cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ford Taunus
Taunus P6
Taunuksen yleisimmästä sedan-mallista on kaksi mallimerkintää, Taunus 12M ja Taunus 15M. Numerot ilmaisevat moottorin kokoa 1183 cm³ (33 kW, 12M) ja 1498 cm³ (40 kW tai 48 kW, 15 M). Lisäksi 12M:n sai 1305 cm³ (37 tai 39 kW) ja 15M:n 1699 cm³ V4-moottorilla (51,5 tai 55 kW). Kummallakin mallilla 12M ja 15 M oli siis kaksi moottorivaihtoehtoa. Kaikissa P6-Taunuksissa on vesijäähdytteinen V4-moottori.
300px|left|thumb|Ford Taunus 12M (P6) P6-mallien 15M ja 12M keulat ovat hieman erinäköisiä, kuten kuvista näkyy. 15M on hieman pitempi kuin 12M (438,9 cm vs 431,8 cm). Mallien tekniikka on kuitenkin moottoreita lukuun ottamatta samanlaista.
Tekniikan Maailman 10/1967 koeajossa Ford Taunus 12M kiihtyi 0–100 km/t 23,6 sekunnissa. Lehden mittaama huippunopeus oli 127,8 km/t, joka on lähes sama kuin valmistajan ilmoittama 130 km/t. Koeajon aikana mitattu kulutus oli keskimäärin 8,0 litraa superbensiiniä /100 km. Koeajon 12M:ssä oli 1305 cm³ moottori, teho 37 kW /5000 r/min DIN ja vääntömomentti 93 Nm /2500 r/min DIN. Auto painoi 890 kiloa.
Kaikkiaan P6-Taunusta valmistettiin syyskuusta 1966 elokuuhun 1970 yhteensä 670.000 yksilöä, joista noin 385.000 12M- ja 285.000 15M-mallia.
Taunus TC
thumb|260px|Vuoden 1971 Ford 17M 1700 S Vuonna 1970 esiteltiin uusi Taunus TC, joka oli saatavana kaksi- tai neljäovisena sedanina, farmarina (Turnier) ja Coupéna. Se oli hyvin samankaltainen brittiläisen Ford Cortina Mk.III:n kanssa. Vuoden 1976 Taunus ja Cortina olivatkin jo täysin samanlaiset muuten, mutta Taunukset tehtiin vasemmanpuoleisella ohjauksella ja Cortinat oikeanpuoleisella Englannin markkinoille.
Taunus TC2 (1976–1979)
Ford Taunus TC2 4-ovinen (1976–1979)
Ford Taunus TC2 2-ovinen (1976–1979)
Ford Cortina Mk4 4-ovinen (1976–1979): vuoden 1976 jälkeen Ford Taunus ja Cortina olivat käytännössä identtisiä.
Vuoden 1975 marraskuun, 1976 mallivuoden paljastamisen jälkeen, alkoi ”GBTS” Taunus mallisarjan, tunnetaan myös nimellä ”Ford Taunus TC2”, valmistus.
Cortinaan vertailu
Britannian Ford jatkoi Cortina Mk3:n valmistamista (Dagenhamin versio aiemmasta Taunus TC:sta) vielä puoli vuotta Taunus TC2:n julkistamisen jälkeen, mutta syyskuussa 1976 Britanniassa esiteltiin Cortina Mk4, minkä jälkeen Taunus TC2 ja Cortina Mk4 olivat lähes identtisiä, pois lukien alueelliset erot määräyksissä sekä varustelutasoissa.
Vuonna 1976 Taunuksen ulkonäköä korjattiin. Kori oli uudistunut ja varsin näyttävän näköisesti. Ikkunat olivat nyt suuremmat. Tämän Taunuksen korimallit olivat sedan ja farmari. Sen myynti sujui hyvin. Moottorivalikoimaan kuului 1,3-, 1,6-, 2,0- ja 2,3-litraisia moottoreita, Suomeen tuotiin muutama kappale myös 1.3- mallia.
Kesällä 1979 Ford päivitti Taunus-malleja joillakin pienillä muutoksilla ja teki niistä mukavampia ja taloudellisempia. Istuimessa luovuttiin jousituksesta ja alettiin käyttää vaahtomuovia. Autojen ruosteenestoa parannettiin. Vuonna 1980 Taunukseenkin otettiin käyttöön Fordin hitaasti reagoiva muuttuvakurkkuinen kaasutin.
Taunusta valmistettiin Euroopassa vuoteen 1982 asti, jolloin sen korvasi takavetoinen Ford Sierra, mutta Argentiinassa tuotanto jatkui vielä vuoteen 1984 asti ja Turkissa vuoteen 1994.
Kurume
Kurume on kaupunki Fukuokan prefektuurissa Japanissa. Kaupungin väkiluku vuonna 2014 oli 305 214 ja väestötiheys 1 328 asukasta neliökilometrillä. Kaupungin pinta-ala on 229,84 km². Kurume on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Tunnettu rengasvalmistaja Bridgestone on lähtöisin Kurumesta. Bridgestone aloitti Fukuokassa perinteisten jikatabi-kenkien valmistajana ja huomasi aikoinaan, että suojaamalla kenkien pohjat kumilla estettiin riisipelloissa elävien loismatojen pääsy ihmisiin. Muita tunnettuja asioita ovat esimerkiksi Checkers-popyhtye, näyttelijä-laulaja Seiko Matsuda, anime-taiteilija Leiji Matsumoto, televisiokasvo Rena Tanaka ja Morning Musume -yhtyeen laulaja Reina Tanaka.
Kuuluisia kurumelaisia tuotteita ovat tonkotsu-keitto, ramen-nuudelit ja intiansiniset kudotut vaatteet. Kaupungissa sijaitsee Kurumen yliopisto.
Henrietta Englantilainen
Henrietta Anne (16. kesäkuuta 1644 – 30. kesäkuuta 1670) oli englantilainen prinsessa josta tuli Orléansin herttuatar, ja merkittävä henkilö lankonsa Ludvig XIV:n hovissa.
Henrietta Anne oli Englannin Kaarle I:n ja Henrietta Marian nuorin tytär. Hänen isänsä teloitettiin vuonna 1649, ja Henrietta kasvoi äitinsä seurassa maanpaossa Pariisissa. Hänen veljensä Kaarle II sai Englannin kruunun vuonna 1660, ja maaliskuussa 1661 Henrietta Anne meni naimisiin Orléansin herttua Filip I:n, kuninkaan homoseksuaalisen veljen kanssa.
Henrietta Anne neuvotteli vuonna 1670 Ranskan kuninkaan edustajana Doverin sopimuksen veljensä Kaarle II:n kanssa. Sopimus liittyi Ranskan ja Enlgannin yhteistyöhön Hollantia vastaan Kolmannen Englannin-Hollannin sodan edellä. Henrietta Anne kuoli pian palattuaan Ranskaan. Jacques Bénigne Bossuet kirjoitti kuuluisan puheen hänen hautajaisiinsa.
Pro Vantaa
Pro Vantaa ry. on suomalainen, Vantaalla kotipaikkaansa pitävä, rekisteröity yhdistys, joka kertoo säännöissään tavoitteekseen demokratian, suvaitsevaisuuden ja yhteishengen edistämisen ja kehittämisen. Yhdistys ei ole sitoutunut poliittisiin puolueisiin ja kertoo arvostavansa vantaalaisten yhteisöllisyyttä, kulttuuriperintöä, luontoa ja ympäristöä. Taloudenpidon kestävät ratkaisut, yrittäjyys ja työllistyminen ovat myös agendalla ja yhdistys pyrkii edistämään vapaata keskustelua ja tarjoamaan mahdollisuuden päätöksentekoon vaikuttamiseen.
Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Pro Vantaa sai 1 015 ääntä (1,4 %) ja yhden edustajan, silloisen puheenjohtajansa Ensio Laaksosen, Vantaan kaupunginvaltuustoon.
Kymenlaakson museo
Kymenlaakson museon näyttelytilat ovat vuodesta 2008 lähtien sijainneet Kotkan Kantasatamassa Merikeskus Vellamossa. Siellä toimii myös Suomen merimuseo.
Vuonna 2015 Kymenlaakson museoon tutustui 101 395 kävijää, joista 74 361 vierailijalle kirjattiin ilmaiskäynti.
Poltergeist (eksoplaneetta)
Poltergeist on eksoplaneetta, joka on tähtitieteellisellä nimellään PSR 1257+12 c. Planeetan ensimmäinen nimi löydettäessä oli PSR B1257+12 B.
Se on ensimmäinen eksoplaneetta, joka löydettiin aurinkokunnan ulkopuolelta. Se on yksi kolmesta kappaleesta, jotka kiertävät sen emotähteä. Se sijaitsee noin 2 300 valovuoden päässä Auringosta Neitsyen tähdistössä. Koska planeetta PSR B1257+12 d sijaitsee lähellä planeetta c:tä ja se on massaltaan lähellä c:n massaa, ne aiheuttavat toisilleen havaittavia häiriöitä kiertoradoillensa.
Nimi
Planeetan ja sen tähden nimen valintaa varten järjestettiin julkinen äänestys. Joulukuussa 2015 IAU julkaisi nimet "Poltergeist" planeetalle ja "Lich" pulsarille, jota se kiertää.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1939
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1939 yhdeksännen kerran. Kilpailut käytiin Puolan Zakopanessa 12.–15. helmikuuta. Kilpailulajeina olivat miesten ja naisten syöksylasku, pujottelu ja alppiyhdistetty.
Syöksylasku
<br style="clear:both" />
Pujottelu
<br style="clear:both" />
Alppiyhdistetty
<br style="clear:both" />
Suðuroy
Suðuroy on Färsaarten eteläisin saari. Se on pinta-alaltaan Färsaarten saarista neljänneksi suurin. Saaren pinta-ala on 165 neliökilometriä ja asukasluku noin 4 702 (2013). Sen suurin kaupunki on Tvøroyri.
Aiheesta muualla
thumb|left|Suðuroyn kartta
On the Backs of Angels
On the Backs of Angels on Dream Theaterin 19. single. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Roadrunner Records.
Kaikki kaikkia vastaan
Kaikki kaikkia vastaan on Terveiden Käsien studioalbumi. Albumin julkaisi Svart Records 3. maaliskuuta 2023.
Irtolastialus
thumb|right|200px|Irtolastialus Sabrina I thumb|right|170px|Irtolastialuksen lastitiloja Irtolastialus, bulkkialus tai bulkkeri on rahtilaiva, joka kuljettaa pakkaamatonta irtolastia, kuten viljaa, kivihiiltä, malmia tai sementtiä. Alusten täytyy olla tarkasti suunniteltuja ja ylläpidettyjä, sillä niiden on kestettävä muun muassa syövyttäviä aineita ja ne saattavat joutua alttiiksi lastin siirtymiselle. Lastin siirtyminen taas voi johtaa koko aluksen kaatumiseen. Aluksen suuret kansiluukut ovat tärkeitä lastin tehokkaalle käsittelylle, mutta lisäävät tulvimisen riskiä.
Norjalaisen Bergesen d.y. ASAn omistama M/S Berge Stahl on maailman suurin irtolastialus.
Historia
Maailman ensimmäinen irtolastialus valmistui vuonna 1852. Tätä ennen ei ollut irtolastin kuljettamiseen erikoistuneita laivoja, vaan lasti pakattiin säkkeihin ja säkit pakkauslavoille, jotka sitten nostettiin nosturilla laivaan.
Francisco de Orellana
thumb|Francisco de Orellanan patsas
Francisco de Orellana (1511 Trujillo, Espanja – marraskuu 1546 Amazon, Brasilia) oli espanjalainen konkistadori ja tutkimusmatkailija, ja ensimmäinen Amazon-joen purjehtinut eurooppalainen.
Varhaisvuodet
Extremadurassa syntynyt Orellana purjehti Espanjasta etsimään onneaan Länsi-Intian saarille Amerikkaan vuonna 1527. Vuosina 1533–1535 hän taisteli Francisco Pizarron joukoissa inkoja vastaan Limassa, Trujillossa ja Cuscossa. Hän menetti näissä taisteluissa toisen silmänsä. Vuonna 1538 Orellana oli mukana valloittamassa La Culatan maakuntaa inkoilta ja perustamassa Guayaquilin kaupunkia nykyisen Ecuadorin rannikolle. Vielä samana vuonna Orellana auttoi Pizarroa lyömään Diego de Almagron joukot espanjalaisten välisessä sisällissodassa.
Tutkimusretki Amazonille
Asuttuaan Puerto Viejossa nykyisessä Ecuadorissa muutaman vuoden ajan Guayaquilin kuvernöörinä Orellana perusti vuonna 1541 retkikunnan, johon kuului 20 miestä ja joukko intiaaneja. Retkikunta lähti matkaan Quitosta, ylitti pohjoiset Andit ja liittyi Gonzalo Pizarron johtamaan suurempaan retkikuntaan. Pizarro oli lähtenyt etsimään arvokkaita kanelipuita kasvavaa aluetta ja myyttistä Eldoradon kuningaskuntaa, jossa piti olla paljon kultaa.
thumb|600px|center|Orellanan tutkimusretken reitti Amazonilla 1541–1542.
Orellanan retkikunta saavutti Amazonin vuorovesivyöhykkeen heinäkuussa 1542 ja joen suun vihdoin elokuussa 1542. He jatkoivat Etelä-Amerikan pohjoisrannikkoa pitkin ja rantautuivat syyskuussa 1542 Nueva Cádiziin Cubagualle Venezuelan rannikolla. Orellanan retkikunta oli ensimmäinen, joka oli tiettävästi purjehtinut Amazonin koko pituuden, yli 3 000 kilometriä. Samalla hänestä tuli ensimmäinen Etelä-Amerikan poikki matkannut eurooppalainen.
Sillä välin, kun Orellanan retkikunta oli matkannut Amazonia pitkin itään, Gonzalo Pizarro oli palannut takaisin Quitoon retkikuntansa rippeiden kanssa ja alkanut syyttää Orellanaa petoksesta tämän lähdettyä omille teilleen.
Toinen tutkimusmatka
Palattuaan Espanjaan Orellana pyysi kuningas Kaarle I:ltä lupaa uuteen tutkimusmatkaan. Kuningas nimitti Orellanan Amazonin seudun kuvernööriksi ja lähetti hänet uudelleen tutkimaan aluetta. Orellana lähti toukokuussa 1545 Espanjasta kohti Etelä-Amerikkaa, mutta saapuessaan perille joulukuussa suurin osa hänen 350 miehen miehistöstään oli kuollut matkalla. Orellana ehti tutkia Amazonin suistoa, mutta ennen kuin hän oli löytänyt joen pääuoman, hän kuoli joulukuussa 1546 ilmeisesti johonkin trooppiseen sairauteen.
Valehteliko Orellana vai oliko Amazonasissa korkeakulttuuria?
Myöhemmät retkikunnat löysivät sademetsästä vain muutamia hajallaan sijaitsevia intiaanikyliä, joten intiaanikulttuureista kertonut Orellana leimattiin valehtelijaksi.
Yhdysvaltalaisten arkeologien Rio Negron varrella tekemät kaivaukset osoittavat, että alueella ei ole aina asunut vain pieniä vaeltavien intiaanien ryhmiä, vaan siellä on ollut tuottoisaa maanviljelystä ja suuria, kiinteitä yhdyskuntia. Aiemmin on katsottu, että Amazonin sademetsän maaperä ei pysty tuottamaan niin suuria satoja, että suuret ihmisjoukot voisivat muodostaa paikallaan asuvia yhteisöjä. Yhdysvaltalaisten arkeologien ryhmän mukaan alueilta, joissa maanviljelyä oli oletettavasti harjoitettu, maan joukossa oli erittäin hedelmällistä savea, jota nykyiset brasilialaiset kutsuvat nimellä terra preta (”musta maa”). Amazonasin muinaiset asukkaat olivat ilmeisesti sekoittaneet maaperään orgaanista jätettä ja ravinneet sen niin, että siitä oli tullut pysyvästi hedelmällistä. Tämä oli mahdollistanut kestävän maanviljelyn, jonka vuoksi paikallaan asuvat yhteisöt pystyivät syntymään.
Orellanan mukaan Amazonasin kansat raivasivat peltoa kulottamalla. Saksalaiset maaperätutkijat Bruno Glaser ja Christoph Steiner ovat löytäneet terra pretasta paljon puuhiiltä. Glaserin ja Steinerin mukaan puuhiili sitoo maaperään ravinteita ja pitää maan hedelmällisenä. Rauhaan jätettynä terra preta lisääntyy itsestään, minkä tutkijat olettavat johtuvan bakteerien ja sienien yhteisvaikutuksesta. Amazonasin kulttuurin perustan kehitys oli vienyt vuosisatoja, mutta se tuhoutui muutamassa vuosikymmenessä. Espanjalaiset toivat mukanaan isorokon, tuhkarokon, influenssan ja muita Amazonasissa tuntemattomia tauteja, joille alueen asukkailla ei ollut vastustuskykyä, joten moni heistä kuoli.
Seela Sella
Seela Maini Marjatta Sella (o.s. Virtanen, s. 30. joulukuuta 1936 Tampere) on suomalainen näyttelijä.
Ura
pienois|pysty|vasen|alt=Seela Sella vuonna 1959|Seela Sella vuonna 1959 Sella valmistui Suomen teatterikoulusta vuonna 1959. Hän on esiintynyt yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana muun muassa Turun ja Hämeenlinnan kaupungin­teattereissa, Intimiteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Komediateatterissa ja Teatteri Jurkassa. Hän on pitänyt myös monologeja sekä laulu- ja lausuntailtoja aluksi yhdessä miehensä kanssa. Sella on nähty myös lukuisissa suomalaisissa elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa. Lisäksi hän on lukenut useita ääni­kirjoja, kuten Aili Somersalon Mestaritontun seikkailut.
Sellan revyytä Seela Sella seisaallaan esitettiin Tampereen Työ­väen Teatterissa, Espoon Kaupunginteatterissa ja Turun Linnateatterissa. Vuonna 1978 valmistuneessa Pirkko Saision käsikirjoittamassa televisio­näytelmässä Elämän­meno Sella näyttelee pää­henkilön Eilan ystävätärtä Lempiä. Hella Wuoli­joen alku­peräis­tekstiin perustuvassa televisio­näytelmässä Entäs nyt, Niskavuori? (1987) hänellä on Martta Wareliuksen osa.
Sella oli Aino Sibeliuksen roolissa Timo Koivusalon ohjaamassa elo­kuvassa Sibelius 2003. Vuonna 2006 hän näytteli Koivusalon elo­kuvassa Kalteva torni. Seela Sella on näytellyt Sylvi Kekkosta Paavo Haavikon televisiolle kirjoittamassa mono­logi­näytelmässä Sylvin kamari. Sella on ääni­näytellyt monissa Disneyn animaatioissa. Vuosina 2012–2014 hän näytteli tehtaan omistaja Irene Lehtosta Pirkko Saision draama­sarjassa Tehdas. Sella näytteli 2014 myös sarjassa Ihan sama, jossa hänen roolinaan oli Helle Häviö. Hänet nähtiin vuonna 2017 Olgan roolissa televisio­elokuvassa Linnan juhlat.
Vuonna 1993 Sellalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Sellalle on myönnetty Alfred Kordelinin säätiön tunnustus­palkinto vuonna 2000 ja näyttämö­taiteen valtion­palkinto vuonna 2009. Vuonna 2007 Sella sai Jussi-patsaan sivu­osastaan elo­kuvassa Kalteva torni.
Vuonna 2022 Sella teki 60-vuotisen uransa ensimmäisen tanssiroolin, kun hän esiintyi koreografi Sanna Kekäläisen nykytanssiteoksessa.
Yksityiselämä
Seela Sella kääntyi juutalaisuuteen solmiessaan avioliiton suomen­juutalaisen Elis Sellan kanssa. Selloilla on kaksi lasta, poika Ariel ja tytär Ilana.
Seela Sella liittyi vuonna 1970 Suomen sosiali­demokraattiseen puolueeseen, johon myös hänen äitinsä Hilpi Koskinen ja miehensä Elis kuuluivat. Tuosta lähtien Sella on ollut julki­sosiaali­demokraatti.
Eskobar
Eskobar on Ruotsin Åkersbergasta kotoisin oleva indie rock -yhye. Yhtye perustettiin vuonna 1996 ja sen jäseniin kuuluvat Daniel Bellqvist (laulu), Frederik Zäll (kitara) ja Jocke Brunnberg (rummut).
Vuodesta 2006 Eskobar on tuottanut albuminsa itse perustamallaan levy-yhtiöllä Gibulchi Records.
Alain Boghossian
Alain Boghossian (s. 27. lokakuuta 1970) on armenialaistaustainen ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1998 MM-kisoissa.
Ura pelaajana
Boghossian aloitti aikuisten tasolla vuonna 1988 Olympique Marseillen reservijoukkueessa. Kauden 1992-93 hän pelasi FC Istresissä ja seuraavan kauden Olympique Marseillen ykkösjoukkueessa, joka oli hänen ensimmäinen kautensa pääsarjatasolla. Sieltä Boghossian siirtyi vuonna 1994 Italian Serie A:han SSC Napolin joukkueeseen. Kauden 1997-98 Boghossian pelasi UC Sampdoriassa, jonka jälkeen siirtyi Parma AC:hen, jossa tuli hänen seurajoukkueuransa parhaat saavutukset. Hän voitti vuonna 1999 Parma AC:ssä kolme cup-mestaruutta merkittävimpänä UEFA Cupin voitto. Boghossian lopetti uransa kauteen 2002–2003, jolloin hän pelasi Espanjan Primera Divisiónin Espanyolissa.
Ranskan jalkapallomaajoukkueessa Alain Boghossian esiintyi 26 kertaa tehden kaksi maalia. Suurin saavutus oli maailmanmestaruuden voitto vuoden 1998 MM-kisoissa; hän pelasi turnauksessa viidessä Ranskan seitsemästä ottelusta ja pääsi loppuottelussa vaihtopelaajana kentälle 57. minuutilla Ranskan johtaessa 2–0. Vuoden 2000 EM-kisat jäivät häneltä väliin loukkaantumisen vuoksi. Boghossian oli vielä mukana Ranskan joukkueessa vuoden 2002 MM-kisoissa mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.
Ura valmentajana
Elokuussa 2008 Ranskan maajoukkuevalmentaja Raymond Domenech nimesi Boghossianin täydentämään maajoukkueen valmennusjohtoa. Hän toimi osana Domenechin valmennustiimiä Ranskan epäonnistuessa MM-kisoissa 2010. Boghossian jatkoi kisojen jälkeen uuden päävalmentajan Laurent Blancin apuvalmentajana. Ranskan jalkapalloliitto ei uusinut Blancin valmennustiimin sopimusta EM-kisojen 2012 jälkeen ja näin myös Boghossian joutui jättämään tehtävänsä.
Näytönsäästäjä
Näytönsäästäjä eli ruudunsäästäjä on tietokoneohjelma, joka käynnistyy itsestään, kun tietokonetta ei käytetä määriteltyyn aikaan. Näytönsäästäjä laittaa näytölle jotain liikkuvaa grafiikkaa tai jättää näytön mustaksi tai muuksi määritellyksi väriksi. Näytönsäästäjän tarkoitus on estää näytöllä pitkään seisovan liikkumattoman näkymän palaminen kiinni näyttöön.
Varsinkin vanhoissa kuvaputkinäytöissä kuva paloi kiinni näyttöön, mikäli se pysyi liikkumattomana pitkiä aikoja. Uudemmissa kuvaputkinäytöissä ongelma ei ole enää yhtä suuri kuin aikaisemmin, ja nestekidenäytöissä ongelmaa ei pitäisi esiintyä lainkaan, mutta OLED- ja Plasmapaneelinäytöissä ongelma esiintyy. Näytönsäästäjiä käytetään myös turvallisuus- ja viihdetarkoituksissa. Turvallisuustarkoitus toteutuu siten, että näytönsäästäjään voidaan laittaa salasana, jota ilman konetta ei voi käyttää. Tällöin, jos tietokone jää yksin pidemmäksi aikaa, ei kukaan paikalle saapuva voi käyttää sitä ilman salasanaa.
Näytönsäästäjät alkoivat saada enemmän huomiota Windows-käyttöjärjestelmän suosion myötä 1990-luvun alussa. Windowsissa oli mukana muutamia näytönsäästäjiä, jotka piirsivät näytöllä kiitäviä tähtiä ja muita yksinkertaisia liikkuvia kuvioita. Pian alkoi ilmaantua kunnianhimoisempia näytönsäästäjiä ja lopulta niitä julkaistiin jopa kaupallisesti. Huomiota herätti Sierra On-Linen tekemä Johnny Castaway -näytönsäästäjä, jossa autiolla saarella oleva mies kulutti aikaansa mitä erilaisimmissa puuhissa. CD-ROMin yleistyessä valmistettiin joitakin kaupallisia näytönsäästäjiä, jotka vaativat CD:n sisällä oloa toimiakseen. Viimeistään tässä vaiheessa näytönsäästäjät oli leimattu yleisesti turhanpäiväiseksi roskaksi. Näytönsäästäjiä tulee edelleen tunnetuimpien käyttöjärjestelmien mukana, vaikka niiden merkitys on vähentynyt.
Lucy ja minä
Lucy ja minä on yhdysvaltalainen noin 30-minuuttinen tilannekomedia, jota esitettiin vuosina 1951–1957. Sen pääosissa ovat komedienne Lucille Ball ja hänen aviomiehensä näyttelijä Desi Arnaz. Sarjaa tehtiin kuusi tuotantokautta ja 180 jaksoa. Lucy ja minä oli aikakautensa suosituin yhdysvaltalainen komedia.
Sarja lopetettiin vuonna 1957, mutta Ball, Arnaz, Vance ja Frawley jatkoivat The Lucy-Desi Comedy Hour -jatko-osaan. Sarja kesti kolme tuotantokautta ja päättyi suurimmaksi osaksi Ballin ja Arnazin avioeron takia. Ball ja Vance esiintyivät vuodesta 1962 lähtien The Lucy Show’ssa, joka päättyi vuonna 1968.
Santa Fe Depot (San Diego)
Asema on ollut National Register of Historic Places -kohde 4. helmikuuta 1972 alkaen.
Players Tour Championship 2014–2015
Players Tour Championship 2014–2015 oli snookerin turnaussarja, johon kuului European Tour 2014–2015 ja Asian Tour 2014–2015 -turnaussarjat. Kaikki osakilpailut olivat pieniä ranking-turnauksia, paitsi turnaussarjan päättänyt Players Championship Grand Final 2015, joka oli ranking-turnaus.
European Tour 2014–2015 ranking-lista
Tilanne 6/6 osakilpailun jälkeen. Huom!: Vain 26 parhaan sijoitukset sisällytetty 395:sta.
24 parasta pelaajaa pääsi 2015 Players Tour Championship Grand Finaliin.
Asian Tour 2014–2015 ranking-lista
Lopullinen Asian Tour 2014–2015 rankinglista. Huom!: Vain 20 parhaan sijoitukset sisällytetty 219:sta.
Kahdeksan parasta pelaajaa pääsi 2015 Players Tour Championship Grand Finaliin.
Valkealampi (Keuruu, Valkeajärvi)
Valkealampi on Keski-Suomessa Keuruulla Valkeajärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 18,7 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 146,1 metriä mpy.
Erwan Käser
Erwan Käser (s. 8. kesäkuuta 1992) on sveitsiläinen maastohiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Bex-seuraa.
Käser debytoi maastohiihdon maailmancupissa helmikuussa 2013 ollen Davosin sprintissä 63. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Käser saavutti sijoittumalla joulukuussa 2014 niin ikään Davosissa vapaan sprintin sijalle 27. Sija 27 on myös Käserin uran paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa. Toistaiseksi Käserin kaikki osallistumiset maailmancupiin ovat tapahtuneet Davosissa.
Executive Committeen vuoristo
pienoiskuva|[[Mount Sidleyn kaldera lounaan suunnasta.]] Executive Committeen vuoristo on viiden sammuneen tulivuoren muodostama, noin 80 kilometrin mittainen vuorijono Etelämantereen Tyynenmeren-puoleisessa osassa, Marie Byrdin maalla. Vuorijonon koordinaatit ovat -76.83333°N, -126°W. Vuorijonon löysi yhdysvaltalaisen Antarctic Servicen (USAS) retkikunta lentokoneesta käsin 15. joulukuuta 1940. Alue on erittäin syrjäinen ja kartoitettiin vasta vuosina 1958–1960.
Executive Committee -vuoristoon kuuluvat huiput ovat:
Kristin Bauer
Kristin Bauer van Straten (s. Kristin Neubauer 26. marraskuuta 1966 Racine, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Kristin Bauer opiskeli yliopistossa kuvataidetta, mutta alkoi sitten luoda uraa näyttelijänä Los Angelesissa. Hän sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 1994 sarjasta L.A. Law. Vuosina 1995–1996 Bauer esiintyi sarjassa The Crew. Hänellä on sittemmin ollut rooleja mm. sarjoissa Täyttä turvaa, Elämän pyörteissä ja Miehiä ja vaimoja.
Bauer esitti stripparia elokuvassa Dancing at the Blue Iguana. Hän on näytellyt vampyyri Pamia televisiosarjassa True Blood vuodesta 2008. Sarjan toisella tuotantokaudella hänen roolistaan tehtiin vakituinen. Bauer työskentelee myös kuvataiteilijana.
Yksityiselämä
Bauer kasvoi maaseudulla Wisconsinissa. Hän meni naimisiin muusikko Abri van Stratenin kanssa vuonna 2009. Abri van Straten soittaa yhtyeessä The Lemmings. Pari tapasi, kun Bauer otti yhteyttä van Strateniin kuultuaan tämän yhtyeen kappaleen.
Bauer sanoo pitävänsä luonnosta, eläimistä, kirjoista ja taiteesta. Hän kampanjoi eläinten oikeuksien puolesta. Hän on kasvissyöjä.
Fretti
pienoiskuva|Naiset pyydystävät kania hillerin avulla. Keskiaikainen piirros noin vuosilta 1316–1321. Fretti (Mustela putorius furo) on hilleristä kesytetty näätäeläin. Se on sukua muun muassa kärpälle, näädälle ja minkille. Aikaisimmat havainnot hilleristä lemmikkinä tulevat tuhansien vuosien takaa Egyptistä, jossa muun muassa faaraot pitivät frettejä lemmikkinään. Alun perin frettejä kesytettiin Etelä- ja Keski-Euroopassa kanien metsästykseen, mutta nykyään se on myös suosittu lemmikkieläin. Jalostuksen myötä sen riistavietti on lähes kadonnut.
Koko ja ulkonäkö
Urokset ovat yleensä naaraita hieman suurempia, ja uroksen pää ja vartalo ovat selvästi leveämpiä. Ilman häntää naaraan pituus on noin 33–35 cm ja uroksen yleensä 38–40 cm. Häntä on noin 7–10 cm pitkä.
Tyypillinen naarasfretti painaa noin 0,5–1,2 kg. Kastroidut urokset ovat normaalisti 0,9–1,6 kg, mutta leikkaamattomat urokset voivat painaa jopa 1,8–2,7 kg tai enemmän.
Elinkaari
Fretit elävät keskimäärin 7–10-vuotiaiksi, ja joidenkin frettien tiedetään eläneen jopa 13-vuotiaiksi. Fretti kehittyy täysikasvuiseksi noin vuodessa, ja sukukypsiä ne ovat puolivuotiaina. Keski-ikäisiksi frettejä voidaan alkaa kutsua 4–5 vuoden iässä. Vanhoina, eli 6–10 vuoden iässä, ne alkavat laihtua, hidastaa vauhtiaan ja altistuvat heikentäville sairauksille.
Haju
Ominaistuoksun lisäksi fretin oleskeluhuoneessa hajua aiheuttaa kissanhiekkalaatikko puhdistusten välillä.
Allergia
Fretti on hyvin vähän allergisoiva eläin. Ihminen, joka on allerginen esimerkiksi kissoille ja koirille, ei välttämättä saa mitään oireita fretistä. Frettiallergia on kuitenkin mahdollinen, vaikka muita eläinallergioita ei olisikaan. Se, allergisoiko fretti, riippuu ihmisestä ja frettiyksilöstä. Toinen yksilö voi aiheuttaa oireita, kun taas toinen ei ollenkaan. Koiraat allergisoivat yleensä naaraita enemmän. Fretin vaihtaessa kotia sen luottamus ihmisiin kärsii, joten on suositeltavaa tarkastaa oma herkkyys ennen oman fretin hankintaa.
Terveys
Fretit ovat alttiita monille vakaville sairauksille ja syöpätaudeille. Tämä johtuu lähinnä niiden pienuudesta sekä nopeasta aineenvaihdunnasta. Pienen koon vuoksi nestevajaus ja vastaavat elimistön tasapainon häiriöt voivat koitua herkästi fretin kohtaloksi. Jos fretti selviää yli viisivuotiaaksi, sairastumisen todennäköisyys on pieni.
Fretti lisääntyy melko helposti vankeudessa ja lemmikkioloissa ympäri vuoden. Pikkurillin kokoisia, karvattomia poikasia syntyy 6–15, mutta yleensä ainakin yksi poikasista kuolee emon maidon riittämättömyyden takia. Joskus emo saattaa myös itse surmata poikasia. 5–8 poikasen poikueissa poikaskuolleisuus on vähäisempää kuin yli 10 poikasen pesueissa. Fretinpoikanen luovutetaan 8–10 viikon iässä. Poikasen sosiaalistumisen kannalta useimmat fretinpoikaset luovutetaan vasta yhdeksän viikon iässä.
Fretti lemmikkinä
Frettejä on Suomessa arviolta 1 000–1 500 yksilöä. Yhdysvalloissa fretin pitäminen on sallittu kaikissa osavaltiossa paitsi Kaliforniassa sekä Havaijilla.
Loppuvuodesta 2009 Helsingin kaupunki alkoi maksaa frettien omistajille palkkioita siitä, että nämä tuovat lemmikkinsä pyydystämään niin sanottuja citykaneja. Kokeiluja kesyhillereillä oli tehty jo edellisenä talvena. Myös muut villiintyneistä kaneista kärsivät suomalaiskaupungit harkitsevat citykanien pyydystämistä frettien avulla.
Käyttäytyminen
Luonteeltaan fretti on hyvin utelias, vilkas ja seurallinen. Se nukkuu vuorokaudessa 16–18 tuntia, ja on vilkkaimmillaan aamulla ja illalla. Hereillä ollessaan fretti tutkii ympäristöään, ja toisin kuin yksinäisyyteen vetäytyvät hillerit, fretit vaativat ihmisten tai toisten frettien seuraa. Fretit saadaan opetettua hyvin sisäsiisteiksi, jolloin ne voivat käyttää kissoille tarkoitettua hiekkalaatikkoa.
Koulutus
Fretin lajityypilliseen käyttäytymiseen on paneuduttava huolellisesti, mikäli siitä halutaan saada kesy. Fretin voi hankkia myös lapsille, mutta vanhempienkin pitää olla valmiita hoitamaan ja kouluttamaan sitä. Kouluttaminen on vaikeampaa kuin kissan tai koiran kouluttaminen ja vie enemmän aikaa. Kaikkialla maailmassa lemmikkifretin jalostukseen käytetään kesyjä frettejä, villihillereitä, tarhahillereitä sekä näiden yhdistelmiä. Suomessakin myytävistä freteistä löytyy paljon tarhahilleritaustaisia sekä villihilleritaustaisia yksilöitä. Taustastaan riippumatta nuori fretti tulee kokeilemaan rajojaan puremalla kasvattajiaan, uusia omistajiaan ja vielä vanhempanakin (monesti) vieraita. Tästä ominaisuudesta päästään yleensä eroon tai se saadaan rajoitettua ”nipistyksen” vertaiseksi asiantuntevalla koulutuksella. Koulutus puremattomaksi kestää yksilöstä riippuen muutamasta viikosta vuosiin. Hybrideistä (villihillerin ja fretin yhdistelmät) ja hybriditaustaisista yksilöistä ei puruherkkyyttä välttämättä saada pois, ja nämä yksilöt vaativat erityisjärjestelyjä myös tilan ja virikkeiden suhteen.
Ruokinta
Fretit ovat luonnostaan lihansyöjiä, mikä tarkoittaa lihansyöntiin erikoistunutta ruoansulatusta ja hampaita, sekä proteiini- ja rasvapitoista ruokavaliota. Raakaruokinta ei ole kuitenkaan välttämätöntä, sillä freteille on saatavana kuivaruokaa. Fretti on kuitenkin sataprosenttinen lihansyöjä, joten raakaruokinnalla edistetään fretin terveyttä niin sisäisesti kuin ulkoisestikin. Kuivaruoalla elävään frettiin verrattuna lihaa syövä fretti on vahvempi ja energisempi ja sen turkki on paremmassa ja tuuheammassa kunnossa. Fretin raakaruokavalioon kuuluu muun muassa broileri, kalkkuna ja muut lintueläimet, kala ja pieneläimet sekä erinäiset lisäravinteet.
Fretit ovat laktoosi-intolerantteja, joten niille ei saa syöttää maitotuotteita. Fretillä tulee olla aina tarjolla raikasta vettä. Koska fretti syö vain sen verran kuin tarvitsee, voi myös ruokaa olla jatkuvasti tarjolla.
Fretille sopimattomia ruoka-aineita:
Fretit Suomessa
Suomessa arvioidaan olevan noin 1 000 – 2 000 lemmikkiyksilöä.
Suomessa on useita kasvattajayhdistyksiä, jotka rekisteröivät frettejä ja pitävät listaa kasvattajista
Alberto Capozzi
Alberto Capozzi (8. heinäkuuta 1884 tai 1886 Genova – 19. maaliskuuta 1945 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Jason Gray-Stanford
Jason Gray-Stanford (s. 19. toukokuuta 1970 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt lähinnä televisiosarjoissa ja hänet tunnetaan parhaiten Randy Disherin roolista televisiosarjassa Monk. Gray-Stanford oli Donatellon äänenä vuosina 1997–1998 televisiosarjassa Ninja Turtles: The Next Mutation.
Alberto Capozzi
Varakkaaseen laivanvarustajaperheeseen syntynyt Capozzi aloitti näyttelijänuransa jo nuorena. Vuonna 1909 hän siirtyi teatterista elokuva-alalle. Capozzi esiintyi torinolaisen Ambrosio Filmin historiallisissa elokuvissa kuten Keisari Nero (1909), Il granatiere Roland (1911) ja Nozze d’oro (1911). Vastanäyttelijänsä Mary Cleo Tarlarinin kanssa hän muodosti italialaisen elokuvan ensimmäisen ”unelmaparin”.
Vuodesta 1912 lähtien Capozzi näytteli Pasquali Filmin, Cinesin ja muiden tuotantoyhtiöiden melodraamoissa, joissa hänen vastanäyttelijänään oli usein Diana Karenne. Vuonna 1917 hän ohjasi Gero Zambuton kanssa elokuvan Il fiacre n. 13. Italialaisen elokuvan kriisivuosina 1920-luvun alussa Capozzi palasi teatteriin. Myöhemmin hän työskenteli pitkään ulkomailla, mutta palasi 1930-luvun lopussa Italiaan, jossa hän näytteli sivurooleja muutamissa elokuvissa.
Kahdenkertainen kirjanpito
Kahdenkertainen kirjanpito on kirjanpitotapa, jossa jokaisen tapahtuman yhteydessä merkitään sekä mistä raha on otettu että minne se on laitettu.
Historia
Kahdenkertaisen kirjanpidon yleistyminen tavalliseksi menetelmäksi on merkitty italialaisen matemaatikon, Leonardo da Vincin työtoverin, fransiskaanimunkki Luca Paciolin (n. 1450–1514) ansioksi. Paciolin pääteos oli "Summa di arithmetica, geometrica, proportione et proportionalita". Kirja julkaistiin vuonna 1494 ja tässä kirjassa on esitetty muun matemaattisen tutkimuksen ohessa kahdenkertaisen kirjanpidon periaatteet. Teos merkitsi kahdenkertaisen kirjanpidon läpimurtoa ja Paciolin kuvaama menetelmä on periaatteessa toiminut pohjana kaikille sen jälkeen julkaistuille kirjanpidon oppaille. Ilmeisestikään hän ei keksinyt kahdenkertaista kirjanpitoa, mutta kuvasi selkeästi venetsialaiskauppiaiden käyttämän menetelmän. Ensimmäinen suomenkielinen kirjanpidon oppikirja julkaistiin 1800-luvun puolivälissä, jolloin ilmestyi August Liliuksen oppikirja Käytännöllinen opastus Yksinkertaisessa kirjanpidossa varsinkin Tehdastelijoille ja Ammattilaisille. Tämä opus käsitteli kuitenkin vain yhdenkertaista italialaista kirjanpitoa. Kahdenkertaisen kirjanpidon periaatteet tulivat suomalaisiin oppikirjoihin vasta 1900-luvun alkupuolella.
Periaate
Kahdenkertaisen kirjanpidon perusidea on seurata kahta taloudellista asiaa:
Esimerkki:
Rahoitustapahtumissa rahan lähteitä ovat pääoman hankinta ja suoritteiden myynti. Rahan käyttöä on kolmenlaista: tuotannontekijöiden hankinta (työ, raaka-aineet, koneet), pääoman palautukset ja voitonjako.
Tili
Eri rahan käytön kohteita ja rahan lähteitä kutsutaan tileiksi. Tiliä voidaan havainnollistaa niin sanotulla tiliristikolla, jossa tilin vasenta puolta kutsutaan nimellä debet ja oikeaa puolta nimellä kredit. Debetiin merkitään aina rahan käyttö ja kreditiin vastaavan taloudellisen tapahtuman rahan lähde, jolloin rahan käytön summa on aina sama kuin rahan lähteenkin, jos kirjanpidossa ei ole tehty virheitä. Tällöin on kuitenkin rahan "käytöksi" luettava myös sen jääminen toistaiseksi yrityksen kassaan, joka taas voi olla myös rahan (välittömänä joskaan ei viimekätisenä) "lähteenä". Yksi kahdenkertaisen kirjanpidon alkuperäisiä ideoita olikin nimenomaan virheiden paljastuminen automaattisesti.
Kirjanpitoon merkittävät liiketapahtumat luokitellaan seuraavasti:
Menon ja tulon syntyminen
Kahdenkertaiseen kirjanpitoon kirjattava meno syntyy samalla hetkellä kun yrityksen tuotannontekijä otetaan vastaan. Esimerkiksi ravintolalle syntyy meno samalla hetkellä kun se vastaanottaa keittiöön vihanneslähetyksen. Vihanneslähetyksen maksaminen viikkoa myöhemmin ei enää synnytä menoa, se on rahoitustapahtuma.
Tulo syntyy yritykselle samalla hetkellä kun sen valmistama tuote tai palvelu luovutetaan asiakkaalle. Kun asiakas maksaa ostamansa tuotteen pari viikkoa myöhemmin, on kyseessä jälleen rahoitustapahtuma.
Turkansaari
Turkansaari on Oulujoen saari Oulun kaupungin keskustasta noin kymmenen kilometriä itään Madekosken kaupunginosassa. Saaressa sijaitsee Turkansaaren ulkomuseo. Turkansaaren ulkomuseo kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Museoalue on maalaiskulttuuria esittelevä ulkomuseoalue, joka koostuu yli 40 museorakennuksesta. Museoalueelle on siirretty ja entistetty useita vanhoja ja arvokkaita rakennuksia. Turkansaaren ulkomuseon toiminta painottuu kesäaikaan, jolloin museoalueen pohjoispäässä kasataan tervahauta, joka sytytetään juhannusaattona.
Ulkomuseoalue sai alkunsa, kun Östen Elfving osti Raatinsaaressa varastona pidetyn Turkansaaren kirkon ja siirrätti sen takaisin entiselle paikalleen vuonna 1922. Myöhemmin Elfving hankki saareen muitakin rakennuksia, muun muassa Hietaniemen pappilan Ylitorniolta vuonna 1931. Elfvingin tytär Brita Helenius perusti yhdessä miehensä Arne Heleniuksen ja eräiden paikallisten maanviljelijöiden kanssa aluetta hoitamaan Turkansaaren säätiön, jolle Helenius lahjoitti saaren rakennuksineen huhtikuussa 1961. Säätiö rakennutti saaren vastakkaiselle rannalle tien ja sieltä ponttonisillan saareen vuonna 1964. 1960-luvulla saareen hankittiin aittoja, sauna, riihi, paja ja kesänavetta. Ylikärpän talo ostettiin alueelle vuonna 1970.
Turkansaaren säätiö luovutti ulkomuseon Oulun kaupungille 1. tammikuuta 1989. Ulkomuseo on nykyisin osa Pohjois-Pohjanmaan museon toimintaa.
Stereogramofoni – Sinkkuelämää vuosien varrelta
Stereogramofoni – Sinkkuelämää vuosien varrelta on Leevi and the Leavingsin vuonna 2001 julkaistu singlekokoelma-albumi. Albumi sisältää kahden levyn verran lauluja, jotka kaikki ovat yhtyeen singlejulkaisuilta vuosilta 1978–1989.
Kaikki kappaleet on säveltänyt, sanoittanut, sovittanut ja laulanut Gösta Sundqvist lukuun ottamatta ”Rakas Annika…” -kappaletta, jonka on laulanut yhtyeen silloinen rumpali Reijo Inna. Kappaleilla soittavat kaikki yhtyeessä vuosien varrella mukana olleet muusikot.
Kappaleet
Levy 1
Levy 2
Otr
Otr (”Saukko”) on skandinaavisessa mytologiassa esiintyvä kääpiö, Hreidmarrin poika sekä Fafnirin ja Reginnin veli.
Otr meni usein koskeen saukon hahmossa. Kerran hän oli pyydystänyt lohen ja istui joen törmällä syöden kalaa silmät ummessa. Silloin Loki iski Otrin kivellä kuoliaaksi, ja sitten Odin, Hoenir ja Loki nylkivät saukon. Samana iltana aasajumalat saapuivat Hreidmarrin taloon ja näyttivät saalistaan. Silloin Hreidmarr poikinen vangitsi heidät ja vaati heitä lunnasrahaksi täyttämään saukonnahan kullalla ja lisäksi peittämään sen kullalla myös päältä.
Loki pyysi jumalatar Ránilta verkon, jolla hän pyydysti hauen muodossa koskessa asuvan kääpiö Andvarin. Sitten Loki vaati Andvarilta maksuksi vapaudesta virran tulta eli kultaa. Andvari antoi kaiken kultansa Lokille, mutta aikoi pitää itsellään Andvaranautin, taikasormuksen. Loki kuitenkin vaati senkin itselleen. Silloin Andvari kirosi kullan ja sanoi, että se johtaisi kahden veljeksen surmaan ja kahdeksan ylimyksen sotaan, eikä kukaan saisi aarteesta onnea.
Jumalat antoivat Hreidmarrille kullan ja täyttivät sillä saukonnahan. He myös peittivät sen kullalla. Hreidmarr kuitenkin huomasi, että yksi viiksikarva näkyi vielä. Silloin Odin peitti karvan Andvaranautilla. Samalla Loki ilmoitti, että kulta koituisi Hreidmarrin ja hänen poikiensa turmaksi. Suuttunut Hreidmarr ei välitä kirouksesta, vaan ajaa jumalat tiehensä. Mutta myöhemmin Andvarin ja Lokin kirous käy toteen.
Soumpou
Soumpou on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Takaba sijaitsee 15 kilometriä Yélimanésta kaakkoon. Kunnassa on 4 900 ja keskuskylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).
Soumpoun kunnan pinta-ala on 430,1 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Yélimanén piirin Tringan, lännessä Guidimen, pohjoisessa Fangan ja idässä Nioron piirin Sandarén kuntiin. Maisemaa leimaavat alangot ja kukkulat. Vesistöistä tärkein on sadeaikaan Kolimbinén suuntaan virtaava Térékolé.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400–500 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikaan. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, maapähkinä ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Weimarin tasavallan sanasto
Tässä artikkelissa on lueteltu termejä ja aatteita, jotka ovat käyttökelpoisia Weimarin tasavallan poliittisen tilanteen ymmärtämiseksi. Osa niistä on erityisesti aikakaudelle ja hallinnolle tyypillisiä, osaa on käytetty muissakin yhteyksissä, mutta ovat kuitenkin asian kannalta olennaisia.
Olavi Puusaari
Matti Olavi Puusaari (28. syyskuuta 1928 Jyväskylä – 14. toukokuuta 2017 Jyväskylä) oli suomalainen toimittaja ja dokumentaristi. Hänet palkittiin Yleisradiolle tekemistään dokumenttielokuvistaan kahdesti Jussi-palkinnolla.
Puusaari pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän normaalilyseosta 1949 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa suomen kieltä ja kirjallisuutta. Hän toimi joitakin vuosia äidinkielen opettajana, kunnes hakeutui töihin Suomi-Filmiin käsikirjoittamaan ja selostamaan lyhytelokuvia, kuten Finlandia-katsauksia.
Uransa Yleisradiossa Olavi Puusaari aloitti Suomen Televisiossa 1963. Hän oli keskeisesti mukana käynnistämässä suomalaista televisiodokumenttituotantoa toimittajana, käsikirjoittajana ja ohjaajana. Parhaan televisioelokuvan Jussin hän sai vuoden 1967 Suomen sisällissotaa käsittelevästä ohjelmasta Käy eespäin ja vuoden 1980 dokumentista 10 vuotta köyhyydestä.
Kaukoidän federaatioyliopisto
Yliopistossa on 27 instituuttia ja haaraosastoja kymmenessä muussa kaupungissa, mukaan lukien Japanin Hakodatessa. Päätoimisia opiskelijoita on 24 000 ja henkilökuntaa noin 5 000, joista opettajia 1 500.
Yliopistolla on uusi nykyaikainen kampus Venäjänsaarella Vladivostokin edustalla. Se rakennettiin APEC:n huippukokouksen näyttämöksi vuonna 2012.
Historia
Yliopiston juuret ovat vuonna 1899 Vladivostokiin perustetussa Idän instituutissa (Vostotšnyi institut), joka oli Kaukoidän ensimmäinen korkeakoulu. Vuonna 1920 sen nimeksi tuli Valtiollinen kaukoidän yliopisto (Gosudarstvennyi dalnevostotšnyi universitet). Stalinin aikana yliopisto kuitenkin lakkautettiin (1930–1956). Sen sijaan perustettiin Kaukoidän polytekninen instituutti. Vuonna 1956 toiminta alkoi uudelleen Kaukoidän valtionyliopiston nimellä (Dalnevostotšnyi gosudarstvennyi universitet).
Määräyksen Kaukoidän federaatioyliopiston perustamisesta antoi presidentti Medvedev lokakuussa 2009. Uuteen yliopistoon yhdistettiin Kaukoidän valtionyliopiston lisäksi Kaukoidän teknillinen valtionyliopisto, Tyynenmeren taloustieteellinen valtionyliopisto ja Ussurijskin pedagoginen valtioninstituutti, ja nämä vanhat oppilaitokset lakkautettiin vuonna 2011.
Lammasjärvi (Keuruu)
Lammasjärvi on Keski-Suomessa Keuruulla Liesjärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Build Me Up, Break Me Down
Build Me Up, Break Me Down on Dream Theaterin 20. single. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Roadrunner Records.
Innerhofer
Innerhofer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Holmin kuvernementti
pienoiskuva|Kuvernementin kartta. Holmin kuvernementti (, Holmskaja gubernija;, Holmska gubernija, ) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti. Sen pääkaupunki oli Chełm (venäjäksi ja ukrainaksi: Холм, Holm).
Kuvernementti muodostettiin Kongressi-Puolan eli Veikselin aluepiirin Siedlcen ja Lublinin kuvernementeista vuonna 1912. Nämä puolalaisalueet liitettiin hallinnollisesti Venäjään kuuluvaan Kiovan kenraalikuvernementtiin "venäläisenä ydinalueena". Tarkoituksena oli varmistaa alueen pysyminen osana Venäjää, jos tulevassa sodassa keisarikunta menettäisi Kongressi-Puolan eli Veikselin maat. Lisäksi tarkoituksena oli edesauttaa kuvernementin väestön venäläistämistä ja ortodoksisuuteen käännyttämistä.
Venäjän vuoden 1914 tilastotietojen mukaan kuvernementin koko oli 10 460 km2 ja sen alueella asui 912 095 asukasta, joista noin 50 %:ia oli vähävenäläisiä (keisarikunnan aikana käytetty nimitys ukrainalaisista), 30 %:ia puolalaisia ja 16 %:ia juutalaisia. Kuitenkin Venäjän keisarillisen armeijan vetäytyessä kesällä 1915, määrättiin Holmin kuvernementin "venäläinen väestö" (so. "vähävenäläiset") evakuoitavaksi. Tämä johti siihen, että noin 300 000 asukasta eli noin 2/3 alueen ukrainalaisväestöstä siirrettiin Sloboda-Ukrainaan ja mustan mullan maalle. Tämä vaikutti merkittävästi kuvernementin kansalliseen jakaumaan johtaen puolalaisenemmistöön.
Vaikka nimellisesti kuvernementti oli osa Venäjän keisarikuntaa aina helmikuun 1917 vallankumoukseen asti, päätyi se itävaltalaisten haltuun haltuun kesällä 1915. Keskusvaltojen Ukrainan kanssa solmimassa Brest-Litovskin rauhansopimuksessa Holmin kuvernementti luovutettiin Ukrainalle. Yhdeksän päivää Puolan tasavallan itsenäisyyden julistamisen jälkeen 2. marraskuuta 1918 puolalaisjoukot riisuivat itävaltalaiset aseista ja ottivat vallan kuvernementin alueella, josta muodostettiin vuonna 1919 Puolaan kuuluva Lublinin voivodikunta.
Väestö
Vuonna 1909 tulevan Holmin kuvernementin alueilla asui 703 000 ihmistä, jonka kansallisuusjakauma oli seuraava: Holmin väestö virallisten tietojen mukaan oli 760 000 asukasta, joista 311 000 oli katolilaisia, 305 000 ortodokseja, juutalaisia 115 000 ja protestantteja 28 000. Grubeshovskiyn kihlakunnan alueella ortodoksien osuus oli yli puolet, kuten myös joissain Lubartówin ja Krasnystawin piireissä. Tomaszówin ja Chełmin piireissä, kuten myös Wlodawan kihlakunnassa ortodoksien osuus ylitti 5 prosenttia katolilaisten osuuden. Tammikuun 1. päivänä 1914 Holmin kuvernementissa oli 912 095 asukasta, joista ukrainalaisia oli 446 839 eli 50,1 prosenttia, puolalaisia 30,5 prosenttia ja juutalaisia 15,8 prosenttia.
Vuonna 1912 kansallinen jakauma vuoden 1897 väestölaskentatietojen mukaan oli seuraava:
Niilo Visapää
Niilo Karl Robert Visapää (sukunimi vuoteen 1932 Backberg, 1904–1979) oli suomalainen teologian kandidaatti, kouluneuvos, yliopettaja ja rehtori.
Visapään vanhemmat olivat Adolf Daniel Backberg (1868–1937) ja Alina Ingeborg Malmström (k. 1948). Hänen veljensä oli diplomi-insinööri ja kalterijääkäri Harry Backberg.
Visapää pääsi ylioppilaaksi 1922 ja hän suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1926 sekä valmistui teologian kandidaatiksi 1929.
Visapää toimi Kotkan lyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vanhempana lehtorina 1929–1935, Helsingin eteläisen seurakunnan virallisena apulaisena 1936–1944 ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton sotaorpotoiminnan johtajana 1944–1946. Hän oli Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa uskonnon, sielutieteen ja filosofian vanhempana lehtorina 1947–1969, yliopettajana 1969–1971 sekä rehtorina 1968–1971. Hän oli myös koulun kirjastonhoitajana 1948–1969. Visapää oli lisäksi kouluhallituksessa tilapäisenä tarkastajana 1950 ja 1952 sekä vt. kouluneuvoksena 1943, 1950–1953 ja 1955–1957. Hän sai kouluneuvoksen arvonimen 1965.
Katharina Komatz
Katharina Komatz (o.s. Innerhofer, s. 17. tammikuuta 1991 Zell am See) on itävaltalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SC Maria Alm -seuraa.
Niilo Visapää
Visapää oli naimisissa vuodesta 1939 kirjailija Sinikka Kallio-Visapään kanssa.
Katharina Komatz
Komatz debytoi ampumahiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti kaudella 2012–2013 Östersundin kilpailussa. Komatz saavutti uransa ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoiton yllättäen maaliskuussa 2014 Pokljukassa, kun hän oli ensimmäinen 7,5 kilometrin kilpailussa. Se on edelleen hänen ainoa sijoituksensa kuuden parhaan joukkoon maailmancupissa (tilanne 8.3.2022). Se oli myös Itävallan naisampumahiihtäjien ensimmäinen maailmancupvoitto.