cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Red Hot Chili Peppers
By the Way ja Kansainvälisen menestyksen jatkuminen (2002–2005)
Flealle albumin tekeminen oli raskas ja haastava prosessi, sillä hän koki olonsa ulkopuoliseksi ajauduttuaan Fruscianten kanssa valtataisteluun kappaleiden musiikillisesta tyylistä. Flea halusi albumille funk-vaikutteita, mutta Fruscianten mielestä yhtye oli kuluttanut funk-puolensa loppuun aiemmilla albumeillaan. By the Wayn levyttämisen jälkeen Flea harkitsi eroavansa yhtyeestä, mutta onnistui lopulta sopimaan musiikilliset erimielisyytensä Fruscianten kanssa. Yhtye jatkoi samalla kokoonpanolla.
Vuoden 2002 heinäkuussa julkaistu By the Way oli musiikillisesti aiempia albumeita rauhallisempi, nykyaikaisempi ja äänimaailmaltaan monipuolisempi. Melodiset balladit olivat irtiotto aiempien albumien rap-vaikutteisesta funkrockista, ja John Frusciante lisäsi albumin kappaleisiin kosketinsoitinosuuksia ja jousisoittimia. Albumin singleinä julkaistut ”By the Way”, ”The Zephyr Song”, ”Universally Speaking” ja ”Can’t Stop” muodostuivat hiteiksi ja Californicationin aloittama menestys jatkui. Albumin julkaisua seuranneella By the Way World Tour -kiertueella taltioitiin vuonna 2003 julkaistu konserttivideo Live at Slane Castle ja Red Hot Chili Peppersin ensimmäinen livealbumi Live in Hyde Park, joka julkaistiin vuoden 2004 elokuussa.
Vuoden 2003 marraskuussa Red Hot Chili Peppers julkaisi kokoelma-albumin Greatest Hits, joka sisälsi yhtyeen tutuimmat kappaleet vuosilta 1989–2002, sekä kaksi uutta kappaletta: ”Fortune Faded” ja ”Save the Population”. Kappaleet oli valittu mukaan viidentoista uuden kappaleen joukosta. Chad Smith sanoi yhtyeen suunnittelevan seuraavan albumin julkaisemista uusien kappaleiden pohjalta By the Way World Tour -kiertueen jälkeen. Frusciante ei kuitenkaan suostunut ajatukseen, sillä hänen musiikilliset vaikutteensa ja tyylinsä olivat monipuolistuneet ja hän halusi mieluummin tehdä tyyliltään uudenlaisen albumin.
Stadium Arcadium, vetäytyminen tauolle ja John Fruscianten toinen ero yhtyeestä (2006–2009)
Vuonna 2006 yhtye julkaisi Grammy-palkitun yhdeksännen studioalbuminsa Stadium Arcadium, jolla oli 28 kappaletta. Stadium Arcadiumin oli tuottanut jälleen Rick Rubin ja siitä tuli Red Hot Chili Peppersin uran ensimmäinen suoraan Yhdysvaltojen listaykköseksi noussut albumi. Stadium Arcadium nousi albumilistojen kärkeen myös 26 muussa maassa ja myi yli seitsemän miljoonaa kappaletta. Albumin ensimmäinen single ”Dani California” muodostui yhtyeen uran nopeimmin myydyksi singleksi ja debytoi listaykkösenä Yhdysvalloissa Hot Modern Rock Tracks -listalla. Billboard Hot 100 -listalla singlen sijoitus oli kuudes, ja Britannian singlelistalla se ylsi parhaimmillaan toiseksi. Myös albumin kaksi seuraavaa singleä ”Tell Me Baby” ja ”Snow ((Hey Oh))” nousivat listaykkösiksi.thumb|upright|Kitaristi [[Josh Klinghofferista tuli yhtyeen virallinen jäsen vuonna 2009.]] Stadium Arcadiumia seuranneen kiertueen päätyttyä Red Hot Chili Peppers ilmoitti jäävänsä tauolle ainakin vuodeksi. Anthony Kiedis kertoi, että yhtye oli kuluttanut voimansa loppuun työskenneltyään yhtäjaksoisesti John Fruscianten paluun ja Californication -albumin julkaisemisesta lähtien. Vuonna 2008 yhtye kuitenkin levytti vielä oman versionsa kappaleesta ”Let the Good Times Roll” yhdessä Kim Manningin ja George Clintonin kanssa Clintonin albumille George Clinton and His Gangsters of Love. ”Let the Good Times Roll” jäi kuitenkin toistaiseksi viimeiseksi kappaleeksi, jonka yhtye levytti John Fruscianten kanssa.
Red Hot Chili Peppersin viettäessä taukoa yhtyeen jäsenet keskittyivät omiin projekteihinsa. Flea opiskeli musiikinteoriaa Etelä-Kalifornian yliopistossa ja kertoi suunnitelmastaan julkaista suurimmaksi osaksi instrumentaalimusiikkia sisältävä sooloalbumi. Hän myös liittyi Radioheadin laulaja Thom Yorken perustamaan superyhtyeeseen Atoms for Peace. John Frusciante julkaisi sooloalbumin nimeltä The Empyrean. Chad Smith työskenteli Sammy Hagarin, Joe Satrianin ja Michael Anthonyn kanssa superyhtyeessä Chickenfoot sekä omassa sooloprojektissaan Chad Smith’s Bombastic Meatbats. Vastikään isäksi tullut Anthony Kiedis keskittyi viettämään aikaa perheensä kanssa.
John Frusciante ilmoitti tauon aikana jättävänsä yhtyeen. Hänen mukaansa päätös oli syntynyt jo vuosi sitten, eikä siihen liittynyt mitään dramaattista. Frusciante kertoi kiertue-elämän vieneen musiikista luovuuden, eikä halunnut enää soittaa yhtyeessä vaan keskittyä musiikin tekemiseen itsenäisesti.
Paluu, uusi kitaristi ja I'm With You (2010–2012)
Red Hot Chili Peppers palasi julkisuuteen 29. tammikuuta 2010 Neil Youngille omistetussa konsertissa, jossa yhtye esitti Youngin kappaleen "A Man Needs A Maid". Kitaristina oli Fruscianten ja yhtyeen hyvä ystävä Josh Klinghoffer, joka oli aiemminkin soittanut Chili Peppers-kiertueilla. Spekulaatiot Klinghofferin liittymisestä yhtyeeseen alkoivat. Rumpali Chad Smith varmisti 8. helmikuuta 2010 tehdyssä haastattelussa, että Josh Klinghofferista tulee Fruscianten virallinen seuraaja.
Seuraava albumi I’m with You julkaistiin Yhdysvalloissa 30. elokuuta 2011 ja Euroopassa muutamaa päivä aiemmin. Albumin tuotti jälleen Rick Rubin. Albumi sisälsi 14 kappaletta, vaikka yhtyeellä olikin kasassa tarpeeksi materiaalia uuteen tuplalevyyn. Sitä ei kuitenkaan tehty, vaikka yhtyeen onkin vaikea olla julkaisematta jokaista levyttämäänsä kappaletta. Albumilta julkaistiin 18. heinäkuuta single nimeltä "The Adventures of Rain Dance Maggie", joka debytoi BBC-radiossa keskiviikkona 13. heinäkuuta kello 21.30 Suomen aikaa. Albumin kansikuva julkaistiin 5. heinäkuuta. Kansikuvan on suunnitellut taiteilija Damien Hirst. Kanteen on kuvattu valkoiselle taustalle kärpänen, joka on valko-vaaleanpunaisen pillerin päällä. I’m with You valittiin Grammy-ehdokkaaksi vuodelle 2012 parhaan rock-albumin sarjassa.
Seuranneella "Im With You"-kiertueella yhtyeen mukana on oli myös brasilialainen lyömäsoitinten soittaja Mauro Refosco, joka ei kuitenkaan ole yhtyeen varsinainen jäsen. Refosco soitti usein konsertin loppuvaiheessa jammailusession yhdessä Josh Klinghofferin ja Chad Smithin kanssa. Jossakin konserteissa myös Flea osallistui jameihin trumpetillaan.
Huhtikuussa 2012 Red Hot Chili Peppers valittiin Rock and Roll Hall of Famen jäseniksi kunniansosoituksena yhtyeen pitkästä ja menestyksekkäästä urasta. Josh Klinghofferista tuli 33-vuotiaana kaikkien aikojen nuorin kunniagalleriaan päässyt jäsen. Yhtye soitti valintatilaisuudessaan pitkän konsertin, joka koostui ketjusta hittejä. Nykyjäsenten mukana konsertissa soittivat entiset rumpalit D. H. Peligro ja Jack Irons. Myös entinen kitaristi John Frusciante oli kutsuttu paikalle, mutta hän kieltäytyi kutsusta todeten, ettei ole enää yhtyeen jäsen.
Uusimman albumin I'm With You sessioissa äänitetyistä kappaleista vain puolet oli julkaistu. Koska Red Hot Chili Peppers julkaisee mielellään kaikki levyttämänsä kappaleet, yhtye alkoi vuoden 2012 syksyllä julkaista albumilta pois jääneitä kappaleita. Monet single-julkaisujen B-puolina julkaistuista kappaleista olivat jopa enemmän kuulijoiden mieleen kuin osa itse albumin kappaleista. Julkaistut kappaleet olivat perinteistä rock-musiikkia, kun osa I'm With Youn kappaleista oli ollut tyylisuunnaltaan enemmänkin poprockia, jossa oli vaikutteita elektronisesta musiikista. 29. marraskuuta julkaistiin kaikki I'm With Youn B-puolet sisältävä albumi I'm Beside You rajoitettuna seitsemän tuuman vinyyliversiona.
The Getaway (2013–2017)
Tammikuussa 2014 ilmoitettiin, että Red Hot Chili Peppers esiintyy Super Bowlin puoliajalla yhdessä Bruno Marsin kanssa. Esiintyjiksi valitaan maailman suosituimpia artisteja, joten valinta oli kunnianosoitus. Chili Peppers soitti vuoden 1991 hittikappaleensa Give It Away. Esiintyminen keräsi siihenastisen ennätyslukeman 115.3 miljoonaa katsojaa. Sitä kuitenkin arvosteltiin, sillä musiikki tuli taustanauhalta. Flea puolustautui sanomalla, että taustanauhan käyttö oli NFL-ammattilaissarjan asettama ehto esiintymiselle. Ehtoon päätettiin suostua, koska kyseessä oli mahdollisuus, jollaisia tulee vastaan vain kerran elämässä.
Elokuussa 2014 kitaristi Klinghoffer kertoi, että Chili Peppersillä oli valmiina noin 30 kappaletta, joiden pohjalta työstettiin uutta albumia. Yhtye ilmoitti pitkäaikaisen tuottajansa Rick Rubin vaihtumisesta Danger Mouseen. Uusi tuottaja toi mukanaan täysin uudenlaiset työtavat ja yhtye äänitti uudestaan jo työstettyjä demoja. Levynteon aikataulu koki pahan takaiskun kun Flean käsi murtui helmikuussa lasketteluonnettomuudessa. Loppukesästä kun Flea oli taas kunnossa yhtye palasi studioon. Ensimmäinen albumilta poimittu single "Dark Necessities" julkaistiin 2. toukokuuta 2016 ja itse albumi The Getaway kesäkuussa. Julkaisua seurannut "The Getaway World Tour"-kiertue kesti vuoden ja viisi kuukautta, joiden aikana yhtye soitti yhteensä 151 keikkaa eri puolilla maailmaa.
Red Hot Chili Peppers alkoi työstää vuonna 2018 uutta albumia, jonka julkaisuajankohdaksi suunniteltiin vuotta 2019. Työ kuitenkin viivästyi Kalifornian laajojen metsäpalojen vuoksi. Helmikuussa 2019 Chili Peppers esiintyi Grammy-palkintogaalassa yhdessä räppäri Post Malone n kanssa.
John Fruscianten paluu kitaristiksi ja kaksi studioalbumia vuoden sisään (2019–)
15. joulukuuta 2019 yhtye ilmoitti kitaristi Josh Klinghofferin lopettaneen yhtyeessä ja John Fruscianten palaavan takaisin kokoonpanoon. Haastattelussa Klinghoffer totesi, että "kyseessä on ilman muuta Johnin paikka. Olen onnellinen, että hän on takaisin yhtyeessä". Yhtyeen rumpali Chad Smith ilmoitti tammikuussa 2020 yhtyeen myös työstävän Fruscianten kanssa uutta albumia ja että albumia seuraisi maailmankiertue. Yhtye julkaisi uuden singlen Black Summer helmikuussa 2022 ja kahdestoista studioalbumi Unlimited Love ilmestyi 1. huhtikuuta 2022. Heinäkuussa 2022 yhtye tiedotti yllättäen kesken Denverin-keikan julkaisevansa jo toisen studioalbumin vuoden aikana. Kolmastoista studioalbumi Return of the Dream Canteen julkaistiin 14. lokakuuta 2022.
Esiintymiset Suomessa
Red Hot Chili Peppers on esiintynyt Suomessa usein. Alla esiintymispaikka ja -aika sekä kiertue, jonka aikana yhtye on vieraillut Suomessa.
Palkinnot
Grammy-palkinnot Paras rock esitys ryhmältä Paras rock-kappale – Dani California
MTV Video Music Awards Katsojien valinta – Under the Bridge
American Music Awards Suosikki alternativeartisti
Billboard Music Awards
Lähteet
37. Anthony Kiediksen omaelämäkerta "Arpikudos" 38. Brendan Mullenin kirja, "Red Hot Chili Peppers"
Liereäsara
Liereäsara (Carex diandra) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Liereäsaran tieteellinen nimi diandra tulee kreikan kielen sanoista di (suom. kaksi) ja andros (suom. mies), ja tarkoittaa "kahdella heteellä" tai "kahden heteen kanssa". Liereäsara on sarojen joukossa suurikokoinen laji.
Ulkonäkö ja koko
Varsi on pysty, täyteläinen, karhea, alaosastaan liereä, yläosastaan tylpän kolmisärmäinen. Löyhästi mätästävä 20-60 cm korkea. Tyvitupet ovat harmaanruskeat tai mustanruskeat, heikosti kiiltävät ja ehjät. Lehdet ovat ruodittomia, tupellisia ja hieman vartta lyhyempiä. Lehtilapa on 2–4 mm leveä ja harmaanvihreä.
Kukinto on monitähkäinen, 20–40 mm pitkä, tiheähkö, liereä ja haaromaton. Siinä on 5–10 sukkulamaista, perätöntä taikka joskus alimmat ovat lyhytperäisiä. Emi- ja hedekukat ovat samoissa tähkissä eli se on yhtäläistähkäinen, tähkien kärjessä ovat kolmiheteiset hedekukat, tyvellä kaksiluottiset emikukat. Tähkäsuomut ovat 2–3 mm pitkiä, vaaleanruskeita tai punaruskeita ja kalvolaitaisia. Pullakot ovat 2–3 mm pitkiä, kiiltävänruskeita ja selkäpuolen tyviosassa on kaksi paksua suonta. Suuota on pitkä ja hammaslaitainen. Kukkii kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys
Liereäsara on tavallinen laji pohjoisella pallonpuoliskolla. Sitä tavataan suuressa osassa Pohjoismaissa, sen lisäksi sitä tavataan, Baltiassa, Keski-Euroopassa, Alpeilla, Karpaateilla ja osassa Siperiaa. Joitain esiintymiä on lisäksi muun muassa Norjassa, Islannissa, Kaukasuksella, Venäjän Kaukoidässä, Alaskassa ja Kanadassa. Suomessa yleinen miltei koko maassa. Melko harvinainen Kaakkois-Suomessa ja Pohjois-Lapissa.
520-luku eaa.
Kiina
Kiinassa elettiin Kevättä ja syksyä -kautta. Kuninkaina olivat Zhou Jingwang (周景王, 544 eaa.-521 eaa.) ja Zhou Daowang (周悼王, 520 eaa.).
Öylätti
Öylätti (, "eteen kannettu") tai hostia (, uhri, lahja) oli alkujaan leipä, jonka kristityt toivat yhteisiin aterioihin, agape-aterioihin tai ehtoollisiin. Nykyisissä jumalanpalveluksissa tätä "leivän esiinkantoa" voi esiintyä jumalanpalveluksessa edelleen sen offertorio-osassa, jossa kerätään myös kolehti. (Luterilaisessa messussa uhrivirsi.) Myöhemmin öylätillä on tarkoitettu happamattomasta vehnätaikinasta tehtyä ehtoollisleipää. Lännen kirkko siirtyi happamattoman leivän käyttöön 700-luvulla, ja ehtoollisleivän laatu oli yksi idän ja lännen kirkkoja erottavista perinteistä, sillä itäiset riitukset käyttävät hiivaa leivässä. Happamaton leipä viittaa juutalaisen happamattoman leivän juhlaan ja pääsiäis- eli seder-aterian Matsa-leipään. Se kuvaa symbolisesti myös taivaasta laskeutunutta mannaa.
Öylätti fyysisesti
Öylätti on pieni, noin yhden tuuman läpimitaltaan oleva ympyrämäinen pieni leipä. Se voi olla myös suuri, enimmillään jopa kuusi tuumaa. Suuret öylätit murretaan ehtoollisenvieton aikana, mutta pienempiäkin voidaan murtaa, mikäli öylätit eivät näytä riittävän ehtoollisvieraille. Ehtoollisella voidaan käyttää myös yhtä suurta ja joukkoa pienempiä öylättejä, mikä on yleistä erityisesti korkeakirkollisten pappien keskuudessa. Suurta öylättiä nimitetään myös papin leiväksi, koska tridentiinisessä messussa pappi söi ison leivän ja muut saivat pieniä öylättejä.
Leipään on yleensä painettu jokin kristillinen kuvio. Suomessa yleisimmissä öyläteissä, jotka ovat Helsingin Diakonissalaitoksen tekemiä, on ristiinnaulitun Kristuksen kuva eli krusifiksi. Suurissa leivissä on yleensä risti ja joskus urat murtamista varten. Joskus niissä näkyy myös kalan kuvia tai muita kristillisiä symboleja. thumb|none|Iso ja useampi pieni öylätti.
Ehtoollisleipien valmistaminen
Suomessa öylättejä valmistaa vain Helsingin Diakonissalaitos. Jumalanpalveluksessa käytettävän leivän ei tarvitse olla jonkin tietyn yrityksen valmistamaa. Se voidaan myös tehdä itse, ja se voi olla myös kohotettua. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon edellisessä Jumalanpalveluksen oppaassa oli resepti ehtoollisleivän tekemistä varten.
Perinteinen öylättitaikina sisältää vain vettä ja vehnäjauhoja. Gluteenittomiin öylätteihin käytetään jauhoseosta, jossa on maissi-, peruna- ja riisijauhoa. Diakonissalaitoksen valmistamissa gluteenittomissa öyläteissä on myös sahramia, joka värjää ne keltaisiksi, jotta ne eroavat tavallisista öyläteistä. Syy on siis käytännöllinen eikä teologinen. Monet seurakunnat hankkivat vain yhdenlaisia öylättejä ja tällöin valitaan gluteeniton versio, joka käy myös erikoisruokavaliota noudattaville ja tekee näin ehtoollisen vietosta helpompaa. Gluteenittomien öylättien osuus on 2020-luvulla vuosittain vaihdellut 30–45 prosentin välillä kaikista öyläteistä.
Diakonissalaitoksella ehtoollisleipien valmistamiseen ryhdyttiin 1926 Aino Miettisen aloitteesta. Hän oli tutustunut niiden valmistamiseen Saksassa ja Tanskassa. Laitoksen leipomossa oli 2021 kaksi työntekijää. Paistaminen aloitetaan kuumentamalla öylättirauta ja voitelemalla se mehiläisvahalla. Öylättiraudassa olevan ja leipiin tulevan ristiinnaulitun Jeesuksen kuvan on suunnitellut taiteilija Ebba Masalin. Kuumalle raudalle kaadetaan ohut kerros tavallista tai gluteenitonta taikinaa ja rauta suljetaan. Öylättiraudan toisessa puoliskossa on 38 pyöreää, halkaisijaltaan kolme senttistä koloa, joiden kuvio prässäytyy leipälevyyn. Muutaman minuutin paiston jälkeen öylättirauta avataan ja ehtoollisleipälevy höyrytetään murenemisen ehkäisemiseksi. Lopuksi pyöreät pikkuleivät irrotetaan käsityönä levystä ja suljetaan erikokoisiin myyntipakkauksiin. Seurakunnille ehtoollisleivät välittää kristillisiin tarvikkeisiin erikoistunut Sacrum Oy, jonka vuosimyynti on selvästi alle miljoona kappaletta vuodessa.
Konsekraatio
Luterilaisessa katsantokannassa öylätti on siis edelleen leipää, mutta myös Kristuksen ruumis, mikä on usein johtanut puheeseen konsubstantiaatiosta. Kristuksen ruumiista roomalaiskatoliset eivät käytä enää nimitystä öylätti, koska se ei ole enää leipää, koska tapahtuu transsubstantiaatio, leivän olemuksen muuttuminen Kristuksen ruumiiksi. Sanaa hostia voidaan kuitenkin käyttää myös konsekroidusta öylätistä. Itäisessä kristinuskossa voidaan puhua myös transsubstantiaatiosta, mutta yleensä asiaa pidetään salaisuutena. Yhteistä sekä roomalaiskatolisille, ortodokseille että luterilaisille on se, että pyhitettyjen aineiden katsotaan olevan Kristuksen ruumis. Muut protestantit kuin luterilaiset eivät yleensä katso leivän olevan Kristuksen ruumis muuten kuin symbolisesti.
Jakaminen ja syöminen
Kummassakin edellä mainitussa kirkossa, jossa öylättejä käytetään, pyhitetty hostia jaetaan ehtoollisen jakamisessa (kommuunio), jolloin pappi sanoo vaihtelevia jakosanoja. Vaihtoehtoja ovat mm.: Kristuksen ruumis (r.kat. Novus Ordo), [[Meidän] Herramme Jeesuksen] Kristuksen ruumis, sinun puolestasi annettu (lut.), Jumalan palvelija(tar) N. osallistuu meidän Herramme ja Jumalamme ja Vapahtajamme Jeesuksen Kristuksen kalliista ja pyhästä Ruumiista ja Verestä syntiensä anteeksi saamiseksi ja iankaikkiseksi elämäksi. (ort.).
Ehtoollinen voidaan jakaa monella tavalla. Yleisesti käytössä olevia tapoja ovat mm. seisaaltaan ja polviltaan nauttiminen. Kumpaankiin liittyy usein jonotus ennen ehtoolliselle pääsyä. Luterilaisessa kirkossa puhutaan myös yhteisen pöydän ja jatkuvan pöydän käytännöistä. Ensiksi mainittu tarkoittaa sitä, että ehtoollinen jaetaan kaikille alttarikaiteelle polvistuneille, jonka jälkeen pappi lukee ehtoollisen päätössanat ja kommunikantit nousevat yhtä aikaa. Jälkimmäinen puolestaan tarkoittaa käytäntöä, jossa kommunikantti polvistuu alttarikaiteelle ja saatuaan ehtoollisen hän hetken rukoilemisen jälkeen nousee ja antaa paikkansa seuraavalle.
Säilytys jumalanpalveluksen ulkopuolella
Roomalaiskatolisessa kirkossa pyhitettyä hostiaa säilytetään tabernaakkelikaapissa, koska nähdään, että leipä on peruuttamattomasti muuttunut Kristuksen ruumiiksi. Kristuksen läsnäolon merkkinä on punainen valo, ns. ikuinen tuli (lat. lux aeterna). Ortodoksinen kirkko opettaa, että siunatut aineet pysyvät Kristuksen ruumiina.
Luterilaisessa kirkossa ei ole konsensusta siitä, pysyyko öylätti jumalanpalveluksen jälkeen Kristuksen ruumiina. Vuoden 2009 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Jumalanpalveluksen opas on sillä kannalla, että leipä pysyy Kristuksen ruumiina ja siihen on suhtauduttava kunnioittavasti. Luterilaisten eriävistä kannoista johtuen siunattujen aineiden jälkikäsittelystä on useita kantoja; ehkä yleisin tapa on käyttää siunatut aineet loppuun, mutta jotkut seurakunnat säilyttävät siunatut aineet erikseen ja jotkut sekoittavat ne siunaamattomiin.
Golfauto
300px|thumb|Tyypillinen golfauto. Golfauto on yleensä golfkentällä ja sen läheisyydessä käytettävä kulkuväline. Golfautot kulkevat joko bensiini- tai akkuvoimalla, joskin bensiinikoneen kovan äänen takia sähkökäyttöiset ovat nykyään huomattavasti yleisempiä. Golfautojen maksiminopeudet vaihtelevat valmistajien mukaan, mutta yleisesti ne ovat 30 km/h luokkaa. Erityisesti golfkentän omistuksessa oleviin autoihin on asetettu nopeusrajoittimia pelikentän kestävyyden mukaan.
Mitä tänään syötäisiin?
Mitä tänään syötäisiin  oli MTV3-kanavalla arkipäivisin nähtävä ruokaohjelma, jonka ensimmäinen jakso nähtiin 3. syyskuuta 2007 ja sen kesto on noin 3 ja perjantaisin 21 minuuttia. Ohjelman juontajana ja kokkina toimivat Alex Nurmi, Linnea Vihonen, perjantaisin Harri Syrjänen ja Hanna Sumari. Ohjelman nimi oli tullut Pirkan samannimisestä sloganista.
Mustikkakukko
Mustikkakukko eli rättänä on Savossa syötävä perinneruoka. Savossa sitä syödään kermavaahdon kera kahvipöydässä.
Karate kesäolympialaisissa 2020 – miesten 75 kg
Miesten 75 kg painoluokka karatessa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin Nippon Budōkanilla 6. elokuuta. Kilpailu käytiin kumitessa. Kilpailuun osallistui 10 karatekaa.
Loppuottelussa kohtasivat italialainen Luigi Busà ja azerbaidžanilainen Rəfael Ağayev. Busà voitti tasaisen loppuottelun yhdellä pisteellä. Pronssia saavuttivat Stanislav Horuna ja Gábor Hárspataki.
Karsinnat
Kilpailuun osallistui yhteensä kymmenen karatekaa. Isäntämaa Japani sai yhden urheilijan suoraan olympiaturnaukseen. Neljä urheilijaa valittiin rankingin perusteella kuitenkin siten, että yhdestä maasta sai tulla korkeintaan yksi urheilija. Kolme urheilijaa valittiin karsintaturnauksen kautta. Karsintaturnaus järjestettiin Pariisissa 11. – 13. kesäkuuta 2021. Loput paikat täytettiin maanosien omien kiintiöiden kautta sekä erillisten kutsujen kautta. Kutsuja lähetettiin neljä. Afrikalla oli kolme paikkaa, Aasialla kaksi, Euroopalla kaksi, Oseanialla kaksi ja Amerikalla kolme. Amerikan ja Afrikan piti valita urheilijat siten, että kaikki kolme urheilijaa eivät saaneet olla samasta maasta.
Turnaus
Karatekat oli jaettu kahteen lohkoon, joista kummastakin kaksi parasta eteni välieriin.
Televisiokuuluttaja
Televisiokuuluttaja  on televisiossa työskentelevä henkilö, joka ilmoittaa alkavan ohjelman ja muita tietoja. Suomessa ensimmäinen televisiokuuluttaja oli Teija Sopanen.
Bruticus
Bruticus on Transformers-universumissa esiintyvä Decepticon. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1986 The Transformers -animaatiosarjassa.
Huonekärpänen
Kärpäsen paino on noin 12 milligrammaa ja suurin lentonopeus 7,2 kilometriä tunnissa.
Bruticus
The Transformers
Bruticus on viiden Combaticonin: Onslaughtin, Brawlin, Vortexin, Swindlen ja Blast Offin yhdistelmä. Hän teki ensiesiintymisensä sarjan 2. kaudella lopulla jaksossa Starscream's Brigade, jossa Starscream rakensi Combaticonit toisen maailmansodan aikaisista sotakoneista. Bruticus oli vahvempi kuin Devastator, mutta hävisi Menasorille. Tappion jälkeen ne kääntyivät Starscreamia vastaan ja päättivät tuhota sekä Autobotit että Decepticonit. Mutta Starscream paljasti Optimus Primelle ja Megatronille Bruticusin heikon kohdan sen selässä ja niin Bruticus oli voitettu. Mutta Megatron otti Starscreamin takaisin palvelukseensa, jos hän korjaisi Combaticonit ja ohjelmoisi ne uskollisiksi Megatronille.
Huonekärpänen
Huonekärpäsen saalistajia ovat ainakin: tunkiotylppö (Carcinops pumilio), Dendrophilus xavieria, Ophyra aenescens, Glyptholapsis confusa ja Macrocheles muscaedomesticae.
Bruticus
Transformers: Energon
Transformers: Energonissa esiintyy Decepticon nimeltä Bruticus Maximus, joka muodostuu viidestä pienemmästä Decepticonista, jotka muistuttavat kovasti Combaticoneja.
Janten laki
Janten laki on tanskalais-norjalaisen kirjailijan Aksel Sandemosen satiirisessa teoksessa Pakolainen ylittää jälkensä (1933) esitetty ajatus, jonka mukaan kenenkään ei tule kuvitella, että on parempi kuin muut.
Janten lain säännöt: Sekä teoksesta tunnistettava yhdestoista sääntö:
Janten laki on tarkoitettu kuvaamaan aikansa pikkukylän ilmapiiriä. Janten laki oli taiteilija Kalervo Palsan huoneentauluna ja sillä sanotaan olleen suuri vaikutus hänen tuotantoonsa.
Luettelo Liberian kaupungeista
Tämä on luettelo Liberiassa sijaitsevista kaupungeista.
Pistokärpänen
Pistokärpänen (Stomoxys calcitrans) on noin sentin mittainen kärpäslaji, joka imee verta eläimistä. Sillä on pitkä imukärsä, jolla se saattaa tikata kuumina kesäpäivinä ihmistäkin. Se munii toisten kärpästen tapaan pilaantuvaan jätteeseen.
Alsten
pienoiskuva|Saaren sijainti pienoiskuva|Alsten Alsten on noin 30 kilometriä pitkä saari Alstahaugin kunnassa Keski-Norjassa, Vefsninvuonon edustalla. Saaren pinta-ala on 153 km² ja sen asukasluku on 6 828 (2001). Saaren sisäosissa on vuorijono De sju søstre eli Seitsemän sisarusta. Vuorijonon korkein huippu Botnkrona yltää 1 072 metrin korkeuteen.
Bach (täsmennyssivu)
Bach voi viitata seuraaviin:
Sukunimi
Bach on saksankielinen sukunimi. Saksan kielessä sana tarkoittaa "puroa" tai "pientä jokea". Tunnettuja Bach-nimisiä henkilöitä:
Johann Sebastian Bachin suku:
Muita Bach-nimisiä henkilöitä:
Formula One 2003
Formula One 2003 on Sonyn julkaisema ajopeli, joka julkaistiin 11. heinäkuuta 2003 PlayStation 2 -konsolille. Peli sisältää kaikki kauden 2003 -kuljettajat, tallit ja radat. Pelin suomenkielisinä selostajina toimivat Matti Kyllönen ja Erkki Mustakari.
Lamppukärpänen
Lamppukärpänen (Fannia canicularis) on kiiltävä noin puolen sentin kokoinen pyörrekärpästen (Fanniidae) heimoon kuuluva kärpäslaji. Lamppukärpäsiä näkee usein sisätiloissa pyörivän lamppujen ympärillä. Se munii toisten kärpästen tapaan pilaantuviin jätteisiin.
Bengtskärin taistelu
Bengtskärin taistelu käytiin jatkosodassa Bengtskärin kallioluodolla Suomenlahdella. Neuvostoliittolainen maihinnousuosasto teki 26. heinäkuuta 1941 luodolle yllätyshyökkäyksen tavoitteenaan räjäyttää luodolla sijaitseva Bengtskärin majakka, jota suomalaiset käyttivät tähystys- ja tulenjohtopaikkana. Aamuyöllä alkanut taistelu päättyi saman päivän iltana suomalaisten voittoon. Taisteluun osallistui yhteensä yli tuhat suomalaista ja venäläistä sotilasta. Taistelussa kaatui 32 suomalaista, joista 11 seuraavan päivän pommituksissa. Arviot venäläisten kaatuneista vaihtelevat kolmenkymmenenkuuden ja yli sadan välillä. Bengtskärin taistelua on myös kuvattu populaarikulttuurissa.
Bengtskärin majakka tähystys- ja tulenjohtopaikkana
Syksyllä 1939 Euroopan poliittinen tilanne kiristyi, mikä antoi aihetta rajavalvonnan tehostamiseen myös Suomessa. Tämän vuoksi Bengtskärille lähetettiin syyskuun alussa vartioryhmä, joka koostui 5–10 miehestä. Talvisodan syttyessä 30. marraskuuta luodolla sijainneen majakan valo sammutettiin ja majakan henkilökunta perheineen evakuoitiin. Majakka toimi sodan aikana tähystys- ja tulenjohtopaikkana. Vartioryhmä tarkkaili Hankoa ja Suomenlahden suuta. Majakkaa yritettiin sodan aikana pommittaa, mutta tuloksetta.
Hankoniemi ja sitä ympäröivät merialueet vuokrattiin talvisodan rauhansopimuksessa Neuvostoliitolle 30 vuodeksi. Alueen luovutus tapahtui 22. maaliskuuta 1940, minkä jälkeen Neuvostoliitto perusti Hankoon noin 30 000 miehen vahvuisen varuskunnan. Sodan jälkeen majakanvartijat palasivat luodolle ja majakan valo sytytettiin. Perheitä ei kuitenkaan turvallisuussyiden vuoksi laskettu takaisin. Suomalaiset valvoivat venäläisten tukikohtaa Bengtskäristä, jonka tähystystoiminta jatkui talvisodan päätyttyä.
Jatkosodan syttyminen ja suunnitelma majakan tuhoamiseksi
Jatkosota syttyi 25. kesäkuuta 1941. Samana päivänä venäläisten Hangon tukikohta avasi tulen kohti suomalaisasemia, jotka vastasivat tuleen. Bengtskär kuului sodassa Hangon rintaman Hiittisten lohkoon ja oli sen uloin etuvartio etelässä. Majakkatornin valohuoneesta oli näkymä Hankoon ja Suomenlahden suulle, ja sieltä voitiin johtaa sekä rannikkotykistön että laivaston tulta. Hiittisten lohkon tärkeimmät patterit sijaitsivat Örössä ja Granholmenissa, jotka sijaitsevat noin 10 kilometriä luoteeseen ja pohjoiseen Bengtskäristä.
Venäläiset saivat lentotiedustelun avulla selville, että luoto oli linnoittamaton. 16. heinäkuuta 1941 Neuvostojoukot tuhosivat Bengtskäristä noin 10 kilometriä itään sijainneen Morgonlandetin tähystys- ja tulenjohtoaseman. Vangiksi otetun kuuden miehen vartioryhmän kuulusteluissa saatiin selville, että myös Bengtskärissä oli sijoitettuna kuuden miehen vartio. Bengtskärin vartioryhmää oli kuitenkin vahvistettu 29 miehellä Morgonlandetin hyökkäyksen jälkeen, ja venäläiset valmistautuivat maihinnousuun tästä tietämättöminä.
Venäläisten suunnitelmana oli lähettää neljä vartio-, eli niin kutsuttua MO-venettä yöllä Bengtskäriin. Kahdessa veneessä olisi iskujoukkoja, jotka nousisivat ensin huomaamattomasti maihin ja valtaisivat majakan. Tämän jälkeen kolmannessa veneellä oleva räjäytysjoukkue nousisi maihin ja räjäyttäisi majakan syvyyspommeilla. Neljäs vene toimisi operaation komentoveneenä. Operaatio päätettiin toteuttaa laivaston vuosipäivää edeltävänä päivänä 26. heinäkuuta, jolloin voitto kruunaisi juhlapäivän vieton. Operaatiota johtaisi yliluutnantti P. V. Kurilov.
Ensimmäinen taistelupäivä
thumb|200px|vasen|Venäläinen iskujoukko matkalla kohti Bengtskäriä. Taistelu alkoi 26. heinäkuuta 1941 kello yhden aikaan aamuyöllä, kun venäläiset nousivat pimeyden, sumun ja metsäpaloista levinneen savun turvin maihin. Venäläiset eivät kuitenkaan ehtineet sisään majakkaan, sillä suomalainen ulkovartiomies havaitsi heidät ja ehti suorittaa hälytyksen ja herättää muut sotilaat. Suomalaisten tulitus pakotti venäläiset suojautumaan kallioiden ja eteläterassin taakse. Majakan kolmannesta kerroksesta heitetty kasapanos tappoi terassin taakse piiloutuneen noin kymmenhenkisen iskuryhmän, jonka tarkoituksena oli vallata majakka. Räjähdyksessä menehtyivät politrukki A. I. Rumjantsev sekä yliluutnantti P. V. Kurilov, joka haavoittui kuolettavasti. Taistelu kuitenkin jatkui ja venäläisten miesvahvuus oli tässä vaiheessa kaksinkertainen puolustajiin nähden.
Taistelun alussa suomalaisten puolustusta johti 25-vuotias luutnantti Fred Luther. Suomalaisten puolustus koostui enimmäkseen nuorista miehistä, jotka olivat kotoisin lähiseudun kunnista. Luther haavoittui taistelussa kahdesti, minkä jälkeen komento siirtyi alikersantti Harry Bjelkelle. Tässä vaiheessa majakassa oli jäljellä ainoastaan viisitoista taistelukuntoista miestä, joiden ammukset olivat käytännössä lopussa. Lisäksi venäläiset olivat vallanneet majakan pohjakerroksen. Taistelun alkutunteina puolustus sai tulitukea ainoastaan Örön ja Granholmenin patteristoilta, joita Lutherin täytyi pyytää ampumaan suoraan kohti Bengtskäriä. Tilanne helpottui kello neljän jälkeen, kun suomalaisten tykkiveneet ja Fokker-koneet ehtivät paikalle. Kello yhdeksän aikaan luutnantti M. Kaikkosen johtama 80 miehen iskujoukko pääsi majakalle käytyään laiturilla ja matkalla rannasta pitkiä ja kiivaita lähitaisteluja. Tämän jälkeen majakan pohjakerros onnistuttiin valtaamaan takaisin ja majakka oli jälleen suomalaisten hallussa.
Jäljelle jääneet venäläiset eivät antautuneet apujoukkojen tai evakuoinnin toivossa. Venäläiset eivät kuitenkaan ensimmäisen maihinnousun jälkeen onnistuneet pääsemään uudestaan maihin, sillä veneet joutuivat joka kerta perääntymään kiivaan tulituksen alla. Tykkivene Uusimaa sai täysosuman yhteen venäläisten MO-veneistä sen yrittäessä lähestyä rantaa, minkä jälkeen suomalainen VMV-vene poimi merestä 16 miestä. Panssarilaivat Väinämöinen ja Ilmarinen saivat käskyn kohti Bengtskäriä, kun ilmavoimilta oli tullut tieto, että venäläishävittäjiä oli havaittu matkalla kohti Bengtskäriä. Hälytys osoittautui kuitenkin vääräksi, mutta alukset joutuivat 18 venäläisen pommikoneen hyökkäyksen kohteeksi ehdittyään Örön länsipuolelle. Pommin osuessa Ilmariseen yksi sen miehistöstä sai surmansa ja 13 haavoittui, minkä jälkeen panssarilaivat vetäytyivät takaisin saariston suojaan. Venäläiset taistelivat viimeiseen asti antautumatta, ja taistelun ensimmäinen päivä päättyi kello viiden aikaan iltapäivällä, kun luodolla ei ollut jäljellä yhtäkään taistelukuntoista venäläistä, joista suurin osa oli kaatuneita ja loput vaikeasti haavoittuneita.
Venäläiset palaavat pommittamaan majakkaa
Heinäkuun 27. päivä päivä alkoi Bengtskärissä rauhallisesti, mutta keskipäivän aikaan luodon yläpuolelle ilmestyi venäläisiä pommikoneita. Bengtskärissä ei ollut ilmatorjunta-aseita, joten koneita ei voitu torjua. Pommitus jatkoi koko iltapäivän ja kello 16:42 majakkarakennuksen ja tornin saumakohtaan osunut pommi tappoi 11 suomalaista, jotka jäivät sortuvien rakenteiden alle. Vielä puoli kahdeksan aikaan illalla Bengtskäriä tulitettiin Russarön tykistöllä. Suomalaiset tykkiveneet ja lentokoneet saapuivat paikalle vasta myöhään illalla. Seuraavana päivänä, 28. heinäkuuta, Bengtskäriin tuotiin 40 mm:n Bofors-tykki. Saman päivän iltapäivällä Bengtskäriä vastaan hyökkäsi vielä kaksi konetta, jotka suomalaiskoneet ajoivat pois.
Seuraukset
thumb|left|175px|Majakan etupuolen vauriot taistelujen jälkeen kesällä 1941. Bengtskärin taistelussa kaatui yhteensä 32 suomalaista, heistä 21 ensimmäisen päivän taisteluissa ja 11 seuraavan päivän pommituksista. Arviot venäläisten kaatuneista vaihtelevat runsaasti. Bengtskäristä vietiin pois kolmekymmentäkuusi ruumista, mutta kaatuneiden lukumäärä oli kuitenkin korkeampi, sillä tuntematon määrä ruumiita työnnettiin mereen, kun saari taistelujen jälkeen siivottiin. Lisäksi venäläisten laivoilla kaatui sotilaita ja yksi lentokone ammuttiin alas. Paula Wilson arvelee kirjassaan Bengtskär, että arvio noin sadasta venäläistä kaatuneesta osuu todennäköisesti oikeaan. Haavoittuneita suomalaisia oli yhteensä 45 ja vangeiksi saatiin 28 neuvostoliittolaista, joista suurin osa oli vaikeasti haavoittuneita.
Venäläiset vetäytyivät Hangosta vuoden 1941 lopulla tukikohdan strategisen merkityksen vähetessä saksalaisten vallattua Viron. Rintamalinja Hangon ja Bengtskärin välillä hävisi, ja majakka sai loppusodan olla rauhassa. Olojen rauhoituttua alkoivat myös majakan korjaustyöt. Majakan sodassa saamat vahingot olivat huomattavat: pohjoisseinä oli osittain poissa, katot rikki, välikatot romahtaneet ja ovet ja ikkunat hajalla. Lisäksi majakan ulkorakennuksista oli jäljellä ainoastaan kiviperustat. Korjaustyöt kestivät 1950-luvulle, ja samalla luoto myös linnoitettiin konekivääripesäkkein, juoksuhaudoin ja bunkkerein. Taistelussa kaatuneita on kunnioitettu myöhemmin erilaisilla muistotauluilla.
Muistelmat ja Bengtskärin taistelu populaarikulttuurissa
Bengtskärin taistelusta löytyy runsaasti kirjallista materiaalia. Sekä suomalaiset että venäläiset veteraanit ovat kirjoittaneet taistelusta muistelmissaan. Taistelua on käsitelty myös erilaisissa jatkosotaa käsittelevissä kirjoissa ja aikakauslehdissä. Esimerkiksi säveltäjä Einar Englund muistelee kirjassaan I skuggan av Sibelius: fragment ur en tonsättarens liv (1996) osuuttaan Bengtskärin taistelussa. Bengtskärin taistelua on kuvattu Mikko Samulisen romaanissa Majakka vaikenee vuodelta 1971.
Mr. Bad Guy
Mr. Bad Guy oli Queenin laulajana tunnetuksi tulleen Freddie Mercuryn ensimmäinen sooloalbumi. Se äänitettiin vuosina 1984–1985 ja julkaistiin 29. huhtikuuta 1985. Levy-yhtiö oli Columbia Records. Kaikki albumin yksitoista kappaletta ovat Freddie Mercuryn kirjoittamia. Hän on omistanut kyseisen albumin kissoillensa.
Albumin neljästä singlestä ensimmäinen oli "I Was Born to Love You", joka ylsi brittilistan sijalle 11. Kappale on sovitukseltaan syntetisaattori-riffien vetämä ja tahallisesti 1970-luvun diskomusiikkia muistuttava. Muut singlet olivat pianoballadi "Made in Heaven", "Living on My Own" ja "Love Me Like There's No Tomorrow". "Living on My Own" on syntetisaattorilla tehdyn bassoriffin hallitsema, mutta mukana on myös paljon pianoa ja scat-vokaaleja. Albumin päättävä "Love Me Like There's No Tomorrow" on myös pianoballadi, samoin kuin B-puolen "There Must Be More to Life than This".
Levyn avausraita "Let's Turn It On" sekä "Foolin' Around" ovat syntetisaattorivetoista poppia. "Your Kind of Lover" taas on gospel-tyylinen nopea pianokappale. Levyn nimikappale on parodia 1960- ja 1970-luvun James Bond -elokuvien roistoista kertovista kappaleista, ja kappale on sovitettu samaan tapaan mahtipontisesti. Kappaleen roisto, Mr. Bad Guy, on Mercury itse. "Man Made Paradise" on humoristinen kappale, jonka lopussa on moniäänistä vokaaliharmoniaa "Bohemian Rhapsodyn" tyyliin. "My Love Is Dangerous" on albumin rockmaisimpia kappaleita kitarariffeineen.
"Living on My Own" julkaistiin kokonaan uudelleen miksattuna vuonna 1993, jolloin se nousi Britannian virallisen singlelistan kärkeen ja keräsi kolmetoista listaviikkoa. Kappaleet "I Was Born to Love You" ja "Made in Heaven" lisättiin vuonna 1995 julkaistulle Queenin Made in Heaven -albumille kokonaan uusilla miksauksilla, joissa alkuperäisistä versioista on jäljellä vain Mercuryn laulu.
Dubai Autodrome
Dubai Autodrome on vuonna 2005 valmistunut kilparata, jolla on mittaa 5,39 kilometriä. Rata sijaitsee nimensä mukaisesti Arabiemiirikuntien runsasväkisimmässä kaupungissa Dubaissa. Matkaa radalle Dubain keskustasta on 25 minuuttia. Rataa ajetaan myötäpäivään. Siihen on tehty kolme eri versiota, sekä kartingrata, jotta se sopisi mahdollisimman moniin eri kilpasarjoihin. Se on kaikkiaan kolmas rata, jolla on kilpailtu Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa, ja tällä hetkellä se on ainoa, jolla enää ajetaan kilpaa kyseisessä maassa, aiempia ratoja ovat olleet Dubain katurata (käytettiin v. 1981) ja Yas Marina Circuit Abu Dhabissa. Dubai Autodromella läheisyydessä sijaitsee Dubai International Airport.
Kouvola Indians
Kouvola Indians on Kouvolassa toimiva ja amerikkalaisen jalkapallon II-divisioonassa pelaava urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1986 nimellä Kouvolan Jenkkipallo Ry. Vuonna 1993 joukkueen nimettiin uudelleen Kouvola Indiansiksi.
Dubai Autodrome
Kilparadat
Alla olevilla radoilla on mukana varikkoalue.
Kouvola Indians
Kauden 2006 päätteeksi Kouvola Indians nousi amerikkalaisen jalkapallon 1. divisioonaan voittamalla 2. divisioonan finaalissa Seinäjoki Gatorsin numeroin 55–18. Indiansin järjestämässä 2. divisioonan finaalissa nähtiin muun muassa aito intiaanipäällikkö telttoineen sekä kolmen Kouvola Indiansin väreihin pukeutuneen laskuvarjohyppääjän suoritus, jolla peliväline saapui keskuskentälle.
Vuonna 2006 Indiansin miehistöstä valittiin miesten maajoukkueeseen potkaisija Aku Kuhlman. Nuorten EM-kisoissa Ruotsissa (U-19) vuonna 2006 esiintyivät Indiansin Mikko Lautamatti, Mikko Terävä, Otto Korte, Ville Lindsten ja Jarkko Mynttinen. Lippupallon EM-kisoissa (U-15) samana vuonna Jukka Lautamatti johdatti Suomen joukkueen neljänneksi.
Dubai Autodrome
Kartdrome
Dubai Autodromen kupeeseen on rakennettu myös karting-rata, joka kantaa nimeä Dubai Kartdrome. Se sijaitsee virallisen radan vieressä, aivan parkkialueen itäpuolella. Pitkällä kartdromella on mittaa 1,2 km ja siinä on 17 mutkaa, mutta se sisältää myös kaksi lyhyempää versiota (720 m ja 525 m). Radalla ajetaan muun muassa Endurance Championshipiä, sekä Ramadan Karting Championshipiä.
Kouvola Indians
Indians valittiin Suomen amerikkalaisen jalkapallon vuoden seuraksi vuonna 2005. Kaudeksi 2013 seura nousi Vaahteraliigaan. Voitettuaan kahtena vuotena Vaahteraliigassa vain kaksi peliä, seura putosi takaisin 1-divisioonaan.
Varaustiheys
Varaustiheys on sähköopissa termi, joka kuvastaa sähköisen varauksen jakaumaa ja se voi tarkoittaa joko lineaarista varaustiheyttä, pintavaraustiheyttä tai tilavuusvaraustiheyttä.
Lineaarista varaustiheyttä eli viivavarausta merkitään symbolilla λ ja se kuvastaa sähkövarauksen jakaumaa viivamaisen kappaleen pituusyksikköä kohti. SI-yksiköissä se voidaan ilmoittaa coulombina metriä kohden (C/m). Pintavaraustiheys eli pintavaraus σ sen sijaan ilmaisee varauksen määrän pinta-alayksikköä kohden (C/m2). Tilavuusvarausjakaumaa eli yksinkertaisesti varaustiheyttä merkitään symbolilla ρ ja se kuvaa varauksen määrän tilavuusyksikköä kohden (C/m3).
Kirjallisuutta
Carga eléctrica
Danielle Judovits
Danielle Nicole Judovits (s. 12. tammikuuta 1985 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten animaatiosarjoista Batman ja Wolverine and the X-Men. Lisäksi hän on tehnyt useita dubbauksia animeen erityisesti Narutoon liittyviin sarjoihin ja videopeleihin.
Ura
Ääninäyttelijänä tunnettu Judovits tuli tunnetuksi ollessaan tähän mennessä nuorin ääninäyttelijä, joka on dubannut Naruto-hahmoa. Hän aloitti näyttelemisen musikaalisessa teatterissa, jonka myötä Judovits siirtyi ääninäyttelijäksi. Hän teki uransa alku vaiheessa pieniä rooleja televisiosarjoihin Full House, Love & War ja Rooman sheriffi. Näiden jälkeen Judovits on tehnyt pääosin äänirooleja, joista hänen ensimmäinen merkittävärooli oli vuoden 2004 Batman -animaatiosarjassa, jossa Judovits toimi Batgirlin äänenä. Hän myös ollut mukana radio-ohjelmassa Adventures In Odyssey, jossa Judovits ääninäytteli Aubrey Shephardia. Lisäksi hän on animaatiosarjassa Wolverine and the X-Men Varjokissan äänenä vuosina 2008–2009 ja uusi roolinsa 2013 videopelissä Marvel Heroes. Judovits oli mukana HBO:n televisiosarjassa Big Little Lies. Hän vieraili sarjassa neljän jakson verran.
Shin’ya Yajima
Shin’ya Yajima (s. 18. tammikuuta 1994 Saitama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Yajima kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Damnation
Damnation on ruotsalaisen metalliyhtye Opethin vuonna 2003 julkaistu seitsemäs studioalbumi, joka eroaa musiikillisesti suuresti yhtyeen aikaisemmasta tuotannosta. Levyllä yhtye irtaantui heille tavanomaisesta death metal -äänimaailmasta kohti 1970-luvun progressiivista rockia. Levyllä ei kuulla lainkaan aiemmilta Opethin levyiltä tuttua murinalaulua. Albumi sai hyviä arvosteluja ja kasvatti Opethin suosiota, mikä mahdollisti Lamentations-DVD:n julkaisun.
Albumi nauhoitettiin samaan aikaan yhtyeen edellisen albumin, Deliverancen, kanssa. Nämä kaksi albumia olikin alun perin tarkoitus julkaista yhdessä tupla-albumina, mutta yhtye päätti julkaista albumit lopulta erikseen. Tyyliltään Deliverance edustaa Opethin tuotannon raskainta laitaa, kun taas Damnation koostuu miltei kokonaan akustisesta tunnelmoinnista.
Albumi oli ensimmäinen, joka pääsi Yhdysvaltain viralliselle albumilistalle, jossa se oli parhaimmillaan 192. sijalla. Kappaleesta ”Windowpane” tehtiin levyn single, ja siitä julkaistiin myös musiikkivideo, joka on kappaleen lyhennetty versio. Mikael Åkerfeldt omisti molemmat albumit äänitysten aikana auto-onnettomuudessa kuolleelle isoäidilleen.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mikael Åkerfeldt, ellei toisin mainita
Gakou Fatou Niang
Fatou Niang syntyi Senegalin Saint-Louisista kotoisin olleen myyntiedustajan perheeseen. Hänen äitinsä oli Koulikoron somonopäällikön tytär. Niang on eronnut koulutarkastajana työskennelleestä miehestään Bambi Gakousta. Hänellä on kuusi lasta.
Niang kävi alakoulun Koulikorossa ja opiskeli sen jälkeen Bamakon tyttökoulussa ja Terrasson de Fougères -lyseossa. Hän jatkoi opintojaan Dakarin yliopistossa ja Sorbonnessa. Niang on suorittanut yliopistotutkinnon ja täydentäviä opintoja englannin kielestä ja kirjallisuudesta.
Niang työskenteli englannin opettajana Bamakon opettajakorkeakoulussa vuosina 1967–1969. Vuosina 1973–1980 hän toimi englannin kielen opetuksen tarkastajana ja laati oppikirjoja.
Niang jäi eläkkeelle vuonna 1997. Hänelle on myönnetty Malin ritarin arvonimi vuonna 1981.
Hormonihoito
Hormonihoito on lääketieteen hoitomuoto, jossa elimistöön tuodaan keinotekoisesti valmistettua hormonia kehon toimintojen, esimerkiksi solunjakautumisen säätelemiseksi. Tyypillisesti käytettyjä hormoneita ovat kasvu- ja sukupuolihormonit. Ehkäisypillereitä voidaan pitää hormonihoidon yleisimpänä muotona. Muita käyttökohteita ovat
Vähäjoki (Salo)
Vähäjoki on joki, joka virtaa Salon kautta Salonjokeen. Vähäjoki saa alkunsa puroista, joista yksi tulee Sirkkulan alueelta ja toinen Tupurin metsästä. Vähäjoen virtaama on kuivaan aikaan pieni. Joki virtaa golfkentän läpi ja tulee puiston kautta keskustaan. Puistoon on rakennettu jokeen keinotekoinen saareke ja joessa viihtyy sen luona vesilintuja.
Megatron
Megatron on Transformers-universumissa esiintyvä pääantagonisti, decepticonien johtaja ja Optimus Primen arkkivihollinen. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 The Transformers -animaatiosarjassa.
Hänessä yhdistyvät raaka voima, sotilaallinen oveluus, säälimättömyys ja terrorin käyttö sodassa autobotteja vastaan. Vaikka Megatron on vahva, hänen heikkoutensa on halu orjuuttaa kaikkia muita olentoja. Megatron hallitsee decepticoneja antamalla heille pelottavan ja voimakkaan diktaattorin vaikutelman itsestään. Hänellä on suoranainen pakkomielle valloittaa ja voittaa.
Hahmon nimen "Megatron" keksi Marvel-sarjakuvakustantamon käsikirjoittaja Bob Budiansky. Nimi "Megatron" on yhdistelmä sanoista megaton (megatonni) ja electronic (elektroninen). Budianskyn mukaan Hasbro aluksi vastusti nimeä "Megatron" pitäen sitä liian pelottavana. Budiansky vastasi tähän, että koko sarjan pääkonnalle sehän on tarkoituskin, minkä jälkeen Hasbro hyväksyi nimen.
Animaatiosarja
thumb|left|Megatron alkuperäisessä sarjassa. Ensimmäisessä Transformers-animaatiosarjassa The Transformers Megatron on decepticonien perustaja ja heidän johtajansa, joka muuntautuu pistooliksi. Nuorena ja karismaattisena johtajana hän oli sodan aikana unohtanut autobotteja vastaan käydyn sodan todellisen syyn ja uskoi johtavansa transformerit kohti kohtaloaan olemalla koko universumin hallitsijoita. Samalla Megatron luulee Optimus Primen hylänneen heidän rotunsa vaatimalla rauhaa ja yhteistyötä heikompien elämänmuotojen kanssa. Megatron kokee näin decepticonien tehtäväksi toteuttaa heidän kohtalonsa ja tuoda järjestystä universumiin heidän omalla tavalla, ja ennen kaikkea Megatronin omalla tavalla.
Hän yrittää kaikkensa ja tekee lähes mitä tahansa saavuttaakseen tavoitteensa, mutta hänen juonensa ovat harvoin hienovaraisia tai monimutkaisia. Se johtuu osittain hänen ylimielisyydestä, mutta Megatron ei kuitenkaan ole liian ylpeä, sillä hän usein pakenee kesken taistelun huomattuaan olevansa häviöllä. Sarjan aikana Megatron muuntui Unicronin myötävaikutuksella Galvatroniksi lähes tuhouduttuaan taistelussa Optimus Primea vastaan.
Beast Wars
Megatron johtaa predaconeja, jotka taistelevat Optimus Primen esi-isän Optimus Primalin johtamia maximaleja vastaan. Megatron muuttuu Beast Warsin ensimmäisellä kaudella violetiksi tyrannosaurukseksi, toisella kaudella suihkumoottoreilla varustetuksi "transmetal" tyrannosaurukseksi ja kolmannella kaudella punaiseksi lohikäärmeksi.
The War Within
Dreamwaven piirtämässä sarjakuvassa Transformers: The War Within tarinakokonaisuuden ensimmäisen osan alussa Megatron on aloittanut täydellisen sisällissodan transformereiden välillä. Tapettuaan Sentinel Primen, hän yrittää saada selville Cybertronin salaista, unohdettua tarkoitusperää ja tuntuu jatkuvasti tietävän enemmän kuin kukaan toinen. Tarinan aikana Megatron lähettää useita salamurhaajajoukkoja, tappaakseen Optimus Primen. Megatron joutuu lopulta itse kohtaamaan Primen ja on erittäin vahvoilla. Matriisin kautta molemmat johtajat pääsevät näkemään omaan mahdolliseen tulevaisuuteensa. Pian tämän jälkeen Grimlock varustaa Optimuksen omalla Energonmiekallaan ja kohta Optimus taistelee taas Megatronia vastaan. Optimus voittaa tämän, mutta ei kuitenkaan pysty tappamaan avutonta vastustajaa. Megatron katoaa lopulta.