset ja niistä syntyneet mellakat sekä Aeron matkustajakone Kalevan alasampuminen Suomenlahdella kesäkuussa 1940 samaan aikaan, kun Neuvostoliitto miehitti Baltian maat, koettiin hyvin vahvasti Suomessa. Suomi oli ulkopoliittisesti ahtaassa raossa, kun Norja ja Baltia oli vallattu, Saksa ja Neuvostoliitto olivat diplomaattisessa rauhantilassa keskenään ja Ruotsin lokakuussa 1940 ehdottama valtioliitto Suomen kanssa kariutui Neuvostoliiton ja Saksan vastustukseen.
Neuvostoliiton puna-armeijan esikunta oli antanut Leningradin sotilaspiirille ohjeen Suomea vastaan käytävän uuden sodan varalle 18. syyskuuta 1940. Käskyä tarkennettiin 25. marraskuuta vaatimuksella laatia hyökkäyssuunnitelma sellaisen tilanteen varalta, jossa Suomi olisi yksin vihollinen. Itämeren laivasto laati Ahvenanmaan valtaussuunnitelman ja Hangon tukikohdan joukot siirrettiin Leningradin sotilaspiirin alaisuuteen ja sen puolustussuunta käännettiin 12. marraskuuta 1940 mantereen suuntaiseksi.
Talvisodan aikana, tammikuussa 1940, neuvostolaivasto laati Ahvenanmaan miehityssuunnitelman, joka olisi edellyttänyt noin 20 000 miehen siirtämistä Ahvenanmaalle Virosta ja Latviasta. Perusajatuksena oli maavoimien hyökkäyksellä Oulun korkeudella katkaista Suomi ja laivaston hyökkäyksellä Ahvenanmaalle riistää Suomelta myös sen meriyhteydet. Ahvenanmaalle sijoitettaisiin kevyiden laivastovoimien, sukellusveneiden ja lentokoneiden tukikohdat. Tarkemmassa Ahvenanmaan valtaussuunnitelmassa (10.9.1940) operaation kohteena olivat Eckerö, varsinainen Ahvenanmaa ja Lemland. Sitten piti vallata muut Ahvenanmaan saariston saaret. Isku oli suoritettava nopeasti ja riittävän voimakkaasti, jotta Ruotsista Suomelle tulevat apuvoimat eivät ehtisi paikalle. Yllätyksen onnistuminen oli mahdollisuuksien rajoissa, koska Suomi syksyllä 1940 pakotettiin purkamaan Ahvenanmaan talvisodanaikaiset puolustusjärjestelyt.
Neuvostoliitossa Suomen asioiden hoito siirrettiin sisäasiain kansankomissariaatin (ministeriön) alaiselle valtioturvallisuuden päähallinnolle (GUGB) ja lisäksi hyökkäysjoukkoja alettiin siirtää ryhmitysalueilleen. Neuvostoliiton ulkoministeri Vjatšeslav Molotov kävi marraskuussa Berliinissä pyytämässä Saksan johtajalta Adolf Hitleriltä suostumusta Suomen miehitykseen. Koska saksalaiset olivat jo sisällyttäneet Suomen mukaan hyökkäyssuunnitelmiinsa, Hitler kuitenkin varoitti Neuvostoliittoa pysymään poissa Suomesta.
Suomen ja Saksan lähentyminen
6. syyskuuta 1940 Suomi solmi Neuvostoliiton kanssa kauttakulkusopimuksen liikenteestä Hankoon.
Puolustusvoimien ylipäällikkö sotamarsalkka Carl Gustaf Mannerheim sai elokuussa 1940 Saksalta tiedustelun saksalaisjoukkojen kauttakulun sallimisesta Pohjanlahden satamista Kirkkoniemeen. Samalla ilmoitettiin, että Suomen oli mahdollista ostaa sotakalustoa Saksasta. Kauttakulkusopimus: Suomen pääesikunta ja Saksan ilmavoimat sopivat 12. syyskuuta Luftwaffen miehistön ja kaluston kuljettamisesta Suomen alueen läpi. Valtioiden välille 22. syyskuuta solmittu poliittinen sopimus mahdollisti myös Saksan maavoimien kuljetukset. Lokakuussa neuvoteltiin vielä lisäys lomalaisliikenteestä. Ensimmäiset joukot nousivat maihin Vaasassa 22. ja Oulussa 26. syyskuuta 1940.
Saksa piti Petsamossa sijaitsevaa Kolojoen malmiota elintärkeänä sotateollisuudelleen ja ylipäätänsä Petsamoa välttämättömänä astinlautana hyökkäykselle Murmanskiin. Neuvostoliitto puolestaan ei talvisodan päätyttyä tuntenut mielenkiintoa Petsamon nikkelivarantoihin eikä Petsamoon sotilaallisena alueena. Kun Saksan viranomaiset suunnittelivat Skandinavian integroimista omaan talousalueeseensa, siihen laskettiin huhtikuusta 1940 lähtien mukaan myös Suomi, vaikka maa kuuluikin Neuvostoliiton etupiiriin.
Huhtikuussa 1941 alettiin insinööritoimisto Rataksessa värvätä vapaaehtoisia Waffen-SS:n Wiking-divisioonan suomalaispataljoonaan. Värväystä jatkui kesäkuulle 1941. Ensimmäiset värvätyt lähtivät Saksaan koulutukseen toukokuussa 1941.
Operaatio Barbarossa ja Suomi
pienoiskuva|Operaatio Barbarossan päähyökkäyssuunnat. Leningradin vastaisessa pihtiliikkeessä Suomen rintamalla oli suuri merkitys. Suomen korkeinta sotilasjohtoa vieraili 25. toukokuuta 1941 Saksan pääesikunnassa Salzburgissa, jossa saksalainen sotilasvaltuuskunta johtajanaan kenraali Alfred Jodl selosti Neuvostoliittoon suunnitteilla olevaa hyökkäystä. Saksalaiset esittelivät yhteistyösuunnitelmaa Saksan ja Suomen taistelujoukkojen välille. Suomea pyydettiin sitomaan Neuvostoliiton joukkoja rajoillaan ja osallistumaan Leningradia vastaan suunnattuun hyökkäykseen. Eri aselajien välillä käydyissä jatkoneuvotteluissa Berliinissä 26.–28. toukokuuta vaihdettiin teknisiä ja taktisia tietoja. Suomalaisia johtaneen kenraaliluutnantti Erik Heinrichsin saamiin ohjeisiin kuului, että hänellä ei ollut valtuutta tehdä mitään päätöksiä ja että hänen oli huolellisesti vältettävä minkäänlaisten sitoumusten antamista.
Seuraavana päivänä 26. toukokuuta 1941 valtuuskunnan otti vastaan Berliinissä yleisesikunnan päällikkö kenraalieversti Franz Halder. Yleistilannetta selostettuaan tämä ryhtyi puhumaan Suomen ja Saksan yhteistoiminnasta ja meni tällöin paljon pidemmälle kuin kenraali Jodl – saksalaiset edellyttivät, että suomalaiset liittyisivät yhteiseen operaatioon Leningradia vastaan. Kenraaliluutnantti Heinrichs toisti, että hänellä ei ollut oikeutta keskustella tästä asiasta, joka oli hänen valtuuksiensa ulkopuolella. Suomi halusi säilyttää puolueettomuutensa, mikäli venäläisten hyökkäys ei pakottaisi sitä poikkeamaan tältä linjalta. Saksan ja Suomen väliset keskustelut molempia osapuolia kiinnostavista asioista jatkuivat 3.–5.6.1941 sotilaiden välillä Helsingissä. Näistä keskusteluista ei tehty pöytäkirjaa. Sodan jälkeen oikeuskansleri ja sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä syyttäjänä toiminut Toivo Tarjanne määräsi hallintoneuvos Artturi Ikkalan suorittamaan tutkimuksen jatkosotaa edeltäneistä keskusteluista Salzburgissa. Tutkimuksissa todettiin, että keskustelut olivat käynnistyneet saksalaisten aloitteesta presidentti Risto Rytin ja Mannerheimin tieten, ne koskivat hypoteettisia mahdollisuuksia ja saksalaiset eivät antaneet tietoja alkamassa olevasta sotaretkestä eivätkä suomalaiset sitoutuneet mihinkään.
Suomen ja Saksan kauttakulkusopimus, jossa saksalaisille joukoille myönnettiin kauttakulkulupa Suomen läpi Norjaan, oli allekirjoitettu 12. syyskuuta 1940. Saksan hyökkäyssuunnitelma sisälsi Suomen alueen käytön. Erityisesti Suomen Lappi tuli tärkeään rooliin Murmanskin haltuun ottamiseksi saksalaisten tavoitteena ollessa Arkangelin tasa. Etelässä saksalaisten huomio kiinnittyi Suomenlahteen ja Karjalankannakseen, jotta Leningradin valtaaminen ja sen täydellinen tuhoaminen olisi tullut mahdolliseksi. Suomi ja Saksa sopivat muun muassa Suomen toteuttamasta saarrosta Suomenlahdella ja Karjalankannaksella, liittyen Leningradista mahdollisesti pakenevien siviilien poispääsyyn.
pienoiskuva|Kaksi miestä katsoo ilmoitusta yleisestä liikekannallepanosta 20. kesäkuuta 1941.
Keskustelut jatkuivat Helsingissä 3.–5. kesäkuuta 1941, joissa Suomi piti hyvin tärkeänä presidentin ja valtiojärjestyksen siteet huomioon ottaen, että vihollisuuksia Neuvostoliittoa vastaan ei aloiteta suomalaisten taholta tai Suomen valtioalueelta. Kesäkuun alussa Saksalle ilmoitettiin osallistumisen ehdot: Suomen olisi säilyttävä vastaisuudessakin itsenäisenä, Saksan oli hyökättävä ensin, ja vasta Neuvostoliiton aloitettua sotatoimet liittyisi Suomi rintamaan.
3. kesäkuuta 1941 Helsingissä käydyissä neuvotteluissa Saksan kanssa sovittiin, että Suomen joutuessa sotaan Neuvostoliiton kanssa Saksa tulisi Suomen avuksi. Samaan aikaan Kielissä käydyissä neuvotteluissa sovittiin yhteisistä sotatoimista, muun muassa Suomenlahden etelärannikon miinoittamisesta, sodan syttyessä. Malmin ja Utin lentokentät annettiin Saksan ilmavoimien käytettäväksi jo ennen sotaa. 7. kesäkuuta 1941 alkaen Suomen satamiin alkoi saapua hyökkäykseen tarkoitettuja saksalaisjoukkoja. 15. kesäkuuta 1941 Mannerheim alisti kenraali Hjalmar Siilasvuon armeijakunnan Pohjois-Suomessa Saksan alaisuuteen. 18. kesäkuuta 1941 Suomen ilmavoimien lentokoneisiin maalattiin Saksan Luftwaffen mukaiset keltaiset itärintaman tunnukset. 22. kesäkuuta 1941 Saksa aloitti hyökkäyksen ja käytti aiemmin sovitun mukaisesti Suomen ilmatilaa ja lentokenttiä Neuvostoliiton pommittamiseen. Yöllä 21.–22.6.1941 Suomeen oli alkanut saapua Pohjois-Norjasta huonoja tieyhteyksiä pitkin saksalaisia joukkoja, joiden pääasiallinen tehtävä oli puolustaa Suomen Petsamoa ja varsinkin sen nikkelikaivoksia. Suomalaiset suojajoukot aloittivat siirtymisen asemiinsa 10. kesäkuuta 1941. Liikekannallepano toteutettiin ylimääräisenä harjoituksena, johon reserviläiset kutsuttiin henkilökohtaisesti 18. kesäkuuta 1941 alkaen. Liikekannalle pantu armeija oli taisteluvalmis viikon kuluttua liikekannallepanon aloittamisesta. 21. kesäkuuta hallitus määräsi 45 000 Neuvostoliiton rajoilla asunutta evakuoitavaksi.
Saksalaisjoukkojen siirrot Pohjois-Suomeen
Valmistelut saksalaisjoukkojen saapumiselle aloitettiin heti. Järjestelyt hoidettiin kauttakulun organisoinnin varjolla, eikä saksalaisjoukoilla ollut lupa siirtyä Jäämerentien itäpuolelle ennen kuin 18. kesäkuuta, jolloin arveltiin hyökkäysvalmistelujen itään jo muutenkin paljastuneen. Kaksi divisioonaa saksalaisjoukkoja, Stettinistä 20 000 ja Oslosta 10 600 miestä, laivattiin Ouluun ja siirrettiin junakuljetuksina Rovaniemelle. Laivaukset alkoivat 5. kesäkuuta ja viimeiset joukot olivat Rovaniemellä 14. kesäkuuta. SS-Divisioona Nord aloitti 7. kesäkuuta marssin Norjasta Jäämerentietä pitkin Vuotson ja Sodankylän kautta Rovaniemelle. 8 000 – 9 000 miehen vahvuisen divisioonan ajoneuvokolonnan ohimarssi kesti 10 tuntia. Divisioona oli Rovaniemellä 10. kesäkuuta. Yhteensä 40 600 miehen vahvuiset joukot keskitettiin Rovaniemen seudulle, mistä ne aloittivat 18. kesäkuuta siirtymisen kohti Sallaa.
Saksan Norjan armeijan esikunta siirtyi Rovaniemelle 15. kesäkuuta, armeijan komentaja kenraalieversti Nikolaus von Falkenhorst saapui viikkoa myöhemmin. Kaksi päivää esikunnan jälkeen Rovaniemelle laskeutuivat Luftwaffen lentokoneet. Joukoista kaksi vuoristodivisioonaa (2. ja 3.) siirtyi Norjasta Petsamoon vasta 22. kesäkuuta, valmisteluja varten maahan oli päästetty saksalaispioneereja siviiliasussa jo päivää aikaisemmin. Petsamon saksalaisdivisioonat aloittivat hyökkäyksen kohti Murmanskia 29. kesäkuuta.
Tapahtumat juuri ennen sodan alkua
Suomen ilmavoimien esikunnan määräyksestä Yleisradion Lahden radioaseman sekä Turun ja Oulun radiomastoihin asennettiin 21. kesäkuuta automaattiset morsetuslaitteet saksalaisten pommikoneiden radiosuunnistusta varten. Ilmailuhistoriaa tutkineen tohtori Hannu Valtosen mukaan saksalaisia pommikoneita lensi yöllä 21.–22. kesäkuuta Itä-Preussista Etelä-Suomen ilmatilan kautta Laatokan pohjoispuolelle ja sieltä etelään Leningradin seudulle, missä Saksa ja Neuvostoliitto kävivät operaation ensimmäiset ilmataistelut noin kello kolmen jälkeen aamuyöllä. Tämän jälkeen saksalaiset pommittajat lensivät Suomeen Uttiin, missä ne tankattiin ja mistä ne jatkoivat kotikentilleen Itä-Preussiin.
Kesäkuun 21.–22. päivän välisenä yönä saksalaiset yhteistyössä Suomen Valtiollisen poliisin kanssa valtasivat Neuvostoliiton Petsamon konsulaatin ja suomalaiset pidättivät konsulaatin koko henkilökunnan perheineen. Saksan Gestapo takavarikoi konsulaatin arkistot tutkittavakseen ja toimitti ne myöhemmin Valpolle.
Saksan merivoimat käyttivät hyväkseen Suomen aluetta: Ne olivat tukeutuneet Suomen rannikkoon ja satamiin jo kesäkuun puolivälistä alkaen. Suomen sodanjohto oli määrännyt jo 17. kesäkuuta sukellusvenelaivueen osallistumaan Viron rannikon miinoittamiseen ja illalla 21. kesäkuuta sukellusvenelaivue sai toteuttamiskäskyn tehtävälleen. Suomalaiset sukellusveneet sekä suomalaiset ja saksalaiset laivat aloittivat 22. päivänä Suomenlahden miinoittamisen, jotta Neuvostoliiton Itämeren laivaston vapaa kulku estettäisiin. Pyrkimyksenä oli varmistaa, ettei neuvostolaivasto pystyisi häiritsemään Suomenlahdelta saksalaisten Baltiaan avattavaksi suunnitellun maarintaman sivustaa, ja estää hyökkäys Ahvenanmaalle, jonka hallinta oli Suomen kannalta elintärkeää. Miinoitus ulotettiin 22. päivänä Neuvostoliiton miehittämän Viron (muun muassa Tallinnan) edustalle. Suomalaiset sukellusveneet laskivat miinoja Viron rannikolle 22. kesäkuuta 1941 kello 7.28–9.06 välisenä aikana.
Kun Suomeen saapui tieto Saksan hyökkäyksen alkamisesta, Suomen merivoimat aloittivat välittömästi operaatio Kilpapurjehduksen, eli joukkojen siirrot demilitarisoidulle Ahvenanmaalle. Neuvostoliiton lentokoneet tekivät sodan ensimmäisen ilmahyökkäyksen suomalaisia vastaan hyökättyään tähän operaatioon osallistuneita sota-aluksia ja rannikkolinnakkeita vastaan 22. kesäkuuta klo 6.05. Lisäksi Hangosta alkoi tykistötulistus Porsöhön, Storholmaan ja mantereelle klo 6.50.