cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Out & Intake
Albumi julkaistiin Dave Brockin sanoin ”vain pitämään nimeä yllä uutta materiaalia odotellessa”. Sen julkaisi Flicknife, joka oli aiemminkin julkaissut yhtyeen arkistomateriaalista koostuvia albumikokonaisuuksia.
Albumin avaava "Turner Point" perustuu nimensä mukaisesti Nik Turnerin saksofoni-jammailuun ja se on nauhoitettu Choose Your Masques-albumin sessioissa vuonna 1982 kuten myös Huw Lloyd Langtonin "Five To Four" joka tunnetaan myös nimellä "5/4". Kyseistä albumia promotoivalla kiertueella marraskuussa 1982 on nauhoitettu kappaleet "Waiting For Tomorrow", "Solitary Mind Games", Turnerin ja Harvey Bainbridgen improvisaatio "Ghost Dance" sekä CD-version bonuksina tulevat Michael Moorcockin "Coded Languages" ja "Warrior On The Edge Of Time".
Yhdiste
Kemiallinen yhdiste on kahdesta tai useammasta keskenään reagoineesta alkuaineesta koostuva aine. Yhdisteessä alkuaineiden määrät ovat tietyssä suhteessa toisiinsa nähden. Esimerkiksi vesi on yhdiste, jossa on vetyatomeja kaksi kertaa niin paljon kuin happiatomeja.
Out & Intake
Vuoden 1986 studiosessioista ovat peräisin instrumentaalit "Cajun Jinx", "Starflight", "Flight To Maputo" ja "Confrontation" sekä uudelleennauhoitetut versiot ex-vokalisti Robert Calvertin soolokappaleesta "Ejection" sekä vuoden 1977 "Hassan-I-Sahba"-kappaleesta nimellä "Assassins Of Allah".
Yhdiste
Yhdisteen koostumusta kuvataan kemiallisella kaavalla. Veden kaava on H2O. Yhdisteen rakennetta puolestaan kuvataan rakennemallilla, ja yksinkertaisimpia malleja ovat kalottimalli ja pallotikkumalli. Rakennekaavalla tai viivakaavalla kuvataan tarkemmin yhdisteen molekyylin rakennetta.
Yhdisteen pienin rakenneyksikkö on molekyyli. Tämän vuoksi seos ei ole yhdiste, koska seoksen komponentit eivät ole kemiallisesti sitoutuneet toisiinsa. Esimerkiksi messinki on metalliseos, joka muodostuu erillisistä kupari- ja sinkkiatomeista, joiden suhde messingissä vaihtelee.
Out & Intake
Kappaleet
CD-version bonuskappaleet:
Yhdiste
Osa kemiallisista yhdisteistä sisältää kovalenttisia sidoksia, osa ionisidoksia. Ioniyhdisteitä syntyy, kun keskenään reagoivista aineista toinen luovuttaa elektronin tai elektroneja ja toinen vastaanottaa niitä. Elektroneja luovuttanut aine hapettuu ja elektroneja vastaanottanut aine pelkistyy. Tällöin hapettunut aine on pelkistin ja pelkistynyt aine on hapetin. Kovalenttinen sidos taas muodostuu siten, että molekyylit jakavat elektroneja keskenään. Kovalenttisia sidoksia on sellaisissa yhdisteissä, joissa on pitkiä ja monimutkaisia ketjuja tai muita monimutkaisia rakenteita. Metallisidoksissa elektronit kiertävät yhtä tai useampaa atomia.
Joskus yhdisteet muuttavat muotoaan esimerkiksi siten, että nesteestä saostuu ainetta, joka kiteytyy kiinteäksi kiteiseksi aineeksi. Näin voi tapahtua, kun neste on ylikyllästynyt.
Yhdisteet jaetaan orgaanisiin ja epäorgaanisiin. Hiiltä sisältävät yhdisteet ovat joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta orgaanisia. Kaikki hiiltä sisältämättömät yhdisteet ovat epäorgaanisia. Orgaanisten yhdisteiden yleisiä ominaisuuksia ovat ne seikat, että ne hajoavat kuumennettaessa, niillä on voimakas haju, ne ovat hyviä liuottimia, mutta ne itse liukenevat huonosti veteen, sekä se, että ne eivät johda sähköä. Hiiliatomit muodostavat keskenään kovalenttisia sidoksia ja ne muodostavat hiiliketjuja.
Kemiallisia yhdisteitä rekisteröidään CAS-numeroin. Kemiallisia yhdisteitä ja alkuaineita ja kemiaan liittyviä seikkoja määrittää IUPAC, joka on maailman merkittävin järjestö kemian termien nimeämisessä.
Uusi-Espanja
thumb|upright|Uuden-Espanjan lippu. thumb|upright=1.25|Uuden-Espanjan varakuninkaan hallitsemat alueet kartalla.
Uusi-Espanja oli vuodesta 1535 alkaen varakuningaskunta, jota hallitsi Méxicon kaupungista käsin Espanjan kuninkaan nimittämä varakuningas. Alueeseen kuuluivat nykyinen Meksiko, Väli-Amerikka Costa Rican etelärajalle asti sekä suurin osa Yhdysvaltain lounaisosasta: nykyiset Kalifornian, Nevadan, Arizonan, Utahin, New Mexicon, Coloradon ja Texasin osavaltiot ja osa Wyomingin osavaltiosta. Etelä-Amerikan puolella oli Perun varakuningaskunta, johon kuuluivat Panama, Kolumbia, Venezuela, Ecuador, Peru, Bolivia, Argentiina ja Chile.
Uuden-Espanjan pohjoisraja säilyi suhteellisen muuttumattomana vuonna 1819 tehtyyn Adamsin–Onísin sopimukseen asti. Espanja menetti siirtomaansa Amerikoissa Kuubaa ja Puerto Ricoa lukuun ottamatta tunnustaessaan Meksikon itsenäisyyden vuonna 1821.
Tummaripsimonni
Tummaripsimonni (Synodontis robbianus) on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko
Tummaripsimonnin pohjaväri on ruskea. Kalan selkäpuolella on pilkkuja. Myös evät ovat pilkulliset. Silmä on suhteessa suuri ja kuono lyhyt. Suu on kaksi kertaa niin pitkä kuin leveä. Tummaripsimonni jää noin 13 cm pituiseksi, eli pienemmäksi kuin monet muut saman suvun kalat.
Uusi-Espanja
Myös Filippiinejä ja Guamia hallittiin siirtomaina Uudesta-Espanjasta käsin vuosina 1565–1821. Ne säilyivät Espanjan kruunun alaisina vuoden 1898 Espanjan–Yhdysvaltain sotaan asti. Samassa sodassa Espanja menetti myös Kuuban ja Puerto Ricon.
Tummaripsimonni
Ulkonäkö ja koko
Naaras on jonkun verran pulleampi kuin koiras, mutta sukupuolten erottaminen toisistaan on vaikeaa edes sukupuolielinten muodon avulla näin pienillä kaloilla.
Uusi-Espanja
Sääntökuntien ja papiston väliset riidat Uudessa Espanjassa
Ensimmäisinä Uuteen Espanjaan saapuneet lähetyssaarnaajat olivat fransiskaaneja (1524) ja dominikaaneja (1526). Fransiskaaneista muotoutui Hernán Cortésin liittolaisia. Uuden Espanjan valloituksen vaiheissa fransiskaani Toríbio de Benavente (Motolinía) toimi Cortésin hengellisenä miekkana. Dominikaanit olivat fransiskaanien kilpailijoina erileirisiä. Lähtiessään Hondurasin-retkelleen Cortés jätti vallankäytön fransiskaani Toríbio de Benaventelle, jolla ei kuitenkaan ollut esittää asiasta mitään todistetta. Historiateoksessaan Motolinía ylistää Cortésin toimintaa monisanaisesti. Fransiskaani Toríbio de Benaventen ja dominikaani Bartolomé de las Casasin välit kehittyivät hyvin vihamieliseksi. Asiaa selvitetään edelleen.
Tummaripsimonni
Elinympäristö
Tummaripsimonnien tiedetään varmuudella elävän vain Crossjoen vesistössä Nigeriassa. Sitä epäillään löytyvän myös Keski-Afrikan tasavallasta Baminguijoesta.
Käyttäytyminen
Tummaripsimonnit ovat varsin kaikkiruokaisia. Niiden kanssa yhdessä ei voi pitää kovin pieniä kaloja, joita tummaripsimonni kohtelisi ravintoeläiminä. Aikuistuessaan kalasta tulee jonkun verran reviiritietoinen, se voi ärhennellä lähinnä muille ripsimonneille. Se ei ole yhtä aggressiivinen kuin monet muut ripsimonnit, ja samassa akvaariossa voi yleensä pitää muutamia yksilöitä, kunhan jokaiselleon tarjolla oma kotikolo tai muu suojapaikka.
Uusi-Espanja
Sääntökuntien ja papiston väliset riidat Uudessa Espanjassa
Menetettyään erivapautensa vuonna 1573 sääntökunnat koettivat pitää sitkeästi kiinni vanhentuneista erivapauksista. Sääntökuntien ja papiston välit muodostuivat aika ajoin melko kireiksi. Riidat saattoivat kehittyä käsikähmäksi, kuten joistakin tuon ajan intiaanitaiteilijoiden maalauksista käy ilmi. Tilannetta hankaloitti sekin, että monet piispoista kuuluivat johonkin sääntökuntaan.
Nevajärvi (Juva)
Nevajärvi on Etelä-Savossa Juvalla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 560 hehtaaria eli 5,6 neliökilometriä. Se on 5,4 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä. Järvenselkä on avoin ja sen yhtenäisyyttä rikkoo vain järven keskellä sijaitseva Hiisiniemi.
Järvessä on kartan mukaan kaksi saarta. Toinen sijaitsee järven luoteispäässä kivikkoisella matalikolla. Se on yli 60 metriä pitkä ja kapea saari. Toinen sijaitsee Montolanlahdella ja se on noin 50 metriä pitkä.
Järven rantaviivan pituus on 21 kilometriä. Sen rannat ovat enimmäkseen metsämaata, mutta sen rikkovat muutamat suot ja peltopalstat. Asutus on haja-asutusta ja järven rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 4591, josta haarautuvat kaakkoon päin yhdystie 15298 ja Hyötyyseen menevä toinen kylätie.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Haukiveden–Kallaveden alueen (04.2) Sysmäjärven valuma-alueella (04.25), jonka Isojoen–Sahinjoen valuma-alueeseen (04.253) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,2 metriä mpy.
Järvi saa kaiken vetensä Isojoen–Sahinjoen valuma-alueelta, johon järvi kuuluu. Sen alueella sijaitsee 54 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, joista kolme laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Möhölänlampi (3 ha), Kaatronlampi (2 ha) ja Miehikkäänlampi (2 ha).
Järven laskuoja Nevajoki yhtyy pian Vuorijokeen, johon yhtyy seuraavaksi 8 kilometrin päässä Ankeleenjärven (250 ha) laskujoki. Joen nimi on siitä lähtien Isojoki ja se laskee lopulta Maaveteen.
Powell
Powell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Total War
Total War on brittiläisen The Creative Assemblyn kehittämä strategiapelisarja, jonka ensimmäinen osa, Shogun: Total War, julkaistiin vuonna 2000. Peliä on sittemmin seurannut useita jatko-osia.
Kaikki sarjan pelit ovat vuoropohjaisia ja ne ovat ilmestyneet ainoastaan tietokonealustoille (Linux, macOS, Windows).
Pelaaminen
Pelissä on kaksi erilaista tilaa: taistelu- ja hallintotila.
Hallintotila
Hallintotilassa omia provinsseja hallitaan muun muassa rakentamalla erilaisia fasiliteettaja. Lisäksi tilassa sekä koulutetaan että liikutetaan sotajoukkoja. Tila on vuoropohjainen. Vanhemmissa Total Wareissa armeijoita liikutettiin provinssi kerrallaan. Rome: Total Warista lähtien yksiköiden liikkuminen on perustunut ”liikkumispisteisiin”, joita ratsuväellä on luonnollisesti jalkaväkeä ja piirityskoneita enemmän.
Taistelutila
Taistelutilassa taistellaan itse pelaten reaaliaikaisesti. Mahdollisuutena on myös antaa tietokoneen ratkaista taistelu, jolloin lopputulos pohjautuu muun muassa joukkojen suuruuteen ja laatuun sekä kenraalin kokemuksen määrään, joka merkitään tähtinä kenraalin vieressä. Taistelussa vaikuttavina tekijöinä ovat muun muassa moraali, maasto ja sääolosuhteet.
Simulaatio-ominaisuudet
Pelimoottori mallintaa jokaisen ammuksen erikseen.
Gomortega keule
Gomortega keule on Laurales-lahkoon kuuluva puulaji, joka muodostaa yksinään heimon Gomortegaceae. Gomortega keule on Chilessä endeemisenä kasvava puulaji, joka luokitellaan nykyisin erittäin uhanalaiseksi.
Gomortega keule on keskikokoiseksi kasvava ainavihanta puu, jota kasvaa ainoastaan eristyneissä raviineissa Chilen rannikolla Maulen ja Biobíon alueilla. Kasvuympäristössään se luo kiilaetelänpyökin (Nothofagus obliqua) kanssa omanlaisensa kasviyhteisön, ja nämä kasviyhteisöt ovat osa Keski-Chilen biodiversiteettikeskusta. Gomortega keule on nykyään harvinainen puulaji ja sen populaatiot ovat pienentyneet muun muassa hakkuiden myötä. Luonnontilaiset metsiköt ovat nykyään pienialaisia ja harvinaisia. Lisäksi lajin lisääntyminen siemenistä on heikkoa, minkä seurauksena lajia uhkaa sen geneettisen monimuotoisuuden kaventuminen.
Gomortega keule -lajin hedelmiä voi käyttää ravinnoksi ja niistä voidaan valmistaa esimerkiksi hilloa, alkoholijuomia sekä hedelmäsiirappeja. Lisäksi lajista saadaan korkealaatuista puutavaraa.
pienoiskuva|vasen|250px|Gomortega keule -lajin hedelmiä.
Joseph Lubin
pienoiskuva|Joseph Lubin vuonna 2016 Joseph Lubin on kanadalainen yrittäjä, joka on opiskellut tietojenkäsittelytiedettä. Hän on ollut mukana perustamassa useita yrityksiä ja projekteja, mukaan lukien Sveitsissä päämajansa pitävää Ethereumia. Lubin on myös perustanut ConsenSys-yrityksen, joka on Brooklynissa sijaitseva ohjelmistotuotanto-yritys.
Helen Hayes
Helen Hayes (10. lokakuuta 1900 – 17. maaliskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on yksi ainoista henkilöistä, jotka ovat saaneet sekä Oscarin, Emmyn, Grammyn että Tonyn.
Hayes teki Broadway-debyyttinsä yhdeksänvuotiaana ja näytteli ensimmäisessä elokuvassaan vuonna 1917. Hän sai urallaan kaksi Oscaria, parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta Hänen syntinsä (1931) ja parhaan naissivuosan Oscarin elokuvasta Kiitorata (1970). Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat Jäähyväiset aseille (1932) ja Anastasia (1956).
Hayesilla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella, elokuvista ja radiosta.
Argyle Park
Argyle Park on yhdysvaltalainen kristillinen industrial metal -superyhtye, joka perustettiin vuonna 1994 ja oli aktiivinen vuoteen 1996 saakka. He muodostivat yhtyeen uudelleen nimellä AP2 vuonna 1998 ja olivat sillä nimellä aktiivisia talveen 2000 saakka.
Historia
Argyle Parkin musiikki yhdistää raskaita kitaroita ja ääninäytteisiin painottuvia elementtejä. Yhtye julkaisi ensimmäisen ja ainoan albuminsa nimeltä Misguided maaliskuussa 1995 R.E.X. Records -levy-yhtiöllä. Misguided on moninainen albumi, joka yhdistää elementtejä kuten teknoa, metallikitaraa, koomista pianoa, torvia, sampleja ja synkkiä vokaaleja. Alkuperäisellä julkaisulla tekijöiksi mainittiin Buka, Deathwish ja Dred; viimeiset kaksi edustivat Klaytonia (parhaiten tunnettu yhtyeistä Circle of Dust ja Celldweller). Todellisuudessa yhtyeessä vaikutti useiden eri yhtyeiden lahjakkuuksia, kuten Jim Thirlwell (Foetus), Klank, Jyro Xhan (Mortal), Dirk Lemmenes (Stavesacre), Tommy Victor (Prong) ja Lauren Boquette (Drown) muiden muassa.
Argyle Park palasi yhtyeen vuonna 1998 nimellä AP2 (Argyle Park 2). AP2 julkaisi Tooth and Nail Records -levy-yhtiöllä albumin nimeltä Suspension of Disbelief vuonna 2000.
Diskografia
Kappaleita mukana kokoelmilla
Dagens Nyheter
Dagens Nyheter (, suom. Päivän uutiset) on Rudolf Wallin vuonna 1864 perustama Ruotsin suurin aamulehti. Sen nykyinen päätoimittaja on Peter Wolodarski.
Lehteä julkaistaan Tukholmassa, ja sen levikki on Ruotsissa maanlaajuinen. Sitä luetaan myös Suomessa ruotsinkielisillä alueilla. Vuonna 2003 sen keskimääräinen levikki oli arkipäivisin 360 000 ja sunnuntaisin 400 000. Vuodesta 2013 lehti ei ole ilmoittanut levikkiään, vaan kokonaistavoittavuuden. Vuonna 2020 lehden kokonaistavoittavuus (painettu lehti, verkkosivut ja uutissovellus) oli 1,1 miljoonaa lukijaa päivässä.
Vuodesta 2004 lehti on ilmestynyt tabloid-koossa.
Giovanni Rodríguez
Giovanni Rodríguez Muñoz (1980, San Luis, Santa Bárbara, Honduras) on Hondurasin kirjallisuus, Keski-Amerikan ja Latinalaisen Amerikan kirjoittaja ja professori. Tällä hetkellä hän opettaa Hondurasin kansallinen autonominen yliopisto.
Dagens Nyheter
Vuonna 2017 lehti perusti vuosittain jaettavan kulttuuripalkinnon.
Giovanni Rodríguez
Rodríguez on useaan otteeseen ilmaissut antipatiansa Juan Orlando Hernándezin hallitus, Hondurasin kansallista poliisia ja Hondurasin toimittajia kohtaan.
Teräs
thumb|250px|Teräksestä valmistettua vaijeria thumb|250px|Viaducto La Polvorilla -terässilta, [[Saltan maakunnassa Argentiinassa.]] Teräs on yleisnimi kaikille rautavaltaisille metalliseoksille, joita voidaan muokata valssaamalla tai takomalla. Suppeammassa mielessä teräksellä tarkoitetaan rautaseosta, jonka hiilipitoisuus on välillä 0,05–2,11 %. Tällainen teräs voidaan karkaista. Nykyään sanotaan kuitenkin usein teräkseksi kaikkia rautaseoksia, joissa on alle 1,7 % hiiltä ja joita sen vuoksi voidaan takoa. Yli 2,11 % hiiltä sisältävät rautaseokset ovat valurautaa. Varsinkin aikaisemmin erotettiin teräksistä myös alle 0,05 % hiiltä sisältävät seokset omaksi ryhmäkseen, jota sanottiin tako- eli kankiraudaksi tai meltoraudaksi.
Teräksen ominaisuudet riippuvat voimakkaasti sen rakenteesta, joka puolestaan riippuu hiilen määrästä, seosaineista sekä valmistusparametreista.
Sana teräs on johdos sanasta terä (teräksiksi kutsuttuja metalliseoksia on alun perin käytetty juuri terien valmistukseen).
Hiiliteräksen mikrorakenne
thumb|250px|Rauta-hiili -tasapainopiirros, rautapitoinen puoli.
α-ferriitti on raudan tilakeskeinen kuutiollinen (tkk, engl. BCC) kiderakenne, joka on vakaimmillaan huoneenlämmössä. Ferriittiset ja martensiittiset teräkset ovat ferromagneettisia kukin koostumukselleen ominaisen Curie-lämpötilansa alapuolella. Korkeissa lämpötiloissa esiintyvä (niin ikään tkk-hilainen) δ-ferriitti voi jäädä huoneenlämpötilassa pysyväksi, alijäähtyneeksi rakenteeksi runsaasti seostetuilla teräksillä.
Yli 723 °C:n lämpötilassa raudan kiderakenne muuttuu austeniittiseksi – pintakeskeiseksi kuutiolliseksi (pkk, engl. FCC) – γ-faasiksi, mihin voi liueta maksimissaan 2,1 % hiiltä. Yleensä liukenevat hiiliatomit sijoittuvat raudan atomihilan välisijoihin. Mikäli hiilipitoisuus on suurempi kuin 2,1 %, syntyy rakenteeseen jo jähmettymisvaiheessa grafiittia. Grafiitti on haluttu rakenneosa vain valuraudoissa, joissa se esiintyy joko suomumaisena tai pallomaisena.
Jäähdytettäessä hitaasti ylikyllästeinen austeniitti muuttuu ferriitiksi, ja hiilen ylijäämä muodostaa sementiittiä, Fe<SUB>3</SUB>C (rautakarbidia), joka muodostaa ferriittimatriisiin lamellimaista, perliitiksi kutsuttua mikrorakennetta. Sementiitti on kova ja hauras faasi. Lamellimainen perliitti palloutuu riittävän pitkään tai riittävän korkeassa lämpötilassa hehkutettaessa. Tällöin teräksen sitkeys paranee.
Teräksen karkaisu
Teräksen karkaisu perustuu faasimuutokseen austeniitista martensiitiksi. Austeniitin kiderakenne on pintakeskinen kuutiollinen (PKK), ja pystyy siten liuottamaan hiiltä väli­sijoihinsa. PKK-kiderakenteessa on välisijoja (koloja), jonne hiiliatomi mahtuu, kun taas tila­keskisessä kuutiollisessa kiderakenteessa (TKK) ei vastaavia välisijoja ole. Teräs alkaa muuttua austeniitiksi ja hiili diffundoitua austeniitin välisijoihin lämpötilassa 723 °C (kts. rauta-hiili -tasapainopiirros). Jäähdytettäessä terästä hitaasti ehtii hiili poistua austeniitin välisijoista ja faasimuutoksessa teräksen kiderakenteeksi tulee rauta-hiili-tasapainopiirroksen mukainen kiderakenne (ferriittinen, perliittinen tai ferriittis-perliittinen, riippuen hiilen määrästä). Nopeasti sammutettaessa (jäähdytettäessä) ei hiili ehdi poistua austeniitin välisijoista ja faasimuutoksessa kiderakenne muuttuu martensiitiksi. Martensiittinen teräs on hyvin kovaa ja lujaa, mutta haurasta. Martensiittinen kiderakenne on metastabiili tasapainotila, ja tällä tarkoitetaan sitä, että huoneenlämmössä martensiitti on pysyvä kiderakenne, mutta riittävästi lämmitettäessä hiiltä poistuu martensiittirakeista, teräksen kovuus alenee ja sitkeys kasvaa.
Seostamalla teräkseen lisäaineita siten, että hiilen diffuusio teräksessä vaikeutuu, saadaan austenitoitu teräs muuttumaan martensiitiksi huomattavasti hitaammalla sammutuksella kuin veteen kastamalla. Esimerkiksi työkaluteräkset karkenevat huoneilmaan jäähdytettynä. Hitaan sammutuksen etuna on se, että kappaleen mitat muuttuvat karkaistaessa vähemmän kuin suurta jäähdytysnopeutta käyttäen.
Päästöksi sanotaan karkaisun jälkeistä lämpökäsittelyä, jossa teräs lämmitetään johonkin lämpötilaan, pidetään lämpötilassa ja jäähdytetään hitaasti. Päästölämpötilat vaihtelevat 200–700 °C. Nuorrutukseksi sanotaan lämpökäsittelyä, jossa karkaisun jälkeen suoritetaan päästö korkeassa lämpötilassa (> 450 °C). Nuorrutettu teräs on lujaa ja sitkeää.
Seosaineet
Terästä seostetaan hiilen lisäksi monilla muilla aineilla haluttujen ominaisuuksien saavuttamiseksi. Yleisimpiä seosaineita ovat: nikkeli, pii, kromi, koboltti, volframi, molybdeeni, vanadiini ja alumiini.
Ruostumaton teräs sisältää alle 1,20 % hiiltä ja yli 12 % kromia. Tyypillinen austeniittisen ruostumattoman teräksen koostumus on max. 0,07 % C, 18 % Cr ja 8 % Ni. Kromiseostuksen ansiosta teräksen pinta passivoituu ilmassa eli pinnalle muodostuu kromioksidikalvo, joka suojaa terästä syöpymiseltä eli korroosiolta. Oksidikalvo kykenee myös korjautumaan hapettavassa liuoksessa ja ilmassa itsestään, jos suojakerrokseen on syntynyt käytössä esimerkiksi naarmuja.
Historia
thumb|250px|Bessemer-konvertteri Vaikka teräksen valmistus tunnettiin Kiinassa jo 200-luvulla, vasta 1855 patentoitu Bessemer-konvertteri alensi teräksen tuottamisen kustannukset samalle tasolle valuraudan kanssa. Teollisen vallankumouksen alkuajat teräs oli ollut liian kallista (50–60 £/tonni) yleiseen käyttöön ja rakenteet, jopa laivat, valmistettiin etupäässä valuraudasta. Bessemer-prosessin mahdollistaman hinnanalennuksen (7 £/tonni) myötä lähes kaikki valmistus kääntyi teräkseen.
Teräksenvalmistuksen raaka-aineena on masuunista saatava takkirauta, joka mellotetaan konvertterissa teräkseksi. Masuunissa rautaoksidi pelkistetään hiilen avulla metalliseksi raudaksi (takkiraudaksi), joka on aivan liian kovaa ja haurasta työstettäväksi; mellotuksessa takkiraudasta hapetetaan siihen imeytynyt hiili pois. Ensimmäisen teollisen teräksenvalmistusprosessin (putlauksen) kehitti Henry Cort 1784. Putlaamalla saatiin aikaan keittoterästä. Englantilainen Henry Bessemer keksi 1856 Bessemer-konvertterin. Se on kurpitsan muotoinen tulenkestävillä tiilillä vuorattu astia, johon kaadetaan sulaa takkirautaa (raakarautaa). Samanaikaisesti sen pohjasta puhalletaan sisään ilmaa. Konversioprosessissa raakaraudan sisältämä hiili palaa hiilidioksidiksi, ja raudan hiilipitoisuus laskee noin 1,5 % tienoille. Robert Mushet paransi Bessemerin prosessia edelleen niin, että puhalluksen jälkeen konvertteriin lisättiin mangaania, jolla teräkseen imeytynyt happi saatiin neutraloitua. Näin saatiin aikaan korkealaatuista ja halpaa terästä. Bessemer itse tutki mahdollisuutta käyttää puhdasta happea ilman sijaan, mutta 1800-luvun kemianteollisuus ei kyennyt tuottamaan riittävän korkealaatuista happea.
Saksassa puolestaan Wilhelm ja Friedrich Siemens kehittivät putlausta edelleen lieskauuniprosessiksi. Siinä matalan lieskauunin kumpaankin päähän on sijoitettu kaksi erikoistiilistä muurattua regeneraattorikammiota, joita ensin vuoron perään lämmitetään uunista tulevilla palokaasuilla ja joilla sitten kuumennetaan uuniin menevä palamisilma ja erillisestä generaattorista saatu polttokaasu. Ranskalaiset Émile ja Pierre Martin kehittivät tätä menetelmää edelleen 1864. Tätä prosessia kutsutaan Siemens-Martin-prosessiksi eli martinmellotukseksi. Siemens-Martin -uunissa voidaan käyttää raaka-aineena rautaromua mellotuksen edistämiseen. Siemens-Martin-prosessilla saadaan korkealaatuista terästä, martinterästä, mutta se on menetelmänä hyvin hidas.
Bessemer-konvertteri sopi hyvin Englannin vähäfosforiseen rautaan, mutta keskieurooppalaisesta rautamalmista saatu raakarauta sisältää usein runsaasti fosforia ja rikkiä. Tämäntyyppinen rauta ei soveltunut käytettäväksi Bessemerin ja Siemens-Martinin prosesseissa, joissa konvertteri tai uuni on vuorattu happamalla, piipitoisella, materiaalilla. Englantilaiset metallurgit Percy Gilchrist ja Sydney Thomas keksivät Thomas-Gilchristin menetelmän, jossa Bessemer-konvertteri vuorataan emäksisellä dolomiitilla. Näin panokseen voitiin lisätä kalkkikiveä, joka absorboi fosforin ja rikin. Teräksen ohella tuloksena on tuomaskuonaa, joka on erinomainen lannoite.
Henri Moissan keksi 1887 sähköllä toimivan valokaariuunin. Alumiinin valmistuksen keksijä Paul Herouit kehitti 1902 kaupallisesti kannattavan sähköteräsmenetelmän. Siinä raaka-aineena käytetään rautaromua. Metallipanoksen ja kahden suuren hiilielektrodin välille synnytetään valokaari, jonka synnyttämä lämpö sulattaa metallin. Samalla anodi murenee uuniin, jossa vallitsee noin 2 000 °C:n lämpötila. Se pelkistää ruosteen metalliseksi raudaksi. Saatava teräs on hyvin puhdasta ja korkealaatuista, sillä se ei joudu kosketukseen palamiskaasujen kanssa. Panokseen voidaan lisätä rautamalmia teräksen ominaisuuksien muuttamiseksi, ja kalkkikiven lisäämisellä voidaan poistaa epäpuhtaudet.
Bessemer-prosessin pahin ongelma oli sen tehokkuus – koko panoksen konvertointi kesti vain 20 minuuttia. Se oli aivan liian lyhyt aika näytteen ottoon ja kemiallisen analyysin tekemiseen laadunvalvontaa varten. Bessemer-prosessin pullonkaula onkin laadunvalvonta ja tuotannon saaminen tasalaatuiseksi. Toisen maailmansodan jälkeen alettiin monilla tahoilla kokeilla puhalluksessa puhtaan hapen käyttöä ilman sijasta. Näin Bessemer-prosessia kyettiin kehittämään entistä tehokkaammaksi. Linzin ja Donawitzin kaupunkien lähellä sijainnut itävaltalainen terästehdas kehitti emäshappimellotuksen (L-D -mellotuksen), joka on nykypäivänä käytetyin teräksenvalmistusmenetelmä. Siinä konvertteriin ladataan ensin rautaromua, ja se täytetään sulalla raakaraudalla ja kalkkikivellä. Sulaan seokseen puhalletaan happipeitsellä ääntä nopeampi happisuihku. Syntyvä shokkiaalto sekoittaa hapen tehokkaasti sulaan metalliin, ja kirjaimellisesti puhaltaa epäpuhtaudet ja liikahiilen pois polttaen ne. Happimellotuksella saadaan yhtä puhdasta terästä kuin Siemens-Martin -prosessilla, mutta se on paljon nopeampi. Alkuperäistä Bessemer-prosessia sekä Thomas-Gilchristin prosessia käytetään yhä jonkin verran eri puolilla maapalloa, mutta emäshappimellotus on sitä kehittyneempi menetelmä ja tuottaa tasalaatuisempaa terästä.
Historiallisesti ensimmäisen kerran terästä valmistettiin Bessemer-prosessia muistuttavalla tavalla Qin-dynastian aikana Kiinassa. Sulaan valurautaan lietsottiin ilmaa, jolloin ylimääräinen hiili paloi pois. Intiassa keksittiin upokasteräksen valmistus 300-luvulla. Kankirautaa kuumennettiin upokkaassa lasimurskan ja hiilen kanssa. Lasi sulaessaan sitoi raudan epäpuhtauksia, ja hiili imeytyi kiinteään rautaan. Näin saatua korkealaatuista terästä kutsutaan nimellä wootz. Upokasteräksen valmistustaito siirtyi Eurooppaan, mutta painui unohduksiin Länsi-Rooman luhistumisen myötä. Wootzin valmistus vaati kuitenkin hyvin korkealaatuista rautaa, ja intialaisten korkealaatuisten malmien ehtyminen 1600-luvulla merkitsi myös wootzin valmistustaidon häviämistä, sillä prosessi siirtyi suullisena perimätietona isältä pojalle.
Keskiajalla kehitettiin seostusteräksen valmistus. Siinä valurautaa ja kankirautaa taottiin yhteen niin, että tuloksena oli takoterästä. Damaskoksen sepät kehittivät taidon huippuunsa, ja tuloksena oli damaskiteräs. Viikinkiajalla Damaskoksen teräs ja damaskolaismiekat olivat maailmankuuluja, sillä ne olivat yhtäaikaisesti sitkeitä ja kovia. 1000-luvulla damaskointitaito levisi ympäri Eurooppaa, ja varsinkin Solingenin ja Toledon miekkasepät olivat maailmankuuluja. Ruotsissa kehitettiin 1300-luvulla ahjoteräksen valmistus: ruotsalainen rauta oli intialaisen tapaan hyvin puhdasta ja sopi ahjoteräksen valmistukseen. Ruotsalaista kankirautaa pakattiin kivisiin laatikoihin yhdessä sysien kanssa, ja näitä kuumennettiin ilmattomassa tilassa noin viikon ajan noin 1 100 °C:n lämpötilassa. Osa hiilestä absorboitui rautaan, ja tuloksena oli wootzin kaltaista ahjoterästä. Taalainmaalaisen Moran kaupungin miekkasepät kehittivät keskiajalla sitkeydestään ja kestävyydestään tunnettujen morapuukkojen valmistuksen ahjoteräksestä ja kankiraudasta.
Luokittelu koostumuksen mukaan
Hiiliteräksiä valmistetaan eri lujuusluokkiin, jotka riippuvat hiilipitoisuudesta, muokkausprosessista ja lämpökäsittelystä. Hiilipitoisuutensa mukaan ne luokitellaan seuraavasti:
Mangaaniteräs (Hadfieldin mangaaniteräs) on huoneenlämpötilassa austeniittinen, mutta lujittuu voimakkaasti siihen kohdistuvien iskujen voimasta. Samalla teräs on hyvin sitkeä, kun se jäähdytetään nopeasti ja koostumus on oikea: 10–14 % Mn ja 1,0–1,4 % C. Liian alhainen hiili- ja mangaanipitoisuus synnyttää haurastavaa martensiittia (Ms-lämpötila on huoneenlämpötilaa korkeampi). Liian korkealla hiilipitoisuudella rakenteeseen syntyy sementiittiä. Sekä sementiitti että martensiitti haurastuttavat.
Luokittelu käyttötarkoituksen mukaan
Rakenneteräkset ovat useimmiten hiiliteräksiä tai niukkaseosteisia. Niiden hiilipitoisuus on yleensä alle 0,8 %.
Työkaluteräkset ovat runsashiilisiä teräksiä, jotka on lisäksi seostettu kovia karbideja muodostavilla aineilla. Niiden hiilipitoisuus on välillä 0,6–1,4 %. . Niitä käytetään tavallisesti nuorrutettuina.
Luokittelu valmistustavan ja ominaisuuksien mukaan
Kuumalujilla teräksillä on hyvä virumislujuus korkeissa käyttölämpötiloissa.
Tulenkestävät teräkset kestävät korkeita käyttölämpötiloja "hilseilemättä" hapettavassa atmosfäärissä (pintaan ei muodostu oksidikerrosta).
Säänkestävä teräs (COR-TEN) on kuparilla ja kromilla niukasti seostettu rakenneteräs, jonka pinnalle muodostuu ulkoilmassa tiivis, syöpymiseltä suojaava oksidikerros.
Nuorrutusteräkset ovat karkaisun jälkeen nuorruttamalla lämpökäsiteltäviä teräksiä, joissa yhdistyy tavanomaisia rakenneteräksiä korkeampi lujuus hyvään sitkeyteen.
Hiiletys- ja typetyskarkaistut teräkset ovat seostamattomia enintään 0,25 % C sisältäviä hiiliteräksiä tai niukkaseosteisia teräksiä, joihin saadaan hiiltä ja typpeä sisältävässä kaasuatmosfäärissä lämpökäsittelemällä kappaleeseen karkeneva, karbideja ja nitridejä sisältävä, kulutusta hyvin kestävä kova pintakerros.
Scorpions
Scorpions on saksalainen hard rock -yhtye, joka perustettiin Hannoverissa vuonna 1965. Yhtye nousi kuuluisuuteen 1980-luvun vaihteen albumeillaan. Yhtyeen alkuperäisjäsenistä on mukana enää rytmikitaristi Rudolf Schenker. Nykyisen kokoonpanon jäsenistä laulaja Klaus Meine sekä kitaristi Matthias Jabs ovat olleet yhtyeessä yli 40 vuotta.
Suosionsa huipulla Scorpions oli julkaistuaan Love at First Sting -albumin vuonna 1984. Yhtye sai paljon suosiota myös albumillaan Crazy World, joka julkaistiin vuonna 1990. Scorpions on yli 50-vuotisella urallaan myynyt 75-100 miljoonaa albumia, ja on täten eniten levyjä myynyt saksalainen yhtye. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Wind of Change", "Still Loving You", "Holiday", Send Me an Angel", "No One Like You" ja "Rock You Like a Hurricane".
Scorpions ilmoitti tammikuussa 2010 verkkosivustollaan saman vuoden maaliskuussa ilmestyneen Sting in the Tail -albumin olevan yhtyeen viimeinen ja yhtyeen lopettavan toimintansa "vielä kun ovat huipulla".
Vaikka yhtye ilmoitti lopettavansa vuonna 2010, se kuitenkin palasi kiertueelle vuonna 2013. Syyskuussa 2016 Motörheadin virallisilla sivuilla ilmoitettiin, että James Kottakia tuurannut Motörheadin ex-rumpali Mikkey Dee on vastedes Scorpionsin vakituinen jäsen.
Michael Schilkin
pienoiskuva|Michael Schilkin Michael Schilkin (19. toukokuuta 1900 Trubino, Venäjä – 3. elokuuta 1962 Helsinki ) oli venäläissyntyinen keraamikko, joka työskenteli Arabian taideosastolla vuodesta 1935 alkaen kuolemaansa asti. Schilkin syntyi Trubinossa, mutta asui Torzokissa ja toimi räätälinkisällinä Pietarissa.
Scorpions
Yhtyeen perustaminen ja esikoisalbumi Lonesome Crow (1965-1973)
thumb|left|220px|Laulaja [[Klaus Meine.]] Rytmikitaristi Rudolf Schenker perusti Scorpionsin vuonna 1965. Perustamisensa aikana yhtye suuntautui musiikillisesti beat-musiikkiin, ja Schenker toimi itse myös yhtyeen laulajana. Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon täydensivät basisti Achim Kirchoff, rumpali Wolfgang Dziony ja soolokitaristi Karl-Heinz Vollmer, mutta yhtyeen uran alussa kokoonpanojen kesto oli hyvin vaihteleva. Yhtye alkoi löytää lopullisen kokoonpanonsa vasta vuonna 1969, kun Rudolf Schenkerin nuorempi veli, soolokitaristi Michael Schenker ja laulaja Klaus Meine liittyivät Scorpionsiin. Ennen Meinen liittymistä yhtyeen laulajaksi, pestiä olivat hoitaneet jo sekä Werner Hoyer että Bernd Hegner.
Vuoden 1971 lokakuussa Schenkerin veljesten, Meinen, Dzionyn ja basisti Lothar Heinbergin muodostama Scorpions levytti yhtyeen uran ensimmäisen studioalbumin Lonesome Crow. Albumin äänittäminen kesti noin viikon, ja se julkaistiin vuoden 1972 helmikuussa Länsi-Saksassa huumeidenvastaisen dokumenttielokuvan Das Kalte Paradies soundtrack-albumina. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin vuoden 1973 toukokuussa. Albumin singlenä julkaistiin kappale ”I’m Going Mad” b-puolenaan ”Action”. Jo esikoisalbumillaan yhtyeen musiikki sisälsi sille hyvin ominaisia elementtejä, ja se rakentui kahden kitaran ympärille pohjautuvaan, melodiseen rockmusiikkiin sekä Klaus Meinen voimakkaaseen ja puhtaaseen lauluääneen.
Lonesome Crowin julkaisemisen jälkeen Scorpions kiersi brittiläisen UFO -yhtyeen lämmittelijänä, ja UFO:ssa huomioitiin kitaristi Michael Schenkerin lahjakkuus. Schenker liittyikin UFO:n soolokitaristiksi hieman ennen kiertueen päättymistä, ja Scorpionsin kitaristiksi lopun kiertueen ajaksi hänen tilalleen valittiin Schenkerin veljesten pitkäaikainen tuttava Uli Jon Roth. Schenkerin päätös liittyä UFO:n kitaristiksi yhtyeen pyynnöstä oli helppo, sillä UFO oli noussut kansainvälisesti hyvin menestyneeksi ja arvostetuksi yhtyeeksi.
Michael Schilkin
Venäjän vallankumouksen jälkeen Schilkin oli rautatieasemalla konttoristina Pietarissa (Petrogradissa). Vuonna 1921 hän oli erään paikallisen pursiseuran kanssa purjehtimassa Laatokalla. Vene joutui vahingossa Suomen puolelle, jossa rajavartiolaitos pidätti purjehtijat. Kuulustelujen jälkeen Schilkin muutti Mikkeliin jossa toimi renkinä maatalossa. Ollessaan töissä eräällä huvijahdilla hän pääsi Helsinkiin, jossa toimi kivenhakkaajana. Opiskeltuaan Helsingissä Taideteollisuuskoulussa hän teki Arabialla etenkin eläimiä kuvaavia pienoisveistoksia, joissa tavoitti taitavasti eläimen liikkeen ja tyypillisen asennon. Schilkin sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1937 Wäinö Aaltosen avulla.
Scorpions
Nousu kuuluisuuteen (1974-1978)
thumb|right|300px|Yhtyeen [[Kitaristi|kitaristit Rudolf Schenker ja Matthias Jabs.]] Uuden kokoonpanonsa myötä hajoamisen jälkeen paluun tehnyt Scorpions aloitti toisen studioalbuminsa Fly to the Rainbow äänittämisen, ja albumi julkaistiin vuoden 1974 marraskuussa. Albumi onnistui vankistamaan yhtyeen tunnettavuutta, ja muun muassa sen kappaleet ”Speedy’s Coming” ja ”Fly to the Rainbow” vahvistivat jo Lonesome Crow -albumilla kuultua, Scorpionsille ominaista rockmusiikkia. Albumin äänittämisen jälkeen sekä kosketinsoittaja Achim Kirschning että rumpali Jürgen Rosenthal jättivät yhtyeen. Uutta kosketinsoittajaa Scorpions ei Kirschningin eron jälkeen enää pestannut, mutta sen sijaan uudeksi rumpalikseen yhtye valitsi Jurgen Fechterin. Fechterin taival yhtyeessä kuitenkin jäi varsin lyhyeksi, sillä hänen tilallaan vuonna 1975 yhtyeen uutena rumpalina vaikutti Rudy Lenners, joka soitti myös Scorpionsin vuoden 1975 syyskuussa julkaisemalla studioalbumilla In Trance. Albumi aloitti merkittävän ja pitkän yhteistyön yhtyeen ja tuottaja Dieter Dierksin kanssa, ja se oli yhtyeelle musiikillisesti valtava edistysaskel vakiinnuttaen Scorpionsin musiikin lopullisesti hard rockiksi ja kasvattamalla yhtyeen fanipohjaa sekä Saksassa että sen ulkopuolella.
Michael Schilkin
Schilkin on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.
Scorpions
Nousu kuuluisuuteen (1974-1978)
Vuoden 1976 lokakuussa Scorpions julkaisi neljännen studioalbuminsa Virgin Killer, jonka kansikuvitus herätti heti julkaisustaan lähtien valtavasti kielteistä huomiota, mikä johti albumin julkaisun kieltämiseen useassa eri maassa. Huolimatta kansikuvakohun kielteisestä huomiosta Virgin Killer sai musiikillisesti hyvin positiivisen vastaanoton sekä yhtyeen faneilta että kriitikoilta ja nousi Japanin albumilistalla 32. sijalle. Rudy Lenners erosi yhtyeestä vuonna 1977, ja hänen tilalleen yhtyeen rumpaliksi valittiin Herman Rarebell.
Virgin Killerin seuraaja Taken by Forcen oli Scorpionsin uran ensimmäinen albumi, jota kaupattiin merkittävästi myös Yhdysvalloissa. Levy-yhtiö RCA Records teki mittavan työn edistääkseen albumin kappalemateriaalin näkyvyyttä radioasemien soittolistoilla ja saadakseen albumille huomiota levykaupoissa. Virgin Killerin aiheuttaman kansikuvakohun tavoin myös Taken by Forcen kansikuvitus onnistui herättämään kielteistä huomiota, ja edeltäjänsä tavoin myös uuden albumin kansikuva jouduttiin vaihtamaan.
Michael Schilkin
Schilkinin suurikokoisia töitä ovat keramiikkalaatoista muodostuvat reliefit muun muassa Helsingin kauppakorkeakoulun, Karjaan yhteiskoulun ja Arabian tehtaiden ulkoseinissä. Hänen teoksia ovat myös reliefit ja lasityöt Helsingfors Segelsällskapetin klubirakennukseen Liuskasaarelle. Teokset syntyivät yhteistyössä Björn Landströmin kanssa, jonka maalaukset koristavat saman rakennuksen sisätiloja.
Scorpions
(1979-1992)
Jabbsin liityttyä yhtyeen uudeksi soolokitaristiksi Scorpions jätti levy-yhtiönsä RCA Recordsin, ja yhtyeen seuraavan albumin Lovedrive julkaisi Yhdysvalloissa Mercury Records ja kansainvälisesti Harvest/EMI Electrola. Albumin äänittämisen aikana Michael Schenker palasi hetkellisesti Scorpionsin kitaristiksi, sillä hänet oli erotettu UFO:sta liiallisen alkoholinkäyttönsä vuoksi. Näin ollen vuoden 1979 helmikuussa julkaistulla Lovedrivella Scorpionsin musiikissa vaikutti kolmen kitaristin kokoonpano. Vaikka myös Lovedrive sai osakseen kielteistä palautetta kansikuvansa vuoksi, se nousi yhtyeen siihenastisen uran menestyneimmäksi albumiksi ja sai positiivisen vastaanoton kriitikoiden ja fanien keskuudessa.
Vuonna 1980 yhtye julkaisi albumin Animal Magnetism, joka menestyi Yhdysvalloissa yli odotusten. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat The Zoo, Make It Real ja alun perin vain singlenä julkaistu Hey You. Albumit olivat aina edellistä suositumpia, kuten osoitti myös vuonna 1982 julkaistu Blackout, joka vauhditti bändin maailmankiertueelle. Vuonna 1983 Kaliforniassa Scorpions tähditti us-festivaaleja noin 400 000 ihmisen edessä.
Kenties kaikkein menestynein albumi on Love at First Sting vuodelta 1984, joka sisältää kuolemattomia kappaleita kuten Big City Nights, Bad Boys Running Wild, Still Loving You ja Rock You Like A Hurricane. Albumi ylsi korkeimmillaan Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kuudenneksi, ja myi multi-platinaa (2 miljoonaa kappaletta) julkaisuvuotena. Tähän mennessä se on myynyt yli 3 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa. Levyn balladi Still Loving You on äänestetty maailman kaikkien aikojen parhaaksi powerballadiksi. Levyn julkaisun jälkeen Scorpions teki maailmankiertueen "Live At First Sting",josta saatiin kokoon livealbumi World Wide Live. Tämän jälkeen yhtye odotti pari vuotta ennen seuraavan albumin tekoa, joka tapahtui vuonna 1988. Levyn nimellä Savage Amusement on yhteys Scorpionsin yhteen tavaramerkkiin: heidän Savage Amusementiksi kutsuttuun ihmispyramidiin,  jota he olivat esitelleet live-esityksissään. Vuonna 1990 julkaistu albumi Crazy World saavutti suosiossa Love at First Stingin. Balladi Wind of Change nousi välittömästi hitiksi, jonka suosio ei ole vielä tänäkään päivänä laantunut. Muuten levy koostuu enimmäkseen tarttuvista, melodisista heavy rock -kappaleista, joista tunnetuimpia ovat Tease Me Please Me ja Don´t Believe Her.
(1993-1999)
Vuonna 1999 Scorpions julkaisi uransa seuraavan studioalbumin Eye II Eye, joka ammensi yhä enemmän vaikutteita poprockista. Tämä vieraannutti monia yhtyeen faneja, ja se näkyi myös albumin menestymisessä: albumi ylsi Saksan ohella listoille ainoastaan Suomessa, Sveitsissä, Ranskassa ja Japanissa, eikä se ylittänyt kultalevyrajaa yhdessäkään maassa. Tästä huolimatta albumin single “Mysterious“ nousi Hot Mainstream Rock Tracks -listalla sijalle 26.
(2000-)
Vuosituhannen vaihteessa julkaistiin Moment of Glory, jossa yhtye esitti Berliinin filharmonikoiden säestämänä uransa tunnetuimpia kappaleita. Moment of Glory oli Saksassa albumilistan kolmas ja ylitti kultalevyrajan, ja vuonna 2004 albumin DVD-julkaisu myi kultaa Kanadassa.
Vuotta myöhemmin Scorpions julkaisi livealbumi Acoustica:n.
Scorpionsin seuraavaa studioalbumia odotettiin yli viiden vuoden ajan, kunnes yhtye julkaisi uransa viidennentoista studioalbumin Unbreakable vuoden 2004 kesäkuussa. Albumilla yhtye palasi tavanomaisempaan, raskaan rockin tyyliin kokeellisempien Pure Instinct- ja Eye II Eye -albumien jälkeen. Unbreakable menestyi hyvin Euroopan albumilistoilla, mutta levy-yhtiön vähäisen markkinoimisen takia albumin kaupallinen menestyminen jäi lopulta pienimuotoiseksi. Albumin markkinoimisen edistämiseksi Scorpions teki mittavan Unbreakable World Tour -maailmankiertueen, ja esiintyi myös Judas Priestin lämmittelijänä Britannian-kiertueella vuonna 2005.
Vuoden 2007 toukokuussa yhtye julkaisi uuden studioalbuminsa Humanity: Hour 1, joka julkaistiin Yhdysvalloissa myöhemmin elokuussa. Albumi oli tyyliltään konseptialbumi, ja se perustui tuottaja Desmond Childin ja futuristi Liam Carlin kehittämään kertomukseen, jossa tulevaisuuden maailma tuhoutuu ihmisten ja robottien välisessä sisällissodassa. Albumin julkaisua seurasi jälleen mittava, kaksivuotinen Humanity World Tour -maailmankiertue.
Marraskuussa 2009 Scorpions ilmoitti julkaisevansa seuraavan studioalbuminsa Sting in the Tail alkuvuodesta 2010, ja että albumi äänitettäisiin Hannoverissa tuottajina toimivien Mikael Anderssonin ja Martin Hansenin kanssa. Sting in the Tail julkaistiin maaliskuussa 2010, mutta ennen albumin julkaisua yhtye oli kertonut tammikuussa Sting in the Tailin jäävän Scorpionsin uran viimeiseksi studioalbumiksi. Albumia seuranneen maailmankiertueen ilmoitettiin aluksi jäävän niin ikään yhtyeen uran viimeiseksi, mutta myöhemmin yhtye päätti jatkaa uraansa aiempien aikeiden vastaisesti. Sting in the Tail oli Suomessa albumilistan kuudes ja Saksassa toinen, ja Yhdysvalloissa se teki parannuksen Humanity: Hour 1 -albumin listamenestyksestä noustessaan Billboard 200 -albumilistan sijalle 23.
Kohua
Loppuvuodesta 2008 brittiläinen Internet Watch Foundation (IWF) -järjestön mukaan Scorpionsin Virgin Killer -levyn alkuperäinen kansikuvitus on lapsipornoa, jonka johdosta Wikipedian artikkeli kyseisestä levystä sensuroitiin Isossa-Britanniassa. Suomessakin Wikipedian artikkeli joutui suodatuslistalle, mutta asiaan perehdyttyä esto purettiin.
Livealbumit
thumb|334px|Scorpions klassisessa ihmispyramidissa: Francis Buchholz, Matthias Jabs, Rudolf Schenker, Klaus Meine ja Herman Rarebell Savage Amusement-albumin kuvalevyversiossa.
Esiintymiset Suomessa
thumb|250px|Scorpions [[Ankkarockissa vuonna 2003.]]
Blackout Tour
Savage Amusement Tour 1988-1989
Obsession
Obsession voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Scorpions
Esiintymiset Suomessa
Crazy Wold Tour 1990-1991
Pure Instinct Tour 1996-1997
Eye II Eye tour 1999
World Tour 2003
Unbreakable Tour 2004-2006
Humanity Tour 2007-2009
Get Your Sting and Blackout Tour
Rock'n'Roll Forever Tour
50th Anniversary World Tour
Crazy World Tour
Rock Believer World Tour
Michishio (1937)
Michishio oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 5. marraskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1937 ja valmistui 31. lokakuuta 1937.
Palvelus
Toisen maailmansodan alussa alus kuului Etelä-Kiinan merellä Malaijille hyökänneen laivaston 8. hävittäjädivisioonaan sisaralustensa Ōshion, Asashion ja Arashion kanssa. Alkuvuodesta 1942 alus siirrettiin divisioonan mukana Alankomaiden Itä-Intiaan, jossa alus osallistui 19. helmikuuta Bandoengin salmessa Alankomaiden laivaston Hr. Ms. Piet Heinin upottamiseen.
Alus upotettiin 25. lokakuuta 1944.
Tauno Berner
Tauno Edvard Berner (6. huhtikuuta 1880 Helsinki – 29. toukokuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja Joensuun pormestari.
Maxwell Montes
Maxwell Montes (suom. Maxwellvuoret) on Venuksessa sijaitseva vuoristo. Se sijaitsee Ishtar Terran itäosassa, kohdassa 65° pohjoista leveyttä ja 3° itäistä pituutta. Siihen kuuluvat Venuksen korkeimmat vuorenhuiput, korkeimpien kohtien kohotessa yli 11 kilometriä planeetan keskimääräisen pinnankorkeuden yläpuolelle. Vuoristoalue on halkaisijaltaan 797 km. Vuoriston läntiset rinteet nousevat hyvin jyrkästi, mutta itäinen rinne laskeutuu loivana alas Fortuna Tesseraan. Maxwell Montes näkyy planeetan pinnasta otetuissa tutkakuvissa huomattavan kirkkaana, mikä viittaa alueen maaperän sisältävän runsaasti pyriittiä tai muita radioaaltoja hyvin heijastavia mineraaleja. Heijastuksen voimakkuus vaihtelee korkeuden mukaan, joten heijastava aine säilynee hajoamatta vain tietyissä fysikaalisissa tai kemiallisissa olosuhteissa.
Tauno Berner
Tauno Bernerin vanhemmat olivat kansakoulujentarkastaja Axel Berner ja Mathilda Elisabet Arppe. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1898 ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon vuonna 1903. Berner sai varatuomarin arvon 1906.
Maxwell Montes
Alpha Regio, Beta Regio ja Maxwell Montes ovat ainoat Venuksen pinnanmuodot, joita ei ole nimetty historiallisten tai mytologisten naisten mukaan. Leikkisästi onkin sanottu, että nimensä vuoristolle antanut James Clerk Maxwell on ainoa mies Venuksessa.
Tauno Berner
Berner oli Joensuun maistraatissa ja raastuvanoikeudessa oikeusneuvosmiehenä 1914–1917. Tänä aikana hänet tuomittiin yhdenvertaisuuslain rikkomisesta Venäjän lakien mukaan 3 kuukaudeksi vankeuteen yhdessä kunnallisraatimies Veli Parviaisen kanssa. Berner oli sitten Joensuun pormestarina 1919–1922. Hän oli kihlakunnantuomarina Juvan tuomiokunnassa 1922–1929 ja Ulvilan tuomiokunnassa vuodesta 1929. Myöhemmin hän oli tuomarina Käkisalmen ja Ikaalisten tuomiokunnissa aina vuoteen 1941 saakka.
Maxwell Montes
Ray Jurgens löysi Maxwellvuoret Arecibon radioteleskoopilla 4. syyskuuta 1967.
Tauno Berner
Berner omisti Joensuussa Itä-Suomen Lakiasiaintoimiston ja hän oli Suomen Pankin Joensuun konttorin diskonttokomitean jäsenenä vuosina 1914-1922.
Louvigné-du-Désert
Louvigné-du-Désert on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Alue on tunnettu graniitista ja kunnan tärkein nähtävyys on graniitista valmistettu linna Château de Monthorin.
Evankelistojen symbolit
right|thumb|Evankelistat ja heidän symbolinsa kirjan kansikuvassa noin vuodelta 820. Evankelistojen symbolit ovat Uuden testamentin evankeliumien kirjoittajien eli Matteuksen, Markuksen, Luukkaan ja Johanneksen symboleina varhaiskristillisetä ajalta saakka käytettyjä tunnusmerkkejä. Matteuksen symbolina on yleensä ihminen tai enkeli, Markuksen leijona, Luukkaan härkä ja Johanneksen symbolina kotka.
Uudessa testamentissa kerrotaan näystä (Johanneksen ilmestys 4:6-8), joka on tällainen: "Valtaistuimen edessä ja ympärillä oli neljä olentoa, jotka sekä edestä että takaa olivat täynnä välkehtiviä silmiä. Yksi muistutti leijonaa, toinen nuorta härkää, kolmannella oli kuin ihmiskasvot ja neljäs näytti lentävältä kotkalta. Näillä neljällä olennolla oli kullakin kuusi siipeä, jotka olivat molemmilta puolin täynnä välkehtiviä silmiä."
Steve Christoff
Steven "Steve" Christoff (s. 23. tammikuuta 1958 Richfield, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Evankelistojen symbolit
Kirkkoisä Hieronymus (348–420) kirjoitti näin: Evankelista Matteuksen symbolina on siivellinen ihminen, koska hän aloittaa evankeliuminsa kertomalla Kristuksen ihmiseksi tulemisesta. Markukselle kuuluu leijona, sillä hänen evankeliuminsa alussa puhutaan Johannes Kastajasta, "huutavan äänestä erämaassa". Luukkaan tunnus on uhrieläin härkä, koska hän aloittaa kertomalla pappi Sakariaasta. Johanneksen symboli on kotka, sillä hänen evankeliuminsa luonteenomaisimpana piirteenä on hengen kohoaminen korkeimpiin taivaallisin kerroksiin. Jo aikaisemmin kirkkoisä Irenaeus Lyonilainen (noin vuonna 180) viittasi evankeliumien ilosanoman neljänlaiseen vaikutukseen: leijona edustaa voimaa, härkä uhripalvelusta, ihminen Jumalan ihmiseksi tulemista ja kotka kirkon läpäisevää Jumalan Henkeä.