cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kastelholman linna
Ahvenanmaan maakunnan keskus
Sten Sturen aikana Kastelholman merkittävyys näkyi siinä, että vuosien 1470–1520 aikana kaikki linnan päälliköt olivat valtaneuvoston jäseniä. Linnan asema vaihteli kuitenkin huomattavasti, sillä välillä se oli läänitettynä ja välillä se kuului kruunun tilitettäviin. Erik Johaninpoika ja Sten Turenpoika olivat 1500-luvun alussa vaikeuksissa Itämerellä riehuneiden tanskalaisten kaappareiden kanssa. Søren Norby valtasi sen 1507, ja tämän jälkeen Sten Turenpoika vietiin vankina Tanskaan. Tanskalaisten lähdettyä linna siirtyi kruunulle. Hemming Gadh sai Kastelholman 1514 tai 1515. Hän viipyi linnassa neljä vuotta ja omien sanojensa mukaan ”rakensi” linnan. Todennäköisesti hän korjautti vuonna 1507 syntyneet vauriot. Gadh menetti läänityksensä vuonna 1518 kritisoituaan Sten Sture nuorempaa. Tanskalaisille linna siirtyi jälleen syyskuussa 1520, ja Kristian II asetti Lyder van Offensen Kastelholmaan. Tanskalaiset pitivät Ahvenanmaata otteessaan kesään 1523, kun Lyder van Offense päätti antautua havaittuaan, että ruotsalaiset valmistelivat suurta sotaretkeä Suomeen. Hän purjehti väkineen Tukholmaan ja antautui 18. heinäkuuta. Ruotsalaiset miehittivät tämän jälkeen tyhjän linnan.
Kustaa Vaasasta tuli Ruotsin kuningas 1523, ja hän päätti läänittää Ahvenanmaan Ivar Flemingille, joka pystyisi rauhoittamaan takaisinvoitetun alueen. Fleming oli virassa vuoteen 1537, ja hän oli Kastelholman viimeinen lääninhaltija, sillä hänen jälkeensä Kustaa Vaasa siirsi oman fatabuurinsa alaisuuteen. Jatkossa Kastelholmaa johtivat voudit. Ensimmäisen voudin Olof Trottenpojan aikana linnaa korjattiin. Olof Trottenpoika oli ilmoittanut Kustaa Vaasalle 1543, että linna oli pahasti vahingoittunut. Kustaa Vaasa kehotti voutia korjauttamaan ja parantamaan linnaa niin hyvin kuin mahdollista. Korjaustyöt jatkuivat todennäköisesti 1550-luvulle saakka. Ahvenanmaa kiinnosti Kustaa Vaasaa, ja hän vietti kevättalvella 1556 muutaman kuukauden Kastelholmassa. Samana vuonna kuninkaan pojasta Juhanasta tuli Suomen herttua. Juhana oleskeli linnassa 1557, 1559 ja 1561 ja piti siellä syksyllä 1571 vankina veljeään Eerik XIV:ttä ja tämän vaimoa Kaarina Maununtytärtä. Eerikin vankikamarina ollaan pidetty Kuretornin pientä huonetta sen kolmannessa kerroksessa.
Merkityksen väheneminen ja rappeutuminen
thumb|Kastelholma 1600-luvun lopulla. Kastelholman merkitys valtakunnan puolustuksessa väheni 1630-luvun alussa, mutta sitä käytettiin jonkin aikaa vankilana ja sen sijainnin ansiosta siellä vieraili kuninkaita ja muita mahtimiehiä. Kastelholmaan karkotettiin muun muassa Linköpingin verilöylystä tuomittu Claes Bielke. Kastelholman viimeinen merkittävä rakennusvaihe alkoi, kun Kustaa II Aadolf kehotti Ahvenanmaan käskynhaltijaa Stellan Otto von Mörneriä kunnostamaan loppusyksyllä 1619 tulipalossa vahingoittunutta linnaa. Työn johtoon palkattiin rakennusmestari Hans Esslinger, ja rakennustöitä kesti tilien mukaan vuoteen 1631.
Jälleenrakennettu linna menetti kuitenkin pian merkityksensä, kun vuonna 1634 Ahvenanmaa liitettiin lääniuudistuksessa Turun lääniin. Kastelholman linna menetti näin asemansa hallintokeskuksena. Linna rappeutui nopeasti tämän jälkeen, ja vuonna 1642 korkein vastuu linnasta oli yhden kirjurin ja vahtimestarin harteilla. Kaarle XI vieraili kuitenkin linnassa vuonna 1672 leskikuningatar Hedvig Eleonooran kanssa. Ei ole kuitenkaan tiedossa yöpyivätkö he linnassa vai Kastelholman kuninkaankartanossa. Vierailu antoi kuitenkin aiheen Fredrik Paciuksen ja Zachris Topeliuksen oopperaan Kaarle-kuninkaan metsästys.
Isonvihan aikana Kastelholman puolustusvalmiutta nostettiin puupaalutuksilla vielä kerran, mutta linna ei joutunut kohtaamaan vihollisia. Linna vaurioitui pahoin vuoden 1745 tulipalossa. Parhaiten tulipalosta selvinneestä pohjoissiivestä tehtiin viljavarasto.
Uusi kiinnostus
thumb|left|Kastelholma vuonna 1944. Kastelholmasta alettiin kiinnostua uudelleen 1800-luvulla, mistä oli merkkinä historioitsija Karl Bomanssonin vuonna 1856 julkaisema kirja linnasta. Vuonna 1884 perustettu Muinaistieteellinen toimikunta otti Kastelholman toimenpideohjelmaansa, ja raunioita konservoitiin 1890-luvulla. Pohjoissiipeä käytettiin viljavarastona 1930-luvulle saakka, jolloin siitä tehtiin Ahvenanmaan ensimmäinen kulttuurihistoriallinen museo. Tieteellinen dokumentointi aloitettiin kuitenkin vasta 1960-luvulla. Maakuntahallinto aloitti entistämisohjelman vuonna 1979.
Rakenne ja ulkoasu
thumb|Kastelholman itäsiipeä, nykyinen katto ja ikkunaluukut tehtiin 1980-luvulla. Kastelholman linna muodostuu päälinnasta ja sen pohjoispuolella sijaitsevasta esilinnasta. Esilinna on noin kaksi kertaa päälinnan levyinen. Päälinnan mitat ovat noin 30×20 metriä, esilinnan noin 45×25 metriä. Linna perustettiin alkujaan saarelle (noin 1,7 hehtaaria), jonka rantalinjan ulkopuolella linnaa kiersi kaksi tai kolme paaluriviä maihinnousun estämiseksi. Linnan erottuvin osa on korkea Kuuritorni, joka seisoo linnan keskellä. Kuuritornissa sijaitsee myös esilinnaan johtava portti. Aikoinaan portin ulkopuolella on luultavasti sijainnut laskusilta. Päälinnassa sijaitsee lisäksi kolmikerroksinen siipirakennus, niin sanottu palatsi. Linnassa on ollut myös kappeli, mutta sen sijainti ei ole enää tiedossa.
Basil al-Assad
Basil al-Assad (arab: باسل الأسد, Bāsil al Assad; 23. maaliskuuta 1962 – 21. tammikuuta 1994) oli Syyrian presidentin Hafez al-Assadin vanhin poika ja nykyisen presidentin Bašar al-Assadin isoveli. Häntä pidettiin yleensä isänsä seuraajaehdokkaana, mutta tämä suunnitelma ei koskaan toteutunut Basselin kuoltua auto-onnettomuudessa.
Nuoruus ja koulutus
Basil al-Assad oli syntynyt 23. maaliskuuta 1962. Hän oli koulutukseltaan insinööri ja sotatieteiden tohtori.
Vuonna 1988 haastattelussaan brittiläisen toimittajan Patrick Seale kanssa Basin al-Assad kuvaili lapsuutensa isäsuhdettaan näin: "Näimme isäämme harvoin kotona ja saattoi mennä hyvinkin kolme päivää ilman, että tuli vaihdettua sanaakaan hänen kanssaan. Me emme koskaan syöneet aamiaista yhdessä enkä muista, että olisimme edes koskaan lounastaneet yhdessä, tai no ehkä kerran tai pari valtiollisissa merkeissä. Perheenä tapasimme viettää kesäisin päivän tai kaksi Latakiassa, mutta silloinkin isä teki lähinnä töitä toimistossaan emmekä juuri nähneet häntä.."
Ura
Hän sai laskuvarjojääkärin koulutuksen ja sijoitettiin erikoisjoukkoihin, joista vaihtoi panssarijoukkoihin opiskeltuaan Neuvostoliiton sotilasakatemioissa. Basil al-Assad yleni nopeasti majuriksi ja tasavaltalaiskaartin prikaatinkomentajaksi. Hafez al-Assadin vakavan sairauden jälkeen vuonna 1984 Basil alkoi esiintyä isänsä seuralaisena eri vierailuilla.
Basil tuli ensi kerran kansallisesti tunnetuksi vuonna 1987 hänen menestyttyään alueellisesti kilparatsastuksessa. Baath-puolueen syyrialainen lehdistö oli jo pitkään hehkuttanut tätä "kultaisena ritarina" tämän ratsastustaidon takia. Basil tunnettiin myös kiinnostuksestaan nopeita autoja kohtaan. Damaskoksen virkamiehet sanoivat, että Basil oli korruptoitumaton ja rehellinen. Hänen opettajansa ja ystävänsä kuvailivat häntä karismaattiseksi ja johtajaluonteiseksi.
Basil al-Assad nimitettiin presidentin turvallisuuspäälliköksi. Vuonna 1989 hän perusti Syyrian tietokoneseuran, jonka johtajaksi tuli myöhemmin hänen veljensä Bašar.
Alun perin presidentti Hafez al-Assadin seuraajasuosikki oli hänen pikkuveljensä Rifaat al-Assad, mutta tämä menetti asemansa yritettyään syrjäyttää koomassa olleen Hafezin vuonna 1984. Tämän tapahtuman jälkeen Basil al-Assad tuli kaavaillun seuraajan asemaan. Isä-Assad pyrki yhä selvemmin asettamaan Basilin seuraajakseen Syyrian presidenttinä 1990-luvun alkuvuosina. Viimeisimmästä vaalivoitostaan vuonna 1991 lähtien Hafez al-Assadiin oli viitattu julkisesti "Abu Basilina" eli Basilin isänä. Basil esiteltiin Euroopan ja arabivaltioiden johtajille ja hän ystävystyi Jordanian kuninkaan Husseinin lasten kanssa. Hänet esiteltiin myös Saudi-Arabian kuninkaalle Fahdille ja Libanonin eri uskonryhmien johtajille. Basil al-Assadilla on merkittävä rooli Libanonia koskevissa asioissa. Hän organisoi suurta julkisuutta saaneet korruptionvastaisen kampanjan hallinnossa, ja esiintyi usein täydellisesti koristellussa sotilasunivormussaan osoittaiseen hallinnon sitoutuneisuutta armeijaan.
Yksityiselämä
Basilin kerrotaan puhuneen sujuvasti ranskaa ja venäjää. Vuodettujen amerikkalaisten diplomaattisähkeiden mukaan Basililla oli suhde libanonilaisen naisen kanssa, joka sittemmin avioitui libanonilaisen toimittajan ja kansanedustajan Gebran Tuenin kanssa.
Kuolema ja hautajaiset
left|thumb|Basilin kuva poliittisessa julisteessa Tammikuun 21. päivänä 1994 aikaisin aamulla Basil ajoi 240 kilometrin tuntivauhtia Mercedes-merkkisellä autollaan tiheässä sumussa Damaskoksen kansainväliselle lentokentälle lentääkseen Frankfurtiin, Saksaan, josta hänen oli tarkoitus jatkaa matkaa Alpeille hiihtämään. Basilin kerrotaan törmänneen kovaan vauhtia ilman turvavöitä liikenneympyrään ja menehtyneen välittömästi. Basilin kyydissä oli hänen serkkunsa Hafiz Makhluf, joka vietiin onnettomuuden jälkeen sairaalahoitoon. Takapenkillä istunut autonkuljettaja säilyi vahingoittumattomana. Basil Assadin ruumis vietiin Al-Assadin yliopistolliseen sairaalaan. Hänet haudattiin Qardahaan Pohjois-Syyriaan samaan paikkaan, johon hänen isänsä myöhemmin haudattiin.
Kuoleman jälkeen
Basilin kuoltua kaupat, koulut ja virastot olivat Syyriassa suljettuina kolme päivää. Samoin luksushotellit lopettivat tuoksi ajaksi alkoholin tarjoamisen. Basil al-Assad julistettiin "maan marttyyriksi, kansakunnan marttyyriksi ja sen nuorison symboliksi". Lukemattomia aukioita ja katuja nimettiin hänen mukaansa. Uusi kansainvälinen uimahallikompleksi, useat sairaalat, urheiluseurat, stadionit sekä sotilasakatemia ja Latakian kansainvälinen lentokenttä nimettiin hänen mukaansa. Basilin patsas pystytettiin useisiin syyrialaiskaupunkeihiin ja hänen kuvansa esiintyy Assadin hallintoa tukevissa mainostauluissa yhdessä isänsä ja veljensä kanssa. Sittemmin monet näistä monumenteista ja rakennuksista on tuhoutunut Syyrian sisällissodan aikana. Esimerkiksi Daraan Basil al-Assadin stadioni on sittemmin joutunut taisteluiden keskelle. Sen sijaan Basil al-Assadin kansainvälinen lentokenttä Latakiassa on edelleen toiminnassa ja sitä laajennetaan sekä parannellaan edelleen.
Kuoleman seuraukset
Basilin kuolema johti siihen, että hänen vähemmän tunnettu pikkuveljensä Bašar al-Assad nousi seuraajaehdokkaaksi. Basilin kuoleman aikoihin Bašar opiskeli silmätautioppia Lontoossa. Hafez Assadin kuoltua 10. kesäkuuta 2000 Bašar al-Assadista tuli Syyrian presidentti. Vallanvaihdoksen yhteydessä käytettiin iskulausetta "Basil, esimerkki: Bašar, tulevaisuus."
Koitere
Koitere on Ilomantsin kunnassa sijaitseva Vuoksen vesistöön kuuluva erämaajärvi. Järven rantoja reunustavat hiekkarannat ja aikoinaan ikimetsät. Rannat on hakattu kahteen kertaan, kun Koitereen vedenpintaa oli tarkoitus nostaa jopa kolme metriä. Vesioikeuskäsittely säännöstelyrajoista kesti niin kauan, että rannat jouduttiin hakkaamaan uudelleen. Lopulliseksi säännöstelyrajaksi tuli puolitoista metriä, joka sekin metrisen jään kanssa aiheuttaa kahden ja puolen metrin vaihtelun talviaikaiseen sulan veden määrään. Järven vedet laskevat Hiiskosken alapuolella Koitajokeen.
Pinta-alaltaan Koitere on 167 neliökilometriä. Järvelle on rakennettu veneilyreitistö pohjautuen uiton aikoinaan merkitsemälle väylälle. Järven keskisyvyys on 6 metriä ja syvin kohta 46,5 metriä Hiienselällä. Koitere toimii Pamilon voimalaitoksen säännöstelyaltaana.
Koitereen kalastoon kuuluvat muun muassa kuha, ahven, hauki, made, lahna, järvitaimen, järvilohi ja muikku. Ennen kuin kuha vieraslajina istutettiin Koitereen, tärkein saaliskala oli muikku. Viime vuosina kuha on noussut järven tärkeimmäksi saaliskalaksi niin verkkokalastajien kuin vetouistelijoidenkin keskuudessa. Koitere on nykyisellään Suomen saalisvarmimpia kuhajärviä.
Koitere ja Haapajoki, niin kuin monet muutkin Koitereseen laskevat joet olivat 1900-luvun alussa hyvinkin tärkeitä puunuittoväyliä aina 1960-luvun loppuun saakka. 1800–1900-luvun vaihteessa uitto tapahtui niin sanottuna irtouittona, jolloin hukkutukkien ja myrskyjen hajottamien lauttojen myötä hävikki saattoi olla suurtakin. Ketjulenkkejä puomien yhteen liittämiseen ei ollut, vaan puomit sidottiin toisiinsa näreistä kiertämällä taivutetuilla lenkeillä, jolloin usein puomit pettivät myrskyssä. Puomein varustetut lautat hinattiin hevosten pyörittämillä ponttonilautoilla hevoskierron avulla Lutista Surinkiveen, missä ne taas vapautettiin uitettavaksi. 1930-luvulla tulivat uiton avuksi höyrykoneella varustetut hinaajat, jotka hinasivat avolauttoja. Niiden höyrykoneet muutettiin 1940-luvulta alkaen polttoöljykäyttöisiksi. 1960-luvulla Koiterelle tuli niputuskoneita. Nippu-uitto lopetti puiden hukkumisen ja hajonneista lautoista johtuneet ”rannan kerruut”.
Koiteretta nimitetään Karjalan helmeksi ja Satasaariseksi. Elias Lönnrot tapasi runonlaulaja Mateli Kuivalattaren runonkeruumatkallaan 1838 Kontiovaarassa Koitereen rannalla.
Koitereen matkailuyrityksiä ovat Koitereen Helmi Kivilahdessa ja Käenkosken Erämatkailukeskus.
Koitere lauluissa ja nimenä
”Koitere Karjalan helmi” on Toivo Kärjen säveltämä ja Pasi Kauniston levyttämä iskelmä (1972). Koitereen mukaan on nimetty muun muassa Saturnuksen suurimman kuun Titanin yksi metaanijärvi ja Merikatu 3:n asuinkerrostalo Helsingin Ullanlinnassa. Koitereen Helmi on Koitereen rannalla oleva lomakylä ja leirintäalue.
The Royal Concept
The Royal Concept (aikaisemmin tunnettu nimillä Concept Store ja The Concept ) on ruotsalainen alternativerockyhtye, joka perustettiin vuonna 2010. Sen muodostavat laulaja David Larson sekä soittajat Filip Bekic, Robert Magnus ja Frans Povel.
Vuonna 2012, vaihdettuaan nimensä The Royal Conceptiksi, yhtye solmi levytyssopimuksen Lava Recordsin kanssa ja julkaisi yhtyeen nimeä kantavan EP-levyn. The Royal Conceptin esikoisalbumi, Goldrushed, julkaistiin syyskuussa 2013 Ruotsissa. Single "On Our Way" sisältyi FIFA 14 -pelin soundtrackiin. Kappaleesta kuultiin coverversio Gleen viidennellä kaudella, jaksossa "The End of Twerk".
Jürgen
Jürgen (, "maanviljelijä",, , ) on saksankielinen miehen etunimi. Saksassa Jürgenin nimipäivää vietetään 23. huhtikuuta. Nimen kantajia on erityisen paljon vanhemmissa sukupolvissa.
Sveitsissä nimestä on käytössä lyhyempi muoto Jürg. Muita muotoja ovat Jorg, Jörg, Jörgen, Jörn, Jürn ja Jurg.
Yrjö, Yrjänä, Jyrki ja Jyri ovat nimen suomalaisia vastineita.
Ramagundam
Ramagundam on kaupunki Telanganan osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 252 261 asukasta. Kaupunki sijaitsee Godavari-joen rannalla noin 250 kilometriä osavaltion pääkaupungista Hyderabadista pohjoiseen.
Timo Martinkauppi
Timo Olavi Martinkauppi oli suomalainen lavastaja, näyttelijä ja televisio-ohjaaja.
Martinkauppi toimi lavastajana muun muassa elokuvissa Rakastunut rampa (1975) ja Isännät ja isäntien varjot. Hän näytteli sivuosia noin kymmenessä suomalaisessa teatteri- ja televisioelokuvassa.
Martinkauppi toimi ohjaajana muun muassa televisioelokuvissa Aimo Kanerva – mies maisemassa (1977) ja Kesä kartsalla (1982) sekä avoimen runokilpailun pohjalta syntyneessä televisiosarjassa Suomen kansa runoilee (1977).
Martinkauppi oli mukana perustamassa Ryhmäteatteria sekä teatteritekniikan kehitystä edistävän OISTAT-järjestön (Organisation Internationale des Scénographes, Techniciens et Architectes de Théâtre) Suomen-osastoa.
Timo Martinkaupin puoliso oli näyttelijä Irma Martinkauppi 1964–1973.
Eugene O’Neill
O’Neillin isä oli suosittu näyttelijä, ja Eugene O’Neill kulki lapsuusvuosinaan äitinsä kanssa mukana isän kiertueilla. Seitsemänvuotiaasta kolmetoistavuotiaaksi hän kävi katolista koulua, sitten valmistavaa koulua ja yhden vuoden Princetonin yliopistossa. Nuoruusvuosinaan hän teki satunnaisia töitä maissa ja merillä.
Kenttätykistörykmentti 2 (jatkosota)
Kenttätykistörykmentti 2 (KTR 2 tai KTR2) oli Suomen armeijan tykistöyksikkö, joka perustettiin jatkosodan alkaessa ja lakkautettiin sodan jälkeen. Se liitettiin osaksi 7. divisioonaa.
Eugene O’Neill
Myrskyisän elämän elänyt O’Neill oli aviossa kolmasti. Hänen tyttärensä Oona meni 17-vuotiaana naimisiin Charles Chaplinin kanssa 1943, minkä jälkeen O’Neill teki tämän perinnöttömäksi, samoin kuin poikansa Shanen, jonka elämäntapaa isä ei hyväksynyt. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta teki itsemurhan.
Kenttätykistörykmentti 2 (jatkosota)
Perustaminen
Puolustusministerin määrättyä 17. kesäkuuta 1941 ylimääräiset harjoitukset toimeenpantavaksi seuraavasta päivästä alkaen. Rykmentin joukot perustettiin seuraavasti : II ja III patteristo muodostettiin reserviläisistä.
thumb|Kolmannelle patteristolle osoitettiin kalustoksi [[155 H/17. Kuvassa Suomen Tykistömuseon 155 H/17 edestä]].
Ladies’ Night (albumi)
Ladies’ Night on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1979 julkaistu albumi. Se nousi Billboard 200 -listan sijalle 13 sekä R&B-listan kärkeen. Suuriksi hiteiksi muodostuivat kappaleet ”Ladies’ Night” ja ”Too Hot”.
Chalkídan arkeologinen museo
Chalkídan arkeologinen museo on arkeologinen museo Chalkídan kaupungissa Euboian saarella Kreikassa. Se esittelee eri puolilta saarta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu ja rakennettu vuosina 1901–1902. Se toimii Chalkídan keskustassa sijaitsevassa uusklassisessa rakennuksessa. Museossa on kolme näyttelysalia. Esineitä on näytteillä myös museon pihalla. Rakennus kunnostettiin vuosina 1990–1991.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Museoesineisiin lukeutuu löytöjä muun muassa Mánikan varhaisen helladisen kauden asutuksesta ja hautausmaalta; mykeneläisen ja geometrisen kauden keramiikkaa ja figuriineja; klassisen ja hellenistisen kauden veistoksia, keramiikkaa ja rahoja antiikin Khalkiin, Eretrian ja Karystoksen kaupungeista; sekä roomalaisen kauden veistoksia Khalkiista ja Aidepsoksesta.
Merkittäviin museoesineisiin kuuluvat muun muassa paleoliittisen ja neoliittisen kauden työkalut; Mánikasta löydetty keramiikka sekä luusta ja pronssista tehdyt varhaishelladiset figuriinit 2000-luvulta eaa.; Vromoúsasta löydetty maalattu rhyton mykeneläiseltä kaudelta 1000-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta eaa.; kuros-veistosten osat 500-luvulta eaa.; istuvaa naista esittävä hautakivi 400-luvulta eaa.; Demeterin tai Kybelen kuvapatsas 300-luvulta eaa.; Dionysosta ja Plutonia esittävä votiivireliefi Karystoksesta samoin 300-luvulta eaa.; hellenistisen kauden hautausmaalta löydetty urheilijan kultainen seppele; Khalkiista löydetty päätön Apollonia esittävä patsas, joka on roomalaisaikainen kopio; sekä Aidepsoksen roomalaisesta kylpylästä löydetty Antinooksen patsas keisari Hadrianuksen kaudelta.
The Complete Journals of L. M. Montgomery
The Complete Journals of L. M. Montgomery on kanadalaisen kirjailijan Lucy Maud Montgomeryn (1874–1942) päiväkirjojen lyhentämätön laitos. Aiemmin 1980-luvulla ilmestynyttä valikoitua versiota The Selected Journals of L. M. Montgomery tehdessään toimittajat saivat ohjeeksi karsia kaiken, mikä ei ollut hauskaa ja vienyt tarinaa eteenpäin. Tuloksena oli varsin erilainen kuva Montgomerysta kuin minkä päiväkirjojen lyhentämätön versio antaa.
Lyhentämättömässä päiväkirjajulkaisussa on mukana valokuvia, joita Montgomery oli liimannut päiväkirjaansa, samoin lehtileikkeitä, muotokuvia ja postikortteja. Teokseen on liitetty uusi johdanto ja uudet huomautukset. Kirjoittamassaan uudessa johdannossa Michael Bliss esittää yllättäviä seikkoja.
Päiväkirjoista on ilmestynyt kaksi osaa, joista ensimmäinen osa kattaa vuodet 1889–1900, toinen nuoren aikuisuuden vuodet 1889–1911.
Erkki Karjalainen (toimittaja)
Erkki Karjalainen (10. heinäkuuta 1933 Terijoki – 6. tammikuuta 2016 Berliini, Saksa) oli suomalainen toimittaja. Hän oli pohjoismaisten uutistoimistojen yhteinen kirjeenvaihtaja Pekingissä 1977–1980 ja pitkään Yleisradion palveluksessa ulkomaankirjeenvaihtaja muun muassa Länsi- ja Itä-Saksassa, Jugoslaviassa ja Unkarissa. Karjalaisella oli monipuolinen kielitaito: hän osasi muun muassa ruotsia, serbokroatiaa ja unkaria.
Erkki Karjalainen pääsi ylioppilaaksi Haminan yhteislyseosta vuonna 1952, jonka jälkeen hän opiskeli Åbo Akademissa, josta hän suoritti ekonomin tutkinnon vuonna 1957 ja kauppatieteen maisterin tutkinnon vuonna 1961 sekä lisensiaatin tutkinnon vuonna 1966. Karjalainen toimi myös Turun kauppakorkeakoulun assistenttina ja jatkoi opintojaan myöhemmin sekä Englannissa että Saksan liittotasavallassa. Karjalainen toimi opettajana Freie Universitätissä, Länsi-Berliinissä vuosina 1967–1968. Vuonna 1968 Karjalainen aloitti Yleisradion avustajana Berliinissä.
Karjalaisen puoliso oli toimittaja Raija Valta.
Yahya Jammeh
Yahya Abdul-Aziz Jemus Junkung Jammeh (s. 25. toukokuuta 1965 Kanilai) on Gambian entinen presidentti. Hänet valittiin virkaan vuonna 1996, ja hänet on valittu uudelleen vuosina 2001, 2006 ja 2011. Hän on Gambian toinen presidentti. Hän nousi valtaan sotilasvallankaappauksella heinäkuussa 1994 ja valittiin kaksi vuotta myöhemmin presidentiksi vaaleilla, joiden rehellisyyttä on epäilty. Vuoden 2001 yleisesti rehellisinä pidetyissä vaaleissa hänet valittiin uudelleen.
Vuoden 2006 maaliskuussa ryhmä armeijan upseereita yritti sotilasvallankaappauksen avulla syöstä Jammehin vallasta. Pian tämän jälkeen Jammeh valittiin kolmannelle kaudelleen 67,3 % kannatuksella 22. syyskuuta 2006. Koska sotilasvallankaappausyritys oli vain joitain kuukausia ennen presidentinvaaleja, tätä on yleisesti pidetty nykyisen hallinnon yrityksenä poistaa poliittiset kilpailijat maan korkeimmasta johdosta.
Yahya Jammehin aikana toimittajien ilmaisunvapautta on rajoitettu merkittävästi, ja vuonna 2004 Jammehin hallitus valmisteli uuden lain, joka antoi hallitukselle oikeuden tuomita toimittajia vankilaan kunnianloukkauksesta. 16. joulukuuta 2004 Deyda Hydara, Gambian sitoutumattoman uutislehden The Pointin päätoimittaja, murhattiin vain joitain päiviä sen jälkeen, kun hän oli ottanut julkisesti kantaa uutta lakia vastaan. Joulukuussa 2008 kaksi brittiläistä lähetyssaarnaajaa tuomittiin vuodeksi pakkotyöhön, kun he olivat lähettäneet ystävilleen Britanniaan sähköposteja, joissa presidenttiä nimitettiin mielipuoleksi.
Jammeh uskoo itsellään olevan mystisiä voimia ja hän uskoo pystyvänsä parantamaan ihmisiä. Kyky on kuitenkin rajoitettu, ja hän pysyy parantamaan vain kymmenen AIDS-potilasta joka maanantai ja torstai ja sata astmapotilasta lauantaina tai perjantaina. AIDS-hoitomenetelmä perustui yrtteihin ja Koraanin säkeisiin.
Jammeh on myös tunnettu pitkään homokammoisena. 15. toukokuuta 2008 Jammeh uhkasi poliittisessa kokoontumisessa mestata kaikki homot, jotka jäävät kiinni Gambiassa. Hän perusteli vihamielistä asennettaan uskonnolla; hän väitti homoseksuaalisuutta syntiseksi ja moraalittomaksi. Daily Observer -lehti julkaisi presidentin näkemystä myötäilleen pääkirjoituksen, joka korosti homoseksuaalisuuden tuomitsemista sekä Raamatussa että Koraanissa.
Jammeh on ollut huolissaan maansa noidista ja antanut pidättää useita noituudesta epäiltyjä.
Joulukuun alussa vuonna 2016 pidetyissä presidentinvaaleissa Jammeh yllättäen hävisi ja valituksi tuli opposition Adama Barrow. Jammeh alkuun tunnusti häviönsä, mutta sitten hän pian kielsi vaalituloksen. Kuitenkin alueen maiden sotilaallisen intervention uhka pakotti lopulta Jammehin hyväksymään tappionsa ja hän lähti tammikuussa 2017 Gambiasta.
Yahua Jammeh asuu maanpaossa Päiväntasaajan Guinea ssa, missä hänet on nähty yhdessä uudenvuoden juhlatilaisuudessa vuonna 2019 maan diktaattorin Teodoro Obiang Nguema Mbasogo n kanssa.
Tobias Picker
Tobias Picker (s. 18. heinäkuuta 1954 New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä.
Picker aloitti säveltämisen kahdeksanvuotiaana. Hän suoritti opintoja Manhattan School of Musicissa, Juilliard Schoolissa ja Princetonin yliopistossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Charles Wuorinen, Elliott Carter ja Milton Babbitt. Hän sai ensimmäiset sävellystilauksensa myöhäisinä teinivuosinaan, ja hänestä tuli nopeasti yksi Yhdysvaltain kysytyimmistä nuorista säveltäjistä. Picker sai vuonna 1992 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian musiikkipalkinnon, ja hänet valittiin akatemian elinikäiseksi jäseneksi vuonna 2012. Picker on toiminut esimerkiksi Houstonin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä nimikkosäveltäjänä (1985–1990) sekä San Antonion ja Tulsan oopperoiden taiteellisena johtajana.
Pickerin ensimmäinen ooppera Emmeline kantaesitettiin Santa Fen oopperassa vuonna 1996. Hänen myöhempiä oopperoitaan ovat Fantastic Mr. Fox, Thérèse Raquin, An American Tragedy (2005) ja Dolores Claiborne (2013). Pickerin orkesteriteosten joukossa ovat And Suddenly It's Evening, sellokonsertto ja sävelruno Old and Lost Rivers. Hänen sävellyksiään on levytetty laajasti.
Edelmann
Edelman tai Edelmann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
All We Know Is Falling
All We Know Is Falling on Paramoren debyyttialbumi. Albumi julkaistiin heinäkuussa 2005. Albumia tehtiin vuosina 2004–2005. Albumi sai suuriksi osiksi hyvää palautetta monissa arvosteluissa. Koko levyn kesto on 35:47. Kaikki albumin sisältämät kappaleet on kirjoittanut yhtye itse. Levy rikkoi kultarajan Yhdysvalloissa 20. lokakuuta 2009.
Night at the Museum – yö museossa
Night at the Museum – yö museossa on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuva perustuu Milan Trencin lastenkirjaan Yö museossa. Elokuvan budjetti oli 110 000 000 dollaria.
Elokuvan jatko-osa Night at the Museum 2 julkaistiin vuonna 2009.
Juoni
Larry Daley (Ben Stiller) on ollut monessa työssä, mutta hän päättää hankkia vakituisen työpaikan, jotta voisi näyttää parempaa esimerkkiä pojalleen. Hän uskoo saaneensa unelmatyön luonnontieteellisestä museosta yövartijana. Työ ei tosin ole niin ihanteellinen, jona hän sitä pitää, sillä yöllä museo herää henkiin. Larrya museon järjestyksen ylläpidossa auttaa presidentti Rooseveltin vahanukke. Entiset yövartijat yrittävät varastaa taulun, joka herättää museossa kaiken eloon auringon laskettua.
Severi Alanne
Vieno Severin Alanne (oik. Selin, 23. lokakuuta 1879 Hämeenlinna – 26. toukokuuta 1960 Helsinki ) oli suomalainen sosialisti, osuustoimintamies ja toimittaja, joka teki pääasiallisen elämäntyönsä Pohjois-Amerikassa. Varsinaiselta koulutukseltaan hän oli insinööri, jolla oli myös filosofian maisterin tutkinto. Lisäksi Alanne tunnetaan vuonna 1919 laatimastaan suomalais-englantilaisesta sanakirjasta, josta on otettu painoksia vielä 1970-luvun lopussa.
Elämä Suomessa
Hämeenlinnassa syntyneen Alanteen vanhemmat olivat vahtimestari Viktor Selin ja Eva Lovisa Lönnqvist. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui myös insinööriksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1902. Tämän jälkeen Alanne toimi samassa oppilaitoksessa sekä Helsingin teollisuuskoulussa kemian lehtorina vuodesta 1903 lähtien. Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen hän liittyi 1905 ja vaikutti lisäksi Ylioppilaiden sosialidemokraattisessa yhdistyksessä, jonka edustajana hän oli Oulussa järjestetyssä SDP:n vuoden 1906 puoluekokouksessa. Puolueen yleisestä linjasta poiketen Alanne kannatti Suomen työväenliikkeen yhteistyötä Venäjän vallankumouksellisten kanssa tsaarinvallan kaatamiseksi. Hän kuului SDP:n akateemiseen älymystösiipeen eli niin sanottuihin ”marraskuun sosialisteihin”, johon laskettiin Alanteen ohella muun muassa Edward Gylling, Otto Wille Kuusinen, Yrjö Sirola sekä Väinö ja Sulo Wuolijoki. Hänet tunnettiin myös raittiusmiehenä, joka oli Raittiuden Ystävien tammikuussa 1906 asettaman kieltolakikomitean jäsen.
Maanpako ja vuodet Pohjois-Amerikassa
Vuonna 1907 Alanne joutui maanpetossyytteen vuoksi pakenemaan Pohjois-Amerikkaan, kun hänen asunnossaan toiminut kirjapaino oli Viaporin kapinan jälkeen paljastunut poliisille. Alanteen luona oli painettu muun muassa Helsingissä vaikuttaneen bolševikkien salaisen sotilasorganisaation Vestnik kasarmi -nimistä vallankumouksellista lehteä.
Pohjois-Amerikassa Alanne asettui aluksi puolisonsa Kaisa Halosen kanssa Kanadaan Ontarion provinssin Port Arthuriin, jossa hän toimi Työkansa-sanomalehden ensimmäisenä päätoimittajana. Vielä samana vuonna perhe muutti Yhdysvaltain puolelle Michiganin Hancockiin, missä Alanne ryhtyi Työmies Publishing Companyn kustantaman Työmiehen päätoimittajaksi. Hän kehitti lehteä laadukkaammaksi, mutta Alanteen linja ei kuitenkaan miellyttänyt paikallisen amerikansuomalaisen työväenliikkeen enemmistöä, joka piti sitä liian porvarillisena. Hänet erotettiin päätoimittajan tehtävästä, mutta kutsuttiin pian takaisin apulaispäätoimittajaksi. Kun Alanne erotettiin toistamiseen, hän keskittyi suomalais-englantilaisen sanakirjan laatimiseen ja omistautui 1920-luvun alusta lähtien osuustoimintaliikkeelle muuttaen Wisconsinin Superioriin. Alanne toimi paikallisten osuustoimintajärjestöjen johtotehtävissä ja kirjoitti aiheesta useita teoksia, jotka on huomioitu myös kansainvälisesti. Vuonna 1924 hän oli ehdolla Wisconsinin osavaltion kuvernöörinvaalissa Yhdysvaltain kommunistisen puolueen vaaliorganisaation Workers Party of American ehdokkaana ja sai hieman yli 4 000 ääntä. Aikaisemmin Alanne oli kuulunut Amerikan sosialistiseen puolueeseen, jonka Michiganin osaston keskuskomiteaan hänet valittiin 1915.
Lahden suojeluskuntapiiri
Lahden suojeluskuntapiiriin kuuluivat Lahden ja Heinolan kaupungit sekä Asikkalan, Hartolan, Heinolan, Joutsan, Luhangan, Nastolan ja Sysmän kunnat.
Jatkosota
Lähde: Jatkosodan historia 1, sivu 101, sotatieteen laitoksen sotahistorian toimisto, WSOY, ISBN 951-0-15327-3, ISSN 0355-8002
Jatkosodan loppu ja Moskovan välirauha
Monien muiden suojeluskuntapiirien tapaan alettiin Lahden suojeluskuntapiirissä valmistella aseiden hajasijoitusta jatkosodan lopulla. Asekätkennästä pidätettiin useita henkilöitä.
Lahden suojeluskuntapiiri
Lahden suojeluskuntapiiristä löydettiin 23 kätköä, joista pääosa vasta kesällä 1946. Tämä vastasi kolmasosaa kätketyistä aseista, joilla olisi voitu aseistaa 300 sotilasta. Antero Aakkula oli kesällä 1945 valtiollisen poliisin kuulusteluissa, jonne hänet ja muut toiset yleisesikuntaupseerit oli käsketty 5. heinäkuuta 1945. Riihimäellä Aakkula ei vaihtanut Helsinkiin menevään junaan, vaan lähti länteen.
Erillinen pataljoona 4
Erillinen pataljoona 4 oli päämajan kaukopartiointiin liittyvä yksikkö, jonka jäsenistä osa oli päijäthämäläisiä.
Everybody’s Dancin’
Everybody’s Dancin’ on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1978 julkaistu kymmenes albumi. Se nousi Billboardin R&B-listan sijalle 71.
Japanin koripallomaajoukkue
Japanin koripallomaajoukkue edustaa Japania miesten koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Kenttätykistörykmentti 11 (jatkosota)
Perustaminen
pienoiskuva|Rykmentin III patteristolle osoitettiin kalustoksi [[155 H/17. Kuvassa Suomen Tykistömuseon 155 H/17]]
Komentaja
Rykmentinkomentajana oli perustamisesta 19. kesäkuuta 1941 lakkauttamiseen 22. marraskuuta 1944 eversti Runar Tengström.
Japanin koripallomaajoukkue
Historia
Maa pääsi mukaan vuoden 1936 olympialaisten koripalloturnaukseen, jolloin laji oli ensimmäistä kertaa mukana. Kisoissa Japani sijoittui lopulta yhdeksänneksi yhdessä viiden muun maan kanssa. Vuonna 1960 järjestettiin ensimmäiset koripallon Aasian-mestaruuskilpailut, joihin maa osallistui. Japani sijoittui turnauksessa kolmanneksi ja voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa. Vuonna 1963 maa pääsi ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin, mutta sijoittui turnauksen viimeiseksi. Vuosina 1965 ja 1971 Japani voitti Aasian-mestaruuskilpailut. Maan viimeisin esiintyminen MM-tasolta on vuodelta 2006, jolloin Japani sijoittui kotikisoissaan seitsemänneksitoista.
Vuonna 2020 Japani tulee pelaamaan kotiolympialaisissaan ensimmäistä kertaa olympiaturnauksessa 44 vuoteen.
Höyheneukko
Höyheneukko on suomalaisessa kansanperinteessä riistalintujen kantaemo eli emuu. Höyheneukko kaitsi lintuparvia. Höyheneukolle laitettiin uhreja onttoon puunrunkoon, jotta hän antaisi linnustajalle saalista. Ontosta uhripuusta Höyheneukko on saanut nimet Holohonka ("ontto mänty") ja Koppa ("ontto esine").
Höyheneukkoa vastaavia lintujen kantaäitejä tiedetään niin saamelaisesta, kreikkalaisesta kuin eräistä siperialaisistakin mytologioista.
Mark Clifton
Mark Clifton (1906 – 1963) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.
Hänen tunnetuimpia töitään on They'd Rather Be Right (myös nimellä The Forever Machine) yhdessä Frank Rileyn kanssa, josta tekijät saivat Hugo-palkinnon.
Redoutable-luokka (1931)
Redoutable-luokka oli Ranskan merivoimien sukellusveneluokka toisessa maailmansodassa. Luokkaa kutsutaan myös 1500-tonnin sukellusveneiksi, jolloin ne jaetaan kahteen tai kolmeen alaluokkaan. Luokka osoittautui onnistuneeksi ollen luotettava ja merikelpoinen. Sillä oli myös riittävä toimintasäde ja aseistus. Luokan aluksia valmistettiin yhteensä 31, joten se oli Ranskan laivaston suurin yksittäinen sukellusveneluokka muodostaen kolmanneksen laivaston sotaan osallistuneista sukellusveneistä. Aluksista kaksi tuhoutui jo ennen toisen maailmansodan alkamista.
Suunnittelu
Luokka suunniteltiin toimimaan Atlantilla tiedustelu ja kaupanhäirintätehtävissä sekä siirtomaissa. Niiden suunnittelussa otettiin huomioon vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimuksen ja vuoden 1930 Lontoon sopimuksen rajoitukset alusten kokoon ja määrään. Ensimmäiset kaksi alusta tilattiin 1924 ja seuraavana vuonna seitsemän. Vuosina 1926 ja 1927 tilattiin vielä kumpanakin viisi alusta. Vuosina 1929 ja 1930 tehtiin kumpanakin vielä tilaus kuudesta parannetusta aluksesta, joissa oli muun muassa voimakkaammat moottorit.
Alukset olivat kaksoisrunkoisia 92 metriä pitkiä, ja niiden suunnittelussa oli otettu huomioon sukellusnopeus ja toimintasäde. Niiden uppouma oli pinta-ajossa hieman alle 1 500 tonnia, mikä oli laivastosopimusten asettama yläraja. Niiden sukellussyvyydeksi oli asetettu 80 metriä, mutta jopa 120 metrin toimintasyvyyksiä on todettu. Sukellusnopeus oli 30-40 sekuntia. Toimintamatka oli sukelluksissa viiden solmun nopeudella 100 merimailia ja pinta-ajossa kymmenen solmun nopeudella 10 000 merimailia. Aluksen maksiminopeus oli pinta-ajossa 19-20 solmua ja sukelluksissa kymmenen solmua.
Aseistuksena oli yksitoista torpedoputkea, joista neljä keulassa, kolme keskilaivassa ja 3-4 perässä. Aluksella oli kolmetoista torpedoa. Perässä oli sekä 400 mm että 550 mm putket. Lisäksi aluksilla oli 100 millimetrin kansitykki ja yksi tai kaksi 13,2 millimetrin konekivääriä.
Eri valmistustelakoista johtuvien erojen lisäksi merkittävämpää oli dieselmoottoreiden kehitys tilausten välillä. Vuosina 1928-1929 tilatuissa aluksissa dieselmoottorit tuottivat 6 000-7 200 hevosvoimaa ja vuoden 1930 tilausten jopa 8 600 hevosvoimaa. Sen seurauksena nopeus kasvoi 17 solmusta 20 solmuun.
The Force (Kool & the Gangin albumi)
The Force on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1977 julkaistu yhdeksäs albumi. Se nousi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan sijalle 142 sekä R&B-listan sijalle 33.
Retribution
Retribution on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Malevolent Creationin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Tuottajana toimi Scott Burns. Levyn kansitaiteen on tehnyt Dan Seagrave.
Kokoonpano
”Coronation of Our Domain” -kappaleen kitarasoolon soittaa James Murphy, joka on soittanut mm. Deathissa ja Obituaryssa.
Kuippana
Kuippana on suomalaisessa kansantarustossa metsänhenki. Kuippanalla ja sille sukua olevilla hahmoilla on eri perinteissä erilaisia tehtäviä ja nimityksiä. Kuopion seudulla Kuippana oli ehkä jäniksiä tuova metsänhaltija, mahdollisesti jänisten emuu. Uskomusolentoja, joilla on Kuippanaa muistuttava nimi, kutsutaan myös metsän kuninkaaksi tai Karhun emännäksi, ja niitä rukoillaan pitämään pedot kurissa tai suomaan riistaa.
Kuippanan toisena nimenä esiintyy toisinaan Hippa.
Muita nimityksiä
Näiden metsänhenkien nimitysten arvellaan olevan sukua "Kuippanalle":
Folkbladet (Västerbotten)
Folkbladet, aikaisemmalta nimeltään Västerbottens Folkblad, on ruotsalainen sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1917 ja sen julkaisupaikka sijaitsee Uumajassa. Sanomalehden pääasiallinen levikkialue koostuu Västerbottenin läänistä. Lehti ilmestyy viikon jokaisena päivänä lukuun ottamatta sunnuntaita. Vuonna 2013 lehden levikki oli 9 700.
18. huhtikuuta 2012 Västerbottens Folkblad -nimellä tunnettu lehti vaihtoi nimensä Folkbladetiksi. Samalla muutettiin lehden muotoa ja rakennetta.
Mongolian parlamenttivaalit 2008
Mongoliassa pidettiin 29. kesäkuuta 2008 parlamenttivaalit. Parlamenttivaaleissa oli jaossa 76 edustajapaikkaa ja ehdokkaita oli 356. Ääntenlaskennan tulokset julkistettiin 14. heinäkuuta 2008. Mongolian kansanpuolue voitti vaalit saaden 45 paikkaa toiseksi suurimman puolueen - demokraattisen puolueen saadessa 27 paikkaa.
Kampanjointi
311 ehdokasta 11 puolueesta ja yhdestä vaaliliitosta asettivat ehdokkaita parlamenttivaaleihin. Lisäksi oli 45 yksilönä ehdolle asettunutta henkilöä.
Tulokset
Tulokset kolmesta vaalialueesta (Hentii, Dornod, ja Bayangol) tulivat myöhässä. 20. elokuuta viimeiset tulokset Hentiistä tulivat nostaen Mongolian kansanvallankumouspuolueen edustajien määrän 42 edustajaan. Äänestysprosentti oli 74,2% ollen huomattavasti alhaisempi kuin vuoden 2004 82%.
Kun ääntenlaskennan välitulokset julkaistiin 30. kesäkuuta, Mongolian demokraattisen puolueen edustajat ilmoittivat 1. heinäkuuta että vaalit ovat laittomat eivätkä hyväksyneet tulosta. 7. heinäkuuta pidetyssä lehdistötilaisuudessa demokraattisen puolueen edustajat Dambyn Dorlig, Zandaakhuugiin Enkhbold, ja Lamjavyn Gundalai ilmoittivat että äänestäjien rekisteröinnissä oli ollut massiivisia väärinkäytöksiä. Myöhemmin keskusrekisteritoimisto vahvisti osan näistä väittämistä oikeiksi.
Vaalien jälkeen
1. heinäkuuta osa pienempien puolueiden ehdokkaista järjesti mielenosoituksen Sukhbaatar Squarella. Paikalle kertyi suuri väkijoukko joka piiritti Mongolian kansanpuolueen toimiston. Väkijoukko ryhtyi heittelemään toimistoa kivillä ja pyrki pääsemään toimiston sisälle. Poliisivoimat vastasivat vesitykeillä ja kyynelkaasulla. Illalla toimistossa syttyi tulipalo. Paikalla ei ollut riittävästi poliiseja estämään mielenosoittajia. Keskiyön aikoihin presidentti Nambaryn Enkhbayar pyysi paikalle hätätilajoukkoja. Kaupungin toimittaja estettiin raportoimasta seuraavan neljän päivän ajan. Neljä henkilöä kuoli ammuttuna mielenosoituksissa. Mongolian oikeusministeri kertoi että 220 siviiliä ja 108 palveluksessa ollutta henkilöä haavoittui mielenosoituksessa.Amnesty international kritisoi Mongolian poliisivoimia liiallisen väkivallan käytöstä. Noin 700 henkilöä pidätettiin. Pidätetyistä valtaosa vapautettiin nopeasti mutta 140 henkilöä joiden joukossa oli 13 alaikäistä ja 3 naista saivat 3 - 7 vuoden vankeustuomiot 31. lokakuuta 2008.
Folkbladet
Folkbladet on useiden sanomalehtien nimi:
TEO (laulaja)
Juri Vaštšuk (s. 24. tammikuuta 1983), tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Teo (tai TEO), on valkovenäläinen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan Cheesecake. Vaštšuk sijoittui kilpailun finaalissa kuudenneksitoista.
Hän osallistui myös vuoden 2009 Valko-Venäjän euroviisukarsintaan yhdessä Anna Blagovan kanssa kappaleella "Behind".
Centre of Excellence for Operations in Confined and Shallow Waters
Centre of Excellence for Operations in Confined and Shallow Waters (COE CSW), Rannikko- ja saaristomerisodankäynnin osaamiskeskus, on monikansallinen sotilasorganisaatio, joka on perustettu tukemaan Naton transformaatioita ja kehittämistä. Osaamiskeskus perustettiin huhtikuussa 2007 osana Naton osaamiskeskusohjelmaa (Centre of Excellence). Nato akreditoi osaamiskeskuksen virallisesti 26. toukokuuta 2009. Keskus sijaitsee Kielin kaupungissa Saksassa, Saksan merivoimien 1. Lippueen esikunnan yhteydessä. Lippueen komentaja toimii samalla (kaksoishatutettuna) osaamiskeskuksen johtajana.
==Rannikko ja saaristo (CSW) == Rannikko- ja saaristo-olosuhteet määritellään ahtaaksi ja erittäin vaikeakulkuiseksi toimintaympäristöksi ja tämän vuoksi näitä olosuhteita luonnehditaan merisodankäynnille erityisen epätavalliseksi ja ei-toivotuksi toimintaympäristöksi. Rannikon ja saariston monimutkaisuutta ja moniulotteisuutta kuvastavat muun muassa siellä tapahtuva toiminnan nopeus ja yllätyksellisyys, alueen karikkoisuus ja peitteisyys sekä useat alueella samanaikaisesti operoivat siviili- ja sotilasyksiköt. Tyypillistä olosuhteille ja tilanteelle on jatkuva ja nopea muutos. Tällä muutoksella on vaikutusta taktisen edun nopeatempoiseen vaihtumiseen osapuolelta toiselle. Edellä mainittujen ominaisuuksiensa johdosta rannikko- ja saaristo-olosuhteet muodostavat erittäin haastavan taistelutilan, rajoittaen merkittävästi kyseisen merialueen vapaata käyttöä ja siellä tapahtuvaa liikkumista ja operointia. Toisaalta rannikko- ja saaristo tarjoavat myös moninaisia mahdollisuuksia sotilaallisille operaatioille, joissa korostuvat merellisten siviili- ja sotilasviranomaisten toisiinsa kiinteästi liittyvä yhteistoiminta käsittäen myös maa-, meri- ja ilmavoimien yhteistoiminnan.
Tehtävä ja tarkoitus
Osaamiskeskuksen tehtävänä on kehittää ja tuottaa lisäarvoa Naton doktriineihin, konsepteihin ja toimintatapoihin. Tärkeä osa toimintaa ovat koe- ja analysointitoiminta sekä Naton tutkimusaloitteiden, projektien, harjoitusten ja operaatioiden erityisasiantuntijatuki. Edellä mainitun lisäksi osaamiskeskus osallistuu useisiin projekteihin, jotka ovat jäsen- tai kumppanivaltioiden tukipyyntöjen käynnistämiä ja niillä on liityntäpinta rannikko- ja saaristomerensodankäyntiin.
Työympäristö
Koska Naton osaamiskeskukset on perustettu niin sanotuiksi ajatushautomoiksi, ne eivät keskity vain ja ainoastaan sotilaallisiin osa-alueisiin. Osaamiskeskukset tekevät läheistä yhteistyötä hallitusten virastojen ja hallitusten ulkopuolisten järjestöjen (NGO) kanssa. Edellä mainittujen lisäksi myös merellisten instituutioiden, tiedeyhteisöjen ja yritysten kanssa tehdään läheistä yhteistyötä. Rannikko- ja saaristomerensodankäynnin osaamiskeskuksen kumppanien joukossa ovat muun muassa:
Osallistujat
Saksa toimii Rannikko- ja saaristomerisodankäynnin osaamiskeskuksen kehysvaltiona sen infrastruktuurin, peruspalvelujen, taloudellisen tuen, henkilökunnan ja useiden erityisasiantuntijoiden (Subject Matter Experts) osalta. Keskuksen perustamisesta saakka Kreikka, Alankomaat ja Turkki, niin sanottuina sponsorointivaltioina (Sponsoring Nations), ovat lähettäneet erityisasiantuntijansa keskukseen ja tukeneet keskusta taloudellisesti. Vuonna 2009 Puola ja vuonna 2014 Italia aloittivat myös työt sponsorointivaltioina keskuksessa. Naton osaamiskeskukset ovat avoimia myös Naton kumppanuusmaille sillä edellytyksellä, että ne lähettävät asiantuntijansa keskukseen ja osallistuvat keskuksen taloudellisen taakan kantoon. Vuonna 2011 Rannikko- ja saaristomerisodankäynnin osaamiskeskus toivotti Suomen tervetulleeksi ensimmäisenä kumppanuusvaltiona ja niin sanottuna myötävaikuttavana valtiona (Contributing Nation). Edellä mainitusta ajankohdasta alkaen Suomi on osallistunut osaamiskeskuksen toimintaan aktiivisena keskuksen jäsenenä. Yhdysvallat osallistuu keskuksen toimintaan Saksan ja Yhdysvaltojen välisen henkilöstön vaihto-ohjelman kautta.
Rakenne
Osaamiskeskuksen hallintoneuvostona toimii valmistelukomitea (Steering Committee), joka koostuu kehysvaltion asettamasta puheenjohtajasta (ilman äänioikeutta) ja kunkin osallistuvan/myötävaikuttavan valtion edustajasta (kullakin yksi ääni). Valmistelukomitea valvoo keskuksen työn edistymistä, hyväksyy vuosikertomuksen ja budjetin. Osaamiskeskuksen johtajana (Director) toimii Saksan merivoimien 1. Lippueen komentaja. Hän on tehtävässään niin sanotusti kaksoishatutettu, Lippueamiraalin arvoinen upseeri. Keskuksen päivittäisestä johtamisesta ja toiminnasta vastaa apulaisjohtaja (Excutive Director), kommodorin arvoinen upseeri. Naton ja osanottajien välillä olevan aiesopimuksen (Memorandum of Understanding) mukaan osaamiskeskus on organisoitu kolmeen osastoon: Lisäksi organisaatiota tukee kolme sektoria: 1. Lippue tukee osaamiskeskusta hallinnollisten asioiden kanssa, kuten turvallisuudessa ja logistiikassa. Vuonna 2011 osaamiskeskuksessa otettiin käyttöön matriisiorganisaatio, jonka tarkoituksena on tehostaa keskuksen projektiohjelman (Project of Work, POW) toimeenpanoa. Saatuihin kokemuksiin perustuen osaamiskeskuksen organisaatiota optimoitiin tammikuussa 2015 siten, että keskus kykenee nyt paremmin tukemaan Naton transformaatiota ja kehittämistä. Nykyinen rakenne koostuu kolmesta osastosta:
Työ
Osaamiskeskuksen työt käynnistyvät pääsääntöisesti joko Naton sisäisen prosessin tai osaamiskeskuksen osallistujavaltion tukipyyntöinä. Vuotuinen työohjelma käsittää projekteja ja aktiviteetteja. Jokaiselle projektille on työn tilannut asiakas, joka on määritellyt niille halutun lopputuotteen (End State) ja sille toimituspäivän (End Date). Aktiviteetit ovat pidempikestoisia töitä, joiden tarkoituksena on pysyvän tuen antaminen Naton transformaatiolle ja kehittämiselle. Lisäksi keskus suunnittelee ja johtaa erilaisia merellisiin aiheisiin liittyviä tapahtumia kuten konferenssit ja työpajat, joilla on liityntäpinta sen erikoisosaamisalueisiin.
Zeckendorfin lause
Zeckendorfin lause on belgialaisen matemaatikko Edouard Zeckendorfin mukaan nimetty lause kokonaislukujen esittämisestä Fibonaccin lukujen summana.
Zeckendorfin lauseen mukaan jokainen positiivinen kokonaisluku voidaan esittää yksikäsitteisesti yhden tai useamman Fibonaccin luvun summana siten, että summa ei sisällä kahta peräkkäistä Fibonaccin lukua. Summaa, joka täyttää tämän ehdon, kutsutaan Zeckendorfin esitykseksi. Formaalisti Zeckendorfin lause kuuluu muodossa:
\mathbb{N}\ missä F_n on n:s Fibonaccin luku ja kaikilla i=1 \dots k.
Esimerkiksi luku 100 voidaan esittää Zeckendorfin muodossa
Annetulle positiiviselle kokonaisluvulle Zeckendorfin esitys voidaan löytää ahneella algoritmilla valitsemalla esitykseen kullakin kerralla summan suurin mahdollinen Fibonaccin luku siten, että saatu summa ei ylitä alkuperäistä lukua. Vaikeampaa on osoittaa, että annetulle positiiviselle kokonaisluvulle on olemassa täsmälleen yksi Zeckendorfin esitys.
Aiheesta muualla
Fibonacci-Folge
Islannin järvet
Islannin järvet ovat yleensä melko pieniä. Järvien lukumäärä on noin 1 200, joista 10 järveä on kooltaan yli 10 neliökilometriä ja 68 järveä on kooltaan 1–10 neliökilometriä. Islannin kaksi suurinta järveä Þingvallavatn ja Þorisvatn ovat tektonisia järviä. Ne sijaitsevat Amerikan ja Euraasian mannerlaattojen erkanemiskohdassa. Þingvallavatnin pinta-ala on 84 neliökilometriä ja sen suurin syvyys on 114 metriä.