cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atlantic Crossing
Atlantic Crossing on Rod Stewartin albumi vuodelta 1975.
Kappaleet
Fast Side
Slow Side
Etta Scollo
pienoiskuva|Etta Scollo vuonna 2018. Etta Scollo (s. 27. toukokuuta 1958 Catania, Italia) on italialainen laulaja ja lauluntekijä.
Scollo syntyi Cataniassa, Italiassa, ja muutti Torinoon opiskelemaan arkkitehtuuria. Hän kuitenkin jätti opiskelut aloittaakseen työt musiikin parissa. Scollo työskenteli 1980-luvulla muun muassa Eddie Davisin ja Champion Jack Dupreen kanssa. Pian hän kiinnostui aiempaa enemmän myös pop-musiikista, ja muun muassa levytti Paul McCartneyn kappaleen ''Oh! Darling'' italiaksi. Scollon musiikkia on 2000-luvulla kuultu elokuvissa Bad Guy – Parittaja ja Palermo Shooting.
Luettelo Suomen peruskouluista
Tämä artikkeli on epätäydellinen luettelo Suomen peruskouluista. Luettelon lähteenä on käytetty Opetushallituksen ylläpitämiltä sivuilta löytyviä luetteloita ala-asteista ja yläasteista sekä kuntien omia kotisivuja. Luettelosta kuitenkin puuttuu useita peruskouluja.
Siirtyminen kansakouluista peruskoulujärjestelmään oli viety loppuun koko Suomessa syyslukukaudella 1977. Tuolloin Suomessa oli 4 010 peruskoulun ala-astetta, 583 yläastetta, 255 apukoulua ja 34 muuta erityiskoulua. Lisäksi toimi 12 harjoittelukoulua, 24 peruskoulua korvaavaa koulua ja 6 muuta koulua.
Syksyllä 2007 Suomessa oli 3 263 peruskoulua. Vuonna 2016 Tilastokeskus kertoi tilastossaan yhteensä 2 440 peruskoulun oppilasmäärät. Vuosina 2006–2012 lakkautettiin 601 peruskoulua ja lukiota.
Elokuun teehuone (elokuva)
pienoiskuva|[[Machiko Kyō, Marlon Brando ja Glenn Ford elokuvan promootiokuvassa.]] Elokuun teehuone (The Teahouse of the August Moon) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1956. Sen on ohjannut Daniel Mann ja pääosia esittävät Glenn Ford, Machiko Kyō, Eddie Albert sekä Marlon Brando, jonka roolina on japanilainen tulkki Sakini.
Elokuva pohjautuu John Patrickin Pulitzer-palkittuun näytelmään Elokuun teehuone vuodelta 1953. Näytelmän Patrick puolestaan sovitti Vern Sneiderin romaanista The Teahouse of the August Moon (1950).
Juoni
Satiirisessa draamakomediassa toisen maailmansodan voittaneet Yhdysvaltojen miehitysjoukot pyrkivät ”amerikkalaistamaan” Okinawan saaren väestöä heikoin tuloksin. Uusin demokratiaopein valittu paikallishallinto rakennuttaakin koulun sijasta geishojen teehuoneen, ja länsimaista kapitalismia ryhdytään harjoittelemaan myymällä bataattiviinaa amerikkalaisjoukoille. Kun eversti tulee tarkastukselle ja huomaa tämän kaiken, hän määrää teehuoneen ja viinapannut tuhottaviksi. Samaan aikaan Washingtonissa kylän amerikkalaistamisprojekti on kuitenkin palkittu esimerkillisenä hankkeena, ja eversti kääntää nopeasti kelkkansa.
Paul Baxter
Baxter aloitti varsinaisen ammattilaisuransa WHA:n Cleveland Crusadersissa kaudella 1974-75 josta siirtyi kaudelle 1976-77 Quebec Nordiquesiin. Baxter jatkoi Nordiquesin riveissä joukkueen siirtyessä WHA:n lopettamisen jälkeen NHL:aan. Baxter jäi historiankirjoihin WHA:n eniten rangaistuna pelaajana 962 minuutillaan.
Vuosina 1979–1987 hän pelasi Quebec Nordiquesissa, Calgary Flamesissa ja Pittsburgh Penguinsissa yhteensä 472 NHL-ottelua, joissa keräsi 169 tehopistettä (48+121) ja 1564 jäähyminuuttia. Hänellä olikin tappelijan maine. Kaudella 1981–1982 Baxter oli NHL:n jäähypörssin voittaja.
Apuvalmentaja Paul Baxter on ollut NHL:n Calgary Flamesissa 1989–1992, Chicago Blackhawksissa 1992–1995, San Jose Sharksissa 1997–2000 ja Florida Panthersissa 2001–2003. Loppuvuodesta 2006 hän aloitti HIFK:n päävalmentajana SM-liigassa ja valmensi joukkuetta kahden kauden ajan.
Seuraavaksi Baxter siirtyi valmentamaan NAHL-junioriliigaan: ensin kaksi kautta Wenatchee Wildia ja tämän jälkeen Wichita Falls Wildcatsiä kolmen kauden ajan. Huhtikuussa 2014 Baxter nimitettiin seuran presidentiksi sekä toimitusjohtajaksi, luopuen samalla valmennuspestistään.
Kärsäkkäät
Kärsäkkäät (Curculionidae) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva heimo. Se on eläinkunnan suurin heimo ja lajeja on kymmeniä tuhansia. Monet kärsäkkäistä ovat tuholaiseläimiä puutarhassa ja viljelyksillä.
Ulkonäkö ja koko
Kärsäkkäille tyypillistä on pitkä kärsä. Tuntosarvet ovat polvekkaita ja niissä on jaokkeita, joista ensimmäinen on pitkä ja nuijamainen. Ruumiin muoto on päärynämäinen. Siipien ja ruumiin pinta on kova, uurteinen, epätasainen ja joskus suomumainen. Suurin osa kärsäkkäistä on väriltään himmeitä, mutta jotkut lajit ovat kirkasvärisiä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kärsäkkäitä esiintyy eniten tropiikissa.
Luokitus
Kärsäkkäisiin kuuluvia sukuja ovat viljakärsäkkäät (Sitophilus), suppilokärsäkkäät (Rhynchites), käärökärsäkkäät (Byctiscus), hernekärsäkkäät (Sitona) ja nirput (Apion). Heimoon kuuluvia lajeja ovat puuvillakärsäkäs (Anthonomus grandis), tukkimiehentäi (Hylobius abietis), korvakekärsäkäs (Phytomus nigrirostris) ja luumuleikkuri.
Lisääntyminen
Naaras munii siemeniin, silmuihin tai kasvien varsille, mistä toukat saavat ravintonsa.
Ravinto
Kärsäkkäät ovat kasvinsyöjiä. Ravintokasvi vaihtelee lajeittain.
Aleksis Kiven palkinto
Aleksis Kiven rahaston palkinto on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (SKS) jakama elämäntyöpalkinto suomenkielisen kaunokirjallisuuden puolesta.
Palkinto perustettiin vuodesta 1936, mistä lähtien sitä jaettiin joka toinen vuosi vuoteen 1967 asti. Palkintoja jaettiin joka toinen vuosi seuraavat kymmenen vuotta, ja joka kolmas vuosi vuosina 1978–2005. Vuoden 2005 jälkeen palkintoa on jaettu epäsäännöllisin väliajoin.
Vuonna 2020 palkinnon suuruus oli 20 000 euroa.
Moran kivet
250px|thumb|Moran kivien kappaleita. 250px|thumb|Suomen postilaitos julkaisi vuonna 1962 postimerkin suomalaisten 600 vuotta sitten Moran kivillä tapahtuneen Ruotsin kuninkaanvaalin ensimmäisen osallistumisen kunniaksi. Postimerkissä kuvattu pala Moran kivistä. Moran kivet oli keskiaikainen kuninkaanvaalipaikka Ruotsissa. Se sijaitsi Vanhasta Uppsalasta noin viisi kilometriä kaakkoon. Kivistä yksi oli suuri, laakea ja muut kehässä sen ympärillä. Keskuskivelle kohotettiin valittu kuningas vannomaan valansa. Kivistä on vielä muutamia jäljellä.
Moran kivien alkuperä on tuntematon. Snorri Sturlusonin kuvauksen mukaan siellä sijaitsi Upplannin ting. Ensimmäinen dokumentoidusti kivillä kruunattu kuningas oli Maunu Ladonlukko (1275). Kivet tuhoutuivat vuonna 1515 sodassa Tanskaa vastaan. Kustaa Vaasan ja Juhana III:n on kerrottu yrittäneen pystyttää kivet uudestaan, mutta ilman menestystä.
Moran kivet nykyisin
Muistomerkki sijaitsee Östunavägenin läheisyydessä, jonne pääsee joko Riksväg 77:n tai Länsvag 282:n kautta. Bussilla paikalle pääsee Knivstan rautatieasemalta.
Vuonna 2007 rakennettaessa E4-tietä Ruotsin tielaitos teki moottoritien pohjoispuolelle levähdyspaikan nimellä "Mora stenar". Levähdyspaikalta on muutama sata metriä muistomerkille.
Gemini 9
thumb|left|220px|Gemini 9:n laukaisu.
Gemini 9A (virallisesti Gemini IX-A) oli Gemini-ohjelmaan kuulunut avaruuslento, joka suoritettiin 3. kesäkuuta 1966 – 6. kesäkuuta 1966. Eugene Cernan suoritti lennolla avaruuskävelyn, joka kesti 2 tuntia 7 minuuttia. Avaruuskävelyssä oli tarkoitus käyttää apuvälineitä, joita kutsuttiin käsitteellä AMU (Astronaut Maneuvering Unit). Kuitenkin ongelmaksi tuli painottomuus ja muita seikkoja, joten välineiden noutaminen aluksesta olisi ollut vaikeaa. Näin ollen Eugene Cernan suoritti avaruuskävelyn ilman niitä. Ongelmia oli myös järjestelmän kanssa, joka oli nimeltään ATDA (Augmented Target Docking). Tämän järjestelmän avulla yriteettiin telakoitua toiseen alukseen. Kiertoradan alin korkeus oli 158,8 km ja ylin 266,9 km.
Tituksen riemukaari
thumb|200px|Tituksen riemukaari thumb|200px|Piranesin kuparikaiverrus Tituksen riemukaaresta ennen restaurointia (1748). thumb|200px|[[Rooman valtakunta|Roomalaiset kuljettavat Jerusalemin temppelin ryöstösaalista. Joukosta erottuu seitsenhaarainen kynttilänjalka, Menora, jonka pohjalta suunniteltiin Israelin valtion vaakuna .]]
Tituksen riemukaari on Rooman keskustassa Forum Romanumin kupeessa sijaitseva Jerusalemin valtauksen muistoksi pystytetty muistomerkki. Sen rakennutti keisari Domitianus edesmenneen veljensä ja edeltäjänsä Tituksen kunniaksi vuonna 82. Riemukaaren läpi johtaa voitonparaateihin käytetty katu Via Sacra, ja kaari sijaitsee sen korkeimmalla kohdalla.
Voltti (täsmennyssivu)
Voltti voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Ilkka Suppanen
Ilkka Suppanen (s. 1968 Kotka ) on suomalainen huonekalumuotoilija ja arkkitehti. Hän on tunnetuimpia suomalaisia nykymuotoilijoita.
Hän on suunnitellut tuotteita mm. Cappellinille, Woodnotesille ja Iittalalle. Tunnetuimpia hänen muotoilemistaan esineistä on Lentävä matto -sohva Hän nousi maineeseen Airbag-tuolillaan. Hänen töitään on ollut esillä Venetsian biennaalissa ja New Yorkin Museum of Modern Artissa.
Vuonna 1996 Suppanen yhdessä Ilkka Terhon, Teppo Asikaisen ja Timo Sallin kanssa perusti Snowcrash-ryhmän, josta tuli maailmanlaajuisesti kuuluisa muotoilun alalla.
Suppanen on opiskellut arkkitehdiksi Helsingin Teknillisessä korkeakoulussa. Hän on opiskellut sisustus- ja huonekalusuunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa.
Suppanen on opettanut suunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa vuodesta 1996.
Suppanen asuu Helsingissä ja Milanossa. Hän omistaa majakkalaivan.
Palkinnot
Suppanen on palkittu lukuisilla palkinnoilla:
Esa Wesslin
pienoiskuva|[[Lasse Heikkilä (jääkiekkoilija)|Lasse Heikkilä, Esa Wesslin ja Veli-Pekka Ketola, eli niin sanottu "Beatles-ketju". (1965).]] Esa Wesslin (11. kesäkuuta 1947 Pori – 6. marraskuuta 2013 ) oli suomalainen jääkiekkoilija.
Wesslin edusti jääkiekon SM-sarjassa kahden kauden ajan Porin Karhuja vuosina 1964–1966 ja pelasi yhteensä 18 ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja sai yhden syöttöpisteen. Suomen-mestaruuden Wesslin voitti kaudella 1964–1965. Hän muodosti Karhujen ns. "Beatles-ketjun" yhdessä Veli-Pekka Ketolan ja Lasse Heikkilän kanssa. Wesslin pelasi Ketolan kanssa jo RU-38:n nappulajoukkueissa, ja heidän ystävyytensä jatkui yli Wesslinin pelaajauran jälkeisten vaikeiden vuosien.
Wesslin alkoi jo pelaajauransa aikana ajautua alkoholismiin. Porin Karhuista Helsingin IFK:hon siirtynyt Juha Rantasila yritti saada Wesslinin pois Porista uusiin maisemiin ja sopi tämän siirrosta HIFK:hon syksyllä 1968 mutta siirto tyrehtyi Wesslinin jäätyä pois harjoitusmatkalta Puolaan. Seurasiirto paikallisvastustaja RU-38:aan jäi toteutumatta Karhujen vastustuksen vuoksi. Wesslin päätti pelaajauransa 1970-luvun alussa Musan Salaman joukkueessa Suomensarjassa.
Wesslin sai ensimmäisen vankeustuomionsa rattijuopumuksesta vuonna 1971. Sittemmin hän sai useita tuomioita petoksista ja väärennöksistä rahojen mennessä alkoholiin. Hän vietti 1980-luvulla ajoittain raittiimpaa elämää ja avioitui vuonna 1989. Kesäkuussa 1992 hän oman kertomansa mukaan löysi vaimonsa puukotettuna tullessaan yöllä kotiin. Hänet kuitenkin tuomittiin vuonna 1993 vaimonsa taposta 7,5 vuoden vankeuteen, josta hän istui puolet. Vuonna 1998 hän alkoi käydä kristillistä alkoholi- ja narkomaanityötä tekevässä Kan-kodissa Raisiossa. Hän raitistui, tuli uskoon ja avioitui uudelleen vuonna 1999.
Esa Wesslinin äiti kilpaili pikajuoksussa ja isä voimistelussa.
Confessio Tetrapolitana
Confessio Tetrapolitana (Neljän kaupungin tunnustus) on vuonna 1530 laadittu reformoitu tunnustuskirja. Se on saksalaisen reformoidun teologian ensimmäinen merkittävä ilmaus, ja sen ovat laatineet Martin Bucer (1491-1551) ja Wolfgang Capito (1487-1541). Se kirjoitettiin edustamaan Strasbourgin, Konstanzin, Memmingenin ja Lindaun kaupunkien uskonpuhdistusteologista kantaa Augsburgin valtiopäivillä.
Joe Cirella
Joe Cirella (s. 9. toukokuuta 1963 Hamilton, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Pelaajaura
Colorado Rockies varasi Cirellan numerolla viisi NHL:n varaustilaisuuden 1981 ensimmäisellä kierroksella, ja hän pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa jo samana vuonna. Keväällä 1982 hänet kuitenkin lähetettiin takaisin junioriseura Oshawa Generalsiin OHL:ään, jossa oli pelannut aiemmin vuodesta 1980. Colorado Rockiesista tuli ennen kautta 1982–1983 New Jersey Devils. Cirella edusti Devilsiä tuolla kaudella kahdessa NHL-ottelussa, mutta suurin osa kaudesta kului OHL:ssä, jonka mestaruutta hän oli voittamassa vuonna 1983. Hänet nimettiin tuona vuonna OHL:n sekä Memorial Cup -turnauksen ensimmäiseen tähdistökentälliseen, minkä lisäksi hän toimi joukkueensa kapteenina.
Cirella pelasi kaudesta 1983–1984 alkaen vakituisesti NHL:ssä. Hän teki tuolla kaudella NHL-vuosiensa ennätyspisteet, 44 tehopistettä, 11 maalia ja 33 syöttöpistettä, 79:ssä runkosarjaottelussa, ja oli joukkueensa eniten pisteitä tehnyt puolustaja sekä kaikkiaan neljänneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hän myös pelasi tuon kauden aikana, vuonna 1984, ainoan kerran urallaan NHL:n tähdistöottelussa. Cirella edusti Devilsiä vuoteen 1989 asti. Hän siirtyi tuon vuoden kesäkuussa Quebec Nordiquesiin pelaajakaupassa, jossa Nordiques sai hänen lisäkseen hyökkääjä Claude Loisellen ja Devilsin kahdeksannen kierroksen varausvuoron varaustilaisuudessa 1990, ja jossa Devils sai hyökkääjä Walt Poddubnyn ja Nordiquesin neljännen kierroksen varausvuoron varaustilaisuudessa 1990.
Cirella edusti Nordiquesia vajaat kaksi kautta. Hän siirtyi tammikuussa 1991, kesken kauden 1990–1991, New York Rangersiin vaihdossa puolustaja Aaron Milleriin ja Rangersin viidennen kierroksen varausvuoroon varaustilaisuudessa 1991. Vuonna 1993 hän siirtyi laajennusvaraustilaisuuden kautta silloiseen tulokasseuraan Florida Panthersiin, jota edusti kaksi kautta. Hänen viimeiseksi NHL-seurakseen jäi Ottawa Senators, jonne hän siirtyi vapaana pelaajana lokakuussa 1995, ja jossa hän pelasi kuusi ottelua runkosarjakaudella 1995–1996. Suurimman osan tuosta kaudesta hän pelasi IHL:n Milwaukee Admiralsissa, jonne siirtyi joulukuussa 1995. Cirella päätti pelaajauransa kauteen 1996–1997 Kölner Haiessa Saksan jääkiekon pääsarjassa DEL-liigassa.
Cirella ei pelannut urallaan yhtään arvoturnausta A-maajoukkueessa, mutta edusti Kanadaa kerran nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, vuonna 1983. Hän oli voittamassa tuossa turnauksessa nuorten MM-pronssia.
Pelaajauran jälkeen
Cirella on toiminut pelaajauransa jälkeen jääkiekkovalmentajana. Hän toimi kauden 1997–1998 NHL-seura Florida Panthersin apuvalmentajana, mistä siirtyi vuonna 1998 OHL-seura Oshawa Generalsin apuvalmentajaksi, jona toimi ensimmäisellä kerralla vuoteen 2004. Hän palasi Generalsin apuvalmentajaksi vuonna 2010, jolloin hänet nimitettiin myös seuran apulais-GM:ksi (Assistant General Manager). Vuonna 2012 hän aloitti samassa sarjassa pelaavan Sault Ste. Marie Greyhoundsin apuvalmentajana. Cirella on valmentanut myös Whitby Minor Hockey Associationissa ja ollut mukana itsensä mukaan nimetyn Joe Cirella Hockey Clinicsin toiminnassa.
Christoph Sumann
Christoph "Sumi" Sumann (s. 19. tammikuuta 1976 Judenburg, Itävalta) on itävaltalainen entinen ampumahiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla kaudesta 2000-2001 kevääseen 2014 asti.
MM-kilpailut
Sumann sijoittui Hanti-Mansijskin MM-kisoissa 2003 kahdeksanneksi sprintissä sekä kymmenenneksi normaalimatkalla ja takaa-ajossa. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 hän hiihti ankkuriosuuden Itävallan pronssijoukkueessa, jossa hänen lisäkseen kilpailivat Daniel Mesotitsch, Friedrich Pinter ja Wolfgang Rottmann. Joukkue hävisi Norjan kultakvartetille 43,3 sekuntia käytettyään neljä varapatruunaa. Norja puolestaan käytti seitsemän varapatruunaa. Hopeajoukkue Venäjä käytti viisi varapatruunaa - hävisi Norjalle tasan 26 sekuntia.
Olympialaiset
Sumann sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 yhdeksänneksi yhteislähdössä ja seitsemänneksi takaa-ajossa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui niin ikään seitsemänneksi yhteislähtökilpailussa. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän saavutti yhteislähtökilpailussa hopeaa 8,9 sekuntia Dominik Landertingerille hävinneenä. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Itävallan saadessa Norjan jälkeen hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Sumann saavutti hopeaa takaa-ajossa ja viestissä. Yhteislähtökilpailussa hän oli neljäs ja normaalimatkalla kahdeksas. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia normaalimatkalla. Sotšin olympialaisissa 2014 hän hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Itävallan viestijoukkueessa.
Maailmancup
Maailmancupissa Sumann on voittanut kuusi osakilpailua: Brezno-Osbrlien sprintin kaudella 2001–2002, Pokljukan takaa-ajon ja yhteislähdön kaudella 2006–2007, Oberhofin yhteislähdön kaudella 2008–2009, Pokljukan normaalimatkan kaudella 2009–2010 ja Hanty-Mansijskin takaa-ajokilpailun kaudella 2012–2013. Lisäksi hän sijoittui kaudella 2006–2007 kolmanneksi Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa. Kaudella 2008–2009 hän oli kolmas Vancouverin sprinttikilpailussa sekä Hanti-Mansijskin sprintissä ja takaa-ajossa. Kaudella 2009–2010 hän oli toinen Oslon yhteislähdössä sekä kolmas Östersundin normaalimatkan kilpailussa ja Oslon pikakilpailussa. Kaudella 2012–2013 hän sijoittui kolmanneksi Östersundin pikakilpailussa. Cupin kokonaispisteissä hän on sijoittunut yhdeksänneksi kaudella 2006–2007, kuudenneksi 2008–2009, toiseksi kaudella 2009–2010 ja kahdeksanneksi 2010–2011.
Sumann lopetti uransa kauden 2013-2014 päätteeksi.
OOPArt
thumb|180px|[[Piri Reisin kartta|Piri Reisin kartan väitetään esittävän tarkasti alueita, joita kartan valmistusaikana ei vielä tunnettu.]] OOPArt-lyhenne (Out-Of-Place Artifact, ) tarkoittaa historiallista, arkeologista tai paleontologista esinettä, joka on löydetty hyvin epätavallisesta tai jopa mahdottomasta paikasta. Käsitteen keksi skotlantilais-amerikkalainen kasvitieteilijä, geologi ja kryptozoologi Ivan T. Sanderson (1911–1973). Käsitettä ei käytetä tieteellisessä tutkimuksessa, vaan se liittyy enemmän tieteen popularisointiin ja näennäistieteeseen. Vaikka useita OOPArteista kehiteltyjä teorioita pidetään näennäistieteenä, jotkut OOPArtit, kuten Kensingtonin riimukivi ja Mainen penny, ovat tai ovat olleet tieteellisen kiistelyn kohteena.
Useimpien mielestä OOPArteissa on kyse virheellisistä tulkinnoista ja toiveajattelusta, osassa myös väärennöksistä. Toisten mielestä ne ovat todisteita siitä, että tiede jättää huomioimatta laajoja tiedon alueita, joko tahallisesti tai välinpitämättömyyttään.
Muun muassa Charles Fort, Erich von Däniken, Peter Kolosimo, Graham Hancock ja Zacharia Sitchin ovat käsitelleet OOPArteja teoksissaan.
Markkinakorko
Markkinakorko tarkoittaa viitekorkoa, jonka suuruus määräytyy kysynnän ja tarjonnan mukaan. Lainoja, joista maksetaan markkinakorkoa, hankkivat pankit, yritykset sekä valtio ja kunnat tilapäisiin rahoitusongelmiin.
Pitkät markkinakorot tunnetaan valtion joukkolainojen noteerauksina, ja ne liikkuvat talousuutisten tahdissa. Lyhyitä markkinakorkoja ovat euriborit. Niitä käytetään usein viitekorkoina asunto- ja autolainoissa.
MTT Vakola
Vakola sijaitsee Vihdin Olkkalassa ja sillä on käytössä 1800 metriä pitkä testirata sekä kaksi tärinärataa. Vakolalla on myös tutkimuskäytössä olevaa metsää sekä yhteensä n. 150 hehtaaria peltoa ja kosteikkoa.
Historia
Maatalousseurojen Väliaikainen Konetarkastuslaitos perustettiin 1902. Maatalousministeriö 1921 vahvisti koestusta varten säännöt ja varasi sitä varten valtion määrärahan. Vakolan merkitys oli kohtalaisen merkittävä toisen maailmansodan jälkeen, jolloin se testasi mm. maahantuotavia ja Suomessa valmistettuja traktoreita antaen viitteitä mm. Valmet 15:n ja Valmet 20:n kehittämiseen. Vakola toimi 1946-1979 Malminkartanossa, ja sen tueksi perustettiin 1952 Maatalouskoneiden tutkimussäätiö. Toiminnan laajenemisen ja vähäisen peltopinta-alan vuoksi Vakola siirtyi 1979 Vihtiin. Vuonna 1993 Vakolasta tuli eduskunnan päätöksellä osa Maatalouden tutkimuskeskusta. Myöhemmin Vakola oli nimeltään MTT maatalousteknologian tutkimus.
MTT, Metla ja RKTL yhdistyivät vuoden 1.1.2015 Luonnonvarakeskukseksi, jonka alaisuuteen Vakola kuului 1.6.2016 asti, jolloin Luonnonvarakeskus myi Vakolan VTT Expert Services Oy:lle.
FS Arrogante (1864)
Arrogante oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Arrogante-luokan uiva patteri.
Valmistus
Alus tilattiin Nantesista Chantiers Gouinilta ja sen köli laskettiin 20. maaliskuuta 1862. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1866.
Palvelus
Alus siirrettiin vuonna 1870 Lorientista Brestiin ja edelleen Touloniin vuonna 1876. Alus oli tykistön koululaivana Toulonissa 27. heinäkuuta 1877 alkaen. Alus upposi ukkoskuurossa 19. maaliskuuta 1879 La Badinessa Hyèresissä. Hylky nostettiin 10. toukokuuta ja alus kunnostettiin. Alus poistettiin alusluettelosta 30. joulukuuta 1884, minkä jälkeen se sijoitettiin reservin esikuntalaivaksi Touloniin. Alus oli vuonna 1896 Iénan proomuna ja reservin vartioaluksena. Alus oli tykistön maalilaivana Toulonin edustalla syyskuussa 1898 ja se myytiin vuonna 1899.
Promille
Promille (merkki ‰) on prosentin ja ppm:n kaltainen suhteellinen pitoisuusmitta, joka ilmaisee, kuinka monta tuhannesosaa (1/1 000) jokin on jostakin; se on prosentin kymmenesosa. Sen tunnuksena käytetään promille-merkkiä: ‰. Sana promille tulee latinan sanoista pro mille, jotka tarkoittavat tuhannesta.
Puhekielessä promille viittaa usein humalatilaan, sillä veren alkoholipitoisuus ilmoitetaan promilleina.
Promillea käytetään muun muassa rautatietekniikassa kuvaamaan nousujen ja laskujen kaltevuutta. Esimerkiksi 20 promillen (20 ‰) lasku tarkoittaa alamäkeä, jossa rata laskee 20 metriä yhden kilometrin matkalla.
Promillea on myös käytetty aiemmin kuvaamaan merien suolapitoisuutta yhdessä psu:n (practical salinity unit) kanssa, mutta nykyään suolaisuudesta ei käytetä promille-merkkiä. Suolapitoisuus ilmaistaan kuten pH, ilman minkäänlaista tunnusta.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen palkinnot
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa jaetaan useita eri palkintoja:
Lev Jašin -palkinto
Palkinnon nimeksi muutettiin Golden Glove Award (Kultainen hanska -palkinto ) vuodesta 2010 lähtien.
Rodolfus
Rodolphus, Rodolfus, Rodulfus tai Rodulff (k. ennen 1209?) oli varhainen Suomen piispa, jonka olemassaolosta ei ole täysin varmoja todisteita. 1400-luvun alusta peräisin olevan Palmsköldin katkelman vanhemman osan mukaan Rodolfus oli Suomen piispana legendaarisen Henrikin jälkeen mutta ennen Folkvinusta. Hänen aikanaan Suomi lienee ollut katolisen kirkon näkökulmasta vielä lähetysaluetta.
Paavali Juustenin Suomen piispainkronikan mukaan Rodolfus olisi ollut kotoisin Länsi-Götanmaalta. Nimen perusteella häntä on arveltu kuitenkin alkuaan saksalaiseksi. Johannes Messenius totesi 1600-luvulla Rodolfuksen piispuuden alkaneen vuonna 1172, mitä ei kuitenkaan pidetä luotettavana tietona. On kuitenkin pidetty mahdollisena, että Rodolfus olisi ollut vuodelta 1209 peräisin olevassa Ex tuarum -asiakirjassa kuolleeksi mainittu Suomen piispa.
Palmsköldin katkelma mainitsee ”kuroneiden” (oletettavasti kuurilaisten) vanginneen ja surmanneen Rodolfuksen. Samalla olisi ryöstetty ja hävitetty Nousiaisten piispankirkko. Eräs Suomen piispainkronikan käsikirjoitus väittää tämän tapahtuneen vuonna 1178, minkä tiedon luotettavuus on myös kyseenalaistettu.
Fiktiossa
Monet kirjailijat, kuten Zacharias Topelius ja Juuse Tamminen mainitsevat kuronien tekemän Rodolfuksen ryöstämisen teoksissaan.
Muhammad Naji al-Utri
Muhammad Naji al-Utri (s. 1944, Aleppo) on entinen Syyrian pääministeri. Hänet nimitettiin pääministeriksi 10. syyskuuta 2003. Hän erosi huhtikuussa 2011 Arabimaiden levottomuuksien aikana.
Sabinianus (usurpaattori)
Sabinianus (200-luku jaa.) oli roomalaisen African provinssin maaherra ja prokonsuli, joka julistautui Rooman keisariksi Karthagossa vuonna 240 Gordianus III:n hallituskaudella. Hän oli toiminut konsulina vuonna 225 mutta tuntemattomat tapahtumat Gordianus III:n aikana saivat hänet tyytymättömäksi. Sabinianus ei kuitenkaan saavuttanut juurikaan kannatusta ja vallankaappaus epäonnistui Mauretania Caesariensiksen käskynhaltijan Faltonius Restitutianuksen väliintulon ansiosta.
Morhad Amdouni
Morhad Amdouni (21. tammikuuta 1988 Porto Vecchio, Korsika) on tunisialaistaustainen ranskalainen kestävyysjuoksija ja 10 000 metrin juoksun Euroopan-mestari.
Urheilu-ura
Amdouni debytoi arvokisoissa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 Pekingissä, mutta ei päässyt finaaleihin. Vuoden 2006 maastojuoksun EM-kilpailuissa Amdouni oli juniorisarjassa henkilökohtaisessa kilpailussa 12:s ja voitti joukkuekilpailussa pronssia.
Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2008 hän oli alle 23-vuotiaiden sarjassa henkilökohtaisessa kilpailussa 8:s ja voitti joukkuekilpailussa pronssia.
Hänet valittiin vuoden 2009 Yleisurheilun MM-kilpailuihin Berliiniin, mutta ei päässyt finaaliin 5 000 metrillä. Samana vuonna hän juoksi alle 23-vuotiaiden 3 000 metrin Euroopan ennätyksen 7.37,50.
Vuonna 2010 Amdouni saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitslinsa kun Ranskan joukkue voitti kultaa Maastojuoksun EM-kilpailuissa Albufeirassa Portugalissa. Samoissa kisoissa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa 5:s.
Vuonna 2011 hän voitti toistamiseen Ranskan joukkueessa kultaa maastojuoksun EM-kilpailuissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli 7:s.
Vuonna 2015 hän pääsi Pekingin MM-kilpailuissa 1 500 metrillä välieriin. Hän voitti myös hopeaa joukkuekilpailussa maastojuoksun EM-kilpailuissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli 9:s.
Vuonna 2016 hän pääsi finaaliin yleisurheilun EM-kilpailuissa sekä 1 500 metrillä että 5 000 metrillä. Finaaleissa hän oli 1 500 meteillä 13:s ja 5 000 metrillä 5:s. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli joukkuekilpailussa 4:s ja henkilökohtaisessa kilpailussa 17:s.
Vuonna 2018 hän voitti kultaa Berliinin EM-kilpailuissa 10 000 metrillä ajalla 28.11,22. 5 000 metrillä hän sai pronssia ajalla 13.19,14.
Muuta
Amdouni syyllistyi epäurheilijamaiseen käytökseen Tokion 2020 olympialaisten maratonilla kaataessaan 27 kilometrin kohdalla sijainneella tankkauspisteellä vesijuomapulloja.
Saksan Grand Prix 1984
Saksan Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. elokuuta 1984 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden neljäs.
Aika-ajo
Keijo Rosberg sai lähtöruudun 19. Aika-ajoa häiritsi sade, joka ei tuntunut loppuvan lainkaan. Rosberg harmitteli kiirehtineensä turhaan radalle vasta sateen jälkeen, sillä silloin siellä oli vain mahdoton tungos.
Kilpailu
Muutama minuutti ennen starttia Alain Prostin auton bensiinipumppu rikkoutui ja hän joutui ottamaan ajokikseen vara-auton. Prost otti kilpailun alussa johtopaikan. Sitten Nelson Piquet pääsi ohitse ja johti kilpailua 23. kierrokselle asti, jolloin auton vaihdelaatikko rikkoutui. Prost nousi uudelleen kilpailun johtoon ja hän pystyi pitämään sijoituksensa maaliin saakka. Kilpailussa oli mukana 26 autoa, joista vain 10 selvisi maaliin.
Kilpailun jälkeen Prost kertoi, että hänellä oli Niki Laudan kanssa sopimus, että jos McLaren-tallilla olisi kaksoisjohto kymmenen kierrosta ennen maalia, niin johdossa oleva saa ottaa voiton. Kaikki eivät sopimuksen olemassaoloon uskoneet, sillä Prost ja Lauda eivät siihen saakka olleet olleet parhaimpia ystäviä.
Vietonen
Vietonen tai myös Iso-Vietonen on Lapissa Ylitorniolla ja Pellossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Tornionjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3 538 hehtaaria eli 35,4 neliökilometriä. Se on 12,6 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Järvenselkää kutsutaan nimellä Iso-Vietonen ja se on 6,2 kilometriä pitkä ja 5,5, kilometriä leveä. Järvenselältä työntyy länteen kuusi kilometriä pitkä lahti, jonka laajentumaa kutsutaan Vähä-Vietoseksi ja jonne johtaa Pyykönniemensalmi. Toinen on 3,7 kilometriä pitkä Jolanginlahti työntyy luoteeseen ja se jää saarten taakse suojaan. Pienin lahti Jolmanlahti sijaitsee järven pohjoispäässä.
Järven ympärillä sijaitsee joitakin vaaroja, joidan alueet ovat metsämaata. Vaarojen välissä sijaitsee suoalueita, joita on ojitettu. Varsin vaikuttava on Salmenvaara, joka sijaitsee lounaisrannassa ja joka on kuusi kilometriä leveä, vaikka onkin matala. Etelärannasta erottuvat selvemmin Lompolonvaara ja Liinankivaara ja itärannasta Jolmvaara. Pohjoisrannassa sijaitsee pieni Alinen Kuusilaki, joka käy maamerkiksi.
Järvessä on ilmoitettu olevan kolme saarta. Niiden yhteispinta-ala on 40,0 hehtaaria, mikä on noin 1,1 % järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari on Himotussaari, joka on kilometrin pitkä, 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on noin 36 hehtaaria. Koivusaari sijaitsee sen vieressä ja se on 330 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Kolmas saari sijaitsee Lohilahdessa, missä on lasku-uoman Kaaraneskosken luusua. Luusuassa sijaitsee myös kaksi luotoa.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 225,1 miljoonaa kuutiometriä eli 0,2251 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 6,4 metriä ja suurin syvyys on 20,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa.
Järven rantaviivan pituus on 51,0 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 4,0 kilometriä. Ylitornion ja Pellon välinen kuntaraja ylittää Vähä-Vietosen Pyykönniemensalmen keskilinjaa seuraten ja Pelloon kuulu pieni osa Jolanginlahtea. Suurin osa järvestä kuuluu Ylitornion puolelle. Järvi sijaitsee kokonaan napapiirin pohjoispuolella. Järvialueen asutus on haja-asutusta, joka muodostuu muutamasta yksittäistaloudesta sekä Ristiojan-, Männistön-, Luukonniemen-, Jolanginlahden kulmakunnissa ja Jolangin kylässä. Järven rannoilla on runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Niille tulee tiet yhdystieltä 19680 ja 19653 sekä seututieltä 932. Nämä haarautuvat kantatieltä 83.
Säännöstely
Vietosen säännöstely on aloitettu vuonna 1954 ja järven lasku-uomassa sijaitsee Kaaranneskosken vesivoimalaitos ja yläpuolella Raanujärven lasku-uomassa sijaitsee Jolmankosken vesivoimalaitos. Säännöstely on voimakasta molempien voimalaitosten vuoksi ja järven vedenpinnan vuotuinen korkeusvaihtelu on kolme metriä. Järven vedenpinnan korkeus on keskimäärin noin 91,8 metriä mpy. Säännöstelyn raja-arvoiksi on määritetty 90,0 metriä ja 93,0 metriä mpy. . Säännöstelyn haittoja ovat rantojen eroosio ja lahtien pohjan liettyminen, mikä näkyy erityisesti Jolmanlahdella.
Virkistyskäyttö
Järvi on suosittu kalastusjärvi, siellä on runsaasti esimerkiksi kuoreita. Ristiojalla sijaitsee lomakylä ja Luukonniemestä voi vuokrata mökkejä. Himotussaaressa on nuotiopaikka ja kota. Sinne menee talvisin kelkkareitti Salmenvaarasta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Iso-Vietosen alueeseen (67.961) järvi kuuluu.
Järvi saa pääosan vedestään omalta Iso-Vietosen–Raanujärven alueelta, joka saapuu pääosin Raanujärven alueelta (67.962) ja Vietosenojan valuma-alueelta (67.968), mutta myös idästä Palojoen valuma-alueelta (67.97), jonka valuma-alue lähes yhtä laaja. Iso-Vietosen alueella on kaksi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan järveen. Ne ovat etelärannan tuntumassa sijaitseva Liinankijärvi (45 ha) ja Jolanginlahteen laskeva Jolanginjärvi (74 ha).
Jos sulla on toinen
20 suosikkia – Jos sulla on toinen on Taikapeilin kokoelma-albumi vuodelta 2000. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Tie paratiisiin
Tie paratiisiin on australialainen elokuva vuodelta 1997. Se kertoo tarinan joukosta naisia, jotka japanilaiset vangitsivat toisen maailmansodan aikaan Sumatralle. Elokuvan ohjasi Bruce Beresford.
Lars Saabye Christensen
thumb|right|Lars Saabye Christensen (2010) Lars Saabye Christensen (s. 21. syyskuuta 1953 Oslo) on norjaksi kirjoitttava tanskalainen kirjailija, jonka julkaisuihin kuuluvat muiden muassa romaanit Velipuoli (2001) ja Malli (2007).
Christensen on luonut laajan tuotannon, joka käsittää romaanien ohella novelleja, runoja, näytelmäkirjallisuutta ja lastenkirjallisuutta.
Christensen syntyi Oslossa ja kasvoi Norjassa. Hän on Tanskan kansalainen, mutta kirjoittaa norjaksi. Hänelle myönnettiin vuonna 2002 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto teoksesta Velipuoli.
Isomustahaukka
Isomustahaukka (Buteogallus urubitinga) on haukkojen heimon luhtahaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Etelä- ja Keski-Amerikassa Argentiinassa, Belizessa, Boliviassa Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Ranskan Guianassa, Guatemalassa, Guyanassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa, Uruguayssa ja Venezuelassa. left|pienoiskuva|[[Apure (osavaltio)|Apure, Venezuela]] pienoiskuva|Etelä-Brasilia.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset viljely- ja laidunmaat, metsät, nousuveden ylipuolinen mangrovekasvillisuus, kosteat alangot ja suot, kuivat savannit ja pensaikot aina lähes parin kilometrin korkeuteen saakka. Sen populaatio arvioidaan vakaaksi koska sillä ei ole ilmennyt merkittäviä uhkia ja se on sopeutunut pesimään metsänhakkuiden jäljiltä avoimilla alueilla.
Bangers
Bangers on australialainen lyhytelokuva vuodelta 1999. Sen ohjasi Andrew Upton ja pääosassa on Cate Blanchett.
Thank God He Met Lizzie
Thank God He Met Lizzie australialainen elokuva vuodelta 1997. Romanttisen komedian pääosissa ovat Cate Blanchett, Richard Roxburgh ja Frances O’Connor. Elokuva on Cherie Nowlanin debyyttiohjaus. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin nimellä The Wedding Party.
Elokuvan tarina kiertyy kahden juonteen ympärille: Lizzien (Blanchett) ja Guyn (Roxburgh) tulevien häiden sekä Guyn takaumien aiemmasta heilastaan Jennystä (O’Connor).
Boryspilin piiri
Boryspilin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kiovan alueen piirien lukumäärän seitsemään. Laajentuneen Boryspilin piirin pinta-alaksi tuli 3 873,2 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Boryspilin piirin väkiluvuksi 203 273 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 53,9 prosenttia piirin asukkaista (109 520 as.), mihin kuului kolmen kaupungin (Boryspil, Perejaslav, Jahotyn) väestö. Ennen kesän 2020 aluehallinnon muutosta olemassaolleen Boryspilin piirin väkiluku oli oleellisesti pienempi (52 440 ihmistä, arvio 1.1.2017)
Nokian Uutiset
Nokian Uutiset on suomalainen, Nokialla julkaistava Sanoma Media Finland Oy:n omistama paikallislehti, joka ilmestyy pääsääntöisesti kolme kertaa viikossa. Vuonna 2019 lehden päätoimittajana aloitti Leena Hirvonen. Hirvonen nimitettiin kesäkuussa 2021 Kainuun Sanomien päätoimittajaksi. Nokian Uutisten vt. päätoimittajana toimi Jaana Hyyryläinen, kunnes uusi päätoimittaja oli valittu. Uudeksi päätoimittajaksi valittu Minna Ohtamaa aloitti työnsä lokakuun alussa 2021.
Nokian Uutiset on ilmestynyt nykyisellä nimellään vuodesta 1939 alkaen. Lehden edeltäjä oli vuosina 1913–1939 Nokialla ilmestynyt Pirkkalan Uutiset.
Nokian Uutiset kuului vuoden 2020 maaliskuuhun saakka Alma Media -konserniin. Sen omistaa maaliskuusta 2020 lähtien Sanoma.
Safari
Safari (swahilin matkaa tai tutkimusmatkaa tarkoittavasta sanasta safari, joka pohjaa arabian sanaan safar ’matka’ ) on Afrikan sisäosiin tehtävä metsästys- tai tutkimusretki.
Myös Suomessa järjestetään muun muassa poro- ja moottorikelkkasafareita. Tiettävästi safari-sana ilmestyi ensimmäisen kerran kotimaan matkailun yhteyteen vuonna 1978, jolloin silloinen valokuvausalan erikoisliike Helios Oy ryhtyi järjestämään eri puolilla maata useampipäiväisiä luonnonkuvausretkiä eli Fotosafareita. Vuosina 1979–1984 Helioksen Fotosafarit ulottuivat jo muun muassa Huippuvuorille, Keniaan, Malawiin ja Sambiaan.
Muun muassa kirjailija Ernest Hemingway kirjoitti Afrikan savannilla tai viidakossa tehdyistä pitkistä metsästyssafareista, jotka saattoivat kestää useita päiviä tai jopa viikkoja. Metsästyssafarilla metsästäjällä on yleensä mukanaan paikallinen ammattitaitoinen opas. Metsästäminen safarilla on hyvin kallista, sekä aseen suositellaan olevan .375 H & H Magnum tai suurempikaliiperinen. Useimmiten myös oppaalla on kivääri mukana.
Aiheesta muualla
Safari
Oded Golan
Oded Golan (, s. 1951 Tel Aviv) on israelilainen insinööri ja antiikkikauppias. Jotkin hänen löydöistään ovat aikaansaaneet kohua niin arkeologisissa kuin uskonnollisissakin piireissä. Niitä epäillään väärennöksiksi ja huijauksiksi.
Elämä
Golan palveli Israelin puolustusvoimissa ennen kuin opiskeli insinööriksi Technion:issa. Golan kiinnostui myös arkeologiasta ja antiikista. Golan ja hänen kumppaninsa väittivät että he olivat löytäneet lukuisia hienoja artefakteja, joista tunnetuimmat olivat laatta, jossa kuvattiin mitä korjauksia Salomonin temppeliin oli tehty, ja 2002 esiintuotu ”Jaakobin luuarkku” (ossuaario), jossa ollut kaiverrus ”Ya'akov bar Yosef akhui di Yeshua”, tukivat Jeesuksen historiallisuutta.
Dokumenttifilmi The History Merchants esitti kuinka Golan ja hänen ystävänsä tuottivat lukuisia väärennöksiä myytäväksi nimenomaan uskonnollissävytteisille antiikkimarkkinoille.
Golan kertoi toimittajalle huumorimielessä miten löydöksiä voidaan väärentää. Esimerkiksi ossuaarion nimet voitaisiin väärentää siten, että kaiverrus tehtäisiin rautatyökaluilla, joista ei jää jälkiä ”nykyaikaisista” nikkelistä ja kadmiumista. Tulosta voitaisiin ”vanhentaa” kvartsipölyllä. Viime silaus voitaisiin tehdä polttamalla pieniä määriä kultaa ossuaarion kaiverrusten pinnalla ja laittamalla siihen hieman rautakautista hiiltä ja lämmittämällä koko komeus 300 celsiusasteessa.
Golanista filmi ei sisältänyt kuin huhuja, eikä todisteita. Hänestä mediasirkus oli häntä vastaan ja IAA ja poliisi esittivät vääriä syytöksiä.
29. joulukuuta vuonna 2004 Golan kutsuttiin Israeliin oikeuden eteen. Syytettyinä olivat myös Robert Deutsch, joka oli käännösekspertti Haifan yliopistossa, Shlomo Cohen, antiikkikeräilijä sekä Faiz al-Amaleh, antiikkivälittäjä. Heitä syytettiin väärennysrenkaan pitämisestä. Renkaan väitettiin kestäneen yli 20 vuotta. Golan kiisti syytteet. Oikeudenkäynti Jaakobin luuarkusta on kesken (2007).
Pentti Lammio
Pentti Johannes Lammio (alk. Lindell; 24. lokakuuta 1919 Tampere – 25. heinäkuuta 1999 Kulju, Lempäälä) oli suomalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Urheilu-ura
Lammio innostui pikaluistelusta Tampereella, jossa hän asui lapsuutensa Näsijärven rannalla. Vuonna 1936 hän luisteli nuorten sarjassa SM-pronssia ja voitti seuraavana vuonna kultaa. Samana talvena hän luisteli Hämeenlinnassa 5 000 metrillä pitkäikäisen nuorten SE:n 9.04,7. Myös hänen pikkuveljensä Pekka Lammio kilpaili pikaluistelijana, mutta Pekan uran huipuksi jäi juniorien maaotteluedustus.
Sota katkaisi Lammion luistelu-uran, ja jatkosodan vuodet hän vietti panssarimiehenä Äänislinnassa. Vuonna 1946 hän aloitti työnjohtajana Aaltosen tehtailla Tampereella ja pysyi saman työnantajan palveluksessa kymmeniä vuosia. Luistelu muuttui harrastushenkisestä ajankulusta totiseksi toiminnaksi, kun Luisteluliiton puheenjohtaja Ossi Blomqvist yllättäen kutsui Lammion olympiavalmennusleirille Sotkamoon lokakuussa 1947. Kolme kuukautta myöhemmin Lammio voitti Tampereen SM-kisoissa yli 25 asteen pakkasessa sekä 5 000 että 10 000 metrin matkat ajoilla 8.54,9 ja 18.24,0 ja sijoittui yhteispisteissä Kalevi Laitisen jälkeen toiseksi.
Sankt Moritzin olympiakisoissa Lammio luisteli 1 500 metrillä ennätyksensä 2.23,9 ja sijoittui 21:nneksi. Sankka lumipyry iski stadionille juuri Lammion ja Lassi Parkkisen 5 000 metrin luistelun ajaksi. Ruotsalaiset kanssakilpailijat lanasivat rataa kolalla lumesta puhtaaksi suomalaisten luistellessa. Lammio jäi kuuden sekunnin päähän pronssista ajallaan 8.40,7 ja sijoittui kahdeksanneksi – Parkkinen oli yhdeksäs. Lammio sai 10 000 metrillä parikseen Ruotsin Åke Seyffarthin, joka luisteli kauas karkuun, mutta Lammio sai ajakseen 17.42,7, joka riitti pronssimitaliin. Suomessa sanomalehdet olivat epäilleet Lammion olevan sydäntautinen, kun hänen lepopulssinsa ei Sankt Moritzissakaan noussut yli 48:n. Vuoden 1948 MM-kisoissa Helsingissä Lammio sijoittui 12:nneksi päästyään ainoan kerran MM-kisaurallaan mukaan päätösmatkalle.
Talven 1949 jälkeen Lammio päätti lopettaa luistelu-uransa. Oslon 1952 olympiakisojen lähestyessä häntä pyydettiin kuitenkin taas palaamaan jäille. Helmikuun 1952 alussa Östersundin EM-kisoissa Lammio sijoittui yhdeksänneksi oltuaan sekä 5 000:lla että 10 000 metrillä viides. Viikkoa myöhemmin Hamarissa Norjan ja muun maailman ottelussa hän ensin luisteli 5 000 metrillä ulkomaan ratojen SE:n 8.17,3 ja seuraavana päivänä ME-vauhtia kiitäneen Hjalmar Andersenin parina SE:n 17.01,1, joka riitti kilpailun kolmanteen ja maailman kaikkien aikojen listan neljänteen sijaan. Olympiakisoissa Lammio luisteli uransa toiseksi parhaan ajan 17.20,5, jolla hän sijoittui neljänneksi 3,9 sekunnin päässä pronssimitalista, ja 5 000 metrillä sijoitus oli seitsemäs (8.31,9). Vuoden 1952 MM-kisoihin Hamariin Lammio ei enää lähtenyt, ja Helsingin MM-kisoissa 1953 hän päätti uransa.
Tampereen Kilpa-Veljiä ja Tampereen Pyrintöä edustanut Lammio voitti Suomen mestaruuden 5 000 metrillä 1948 sekä 10 000 metrillä 1948 ja 1952. Yhteispisteissä hän sai parhaimmillaan hopeaa. Hän oli Hämeen piirin luisteluvalmentajana 1954–1965, ja hänen oppilaistaan Kimmo Koskinen nousi olympiaedustajaksi. Lammio toimi myös kansainvälisenä kilpailutuomarina ja lähettäjänä.
Ulla Tillander-Godenhielm
Tillander-Godenhielmin isä oli A. Tillanderin kultasepänliikkeen johtaja Herbert Tillander ja isoisän isä yrityksen perustaja Aleksander E. Tillander. Tillander-Godenhielm valmistui diplomiekonomiksi vuonna 1963 ja filosofian maisteriksi 1995 ja väitteli Helsingin yliopistosta tohtoriksi vuonna 2005 aiheenaan Venäjän keisarikunnan palkitsemisjärjestelmä. Hän on kansainvälisesti arvostettu Fabergé-asiantuntija.
Ulla Tillander-Godenhielmin puoliso vuodesta 1968 oli diplomi-insinööri Lars-Petter Godenhielm (1940–2011).
Alfred Nybom
Harald Alfred Nybom (29. toukokuuta 1879 Helsinki – 3. toukokuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja.
Nybomin vanhemmat olivat pankinjohtaja Fredrik Kristian Jeremias Nybom (1838–1927) ja Aina Johanna Maria Baeckman (1851–1923). Hän tutustui valokuvaukseen kouluaikanaan Fotografiamatörklubbenin vuodenvaihteessa 1893–1894 järjestämillä kursseilla. Hän opiskeli valokuvausta Saksassa Münchenissä 1900–1903 ja Itävallassa Charlottenburgissa 1904–1905. Nybomin ottamat henkilökuvat saivat ensimmäisen palkinnon Ateneumissa 1903 järjestetyssä ensimmäisessä avoimessa valokuvanäyttelyssä. Alfred Nybomin leski Gunvor Nybom lahjoitti 11 Nybomin kuvateosta Suomen valokuvataiteen museolle museon perustamisvuonna 1969.
Nybom oli Kunst Atelier Wertheimin muotokuvavalokuvaamon johtajana Berliinissä 1906–1907 ja sen jälkeen vastaavissa tehtävissä Wienissä. Nybom palasi Suomeen 1908. Hän omisti Helsingissä P. J. Bögelundin valokuvatarvikeliikkeen 1908–1933, Polyfoton 1933–1939 ja Atelier Apollon vuodesta 1939 alkaen.
Alfred Nybom oli naimisissa vuodesta 1907 sveitsiläisen Eugenia Gallatin (1883–1971) kanssa ja toisen kerran vuodesta 1961 Gunvor Jakobssonin (1910-2004) kanssa.
Sodan kukat
Sodan kukat on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut ranskalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Elie Chouraqui. Elokuvan pääosissa esiintyvät Andie MacDowell, David Strathairn, Brendan Gleeson ja Adrien Brody.
FS Implacable (1864)
Implacable oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Arrogante-luokan uiva patteri.
Valmistus
Alus tilattiin Nantesista Chantiers Gouinilta ja sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1861. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen 22. marraskuuta 1867.
Palvelus
Alus korvasi Dévastationin tykistön koululaiva Louis XIV:n apualuksena Toulonissa vuonna 1871. Uudessa tehtävässä aluksen aseistuksena oli kaksi 24 cm M1870, kaksi 19 cm M1870, yksi 19 cm M1864, yksi 16 cm M18160, kaksi 16 cm M1864 ja kuusi 14 cm M1870 tykkiä sekä yksi 22 cm rihlattu tykki ja yksi 12 cm tykki. Alus jatkoi palvelustaan tykistön koululaivana liitettynä Alexandreen vuosina 1874-1877 ja edelleen Souverainiin huhtikuussa 1879. Alus oli teknikkojen koululaivana 3. kesäkuuta 1880 - 1881. Alus poistettiin alusluettelosta 30. joulukuuta 1884 ja siitä tehtiin torpedojen testausalusta Touloniin. Alus romutettiin vuonna 1908.
Canon EF 300mm
Canon EF 300mm voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:
Canon EF 300mm lens
Kuusniemi (kuvitteellinen paikannimi)
thumb|Sarjassa kuvauspaikkana toiminut Suodenniemen entinen kunnantalo. Kuusniemi on Maalaiskomedia -televisiosarjoissa esiintyvä kuvitteellinen Suomen kunta Pirkanmaan maakunnassa.
Kunnasta tiedetään ainakin sen verran, että se on Tampereen, Vammalan ja Kylmäkosken naapurikunta ja se on perustettu vuonna 1927. Kunnan itsenäistymisestä päättivät Kondrad Hakkarainen, Jalmari Jortikka, Mooses Turpeinen, Aleksanteri Mielonen ja Julius Kylmälehto. Kuusniemen kunnanjohtajina ovat toimineet mm. Ahti Kiiski, Ave Sulander ja Hillevi Jortikka. Viimeisimpänä kunnanjohtajana toimi kunnan aikaisempi kulttuurisihteeri, kirkkoherran vaimo Suvi Pohto, o.s. Aaltonen.
Sarjan mukaan Kuusniemen postinumero on 39340 (oikeassa elämässä 39340 on Karheen postinumero Ylöjärvellä). Kuusniemen ystävyyskunta on Keski-Suomessa sijaitseva Kyyjärvi.
Kuusniemen seurakunnan kirkkoherrana on toiminut aikaisemmin rovasti Poutiainen ja nykyisin pastori Matias Pohto. Seurakunnan kanttoreina ovat olleet dir. cant. Ilmari Piiparinen sekä hänen vaimonsa Hellä Lehmus-Piiparinen.
Toivo ja Hillevi Jortikka sekä heidän poikansa Lasse "Late" Jortikka ja tämän vaimo Paula "Paukku" Jortikka ovat pitäneet Kuusniemellä elintarvikeliike Jortikan Valintaa. Liikkeen yhteydessä toimi myös posti sekä myymäläauto, mutta ne lopettivat toimintansa. Myöhemmin Lasse ja Paukku perustivat tanssilava-ravintola Kesä-Hillevin.
Luonto ja maantiede
Kuusniemellä sijaitsee kuvitteellinen Kuusjärvi, jossa sijaitsee Urmaansaari. Kuusjärven vieressä sijaitsevat Urmaan lähteet. Muita Kuusniemeltä tiedettyjä paikkoja ovat Urmaankallio, jonne suunniteltiin Mooseksen Perintö -sarjassa ydinjätteiden loppusijoituspaikkaa, sekä kunnan toinen vesistö Viislammet, jonne Kylmälehto kävi kippaamassa P.A. Turpeisen ongelmajätteet edelleen Mooseksen Perintö -sarjassa.
Yrityksiä
Kuusniemellä toimineita yrityksiä ovat mm. rakennusfirma Eurobetoni Oy, kanalayritys Biomuna Hakkarainen, hautaus- ja kukkapalvelu V. Kylmälehto, lomatila Fräntilä, jätteenpoistoyritys Jätektör Ky, Detectör Ky, ydinjätefirma Ekokompostor Oy (mahdollisesti belgialainen, toimi kerran Kuusniemellä), elintarvikeliike Jortikan Valinta, hieromo Fysiovirpi, vedentuottoyritys Urmaan Lähteet, kampaamo Salon Violetti (sijaitsi Tampereella, mutta kuusniemeläiset saivat alennusta kampaamon palveluista), lounasravintola Tuulian tupa (ent. kahvila Voisilmä, puhekielessä Turpeisen baari), taksi- ja autonkorjauspalvelut P.A. Turpeisen kuljetus- ja asennusyritys sekä tanssilava-ravintola Kesä-Hillevi.
Italianvarpunen
Italianvarpunen (Passer italiae) on varpuslintu, jota pidettiin aiemmin varpusen ja pensasvarpusen vakiintuneena risteymäjälkeläisenä. Nykyisin sitä kuitenkin pidetään yhä useammin omana lajinaan tai pensasvarpusen alalajina.