cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Southend-on-Sea
Southend-on-Sea on noin asukkaan rannikkokaupunki ja yhtenäishallintopiiri Essexin kreivikunnassa, Itä-Englannissa, 65 kilometriä Lontoosta itään. Southend oli Viktorian aikana lontoolaisten suosima rantalomakohde, johon pääsi kätevästi junalla. Kaupungissa on pieni lentokenttä, josta lennetään säännöllisesti Jerseyn saarelle kesälauantaisin. thumb|left|Southend laiturilta katsottuna Southend-on-Sean laituri on maailman pisin huvin vuoksi rakennettu laituri, 1,33 mailia eli noin kaksi kilometriä. Se rakennettiin 1830. Tulipalot ovat runnelleet sitä pahoin vuosina 1976 ja 2005.
Tuomiojärvi (Jyväskylä)
Tuomiojärvi on Keski-Suomessa Jyväskylän kaupunkialueella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 298 hehtaaria eli 3,0 neliökilometriä, se on 3,8 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä. Järvi on muutoin rantaviivaltaan selväpiirteinen, mutta lounaispäässä 1,1 kilometriä pitkä Haukanniemi suojaa yhtä pitkää Rautpohjan umpeen kasvavaa lahtea. Järvellä on nykykartan mukaan 7 saarta, mutta vanhoissa peruskartoissa niitä on 11. Niitä ovat pohjoisesta lukien Lehtosaari, Heinäsaari, Muurahaissaari (eli Hiekkaranta ), Mäntysaari (eli Selkäsaari), Lehtisaari ja Koivusaari. Suurimmissa saarissa on mökkejä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 10,31 miljoonaa kuutiometriä eli 0,01031 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,5 metriä ja suurin syvyys on 13,1 metriä. Syvänteitä on Mannilan edustalla ja järven kaakkoisosassa. Järven rantaviivan pituus on 16,7 kilometriä ja sen rannat ovat pääosin asuinalueita tai metsämaata. Haukkaniemen ympäristössä on suota ja kosteikkoja ja järven pohjoispäässä sijaitsee Vasaraisensuo. Järven asuinalueita ovat etelässä Laajavuori, Kortepohja, Viitaniemi ja Taulumäki, itäpuolella Mannila ja länsipuolella Haukkala. Palokka jää vielä kauemmaksi rannasta. Valtatie 4 sivuaa järveä Palokkajärven välisellä kapealla kannaksella. Järveä kiertävistä teistä voidaan mainita yhdystiet 16685 ja 16686 sekä etelässä kaupungin tiestö. Järvellä on viisi uimarantaa Taulumäellä, Viitaniemessä, Laajavuoressa, Haukkalassa ja Mannilan Rantueessa.
Rehevöityminen
Kohde on osa Keski-Suomen vesistöjen parannusohjelmaa, joka on käynnissä vuoteen 2015 saakka. Tavoitteena on saavuttaa vesistön hyvä ekologinen tila vuoteen 2021 mennessä. Veden laatua halutaan parantaa, koska järveä käytetään myös raakavesilähteenä. Järvessä esiintyy kesäisin sinilevää, ja vaikka veden kuormitus on pienentynyt 2000-luvulla, kuormitus on edelleen huolestuttavan suuri.
Kalasto
Koekalastuksen perusteella järven kalalajeja ovat ainakin ahven, hauki, kiiski, kirjolohi (istutettu), kuha, lahna, pasuri, ruutana, salakka, siika ja särki.
Luonnonsuojelu
Järven eteläpäässä Eerolanlahdella ja Rautpohjalla on kaupunkikosteikon luonnonsuojelualue. Rautpohjan lahdella on lintutorni.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Tuomiojärven–Palokkajärven alueeseen (14.291) järvi kuuluu. Sen vedenpinnan korkeus on 94,4 metriä mpy.
Syväoja laskee järven pohjoispäähän Haukkalassa. Syväojan valuma-alueella (14.293) sijaitsevat esimerkiksi Myllyjärvi (16 ha), Lummelampi (11 ha), Majajärvi (6 ha), Ruokepuolinen (29 ha) ja suurin järvistä Ylä-Tuomiojärvi (76 ha). Järven lähialueella on yksittäisiä järviä, jotka laskevat siihen omaa laskuojaa myöten. Niitä ovat Laajavuoressa Vuorilampi (2 ha) ja Kortesuolla Vehkalampi, jonka takaa laskee vielä Vasikkalampi (3 ha). Rimminmäellä sijaitsee vielä Mustalampi (1 ha), joka laskee myös järven pohjoispäähän. Järven laskujoki on 120 metriä pitkä Löylyjoki, joka virtaa Palokkajärveen (258 ha). Molempien järvien vedenpinnat ovat samalla korkeudella.
Historiaa
Vuoden 1963 peruskartassa oli järven vedenpinnan korkeudeksi merkitty 94,0 metriä, kun se on nykyään 94,4 metriä.
Tuomiojärven nimi viittaa arvioiden mukaan eräoikeudenkäyntiin.
Taivaantähystäjät
Taivaantähystäjät (Uranoscopidae) on ahvenkalojen heimo. Heimoon kuuluu 8 sukua ja 54 lajia. Niitä tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren hiekkaisilla merenpohjilla.
Taivaantähystäjä on väriltään ruskea, minkä ansiosta se kykenee piiloutumaan hiekan sekaan. Se alkaa sitten houkutella alaleuastaan kasvavalla säikeellään saalista luokseen. Kun otollinen saalis saapuu kohdalle, taivaantähystäjä ampaisee hiekasta sen kimppuun.
Taivaantähystäjä kykenee naamioitumisen lisäksi myös puolustautumaan. Sillä on käytössään kaksi suurta myrkkypiikkiä ja sähkövirtaa tuottava elin. Hyökkäyksen kohteeksi joutuessaan kala purkaa jopa 50 voltin suuruisen sähkövarauksen, mikä tavallisesti riittää ajamaan isommankin pedon karkuun. Taivaantähystäjä käyttää sähköelintään myös suunnistamiseen, saaliin jäljittämiseen sekä yhteydenpitoon muiden kalojen kanssa.
Metriikka (matematiikka)
Metriikka eli etäisyysfunktio kertoo joukon pisteiden välisen etäisyyden ja tekee joukosta metrisen avaruuden.
Esimerkkejä tasossa \mathbb{R}^2
Joukon pisteitä merkitään tässä (x_1, y_1) ja (x_2, y_2).
Kirjallisuutta
metrika Metrik (matematik)
Dominic Frontiere
Frontiere soitti lapsena useita soittimia mutta päätti keskittyä harmonikkaan. Aloitettuaan big band -muusikkona hän muutti Los Angelesiin ja aloitti opinnot Kalifornian yliopistossa.
Frontiere voitti vuonna 1980 parhaan elokuvamusiikin Golden Globe -palkinnon työstä elokuvassa The Stunt Man – henkensä kaupalla (1980).
Kauha (koneen osa)
thumb|Kaivinkoneen kauha Kauha on kaivurin tai vastaavan maljamainen osa, jolla siirretään kuormaa. Kauhoja käytetään pääasiassa hienojakoisen materiaalin kuljettamiseen tai käsittelyyn esimerkiksi maansiirrossa tai teollisuudessa.
Hydrauliset ja pneumaattiset kauhat mullistivat työkoneteollisuuden dieselkoneiden yleistymisen myötä ja nopeuttivat eri rakennusprosesseja erittäin laajasti.
Teollisuudessa kauhoja käytetään maansiirtokoneissa, kuten traktoreissa, käsittelemään suuria määriä irtomateriaalia kuten hiekkaa tai kiveä. Hydraulisen tekniikan ansiosta voidaan valmistaa työkoneita sekä kauhoja, jotka pystyvät kuljettamaan erittäin suuria määriä materiaalia paikasta toiseen ilman lihastyövoimaa.
Tämän lisäksi kauhoja käytetään paljon myös prosessi- ja kaivosteollisuudessa, missä niitä käytetään niin manuaalisesti ohjattavissa laitteistoissa kuin automaattisesti toimivissa aineiden käsittelijöissä.
Suomen kielen nimitys kauha koneenosana tulee analogiana keittiövälineestä. Keittiössä kauhalla siirretään käsin pieniä aineemääriä siten kuin myöhemmin on opittu siirtämään suuria ainemääriä työkoneilla. Muissa kielissä nimitykset vaihtelevat: saksassa saman koneenosan nimitys tulee lusikkaa tarkoittavasta sanasta, englannissa ämpäriä tarkoittavasta sanasta.
Elmer Bernstein
Elmer Bernstein (4. huhtikuuta 1922 – 18. elokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän tuli maailmankuuluksi elokuvamusiikistaan, erityisesti seikkailu- ja sotaelokuvista; hänen säveltämiään ovat muiden muassa Kymmenen käskyä (1956), 7 rohkeata miestä (1960) Suuri pakoretki (1963), Hei, me lennetään (1980) ja Hei, taas me lennetään! (1982). Bernstein on säveltänyt myös National Geographic Societyn tv-dokumenteissa käytetyn tunnusmusiikin. Joissain elokuvissaan, kuten Haamujengissä (1984) ja Hiidenpadassa (1985), Bernstein käytti erikoiselta kuulostavaa varhaista elektronista soitinta, Ondes Martenot'ia.
Redd Pepper
Redd Pepper (oik. Richardson Green, s. 1961 Barbados) on barbados-brittiläinen ääninäyttelijä, jota pidetään ”Britannian Don LaFontainena”.
Elmer Bernstein
Bernstein syntyi New Yorkissa ja sai varhaista pianonsoiton opetusta muun muassa Henriette Michelsonilta. Aaron Copland ihastui pojan improvisaatiotaitoihin ja esitteli tämän tämän tulevalle opettajalle, Israel Citkowitzille.
Bernstein sävelsi elokuvamusiikkinsa ohella kaksi musikaalia. How Now, Dow Jones sai kantaesityksensä Broadwaylla 1968 ja Merlin 1983. Säveltäjä voitti uransa aikana useita palkintoja, joista tunnetuimpia ovat yksi Oscar-palkinto ja kaksi Golden Globea. Hän kuoli syöpään Kaliforniassa 82-vuotiaana.
Redd Pepper
Ura
Pepper syntyi Barbadosissa ja vietti lapsuutensa New Yorkissa, mutta 15-vuotiaana hän muutti Britanniaan. Pepper työskenteli aluksi muun muassa McDonald’silla, palomiehenä ja metron kuljettajana. Ääninäyttelijäksi hän päätyi ollessaan junan kuljettajana. Yksi matkustajista sattui olemaan televisiosarjojen vastaava tuottaja, joka kuuli Pepperin kuulutuksen ja tarjosi hänelle töitä muutamiin pieniin projekteihin 1990-luvun lopulla. Sittemmin Pepperistä on tullut yksi Britannian käytetyimmistä mainosäänistä. Hänen ääntään on kuultu muun muassa Britannian Big Brotherissa, jossa Pepper myös vieraili vuonna 2007. Lisäksi hän on vieraillut Viitosvaihteessa.
Jumalniemi
Jumalniemi on Kotkan kaupunginosa. Kaupunginosa sijaitsee Kolkansaaren eteläosassa, rajoittuen pohjoisessa valtatiehen 7. Alue kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976. Karhulan kauppalan aikana alue kuului Kyminsuun kauppalanosaan.
Historia
Kymijoen Korkeakoskenhaaran suualue Kyminsuu oli merkittävä puutavaran erottelualue, jonne Kymijokea pitkin uitetut tukit päätyivät. Vuosisadan alussa Jumalniemessä oli paljon asutusta, nyt metsässä on vain kivijalkoja. Valtatie 7:n vieressä Uudenkylän alueella on nykyään noin kymmenen omakotitaloa.
Volo
Volo on toinen kahdesta italialaisesta kuulapelistä. Toinen on nimeltään Raffa. Sanalla bocce viitataan italiassa molempiin lajeihin, tai jopa kuulapeleihin yleensä; erityistä peliä tai urheilulajia se ei siis tarkoita.
Volo on käytännössä sama laji kuin ranskalaistaustainen boule lyonnaise. Niinpä tämän volo/boule lyonnaise -pelin vahvin harrastusalue ulottuukin yhtenäisenä Ranskasta aina Balkanille saakka.
Lajin kansainvälinen lajiliitto on Fédération Internationale de Boules (F.I.B.), ja se kuuluu kuulapelien kattojärjestöön nimeltä Confédération Mondiale des Sports de Boules (C.M.S.B.). Italiassa mainut lajit plus lisäksi vielä petankki kuuluvat samaan lajiliittoon, nimeltä Federazione Italiana Bocce.
Keskustan Varsinais-Suomen piiri
Keskustan Varsinais-Suomen piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Se asettaa Varsinais-Suomen vaalipiirissä eduskuntavaaliehdokkaat sekä Varsinais-Suomen hyvinvointialueen ehdokkaat.
Aaloet
Aaloet (Aloë) on mehikasvisuku soihtukasvien (Asphodelaceae) heimon alaheimossa Asphodeloideae. Osassa vanhemmista luokitusjärjestelmissä suku on luokiteltu heinäpuukasvien (Xanthorrhoeaceae) heimoon. Sukuun kuuluu yli kolmesataa lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisina Afrikan kuivilla alueilla, etenkin Etelä-Afrikan eteläkärjessä ja trooppisen Afrikan vuorilla. Agavet, jotka muistuttavat aaloeita ulkonäöltään, mutta kasvavat Amerikassa, eivät ole aaloeille kovin läheistä sukua.
Tuntomerkit
Aaloet muistuttavat ulkonäöltään ananaksen lehtiruusuketta. Mehevien lehtien reunat ovat piikikkäät. Kukat ovat pienet, kellomaiset, keltaiset tai punaiset.
Kasvumuodoltaan aaloet ovat usein pensasmaisia. Jotkin ovat varrettomia, toiset taas 20 m:n korkuisiksi kasvavia puita. Varret ovat tavallisesti haaraisia, ja lehdet sijaitsevat tiheinä ruusukkeina haarojen kärjissä. Lehdet ovat meheviä ja vahapeitteisiä, yleensä reunoiltaan piikkihampaisia. Putkimaiset ja kaunisväriset kukat sijaitsevat pitkien kukintovarsien latvoissa tähkämäisissä tai terttumaisissa ryhmissä.
Käyttö
Aaloeita on viljelty useita vuosisatoja, ja jo Dioskorides kuvaa niiden ominaisuuksia. .
Aaloeita kasvatetaan koristeina. Monista aaloelajeista käytetään niiden lehdistä saatavaa geelimäistä nestettä kosmetiikan raaka-aineena, mm. ihovoiteena ja palovammojen hoitoon tunnetuimpana lääkeaaloe (Aloë vera). Tuorepuristettua ja säilöttyä aloe-geeliä saa myös juomana.
Joitakin aaloelajeja voidaan kasvattaa ruukkukasvina huoneessa. Niiden hoitaminen ei ole lainkaan vaikeaa, sillä aaloet tarvitsevat vain vähän vettä.
Aaloehamppu on muutamien aaloeiden syykimpuista koostuvaa kuitua. Sitä käytetään lajien kasvuseuduilla köysien punontaan. Aloë vera -kasvista saadaan myös tekstiilien valmistukseen käytettävää aaloekuitua.
Kasvia kuvataan vertauskuvia käsittelevässä kirjallisuudessa usein agavena. Virheellisesti kumpikin on mainittu kovaa vatsaa parantavina lääkekasveina; tämän vuoksi niitä on pidetty katumuksen ja kärsimyksen symboleina. Aaloeta käytettiin myös palsamoinnissa, koska sen ajateltiin ehkäisevän mätänemistä. Koska aaloe kasvattaa vain yhden korkean kukkavarren, kasvista on muodostunut Neitsyt Marian yhdenkertaisen neitseellisen äitiyden vertauskuva.
Siniparatiisilintu
Siniparatiisilintu (Paradisaea rudolphi) on n. 30 cm pitkä, pääosin musta paratiisilintu, jolla on sinertävänvalkoinen nokka, tummanruskeat silmät, harmaat jalat ja kirkkaansiniset siivet.
Siniparatiisilintuja esiintyy Papua-Uudessa-Guineassa.
Jambol
Jàmbol on kaupunki Etelä-Bulgariassa, Jambolin alueella. Kaupungin asukasluku on 73 268 (2011).
Historia
Jambolin perusti kreikkalainen Filippos II noin vuonna 350 eaa, ja Rooman valtakunta valloitti kaupungin myöhemmin. Vuonna 583 avaarit tuhosivat kaupungin maan tasalle. Kaupunki rakennettiin myöhemmin takaisin. 1800-luvulle tultaessa kaupungista oli tullut merkittävä uskonnollinen keskus. Neuvostoliiton miehitettyä Bulgarian valtion vuonna 1944 Bulgariassa tuli valtaan kommunistinen puolue ja valtio muuttui Bulgarian kansantasavallaksi. Kommunistimaissa ei sallittu uskontoa, minkä seurauksena melkein kaikki uskonnolliset rakennukset tuhottiin Jambolista. Jambolin merkittävin uskonto on ortodoksisuus.
David Amram
thumb David Amram (s. 17. marraskuuta 1930) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen tunnetuimmat saavutuksensa lienevät elokuvamusiikin alalla – hänen säveltämänsä on esimerkiksi teema elokuvaan Mantshurian kandidaatti (1962).
Amram syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, ja perehtyi jo lapsena klassiseen musiikkiin ja jazziin. Hän opiskeli pianon-, trumpetin- ja tuubansoittoa, mutta valmistui George Washingtonin yliopistosta pääaineenaan Euroopan historia vuonna 1952. Uransa varhaisessa vaiheessa hän soitti käyrätorvea Kansallisessa sinfoniaorkesterissa.
Amram vietti pari vuotta Euroopassa ennen palaamistaan Yhdysvaltoihin vuonna 1955. Hänet valittiin opiskelemaan Manhattan School of Musiciin.
Amram oli New Yorkin filharmonikkojen nimikkosäveltäjänä vuosina 1966–1967. Hän on uransa aikana työskennellyt monenlaisen musiikin parissa ja ollut aktiivinen paitsi elokuvamusiikin säveltäjänä, myös varsinkin jazzmuusikkona.
Patrick Ortlieb
Patrick Ortlieb (s. 17. toukokuuta 1967 Bregenz, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän voitti olympiakultaa syöksylaskussa vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä.
Ortlieb aloitti alppihiihdon vasta 13-vuotiaana ja erikoistui syöksylaskuun. Hän voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden vuonna 1996 ja lisäksi yhteensä 18 maailmancupin osakilpailua.
Vuonna 1999 tapahtunut kaatuminen johti Ortliebin uran päättymiseen. Ortlieb oli harjoittelemassa Hahnenkammin rinteessä Kitzbühelissä mutta laski ulos ja loukkaantui. Samana vuonna hänet valittiin Itävallan kansalliskonsiiliin äärioikeistolaisen/populistisen Itävallan vapauspuolueen edustajana. Hän toimi kansanedustajana kolmen vuoden ajan.
Syöksylaskun MM-mitalisti Nina Ortlieb on Patrick Ortliebin tytär.
Erik Benzelius vanhempi
Erik (Henrici) Benzelius vanhempi (1632–1709 ) oli Uppsalan arkkipiispa. Toimittuaan ensin Uppsalan yliopiston professorina hänet nimitettiin 1687 Strängnäsin piispaksi ja vuonna 1700 Ruotsin arkkipiispaksi. Hänellä oli suuri vaikutusvalta kirkon elämässä, ja hän myös nautti Benzeliukselle poikansa Kaarlen uskonnollisen kasvatuksen uskoneen kuningas Kaarle XI:n luottamuksesta.
Hänen poikiaan olivat arkkipiispat Erik Benzelius nuorempi, Henrik Benzelius ja Jakob Benzelius. Ne hänen pojistaan, jotka eivät astuneet kirkon palvelukseen, aateloitiin nimellä Benzelstierna.
Avioliitto ja lapset
Erik Benzelius oli ensimmäisessä avioliitossa (1668–1693) Margaretha Odhelian kanssa, joka kuului Buren sukuun. Margaretha Odhelia professori oli Erik Odheliuksen ja Margareta Laurelian tytär. Margareta Laurelian isä taas oli Olof Laurelius. 1695 Benzelius avioitui Anna Mackeij'n kanssa, joka oli ruukinpatruuna Isak Mackeyn tytär, mutta tästä avioliitosta ei syntynyt lapsia. Ne lapset, jotka eivät astuneet kirkon palvelukseen, aateloitiin isänsä palvelusten ansiosta nimellä Benzelstierna.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1968
Vuoden 1968 talviolympialaiset järjestettiin Grenoblessa, Ranskassa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös saman vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.
15 km
<br style="clear:both" />
50 km
<br style="clear:both" />
4 x 10 km viesti
<br style="clear:both" />
5 km
<br style="clear:both" />
3 x 5 km viesti
<br style="clear:both" />
Yhdistetty
<br style="clear:both" />
Normaalimäki
<br style="clear:both" />
Suurmäki
<br style="clear:both" />
GAZ-69
GAZ-69 on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama nelivetoinen maastoauto, jota valmistettiin vuosina 1953–1972. Vuosina 1954–1956 sen valmistus siirtyi asteittain UAZille joka valmisti sitä nimellä UAZ-69 vuoteen 1972. Uljanovskilaisten harmiksi useimmat neuvostoliittolaiset kuitenkin kutsuivat autoa edelleen nimellä GAZ. Vuonna 1965 autolle esiteltiin seuraaja, UAZ-469.
Suunnittelu
Auton suunnittelusta vastasi muutamasta jäsenestä koostunut ryhmä, jota johti tehtaan pääsuunnittelija I. A. Davidov. Ensimmäisen prototyypin oli suunnitellut Grigori Vasserman jo vuonna 1947. Suunnitelman valmistuttua annettiin virallinen määräys sarjavalmistuksen aloittamisesta. Ensimmäinen sarjavalmistettu yksilö valmistui tehtaalta syyskuussa 1953.
Teknisiä tietoja
Voimanlähteenä ollut nelisylinterinen, nelitahtinen sivuventtiilimoottori oli sama, jota käytettiin Pobedassa. Alkujaan moottorimalli periytyi 1920-luvun Fordeista. Moottorin takana oli kuiva yksilevyinen kytkin, josta voima välittyi kolminopeuksisen vaihteiston ja kaksiportaisen alennusvaihteen kautta molemmille akseleille. Auton rengaskoko oli 6,50-16" ja polttoainetankin tilavuus 72 litraa.
Muunnelmia
Mallista valmistettiin seuraavia muunnelmia:
Amfibinen GAZ-46 oli varustettu auton takaosaan kiinnitetyllä pienellä potkurilla. Auton huippunopeus vedessä oli 10 km/h. Ohjaukseen käytettiin pelkästään etupyöriä.
Kaksiovisesta mallista oli myös radioauto-, paloauto-, ambulanssi ja lakaisuautomuunnelmat sekä porakaluston kuljetukseen, miinanraivaukseen ja panssarintorjuntasingon kuljetukseen tarkoitetut muunnelmat.
Ominaisuuksia
Auton kantavuus oli 650 kg, maavara 210 mm ja kääntösäde 6,5 m. Huippunopeus oli 90 km/h. 40 km/h nopeudessa polttoaineenkulutus oli 14 l /100 km. Auto oli varustelultaan varsin ankea, mutta sen maasto-ominaisuuksia pidettiin erinomaisina, sillä etu- ja takaylitykset olivat lyhyet, renkaiden pito oli hyvä, joustovarat pitkät ja näkyvyys riittävä. Sen sijaan maantieajoon sen suorituskyky ja ajo-ominaisuudet eivät riittäneet. Hallintalaitteiden käyttö vaati voimaa ja ajoasentoa moitittiin. GAZ-69 oli oleellisesti kestävämpi kuin sen edeltäjämallit. Autossa arvostettiin juuri sen kestävyyttä sekä yksinkertaista rakennetta ja ajo-ominaisuuksia.
Markkinat
Autoja valmistettiin myös vientiin heti alusta alkaen. Vuonna 1959 niitä oli viety jo 22 maahan, pääosin Neuvostoliiton liittolaismaihin. Vuonna 1965 valmistui jo 250 000:s GAZ-69. Mallit 69 ja 69A palvelivat pitkään monissa Varsovan liiton maissa.
Käyttö Suomen puolustusvoimissa
GAZ-69:lle tehtiin tyyppikatsastus 28. joulukuuta 1959. Auton todettiin täyttävän voimassa olleet määräykset seuraavin poikkeuksin: Tuulilasin pesulaite, kauhalamput, ulkopeili sekä roiskesuojat puuttuivat, takavalojen lukumäärä oli virheellinen ja jarruvalojen pinta-alat olivat liian pienet.
1. helmikuuta 1960 Puolustusvoimat vastaanotti ensimmäisen erän GAZ-69M:iä. Autoja saapui 50 kappaletta ja ne olivat edellisen vuoden mallia. Puolustuslaitos oli saanut vuonna 1958 luvan tehdä materiaalihankintoja Neuvostoliitosta, ja kyseinen erä oli eräs ensimmäisistä hankinnoista.
Puolustusvoimilla oli käytössään kolmea muunnelmaa. GAZ-69M oli vientiversio, GAZ-69E oli varustettu häiriösuojatulla moottorin sähkölaitteistolla. Tästä oli myös vientiä varten tehty muunnelma GAZ-69ME. Kahta viimeistä mallia käytettiin radioautoina.
Vuosina 1961–1969 vastaanotettiin kaikkiaan 80 GAZ-69E -radioautoa. Syyskuussa 1962 tuli sadan kappaleen erä maastohenkilöautoja. Vuosien 1966–1972 aikana puolustusvoimille tuli 311 GAZ-69ME:tä, joista radioautoja oli 284 ja tavallisia maastoautoja 27 kappaletta. Tarjouskilpailun voittanut Lavian Autokori Oy rakensi lämpöeristetyn kokoteräskorin noin 250 puolustusvoimille toimitettuun, alun perin kangaskattoiseen GAZ-69 -maastoautoon 1970-luvun alussa.
Joihinkin autoihin tehtiin Suomessa peltikori tai alkuperäistä huonommin istunut pressukate. Autojen keskimääräinen palvelusaika oli yhdeksän vuotta.
Kuvagalleria
http://rt.com/news/blogs/oldtimer-corner/vintage-car-soviet-museum/
Malmintori
Malmintori on Ylä-Malmilla Koillis-Helsingissä sijaitseva kauppakeskus. Yhdessä Kauppakeskus Malmin Novan ja Malmin rautatieaseman kanssa se on koko Malmin alueen keskus. Malmintorin kauppakeskus valmistui vuonna 1987. Kauppakeskuksen ulkopuolella on Ylä-Malmin tori ja ratojen toisella puolella Ala-Malmin tori. Niitä yhdistää ratojen yli kulkeva katettu kävelysilta, puhekielessä ”Malmin putki”, jonka kautta pääsee myös asemalaitureille.
Pysäköintihalli sijaitsee rakennuksen kellarikerroksessa ja viereisissä pysäköintitaloissa. Keskuksen suurin liike on Prisma. Alkuvaiheessa 1980-luvulla Malmintorilla toimi myös Keskon supermarket Kauppaheikki, jonka toiminnot siirtyivät Ala-Malmintorin puolelle silloiseen Ostoparatiisiin Edvard Pajunen Oy:n lopetettua siellä market-toiminnan. Nykyään Malmintorilla mainituissa tiloissa toimii Lidl.
Alexander Bournonville
Alexander, Bournonville herttua ja Henninin kreivi (noin 1620–1690) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan armeijan marsalkka.
Bournonville johti keisarillisia joukkoja vuonna 1674 Henri Turennea vastaan Ranskan–Hollannin sodassa Reinin rintamalla, mutta Turenne esti tehokkaasti saksalaisten tunkeutumisen Ranskaan. Bournonville hävisi Turennelle Enzheimin (4. lokakuuta) ja Türkheimin (4. tammikuuta 1675) taistelut, ja keisari Leopold I korvasi hänet armeijansa johdossa Raimondo Montecuccolilla.
Bournonville oli Katalonian varakuningas vuosina 1678–1685, josta palkkioksi Espanjan kuningas antoi hänelle Bournonvillen ruhtinaan arvonimen.
Hubertus van Mook
thumb|right|200px|Hubertus van Mook vuonna 1942 Tohtori Hubertus Johannes van Mook (30. toukokuuta 1894 Semarang, Alankomaiden Itä-Intia – 10. toukokuuta 1965 L’Isle-sur-la-Sorgue, Ranska) oli Alankomaiden Itä-Intian (nyk. Indonesia) virkaatekevä kenraalikuvernööri vuosina 1942–1948, mukaan lukien toisen maailmansodan aika.
Semarangissa keskisellä Jaavalla syntynyt van Mook opiskeli Leidenin yliopistossa indologiaa ja sai vaikutteita muun muassa Cornelis van Vollenhovenin etiikasta. Palattuaan Itä-Intiaan hän sai vuonna 1937 taloudellisten asioiden ylijohtajan tehtävän, jossa toimi vuoteen 1941. Siirtomavirkailijalle epätavallisesti hän oli myös aktiivinen politiikassa ja oli Volksraadin jäsen 1931 eteenpäin.
Vuonna 1941 Japanin aloittaessa hyökkäyksensä Kaakkois-Aasiaan van Mook nimitettiin varakenraalikuvernööriksi. Koska itse kenraalikuvernöörin paikka oli teknisesti täyttämättä sen haltijan Alidius Tjarda van Starkenborgh Stachouwerin ollessa japanilaisten vankina, van Mook oli Alankomaiden Itä-Intian korkein viranomainen. Hän toimitti Australiasta käsin pakolaishallitusta ja palasi vasta Japanin vuonna 1945 tapahtuneen tappion jälkeen.
Välittömästi toisen maailmansodan jälkeen van Mookilla ei ollut käytössään kuin oma poliittinen osaamisensa, koska Alankomailla ei ollut antaa hänelle joukko-osastoja Itä-Intiaan. Kun Sukarno ja Muhammad Hatta julistivat 17. syyskuuta 1945 Indonesian itsenäiseksi, van Mook yritti neuvotella Indonesian pääministerin Sutan Sjahririn ja muiden maltillisten kansallismielisten kanssa. Hänen tavoitteenaan oli muodostaa Alankomaiden Itä-Intiaan federaatio, jossa Indonesia olisi vain yksi osa suurempaa valtiota.
Vuosien 1946 ja 1948 välillä van Mook järjesti useita konferensseja, joissa federaation mahdolliset johtohenkilöt kohtasivat. Useilla näistä oli kuitenkin omia henkilökohtaisia agendojaan, minkä lisäksi Alankomaiden asevoimien upseerit ja maan hallitus epäilivät hänen suunnitelmiensa toimivuutta.
Heinäkuussa 1947 Alankomailla oli Itä-Intiassa riittävän vahva sotilaallinen edustus siihen, että van Mook määräsi toteutettavaksi niin sanotun ”ensimmäisen poliisitoimenpiteen”. Hänen mukaansa Indonesian tasavaltaa kannattavien rivit olivat täynnä rikollisia elementtejä, jotka pyrkivät estämään todellisten poliittisten johtajien vallankäytön ja näin aiheuttivat Jaavan ja Sumatran saarten kaoottiset olot. Tämä päätös teki hänestä ennen pitkää huomattavan epäsuositun.
25. lokakuuta 1948 van Mook vapautettiin tehtävästään Itä-Intian varakenraalikuvernöörinä. Joulukuussa samana vuonna alkoi ”toinen poliisitoimenpide”, jossa luovuttiin neuvotteluyrityksistä Indonesian tasavallan johdon kanssa ja sen sijaan otettiin nämä vangeiksi. Van Mook siirtyi pettyneenä pois Itä-Intian ja koko Alankomaiden palveluksesta ja otti vastaan tehtävän Yhdistyneissä kansakunnissa. Hän kuoli Ranskassa vuonna 1965.
Metrinen avaruus
Metrinen avaruus on matematiikassa joukko, jossa on määritelty pisteiden välinen etäisyys. Metriset avaruudet ovat tärkeitä esimerkkejä topologisista avaruuksista. Topologiset avaruudet, joissa voidaan määritellä metriikka, ovat metristyviä avaruuksia.
==Määritelmä ==
Metrinen avaruus on pari (X, d), missä X on joukko ja kuvaus (ns. metriikka eli etäisyysfunktio), joka kaikilla joukon X alkioilla x, y ja z toteuttaa ehdot
Ehdoista seuraa, sillä (1)  (2).
Kun d toteuttaa ehdot 1–3, se on pseudometriikka. Täten jokainen metriikka on myös pseudometriikka.
Metristä avaruutta (X, d) kutsutaan usein vain metriseksi avaruudeksi X, jos käytössä oleva metriikka d on asiayhteydestä selvä. Metrisen avaruuden X alkioita kutsutaan yleensä pisteiksi, ja lukua d(x,y) pisteiden x ja y väliseksi etäisyydeksi.
Esimerkkejä
Tasossa ja kolmiulotteisessa avaruudessa tämä vastaa tavanomaista euklidisen geometrian mukaista pisteiden välistä etäisyyttä.
Kuulat ja pallot
Olkoon (X,d) metrinen avaruus, x \in X ja. Tällöin joukkoa
Vastaavasti määritellään joukot
ja
joista edellistä kutsutaan suljetuksi kuulaksi ja jälkimmäistä palloksi.
On syytä korostaa, että kuulat ja pallot riippuvat avaruuden X metriikasta d, ja tarvittaessa esimerkiksi avointa kuulaa voidaan merkitä B_d(x,r).
===Avoin ja suljettu joukko ===
Avaruuden (X,d) osajoukko on avoin, jos jokaisella pisteellä x \in U on kuulaympäristö B(x,r) siten, että. Metrisen avaruuden avointen joukkojen kokoelma muodostaa erään X:n topologian, ns. tavallisen topologian ; siten jokainen metrinen avaruus on luonnollisella tavalla topologinen avaruus. Itse asiassa kutsumme topologisen avaruuden topologiaa \mathcal{T} metristyväksi jos ja vain jos on olemassa jokin X:n metriikka d siten, että.
Rajoitettu joukko
Metrisen avaruuden (X, d) osajoukkoa sanotaan rajoitetuksi, jos on olemassa sellainen säde, että d(x, y) < r kaikilla x, y \in A. Pienintä tällaista sädettä (pienin yläraja) sanotaan joukon halkaisijaksi eli läpimitaksi.
Pisteen etäisyys joukosta
Metrisen avaruuden pisteen x \in X etäisyys joukosta on lyhin etäisyys pisteestä x johonkin joukon A pisteeseen, toisin sanoen
Laure Pequegnot
Laure Pequegnot (s. 30. syyskuuta 1975 Échirolles) on ranskalainen alppihiihtäjä. Hän voitti urallaan kolme alppihiihdon maailmancupin osakilpailua pujottelussa sekä pujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2001–2002. Lisäksi hän voitti olympiahopeaa vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä.
Pequegnot voitti pujottelun nuorten maailmanmestaruuden Lake Placidissa 1994 ja sijoittui seitsemänneksi St. Moritzin MM-pujottelussa 2003. Hän kuului joukkuekilpailun pronssia voittaneeseen Ranskan joukkueeseen Bormion MM-kisoissa 2005.
Sukkula
Sukkula eli syöstävä on Nykysuomen sanakirjan määritelmän mukaan ”kudonnassa käytetty soukkaa venettä muistuttava, tav. puinen väline, jonka sisällä on käämi ja jota viskelemällä kudelanka pujotetaan kangaspuiden loimiin avautuvaan viriöön.” Sukkulan leimallisesti edestakainen liike on ollut mallina sille, että sanaa sukkula on ryhdytty käyttämään myös tyypillisesti edestakaiseen liikenteeseen tarkoitetuista kulkuneuvoista (esimerkiksi avaruussukkula ja sukkulajuna).
Samoin ompelukoneessa sukkulaksi nimitetään osaa, joka solmii alalangan ylälangan kanssa. Yleinen ratkaisu on alapuolan ympärillä pyörivä "rotary hook".
Bumerangi (elokuva)
Bumerangi on Reginald Hudlinin ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1992.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kaipaa elokuvaan hieman lisää juonta ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Richard Rush
thumb|right|Richard Rush Richard Rush (15. huhtikuuta 1929 – 8. huhtikuuta 2021 ) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten teoksesta The Stunt Man – henkensä kaupalla (1980).
New Yorkissa syntynyt Rush oli kaksinkertaisena Oscar-ehdokkaana vuonna 1981.
Factum
Factum on Weilin+Göösin vuosina 2003–2005 julkaisema kahdeksanosainen tietosanakirja. Teoksen osissa on 70 000 hakusanaa. Noin 18 500 henkilöartikkelista suomalaisia on lähes 7000.
Sorafenibi
Sorafenibi on maksa- ja munuaissyöpien hoidossa käytettävä monien kinaasien inhibiittori, jota myydään nimellä Nexavar (Bayer). Nexavar sai Euroopan komissiolta myyntiluvan heinäkuussa 2006 ja tuli käyttöön munuaissyöpäpotilaiden hoidossa. Lokakuussa 2007 Euroopan komissio myönsi lääkkeelle myyntiluvan myös yleisimmän maksasyöpätyypin, hepatosellulaarisen karsinooman hoidossa. Tutkimuksessa oli havaittu sorafenibin pidentävän merkittävästi maksasyöpäpotilaiden elinikiä.
Sorafenibiä otetaan tavallisesti kahdesti vuorokaudessa, kummallakin kerralla kahden 200 mg:n tabletin verran eli yhteensä 800 mg vuorokaudessa. Lääkkeen sivuvaikutuksiin lukeutuvat ripuli, pahoinvointi, kipu ja kutina.
Sorafenibin kemiallinen kaava on C21H16ClF3N4O3, moolimassa 464,83 g/mol ja CAS-numero 284461-73-0.
Doriskos
Doriskos oli antiikin aikainen kaupunki Traakiassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi noin kaksi kilometriä etelään nykyisestä Féresin kaupungista.
Doriskos sijaitsi Traakian rannikolla Hebros-joen suun länsipuolella olleella tasangolla, joka sai kaupungista nimen Doriskoksen tasanko. Roomalaisella kaudella Doriskoksen kautta kulki Via Egnatia, ja siitä länteen sijaitsi Traianopolis.
Doriskos oli linnoitettu kaupunki, joka hallitsi tärkeää Hebros-joen ylityspaikkaa. Persialaiset valtasivat alueen Dareioksen sotaretken aikaan. Sinne kokoontuivat myös Kserkseen joukot ennen vuoden 480 eaa. hyökkäystä Kreikkaan. Liviuksen aikaan Doriskos vaikuttaa olleen pelkkä linnoituspaikka.
Kaupungin paikalta on löydetty muurien ja rakennusten jäänteitä. Läheltä on löydetty kappale Via Egnatiaa.
Micro Bit
Laitteisto
Micro Bit sisältää seuraavat komponentit:
Souflí
Souflí on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Σουφλίου, Dímos Souflíou), joka sijaitsee Évroksen alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 1 339,6 neliökilometriä ja väkiluku 14 941. Varsinaisen Souflín kaupungin väkiluku on 3 837 (vuonna 2011).
Souflí sijaitsee Kreikan koilliskulmassa ja sillä on yhteistä rajaa sekä Bulgarian että Turkin kanssa. Kunnan luonnonnähtävyyksiin kuuluu Dadián, Lefkímin ja Souflín metsien kansallispuisto. Nykyinen Souflín kunta muodostui, kun Souflí, Orféas ja Tycheró yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Souflín kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Kraig Nienhuis
Kraig Nienhuis (s. 9. toukokuuta 1962 Sarnia, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt kanadalais-itävaltalainen jääkiekkoilija. Nienhuis pelasi urallaan 87 NHL-ottelua kolmen kauden aikana ennen siirtymistään Eurooppaan. Nienhuis pelasi karkeasti neljä kautta Itävallassa Klagenfurtin joukkueessa ja sai sen myötä Itävallan kansalaisuuden. Hän edusti Itävaltaa vuoden 1996 MM-turnauksessa. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua ilman tehopisteitä. Kauden 1998-1999 aluksi Nienhuis pelasi seitsemän ottelua Italiassa Milanon joukkueessa ennen paluutaan Pohjois-Amerikkaan. Hän pelasi siellä kauden 2001 loppuun UHL-liigan Port Huronin joukkueessa ja päätti sitten uransa.
Lähestymiskielto
Lähestymiskielto on turvaamistoimen luonteinen siviilioikeuteen kuuluva keino. Lain lähestymiskiellosta mukaan henkilön henkeen, terveyteen, vapauteen tai rauhaan kohdistuvan rikoksen tai rikoksen uhan vuoksi voidaan kieltoon määrättyä kieltää ottamasta yhteyttä kiellolla suojattavaan. Lähestymiskiellolla voidaan myös pyrkiä estämään vastaisuudessa tapahtuvaa vakavaa häirintää. Lähestymiskiellon rikkominen on virallisen syytteen alainen rikos ja rangaistus on sakkoa tai enintään yksi vuosi vankeutta.
Lähestymiskiellon määrääminen on 26.9.2014 alkaen edellyttänyt objektiivisesti arvioitavissa olevaa näyttöä, eikä hakijan oma uhkakokemus ole enää riittävä peruste kiellon määräämiseksi. Tällä pyritään ehkäisemään väärinkäytöksiä ja säilyttämään kieltoon haettavan oikeusturva. Korkeimman oikeuden 26.9.2014 ennakkotuomion mukaan "lähestymiskielto merkitsee kieltoon määrättävän liikkumisvapauden rajoittamista, rekisteröintiä ja jonkinasteista leimautumistakin".
Lähestymiskieltoasia käsitellään kiireellisenä lähestymiskieltoa hakevan kotipaikkakunnan käräjäoikeudessa. Lähestymiskieltoasiat liittyvät kuitenkin tavallisesti rikosasioihin ja lähestymiskieltohakemusten liitteinä on viittauksia aikaisempiin tai tutkittaviin rikosasioihin. Laki lähestymiskiellosta on ollut Suomessa voimassa 1.1.1999 alkaen. Lakiuudistuksen takana vaikutti feministinen liike ja yhteiskuntapoliittinen paine naisiin kohdistuvan väkivallan kitkemiseksi.
Yleistä
Lähestymiskieltoa hakenut voi sellaisen määrättyä ottaa yhteyttä poliisiin, kun lähestymiskieltoon määrätty rikkoo lähestymiskieltoa. Lähestymiskiellon rikkominen on rangaistavaa ja rangaistus siitä on sakkoa tai enintään yksi vuosi vankeutta.
Lähestymiskielto merkitään poliisin sisäiseen Patja-järjestelmään (poliisin erityinen henkilörekisteri), josta se on vain poliisien nähtävissä. Lähestymiskieltoon määrätylle ei siis tule lähestymiskiellosta merkintää rikosrekisteriin. Lähestymiskieltomerkintä poistuu Patja-järjestelmästä lähestymiskiellon umpeutuessa. Aikaisemmin saatua lähestymiskieltoa ei käytetä uuden lähestymiskiellon tarpeen arvioimiseen.
Historia
Laki lähestymiskiellosta on ollut Suomessa voimassa 1.1.1999 alkaen. Lakiuudistuksen taustalla vaikutti feministinen liike ja yhteiskuntapoliittinen paine naisiin kohdistuvan väkivallan kitkemiseksi.
Lakiin lähestymiskiellosta lisättiin perheensisäinen lähestymiskielto ja se tuli voimaan 1.1.2005 alkaen.
Korkeimman oikeuden ennakkotuomion mukaan lähestymiskiellon määrääminen on 26.9.2014 alkaen edellyttänyt objektiivisesti arvioitavissa olevaa näyttöä, eikä hakijan oma uhkakokemus ole enää riittävä peruste kiellon määräämiseksi.
Hakeminen
Lähestymiskieltoa voi hakea kuka tahansa, joka perustellusti tuntee itsensä toisen uhkaamaksi tai häiritsemäksi. Myös viranomainen voi hakea kiellon määräämistä, jos uhattu henkilö ei itse uskalla sitä tehdä. Poliisi voi harkintaansa käyttäen määrätä väliaikaisen lähestymiskiellon, joka astuu voimaan välittömästi. Väliaikainen lähestymiskielto voidaan määrätä vaikka vastapuolta ei tavoitettaisikaan, mutta väliaikaisenkin lähestymiskiellon ratkaisee käräjäoikeus.
Lähestymiskiellon hakemisen taustalla on yleensä jotain aiemmin tapahtunutta häirintää, uhkailua tai jopa väkivaltaa, ja lähestymiskieltoa hakeva haluaa estää tällaisen häirinnän jatkossa. Tyypillisimpiä tapauksia, joissa lähestymiskieltoa voidaan käyttää, ovat entisen puolison tai seurustelukumppanin esimerkiksi puhelimitse tai vierailuyrityksin tapahtuva vakava häirintä. Lähestymiskiellon hakemisen syyt ovat kuitenkin moninaiset.
Lähestymiskieltoa haetaan poliisilta tai suoraan kotipaikkakunnan käräjäoikeudelta. Lähestymiskieltohakemukset yleensä tehdään kirjallisesti täyttämällä siihen tarkoitettu lomake, jossa on kohdat perusteluille ja todistajien ilmoittamiselle. Lähestymiskieltohakemukseen liitetään todisteita. Vuodesta 2015 alkaen asianosainen ei saa tekemänsä rikosilmoituksen ilmoitusosasta kopiota, jos siinä esiintyy rikoksesta epäillyn nimi, kunnes esitutkinta on valmistunut. Puutteellisesti täytetty lähestymiskieltohakemus tulee hakijan täydennettäväksi.
Käsittely
Lähestymiskieltoasia käsitellään kiireellisenä hakijan kotipaikkakunnan käräjäoikeudessa. Lähestymiskieltoasia annetaan tiedoksi kieltoon haettavalle noin kymmenen vuorokauden kuluttua lähestymiskieltohakemuksen saapumisesta. Puutteellinen lähestymiskieltohakemus palautuu hakijalle täydennettäväksi. Kieltoon haettavan osallistuminen istuntoon (asian käsittelyyn) ei ole pakollista. Kieltoon haettavalta voidaan pyytää kirjallista vastinetta ennen istuntoa, jos käräjäoikeus arvioi sen tarpeelliseksi.
Lähestymiskieltoasian tuomioistuinkäsittely on noin 20 vuorokauden sisällä lähestymiskieltohakemuksen jättämisestä. Lähestymiskieltoasian istunto ei vastaa täysin rikosasian istuntoa, vaan istunto on muodoltaan kevyempi ja muistuttaa keskustelutilaisuutta. Istunnossa kuullaan vuorotellen hakijaa ja häntä, jota vastaan lähestymiskieltoa haetaan. Lisäksi istunnossa voidaan esittää todisteita sekä kuulla ulkopuolisia näkemyksiä hakijan lausuntoa tukevilta todistajilta. Istunnossa esitetään häirinnän laatu ja arvio häirinnän jatkuvuudesta. Osapuolet voivat tehdä istunnossa sovinnon, jolloin oikeuden ratkaisua ei tarvita. Lopuksi osapuolet hyväksyvät asian jättämisen tuomareiden ratkaistavaksi, osapuolet poistuvat oikeussalin ulkopuolelle ja jonkin ajan kuluttua heidät kutsutaan takaisin oikeussaliin kuulemaan ratkaisu.
Jos kieltoon määrättävä ei saavu asian käsittelyyn edes muodollisesti kiistämään syytöksiä, lähestymiskieltoon määrääminen on melko varmaa. Saapumatta jättäminen katsotaan tietynlaiseksi kannanotoksi asiaan ja oletetaan, että jos lähestymiskieltohakemus olisi perusteeton, kieltoon määrättävä olisi saapunut istuntoon ainakin muodollisesti puolustamaan itseään. Lähestymiskieltoon määräämisen täytyy silti olla lainmukainen ja hakijan on esitettävä objektiivisesti arvioitavissa oleva näyttö.
Rikosasia(t) käsitellään lähestymiskieltoasiasta erikseen, mutta lähestymiskieltoasia voidaan käsitellä rikosasian yhteydessä. Lähestymiskieltoa voidaan hakea rikoksen esitutkinnan ollessa vielä käynnissä. Lähestymiskielto voidaan määrätä myös vain yhden tuomarin läsnä ollessa. Lähestymiskieltoasian ratkaisusta voi valittaa hovioikeuteen, mutta valittaminen maksaa.
Vaikuttavuus
Lähestymiskielto on tutkimusten mukaan provosoinut murhia.
Henkisesti epätasapainoiset hakijat
Lähestymiskieltoa voi hakea kuka tahansa ja hakijan mielenterveyttä ei arvoida ennen tuomioistuinkäsittelyä. Lähestymiskieltoja hakevat myös epäluuloisesta persoonallisuudesta tai harhaluuloisuushäiriöstä kärsivät kannellakseen muista tai korjatakseen jonkin heihin tai johonkin läheiseen kohdistuneen vääryyden. Lähestymiskieltoja voivat hakea myös narsistit ja psykopaatit, jotka voivat käyttää lähestymiskieltoja uhriensa kiusaamiseen.
Entisen kumppanin kiusaaminen
Erotilanteissa tai eroamisen jälkeen osapuolet saattavat käyttää lähestymiskieltoa lyömäaseena, ikään kuin kostaakseen/rangaistakseen toista erosta. Esimerkiksi toinen puolisoista saattaa pian eroamisen jälkeen hakea lähestymiskieltoa ex-puolisoaan vastaan. Lähestymiskiellon määräämisen jälkeen tällaisissa tapauksissa hakenut osapuoli saattaa provosoida toista ottamaan yhteyttä tai pyrkiä toisen lähelle ja ottaa sitten yhteyttä poliisiin lähestymiskiellon rikkomisesta. Lähestymiskieltoa hyödynnetään huoltajuusriidassa samankaltaisesti kuin turvakotiin hakeutumista.
Erik Benzelius nuorempi
Erik Benzelius nuorempi (1675–1743 ) oli Uppsalan arkkipiispa vuosina 1742–1743. Opiskelujensa jälkeen Benzelius teki laajan ulkomaanmatkan Saksaan, Ranskaan ja Englantiin,jonka kuluessa hän perehtyi monipuolisesti ajan tieteelliseen elämään ja tutustui aikansa johtaviin tiedemiehiin, muun muassa Leibnitziin. Palattuaan hän toimi ensin vuodesta 1702 hän oli Uppsalan yliopiston kirjastonhoitaja, vuodesta 1723 professori, vuodesta 1726 Göteborgin piispa ja vuodesta 1731 Linköpingin piispana. Vuonna 1742 hänet nimitettiin Upsalan arkkipiispaksi, mutta hän kuoli ennen astumistaan virkaan. Monipuolisten tietojensa ja suhteittensa ulkomaisiin tiedemiehiin avulla Benzelius vaikutti Ruotsin kirjalliseen elämään. Hän kartutti Upsalan kirjastoa noin 3 300 niteellä, toimitti aikanaan harvinaisia kriittisiä historiallia lähdejulkaisuja sekä perusti 1710 oppineen Collegium curiosorum-seuran sekä Ruotsin ensimmäinen tieteellisen aikakauskirjan Acta literaria Sueciae vuonna 1720. Vaikka Benzeliusta mainitaan olleen uskonnolliselta kannaltaan suvaitsevainen, vastusti hän Johan Konrad Dippeliä (1673–1734) vaatien tämän karkottamista maasta.
Benzeliuksen isä oli Erik Benzelius vanhempi ja hänen veljensä Jakob Benzelius. Hänen poikansa aateloitiin nimellä Benzelstierna.
Jamie Hewlett
pienoiskuva|Jamie Hewlett Jamie Christopher Hewlett (s. 3. huhtikuuta 1968) on englantilainen sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan eritoten Tank Girlin piirtäjänä ja Gorillazin animaattorina.
Nuoruutensa Hewlett vietti Horshamin kaupungissa, West Sussexissa, Englannissa ja opiskeli Tanbridgen House Schoolissa. Hänen piirtäjänlahjansa tulivat esiin varhain – hän avusti yhdellä töistään tieturvallisuuskampanjaa, joka pääsi kansalliseen televisiokilpailuun.
Opiskellessaan Northbrook Collegessa Hewlett, Alan Martin ja Philip Bond tekivät fanilehteä nimeltä Atomtan. Tämä sai sarjakuvapiirtäjä Brett Ewinsin kiinnostumaan kaksikosta ja pyysi Hewlettiä ja Martinia tekemään uutta materiaalia lehteen, jota hän toimitti yhdessä Steve Dillonin kanssa vuonna 1988. Deadline magazine koostui eri sarjakuvapiirtäjien stripeistä ja musiikki- sekä kulttuuriartikkeleista. Martin ja Hewlett loivat Tank Girlin, anarkistisen panssarivaunulla ajavan punkkariteinitytön. Tank Girlin suosio kasvoi nopeasti ja tämä nousi Deadlinen suosituimmaksi osioksi.
Hewlettin erikoinen tyyli sai suosiota, ja hän ryhtyi kuvittamaan levyjen kansia eri yhtyeille, kuten Senseless Things ja Cud.
Vuonna 1992 Hewlett oli jo melko tunnettu nimi sarjakuvateollisuudessa ja yksi niistä harvoista, jotka pääsivät kuuluisuuteen sarjakuvapiirtäjänä. MGM teki vuonna 1995 Tank Girlistä elokuvan, jonka pääosaa näytteli Lori Petty. Elokuva ei kuitenkaan menestynyt, eikä se muistuttanut sarjakuvaa tarpeeksi fanien harmiksi.
Musiikillinen ura
Vuonna 1998 Hewlett aloitti Gorillaz-projektin, jossa neljä animoitua hahmoa, Noodle, 2D, Russel ja Murdoc, toimivat yhtyeen jäseninä. Musiikillisesti Gorillaz yhdistelee folkia, rockia ja rappia. Tiiviimmässä yhteistyössä Hewlett on ollut Blur-yhtyeen Damon Albarnin kanssa. Hän teki Albarnin kanssa vuonna 2008 musikaalin Monkey: Journey to the West.
Hermann Göring
Hermann Wilhelm Göring (12. tammikuuta 1893 Rosenheim, Baijerin kuningaskunta, Saksan keisarikunta – 15. lokakuuta 1946 Nürnberg, miehitetty Saksa) oli valtakunnanmarsalkka Saksan valtakunnan kansallissosialistisella aikakaudella, ilmailuministeri ja Luftwaffen ylipäällikkö (Reichsminister der Luftfahrt und Oberbefehlshaber der Luftwaffe, ) vuosina 1933–1945 sekä valtiopäivien puhemies vuosina 1932–1945. Hän lukeutui kansallissosialistisen puolueen korkeimpiin johtajiin. Göring oli ensimmäisessä maailmansodassa ansioitunut hävittäjälentäjä ja liittyi rauhan tultua Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ensimmäisten joukossa. Hänet tuomittiin Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä kuolemaan, mutta hän teki itsemurhan ennen tuomion täytäntöönpanoa.
Nuoruus
upright|pienoiskuva|vasen|Göring vuonna 1907. Hermann Wilhelm Göring syntyi Marienbadin hoitolassa Rosenheimissa, Baijerissa 1893. Hänen isänsä Heinrich Ernst Göring oli toiminut Saksan Lounais-Afrikan ensimmäisenä kenraalikuvernöörinä. Heinrichilla oli viisi lasta edellisestä avioliitosta. Toinen vaimo Franziska Tiefenbrunn (1859 – 15. heinäkuuta 1923) synnytti hänelle viisi lasta, joista Hermann oli neljäs lapsi. Göringin vanhemmat sisarukset olivat Karl, Olga ja Paula; hänen nuorin veljensä oli Albert Göring, joka myöhemmin tuli tunnetuksi suojeltuaan useita juutalaisia ja muita natsihallinnon ”vihollisia” vainoilta.
Hermannin syntyessä isä toimi pääkonsulina Haitilla, josta palasi Saksaan jäätyään eläkkeelle vuoden 1896 aikoihin. Isän ollessa ulkomailla Göringin perheestä piti huolta Hermannin kummisetä Ritter Hermann von Epenstein, jonka pienessä linnassa perhe asui. Epenstein oli kristitty, jolla oli juutalaiset sukujuuret. Hänellä oli myös suhde Göringin äitiin Franziska Tiefenbrunniin.
Koulun jälkeen Göring meni kadettikouluun Karlsruheen ja Lichtenfeldeen. Kadettikoulusta päästyään luutnantiksi ylennetty Göring siirtyi komppaniaupseeriksi 4. badenilaiseen jalkaväkirykmentti ”Prinz Wilhelmiin” tammikuussa 1914.
Ensimmäinen maailmansota
upright|pienoiskuva|Göring taistelulentäjänä noin 1918. pienoiskuva|Göring lentokoneen ohjaamossa ensimmäisessä maailmansodassa. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Göring palveli pataljoonansa adjutanttina samassa rykmentissä. Pian palvelukseen astumisensa jälkeen hän sairastui reumatismiin ja tervehdyttyään hänet todettiin palvelukseen kelpaamattomaksi. Inttämällä hän sai toimen tähystäjänä. Vuoden 1915 puolessa välissä hän aloitti lentäjänkoulutuksensa. Hän johti von Richthofenin kaaduttua tämän yksikköä. Väitetään, että Göring ei sodan aikana oppinut kunnolla laskeutumaan lentokoneella ja särki useita koneita laskujen aikana. Sodan päättyessä hänellä oli tilillään 22 pudotettua viholliskonetta. Jo 19. pudotetun koneen jälkeen hänelle myönnettiin korkea preussilainen kunniamerkki Pour le Mérite. Kyseessä oli poikkeustapaus, sillä yleensä taistelulentäjältä edellytettiin vähintään 20 koneen pudottamista ennen kyseisen kunniamerkin myöntämistä. Tosin Pour le Mérite -kunniamerkin myöntämisperusteet vaihtelivat sodan kuluessa.