cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neuf-Brisach
Neuf-Brisach on kaupunki Haut-Rhinin departementissa Ranskassa. Kaupungin nimi merkitsee sekä ranskaksi että saksaksi ”uutta Breisachia”. Breisach sijaitsee Neuf-Brisachista neljä kilometriä itään, Reinin toisella rannalla, Saksassa.
Neuf-Brisach rakennettiin alun perin bastionijärjestelmän mukaisen linnoituksen sisälle. Ranskalaiset rakensivat linnoituksen, kun Ranska menetti Breisachin yhdeksänvuotisen sodan päätteeksi.
Jukka Välimaa
Jukka Välimaa voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Kick
Kick voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Juris Silovs
Juris Silovs (30. elokuuta 1950 Krāslavā – 28. syyskuuta 2018 ) oli latvialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti aktiiviaikoinaan Neuvostoliittoa ja seuratasolla Aizkraukles Vārpa Rigaa.
Silovsin 60 metrin sisärataennätys 6,65 sekuntia oli aikanaan myös Neuvostoliiton ennätys.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF
Ole Malmstén
Ole Georgsson Malmstén (23. syyskuuta 1925 Helsinki – 23. toukokuuta 1981 Helsinki) oli teollisuusneuvos ja perustamansa Kuntek Oy:n toimitusjohtaja.
Hän syntyi esikoisena Georg Malmsténin perheeseen, jossa musiikki näytteli keskeistä osaa. Ole Malmstén oli isänsä silmäterä ja innoittaja hänen tekemilleen lauluille.
Ole Malmsténin nuoruus loppui talvisodan sytyttyä 1939. Hän ei ikänsä puolesta kelvannut rintamalle, mutta hän suoritti varusmiespalveluksensa jatkosodan aikana 1943–1944. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1945. Sodan järkytysten jälkeen hän ei vielä osannut päättää, mikä hänestä ”tulee isona”, joten hän lähti hakemaan seikkailuja ja kokemuksia meriltä. Tämän jälkeen hän palasi Suomeen ja aloitti opiskelun Tekniska Läroverket’issä, josta valmistui insinööriksi 1950.
Heti valmistumisensa jälkeen hän sai töitä Oy Putkisto Ab:sta, josta hän siirtyi tekniseksi johtajaksi tiivisteitä ja suojelutarvikkeita myyneelle Ikas Oy:lle.
Hän ei kuitenkaan viihtynyt palkkatyössä, vaan halusi itsenäiseksi yrittäjäksi. Hän perusti 1958 tiiviste- ja eristealalla toimivan Kunnallisteknillisen Insinööritoimiston, joka muuttui myöhemmin Kuntek Oy:ksi. Vähitellen hänestä tuli teollisuuseristysalan uranuurtaja Suomessa. Hän perusti myös tytäryhtiöt Brasiliaan, Argentiinaan ja Kanadaan.
Yrittäjätoiminnan lisäksi hän toimi aktiivisesti monissa teollisuuden järjestöissä. Hän oli mukana monissa työmarkkinaneuvotteluissa metalliteollisuuden työnantajapuolen edustajana. Lisäksi hän oli Suomen Ulkomaankauppaliitossa vienninedistämistehtävissä ja mukana myös eri maiden välisissä kauppayhdistyksissä. Vapaa-aikanaan hän harrasti intohimoisesti veneilyä ja ilmailua.
Hänelle myönnettiin 1979 teollisuusneuvoksen arvonimi. Tässä vaiheessa yrittäjän ja liikemiehen kuluttava elämänrytmi oli jo alkanut uuvuttaa häntä, ja hän sairastui vakavasti. Hän kuoli 1981 vain kaksi päivää ennen isäänsä Georg Malmsténia. Kuntek Oy:n toiminta jatkui vielä 1980-luvun loppupuolelle.
Margrethe Renstrøm
Margrethe Renstrøm (s. 21. maaliskuuta 1985 Søgne) on norjalainen yleisurheilija. Hän kilpailee pituushypyssä ja kolmiloikassa.
Renstrømin uran suurin saavutus on pituushypyn pronssi yleisurheilun EM-kisoista 2012. Hän hyppäsi Helsingissä järjestetyn kilpailun loppukilpailussa tuloksen 667 senttimetriä. Renstrøm on myös voittanut seitsemästi, vuosina 2002–2003 ja 2005–2009, pituushypyn ulkoratojen Norjan-mestaruuden. Vuoden 2009 mestaruuskilpailuissa, 1. elokuuta, hän hyppäsi maansa ennätykseksi tuloksen 664 senttimetriä. Edellinen ennätys oli Berit Berthelsenin 656 senttimetriä vuodelta 1968. Sisäratojen Norjan-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2009 ja sijoittunut toiseksi vuonna 2006. Hän paransi Norjan ennätystä yleisurheilun EM-kisojen 2010 karsinnassa Barcelonassa hypättyään 668 senttimetriä. Loppukilpailussa hän sijoittui 12:nneksi.
Kolmiloikassa Renstrøm on voittanut maansa mestaruuden kolmesti, ulkoradoilla vuosina 2006 ja 2007 sekä sisäradoilla vuonna 2005. Lisäksi hän on saavuttanut pronssia vuoden 2005 ulkoratojen Norjan-mestaruuskilpailuissa.
Renstrømin pituushyppyennätys sisäradoilla on 616 senttimetriä, jonka hän hyppäsi helmikuussa 2007. Hänen kolmiloikkaennätyksensä on ulkoradoilla heinäkuun 2006 Norjan-mestaruuskilpailuissa hypätty 13,25 metriä.
Renstrømin edustama seura oslolainen Idrettsklubben Tjalve, johon hän siirtyi vuonna 2005 synnyinpaikkakuntansa seurasta Søgne IL:stä.
Renstrøm on koulutukseltaan fysioterapeutti. Hän valmistui Høgskolen i Oslosta.
Kutikula (kasvitiede)
250px|thumb|Kutikula näkyy mikroskooppikuvassa punertavana kerroksena lehden solukon reunalla kuvan ylälaidassa. Kutikula on kasvitieteessä kasvien maanpäällisten osien pintaa peittävä ohut ja vahamainen kerros. Väriltään se on vaaleaa ja sijoittuu runsaimmin kasvaville lehdille. Kutikulan tuottavat uloimmat lehtisolut suojaamaan kasvia liialliselta vedenmenetykseltä. Kuivilla alueilla elävillä kasveilla eli kserofyyteillä kutikula on paljon paksumpi kuin kosteassa elävillä eli hydrofyyteillä, sillä vettä haihtuu kasveista eniten kuivassa ja kuumassa ympäristössä.
Suunnitelma W
Suunnitelma W on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin yhdessä toisen maailmansodan aikana luoma suunnitelma, jonka tarkoituksena oli vastata Saksan suunnittelemaan maihinnousuun Irlantiin. Saksa oli vuosina 1939–1940 käymänsä salamasodan jälkeen miehittänyt Puolan ja Ranskan sekä useita pienempiä maita, ja Britannia sai perustellusti aiheen epäillä olevansa itse seuraava hyökkäyksen kohde. Vaikka Irlanti oli toisessa maailmansodassa virallisesti puolueeton, saksalaisten hyökkäystä myös sinne pidettiin mahdollisena. Saksalaiset olivatkin aloittaneet operaatio Vihreäksi nimetyn suunnitelman maihinnoususta Irlantiin laatimisen toukokuussa 1940. Britannian tiedustelu sai siitä ensimmäisiä viitteitä jo kesäkuun aikana. Britit olivat kiinnostuneita Irlannin suojaamisesta, sillä saksalaisten valtaamana se uhkaisi heidän läntistä sivustaansa ja yhteyksiään Atlantille.
Kutikula (kasvitiede)
Monilla kasveilla lehtien pinnalla sijaitsevat karvat toimivat hieman kutikulan tavoin kasvin vesitasapainon säätelyssä.
Suunnitelma W
Brittiläis-irlantilainen puolustus oli molemmille osapuolille kiusallinen ehdotus, sillä Irlannin johdossa oli useita sisällissodassa Britanniaa vastaan vuosina 1916–1921 taistelleita henkilöitä. Saksalaismiehityksen uhka ja Irlannin satamien merkitys puhui kuitenkin vahvasti yhteisen puolustussuunnitelman puolesta.
Lebesguen differentioituvuuslause
Matematiikassa Lebesguen differentioituvuuslause on reaalianalyysin lause, jonka mukaan integroituvan funktion arvo voidaan laskea melkein kaikkialla laskemalla sen infinitesimaalisten keskiarvojen raja-arvo. Lause on nimetty Henri Lebesguen mukaan.
Väite
Jos f on reaali- tai kompleksiarvoinen funktio, niin infinitesimaalinen integraali on funktio, joka kuvaa mitallisen joukon A  funktion Lebesguen integraalille, missä  on joukon A karakteristinen funktio. Tämä kirjoitetaan usein muodossa. missä λ on n–-uloitteinen Lebesguen mitta.
missä |B| on x-keskisen pallon B tilavuus eli Lebesguen mitta. Lisäksi B → x tarkoittaa, että pallon säde lähestyy nollaa.
Lebesguen differentioituvuuslause sanoo, että yllä oleva derivaatta on olemassa ja sen arvo on f(x) melkein jokaisessa pisteessä x ∈ Rn. Niitä pisteitä x, joissa yhtäsuuruus on voimassa, sanotaan Lebesguen pisteiksi.
Kuun geologinen ajanlasku
Kuun geologinen ajanlasku on ollut Maan geologisen ajanlaskun perustana, vaikkei se siihen täysin sovellukaan. Kuun synnyttyä Maahan törmänneen planeetan Maasta irrottamasta aineksesta 4,55 miljardia vuotta sitten koko sen pintaa peitti 450 km:n paksuinen magma. Kuu oli aluksi 200 miljoonan vuoden ajan sula. Kuun pintaosat jäähtyivät kuitenkin verrattain nopeasti laavan kiteytyessä, jolloin oliviinin ja pyrokseenin kaltaiset raskaammat aineet upposivat kohti keskustaa muodostaen vaipan. Kuun kiinteä kuori muodostui noin 4,4 miljardia vuotta sitten kevyemmistä aineista kuten maasälvästä. Tämä vaalea pinta on yhä nähtävissä Kuun ylänköalueilla.
Kuuhun on osunut sen olemassaolon aikana useita meteoriittejä, varsinkin sen historian alussa. Kuusta puuttuvat Maassa toimivat seleografiset voimat eli eroosio käytännössä kokonaan. Nykyään Kuun pintaa muokkaavat enää kuunjäristykset ja mikrometeoriittien osumat. Koska pinta on näin muuttumaton, voidaan siitä löytää kaukaistenkin aikojen merkkejä. Esimerkiksi Claviuksen ja Gassendin kraatterit syntyivät 4,4–3,8 miljardia vuotta sitten. Kuun meret syntyivät basaltin peittäessä tuolloin syntyneet suurimmat kraatterit eli törmäysaltaat noin 3,8–3,2 miljardia vuotta sitten Kuun geologisesti aktiivisella kaudella. Kuun merten reunavuoret, esimerkiksi Montes Apenninus, ovat siis näiden muinaisten kraattereiden törmäyksissä kohonneita reunoja. Kuussa on ollut tulivuoritoimintaa pienemmässä määrin myöhemminkin, mutta se on nykyään päättynyt.
SukuLaku
thumb|SukuLaku. SukuLaku on Cloetta Suomen (vuoteen 2013 saakka Leaf) valmistama kaakaota sisältävä täytelakritsi. Sitä myydään 14 gramman patukkana, 120 gramman makeispussina ja 700 gramman laatikossa. Myös samantyyppisiä irtokarkkeja on saatavilla.
Vuonna 2014 tuotteen valmistusmaa oli Slovakia.
Jack McGrath
John James "Jack" McGrath (8. lokakuuta 1919 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 6. marraskuuta 1955) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kahdeksaan Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1948–1955. Hän saavutti yhteensä yhden paalupaikan, yhden nopeimman kierroksen, kaksi palkintosijaa ja 9 MM-pistettä. Hän oli kolmas vuosien 1951 ja 1954 kilpailuissa. Hän jakoi sijoituksensa Manny Ayulon kanssa vuoden 1951 kilpailussa. Hän starttasi urallaan eturivistä kuudesti.
McGrath voitti ensimmäisen CRA-sarjan mestaruuden vuonna 1946. Hän kuoli vuonna 1955 kauden viimeisessä kilpailussa Phoenixissä Arizonassa.
MetLife Stadium
MetLife Stadium on stadion East Rutherfordissa, New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se kuuluu MetLife Sport Complexiin yhdessä Izod Center -areenan ja Meadowlands Racetrack -hevosurheiluradan kanssa. Tällä hetkellä stadionilla kotiottelunsa pelaa NFL-joukkueet New York Giants ja New York Jets. Stadionille mahtuu 82 500 katsojaa ja se on täten NFL:n toiseksi suurin stadion Landoverissa sijaitsevan FedEx Fieldin jälkeen.
Stadion avattiin huhtikuussa 2010 nimellä New Meadowlands Stadium. Elokuussa 2011 stadion nimettiin uudelleen MetLife-vakuutusyhtiön mukaan 25 vuoden mittaisella sopimuksella.
Stadionilla järjestettiin showpainin Wrestlemania 29 tapahtuma vuonna 2013. Seuraavan kerran Wrestlemania, järjestyksessään 35. järjestettiin stadionilla keväällä 2019.
Ari Ichihashi
Ari Ichihashi (, s. 22. marraskuuta 1977) on entinen japanilainen kestävyysjuoksija, joka on erikoistunut maratonjuoksuun.
Hän voitti Sapporon puolimaratonin vuosina 1997 ja 1998. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän voitti hopeaa maratonilla ja juoksi samalla oman ennätyksensä 2.27.02. Samana vuonna hänet valittiin Japanin vuoden urheilijaksi. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui maratonilla 15:nneksi.
Bd
Bd tarkoittaa seuraavia:
Sámi duodji
Sámi duodji ry on Suomen saamelaisten käsityöntekijöiden yhdistys, joka on perustettu Inarissa vuonna 1975. Yhdistys on saamenkäsityön tekijöiden etujärjestö, joka järjestää näyttelyitä, neuvontaa ja myyntitoimintaa.
Yhdistyksessä on 300 jäsentä, ja sillä on kaksi myymälää, Inarissa ja Hetassa.
Yhdistys järjesti vuonna 2007 saamelaiskäsitöistä näyttelyn, joka kiersi Tampereella, Jyväskylässä ja Viron kansallismuseossa Tartossa. Ruotsin saamelaisilla on samanniminen vuonna 1993 perustettu yhdistys.
Elokuva Suomessa 2000-luvulla
Elokuva Suomessa 2000-luvulla käsitteli paljon nuorisoa ja historiallisia aiheita. Myös lastenelokuvia tehtiin.
Vuosituhannen vaihteen keskeinen suunta oli paluu kansalliseen perinteeseen ja identiteetin etsintään. Tämä näkyy Jatkosotaa käsittelevissä elokuvissa Olli Saarelan Rukajärven tie, Taru Mäkelän Pikkusisar tai Lauri Törhösen Hylätyt talot, autiot pihat (2000). Menneisyyden maalaisnostalagiaa edustivat Markku Pölösen Badding (2000) ja Koirankynnen leikkaaja (2004). Menneitä taiteilijasuuruuksia muisteltiin elämäkertaelokuvissa, kuten Timo Koivusalon Kulkuri ja joutsen, Rentun ruusu (2001) ja Sibelius (2003) sekä Jari Halosen Aleksis Kiven elämä (2002).
Nuoret nousivat pääosaan uuden vuosituhannen yhteiskunnasta kertovissa elokuvissa Jarmo Lampelan Joki (2001), Eila (2003), Johanna Vuoksenmaan Nousukausi (2003), Auli Mantilan Ystäväni Henry (2004), Aku Louhimiehen Paha maa (2005) ja Claes Olssonin Onnen varjot (2005). Nuorten tarinoita löytyi niin urheilusta kuten Simo Halisen Cyclomania (2001) ja Joona Tenan FC Venus (2005), rakkaudesta kuten Aku Louhimiehen Levottomat (2000) ja Kuutamolla (2002) tai kasvusta kuten Matti Ijäksen Haaveiden kehä (2002), Arto Koskisen Kahlekuningas (2002) ja Dome Karukosken Tyttö sinä olet tähti (2005) tai nuorisorikollisuudesta kuten Aleksi Mäkelän Pahat pojat (2003) tai Perttu Lepän Helmiä ja sikoja (2003). Uudella vuosituhannella nähtiin myös lastenelokuvia kuten Olli Saarelan Rölli ja metsänhenki (2001), Kaisa Rastimon Heinähattu ja Vilttitossu (2002), Klaus Härön Näkymätön Elina (2003) ja Liisa Helmisen Pelikaanimies (2004).
Jenni Pääskysaari
Jenni Pääskysaari (s. 18. marraskuuta 1975 Vantaa) on suomalainen juontaja, kirjailija ja toimittaja.
Elämä ja ura
Vantaan Korsosta kotoisin oleva Pääsky­saari valmistui yli­oppilaaksi Kallion ilmaisu­taidon lukiosta, minkä jälkeen hän opiskeli radio­työtä Laajasalon opistossa. Hän tuli tunnetuksi radio­kanava Kiss FM:n aamu­juontajana, jona hän toimi 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alku­puolella. Hänen kanssaan kanavan aamu­lähetyksiä juonsivat Tuomas Enbuske ja Henkka Hyppönen. Pääsky­saari on juontanut radiossa YleQ:lla vuosina 2004 ja 2006 sekä Yle Puheessa vuonna 2014.
Pääsky­saari on työskennellyt myös televisiossa. Hän juonsi vuosina 2002–2004 TV 1:llä keskustelu­ohjelmaa Yokotai ensin Heikki Ali-Hokan ja myöhemmin Pekka Lehtisen kanssa ja vuosina 2011–2013 MTV3:lla keskustelu­ohjelmaa Korkojen kera yhdessä Vappu Pimiän kanssa. Pääsky­saari on juontanut muun muassa MTV3:n ohjelmaa Ekotähdet, jota esitettiin vuosina 2008–2009, saman kanavan ohjelmaa Kadonneen jäljillä kolme tuotanto­kautta vuodesta 2009, AVAn pari­suhde­aiheista keskustelu­ohjelmaa 11 tapaa jättää nainen, jota esitettiin syksyllä 2012, ja MTV3:n musiikki­viihde­ohjelmaa Pop’n’Roll, jota on esitetty vuodesta 2015. Pääsky­saari on käsi­kirjoittajana ja juontaa MTV3:n paneeli­ohjelmaa Pitääkö olla huolissaan?, jonka esittäminen alkoi syksyllä 2016. Jenni Pääsky­saari on toiminut Ylen SuomiLoven juontajana yhdessä Mikko Leppi­lammen kanssa. Viidennellä kaudella Leppi­lammen tilalla uutena juontajana aloitti Mikko Kuustonen. Jenni Pääsky­saari jatkaa toisena juontajana.
Juontajan ja toimittajan töiden lisäksi Pääsky­saari on työskennellyt televisio-ohjelmien tuottajana ja käsi­kirjoittajana. Hänen käsi­kirjoittamiinsa ohjelmiin kuuluvat TV1:n keväällä 2013 esittämä Totuus rakkaudesta ja MTV3:lla syksystä 2014 esitetty Posse. Syksyllä 2013 hän oli yksi Tanssii tähtien kanssa -tuomareista MTV3:n esittämän ohjelman kahdeksannella tuotanto­kaudella. Syksyllä 2012 hän oli vierailevana tuomarina Nelosen esittämän Dancen toisen tuotanto­kauden toisessa suorassa lähetyksessä.
Pääsky­saari on kirjoittanut kolme nuorten tieto­kirjaa, tytöille suunnatut kirjat Kompassi : Jennin kirja sinulle (2002) ja Tyttö, sinä olet… (2015) sekä pojille suunnatun kirjan Poika, sinä olet… (2016). Kaikki kolme on kustantanut Otava.
Yksityiselämä
Pääsky­saari on naimisissa entisen juontaja­kollegansa Henkka Hyppösen kanssa. Heillä on kolme tytärtä.
Itä–Länsi-ottelu 1934
Vuoden 1934 Pesäpallon Itä-Länsi -ottelu pelattiin 7. lokakuuta Hesperiassa. Katsojia oli paikalla noin 6000.
Osallistujat
Joukkueenjohtajina toimivat Idän joukkueella Osmo Kupiainen Viipurista ja Lännen joukkueella Ville Lindström Helsingistä.
Avausheiton suoritti sotaväen päällikkö kenraali Hugo Österman.
Vaihdot
Itä vaihtoi 7. vuoroparissa Heikki Loikkasen tilalle Ahti Hakalaisen
Syyrian kuningaskunta
Syyrian kuningaskunta oli lyhytikäiseksi jäänyt itsenäinen kuningaskunta Lähi-idässä vuonna 1920. Kuningaskunta perustettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen osmanien ennen sotaa hallitsemille alueille kuningas Feisalin johdolla. Syyria ajautui kuitenkin sotaan Ranskaa vastaan, joka voitettuaan perusti alueelle siirtomaahallinnon.
Tausta
thumb|vasen|[[Faisal I (Irak)|Feisal Pariisin rauhankonferenssissa vuonna 1919.]] Ennen ensimmäistä maailmansotaa Syyriaa hallitsi Osmanien valtakunta. Jo osmanien kaudella vaikutti arabinationalistinen liike, mutta varsinaista syyrialais-arabialaista identiteettiä ei vielä ollut. Maailmansodan aikana paikalliset jakautuivat arabinationalisteihin ja osmanien puolella olleisiin paikallisiin.
Maailmansodan aikana Mekan šarif Husseinin poika Feisal johti osmaneja vastaan taistelleita arabijoukkoja näiden edetessä Transjordaniaan, Palestiinaan ja Syyrian Damaskokseen. Britit olivat ristiriitaisesti luvanneet Mekan šarifille tukensa itsenäisen arabivaltion tai valtioiden federaation perustamiselle sodan jälkeen. Osmanien hävittyä sodan Lähi-idän arabialueet olivat teoriassa vielä osa Osmanien valtakuntaa, mutta käytännössä niitä miehittivät brittisotilaat. Brittien tarkoitus etenkin Damaskoksen kukistumisen jälkeen oli ollut pelata ranskalaiset ulos Lähi-idästä aiemmista sopimuksista huolimatta.
Brittien asema sodan jälkeen oli kuitenkin suhteellisen heikko esimerkiksi taloudellisen tilanteen takia. Britit odottivat tukea sodan jälkeisissä neuvotteluissa Yhdysvalloilta. Woodrow Wilson osallistui Lähi-idän uudelleenjärjestelyyn tähdänneisiin neuvotteluihin. Wilson ajoi kansakuntien itsehallinnon periaatetta, jota britti esittivät ranskalaisten tavoitteiden uhkaavan. Wilson ehdotti Lloyd Georgelle ja Georges Clemenceaulle Lähi-itään lähetettävän komission perustamista. Molempien kieltäydyttä perustettiin puhtaasti amerikkalainen King–Cranen tutkimuskomissio. Komissio haastatteli Palestiinan ja Syyrian asukkaita kahden kuukauden ajan kesäkuusta 1919 lähtien. Valtaosa toivoi perustuslaillista kuningaskuntaa Feisalin alaisuudessa. Komissio raportoi tästä elokuussa Pariisin rauhanneuvotteluissa, joihin myös Feisal osallistui. Tulokset jätettiin kuitenkin suurelta osin huomiotta.
Kuningaskunta
thumb|Feisalin kruunajaiset. thumb|Arabijoukkoja [[Maysalunin taistelussa.]] Syyriassa Feisal aloitti osmanien aikaisen vaalilain mukaiset parlamenttivaalit. Valittu eduskunta julistautui Syyrian kansalliskongressiksi. Se esitti King–Cranen tutkimuskomissiolle itsenäisen Syyrian perustamista. Valtion oli tarkoitus käsittää alue, joka ulottui Taurusvuorilta Siinain niemimaalle saakka. Maaliskuussa 1920 kansalliskongressi kruunasi Feisalin Syyrian kuninkaaksi. Syyriasta tuli ensimmäinen Osmanien valtakunnasta maailmansodan jälkeen itsenäistynyt valtio. Britit olivat kuitenkin jo edellisenä vuonna lopulta hylänneet ajatuksen Syyrian tukemisesta Ranskaa vastaan. Britit ilmoittivat syyskuussa 1919 vetävänsä omat joukkonsa pois Syyriasta. Huhtikuussa 1920 vahvistettiin Ranskan mandaattivalta Syyriassa ja Libanonissa. Mandaattihallinnon edustajaksi valittiin Henri Gouraud. Gouraud vaati Feisalia purkamaan kuningaskunnan, hajottamaan arabiarmeijan ja hyväksymään mandaattihallinnon rauhanomaisesti. Feisal kieltäytyi ranskalaisten uhkavaatimuksesta, ja sen seurauksena puhkesi Ranskan ja Syyrian välille avoin sota.
Syyrian arabiarmeija otti yhteen ranskalaisten joukkojen kanssa, jotka olivat aikaisemmin miehittäneet Beirutin ympäristöä. Heinäkuussa 1920 käytiin 20 kilometriä Damaskoksesta Beirutin suuntaan Maysalunin taistelu, jossa ranskalaiset saivat voiton Feisalin joukoista. Damaskos vallattiin 24. heinäkuuta. Feisalin sallittiin paeta Syyriasta. Ranskalaiset antoivat hänen käyttöönsä junan, johon hän 28. heinäkuuta nousi perheineen. Feisal saapui Irakiin Bagdadiin, jossa britti tekivät hänestä Irakin kuninkaan 1. elokuuta. Ranskalaiset alkoivat voittonsa jälkeen muodostaa alueelle siirtomaavaltiota.
Cristiane
Cristiane Rozeira de Souza Silva (s. ), paremmin tunnettu taiteilijanimellä Cristiane, on brasilialainen jalkapalloilija.
Cristianen ura alkoi São Paulon paikallisjoukkueissa São Bernardossa ja Juventusissa. Hänet valittiin alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen jo 15-vuotiaana. Naisten maajoukkueeseen Cristiane nousi vuonna 2003. Hänet valittiin mukaan myös 2003 MM-kilpailuihin, joissa hän pääsi jokaisessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle. Varsinaisen läpimurtonsa kansainvälisillä kentillä Cristiane teki Ateenan olympialaisissa seuraavana kesänä. Brasilia eteni finaaliin ja Cristiane oli turnauksen paras maalintekijä yhdessä Birgit Prinzin kanssa.
Helmikuussa 2005 Cristiane siirtyi saksalaiseen 1. FFC Turbine Potsdamin. Turbine Potsdam voitti seuraavalla kaudella Bundesliigan mestaruuden, mutta Cristianella oli vaikeuksia sopeutua saksalaiseen pelityyliin. Kesällä 2006 hän siirtyi kilpailevaan VfL Wolfsburgiin, mutta ei yhden kauden jälkeen enää jatkanut seurassa. Cristiane palasi Brasiliaan ja liittyi São Joséen.
Vuoden 2007 MM-kilpailuissa Cristiane oli Brasilian toiseksi paras maalintekijä ja hänet valittiin kisojen kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi. Brasilia sijoittui kisoissa toiseksi. Helmikuussa 2008 Cristiane palasi Eurooppaan, Ruotsin Damallsvenskanin Linköpings FC:hen viideksi kuukaudeksi. Pekingin olympialaisissa Brasilia sijoittui jälleen toiseksi, ja Cristiane oli jälleen kisojen paras maalintekijä. Olympialaisten jälkeen hän palasi takaisin Brasiliaan Corinthiansiin.
Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Cristiane teki alkulohkossa kolme maalia Jamaikaa vastaan ja yhden Australiaa vastaan. Hän oli Brasilian paras maalintekijä ja pelasi Brasilian kaikissa neljässä ottelussa avauskokoonpanossa.
Cristiane on sijoittunut Fifan vuoden pelaaja -äänestyksessä kolmanneksi 2007 ja 2008.
Outi Alanne
Outi Alanne (s. 4. toukokuuta 1967 Oulu ) on suomalainen kirjailija. Alanne aloitti 1995 kirjallisuusopinnot Helsingin yliopistossa. Harrastuksena hän ylläpiti vuodesta 2000 omaa internet-sivustoa NeitiNarun Ihmeellinen Huone, jossa hän käsitteli sadomasokistista seksuaalisuutta nimimerkkinsä NeitiNaru turvin, kunnes 2002 julkaisi omaelämäkerrallisen romaanin Neiti N:n tarina, josta hän voitti vuonna 2003 Kulttuuriyhdistys Rsyken Vuoden Kinkyteko -palkinnon. Vuonna 2006 ilmestyi hänen toinen romaaninsa Giljotiini. Alanne on myös toiminut Helsingissä 1996 perustetun SMFR ry:n (SM-fetissiryhmä) puheenjohtajana.
Songs for the Sinners
Songs for the Sinners on suomalaisen goottimetalliyhtye Charonin vuonna 2005 julkaistu viides studioalbumi. Se nauhoitettiin ja miksattiin Studio 303:ssa ja Finnvox-studiolla helmi–maaliskuussa 2005. Albumin miksasi Mikko Karmila Finnvox-studiolla maaliskuussa 2005. Levyn julkaisi Spinefarm Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Albumilla vieraili Amorphiksesta tuttu kosketinsoittaja Santeri Kallio.
Vihreä kulta
Vihreä kulta on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen mustavalkoinen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1939. Se perustuu Juhani Tervapään eli Hella Wuolijoen samannimiseen näytelmään vuodelta 1938. Elokuvan juoneen on lisätty kritiikkiä metsien vastuuttomasta hyödyntämisestä, ja sitä on luonnehdittu ensimmäiseksi suomalaiseksi ekoelokuvaksi. Kokonaisuuteen sijoitettua Pakokylä-rakkaustarinaa on pidetty visuaalisesti merkittävänä.
Vihreän kullan pääparina näyttelevät aikansa tunnettu filmitähti Hanna Taini sekä Olavi Reimas. Elokuvan esiintyjien ja tekijöiden nimet on tavanomaisten alkutekstien sijasta ilmaistu ääneen lausuttuina ja kaikukuoron säestämänä, mutta kokeilu jäi yhtiön historiassa ainutkertaiseksi.
Juoni
Suontaa ja Kristine ajavat yhdessä reellä etäiselle tukkikämpälle, kirkkaan tähtitaivaan alla ja lumista metsää ihastellen. Perillä Kristine yöpyy saman katon alla metsätyömiesten kanssa ja tutustuu heidän olosuhteisiinsa. Suontaa pyrkii toiminnassaan luonnon säästämiseen yhtiön voitontavoittelun kustannuksella.
Lumipyry eksyttää ajomiehet, ja matkalaiset joutuvat yöpymään rakovalkealla. Suontaa tunnustaa Kristinelle jättävänsä paikkansa yhtiössä metsänhoitopiirin hyväksi ja ottaen Kristinen syleilyynsä sanoo Heikkisen uudistalon, seuraavan yöpymispaikan, olevan ”meitä varten, meitä jotka alkavat alusta”. Metsätyönjohtaja Virkkula kertoo illan ratoksi tarinan Pakokylän synnystä.
Aamulla Suontaa ja Kristine heittävät kitkerät hyvästit, sillä Kristine on saanut kuulla, että miehellä on kaksi kouluikäistä lasta, eikä hän halua rikkoa perhettä tai uskalla heittäytyä miehen tarjoamaan elämään. Apealla mielellä Kristine palaa Helsinkiin ja lähtee pian miehensä kanssa pitkälle Euroopan-matkalle, missä hän muistelee Lapinretkeä.
Kristine ja vuorineuvos ovat peruuttamattomasti vieraantuneet toisistaan, eikä Kristine jaksa edes loukkaantua miehen naisystävästä. Viettäessään kesää huvilalla Kristine saa yllättäen vieraakseen rouva Suontaan, joka kertoo avioeronsa olevan pian selvä ja esittelee uuden miesystävänsä, tuomari Erkiön.
Aika kuluu eikä Kristine pääse ikävästään. Hän on haluton lähtemään juhliin Seurahuoneelle, mutta tulee mukaan kuullessaan Suontaan olevan kaupungissa. Illallispöydässä he muistelevat yhteistä Lapinretkeään. Kristine pyytää Suontaan saattamaan itseään, minkä mies käsittää tarjoukseksi ryhtyä ”rikkaan rouvan rakastajaksi”. Kristine loukkaantuu ja läimäyttää miestä, joka vastaa suutelemalla häntä seurueen nähden.
Tuotanto
Vihreä kulta oli järjestyksessä toinen Juhani Tervapään eli Hella Wuolijoen tekstiin perustunut elokuva. Kolminäytöksisen näytelmän ensiesitys oli Helsingin Kansanteatterissa 12. huhtikuuta 1938. Suomi-Filmi oli ostanut Wuolijoelta käsikirjoitusluonnoksen lokakuussa 1937. Wuolijoki itse kuvaili näytelmän syntyneen hänen omasta kaipuustaan metsiin. Hän koki elokuvassa nähtävien Lapin maisemien tarjoavan katsojille pakopaikan sodan kauhujen keskeltä.
Vihreän kullan ulkokuvia otettiin kevättalvella 1938 Kittilän Sirkassa ja Pallastuntureilla sekä kesäaikaan Tourun kartanon ympäristössä Hauholla. Ensimmäisen talven otokset tuhoutuivat laboratoriossa sattuneen virheen vuoksi, minkä johdosta ne jouduttiin kuvaamaan uudelleen talvella 1939. Tämän vuoksi elokuvan ensi-iltakin siirtyi lokakuuhun. Osa järven jäällä tapahtuvista kohtauksista, muun muassa lumipyrykohtaus, lavastettiin studioon. Metsäkämpän sisäkuvat otettiin autenttisella paikalla Kittilässä. Muut sisäjaksot tehtiin Munkkisaaren studioilla Helsingissä.
Vihreän kullan alkuperäisessä näytelmäversiossa on mukana myös Juurakon Hulda eli rouva Soratie Kristinen aatteellisena tukijana. Elokuvaversiosta Hulda jätettiin pois, samoin kuin näytelmässä mukana oleva Bergmanin pariskunnan seitsentoistavuotias poika Rolf. Myös useita sisä- ja ulkokohtauksia on lavennettu tai hajotettu. Kuvaustöiden pitkittyminen teki Vihreästä kullasta yhtiön siihen asti kalleimman elokuvan. Siitä johtuen myös Vaalan seuraavat elokuvatyöt Sysmäläinen ja Rikas tyttö valmistuivat aikaisemmin.
Vastaanotto
Uuden Suomen aikalaiskriitikko arvioi Vihreää kultaa: ”Tietäen, minkä työn ja vaivan takana Vihreä kulta on ollut olisi todella suonut, että lopputulos olisi ollut antoisampi kuin mihin Suomi-Filmi on päässyt.” Aamulehden arvostelija piti elokuvan juonirakennetta naiivihkona, mutta dialogia sen sijaan elävänä ja ajankohtaisena. Helsingin Sanomien kriitikon Paula Talaskiven mielestä Vihreä kulta oli osoitus Suomi-Filmin tuotannon tason noususta ja piti elokuvaa kaiken kaikkiaan miellyttävänä. Talaskivi kiitteli kuvauksen laatua ja katsoi, että vaikean aiheen vaatima erikoinen runollinen metsän henki oli loihdittu taiten esiin. Näyttelijöistä Tainia pidettiin ”veistoksellisen kauniina” ja Reimasta ”synnynnäisesti miehekkäänä”, mutta kumpikaan ei saanut henkilökuvaansa järin sisäistä uskottavuutta.
Vuoden 1979 tv-esityksen aikaan Katso-lehti arvioi Tainin ja Reimaksen roolisuoritukset ”kankeiksi”, mutta totesi elokuvan kestävän mainiosti katsomista juuri ekologisen näkemyksensä takia. Eräs elokuvaa 2000-luvun näkökulmasta arvioinut kriitikko näki siinä tahattomia hilpeyksiä, jähmeää replikointia ja käsittämättömän kesyksi jäävän loppuratkaisun. Arto Pajukallio taas koki vuoden 2011 arviossaan vauhdikkaat hiihtojaksot, öiset rekiajelut ja rakovalkean hehkussa koetut seksuaaliset jännitteet puhutteleviksi.
Vihreä kulta sai ensi-iltansa aivan talvisodan alla, kun toinen maailmansota oli riehunut Euroopassa runsaan kuukauden. Yleisömenestys oli poikkeusoloista huolimatta vuoden keskitasoa. Tuotantokustannustensa takia elokuva teki kuitenkin yhtiölleen suuret tappiot. Vihreä kulta myytiin Pohjoismaiden lisäksi ainakin viiteen muuhun maahan. Ruotsissa se sai ensi-iltansa helmikuussa 1940 nimellä Det susar i Nordanskog.
Aku Keidas
Aksel Vilhelm ”Aku” Keidas (ent. Montonen; 23. maaliskuuta 1892 Viipuri – 18. huhtikuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän teki taiteellisen uransa työväen näyttämöillä eri puolilla Suomea.
Ura
Aku Keitaan vanhemmat olivat työmies Pekka Montonen ja Maria Montonen. Hän aloitti näyttelijän uransa Viipurin Työväen Teatterissa ja jatkoi kiertuenäyttelijänä. Sen jälkeen hän näytteli useilla pienillä työväen näyttämöillä ja Kotkan Työväen Teatterissa. Keidas työskenteli myös johtajana useilla näyttämöillä, kuten Oulun Työväen Näyttämöllä.
Keidas näytteli nimiosat näytelmissä Daniel Hjort, Akseli ja Valpuri, Lalli ja Nuori Marius. Laulunäytelmässä Tukkijoella Keidas teki Huotarin osan.
Keidas käsikirjoitti näytelmän Säveltäjän rakkaus. Lisäksi hän sovitti näyttämölle Maiju Lassilan romaanin Tulitikkuja lainaamassa.
Uusi-Summa
<mapframe latitude="60.558292" longitude="27.125072" zoom="12" width="200" height="100" align="right" /> Uusi-Summa on kaupunginosa seututie 170:n varrella Haminassa, entinen Vehkalahden kunnan alueella.
Koulu
Uuden-Summan alakoulu on oppilasmäärältään (153) yksi alueen suurimmista kouluista. Koulurakennuksen itäinen osa valmistui vuonna 1965 ja rakennusta laajennettiin 1979, jolloin kouluun tuli erillinen ruokala ja liikuntasali.
Lähikauppa
Uuden-Summan lähikaupat ovat melkein koko ajan olleet samassa paikassa. Nykyisen K-Marketin toimipaikalla oli vuoteen 2017 Siwa. Sitä ennen paikalla toimi Pentinkulma. Entisessä kaupparakennuksessa ruokakauppatoiminta jatkui vuoteen 1989 ja posti, pankki ja lahjatavarakauppa vuoteen 1994.
Jang Hye-ock
Jang Hye-ock (, s. 9. helmikuuta 1977 Jeonju, Pohjois-Jeolla) on eteläkorealainen kilpauransa lopettanut sulkapalloilija ja olympiamitalisti. Jang pelasi Atlantan olympialaisissa naisten nelinpelissä Gil Young-Ahin parina. He voittivat toisella kierroksella japanilaiset Tomomi Matsuon ja Masako Sakamoton ja puolivälierissä tanskalaiset Ann Jørgensenin ja Lotte Olsen. Välierissä Jang ja Gil voittivat kiinalaisparin Qin Yiyuan-Tang Yongshu erin 2–1. Loppuottelussa eteläkorealaiset hävisivät kiinalaisille Ge Feille ja Gu Junille erin 2–0. Jang voitti myös urallaan kertaalleen maailmanmestaruuden Gilin kanssa. Tämä tapahtui vuonna 1995.
Kaarlo Johannes Valle
Kaarlo Johannes Valle (29. lokakuuta 1887 Jääski – 29. syyskuuta 1956 Turku) oli suomalainen entomologi. Hän kirjoitti useita tieteellisiä artikkeleita ja kirjoja, kuten Vanamo-seuran julkaiseman kirjasarjan Suomen perhosista.
Elämäkerta
K. J. Valle oli Johannes (Jussi) Wallen ja Fanny Adolfina Wallen (o.s. Lindblad) ainoa lapsi. Valle syntyi Jääskessä vuonna 1887. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta vuonna 1907. Filosofian kandidaatin tutkinnon Valle suoritti vuonna 1914, jonka jälkeen hän siirtyi Kotkan suomalaisen yhteiskoulun luonnontieteen, maantieteen ja kemian opettajaksi. Tässä virassa Valle toimi vuosina 1915–1919. Kotkasta Valle siirtyi Helsinkiin, jossa hän toimi nykyisen Kalatalouden keskusliiton edeltäjän ja Tietosanakirja Oy:n palveluksessa sekä Helsingin yliopiston eläinmuseossa.
Vuonna 1922 Valle vastaanotti viran eläintieteen assistenttina Turun yliopistossa, jossa hänen työhönsä kuului kurssien pidon ohella myös hyönteiskokoelman kartuttaminen. Vuonna 1927 Valle suoritti lisensiaatin tutkinnon ja samana vuonna myös tohtorin tutkinnon. Samalla hän myös siirtyi hoitamaan eläintieteen apuopettajan tehtäviä, tosin vain seuraavaan vuoteen asti. Vuonna 1928 Valle nimitettiin eläintieteen dosentiksi Turun yliopistoon, ja vuonna 1933 hän sai dosentin arvon myös Helsingin yliopistosta. Sinne hänet nimettiin myös hoitamaan eläintieteen v.t. professuuria vuonna 1938. Kun eläintieteen professori W. M. Linnaniemi jäi eläkkeelle 1943, kutsuttiin Valle takaisin Turkuun hoitamaan avautunutta virkaa. Valle oli myös merkittävä hahmo Turun eläin- ja kasvitieteellisen seuran toiminnassa. Hän toimi myös seuran puheenjohtajana vuosina 1952–1955.
Hyönteiskokoelmat
Vallen erityisesti sudenkorentoja sisältävä hyönteiskokoelma on nykyään Luonnontieteellisen keskusmuseon hallinnassa, jolle se lahjoitettiin vuonna 1958.
Julkaisut (valikoima)
K. J. Valle kirjoitti muun muassa seuraavat Vanamon julkaisemat teokset:
Nduka Awazie
Nduka Awazie (s. 4. huhtikuuta 1981) on nigerialainen entinen yleisurheilija ja olympiavoittaja, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla yhdysvaltalaista Eastern Michigan Eaglesia.
Awazie voitti 400 metrillä alle 20-vuotiaiden MM-kultaa Annecyssä 1998 ajallaan 45,54 sekuntia. Hän osallistui Sydneyn olympialaisissa 2000 400 metrin henkilökohtaiseen kilpailuun, jossa hän karsiutui jo ensimmäisellä kierroksella sekä 4 × 400 metrin viestiin, jossa Nigeria sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi voittajaksi ensimmäisenä maaliin tulleen Yhdysvaltain joukkueen jouduttua hylätyksi.
Awazien ennätys 400 metrillä on 45,44 sekuntia, jonka hän juoksi Dakarissa 1998.
Vankimusjärvi
Historiaa
thumb|Alanteessa olevaa Vankimusjärven peltoaukeaa Daniel Ekmanin kartassa 1700-luvun alusta Vankimusjärven nimi on kirjoitettu "Wangimasjärfwi".
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järvi oli nimeltään Vankimusjärvi ja se sijaitsi Tyrvään ja Karkun silloisen rajan tuntumassa. Raja seurasi järven pohjoispuolelle raivattujen peltojen reunoja niin, että kokonaisuus jäi Tyrväälle. Asutus sijaitsi pohjoisrannalla, missä olivat Järvenpään, Lumajan, Kaldilan, Watajan ja Isojärven kylät. Kartasta näkyy, että järven luonnollinen laskuoja seuraa nykyisen laskuojan reittiä. Kartan mukaan se kuului silloin Kärppälänjoen valuma-alueeseen. Järvi oli tuolloin kartasta arvioiden noin 2,5 kilometriä pitkä.
Vankimusjärvi oli ennen kuivaamistaan kalaisa järvi, mikä houkutteli sen rannoille asukkaita. Peltojen lisäksi tuli tarvetta heinäniityille, joita ajateltiin tuottaa järvenlaskulla. Ensimmäinen vaihe käynnistyi, kun 1800-luvun alussa kaivettiin yhdysoja Vankenojaa myöten Storminjokeen eli Ekojokeen. Tämä yritys tuotti heinämaata vain nimeksi.
Vuonna 1847 Satimus Abrah. Ericsson ja kumppanit pyysivät päätöstä järven kuivattamista silmällä pitäen. Ilmeisesti ainakin maanmittari on käynyt paikalla, koska hakemuksen mukana oli kaksi karttaa. Päätös tästä asiasta annettiin kaksi vuotta myöhemmin. Hanke käynnistettiin muuttamalla järven laskuojaksi Kärppälänjokeen laskeva oja. Uutta ojaa kanavoitiin noin 300 metrin matkalta. Nyt laskevan veden alta paljastui runsaammin heinämaata. Vuonna 1898 talollinen Nestor Niisuniemi kyseli vesijättömaan tuoton perään.
Kuivatustyö kesti varsin pitkään. Venäläisessä topografikartassa vuodelta 1909 Vatajan kylä ja Vankimusjärven rippeet on kuvattu niityksi, jonka pohjalla sijaitsi kolme pientä lampea, joita yhdisti kuivatusoja. Lopullisesti järvi kuivui 1948–1950, kun vanha kanava purettiin ja syvennettyyn ojaan upotettiin kilometrin matkalta putki. Lopulta työ saatiin valmiiksi ja lähes koko alue tuli peltoviljelyyn.
Unifrance
Unifrance on vuonna 1949 perustettu organisaatio, joka edistää ranskalaisten elokuvien levittämistä Ranskan ulkopuolelle. Organisaatio osallistuu vuosittain yli 50 elokuvajuhlaan ympäri maailmaa. Unifrance on yksi European Film Promotionin perustajajäsenistä.
Art Cross
Art Cross (24. tammikuuta 1918 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat – 15. huhtikuuta 2005 La Porte, Indiana) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui neljään Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1952–1955. Hän oli toinen vuoden 1953 kilpailussa ja viides vuoden 1952 kilpailussa. Hän saavutti 8 MM-pistettä ja yhden palkintosijan. Hän johti vuosien 1954 ja 1955 kilpailuissa ennen keskeyttämistään. Hän sai vuoden tulokas palkinnon vuoden 1952 kilpailussa.
Cross kilpaili midget car -sarjassa vuonna 1938. Haavoituttuaan Ardennien taistelussa toisessa maailmansodassa hän sai purppurasydämen. Lopetettuaan kilpailemisen hän muutti LaPorteen Indianaan, jossa hän piti maatilaa. Hän siirtyi myöhemmin rakennusalalle.
Pinewood Studios
Studioilla on filmattu muun muassa James Bond ja Carry On -elokuvasarjat.
Välimerenilmasto
thumb|350px|Alueet, joilla vaikuttaa välimerenilmasto. thumb|230px|Heraklionin (Kreeta, Kreikka) ilmastodiagrammi.
Välimerenilmasto on Välimerelle tyypillinen ilmastotyyppi, jolle ovat ominaisia kuivat ja kuumat kesät sekä kosteat ja viileät talvet. Sitä kutsutaan joskus kuivan kesän subtrooppiseksi ilmastoksi. Välimerenilmasto on tavallaan länsituulten vyöhykkeen kostean, lauhkean ilmaston ja hepoasteiden korkeapainealueen kuivan subtrooppisen ilmaston rajaseutua, jolla nämä kaksi ilmastotyyppiä vuorottelevat vuodenaikojen mukaan. Välimerenilmasto kuuluu subtrooppiseen ilmastovyöhykkeeseen ja sen alueilla esiintyy nahkealehtistä eli välimerenkasvillisuutta. Välimerenilmasto vallitsee Välimeren alueen lisäksi Kaliforniassa, Chilen keskiosassa sekä osissa Etelä-Afrikkaa ja Australiaa.
Synty
Planetaariset ilmanpaine- ja tuulivyöhykkeet liikkuvat auringon zeniittiaseman mukana. Pohjoisen pallonpuoliskon talvella ilmastovyöhykkeet liikkuvat auringon mukana lähemmäs päiväntasaajaa, kesällä asia on toisin päin. Vyöhykkeet liikkuvat nopeasti ja voimakkaasti mantereiden yllä, mutta merien yllä jopa useita kuukausia jäljessä. Kesällä hepoasteiden korkeapainevyöhyke liikkuu auringon mukana pohjoiseen, ja siirtyy Välimeren ylle. Tämä johtuu siitä, että subtrooppisen korkeapainevyöhykkeen on pakko liikkua kesäksi pohjoiseen, sillä eteläisempi trooppinen matalapainevyöhyke (sadekausi) laajenee auringon mukana pohjoisemmaksi pakottaen edellä subtrooppista korkeapainevyöhykettä liikkumaan, tällöin matalapaineet pääsevät kesällä Saharan ja Kongon sademetsien välisille savannialueille paremmin, mutta Välimerelle tulee korkeapaineen mukana myös kuivuus. Korkeapaineen vallitessa alueella onkin sateeton ja aurinkoinen sää. Kesällä välimerenilmasto muistuttaakin lähinnä Saharan ilmastoa sillä erotuksella, etteivät lämpötilat kohoa siellä aivan niin korkeiksi kuin Saharassa. Talvella ilmanpainejärjestelmä liikkuu etelään ja epävakainen polaaririntama ja sen vallitseva matalapaine siirtyvät Välimeren alueelle, samalla subtrooppinen korkeapainealue siirtyy etelään Saharan eteläpuolen savanneille aiheuttaen kuivankauden. Polaaririntama tuo Välimerelle mukanaan sateita ja liikkuvia matalapaineita, sykloneita. Talvella Välimeren ilmasto muistuttaa lähinnä syksyistä Keski-Eurooppaa aavistuksen viileine säineen ja runsaine sateineen. Samat sääilmiöt aiheuttavat nahkealehtistä kasvillisuutta muuallakin maailmassa. Yhteistä alueiden sijainnille on se, että ne sijaitsevat mannerten länsiosissa noin 30–40 leveyspiirien läheisyydessä molemmin puolin päiväntasaajaa, ja pohjoisella pallonpuoliskolla sen rajaa etelässä aavikkovyöhyke ja pohjoisessa lehtimetsät, etelässä tietysti samoin, mutta etelä-pohjoissuunnassa.
Louis Andriessen
thumb|Louis Andriessen vuonna 1983. thumb|Louis Andriessen [[Vancouverissa.]]
Louis Joseph Andriessen (6. kesäkuuta 1939 Utrecht – 1. heinäkuuta 2021 Weesp ) oli hollantilainen säveltäjä. Hän oli sukupolvensa arvostetuin alankomaalainen säveltäjä, ja hänet tunnettiin eklektisistä sävellyksistään. Hän sai vaikutteita muun muassa Philip Glassilta ja Steve Reichilta mutta myös Igor Stravinskylta sekä big band -jazzista ja populaarimusiikista.
Louis Andriessen syntyi Utrechtissä. Hän opiskeli sävellystä isänsä Hendrik Andriessenin, Kees van Baarenin sekä Luciano Berion johdolla.
1970-luvulla Andriessen kirjoitti poliittisia teoksia, kuten Volkslied ("kansanlaulu") ja Workers Union ("työläisten unioni").
Vuonna 1972 Andriessen perusti De Volharding -puhallinorkesterin. Tälle hän kirjoitti samannimisen teoksen. Hoketus-teos vuodelta 1977 antoi aiheen perustaa yhtye, jonka nimeksi tuli myös Hoketus. Andriessen soitti yhtyeessä itse pianoa. Tätä seurasivat kappaleet suuremmille kokoonpanoille: Mausoleum, Il Principe, De Staat ja De Tijd. Näitten kappaleiden kokoonpanoon kuuluu tyypillisesti saksofoneja, vaskipuhaltimia, sähköbassoja ja lyömäsoittimia.
1980-luvun puolestavälistä lähtien Andriessen alkoi keskittyä yhä enemmän näyttämömusiikkiin, elokuvamusiikkiin ja musiikkiteatteriin. Hänen oopperansa De Stijl (1985), De Materie (1989) ja Writing to Vermeer (1997) ovat keränneet mainetta.
Louis Andriessen on todennäköisesti tunnetuin 1900-luvun alankomaalainen säveltäjä.
Matalan tason ohjelmointikieli
pienoiskuva|oikea|[[PDP-8/E-minitietokoneen etupaneeli, jossa olevilla kytkimillä voitiin ohjata konekielistä ohjelmaa.]] Matalan tason ohjelmointikieli on ohjelmointikieli, joka on lähellä tietokoneen laitteistoa (käskykantaa) ja tarjoaa vain vähän tai ei lainkaan abstraktioita. Esimerkkejä matalan tason kielistä ovat konekieli ja assembly.
Konekieli on ensimmäisen sukupolven kieli ja assembly toisen sukupolven kieli. Ensimmäisen ja toisen sukupolven kielissä ongelmanratkaisukeinot olivat tietokoneen käskykannan rajoittamia, kun taas kolmannen sukupolven kielissä ongelman ratkaisut voitiin ilmaista lähempänä ongelmatyypin kuvausta.
Jatkumossa, jossa matalan tason kielet ovat "lähellä laitteistoa", korkean tason kielet ovat lähellä sitä, miten ihmiset ajattelevat. Laitteiston abstraktiossa neljännen sukupolven kielien on sanottu olevan jo korkeimmalla tasolla.
Ennen vuotta 1954 lähes kaikki ohjelmointi tehtiin konekielellä tai assemblyllä ja suuri osa ohjelmoijien työstä liittyi tuon ajan tietokoneiden rajoitteisiin.
Łódź
Łódź (['wut͡ɕ], jidd. לאדזש, Lodzh, suom. myös Lods ) on Łódźin voivodikunnan pääkaupunki sekä Puolan kolmanneksi suurin kaupunki Varsovan ja Krakovan jälkeen. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 679 941 asukasta. Kaupunki sijaitsee lähellä Puolan maantieteellistä keskipistettä. Kaupungin puolankielinen nimi tarkoittaa venettä.
Matkailijoita houkuttelee Łódźissa ennen kaikkea Piotrkowska-katu, joka on hiukan yli neljä kilometriä pitkä kauniiden rakennusten ja kauppojen reunustama pääkatu. Łódźissa on myös Euroopan suurin kaupunginpuisto Łagiewniki, eläintarha, Łódźin yliopisto sekä Puolan parhaisisiin kuuluva nykytaiteen museo Muzeum Sztuki. Tekstiiliteollisuuskeskuksen ajoilta periytyvät monet 1800-luvulla rakennetut tehtailijoiden palatsit ja suuret, punatiiliset kehräämöt ja kutomot. Yksi suurimmista on muutettu Manufaktura-nimiseksi kauppa- ja kulttuurikeskukseksi.
Historia
pienoiskuva|vasen|Piotrkowska-katu. Kirjallisissa lähteissä esiintyy Łódzia-niminen kylä ensimmäisen kerran vuonna 1332. Kuningas Władysław II antoi sille kaupunkioikeudet 1423. Kaupunki pysyi pienenä 1700-luvulle saakka ja joutui Puolan toisessa jaossa Preussin vallan alle. Vuosina 1807–1815 se kuului Napoleonin perustamaan Varsovan herttuakuntaan. Wienin kongressin (1815) jälkeen se oli osa Venäjän alaista Puolan kuningaskuntaa. 1820-luvulla Łódź alkoi kasvaa pikkukaupungista teollisuuskeskukseksi, ja siitä tuli koko Venäjän keisarikunnan tärkein tekstiilien valmistaja. Kaupunkiin saapui työläisiä eri puolilta Eurooppaa, enimmäkseen Etelä-Saksasta ja Böömistä. Tärkeimmät väestöryhmät olivat puolalaiset, saksalaiset ja juutalaiset.
1800-luvulla kaupungin kasvu ja teollisuuden kehitys jatkuivat, ja siitä tuli yksi sosialistisen liikkeen tärkeimmistä keskuksista. Vuoden 1892 suurlakko seisautti suurimman osan tehtaista. Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana poliisit surmasivat yli 300 työläistä.
Vicky Kaushal
Vicky Kaushal (s. 16. toukokuuta 1988 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Hän on voittanut National Film Awards -palkinnon ja kaksi Filmfare Awards -palkintoa.
Łódź
Historia
Saksalaiset valtasivat Łódźin vuonna 1915. Ensimmäisessä maailmansodassa väestöä menehtyi muun muassa tauteihin, ja suuri osa saksalaisväestöstä muutti Saksaan. Vuonna 1922 Łódźista tuli Łódźin voivodikunnan pääkaupunki. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset joukot valloittivat kaupungin, ja se liitettiin natsi-Saksaan saksalaistetulla nimellä Litzmannstadt. Kaupunkiin perustettiin suuri juutalaisghetto, Łódźin ghetto (Litzmannstadtin ghetto), jonne kuljetettiin yli 200 000 juutalaista. Kaupungin lähistölle perustettiin useita keskitysleirejä. Gheton likvidoinnista syksyllä 1944 selvisi vain noin 900 henkeä.
Vicky Kaushal
Kaushal syntyi sijaisnäyttelijä Sham Kaushalin punjabiperheeseen Bombayssa. Hän opiskeli insinööriksi Rajiv Gandhi Institute of Technologyssa, mutta huomasi haluavansa elokuva-alalle. Hän avusti Anurag Kashyapia tämän ohjatessa elokuvaa Gangs of Wasseypur (2012) ja sai kaksi pientä roolia tämän muissa elokuvissa. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli itsenäisessä draamassa Masaan (2015), mistä hän voitti parhaan miestulokkaan palkinnot International Indian Film Academy Awards- ja Screen Awards -gaaloissa. Seuraavaksi hän näytteli epävakaata poliisia Kashyapin psykologisessa trillerissä Raman Raghav 2.0 (2016).
Łódź
Historia
Toisen maailmansodan päätyttyä Łódźin väestöstä oli kuollut noin 420 000 henkeä, joista 300 000 juutalaisia ja 120 000 puolalaisia. Puna-armeijan lähestyessä kaupungin saksalaisväestö pakeni sieltä. Puna-armeija valtasi kaupungin 8. tammikuuta 1945. Varsovan tuhouduttua sodassa Łódź oli vuoteen 1948 saakka maan tosiasiallinen pääkaupunki ja myös väkiluvultaan suurin kaupunki.
Vicky Kaushal
Kaushal nousi kuuluisuuteen vuonna 2018 rooleilla elokuvissa Raazi ja Sanju, jotka kuuluivat vuoden menestyneimpiin hindielokuviin. Jälkimmäisestä hän voitti parhaan miessivuosan Filmfare Awards -palkinnon. Hänen muihin töihinsä sinä vuonna kuuluivat Netflix-elokuvat Love Per Square Foot ja Lust Stories. Seuraavana vuonna hän näytteli pääroolia upseerina menestyneessä sotaelokuvassa Uri: The Surgical Strike ja voitti parhaan miespääosan National Film Awards -palkinnon.
Łódź
Kulttuuri
Nykytaiteen museon Muzeum Sztukin lisäksi Łódźissa on Piotrkowska-kadulla maineikas Łódźin elokuvakoulu. Elokuvakoulussa ovat opiskelleet muun muassa ohjaajat Andrzej Wajda, Roman Polański, Krzysztof Kieślowski ja Zbigniew Rybczyński.
Vicky Kaushal
Yksityiselämä
Kaushal meni naimisiin näyttelijä Katrina Kaifin kanssa Sawai Madhopurissa 9. joulukuuta 2021.
Palkinnot ja ehdokkuudet
pienoiskuva|Kaushal ottamassa vastaan parhaan miespääosan [[National Film Awards -palkinnon elokuvasta Uri: The Surgical Strike vuonna 2019.]]
Łódź
Ystävyyskaupungit
Łódźin 20 ystävyyskaupunkia vastaavaa yhteistyöaluetta ovat:
Pyhän evankelista Johanneksen kirkko
Pyhän evankelista Johanneksen kirkko voi tarkoittaa ainakin seuraavia: