cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Assyria
Laki
Perheoikeudellisissa asioissa assyrialaiset olivat samoilla kannoilla kuin vanhan testamentinkin lait. Miehen piti mennä veljensä kuoltua mennä naimisiin veljensä lesken kanssa, vaikka olisikin tahollaan naimisissa. Naimisissa olevien naisten piti kodin ulkopuolella peittää itsensä huivilla, mutta laki määräsi, että prostituoitujen täytyi kulkea avopäin. Assyrilaisten lakien määräämät rangaistukset olivat yleensä ruoskimista, ruumiin silpomista tai kuolemantuomio.
Arkeologinen tutkimus
thumb|[[Austen Henry Layard kaivamassa Ninivessä vuonna 1852.]] Eurooppalaisia arkeologeja alkoi tulla turkkilaisten nimellisesti hallitsemaan Mesopotamiaan 1800-luvun alussa etsimään muinaisia kohteita, joista Raamatussakin kirjoitettiin. Ensimmäiset merkittävät löydöt teki ranskalainen Paul-Émile Botta, joka kaivoi hiekan alta 1840-luvulla Sargon II:n palatsin. Englantilainen Austen Henry Layard löysi vähän myöhemmin Nimrudin kaupungin suurine palatseineen, temppeleineen ja seinäkaiverruksineen, ja Ninivestä Sanheribin suuren palatsin. Lisää suuria palatseja löydettiin aina vuoteen 1855 saakka, minkä jälkeenkin alueelta on löytynyt muinaisia kohteita, kuten hautoja.
Gobustanin kansallispuisto
Gobustanin kansallispuisto on kansallispuisto Azerbaidžanissa Qobustanin länsiosassa noin 60 kilometriä Bakusta lounaaseen. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1966, jolloin alue julistettiin Azerbaidžanin luonnonhistorialliseksi maamerkiksi. Tarkoituksena oli suojella alueen esihistoriallisia kalliopiirroksia, mutatulivuoria ja kaasukivialueita.
Kalliopiirrokset
Kansallispuistossa on kolmella alueella noin 6 000 kalliopiirrosta, jotka ovat peräisin 4 000 vuoden ajalta. Alueilla on myös jälkiä asutuksesta ja hautapaikoista. Asukkaat elivät alueella märkänä aikana, joka seurasi viimeistä jääkautta, aina myöhäispaleoliittiselta kaudelta keskiajalle. Kalliopiirrosalueet valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2007.
Soivat kivet
Gobustan on ainoa paikka maailmasta, josta löytyy soivia kiviä (Gaval Dash). Kivet saavat aikaan tamburiinia muistuttavan äänen osuessaan koveraan kallioon. Kivet ovat muodostuneet alueen ilmaston, öljyn ja kaasun uniikista yhdistelmästä.
Mutatulivuoret
pienoiskuva|oikea|Mutatulivuori Gobustanin kansallispuistossa. Mutatulivuoria on maailmassa yhteensä noin 1000. Näistä lähes 400 sijaitsee Azerbaidžanin rannikkoalueella. Vaikka tulivuoret eivät koskaan kasva tavanomaisten tulivuorien kokoiseksi, läpimitaltaan ne voivat olla jopa kilometrin pitkiä ja satoja metrejä korkeita. Yleensä mutatulivuoret ovat kuitenkin huomattavasti pienempiä. Suurimmat mutatulivuoret sijaitsevat Azerbaidžanissa. Ne ovat nimeltään Boyuk Khanizadagh ja Turaghai. Noin 20 vuoden välein mutatulivuori purkautuu syvällä maan alla luoden suuren räjähdyksen. Yleensä räjähdykset eivät ole vaarallisia ihmisille, koska mutatulivuoret sijaitsevat tarpeeksi kaukana asutuksesta.
Eufrosyne (maaorja)
Eufrosyne oli suomalaistaustainen maaorja ja Pietari Suuren pojan, Aleksei Petrovitšin rakastajar. Teini-ikäinen Eufrosyne vietiin Isovihan aikana orjaksi Venäjälle, missä hän päätyi Aleksein opettajan, Nikifor Vjazemskin omistukseen. Aleksei ihastui Eufrosyneen ja otti tämän asumaan samaan taloon vaimonsa kanssa.
Vuonna 1716 Aleksei riitaantui isänsä Pietari Suuren kanssa ja pakeni ulkomaille mukanaan paašipojaksi puettu Eufrosyne. Aleksei palasi Venäjälle tammikuussa 1718. Pietari aloitti oikeudenkäynnin poikaansa vastaan ja syytti tätä salaliitosta. Eufrosyne antoi oikeudessa raskauttavan lausunnon rakastajastaan. Hän kertoi Aleksein toivoneen isänsä kuolemaa, ja aikovan perua isänsä tekemät uudistukset tämän kuoltua. Aleksei tunnusti kidutuksen jälkeen syyllistyneensä salaliittoon ja hänet tuomittiin kuolemaan, mutta hän menehtyi ennen tuomion täytäntöönpanoa. Eufrosyne selvisi rangaistuksetta, meni myöhemmin naimisiin ja eli vuosia Pietarissa.
Kalervo Hovi
Arvo Kalervo Hovi (13. syyskuuta 1942 Oulu – 10. heinäkuuta 2021 Turku) oli filosofian tohtori ja Turun yliopiston yleisen historian professori. Hänen erikoisalaansa oli kansainvälisten suhteiden historia ja Puolan historia, mutta hän julkaisi myös Baltian maiden historiaa käsitteleviä teoksia, muun muassa Tallinnan ravintolakulttuurista maailmansotien välisenä aikana. Hovin väitöskirja vuodelta 1975 käsitteli Ranskan Itä-Euroopan liittopolitiikan tulkintaa ensimmäisen maailmansodan lopussa ja jälkeen.
Hovi opiskeli Turun yliopistossa 1963–1975. Hän oli Oulun yliopiston historian apulaisprofessori 1979–1983 ja Turun yliopiston yleisen historian apulaisprofessori 1983–1986.
Hovi toimi vuodesta 1986 Turun yliopiston yleisen historian professorina. Hän jäi virasta eläkkeelle 2007.
Ty the Tasmanian Tiger
Ty the Tasmanian Tiger on kolmiulotteinen tasohyppelypeli PlayStation 2:lle, Xboxille ja Nintendo GameCubelle. Pelin on kehittänyt Krome Studios ja Electronic Arts julkaisi sen vuonna 2002. Pelille on tehty kolme jatko-osaa.
Pelattavuus
Pelissä ohjataan Tyta, jonka täytyy kerätä 72 sähkömunaa, joilla käynnistetään talismaanikone, millä paikannetaan viisi talismaania. Talismaaneilla pelastetaan Tyn perheenjäseniä uniajasta. Peli tapahtuu "Rainbow Cliffs" -kallioilla, jotka puolestaan jakautuvat vyöhykkeisiin (zones). Jokaisella vyöhykkeellä on kolme portaalia, joista pääsee eri tasoihin. Tasojen tavoitteena on kerätä sähkömunia, joita voi saada tekemällä tehtäviä, läpäisemällä aikahaasteen, vapauttamalla viisi isopussikaniinia, tai löytämällä tason lopusta. Ty palautuu vyöhykkeelle, kun on löytänyt sähkömunat tai mennyt tason loppuun. Kun Ty on keränyt ainakin 17 sähkömunaa, pelaajan on suunnistettava talismaanikoneelle; kun kone paikantaa talismaanin, se avaa toisen portaalin alkuperäiseen paikkaan, missä täytyy voittaa pomovastus.
Juoni
Muutamia vuosia sitten Cass-johtaja taisteli pussihukkaperhettä vastaan viidestä talismaanista. Cass sai vangittua tiikerit uniaikaan käyttämällä talismaaneja, mutta portaali tuhottiin ja talismaanit hajaantuivat, kiitos Tyn isän. Isopussikaniiniperhe adoptoi viimeisen tasmaniantiikerin, Tyn. Vuosia myöhemmin, bunyip ilmoitti Tylle hänen perinnöstä ja Cass-johtajasta. Tämän jälkeen Ty päätti pelastaa perheensä ja muut. Tyn vanha kaveri, Maurie esittelee hänelle tiedemiehen nimeltään Julius, joka on keksinyt koneen, jolla paikallistetaan talismaanit, ja siirtää hänet niiden luokse. Tyn ystävien avustuksella Ty pääsee lähemmäs Cassia, kunnes he kohtaavat. Kun Ty on taistelemassa Cassin suurta robottia vastaan, ilmestyy tasmaniantiikeri Sly, entinen Cassin puolulainen. Sly pettää Cassin ja heittää Tylle Doomerangin, jolla Tyn isä erotti talismaanit. Ty kukistaa Cassin ja pelastaa perheensä.
Titanfall 2
Titanfall 2 on Respawn Entertainmentin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu 28. lokakuuta Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.
Kehitys
Aiemman osan parissa työskenteli noin 70 kehittäjää ja jatko-osassa noin 90 kehittäjää.
Vastaanotto
IGN antoi pelille arvosanaksi 9/10 arvostelussaan.
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 9/10 arvostelussaan.
PC Gamer antoi pelille arvosanaksi 91/100 arvostelussaan.
Polygon antoi pelille arvosanaksi 7/10 arvostelussaan.
SS Norge
thumb|SS Norge. SS Norge oli tanskalainen matkustajahöyrylaiva, joka enimmäkseen kuljetti siirtolaisia Kööpenhaminasta, Oslosta ja Kristiansandista New Yorkiin. Laiva upposi Rockallin vesillä pohjoisella Atlantilla vuonna 1904. Kyseinen haveri oli pahin rauhan ajan merionnettomuus aina Titanicin uppoamiseen asti.
SS Norge oli rakennettu vuonna 1881 Glasgow'ssa, Skotlannissa belgialaiselle Theodore C. Engels & Co -varustamolle. Laivan alkuperäinen nimi oli Pieter de Coninck. Laivan uppouma oli 3 359 rekisteritonnia ja sen 1 400 hevosvoiman höyrykone antoi sille 10 solmun nopeuden. Alus saattoi kuljettaa 800 matkustajaa.
Vuonna 1889 alus myytiin Tanskaan A/S Dampskibs-selskabet Thingvalla -varustamolle (myöhemmin Skandinavien-Amerika Linien tai englantilaisittain Scandinavian-America Line) ja uudelleen kastettiin SS Norgeksi.
Tiistaina 28. kesäkuuta 1904 SS Norge ajoi tiheässä sumussa karille St. Helensin riutalla lähellä Rockallia, 400 mailia Orkneystä ja 140 mailia lähimmästä saaresta, St. Kildasta. Laiva upposi pohjakosketuksen jälkeen 20 minuutissa. Onnettomuudessa menehtyi 582 matkustajaa ja 45 miehistön jäsentä, joista 225 oli norjalaisia. 160 pelastunutta joutuivat odottelemaan pelastusaluksia jopa kahdeksan vuorokautta avoinaisissa pelastusveneissä.
Aluksen hylky löydettiin vasta heinäkuussa 2003.
Paul Accola
Paul Accola (s. 20. helmikuuta 1967 Davos, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän voitti alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1991–1992 ja hän voitti olympiapronssia alppiyhdistetyssä vuoden 1988 talviolympialaisissa Calgaryssä. Lisäksi hän voitti kolme mitalia alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Urallaan hän voitti seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä 26 kertaa. Hän lopetti kahden vuosikymmenen mittaisen uransa vuonna 2005.
Parkumäen taistelu
Parkumäen taistelu eli Parkuinmäen taistelu oli Kustaa III:n sodan taistelu, joka käytiin 21. heinäkuuta 1789 Rantasalmen Parkumäellä noin 15 kilometriä Rantasalmen kirkonkylältä kaakkoon.
Taistelussa yhteensä 1 260 sotilasta käsittäneet eversti Curt von Stedingkin johtamat ruotsalais-suomalaiset joukot valtasivat venäläisten sotaleirin Hiishongan mäellä ja murskasivat kenraalimajuri Wilhelm von Schultzin johtaman yli tuhannen miehen venäläisjoukon. Operaatiota oli pohjustettu everstiluutnantti Georg Henrik Jägerhornin tekemillä tiedustelumatkoilla. Tarkoitus oli yllättää venäläiset aamutuimaan hyökkäämällä mäelle yhtä aikaa eri suunnista. Von Stedingk johti Porin ja Pohjanmaan rykmentit sivuteitä ja korpea pitkin venäläisten selustaan. Samalla tykistö ja Savon rykmentti lähestyivät leiriä maantien suunnasta. Yllätyshyökkäyksessä venäläiset jäivät kahden tulen väliin, ruotsalais-suomalaiset valtasivat venäläisten leirin. Majuri Jägerhorn kunnostautui taisteluissa ja pääsi kuningas Kustaa III:n suosioon. Ruotsin armeijan menestys perustui osaltaan siihen, että Venäjä oli joutunut vetämään joukkoja Savosta, koska pelkäsi joutuvansa saarroksiin ja huoltoyhteyksien katkeavan.
Venäläisiä kaatui noin 200 ja haavoittui noin 130, lisäksi ruotsalais-suomalaiset joukot vangitsivat noin 500 venäläistä sotilasta. Taistelun jälkeen eversti Carl Ehrnroothin porilaiset joukot valtasivat vielä Haukkalan kylän ja saivat saaliikseen venäläisten tykistön ja 600 kivääriä sekä vangitsivat von Schultzin. Voittoa juhlistettiin kuninkaan määräyksestä kiitosjumalanpalveluksilla kaikissa Ruotsi-Suomen kirkoissa.
Parkumäen taistelu oli Ruotsin maavoimien ensimmäinen hyökkäysvoitto venäläisistä sitten kuningas Kaarle XII:n ajan, esimerkiksi Porrassalmella käytiin puolustustaistelua eli kyseessä oli torjuntavoitto. Parkumäen leiristä pidätettiin entinen Ruotsin armeijan majuri Georg Fredrik Tigerstedt (1729–1790). Hän oli eronnut armeijasta 1783 ja ryhtynyt kesällä 1789 venäläisten vakoojaksi. Tigerstedt mestattiin Rantasalmella vuoden 1790 lopulla. Parkumäen taistelun jälkeen venäläiset joukot perääntyivät Savonlinnan lähelle Laitaatsalmen itäpuolelle varustettuihin asemiin. Tällä alueella Laitaatsillassa käytiin 7. lokakuuta 1789 ruotsalaisten eduksi päättynyt taistelu.
Parkumäen taistelupaikalle valmistui 21. heinäkuuta 1929 massiivinen tornimainen muistomerkki, jonka on suunnitellut arkkitehti Martti Välikangas. Muistomerkki toimi myös näkötornina.
Serra de airesinpaimenkoira
Serra de airesinpaimenkoira on portugalilainen paimen- ja vahtikoira, joka tunnetaan kotimaassaan myös nimellä "apinakoira". Se oli vuonna 2019 kotimaassaan kahdeksanneksi suosituin portugalilainen rotu.
Ulkonäkö
thumb|left|Serra de airesinpaimenkoira.
Serra de airesinpaimenkoira on keskikokoinen ja sen runko on pitkä. Ulkonäöltään rotu muistuttaa erehdyttävästi pyreneitten- ja katalonianpaimenkoiria. Serra de airesinpaimenkoiran pää on voimakas ja leveä, ei pitkä eikä pyöreä. Karva on pitkää, sileää ja hieman lainehtivaa. Rodulla ei ole aluskarvaa eikä alusvillaa.
Luonne ja käyttäytyminen
Serra de airesinpaimenkoira on hyvin uskollinen omistajalleen, mutta vieraita kohtaan se voi olla varautunut. Rotu on hyvin älykäs ja eloisa. Serra de airesinpaimenkoiria käytetään seura-, vahti- ja harrastuskoirina. Paimenkoirana se on hyvin kestävä ja väsymätön työskentelijä. Se on hyvin sopeutunut Portugalille tyypilliseen vaihtelevaan ilmastoon.
Alkuperä
Rotu on kotoisin Mira de Airen pikkukaupungissa sijaitsevan Serra de Airesin alueelta, missä se on perinteisesti paimentanut ja vartioinut lampaita, vuohia, sikoja, nautoja ja hevosia. Sitä on esiintynyt Serra de Airesin vuoristoalueella ainakin 1900-luvun alusta alkaen, ja erään teorian mukaan se olisi saanut alkunsa katalonianpaimenkoiran ja pyreneittenpaimenkoiran välisestä risteytyksestä. Yleisemmin uskottu teoria on kuitenkin, että vuonna 1909 Manuel Inácio de Castro Guimarães toi Ranskasta brienpaimenkoiria paimentamaan lampaita tiluksilleen. Koska nämä eivät sopeutuneet portugalilaiseen ilmastoon ja maastoon, hän risteytti ne paikallisten paimenkoirien - mahdollisesti aiemmin mainittujen pyreneittenpaimenkoiran ja katalonianpaimenkoiran - kanssa.
1920-luvun loppupuolella serra de airesinpaimenkoira yleistyi sekä Serra de Airesin että Alentejon alueilla, ja vuonna 1932 Portugalin Kennelliitto tunnusti sen virallisesti. 1970-luvulla rotu harvinaistui huomattavasti kotialueensa kaupungistumisen ja modernin teknologian saapumisen myötä ja oli lähes kuolla sukupuuttoon. 1980-luvulla se jalostettiin seurakoiramaisemmaksi, minkä myötä se alkoi saavuttaa suosiota Portugalin esikaupunkien keskiluokan keskuudessa. Vuonna 1996 FCI tunnusti rodun, mutta siitä huolimatta se on edelleen harvinainen kotimaansa ulkopuolella. Nykyisin se on jopa Portugalissa lähes pelkästään seurakoiran roolissa, ja vain muutama harva yksilö enää työskentelee alkuperäisessä tehtävässään.
HRT
HRT tarkoittaa seuraavia asioita:
Erisnimi
Erisnimi eli propri on nimisana, jolla yksilöidään jokin kohde erotukseksi muista vastaavaan luokkaan tai lajiin kuuluvista jäsenistä. Erisnimet ovat yksiviitteisiä eli niillä on vain yksi tarkoite. Joskus erisnimen ja yleisnimen välinen raja ei ole selvä. Ilmauksen tehtävästä käy kuitenkin useimmiten ilmi, onko kyseessä erisnimi vai yleisnimi. Esimerkiksi lause ”Hän on oikea einstein.” ei yksilöi henkilöä vaan luokittelee hänet Albert Einsteinin kaltaiseksi neroksi. Erisnimen määritelmä voi myös riippua kielestä: esimerkiksi saksalaisille tutkijoille kielten kansallisuuksien nimitykset ovat erisnimiä. Tyypillisiä erisnimiä ovat paikan- ja henkilönnimet sekä tuotemerkit.
Alkukirjain
Erisnimet kirjoitetaan latinalaisia aakkosia käyttävissä puheissa lähtökohtaisesti isolla alkukirjaimilla. Tältä osin käytäntö kuitenkin vaihtelee eri kielissä eräiden sellaisten sanaryhmien osalta, joita voidaan pitää eris- ja yleisnimien rajatapauksina. Näitä ovat kielten, samoin kuin kuukausien, viikonpäivien ja vuotuisten juhlapäivien nimet, jotka kirjoitetaan muun muassa suomessa ja ruotsissa pienellä, mutta englannissa sen sijaan isolla alkukirjaimella. Samoin on laita eräiden erisnimestä johdettujen sanojen, kuten asukkaiden nimien. Useimmista muista kielistä poiketen kuitenkin saksassa kirjoitetaan kaikki substantiivit isolla alkukirjaimella. Suomen kielessä erisnimiksi luettavat sanat kirjoitetaan isolla alkukirjaimella. Poikkeuksia ovat muun muassa julkishallinnon sekä valtion liikelaitosten nimet, joista osa kirjoitetaan isolla ja osa pienellä alkukirjaimella (esimerkkejä: valtiovarainministeriö, arvonimilautakunta, Finanssivalvonta, Kansallisarkisto, keskusrikospoliisi, Kotimaisten kielten keskus, Puolustusvoimat, suojelupoliisi, Säteilyturvakeskus, tekijänoikeusneuvosto, Tulli, ylioppilastutkintolautakunta).
Puolueiden nimet kirjoitetaan isolla vain, jos kyseessä on virallinen, puoluerekisteriin merkitty nimi (Vihreä liitto, Suomen Keskusta). Niin sanotut käyttönimet kirjoitetaan pienellä (kokoomus, keskusta, vihreät). Samoin tehdään, kun erilaisiin järjestöihin viitataan jäsenyyttä osoittavilla epävirallisilla nimillä (leijonat, martat, rotarit).
Suomen kielessä kielten ja kansalaisuuksien nimet kirjoitetaan pienellä. Valtiohallintoon luetaan myös ulkomaisten maiden parlamentit (duuma, knesset). Ajanjaksojen, tyylikausien ja sotien nimet kirjoitetaan pienellä (empire, barokki, talvisota), samoin erilaisten juhlapäivien ja vastaavien nimet (joulu, halloween, jom kippur, ramadan, lucianpäivä, mutta Lucian päivä). Uskontojen nimet kirjoitetaan pienellä, mutta jumalien isolla (islam, Jahve). Tuotemerkkien epäviralliset nimet voidaan kirjoittaa isolla tai pienellä (Mersu ~ mersu, Sitikka ~ sitikka).
Erisnimi yhdyssanassa
Erisnimien kirjoitusvirheet ovat kirjoitetussa suomen kielessä melko yleisiä erityisesti erisnimen sisältävissä yhdyssanoissa. Suomen kielessä erisnimi ja sitä määrittävä substantiivi muodostavat yhdyssanan, jota ei kirjoiteta erikseen. Tällaisen yhdyssanan osat erotetaan yhdysmerkillä, esimerkiksi "Finlandia-talo", "Nokia-matkapuhelin" ja "Markus-setä". Paitsi että tällaisia yhdyssanoja ei kirjoiteta erikseen, ei erisnimen sisältävän yhdyssanan osien väliin myöskään sijoiteta sinne kuulumattomia sanoja, kuten adjektiiveja ja genetiiviattribuutteja. Ne on kirjoitettava ennen yhdyssanaa, esimerkiksi "punainen Ford-auto" ja "miesten Tunturi-polkupyörä". Mikäli erisnimi koostuu useammasta kuin yhdestä sanasta, kirjoitetaan erisnimeen viittaava yleisnimi erisnimen perään yhdysmerkin kanssa jättäen erisnimen ja yhdysmerkin väliin sanaväli, esimerkiksi "Sinuhe egyptiläinen -romaani", "Urho Kekkonen -dokumentti" tai "Toyota Corolla -henkilöauto". Toisaalta kuitenkin esimerkiksi teiden nimissä esiintyvät erisnimet kirjoitetaan sanan yleisnimiosan kanssa yhteen ilman yhdysmerkkiä, esimerkiksi "Aleksintie" tai "Kekkosenkatu", mutta erisnimiosan koostuessa useasta sanasta kaikki osat kirjoitetaan erikseen, esimerkiksi "Aleksis Kiven tie" tai "Urho Kekkosen katu".
Aiheesta muualla
Substantiv
Hurrilaiset
Hurrilaiset (5. Mooseksen kirjassa Ho(o)rilaset, joskus myös khurrilaiset, nuolenpääkirjoituksessa 𒄷𒌨𒊑, Ḫu-ur-ri) olivat vähän tunnettu kansa varhaisessa Lähi-idässä. Hurrilaisia saapui pohjoiseen Mesopotamiaan noin 2500 eaa. pohjoisesta Kaukasukselta, Kurdistanista ja Luoteis-Iranista. Heidän tunnettu kantamaansa oli Khaburjoen latvoilla Subartussa. Akkadilaisajalta noin 2350–2200 eaa. tunnetaan hurrilainen keskus Urkeš. Noin 1800–1700 eaa. hurrilainen asutus levisi voimakkaasti pohjoisessa Lähi-idässä. Indoiranilainen yläluokka oli ottanut vallan hurrilaisilla alueilla ja ajoi kansaa levittäytymään. Heidän valtioitaan olivat muun muassa Mitanni noin 1550–1350 eaa. ja Urartu 850–620 eaa. Mitanni oli egyptiläisten liittolainen Amarna-kaudella, ja Urartu oli Assyrian vihollinen. Luultavasti hurrilaiset toivat hevosen Lähi-itään vuoden 2000 eaa. paikkeilla.
Urkeš ja Akkad
Noin 2400 eaa. hurrilaisia levittäytyi Nuziin ja Urkešiin. Heidän nimiään esiintyi seuraavina vuosisatoina satunnaisesti nykyisen Pohjois-Irakin Kirkukin alueella. Hurrilaiset levittäytyivät Khaburjoesta Zagrosvuorten rinteille. He asettuivat Akkadin vallan alle maatyöläisiksi.
Urkeš oli 2300 eaa. tai hieman ennen vuotta 2000 eaa. ensimmäinen tunnettu hurrilainen kuningaskunta. Urkeš eli Urkiš oli Harranin ja Tšagar Bazarin välissä jo 5000 eaa. perustettu asutuskeskus Pohjois-Syyriassa Taurusvuorten alla nykyisen Qamishlin kaupungin lähellä. Khaburjoen latvojen pohjoisosien seuduilla oleva Urkeš oli alueella, missä sade riitti peltoviljelyyn. Urkeš oli Khaburin ja Tigriin vesiväyliä jatkavien kauppateiden risteyksessä. Hurrilaiset varsinaisesti perustivat kuningaskunnan sinne, jonka Akkad valtasi noin 200 vuodeksi. Tämän ajan hurrilaisista Urkešin vasallikuninkaista tunnetaan muun muassa Tišar ja Arisen. Akkadin ja Urkešin välillä oli dynastinen liitto, ja Akkadin kuninkaan Naram-Sinin tytär oli hurrilaisen kuninkaan puoliso. Akkadilaisajan suuri hurrilaiskeskus oli noin kilometrin läpimittainen kaksoismuurin ympäröimä Tell Khuera, josta on löydetty muun muassa suurisilmäisiä jumalattaria.
Tihein hurrilaisasutus oli Subarin maassa, Khaburjoen mutkassa seuraavan vuosituhannen ajan. Akkadin imperiumin romahdus salli hurrilaisten hallita aluetta. Mutta jonkin aikaa vuoden 2000 eaa. jälkeen laajeneva amorilainen kuningaskunta Mari teki Urkešista vasallikaupungin. Urkeš vastusti tätä voimakkaasti. Urin kolmennen dynastian asiakirjoissa on viitteitä hurrilaisten kansainvaellukseen. Vuosituhannella 2000–1000 eaa. hurrilainen vaikutus levisi laajalle alueelle Lähi-idässä, ja hurrilaisia asui lähes joka puolella aluetta. Noin vuoden 1800 eaa. tienoilla näyttää alkaneen suuri vaellus. Hurrilaiset nimet yleistyivät välillä 1800–1700 Tšagar Bazarissa, Nuzissa ja Alalakhissa. Marista on löydetty hurrilaisia rituaalitekstejä, ja Pohjois-Mesopotamian Eluhatin ruhtinas oli hurrilainen. Keski-Eufratin Anasta löydetyssä savitaulussa mainitaan kuninkaan uhrit hurrilaisten Daganille. Kaneš-Kultepesta löydetyissä muinaisassyrialaisissa savitauluissa esiintyy hurrilaisia.
Sotilashallitsijat ja valtakuntien laajeneminen
Hurrilaiset muuttuivat sotilasmahdiksi, kun heidän johtoonsa saapui indoeurooppalaisia sotilasjohtajia ehkä nykyisestä Kazakstanista tai Uzbekistanista. Näihin aikoihinhan indoiranilaiset arjalaiset saapuivat Intiaan. Monilla hurrilaisten kaupunkivaltioiden ruhtinailla näyttää olevan indoiranilainen tausta, ja myös viidennes Naylonian kassiittikuninkaista oli nimeltään, kieleltään ja uskonnoltaan indoiranilainen. Noin 1725 eaa. hurrilaisia levittäytyi Pohjois-Syyriaan, kuten Alalakhiin. Yamhad (Jamkhad) oli amorilais-hurrilainen kuningaskunta, jonka heettiläinen kuningas Hattushili löi 1600 eaa.
Muita hurrilaisten valtakuntia ja naapurimaita
1540–1520 eaa. oli lukuisia hurrilaisten hallitsemia pikkuvaltioita Lähi-idässä. Näihin aikoihin syntyi hurrilaisten vallitsema suurvalta Mitanni, jonka keskus oli Luoteis-Syyriassa Eufratin sivuhaarojen Khaburin ja Belikhin varsilla. Pääosin hurrilainen väestö vallitsi Nusissa, Arrapha-Kirkukissa, Qatna-Misrifessä ja Alalakhissa. Hurrilainen vaikutus ulottui Syyrian Ugaritiin ja Palestiinan Kadeshiin Orontesin varrelle, sekä Taannekiin ja Anatoliaan. Välillä 1400–1300 eräs Jerusalemin kuningas oli hurrilainen.
Vuosina 1500–1300 esiintyi monia indoiranilaisia hallitsijasukuja Kilikiasta Egyptin rajoille. Kizzuwatnassa hallitsi Šunašura, josta tuli sopimuksella heettiläisten kanssa heettiläisten vasalli ja jolla oli valtakunnassa merkittävä asema. Sodan sattuessa hän oli velvollinen lähettämään heettiläisten avuksi 1 000 jalkamiestä ja 100 sotavaunua. Lähi-idässä 1:10 oli tavallinen jalkaväen ja sotavaunujen suhde.
Pohjois-Syyriassa Barkassa hallitsi ainakin kolme sukupolvea indoiranilainen dynastia, muun muassa kuningas Abiratta. Näihin aikoihin Babylonia oli kansainvälinen diplomatian kieli. Egypti ja heettiläisten valtakunta kilpailivat keskenään vallasta nykyisen Israelin, Libanonin ja Syyrian alueella. Siellä paikalliset ruhtinaat juonittelivat toisiaan ja muodollista ylivaltiasta Egyptiä vastaan. Jotkut harjoittivat kokonaan Egyptistä riippumatonta politiikkaa, toiset olivat olevinaan Egyptille uskollisia, kolmannet Egyptin liittolaisia. Paikalliset liittoumat sotivat keskenään.
Kulttuuri
Hurrilaisissa oli taitavia seppiä, ja sumerilaiset lainasivat kupariterminologiansa hurrilaisilta. Kuparia, tinaa ja hopeaa saatiin hurrilaisten johtamista Kizzuwatnan ja Išuwan maista, Kaakkois-Turkista. Monia varhaisia Lähi-idän kansoja, kuten kesedimiläisiä, subartulaisia, kassiitteja ja lullubilaisia, on liitetty joskus hurrilaisiin. On myös oletettu, että habirut olisivat olleet hurrilaisia, vaikka heitä on pidetty heprealaisina. Hurrilaisten kieli ei ollut sukua indoeurooppalaisille eikä seemiläisille, vaan heidän kielensä oli ergatiivis-agglutinatiivinen ja sukua urartun kielelle, ja ehkä kaukaista sukua Koillis-Kaukasian kielille.
Hurrilaisen kulttuurin laajeneminen
Urkesh oli ainoa hurrilainen kaupunki noin vuosituhannella 3000–2000 eaa. Seuraavalla vuosituhannella 2000–1000 eaa. Arrapha, Harran, Kahat, Nuzi, Taidu ja Wašukanni, Mitannin pääkaupunki. Noin 2000 eaa. hurrilaiset omaksuivat Assyrian nuolenpääkirjoituksen.
Urkeshin kuninkaita
Hurrilaisen Urkešin kaupungin kuninkaita:
Hurrilaisia paikkoja
Hurrilaisia löytöjä on tehty alla mainittujen lisäksi myös paikoista paikoista Alalakh, Amarna, Hattusa ja Ugarit.
Khariitit
thumb|right|200px|Kolme sulotarta, [[Rafael]] Khariitit (, "sulottaret") olivat kreikkalaisessa mytologiassa viehätysvoiman, kauneuden ja hedelmällisyyden jumalattaria, jotka olivat jumalatar Afroditen seuralaisia. Yleensä heitä kuvataan olevan kolme; nuorin Aglaia (kirkkaus, loiste), Eufrosyne (ilo) ja vanhin Thaleia (kukoistus).Roomalaisessa mytologiassa heidät tunnettiin nimellä graatiat.
Useimmiten Eurynomen kerrotaan synnyttäneen khariitit Zeukselle.
Khariitteja pidettiin kuolemattomina, mutta ei jumalina. Heitä pidettiin ylijumala Zeuksen tyttärinä ja toisinaan Eurynomea pidettiin heidän äitinään. Usein heidät kuvattiin antiikin taiteessa rakkauden jumalatar Afroditen, nuorukaisihanne Apollonin seurassa tai muusien ympäröimänä. Khariittien tehtävänä oli lahjoittaa nuorille tytöille viehätysvoimaa ja kaikille ihmisille iloa.
Kolme sulotarta on suosittu aihe taiteessa. Antiikin veistosten ohella aihetta on tulkittu varsinkin renessanssista alkaen. Tunnettuja ovat Antonio Canovan, Rafaelin, Rubensin, ja Botticellin teokset. Myös modernistit ja nykytaiteilijat ovat tehneet aiheesta omia versioitaan, kuten Unto Pusa, Harry Kivijärvi, Olavi Lanu Lahteen ja Nina Terno Maiju Lassilan muistomerkkiin Joensuuhun.
Uuden Musiikin Kilpailu 2022
Formaatti
Vuoden 2022 Uuden Musiikin Kilpailun avoin haku järjestettiin 1.–6. syyskuuta 2021 ja hakemuksia tuli 312. Lopulliset seitsemän finalistia valitsi asiantuntijoista koostuva raatikunta. Finalistit julkistettiin yleisölle 12. tammikuuta 2022 ja videot julkaistiin YouTubeen 12. tammikuuta 2022 jälkeen yksitellen. Mukana olevat kilpailijat ovat Olivera, The Rasmus, Isaac Sene, BESS, Tommi Läntinen, Younghearted ja Cyan Kicks. Kuten edellisenä vuonna, voittaja valittiin yleisöäänestyksen ja kansainvälisten raatien yhteistuloksella, jossa yleisöäänestyksen painoarvo oli 75 prosenttia ja kansainvälisten raatien 25 prosenttia. Kansainväliset raadit olivat vuonna 2022 Espanja, Italia, Kypros, Norja, Saksa, Serbia ja Tšekki.
Kilpailun kulku
Kilpailun finaali järjestettiin Turun Logomossa 26. helmikuuta 2022. Se lähetettiin suorana lähetyksenä Yle TV1 -kanavalla, sekä Yle Radio Suomi, YleX ja Yle X3M -radiokanavilta. Finaalia seurasi esityspäivänä keskimäärin 1 014 000 katsojaa.
Transfiniittinen induktio
Tranfiniittinen induktio on matematiikan todistusmenetelmä, jolla tavallista induktiota laajennetaan luonnollisten lukujen joukosta kaikkiin hyvinjärjestettyihin joukkoihin.
Louis Gossett Jr.
Louis Cameron Gossett Jr. (s. 27. toukokuuta 1936 Coney Island, New York) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Ura
Gossett oli nuorempana lahjakas urheilija, mutta urheiluvamma pakotti hänet valitsemaan myös näyttelytunteja High Schoolissa, jonka jälkeen hän pääsi New Yorkin yliopistoon. Siellä hän oli koulun koripallojoukkueen tähtipelaaja.
NBA-joukkue New York Knicks varasi Gossettin, mutta hän päätti kuitenkin keskittyä elokuvauran luomiseen. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Sidney Poitierin rinnalla elokuvassa Särkynyt illuusio.
Gossett on esiintynyt lukuisissa elokuvissa, joista kuuluisin on rooli merijalkaväen kersantti Emil Foleyna elokuvassa Upseeri ja herrasmies Richard Geren vastanäyttelijänä.
Gossett on esiintynyt myös televisiossa. Hänen läpimurtonsa olikin osa Fiddlerinä vuoden 1977 minsarjassa Juuret, josta hän voitti myös Emmy-palkinnon. Vuonna 1983 Gossett esitti minisarjassa Sadat Egyptin presidentti Anwar Sadatia. Egyptin hallitus, jota on usein kritisoitu afrofobiseksi, vastusti näyttelijänvalintaa ja laittoi sarjan boikottiin.
Gossett on ollut myös vortigauntien äänenä videopelissä Half-Life 2 ja Jaffa-johtajana televisiosarjassa Tähtiportti.
Golden Globet
Ehdokkaana:
Elinor Ostrom
Elinor Claire "Lin" Ostrom (7. elokuuta 1933 – 12. kesäkuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen yhteiskuntatieteilijä. Hänet palkittiin vuonna 2009 taloustieteen Nobelin palkinnolla yhdessä Oliver E. Williamsonin kanssa talouden hallinnan analyysista. Ostrom oli ensimmäinen nainen, jolle myönnettiin taloustieteen Nobel. Hän työskenteli valtiotieteen professorina Indianan yliopistossa Bloomingtonissa Yhdysvalloissa. Ostromin työn merkitys korostuu ympäristöpoliittisessa päätöksenteossa ympäristöystävällisyyden tullessa yhä tärkeämmäksi yhteiskunnassa.
Ostromin tutkimustyö
Ostromin väitöskirja vuodelta 1965 käsitteli Kalifornian alueen herkkien pohjavesien hallintaa.
Ostrom onkin tutkinut erityisesti yhteisresurssien, kuten kastelujärjestelmien, kalastusalueiden ja yhteismetsien ja -laitumien sekä yhteishyödykkeiden eli ihmiskunnan yhdessä omistamien resurssien, kuten valtamerten ja ilmakehän hallintaongelmia. Aihetta käsittelee myös hänen tunnetuin teoksensa Governing the Commons vuodelta 1990.
Ostrom tutki paljon niin kutsuttua yhteismaan ongelmaa. Governing the Commonsissa hän kritisoi vangin dilemman ja Garrett Hardinin yhteisomistuksen tragedian mallien käyttöä poliittisessa ohjauksessa ja päätöksenteossa.Tutkimuksissaan hän on osoittanut, toisin kuin kapitalismiin vahvasti uskova Hardin, että esimerkiksi yhteisomistuksessa olevat metsät tuottavat yhtä hyvin kuin yksityisesti omistetut ja haastanut näin käsityksen yhteisomistuksessa olevan omaisuuden tehottomattomammasta hoidosta.
Ostromin periaatteet päätöksentekoa koskien
Ostrom esittelee teoksessaan yhteisöllisen lähidemokratian periaatteet, joilla yhteisö välttää yhteisomistuksen tragedian:
Ostromin periaatteissa tulee esille hyvin vahvasti paikallisuuden, yhteistyön ja lähidemokratian merkitys, mikä toimii jossain toisessa paikassa ja yhteisössä ei sovi välttämättä toiseen. Yhteiskäytön ratkaisut voivat siis saada monenlaisia muotoja kulttuurista ja ympäristöstä riippuen. Ostromin tutkimuskohteet olivatkin usein pienehköjä kylämäisiä agraariyhteisöjä. Taloudellisessa mielessä Ostromin teoria edustaa osallisuustaloutta. Ostrom kritisoi voimakkaasti sosialismin ja kapitalismin dikotomiaa ja oli ympäristön ja vapauden voimakas puolestapuhuja. Hänen työnsä merkitys kasvaa koko ajan, kun ekosysteemin oikea käyttö ja ympäristönsuojelu nousevat yhä keskeisemmiksi.
Loimaa
Loimaan seutukuntaan kuuluvat Loimaan lisäksi Aura, Koski Tl, Marttila, Oripää, ja Pöytyä. Näistä Aura ja Pöytyä ovat Turun työssäkäyntialuetta, ja myös Kosken ja Marttilan suhde Loimaaseen on enemmän hallinnollinen kuin toiminnallinen. Vahvemmin Loimaan vaikutuspiirissä ovat Oripää ja itäinen naapuri Ypäjä, joka kuuluu Kanta-Hämeen maakuntaan ja Forssan seutukuntaan.
Lohikäärmeen tie
Lohikäärmeen tie (Way of the Dragon,, Meng long guo jiang) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut taisteluelokuva. Elokuvan ohjasi Bruce Lee ja hän näyttelee myös pääosaa.
Loimaa
Maantiedettä ja maisemia
Maisemat Loimaalla ovat suurelta osin savitasankoa, josta suuri osa on raivattu pelloksi. Vaihtelua tuovat saveen uurtuneet jokiuomat, kalliosydämiset moreenimäet ja paikoin suot, joihin kuuluu muun muassa Eksyssuo Kosken, Someron ja Ypäjän rajalla, sekä kaksi harjujaksoa. Näistä toinen seurailee Loimaan rajoja lännessä ja toinen pohjoisessa, entisen Metsämaan kunnan alueella, missä pinnanmuodot ovat hieman vaihtelevampia. Täällä valtatie 2 kulkee pitkin harjua noin 15 kilometrin matkan Humppilan Venäjän ja Loimaan Leppijärven välillä. kantatien 41 varrella Alastaron länsiosassa maisemaa hallitsee Koskelta ja Mellilästä Säkylään ulottuvaan harjujaksoon liittyvä Virttaankankaan harjualue.
Loimaan keskustan, Hirvikosken ja Alastaron taajamien läpi virtaa Tammelasta alkunsa saava ja Huittisissa Kokemäenjokeen laskeva Loimijoki, jonka vesi on alueen savimaiden takia väriltään ruskeaa. Alastarolla siihen laskee Loimaan pohjoisosien ja Metsämaan kirkonkylän halki virtaava Loimijoen suurin sivujoki Kojonjoki, joka saa alkunsa Forssan Koijärvestä. Etelästä Loimijokeen laskee Alastarolla Mellilästä alkunsa saava Niinijoki ja lähellä Hirvikoskea Loimaan Joenperän kylästä alkunsa saava Petäjoki. Järviä on vain muutamia lähinnä harjujen liepeillä.
Lohikäärmeen tie
Juoni
Elokuva kertoo Roomassa asuvasta Chenistä joka pitää pientä ravintolaa. Mafia kuitenkin uhkaa lopettaa Chenin toimeentulot ja toimettomana hän pyytää apua hongkongilaiselta sedältään ja niinpä hän lähettää Chenin avuksi Tang Lungin. Kukaan ei ota aluksi tosissaan heikon oloista Tangia, mutta seuraavalla vierailullaan mafian jäsenet kokevat elämänsä yllätyksen kun huomaavat Tangin taistelutaidot ja tämän tappavat potkut ja lyönnit. Mafiapomo pyytää paikalle karatemestari Coltin jonka uskotaan voittavan Tangin ottelussa kuolemaan saakka.
Loimaa
Historiaa
vasen|pienoiskuva|upright=0.4|Loimaan kaupunginvaakuna vuosina 1952–2004. pienoiskuva|Loimijokea Loimaan Kauhanojalla. pienoiskuva|Loimaan Vanhankirkon 1750-luvulla rakennettua hirsiaitaa.
Historiallisesti Loimaa on osa Satakuntaa, ja maakuntansa reuna-alueena se asutettiin suhteellisen myöhään. Aina 1800-luvulle asti se oli talonpoikainen maanviljelysalue, jossa ei ollut juurikaan muita elinkeinoja tai teollisuutta.
Kun Turku–Toijala-rautatie valmistui vuonna 1876, se antoi piristysruiskeen koko Loimaan seudulle. Rautatie toi mukanaan uutta taloudellista toimintaa, joka sysäsi teollisuuden kehittymisen alkuun. Loimaalle rakennettiin rautatieasema heti radan valmistumisen yhteydessä, ja sen ympärille kasvoi 1900-luvun alkuun mennessä kaupungin nykyinen keskusta. Loimaan asemanseutu erotettiin omaksi kauppalakseen 1921 ja se sai kaupunkioikeudet 1969. Samoihin aikoihin valmistui myös nykyinen valtatie 9. Valtatie 2 kulki ennen nykyisen linjauksensa valmistumista Loimaan keskustan kautta.
Viimeistään rautatie liitti historiallisesti Satakuntaan kuuluneen Loimaan entistä enemmän Turun vaikutuspiiriin niin, että Loimaa on Suomen nykyisessä maakuntajaossa jo vakiintunut osa Varsinais-Suomea. Lienee mahdotonta määritellä tarkalleen sitä, milloin Loimaa on ”siirtynyt” maakunnallisesti Satakunnasta osaksi Varsinais-Suomea. Esimerkiksi 1960-luvulla julkaistussa Uudessa Tietosanakirjassa mainitaan jokseenkin ristiriitaisesti, että (silloinen) Loimaan kauppala kuuluu Ala-Satakuntaan, mutta (silloinen) Loimaan maalaiskunta sen sijaan Varsinais-Suomeen.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen eli luvuissa ovat mukana myös Loimaaseen liitetyt Loimaan kunta, Alastaro ja Mellilä.
Ikäjakauma
Vuonna 2015 kaikkien Loimaan kaupungin asukkaiden keski-ikä oli 46 vuotta. Postinumeroalueittain katsottuna iäkkäimmät asukkaat väkilukuun suhteutettuna olivat Orisuon alueella (keski-ikä 53 vuotta) ja nuorimmat Kojonkulman alueella (keski-ikä 40 vuotta).
Hyvinvointi
Loimaan terveyskeskuksen pääterveysasema sijaitsee kaupungin keskustassa. Terveysasemia on lisäksi Alastarolla, Mellilässä ja Hirvikoskella. Tyks Loimaan sairaala (ent. Loimaan aluesairaala) jota ylläpitää Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri, sijaitsee keskustassa pääterveysaseman vieressä.
Urheilu
Alueen urheiluseuroista tunnetuimpiin kuuluvat Lentopallon Mestaruusliigassa pelaava Hurrikaani-Loimaa, Ykköspesis-seura Loimaan Palloilijat ja Korisliigassa pelaava Loimaan Korikonkarit. Muita loimaalaisia seuroja ovat Loimaan Jankko, jonka toimintaan kuuluu yleisurheilu, hiihto, ampumahiihto, suunnistus ja lentopallo, jääkiekkoseura Loimaan Rockets sekä lähinnä yleisurheilusta ja voimailusta tunnetut Loimaan Leisku ja Loimaan Voima.
Tuulensuun kaupunginosassa sijaitsevassa urheilukeskuksessa on mm. kaupungin liikuntahalli, jäähalli, pesäpallo- ja jalkapallostadionit.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Loimaalla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat :
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Loimaan kaupungin nykyisellä alueella :
Herätysliikkeet sekä muut kirkko- ja uskontokunnat
Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen kuuluva Loimaan helluntaiseurakunta. Lisäksi Suomen vapaakirkon Forssan vapaaseurakunnalla on säännöllistä toimintaa Loimaalla. Suomen ortodoksisen kirkon Turun ortodoksinen seurakunta järjestää Loimaalla jumalanpalveluksia.
Muita uskontokuntia edustavat ainakin Jehovan todistajat, joilla on Loimaalla seurakunta sekä buddhalaisuus, jota edustavalla Buddhalainen Dharmakeskus -yhteisöllä on Tiibetin taiteen keskus -niminen retriittikeskus Alastaron Ylhäisissä.
Kaupunginosat
Loimaalla on seuraavat kaupunginosat :
Näiden lisäksi on olemassa 5. kaupunginosa ja 14. kaupunginosa, joille ei ole annettu muuta nimeä.
Maarekisterikylät
Juva, Kemppilä, Mäenpää, Peltoinen, Vesikoski
Alastaron Mäenpää, Eura, Haara, Haaroinen, Haitula, Hartoinen, Hattula, Hirvikoski, Hurskala, Inkilä, Joenperä, Karhula, Karsattila, Kauhanoja, Kesärlä, Klokkarla, Kojonperä, Krekilä, Kuninkainen, Kurittula, Kuttila, Köyliö, Lappijoki, Levälä, Lähde, Niemi, Onkijoki, Pahikainen, Pappila, Pappinen, Piltola, Puujalkala, Raikkola, Seppälä, Sieppala, Torkkala, Vesikoski, Vilvainen
Anninen, Auvainen, Hennijoki, Hintsala, Ilola, Kankare, Kojo, Koski, Lauroinen, Mälläinen, Männistö, Mökköinen, Niinijoensuu, Oripää, Pispala, Reitola, Sikilä, Suutarla, Tammiainen, Vahvala, Vammala, Virttaa, Vuolle, Vännilä, Ämmäinen
Isoperä, Mellilä, Pesänsuo, Vähäperä
Kallio, Korpi, Majanoja, Metsämaa.
Kulmakuntia
Kulmakuntia, jotka eivät ole kyliä mutta ovat esimerkiksi entisiä tai nykyisiä kyläkeskuksia tai koostuvat useasta kylästä, ovat esimerkiksi Kojonkulma, Haara-Onkijoki, Niinijoki ja Orisuo. Näihin rinnastuvat kylistä muodostuneitten kyläkeskusten vaikutusalueet, joihin kuuluu myös ympäröiviä kyliä.
Taajamat
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Vuoden 1960 väestönlaskennassa taajamiksi laskettiin myös Loimaan maalaiskunnan kirkonkylä ja Metsämaan kirkonkylä. Hirvikoskena tunnettu Loimaan maalaiskunnan kirkonkylä on sittemmin kasvanut yhteen Loimaan kaupungin keskustaajaman kanssa.
Tapahtumia
Kaupungin musiikkitapahtumista merkittävimpiä ovat kesällä järjestettävät Kuissi Rock ja Sillanalusrock. Loimaan Rompepäivät joka elokuun ensimmäisenä lauantaina on valtakunnallisesti suurimpia kirpputoritapahtumia. Kylien tapahtumiin lukeutuvat muun muassa Kauhanojan Pajapäivät, Kojonkulman Elotori, Metsämaan Pyramidipiknik, Alastaron Kuutamokeikka ja Mellilän Melliläpäivä.
Media
Loimaan Lehti on kolme kertaa viikossa ilmestyvä paikallislehti, jonka levikki vuonna 2010 oli 8 717. Lehden päätoimittajana toimii Kati Uusitalo, ja Loimaan Lehden ilmestymisalueeseen kuuluvat kaupungin lisäksi Oripää, Ypäjä, Humppila, Punkalaidun sekä entinen Vampulan kunta, joka liitettiin Huittisiin vuonna 2009.
Kulttuuriympäristöjä
Loimaan alueella on neljä valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä: Huovintie, Loimaan rautatieasema, Kanta-Loimaan kirkko ja pappila sekä Vesikosken historiallinen tehdasalue.
Ystävyyskaupungit ja kansainväliset suhteet
Alastarolle oli tarkoitus avata vuoden 2016 aikana vastaanottokeskus, mutta hanke on jäissä toistaiseksi.
Olli F. Linnainmaa
Olli Frans Linnainmaa (23. syyskuuta 1907 Ulvila – 27. helmikuuta 1991 Pori) oli suomalainen kauppias, joka tunnetaan Suomen itsepalvelukaupan uranuurtajana. Hän avasi Poriin maan ensimmäisen valintamyymälän vuonna 1949, ja myöhemmin 1960-luvulla Linnainmaa Oy:n liikkeissä aloitettiin tarjoustuotteiden myynti ensimmäisenä Suomessa.
Ura
Olli F. Linnainmaa aloitti kauppiaan uransa vuonna 1928, jolloin hän sai maistraatilta luvan taloustavaroita myyvän liikkeen perustamiseen. Vuonna 1936 Linnainmaa avasi Porin Isolinnankadulle elintarvikeliikkeen, jonka hän toukokuussa 1949 muutti itsepalveluperiaatteella toimivaksi ensimmäisenä Suomessa. Linnainmaa sai ajatuksen Yhdysvalloissa asuneelta tuttavaltaan, joka oli näyttänyt hänelle kuvia amerikkalaisista itsepalvelumyymälöistä.
Uuden liikeidean toimivuutta epäiltiin aluksi, kun ihmisten oletettiin varastavan kaupasta ja Linnainmaan ajautuvan pian vararikkoon. Hänen kauppansa kuitenkin menestyi, ja vuonna 1955 Linnainmaa avasi myös leipomon ja kahvilan. 1950-luvulla itsepalvelumyymälöitä alettiin perustamaan myös muualle Suomeen. Vuonna 1965 aloitti toimintansa Linnainmaa Oy:n toinen valintamyymälä Isolinnankadun eteläpäässä. Kaksi vuotta myöhemmin toimitusjohtajaksi tuli hänen poikansa ekonomi Matti Linnainmaa, joka kasvatti yrityksen yhdeksän Porissa toimineen elintarvikemyymälän ketjuksi.
Linnainmaan vuonna 1936 avaama liike toimi samoissa tiloissa Isolinnankatu 9:ssä aina vuoteen 1975 saakka. Nykyään paikalla on 2000-luvun alussa valmistunut uudisrakennus, jonka seinään kiinnitettiin vuonna 2010 Suomen ensimmäisestä valintamyymälästä kertova muistolaatta. Isolinnankadun ja Mikonkadun kulmauksessa sijainneen Linnainmaan liikerakennuksen tontilla on nykyään Porin korkein asuinrakennus 16-kerroksinen Linnainmaankulma.
Olli F. Linnainmaa kuului myös Porin kaupunginvaltuustoon kokoomuksen edustajana. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1964. Linnainmaa kuoli Porissa 83-vuotiaana helmikuussa 1991.
Pasilan kirjasto
Pasilan kirjasto sijaitsee Helsingin Itä-Pasilassa. Vuonna 1986 valmistuneen rakennuksen on suunnittelut arkkitehti Kaarlo Leppänen, ja se on toiminut valmistumisestaan saakka Helsingin kaupunginkirjaston pääkirjastona. Sitä ennen Rikhardinkadun kirjasto toimi pääkirjastona.
pienoiskuva|Kirjavarasto Pasilan pääkirjastossa. Rakennusta kunnostettiin vuonna 2006. Vuodesta 2007 lähtien kirjasto on palvellut Helsingin, Espoon, Vantaan ja Kauniaisten kaupunginkirjastojen yhteisenä seudullisena varastokirjastona. Varastoituna on yli 200 000 kirjaa ja yli 900:n aikakauslehden vuosikertoja. Varastokokoelmille on käytössä 844 neliömetrin tila, jossa kirjoja ja lehtiä on noin kuusi hyllykilometriä.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2008
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2008.
Thijs van Valkengoed
Thijs Maarten van Valkengoed (s. 6. heinäkuuta 1983, Lelystad) on alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004. Siellä hän karsiutui välierissä 100 metrin rintauinnissa ja alkuerissä 200 metrin rintauinnissa. Van Valkengoed voitti pronssimitalin 200 metrin rintauinnissa lyhyen radan EM-uinneissa 2003.
Lähteet
Van Valkengoed Zwekroniek.comissa
Rivinnokka
thumb|Kiinteä laavu Rivinnokalla. Rivinnokka on Perämereen työntyvä niemi Oulun Haukiputaan kaupunginosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Kiiminkijoen etelärannalla, ja erottaa jokisuiston Mustaniemenlahdesta ja Seipiperän lahdesta. Niemen läntisin kärki muodostuu Rivinnokan lisäksi Tupurinnokan ja Ulkonokan niemistä. Alue on suurelta osin luonnontilaista sekametsää sekä merenrantametsikköä.
Rivinleton ja Ykskiven saaret sijaitsevat Rivinnokan edustalla. Niemen länsikärjessä sijaitsevat Kiiminkijoelle ja Martinniemeen johtavan veneväylän linjataulut.
Oliver E. Williamson
Williamson aloitti opintonsa MIT:ssä ja Stanfordin yliopistossa ja väitteli Carnegie Mellon -yliopistossa vuonna 1963. Hän toimi taloushallinnon, taloustieteen ja oikeustieteen professorina Berkeleyn yliopistossa Kaliforniassa.
Corropoli
Corropoli on kunta Keski-Italiassa, Abruzzon alueella, Teramon maakunnassa. Kunta sijaitsee Abruzzon pohjoisosassa, Teramosta 40 kilometriä koilliseen. Corropolissa on runsaat 5 000 asukasta.
Oriveden Ponnistus
Oriveden Ponnistus on vuonna 1908 perustettu yleisseura, jonka lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu, suunnistus, hiihto, uinti ja lentopallo. Seura on menestynyt parhaiten naisten Lentopallon SM-liigassa, jossa OrPon liigajoukkue on ollut useasti mitaleilla aina 1990-luvun puolivälistä lähtien.
Naisten lentopallo
Lentopallo otettiin seuran lajiohjelmaan 1950-luvulla. Ensimmäisen kerran seura saavutti pääsarjatason paikan 1979. Kausi 2016–2017 oli seuran 31. pääsarjakausi. Seura on voittanut SM-kultaa vuonna 1997, hopeaa vuosina 1998, 2005, 2008, 2009, 2011 ja 2014 sekä pronssia vuosina 1981, 2004, 2007, 2010, 2016 ja 2017. Suomen cupin joukkue voitti vuosina 1996, 1997 ja 2018. Kaudella 2011–2012 ja 2012–2013 OrPo sijoittui Suomen Cupissa toiseksi.
Ajomies (tähdistö)
Ajomies (, gen. Aurigae) on pohjoisen taivaan tähdistö, joka rajoittuu Härkään, Kaksosiin, Ilvekseen, Kirahviin ja Perseukseen. Tähdistön kirkkain tähti on Capella, jolla on samankaltainen spektri kun Auringolla.
Mitchell Whitfield
Mitchell Whitfield (s. 8. syyskuuta 1964 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Whitfield on aloitti näyttelijän uransa New Yorkissa esiintyen eri teatterinäytelmissä. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1983 (The First Turn-On!!), jossa hän esitti pientä roolia. Tunnetuin elokuvarooleista on kuitenkin vuodelta 2007, jolloin Whitfield toimi Donatellon äänenä elokuvassa TMNT. Ennen elokuvaa hän oli tehnyt muutamia äänirooleja, joista pitkäaikaisin on ollut Phobos W.I.T.C.H.-animaatiosarjassa. Hän tulee olemaan myös vuoden 2015 animaatiosarjassa Transformers: Robots in Disguise Autobotin Fixit äänenä.
Ajomies (tähdistö)
Tähdet
Epsilon (ε) Aurigae, myös Haldus tai Almaaz, on Maasta noin 2 000 valovuoden etäisyydellä oleva muuttuva ylijättiläinen, joka pimentää kumppaninsa joka 27. vuosi yhden vuoden ajaksi (edellinen pimennys oli vuosina 2009–2011). Kirkkaus vaihtelee välillä +3,0m ja +3,8m, ja tähden halkaisija on noin 1 000 kertaa Auringon vastaava. Parin toista komponenttia ei ole valokuvattu; se saattaa olla suuri, himmeä tähti, jonka ympärillä on valtava määrä pölyä.
Zeta (ζ) Aurigae on myös pimennysmuuttuja: se pimentyy 970 päivän välein muutaman magnitudin kymmenyksen, kun kaksoistähden sininen B-komponentti menee punaisen jättiläistähden taakse.
Mitchell Whitfield
Ura
Televisiosarjoissa Whitfield ei ole esittänyt vakituisia rooleja vaan on enimmäkseen ollut vierailevana näyttelijänä, varsinkin Frendeissä, johon hän koe-esiintyi aluksi Ross Gellerin roolia varten. Muita televisiosarjoja ovat olleet muun muassa CSI, Dharma & Greg, Jäitä hattuun, Eron lait sekä Zackin ja Codyn viiden tähden elämää.
Ajomies (tähdistö)
Tähdet
AE Aurigae on paitsi muuttuva tähti ja kaasupilven ympäröimä, myös siitä erikoinen, että se kuuluu niin sanottuihin karkulaistähtiin, joilla on varsin suuri vauhti (100 km/s). Se on Kyyhkysen kuviossa olevan Mu (μ) Columbae -tähden kanssa karannut Orionista 2,5 miljoonaa vuotta sitten. Tuolloin kaksi kaksoistähteä kohtasi toisensa Orionissa tähtien syntyalueella, ja sekasortoisten vaiheiden jälkeen karkulaiset sinkoutuivat kumpikin omalle lentoradalleen. Ainoastaan Iota (ι) Orionis säilyi kaksoistähtenä.