cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tiamiini
Puutos
Tiamiinin puutos ravinnossa johtaa beriberiin. Puutostaudin oireisto tunnetaan jo muun muassa muinaisesta Kiinasta ja Malaijien saaristostakin 1600-luvulta, mutta sen syytä ei tunnettu ennen 1800-luvun loppua. Puutos jaetaan usein kuivaan ja kosteaan beriberiin, joiden erona on se, että edellistä hallitsevat neurologiset oireet, jälkimmäistä sydämen vajaatoiminnasta johtuvat turvotukset.
Puutos on länsimaissa harvinainen, ja sitä esiintyy lähinnä alkoholisteilla ravinnon puutteellisuuden vuoksi. Heillä valtaosan ravintoenergiasta korvaavat alkoholijuomat, joissa on vähän tiamiinia. Lisäksi alkoholijuoman etanoli estää tiamiinin imeytymistä suolistosta. Alkoholismissa tiamiinin puute voi ilmetä Wernicken enkefalopatiana tai Korsakoffin oireyhtymänä. Näiden ilmetessä yhdessä samalla henkilöllä tilaa kutsutaan Wernicke-Korsakoffin oireyhtymäksi, joka tunnetaan myös nimityksellä "wet brain". Muita sairauksia, jotka liittyvät tiamiinin puutokseen ja joskus lisäksi alkoholismiinkin, ovat aivosillan myelinolyysi (eng. central pontine myelinolysis) ja Marchiafava–Bignamin tauti. Länsi-Afrikassa kasvavan Anaphe venata -yöperhosen toukkien syönti aiheuttaa tiamiinipuutosta niissä runsain määrin olevien tiamiinia hajottavien tiaminaasi-entsyymien vuoksi – tila tunnetaan tässä yhteydessä Afrikan kausiluonteisena ataksiana (eng. African seasonal ataxia).
Itämeren lohissa esiintyvä M74-oireyhtymä johtuu tiamiinin puutteesta, jonka takia kalojen jälkeläiset kuolevat ruskuaispussivaiheessa. 1930-luvulla Yhdysvalloissa kettutarhauksessa raa'an kalan ruokinta ketuille aiheutti niillä tiamiinin puutosta kalojen tiaminaasien takia – tilaa kutsuttiin Chastekin paralyysiksi.
Ruokapitoisuudet
Täysjyväviljat, lihat (erityisesti sianliha), soija ja muut pavut, linssit, pähkinät ja leivinhiiva sisältävät paljon tiamiinia. Viljoissa tiamiini on pääosin kuoriosissa, kuten leseissä, joten niiden poistaminen laskee tiamiinipitoisuuksia suuresti. Myös säilytys- ja valmistustapa vaikuttaa ruuan tiamiinipitoisuuteen. Tiamiini hajoaa emäksisissä tai neutraaleissa oloissa erityisesti kuumennettaessa. Pakastaminen hidastaa tiamiinin hajoamista, mutta sulatusvesien mukana osa tiamiinista voi poistua. Lihan paistaminen konvektiolla (mm. paistinpannulla) johtaa jopa 25–85 % tiamiinin menetykseen ja leivän paisto 5–35 % menetykseen. Kasvisten keitto tai höyrytys johtaa 0–60 % menetykseen. Maidon pastörointi aiheuttaa 9–20 % menetyksen. Kasvisten ja hedelmien säilytys huoneenlämmössä vähentää tiamiinipitoisuutta 0–20 %:lla.
Eläinperäisissä ruuissa tiamiinista 95–98 % on fosfaattiestereinä (kohta: fosfaattiesterit). Näistä 80–85 % on tiamiinidifosfaattia (TDP:tä). Kasveissa voi olla suhteessa hieman enemmän fosfaatitonta tiamiinia.
Nimet ja historia
Varhaisimmat kirjalliset kuvaukset tiamiininpuutoksesta eli beriberistä ovat nykyisen Kiinan alueelta. Esimerkiksi alkemiaa harrastanut ylhäisön jäsen Ge Hong (281–341) kuvaili 300-luvulla kirjoittamassa kirjassaan Zhou hou bei ji fang (eng. Emergency Formulas to Keep up Your Sleeve) sairautta nimeltä jiao qi, jossa jiao tiettävästi tarkoitti jalkaa. Sairaus aiheutti muun muassa tunnottomuutta, heikkoutta ja turvotusta jaloissa. Hän kuvaili tilan paranevan esimerkiksi soijaviinillä ja marunayrteillä, mutta aiheuttavan kuoleman ilman hoitoa. Jiao qin tiedetään nykyään olevan sama tila kuin beriberi. Muita varhaisia kuvauksia jiao qistä ovat Chao Yuanfangin (550–630) kuvaukset kirjassaan Zhu bing yuan hou lun (eng. Sources and Symptoms of All Diseases) ja Sun Simiaon (581–682) kuvaukset kirjassaan Bei ji qian jin yao fang (eng. Essential Emergency Formulas Worth a Thousand in Gold).
1880-luvulla beriberi alkoi yleistyä Japanissa. Tuolloin Japanin armeijan sotilaista kymmenillä tuhansilla oli beriberi ja Venäjän-Japanin sodan aikana 1904–1905 sairaustapausten määrä oli lähes 200 000. Vuonna 1882 japanilainen Takaki Kanehiro esitti beriberin johtuvan liian yksinkertaisesta ja "vähätyppisestä" ruokavaliosta. Hän todisti ensimmäisenä laajoissa kokeissa normaalisti lähes pelkkää valkoista riisiä syövillä japanilaisilla sotilailla monipuolisemman ruuan parantavan tilan. Vuonna 1897 Christiaan Eijkman havaitsi kanoilla suorittamissaan eläinkokeessa beriberin aiheutuvan täysin kuoritusta eli valkoisesta riisistä. Tumma riisi eli osin kuorimaton riisi ruuassa paransi tilan. Hän esitti virheellisesti riisin tärkkelyksen olevan suurissa määrin myrkyllistä ja jonkin kuorien aineen toimivan "vastamyrkkynä". Vuonna 1901 Gerrit Grijns esitti Eijkmanille teoriansa, jonka mukaan riisin kuorissa olisi yksittäinen aine, joka on välttämätön ravintoaine, eikä tärkkelys olisikaan myrkyllistä. Tiamiinin esitettiin siis olevan olemassa 1897 tai 1901 tulkinnasta riippuen. Nimeä "tiamiini" tästä toistaiseksi vielä hypoteettisesta aineesta alettiin käyttämään vasta paljon myöhemmin. Aluksi nimenä oli vain "antineuriittinen vitamiini".
1910 Umetarō Suzuki ja 1911 Kazimierz Funk eristivät tiamiinin epäpuhtaana. Molemmat tunnistivat sen olevan aine, joka estää beriberiä. 1912 K. Funk nimesi löydöksensä vitamiiniksi eli elintärkeäksi amiiniksi (eng. vital amine). B1 taas tulee Cornelia Kennedyn 1916 keksimästä tavasta jakaa vitamiinit, joita tunnettiin tuolloin vain 2, rasvaliukoiseksi A:ksi ja vesiliukoiseksi B:ksi. Esitellessään nimeämistavan, eivät hän ja kollegat käyttäneet kirjainten ohessa liitettä "vitamiini", sillä he pitivät tätä elintärkeyteen viittaavaa sanaa löydetyille aineille liian suuren painoarvon antavana nimenä. A-vitamiini löydettiin ennen tiamiinia. Numero 1 tulee myös löytymisjärjestyksestä. Riboflaviini (B2-vitamiini) löydettiin 1927. 1928 Tiamiini ja riboflaviini nimettiin ensi kerran vitamiineiksi B1 ja B2.
1935 B. C. P. Jansen ehdotti tiamiinille nimeä aneuriini sen havaittujen hermotulehdusta estävien eli anti-neuriittisten (aneuristen) vaikutusten vuoksi. Hän piti myös vitamiinien nimiä B1, B2, C, D1, D2 jne. epäloogisina, koska esimerkiksi B-vitamiinit eivät ole keskenään toiminnoiltaan tai kemialtaan samanlaisia. Samanlaista nimeämistapaa seuraavat D1- ja D2-vitamiinit taas ovat kaikin puolin samankaltaisia. Nimeä aneuriini käytettiin vain lyhyen aikaa ja lähinnä vain Isossa-Britanniassa.
Curt Swan
Curt Swan (17. helmikuuta 1920 – 16. kesäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja -kirjoittaja. Hän syntyi ja vietti nuoruutensa Minneapolisissa, Minnesotassa, ja oli erityisesti tunnettu pitkäaikaisena Teräsmies-lehtien piirtäjänä.
Hänet värvättiin armeijan palvelukseen vuonna 1940 ja toisen maailmansodan ajan hän oli työssä armeijan virallisessa lehdessä Stars and Stripes. Sodan jälkeen 1945 Swan siirtyi sarjakuvapiirtäjäksi National Comicsille (nykyinen DC Comics) ja piirsi lyhyen aikaa muun muassa sarjakuvia Boy Commandos, Tommy Tomorrow ja Gangbusters. Hän päätti jättää sarjakuvien tussaamisen kuitenkin muiden vastuulle jo uransa alkuvaiheilla. Ensimmäisen Teräsmies-sarjakuvansa hän piirsi 1948.
1950-luvun alussa Swan siirtyi Teräsmies-lehtiin vähentäen muun muassa kuuluisien Wayne Boringin sekä Al Plastinon työtaakkaa. Johtavaksi Teräsmies-piirtäjäksi hän nousi kuitenkin vasta 1960-luvulla.
Curt Swan toimi päätoimisena taiteilijana muun muassa lehdissä: Hän toimi myös vierailevana piirtäjänä useissa DC Comicsin sarjakuvissa (muun muassa villin lännen sarjakuvat).
GRAIL
Luotaimien tehtävänä on selvittää Kuun rakennetta tarkoilla Kuun painovoimakentän mittauksilla. GRAIL A irtautui kantoraketista 9 minuutin päästä laukaisusta, GRAIL B seurasi sitä noin kahdeksan minuuttia myöhemmin. Ne saapuivat Kuun kiertoradalle noin 24 tunnin aikaerolla, GRAIL A 31. joulukuuta 2011 ja GRAIL B 1. tammikuuta 2012. Luotaimet saapuivat Kuun kiertoradalle Lagrangen piste L1:n kautta muun muassa polttoaineen säästämiseksi. Luotaimet kiertävät Kuuta peräkkäin 55 kilometrin korkeudessa. Luotaimet törmäytetään tehtävän päätyttyä Kuun pintaan.
Tavoitteet
Kumpikin avaruusluotain vastaanottaa telemetriatietoja toisiltaan ja maa-asemalta. Mittaamalla avaruusluotainten etäisyyksien muutoksia voidaan laatia kartta Kuun painovoimakentästä ja malli Kuun sisäisestä rakenteesta. Painovoimakenttä kartoitetaan aikaisempaa paljon suuremmalla tarkkuudella. GRAIL mittaa painovoimaa samalla tavalla kuin vuonna 2002 laukaistu Maan painovoimakenttää tutkinut GRACE-satelliittipari.
Tietojenkeruuvaihe kestää 90 päivää mitä seuraa vuoden kestävä tietojen analysointi. Tulokset auttavat ymmärtämään maankaltaisten planeettojen kehitystä.
GRAIL-ohjelman päätutkijana on Maria Zuber MIT:stä. Ohjelman tiedotuksesta ja suhdetoiminnasta vastaa NASAn entinen astronautti Sally Ride. Yhdysvaltalaiset 5-8-luokkalaiset koululaiset voivat vaikuttaa luotainten kameroiden kuvauskohteisiin MoonKAM-projektissa (Moon Knowledge Acquired by Middle school students). GRAIL-ohjelman tiedot täydentävät aikaisemmin laukaistun NASAn Lunar Reconnaissance Orbiterin tietoja Kuusta.
Enmac
Enmac Oy on suomalainen mekaniikan suunnittelupalveluihin ja projektien johtamiseen keskittynyt yritys. Sen liiketoiminta-alueita ovat tuotekehitys, tekninen suunnittelu, laitos- ja prosessisuunnittelu sekä asiantuntijapalvelut.
Vuodessa Enmac Oy toteuttaa noin 150 erikokoista toimeksiantoa eri toimialoille.
Enmac Oy on perustettu vuonna 1983. Toimipisteet sijaitsevat Tampereella ja Kotkassa. Palveluksessa on 60 henkilöä.
Roger Aa Djupvik
Roger Aa Djupvik (s. 23. maaliskuuta 1981 Gloppen) on norjalainen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Djupvik kilpaili ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa vuonna 2002. . Hänen paras sijoitus maailmancupissa on joulukuulta 2006, kun hän oli Cogne/Val d'Aostan kisassa 7:s 15 km:n vapaalla hiihtotavalla. Norjan viestijoukkueessa Djupvik on parhaimmillaan voittanut osakilpailun. Oslon maailmancup-kisan jälkeen Djupvik oli seuraavan kerran kymmenen parhaan joukossa Kuusamossa marraskuussa 2009 15 km:n vapaalla.
Nikolai Zabolotski
Nikolai Aleksejevitš Zabolotski (ven. Никола́й Алексе́евич Заболо́цкий); (7. toukokuuta [ J: 24. huhtikuuta] 1903 Kizitšeskaja sloboda, Kazan, Venäjän keisarikunta – 14. lokakuuta 1958 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen runoilija.
Suku ja koulutus
Nikolai Zabolotski syntyi zemstvo-agronomin perheeseen maatilalla lähellä Kazania. Hänen vanhempansa olivat agronomi, tilanjohtaja Aleksei Agafonovitš Zabolotski (1864-1929) ja maaseutuopettaja Lidia Andrejevna Djakonova (1882-1926). Hän vietti varhaislapsuutensa valtion maatiloilla Sernurin kylässä Uržumin alueella (nyk. Kirovin alue) Vjatkan kuvernementissä (nyk. Marin tasavallassa), jossa luonto ja isän työ maatilalla vaikuttivat häneen vahvasti ja myös rakkaus kirjoihin, runouteen ja lukemiseen syttyi. Nikolai kävi toisen asteen koulun Uržumissa vuosina 1913-1920. Maaseutukoulun kolmannella luokalla Nikolai "julkaisi" käsinkirjoitetun päiväkirjansa ja laittoi sinne omia runojaan. Hän piti historiasta, kemiasta ja piirtämisestä. Runoilijan omien sanojen mukaan Sernurin luonto heijastuu moniin hänen runoihinsa.
Vuonna 1920 Zabolotski muutti Moskovaan ja kirjoittautui samanaikaisesti Moskovan valtionyliopiston sekä lääketieteen että filologian osastoille. Vuonna 1922 hän muutti Petrogradiin ja kirjoittautui Leningradin valtion A. I. Herzenille nimetyn pedagogiseen instituutin kielen ja kirjallisuuden osastolle, josta hän valmistui vuonna 1925. Vuonna 1926 hänet kutsuttiin asepalvelukseen, jossa hän palveli vuoteen 1927 asti Leningradissa Viipurin puolella. Asepalveluksen jälkeen hän sai paikan Leningradin OGIZin (ven. Объедине́ние госуда́рственных кни́жно-журна́льных изда́тельств, Valtion kirja- ja aikakauslehtien kustantamoiden yhdistys) lastenkirjaosastolte, jota johti Samuil Maršak.
Zabolotski alkoi kirjoittaa runoja jo opiskeluaikanaan. Hänen sai tuotantonsa varhaisvaiheeseen vaikutteita Vladimir Majakovskin ja Velimir Hlebnikovin futuristisista teoksista, Aleksandr Blokin ja Sergei Jeseninin lyyrisistä runoista sekä Pavel Filonovin, Brueghelin ja Marc Chagallin taiteesta. Tänä aikana Zabolotski tapasi myös tulevan vaimonsa.
Yksityiselämä
Vuonna 1930 Nikolai Zabolotski meni naimisiin Jekaterina Vasilijevna Klikovan (1906-1997) kanssa. Jekaterina Klikova oli suhteessa vuosina 1955-1958 kirjailija Vasili Grossmanin kanssa ja jätti Zabolotskin. Tänä aikana Zabolotski asui Natalia Aleksandrovna Roskinan (1927-1989), kirjallisuuskriitikko Aleksandr Roskinin tyttären kanssa. Jekaterina Klikova palasi takaisin aviomiehensä luokse.
Heillä oli kaksi lasta: Nikita Zabolotski (1932-2014), biologian kandidaatti, isästään kertovien elämäkerrallisten ja muistelmien kirjoittaja, useiden hänen teostensa kokoelmien kokoaja ja Natalia Zabolotskaja (s. 1937), virologi, Venäjän lääketieteen akatemian akateemikko Nikolai Kaverinin (1933-2014) vaimo.
Kirjallinen ura
Vuonna 1928 Zabolotski perusti avantgardistisen OBERIU-ryhmän Daniil Harmsin ja Aleksandr Vvedenskin kanssa. Ryhmän nimi on lyhenne sanoista Obedinenije realnogo iskusstva (ven. Объединение реального искусства, "Todellisen taiteen yhdistys"). Tähän aikaan Zabolotski alkoi myös julkaista runoutta.
Minnetonka (Minnesota)
Minnetonka on Minneapolisin ja St. Paulin kaupunkien muodostaman Twin Cities -metropolialueen länsilaidalla oleva kaupunki Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltiossa, Hennepinin piirikunnassa. Nimestään huolimatta kaupungilla on nykyään vain lyhyt raja Minnetonkajärven (Lake Minnetonka) rannalla Grays Bayn kohdalla.
Hoikkavilla
Hoikkavilla (Eriophorum gracile) on monivuotinen sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva ruohovartinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|250px|vasen Hoikkavilla on löyhästi mätästävä ja rönsyävä. Varsi 40–70 cm korkea, ohut ja vähälehtinen. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset, vartta lyhyemmät, ylin varsilehti on yleensä puolenvälin alapuolella, kukinnon tyvellä 1–2 tukilehteä. Ne ovat 1–1,5 mm leveitä, kourumaisia tai litteitä.
Yassine Bouchaâla
Ura
Kauden päätyttyä Bouchaâla siirtyi kesällä 2010 ES Zarzisiin.
Hoikkavilla
Ulkonäkö ja koko
Kukinto on varren latvassa, yleensä 3-tähkäinen, tähkäperät jopa 3 cm pitkät ja karheita. Tähkät ovat pienehköjä ja kapeahkon kartiomaisia. Kaksineuvoiset, tuulipölytteiset kukat ovat tähkäsuomujen hangoissa, ne ovat 5 mm pitkiä, monisuonisia, ruskehtavia tai tummia eikä niissä ole kalvolaitaa. Heteitä on kolme, emissä kolme luottia. Kukassa on yli kymmenen karvoiksi pitenevää kehäsukasta, sukaset lopulta noin 2 cm pitkät ja valkoisia. Kukkii kesä-heinäkuussa.
Hedelmä pähkylä joka on litteä ja kolmisärmäinen.
Levinneisyys
Hoikkavilla on yleinen Keski- ja Etelä-Lapissa sekä Itä-Suomessa, mutta etelässä se on harvinaistunut. Sitä tavataan myös Ruotsissa ja Keski-Euroopassa, sekä samoilla leveysasteilla Aasiassa ja paikoin Pohjois-Amerikassa.
Elinympäristö
Se kasvaa märissä ympäristöissä kuten rimpinevoilla, tulvaisilla avosoilla ja luhtarannoilla.
Nikolai Zabolotski
Kirjallinen ura
Nikolai Zabolotskin tuotanto käsittää vain muutaman oman runokokoelman sekä klassikkojen käännöksiä, muun muassa muinaisvenäläisen eepoksen Slovo o polku Igoreve (Laulu Igorin sotaretkestä) nykyvenäjännös ja georgialaisen Šota Rustavelin Vitjaz v tigrovoi škure (Tiikerintaljainen urho) venäläisen runoasun. Esikoiskokoelma Stolbtsy (ven. Столбцы, Palstat) ilmestyi vuonna 1929, koostuen suureksi osaksi eri kirjallisuuslehdissä julkaistuista runoista. 1 200 kappaleen painoksesta suurin osa takavarikoitiin virallisen puoluekritiikin kielteisyyden johdosta. Teos sai kuitenkin opiskelijanuorisolta ja intelligentsijalta hyvän vastaanoton tehden Zabolotskista tunnetun ja arvostetun kirjailijan.
Kokoelmaa pidetään Oberiu-runouden suurimpana saavutuksena Venäjällä. Sisältö on ajankohtainen, sillä runokokoelma käsittelee uutta talouden yksityistämispolitiikkaa (NEP) ja sen aiheuttamaa pikkuporvarillisen mentaliteetin paluuta yhteiskuntaan heti vallankumouksen jälkeen. Teoksen groteskit ainekset ja pureva satiiri saivat aikaan skandaalin Leningradin kirjallisuuselämässä. Zabolotskin runot todettiin lehdistössä yhteiskunnalle vihamielisiksi, nämä olivat stalinistisen kritiikin tyypillisiä syytöksiä. Teoksen runo, absurdistinen kehtolaulu Merknut znaki zodiaka (ven. Меркнут знаки зодиака, 'Linnunradan merkit haalistuvat') on vuonna 1996 sävelletty Venäjällä pophitiksi.
Zabolotskin runoudessa on myös uskonnollisiin aiheisiin keskittyviä teoksia. Nämä juontuvat hänen lapsuutensa uskonnollisesta kasvatuksesta ja kotiseudun talonpoikaisväestön ilmentämästä ortodoksisuudesta ajalta ennen lokakuun vallankumousta. 1930-luvulle tultaessa Zabolotski muutti tyyliään kohti "sosialistista realismia" pyrkiessään tuottamaan hyväksyttävää ideologista sisältöä.
Palattuaan Moskovaan vuonna 1946 Zabolotski palasi Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Hän käänsi myös monia georgialaisia ​​runoilijoita (Šota Rustaveli sekä uudempia runoilijoita, kuten Važa-Pšavela, Grigol Orbeliani, Davit Guramišhvili) ja hän matkusti usein Georgiaan. Zabolotski aloitti myös oman runoutensa kirjoittamisen. Hänen karkotuksen jälkeisten vuosiensa kirjallisuus koki kuitenkin rajuja tyylimuutoksia. Runoteos Stihotvorenija (Runoja) ilmestyi 1948. Viimeinen Zabolotskin elinaikana julkaistu kokoelma ilmestyi vuonna 1957, sekin nimeltään Stihotvorenija. Hänen runoutensa alkoi saada perinteisempiä, konservatiivisempia muotoja ja sitä verrattiin usein Fjodor Tjuttševin tuotantoon.
Nikolai Zabolotskin elämän viimeiset vuodet olivat sairauden vaivaamia. Hänen terveytensä heikkeni sydänkohtauksen jälkeen ja hän vietti vuodesta 1956 lähtien suuren osan ajastaan ​​Tarusassa Kalugan aluella. Toinen sydänkohtaus vaati hänen henkensä 14. lokakuuta 1958 Moskovassa.
Minnetonka (Minnesota)
Historia
Minnetonka oli Amerikan alkuperäisväestön pyhää metsästysmaata, jonne syntyi ensimmäistä asutusta 1850-luvulla intiaanien kanssa tehdyn sopimuksen myötä. Väestöä saapui Yhdysvaltojen itärannikolta ja Euroopasta saapuvien siirtolaisten myötä lisää. Deephaven, Wayzata, Hopkins ja St. Louis Park itsenäistyivät Minnetonkan townshipista, minkä johdosta Minnetonkan pinta-ala pieneni 93 neliökilometristä nykyiseen 73 neliökilometriin. Vuonna 1940 Minnetonkan väkiluku oli 6466 asukasta, mutta se kasvoi toisen maailmansodan jälkeen kovalla vauhdilla. Vuonna 1956 Minnetonka muuttui virallisesti kyläksi (village), mikä juridisesti pysäytti myös järjestäytymättömän townshipin pilkkomisen. Minnetonkan väkiluku oli vuonna 1956 jo 15 600 ja 25 000 vuonna 1960. Kylä kasvoi ja sen myötä myös hallinnon tehtävät. Yli 30 000 asukkaan Minnetonkasta tulikin kaupunki vuonna 1968. Väkiluku jatkoi kasvamistaan 1990-luvun alkuun, jolloin se asettui noin 50 000 kohdalle.
Bill Miller
Bill Miller on australialainen elokuvatuottaja. Hänen veljensä on Oscar-palkittu ohjaaja George Miller. Yleensä Bill Miller on tuottajana veljensä ohjaamissa elokuvissa. Hän on tuottanut muun muassa elokuvat Mad Max, Mad Max 2, Mad Max – ukkosmyrsky, Noidat, Lorenzon öljy, Babe – urhea possu, Babe suurkaupungissa ja Oscar-palkitun animaation Happy Feet.
Jussi Olkinuora
Johannes (Jussi) Olkinuora (27. joulukuuta 1894 Antrea – 18. syyskuuta 1983 Mikkelin maalaiskunta) oli antrealainen maanviljelijä, pakinoitsija ja kirjailija. Olkinuora kirjoitti pakinoita pääasiassa Karjala-lehteen ja niitä julkaistiin myös kirjoina.
Olkinuora oli myös hevoskasvattaja ja raviurheilun harrastaja.
Nokia E70
Nokia E70 on Nokian vuonna 2005 julkaisema matkapuhelin. Myyntiin puhelin tuli vuoden 2006 toisen neljänneksen aikana. Sen keskeisiä sovelluksia ovat mm. sähköposti (Push Email), dataliikenne WLANin yli sekä mahdollisuus VoIP-puheluihin niitä tukevassa verkossa.
Puhelimen käyttöjärjestelmä on S60 3.0 (Symbian 9.1 ).
Puhelin kuuluu Nokian E-sarjaan.
Laite on hyväksytty käytettäväksi EGSM900/1800/1900 ja UMTS 2100 -verkoissa. left|pienoiskuva|Kansi avattaessa saadaan käyttöön täysikokoinen näppäimistö. Myös näytön kuva kääntyy 90 astetta.
Mustakurkkupenkoja
Mustakurkkupenkoja (Psophodes nigrogularis) eli aiemmalta nimeltään kitinätimali on laulupenkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Mustakurkkupenkojaa tavataan Australian etelä- ja lounaisosissa. Lajin kannaksi arvioidaan 13 500 täysikasvuista yksilöä. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Briitta Koskiaho-Cronström
Briitta Liisa Koskiaho-Cronström, vuoteen 1994 Koskiaho, o.s. Lehto (s. 1941) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä. Hän oli Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professori. Hänen tutkimusaiheitaan ovat hyvinvointi, kaupunkisuunnittelu, ympäristö- ja asuntopolitiikka, vanhusten asema, jatkuvuuden ja muutoksen problematiikka japanilaisessa yhteiskunnassa ja yhteiskunnallinen rakennemuutos Euroopassa.
Koskiaho valmistui yhteiskuntatieteiden tohtoriksi 1969 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta (nyk. Tampereen yliopisto). Hän oli yhteiskuntapolitiikan apulaisprofessori 1970–1972 Jyväskylän yliopistossa, sosiaalipolitiikan apulaisprofessori 1972–1980 Tampereen yliopistossa ja sosiaalipolitiikan professori 1980–2004 Tampereen yliopistossa. Hän jäi eläkkeelle 2005.
Suomen linnut – Tunnistusopas
Teoksessa esitellään kattavasti kaikki Suomessa pesivät lintulajit ja säännölliset läpimuuttajat. Lisäksi esitellään harvinaisempia läpimuuttajia, harhailijoita ja harvinaisuuksia, kaiken kaikkiaan 345 lajia. Linkin kautta pääsee kustantajan sivulle kuuntelemaan 231 linnun ääniä. Ennen lajikuvauksia kirjassa on yleisiä vinkkejä tunnistamisen avuksi sekä luvut lintujen rakenteesta, käyttäytymisestä ja liikkumisesta sekä äänistä tunnistamisesta. Lopussa on hakemisto, jossa on suomen-, englannin- ja ruotsinkieliset nimet ja tieteelliset nimet.
Teoksen tiedot pohjautuvat Laineen tekemään, 1990-luvulla ilmestyneeseen Suomen kaikkien aikojen myydyimpään lintukirjaan Suomalainen lintuopas, mutta lajeja on 75 enemmän.
Kymmeniä luontokirjoja kirjoittanut Lasse J. Laine on koulutukseltaan biologi ja on harrastanut lintuja 15-vuotiaasta.
Jouni Tikkanen kirjoitti arviossaan Suomen Luonto -lehdessä, että teos noudattaa perinteistä tunnistusoppaan linjaa ja on tiedoiltaan ajan tasalla. Jan Södersved kiittää Linnut-lehdessä kirjaa hienoista kuvista ja modernista taitosta, mutta myös siitä, että siinä on suomalaisista oppaista kattavin lajisto. Tosin Södersved huomauttaa, että amerikantavi on jäänyt vahingossa pois yli 20 kertaa havaituista läpimuuttajista: se on tavattu Suomessa 120 kertaa.
Sir
Sir on englannin kielessä kohtelias puhuttelusana sekä ritarin arvonimi.
Arvonimenä
Arvonimeä Sir käytetään Kansainyhteisön ritarin tai baronetin arvon omaavien miesten etunimen tai etu- ja sukunimen edessä. Dame on vastaava naisen arvonimi. Arvo on henkilökohtainen, baronetin arvo myös vanhimmalle pojalle periytyvä, eikä tavanomaista ritaria mielletä varsinaiseen aristokratiaan kuuluvaksi, koska he eivät ole päärejä.
Kansainyhteisöön kuulumaton, ritarin arvon saanut henkilö voi käyttää nimensä perässä ainoastaan tavanomaista ritarikunnan mukaista titteliä. Esimerkiksi Brittiläisen imperiumin ritarikunnassa: William Henry Gates III, KBE, mutta ei Sir William Henry Gates III, KBE. Ritarin arvon saaneita puhutellaan koko nimellä tai etunimellä, mutta ei koskaan pelkällä sukunimellä, esimerkiksi Sir Paul McCartney tai Sir Paul, mutta ei Sir McCartney.
Puhuttelusanana
Sanaa sir käytetään englannin kielessä yleisesti myös kohteliaana puhuttelusanana päivittäisissä palvelutilanteissa ja varsinkin ylemmässä asemassa olevasta henkilöstä.
Yhdysvaltain asevoimissa käytetään "Sir"-sanaa ylempiarvoisia sotilaita puhuteltaessa tai heille vastattaessa ("Sir, yes Sir!", tai vastaavasti "Sir, no Sir!"); merijalkaväessä kaikista ylempiarvoisista, muissa puolustushaaroissa vain upseereista. Brittiläisissä asevoimissa sitä ei sen sijaan käytetä.
Keijupitta
Keijupitta (Pitta nympha) on Itä-Aasiassa tavattava värikäs pittoihin kuuluva varpuslintu. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin vaarantuneeksi.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan keijupitta on 16–19,5 cm. Selästään ja siivistään laji on väritykseltään kirkkaan vihreä. Siivissä on myös hohtavaa sinistä. Myös yläperä on sininen. Päälaki ja otsa ovat keijupitalla punaruskeat. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja siipiä ympäröi musta maski. Kurkku ja rinta ovat väritykseltään kellertävän valkoiset. Alavatsa ja -perä ovat linnulla väriltään kirkkaan punaiset. Pyrstö on hyvin lyhyt. Keijupitta muistuttaa ulkonäöltään sateenkaaripittaa (Pitta moluccensis), mutta on sateenkaaripittaa pienikokoisempi ja sateenkaaripitan höyhenpuvussa on enemmän sinistä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Keijupitan ravintoa ovat selkärangattomat eläimet. Ravintoaan laji etsii maasta lehtiaineksen seasta.
Kanta ja uhat
Keijupittakannan kooksi arvellaan 2 500–10 000 yksilöä. Suurin keijupittakantaan kohsidtuva uhka on elinympäristön tuhoutuminen. Metsän hakkuu viljelysmaaksi ja polttopuiksi on erittäin voimakasta Kiinassa ja alkuperäisten kosteiden metsien määrä vähenee myös Japanissa. Lajia on myös pyydystetty häkkilinnuksi. Laji on myös herkkä ihmisen aiheuttamille häiriöille kuten rakennusprojekteille. Häiriöitä aiheuttavat myös pesimäalueilla liikkuvat valokuvaajat.
Torin Koos
pienoiskuva|Torin Koos Torin Koos (s. 19. heinäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Koos on myös osallistunut kaksiin talviolympialaisiin. Salt Lake Cityssä vuonna 2002 hän oli sprintissä 35:s. Hänen paras sijoitus hiihtolajien MM-kisoissa on 11. sija joukkuesprintissä Liberecissä vuonna 2009.
Jaakko Isteri
Jaakko Isteri (s. 6. marraskuuta 1983 Kemi) on suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Isteri pelasi neljä nuorten maaottelua.
Olkkolan koulu
Olkkolan koulu on alakoulu (luokka-asteet 1–6), joka toimii museotien varressa Mikkelin Olkkolanniemen kylässä, linnuntietä noin 7,5 kilometriä Mikkelin torilta etelään.
Vuonna 2016 Olkkolan koulua kävi 43 oppilasta.
Kärsämäen koulu
Kärsämäen koulu on Kärsämäessä Turussa sijaitseva puinen koulurakennus. Se rakennettiin vuonna 1881 entisen Maarian kunnan keskustaan, joka on nykyisin osa Turkua. Edelleen käytössä oleva koulu toimii alkuperäisissä tiloissaan vanhassa pihamiljöössä. Koulu on Lounais-Suomen ympäristökeskuksen ja museoviraston suojelema.
Koulun alkuhetket
Päätös koulun rakentamisesta tehtiin maaliskuussa 1879 pidetyssä kuntakokouksessa. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1880, ja koulu valmistui vuonna 1881. Koulun rakentaminen maksoi 13 208 markkaa ja 21 penniä. Kärsämäen koulun ensimmäinen opettaja oli J. V. Vuori.
Yhdistyminen Pallivahan koulun kanssa
Tiedot tarvitsevat päivitystä ! Kärsämäen koulu yhdistettiin hallinnollisesti syyslukukauden 2007 alettua lähellä sijaitsevan Pallivahan koulun kanssa. Yhdistyminen on toistaiseksi vain hallinnollinen, ja Kärsämäen koulurakennuksessa järjestetään vielä opetusta. Moni vastusti yhdistymistä, ja yli tuhat allekirjoitti Kärsämäen koulun puolesta tehdyn adressin, joka luovutettiin huhtikuussa 2007.
Kärsämäen koulun viimeisenä omana rehtorina toimi Erkki Rötkönen, joka aloitti virassa syksyllä 1997. Hän korvasi lukukauden 1996–97 jälkeen eläkkeelle jääneen Helka Sarénin.
Yi-kielet
Yi on nimitys Kiinassa asuvan yi-kansan puhumille kielille. Sen alle luetaan kuusi kielivarianttia, joiden puhujat eivät ymmärrä toisiaan. Kaikki yi-kielet kuuluvat tiibetiläis-burmalaiseen kieliryhmään.
Puhutuin yi-kieli on pohjois- eli sichuanin-yi, jota puhuu äidinkielenään 2,5 miljoonaa ihmistä. Sichuanin-yin puhujat asuvat Sichuanissa ja Yunnanin luoteisosassa. Itä-yitä puhutaan Guizhoussa ja Yunnanin koillisosassa, kaakkois-yitä Yunnanin kaakkoisosassa, keski-yitä Yunnanin eteläosassa, länsi-yitä Yunnanin länsiosassa ja etelä-yitä Yunnanin eteläosassa ja Vietnamissa.
Islannin presidentinvaali 2016
Islannin presidentinvaaleissa 2016 maan uudeksi presidentiksi valittiin Guðni Thorlacius Jóhannesson. Vaaleissa oli yhdeksän ehdokasta, jotka onnistuivat ennen vaaleja keräämään lain vaatimat allekirjoitukset. Islannissa presidentiksi valitaan ehdokas, joka voittaa vaalit saamalla enemmistön, vaalien ainoan äänestyskierroksen aikana. Historioitsija Jóhannesson sai vaaleissa 39,1 % äänistä, yrittäjä Halla Tómasdóttir 27,9 %, kirjailija Andri Snær Magnason 14,3 % ja poliitikko Davíð Oddsson 13,7 %. Kukaan viidestä muusta ehdokkaasta ei saanut yli viittä prosenttia äänistä.
Vaalit voittanut Guðni tuli mukaan vaaleihin politiikan ulkopuolelta, sitoutumattomana ehdokkaana. Hän asettautui ehdokkaaksi Panaman paperien aiheuttaman suuttumuksen jälkimainingeissa, papereihin liittyneessä kohussa oli osallisina useita islantilaisia poliitikkoja.
Vaalien myötä entisen presidentin, Ólafur Ragnar Grímssonin, 20 vuotta kestänyt ura Islannin presidenttinä päättyi.
Juovakorallimonni
Juovakorallimonni (Plotosus lineatus) on tropiikin ja subtropiikin merissä ja murtovesissä viihtyvä kala.
Ulkonäkö ja koko
Juovakorallimonni kasvaa 35 cm pitkäksi. Sen värityksenä ovat ohuet, valkoiset tai vaaleankeltaiset pitkittäisjuovat hyvin tummanruskealla pohjalla. Vaaleahkot viikset erottuvat hyvin. Aivan nuoret yksilöt ovat mustia, ja kalan kasvaessa suureksi juovat hiukan himmenevät.
Levinneisyys ja elinympäristö
Juovakorallimonneja tavataan Indopasifisella merialueella Etelä-Japanista Australiaan ja Afrikan rannikolle ulottuvalla alueella, myös Punaisellamerellä. Aikuiset yksilöt saattavat ajoittain käydä makeavetisissä joissa tai ainakin jokisuiden murtovesissä. Yleensä juovakorallimonnit pysyttelevät koralliriuttojen lähellä, ja tonkivat syötävää pohjahiekasta.
Käyttäytyminen
thumb|left|Juovakorallimonneja pallona Nuoret juovakorallimonnit muodostavat noin sadan yksilön parvia, jotka suojautuvat painautumalla tiiviiksi palloksi toisiaan vasten. Aikuisenakin kalat ruokailevat yhdessä. Ne kutevat kesällä matalaan veteen kivikkopohjalle pesään, joka koiras rakentaa.
Lääketeollisuus
thumb|Lääketabletti Lääketeollisuus on teollisuuden ala, joka kehittää, valmistaa, markkinoi ja myy lääkkeitä.
Juovakorallimonni
Käyttäytyminen
Juovakorallimonneja voi pitää meri- tai murtovesiakvaariossa, mutta niitä pitää olla ainakin viiden yksilön parvi. Kalan selkäruodon piikkien pistosta voi saada tuskallisen myrkytyksen.
Lääketeollisuus
Modernin lääketeollisuuden historia
Lääketeollisuuden historia juontaa juurensa 1900-luvun alkuun. Paul Ehrlich aloitti systemaattisen lääkekehityksen ja kemoterapian käsite syntyi. Samanaikaisesti Saksassa sai alkunsa väriaineteollisuus ja sitä myöten hienokemiallinen teollisuus. 1930-luvulla löydettiin penisilliini ja 1950-luvulta lähtien keksittiin merkittävä joukko osin nykyäänkin käytössä olevia lääkkeitä, esimerkiksi antibiootteja ja psyykenlääkkeitä. Aikaa 1950-luvusta 1970-luvulle kutsutaankin lääketeollisuuden kultaiseksi aikakaudeksi. 1990-luvulta alkaen uusien lääkkeiden markkinoille saattaminen on hidastunut, kallistunut ja siten vähentynyt. Kustannussäästöjä tavoitellen monet lääkeyritykset fuusioituivat tai muuten yhdistyivät. Merkittävimmät fuusiot olivat:
Markkinat
Lääkemyynnin maailmanlaajuinen arvo oli vuonna 2007 663,5 miljardia dollaria. Yhdysvallat ja Kanada muodostivat 46 % kokonaismarkkinoista. Vuonna 2005 Euroopan osuus markkinoista oli 28 %, Japanin 10 % ja muun maailman 18 %. Euroopassa suurimmat markkinat olivat Saksa, Ranska, Italia, Iso-Britannia ja Espanja. Suomen lääkemyynnin arvo oli vuonna 2005 noin 1,7 miljardia euroa. Lääkemarkkinoiden kasvu on nopeinta kehittyvissä talouksissa: Pohjois-Amerikan, Euroopan ja Japanin markkinat kasvoivat 5-6 %, kun muun maailman kasvu oli yli 20 %. Suomen lääkemarkkinat kasvoivat 7 %. Lääkemarkkinoiden bruttokansantuotetta nopeampi kasvu nähdään Suomessa ongelmallisena, ja viranomaiset ja lainsäätäjät ovat pyrkineet hillitsemään sitä esimerkiksi ns. geneerisen substituution ja Kelan sairausvakuutusjärjestelmän keinoin.
Lääkeyhtiöt
Kymmenen suurimman lääkeyhtiön yhteenlaskettu maailmanlaajuinen markkinaosuus oli vuonna 2007 noin 45 % ja sadan suurimman yhtiön osuus noin 85 % (vuonna 2005). Jakauma kuvastaa sitä, miten lääketeollisuutta hallitsevat 10-20 suurta, globaalisti toimivaa yhtiötä, mutta näiden jälkeen markkinoilla on runsaasti tilaa myös keskisuurille yrityksille, jotka pääosin toimivat kotimaassaan ja sen lähialueilla. Seuraavassa luettelossa on 12 suurinta lääkeyhtiötä Fortune Global 500:n mukaan.
Liiketoimintamallit
Lääketeollisuus voidaan karkeasti jakaa alkuperäislääketeollisuuteen, rinnakkaislääketeollisuuteen ja palvelusektoriin.
Alkuperäislääketeollisuus kehittää uusia lääkeaineita ja niistä edelleen lääkkeitä. Isot yhtiöt voivat viedä eteenpäin samanaikaisesti useita kehitysprojekteja ja lisäksi markkinoida tuotteitaan globaalisti. Ne saavat suuren osan tuloistaan ns. blockbuster-lääkkeistä (lääke, jolla on vähintään miljardin US dollarin vuosittainen myynti) ennen kuin niiden patenttisuoja vanhenee. Pienet lääkekehitysyhtiöt pyrkivät lisensoimaan keksimänsä lääkemolekyylinsä jo tuotekehityksen ollessa vielä kesken, usein ennen faasin III tutkimuksia. Tällöin ne saavat lisensoineelta ja tuotekehitystä jatkavalta yhtiöltä etappimaksuja, jos kyseinen lääkemolekyyli etenee seuraaviin tutkimusvaiheisiin ja lopulta rojalttiosuuksia myynnistä, jos lääke pääsee markkinoille saakka. Pienet lääkeyhtiöt ovat usein myös bioteknologiayhtiöitä, eli niiden tuotteet ovat biologisia valmisteita (monoklonaalisia vasta-aineita, rokotteita ym.). Alkuperäislääkkeitä valmistava teollisuus käyttää itsestään myös termejä innovatiivinen ja eettinen lääketeollisuus.
Rinnakkaislääketeollisuus valmistaa lääkkeitä, joiden vaikuttavan aineen patenttisuoja on vanhentunut. Rinnakkaislääkkeitä valmistavat yhtiöt pystyvät painamaan lääkkeen hintaa alas, koska niiden tuotekehityskustannukset ovat alkuperäislääkkeen kehityskustannuksia alhaisemmat. Merkittäviä rinnakkaislääkkeitä valmistavia yhtiöitä ovat esimerkiksi saksalainen Ratiopharm ja intialainen Ranbaxy. Myös lääkeyhtiöt tuottavat rinnakkaislääkkeitä, joko suoraan itse tai tytäryhtiöiden kautta.
Lääketeollisuuden palvelusektoriin kuuluvat mm. (usein kliinistä) sopimustutkimusta tekevät yritykset, konsultointiyritykset ja markkinatutkimusta ja -analyysejä tekevät yritykset.
Laittomuudet ja epäeettinen toiminta
Useille lääkeyrityksille määrätään toistuvasti suuria sakkoja lainrikkomuksista. Esimerkiksi vuosien 2009 ja 2012 välillä lääketeollisuus sai yhteensä 11 miljardin dollarin sakot erilaisista väärinkäytöksistä kuten laittomasta markkinoinnista ja lääkkeiden turvallisuustietojen pimittämisestä. 26 yhtiön joukossa oli kahdeksan maailman kymmenestä suurimmasta lääkeyhtiöstä.
Tanskalainen professori ja Cochrane-verkoston perustaja Peter C. Gøtzsche on rinnastanut lääketeollisuuden toiminnan järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Hänen mukaansa lääketeollisuuden harjoittama laiton toiminta on täysin harkittua, sillä se on niin laajalle levinnyttä ja kannattavaa. Lääketeollisuus on ostanut puolelleen lääkäreitä, tutkijoita, lehtiä, ammatti- ja potilasjärjestöjä, yliopistojen laitoksia, toimittajia, lääkevalvojia ja poliitikkoja. Lääketeollisuuden kliiniset kokeet ovat Gøtzschen mukaan tieteeksi naamioitua markkinointia: uusia lääkkeitä ei tutkita riittävän hyvin, mikä aiheuttaa suunnattoman määrän kuolemia ja vammautumisia. Diabeteksen lääkehoito on korruptoitunutta, tulehduskipulääkkeet aiheuttavat valtavasti kuolemia ja psykiatriasta on tullut lääketeollisuuden kultakaivos. Lääkevalvonta katsoo kaikkea läpi sormien. Jättisakotkaan eivät pysäytä lääkeyhtiöitä, sillä ne näkevät sakot vain osana lääkkeen markkinointikustannuksia.
Suomessa lääketeollisuuden epäeettisestä toiminnasta ovat kirjoittaneet Tomi-Pekka Tuomainen ja Markku Myllykangas. Heidän mukaansa lääketeollisuus tehtailee olemattomia tauteja ja lääkehoidon tarpeen raja-arvoja kuten kolesterolirajoja alennetaan koko ajan lääkkeiden myynnin kasvattamiseksi. Myllykangas syyttää lääketeollisuutta myös tutkimustulosten pimittämisestä sekä väärän ja harhauttavan markkinoinnin harjoittamisesta. Lääkärikuntaa hän pitää osin lääketeollisuuden markkinoijina.
GlaxoSmithKline
Vuonna 2012 lääkeyhtiö GlaxoSmithKline määrättiin yhteensä vajaan 2,4 miljardin euron sakkoihin ja korvauksiin muun muassa laittomasta markkinoinnista, ylilaskutuksesta ja lääkärien voitelusta. GlaxoSmithKline on muun muassa markkinoinut Paxil- ja Wellbutrin-nimellä myytäviä masennuslääkkeitä tarkoituksiin, joihin niitä ei ole hyväksytty.
Johnson & Johnson
Vuonna 2013 lääkeyhtiö Johnson & Johnson määrättiin yhteensä 2,2 miljardin dollarin sakkoihin mm. Rispedal-nimisen antipsykootin markkinoinnista tarkoituksiin, joihin sitä ei ole hyväksytty.
Lääketeollisuuteen kohdistuvaa kritiikkiä
Lääketeollisuuden toimintatavat ovat aiheuttaneet paljon eettisiä kysymyksiä ja sitä on kritisoitu runsaasti. Usein esitettyä kritiikkiä on mm.
Lääketeollisuus on vastannut esitettyyn kritiikkiin mm. seuraavasti:
Abu Dis
Abu Dis on pikkukaupunki Jerusalemin itäpuolella Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 12 415.
Maantiede
thumb|vasen|[[Länsirannan turva-aitaa Abu Disin puolelta kuvattuna.]] thumb|vasen|Näkymää Abu Disissa. Abu Dis sijaitsee Jerusalemin kuvernoraatissa noin 3,8 kilometriä Jerusalemin kaupungista kaakkoon. Sen naapuripaikkakuntia ovat As Sawahira ash Sharqiya idässä ja etelässä, Al-Eizariya pohjoisessa ja Jabal al Mukabbir lännessä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 628 metriä. Abu Disin itäpuolella sijaitsevat Israelin siirtokunnat Ma’ale Adumim ja Kedar. Lähellä sijaitsevat myös Jerusalemin puolella olevat Öljymäki ja Kalliomoskeija. Israelin rakennuttama Länsirannan turva-aita erottaa kuitenkin nykyisin Abu Disin Jerusalemin kaupungista.
Historia
Rooman valtakunnan kaudella nykyisen Abu Disin paikalla sijaitsi Beta Budison-niminen kylä. Kylän nykyisen nimen alkuperästä on useampia eri teorioita. Yhden version mukaan nimi on johdettu kreikan kymmentä tarkoittavasta sanasta deka. Toisen mukaan se on käännös tiheää metsää tarkoittavasta ilmauksesta ad dissa tai latinan ujoa tai säädyllistä tarkoittavasta sanasta boddens. Nykyinen Abu Dis on perustettu vähintään ennen vuotta 1187.
Israel miehitti Palestiinan Länsirannan ja Abu Disin kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. PLO ja Israel solmivat Oslon sopimuksen vuonna 1993, jonka jälkeen perustettu Palestiinalaishallinto harkitsi Abu Disin kehittämistä hallinnolliseksi keskuksekseen. Paikalla aloitettiin suuren parlamenttitalon rakennustyöt, jotka jätettiin kuitenkinlopulta kesken. Abu Disin sijaan Palestiinalaishallinnon keskukseksi tuli lopulta Ramallah.
Israel alkoi rakentaa Länsirannan turva-aitaa vuoden 2000 toisen intifadan seurauksena. Abu Disin asema nousi jälleen esiin Donald Trumpin Lähi-idän rauhansuunnitelman myötä vuonna 2020. Suunnitelman mukaan Palestiina saisi pääkaupungin Itä-Jerusalemiin, mutta suunnitelmassa Abu Dis on määritelty osaksi Itä-Jerusalemia, jonne pääkaupunki asetettaisiin. Suunnitelma ei käsittänyt yleisemmin Itä-Jerusalemiksi miellettyä aluetta. Suunnitelma hylättiin laajalti palestiinalaisten keskuudessa.
Talous
Vuonna 2011 Abu Disin työssäkäyvistä 80 % oli työllistynyt hallinnossa ja yksityisillä aloilla. 19 % työllistyi palvelualalla ja 1 % Israelin työmarkkinoilla. Kylässä on muun muassa tupakka-, sementti- ja tiilitehtaat. Työttömyysaste oli vuonna 2011 60 %
Väestö
Abu Disin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2018 12 415.
Valerian
Valerian voi tarkoittaa seuraavia asioita
Dafnus
Dafnus ( tai Dafnous, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Arthouse Cinema Niagara
Arthouse Cinema Niagara on Pirkanmaan Elokuvakeskus ry:n omistama yksityinen elokuvateatteri Tampereen Kehrä­saaressa.
Niagara esittää vuosittain normaaliohjelmistossa ja erikoissarjoissa kotimaisia ja ulkomaisia elokuvia. Erikoisohjelmistoon kuuluu muun muassa useiden eri maiden elokuvia esittelevät erikoissarjat sekä Kansallisen audiovisuaalisen instituutin esityssarjat. Niagara on osa eurooppalaisten elokuvateatterien Europa Cinemas -verkostoa, johon kuuluu lisäksi seitsemän muuta suomalaista teatteria. Teatteri toimii myös Cinemadrome-festivaalin tapahtumapaikkana ja Tampereen elokuvajuhlien yhtenä esityspaikkana.
Teatterissa on yksi sali, johon mahtuu 128 henkilöä. Salissa on myös kaksipyörätuolipaikkaa, ja pyörätuoliasiakkaan mukana tuleva saattaja pääsee elokuvaan maksutta. Lipunmyyntipisteelle ja saliin tultaessa on noin viiden sentin kynnykset. Näytöksiin ei myydä erikseen merkattuja paikkalippuja, vaan yleisö saa valita vapaasti paikkansa saliin tultuaan. Teatterin aulaan on sijoitettu kahvila.
Haanoja
Haanoja on Kouvolan kaupungin pienalue Kouvolan suuralueella, Kankaron kaupunginosassa. Se sijaitsee Eskolanmäen pohjoispuolella. Haanoja rajautuu etelässä voimalinjaan. Haanojalla sijaitsee muun muassa Haanojan puistoalue ja palvelutalo, sekä käyttökiellossa oleva Haanojan haali, jossa on liikuntahalli ja vuonna 2019 lakkautettu uimahalli.
Chryste Gaines
Chryste Gaines (s. 14. syyskuuta 1970 Lawton, Oklahoma) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Gaines sijoittui Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa 1995 60 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 7,12. Myöhemmin samana vuonna Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti MM-kultaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän oli mukana voittamassa olympiakultaa Atlantan olympialaisissa pikaviestissä. Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 23,31. Samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän sijoittui 100 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 11,32 sekä oli mukana voittamassa MM-kultaa pikaviestissä. Vuonna 1998 hän juoksi GP-finaalissa 100 metrillä kuudenneksi ajalla 11,23.
Gaines karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 100 metrin välierissä. Pikaviestissä hän oli mukana kolmanneksi juosseessa joukkueessa. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa 100 metrillä toiseksi ajalla 11,09. Seuraavana vuonna hän voitti Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrillä MM-pronssia ajalla 7,12 ja oli 100 metrillä viides Edmontonin MM-kisoissa ajalla 11,06. Vuonna 2002 hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 60 metrillä ja oli GP-finaalissa 100 metrillä neljäs. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän oli mukana Yhdysvaltain pikaviestijoukkueessa, joka voitti kisoissa MM-hopeaa. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin 100 metrillä ajalla 10,83.
Vuonna 2005 Gaines sai kahden vuoden kilpailukiellon yhteyksistään Balco-laboratorioon, vaikka ei ollut koskaan antanut positiivista dopingtestiä. Kilpailukielto merkittiin alkaneeksi 6. kesäkuuta 2005 ja samalla Gainesin tulokset aikavälillä 30. marraskuuta 2003 – 6. kesäkuuta 2005 hylättiin.
Gaines teki paluun kilparadoille vuonna 2008.
Pirkanmaan käräjäoikeus
thumb|Pirkanmaan käräjäoikeuden pääsisäänkäynti Lapintien suuntaan.
Pirkanmaan käräjäoikeus on yksi Turun hovioikeuspiirin neljästä käräjäoikeudesta. Sen tuomiopiiriin kuuluu Pirkanmaan maakunta, ja se on Helsingin käräjäoikeuden ja Itä-Uudenmaan käräjäoikeuden tuomiopiirien jälkeen väkiluvultaan Suomen kolmanneksi suurin. Käräjäoikeus syntyi vuoden 2010 alusta osana valtakunnallista käräjäoikeusuudistusta, jonka jälkeen käräjäoikeuksien tuomiopiirit määräytyvät pääosin maakuntapohjalta. Ennen uudistusta Pirkanmaan alueella toimivat Tampereen, Ikaalisten ja Toijalan käräjäoikeudet.
Käräjäoikeuden kanslia ja pääistuntopaikka sijaitsee Tampereen oikeustalossa Tampellan kaupunginosassa, osoitteessa Kelloportinkatu 5 A.
Tubulinea
Tubulinea on aitoameeboihin kuuluva yksisoluisten aitotumaisten eliöiden luokka. Se sisältää kuoriameebat (Arcellinida) ja osan aiemmin ameeboihin (Amoebida) luetuista kuorettomista lajeista.
Georges Marie Martin Cottier
Georges Marie Martin Cottier (25. huhtikuuta 1922 Carouge – 31. maaliskuuta 2016) oli sveitsiläinen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 21. lokakuuta 2003. Hän ei kuitenkaan voinut äänestää vuoden 2005 konklaavissa, koska oli menettänyt äänioikeutensa vietettyään 80-vuotispäiväänsä kolme vuotta aiemmin.
Dominikaaneihin kuulunut Cottier sai pappisvihkimyksensä 2. heinäkuuta 1951.
Latife Hanım
thumb|upright=1.2|Latife Hanım vuonna 1923. thumb|upright=1.2|Latife Hanım (vas.) ja [[Kemal Atatürk|Mustafa Kemal.]] Fatıma-tüz Zehra Latife Uşakîzâde (tunnettu nimellä Latife Hanım; 17. kesäkuuta 1898 İzmir – 16. heinäkuuta 1975 Istanbul) oli Turkin ensimmäisen presidentin Mustafa Kemal Atatürkin vaimo vuosina 1923–1925. Hän pyrki edistämään naisten oikeuksia Turkissa.
Latife Hanımin isä oli varakas ızmiriläinen kauppias Uşakîzâde Muammer, joka toimi İzmirin pormestarinakin. Latife sai laadukkaan länsimaisen koulutuksen ja opiskeli muun muassa lakia Sorbonnen yliopistossa Pariisissa. Hän puhui useita kieliä. Vuonna 1922 uuden Turkin tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi tullut Mustafa Kemal käynnisti maassa valtavan sekularisaatio- ja uudistusohjelman. Hän tutustui Latifeen saman vuoden syksyllä perustaessaan päämajansa İzmiriin ja käyttäessään kauppias Muammerin taloa. Heistä tuli pian rakastavaisia, ja Kemal näki sivistyneessä ja voimakastahtoisessa Latifessa uudenaikaisen roolimallin Turkin naisille. He menivät naimisiin tammikuussa 1923. Häissä poikettiin perinteisestä islamilaisesta hääseremoniasta tasa-arvon korostamiseksi. Kemalin hylkäämä aiempi jalkavaimo Fikriye teki pian tämän jälkeen itsemurhan. Latife ja Kemal eivät saaneet lapsia.
Latife oli läheistä sukua tunnetulle kirjailijalle Halid Ziya Uşaklıgilille.
Howie Morenz
thumb|Howie Morenz oli 1920- ja 1930-lukujen parhaita pelaajia. Howard ”Howie” William Morenz (21. kesäkuuta 1902 – 8. maaliskuuta 1937 Mitchell, Ontario, Kanada) oli jääkiekkoilija ja varhaisen National Hockey Leaguen nimekkäimpiä pelaajia. Hän pelasi Montreal Canadiensissa vuodesta 1923 vuoteen 1934, Chicago Blackhawksissa 1934–1935, New York Rangersissa 1935–1936 ja vielä Montrealissa 1936–1937.
Hyökkääjä Morenz sai lempinimen ”jääkiekon Babe Ruth”. Urheilutoimittajat nimesivät 1920-luvun urheilun kulta-ajaksi ja nostivat Howie Morenzin ajan symboliksi siinä missä Ruth sai saman kunnian baseballin, Red Grange amerikkalaisen jalkapallon, Jack Dempsey nyrkkeilyn, Bobby Jones golfin ja Bill Tilden tenniksen parissa.
Morenz täytti kiekkokatsomot ennennäkemättömällä tavalla ja hänen nopeutensa teki katsojiin erityisen suuren vaikutuksen. Howie Morenz teki lajilleen PR:ää etenkin Yhdysvalloissa. Ehkä parhaalla kaudellaan 1927–28 hän teki 33 maalia ja voitti myös syöttötilaston 18 maaliin johtaneella syötöllä. Hän teki 40 maalia kaudella 1929–30 ja vei NHL:n maalikuninkuuden myös seuraavalla kaudella.
28. tammikuuta 1937 pelatussa Canadiensin kotiottelussa Howie Morenz kaatui tavoitellessaan kiekkoa, jolloin samaan tilanteeseen osallistunut vastapelaaja Earl Seibert suistui täydessä vauhdissa häntä päin ja kaatui Morenzin päälle katkaisten tämän vasemman jalan neljästä kohtaa. Morenz ymmärsi peliuransa olevan ohi ja saman vuoden helmikuussa Canadiensin lääkäri diagnosoi Morenzilla hermoromahduksen. 8. maaliskuuta Morenz sai sydänkohtauksen ja menehtyi saman päivän iltana.