cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jokioisten kartano
Historiaa
Kartanonherra von Willebrand kuoli vuonna 1809 58 vuoden iässä. Hänen puolisonsa Vendla hoiti kartanoa kuolemaansa 1820 saakka, jolloin kartano maineen myytiin kahdelle vävylle. Näiltä kartanon osti vuonna 1827 Josef Bremer nuorempi, jonka pojat vuonna 1871 muuttivat kartanon osakeyhtiöksi. Kartanon isännöitsijäksi ja sittemmin myös osakeyhtiön pääosakkaaksi tuli vuonna 1896 Johan Mannerheim, marsalkan nuorempi veli, joka kuitenkin poliittisista syistä siirtyi Ruotsiin vuonna 1904 ja luopui osuudestaan kartanoon vuonna 1907. Tämän jälkeen kartano päätyi liikemies Alfred Kordelinin omistukseen.
Hieman ennen Suomen itsenäisyyttä venäläismieliset ampuivat Kordelinin ja kartanon pehtoori Paul Petterssonin 7. marraskuuta 1917. Kordelinilla ei ollut perillisiä, ja olojen vakiinnuttua Sisällissodan jälkeen kartano siirtyi Suomen valtiolle elokuussa 1918. Tuolloin kartanon pinta-ala oli yli 32 000 hehtaaria.
1920-luvulla toteutetun maareformin aikana kartanon maista lohkottiin 950 itsenäistä maatilaa. Kartanon hoitokunnan johdossa oli tuolloin senaattori E. Y. Pehkonen. Maareformi myös päätti vuosisatoja kestäneen alustalaisuuden ja torppariajan, jonka aikana oli nähty lukemattomia kiistoja ja koettu vääryyksiä.
Rein–Ruhr
Rein-Ruhr on usean metropolialueen muodostama konurbaatio Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Alueella asuu 10–12 miljoonaa ihmistä. Alueeseen kuuluu Ruhrin alue sekä mm. Düsseldorfin, Wuppertalin ja Kölnin kaupunkialueet. Rein-Ruhrin suurkaupunkialue onkin yksi Euroopan keskeisimmistä taloudellisista alueista.
Jokioisten kartano
Kartanon vaikutus teollisuuteen
Rautatie mahdollisti tehokkaan teollisuuslaitosten tarvikkeiden ja tuotannon kuljettamisen Jokioisista ja Forssasta Humppilaan, missä ne siirtokuormattiin Valtionrautateiden juniin. Rautatie myös edisti Jokioisten alueen kehittymistä.
Rein–Ruhr
Alue on nimetty kahden taloudellisestikin merkittävän joen, Reinin ja sen sivujoen Ruhrin mukaan.
Reinin laakso
Köln, Düsseldorf
Ruhrin alue (Westfalian part)
Bochum, Bottrop, Gelsenkirchen, Hagen, Hamm, Herne, Iserlohn, Recklinghausen, Witten, Moers, Mülheim an der Ruhr, Oberhausen
Bergisches Land
Bergisch Gladbach, Remscheid, Solingen, Wuppertal
Reinin laakso
Bonn, Krefeld, Leverkusen, Mönchengladbach, Neuss
Jean-Baptiste Sanfourche
Jean-Baptiste Sanfourche (1831 Cénac (Gironde) – 1860) oli ranskalainen arkkitehti. Hän opiskeli École des Beaux-Artsissa opettajanaan Simon-Claude Constant-Dufeux. Constant-Dufeux'n opetus kuvaa historian määräävää roolia 1800-luvun arkkitehtien kannalta. Joukko muistiinpanoja tästä työpajasta on äskettäin ilmestynyt ja dokumentoi hänen opetuksensa.
Kirsty Hawkshaw
right|200px|thumb|Kirsty Hawkshaw
Jean-Baptiste Sanfourche
Vuonna 1860 Jean-Baptiste Sanfourchesta tuli virkamies, joka sai tehtäväkseen Angersin (Maine-et-Loire) uskonnollisten rakennusten luetteloimisen. Hän muutti Vitoria-Gasteiziin Espanjaan, missä hän rakensi Vitoria-Gasteizin aseman. Rautatie saapui Vitoria-Gasteizin pikkukaupunkiin vuonna 1862, kun Madridin Ranskan rajaan yhdistävä Miranda de Ebro-Alsasua -rautatieosuus avattiin. .
Kirsty Hawkshaw
Kirsty Hawkshaw (s. lokakuu 1969 Lontoo) on brittiläinen laulaja ja lauluntekijä.
Randy Piper
pienoiskuva|Randy Piper vuonna 1982. Randy Piper (s. 1956, San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen kitaristi ja muusikko. Hän oli W.A.S.P.-yhtyeen kitaristi sen alkuaikoina 80-luvun alussa. Nykyään hän soittaa entisten W.A.S.P.-jäsenten Chris Holmesin ja Tony Richardsin kanssa perustamassaan Animal-yhtyeessä, jonka debyyttialbumi, 900 lb. Steam, julkaistiin vuonna 2003.
Atseotrooppinen seos
Atseotrooppinen seos on nesteseos, josta keitettäessä syntyvän höyryn koostumus on sama kuin nesteseoksen itsensä, toisin sanoen se tislautuu muuttumattomana. Esimerkiksi etanolin vesiliuos muodostaa atseotrooppisen seoksen kun se tislataan noin 96-massaprosenttiseksi.
Kirsty Hawkshaw
Hawkshaw tunnetaan parhaiten elektronisen musiikin taustalyriikoiden laulajana. Hänen ääntään on kuultu muun muassa Opus III:n, Orbitalin lukuisissa eri Halcyon-sarjan kappaleissa ja Solar Questin levyillä.
Soolourallaan hän on julkaissut yhden albumin.
Kekälejärvi
Kekälejärvi on Keski-Suomessa Jämsän Hallinmäellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Sen suurin leveys on silmämääräisesti vain 270 metriä, koska sen leveyttä kasvattaa Surmalahti. Se muodostaa kuitenkin oman lampimaisen lahdenpohjukkansa, joka on yhteydessä päävesistöön 10 metriä leveän salmen kautta. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä ja sen rannat ovat alavaa metsämaata. Sen rannoille on rakennettu kahdeksan vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet Hallista tai Hallinmäestä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,1 metriä mpy. Kekälejärven valuma-alueen yläjuoksulla Hallasuon ympäristössä sijaitsee vielä neljä järveä ja ojitettu Isosuo. Nämä ovat Leveäjärvi, Ahtaanrako, Mustalaislammi ja Pikku Kekälejärvi. Kekälejärven laskuoja Kekäleoja laskee 36 metriä alempana sijaitsevaan Eväjärveen.
Historiaa
Vuoden 1963 peruskartassa järven nimi oli vielä Iso Kekälejärvi, vaikka se muutettiin seuraavaan vuoden 1980 karttaan Kekälejärveksi. Hallasuo oli vuonna 1963 jo ojitettu ja Pikku Kekälejärvi laski Kekälejärveen johto-ojaa pitkin. Järven pohjoisrantaan oli rakennettu polun päähän mökki.
Brett Emerton
Brett Michael Emerton (s. 22. helmikuuta 1979 ) on australialainen jalkapalloilija, joka on pelannut muun muassa Australian jalkapallomaajoukkueessa ja Blackburn Roversissa, Englannissa. Hän pelasi Australian riveissä vuoden 2006 jalkapallon MM-kisoissa kaikissa alkulohko-otteluissa mutta joutui ulosajetuksi Kroatia-ottelussa eikä päässyt neljännesvälieräotteluun. Kaikkiaan hän pelasi urallaan 96 maaottelua ja teki niissä 20 maalia.
Hurrikaani Arthur
Arthur sai alkunsa matalapaineena, joka pantiin merkille 25. kesäkuuta Yhdysvaltojen kaakkoisrannikolla. Se sai nimensä 1. heinäkuuta, jolloin se oli luokiteltavissa trooppiseksi myrskyksi. Heinäkuun 3. päivänä satelliitti- ja lentokonehavainnot viittasivat siihen, että Arthur oli saavuttanut hurrikaanin voimakkuuden. Myrsky rantautui Pohjois-Carolinassa Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta klo 23:15 paikallista aikaa. Siitä se jatkoi matkaansa pohjoiseen ja heikkeni kulkiessaan Cape Codin ja Nantucketin yli. Heinäkuun 5. päivänä se kehittyi keskileveysasteiden matalapaineeksi. Nova Scotian alueella raportoitiin laajoja sähkökatkoja. Myrskyvuoksi nostatti merivettä noin 1,5 metriä normaalia korkeammalle.
Lapatossu ja Vinski Olympia-kuumeessa
Lapatossu ja Vinski Olympia-kuumeessa on Yrjö Nortan ohjaama vuonna 1939 ensi-iltansa saanut suomalainen mustavalkoelokuva.
Lapatossu ja Vinski Olympia-kuumeessa on toinen Lapatossu-elokuva. Sysäyksen elokuvan teolle antoivat olympialaiset, jotka oli määrä pitää Helsingissä vuonna 1940. Kisat kuitenkin peruttiin sodan vuoksi. Elokuva oli Nortan ensimmäinen itsenäinen ohjaus yhdentoista Särkän kanssa tehdyn yhteistyöelokuvan jälkeen. Nimimerkki Valentin teki käsikirjoituksen jo keväällä 1938. Katsojamäärät jäivät vuoden keskitasoon. Elokuva kuvattiin Myllykoskella.
Arviot
Aikalaisarviossaan Salama Simonen (Uusi Suomi) kertoi, että käsikirjoitus olisi alkujaan tarkoittanut hiljaista rauhallista kansankomediaa, jollaisessa Lapatossu olisi ollut paremmin omiaan, mutta välikäsien kautta kulkenut käsikirjoitus oli sitten tuottanut tulokseksi farssin. Samasta asiasta huomautti myös Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti). Aku Korhonen sai kuitenkin yksimielistä kiitosta.
Flowers in the Dirt
Flowers in the Dirt on Paul McCartneyn kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 5. kesäkuuta 1989 Parlophone-levymerkillä. Sitä pidettiin McCartneyn vahvana paluuna edellisten studioalbumien kärsittyä heikoista myyntiluvuista. Albumin julkaisun jälkeen McCartney lähti ensimmäiselle maailmankiertueelleen sitten vuosina 1975-76 tehdyn Wings Over the World -kiertueen.
Suomessa albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 26.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Bonuskappaleet
CD- ja kasettiversiolla The Paul McCartney Collection -kokoelman uudelleenjulkaisuversiolla
Diana, Walesin prinsessa
Diana, Walesin prinsessa (Diana Frances, o.s. Spencer, 1. heinäkuuta 1961 Sandringham, Britannia – 31. elokuuta 1997 Pariisi, Ranska) oli Yhdistyneen kuningaskunnan kruununperijä Walesin prinssi Charlesin ensimmäinen puoliso ja tämän lasten prinssi Williamin ja prinssi Harryn äiti.
Diana syntyi Spencerin aatelissukuun. Hän oli Althorpin varakreivi John Spencerin ja äitinsä Frances Rochen nuorin tytär. Diana kasvoi Park Housessa, Sandringhamin tilalla ja opiskeli Englannissa ja Sveitsissä. Vuonna 1975 hänestä tuli Lady Diana Spencer, kun hänen isänsä peri Spencerin jaarlin tittelin. Diana tuli tunnetuksi helmikuussa 1981, kun hänen ja prinssi Charlesin kihlaus julkistettiin.
Dianan ja prinssi Charlesin häät pidettiin St Paulin katedraalissa 29. heinäkuuta 1981 ja häitä seurasi yli 750 miljoonaa televisiokatsojaa. Avioliiton ajan Diana oli Walesin prinsessa, Cornwallin herttuatar, Rothesayn herttuatar ja Chesterin herttuatar. Avioliitosta syntyi kaksi lasta, prinssit William ja Harry, jotka olivat silloin toinen ja kolmas kruununperimysjärjestyksessä. Walesin prinsessana Diana sai kuninkaallisia tehtäviä kuningatar Elisabetilta ja esiintyi tämän puolesta ulkomaanmatkoilla.
Diana teki laajasti hyväntekeväisyystyötä ja tuki muun muassa maamiinojen vastaista järjestöä International Campaign to Ban Landmines. Hän tuki useita hyvääntekeväisyysjärjestöjä, jotka tekevät työtä muun muassa kodittomien, vammaisten, riippuvaisten ja sairaiden hyväksi. Hän osallistui erityisesti HIV:n ja AIDSin vastaiseen taisteluun.
Dianan ja prinssi Charlesin avioliitto päättyi avioeroon elokuussa 1996, mutta median maailmanlaajuinen kiinnostus Dianaa kohtaan jatkui. Seuraavana vuonna prinsessa Diana kuoli 36-vuotiaana auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin Pariisissa. Hänen hautajaisiaan seurasi pelkästään Lontoon kaduilla yli kolme miljoonaa ihmistä ja lisäksi kaksi ja puoli miljardia televisionkatsojaa ympäri maailman.
Dianalle pystytettiin patsas Kensingtonin palatsin puutarhaan. Se paljastettiin 1. heinäkuuta 2021, jolloin Dianan syntymästä oli kulunut 60 vuotta. Patsaan on veistänyt Ian Rank-Broadley.
Lapsuus ja nuoruus
Diana Frances Spencer syntyi 1. heinäkuuta 1961 Park Housessa Sandringhamissa, Norfolkissa. Hän oli neljäs viidestä lapsesta. Hänen isänsä oli Althorpin varakreivi John Spencer ja äiti Frances (o.s. Roche). Spencerin perhe oli ollut läheinen Britannian kuninkaallisen perheen kanssa useita sukupolvia. Dianan molemmat isoäidit toimivat kuningataräiti Elisabetin hovineitoina. Diana Frances sai etunimensä kaukaisen Lady Diana Spencer -tädin ja toisen nimensä äitinsä mukaan.
Diana kastettiin 30. elokuuta 1961 St. Mary Magdalenen kirkossa, Sandringhamissa. Hänellä oli kolme sisarusta: Sarah, Jane ja Charles. Dianan veli John kuoli pian syntymänsä jälkeen vuosi ennen Dianan syntymää. Diana kasvoi Park Housessa, Sandringhamin tilalla. Heidän kotitalonsa omisti kuningatar Elisabet II; Spencerit olivat talossa vuokralla. Kuninkaallinen perhe vietti usein lomiaan naapurissa Sandringhamin talossa, ja Diana leikki lapsena prinssi Andrew'n ja prinssi Edwardin kanssa.
Dianan olessa 7-vuotias hänen vanhempansa erosivat. Dianan äiti alkoi seurustella Peter Shand Kyddin kanssa ja he menivät naimisiin vuonna 1969. Diana asui äitinsä kanssa Lontoossa vanhempiensa eron aikaan 1967. Dianan isä meni naimisiin Dartmouthin kreivittären Rainen kanssa vuonna 1976. Dianasta tuli Lady Diana, kun hänen isänsä peri Spencerin jaarlin arvon vuonna 1975.
Avioliitto
Lady Diana tapasi kuningatar Elisabet II:n vanhimman pojan prinssi Charlesin ensimmäisen kerran marraskuussa 1977 ollessaan 16-vuotias. Charles seurusteli tällöin Dianan isosiskon Lady Sarahin kanssa. Kesällä 1980 siskokset kutsuttiin juhliin maatilalle, jossa Diana seurasi Charlesin poolopeliä, ja näissä juhlissa Charles osoitti kiinnostusta Dianaan. Charles kutsui Dianan kuninkaalliselle jahdille HMY Britannialle sekä Balmoralin linnaan, jossa Diana tapasi kuningasperhettä marraskuussa 1980. Charles kosi Dianaa 6. helmikuuta 1981. Kihlaus salattiin muutaman viikon ajan ennen virallista julkistusta.
Kihlaus ja häät
Parin kihlaus julkistettiin virallisesti 24. helmikuuta 1981. Diana valitsi kihlasormuksen, jossa oli 14 solitaire-timanttia, 12 karaatin sininen ovaali Ceylon-safiiri ja 18 karaatin valkokultaa. Vuonna 2011 sormuksesta tuli herttuatar Catherinen kihlasormus.
Kihlauksen jälkeen Diana lopetti työnsä päiväkodissa ja asui alkuun Clarence Housessa, joka oli tällöin kuningataräidin koti. Häihin asti Diana asui Buckinghamin palatsissa. Diana oli ensimmäinen englantilaisnainen, joka meni naimisiin kruununprinssin kanssa sitten Anne Hyden yli 300 vuotta aiemmin. Diana oli myös ensimmäinen kuninkaallinen morsian, jolla oli palkallinen työ ennen kihlausta. Ensimmäisen virallisen esiintymisen Diana teki Charlesin kanssa maaliskuussa 1981 hyväntekeväisyysgaalassa, jossa hän tapasi Monacon ruhtinatar Gracen.
20-vuotiaana Dianasta tuli Walesin prinsessa, kun hän meni naimisiin Walesin prinssi Charlesin kanssa 29. heinäkuuta 1981 St Paulin katedraalissa. Häitä kuvailtiin laajasti ”satuhäiksi”, ja häitä seurasi 750 miljoonaa katsojaa televisiosta ja 600 000 ihmistä Lontoon kaduilla. Dianan hääpuvussa oli yli seitsemän metriä pitkä huntu, ja puku maksoi 9 000 puntaa.
Lapset
Walesin prinssiparin ensimmäinen lapsi prinssi William syntyi 21. kesäkuuta 1982. Kaksi vuotta myöhemmin 15. syyskuuta syntyi toinen poika, prinssi Harry.
Ongelmat ja asumusero
thumb|300px|Prinsessa Diana tanssi [[John Travoltan kanssa Valkoisen talon päivällisillä marraskuussa 1985.]] 9. joulukuuta 1992 pääministeri John Major ilmoitti prinsessa Dianan ja prinssi Charlesin muuttavan erilleen ja parin aikeesta pysyä naimisissa.
17. tammikuuta 1993 kaksi lehteä julkaisi prinssi Charlesin ja Camilla Parker Bowlesin puhelinkeskustelun vuodelta 1989. Keskustelut aiheuttivat kohun, jota kutsuttiin nimellä Camillagate. 3. joulukuuta prinsessa Diana kertoi suunnitelmistaan vetäytyä pois julkisuudesta ja toimia jatkossa yksityishenkilönä.
29. kesäkuuta 1994 prinssi Charles myönsi televisiohaastattelussa pettäneensä prinsessa Dianaa ja kuvaili heidän avioliittonsa olevan korjaamattoman rikki.
Avioero
20. marraskuuta 1995 Diana antoi Britannian yleisradioyhtiön BBC:n toimittajalle Martin Bashirille ennennäkemättömän avoimen televisiohaastattelun, jossa hän kertoi muun muassa viimeisillään olleesta avioliitostaan, terveysongelmistaan ja vaikeista suhteistaan kuningashuoneen muihin jäseniin. Diana myös kertoi sairastuneensa syömishäiriöön. Haastattelu valmisteltiin salassa julkisuudelta, ja siitä tiesi Dianan ja Bashirin lisäksi etukäteen vain pieni BBC:n tuotantoryhmä. Tunnin pituinen haastattelu järkytti syvästi kuningashuonetta ja nostatti valtavan kohun niin Britanniassa kuin ulkomaillakin, ja seuraavien parin viikon aikana sen näki liki 200 miljoonaa ihmistä yli sadassa maassa ympäri maailmaa. Haastattelun esittäminen johti välittömästi Dianan tiedottajan eroon. Yorkin herttuan prinssi Andrew'n silloinen puoliso Sarah epäili julkisesti Martin Bashirin painostaneen Dianaa kertomaan epämieluisia asioita muista Britannian kuninkaallisista.
28. elokuuta 1996 prinsessa Diana ja prinssi Charles erosivat virallisesti. Dianalta poistettiin eron myötä Hänen kuninkaallinen korkeutensa -etuliite ja hänen nimensä tyyliteltiin muotoon: Diana, Walesin prinsessa.
Yksityiselämä avioeron jälkeen
thumb|Prinsessa Diana [[Sri Chinmoyn kanssa toukokuussa 1997.]] Avioeron jälkeen Diana sai pitää asuntonsa Kensingtonin palatsissa ja asui siellä kuolemaansa asti. Diana sai pitää kaikki avioliiton aikana saamansa korut.
Kesällä 1997 Diana alkoi tapailla Dodi Al-Fayedia, egyptiläisen liikemies Mohamed Al-Fayedin poikaa. 10. elokuuta 1997 Diana ja Al-Fayed valokuvattiin suutelemassa Al-Fayedin Jonikal-jahdilla Ranskan Rivieralla.
Kuolema
Diana kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin Pariisissa 31. elokuuta 1997. Myöhään edellispäivän iltana Diana ja hänen miesystävänsä Dodi Al-Fayed olivat paenneet pariisilaisen hotellin Ritzin (Dianan miesystävän Al-Fayedin isän omistama hotelli) sivuovesta tarkoituksenaan välttää valokuvaajat (paparazzit), jotka olivat leiriytyneet hotellin eteen saadakseen kuvia kuuluisasta parista. Pako ei kuitenkaan ollut onnistunut. Valokuvaajat olivat lähteneet seuraamaan mustaa Mercedes-Benzin S-sarjan autoa, joka ajoi Seinen rantaa pitkin. Pariskunta istui takapenkillä, ja oikealla etuistuimella istui Al-Fayedin henkivartija Trevor Rees-Jones. Kuljettaja Henri Paul oli kiihdyttänyt auton nopeuden tutkijoiden arvion mukaan 120–160 kilometriin tunnissa. Pont de l’Alman tunnelissa hän menetti auton hallinnan, osui Fiat Unoon ja törmäsi betonipylvääseen. Al-Fayed ja kuljettaja kuolivat heti. Diana siirrettiin ambulanssilla Pitié-Salpêtrière-sairaalaan. Hänen sisäiset vammansa olivat laajoja: hänen sydämensä oli siirtynyt vasemmalta oikealle puolelle rinnassa, mikä oli repinyt samalla keuhkojen laskimon ja sydänpussin. Elvytysyrityksistä huolimatta Diana kuoli kello 4 aamulla. Trevor Rees-Jones säilyi kolarista hengissä, koska hän ainoana käytti turvavyötä.
Salaliittoteoriat kolarista
Dianan kuolemasta on liikkunut erilaisia olettamuksia ja salaliittoteorioita, joiden mukaan hänet murhattiin. Tämän vuoksi Britanniassa aloitettiin vuonna 2004 tutkimus Dianan kuolemaan johtaneista tapahtumista. Scotland Yardin entinen päällikkö lordi John Stevens tutki onnettomuutta perusteellisesti. Vuonna 2006 julkaistun Paget-tutkimuksen 871-sivuisen loppuraportin mukaan Dianan kuolema oli onnettomuus, ei murhasalaliitto. Sen mukaan Diana ei myöskään ollut raskaana eikä kihloissa Dodi Al-Fayedin kanssa, kuten Al-Fayedin isä Mohamed Al-Fayed on väittänyt.
Hautajaiset
thumb|300px|right|Dianan arkku matkalla [[Westminster Abbey -kirkolle]] Dianan hautajaiset pidettiin Westminster Abbeyssa Lontoossa. Dianan ystävä Elton John esitti niissä kappaleen "Candle in the Wind", joka on muunnelma aikoinaan Marilyn Monroelle tehdystä samannimisestä kappaleesta. Kappaleesta on tullut prinsessa Dianan muistokappale ja maailman myydyin single; se myi Suomessakin viisinkertaisen singleplatinan. Singlen tuotot ovat menneet Diana Princess of Wales Memorial Fundille. thumb|300px|left|Kukkakimppuja [[Kensingtonin palatsilla]] Tuhannet ihmiset seurasivat kaduilla hautajaissaattuetta, ja satoja tuhansia kukkakimppuja oli tuotu Dianan kodin Kensingtonin palatsin viereen. Hautajaiset nähtiin televisiossa suorana lähetyksenä 185 maassa, ja niitä seurasi lähes 2,5 miljardia katsojaa, Suomessakin puolitoista miljoonaa.
Kuninkaalliset residenssit eivät aluksi suruliputtaneet Dianan kuoleman vuoksi, ja kuninkaallista perhettä syytettiin välinpitämättömästä suhtautumisesta Dianan kuolemaan. Erityisesti Buckinghamin palatsin tyhjä lipputanko herätti kummastusta. Protokollan mukaan palatsin lipputangossa voi olla vain Royal Standard eli hallitsijan lippu, jolla liputetaan vain silloin, kun hallitsija on läsnä palatsissa. Royal Standardia ei koskaan lasketa puolitankoon, ei edes hallitsijan kuollessa, koska monarkia jatkuu – hallitsijan kuollessa hänen kruununperillisestään tulee välittömästi uusi hallitsija. Walesin prinsessan kuollessa sunnuntaina aamuyöllä kuningatar Elisabet II oli Balmoralin linnassa Skotlannissa ja saapui Lontooseen seuraavana perjantaina, jolloin hän ilmoitti pitävänsä televisiopuheen. Kuningattaren antaman määräyksen mukaan hautajaispäivänä lauantaina – sen jälkeen, kun kuningatar oli poistunut palatsista ja lähtenyt Westminster Abbeyyn – Royal Standard otettiin pois ja Buckinghamin palatsin lipputankoon nostettiin kansallislippu Union Jack, joka oli puolitangossa loppupäivän.
Myöhemmin on siirrytty käytäntöön liputtaa Buckinghamin palatsissa kansallislipulla monarkin poissaollessa. Buckinghamin palatsin kansallislipulla on myöhemmin myös suruliputettu, muun muassa Dianan kuoleman yksivuotismuistopäivänä. Palatsin Union Jack on laskettu puolitankoon myös prinsessa Margaretin, kuningataräiti Elisabetin ja Britannian entisen pääministerin paronitar Margaret Thatcherin kuoleman johdosta.
Julkisuuskuva
thumb|150px|Prinsessa Diana [[Cannesin elokuvajuhlat|Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1987 Catherine Walkerin puvussa.]] Diana oli merkittävän laajasti maailman mediassa kihlauksestaan Walesin prinssin kanssa vuodesta 1981 aina kuolemaansa asti vuoteen 1997, ja häntä kuvailtiin usein ”maailman kuuluisimmaksi naiseksi” ja ”maailman valokuvatuimmaksi naiseksi”. Diana tunnettiin myötätunnostaan, tyylistään, karismastaan, hyväntekeväisyydestään ja epäonnistuneesta avioliitostaan Walesin prinssin kanssa.
Britannian pääministeri Tony Blair kutsui Dianaa ”Ihmisten prinsessaksi”, ikoniseksi kansallishahmoksi.
Prinsessa Diana oli ehdolla Time-lehden Vuoden henkilöksi vuonna 1997. Vuonna 1999 Time valitsi Dianan yhdeksi 1900-luvun tärkeimmistä ihmisistä. Vuonna 2002 BBC järjesti äänestyksen 100 Greatest Britons, jossa valittiin historian merkittävimmät britit. Diana sijoittui listalla kolmanneksi ohi kuningattaren ja muiden Britannian kuninkaallisten.
Tyyli-ikoni
Prinsessa Dianan kuuluisan lyhyen hiustyylin loi Sam McKnight Voguen kuvausten jälkeen vuonna 1990. Diana teki usein meikkinsä itse ja hänellä oli aina kampaaja mukanaan ennen tilaisuuksia. McKnight on kertonut Dianan sanoneen laittautumisesta: ”Se ei ole minua varten Sam. Se on ihmisiä varten, joita tapaan tai jotka tulevat tapaamaan minua. He eivät halua minua vapaa-ajan tyylissä, he haluavat prinsessan. Annetaan heille mitä he haluavat.”
Hyväntekeväisyys
Prinsessa Dianan tukema kansainvälinen kampanja maamiinojen kieltämiseksi palkittiin Nobelin rauhanpalkinnolla syksyllä 1997 vain joitakin kuukausia Dianan kuoleman jälkeen.
Dianan lapset William ja Harry ovat jatkaneet hyväntekeväisyyttä äitinsä jalanjäljissä ja tukevat muun muassa kodittomien ja HIV:sta kärsivien järjestöjä sekä puhuneet avoimesti mielenterveyden ongelmista.
Dean Prentice
Dean Sutherland Prentice (5. lokakuuta 1932 Schumacher, Ontario – 2. marraskuuta 2019 Cambridge, Ontario ) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Prentice pelasi NHL:ssä 22 kautta vuosina 1952–1974 edustaen tänä aikana New York Rangersia, Boston Bruinsia, Detroit Red Wingsia, Pittsburgh Penguinsia sekä Minnesota North Starsia.
Prentice pelasi NHL:n runkosarjassa 1378 ottelua joissa teki tehopisteet 391+469=860 ja sai 484 jäähyminuuttia.
Deanin veli Eric Prentice pelasi kaudella 1943–1944 5 ottelua Toronto Maple Leafsissa. Eric on Maple Leafsin historian nuorin pelaaja.
Tuomo Hänninen
Tuomo Juhani Hänninen (s. 9. huhtikuuta 1954 Kuusamo) on suomalainen poliitikko. Hän oli Suomen Keskustan kansanedustajana Oulun vaalipiiristä 2003–2011. Hän on ollut Kuusamon kunnanvaltuustossa vuosina 1989–1998 ja kaupunginvaltuustossa vuodesta 2009 lähtien. Sotilasarvoltaan Hänninen on yliluutnantti. Hänninen toimi jälkimmäisellä kansanedustajakaudellaan eduskunnan sivistysvaliokunnan varapuheenjohtajana. Hän on työskennellyt kouluttajana maatalousoppilaitoksessa ja ammatti-instituutissa.
Leveäjärvi (Jämsä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 15,0 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee soistuvassa metsämaastossa kokeiden mäkien lounaispuolella sijaitsevalla painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä ja sen rannoille on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tie Hallin ja Jämsän väliseltä yhdystieltä 6031.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,0 metriä mpy. Järveen tulee neljä metsäojaa, joiden valuma-alueilla sijaitsee Ahtaanrako. Järven oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja se laskee 1,2 kilometrin päähän Kekälejärveen, joka vuorostaan laskee Kekäleojaa myöten Eväjärven pohjoispäähän.
Historiaa
Vuoden 1963 peruskartassa järven lähialueella sijaitsi monia peltotilkkuja, jotka kuuluivat kahdelle maatilalle. Pohjoisessa oleva Isosuo oli harvaan ojitettu ja suon kuivatusojat laskivat järven pohjoispäähän. Vuoden 1980 karttaan on merkitty Isosuolle tiheämpi ojitus. Nyt on myös järven rannoille ilmaantunut mökkejä ja lähialueen peltotilkut on pääosin metsitetty.
Charles Taylor (filosofi)
thumb|Charles Taylor Charles Taylor CC, GOQ, FRSC, (s. 5. marraskuuta 1931) on kanadalainen filosofi, joka tunnetaan näkökulmistaan moraaliin ja moderniin länsimaisen yksilön ja ryhmän identiteettiin. Hänet luokitellaan usein kommunitaristiksi.
Taylor sai koulutuksensa McGill-yliopistossa (kandidaatin tutkinto historiassa 1952) ja Oxfordin yliopistossa (kandidaatin tutkinto politiikassa, filosofiassa ja taloustieteissä 1955, maisteri 1960 ja FT 1961).
Taylor työskenteli moraalifilosofian professorina Oxfordissa sekä poliittisten tieteiden ja filosofian professorina McGill-yliopistossa Montrealissa Kanadassa. Nykyisin hän on emeritusprofessori. Hänellä on osa-aikainen virka lain ja filosofian professorina Northwestern-yliopistossa Evanstonissa Illinoisissa.
Songdalen
Songdalen on Norjan kunta Länsi-Agderin läänissä, 8 km Kristiansandista länteen. Kunnan asutuskeskuksia ovat mm. keskustaajama Nodeland, jossa on Kristiansandin-Stavangerin radan rautatieseisake, Brennåsen, Finsland, Hortemo, Nodelandsheia, Rosseland ja Volleberg. Kunnan rajanaapureita ovat Søgne etelässä, Marnardal lännessä ja pohjoisessa sekä Vennesla ja Kristiansand idässä. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Songdalenin kunnassa oli 6 285 asukasta.
Kunnan läpi menee valtatie E39 Kristiansandista Stavangeriin. Songdal-joki saa alkunsa Songdalenista.
Historia
thumb|left|Greipstadin kirkko Songdalenissa Kunta perustettiin vuonna 1964, aiempien Greipstadin kunnan, Finslandin kunnan ja osan Øvrebøn kunnasta yhteenliittymänä. Greipstad-nimen tiedetään olleen käytössä vuonna 1344 ja alueelta tunnetaan 34 maatilaa jo keskiajalta. Greipstad oli erkaantunut Søgnen kunnasta vuonna 1913.
Urheilu, yhdistystoiminta, koulutus
Norjalainen entinen uimahyppääjä ja Norjan mestari, suomalaiset juuret omaava Timo Klami, on kotoisin Songdalenista. Kunnassa toimii 4 peruskoulua, kristillinen Oasen-yksityiskoulu, kulttuurikoulu, lukuisia urheiluseuroja sekä muita yleishyödyllisiä yhdistyksiä.
Luonto
Rannikon läheisyys tuntuu pitkulaisen kunnan eteläosassa meri-ilmastona, mutta pohjoisosissa on jo vaikutteita sisämaasta. Eteläosassa on lehti- ja sekametsää, kun taas pohjoisosan metsiä hallitsevat mänty ja kuusi. Jänikset, majavat, metsäkauriit ja hirvet ovat yleisiä, ja Finslandin lähistöllä kunnan pohjoisosassa on hirvitiheyden sanottu olevan maailman kärkeä.
Janne Väätäinen
Janne Henrik Väätäinen (s. 6. maaliskuuta 1975 Kuopio) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja ja entinen mäkihyppääjä. Hän kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1992–2000. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut valmennustehtävissä ja oli kausina 2006–2007 ja 2007–2008 Suomen maajoukkueen kakkosvalmentaja. A-maajoukkueen päävalmentajana hän toimi vuosina 2008–2010 ja uudelleen vuodesta 2020 lähtien. Keväällä 2010 hän siirtyi valmentajaksi Japaniin ja on valmentanut muun muassa Noriaki Kasaita.
Cliftonin taistelu
Cliftonin taistelu oli Jakobiittikapinoiden aikana vuonna 1745 Cliftonissa Cumbriassa käyty taistelu Iso-Britannian ja skottilaisten jakobiittien välillä. Taistelu käytiin jakobiittien ollessa vetäytymässä Skotlannin puolelle. jakobiitit torjuivat englantilaisten hyökkäykset ja jatkoivat perääntymistään Skotlantiin. Tappiot molemmin puolin jäivät suhteellisen pieniksi.
Tausta
Voitokkaan Prestonpansin taistelun jälkeen jakobiittien kuningasehdokas Charles Edward Stuartin armeija oli kasvanut riveihin liittyvien uusien miesten johdosta 6 000:n 1. marraskuuta tämä armeija hyökkäsi Englannin puolelle kuningasehdokas keulahahmonaan ja kenraali George Murrayn komentamana. Hyökkäyksen alku sujui mallikkaasti ja jakobiitit valloittivat Derbyn 27. päivä samaa kuuta. Tässä vaiheessa Murrayn, jakobiitteihin kuuluvien klaanien päämiehet ja kuningasehdokkaan eri päämäärät rakoiluttivat kokonaissuunnitelmaa. Stuart halusi jatkaa hyökkäystä Englantiin, kun taas Murray ja klaanit halusivat kohdata heitä vastassa olevan Wilhelm Cumberlandin johtaman englantilaisarmeijan mieluummin Skotlannin maaperällä. Sitä paitsi kuninkaan vakuutteluista huolimatta jakobiittien joukkoihin ei ollut liittynyt joukoittain englantilaisia jakobiitteja, eivätkä ranskalaiset olleet nousseet maihin Englannissa.
Vaikka kuningas ei käskyä perääntymiskäskyä suostunut antamaankaan, Murray komensi lopulta armeijansa palaamaan Skotlantiin. Seuraavan kahden viikon ajan marssi Skotlantiin sujui mutkattomasti muutamaa lumimyräkkää lukuun ottamatta. Skotteja varjosti kuitenkin Cumberlandin armeija, joka marssi noin yhden tai kahden marssipäivän perässä. 18. joulukuuta englantilaisten rakuunat yrittivät rynnäkköä skotteja vastaan, tosin vain puoliksi vakavasti. Murray päätti kuitenkin anta Cumberlandille syyn pysyä kauempana. Hän pysäytti armeijansa ja otti puolustusasemat Cliftonin kylästä.
Taistelu
220px|thumb|vasen|[[Clifton Hall, skotit olivat asemissa sitä ympäröineessä maastossa.]] Varsinaiseen taisteluun osallistui molemmin puolin vain osa näiden armeijoista. Murray järjesti noin 800 puolustusasemiin. Cumberlandilla oli noin 1 500 miestä ja yli puolet näistä rakuunoja. Taistelu alkoi noin 4:tä iltapäivällä Rakuunat lähestyivät skottien vasenta puolta, mutta perääntyivät puolustajien rynnäköityä näitä vastaan. Pimeän jo laskeuduttua Cumberland lähetti toisen rakuunajoukon yrittämään pääsyä skottien selustaan. Puolustavat MacDonaldit ajoivat kuitenkin nämäkin karkuun yhteislaukauksella lähietäisyydeltä. Englantilaiset yrittivät samaa vielä pariin kertaan, mutta he epäonnistuivat samalla tavalla. Hyökkäykset päättyivät noin 10:ltä illalla. Murray käski lopulta perääntymisen jatkamisesta keskiyön aikoihin.
Seuraukset
Jakobiitit olivat menettäneet taistelun aikana vain 12 miestä. Englantilaisten tappiot olivat suuremmat,mutta kokonaisuudessaan silti pienet, 35 kuollutta ja useita haavoittuneita. Suurin osa englantilaisten tappioista oli tulosta MacDonaldien yhteislaukauksesta. Cumberlandille yhteenotto oli ensimmäinen kosketus jakobiittien kanssa ja päättäväinen puolustus teki häneen vaikutuksen. Hän ei enää ottanut suoraan yhteen skottien kanssa, vaan tyytyi seuraamaan näitä. Murray pääsi puolestaan tavoitteeseensa pitää englantilaiset kauempana perääntyvistä skoteista. Skottien palattua Skotlantiin Cumberlandkin pysähtyi odottamaan uusia käskyjä.
Asa (kuningas)
Asa oli Juudan kuningas. Hän tuli kuninkaaksi isänsä Abiamin jälkeen ja hallitsi Raamatun mukaan neljäkymmentä vuotta eli todennäköisesti vuodet 910–870 eaa. Raamattu kertoo hänestä: Asa teki sitä, mikä on oikein Herran silmissä...hän puhdisti maan haureutta aiheuttavista pyhäkköpalvelijoista...jopa riisti äidiltä Maakalta kuningataräidin aseman...Asa ja Israelin kuningas Baesa sotivat keskenään niin kauan kuin elivät...Hänen jälkeensä tuli kuninkaaksi hänen poikansa Josafat. Lisäksi Raamattu paljastaa Asan solmineen liiton Syyrian kuninkaan Ben-Hadadin kanssa, kun Baesa oli hyökännyt Juudaan. Tämän jälkeen Syyria hyökkäsi Israeliin ja Juuda vapautui Baesasta.
Irakli Tsereteli
thumb|right|Irakli Tsereteli Irakli Georgijevitš Tsereteli, toisinaan: Tseretelli (,, 20. marraskuuta 1881 Kutaisi, Georgia – 21. toukokuuta 1959 New York, Yhdysvallat) oli huomattava gruusialaissyntyinen Venäjän vallankumouksiin vaikuttanut poliitikko.
Elämäkerta
Tseretelin isä Georgi Tsereteli oli merkittävä gruusialainen kirjailija ja aatelisruhtinas. Vuonna 1900 Irakli pääsi Moskovan yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan. Siellä hän osallistui opiskelijoiden liikehdintään johtotasolla. Hänet karkotettiin Siperiaan vuonna 1901, josta hän vapautui 1903. Hän organisoi siten Venäjän sosialidemokraattisen puolueen Tbilisin komiteaa. Puolueensa toisesta edustajakokouksesta lähtien hän lukeutui menševikkeihin ja toimi Kvali-lehden päätoimittajana.
Helmikuun vallankumouksen 1917 jälkeen Tsereteli osallistui työläisten neuvostojen organisointiin Irkutskissa sekä Pietarissa. Tähän aikaan hän oli Venäjän näkyvimpiä menševikkejä. Hänet lähetettiin keväällä 1917 ottamaan selvää tilanteesta sotarintamalla. Hän päätyi suosittelemaan demokratian puolustajille rintamien vahvistamista ja joukkojen lisämobilisointia. Tässä hän joutui jyrkkään vastarintaan bolševikkijohtaja Leninin kanssa, jonka huhtikuun teesit edellyttivät rauhantekoa ilman aluevaatimuksia. Toukokuussa 1917 Tseretelistä tuli väliaikaisen hallituksen posti- ja lennätinministeri. Hän vahvisti yhteistyötä porvarillisen Kadettipuolueen kanssa.
Bolševikkien suorittaman lokakuun vallankumouksen jälkeen Tsereteli siirtyi Gruusiaan valmistelemaan maan itsenäistymistä vuonna 1919. Puna-armeija voitti sielläkin 1921, jolloin Tsereteli emigroitui Ranskaan. Vuodesta 1940 alkaen hän asui New Yorkissa Yhdysvalloissa.
Irakli Tsereteli osallistui Neuvostoliiton jo synnyttyä emigranttina toisen internationaalin toimeenpanevan komitean työskentelyyn Gruusian edustajana.
Vytautas Butkus
Vytautas Butkus (s. 20. joulukuuta 1949 Kaunas, Liettua) on Neuvostoliittoa edustanut entinen soutaja, joka osallistui vuoden 1976 kesäolympialaisiin Montréalissa. Hän sai siellä hopeamitalin pariaironelikossa yhdessä Jevgeni Dulejevin, Juri Jakimovin ja Aivars Lazdenieksin kanssa.
Kahtaisioni
Kahtaisioni eli zwitterioni eli dipolaarinen ioni on molekyyli, jossa on yksi tai useampi hapan ja emäksinen ryhmä. Näistä ryhmistä vähintään kaksi tai useampi on sähköisesti varautunut siten, että molekyylin kokonaisvaraus on nolla. Liuoksessa kahtaisionisuuteen pystyvät molekyylit esiintyvät kahtaisioneina ainoastaan isoelektrisessä pisteessään, eli tietyssä pH-arvossa.
Kahtaisioniset aineet ovat amfoteerisiä (toimivat happoina ja emäksinä) ja jos liuoksen pH menee yli tai alle isoelektrisen pisteen pH:n, alkaa liuoksessa esiintymään merkittävissä määrin myös negatiivisesti tai positiivisesti varautuneita molekyylejä, joiden kokonaisvaraus ei siis ole nolla.
Happoryhmä saa varauksen luovuttamalla protonin (H+) ja emäsryhmä vastaanottamalla H+. Protonin luovutuksen ja vastaanoton voidaan ajatella tapahtuvan molekyylin sisällä ja siksi kahtaisioneja kutsutaan joskus nimellä sisäinen suola. Protonien siirto ei usein kuitenkaan tapahdu oikeasti suoraan molekyylin sisällä, vaan liuottimen kautta (liuotin luovuttaa ja vastaanottaa H+). thumb|350px|Glysiini toimii kahtaisionina. Kahtaisioneja ovat esimerkiksi aminohapot. Näissä on aina happoryhmänä toimiva karboksyylihapporyhmä (–COOH) ja emäsryhmänä toimiva amiiniryhmä (–NH2). Glysiini (kuvassa) on kahtaisioninen ja on pH:ltaan neutraalissa liuoksessa lähinnä kahtaisionimuodossa.
Termi zwitterioni tulee saksankielestä: zwitter tarkoittaa hermafrodiittia tai hybridiä.
Curt Meyer-Clason
Curt Meyer-Clason (s. 19. syyskuuta 1910 Ludwigsburg – 13. tammikuuta 2012 München ) oli pitkän uran luonut saksalainen kirjailija ja kielenkääntäjä.
Meyer-Clason vietti osan nuoresta aikuisiästään Etelä-Amerikassa. Hän aloitti kirjallisuustoimittajan työn pian palattuaan Saksaan vuonna 1955; hän on myöhemmin kääntänyt saksaksi varsinkin espanjalaisten, portugalilaisten ja latinalaisamerikkalaisten kirjailijoiden teoksia.
Meyer-Clason sai uransa aikana huomattavia palkintoja. Niistä keskeisiä ovat Bundesverdienstkreuz (1. luokan kunniamitali, 1996) ja Deutsche Akademie für Sprache und Dichtungin kääntäjänpalkinto (1972).
Aila Paloniemi
thumb|right|Paloniemi vuonna 2011 Aila Annikki Paloniemi (s. 28. tammikuuta 1956 Kyyjärvi) on suomalainen poliitikko, joka toimi keskustan kansanedustajana vuosina 2003–2019 Keski-Suomen vaalipiiristä. Paloniemi on ollut Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1997 lähtien. Lisäksi hän on jäsen Keski-Suomen liiton maakuntavaltuustossa (1997–2000, 2005–). Ammatiltaan hän on toimittaja ja lastentarhanopettaja. Hänet valittiin Jyväskylän kaupunginvaltuustoon myös vuoden 2017 kuntavaaleissa. Paloniemi putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Paloniemi on Keski-Suomen hyvinvointialueen aluevaltuuston 2. varapuheenjohtaja.
Paloniemi kuului vuonna 2006 Mikko Alkion puoluesihteeriyttä kannattaneeseen johtonelikkoon Mirja Ryynäsen, Kyösti Karjulan ja Pekka Myllymäen kanssa.
Eduskunnassa Paloniemi oli varsinainen jäsen ulkoasiainvaliokunnassa sekä varajäsen puolustusvaliokunnassa ja sosiaali- ja terveysvaliokunnassa.
Paloniemi on myös Perhehoitoliiton puheenjohtaja, hän on ollut rakentamassa nykyistä laskentamallia lastensuojelukertoimelle, jonka mukaan valtio maksaa kunnille lastensuojelusta. Aila Paloniemi ja Pelastakaa Lapset ry:n pääsihteeri Hanna Markkula-Kivisilta työskentelevät yhteistyönä lasten eriasteisen laitostamisen hyväksi. Paloniemi toimii myös valtakunnallisen syöpäsairaiden lasten järjestön, Sylva ry:n, puheenjohtajana.
Ennen valintaansa kansanedustajaksi Paloniemi työskenteli vuodesta 1984 Yleisradion palveluksessa. 1990-luvun lopulla hän toimi TV2:n esittämän Hakupalat-ohjelman juontajana ja toimittajana yhdessä Meku Mannerin kanssa.
Willy Ronis
Willy Ronis (14. elokuuta 1910 Pariisi, Ranska – 12. syyskuuta 2009 ) oli ranskalainen valokuvaaja, joka keskittyi tuotannossaan elämään sotien jälkeisessä Pariisissa ja Provencessa.
Ronisin isä oli Odessasta pakolaisena Ranskaan muuttanut ukrainanjuutalainen ja äiti Liettuasta pakolaisena tullut pianonsoitonopettaja. Hänen alkuperäinen intohimonsa oli musiikki, mutta palattuaan asepalvelusta vuonna 1932 hän joutui sysäämään opintonsa syrjään isän sairastuttua syöpään. Hän otti vastuulleen perheen muotokuvaamon, mutta valokuvaamo meni nurin, ja hän ryhtyi freelance-kuvaajaksi. 1950-luvulta lähtien hän kuului alan johtaviin nimiin.
Ronis oli ensimmäinen Lifelle työskennellyt ranskalainen valokuvaaja. Hänen töitään oli näytteillä Museum of Modern Artissa jo vuonna 1953, ja hän kuului Edward Steichenin kuuluisaan The Family of Man -näyttelyyn. Hänelle myönnettiin vuonna 1957 Venetsian biennaalin kultamitali.
Ronis sai vuoden 1981 valokuvakokoelmallaan Le fil du hasard Nadar-palkinnon. Hänen tunnetun valokuvansa Nu provençal (1949) kohteena oli hänen oma vaimonsa, Anne Marie; hän valokuvasi Anne Marien vielä tämän myöhemmällä iällä tämän kärsiessä jo Alzheimerin taudista. Anne Marie kuoli vuonna 1991.
Ronis joutui lopettamaan valokuvauksen 2000-luvun alussa. Hän joutui turvautumaan kävelykeppiin eikä kyennyt enää kameran sujuvaan käsittelyyn.
Randstad
thumb|right|300px|Randstadin alue Randstad on useiden kaupunkialueiden muodostama konurbaatio ja megapoli Alankomaiden länsiosassa. Alueeseen kuuluvat esimerkiksi Amsterdam, Rotterdam, Haag ja Utrecht. Alueella asuu laskutavasta riippuen 7,5–10 miljoonaa ihmistä eli suunnilleen puolet Alankomaiden väestöstä. Se kuuluu Euroopan suurimpiin kaupunkikeskittymiin.
Mohamed Mbougar Sarr
Elämä
Mbougar Sarr kasvoi Diourbelin kylässä keskisessä Senegalissa. Taitavana oppilaana hän pääsi huippulukioon Saint-Louisissa ja muutti sitten Pariisiin opiskelemaan École des hautes études en sciences sociales -korkeakouluun. Hänen kesken jäänyt väitöskirjansa käsitteli Senegalin ensimmäistä presidenttiä Léopold Sédar Senghoria. Hän julkaisi esikoiskirjansa Terre ceinten 24-vuotiaana.
Teokset
Suomeksi
Ranskaksi
Skylaks Karyandalainen
Skylaks Karyandalainen (, ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen tutkimusmatkailija ja maantieteilijä, joka oli kotoisin Karyandasta Kaariasta.
Herodotos kertoo, että Persian kuningas Dareios lähetti Skylaksin tutkimusmatkalle alas Indus-jokea pitkin, koska halusi tietää, missä joki laskee mereen. Skylaks lähti matkalle Kaspatyroksen (oikeammin Kaspapyros) kaupungista ja Paktyiken maakunnasta, ja purjehti kumppaneineen jokea alajuoksulle ja itään (Herodotoksen mukaan, oikeammin lounaaseen) päin, kunnes he saapuivat merelle. Tämän jälkeen he purjehtivat länteen Intian valtameren läpi ja edelleen Arabian niemimaan ympäri Punaisellemerelle. Purjehdus päättyi Egyptiin jonnekin nykyisen Suezinlahden rannikolle, paikkaan, josta foinikialaiset olivat aiemmin aloittaneet Libyan (eli Afrikan) ympäripurjehduksen. Koko matka kesti kolmekymmentä kuukautta ja ajoittuu 500-luvun eaa. lopulle.
Skylaks on saattanut kirjoittaa matkastaan maantieteellisen teoksen. Hänen nimiinsä aiemmin laitettu nykyaikaan säilynyt teos Periplus on kuitenkin myöhäisempi ja peräisin 300-luvulta eaa., eikä edes käsittele samaa aluetta, jolla Skylaks purjehti. Sen kirjoittajasta käytetään tutkimuksessa nimeä Pseudo-Skylaks. Suda sekoittaa Skylaks Karyandalaisen myöhempään Skylaks Halikarnassoslaiseen.
Dar es Salaam
Heimojen välisten erimielisyyksien vuoksi pääkaupunki päätettiin siirtää vuonna 1973 Dodomaan lähemmäs Tansanian maantieteellistä keskipistettä, mutta monet virastot sekä diplomaattiset edustustot sijaitsevat edelleen Dar es Salaamissa.
Historia
thumb|left|180px|Kigambonin ranta Dar es Salaamissa Dar es Salaamissa näkyvät voimakkaana arabivaikutteet. Sansibarin sulttaani antoi sille sen nykyisen nimen vuonna 1866. Myös saksalaisten ajalta on rakennuksia (muun muassa rautatieasema), Saksan Itä-Afrikan kauppayhtiöllä oli päämajansa kaupungissa 1887 alkaen ja Dar es Salaam oli Saksan Itä-Afrikan pääkaupunki. Brittien vallan aikana (ensimmäisestä maailmansodasta itsenäistymiseen 1961) kaupunkiin rakennettiin erillisiä asuinalueita eurooppalais- ja afrikkalaissyntyisille kaupunkilaisille.
Nykyaika
Nykyisin Dar es Salaamissa toimii useita yliopistoja ja korkeakouluja. Tunnetuin yliopisto on Dar es Salaamin yliopisto. Kaupungissa ovat myös luterilainen ja katolinen arkkipiispan istuin.
Jalkapallo
Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premium Leaguessa, Dar es Salaamia edustavat joukkueet Yanga SC, Azam FC, Simba SC ja Ashanti UTD.
Dar es Salaamissa sijaitsee kolme urheilustadionia: vuonna 1961 rakennettu Uhuru Stadium (katsojakapasiteetti 23 000), vuonna 1969 rakennettu Kaunda Stadium (10 000) sekä vuonna 2004 rakennettu National Stadium Dar es Salaam (60 000). Stadionien pääasiallinen laji on jalkapallo.
Via Karelia
Via Karelia koostuu kahdesta osasta: Runon ja Rajan tiestä sekä Karjalan kirkkotiestä.
Runon ja Rajan tie
Runon ja Rajan tie on 1 080 kilometrin pituinen ja se on vuonna 1966 perustettu ja täten Suomen vanhin matkailutie. Se kulkee Suomen itärajaa pitkin Suomenlahdelta Lappiin.
Etelässä reitin varrella on järviä ja pieniä kaupunkeja, pohjoisemmaksi mentäessä näkymät muuttuvat metsäisiksi ja vaaraisemmaksi. Ilomantsin kunnan alueella tie kulkee Venäjän ja Suomen rajaa. Saavuttaessa Kainuuseen, maiseman valtaavat korpimaisemat ja suuret joet, kunnes lopulta Lappiin tultaessa tunturit. Tie on merkitty ruskeapohjaisilla matkailutien viitoilla ja RR-tunnuksilla.
Matkustajakoti
pienoiskuva|Matkustajakoti Kajaanissa vuonna 1989. Matkustajakoti tai matkakoti on vanha ja edullinen majoitusmuoto, jota edelsivät kestikievarit ja majatalot. Matkustajakodit tulivat majatalojen tilalle Suomessa 1930-luvun alussa, kun valtio lopetti majataloilta kestitysvaatimukset. Matkustajakodeille asetettiin uusia palomääräyksiä, joiden takia monet majatalot joutuivat lopettamaan. Lopetettujen majatalojen tilalle nousi uusia erityisten tyyppipiirustusten mukaan rakennettuja matkustajakoteja. Tällainen tyypillinen 1930-luvun matkustajakoti on Suomen vanhin edelleen toiminnassa oleva Museomajatalo Rauhala Inn Myllykoskella. Sen rakennutti paperimestari Lilja, joka oli aiemmin perustanut vastaavia yrityksiä vaimonsa nimiin muun muassa Suojärvelle, Poriin ja Voikkaalle.
Suomessa ilman anniskeluravintolaa toimivista majoitusliikkeistä säädettiin laki vasta vuonna 1960. Matkustajakoteja ja hotelleja vertailevassa Helsingin Sanomien jutussa 1960-luvun loppupuolella kirjoitettiin matkustajakotien sijaitsevan yleensä vanhoissa ja pikkuhotellien uusissa rakennuksissa. Pienilläkin hotelleilla oli ravintola anniskeluoikeuksineen, matkustajakodeilla ei. Hotellihuoneissa, vähintään kahdelle hengelle tarkoitetuissa, oli suihku ja puhelin, matkustajakotihuoneissa harvoin, mutta huoneessa saattoi olla pesuallas.
Matkustajakoti ei kuitenkaan ole pelkästään suomalainen ilmiö. Keski-Euroopassa sitä vastaa parhaiten ehkä ns. pension tai Gasthaus, Italiassa locanda. Englannissa matkustajakodilla on pitkät perinteet aina vanhoista pubien yläkerroissa toimineista majoitustiloista nykyaikaisiin Guest House -tyyppisiin Bed & Breakfast -majoituspaikkoihin. Myös Suomessa uudet, kaupunkien keskustoissa toimivat, matkustajakodit ovat hakeneet toimintamuotonsa saksalaisista ja englantilaisista paikoista.
Rillumarei-ajan majoitusliike
Matkustajakodit ovat perinteisesti olleet perheyrityksiä. Ne eivät useinkaan tuo suuria tuloja vaan ovat enemmänkin elämäntapa hoitajilleen. Monien matkustajakotien pitäjät ovat vanhentuneet yrityksensä mukana. Vielä 1950- ja 1960-luvuilla teatterit, kuten Punainen Mylly, kiersivät kesällä maaseudulla. Tuolloin luonteva majoitusmuoto olivat matkustajakodit. Myös rillumarei-muusikot, kuten Esa Pakarinen, olivat kiertueillaan matkustajakotien asiakkaita.
Vaatimattomuus on matkustajakodin hyve
Matkustajakodeissa asuminen oli hotelleihin verrattuna hienostelematonta. Voimamiesnumeroita esittänyt Viljami Hautaviita oikoi kiertueillaan käyttämiään rautakankia kuumentamalla ne matkustajakodin uunissa ja takomalla varusteisiinsa kuuluneen alasimen päällä.
Maaliskuussa 2013 valittu paavi Franciscus viihtyy matkustajakodeissa, sillä hänen elämäntapansa ovat vaatimattomat. Paavinpalatsin sijaan hän haluaa asua Vatikaanin matkustajakodeissa, ja matkustaessaan hän maksaa itse laskunsa. Hän korostaa mielellään köyhien asiaa. Siitä kielii jo hänen valitsemansa nimi Franciscus, joka viittaa köyhien suojeluspyhimykseen Franciscus Assisilaiseen.
Matkustajakotien seuraajat
Amerikkalaisista elokuvista tutut motellit korvasivat matkustajakodit 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin valtateiden varsille rakennettiin majoitusliikkeitä. Matkustajakotien kilpailijoiksi halpana majoitusmuotona nousi 1980-luvulla retkeilymajoja ja hostelleja, ja niiden vuoksi matkustajakodit ovatkin nykyään katoava majoitusmuoto, kun vielä kulkukauppiaatkin ovat kadonneet lähes kokonaan.
Toimivia matkustajakoteja
Muutamia toimivia matkustajakoteja on vielä olemassa.