cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Gambler
Vastaanotto
The Gambler on saanut elokuvakriitikoilta sekalaisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 85 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 45 prosenttia oli positiivisia. Metacritic-sivuston mukaan 37 arvostelun perusteella elokuva on saanut 55 pistettä. Vaikka elokuva sai sekalaisen vastaanoton, Mark Wahlbergin ja Jessica Langen roolisuorituksia on ylistetty.
Dianguirdé
Dianguirdé on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Diéman piirissä Malissa. Se sijaitsee 20 kilometriä Diémasta itään. Kunnassa on 12 000 ja kylässä 1 900 asukasta (vuonna 2009).
Dianguirdén kunnan pinta-ala on 2 623 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Diéman piirin Dioumara Koussatan, lännessä Madiga Sackon ja Diéman, pohjoisessa Nioron piirin Koréra Korén ja etelässä Kitan piirin Madinan ja Guémoukouraban kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Etelässä Kourouguén seudulla on kukkuloita. Vesistöt ovat sadekauden jälkeen kuivuvia pieniä jokia, joista tärkeimmät ovat Tianaba ja Banankalé.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 650 millimetriä. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaista 70 % on bambaroita, 15 % kagoroja ja 15 % maureja.
Dianguirdén ohi kulkee Bamakosta Kayesiin johtava päällystetty maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, maissi, lehmänpapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Dianguirdéssa, Torodossa ja Béréléssä pidetään viikoittaiset markkinat. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin tai pyrkii muttamaan ulkomaille.
Kunnassa toimii lastentarha, neljä alakoulua, yläkoulu sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta ja kaksi sairastupaa. Vesihuolto käsittää kaivoja ja kolmisenkymmentä porakaivoa.
Paikallinen nähtävyys on Dianguidén lammen krokotiilit.
Puotila (sukunimi)
Puotila on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Svedmyran metroasema
Svedmyran metroasema on metroasema Svedmyran kaupunginosassa Tukholmassa. Asema sijaitsee Sockenplanin metroaseman ja Sturebyn metroaseman metroasemien välissä. Asemalta kulkevat junat Hässelby Strandin ja Hagsätran suuntaan.
Accademia di belle arti di Firenze
Historiaa
thumb|150px|Michelangelon [[Daavid (veistos)|Daavid]] Cosimo I de' Medici perusti Accademia delle Arti del Disegnon (aluksi nimi kuului Accademia e Compagnia delle Arti del Disegno) vuonna 1563 Giorgio Vasarin vaikutuksesta. Aluksi akatemia kokoontui Santissima Annunziatan kirkon luostarissa.
Alkuperäisessä nimessä mainittu seura (Compagnia) oli laitos, johon jokaisen Toscanan alueella työskentelevän taiteilijan tuli liittyä, mutta akatemiaan kuuluivat silti vain Cosimon hovin etevimmät taiteilijat. Huomattavat akateemikot, kuten Michelangelo Buonarroti, Agnolo Bronzino, Benvenuto Cellini, Giorgio Vasari, Bartolomeo Ammannati ja Giambologna, nostivat instituution arvovaltaisuutta. Alkuvaiheessa oli itsestään selvää, että kaikki akatemian jäsenet olivat miehiä. Kun akatemia antoi myös Artemisia Gentileschille jäsenyyden, oli se naishenkilölle erityinen kunnia.
Toscanan herttua Leopold II sääti vuonna 1784, että kaikkien Firenzen taidekoulujen tuli toimia samoissa tiloissa. Nimeksi tuli Accademia delle Arti del Disegno.
Accademia di Belle Artissa ovat opiskelleet muun muassa Giovanni Fattori ja Amedeo Modigliani. Suomalaisista siellä ovat saaneet oppia muun muassa Erik Enroth, Yrjö Liipola, Ensio Seppänen ja Merita Koskimies.
Cats on fire
Cats on fire on vaasalaislähtöinen, nykyisin Turussa toimiva rockyhtye. Yhtyeen ensimmäinen albumi, The Province Complains, julkaistiin alkuvuodesta 2007. Yhtyeen toinen albumi Our Temperance Movement julkaistiin maaliskuussa 2009.
Accademia di belle arti di Firenze
Taideakatemian galleria
150px|thumb|Giambolognan Sabiinitarten ryöstö, kopio. Accademia di Belle Artin galleriassa on ollut vuodesta 1873 lähtien Michelangelon Daavid-veistos. Sen sanotaan tulleen akatemiaan alun perin restauroitavaksi. Muitakin syitä siirrolle Piazza della Signorialta oli olemassa, kuten tarkoitus luoda Michelangelo-museo taiteilijan syntymän 400-vuotisjuhlan kunniaksi. Museoon olisi koottu alkuperäisiä veistoksia ja piirroksia. Nykyisin gallerian pieneen kokoelmaan kuuluu neljä Michelangelon keskeneräistä Vanki-veistosta, jotka oli tarkoitettu paavi Julius II:n hautamonumenttiin, ja myös keskeneräinen evankelista Matteusta esittävä veistos. Vuonna 1939 kokoelmiin liitettiin Pietà-veistos, joka löytyi Barberinin kappelista Palestrinan kaupungista, joskin ei ole varmaa, onko veistos Michelangelon tekemä.
Kokoelmassa on Michelangelon ohella edustettuina muitakin huomattavia firenzeläisiä renessanssitaiteilijoita, kuten Paolo Uccello, Domenico Ghirlandaio, Sandro Botticelli ja Andrea del Sarto. Myös Giambolognan alkuperäinen kipsimalli Sabiinitarten ryöstö -veistoksesta kuuluu kokoelmiin. Lisäksi galleriassa on firenzeläistä gotiikan ajan maalaustaidetta ja venäläisten ikonien kokoelma.
Kirjasto
pienoiskuva|150x150px|Accademia di Belle Arti di Firenzen kirjasto San Matteon sairaalan entisen kirkon tiloista löytyy Accademia di Belle Artin kirjasto. Kirjasto perustettiin vuonna 1801, ja siellä säilytetään alkuperäisiä, vuonna 1784 ja sen jälkeen tehtyjä kaiverruksia, käsikirjoituksia, inkunaabeleita, piirroksia ja muita dokumentteja.
Pippurirannikko
Pippurirannikko voi tarkoittaa seuraavia:
Satoshi Ōtomo
Satoshi Ōtomo (, s. 1. lokakuuta 1981 Chiba) on filippiiniläis-japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Ōtomo debytoi Filippiinien maajoukkueessa 2014.
Ctenospondylus
Ctenospondylus on sukupuuttoon kuollut synapsidisuku. Se kuuluu heimoon Sphenacodontidae ja eli varhaisen permikauden aikana. Sukuun luetaan kaksi lajia: Ctenospondylus casei ja Ctenospondylus ninevehensis. Ctenospondylus oli lihansyöjä.
Fylogenia
pienoiskuva|oikea|231px|C. casei Fröbisch, J., Schoch, R.R., Müller, J., Schindler, T., & Schweiss, D. 2011 (Muut paitsi Caseasauria tutkimuksen kladogrammista, Caseasauria tekstiosasta):
Charlie Christensen
thumb|250px|Charlie Christensen [[Göteborgin kirjamessut|Göteborgin kirjamessuilla 2009.]] Charlie Christensen (s. 1958 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Aarne Ankka -sarjakuvastaan, jota hän piirsi vuosina 1983–1995.
Walt Disney Company uhkasi haastaa Christensenin oikeuteen johtuen Aarne Ankan ja Aku Ankan yhtäläisyyksistä, jolloin Christensen muutti hahmon ulkonäköä ja sarjakuva jatkui. Hän käytti Aarne Ankkaa piirtäessään pseudonyymiä Alexander Barks, joka oli kunnianosoitus Carl Barksille. Barksin lisäksi hän on saanut vaikutteita Franquinilta, Moebiukselta ja Muñozilta.
Christensenin muita sarjakuvia ovat muiden muassa Odilou, joka kertoo vallankumouksen jälkeisestä Venäjästä, sekä Konrad K. Hän on myös tehnyt Patric Nyströmin kanssa sarjakuvaversion Frans G. Bengtssonin kirjasarjasta Orm Punainen.
Lounaan rintama
Lounaan rintama oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin 22. kesäkuuta 1941 Kiovan erityissotilaspiiristä. Se uudelleennimettiin 12. heinäkuuta 1942 Stalingradin rintamaksi. Lounaan rintama muodostettiin 25. lokakuuta 1942 uudelleen 1. kaartinarmeijasta ja uudelleennimettiin 3. Ukrainan rintamaksi 20. lokakuuta 1943.
Opiskelijajärjestö
Opiskelijajärjestöt ovat opiskelijoiden vapaaehtoistoimintaan perustuvia yhdistyksiä tai lain määrittämiä julkisyhteisöjä. Ne kokoavat opiskelijoita yhteen ja pyrkivät edistämään opiskelijoiden asemaa pitämällä yhteyttä oppilaitoksien hallintoon ja ympäröivään yhteiskuntaan.
Korkeakouluopiskelijat
Jokaisessa yliopistossa toimii lakisääteinen ylioppilaskunta. Ylioppilaskunnan jäsenyys on pakollinen kaikille yliopistossa opiskeleville perustutkinto-opiskelijoille.
Jokaisessa ammattikorkeakoulussa toimii lakisääteinen opiskelijakunta. Ammattikorkeakouluissa opiskelijakunnan jäsenyys ei ole pakollinen. Ammattikorkeakoulujen opiskelijakuntien kattojärjestö on Suomen opiskelijakuntien liitto - SAMOK ry.
Ylioppilaskuntien yhteisjärjestö on Suomen ylioppilaskuntien liitto (SYL) ry. SYL toimii opiskelijoiden edunvalvontatahona erityisesti opiskelijoita koskevaa lainsäädäntöä kehitettäessä. Ylioppilasliikkeen luomien perinteiden vuoksi erityinen lainsäädännöllinen asema on ylioppilaskuntien lisäksi Helsingin yliopiston viidellätoista ja Teknillisen korkeakoulun yhdellä osakunnalla.
Jokaisella ylioppilaskunnalla on lakisääteisten toimintojen lisäksi omia erityispiirteitään, koska ylioppilaskuntienkin toiminta perustuu lakisääteisyydestä huolimatta enimmäkseen opiskelijoiden itsensä pyörittämään vapaaehtoiseen toimintaan. Osalla ylioppilaskunnista korostuu opiskelijoiden palvelemisen ohella itsenäinen kansalaisjärjestöluonne. Tämä näkyy esimerkiksi yleisempinäkin yhteiskunnallisina kannanottoina. Opiskelijakunnilla toiminta rajoittuu pääosin lakisääteisiin tehtäviin, opiskelijatapahtumiin ja pienimuotoiseen liiketoimintaan – erot esimerkiksi politisoitumisessa näkyvät siinä, ettei opiskelijakuntien vaaleissa ole ollut puolueiden asettamia ehdokkaita.
Opiskelijoiden liikuntaliitto (OLL) on valtakunnallinen opiskelija- ja korkeakoululiikunnan yhteistyöorganisaatio. OLL on Suomen suurin opiskelijajärjestö (yli 200 000 jäsentä, mukaan luettuna SAMOK ja SYL) ja myös yksi suurimmista suomalaisista liikuntajärjestöistä.
Toisen asteen opiskelijat
Lukiolaiset voivat liittyä Suomen Lukiolaisten Liittoon sekä lukiolaiset, että ammattiin opiskelevat voivat liittyä Finlands Svenska Skolungdomsförbund FSS:ään. Pelkästään ammattiin opiskelevien kattojärjestöjä ovat Suomen Ammattiin Opiskelevien Liitto – SAKKI ja Suomen Opiskelija-Allianssi - OSKU ry.
Heinrich von Kleist
thumb|Kleistin sukuvaakuna. Bernd Heinrich Wilhelm von Kleist (18. lokakuuta 1777 Frankfurt an der Oder – 21. marraskuuta 1811 Berliini ) oli saksalainen näytelmä- ja romaanikirjailija sekä runoilija. Hänen tuotantonsa kuului romantiikan suuntaukseen.
Elämä
Kleist oli preussilainen aatelismies, upseeri mutta tunsi voimakasta mieltymystä filosofiaan, matematiikkaan sekä luonnontieteisiin, joita hän alkoi opiskella erottuaan armeijasta. Kleist oli mieleltään helposti synkkyyteen vajoava. Hänen mieliajatuksensa oli Immanuel Kantin filosofiasta ”tieto on turhaa ja toiveet turhia”.
Ranskassa hän yritti pestautua Napoleonin armeijaan, mutta hänen palautettiin takaisin Saksaan liian sekavassa mielentilassa. Saksassa Kleist avusti äärikonservatiivista lehdistöä, mutta ei löytänyt politiikasta kutsumusta. Pettyneenä hän vetäytyi yhä enemmän omiin oloihinsa.
Kleist tutustui parantumattomasti sairaaseen Henriette Vogeliin. Kleist ampui ensin naisen ja sitten itsensä 21. marraskuuta 1811.
Tuotanto ja vastaanotto
Kirjailijana Kleist liittyi romantiikan kirjallisuuteen, mutta hän pysytteli syrjässä ajan kirjallisista piireistä. Hän yritti myös saada näytelmiään esitettyä Weimarin klassismin hallinnoimassa Weimarin hoviteatterissa, mutta Johann Wolfgang von Goethe piti hänen töitään moraalisesti arveluttavina. Aikanaan hän ei ollut siten kuuluisa kirjailija, mutta ekspressionistit löysivät Kleistin teokset sata vuotta myöhemmin. Myös ranskalaiset jälkistrukturalistit Gilles Deleuze ja Félix Guattari ovat analysoineet Kleistin näytelmiä teoksissaan.
Kleistin teoksia ovat muun muassa Rikottu ruukku (Der zerbrochene Krug). Rikottu ruukku -komedia osallistui kilpailuun, jossa kilpailijoiden piti kirjoittaa näytelmä Philibert Louis Debucourtin maalaukseen La cruche cassée pohjautuvasta kuparipiirroksesta. Rikottua ruukkua esitetään yhä usein Saksassa. Tunnettu ja edelleen esitetty on myös Homburgin prinssi Friedrich (Prinz Friedrich von Homburg, 1809–1810).
Alexander Heinrich Neus
Alexander Heinrich Neus (1795–1876) oli virolainen opettaja ja kirjailija. Hän suoritti esiopintonsa Tallinnan lukiossa ja jatkoi 1814–1817 opintojaan Tarton yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hän aloitti sitten opettajana, mutta ei kuitenkaan voinut silmäsairauden vuoksi toimia tehtävässä kovin pitkään. Neusin nimi on säilynyt jälkimaailmalle siksi, että hän oli ensimmäisiä virolaisen kansanrunouden harrastajia. Vuonna 1836 hän julkaisi Dorpater Jahrbücherissä muutamia vanhoja kansanrunoja. Hänen päätyönsä on kolmiosainen ''Ehstnische Volkslieder. Urtext und Uebersetzung'' (1850–1852). Arvokkaan julkaisun ainekset ovat etupäässä A. F. J. Knüpfferin, osittain myös Friedrich Reinhold Kreutzwaldin ja Friedrich Robert Faehlmannin kokoamia. Runot ovat samantapaisia kuin Kantelettaren runot. Neus oli myös tieteellinen kirjailija.
Neus on haudattu Tallinnan Koplin saksalaiselle hautausmaalle.
M/S Dorrat Jeddah
M/S Dorrat Jeddah on saudiarabialaisessa omistuksessa oleva ro-ro-rahtialus. Laiva on rakennettu vuonna 1972 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Kuollutta painoa Dorrat Jeddahilla on 4 665 tonnia. Alus on rekisteröity Saudi-Arabian lipun alle.
Dorrat Jeddahin sisaraluksia ovat yhä liikenteessä olevat M/S Notos, M/S Puerto Eden, M/S Kaduna sekä jo romutetut M/S Iberus ja M/S Caribe.
Käyttöhistoria
26. tammikuuta 1972 alus laskettiin vesille. 17. toukokuuta 1972 laiva luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren haltuun, joka rekisteröi aluksen Bore X -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen Turun ja Britannian Harwichin välillä. 7. tammikuuta 1975 alus törmäsi yhteen neuvostoliittolaisen Lenino -tankkerin kanssa Göteborgin edustalla. Bore X:n vauriot korjattiin Göteborgissa. Liikenteeseen alus palasi 21. helmikuuta.
Vuonna 2003 alus siirtyi saudiarabialaiseen omistukseen ja Saudi-Arabian lipun alle nimellä Dorrat Jeddah.
Richard Gastin Lado
Richard Gastin Lado (s. 5. lokakuuta 1979 Khartum, Sudan) on sudanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa seuratasolla maansa pääsarjassa pelaavaa Khartum-3 -joukkuetta. Lado on pelannut Sudanin maajoukkueessa neljä ottelua, muttei ole tehnyt niissä yhtäkään maalia.
Carl Heinrich Graun
thumb|Carl Heinrich Graun Carl Heinrich Graun (s. 7. toukokuuta 1704 Wahrenbrück, Brandenburg – k. 8. elokuuta 1759 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja tenorilaulaja. Graunia pidetään yhdessä Johann Adolf Hassen kanssa aikansa saksalaisten italialaisoopperoiden säveltäjien kärkinimenä.
Graun opiskeli veljensä Johann Gottlieb Graunin tavoin Dresdenin Kreuzschulessa, jossa hän aloitti vuonna 1714. Tieteiden lisäksi hän opiskeli laulua Johann Zacharias Grundigin ja Christian Petzoldin johdolla ja säveltämistä saksilaisen hovikapellimestarin Johann Christop Schmidtin johdolla. Vuonna 1724 Graun siirtyi hovilaulajaksi Braunschweigiin, jossa hän myös sävelsi oopperoita ja toimi varakapellimestarina. Vuonna 1735 hän siirtyi Berliiniin varakapellimestariksi silloiselle Preussin kruununprinssille Fredrikille, josta myöhemmin tuli kuningas Fredrik II Suuri.
Vuonna 1740 Fredrikin kruunajaisseremonioiden jälkeen Graun nimitettiin kapellimestariksi. Hänen italialaisoopperansa Cesare e Cleopatra avasi uuden Staatsoper Unter den Lindenin 7. joulukuuta vuonna 1742. Oopperoiden ohella Graunin tuotantoon kuuluu konserttoja ja triosonaatteja.
Siltarumpu
thumb|Jalkakäytävän ali kulkeva pieni siltarumpu.
Rumpu (tai siltarumpu yleiskielessä) on tien, kevyen liikenteen väylän, liittymän tai rautatien alitse penkereen läpi rakennettu holvi, jonka kautta vesi pääsee virtaamaan penkereen toiselle puolelle, ja jonka vapaa-aukko on alle 2,0m. Rumpu rakennetaan tyypillisesti teollisesta valmisosasta, joka voi olla esimerkiksi terästä, PVC-muovia tai betonia, mutta etenkin rautateiden alla monet rummut ovat kivirakenteisia. Rumpu on taitorakenne. Maanteiden tapauksessa rumpua voidaan kutsua maantierummuksi ja rautatien tapauksessa ratarummuksi.
Liikenneväyliä suunniteltaessa vesiväyliä ylitettäessä lasketaan väylän yläpuolisen vesistön valunta ja arvioidaan maksimivirtaukset tulva-aikaan. Maksimivirtaus mitoittaa vaadittavan aukon. Pienemmillä virtausmäärillä voidaan käyttää erikokoisia rumpurakenteita, suuremmilla on rakennettava ylitystä varten suuriaukkoisempi silta.
Pienet rummut voivat olla esteenä vaelluskalojen nousulle vesistöihin.
Katso myös
Dalot 溝渠
Arnaud Cormier
Arnaud Cormier (s. 14. marraskuuta 1975) on ranskalainen jalkapallovalmentaja.
Ura
Cormier aloitti valmennusuransa Le Mans UC:n organisaatiossa juniorivalmentajana. Vuonna 2004 hän johdatti seuran 18-vuotiaiden joukkueen Coupe Gambardellan voittajaksi. Tammikuussa 2005 hän siirtyi seuran edustusjoukkueen apulaisvalmentajaksi Frédéric Hantzin tultua päävalmentajaksi. Hän toimi kakkosvalmentajana myös Rudi Garcian, Yves Bertuccin ja Daniel Jeandupeux'n valmennusaikoina.
Huhtikuussa 2009 Cormieristä tuli Le Mansin päävalmentaja Jeandupeux'n erottua tehtävistään. Hän toimi seuran päävalmentaja kauden neljässä viimeisessä ottelussa ja siirtyi takaisin apuvalmentajaksi Paulo Duarten tultua päävalmentajaksi kesällä 2009.
Joulukuussa 2009 Cormier nousi jälleen Le Mansin päävalmentajaksi, kun seura purki Duarten sopimuksen. Sopimus on kauden loppuun ja Cormierin tehtävänä olisi seuran nostaminen pois putoamisviivan alapuolelta. Cormierin johdolla Le Mans pelasi vaihtelevalla menestyksellä, eikä lopulta kyennyt nousemaan putoamisviivan yläpuolelle. Lopullisesti Le Mansin putoamisen ratkaisi 1–1 tasapeli AS Monacoa vastaan kolme kierrosta ennen liigan loppua. Putoamisesta huolimatta Le Mansin seurajohto luottaa Cormieriin, joka jatkaa päävalmentajana kaudella 2010/11. Le Mans taisteli pikaisesta paluusta liigaan, mutta joutui lopulta pettymään jäätyään Ligue 2:ssa neljänneksi. Dijon FCO vei kolmossijan ja nousi liigaan paremman maalieronsa turvin. Karvaasta pettymyksestä huolimatta Cormier jatkoi valmentajana myös kaudella 2011/12. Syksy sujui kuitenkin surkeasti ja lopulta Cormier sai potkut joulun alla 2011 seuran majaillessa putoamisviivan alapuolella syyskauden jälkeen.
HMS Quadrant
HMS Quadrant (viirinumerot G67 ja D17) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin maaliskuussa 1940 Hawthorn Leslieltä Newcastlesta osana 3. hätälaivueen tilausta ja sen köli laskettiin 24. syyskuuta. Alus laskettiin vesille vasta 28. helmikuuta 1942, koska Norjan taisteluiden ja mantereen evakuointien aiheuttaman korjaustarpeen kasvu viivästytti uusien alusten rakentamista. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 26. marraskuuta, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 436 576 puntaa ilman amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
HMS Quadrant lähti joulukuussa 1942 koeajojen loppuunsaattamiseksi ja aluksen varustamiseksi Scapa Flow’hun, missä se aloitti kouluttautumisen osana Kotilaivastoa. Alus saattoi 18. joulukuuta HMS Musketeerin ja HMS Raiderin kanssa taistelulaiva HMS King George V:tä ja risteilijä HMS Berwickiä niiden suojatessa Jäämeren saattuetta JW51A.
HMAS Quadrant
Alus lainattiin Australian laivastolle, joka otti sen palvelukseen 18. lokakuuta 1945 nimellä HMAS Quadrant. Aluksen ensimmäisenä Australian laivaston kuuluvana päällikkönä oli W. F. Cook. Miehistö alukselle tuli Australian laivastolla lainassa olleelta HMAS Nizamilta, jonne Quadrantin brittimiehistö siirtyi.
Alus viipyi Garden Islandilla 8. joulukuuta saakka, kun sille tehtiin erilaisia muutostöitä ja täydennettiin varustusta muun muassa aluksen kattilat puhdistettiin, konehuoneen kaapelointi uusittiin ja asennettiin 2 naulan Mk VII ilmatorjuntatykki. Ensimmäisinä sodan jälkeisinä kuukausina alus kuljetti joukkoja Uuden-Guinean ja Australian välillä, mistä vapauduttuaan se valvoi Australian aluevesiä. Alus siirrettiin reserviin 20. kesäkuuta 1947 Sydneyssä. Huhtikuussa 1950 alkoivat aluksen muutostyöt tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi Williamstownin telakalla, jonne se siirrettiin 14. kesäkuuta.
LUnix
LUnix (lyhenne nimeäst Little Unix ) on Unix-käyttöjärjestelmä Commodore 64- ja Commodore 128-kotitietokoneille.
Työkokeilu
Työkokeilu on ammatillista kuntoutumista pohjustava kuntoutujan työhön ja ammattiin soveltuvuutta selvittävä palvelu, joka voidaan toteuttaa työpaikalla tai kuntoutuslaitoksessa.
Työkokeilun lainsäädännöllinen perusta
Kuntoutuksen alkuvaiheessa 1960-luvulla työkokeilu määriteltiin näin: "Työkokeilu on vajaakuntoisen työedellytysten kvalifioitua kokeilua, tutkimista ja arviointia, joka tapahtuu käytännön työssä joko laitoksessa tai sen ulkopuolella yhtenäisen lääketieteellisen, psykologisen, ammatillisen ja sosiaalisen arvioinnin avulla".
Tämän määritelmän mukaan työkokeilussa on erotettavissa kaksi olennaista tunnusmerkkiä:
Työkokeilu on, silloin kun se suoritetaan täydellisenä, kolmivaiheinen:
Ohjaus ja käytäntö
Suomen kuntaliiton kuntoutuspalveluluokituksen määritelmän mukaan työkokeilu työklinikalla on kokeilu, jossa selvitetään kuntoutujan edellytyksiä ja mahdollisuuksia suoriutua työelämässä. Työkokeilussa kokeillaan työtehtävistä suoriutumista joko työklinikalla tai työklinikan ohjauksessa normaalissa työpaikassa.
Työministeriön ohjeistuksen mukaan työkokeilulla työpaikalla selvitetään asiakkaan soveltuvuutta työhön tai ammattiin ja koulutus- ja työvaihtoehtoja. Työkokeilun avulla voidaan myös tukea työn saamista työkokeilupaikalla. Työklinikan työkokeilussa asiakas saa ohjatusti kokeilla erilaisia työtehtäviä ja selvittää työ- ja koulutusmahdollisuuksiaan työklinikan asiantuntijoiden kanssa. Työkokeilun järjestäjänä voi olla myös ns. yksinyrittäjä, jolloin kokeilun valvonnassa työvoimatoimistolla on keskeinen asema.
Kaikilla työeläkelaitoksilla ja niiden yhteistyöelimellä Vakuutuskuntoutus VKK:lla on kotisivuillaan kuvaukset työkokeilusta ja sen toteuttamisesta.
Lintula (Oulu)
64.98795°N, 25.49667°W
thumb|240px|Kihokkitien kerrostaloja alueen etelälaidalla. Lintula on Oulun kaupunginosa. Se sijaitsee keskustan eteläpuolella Höyhtyän suuralueella, rajoittuen pohjoisessa Höyhtyän, lännessä Nokelan, ja etelässä Mäntylän kaupunginosiin, sekä idässä nelostiehen. Kaupunginosassa asuu noin 900 asukasta.
Lintulan asemakaavan on laatinut arkkitehti Niilo Kokko 1960-luvun alussa. Lähiön rakentaminen oli Pohjois-Suomen ensimmäinen niin sanottu aluerakentamiskohde, jonka toteutti Rakennusvoima Oy. Suunnitelmat rakennusliikkeelle teki Arkkitehtuuritoimisto Uki Heikkinen. Lintulan rakentaminen aloitettiin 1963 ja alueen valmistumisvuoteen 1971 mennessä lähiöön oli rakennettu 500 asuntoa noin 2 000 asukkaalle. Lintulaan oltiin vuonna 1952 suunnittelemassa lentokenttää, mutta hankkeesta luovuttiin. Kaupunginosan pohjoispuolella sijaitsee luonnontilainen Lintulammenpuisto sekä Lintulampi-niminen lampi. Kaupunginosan erottaa Poikkimaantiestä kapea, lähes luonnontilainen Kihokkipuisto-niminen metsikkö.
TalTech
TalTech on viron pääsarjassa Meistriliigassa pelaava salibandyseura. Joukkue nousi Viron pääsärjaan kaudeksi 2000–2001.
Suomen kartasto
Suomen kartasto on Suomen kansallinen kartasto, josta on julkaistu kuusi laitosta. Sitä julkaisee Suomen maantieteellinen seura, ja sen vuonna 1899 valmistunut ensimmäinen laitos oli maailman ensimmäinen kansalliskartasto, joka kuvaa monipuolisesti yhtä kansallisvaltiota ja antaa alueellisen kokonaiskuvan maasta ja kansasta. Kartastosta on julkaistu uudistetut laitokset vuosina 1910, 1925, 1960, 1977–1994 ja 1999, jolloin ilmestyi juhlalaitos. Kartaston mukana on ilmestynyt yleensä erikseen monisatasivuinen tekstinide ja karttaosa. Viides laitos julkaistiin useassa osassa, johon kuului 25 aihepiirivihkoa.
Ensimmäinen laitos
thumb|Suomen kouluja kuvannut kartta ensimmäisessä Suomen kartastossa. Suomen kartaston julkaisemiselle alkusysäyksen antoi Venetsiassa vuonna 1881 pidetty maantieteellinen kongressi. Suomen Tiedeseura sai senaatilta määrärahan kongressiin osallistumiseen, ja Tilastollisen toimiston johtaja K. E. F. Ignatius valittiin valmistelemaan Suomen näyttelyä. Ignatius johti myös epävirallista maantieteellistä yhdistystä, ja hän ehdottikin, että yhdistys toimittaisi näyttelyyn karttoja. Suomella oli lopulta Venetsiassa esillä 27 karttaa ja 19 muuta teosta. Näyttelyn johto palkitsi kolme suomalaista karttaa parhaalla mahdollisella arvosanalla.
Menestys Venetsiassa rohkaisi suomalaisia maantieteilijöitä jatkamaan karttojen laatimista. Suomen maantieteellinen seura perustettiin 1888, jolloin kiinnitettiin huomiota siihen, että virallinen Suomen yleiskartta oli vanhentunut ja osittain virheellinen. Seuraavana vuonna yhdistys yhdisti voimansa Senaatin asettaman karttaverkon uudistuskomitean kanssa. Suomen maantieteellinen seura päätti myös osallistua Lontoon vuoden 1895 maantieteelliseen kongressiin. Suomalaiset kartat saivat sielläkin huomiota, ja jotkut ulkomaalaiset ehdottivat, että kartat pitäisi julkaista.
Maantieteellisen Seuran karttoja esiteltiin Lontoon kongressin jälkeen myös Helsingissä. Näyttelyn menestyksen jälkeen yhdistyksessä pohdittiin mahdollisuutta oman kartaston laatimiseen. Yhdistyksen sihteeri Johan Axel Palménin mukaan ”Suomen Maantieteellisellä Seuralla on tässä tärkeä isänmaallinen velvollisuus täytettävänään”. Kartaston suunnittelun vastuu annettiin erityiselle toimikunnalle, ja jo huhtikuussa 1897 useita karttoja oli painokunnossa. Kartat valmistuivatkin nopeasti painettavaksi, mutta tekstiosan kirjoittamisessa meni kauemmin. Palmén jäi kesäksi 1899 Helsinkiin kirjoittamaan niitä, ja samalla lehtori J. Pairot käänsi tekstit ranskaksi. Valmis kartasto esiteltiin lopulta 25. syyskuuta 1899. Se ilmestyi suomeksi, ruotsiksi ja ranskaksi ja sisälsi 32 kartta-aukeamaa ja yli 400 sivun mittaisen tekstiniteen. Kartasto kuvasi varsin monipuolisesti Suomea, ja monissa kartoissa kuvattiin historiallista kehitystä Ruotsin vallan loppuajoilta asti.
Suomen kartasto oli maailman ensimmäinen kansalliskartasto. Seuraavaksi ilmestyi Kanadan kansalliskartasto seitsemän vuotta myöhemmin. Vasta toisen maailmansodan jälkeen monet maailman valtioista ovat alkaneet tehostaa kansallista tiedonvälitystä ja painaa myös kansalliskartastoja.
Muut laitokset
Kartaston ensimmäinen laitos herätti niin suurta kansainvälistä huomiota, että Suomen maantieteellinen seura päätti jo pian julkaista uuden laitoksen. Toinen laitos ilmestyi 1911, vaikkakin sen kannessa oli vuosi 1910. Toisen laitoksen taustalla olivat erityisesti J. A. Palmén ja geologi Johannes Sederholm. Toisen laitoksen kuvitetussa tekstikirjassa on 750 sivua ja kartasto-osassa 55 aukeamaa. Suomen itsenäistymisen jälkeen alettiin suunnitella jälleen uutta laitosta, joka ilmestyi vuonna 1925. Sen karttaosa oli yhtä suuri kuin edellisessäkin versiossa, mutta sen tekstiosa vain viidenneksen edellisestä painoksesta. Julkaisutyöstä vastasi J. G. Granö, jonka vaikutuksesta kartasto kuvitti erityisesti Suomen maisemallista ilmettä.
Ensimmäisen laitoksen satavuotisjuhlavuoden kunniaksi Suomen maantieteellinen seura julkaisi keväällä 1999 juhlakartaston, jonka se oli toteuttanut yhteistyössä WSOY:n kanssa. Se käsitteli Suomea osana Eurooppaa ja maailmaa. Kartasto oli aiempaa pelkistetympi, eikä se ollut luonteeltaan tieteellinen esitys vaan enemmän tietokirjamainen. Kartaston päätoimittaja oli professori John Westerholm. Juhlavuoden kunniaksi Tieteiden taloon avattiin myös kartastoista kertova näyttely. Vuonna 2002 juhlakartaston aineistosta ilmestyi valikoitu, päivitetty ja osittain laajennettu englanninkielinen laitos Suomen maantieteellisen seuran aikakauskirja Fennian erikoisnumerona 180:1–2.
David C. Jewitt
David C. Jewitt (s. 1958) on englantilainen tähtitieteilijä ja tähtitieteen professori Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (UCLA). Hänet tunnetaan parhaiten ensimmäisen Pluton jälkeen löydetyn Kuiperin vyöhykkeen kappaleen, Albionin löytäjänä. Hän sai myös Shaw Prize- ja Kavli Prize -palkinnot vuonna 2012 tunnustuksena työstä Kuiperin vyöhykkeen kappaleiden ja transneptunisten kohteiden sekä aurinkokunnan muodostumista käsittelevistä tutkimuksista.
Nuoruus ja opiskelu
Jewitt syntyi Lontoossa vuonna 1958. Hänen isänsä oli töissä tehtaan liukuhihnalla ja hänen äitinsä oli töissä puhelinvaihteessa. He asuivat yhdessä hänen isoäitinsä kanssa ja elivät vaatimatonta elämää. Hän kiinnostui jo nuorena tähdistä ja sanoi olleensa onnekas, koska hänen vanhempansa rohkaisivat häntä kaikessa, josta hän oli kiinnostunut. Heillä ei ollut kotona paljonkaan kirjoja, mutta puutetta pystyi paikkaamaan koulun kirjastolla. Kaksitoista- tai kolmetoistavuotiaana hän tutustui koulussa ensimmäisen kerran fysiikkaan ja oli siitä heti alussa kiinnostunut.
Vuonna 1976 hän aloitti University College Londonissa, jossa opiskeli fysiikkaa, matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hän kertoi, että hänen opettajanaan oli professori Boyd, jolla oli innostava ja laaja-alainen opetustapa. Yliopistossa ollessaan professori Mike Dworetsky kehotti häntä hakemaan California Institute of Technologyyn (Caltech. Hän ei ollut kuullut siitä aiemmin, mutta löysi tiedon että se liittyi Palomarin observatorioon ja Jet Propulsion Laboratoryyn, jotka hän tunsi ja teki hakemuksen. Hän muutti Pasadenaan vuonna 1979.
Karl Brjullov
Karl Pavlovitš Brjullov (23. joulukuuta (J: 12. joulukuuta) 1799 Pietari – 23. kesäkuuta (J: 11. kesäkuuta) 1852 Manziana lähellä Roomaa) oli venäläinen taidemaalari. Hän oli ensimmäinen kansainvälistä kuuluisuutta saanut venäläinen taidemaalari. Häntä pidetään keskeisenä hahmona Venäjän maalaustaiteessa siirryttäessä uusklassisismista romantiikkaan.
Elämäkerta
Karl Brjullov syntyi Pietarissa ranskalaistaustaiselle Pavel Ivanovitš Brulleaulle ja tämän venäjänsaksalaiselle vaimolle Maria Ivanovna Schroederille.. Carle Brulleau (nimen oikeinkirjoitus ennen vuotta 1822) tunsi lapsuudessaan vetoa Italiaan. Huolimatta koulutuksestaan Keisarillisessa taideakatemiassa vuosina 1809–1821, Brjullov ei koskaan omaksunut professoreidensa opettamaa ja veljensä Aleksandr Brjullovin edistämää klassista tyyliä. Ansioiduttuaan lupaavana ja mielikuvituksellisena opiskelijana, hän lähti Venäjältä Roomaan, jossa hän työskenteli vuoteen 1835 asti muotokuva- ja laatukuvamaalarina. Hän sai jonkin verran mainetta historiamaalauksillaan.
Brjullovin tunnetuin taulu Pompejin viimeinen päivä (1830–1833) on leveä sommitelma, jota Aleksandr Puškin ja Nikolai Gogol vertasivat Rubensin ja Van Dyckin parhaimpiin teoksiin. Se aiheutti sensaation Italiassa ja kasvatti Brjullovin mainetta. Tämän taulun viimeistelyn jälkeen hän palasi voittoisasti Venäjälle, jossa hänestä tuli useiden aristokraattien ja älykköjen ystävä. Hän sai viran Keisarillisessa taideakatemiassa.
Opettaessaan akatemiassa vuosina 1836–1848 hän kehitti muotokuvatyylin, jossa yhdistyivät uusklassisismin yksinkertaisuus romanttisiin suuntaviivoihin. Hänen terveytensä heikkeni rajusti hänen työstäessään Iisakinkirkon kattomaalauksia. Lääkäreidensä kehotuksesta Brjullov lähti Venäjältä Madeiralle vuonna 1849 ja vietti elämänsä kolme viimeistä vuotta Italiassa. Hänet on haudattu Rooman protestanttiselle hautausmaalle.
Hypsometri
Hypsometri on optinen kulmamitta, jota käytetään puiden korkeuden mittaamiseen.
Tyrannipeukaloinen
Tyrannipeukaloinen (Campylorhynchus griseus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Vitali Parah’nevytš
Vitali Valerijovytš Parah’nevytš (, s. 4. toukokuuta 1969 Donetsk) on tadžikistanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Parah’nevytš debytoi Tadžikistanin maajoukkueessa 1997.
Suonensisäinen käyttö
thumb|[[Heroiinin suonensisäistä käyttöä injisoimalla kyynärtaipeen laskimoon.]] Suonensisäinen käyttö eli IV-käyttö (intravenoosinen) on päihteen käyttöä injisoimalla ainetta laskimoon eli verenkierron siihen osaan, joka vie verta kohti sydäntä. Sen sijaan valtimoon injisoiminen on erityisen vaarallista. Päihteitä käytetään suonensisäisesti, koska tällöin pienempi määrä ainetta aiheuttaa vastaavan tai voimakkaamman sekä nopeamman vaikutuksen kuin suurempi määrä muilla tavoilla annosteltuna.
Suonensisäiseen käyttöön liittyy useita terveydellisiä riskejä ja potentiaalisia haittoja. Epäpuhtaiden huumeiden erilaiset jatkeaineet ja lääkkeiden sidosaineet kulkeutuvat käyttäjän verenkiertoon ja voivat tukkia verisuonia. Injektioneula puolestaan voi vaurioittaa verisuonta injektiokohdasta. Pistovälineiden uudelleen- ja yhteiskäytöstä voi saada veren välityksellä leviäviä tartuntatauteja, HIV- ja hepatiittisairauksia, ja epähygieenisistä pistoksista tulehduksia. Injisointikohtaan voi kehittyä krooninen haavauma, selluliitti tai absessi.
Suonensisäisessä käytössä yliannostuksen riski ja kuoleman vaara ovat korostuneita. Vaikka annos ei olisi liian suuri, suonensisäisten käyttäjä voi saada anafylaktisen šokin, joka voi johtaa kuolemaan.
Syitä suonensisäiseen käyttöön
Suonensisäinen käyttö on yleistä, kun kyseessä on verrattain kallis aine ja siihen on kehittynyt riippuvuutta ja toleranssia, jolloin käytetty aine injisoimalla on riittoisampi, ja näin ollen käyttäjät myös säästävät rahaa.
Suonensisäinen huumeen käyttö liittyy usein käyttöhistoriaan, jossa on aloitettu muilla käyttötavoilla ja on päädytty lopulta suonensisäiseen käyttöön, joka antaa voimakkaimman käyttökokemuksen. Pidempään ainetta käyttäneelle voi olla kehittynyt voimakas riippuvuus, mutta aine on alkanut tuntua totutuin käyttötavoin laimealta, jolloin injektoinnilla käyttäjä on tavoitellut voimakkaampaa käyttökokemusta. Toisaalta injektoinnin aloitettua on vaikea palata laimeilta tuntuviin muihin aineen käyttötapoihin.
Suonensisäisesti käytettävät aineet
Myös monet lääkinnällisessä käytössä oraalisesti annosteltavat lääkkeet, joita ei edes lääkinnällisessä käytössä käytetä injisoitavissa muodoissa (nämä lääkkeet voivat aiheuttaa vakavia sivuvaikutuksia IV-käytössä, jolloin suhteelliset haitat ovat huomattavat verrattavissa lääkkeisiin jotka annostellaan esimerkiksi oraalisesti), voivat olla hengenvaarallisia IV-käytössä.
Yleisyys
1990-luvulla heroiinin suonensisäinen käyttö oli maailmalla laajaa. 1990-luvulla huumeiden suonensisäisen käytön yleistyminen oli havaittavissa poliisin tilastoista ja pääteltävissä tartuntatautien esiintyvyydestä. Vuoteen 1998 asti huumeiden suonensisäiseen käyttöön liittyvä HIV-infektio oli harvinaisuus Suomessa. 2000-luvun alussa heroiinin saatavuus heikkeni ja Suomessa tilalle tuli buprenorfiini.
Suomessa arvioidaan olevan noin 16 000 suonensisäistä käyttäjää. Yksi syy huumeiden suonensisäiseen käyttöön Suomessa on todennäköisesti huumeiden kalleus Suomessa. Vuoden 2009 lopulla tehdyssä tutkimuksessa suonensisäisesti Subutexia käytti yli 90 prosenttia haastatelluista ongelmakäyttäjistä ja tutkimuksessa vastaavaan lukuun päästiin myös Suboxonen ja metadonin osalta, kun käyttäjäkunnasta suljettiin pois opioidikorvaushoidossa olevat.
Käyttötapahtuma
Huumeiden piikitysvälineitä: [[Sidettä, pumpulituppoja, huumeen valmisteluastia, steriiliä vettä, kondomi, alkoholipyyhettä, sekä eripaksuisia neuloja|thumb]]
Yleinen ruisku on kahden millilitran vetoinen. Ruiskun kärjessä olevan neulan halkaisija vaihtelee, ollen tyypillisesti 0.3-0.5mm. Kyynärtaipeen laskimot on yleisin pistokohta. Neula työnnetään ihon läpi laskimoon noin 20 asteen kulmassa, jotta neulan kärki pysyisi laskimossa ja neulan kärki ei lävistäisi laskimon vastakkaista seinämää. Kyynärtaipeeseen pistettäessä voidaan käyttää apuna olkavarteen laitettavaa kiristyssidettä, joka auttaa laskimon löytämisessä. Pistämiseen soveltuvia laskimoita on kyynärtaipeiden lisäksi eri puolilla kehoa, muiden muassa muualla käsissä ja nilkoissa. Pistämistä valtimoon vältetään, koska suonitukokset valtimopuolella helposti johtavat kuolioon ja sitä kautta amputaatioihin, sekä koska valtimopisto on kivulias.
Aineen vaikutuksen huomaaminen on yksilökohtaista ja vaikutus alkaa yleensä muutamassa sekunnissa. Yleensä sanotaan, että käyttäjä kokee ensin "humahduksen", joka johtuu siitä, että aine on laitettu suoraan verenkiertoon ja siten alkaa vaikuttaa miltei saman tien. Juuri tämän voimakkaan (käyttäjät puhuvat nousuista) vaikutuksen takia on korkeampi riski tulla riippuvaiseksi, koska käyttäjä ei enää saa samanlaisia vaikutuksia muilla tavoin.
Terveydelliset riskit ja haitat
Suonensisäiseen käyttöön liittyy useita terveydellisiä riskejä ja potentiaalisia haittoja. Huumeiden suonensisäinen käyttö on arvioitu riskikäyttäytymiseksi. Käyttäjä voi harvoin olla varma katukaupassa liikkuvan aineen voimakkuudesta ja koostumuksesta.
Tartuntataudit
Tartuntautien leviäminen liittyy pistovälineiden uudelleen- ja yhteiskäyttöön. Aikaisemmin toisen henkilön käyttämän ruiskun välityksellä voi levitä tartuntatauteja. Suonensisäiseen käyttöön liittyy HIV:n saamisen riski. Lisäksi 70-80 prosenttia suonensisäisiä huumeita käyttäneistä on saanut C-hepatiitti-tartunnan ja 20-30 prosenttia B-hepatiitin. 5-10%:lle B-hepatiitti jää pysyväksi, ja sen hoitopolku on edelleen raskas sekä tulokset epävarmoja. C-hepatiitti taas paranee spontaanisti noin kolmannekselta tartunnansaaneista, ja nykyään se pystytään hoitamaan melko kevyesti sekä erittäin tehokkaasti. Immuniteettia B- tai C-hepatiiteille ei kehity, eli kerran sairastettu tauti voi palata myöhemmi jos likaisia huumeidenkäyttövälineitä edelleen jaetaan.
Oliivikäki
Oliivikäki (Cercococcyx olivinus) on läntisessä Afrikassa esiintyvä pitkäpyrstöinen käkilaji.
Suonensisäinen käyttö
Tulehdukset ja kehon vahingot
Epähygieeniset injektiovälineet sisältävät bakteereja, jotka voivat saada aikaan tulehduksia pistoskohtiin. Injisointikohtaan voi kehittyä krooninen haavauma, selluliitti tai absessi.
Parantumattomiin pistämisreikiin piikittäminen voi aiheuttaa veritulpan, joka irrotessaan ja liikkuessaan saattaa kulkeutua aina keuhkoihin asti, aiheuttaen keuhkoembolian. Niinpä samaan paikkaan pistävät ovat jopa suonensisäiskäyttäjien sisällä erityinen riskiryhmä. Riskikäyttäytymistä motivoi pistokohdan etsimisen helppous, varsinkin pitkäaikaiskäyttäjällä jonka laskimot ovat rappeutuneet, niin että suoni on hankalaa löytää.
Suun kautta otettavat lääkkeet ovat suonensisäisesti käytettyinä erityisen vaarallisia, koska niissä on liukenemattomia sideaineita, jotka tukkivat hiusverisuonia. Sidosaineet, kuten maissitärkkelys, pääasiassa lopulta suodattuvat keuhkojen pieniin verisuoniin, mutta koska ne eivät ole aivan niin pieniä kuin verkkokalvon pienimmät, osa sidosaineesta voi jäädä loukkuun myös silmään, tuottaa paikallisen kuolion verkkokalvolle, ja sitä kautta aiheuttaa vähittäin sokeuden. Tilan kehitys on salakavalaa, koska näköhermosto kohtelee kutakin uutta leesiota uutena sokeana pisteenä; käyttäjä ei yleensä tiedosta kehitystä ennen kuin se on edennyt niin pitkälle, että kyky lukea tekstiä on peruuttamattomasti laskenut, tai jopa kadonnut.
Katukaupassa liikkuvat huumeet sisältävät usein myös erilaisia jatkeaineita (erit. talkkia) jotka ovat samalla tavalla liukenemattomia, tai joilla on liukoisinakin arvaamattomia farmakologisia sivuvaikutuksia. Talkki johtaa parhaimmassakin tapauksessa keuhkojen vähittäiseen talkoosiin, sekä kuvattuihin silmäongelmiin.
Käyttäjiltä on jouduttu amputoimaan käsiä, jalkoja ja sormia pistämisen aiheutettua vaurioita verisuoniin. Vaarallisinta tässä suhteessa on suun kautta käytettäväksi tarkoitettujen tablettien pisto valtimoon, joka helposti aiheuttaa verisuonitukoksen raajojen pienissä verisuonissa, ja sitä kautta hankalasti hoidettavan kuolion. Kaulan alueelle pistämiseen liittyy erityisen suuria riskejä, koska valtimopiston seuraamukset silloin esiintyvät aivoissa, ja koska alueella on paljon hermoja, joihin levitessään tulehdus- ja infektiotilat voivat aiheuttaa poikkeuksellisen laajoja toimintavajauksia.
Anafylaktinen šokki
Kaikki opioidit voivat aiheuttaa suonensisäisesti käytettyinä allergista reaktiota muistuttavan histamiinin eritykseen liittyvän anafylaktisen šokin. Kodeiinin ja dihydrokodeiinin suonensisäinen käyttö voivat aiheuttaa muita opioideja herkemmin anafylaktisen šokin ja jopa hengenvaarallisen keuhkoödeeman ja näitä ei suositella käytettäväksi suonensisäisesti. Tuntemattomat jatkeaineet ja uudelleenkäytetyistä suodattimista kulkeutuvat mikrobit voivat myös johtaa allergiseen reaktioon (ns. "cotton fever").
Yliannostus ja kuolema
Tyypillinen suomalainen yliannostuskuolema johtuu rauhoittavien lääke- ja huumeaineiden sekä alkoholin yhteiskäytöstä. Erityisesti opioidit kuten korvaushoidossa käytetty buprenorfiini ("subu") yhdistettynä alkoholiin, bentsodiatsepiineihin tai vaikkapa gammabutyrolaktoniin ("lakka") aiheuttavat helposti ja arvaamattomasti hengityslaman tai aspiraatiokuoleman (tukehtuminen oksennukseen).
Käytettyjen huumeruiskujen ongelma
pienoiskuva|alt=Käytettyjen ruiskujen palautuslaatikko.|Käytettyjen ruiskujen palautuslaatikko. Käytetyissä huumeruiskuissa on HIV- ja hepatiittisairauksien leviämisen vaara. Etenkin tuoreesta verestä voi saada tartunnan. Huumeruiskujen kanssa kosketuksiin joutuneille suositellaan HIV-testiä. Suomessa ei ole todettu kuitenkaan yhtään yleisellä paikalta paikalta lyötyneestä huumeruiskusta saatua hepatiitti- tai HIV-tartuntaa.
Käytetty huumeruisku tulee poimia paperin tai vastaavan avulla. Käytetty ruisku ja neula suositellaan laitettavan suljettavaan astiaan ja palautettavan apteekkiin, terveysasemalle, neulanvaihtopalveluita tarjoavaan terveysneuvontapisteeseen tai erilliseen huumeruiskujen keräysastiaan, joita on esimerkiksi joidenkin kaupunkien aukioilla ja yleisissä vessoissa. Lapsien tulisi olla koskematta ruiskuun ja heidän tulisi kertoa löydöstään aikuiselle.
Käytettyä huumeruiskua ei saa hävittää sekajätteen mukana, koska se on vaarallista jätettä.
Ongelman ratkaisemiseksi on esitetty muun muassa huumeruiskujen keräysastioiden määrän lisäämistä, huumeiden valvottujen käyttötilojen perustamista ja huumeiden käytön dekriminalisointia. Aiemmin julkisilla paikoilla harjoitettavaan suonensisäiseen huumeiden käyttöön on koitettu puuttua esimerkiksi sinisin valoin julkisissa vessoissa. Valoilla on tarkoitus vaikeuttaa suonten näkymistä. Niiden hyötyä on kritisoitu kuitenkin vähäiseksi.
Terveydenhuollolliset vaikutuspyrkimykset
Terveysneuvonnassa ensisijainen tavoite on suonensisäisen huumeidenkäytön välityksellä tarttuvien infektiotautien ehkäisy ohjaamalla mahdollisimman hygieeniseen tapaan käyttää aineita. HIV-riski liittyy pistovälineiden uudelleen- ja yhteiskäyttöön, joten pistämishygieniaan tähtäävää terveysneuvontaa perustellaan siten, että se on paras tapa vähentää pistämiseen liittyvää riskiä tilanteessa, jossa huumeidenkäyttöön ei voida vaikuttaa. Korvaushoidon tavoitteena on myös vähentää tai merkittävästi estää suonensisäiseen käyttöön ja yliannostukseen liittyviä riskejä. Neulojen ja ruiskujen vaihtaminen on tapa vähentää huumehaittoja.
Käytettyjen huumeruiskujen keräämiseksi on perustettu myös erityisiä keräyslaatikoita, joilla pyritään estämään huumeruiskujen jääminen yleisille paikoille.
Liittyvää lainsäädäntöä
Tartuntatautiasetuksessa edellytetään, että kunnan tulee huolehtia suonensisäisesti huumeita käyttävien käyttövälineiden vaihtamisesta tartuntatautien torjunnan edellyttämän tarpeen mukaan.
Käytettyjen huumeruiskujen hallussapito ei ole laitonta, mutta poliisi voi katsoa huumeruiskun hallussapidon syyksi epäillä huumausaineen käyttörikosta.
Ilari Johansson
Harri Ilari Johansson (s. 24. heinäkuuta 1968 Kuopio ) on suomalainen freelance-näyttelijä ja stand up -koomikko.
Stand up -lavojen lisäksi Johansson on esiintynyt myös televisiossa. Vuonna 2008 hän toimi vakiopanelistina MTV3:n humoristisessa keskusteluohjelmassa Hyvät naiset ja herrat. Syksyllä 2009 Johansson juonsi visailu-viihdeohjelmaa Totuuden hetki. Sittemmin hän on myös toiminut tuomarina Naurun tasapaino -ohjelmassa. Hän myös näytteli luokanopettaja Karria lasten sarjassa Jotain rajaa, jonka jaksoista koottiin myös elokuva. Sarjassa käsiteltiin kiusaamista useilla eri tavoilla.
Näyttelijän koulutuksensa Johansson on saanut Kööpenhaminan kaksivuotisessa The Commedia Schoolissa, joka on Pohjois-Euroopan vanhin fyysinen teatterikoulu. Näyttelijänä Johansson on työskennellyt muun muassa helsinkiläisessä Koko-teatterissa, minkä lisäksi hän on näytellyt televisiosarjoissa ja elokuvissa. Ylellä vuosina 1999–2000 esitetyssä Hui hai hiisi -sarjassa Johansson esitti Quupeikko-nimistä hahmoa. Televisionäyttelijänä Johansson on nähty myös MTV3:lla esitetyssä Roba-sarjassa, jossa hänen roolihahmonaan on rikosetsivä Markus Uusitalo. Johansson on näytellyt muun muassa elokuvissa Kohta 18 ja Vuonna 85, minkä lisäksi hän on antanut äänensä animaatioelokuviin Kikin lähettipalvelu (1989), Bolt (2008), G-Force – miniagentit (2009), Zootropolis – eläinten kaupunki (2016) ja Vili Vilperi -elokuva (2019).
Huddersfield
Huddersfield on kaupunki Pohjois-Englannissa, Yorkshiren kreivikunnassa, Leedsin ja Manchesterin puolivälissä. Vuonna 2011 siellä oli 162 949 asukasta.
Teollisen vallankumouksen aikoihin kaupunkilaisten elämää muutti ja rikastutti tekstiiliteollisuus, jonka raaka-aineita ja tuotteita kuljettamaan rakennettiin Huddersfieldin kanava. Kanavassa on Standedgen tunneli - Englannin pisin kanavatunneli. Kanava on korjattu virkistyskäyttöön, ja sitä pitkin voi tehdä veneretkiä.
Kaupunki tunnetaan myös urheilusta. Rugbyn Rugby League on perustettu siellä. Huddersfield Town AFC menestyi maailmansotien välisenä aikana.
Jaycob Megna
Jaycob Megna (s. 10. joulukuuta 1992) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa San Jose Sharksin organisaatiossa. Hän on Anaheimin seitsemännen kierroksen varaus vuodelta 2012.
Megna pelasi NCAA:ssa Nebraska-Omaha Mavericksin paidassa, jossa hän teki kolmen kauden aikana pelaamissaan 105 pelissä neljä maalia sekä 18 syöttöpistettä eli yhteensä 22 tehopistettä. Lisäksi hänelle kertyi 40 rangaistusminuuttia.
4. huhtikuuta 2014 Megna päätti siirtyä ennen viimeistä yliopistovuottaan kolmen vuoden mittaisella tulokassopimuksella Anaheim Ducksiin. Megna pelasi ensimmäiset sopimuskautensa Ducksin farmiseuroissa AHL:ssa ensin Norfolk Admiralsissa ja sitten San Diego Gullsissa. Kaudella 2016–2017 Megna pelasi Ducksissa ensimmäisen NHL-ottelunsa. San Diego Gullsissa Megna puolestaan pelasi 62 ottelua ja teki niissä 27 pistettä. Hän oli liigan tehotilaston voittaja, saldolla +33. Kesällä 2017 Megna teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ducksin kanssa.
Megna ei toisen sopimusjaksonsa aikana saanut juurikaan peliaikaa NHL:ssä ja edusti pääosin AHL:n Gullsia. Megna siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden sopimuksella Vegas Golden Knightsiin. Megna edusti koko kauden Golden Knightsin farmijoukkuetta Chicago Wolvesia, ja seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen AHL-joukkue San Jose Barracudan kanssa.