cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kari Suomalainen
Yksityiselämä
Sota-aikana Kari sanoi olleensa vapaa-ajattelija. Toisen lapsen syntymän aikoihin vuonna 1957 hän halusi kääntyä roomalaiskatolisuuteen. Monien taivuttelujen jälkeen hänen vaimonsa suostui vaihdokseen.
Ura pilapiirtäjänä
Uransa alkuaikoina Kari kirjoitti ja piirsi paljon Lukemista Kaikille -lehteen. Uran ensimmäinen kuva julkaistiin oman novellin "Tarkastaja Wilson-parka" ohessa Lukemista Kaikille -lehdessä numero 44/1937. Kari kirjoitti kolme Wilson-tarinaa. Jatkosodan aikana Kari oli rintamalla TK-piirtäjänä, ja tämän kauden töitä on julkaistu myöhemmin kirjoissa Sotakuvia ja Karin sota. Kuvien selitteiden lisäksi Kari kirjoitti sotakokemuksestaan pakinatyylisen selostuksen. Sotilasarvoltaan Kari oli kersantti.
Seura-lehden taittaja ja kuvittaja (1948–1951)
Kari Suomalaisen otti Seura-lehden taittajaksi silloinen päätoimittaja Olli Ohtomies. Seurassa toimi tuohon aikaan myös taiteilijaystävä, joka oli tuttu sotavuosien rintamalta. Myös Seuran entinen päätoimittaja ja toimitussihteeri Olavi Järvi oli Kari Suomalaisen rintamamiesystäviä. Vänrikki Järvi oli jatkosodassa ollut yhtaikaa samoissa taisteluissa. Kari Suomalainen oli myös jonkin aikaa kihloissa Seura-lehden toimitussihteerin Juliska Toivasen kanssa. Välirikko Toivasen kanssa johti myös siihen, että Kari Suomalainen jätti työnsä Yhtyneissä ja Seura-lehdessä. Kun Eljas Erkko tarjosi alkuvuodesta 1950 Suomalaiselle töitä Helsingin Sanomista, siirtyminen toisen lehden palvelukseen alkoi. Karin piirroksia nähtiin kuitenkin vielä noin vuoden ajan Seura-lehdessäkin.
Seurassa Kari Suomalaisen tehtäviin kuului piirtää pääkuva rakkaus-, jännitys-, seikkailu- ja salapoliisikertomuksiin sekä muotoilla jutun pääotsikko. Lisäksi taittaja vastasi lehden typografiasta. Kaikkiaan Seurassa julkaistiin vuosina 1948–1951 lähes 150 Karin piirrosta. Kari Suomalainen kirjoitti Seuraan myös artikkeleita taiteilijoista ja piirtäjistä. Kari keksi Seuralle myös oman hahmon, Onnen Oskarin, isopäisen, rusettikaulaisen pilapiirroshahmon.
Helsingin Sanomien poliittinen pilapiirtäjä (1950–1991)
pienoiskuva|right|[[Arvi Kivimaa (vas.) ja Kari Suomalainen tekemässä sopimusta huvinäytelmän Hirttämätön lurjus esittämisestä vuonna 1965.]] Kari valittiin Helsingin Sanomien pilapiirtäjäksi 1950-luvun alussa, ja työ jatkui 1990-luvulle asti. Hän sai hyvin vapaat kädet; päätoimittaja Eljas Erkko ilmoitti toimituksen väelle, että ”sen pojan piirroksiin ei sitten kosketa”. Kari tuli laajasti tunnetuksi poliittisista pilapiirroksistaan, joissa käsiteltiin politiikkaa vastoin ajan yleistä itsesensuuria. Poliittiset puolueet esiintyivät piirroksissa omina tyypiteltyinä hahmoinaan:
1950-luvun piirroksissa esimerkiksi SDP:n työmies oli vielä luonnollisen muotoinen, mutta tyylin kehittyessä harvojen viivojen tyyliksi siitä tuli absurdin laiha, samalla kun pyöreistä hahmoista tuli enemmänkin pallon muotoisia. Jonkin aikaa 1950-luvun alkupuolella kommunistien vertauskuvana oli silmäpuoli, koukkukätinen ja puujalkainen merirosvo (puuttuvat ruumiinosat olivat oikeanpuoleisia), jonka liinavyön alle oli tungettu sirppi ja vasara. Taiteilija hylkäsi hahmon pian liian operettimaisena, ja tilalle tuli pitkäksi aikaa vakiintunut resupekka. Samoihin aikoihin Karin omakuvahahmo alkoi kehittyä alkuperäisestä hattu silmillä olleesta sittemmin vakiintuneeksi pieneksi mustaksi ukoksi.
Kaikille pienpuolueille Kari ei luonut omia hahmoja. TPSL:n edustajana oli joissakin 1960-luvun pilakuvissa pieni lierihattuinen mies ja Kristillisellä liitolla 1970–1980-luvulla pieni körttiläisasuinen mies. Sen sijaan esimerkiksi SMP:llä ja Perustuslaillisella Kansanpuolueella ei ollut koskaan omia hahmoja, vaan niitä edustivat niiden puheenjohtajat.
Hallituksen tai valtiovallan Kari kuvasi paksuksi frakkiasuiseksi mieheksi ja vastaavasti veronmaksajan (asiayhteydestä riippuen myös säästäjä tai kuluttaja) pienikokoiseksi ja laihaksi, repaleisiin vaatteisiin pukeutuneeksi ukoksi. Pari kertaa veronmaksaja kuvattiin pukeutuneena jopa olkaimin varustettuun tyhjään tynnyriin, mutta tämän piirrostavan taiteilija lopulta hylkäsi liian kärjistävänä. Yksi viimeisistä oli kuva, jossa valtion symboli resuisessa frakissa ja kolhitussa silinterihatussa käveli maantiellä tynnyriin pukeutuneen veronmaksajan kanssa, molemmilla kerjuupussi olalla ja alla teksti: "Monta mattia maantiellä".
Puolueiden lisäksi Kari kuvasi piirroksissaan usein myös riittävän värikkäitä yksittäisiä poliitikkoja. Muun muassa K.-A. Fagerholm, Taisto Sinisalo, Niilo Wälläri, Hertta Kuusinen ja monet muut olivat Karille soveltuvia kohteita puoluekarikatyyrien lisäksi.
1950-luvulla oli vielä vallalla kirjoittamaton sääntö, että valtionpäämiehestä ei tehdä pilakuvia ja hänen tulee esiintyä piirroksissa positiivisessa mielessä. Kun Kekkonen valittiin presidentiksi, Kari piirsi itsensä itkemässä piirroksen ääressä, kun hän koki menettäneensä mehevimmän piirrosten kohteensa. Kauan ei Kari kuitenkaan malttanut Kekkosta pitää poissa, ja niin tasavallan presidenttikin päätyi pilapiirrosten vakiokaartiin.
Melkoista kohua ulkomailla nousi eräästä piirroksesta: kaksi kliseistä valkoista hellepuvuissaan oli köytetty totemipaaluun ja ympärillä tanssi joukko mustia ihmissyöjiä ripaskaa luut hiuksissaan. Rumpalin isorummussa luki Mau Mau band. Toinen köytetyistä valkoisista totesi toiselle: Pilapiirtäjän vihje siitä, että mau mau -liike olisi saanut tukea Neuvostoliitolta, oli liiankin selvä.
Toinen Karin laajalti huomiota herättänyt pilapiirros, jonka aiheena oli Ilja Repinin maalaus Volgan lautturit, parodioi Neuvostoliiton pääministeri-puoluejohtaja Nikita Hruštšovia, jonka suuhun on pantu sanat: "Hävetkää, imperialistit!" Piirros oli esillä kansainvälisessä näyttelyssä Lontoossa 1958, mutta Suomessa se julkaistiin vasta kokoelmassa Maxi-Kari vuonna 1985, jolloin Neuvostoliiton johtoon oli tullut Mihail Gorbatšov. Lisäksi vuonna 1966 ulkoministeri Ahti Karjalainen kutsui Helsingin Sanomien silloisen päätoimittajan Teo Mertasen nuhdeltavakseen Karin piirroksen Satu porkkanasta vuoksi; piirroksen aiheena oli kymmenen vuotta aiemmin tapahtunut Porkkalan vuokra-alueen palautus Suomelle.
Kari tehosti eräiden henkilöiden ulkonäön yksityiskohtia, muun muassa Mauno Koiviston hiustupsun ja Kalevi Sorsan solmion. Hän toi näyttävästi esille myös Johannes Virolaisen uuden kampauksen 1980-luvun alussa. Paavo Väyrysen nuoruutta (1980-luvulla) Kari kuvasi piirtämällä ministeriasemaa symboloivan silinterin luonnottoman suurikokoiseksi. Kari sanoi itse, että aiemmin poliitikot eivät pitäneet siitä, että he joutuivat pilapiirroksiin, mutta myöhemmin he loukkaantuivat, elleivät päässeet niihin.
Kari allekirjoitti Koiviston Baltian-politiikkaa käsittelevän piirroksensa tittelillä "ulkopoliittisten ikkunoiden särkijä emeritus". Voidaan väittää, että Kekkonen viittasi Kariin Neuvostoliitolle pitämässään puheessa, vaikka Kekkonen toisaalta muotoili sanansa yleispätevästi.
Poliittisten pilapiirrosten lisäksi Kari kuvitti Helsingin Sanomiin kirjoittaneen Arijoutsin pakinat vuoteen 1971 saakka, jolloin Arijoutsi siirtyi eläkkeelle.
Rysänperäläiset ja muita piirroshahmoja
Jo heti uransa alkuvaiheessa Kari päätti ottaa piirroksiinsa arkisempia aiheita politiikan seuraamisen ja kommentoinnin rinnalle. Hän laskeskeli, että ajan mittaan sekä yleisö että hän itse kyllästyisivät pelkkiin poliitikkoihin; Suomessa ja maailmassa tapahtui paljon muutakin kuin politiikkaa. Kansalaisten kannalta merkittävämpiä olivat vallanpitäjien päätösten seuraukset kuin itse päätöksenteko. Piirroksissa politiikkaa, aatteita sekä ajan ilmiöitä ja virtauksia kommentoivat tavallisia kansalaisia edustaneet hahmot. Maaseudun asukkaita katsottiin kaupunkilaisten silmin.
Kari loi 1970-luvulla hämäläisen Rysänperän kyläyhteisön:
Kari sijoitti kuvitteellisen Rysänperän ajan tavasta poiketen Savon sijasta Hämeeseen, koska hän arvosti hämäläistä kuivan toteavaa, mutta asian ytimeen osuvaa huumoria. Hän piti myös karjalaisten eloisuudesta ja heidän vivahteikkaasta kielestään, joita piirroksissa edusti Ieva-Kaisa. Sen sijaan hänen mielestään savolaiset "kikkailevat liiankin kanssa eivätkä kaiken lisäksi osaa nauraa itselleen". Karin mielestä maaseudun ihmiset edustivat näennäisestä huvittavuudestaan ja menneeseen jämähtäneisyydestään huolimatta järjen ääntä, koska nämä suhtautuivat muotivillityksiin kriittisemmin kuin kaupunkilaiset; muutoksia ei pitänyt tehdä vain muutosten itsensä vuoksi. Esimerkiksi Hiski ja Elma Kutiaisen tupa säilyi sisustukseltaan – pönttöuuneineen, puuliesineen ja talonpoikaiskalusteineen – samanlaisena halki vuosikymmenten ja ainoa myönnytys nykyajalle siellä oli televisio. Sähköliettä, kahvinkeitintä tai nahkaista sohvakalustoa ei näkynyt Kutiaisilla vielä 1990-luvullakaan. Karin viimeisissä piirroksissa maaseudusta oli tullut ikääntyneiden ja maailman menosta syrjäytyneiden, mutta tilanteeseensa tyytyväisten ihmisten asuinympäristö.
Muita piirroksissa usein esiintyneitä hahmoja olivat kaksi helsinkiläistä herrasmiestä, kaksi helsinkiläistä rouvaa, poliisit Koukku ja Väkä sekä puliukot Kustu ja Arska. Nämä henkilöt lausuivat omia huvittavia mielipiteitään kulloinkin ajankohtaisista asioista. Kustun ja Arskan sanailua vuodelta 1964: "Kuule, sanos mitä se kulttuuri oikeastaan on?" – "Emmä tiedä – sitä mä en ole koskaan juonu..." Kirkon ja uskon tilaa kommentoi usein kaksi pappia, lihava ja laiha. Piirroksissa esiintyvät kaupunkilaiset edustivat pääosin yhteiskunnan keskiluokkaa. Ennen kaikkea mukana olivat erilaisissa palveluammateissa työskennelleet: opettajat, lääkärit, sairaanhoitajat, myyjät, tarjoilijat, ovimiehet, rahastajat ja linja-autonkuljettajat; silmiinpistävän usein poliisit ja sotilaat. Teollisuuden työntekijät puuttuivat piirroksista lähes täysin, vaikka heidän määränsä Suomessa lisääntyi huomattavasti 1950-luvulla ja vielä sen jälkeenkin. Piirrosten maailmankuva vastasi korostetusti porvarillista keskiluokkaa, jota tosin suurin osa suomalaisista alkoi viimeistään 1980-luvulla ollakin.
Laumasopuli
Hahmo oli niin herkullinen, että Kari käytti sitä jopa suomettumisen pilkkaamiseen: eräässä piirrossarjassa vanhempi sopuli opastaa nuorempaa:
Isänmaallisuus ja perinteiset arvot ohjenuorina
pienoiskuva|upright=1.5|Pilapiirroksessa vuodelta 1966 satiiri kohdistuu [[Porkkalan vuokra-alueen palautuksen 10-vuotis­juhlintaan. Heti piirroksen julkaisun jälkeen ulkoministeri Ahti Karjalainen kutsui puheilleen Helsingin Sanomien silloisen päätoimittajan Teo Mertasen ja esitti tälle paheksuntansa.]] Karin piirroksissa näkyi tämän tästä hänen luonteelleen ominainen vahva isänmaallisuus. Hän arvosteli jyrkästi Neuvostoliitolle nöyristelyä ja suomettumista. 1950- ja 1960-luvulla Kari syytti etenkin Maalaisliittoa epäisänmaallisuudesta ja asemansa pönkittämisestä Neuvostoliiton vaikutusvallalla pelottelemalla; hän piti keskenään veljeilleitä Maalaisliittoa ja SDP:sta vasemmalle irtautunutta oppositiota ("skogilaisia") suorastaan Neuvostoliiton kätyreinä. Kommunistien "räksytystä" Kari piti vastenmielisenä, mutta melko vaarattomana. Osansa Karin kritiikistä saivat myös pääministeri ja presidentti Urho Kekkonen ja tämän vallankäyttö. Kari antoi piirroksissaan ymmärtää, että Kekkonen kaappasi itselleen poliittisen hyödyn Porkkalan vuokra-alueen palautuksesta varmistaakseen valintansa uudeksi tasavallan presidentiksi vuonna 1956 ja oli etukäteen tietoinen Neuvostoliiton nootista syksyllä 1961.
Kari tuomitsi jyrkästi myös Kekkosen poikkeuslailla tapahtuneen uudelleenvalinnan vuonna 1973: "Poliitikko hoitaa yhteisiä asioita, mutta jo halu määrätä toisten asioista osoittaa sellaista luonnetta, ettei häntä pitäisi valita." Joulukuussa 1974 Kari ilmaisi piirroksessaan myötätuntonsa Suomen Sosialidemokraatin pakinoitsijalle Simo Juntuselle, joka erotettiin lehdestä Kekkosen painostuksesta; Juntusen mielestä Suomi maksoi öljylaskunsa Neuvostoliitolle väärentämällä historiaansa.
Karin kommunisminvastaisuus ilmeni selvästi jo hänen uransa alkuvuosina. Eräässä Helsingin messuhallissa 1950-luvun alussa pidetyssä näyttelyssä esiteltiin uusi käänteentekevä keksintö, robotti, joka liikkui, puhui ja teki kaikenlaisia temppuja, kun vain laittoi sähköjohdon pistorasiaan. Kari kommentoi laatimassaan piirroksessa, ettei tuossa amerikkalaisessa keksinnössä ollut mitään uutta; suomalaiset kommunistit olivat tehneet sen jo aikoja sitten. Piirroksessa oli robotti, jonka rinnassa olivat kirjaimet SKP, ja robotista lähti sähköjohto Moskovaan.
Kari katsoi itse jo 1950-luvulla joutuneensa ulkopoliittisesti tuhman pojan maineeseen etenkin yöpakkaskriisin aikaisten, presidentti Urho Kekkosta ja Neuvostoliittoa ärsyttäneiden piirrostensa vuoksi. Myöhemmin hän kertoi, että kun hän kerran tapasi kirjailija Yrjö Soinin, joka oli vuonna 1956 julkaissut sotasyyllisyysoikeudenkäyntiä kriittisesti tarkastelleen teoksen Kuin Pietari hiilivalkealla, Soini totesi: "Me olemme niitä harvoja, jotka nykyisin kehtaavat katsoa toisiaan silmiin."
Tyyne Leivo-Larsson nimitettiin vuonna 1958 Suomen suurlähettilääksi Osloon. Hän oli ensimmäinen suomalainen nainen suurlähettiläänä. Kari kommentoi asiaa piirroksessaan: "Ei naisten nimittäminen suurlähettiläiksi ole vielä mikään todistus heidän tasa-arvoisuudestaan – nimittihän Caligulakin senaattoriksi hevosen!"
Vaikka Kari joutui työnsä vuoksi seuraamaan tarkoin aikansa virtauksia, hän ei ollut juuri lainkaan kiinnostunut populaarikulttuurista. Klassisen musiikin ystävänä hän sivuutti nuorisomusiikin täysin, ja niinpä esimerkiksi The Beatles esiintyi hänen piirroksissaan vain kerran, Elvis Presley ei kertaakaan. Populaarikulttuurin suurista nimistä myös Marilyn Monroe näkyi vain yhdessä Karin pilakuvassa ja siinäkin melko epämääräisesti. Poikkeuksellista oli Jayne Mansfieldin esiintyminen peräti kuudessa piirroksessa. Innokkaasta elokuvien, etenkin lännenfilmien, katselustaan huolimatta Kari kommentoi niitä piirroksissaan niukasti.
1960-luvun lopulla Karin kritiikin kohteeksi tulivat nuoret radikaalit, joiden pasifismi heikensi hänen mielestään maanpuolustuksen yleistä arvostusta. Hän arvosteli myös puolustusmäärärahojen vähyyttä ja puolustusvoimien varustetason vanhanaikaisuutta, jonka hän katsoi johtuvan kansanrintamahallitusten maanpuolustusta vähättelevästä asenteesta.
Aseistakieltäytyjiin hän suhtautui peittelemättömän halveksivasti. Toisaalta Kari piti aseellista maanpuolustusta nimenomaan miesten tehtävänä eikä hyväksynyt naisten 1990-luvulla toteutunutta vapaaehtoista asepalvelusta. 1980-luvun lopulla Kari alkoi pitää Euroopan yhdentymistä uutena uhkana isänmaallisuudelle. Hän kyseenalaisti myös Yhdistyneiden Kansakuntien merkityksen yksittäisten valtioiden turvallisuuden takaajana. Piirroksissaan Kari kuvasi rauhankyyhkyn mitättömäksi suurten sotakoneistojen rinnalla; hänen mielestään pasifistit olivat itse asiassa Neuvostoliiton valtapyrkimysten välikappaleita. Kansainvälisen Punaisen Ristin satavuotisjuhlan aikaan (1959) Kari piti järjestön tehtävää melko epätoivoisena: "On ehkä mahdollista parantaa ihmisten haavoja – mutta ei heidän pahaa sisuaan..." Aatteellisena esikuvanaan Kari piti ennen muita Johan Vilhelm Snellmania; Marja Ylönen on pitänyt häntä jopa "Snellmaniakin snellmanimpana". Seppo Porvalin mukaan Kari oli yksi niistä harvoista suomalaisista, joka ei koskaan lukenut Väinö Linnan Tuntematonta sotilasta. Karin omat sotaan liittyneet ihanteet olivat vahvasti runebergilaisia, ja hän siteerasi usein piirroksissaan Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoita.
Tammikuussa 1983 Kari kiivastui Naton Euroopan joukkojen yhdysvaltalaisen komentajan Bernard Rogersin lausunnosta, jossa tämä epäili suomalaisten maanpuolustustahtoa, mikäli Neuvostoliitto sodan tullen hyökkäisi Suomen kautta Norjassa olevia Naton kohteita vastaan. Aiheesta tehdyssä piirroksessa Vilho Pahka kysyy vihaisena: "Vai ettei me tarpeen tullen tapeltas! Miten monta näyttöä se Nato-kentsu oikein tahtoo?" Rogersin lausunto herätti Suomessa suuren hälyn, ja se torjuttiin jyrkästi.
Kari toi suomen kieleen 70-luvulla termin "hurraaisänmaattomuus", joka on johdettu "hurraaisänmaallisuudesta".
Suhteessaan kotiin ja uskontoon Kari oli konservatiivi. Snellmanin hengen mukaisesti hän otti piirroksissaan voimakkaasti kantaa yhteiskunnan sodanjälkeisessä murroksessa tapahtuneeseen kirkon maallistumiseen sekä naisen ja miehen roolien muuttumiseen. Karin mielestä miehellä piti olla auktoriteettiasema ja hänen oli elätettävä perheensä, kun taas naisen tärkeimpänä tehtävänä oli lasten kasvatus ja kodin hoito. Vanhempien oli kasvatettava lapsensa kunnioittamaan isänmaata ja perittyjä arvoja ja vastaavasti lasten oli kunnioitettava vanhempiaan. 1960-luvulta lähtien Kari irvaili "pehmomiehille" ja luonteeltaan hallitseville naisille. Kari paheksui sitä, että kirkko kosiskeli seurakuntalaisten suosiota hänen mielestään halpahintaisin keinoin. Professori Osmo Tiililän – joka erosi vuonna 1962 kirkosta vastalauseena sen maallistumiselle – hengessä Kari vaati kirkon pitäytymistä perustehtävässään ja vastusti naispappeutta. Vielä naispappeuden toteuduttua hän teki naispappeja ivaavia piirroksia. 1970-luvun lopulla syntyneen vihreän liikkeen kannattajia hän nimitti vähättelevään sävyyn "luontoilijoiksi". Feminismiä hän pilkkasi jatkuvasti. Häntä huolestuttivat kotien hajoaminen ja perheiden kasvatusvastuun hämärtyminen, mikä ei hänen mielestään johtunut yksinomaan naisten yleistyneestä työssäkäynnistä, vaan myös perinteisten arvojen rapautumisesta ja yhteiskunnan lisääntyneestä holhouksesta.
Ero Helsingin Sanomista
Karin kannanotot ajan ilmiöihin eivät enää saaneet aivan varauksetonta vastaanottoa, ja varsinkin hänen somaliaiheiset piirroksensa talvella 1991 saivat Hufvudstadsbladetin päätoimittajan Håkan Hellbergin vaatimaan "piirtäjän panemista aisoihin" ja piirroksia "käsiteltäviksi". 28 oikeusoppinutta jätti oikeusministeriöön selvityspyynnön, loukkaavatko Karin somalipiirrokset painovapauslakia ja sisältävätkö ne kiihotusta kansanryhmää vastaan, mutta asia ei johtanut jatkotoimiin. Kari itse olisi halunnut oikeuteen, koska hän olisi ollut 1900-luvun ensimmäinen pilapiirtäjä, joka joutuu Suomessa vastaamaan töistään oikeudessa.
Kesäkuussa 1991 Kari jätti paikkansa Helsingin Sanomissa, kun hänen viimeisin somaliaiheinen piirroksensa jätettiin julkaisematta. Piirroksessa poliisi Väkä sanoo kaverilleen Koukulle ”Minä vain kysyin onko heillä viisumia ja työlupaa” samalla kun taustalla sermin takana näkyy lauma katketakseen nauravia, kalliisiin muotivaatteisiin pukeutuneita, karrikoidun kärjistävästi kuvattuja mustia miehiä. Tätä lehden johto piti sopimattomana tukena väitteille, joiden mukaan pakolaisasioihin olisi liittynyt tarkoituksellisia väärinkäytöksiä. Piirros poistettiin ladelmasta eikä sitä siis julkaistu Helsingin Sanomissa. Piirtäjä oli jo uhannut erota, jos hänen töitään sensuroitaisiin, ja nyt toteutti uhkauksensa. Päätoimittaja Janne Virkkunen myönsi Karille eron ja antoi julkisuuteen lausunnon, jonka mukaan piirroksen hyllyttäminen ei johtunut itse sen aiheesta, vaan saman aiheen toistumisesta liian usein lyhyen ajan sisällä.
Kari piirsi vielä tämän jälkeen eräisiin muihin lehtiin, joskin melko harvakseen. Viimeisiksi jääneet piirrokset nähtiin kokoelmassa Sammakoita, joka julkaistiin Karin kuoleman jälkeen syksyllä 1999. Kari kuvitti 1990-luvulla myös kaksi poikansa Valtteri Suomalaisen muistelmateosta, Kuolet vain kahdesti (1994) ja Sauna Syyriassa (1995). Ensin mainitussa Valtteri kertoo työstään ruumiinavaajana ja jälkimmäisessä osittain koomisistakin kokemuksistaan YK-joukoissa.
Karin seuraajaksi Helsingin Sanomien poliittisena pilapiirtäjänä tuli aiemmin Uudessa Suomessa työskennellyt Terho Ovaska.
Kaikkiaan piirroksia Helsingin Sanomiin kertyi 7 500.
Taiteelliset esikuvat
Työvuosinaan Seura-lehdessä Karin esikuvana oli ruotsalainen piirtäjä Torvald Gahlin, joka oli Dagens Nyheterin taiteilija 43 vuotta (1932–1975) ja käytti nimimerkkiä Salon Gahlin. Suomalaisista piirtäjistä tamperelainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja Eijo ”Poika” Vesanto miellytti Kari Suomalaista piirustustaidoillaan. Leonardo da Vincin taidetta Suomalainen ihaili erityisesti ja ylisti tätä maailmankuuluna pilapiirtäjänä. Ehkä Helsingin Sanomien tärkeimpään hahmoonsa ikinuoreen Römpän äijään idea tuli jo Seuran aikoina, kun Kari luonnehti englantilaista piirtäjää Gavarnia. Kari Suomalainen totesi urastaan vuonna 1984: "En oikein tiedä mitä olen tavoitellut. Tuntuu, että olen väärällä uralla. Olisin halunnut olla säveltäjä tai muotokuvan maalari". Kari Suomalainen oli myös erittäin musikaalinen, ja fagotin soittajana hän ylsi miltei puoliammattilaiseksi.
Myös amerikkalaisuus piirroskuvissa oli yksi Karin piirteistä Seura-vuosina. "Kari oli jenkkiystävällinen. Amerikkalaisuus oli vahvasti läsnä. Hän piirsi hahmoja, jotka olivat ulkomaalaisten näköisiä, cowboysankareita ja hoikkauumaisia neitoja. Hahmot olivat karrikoituja ja usein humoristisia", Tiina Kuivalainen kuvailee.
Kari ulkopuolisten silmin
Juho Gartz on tehnyt Karista elokuvan Kari ja hänen 9 presidenttiään. Se esitettiin televisiossa juuri ennen vuoden 1994 presidentinvaaleja. Elokuvan loppukommentti oli taiteilijalle tyypillisen sarkastinen:
Tämän jälkeen mainittiin kukin taiteilijan antama liikanimi ja sen jälkeen kärjistetty pilakuva kustakin ehdokkaasta – Paavo Väyrynen kuvattiin vetämässä jalasmökkiä narusta olallaan kerjuupussi, jossa luki ”päivärahat”. Taiteilija oli siis loppuun asti täysin leppymätön, kun kysymys oli Väyrysen jo liki unohtumaan päässeestä päivärahatempauksesta. Niin kauan kuin Kari Suomalainen eli, hän ripusti aina ja ikuisesti jalasmökin Väyrysen niskaan, oli aasinsilta miten hatara tahansa. Toinen Karin Väyryseen jatkuvasti liittämä teema oli Väyrysen aikaisempi maininta "yön yli nukkumisesta".
Toimittaja Marja Ylönen teki Karin piirroksista vuonna 1995 Tampereen yliopistossa tiedotusopillisen väitöstutkimuksen Karin suomalainen – Pilapiirrokset suomalaisuuden legitimointina. Tutkimus on julkaistu myös WSOY:n kustantamana kirjana Karin Suomi – Karin piirrokset suomalaisuuden kuvana.
Antti Seppänen ohjasi vuonna 2022 Kari Suomalaisen elämää ja työuraa käsittelevän dokumenttielokuvan Karin suomalaiset.
Kari Suomalaiselle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1977.
Kari Suomalainen kuoli 10. elokuuta 1999 Valkeakoskella, ja hänen tuhkansa siroteltiin hänen toivomuksensa mukaisesti Vanajaveteen.
Julkaisut
Karin pilapiirroksista ja teksteistä on koottu vuosina 1953–2016 yhteensä 59 kirjaa. Lisäksi Kari on kuvittanut lukuisia teoksia ja kirjoittanut kaksi näytelmää sekä novelleja.
Palkintoja ja tunnustuksia
Kari palkittiin työstään useilla palkinnoilla:
Karl Johan Gauffin
Karl Johan Gauffin [go'fäŋ] (4. heinäkuuta 1846 Teijon ruukki, Perniö – 11. lokakuuta 1906 Tampere) oli suomalainen puutarhuri, joka toimi Tampereen ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina.
Gauffinin isä, puutarhuri Johan Isak Gauffin (1816–1889), oli muuttanut Suomeen Ruotsista 1842 ja meni täällä naimisiin Johanna Charlotta Lindgrenin (1816–1867) kanssa. Gauffinin suku oli alkuaan Ranskasta uskonvainoja pakoon lähteneitä protestanttisia hugenotteja.
Gauffin oli puutarhurioppilaana Aurora Karamzinin omistamassa Träskändan kartanossa vuosina 1862–1865. Hän oli sitten ensin aliopettajana Söderkullan maanviljelys- ja puutarhakoulussa ja sen jälkeen vuosina 1867–1868 Pietarin yliopiston kasvitieteellisen puutarhan eteläafrikkalaisten kasvien osastotarhurina. Gauffin meni sitten vuodeksi saksalaisen Heddewigin kauppapuutarhan palvelukseen ja palasi sielta takaisin Träskändan kartanoon, jossa hän toimi alipuutarhurina 1869–1870 ja ylipuutarhurina 1870–1874.
Gauffin toimi Tampereen ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina vuosina 1874–1897. Samalla hän oli myös Aleksanterin kansakoulun vahtimestarina. Hän suunnitteli Tampereelle Hämeenpuiston keskiosan ja Pyynikin kirkkopuiston puuistutukset sekä uudisti Vanhan kirkon puiston istutuksia. Vuonna 1897 Gauffin siirtyi hoitamaan perustamaansa kauppapuutarhaa. Gauffin suunnitteli puistoja ja puutarhoja myös yksityisille; näistä toimeksiannoista merkittävin oli Hatanpään kartanon puiston uudistaminen 1800-luvun lopulla.
Gauffin oli myös Suomen puutarhaviljelijäin liiton Tampereen paikallisosaston puheenjohtajana ja liiton julkaiseman Puutarha-lehden päätoimittajana 1898–1906.
Maláxa
Maláxa-vuori sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla Soúdanlahden etelärannalla noin kymmenen kilometriä kaakkoon Chanián kaupungista. Vuoren korkeimman huipun nimi on Zoúrva (Ζούρβα) ja toisen huipun nimi Poúpa (Πούπα, 550 m). Vuorella sijaitsee Maláxan kylä.
Karl Johan Gauffin
Karl Johan Gauffinin nuorempi veli Ossian (Oscar Rudolf) Gauffin (1848–1923) toimi Turun ensimmäisenä kaupunginpuutarhurina ja Kupittaan puutarhakoulun esimiehenä vuosina 1878–1898. Hän suunnitteli pääosin Turun Vartiovuorenmäen puistoistutukset.
Maláxa
Vuoren antiikin aikainen nimi Berekynthos on esikreikkalainen. Nimi kytkeytyy oletettavasti fryygialaisiin, ja Fryygiassa oli samanniminen kaupunki. Berekynthia oli yksi Kybelen epiteeteistä. Vuoresta on kaivettu rautaa, ja tähän viittaa oletettavasti myös sen nykyinen nimi (< μάλαμα, málama, ’arvokas metalli’). Joskus vuori on tulkittu samaksi, josta Idavuoren daktyylien kerrotaan löytäneen rautaa. Joskus vuorelle on sijoitettu myös Stefanos Byzantionlaisen mainitsema kaupunki nimeltä Khalketorion, jonka senkin nimi viittaa metallikaivoksiin.
Painonnosto Kansainyhteisön kisoissa 2010
Kansainyhteisön kisojen 2010 painonnosto järjestettiin Jawaharlal Nehru Stadiumilla New Delhissä Intiassa 4.–12. lokakuuta 2010. Miehillä oli ohjelmassa kahdeksan ja naisilla seitsemän painoluokkaa. Vammaisurheilijat kilpailivat lisäksi penkkipunnerruksessa miesten ja naisten avoimissa sarjoissa.
Industrial Records
Industrial Records on levy-yhtiö, jonka industrialmusiikin yhtye Throbbing Gristle perusti vuonna 1976. Yhtye perusti levy-yhtiön ensisijaisesti omiin julkaisuihinsa, mutta myös muut yhtyeet ja artistit allekirjoittivat levytyssopimuksen levy-yhtiön kanssa. Industrial-tyylilaji sai nimensä levy-yhtiön mukaan.
Painonnosto Kansainyhteisön kisoissa 2010
Mitalistit
Lähde: cwgdelhi2010.org
Megáli Koryfí
Megáli Koryfí on vuori Kreikassa Lasíthi- eli Díkti-vuorilla Kreetan saarella. Sen korkeus on metriä.
Max Blumenthal
pienoiskuva|Max Blumenthal heinäkuussa 2019. Max Blumenthal (s. 18. joulukuuta 1977) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän toimii salaliittoteorioita ja disinformaatiota julkaisevan The Grayzone -verkkojulkaisun päätoimittajana. Hän on kirjoittanut aiemmin muun muassa AlterNet -uutissivustolle, The New York Timesiin, The Guardianiin ja The Huffington Postiin. Blumenthal käsittelee kirjoituksissaan varsinkin maahanmuuttokysymyksiin, Lähi-idän kriisiin, Syyrian sisällissotaan ja islamofobiaan liittyviä aiheita. Hänen kirjoittamansa kirja Republican Gomorrah käsittelee Yhdysvaltain republikaanisen puolueen tilaa ja ääriliikkeiden vaikutusta puolueessa. Kirja nousi New York Timesin bestseller-listalla sijalle 15 syyskuussa 2009. Blumenthal juontaa Moderate Rebels -podcastia yhdessä toimittaja Ben Nortonin kanssa.
Megáli Koryfí
Megáli Koryfí -vuori, suomeksi ”Suuri huippu”, sijaitsee Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä. Sen länsipuolella sijaitsee Díkti-vuoren Spathín huippu ja pohjoispuolella Platiá Koryfín huippu ja Plakokefála-vuori.
Max Blumenthal
Suomen itsenäisyyspäivänä vuonna 2015 Blumenthal oli Helsingissä ja seurasi 612-marssia. Hän osallistui Suomessa ollessaan puhetilaisuuksiin ja tapahtumiin Helsingissä, Turussa ja Tampereella. 612-marssia käsittelevä dokumentti julkaistiin maaliskuussa 2016.
Max Blumenthalin isä Sidney Blumenthal on toiminut Yhdysvaltain presidentin avustajana Bill Clintonin toimikaudella ja ulkoministerin avustajana Hillary Clintonin virkakaudella.
Serhi Špak
Serhi Fedorovytš Špak (, s. 1. tammikuuta 1984 Lutsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on entinen ukrainalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Špak edusti kotimaassaan Volyn Lutskia vuodesta 2004 vuoteen 2005. Hän siirtyi tämän jälkeen puolalaiseen Chełmianka Chełmiin. Špak on pelannut kotimaassaan myös FK Mykolajivissä, Desnassa, Energetikissä ja TsSKA Kiovassa. Tammikuussa 2011 Špak siirtyi kauden 2011 kattavalla sopimuksella Suomen Veikkausliigassa pelaavaan FF Jaroon.
IBM 1130
IBM 1130 oli IBM:n 11. helmikuuta 1965 julkaisema minitietokone, jonka toimitukset alkoivat vuonna 1966. Tietokonetta mainostettiin sanoen sen olevan ensimmäinen IBM-tietokone, jonka voit vuokrata alle tuhannella dollarilla kuukaudessa. Tietokoneen myyntihinta oli dollaria. pienoiskuva|vasen|SLT-kortti IBM 1130:stä. Tietokonetta käytettiin tieteellisen ja matemaattiseen käyttöön sekä insinöörityössä. Aluksi IBM arvioi että mallille olisi 100 kappaleen markkinat, mutta pelkästään saksassa oli 385 tietokonetta vuoteen 1970 mennessä. Koska tietokoneessa oli levyjärjestelmä ja se oli halpa verrattuna muiden valmistajien vastaaviin noin 50 % järjestelmistä oli käytössä kirjanpidollisissa tehtävissä. Tietokoneessa käytettiin IBM:n Solid Logic Technology (SLT) -teknologiaa.
Tietokonetta valmistettiin noin.
Vaikutus
Charles H. Moore kehitti Forth-kielen 1130:lla.
Chris Crawford kehitti ensimmäisen pelinsä Tanktics 1130:lla.
Alan Kay käytti tietokonetta testialustana varhaiselle graafiselle käyttöliittymälle.
Grady Booch oppi ohjelmoimaan 1130:lla.
Taatila (täsmennyssivu)
Taatila voi tarkoittaa seuraavia:
Helsingin urkufestivaali
Helsingin urkupäivät on ollut osa suomalaista urkutaidetta tukevan ja edistävän Organum-seuran vuosittaista toimintaa jo vuodesta 1970. Helsingin urkufestivaali nimellä tapahtumaa on järjestetty vuodesta 2020. Organum-seuran tarkoitus tuoda urut musiikkikentän ja festivaalitapahtumien keskiöön sekä tuottaa unohtumattomia kokemuksia säveltaiteen parissa ja luoda samalla keskustelua taiteen merkityksestä ja tulevaisuudesta. Festivaalin tavoitteena on olla koko Suomelle näkyvä ja kuuluva tapahtuma.
Tapahtuma järjestetään jälleen vuonna 2023, jolloin festivaali sijoittuu Helsinkiin, Espooseen sekä Kokkolaan. Pääesiintyjinä ovat Ulrich Walther sekä David Löfgren. Festivaalin päättää säveltä Olli Saaren sävellyskonsertti, jossa kantaesitetään kaksi hänen teostaan.
Martin Stokken
Martin Stokken (16. tammikuuta 1923 Snillfjord – 25. maaliskuuta 1984 Trondheim) oli norjalainen maastohiihdon olympiamitalisti, yleisurheilija ja hiihtovalmentaja.
Yleisurheilijana
Martin Stokken tuli aluksi tunnetuksi yleisurheilijana. Hän osallistui vuonna 1946 sodan jälkeen Oslossa pidettyihin EM-kisoihin 10 000 metrin juoksuun ja sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 1947 hänestä tuli ensimmäinen norjalainen, joka juoksi 10 000 metriä alle 31 minuutin. Kaksi vuotta myöhemmin eli vuonna 1949 Stokken alitti puolen tunnin rajan neljäntenä juoksijana maailmassa ajalla 29.59,6. Häntä ennen vain suomalaiset Taisto Mäki ja Viljo Heino sekä tšekkitähti Emil Zátopek olivat rikkoneet puolen tunnin haamurajan. Stokken hallitsi pitkiä matkoja kansallisella tasolla vuosina 1946–1951 ja voitti yhdeksäntoista Norjan mestaruutta yleisurheilussa ja hiihdossa.
Stokken osallistui Lontoon kesäkisoihin 1948 10 000 metrille sijoittuen neljänneksi häviten viisi sekuntia pronssimitalisti Bertil Albertssonille ja myöhemmin 5 000 metrille ja oli kymmenes. Neljä vuotta myöhemmin Helsingissä 1952 hän oli Zátopekin hallitsemassa kisassa kymmenes 10 000 metrillä. Stokken toimi Norjan joukkueen lipunkantajana Helsingin olympialaisten avajaisseremoniassa.
Vuoden 1950 yleisurheilun EM-kisoissa Brysselissä hän sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi ja 3 000 metrin esteissä neljänneksi.
Hiihtäjänä
Lopetettuaan kilpahiihtäjäuransa vuonna 1960, hänestä tuli Norjan naisten hiihtomaajoukkueen valmentaja.
Tunnustuksia
Stokken oli Norjan joukkueen lipunkantajana Helsingin kesäkisojen avajaisissa 1952.
Martin Stokken valittiin Norjan vuoden urheilijaksi vuonna 1949 ja samana vuonna hän sai arvostetun Egebergs-palkinnon vuonna 1949, Morgenbladet-kultamitalin vuonna 1950, ja vuonna 1954 hän sai Holmenkollen-mitalin.
Super Bowl LIV
Super Bowl LIV oli järjestyksessään 54. Super Bowl ja NFL-kauden 2019 päätösottelu. Ottelu pelattiin Hard Rock Stadiumilla, Miami Gardensissa. Ottelussa kohtasivat NFC:n voittaja San Francisco 49ers ja AFC:n voittaja Kansas City Chiefs. Ottelun voitti Kansas City numeroin 31–20. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Chiefsin pelinrakentaja Patrick Mahomes.
Kisapaikan valinta
thumb|left|250px|[[Hard Rock Stadium toimi Super Bowl LIV:n kotistadionina.]] Atlanta, Miami, New Orleans ja Tampa hakivat vuosien 2019 ja 2020 Super Bowlien isännyyttä. Samoin Los Angeles sai hakea vuoden 2020 Super Bowlin järjestämisvuoroa. Los Angelesin ehtona oli, että sinne valmistuisi uusi stadion vuoteen 2018 mennessä. Toukokuussa 2016 NFL-omistajien kokouksessa päätettiin, että Atlanta sai vuoden 2019, Miami vuoden 2020 ja Los Angeles vuoden 2021 Super Bowlin.
San Francisco 49ers
San Francisco 49ers voitti NFC West -divisioonan ja samalla myös koko National Football Conferencen voitettuaan kuudestatoista runkosarjan ottelusta kolmetoista. Tätä pidettiin ennakko-odotuksiin nähden hyvänä suorituksena. 49ers voitti kauden kahdeksan ensimmäistä otteluaan, mutta runkosarjan toisella puolella se hävisi Seattle Seahawksille, Baltimore Ravensille ja Atlanta Falconsille. Koska 49ers voitti NFC:n, ei sen tarvinnut osallistua pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle. Toisella kierroksella 49ers voitti Minnesota Vikingsin 27–10 ja konferenssin loppuottelussa Green Bay Packersin 37–20. 49ers oli pelannut edellisen kerran Super Bowlissa kauden 2012 päätteeksi Super Bowl XLVII:ssä. Tällöin se hävisi Ravensille. Edellinen mestaruus 49ersilla oli vuodelta 1995, jolloin se voitti Super Bowl XXIX:ssä San Diego Chargersin. Ennen kauden alkamista 49ersin todennäköisyys voittaa Super Bowl oli arvioitu sarjan keskivaiheille ja vasta kolmanneksi korkeimmaksi NFC Westissä.
Kansas City Chiefs
Kansas City Chiefs voitti AFC West -divisioonan voitettuaan 12 ottelua. Chiefs oli American Football Conferencen toinen Baltimore Ravensin jälkeen, mikä takasi sille pääsyn suoraan pudotuspelien toiselle kierrokselle. Chiefs aloitti kauden voittamalla neljä ensimmäistä otteluaan, mutta hävisi tämän jälkeen peräkkäin Indianapolis Coltsille ja Houston Texansille. Keskellä kautta pelinrakentaja Patrick Mahomes joutui olemaan kaksi peliä poissa polvivamman takia. Näiden kahden pelin aikana Chiefs voitti Minnesota Vikingsin, mutta hävisi Green Bay Packersille. Mahomesin paluuottelussa Chiefs hävisi Tennessee Titansille, mutta voitti loput kuusi runkosarjan otteluaan. Pudotuspelien toisella kierroksella Chiefs voitti Texansin 51–31 ja konferenssin loppuottelussa Titansin 35–24. Chiefs oli pelannut edellisen kerran Super Bowlissa vuonna 1970 Super Bowl IV:ssä, jolloin myös voitti Minnesota Vikingsin. Tämä oli myös Chiefsin ainoa mestaruus. Ennen kauden aloitusta Chiefsin mahdollisuus voittaa Super Bowl oli arvioitu lähteestä riippuen yhdeksi sarjan korkeimmista.
Aloituskokoonpanot
Ottelun päätuomarina toimi Bill Vinovich.
Ottelu
Ottelun ensimmäisen hyökkäysvuoron sai Chiefs, mutta se ei kuitenkaan onnistunut tekemään pistesuoritusta. 49ers onnistui ensimmäisellä hyökkäysvuorolla tekemään ottelun ensimmäiset pisteet, kun Robbie Gould teki 38 jaardia pitkän kenttäpotkumaalin. 49ersin hyökkäysvuoron pisin peli oli Deebo Samuelin 32 jaardin pituinen juoksu. Chiefs onnistui kuitenkin nousemaan ottelussa 7–3-johtoon vielä ensimmäisen neljänneksen lopussa, kun Patrick Mahomes teki juoksumaalin ja Harrison Butker onnistui tekemään yhden lisäpisteen. Toisen neljänneksen alussa 49ers ei onnistunut tekemään omalla hyökkäysvuorollaan pisteitä, vaan 49ersin hyökkäysvuoro päättyi Jimmy Garoppolon heittämään syötönkatkoon. Syötönkatkon teki Bashaud Breeland. Omalla hyökkäysvuorollaan Chiefs lisäsi johtoaan kolmella pisteellä Butkerin 31 jaardia pitkällä kenttäpotkumaalilla. Hyökkäysvuoron pisin peli on 28 jaardin pituinen heitto Sammy Watkinsille. 49ers tasoitti ottelun tilanteeseen 10–10 seuraavalla hyökkäysvuorolla. Maalin teki Kyle Juszczyk, joka vastaanotti Garoppolon 15 jaardia pitkän syötön. Tämä jäi myös ensimmäisen puoliajan lopputilanteeksi.
49ers aloitti toisen puoliajan omalla hyökkäysvuorollaan. Hyökkäysvuoro päättyi Gouldin ottelun toiseen kenttäpotkumaaliin, jonka turvin 49ers siirtyi kolmen pisteen johtoon. Chiefsin seuraava hyökkäysvuoro päättyi Mahomesin heittämään syötönkatkoon, kun Fred Warner onnistui katkaisemaan Mahomesin syötön Tyreek Hillille. 49ers teki omalla hyökkäysvuorollaan touchdownin ja siirtyi 20–10 johtoon. Touchdownin teki Raheem Mostert. Tämä jäi myös kolmannen neljänneksen lopputilanteeksi. Viimeisen neljänneksen ensimmäisessä hyökkäysvuorossa Mahomes heitti ottelun toisen syötönkatkonsa. Syötönkatkon teki Tarvarius Moore. 49ers ei kuitenkaan pystynyt hyödyntämään tätä, vaan sen hyökkäysvuoro päättyi lentopotkuun. Seuraavalla hyökkäysvuorollaan Chiefs kavensi 49ersin johdon kolmeen pisteeseen, kun Travis Kelce teki maalin Mahomesin syötöstä. Hyökkäysvuorolla Mahomes syötti Hillille 44 jaardia pitkän syötön. 49ersin seuraava hyökkäysvuoro päättyi jälleen lentopotkuun. Chiefs siirtyi ottelussa neljän pisteen johtoon Damien Williamsin touchdownilla. Tällöin ottelua oli jäljellä hieman alle kolme minuuttia. 49ersin seuraava hyökkäysvuoro päättyi lopulta Garoppolon säkitykseen. Seuraavalla hyökkäysvuorolla Williams teki 38 jaardin pituisen juoksumaalin. 49ersin viimeinen hyökkäysvuoro päättyi Garoppolon heittämään syötönkatkoon Kendall Fullerin katkaistua syötön. Ottelu päättyi Chiefsin 31–20-voittoon.
Chiefsin pelinrakentaja Patrick Mahomes valittiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. 24 vuoden ja 138 päivän ikäinen Mahomes oli nuorin sekä Super Bowlin että arvokkaimman pelaajan palkinnon voittanut pelaaja. Hän oli myös kolmanneksi nuorin arvokkaimman pelaajan palkinnon saaja Super Bowlin historiassa.
Musiikkiesitykset
thumb|right|upright|Shakira oli toinen puoliaikashow'n pääesiintyjistä. Ennen ottelun aloitusta Yolanda Adams esitti America the Beautiful -kappaleen, jonka jälkeen Demi Lovato esitti Yhdysvaltain kansallislaulun The Star-Spangled Bannerin. Puoliaikashow'n pääesiintyjät olivat Shakira ja Jennifer Lopez. Shakiran esiintymisen aikana lavalla esiintyi myös Bad Bunny. Lopezin aikana show'ssa esiintyivät J Balvin ja Lopezin tytär Emme Muñiz.
Televisiointi
Yhdysvalloissa Super Bowlin televisiointi kiertää Foxin, NBC:n ja CBS:n välillä vuosittain. Tänä vuonna vuorossa oli Fox. Ottelun selostajina toimivat Joe Buck ja Troy Aikman. Foxin suoraa lähetystä Super Bowlista seurasi keskimäärin 99,9 miljoonaa katselijaa Yhdysvalloissa, mikä oli hieman enemmän kuin vuosi sitten. Kun tähän lisättiin muut katselualustat, katsojamäärä nousi noin 102 miljoonaan.
Suomessa televisiointioikeudet olivat Viasat Urheilulla. Suomeksi ottelun selostivat Mika Laurila ja Mikko Koikkalainen.
Little Dark Age (kappale)
Little Dark Age on yhdysvaltalaisen rockyhtye MGMT:n kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen neljänneltä studioalbumilta Little Dark Age 17. lokakuuta 2017. Kappale on yhtyeen jäsenten Andrew VanWyngardenin ja Ben Goldwasserin kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
Kappale julkaistiin digitaalisena latauksena ja se tuli myös saataville suoratoistopalvelu Spotifyhyn.
Ornó
Ornó on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä (toisten lähteiden mukaan  metriä).
Ornó-vuori sijaitsee Siteían kunnassa Lasíthin alueyksikössä Kreetan itäosassa. Sen harjanne kulkee itä-länsisuunnassa lähellä saaren pohjoisrannikkoa, koilliseen Thryptí- eli Siteíavuorista, joista sen erottaa Bémponan laakso. Vuoren korkein huippu on nimeltään Spathí (Σπαθί). Ornón rinteissä on useita rotkoja, mukaan lukien Ríchtiksen rotko, Tsigkoúniksen rotko ja Koudoumíksen rotko. Vuoren länsipuolella sijaitsee Kapsás-vuori.
Screen Actors Guild Awards 2007
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#ABCDEF; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center"> Screen Actors Guild Awards 2007 28. tammikuuta 2007
Elokuva:
Näyttelijäkokoonpano: Little Miss Sunshine
Miespääosa: Forest Whitaker
Naispääosa: Helen Mirren
Draamasarja:
Näyttelijäkokoonpano: Greyn anatomia
Naispääosa: Chandra Wilson
Komediasarja:
Näyttelijäkokoonpano: Konttori
Miespääosa: Alec Baldwin
Naispääosa: America Ferrera
Eniten ehdokkuuksia:
Elokuva: Babel, Dreamgirls ja Little Miss Sunshine (3)
TV: Sopranos ja Broken Trail (3)
Eniten palkintoja:
Elokuva: Dreamgirls (2)
Voittajat ja ehdokkaat
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Oravamaiset jyrsijät
Oravamaiset jyrsijät (Sciuromorpha) on yksi jyrsijöiden lahkon alalahkoista. Se käsittää kolme heimoa, oravat (Sciuridae), unikeot (Gliridae) ja vuorimajavat (Aplodontidae). Näkemykset alalahkon koostumuksesta ovat kuitenkin olleet epävakaat; aiemmin siihen on luettu mm. majavat ja taskurotat.
133. panssaridivisioona Littorio
133. panssaridivisioona Littorio oli Italian kuningaskunnan maavoimien panssaridivisioona toisessa maailmansodassa.
Perustaminen
Pojoen laaksoon sijoitetun armeijan piti korvata Albaniaan siirretty 131. panssaridivisioona Centauro, joten Italia päätti perustaa uuden panssaridivisioonan muuttamalla Espanjan sisällissodassa palvelleen vakinaisen väen divisioonan panssaridivisioonaksi. 133. panssaridivisioona Littorio perustettiin Parmassa komentajanaan kenraali Bitossi. Siihen kuuluivat perustettaessa 133. panssarirykmentti, 12. bersaglieri-rykmentti sekä 133. kenttätykistörykmentti.
Resoluutio
Termillä resoluutio on runsaasti erilaisia erotus- ja erottelukykyyn liittyviä merkityksiä, ja lisäksi muita merkityksiä
Plakokefála
Plakokefála on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 712 metriä.
Discharge
thumb|Discharge esiintymässä Roomassa 2006. Discharge on vuonna 1977 perustettu englantilainen hardcore punk -yhtye. Yhtyeen alkuperäisjäsenet olivat Terry ”Tez” Roberts (laulu), Tony ”Bones” Roberts (kitara), Roy ”Rainy” Wainwright (kitara), Nigel Bamford (basso) ja Akko (rummut). Vuonna 1979 Kelvin Morris liittyi yhtyeeseen laulajaksi ja Roberts siirtyi rumpuihin.
Plakokefála
Plakokefála-vuori sijaitsee Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä kaakkoon Meseléroin kylästä. Sen länsipuolella sijaitsee Megáli Koryfí -vuori ja itäpuolella Ierápetran ja Pacheiá Ámmoksen välinen saaren pohjois- ja etelärannikon yhdistävä laakso.
Enontekiön Lappi
Enontekiön Lappi (EnL, ) on Suomen toiseksi pohjoisin luonnontieteellinen maakunta ja eliömaakunta Enontekiön kunnan alueella. Enontekiön Lappi kuuluu pohjoisboreaaliseen vyöhykkeeseen ja alueen pohjoisosassa sijaitsee Kölivuoristoon kuuluva Käsivarren Yliperä, missä sijaitsevat Suomen kaikki yli tuhannen metrin korkeuteen yltävät vuoret. Maakunnan rajanaapureita ovat Kittilän Lappi (KiL) ja Inarin Lappi (InL) Suomessa, Torne lappmark (TL) Ruotsissa ja Troms (Tr) sekä Vest-Finnmark (VFi) Norjassa.
Linnusto
Alueen pohjoispuolella oli 1996 mennessä tavattu 148 lintulajia, joista 97 on pesiviä. Enontekiön Hetassa tavatuista linnuista harvinaisimpia ovat mehiläissyöjä, isokihu, pikkutuulihaukka ja ruostesiipirastas.
Putkilokasvit
Enontekiön Lapin Lätäsenon pohjoispuolisesta osasta on 2000-luvun alkuun mennessä löydetty 678 putkilokasvitaksonia, joista suurin osa on alueella alkuperäisiä. Niistä 40 ei esiinny muualla Suomessa (risteymiä ja pikkulajeja lukuun ottamatta):
Lähes kaikki näistä lajeista ovat uhanalaisia tai lähes uhanalaisia.
Edellä mainittujen kasvilajien lisäksi pikkulehdokin (CR) (Platanthera obtusata ssp. oligantha) ainoa kasvupaikka Suomessa on löydetty Enontekiön alueelta Kilpisjärveltä.
Sammalet
Useat Suomen sammallajeista esiintyvät ainoastaan Enontekiön Lapissa, esimerkiksi: kiirunansammal (Oedipodium griffithianum), piekananpaasisammal (Schistidium poeltii), alppilapiosammal (Tortula systylia), napalovisammal (Lophozia polaris) ja pärskesammal (Eremonotus myriocarpus). Vuonna 2009 Kilpisjärveltä löytyi turjanlovisammal (Lophozia murmanica) uutena lajina Suomessa.
Starat lastenvahteina
Starat lastenvahteina on suomalainen viihdeohjelma, jossa kolme julkisuuden henkilöä ottaa haltuunsa yhden päivän ajaksi yhden lapsiperheen. Lapset äänestävät viikon päätteeksi voittajan kolmesta julkkislastenvahdin joukosta. Julkkislastenvahdin voittaja luovuttaa palkintosumman valitsemaansa hyväntekeväisyyskohteeseen. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi TV5-kanavalla 19. tammikuuta 2015.
Piešťanyn joukkotappelu (vuoden 1987 jääkiekkotapahtuma)
Piešťanyn joukkotappelu käytiin vuoden 1987 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Piešťanyssa, silloisessa Tšekkoslovakiassa. Se tapahtui turnauksen viimeisessä ottelussa, jossa olivat vastakkain Kanada ja Neuvostoliitto
Taustaa
Turnauksen päätöspäivä oli 4. tammikuuta 1987 ja tilanne oli tuolloin ennen otteluita seuraavanlainen : Tšekkoslovakia oli pisteen edellä Suomea ja Kanadaa sekä Ruotsi oli kahden pisteen päässä Suomesta ja Kanadasta. Aiempien otteluiden tulosten myötä Tšekkoslovakia, Suomi ja Kanada olisivat olleet ne joukkueet, jotka saavat mitalin. Oli enää ratkaisematta, mikä joukkue saisi minkäkin mitalin.
Kello 16.00 pelattiin kolme ottelua, joista Tšekkoslovakian ja Suomen välinen ottelu päättyi Suomen voittoon maalein 3–5:
Tämän ottelun tuloksen myötä Suomi nousi kisaisäntä-Tšekkoslovakian ohi tulostaulukon ykköseksi ja varmisti itselleen vähintään hopeamitalit.