cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sonic the Hedgehog (videopeli)
Sonicin tavaramerkkinä on ollut alusta asti pelitapahtumien nopeus useimpiin muihin tasoloikkapeleihin verrattuna. Tätä pelin ominaisuutta Sega käytti myös Mega Driven markkinoinnissa; se kutsui vauhdin tunnetta tuovaa, suhteellisen yksinkertaista koodauskeinoa Mega Driven rautaan sidotuksi ominaisuudeksi nimeltä ”Blast Processing”.
Tarina
Mystisellä Etelän saarella on värikkäitä jalokiviä, joilla on kyky toteuttaa kaikki toiveet. Ilkeä tiedemies tohtori Robotnik (tunnetaan myös nimellä ”Eggman”) kuulee legendaarisista kaaossmaragdeista (Chaos Emeralds) ja päättää käyttää niitä hallitakseen saarta. Hän rakentaa erilaisia tehtaita ja laitteita sekä kidnappaa pieniä viattomia eläimiä tehdäkseen niistä häntä palvelevia ”Badnik-robotteja”. Yhtäkkiä paikalle saapuu vauhdikas sininen siili, joka vastustaa ilkeän tiedemiehen aikeita ja aikoo vapauttaa viattomat eläimet. Hän on Robotnikin arkkivihollinen, Sonic the Hedgehog.
Pelaaminen
thumb|left|200px|Kuvakaappaus ensimmäisestä tasosta Green Hill Zone. Sonic the Hedgehog on peli-idealtaan suoraviivainen ja vauhdikas tasohyppelypeli. Sonicin täytyy päästä kentissä olevien monien silmukoiden ja monien ansojen läpi maalitaululle alle 10 minuutissa. Lisäksi Sonic kerää sormuksia, jotka suojaavat häntä vihollisten osumilta. Kentistä löytyy pylväitä, joilta pelaaja saa jatkaa menettäessään elämän, ponnahduslautoja sekä monitoreja, joista on mahdollista saada kymmenen lisäsormusta, suojan, joka kestää kunnes osut viholliseen, nopeustossut, joista Sonic juoksee nopeammin, kuolemattomuuden, joka kestää parikymmentä sekuntia tai yhden lisäelämän.
Peli on jaettu seitsemään alueeseen, joista kuudessa ensimmäisessä on kolme kenttää ja viimeisessä vain yksi. Viiden ensimmäisen alueen kolmannen tason lopussa Sonicin on päihitettävä tohtori Robotnik, joka hyökkää aluksellaan siinä viritettyjen laitteiden kera. Green Hill Zone on ensimmäinen alue.
Pelaaja pääsee erikoistasolle, jos kerää vähintään 50 sormusta ja menee kentän loppuun, jossa on iso sormus, johon hyppäämällä pääsee erikoistasolle. Erikoistasoja on yhteensä kuusi. Ne ovat sokkeloisia labyrinttejä, joista on löydettävä kaaossmaragdi. Erikoistaso pyörii koko ajan, joten Sonicin täytyy tasapainoilla ja olla varovainen ja välttää "GOAL"-palloja, jotka lopettavat tason. Keräämällä sormuksia erikoistasolla pelaaja voi ansaita jatkomahdollisuuksia, joita pelissä ei valmiiksi ole.
Julkaisut
Sonic the Hedgehog julkaistiin Amerikassa 23. ja Euroopassa 24. kesäkuuta sekä Japanissa 26. heinäkuuta vuonna 1991. Sonic the Hedgehog (8-Bit)-peli on julkaistu samana vuonna myös Sega Master Systemille ja Sega Game Gearille, joka eroaa kentiltään ja pelimekaniikaltaan 16-bittisestä pelistä. Peliä julkaistiin peräti kaksi miljoonaa kappaletta ensimmäisenä julkaisuvuonna. Peli on myöhemmin myynnyt yhteensä 16 miljoonaa kappaletta ja on sarjan myydyin peli.
Peliä on uudelleenjulkaistu myöhemmin Sonic Compilationissa (1995), Sonic Jamissä (1997) ja Sega 6-pakissä vuonna 1999. Sittemmin peli julkaistiin myös Sega Smash Pack Vol. 1:ssä (Sega Dreamcast), Dreamcastin Dream Library -verkkopalvelussa (vain Japanissa), Sonic Mega Collectionissa (Nintendo GameCube), Sonic Mega Collection Plussassa (PlayStation 2, Xbox ja PC), Sega Mega Drive Collectionissa (PlayStation 2 ja PlayStation Portable) vuonna 2006, Sega Mega Drive Ultimate Collection (Xbox 360 ja PlayStation 3) vuonna 2009 sekä Sonic Classic Collection (Nintendo DS) vuonna 2010.
Marraskuussa 2006 Nintendo Game Boy Advancelle julkaistiin juhlajulkaisu pelistä nimellä "Sonic the Hedgehog Genesis". Pelin uusin asia on Anniversary Mode, jossa on Sonic the Hedgehog 2:sta tuttu Spin Dash -liike. Peli on saatavilla myös Wiin Virtual Consolelle sekä Xbox 360:n Xbox Live Arcade -palvelulle. Peli on myös avattavana Sonic Generations pelissä.
Prototyyppiversio
Sonic the Hedgehog -pelistä ei ole virallisesti tehty prototyyppiversiota, kuten Sonic the Hedgehog 2:sta. Internetissä on kuitenkin huhuttu sellaisen olemassaolosta. Monet pelilehdet ovat paljastaneet kuvia pelistä, jotka eroavat paljon lopullisesta versiosta, mm. seuraavasti:
RN Carabina
RN Carabina oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Sonic the Hedgehog (videopeli)
Tekijät
Hahmosuunnittelija: Naoto Ōshima (Bigisland)
Suunnittelija: Jinya Itō, Reiko Kodama
RN Carabina
Palvelus
Saksalaiset valtasivat aluksen 1943 ja liittivät sen laivastoonsa nimellä Uj207. Alus upposi ilmahyökkäyksessä helmikuussa 1944.
Sonic the Hedgehog (videopeli)
Tekijät
Äänituottaja: Masato Nakamura
Ääniohjelmoija: Jimita, Macky
Liard
Liard on Ranskassa käytössä ollut kolikko, jonka arvo oli kolme denieriä. Se poistettiin kokonaan käytöstä 1856. Se oli pienin käytössä ollut kolikko ennen Ranskan vallankumousta.
Liard oli myös Itävallan Alankomaiden (nykyisin Belgia) rahayksikköä kronenthaleria pienempi yksikkö. Yksi kronenthaler vastasi 254 liardia. Ranskan vallattua Itävallan Alankomaat 1794 kronenthalerin tilalle tuli käyttöön Ranskan frangi.
Kaitlyn Lawes
Kaitlyn Lawes (s. 16. joulukuuta 1988 Winnipeg, Manitoba) on kanadalainen curlingpelaaja. Hän voitti olympiakultaa Sotšin talviolympialaisissa 2014 naisten joukkueessa. Vuoden 2018 talviolympialaisissa Pyeongchangissa hän voitti kultaa sekaparikilpailussa John Morrisin kanssa.
Jonathan Ross
Jonathan Stephen Ross OBE (s. 17. marraskuuta 1960) on brittiläinen televisiojuontaja. Ross juonsi 1996–1997 kaksi tuotantokautta television The Big Big Talent Show -kykyjenetsintäohjelmaa. Ross juonsi 2001–2010 Friday Night with Jonathan Ross -televisio-ohjelmaa. Vuodesta 2011 Ross on juontanut omaa The Jonathan Ross Show -televisio-ohjelmaansa. Rossin vaimo on Jane Goldman, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1988. Ross ristittiin OBEksi vuonna 2005.
Michael Staksrud
pienoiskuva|Michael Staksrud suunnilleen vuonna 1930. Michael Staksrud (2. kesäkuuta 1908 – 10. marraskuuta 1940) oli norjalainen pikaluistelija.
Staksrudin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1930-luvulle, jolloin hän oli maailman huipulla. Hän voitti kolmesti maailmanmestaruuden (1930, 1935 ja 1937) sekä kahdesti Euroopan mestaruuden (1934 ja 1937). Olympialaisissa hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi seitsemäs sija 5 000 metrillä Sankt Moritzissa 1928.
Miss Israel
thumb|right|Sapir Koffmann, Miss Israel 1984 Miss Israel (Heprea:מלכת היופי של ישראל) on israelilainen vuosittain järjestettävä kauneuskilpailu, jonka voittaja edustaa maataan Miss Universum -kilpailussa. Ensimmäistä kertaa kilpailu järjestettiin vuonna 1950.
Jerusalemin heprealainen yliopisto
Jerusalemin heprealainen yliopisto on Israelin vanhin ja suurin yliopisto, joka perustettiin vuonna 1918. Ensimmäiseen johtokuntaan kuuluivat mm. Albert Einstein, Sigmund Freud, Martin Buber ja Chaim Weizmann.
Jerusalemin heprealainen yliopisto on yksi maailman kuuluisimmista yliopistoista. Yliopistosta on valmistunut 8 nobelistia sekä 2 Turing-palkinnon saanutta.
Vuonna 1892 perustettu Israelin kansalliskirjasto on yliopiston suurin kirjasto, joka sisältää maailman suurimmat heprean kieltä ja juutalaisuutta käsittelevät kokoelmat. Kirjastossa on noin 5 miljoonaa nidettä, joista monet ovat ainutlaatuisia. Niihin sisältyvät mm. Albert Einsteinin arkistot ja Maimonideksen kirjoituksia.
Vuodesta 2017 lähtien yliopiston kanslerina on toiminut Asher Cohen.
Yliopistokampukset
Yliopistolla on neljä kampusta, joista yksi on Rehovotissa. Scopusvuoren kampuksella itäisessä Jerusalemissa sijaitsevat humanistinen tiedekunta, oikeustieteellinen tiedekunta, Frank Sinatran kansainvälinen opiskelijakeskus ja Harry S. Trumanin rauhantutkimusinstituutti.
Giv'at Ramissa on luonnontieteellinen tiedekunta, Ein Keremin kampuksella lääketieteellinen ja hammaslääketieteellinen tiedekunta sekä molekyylibiologian tutkimuskeskus ja Rehovotissa eläinlääketieteellinen ja maatalous-metsätieteellinen tiedekunta.
América (1766)
América eli Santiago Apóstol oli Espanjan laivaston vuonna 1766 vesille laskettu 64-tykkinen linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Havannasta Kuubasta, missä se laskettiin vesille vuonna 1766.
Palvelus
Alus lähti 29. toukokuuta 1772 Cádizista päällikkönään Luis de Córdova y Córdova. Alus suojasi yhdessä Dragónin kanssa kolmea rahtialusta. Osasto saapui 12. elokuuta Veracruziin, mistä alus palasi Cádiziin 18. maaliskuuta 1774.
Seuraavana vuonna alus uusi matkansa Veracruziin.
Nigel Reo-Coker
Nigel Shola Andre Reo-Coker (s. 14. toukokuuta 1984 Croydon, Lontoo, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Aston Villa FC:ssa keskikenttäpelaajana. Hän on 172 senttimetriä pitkä.
Reo-Coker on edustanut ammattilaisuransa aikana vasta kahta seuraa, ennen West Hamia hän pelasi Wimbledonin riveissä. 12 maaottelua Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa pelannut Reo-Coker oli lähellä paikkaa 2006 MM-kisoihin matkanneessa A-maajoukkueessa, mutta sai lopulta tyytyä kotiin jäävän varamiehen rooliin. Hän kuuluu tällä hetkellä maansa suurimpiin lupauksiin yhdessä Theo Walcottin ja Aaron Lennonin kanssa. Reo-Coker voi kuitenkin valita maajoukkueekseen myös Sierra Leonen, sillä hänellä on sukujuuria siellä ja A-maajoukkuedebyytti on vielä tekemättä.
Tonga talviolympialaisissa 2018
Tonga osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Tongan joukkueessa yksi urheilija kilpaili yhdessä lajissa. Maan ainoa edustaja, Pita Taufatofua, toimi maan lipunkantajana päättäjäisissä.
Lieriöopuntiat
Lieriöopuntiat (Cylindropuntia) on pohjoisamerikkalainen kaktuskasvisuku. Sekä suomalainen että tieteellinen nimi viittaavat siihen, että kasvien varsinivelet ovat liereitä. Merkittävin lieriöopuntioiden tuntomerkki ovat piikkien paperimaiset tupet, jotka ennemmin tai myöhemmin karisevat pois.
Tuntomerkit
Lieriöopuntioiden kukata vaihtelevat väriltään: on kelta-, kellanvihreä-, pronssinpuna- ja magentanpunakukkaisia lajeja. Hedelmä on mehevä tai kuiva, tavallisesti lieriömäinen muodoltaan. Myös hedelmät ovat eri lajeilla erivärisiä ja piikikkäitä tai piikittömiä. Niissä on kalpeankeltaisia, kullanruskeita tai joskus harmaita litteitä siemeniä.
Levinneisyys
Lieriöopuntialajeja tavataan melko laajalla alueella Yhdysvaltojen etelä- ja varsinkin lounaisosissa ja Meksikossa pääkaupungin tienoille asti etelässä. Lisäksi yksi laji kasvaa Etelä-Amerikassa ja toinen Karibian alueella.
Lajit
Lieriöopuntioita lienee 33 lajia, joista monet ovat alttiita risteytymään toisten kanssa. Luonnosta on löydetty ainakin yhdeksän risteymälajia.
Jouko Niinimäki
Jouko Niinimäki (s. 7. lokakuuta 1966 Oulu ) on Oulun yliopiston rehtori ja mekaanisen prosessitekniikan professori. Koulutukseltaan hän on tekniikan tohtori (1998) ja diplomi-insinööri (1992). Niinimäki valittiin rehtoriksi syksyllä 2014. Hän aloitti ensimmäisen viisivuotiskautensa rehtorina 1. tammikuuta 2015. Niinimäen edeltäjä, vuoden 2014 lopussa rehtorikautensa päättänyt Lauri Lajunen, toimi Oulun yliopiston rehtorina vuosina 1993–2014. Niinimäki valittiin 12.6.2019 jatkokaudelle rehtoriksi vuosiksi 2020-2024.
The Michael Schenker Group (albumi)
The Michael Schenker Group on samannimisen hard rock -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Albumin tuotti Deep Purple -yhtyeen basistina tunnetuksi tullut Roger Glover. Albumi nousi Iso-Britanniassa virallisen albumilistan kahdeksannelle sijalle, ja pysyi listalla niin ikään kahdeksan viikkoa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Michael Schenker ja Gary Barden, ellei toisin mainita.
Tribromietikkahappo
Tribromietikkahappo (C2HBr3O2) on etikkahapon bromattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa tribromietikkahappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja pienessä määrin petrolieetteriin. Yhdiste hydrolysoituu suhteellisen helposti erityisesti kuumennettaessa, jolloin muodostuu bromoformia.
Valmistus ja käyttö
Tribromietikkahappoa voidaan valmistaa hapettamalla bromaalia tai tetrabromieteeniä väkevän typpihapon avulla tai malonihapon vesiliuoksen ja bromin välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan käyttää bromaavana reagenssina tai polymeerien valmistuksessa katalyyttinä.
Kita (Tokio)
Kita (, ’pohjoinen erillisalue’) on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin pohjoisosassa Ara- ja Sumidajokien varrella Tokion keisarillisen palatsin pohjoispuolella ja rajautuu Adachin, Arakawan, Bunkyōn, Itabashin ja Toshiman erillisalueisiin sekä Saitaman prefektuurin Kawaguchin ja Todan kaupunkeihin. Kitassa on 347 018 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 20,61 neliökilometriä.
Aluejako
Kitan erillisalueella on 30 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 113 osa-alueeseen. Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä kahdeksaan osa-aluetta.
Mikki Kunttu
Mikki Mika Petteri Kunttu (s. 22. helmikuuta 1971 Kymi) on suomalainen valo- ja lavastussuunnittelija. Kunttu on toiminut erityisesti tanssin parissa, mutta myös teatterin, kevyen musiikin, oopperan sekä television ja taideteollisuuden aloilla.
Kunttu aloitti 18-vuotiaana tekemään Kotkan kaupunginteatterille valaistuksia. Hän valmistui vuonna 1995 Tampereen ammattikorkeakoulun Taiteen ja Viestinnän Oppilaitoksen (nykyinen Tampereen ammattikorkeakoulun Taiteen ja Viestinnän osaamiskeskus) valo- ja ääni-ilmaisun erikoistumislinjalta. Valmistuttuaan hän siirtyi töihin Tampereen konserttitalolle.
Hänen tunnetuimpia yhteistyökumppaneitaan ovat useat koti- ja ulkomaiset tanssitaiteilijat ja -ryhmät, heidän joukossaan Tero Saarinen, Jorma Elo, Jorma Uotinen, Carolyn Carlson, Akram Khan, Jirí Kylián ja Sidi Larbi Cherkaoui. Kunttu on tehnyt toistuvaa yhteistyötä myös Suomen Kansallisoopperan ja -baletin, Norjan Kansallisbaletin, Tanskan kuninkaallisen baletin sekä Bostonin baletin kanssa. Mikki Kunttu on tanssiryhmä Tero Saarinen Companyn perustajajäsen ja hän on suunnitellut valaistuksen ryhmän kaikkiin teoksiin. Vuonna 2006 Kunttu palkittiin New Yorkissa arvostetulla Bessie-palkinnolla Tero Saarinen Companylle ja Akram Khan Companylle tekemistään valaistuksista.
Hänen kädenjälkensä näkyy myös suomalaisessa tv-viihteessä. Hän on toiminut valo-, screen- ja lavastussuunnittelijana useissa suurproduktioissa ja tv-gaaloissa, mukaan lukien Savonlinnan Oopperajuhlat, Tammerfest, Talent Suomi, Idols, Tanssii tähtien kanssa, Dance, Big Brother, Kuorosota, Elämä Lapselle- konsertit, MTV3:n 50-vuotisjuhlagaala sekä Eurovision laulukilpailut Helsingissä 2007, Malmössä 2013 ja Tukholmassa 2016.
Lisäksi Kunttu on visualisoinut esimerkiksi Kimmo Pohjosen, Apocalyptican, Paula Koivuniemen, Hanoi Rocksin, Ismo Alangon, Von Hertzen Brothersin sekä Michael Monroen kiertueita ja konsertteja.
Kuntun projekteihin kuuluvat myös muun muassa Oslon uuden oopperatalon avajaisten valosuunnittelu (2008), Lux Helsingin Valon vuodenaika ja Armo (2009-2011) sekä Cirque du Soleil'n Scalada: Stelar (2017).
Aleksandr Brjullov
thumb|200px|Aleksandr Brjullov. Omakuva vuodelta 1830. Aleksandr Pavlovitš Brjullov (, 10. joulukuuta 1798 Pietari – 21. tammikuuta 1877 Pietari) oli venäläinen arkkitehti ja taiteilija. Taidemaalari Karl Brjullov on hänen veljensä.
Aleksandr Brjullov opiskeli Andrei Mihailovin johdolla Pietarin taideakatemiassa vuosina 1810–1821. Vuodesta 1822 lähtien hän opiskeli arkkitehtuuria Italiassa ja vuosina 1826–1830 Ranskassa. Vuodesta 1831 lähtien hän toimi Pietarin taideakatemian professorina ja akateemikkona.
Brjullovin suunnittelemia rakennuksia ovat klassistiset Mihailovski-teatteri ja kaartin joukkojen esikunta (1837–1843) Pietarissa sekä Pulkkalan observatorio (1843–1839). Uusgotiikkaa edustaa Parkalan kirkko (1831) ja romaanista tyyliä Pyhän Pietarin ja Paavalin kirkko Nevski-prospektilla. Arkkitehti osallistui Talvipalatsin sisustamiseen vuoden 1837 tulipalon jälkeen. Hänet tunnetaan myös hienostuneena akvarellimaalarina.
Wiik
Wiik, Wik, Viik, Wijk tarkoittaa seuraavia:
Birger Wiedersheim-Paul
Birger Alfred Wiedersheim-Paul (5. heinäkuuta 1897 Helsinki – 11. joulukuuta 1934) oli suomenruotsalainen runoilija.
Katseet ikkunassa
Katseet ikkunassa (ital. La Finestra di Fronte) on turkkilais-italialaisen elokuvaohjaaja Ferzan Özpetekin neljäs täyspitkä elokuva, joka valmistui vuonna 2003. Elokuvan käsikirjoitti Özpetek itse yhdessä Gianni Romolin kanssa.
Juoni
Nuori roomalainen työläispariskunta vie kotiinsa kaduilla harhailevan, muistinsa menettäneen vanhan miehen. Vaimo ei vieraasta piittaisi, mutta hyväsydäminen aviomies haluaa huolehtia dementoituneesta vanhuksesta. Vähitellen vaimo ja tervehtyvä vanhus lähentyvät, kun huomaavat molemmat pettyneensä rakkaudessa, vanhus traagisesti sodanaikaisten juutalaisvainojen takia. Leipuriksi osoittautuva vanhus auttaa naista tämän oman leipomounelman toteuttamisessa. Avioliittoonsa kyllästynyt nainen katselee iltaisin ikkunasta vastapäätä asuvaa komeaa pankkivirkailijaa. He tutustuvat, ja ystävällinen naapuri auttaa rouvaa kun vanhus karkaa taas omille teilleen.
Vastaanotto
Elokuva voitti Italiassa viisi arvostettua Donatello-palkintoa, se palkittiin parhaana elokuvana ja parhaana opetuselokuvana. Lisäksi naispääosan esittäjä Giovanna Mezzogiorno palkittiin parhaasta naispääosasta ja Massimo Girotti parhaasta miespääosasta. Viides palkinto tuli parhaasta musiikista. Elokuvan tunnuskappale on italialaislaulajatar Giorgian esittämä Gocce di Memoria.
Katseet ikkunassa sai Karlovy Varyn kansainvälisillä elokuvajuhlilla kolme palkintoa.
Recopilación de Leyes de los Reynos de las Indias
Recopilación de las Leyes de los Reynos de las Indias (Intioiden koottu lakikokoelma) on kuningas Kaarle II:n käskystä vuonna 1681 julkaistu lakikokoelma. Se käsitteli Espanjan imperiumin siirtomaa-alueita. Sen valmistelutyöt oli toteuttanut Real y Supremo Consejo de las Indias, eli Kuninkaallinen Intioiden Ylin Neuvosto.
Recopilación muodostuu hallitsijoiden vuosien mittaan hyväksymistä määräyksistä, joiden jokaisen valmistelu on vaatinut jossakin vaiheessaan laajaa asioihin paneutumista. Kirjeenvaihdon määrää, joka on tarvittu kyseisten lakipykälien laatimiseen, on ollut mittava, samoin kuin silloisten sihteerien ja kirjureiden työn määrä. Teos muodostuu yhdeksästä kirjasta ja se sisältää tuhansia lakeja ja määräyksiä, jotka monesti ovat keskenään ristiriitaisia. Recopilación de las Indiasin edeltäjä ja Espanjan lakeihin suuresti vaikuttanut lakiteos on kuitenkin Alfonso Viisaan, 1200-luvulta peräisin oleva lakiteos Las Siete Partidas, joka on vaikuttanut kaikkiin myöhemmin julkaistuihin espanjalaisen maailman lakeihin.
Live/1975–85
Live/1975–85 on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin ensimmäinen live-albumi, ja kaikkiaan kahdeksas albumi. Se julkaistiin vuonna 1986. Levy on virallisesti Bruce Springsteen & the E Street Bandin levy. CBS 450227 1 5 LPs
Lambert Valdemar Müller
Lambert Valdemar Müller (19. marraskuuta 1868 Lohtaja – 7. toukokuuta 1934 Tammisaari) oli suomalainen näytelmäkirjailija joka käytti nimimerkkiä Set Volmari.
Saint Christopher-Nevis-Anguillan lippu
thumb|300px|Saint Christopher-Nevis-Anguillan lippu Historiallisesti Saint Christopher-Nevis-Anguillalla oli useita eri lippuja. Valtion trikolori, jonka keskellä on palmu, esiteltiin vuonna 1967.
Lippu koostuu kolmesta samankokoisesta raidasta: vihreästä, joka symboloi Saint Christopheriä, keltaisesta, joka symboloi Nevisiä sekä sinisestä, joka symboloi Anguillaa. Lipussa esiintyvä kookospalmu symboloi näiden kolmen saaren kohtaloa, nöyryyttä sekä ylpeyttä.
Poisonblack
Poisonblack oli suomalainen metalliyhtye, jonka Sentenced-yhtyeen laulaja Ville Laihiala perusti oululaismuusikoiden kanssa vuonna 2000. Yhtye jäi määrittelemättömän pituiselle tauolle vuonna 2015. Laulamisen ohella vuosikausia kitaransoittoa harrastanut Laihiala halusi kokeilla siipiään myös kitaristina. Yhtye on julkaissut kuusi studioalbumia.
Historia
Poisonblackin ensimmäisellä, vuonna 2003 Century Media -levy-yhtiön kautta julkaistulla Escapexstacy-albumilla laulusta vastasi Charon-yhtyeen Juha-Pekka Leppäluoto. Leppäluoto joutui kuitenkin pian ensimmäisen albumin julkaisun ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen jättämään tehtävänsä keskittyääkseen pääyhtyeeseensä.
Poisonblackin toinen albumi Lust Stained Despair, jolla myös laulajan tehtävät siirtyivät Laihialan vastuulle, julkaistiin 30. elokuuta 2006 ja sijoittui parhaimmillaan toiseksi Suomen albumilistalla. Syksyllä 2006 yhtye kiersi Eurooppaa italialaisen Lacuna Coilin kanssa.
Poisonblack nauhoitti kolmannen albuminsa Soundmix Studiolla kotikaupungissaan Oulussa. A Dead Heavy Day -niminen albumi julkaistiin 27. elokuuta 2008. Loka-marraskuussa 2008 Poisonblack oli mukana Century Media Recordsin järjestämällä Where Death Is Most Alive -nimisellä Euroopan-kiertueella, jolla esiintyi myös Dark Tranquillity ja Fear My Thoughts.
Yhtye aloitti neljännen albuminsa nauhoitukset elokuussa 2009 Hiili Hiilesmaan johdolla. Of Rust and Bones -albumi julkaistiin 17. maaliskuuta 2010. Drive-albumi ilmestyi 2011 ja Lyijy 2013. Lyijyllä kokoonpano oli Ville Laihiala (laulaja-kitaristi), Antti Remes (basisti), Tarmo Kanerva (rummut), Marco Sneck (koskettimet) ja Antti Leiviskä (kitara).
Toistaiseksi viimeisen esiintymisensä Poisonblack teki 21. elokuuta 2015 Oulun 45 Special -klubilla, minkä jälkeen yhtye jäi määrittelemättömän pituiselle tauolle.
Polirytmi
Polirytmi, viralliselta nimeltään Teekkarien jazzyhdistys Polirytmi ry on vuonna 1991 perustettu Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan (TKY) piirissä toimiva jazzyhdistys.
Yhdistyksen historia
Polirytmin toiminta voidaan katsoa alkaneeksi TKY:n Gordon-speksin orkesterissa ja Retuperän WBK:ssa vaikuttaneiden soittajien keräännyttyä yhteen soittamaan jazzia. Silloisissa ylioppilaskunnan piirissä vaikuttaneissa orkestereissa ei rytmimusiikkia juurikaan päässyt soittamaan ja speksin toiminta luonnollisesti keskittyi teatteriproduktion tuottamiseen.
Polirytmi aloitti toimintansa TKY:n piirissä toimivana alayhdistyksenä. Vuonna 2001 ylioppilaskunta tarkisti kantansa alayhdistysten oikeudelliseen asemaan, jolloin Polirytmi monen muun taiteellisen alayhdistyksen tavoin muutti yhdistysmuotonsa rekisteröidyksi yhdistykseksi.
Tarkkaa perustamispäivää tuntee tuskin kukaan yhdistyksen nykyjäsenistä, mutta suurempia vuosijuhlia on vietetty viiden vuoden välein: vuosina 1996, 2001, 2006 ja 2011. Vuoden 2001 juhla oli samalla myös levynjulkistamiskeikka.
Yhdistyksen logon on suunnitellut arkkitehti Petri Piirta.
Yhdistyksen toiminta
Yhdistyksen toiminta koostuu pääasiallisesti musisoinnista, jota harjoitetaan useamman kokoonpanon voimin. Näistä aktiivikokoonpano esiintyy Polirytmi-nimellä. Yhdistyksen esiintyvä kokoonpano vaihtelee kerta kerralta ja aktiivisten jäsenien määrä (huhtikuussa 2011) on noin neljäkymmentä. Erilaisissa juhlatilaisuuksissa kuullaan useimmiten jazzin lisäksi soul-musiikkia.
Suomessa esiintymisen lisäksi Polirytmi on tehnyt lyhyitä kiertueita Ruotsiin, Irlantiin ja Itävaltaan sekä julkaissut studiolevyn Out of Blues vuonna 2001 (POLIRYTMI-001). Polirytmin musiikkia on myös TKK:n tuottamilla tallenteilla Polifoniaa (ISRC FI-TEK-98, 1998) ja Tupsahdus (ISRC FI-TEK-02, 2002).
Peltosaaren Nikkarit
Edustusjoukkueen alku
Peltosaaren Nikkarit aloitti pelaamisensa alun perin Riihimäen Kiekko-Nikkareiden alaisuudessa. Nikkareiden ensimmäinen edustusjoukkue pelasi kaudella 1988–1989, jolloin sarjatasona oli IV-divisioona. Nikkari-joukkue menestyi yli odotusten ja voitti IV-divisioonan valmentajansa Yrjö Saarelan johdolla.
Drew LeBlanc
Andrew John LeBlanc (s. 19. kesäkuuta 1989 Duluth, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. NHL:ssä LeBlanc on pelannut kaksi ottelua kaudella 2012–13 ilman tehopisteitä. Hän edusti Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkuetta vuoden 2013 MM-kisoissa, joissa pelatuissa kuudessa ottelussa tilille tuli kolme syöttöpistettä. LeBlanc saavutti lopulta kisoista USA:n kanssa pronssia joukkueen kaadettua pronssiottelussa Suomen.
Peltosaaren Nikkarit
Edustusjoukkueen alku
Nikkarit pelasi III-divisioonaa pitkin 1990-luvun alkua ja etenkin paikallisottelut toista riihimäkeläisjoukkuetta, Play Teamia vastaan olivat suuressa suosiossa.
Nousu II-divariin
Kaudella 1994–1995 Nikkarit nousi II-divisioonaan. Tuolloin joukkueen tärkeimpinä pelaajina pelasivat hyökkääjät Andreis Kostjukovs ja Marko Myllymäki, jotka yhdessä voittivat joukkueensa pistepörssin sekä 1980-luvulla HIFK:ssa SM-liigaa pelannut maalivahti Matti Mäkäräinen.
Tuolloin Nikkareiden riveissä pelasi sittemmin käsipallojoukkue Cocksissa parempaan tietoisuuteen noussut Jyri Welling.
Nikkareiden ensimmäiselle II-divisioonakaudelle joukkueeseen siirtyi paikalliskilpailija Hyvinkään Ahmoista Teemu Tamminen, joka voittikin Nikkareiden pistepörssin kaudella 1995–1996.
Keskikastissa
Nikkarit pelasi koko 1990-luvun II-divisioonassa, pitäen paikkaansa etelälohkon keskikastissa. Joukkueeseen alkoi kehkeytyä eräänlaisia "Iki-Nikkareita", jotka olivat pelanneet Nikkari-joukkueessa aina nousukarsinnoista alkaen. Näitä pelaajia olivat Jarkko Salin, Mika Junikka, Andreis Kostjukovs, Marko Myllymäki ja Marko Väisänen. Näitä pelaajia voitaneenkin pitää Nikkareiden eräänlaisina tähtipelaajina, jotka olivat joukkueen johtopelaajia 1990-luvun ajan.
Nikkareiden joukkue houkutteli muun muassa Hämeenlinnan Pallokerhossa vähälle peliajalle jääneitä pelaajia tulemaan Riihimäelle pelaamaan II-divisioonaa paremman peliajan perässä. Tuohon aikaan II-divisioona oli vielä Suomen kolmanneksi korkein sarja heti SM-liigan ja I-divisioonan (nyk. Mestis) jälkeen.
Matti Mäkäräisen siirryttyä sivuun maalinsuulta joukkueessa pelasi useita maalivahteja, joista Sami Kalteva ja BJB:ssä kaukalopallon SM-pronssia sittemmin maalivahtina voittanut Jyri Kananen olivat parhaimpia manttelinperijöitä Mäkäräiselle.
Vuonna 1999 mukaan tulleen Suomi-sarjan ilmestyttyä kiekkokartalle II-divisioona "pudotettiin" neljänneksi korkeimmaksi sarjaksi Suomessa.
Vuosituhannen vaihteessa Nikkareiden edustusjoukkue irtautui Kiekko-Nikkareista ja muodosti oman seuransa. Seuran nimeksi tuli Peltosaaren Nikkarit.
Nikkarit 2000-luvulle
2000-luvulla Nikkarit pääsi maistamaan ensin divarimenestystä, kun joukkue sijoittui kaudella 2001–2002 hienosti kolmanneksi II-divisioonan etelälohkossa. Joukkueeseen oli tuolloin palannut vuonna 2000 sen alkukausien pistekärki Marko Myllymäki, joka pelasi vuosina 1996–1999 muun muassa Kotkan Titaaneissa ja Hyvinkään Ahmoissa I-divisioonaa. Myllymäki muodostikin tuona kautena Mika Tschesmenskin ja Andreis Kostjukovsin kanssa Nikkareille tehokkaan ykkösketjun.
Kuitenkin Nikkareiden rajallisten resurssien takia joukkueeseen ei ole pystytty hankkimaan kovemman luokan pelaajia, mutta tästäkin huolimatta Nikkareissa pelasi "vahvistuksia" pitkin 2000-lukua. Peltosaaren Nikkareiden ulkoasukin koki muutoksia 2000-luvun alussa, jolloin joukkue siirtyi käyttämään perinteisten kelta-musta-valkoisten Nikkarivärien sijaan vihreitä paitoja. Vihreät paidat pysyivät käytössä aina vuoteen 2009 saakka, jolloin ne korvattiin uusilla musta-keltaisilla paidoilla. Vuonna 2014 Nikkarit ottivat käyttöön uudet Kelta-mustat peliasut ja siihenasti pääasiallisina pelipaitoina olleet Musta-keltaiset paidat siirtyivät vieraspelipaidoiksi, joita käytettiin silloin kun toisella joukkueella on keltaiset paidat. Vanhat vihreät paidat otettiin tämän myötä pois käytöstä.
Nikkareissa pelasi vuosina 2004 ja 2005 entinen maajoukkue- ja SM-liiga-pelaaja Tero Arkiomaa.
Nikkareiden suunta kuitenkin muuttui alaspäin vuoteen 2005 mentäessä. Vanhoista pelaajista muun muassa Jani Leipijärvi, Mika Tschesmenski ja Marko Myllymäki joko lopettivat tai siirtyivät muualle. Myös maalivahtiosastolla koettiin muutoksia, kun varma Nikkarivahti Jyri Kananen lopetti jääkiekkoilun. Nikkareista myös lähti käsipallon pariin puolustaja Niko Bergholm, joka on toiminut nyttemmin Riihimäen Cocksin Käsipalloliiga-joukkueen kapteenina. Vuonna 2005 lopetti sarjapelaajauransa Jarkko Salin, joka oli niitä harvoja pelaajia, joka oli pelannut Nikkareiden III-divisioonasta nousseesta joukkueesta aina vuoteen 2005 saakka. Andreis Kostjukovs pelasi myös tuossa kyseisessä joukkueessa, mutta hän kävi välillä 2000-luvulla Ahmoissa pelaamassa mestiskiekkoa.
Vuonna 2006 Nikkarit kävi erittäin lähellä putoamista III-divisioonaan, kun joukkue sijoittui etelälohkossa viimeiseksi. Joukkue kuitenkin pelastui putoamiselta kun virolainen HC Panter ilmoitti, ettei se jatka II-divisioonassa kaudella 2006–2007.
Nikkareissa esiintyi kaudella 2006–2007 yhden ottelun verran Mestis- ja SM-liiga-puolustaja Pasi Järvinen.
Nikkarit pelasi kaudella 2006–2007 jälleen säilymiskarsinnoissa, mutta onnistui pitämään paikkansa II-divisioonassa.
Kausi 2007–2008 oli kuitenkin jo paljon parempi, kun Nikkarit sijoittui etelälohkon viidenneksi ja oli loppusarjassa toisena heti Lohjan Ankkojen jälkeen.
Uusimpana vahvistuksena Nikkareissa oli kaudella 2008–2009 mukana entinen Nikkari-kasvatti Jussi Ruohola, joka kuitenkin ehti pelaamaan yhden ottelun verran ennen loukkaantumistaan.
Paromomysiini
Paromomysiini (C23H45N5O14) on aminoglykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä alkueläin-, bakteeri- ja loismatoinfektioiden hoitamiseen. Paromomysiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon. Paromomysiiniä tuottavat useat Streptomyces-suvun aktinobakteerit ja ensimmäisen kerran se eritettiin lajista Streptomyces rimosus f. paromomycinus
Peltosaaren Nikkarit
Nikkarit 2000-luvulle
Kaudella 2009–2010 Nikkarit jatkoi noususuhdanteista rataa, kun joukkue jäi täpärästi Suomi-sarjan karsintojen ulkopuolelle.
Uusi vuosikymmen
Kauteen 2010–2011 Nikkarit lähti lähes samoin eväin kuin ennenkin. Joukkueen pitkäaikainen pelaaja Andreis Kostjukovs siirtyi valmennuspuolelle kokonaan kauden 2009–2010 päätteeksi. Nikkareiden joukkue koki muutenkin uudistuksia uusien pelaajien muodossa. Huomattavin lisäys joukkueeseen oli SM-liigassa ja Mestiksessä pelanneen Jussi Ruoholan paluu Nikkareihin. Yllättävänä käänteenä valmentaja Kostjukovs siirtyi syrjään valmennushommista henkilökohtaisten syiden vuoksi. Kostjukovsin työtä jatkamaan saapui niin ikään Nikkaripelaaja Timo Tukiainen. Kauden edetessä Nikkarit hätyytteli jo peräti paikkaa Suomi-sarjan karsinnoissa, mutta lopulta oli tyytyminen II-divisioonan alemman jatkosarjan otteluihin.
Paromomysiini
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa paromomysiini on valkoista kiinteää ainetta, joka liukenee veteen ja hieman alkoholeihin. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +65, Bakteereista paromomysiini tehoaa Pseudomonas aeruginosa-lajiin ja enterobakteereihin, mutta antibioottina sitä käytetään harvoin. Se sitoutuu bakteerien ribosomin 30 S-alayksikköön ja estää proteiinisynteesin. Vaikutusmekanismi alkueläimiin ja loismatoihin ei ole tarkassti tiedossa, mutta paromomysiini on aminoglykosideista ainoa, joka tehoaa niihin. Proteiinisynteesin eston lisäksi syynä voi olla loisten aineenvaihdunnan ja soluhengityksen esto. Paromomysiini tehoaa useisiin alkueläimiin ja eräisiin heisimatoihin. Paromomysiini annostellaan suun kautta tablettina, ruiskeena suoneen lihakseen tai paikallisesti voiteena. Paromomysiiniä käytetään useimmiten sulfaattisuolana muun muassa giardiaasin, amebiaasin, leishmaniaasin ja trikomoniaasin hoidossa. Sitä voidaan myös käyttää raskauden aikana, toisin kuin monia muita alkueläinlääkkeitä.
Peltosaaren Nikkarit
Uusi vuosikymmen
Alempaan jatkosarjaan Nikkarit sai odottamatonta apua, kun aikaisemmin kauden aikana sivuun siirtynyt Kostjukovs teki paluun divarijäille. Kostjukovs pelasi kymmenisen ottelua kahden pisteen keskiarvolla ottelua kohden ja Nikkarit päätti kauden jännittävissä merkeissä. Nikkareiden sarjapaikan varmistuminen II-divisioonassa kaudelle 2011–2012 vaati voittoa loppusarjan päätösottelussa sarjakärki Bewestä, joka oli jo varmistanut paikkansa Suomi-sarjan karsinnoissa. Nikkarit yllätti Bewen lukemin 5–3 ja siten säilytti paikkansa II-divisioonassa kaudelle 2011–2012. Nikkareiden parhaana pistemiehenä kaudella 2011–2012 oli Teemu Mikkonen, joka teki alku- ja loppusarjassa tehot 14+38=52 27 ottelussa. Maalilla torjuntavastuun kauden aikana jakoivat tutut Nikkarikasvot Jesse Halonen ja Ville Kuparinen.
Paromomysiini
Haittavaikutukset
Tyypillisiä paromomysiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat vatsakivut, huonovointisuus, oksentelu ja ripuli. Se voi olla myös myrkylistä munuaisille. Monien muiden aminoglykosidien tavoin paromomysiini voi olla myrkyllistä myös kuulohermolle ja voi aiheuttaa jopa kuuroitumisen.
Peltosaaren Nikkarit
Uusi vuosikymmen
Vaihderikkaan kauden aikana Nikkarit pelasivat myös virallisen sarjaottelun ulkoilmassa, kun joukkue kohtasi pitkäaikaisen kilpakumppaninsa Kellokosken Alun Riihimäen keskuskentän urheilupuistossa, jossa sijaitsi Riihimäen tunnetuin kiekkokaukalo ennen Riihimäen jäähallin ja sen yhteydessä olevan tekojääradan valmistumista. Ottelua saapui seuraamaan paikalle runsaslukuinen, 550 ihmisen yleisö ja ottelu päättyi Nikkareiden hyväksi 4-2.
Paromomysiini
Valmistus
Paromomysiiniä tuotetaan bioteknisesti aktinobekteerien Streptomyces rimosus f. paromomycinus tai S. krestomyceticus avulla.
Peltosaaren Nikkarit
Uusi vuosikymmen
Edustusjoukkue pelasi yli odotusten kauden aikana, ratkaisevassa jatkosarjan päätösottelussa Nikkarit kaatoivat Kiekko-Vantaa Idä:n ja etenivät II-divisioonan ristiinkarsintoihin, jättäen karsintojen ulkopuolelle mm. Bewe Sportin. Ristiinkarsinnassa vastaan asettui länsirannikon voittajajoukkue Kaarinan Kiekko-Pojat. KakiPo kaatui otteluvoitoin 2-0, Riihimäellä pelattua toista osaottelua oli seuraamassa lähes 550 katsojaa, joka oli siihenastisen kauden ennätys Riihimäen Jäähallissa pelatuissa otteluissa. KaKiPo-voiton myötä, Nikkarit selvisivät Suomi-sarjakarsintoihin, joissa kuitenkin putoamista vastaan taistellut Diskos oli parempi otteluvoitoin 2–1.
Kauteen 2012-13 lähdettiin hyvin odotuksin, Nikkareiden suurin muutos kauteen oli viimekausien luottomaalivahdin, Ville Kuparisen siirtyminen valmennuspuolelle. Timo Tukiainen jatkoi päävalmentajana. Nikkareihin tuli ennen kautta uusia pelaajia, maalivahti-osastolle saapui Matti Harinen Lempäälän Kisasta ja Miikkajoona Leppänen KJT:n A-nuorista. Kenttäpelaajistoon liittyi mm. Jokereissa A-nuorissa viimeksi kaudella 2007-08 pelannut Tomi Lappi. Kapteeniksi valittiin pitkä-aikainen Nikkari-pelaaja Andreis Kostjukovs.
Kausi itse päättyi lopulta II-divisioonan jatkosarjaan, Suomi-sarjan karsinnat jäivät lopulta haaveeksi maalieron vuoksi.
Lohkomestaruus ja tulevaisuus
Itse kausi alkoi hieman hapuilevasti ja joukkue haki pitkään pelitapaansa. Nikkarit siirrettiin täksi kaudeksi Hämeen-lohkoon, tutun Etelä-lohkon sijaan joten jokainen joukkue oli Nikkareille uusi tuttavuus kauden aikana. Uuden lohkon lisäksi sarjajärjestelmä muuttui eli kolminkertaisen runkosarjan jälkeen pelattaisiin pudotuspelit, joiden päätteeksi kruunattiin II-divisioonan Hämeen-lohkon mestari.
Nikkarit lopulta saivat itselleen kunnioitettavan sijoituksen lohkossaan ja pudotuspeleihin elintärkeän kotiedun. Nikkarijoukkue sai lisäksi vahvistusta loppukaudesta kun Janne Ruohola pelasi vuodenvaihteen jälkeen ensimmäiset pelinsä Nikkareissa yli vuoteen.
Pudotuspeleissä Nikkarit olivat kuin uudestisyntynyt joukkue, syksyn vaikeudet olivat jääneet taakse ja joukkue eteni, ensiksi puolivälieristä Valkeakosken Kiekko-Ahmojen ohitse otteluvoitoin 2–0 ja Välierissa vastaan asettui Kangasalan Kisa-Eagles, joka niin ikään kaatui otteluvoitoin 2–0.
Finaaleissa vastaan asettui Nikkareiden uusi paikallisvastustaja, Hämeenlinnan HPK-Inkkarit. Ensimmäinen osaottelu pelattiin Riihimäellä, joka päättyi 5–1 Nikkareiden hyväksi. Toinen osaottelu pelattiin Hämeenlinnassa Ritari-areenalla. Ottelu päättyi Nikkareille 6-3 ja näin ollen joukkue otti ensimmäisen sarjavoittonsa sitten sarjanousuun päättyneen III-divisioonakauden 1994-95. II-divisioonan lohkomestareilla oli mahdollisuus halutessaan osallistua Suomi-sarja-karsintoihin. Nikkarit eivät tätä mahdollisuutta käyttäneet taloudellisista syistä vaan päättivät keskittyä seuraavankin kauden II-divisioonapeleihin.
Mestaruuteen päättyneen kauden jälkeen Nikkarit lähtivät luottavaisin mielin kauteen 2014–15. Lisäväriä kauteen toi myös Hyvinkääläisen paikalliskilpailija H.K.H:n siirtyminen samaan lohkoon Nikkareiden kanssa. Nikkarit kohtasivat H.K.H:n kanssa kauden aikana kolmesti. Pelaajarintamalla Nikkarikokoonpanossa ei ollut vaihtuvuutta, joukkueen rungon pysyessä pääasiallisesti samana kuin edelliskaudella. Muutoksia kuitenkin tapahtui kauden aikana edelliskauden pudotuspelien luottomaalivahti Jesse Halosen jouduttua sivuun loppukaudeksi loukkaantumisen vuoksi. Nikkarit hankkivat lopulta paikkaajaksi Sveitsinsuomalaisen Lasse Leegerin, joka siirtyi Nikkareihin pelattuaan edellisen kauden sveitsiläisessä EHC Bülachfin joukkueessa. Maalivahti Leeger ei ollut ainoa kauden aikana tehty pelaajahankinta, Nikkarit olivat jo aiemmin kauden aikana tehneet sopimukset seuran historian ensimmäisten yhdysvaltalaispelaajien kanssa kun joukkueeseen liittyi hyökkääjäkaksikko Kyle Moore ja Alex Milhouse.
Kansainväliset pelaajahankinnat sekä loppukaudesta tapahtunut Nikkari-legenda Marko Myllymäen paluu toivat joukkueeseen uutta puhtia ja joukkue selviytyi jälleen pudotuspeleihin. Pudotuspeleissä kuitenkin tuli yllättävä loppu Nikkareiden hävittyä neljännesvälierissä KPK-Mäntälle.
Viimeiset kaudet Peltosaaren Nikkareina
Kausi 2015-16 sujui Nikkareiden osalta hankalasti, joukkue pelasi heikosti joka osaltaan johti siihen, että joukkue joutui säilymiskarsintoihin ensimmäistä kertaa sitten vuoden 2007. Joukkueen pelaajistossakin tapahtui muutoksia kun syksyllä joukkueeseen palannut Janne Kujala suuntasi loppukaudeksi Saksaan EHC Neuwiedin joukkueeseen, joka pelasi Saksan kolmanneksi korkeinta tasoa, Oberliigaa. Valmennuspuolellakin tapahtui muutoksia päävalmentajana toimineen Ville Kuparisen siirtyessä Managerin tehtäviin kesken kautta. Uudeksi päävalmentajaksi nimettiin kauden apuvalmentajana aloittanut Petri Haaranen. Muutosten jälkeen Nikkarit onnistuivat säilyttämään paikkansa II-divisioonassa kaudelle 2016-17.
Kausi 2016-17 osoittautui hankalaksi. II-divisioonassa pelasi paljon tasokkaita joukkueita, joka näkyi Nikkareiden osalta vaikeuksina voittaa otteluita. Vaikka joukkueeseen saapui sveitsiläinen Tizian Müller, ei joukkue kyennyt säilyttämään paikkaansa vaan joutui toista kertaa perättäin säilymiskarsintoihin. Säilymiskarsinnoissa lopulta tie nousi pystyyn ja vuodesta 1995 II-divisioonassa pelannut joukkue tippui III-divisioonaan kauden päätteeksi.
Paluu Kiekko-Nikkareihin
Keväällä 2017 ilmoitettiin riihimäkeläisten Kiekko-Nikkareiden, hyvinkääläisen Hoki Klupi Hyvinkään ja hämeenlinnalaisen liigaseuran Hämeenlinnan Pallokerhon välisestä yhteistyösopimuksesta. Osana sopimusta Peltosaaren Nikkareiden edustusjoukkueen toiminta palasi Kiekko-Nikkareiden alaisuuteen. Samalla ilmoitettiin uudesta päävalmentajasta, uutena valmentajana joukkueessa aloittaa Mika Auranen, joka toimi kaudella 2016-17 Hyvinkään ja Riihimäen yhdistelmäjoukkue HYRI:n A-nuorten päävalmentajana.
Nikkarit ei ole Auraselle uusi joukkue sillä hän valmensi edustusjoukkuetta viimeksi vuonna 2010.
Tunnettuja pelaajia
SM-liigataustaisia pelaajia
Omia kasvatteja
Kalle Blomkvist
Kalle Blomkvist on henkilöhahmo Astrid Lindgrenin kirjoissa. Kalle on sekatavarakauppiaan poika, ensimmäisessä kirjassa 13-vuotias ja seuraavissa 14- ja 15-vuotias. Hän asuu ruotsalaisessa pikkukaupungissa ja kuvittelee mielellään olevansa etsivä.
Kallen parhaat ystävät ovat Anders ja Eva-Lotta. He kutsuvat itseään Valkoisiksi ruusuiksi. Heidän ”vihollisiaan” ovat Punaiset ruusut eli Sixten, Benka ja Jonte. Nämä kaksi ryhmää käyvät keskenään Ruusujen sotaa ”valtakivestä”.
Täpläviiripyrstö
Täpläviiripyrstö (Fundulopanchax filamentosus) on hammaskarppikaloihin kuuluva akvaarioissakin pidettävä kalalaji.
Alkuperä
Täpläviiripyrstö on kotoisin Afrikasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Täpläviiripyrstö kutee pohjalle tai kasvien joukkoon. Munat kuoriutuvat 2–3 viikon kuluttua kutemisesta. Täpläviiripyrstö on säyseä ja rauhallinen. Täpläviiripyrstöt elävät pariskunnittain (ei kahta urosta samaan akvaarioon).
Vesiolot ja ravinto
Veden pH-arvon tulee olla välillä 6,5–7,2, kovuuden dH-arvon 10 ja lämpötilan 21–23 °C. Täpläviiripyrstön ruuaksi kelpaa kuivatetut äyriäiset, pakastetut äyriäiset ja normaali kalanruoka.
Sovinto
Sovinto tarkoittaa oikeudenkäynnin yhteydessä yksityisoikeudellista sopimusta, jossa asianosaiset yksimielisesti toteavat oikeusriidan ratkaisun osapuolia sitovalla tavalla. Yleensä sovintosopimus sisältää molemminpuolisia myönnytyksiä. Jos sovinto ilmoitetaan oikeudenkäynnin aikana tuomioistuimelle, tämä voi asianosaisten pyynnöstä vahvistaa sovinnon niin, että se tulee tuomion veroiseksi. Sopimus on tosin pätevä ilman tuomioistuimen vahvistustakin. Sopimus saa olla vapaamuotoinen, ellei siihen sisälly kiinteistön luovutusta tai sitoumusta luovutukseen, jolloin sopimus on tehtävä kiinteistön kaupan tavoin.
Ursula Ranin
Silja Katri Ursula Ranin (s. 1953) on suomalainen varatuomari ja diplomiekonomi. Ranin on toiminut tuomarin tehtävissä vuosina 1981–1984, Nokian lakimiehenä vuosina 1984–1992 ja Nokian lakiasiainjohtaja vuosina 1992–2005. Ranin kuitenkin erosi Nokian palveluksesta vuonna 2005 vähän ennen kuin hänen nykyinen miehensä Olli-Pekka Kallasvuo nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi.
Ursula Ranin on ollut naimisissa kiinteistövälitysfirma Igglo Oy:n toimitusjohtajan Mikko Raninin kanssa, ja avioliitosta on kaksi tytärtä.
Sovinto
Epävarsinainen sovinto on sellainen sopimus, jossa henkilö riidan välttääkseen suostuu toisen henkilön vaatimuksiin, vaikka ei saa tältä mitään myönnytyksiä. Tällainenkin sopimus on osapuolia sitova.
Ursula Ranin
Ranin on UPM-Kymmenen hallituksen jäsen. Ranin oli myös Finnairin hallituksen jäsen, mutta joutui lähtemään ns. stay-bonuksista nousseen kohun jälkeen 2012.
Sovinto
Oikeudellisen konfliktin ratkaiseminen tekemällä sovinto säästää asianosaiset oikeusprosessin aiheuttamilta kustannuksilta ja oikeuden ratkaisuun sisältyvältä epävarmuudelta, jollainen oikeudenkäyntiin useimmiten liittyy. Aina tuomioistuimen ratkaisukaan ei tyydytä riidan osapuolia. Sovinto auttaa estämään osapuolten välisten liikesuhteiden ja henkilökohtaisten suhteiden katkeamisen ja se säästää myös oikeuslaitoksen resursseja.
Riita-asioissa voidaan joissakin tapauksissa saada apua lainkäytön tukielimiltä, jollaisia ovat esimerkiksi kuluttajariitalautakunta, liikennevahinkolautakunta ja potilasvahinkolautakunta. Jutun esivalmistelun eräänä tehtävänä on selvittää, onko asiasta mahdollista sopia (oikeudenkäymiskaari, 4/1734, 5:19). Tuomarin on lisäksi pyrittävä saamaan asianosaiset sopimaan dispositiivinen eli tahdonvaltainen riita-asia (oikeudenkäymiskaari 5:26). Tuomarin ei kuitenkaan pidä yrittää pakkosovintoa, sillä asianosaisilla on oikeus saada jutussa tuomioistuimen ratkaisu. Rikosasioissa asianosaiset voivat sopia rikosvahingon korvaamisesta. Asianomistaja ja rikollinen voivat sopia myös rangaistusvaatimuksesta, mutta jos kyseessä on virallisen syytteen alainen rikos, voi syyttäjä silti käyttää syyteoikeuttaan.
Alban kuningaskunta
Alban kuningaskunta oli nykyisen Skotlannin alueella sijainnut valtio. Se syntyi, kun Kenneth I MacAlpin yhdisti skottien ja piktien valtakunnat vuonna 843.
Alba ulottui nykyisestä Argyll ja Butesta aina Caithnessiin saakka, ja siihen kuului suurin osa eteläistä ja keskistä Skotlantia. Alban kuningaskunta oli yksi harvoista Britteinsaarten alueista, jotka kykenivät vastustamaan viikinkien hyökkäyksiä. Viikinkien Irlannin rannikolle ja läntisille saarille perustamat asutukset kuitenkin katkaisivat Alban vanhat siteet Irlantiin, josta skotit olivat alun perin Skotlantiin tulleet. Kuningaskunta jäi entistä pahemmin eristyksiin, kun viikingit valloittivat myös Etelä-Englannin.
Pohjanmiesten vetäydyttyä Englannista pyrkivät englantilaiset valloittamaan alueita Albalta. Kuningas Malcolm II pystyi lopulta lyömään englantilaiset Carhamin taistelussa vuonna 1016 tai 1018. Malcolmin seuraaja Duncan I nousi valtaistuimelle vuonna 1034. Hän liitti Albaan Strathclyden, Cumbrian ja Lothianin. Siitä lähtien Alba alkoi nimenä hiljalleen hävitä, ja kuninkaita ryhdyttiin kutsumaan “skottien kuninkaiksi”.
Virkku
Virkistysuimalassa on iso uima-allas (5×25 metriä), terapia- ja opetusallas vesihierontapisteineen, kahluuallas, kylmävesi- ja porealtaat sekä lapsille tarkoitettu vesiliukumäki.
Historia
Uimahalli on valmistunut vuonna 1970. 1980-luvun lopulla uimahalliin rakennettiin keilahalli, ampumatila sekä voimailutilat. Hyvin pian näille tiloille tuli jatkoa, kun vuonna 1989 rakennettiin kaksi squash-hallia ja tennishalli. 2000-luvun alussa uimahallia alettiin uusia. Uusimisen aikana muun muassa pesu- ja pukeutumistilat uusittiin. Yleisölle uusittu uimahalli avattiin 19. toukokuuta 2003. Virallisesti se otettiin käyttöön 3. joulukuuta 2003.
Pusula
thumb|200px|right|Näkymä Pusulan kirkolle [[Hyönölästä päin.]]
Pusula (aiemmin Metsäkansa) on entinen Suomen kunta ja nykyään osa Lohjan kaupunkia. Pusulan kunta yhdistettiin vuonna 1981 Nummen kunnan kanssa Nummi-Pusulan kunnaksi. Aiemmin sekä Nummi että Pusula olivat olleet Lohjan kappeliseurakuntia. Vuoden 2013 alusta Nummi-Pusula ja sen myötä myös Pusula tuli osaksi Lohjan kaupunkia. Pusulan alue määrittää nykyään Lohjan 104. kaupunginosan.
Pusulan kylän postinumeroalueella 03850 Pusula on 1695 asukasta (2015) ja yhdessä Pusulaan kiinteästi liittyvän Hyönölän kylän kanssa noin 1900 asukasta. Pusulan kirkolta on Karkkilaan 18 km, Vihdin Nummelaan 30 km, Lohjalle 31 km ja Espooseen 54 km.
Pusulan naapurikunnat ennen vuoden 1981 kuntaliitosta olivat Karkkila, Nummi, Somero, Tammela ja Vihti. Aiemmin sen rajanaapureina olivat vuoteen 1969 myös Pyhäjärvi Ul ja vuoteen 1977 Somerniemi.
Pusulan maa-ala ennen kuntaliitosta oli 268,7 km² (1963), josta peltoa 20,2 % ja metsämaata 65 % (1959). Asukkaita kunnassa oli 3 593 (1963). Elinkeinorakenne vuonna 1960 oli seuraava: maa- ja metsätalous 56 %, teollisuus ja rakennustoimi 17 %, kauppa ja liikenne 9 %, palveluelinkeino 5 %.