cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
D-vitamiini
Johdannaiset
D-vitamiinitoimintoisia aineita tunnetaan yli 2 000. Keinotekoisia eli luonnossa esiintymättömiä D-vitamiineja ovat muun muassa 2MD, CD578, dokserkalsiferoli, ILX23-7553, maksakalsitoli, PRI-2205, TX527, WY1112, dokserkalsiferoli, eldekalsitoli, falekalsitrioli, inekalsitoli, kalsipotrioli, leksikalsitoli, parikalsitoli, seokalsitoli ja takalsitoli. Osa näistä on lääkkeitä, kuten takalsitoli. Lääkkeistä monet ovat 3 OH-ryhmää sisältävän kalsitriolin eli 1,25(OH)2D3:n johdannaisia, joka on D3:n todellinen aktiivinen muoto kehossa – tämä 1,25-dihydroksylaatio lisää johdannaisten samankaltaisuutta kalsitriolin kanssa ja siten niiden lääkevaikutusta.
Valmistus
Teollisesti D3:n 7-dehydrokolesteroli-esiastetta saadaan lampaiden villarasvasta eli lanoliinista ja D2:n ergosteroli-esiastetta mikrobikäymisellä esimerkiksi hiivojen avulla. Myytävä villa pestään ja sivutuotteena saadaan rasvainen pesuliuos, jossa on noin 15 % kolesterolia. Liuos saippuoidaan suoloiksi ja siitä poistetaan rasvahapposuolat muuhun käyttöön. Kolesteroli eristetään muista ei-saippuoituvista alkoholeista kompleksoimalla se esimerkiksi CaCl2:n tai MgCl2:n avulla. Se puhdistetaan uudelleenkiteyttämällä.
7-Dehydrokolesterolia saadaan kolesterolista monin tavoin. Eräässä teollisuudessa yleisessä synteesissä kolesterolin OH-ryhmään liitetään esteri, kuten asetaatti tai bentsoaatti. Bromi substituoi kolesteroliesterin allyylihiilen 7 vedyn radikaalimekanismilla. Bromi saadaan esimerkiksi 1,3-dibromi-5,5-dimetyylihydantoiinista. Reaktio ei ole stereospesifinen. Siksi olot optimoidaan tarkoin, jotta saadaan enemmän 7α-bromattua isomeeriä 7β:n sijaan. 7α-bromi eliminoituu 8β-vedyn kanssa tuottaen konjugoidun 5,7-dieenin eli 7-dehydrokolesterolin esterin. 4-vetykin voi eliminoitua 7β-bromin irrotessa samalla: syntyy ei-haluttua ja puhdistuksen osalta ongelmallista 4,6-dieeniä. Saanto on kohtalainen (noin 60 %) käytettäessä esimerkiksi 2,4,6-trimetyylipyridiiniä liuottimena – dehydrobrominaatio suoritetaan usein siinä ja noin 120 °C:ssa. 7-Dehydrokolesteroliesterin hydrolyysi emäksellä poistaa esterin. Tuote puhdistetaan uudelleenkiteyttämällä ja saanto kolesterolista lähtien on noin 50 %.
Uudemmissa synteeseissä kolesterolin OH-ryhmä esteröidään. Sitten 7-hiili hapetetaan karbonyyliksi esimerkiksi kromitrioksidin avulla. Substituoitu hydratsiini reagoi karbonyylin hydratsoniksi, joka reagoidaan sitten emäksissä oloissa 7-dehydrokolesteroliksi. Menetelmät ovat halogeenittomia ja niiden saanto on parempi, sillä puhdistusta haittaavia sivutuotteita syntyy vähemmän.
7-Dehydrokolesteroli tai ergosteroli liuotetaan inerttiin liuottimeen, kuten peroksidittomaan dietyylieetteriin tai hapettomaan etanoliin. Liuos pumpataan siitä suoraan eristettyjen 250–350 nm UVB-lamppujen valaisemaan reaktorisammioon. 7-Dehydrokolesterolissa tai ergosterolissa π-elektronit virittyvät π*-tasolle absorboidessaan fotoneita, dieenisidos katkeaa ja esiasteista syntyy vastaavasti D3:a tai D2:a. Jos reaktorissa käytetään jopa 800 °C asti kuumenevia suuripaineisia UV-elohopealamppuja, on reaktorissa vesikiertoviilennys. Epäsopivissa lämpötiloissa syntyy liikaa sivutuotteita. Usein kun 25 % esiasteesta on muuntunut D-vitamiiniksi, sen liuokseen lisätään alle 1 massaprosentti hapettumisenestoainetta, kuten butyylihydroksianisolia tai butyylihydroksitolueenia. Liuos siirretään eristyssammioon, jossa liuotin haihdutetaan ja kerätään jälleenkäyttöä varten. Vitamiini eristetään uudelleenkiteytyksellä reagoimattomasta 7-dehydrokolesterolista, joka syötetään taas UV-reaktoriin. Pääosin s-cis-muotoista vitamiinia kuumennetaan, jolloin se muuntuu s-trans-muotoon (katso Ihotuotto).
Toiminta eliöissä
Ihmisillä ja muilla eläimillä on lähes kaikissa solutyypeissä D-vitamiinireseptoreita (VDR). Nämä ovat tumareseptoreita, joihin luontaiset ja synteettiset D-vitamiinit sitoutuvat. Näiden sitoutumisherkkyys VDR:iin eriää keskenään. Kalsitrioli on pääasiallinen luontainen VDR:ien aktivoija eli agonisti. Kalsitriolin kalsidioli- ja kolekalsiferoli-esiasteiden sitoutuminen reseptoriin taas on lähes olematonta.
Agonisti liittyy tumassa VDR:ään. VDR yhtyy tyhjään retinoidireseptori-X:ään (RXR). Tämä RXR-VDR-yhdistelmä eli heterodimeeri yhtyy DNA:n VDRE-sekvensseihin (eng. vitamin D-responsive elements). VDRE:itä on D-vitamiinin vaikuttamien geenien lähellä. Geenistä riippuen RXR-VDR:n liitos lisää tai alentaa geenin transkriptiota mRNA:ksi ja siten sen koodaamien proteiinien tuottoa eli translaatiota. Ihmisillä VDR:än toimintaan osallistuu myös monia säätelytekijöitä. Näitä ovat koaktivaattorit, kuten DRIPS, NCOA1 ja SNW1, sekä korepressorit, kuten NCOR2.
On arvioitu että kalsitrioli vaikuttaa VDR:n kautta suoraan vähintään 200:aan ja epäsuoraan jopa 2 000:een geeniin.
Kalsium ja fosfori
Kalsiumia ja fosforia vaaditaan kehossa moniin eri toimintoihin. Siksi keho pyrkii pitämään niiden pitoisuuksia veressä tietyn suuruisina. Luiden mineraalit koostuvat kalsiumista ja fosfaateista, jotka ovat luussa lähinnä hydroksiapatiittina. Nämä ainesosat tulevat luustolle verestä. Kalsitrioli osallistuu veren normaalin kalsium- ja fosfaattipitoisuuden ylläpitoon ja luuston kehitykseen.
Kalsitrioli lisää ruuan kalsiumkationien (Ca2+) aktiivista imeytymistä ohutsuolesta mekanismilla, jossa TRPV6:n (geeni TRPV6), calbindin-D9k:n (S100G) ja PMCA1b:n (ATP2B1) tuotto kasvaa kalsitriolin aktivoidessa D-vitamiinireseptoreita (VDR). TRPV6 on kalsiumkanava, jonka läpi virtaa ohutsuolesta suolisoluihin kalsiumia. Calbindin-D9k kuljettaa kalsiumia solun halki ja estää sitoutumisella liiallisen sitoutumattoman kalsiumin solulle haitallisia vaikutuksia. PMCA1b-ATPaasi pumppaa suolisoluista kalsiumia vereen. Imeytymistä ilmenee muidenkin pienemmän roolin omaavien aktiivisten reittien kautta ja passiivisesti diffuusiolla. Munuaisissa kalsitrioli lisää VDR:n kautta kalsiumin takaisin imeytymistä virtsasta vereen lähinnä TRPV5:n (TRPV5) ja calbindin-D28k:n (CALB1) avulla – nämä vastaavat toiminnoiltaan ohutsuolen kuljetusmekanismin proteiineja.
Kalsitrioli lisää VDR:n kautta RANKL-kalvoproteiinin (TNFSF11) tuottoa osteoblastisoluissa. RANKL yhtyy epäkypsien osteoklastien solukalvon RANK-reseptoreihin (TNFRSF11A). RANK:n aktivoituminen johtaa solun kasvuun osteoklastiksi, joka hajottaa luita kalsiumiksi ja fosfaatiksi verenkiertoon. Osa veren fosfaatista ja kalsiumista päätyy takaisin luihin. Luun muodostuksella ja hajotuksella, ja näiden kahden välisellä sopivalla tasapainolla on rooli normaalissa luuston kehityksessä. Eritoten ihmisen kasvun aikana lapsesta aikuiseksi luiden kasvu on nopeaa ja luuta tulee syntyä ja hajottaa nopeasti. Osteoklastit myös ylläpitävät veren fosfaatti- ja kalsiumpitoisuuksia jos niitä ei saada kylliksi ravinnosta. Pitkittyneessä puutoksessa luun fosfaattien ja kalsiumin uhraus vereen ja siitä välittömästi tärkeämpiin käyttökohteisiin johtaa luukatoon.
Ruuan fosfori imeytyy ohutsuolesta suolisoluihin fosfaatteina pääosin NPT2b:n (geeni SLC34A2) avulla, mutta myös passiivisesti diffuusiolla. Munuaisissa imeytyminen tapahtuu pääosin NPT2a:n (SLC34A1) ja NPT2c:n (SLC34A3) kautta. NPT:t ovat Na+-riippuvaisia symporttereita. Soluista fosfaatit päätyvät vereen tuntemattomalla tavalla. Kalsitrioli tehostaa fosfaattien imeytymistä ohutsuolessa ja munuaisissa tuntemattomalla tavalla.
Hypokalsemiassa joko kalsitriolin tai lisäkilpirauhasen pääsolujen parathormonin (PTH) eritys vereen kasvaa. Tällä keho pyrkii normalisoimaan veren kalsiumpitoisuuden. D-vitamiini alentaa PTH:n tuottoa VDR:n kautta ja on tällöin pääasiallinen veren kalsiumsäätelijä, mutta D-vitamiinipuutoksessa PTH on veren kalsiumin pääsäätelijä. PTH lisää kalsiumin vapautumista luista ja sen takaisinottoa virtsasta munuaisissa. Fosforin takaisinotto ei lisäänny, joten varhaisessa D-vitamiinipuutoksessa voi ilmetä hypofosfatemiaa, mutta veren kalsiumpitoisuus on normaali.
Hyperkalsemiassa kilpirauhasen erittämä kalsitoniini alentaa ohutsuolessa, munuaisissa ja luissa kalsiumin päätymistä vereen. Se myös estää PTH:n vaikutuksen.
Ihotuotto
pienoiskuva|Bloch- (vasen) ja KR-reitit. Ihmisillä kolekalsiferolin eli D3-vitamiinin tuotto alkaa asetyyli-CoA:sta, joka muuntuu skvaleenin kautta lanosteroliksi. Tämä siirtyy Kandutsch-Russell- eli KR-synteesireitille, jonka välituote on 7-dehydrokolesteroli (7DK). KR-reitillä syntyy kolesterolia, josta ei kuitenkaan synny 7DK:ta eikä siten D3:a. Talirauhasista 7DK erittyy talina iholle, josta se imeytyy ihosoluihin. Ihmisillä orvaskedessä on tuplaten enemmän 7DK:ta kuin verinahassa. Sitä on eritoten orvaskeden tyvi- (stratum basale) ja okasolukerroksessa (stratum pinosum), joissa ihmisillä sitä on yhteensä usein 25–50 µg/cm2 ihoa.
Eläinten ihon 7DK:n absorboidessa UVB-säteilyä 7DK:n 9,10-hiilisidos katkeaa ja syntyy kolekalsiferoli (D3). Muunnos on nopeinta kun säteilyn aallonpituus on 293 nm. Rengas aukeaa ja lämpöliike muuntaa katkeamisessa muodostuneen s-cis-muodon vakaammaksi s-trans-konformeeriksi. vasen|pienoiskuva|500px|7DK muuntuu D3:ksi. vasen|pienoiskuva|500px|D3:n 9,10-sidoksen s-cis → s-trans–muunnos. Enintään 5–15 % kaikesta ihon 7DK:sta muuntuu kerralla D3:ksi. Pidempi UV-altistus lisää tuottoa, mutta säteilyvoimakkuuden kasvu ei juuri lisää tuottoa – se päinvastoin lisää ei-vitamiinitoimintoisten hajoamistuotteiden, kuten lumisteroli-3:n (CAS-numero 5226-01-7) ja takysteroli-3:n (CAS 115-61-7), tuottoa 7DK:sta sekä jo tuotetun D3:n hajoamista 5,6-trans-D3:ksi. Ihonväristä pääosin vastaava melaniini absorboi 290–320 nm alueen UV-säteitä ja heikentää siten D3:n tuottoa. Siksi Fitzpatrick-asteikolla ihotyypin II valkoihoisilla 20–30 % 295 nm säteistä absorboituu ja tyypin V tummaihoisilla vain 2–5 %. Vanhoilla ihmisillä D3:n tuotto on nuoria paljon heikompaa, sillä vanhuksilla iho ohuempi ja siten sen 7DK-pitoisuus on alempi.
Imeytyminen ja kuljetus
Ruuan D-vitamiini päätyy ohutsuolessa sappinesteen liuottamana miselleihin. Näistä se päätyy suolisoluihin. Imeytymismekanismi suolisoluihin on tuntematon, mutta se tapahtuu ilmeisesti osin samoin kuljetinproteiinein kuin kolesterolin imeytyminen. Suolisoluista vitamiini päätyy imunesteen kylomikroneihin, jotka päätyvät lopuksi vereen.
Ihmisillä ja useimmilla eläimillä on veressä D-vitamiinia sitovia proteiineja (DBP, geeni GC), joita syntyy maksassa. Kylomikronit luovuttavat DBP:ille osan D2:sta ja D3:sta, joihin DBP:t sitoutuvat ihmisillä likimain yhtä tehokkaasti. Lipidisisältöään luovuttaneet kylomikronijäänteet päätyvät maksaan, jossa ne hajoavat ja niiden D-vitamiinit voivat vapautua vereen DBP:ihin liittyneenä. UV-säteilytyksellä syntynyt D3 päätyy ihosta veren DBP:ihin kulkematta kylomikronien kautta. DBP:iden sijaan jotkin linnut ja nisäkkäät tosin kuljettavat D-vitamiineja veressä kiinni lähinnä albumiinissa ja rustokalat lipoproteiineissa. Ihmisillä DBP sitoo tiukemmin alempana käsitellyn 25OHD eri muotoja kuin 1,25(OH)2D. DBP:n pitoisuus ihmisten veriplasmassa on normaalisti 4–8 µM pysyen lähes vakiona. DBP:tä on siis monikertaisesti enemmän kuin veren D3-metaboliitteja (taulukko). DBP:tä syntyy maksassa joten maksatulehdus tai muu häiriö voi alentaa sen tuottoa. Estrogeeniterapia ja raskaus lisää DBP:n veripitoisuuksia.
Ihmiskehossa kalsitriolin (1,25(OH)2D3) veripitoisuus on hyvin säädelty ja pysyy lähes vakiona. Kalsidiolin (25OHD3) ja 24,25(OH)2D3:n pitoisuudet taas muuttuvat ollen pienet esimerkiksi pohjoisilla ja eteläisillä leveyspiireillä asuvilla hämärinä vuodenaikoina.
25OHD ja 1,25(OH)2D
Eläimillä D2:n ja D3:n 25-hiiliin liittyy OH-ryhmä – saadaan vastaavasti erkalsidioli (25OHD2) ja kalsidioli (25OHD3), joiden yhteissymboli on 25OHD, jos aine on tarkemmin määrittelemätön. Ihmisillä maksasolujen solulimakalvoston CYP2R1 (EC-numero 1.14.14.24) on tärkein 25-hydroksylaasi. Sitten 25OHD:t kulkeutuvat veressä munuaisiin. Niiden 1α-hiilet hydroksyloituvat – saadaan erkalsitrioli (1,25(OH)2D2) ja kalsitrioli (1,25(OH)2D3), joiden yhteissymboli on 1,25(OH)2D. Ihmisten tärkein 1α-hydroksylaasi on munuaissolujen mitokondrioiden CYP27B1 (EC 1.14.15.16).
vasen|pienoiskuva|480px|Maksan D3 → 25OHD3-muunnos. vasen|pienoiskuva|480px|Munuaisten 25OHD3 → 1,25(OH)2D3-muunnos. Munuaisten munuaistiehyissä verestä tullut DBP:hen liittynyt 25OHD yhtyy megaliini-kalvoproteiiniin (geeni LRP2), jonka toimintaan osallistuvat kubiliini (CUBN) ja amnionless (AMN). Endosytoosi tapahtuu klatriinin avulla rakkuloihin. Rakkuloiden happamoituminen irrottaa DBP-25OHD-kompleksin megaliinista. DBP-25OHD päätyy rakkuloiden sisällä eri soluosiin, kuten lysosomeihin. Näissä DBP hajoaa ja 25OHD vapautuu.
Ben Sheets
thumb|right|Ben Sheets thumb|Ben Sheets Ben M. Sheets (s. 18. heinäkuuta 1978 Baton Rouge) on yhdysvaltalainen baseball-syöttäjä ja olympiakultamitalisti Yhdysvaltojen joukkueesta Sydneyn olympialaisissa 2000. Milwaukee Brewers -seurassa pitkään pelannut Sheets allekirjoitti sopimuksen Atlanta Braves -seuran kanssa heinäkuussa 2012.
D-vitamiini
Varastoituminen
Terveillä ihmisillä D-vitamiinivarannot riittävät noin 2–6 viikkoa vitamiinin saannin loppumisesta ruuasta ja UVB-säteilyn kautta. Rasvaliukoinen D-vitamiini jakautuu ihmisillä lähes tasaisesti kehoon kertyen solujen rasvaliukoisiin osiin. Vitamiinin pitoisuudet rasvakudoksissa ovat muita kehon kudoksia hieman isommat. Pääosa kehon D-vitamiinista on D3-vitamiinina (kolekalsiferolina). Toiseksi yleisin muoto on 25OHD3, jota on kokonaismäärästä noin 20 %, mutta veressä sen pitoisuudet ovat monikertaiset D3:en verrattuna. 25OHD3:a on verrattain paljon myös munuaisissa, maksassa, keuhkoissa ja aortassa, jotka ovat D-vitamiinien yliannostuksessa elimistä ensimmäisiä, joissa ilmenee yliannostuksen aiheuttamaa kudosten kalsiumkertymien muodostumista.
Ihmisillä ja muilla eläimillä maksa ei varastoi pääosaa kehon D-vitamiineistä. Tämä tilanne poikkeaa siten muista rasvaliukoisista vitamiineista (A-, E- ja K-vitamiinit). Poikkeuksena ovat tosin muun muassa tietyt kalat, joiden maksojen D-vitamiinipitoisuudet ovat isot.
Hajotus ja erittyminen
D-vitamiini hajoaa ihmisissä ja eläimissä yli 30:ksi eri hajoamistuotteeksi. Nämä ovat lähinnä D-vitamiineja vesiliukoisempia glukuronideja ja sulfaatteja, jotka erittyvät sappinesteessä ulosteeseen. Vain hyvin pieni osa erittyy virtsaan. Hajoamisessa vitamiinit voivat hydroksyloitua ja isomerisoitua esimerkiksi eri cis-trans-isomeereiksi. Niiden sivuketju voi hapettua karboksyylihapoksi tuottaen kalsitroiinihappoa (CAS-numero 71204-89-2) tai syklisoitua laktoniksi, kuten 1,25-laktoniksi (CAS 81203-50-1).
pienoiskuva|200px|Kalsitroiinihappo. Hajotukseen osallistuvia entsyymeitä on muutamia. Esimerkiksi CYP24A1 (EC-numero 1.14.15.16) hydroksyloi hiilen 23 tai 24 tuottaen kalsitriolista (1,25(OH)2D3) tai muista dihydroksideista trihydroksideja, kuten 1,23,25(OH)3D3:a tai 1,24,25(OH)2D3:a. Nämä voivat muuntua samalla entsyymillä vastaavasti edelleen kalsitroiinihapoksi tai sitten 1,25-laktoniksi.
Historia
1822 puolalainen lääkäri Jędrzej Sniadecki havaitsi liian vähäisen altistuksen auringonvalolle aiheuttavan riisitautia. Hän oli tiettävästi ensimmäinen tästä asiasta kirjoittanut. 1824 saksalainen lääkäri D. Schütte havaitsi kalanmaksaöljyjen syönnin parantavan riisitaudin (nykyään öljyissä tiedetään olevan D-vitamiineja). Sittemmin kalanmaksaöljyjen käyttö riisitaudin lääketieteellisessä hoidossa yleistyi Euroopassa.
Kioton pöytäkirja
Toinen velvoitekausi
Joulukuussa 2012 Dohan osapuolikokouksessa Qatarissa päätettiin Kioton pöytäkirjan toisesta velvoitekaudesta, joka kattaa vuodet 2013–2020. EU:n tavoitteeksi tuli vähentää kasvihuonekaasupäästöjään 20 prosentilla vuoden 1990 tasosta. Toinen velvoitekausi olisi tullut voimaan, jos kolme neljäsosaa Kioton pöytäkirjan 192 osapuolesta olisi hyväksynyt sen. Ratifiointi olisi siis tarvittu 144 maalta, mutta vain 134 maata hyväksyi Dohan muutoksen lokakuuhun 2019 mennessä, joten toinen velvoitekausi ei tullut voimaan. Suurista teollisuusmaista Japani ja Venäjä olivat mukana ensimmäisellä velvoitekaudella mutta eivät hyväksyneet toista kautta.
Vuodesta 2020 lähtien Kioton pöytäkirjan tilalle tulee Pariisin ilmastosopimus, josta sovittiin 12. joulukuuta 2015. Pariisin sopimus tuli voimaan 4. marraskuuta 2016, kun riittävä määrä maita oli ratifioinut sen.
Mielipiteitä
Kioton pöytäkirjan on sanottu olleen Venäjälle edullinen, koska sen on pidettävä päästöt vuoden 1990 tasolla, josta Venäjä on taloudellisesti taantunut myöhemmin. Tämän ansiosta Venäjä saa rahaa siitä, että se ei saastuta tarpeeksi. Yhdysvallat on jättäytynyt Kioton pöytäkirjan ulkopuolelle, ja Kiina luokitellaan sopimuksessa kehitysmaaksi, joten siltä ei vaadita päästövähennyksiä. Nämä kaksi ovat maailman johtavia kasvihuonepäästöjen aiheuttajia, ja näiden pois jääminen on paha takaisku sopimukselle. Australia ratifioi pöytäkirjan vasta viime tingassa, joulukuussa 2007. Ratifiointiin on voinut vaikuttaa Australiaa koetellut kuivuus sekä myös uuden pääministerin Kevin Ruddin valinta. Hän lupasi allekirjoittaa sopimuksen, jos hänet valittaisiin.
Entinen europarlamentaarikko Eija-Riitta Korhola kritisoi väitöskirjassaan Kioton pöytäkirjaa siitä, että se ei ota huomioon viennin ja tuonnin vaikutusta kunkin maan päästöihin. Teollisuusmaat ovat pysäyttäneet omien päästöjensä kasvun ulkoistamalla tuotantoaan kehitysmaihin, erityisesti Kiinaan. Jos päästöt kohdistettaisiin sille maalle, jossa tavarat kulutetaan, niin EU-maiden päästöt näyttäisivät selvästi suuremmilta.
Tohtori Živago
Filmatisoinnit
Vuonna 2005 teoksen pohjalta valmistui kahdeksanosainen venäläinen minisarja, jonka pääosia esittävät Oleg Menšikov ja Tšulpan Hamatova.
D-vitamiini
Historia
Viimeistään 1900-luvulle tultaessa oli selvää että riisitauti oli vitamiinipuutos. Tauti oli 1900-luvun alussa iso ongelma Isossa-Britanniassa, eritoten Skotlannissa. Siksi 1919 Edward Mellanby (1884–1955) alkoi etsimään parannusta tautiin. Hän kokeili riisitaudin vitamiiniteoriaa käytännössä ja antoi koiranpennuille Skotlannissa tuolloin yleisesti syötyä kaurapuuroa, mutta myös riisiä, leipää ja maitoa saaden pennuilla aikaan riisitaudin. Keripukkia tai beriberiä vastaavasti tuolloin tunnetusti estävän appelsiinimehun (sisältää askorbiinihappoa) tai leivinhiivan (sisältää tiamiinia) lisääminen pentujen ruokavalioon ei estänyt riisitautia. Sen sijaan kalanmaksaöljyn syöttö esti taudin ilmenemisen. Koska tuolloin hiljattain löydetty A-vitamiini oli rasvaliukoinen ja sitä tiedettiin olevan kalanmaksaöljyssä, arveli Mellanby riisitaudin johtuvan ehkä A-vitamiinin puutteesta. Hän ei silti sulkenut pois sitä mahdollisuutta, etteikö jonkin tuntemattoman vitamiinin puutos aiheuttaisi riisitautia.
1922 Elmer Verner McCollum (1879–1967) testasi Mellanbyn hypoteesia. Hän tiesi hapen ja lämmön tuhoavan A-vitamiinin, joten hän kuplitutti happea kalanmaksaöljyn läpi kuumentaen öljyä samalla. Tämä tuhosi odotetusti A-vitamiinin eikä öljyn syöttö eläimille enää estänyt A-vitamiinipuutokselle tyypillistä kseroftalmiaa eli kyynelten tuoton loppumista. Öljy esti silti yhä riisitautia. McCollum esitti siksi riisitautia estävän vitamiinin olevan jokin tuntematon aine A-vitamiinin sijaan. Myöhemmin tämä tuntematon aine nimettiin D-vitamiiniksi.
1919 Kurt Huldschinsky havaitsi ensimmäisenä nimenomaan UV-säteilyn parantavan riisitaudin ihmislapsilla. 1913 Harry Steenbock (1886–1955) totesi vuohien kalsiumin imeytymisen alenevan talvella niiden ollessa pääosin sisätiloissa. Jatkotutkimuksissa 1924 Steenbock paransi riisitaudin rotilla valaisemalla niitä tai niiden ruokaa UV-lampuilla. 1925 Steenbock ja kollegat esittivät riisitautia aiheuttavan aineen olevan rasvaliukoinen vitamiini, jonka UV-säteet muunsivat aktiiviseksi. He havaitsivat ettei aine ole saippuoituva rasvahappo ja esittivät sen olevan ehkä steroli.
Frederick A. Askew et al. ja 1932 Adolf Windaus et al. julkaisivat 1931 D2-vitamiinin rakennekaavan toisistaan riippumattomasti. Windaus nimesi aineen D2-vitamiiniksi. Numerointi johtuu siitä, että Windaus ja kollegat olivat eristäneet jo 1931 "D1-vitamiinin". D1 kuitenkin paljastui myöhemmin epäpuhtaaksi vitamiiniseokseksi.
1936 Windaus ja kollegat selvittivät D3-vitamiinin rakennekaavan, valmistivat sitä altistamalla tuottamaansa 7-dehydrokolesterolia UV-säteille ja totesivat D3:n olevan riisitautia estävä aine.
Eetu Hyppönen
Eetu Hyppönen (s. 13. marraskuuta 1985) on suomalainen liikemies, joka nousi julkisuuteen nuorena keräilykolikkokauppaa harjoittavana yrittäjänä vuonna 2003. Hänen yrityksensä United Coin Collectors of Europe (UCCE) haettiin kuitenkin konkurssiin joulukuussa 2005. Hyppösellä oli yhtiössä bisnesenkelinä muiden muassa kauppaneuvos Eero Lehti sekä toimitusjohtajana Moulinsart SA:n Peter Horemans. Konkurssia yritykselle hakivat verottaja sekä työeläkeyhtiö Eläke-Fennia. Konkurssitilanteessa yhtiöllä oli velkaa yli 2 miljoonaa euroa, eikä käytännössä ollenkaan omaisuutta. Hyppönen on kirjoittanut kirjan Kolikon kääntöpuoli.
Hyppönen on ollut Image-lehden kannessa vuonna 2005 sekä nuorimpana koskaan Talouselämä-lehden kannessa vuonna 2006, ollessaan 20-vuotias.
Huhtikuussa 2007 tuli ilmi, että Hyppöstä epäillään talousrikoksista ja maaliskuussa 2010 Hyppöselle luettiin Helsingin käräjäoikeudessa syytteet 17 eri rikoksesta, muun muassa törkeistä kirjanpitorikoksista, törkeästä velallisen epärehellisyydestä ja petoksista. Lisäksi syyttäjä vaati hänelle liiketoimintakieltoa. Syyttäjän mukaan Hyppönen toimi tuolloin liiketoimintakiellossa olleen isänsä Pauli Hyppösen kanssa. Kesäkuussa 2010 käräjäoikeus tuomitsi Eetu Hyppösen kahdeksi vuodeksi ehdolliseen vankeuteen ja neljäksi vuodeksi liiketoimintakieltoon. Hyppösen asianajaja ilmoitti tuomion jälkeen, että tuomiosta valitetaan hovioikeuteen. Helsingin käräjäoikeus katsoi Hyppösen olleen pitkälti isänsä ohjailema.
Akron
Akron on kaupunki Ohiossa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 tehdyn väestönlaskennan mukaan itse kaupungissa oli 199 110 asukasta ja suur-Akronin alueella yli 700 000. Kaupunki perustettiin 1825 lähelle Ohio–Erie-kanavaa, ja siitä tuli tuotantoteollisuuden keskus hyvien kulkuyhteyksien ansiosta. Se on lempinimeltään "Yhdysvaltojen kumipääkaupunki", sillä sekä Goodyearilla että Firestonella on ollut pääkonttorinsa kaupungissa. Nykyisin siellä sijaitsevat Goodyearin pääkonttori ja erikoisrenkaiden valmistus, sekä Firestonen teknologiakeskus.
thumb|left|222px|[[Art Deco -tyyliä edustavia rakennuksia Akronin keskustassa.]] Akron sijaitsee Mississippin vesistön ja Suurten järvien välisellä vedenjakajalla. Se kasvoi voimakkaasti 1820-luvulta alkaen, kun alueelle valmistui kaksi kanavaa, joista saatiin kuljetusyhteydet ja vesivoimaa. Rautatie paransi kulkuyhteyksiä entisestään, ja niiden lisäksi helppo veden saatavuus houkutteli paikkakunnalle monia kumitehtaita.
Vuonna 1895 valmistunut paikallisjunalinja ABC-linja (Akron, Bedford, and Cleveland Railroad) kuljetti akronilaisia töihin Clevelandiin. Valmistuessaan se oli maailman pisin sähköjunarata, ja Yhdysvaltojen ensimmäisiä (jo ennen New Yorkin metroa).
Koko Yhdysvaltojen suurin Ku Klux Klan -paikallisosasto oli 1900-luvun alussa Akronin ympäristössä Summitin piirikunnassa, oman ilmoituksensa mukaan siinä oli 50 000 jäsentä. Monet korkeat virkamiehet olivat jäseniä.
Milo O’Shea
pienoiskuva|Milo O’Shea elokuvassa Odysseus vuodelta 1967.Milo O’Shea (2. kesäkuuta 1926 Dublin – 2. huhtikuuta 2013 New York ) oli irlantilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa teatterissa, mutta siirtyi sittemmin elokuviin ja tuli tunnetuksi varsinkin televisiosarjasta Me Mammy (1968–1971).
Akron
Kaupungissa järjestetään vuosittain heinäkuussa mäkiautojen Amerikan mestaruuskilpailu. Vuonna 2013 kisa järjestettiin 76. kerran, ja siihen osallistui 430 kilpailijaa. Kisoja varten on rakennettu erityinen rata lähellä lentoasemaa sijaitsevalle kukkulalle. Rakennustyöt vuonna 1936 kuuluivat New Dealin työllistysohjelmaan, nykyisin radan omistaa Akronin kaupunki.
Milo O’Shea
O’Shealla oli lukuisia huomattavia elokuvarooleja, joiden joukossa päärooli Joseph Strickin James Joycen romaaniin pohjautuvassa Odysseuksessa (1967). Vuonna 1968 hän esiintyi Oscar-palkitussa Romeossa ja Juliassa.
Akron
Tunnettuja Akronissa syntyneitä
thumb|350px|left|Panoraamakuva Akronin keskustasta vuodelta 1911.
Milo O’Shea
O’Shea oli vuonna 1968 ehdolla Bafta-palkinnon sekä vuosina 1968 ja 1982 Tony-palkinnon saajaksi.
Päämaja (elokuva)
Päämaja on Matti Kassilan ohjaama sotahistoriallinen elokuva vuodelta 1970. Se perustuu Ilmari Turjan näytelmään Päämajassa (1966) ja kuvaa Suomen armeijan päämajan tunnelmia Mikkelissä kesällä 1944 Kannaksen läpimurron aikaan.
Joel Rinne tekee tässä elokuvassa Mannerheimina viimeisen elokuvaroolinsa. Jussi Jurkka näyttelee päämajoitusmestari A. F. Airoa, jonka rooliin kaavailtiin ensin näyttelijä Olavi Ahosta. Jurkka sai roolisuorituksestaan parhaan miesnäyttelijän Jussin. Mukana on myös paljon Turun kaupunginteatterin näyttelijöitä, muun muassa eversti Markovillan esittäjä Kapo Manto, toimittajan esittäjä Matti Pihlaja ja Jarmo Alonen, kapteeni Hinderin esittäjä. Tamara Lund on lotan roolissa.
Juoni
Marsalkka Mannerheim on viettämässä 77-vuotispäiviään, eikä kukaan usko Neuvostoliiton suurhyökkäykseen lukuun ottamatta kenraalimajuri Airoa, joka hankkii lisätäydennyksiä Kannakselle. Mukaan on liitetty lotan ja eversti Markovillan rakkaustarina.
Tuotanto
Ohjaaja Kassilalla ja pääosan Rinteellä oli paljon näkemyseroja Marskin osuudesta.
Tool-assisted speedrun
Tool-assisted speedrun (yleisemmin TAS, "työkaluavusteinen speedrun") on videopelin läpäisytapa, jossa peli pelataan mahdollisimman nopeasti käyttäen hyväksi emulaattorin työkaluja. TASit tehdään yleensä viihteen vuoksi; tämän takia tulokset eivät tallennu oikeille ennätyslistoille.
Tool-assisted freerun
Tool-assisted freerun (yleisemmin TAF, "työkaluavusteinen vapaajuoksu") tarkoittaa videopelissä tehtävää hauskanpitoa emulaattorilla. TAFissa ei ole mitään päämäärää; sillä pyritään löytämään uusia glitchejä sekä rikkomaan pelin mekaniikat tekemällä sinne soveltumattomia asioita (Mario Kart Wii:ssä esimerkkinä "moon jump", kuuhyppy)
Metodit
Dolphin-emulaattorilla TASin tekoon käytetään hyvin usein myös Gecko-koodeja (gecko codes). Gecko-koodit ovat koodeja, jotka käyttäjät ovat itse tehneet muokkaamalla pelien lähdekoodeja. Hyvä esimerkki Gecko-koodejen oikeaoppisesta käytöstä näkyy Mario Kart Wii-pelissä, jossa koodeilla saadaan aikaiseksi esimerkiksi kulkuvälineen nopeampi kulkeminen sekä "näkymättömät" seinät.
Durango (Baskimaa)
Durango on pikkukaupunki Biskajan maakunnassa Baskimaassa Espanjassa.
Vilho Helanen
Vilho Veikko Päiviö Helanen (vuoteen 1905 Helander, 24. marraskuuta 1899 Oulu – 8. kesäkuuta 1952 Frankfurt, Länsi-Saksa) oli suomalainen kirjailija, tiedemies, poliitikko, AKS:n puheenjohtaja ja lehtimies. Helanen oli suomalaisen dekkarikirjallisuuden pioneereja. Hän toimi vanhasuomalaisen henkivakuutusyhtiö Salaman johtokunnan sihteerinä 1922–1941, sekä viipurilaisen Keskinäisen eläke-kassan johtajana vuosina 1942–1945.
Tausta
Helasen vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Klas Robert Helanen (ent. Helander) ja Johanna Aurora Gummerus. Hän oli naimisissa vuodesta 1922 Kaarina Emilia Hurskaisen kanssa.
Opinnot
Vilho Helanen pääsi ylioppilaaksi 1918 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1922 pääaineinaan historia ja kansantaloustiede. Hänestä tuli filosofian maisteri 1923 ja hän väitteli filosofian tohtoriksi 1937.
Poliittinen toiminta, sotakokemus ja vankeustuomio
Helanen otti vapaaehtoisena osaa Viron vapaussotaan 1919. Hän liittyi heimoaatteelliseen Akateemiseen Karjala-Seuraan (AKS) vuonna 1923 jäsenenä n:o 91 (jäsen n:o 1 oli Elias Simojoki) ja toimi seuran puheenjohtajana 1927–1928 ja uudelleen syksystä 1933 lähtien "vanhojen" noustua jälleen valtaan seurassa. Helasen puheenjohtajuus jatkui seuran lakkauttamiseen saakka. Kolmekymmentäluvulla Helanen antoi tukensa Lapuan liikkeelle ja liittyi Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) riveihin. Tämä ratkaisu johti hänet eroon monista AKS:n aikaisista opiskelutovereistaan, muun muassa Urho Kekkosesta.
Talvisodan alla ja sen aikana hän oli Maan Turva-järjestön toiminnanjohtaja. Vuonna 1940 Helanen tuli Nouseva Suomi -yhdistyksen hallituksen puheenjohtajaksi.
Helanen suhtautui varauksellisesti siihen, että suomalaisia värvättiin SS-pataljoonaan. IKL, josta Helanen oli erkaantunut talvisodan jälkeen, leimasi hänet Kolmannen valtakunnan vastustajaksi ja kanteli hänestä Saksaan. Sodan jälkeen AKS:n ja IKL:n toiminta kiellettiin, ja Suomen Heimo -lehti lakkautettiin.
Helanen sai syytteen vuonna 1948 ja 5.5.1950 Korkeimmalta oikeudelta kuuden vuoden kuritushuonetuomion maanpetoksellisesta toiminnasta avustettuaan Saksan hyväksi vakoillutta tanskalaista insinööriä Thoralf Kyrreä Moskovan välirauhan aikana lokakuussa 1944. Tasavallan presidentti armahti Helasen 3.3.1951. Sitä edelsi marraskuussa 1950 presidentille lähetetty Helasen armahdusanomusta puoltava kirjelmä, jossa oli allekirjoittajina useita tunnettuja kansalaisia. Vapauduttuaan vankilasta Helanen jatkoi luovaa kirjallista työskentelyä.
Kirjallinen työ
Helanen aloitti novellien kirjoittamisen sanomalehtiin jo 17-vuotiaana. Hän toimi Ylioppilaslehden päätoimittajana 1924–1926 ja Suomen Heimo -lehden päätoimittajana 1938–1944.
Helasen ensimmäinen kirja, omakohtaisiin kokemuksiin perustunut muistelmateos Suomalaiset Viron vapaussodassa julkaistiin 1921. Ensimmäisessä rikosromaanissaan Helsingissä tapahtuu (1941), jonka Helanen kirjoitti salanimellä Heikki Aksila, hän loi sittemmin yli-inhimillisiin mittoihin kasvaneen sankarinsa, Kaarlo Raudan, kaikkea pahuutta vastaan taistelevan suoraselkäisen aatteen miehen. Varatuomari Rauta esiintyi kaikkiaan kahdeksassa romaanissa, jotka Oppian on julkaisut vuonna 2023 uusintapainoksina, samoin kuin Suomalaiset Viron vapaussodassa.
Rauta-dekkareista Ristilukin arvoituksen Helanen kirjoitti vankilasta vapauduttuaan Suomen Kuvalehteen jatkokertomukseksi päätoimittajan Ilmari Turjan tilauksesta vaikka epäilikin itse voiko hänen nimellään julkaista.
Helasen lupaavasti alkanut dekkarikirjailijan ura katkesi sydänkohtaukseen reportaasimatkalla Saksassa, jossa Helanen oli Helsingin Sanomien toimeksiannosta.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Heikki Aksila: Nimimerkillä V. H.: Nimimerkillä V. P.:
Andrés Rodríguez Pedotti
Kenraali Andrés Rodríguez Pedotti (19. kesäkuuta 1923 – 21. huhtikuuta 1997) oli Paraguayn presidentti 3. helmikuuta 1989 – 15. elokuuta 1993. Hän tuli valtaan pitkäaikaisen diktaattori Alfredo Stroessnerin vallasta poistaneessa kaappauksessa.
Rodríguez opiskeli sotilaskoulussa Asunciónissa, josta valmistui 1942. Hänest tuli eversti 1964 ja kenraali 1970. Hän kuului Colorado-puolueen perinteiseen siipeen ja oli Stroessnerin läheinen luotettu ja ystävä. Hän keräsi suuren omaisuuden salakuljetuksella ja huumekaupalla.
Monien hämmästykseksi Rodríguez aloitti 2. helmikuuta 1989 vallankaappauksen maata 35 vuotta hallinnutta Stroessneria vastaan katolisen kirkon ja Yhdysvaltain, joka ei pitänyt Stroessneria enää tärkeänä kommunismin vastaisena liittolaisena, tuella. Kaappaus onnistui ja Stroessner pakeni Brasiliaan.
Rodríguez lakkautti kuolemanrangaistuksen, päätti sotatilalain, jonka alaisuudessa Stroessner oli hallinnut, salli oppositiopuolueet ja vangitsi eräitä Stroessnerin hallituksen jäseniä. 1. toukokuuta 1989 järjestetyissä monipuoluevaaleissa Rodríguez sai 74 % äänistä, mikä jatkoi Colorado-puolueen valta-asemaa maassa.
Rodríguezin hallitus teki uusliberaaleja uudistuksia ja ehdotti vapaakauppa-alueen luomista Argentiinan, Brasilian ja Uruguayn kanssa. 20. kesäkuuta 1992 otettiin käyttöön uusi perustuslaki, joka korvasi Stroessnerin-aikaisen. Vuonna 1993 syöpää sairastava Rodríguez luopui presidentinvirasta ja jäi eläkkeelle armeijasta asettuen elinikäiseksi senaattoriksi. Hän kuoli 1997 Methodist Hospitalissa New Yorkissa.
Alfred Jarry
Alfred Jarry (8. syyskuuta 1873 Laval, Ranska – 1. marraskuuta 1907 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen runoilija, romaanikirjailija, kääntäjä ja dramaturgi. Hän kehitti ’patafysiikan.
Elämä
thumb|Todellinen muotokuva herra (kuningas) Ubusta. Alfred Jarry syntyi kauppiasperheeseen ja lähti 15-vuotiaana opiskelemaan lycée Ambroise Parénhen ja jatkoi sitten opintoja Saint-Brieucissa ja Rennesissä. Vuosina 1885–1888 hän jo sepitti runo- ja proosamuotoisia komedioita. Rennesin lyseon fysiikan opettajassa M. Hébet'ssä personoitui kaikki maailmassa oleva irvokkuus. Tässä mielessä hän on useiden kirjojen sankari, muun muassa teoksen Puolalaiset (Les Polonais). Viimeisenä kouluvuonnaan Jarry kirjoitti tekstin komediaksi. Kyseessä on varhaisin versio Kuningas Ubusta.
Jarry oli 1891 ja 1892 Henri Bergsonin oppilas ja Léon-Paul Farguen ja Albert Thibaudet’n koulutoveri Pariisin eliittikoulussa Lycée Henri-IV:ssä. Hän kuitenkin epäonnistui pääsykokeessaan École normale supérieure -korkeakouluun. Julkaisujensa kautta Jarry tutustui Marcel Schwobiin, Alfred Valetteen (Mercure de France -aikakauslehden johtaja) sekä tämän vaimoon Rachildeen. Valetten pariskunnan kotona hän esitti vuonna 1894 näytelmänsä Kuningas Ubu. Hän teki yhteistyötä Mercure de France -kustantamon kanssa ja Revue Blanche -kirjallisuuslehden kanssa.
Kahden vuoden kuluttua, vuonna 1896, Jarry aloitti työnsä tunnetun teatterinjohtajan Aurélien Lugné-Poen kanssa, joka uskoi hänelle teatterinsa Théâtre de l'Œuvren tulevan kauden ohjelmiston suunnittelun, ja näin Kuningas Ubun ensi-ilta oli 10. joulukuuta 1896. Kyseessä on Victor Hugon näytelmän Hernani saaman vastaanoton kaltainen taistelu. Sen jälkeen Jarryn tuotannon ensi-illat jatkuivat säännöllisen epäsäännöllisinä. Vuoteen 1896 sijoittuu myös legendaariseksi kutsuttu polkupyörän ”Clément Luxe 96 course sur piste” hankinta, josta kaupasta kauppias Tircheon pitkään yritti saada kauppahintaa asiakkaaltaan, mutta turhaan.
Jarry perusti kuparipiirroksiin erikoistuneen aikakauslehden Perhindérion, josta ilmestyi tosin vain kaksi numeroa. Hän oli kuluttanut koko perintönsä vuonna 1897 mutta hän osti kuitenkin veneen nimeltä As, josta tulee osa kirjallisuutta. Myös ranskalainen tullimies Rousseau majoitti lyhyen aikaa Jarrya. Tämän jälkeen hän asettui asumaan Casette-kadulle.
Jarry eli niin kuin hänestä itsestään parhaalta tuntui ja antoi elämän nautinnollisuuden kukkia. Hänellä oli kolme tärkeää asiaa elämässään: polkupyörä, revolveri ja absintti. Niille hän uhrasi uskottavuutensa ja mukavuudenhalunsakin. Huumori kuitenkin mahdollisti hänelle vapauden.
Jarry kirjoitti 28. toukokuuta 1907 Rachildelle: ”Ubun isällä ei ole lainkaan painoa, ei maksaa, ei sydäntä eikä munuaisia, ei enää kustakaan! Hän on lopussa, yksinkertaisesti hänen höyrypannunsa ei enää räjähdä vaan sammuu. Se hiipuu hiljalleen, kuten uupunut moottori.” Jarry oli siis väsynyt, sairas, velkojien ahdistelema, hän kulki edestakaisin Pariisin ja Lavalin välillä. Puoli vuotta kirjeen kirjoittamisen jälkeen 1. marraskuuta 1907 hän kuoli tuberkuloosiin Pariisissa Charitén sairaalassa.
Alkukampela
Alkukampela (Psettodes erumei) on alkukampeloiden heimoon kuuluva kampelakala, joka elää Intian valtameressä sekä läntisellä Tyynellämerellä, Afrikan rannikolta ja Punaiseltamereltä Australiaan ja Japaniin. Alkukampelat ovat muita kampelakaloja paksumpia ja kapearuumiisempia, ja niiden heimo erotetaankin omaksi ’alkeelliseksi’ alalahkokseen muista kampelakaloista. Alkukampelan silmät voivat olla yksilöstä riippuen joko vasemmalla tai oikealla kyljellä. Ominainen piirre on myös selkäevän etuosassa olevat piikkiruodot. Alkukampela on yleensä 20–40 senttimetrin pituinen, korkeintaan 60-senttinen.
Alkukampela elää suhteellisen matalassa vedessä, yleisimmin 20–50 metrin syvyydessä. Alkukampela makaa päivisin hiekka- tai mutapohjaan kaivautuneena ja lähtee öisin uintiretkelle saalistamaan. Se ui usein pystyasennossa. Se syö pääasiassa pieniä kaloja.
Jänne (geomorfologia)
Jänne on biologiassa ja geomorfologiassa soilla tavattava kapea ja kuiva kaistale, joka erottaa märkiä rimpiä toisistaan. Jänteitä tavataan etenkin aapasoilla.
NKVD:n erikoisleirit
thumb|NKVD:n erikoisleirin nro 7 museo [[Sachsenhausenin keskitysleiri|Sachsenhausenissa.]]
Erikoisleirien olemassaolo oli salaisuus, ja Neuvostoliitto tunnusti niiden olemassaolon vasta länsimaiden painostuksen jälkeen. Tämän jälkeen Neuvostoliitto käynnisti hillityn propagandakampanjan puolustaakseen niiden tarkoitusperää. Yhtään vankia ei vapautettu ennen vuotta 1948. Vuonna 1950 erikoisleirien hallinta siirrettiin Itä-Saksan hallitukselle, joka käynnisti oikeudenkäynnit jäljellä oleville vangeille. Niiden toiminta-aikana vangittiin yhteensä 122 000–150 000 henkilöä, joista 43 000 menehtyi.
Lukumäärät ja vangitsemissyyt
Leireille vangittiin henkilöitä, joiden epäiltiin olevan natsimielisiä, haittaavan Neuvostoliiton linjan toteuttamista tai sattumanvaraisesti ilman ilmeistä syytä. Vangitsemisten taustalla oli NKVD:n johtajan Lavrenti Berijan 18. huhtikuuta 1945 antama käsky No. 00315. Siinä puna-armeija valtuutettiin ottamaan kiinni ilman esitutkintaa ”aktiiviset” natsipuolueen jäsenet, natsijärjestöjen johtajat, henkilöt, joilla on laittomia paino- tai radiolähetyskoneita tai asevarastoja, julkishallinnon virkamiehet ja toimittajat.
Vangit luokiteltiin ”tuomittuihin” ja ”internoituihin” sen mukaan, oliko Neuvostoliiton sotilastuomioistuin tuominnut heidät vai ei. Liittoutuneiden valvontakomission asetus 30. lokakuuta 1946 määräsi oikeudenkäynnin ennen internointia pakolliseksi. Tästä huolimatta marraskuussa 1946 ainoastaan 10 % vangeista luokiteltiin ”tuomituiksi”. Luku nousi 55 prosenttiin alkuvuoteen 1950 mennessä.
”Internoiduista” noin 80 % oli natsipuolueen jäseniä vuoden 1945 alussa ja kaksi kolmasosaa vuoden loppupuolella, mutta enää puolet helmikuun 1946 jälkeen. ”Tuomituista” 25 % oli natsipuolueen jäseniä vuonna 1945, 20 % vuonna 1946, 15 % vuonna 1947, 10 % vuonna 1948 ja enää alle 10 % vuoden 1949 jälkeen. Todellisten sotarikosten käsittelyä ei Neuvostoliiton sotatuomioistuimessa merkittävissä määrin käyty. Epäiltyjen natsimielisten joukossa oli muun muassa saksalaisten suunnitteleman vastarintayksikön Werwolfin jäseniksi syytettyjä poikia. Noin 10 000 internoiduista oli lapsia tai nuoria, joista puolet kuoli leireillä.
Vankien joukossa oli myös useita Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen jäseniä tai kannattajia, jotka olivat etenkin vuodesta 1946 neuvostoviranomaisten huomion kohteena. Kun sosiaalidemokraattinen puolue oli yhdistynyt Itä-Saksassa Saksan kommunistiseen puolueeseen, sosiaalidemokraatteja internoitiin erikoisleireille, jotta Saksan sosialistisessa yhtenäisyyspuolueessa varmistettiin stalinistinen enemmistö. Myös henkilöt, joiden epäiltiin vastustavan uutta hallintoa tai omaavan kontakteja länteen, saatettiin vangita Neuvostoliiton rikoslain 58. pykälän ”neuvostovastaisen toiminnan” perusteella. Bautzenin erikoisleirillä 66 % vangeista oli vangittu tämän perusteella.
Eristämiskäytäntö
Vangit eivät voineet pitää mitään yhteyttä sukulaisiinsa, tai toisin päin, lukuun ottamatta joitain poikkeuksia erikoisleirien varhaisessa vaiheessa. Sukulaiset eivät saaneet leireiltä mitään tietoa vangeista, ei edes heidän mahdollisesta kuolemastaan. Yhdessä tapauksessa erikoisleirin nro 8 päällikkö kysyi erikoisleireistä vastaavalta johtajalta Sviridovilta lupaa antaa sukulaisten lähettää kesävaatteissa vangituille vangeille talvivaatteet. Sviridov vastasi pyyntöön kielteisesti.
Vuoden 1947 lopussa vangeille annettiin rajattu mahdollisuus lukea kommunistisia sanomalehtiä. Tämä oli heidän ensimmäinen kontaktinsa ulkomaailmaan kiinniottamisensa jälkeen.
Ensimmäiset vapauttamiset
Ensimmäiset 27 749 vankia vapautettiin kesällä 1948, sen jälkeen kun Neuvostoliiton sotilashallinto Saksassa, MVD ja MGB olivat käsitelleet uudestaan 43 853 vangin tapauksen. Vapautettujen joukossa oli pääasiassa natsimielisiksi epäiltyjä henkilöitä, sillä komissio piti heidän muodostamaa uhkaansa vähäisenä.
Lukumäärä ja kuolleet
Kaikkien kiinniotettujen määrä on epäselvä. Neuvostoliiton sisäministeriö ilmoitti vuonna 1990, että vangittuna oli yhteensä 122 671 henkilöä, joista 42 889 kuoli pääasiassa nälkiintymiseen ja tauteihin, 756 tuomittiin kuolemaan ja 45 261 vapautettiin. 12 770 karkotettiin pakkotyöhön Neuvostoliittoon, 6 680 asema vaihdettiin sotavangiksi ja 14 202 luovutettiin Itä-Saksan hallinnolle. Historioitsija v. Flocken pitää näitä lukuja liian alhaisena ja arvioi vankien lukumäärän olleen 160 000–180 000, joista 65 000 menehtyi. Historioitsijat Plato, Mirenko, Niethammer, Jeske ja Finn asettavat vankien määrän 154 000 ja pitävät neuvostoliittolaisten antamaa uhrilukua realistisena. Kuolleiden joukossa on 12 000 vankia, joiden ruumiit löydettiin vuonna 1990 joukkohaudoista läheltä Sachsenhausenin keskitysleiriä.
Siirtäminen Itä-Saksalle
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean politbyroo päätti 28. syyskuuta 1949 siirtää leirien hallinnan Saksan demokraattiselle tasavallalle, joka luotaisiin Neuvostoliiton miehitysalueesta. 6. tammikuuta 1950 Neuvostoliiton sisäministeri Sergei Kruglov vahvisti 10 513 vangittavana pidettävän henkilön ja 3 500 oikeudenkäyntiä odottavan vangin siirtämisen Itä-Saksan sisäministeriön alaisuuteen.
Seuranneita oikeudenkäyntejä kutsutaan Waldheimin oikeudenkäynneiksi, joiden näytösoikeudenkäynti päättyi ennalta määrättyihin pitkiin vankeustuomioihin. Useat näistä tuomioista käsiteltiin uudelleen vuonna 1952.
Ennen leirien siirtämistä Itä-Saksalle osa vangeista karkotettiin Siperiaan. Heidän kohtalonsa on jäänyt tuntemattomaksi.
Leirit
Neuvostoliitto perusti yhteensä 10 erikoisleiriä entisten natsi-Saksan keskitysleirien, stalagien, kasarmien tai vankiloiden tilalle.
Vankilat ja Oder–Neisse-linjan itäpuoli
Saksan alueella olevien erikoisleirien lisäksi useita leirejä ja vankiloita perustettiin alueille, jotka Saksa tulisi luovuttamaan Puolalle ja Neuvostoliitolle. Leirit ja vankilat perustettiin samoilla Lavrenti Berijan määräyksillä kuin Saksan alueellakin. Oder–Neissen itäpuolelta NKVD vangitsi sodan aikana saksalaisen miesväestön lähes kokonaisuudessaan ”hitleriläisinä”. Ainoastaan harva heistä oli todellisuudessa natsipuolueen jäsen. Muutama viikko Saksan antautumisen jälkeen linjan itäpuolella olevat leirit ja vankilat siirrettiin Neuvostoliiton hallitsemalle Saksan miehitysvyöhykkeelle. Näissä leireissä olevat vangit siirrettiin myös Saksaan, lukuun ottamatta niitä jotka oli määrätty pakkotyöhön Neuvostoliittoon.
AkzoNobel
Akzo Nobel N.V. on monikansallinen yritys, joka toimii pinnoitteiden ja kemianteollisuuden aloilla. Sen pääkonttori on Arnhemissa, Alankomaissa, mutta toimintaa on yli 80 maassa ja työntekijöitä yli 50 000. Liikevaihdosta neljännes on lääkkeitä, 40 prosenttia pinnoitteita ja loput muita kemikaaleja. Suomessa toimii viisi konsernin yritystä, jotka edustavat kaikkia kolmea liiketoiminta-aluetta.
Yrityksen juuret juontavat Tanskaan, missä perustettiin vuonna 1777 maalitehdas Det Holmbladske Selskab, ja Hollantiin, jossa aloitti vuonna 1792 lakkatehdas Sikkens Lakken. Vuonna 1994 monialayritysrypäs yhdistyi Alfred Nobelin 1800-luvun lopulla perustaman Nobel Industries -yrityksen kanssa niin, että aseet jäivät Boforsiin ja muut alat uuteen Akzo Nobeliin.
Aÿ-Champagne
Aÿ-Champagne on kunta Pohjois-Ranskassa Marnen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Reimsin kaupungista etelään Marnejoen varrella.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, jolloin kolme kuntaa Aÿ, Bisseuil ja Mareuil-sur-Aÿ yhdistyivät.
Aÿ-Champagne on yksi tärkeimmistä samppanjan tuotantokeskuksista Épernayn ja Reimsin ohella. Siellä on 25 viininviljelijää ja useita suuria samppanjataloja, kuten Ayala, Bollinger, Deutz ja Gosset, joka on vanhin samppanjatalo. Lähes 40 prosenttia alueesta on istutettu viiniköynnöksiä.
Nähtävyyksiä
pienoiskuva|vasen|Saint-Bricen kirkko Goottilainen Saint-Bricen kirkko on rakennettu 1400- ja 1500-luvuilla, ja sen barokkiurut ovat vuodelta 1749. Se listattiin Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon vuonna 1942.
Herbert Marshall
Herbert Marshall on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Remo Ronkainen
Remo Ronkainen (s. 22. toukokuuta 1989 Helsinki) on suomalainen pappi ja entinen poliitikko.
Ronkainen työskentelee Suomen ev.lut kirkossa pastorina Helsingissä. Aikaisemmin hän on työskennellyt pastorina Turussa. Ronkainen toimi vuosina 2015-16 KD Nuorten puheenjohtajana. Koulutukseltaan hän on teologian maisteri Helsingin yliopistosta. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän jäi Turussa yli 300 äänellä varavaltuutetuksi. Ronkainen oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa ja sai 500 ääntä. Hän luopui poliittisista luottamustoimista vuonna 2020 muutettuaan perheineen Helsinkiin.
Ronkainen vihittiin papin virkaan toukokuussa 2015. Sotilasarvoltaan hän on reservin luutnantti. Ronkainen on myös toiminut useita vuosia pop-yhtye GFM:n laulajana.
Roseburgin koulusurmat
Roseburgin koulusurmat tapahtui Roseburgin kaupungissa Oregonin osavaltiossa Yhdysvalloissa 1. lokakuuta 2015. Umpqua Community Collegessa sattuneessa koulusurmassa sai surmansa 10 ihmistä ampuja mukaan lukien.
Antonia (nimi)
Suomessa Antonia-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan saanut vuoden 2019 loppuun mennessä 941 naista. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Antonian nimipäivä on 17. tammikuuta, joka on myös Antonin nimi­päivä sekä suomen- että ruotsin­kielisessä kalenterissa.
Roseburgin koulusurmat
Aluksi ilmoitettiin 26-vuotiaan ampujan Chris Harper Mercerin kuolleen tulitaistelussa poliisin kanssa, kuolemansyytutkimuksen mukaan Mercer kuitenkin teki itsemurhan.
Seitsenottelu olympialaisissa
Seitsenottelu on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan vuoden 1984 olympialaisista lähtien. Menestynein maa olympialaisten seitsenottelussa on ollut Yhdysvallat. Menestynein urheilija on Jackie Joyner-Kersee, joka on voittanut kaksi olympiakultaa ja yhden hopean.
WrestleMania
WrestleMania on suurin vuosittainen showpainitapahtuma, jota yhdysvaltalainen World Wrestling Entertainment on järjestänyt jo vuodesta 1985 lähtien. WrestleMania tapahtumassa on tavallisesti vain Main Event -tason ottelijoita, eivätkä ottelutkaan ole välttämättä tavallisia yksi yhtä vastaan otteluja. Royal Rumble-tapahtuman voittaja saa titteliottelun WWE World Heavyweight mestaria vastaan. thumb|250px|[[WrestleMania XXIV:ssä oli 74 635:n fanin yleisöennätys Citrus Bowl -stadionilla Orlandossa]]
Nuori Kulttuuri
Nuori Kulttuuri on kulttuurisen nuorisotyön muoto, jolla voidaan rohkaista, kannustaa ja innostaa nuoria kulttuurisiin harrastuksiin. Toimintaa hallinnoi Suomen Nuorisoseurat.
Onnistumisen kokemuksia – Nuori Kulttuuri -strategia 2020-2026 määrittelee uuden vuosikymmenen Nuori Kulttuuri -toiminnan perusteet. Kolmen valitun kärjen kautta toimintaa luotsataan yhdessä Nuori Kulttuuri -verkoston kanssa kohti monitaiteista toimintaa, joka mahdollistaa mahdollisimman monelle lapselle ja nuorelle onnistumisen kokemuksia ja mahdollisuuden osallistua kulttuurisiin harrastuksiin.