cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cincinnatin sinfoniaorkesteri
Cincinnatin sinfoniaorkesteri (, CSO) on Cincinnatissa, Ohiossa toimiva yhdysvaltalainen sinfoniaorkesteri, jonka William Howard Taftin vaimo perusti vuonna 1895. Se on Yhdysvaltain viidenneksi vanhin sinfoniaorkesteri.
Cincinnatin sinfoniaorkesteri piti ensimmäiset konserttinsa perustamisvuonnaan 1895. Varhaisina vuosinaan se piti muun muassa Gustav Mahlerin viidennen sinfonian ensiesityksen. Orkesteri on toiminut yhtämittaisesti lukuun ottamatta muutamaa vuotta 1900-luvun ensivuosikymmenen lopussa, jolloin se oli tauolla lähinnä taloudellisten ongelmien vuoksi. Orkesterin nykyisenä ylikapellimestarina toimii ranskalainen Louis Langrée.
Sotarikos
thumb|250px|[[Malmedyn verilöylyssä teloitetun tykkipatteri B:n kuuluneen miehistön ruumiita.]] thumb|250px|Japanilaiset hautaavat vankeja elävältä [[Nanjingin verilöylyn yhteydessä.]] thumb|250px|Japanilainen sotilas Yasuno Chikao mestaa australialaisen sotavangin, Leonard G. Siffleetin. thumb|250px|[[My Lain verilöylyn uhreja.]] Sotarikos on sodan tai siihen verrattavissa olevan konfliktin yhteydessä tapahtuva kansainvälisillä sopimuksilla rikokseksi määritelty teko, josta on Suomessa tarkemmin määritelty kansallisesti rikoslain 11 luvussa: ”Sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan”. Kansainvälisesti sotarikos-käsitteelle suuntaviivoja antaa muun muassa kaikkien Euroopan unionin maiden ratifioima niin sanottu Rooman perussääntö, jonka suhteen tuomiovalta on Haagissa sijaitsevalla Kansainvälisellä rikostuomioistuimella. Myös Suomen allekirjoittamat Geneven sopimukset määrittelevät niiden mukaiset törkeät rikokset sotarikoksiksi.
Yleistä
Monissa maissa sodankäyntiä rajoittavia määräyksiä sisällytettiin maiden omiin sotilaallisiin lakeihin. Kehitys sodankäynnissä johti jo 1700-luvulla siihen, että näiden lakien valvomista varten perustettiin sotilastuomioistuimia, jotka asettivat syytteeseen määräyksiä rikkoneet.
Ensimmäinen sodankäyntiä määrittelevä kansainvälinen sopimus oli vuoden 1864 Geneven yleissopimus. Se käsitteli lähinnä sairaiden ja haavoittuneiden sotilaiden hoitamista ja suojelemista. Vuonna 1907 Geneven yleissopimus ulotettiin koskemaan myös merisodankäyntiä ja vuonna 1929 ilmasodankäyntiä. Vuosina 1899–1907 solmittiin Haagin sopimukset, joissa asetettiin rajoitteita aluksi vain maasodankäynnille. Niissä todetaan muun muassa:
Sodankävijöitä on nimenomaan kielletty:
Geneven protokolla kielsi kemialliset aseet vuonna 1925.
27. kesäkuuta 1928 Pariisissa solmittu Kellogg–Briand-sopimus kielsi sodan politiikan teon välineenä. Vaikka sen allekirjoitti 62 valtiota, kuten Suomi, sen tarkoitus estää sodat epäonnistui, mutta se vaikutti huomattavasti kansainvälisen oikeuden kehitykseen.
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen voittaneet ympärysvallat asettivat erityisen ”Sodan aloittajien vastuuta ja rangaistusten toimeenpanoa käsittelevän komission”. Se kokoontui 25. tammikuuta 1919 ja suositteli toimia vihollismaiden sotarikoksista syytettyjä kansalaisia vastaan. Komissio antoi raportin, jossa se totesi, että kaikki sodan lakeja ja tapoja tai ihmisyyden lakeja rikkoneet viholliset tuli asettaa syytteeseen käskyvallasta ja arvosta riippumatta. Tätä varten tuli perustaa erityinen korkea tuomioistuin, joka tutkisi ja tuomitsisi tapauksia kansainvälisen oikeuden mukaan. Suurin osa ympärysvalloista kannatti raporttia, mutta Yhdysvallat vastusti, sillä vastaavasta tuomioistuimesta ei ollut ennakkotapausta.
Useat komission suosituksista sisällytettiin sotarikollisten rankaisemista käsitteleviin kohtiin Versailles’n rauhansopimuksissa. Ympärysvallat antoivat Saksalle 3. helmikuuta 1920 luettelon, jossa oli 896:n oikeudelle luovutettavan nimet. Saksan hallitus kuitenkin kieltäytyi ja esitti, että luettelon henkilöt tuli asettaa syytteeseen Saksan korkeimmassa oikeudessa Leipzigissa. Ympärysvallat suostuivat. Lopputuloksena vain hyvin harvat syytetyistä tuomittiin ja heistäkin monet pääsivät pakenemaan vankiloista. Joka tapauksessa annetut tuomiot osoittivat, että sotalakien rikkomisesta voitiin tuomita rangaistuksiin.
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan jälkeen 8. elokuuta 1945 Lontoossa järjestetyssä liittoutuneiden kokouksessa määriteltiin sotarikokseksi myös rikokset rauhaa vastaan ja hyväksyttiin kansainvälisen sotilastuomioistuimen peruskirja. Nämä määritelmät olivat syyteperusteena Nürnbergin, Tokion ja Helsingin sotarikosoikeudenkäynneissä.
Nürnbergin tuomioistuimen peruskirjan ja tuomion sisältämät kansainvälisen oikeuden periaatteet hyväksyttiin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen päätöslauselmassa 95 (I) 11. joulukuuta 1946 ja niiden perusteella Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen oikeuden toimikunnan kirjasi ylös seitsemän periaatetta.
Sotarikoksen käsitteen yleiseen määrittelyyn ovat ajan myötä vaikuttaneet useat kansainväliset sopimukset, kuten Geneven sopimukset ja Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus. Ongelmana on usein ollut sopimusten ratifioinnin puutteellinen maantieteellinen kattavuus konfliktien osapuolten kesken. Esimerkiksi Suomi ratifioi Geneven sopimukset vuonna 1955.
Muita sodan sääntöä kirjaavia kansainvälisiä sopimuksia ovat muun muassa:
Sotarikosoikeudenkäynneissä sovelletut juridiset periaatteet ovat poikenneet joskus merkittävästikin siihen saakka vallalla olleista käytänteistä. Voittajavaltiot ovat voineet soveltaa itse kehittämäänsä lainsäädäntöä yleisistä oikeuskäytänteistä poiketen taannehtivastikin, eli viitaten tapahtumiin ennen sovellettavan lain määrittelyä ja voimaantuloa.
Suomen sotarikolliset ja sotasyylliset
Jatkosodan 19. syyskuuta 1944 päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen 13 artikla kuului seuraavasti: ”Suomi sitoutuu yhteistoimintaan Liittoutuneiden Valtojen kanssa sotarikoksista syytettävien henkilöiden pidättämiseksi ja tuomitsemiseksi.” Suomalaiset tulkitsivat tämän tarkoittavan sotarikollisia, perinteisiin sotarikoksiin syyllistyneitä, jotka olivat rikkoneet ennen sotaa vallalla olleita sotalakeja ja -tapoja koskeneita kansainvälisiä sopimuksia ja määräyksiä.
Oman sotaväen sotarikollisten oikeuteen saattaminen suuressa mittakaavassa oli poikkeuksellista sodan jälkeisessä Euroopassa. Voittajavaltioiden painostamana hävinnyt Suomi joutui kuitenkin käymään läpi laajan sotarikosoikeudenkäyntien sarjan, jonka kulkuun neuvostoliittolaiset vielä yksittäisissä tapauksissa puuttuivat. Lisäksi suomalaiset oikeusasteet käsittelivät korkea-arvoisia syytettyjä jonkin verran muita helläkätisemmin. Tästä huolimatta sotarikosoikeudenkäynnit täyttivät oikeusvaltion edellytykset.
Sodan voittajaosapuolet katsoivat Suomen poliittisen johdon olleen vastuussa maan hankkiutumisesta jatkosotaan ja sen vuoksi heidän olevan myös henkilökohtaisesti syyllisiä sotaan. Tästä painostuksen edessä Suomessa syntyneet sotasyyllisyysoikeudenkäynnit olivat luonteeltaan poliittisia, ja erosivat siten oleellisesti sotarikosoikeudenkäynneistä.
Rikosoikeudellinen sotarikollisuus
Sotarikosten tutkiminen aloitettiin Suomessa jo vuonna 1944. Sotarikosten vuoksi Suomen omien lakien mukaan oli tuomittu vuoden 1948 loppuun mennessä kaikki oikeusasteet huomioiden yli 700 henkilöä. Suurin osa heistä tuomittiin sotavankeja koskevista henkirikoksista.
Poliittinen sotasyyllisyys
Suomessa ei aluksi katsottu välirauhansopimuksen 13 artiklan koskevan poliittista johtoa. Tilanne kuitenkin muuttui taannehtivasti liittoutuneiden määriteltyä yllä mainitussa Lontoon kokouksessa vuonna 1945 muun muassa käsitteen ”rikos rauhaa vastaan”. Vielä vuonna 1945 säädettiin Neuvostoliiton painostuksesta Suomessa laki sotasyyllisten rankaisemisesta, jonka pohjalta poliittisen johdon sotasyyllisyysoikeudenkäynti aloitettiin marraskuussa 1945.
Suomen rikoslaki: Sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan
Suomen rikoslaki, 11 luku määrittelee sotarikoksiksi ja rikoksiksi ihmisyyttä vastaan seuraavat rikostyypit:
Sotarikostutkintoja Suomessa 2000-luvulla
Yleisradion A-studio-ohjelma selvitti vuonna 2019 millaisia terrorismitutkintoja poliisi on tehnyt Suomessa. Suomeen kohdistuvien terrorismirikosten ja vierastaistelijailmiön lisäksi poliisi on tutkinut myös ulkomailla tapahtuneita sota- ja terrorismirikoksia eli tavallisesti sellaisia tekoja, jotka ovat tapahtuneet ennen kuin rikoksesta epäilty on saapunut Suomeen. Tällaiset henkilöt ovat saattaneet esimerkiksi esiintyä valokuvissa voitonmerkkinä vihollistaistelijoiden ruumiiden kanssa.
Osa sotarikostutkinnoista päättyy esimerkiksi siksi, että Suomesta käsin olisi mahdotonta saada riittävää näyttöä rikoksista. Poliisi on perustellut tutkintojen lopettamisia myös kustannuksilla.
Vuonna 2006 poliisi aloitti tutkinnan ruandalaisesta François Bazarambasta, jotain epäiltiin syyllistymisestä joukkotuhontaan Ruandan kansanmurhan aikana. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Tästä niin sanotusta Ruanda-oikeudenkäynnistä kertyi kuluja kesän 2010 käräjäoikeuden tuomioon mennessä poliisille 1,1 miljoonaa ja oikeusministeriölle noin 1,5 miljoonaa, johon sisältyy muun muassa matkoja Afrikkaan.
Vuoden 2019 tammikuussa Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Irakin armeijan sotilaana toimineen miehen sotarikoksesta ehdolliseen vankeuteen. Tuomittu oli esitellyt videolla kuolleelta Isis-taistelijalta leikkaamaansa päätä.
Helmikuussa 2021 Suomessa asuvaa sierraleonelaista miestä vastaan nostettiin syytteet Liberiassa tehdyistä sotarikoksista. Gibril Massaquoita syytettiin murhista, törkeistä raiskauksista, ihmissyönnistä, törkeästä sodankäyntirikoksesta ja törkeästä ihmisoikeuksien loukkaamisesta Liberian sisällissodassa 2000-luvun alussa. Tapauksella oli poikkeuksellisen pitkä esitutkinta, jonka tutkinnanjohtajana toimi rikosylikomisario Thomas Elfgren. Huhtikuussa 2022 Pirkanmaan käräjäoikeus hylkäsi kaikki syytteet Gibril Massaquoita vastaan, mutta Turun hovioikeus myönsi jatkokäsittelyluvan jutulle.
Kansainvälinen sotarikoslainsäädäntö: Rooman perussääntö
Niin sanottu Rooman perussääntö määrittelee, milloin sotarikos siirtyy Kansainvälisen rikostuomioistuimen toimivaltaan kansallisilta tuomioistuimilta. Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntö tuli voimaan 1. heinäkuuta 2002. Sopimuksen oli allekirjoittanut 16. heinäkuuta 2003 mennessä 139 ja ratifioinut 91 maata. On huomattava, että esimerkiksi Yhdysvallat, Venäjä ja Kiina eivät ole ratifioineet tuota sopimusta.
Kansainvälisellä rikostuomioistuimella on toimivalta seuraavissa tilanteissa:
Kansainvälinen rikostuomioistuin voi nostaa syytteen sotarikoksista, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja kansanmurhista. Perussäännön ratifioineet maat sitoutuvat itse ryhtymään oikeudellisiin toimenpiteisiin niitä henkilöitä vastaan, joita syytetään näistä rikoksista tai luovuttamaan heidät tuomioistuimelle. Rikos otetaan käsiteltäväksi vain, jos kansallinen tuomioistuin ei siihen kykene tai ole halukas.
Kansainvälinen rikostuomioistuin käsittelee vain sen perussäännön voimaantulon 1. heinäkuuta 2002 jälkeen tapahtuneita rikoksia. On huomattava, että Kansainvälinen rikostuomioistuin on eri asia, kuin Kansainvälinen tuomioistuin (ICJ), joka käsittelee vain valtioiden välisiä, ei yksilöitä koskevia, oikeustapauksia.
Sinfonietta
Sinfonietta voi viitata:
Košice
Košice on Slovakian toiseksi suurin kaupunki, ja siellä oli vuonna 2019 hieman vajaa 240 000 asukasta. Se sijaitsee maan itäisessä osassa Hornádjoen laaksossa Tatran kaakkoispuolella. Košice on Košicen alueen (kraj) pääkaupunki sekä itäisen Slovakian kulttuurinen ja teollinen keskus. Košice oli toinen Euroopan kulttuuripääkaupungeista 2013.
vasen|pienoiskuva|250px|Košicessa sijaitseva [[P. Elisabetin tuomiokirkko on Slovakian suurin kirkko.]] vasen|pienoiskuva|250px|Mlynská ulica -katu on osa Košicen historiallista keskusta vasen|pienoiskuva|250px|Košicen keskustaa kesällä 2007
Maantiede
Košice sijaitsee Slovakian itäosassa lähellä kolmen valtion rajaa. Sieltä on Unkarin rajalle 20 kilometriä, Ukrainan rajalle 80 kilometriä ja Puolan rajalle 90 kilometriä. Kaupunki on rakennettu leveään Hornádjoen laaksoon, jonka länsipuolella kohoavat Slovakian malmivuoret ja itäpuolella Slanskévuoret. Kaupunki on noin 208 metriä merenpinnan yläpuolella. Slovakian kaupungin pinta-ala on 237,63 neliökilometriä. Siitä maatalousmaata on 37,5 prosenttia.
Historia
Košice mainitaan ensimmäisen kerran kaupunkina 1241 ja Unkarin kuninkaallisena kaupunkina 1290. Keskiajalla se on merkittävä markkinapaikka Puolan, Unkarin ja Venäjän välisen kauppatien varrella. Se oli myös tuolloisen Pohjois-Unkarin keskuspaikka, ja sen asema oli koko Unkarin valtakunnassa tärkeä: se sai markkinaoikeudet, tullivapauden ja kuninkaallisen vapaakaupungin statuksen 1347, jolloin se kohosi Budan jälkeen valtakunnan tärkeimmäksi kaupungiksi. 1369 se sai ensimmäisenä Unkarin kaupunkina oikeuden käyttää vaakunaa.
Uskonpuhdistuksen ja vastauskonpuhdistuksen aikana kaupungilla oli tärkeä strateginen merkitys, ja sen omistajuudesta käytiin kiivasta kamppailua, kunnes 1600-luvun katolilaisuus palautettiin lopullisesti. Košicen porvarit olivat pitkään enimmäkseen saksalaisia, mutta unkarilaisten osuus kasvoi vähitellen. 1700-luvulla slovakit kuitenkin muodostivat jo enemmistön kaupungin väestöstä. Košice oli silti valistuksen kaudella ja kansallisen heräämisen aikana 1800-luvulla unkarilaisten toinen henkinen pääkaupunki. 1776 siellä aloitti toimintansa Academia Regia Cassoviensis, Budan yliopiston alaisuuteen kuuluva korkeakoulu.
Tšekkoslovakian perustamisen jälkeen 1918 se liitettiin Tšekkoslovakiaan. Koko eteläisen Slovakian mukana se liitettiin Unkariin vuoden 1938 Wienin päätöksellä sen jälkeen, kun Saksa oli miehittänyt sudeettialueet. Operaatio Barbarossan käynnistyttyä kesäkuussa 1941 Neuvostoliitto pyrki pitämään yllä rauhaa Unkarin kanssa, mutta 26. kesäkuuta tunnistamattomat lentokoneet pommittivat kaupunkia. Unkarin valtionhoitaja Miklós Horthy sai siitä syyn lähteä sotaan Neuvostoliittoa vastaan. Lentokoneet saattoivat olla eksyneitä neuvostoliittolaisia, slovakkien lentämiä saksalaisia tai saksalaisten järjestämä provokaatio. Kaupunki palautettiin 1944 Slovakialle. Keväällä 1945 siellä toimi Tšekkoslovakian hallitus ja Slovakian kansallisneuvosto. 5. huhtikuuta 1945 Košicessa julistettiin uuden Tšekkoslovakian hallitusohjelma, ns. Košicen ohjelma.
Hallinto
Košicen on Košicen alueen hallinnollinen keskus, ja kaupunki on jaettu neljään piiriin. Kaupunki on piirien lisäksi jaettu edelleen 22 hallinnolliseen kaupunginosaan, joilla jokaisella on oma paikallishallintonsa. Košicen johdossa on pormestari ja kaupunginvaltuusto.
Väestö
Slovakian tilastokeskuksen mukaan vuonna 2019 Košicessa asui 238 593 henkeä. Asukkaista 75,8 prosenttia oli slovakkeja, 2,8 prosenttia unkarilaisia, 2,0 prosenttia romaneita ja 0,7 prosenttia tšekkejä.
Urheilu
Košicessa järjestettiin vuoden 2019 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut, jota se isännöi yhdessä pääkaupunki Bratislavan kanssa. Kaupungit isännöivät aikaisemmin kisoja vuonna 2011.
Ystävyyskaupungit
Košicen ystävyyskaupunkeja ovat :
Luettelo suomalaisista poliittisista nuorisojärjestöistä
Luettelo suomalaisista poliittisista nuorisojärjestöistä sisältää itsenäiset valtakunnalliset poliittiset nuorisojärjestöt. Sarakkeessa "sitoutuneisuus" ilmoitetaan puolue ja kansainvälinen järjestö, joihin järjestö on kuulunut tai, joiden kanssa se on tehnyt läheistä yhteistyötä. Luettelo on järjestetty perustamisvuosittain.
August Macke
thumb|200px|August Macke, Omakuva, 1909 August Macke (3. tammikuuta 1887 Meschede – 26. syyskuuta 1914 Perthes-lès-Hurlus, Marne) oli saksalainen taidemaalari. Macken maalauksissa on hehkuva voimakas väriasteikko ja kubismiin sekä futurismiin pohjautuva rakenteellinen muotokieli. Macke kuului Der Blaue Reiter -ryhmään.
Macke opiskeli vuosina 1904–1906 Düsseldorfin taideakatemiassa ja vuosina 1907–1908 Berliinissä Lovis Corinthin taidekoulussa. Hänen maalaustyylinsä sai aluksi paljon vaikutteita Arnold Böckliniltä. Oman tyylinsä hän löysi vasta tutustuttuaan Pariisissa impressionistiseen taiteeseen, ja varsinkin Edouard Manet'n teokset tekivät häneen suuren vaikutuksen. Macken värienkäyttö muuttui rohkeammaksi, kun taas maalausten sommittelu muuttui harkitummaksi ja kurinalaisemmaksi.
Impressionismin lisäksi Macke sai vaikutteita muun muassa Henri Matisselta. Hyvä esimerkki Matissen vaikutuksesta on Asetelma vuodelta 1910. Samana vuonna hän tapasi baijerilaisen taidemaalari Franz Marcin ja ystävystyi tämän kanssa. Kun Franz Marc ja Wassily Kandinsky perustivat vuonna 1911 ekspressionistisen Der Blaue Reiter -taiteilijaryhmän, liittyi Macke pian ryhmän jäseneksi ja osallistui sen näyttelyihin.
Macke oli sikäli epätyypillinen ekspressionisti, että hänen taiteestaan ei löydä tuolle taidesuunnalle tyypillistä rajuutta ja rumuutta. Hän ei myöskään harrastanut kumouksellisia poliittisia kannanottoja vaan vaikutti olevan varsin tyytyväinen tuon ajan porvariston elämäntapaan. Monet hänen maalauksensa kuvaavat keskiluokkaisia herroja ja rouvia, jotka kuljeskelevat joutilaina puistoissa ja kaupungin kaduilla. Macken ekspressionismi ei siis perustu maalausten aiheisiin, vaan lähinnä värien käyttöön ja sommitteluun.
Vuosina 1912–1913 Macken tyyli kehittyi kubismin ja futurismin suuntaan. Myös ranskalaisen taidemaalari Robert Delaunayn vaikutus oli suuri vuoden 1912 jälkeen, jolloin Macke kävi tapaamassa Delaunayta Pariisissa.
Sinfonietta (Janáček)
Osat
Sinfonietta koostuu seuraavista viidestä osasta:
Foiniks (Agenorin poika)
Foiniks oli kreikkalaisessa mytologiassa Agenorin ja Telefassan poika ja Kadmoksen, Kiliksin ja Europen veli. Toisen version mukaan Europe olisikin ollut Foiniksin tytär.
Zeuksen rakastuttua Europeen ja vietyä tämän mukanaan Kreetaan valkoisen härän hahmossa, tämän isä lähetti veljekset etsimään Europea kehottaen heitä olemaan palaamatta, kunnes he löytäisivät sisarensa. Kun etsintä ei tuottanut tulosta, nämä päättivät olla palaamatta kotiinsa. Foiniks asettui asumaan Syyrian rannikolle, ja maata kutsuttiin hänen mukaansa Foinikiaksi.
Norman Jewison
thumb|Norman Jewison vuonna 2012. Norman Frederick Jewison CC (s. 21. heinäkuuta 1926 Toronto) on kanadalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä. Hän on moninkertainen Oscar-ehdokas.
Jewison syntyi sekä kasvoi Torontossa ja palveli toisessa maailmansodassa Kanadan kuninkaallisessa laivastossa.
Jewisonilla on tähti Hollywood Walk of Famella, ja hänet on kelpuutettu lisäksi Canada's Walk of Fameen.
Hannu Heino
Hannu Heino (14. maaliskuuta 1947 Rauma – 31. tammikuuta 2019 ) oli suomalainen toimittaja ja murrekirjailija. Rauman murteella kirjoittanut Heino aloitti Uusi Rauma -lehden pakinoitsijana ”Raumangiälise Uutise” -palstallaan vuonna 1984, ja julkaisi myöhemmin yli 20 murrekirjaa. Yhdessä Tapio Niemen kanssa hän muodosti Rauman murteella esiintyneen kaksikon Nyberg ja Brander, jossa Heinon hahmo oli kaupungissa vaikuttanut jumaluusopin dosentti Nils Brander (1750–1841).
Konsta Laakso
Konsta Laakso (s. 1990 ) on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut näyttelijäntyötä Tampereen yliopiston Teatterityön tutkinto-ohjelmassa (Näty). Hän on näytellyt muun muassa Utran Uudessa Teatterissa sekä Tampereen Työväen Teatterissa. Laakso näyttelee miespääosaa Markku Pölösen draamaelokuvassa Oma maa, joka sai ensi-iltansa lokakuussa 2018. Laakso näyttelee myös vuoden 2020 Lidlin joulumainoksessa prinssiä.
Trinidadinsaku
Trinidadinsaku (Pipile pipile) on äärimmäisen uhanalainen Trinidadin saarella elävä kanalintu. Se kuuluu kirjosakujen sukuun hokkojen heimossa.
Kooltaan trinidadinsaku on noin 70 cm ja väriltään suurimmaksi osaksi musta. Höyhenpuvussa on myös häivähdys violettia. Siivissä on valkoisia pisteitä. Trinidadinsakun nahka on silmien ympäriltä sininen ja lajilla on myös sininen kaulaheltta. Lajin nokka on sininen ja koivet punaiset.
Haider al-Abadi
Haider Jawad Kadhim al-Abadi (s. 1952) on Irakilainen poliitikko ja maan entinen pääministeri. Haider al-Abadi edustaa Irakin šiialaisten islamilainen Da’wa-puoluetta ja hänet valittiin maan pääministeriksi vuonna 2014 eronneen pääministeri Nuri al-Malikiin tilalle. Hän toimi virassa lokakuuhun 2018 asti, jolloin Adil Abdul-Mahdista tuli pääministeri.
Elämäkerta
thumb|vasen|Haider al-Abadi ja Yhdysvaltojen presidentti [[Donald Trump Washingtonissa maaliskuussa 2017.]] Haider al-Abadi syntyi Bagdadissa vuonna 1952. Hän opiskeli sähkötekniikkaa Bagdadin yliopistossa ja valmistui tohtoriksi Manchesterin yliopistosta vuonna 1981. Hänen perheensä kuului Bagdadin ylempään keskiluokkaan ja hänen isänsä oli tunnettu lääkäri. Sittemmin al-Abadi työskenteli Yhdistyneessä kuningaskunnassa teollisuuden neuvonantajana ja konsulttina. Al-Abadi vietti suurimman osan ajastaan 80- ja 90-luvuilla maanpaossa, sillä hän kuului Irakin oppositiossa olleeseen šiialaiseen islamilainen Da’wa-puolueeseen, johon hän oli liittynyt jo 15-vuotiaana. Al-Abadin mukaan kaksi hänen veljeään surmattiin ja toinen veli vangittiin 10-vuodeksi Saddam Husseinin valtakaudella. Veljekset olivat al-Abadin tapaan islamilainen Da’wa-puolueen jäseniä. Hän palasi Irakiin vuonna 2003, jossa hänestä tuli ensin maan hallitsevan valtuuston viestintäministeri ja vuodesta 2006 kansanedustaja. Parlamentissa hän on johtanut finanssi- ja talouskomiteoita ja oli yksi pääministerin asemasta kilpailleista vuosien 2006 ja 2010 vaaleissa.
Ääri-islamistisen Isis-järjestön vallattua Mosulin kaupungin kesäkuussa 2014 Irakissa ryhdyttiin paineen alla korvaamaan silloisen pääministeri Nuri al-Malikiin hallitusta. Al-Abadi valittiin Da’wa-puolueen pääministeriehdokkaaksi kompromissina. Iran ei aluksi suostunut hyväksymään valintaa ja pääministeri al-Maliki ei puolestaan suostunut luopumaan pääministerinvirasta. Al-Maliki joutui kuitenkin lopulta myöntymään Iranin ja länsivaltojen asetuttua lopulta al-Abadin taakse. Al-Abadilla ja al-Malikilla on samankaltainen tausta poliittisessa liikkeessä, mutta al-Abadia on pidetty edistyksellisempänä, kuin köyhissä olosuhteissa maaseudulla kasvanutta, lännelle vihamielistä ja vain arabiaa osannutta al-Malikia. Al-Abadia on puolestaan varttunut ulkomailla ja puhuu sujuvasti myös englantia. Al-Malikin erottua elokuussa 2014 maan presidentti pyysi tuolloin parlamentin varapuhemiehenä al-Abadia kokoamaan uuden hallituksen.
Aktivistit ja esimerkiksi Irakin šiialaisten hengellinen johtaja ajatollah Ali al-Sistani ovat sittemmin vaatineet al-Abadin hallitukselta useita uudistuksia, kuten hallinnon koon pienentämistä, korruption vastaista taistelua, palveluiden parantamista ja valtion varojen tuhlauksen lopettamista. Isis-ärjestön vastainen taistelu on pitkittynyt ja maa on ollut talousvaikeuksissa. Myös tavallinen kansa on osoittanut tyytymättömyyttään sekä uudistusten vähäisyyttä että korruption vastaisen taistelun hitautta kohtaan. Huhtikuussa vuonna 2016 protestoijat tunkeutuivat Bagdadin turvavyöhykkeellä sijaitsevaan parlamenttiin osoittamaan mieltään.
Ulkopolitiikassaan Abadi on kritisoinut Yhdysvaltojen entistä presidenttiä Barack Obamaa päättämättömyydestä Isis- järjestön vastaisessa taistelussa ja lähentynyt Venäjää ja Irania.
10. heinäkuuta 2017 al-Abadi julisti voiton Mosulin taistelussa Irakin armeijan joukkojen vallattua Isis-järjestön taistelijoiden asemat Mosulin vanhassakaupungissa. 9. joulukuuta 2017 hän julisti puolestaan Isisin vastaisen sodan olevan ohi Irakin joukkojen vallattua Syyrian vastaisen raja-alueen.
Kylmäfuusio
Kylmäfuusio tarkoittaa hypoteettista fuusioreaktion aikaansaamista ilman korkean lämpötilan myötävaikutusta. Fuusiossa energiaa vapautuu samalla kun kaksi atomiydintä yhdistyy (eli fuusioituu) yhdeksi ytimeksi. Normaalisti ydinfuusio vaatii miljoonien celsiusasteiden lämpötilan. Käyttökelpoisimpana fuusiona pidetään lähinnä deuterium- tai tritiumytimien fuusioitumista heliumiksi.
Kylmäfuusiosta puhuttaessa viitataan yleensä kahden kemistin, Stanley Ponsin ja Martin Fleischmannin vuonna 1989 esittämään väitteeseen hyvin yksinkertaisilla laitteilla toteutetusta fuusioreaktiosta. Kylmäfuusiosta ei kuitenkaan ole olemassa ainuttakaan todennettua ja toistettavaa koejärjestelyä.
Kylmäfuusiotutkimusta harjoitetaan silti edelleen pienessä piirissä ympäri maailman.
Varhaiset kokeet
Thomas Graham osoitti jo 1800-luvulla, että palladium voi sitoa itseensä runsaasti vetyä. Itävaltalaissyntyiset kemistit Friedrich Paneth ja Kurt Peters väittivät 1920-luvun lopulla, että vety muuttuisi spontaanisti heliumiksi, kun se absorboituu huoneenlämpötilassa hienojakoiseen palladiumiin. Myöhemmin he itse peruuttivat väitteensä todettuaan, että heidän havaitsemansa helium oli peräisin ympäröivästä ilmasta.
Vuonna 1927 ruotsalainen kemisti John Tandberg väitti, että hän olisi saanut vedyn fuusioitumaan heliumiksi sähkö­kemiallisessa parissa, jossa elektrodit olivat palladiumia. Havaintonsa perusteella hän haki patenttia keksimälleen menetelmälle, jolla "voitiin tuottaa heliumia ja hyödyllistä reaktio­energiaa". . Sen jälkeen kun deuterium vuonna 1932 oli löydetty, Tandberg jatkoi kokeitaan raskaan veden avulla. Patentti­hakemus kuitenkin hylättiin, koska Paneth ja Peters olivat peruuttaneet väitteensä ja koska myöskään Tandberg ei kyennyt selittämään ilmiön fysikaalista perustetta.
Tandbergin koejärjestelyt raskaan veden avulla olivat hyvin samanlaiset kuin Fleischmannin ja Ponsin. Fleischmann ja Pons eivät kuitenkaan tienneet mitään Tandbergin tutkimuksista.
Termiä "kylmäfuusio" käytettiin jo vuonna 1956 New York Timesin artikkelissa Luis W. Alwarezin tutkimuksista, jotka koskivat myonien katalysoimaa fuusiota.
Seesami
Seesami eli öljyseesami (Sesamum indicum) on Afrikasta kotoisin oleva yksivuotinen yrtti (korkeus n. 1,8 m.), jota nykyisin viljellään enimmäkseen Intiassa, Kiinassa ja joissakin Afrikan maissa.
Kylmäfuusio
Fleischmannin ja Ponsin kylmäfuusio
Kuuluisimman väitteen kylmäfuusiosta esittivät Stanley Pons ja Martin Fleischmann vuonna 1989. Heidän väitteensä sai osakseen suurta huomiota, mutta pian ydinfyysikot kyseenalaistivat heidän koetuloksensa. Pons ja Fleischmann eivät koskaan luopuneet väitteistään, mutta siirsivät tutkimusprojektinsa Ranskaan, kun väittely kiihtyi.
Seesami
Käyttö
Seesamin siemenet sisältävät runsaasti kadmiumia tai muita raskasmetalleja, minkä vuoksi niitä voi nauttia kerralla korkeintaan kaksi ruokalusikallista. Päivittäiskäyttöä ei suositella.
Turkintammi
Turkintammi (Quercus cerris) on tammilaji (Quercus). Se on kesävihanta puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Euroopassa ja Lähi-idässä.
Kylmäfuusio
Fleischmannin ja Ponsin kylmäfuusio
thumb|Fleischmannin ja Ponsin kokeissaan käyttämä elektrolyysikenno Martin Fleischmann Southamptonin yliopistosta ja Stanley Pons Utahin yliopistosta esittivät aluksi hypoteesina, että koska deuterium saadaan palladiumiin absorboituneena puristumaan paljon pienempään tilaan, elektrolyysi voisi saada aikaan ydinten fuusion. Tutkiakseen asiaa he suorittivat elektrolyysikokeita käyttämällä palladiumia katodina ja raskasta vettä kalorimetrissa. Sähkövirtaa ylläpidettiin yhtäjaksoisesti useita viikkoja, kun taas raskas vesi vaihdettiin säännöllisin väliajoin. Jonkin verran deuteriumia otaksuttiin kerääntyvän katodille, mutta suurimman osan siitä annettiin kuplia kennosta ulos, jolloin se yhtyi anodilla happeen. Suurimman osan ajasta kenno vastaanotti mittaustarkkuuden rajoissa yhtä paljon tehoa kuin sen laskettiin luovuttavankin, ja sen lämpötila pysyi vakaasti noin +30 °C:ssa. Mutta toisinaan sen lämpötila nousi äkillisesti +50 °C:een ilman, että laitteeseen syötettyä tehoa lisättiin. Nämä korkeamman lämpötilan vaiheet kestivät kaksi päivää tai kauemminkin ja toistuivat useita kertoja, kun sellainen kerran oli tapahtunut. Lopulta korkeamman lämpötilan vaihetta ei missään tietyssä kennossa enää voinut esiintyä.
Turkintammi
Ulkonäkö
thumb|vasen|Terhoja Turkintammi kasvaa yleensä 20–30 metriä korkeaksi, joskus korkeammaksikin. Sen latvus on nuorena kartiomainen ja vanhemmiten leveä. Runko kasvaa läpimitaltaan noin kaksimetriseksi. Lehdet ovat 5–12 senttimetriä pitkiä ja 3–5 senttimetriä leveitä. Ne ovat pariliuskaisia. Syvän loven erottamia tylppiä liuskoja on 5–9 paria. Lehtiruoti on 5–20 millimetriä pitkä.
Kylmäfuusio
Fleischmannin ja Ponsin kylmäfuusio
Fleishmann ja Pons päättelivät kokeensa osoittaneen, että kokeessa vapautui huomattavasti ylimääräistä energiaa, joka ei voinut olla peräisin mistään kemiallisesta reaktiosta, vaan kyseessä täytyi olla ydinreaktio. Kylmäfuusio nousi maailman tietoisuuteen 23. maaliskuuta 1989, kun kemistit Stanley Pons ja Martin Fleischmann Utah'n yliopistosta väittivät saaneensa aikaan fuusioreaktion lähes huoneenlämmössä ja ”lukiotason välineillä”.
Väite herätti paljon huomiota, mutta yksikään toinen tutkija ei pystynyt toistamaan koetta. Kun sitä yritettiin, energiaa ei saatu ulos enempää kuin kokeen suorittamiseen tarvittiin. Fleischmannin ja Ponsin mukaan tämä johtui siitä, että testausympäristö ei ollut täysin yhdenmukainen heidän kokeensa kanssa. Kuitenkaan he eivät halunneet avustaa muiden tutkijaryhmien testeissä todistaakseen hypoteesinsa. Koko väite onkin leimattu uutisankaksi ja huijausyritykseksi. Fleischmannin ja Ponsin laitteiden esittämien ”kiistattomien todisteiden” epäillään olevan aivan luonnollista taustasäteilyä tai peräisin jostakin koetilassa olleesta laitteesta.
Francesco Piantellin kylmäfuusio
Italialainen professori Francesco Piantelli on tutkinut nikkelin ja vedyn välistä kylmäfuusiota vuodesta 1989 lähtien. Hänelle myönnettiin eurooppalainen patentti menetelmästä energian tuottamiseksi nikkelin ja vedyn välisten ydinreaktioiden avulla 16. tammikuuta 2013.
Andrea Rossin kylmäfuusio
Italialainen keksijä, tohtori Andrea Rossi, on vuosien ajan kehitellyt nikkelin ja vedyn väliseen kylmäfuusioon perustuvaa reaktoria, jota hän kutsuu nimellä E-Cat (energiakatalysaattori). 20. toukokuuta 2013 julkaistiin "puolueeton tutkimusraportti", joka näyttäisi vahvistavan, että E-Cat on tehokas reaktori, jonka energiatiheys on vähintään kertaluokkaa suurempi kuin kemiallisten energianlähteiden. On lisäksi merkittävää, että raportin mukaan E-Cat toimisi kilowattien (kW) luokkaa olevilla tehoilla. Näin suurilla tehoilla olisi jo käytännön merkitystä esimerkiksi asunnon sisätilojen ja veden lämmityksessä. Industrial Heat LLC (North Carolina, USA) ilmoitti 24.1.2014 lehdistötiedotteessaan, että se on hankkinut patentti- ja lisensointioikeudet Andrea Rossin E-Cat-reaktoriin ja aikoo saada tekniikan laajalti kaupalliseen käyttöön. Vuoden 2016 puolivälissä sopimus kuitenkin purettiin erimielisyyksien takia.
8. lokakuuta 2014 julkaistiin uuden yhtäjaksoisen 32-päiväisen E-Cat-testin raportti, jonka mukaan mittauksissa saatiin samantapaisia tuloksia kuin vuonna 2013. Lisänä siinä oli polttoaineen isotooppien analyysi lähinnä nikkelin (Ni) ja litiumin (Li) osalta ennen ja jälkeen testin. Tulokset viittaavat isotooppien osuuksien suuriin muutoksiin.
Andrea Rossin E-Cat ei ole nykyfysiikan mukaan uskottavaa teknologiaa ja Luganon testiraportti on monien mielestä osoittautunut epäluotettavaksi.
25. elokuuta 2015 yhdysvaltalainen patenttitoimisto USPTO myönsi ensimmäisen patentin (US9115913B1) Andrea Rossin E-Cat-teknologialle.
Mosier-Bossin kylmäfuusio
Vuonna 2009 kalifornialaisen SPAWAR-tutkimuslaitoksen Pamela Mosier-Boss ja hänen kollegansa kertoivat havainneensa kokeessaan korkeaenergiaisia neutroneita, joiden he uskovat olevan peräisin deuteriumin ja tritiumin fuusiosta.
Muut kylmäfuusion tyypit
Tämänhetkinen fysiikan tuntemus ei väitä, että fuusioreaktiota ei voitaisi aikaansaada myös muilla keinoin kuin korkeassa lämpötilassa. Keskeisin kysymys onkin, saavutetaanko muilla menetelmillä riittävää hyötysuhdetta reaktion ylläpitämiseen käytetyn energian ja siitä saatavan energian välillä. Tähän mennessä hyötysuhde on ollut huono.
Erityyppisiä kylmäfuusiotekniikoita:
Seesami
Käyttö
thumb|vasen|260px|Seesamileipä
Hellenismi (uskonto)
thumb|Hellenistejä rituaaleissaan. thumb|Nykyaikainen hellenistinen temppeli yksityisillä mailla [[Thessalonikissa.]] Hellenismi (myös esimerkiksi helleeninen pakanuus, kreikkalainen pakanuus, helleeninen polyteismi, helleeninen rekonstruktionismi‎ tai klassinen pakanuus, tai Eλληνική Εθνική Θρησκεία, Ellinikí Ethnikí Thriskeía) on antiikin Kreikan uskonnosta nykyajan maailmaan rekonstruoitu monijumalainen uuspakanallinen uskonto. Hellenismi on nykymuodossaan monimuotoinen uskonto, jossa perinteisiä kreikkalaisia jumalia voidaan palvoa perinteisin palvelumenoin tai heitä voidaan kunnioittaa uudemmilla tavoilla.
Perusta
Pakanallisessa rekonstruktionalistisessa muodossa käsitykset mytologiasta, kosmologiasta ja teologiasta perustuvat Homeroksen, Hesiodoksen ja muiden antiikin kirjailijoiden teksteihin. Ritualistisen käytännön yksityiskohdat haetaan näiden teosten lisäksi myös antiikin uskontoa käsittelevistä tieteellisistä tutkimuksista. Uskontoon sulautetaan myös henkilökohtaista hengellistä kokemusta ja intuitiota.
Piirteitä
Hellenismi on traditionalistinen uskonto ja teologisesti ja rituaalisesti konservatiivinen. Erityisiä kääntymisrituaaleja, initiaatioita tai vannottavia valoja ei hellenismissä ole. Myöskään pyhiä kirjoituksia ei ole. Hellenistiksi tullaan kunnioittamalla jumalia johdonmukaisesti ja uskollisesti perinteisten rukousten ja uhraamisen kautta. Helleenien tärkeimmät jumalat ovat samat olympolaiset jumalat kuin antiikin kreikkalaisillakin. Papiksi tai papittareksi yhteisö voi nostaa henkilön, joka tuntee uskonnon, sen historian ja rituaalimuodot sekä on omistautunut jumalille.
Turkintammi
Ulkonäkö
Hedekukinnot ovat 5–6 senttimetriä pitkiä riippuvia norkkoja. Norkot ovat aluksi kirkkaanpunaisia ja muuttuvat myöhemmin keltaruskeiksi. Kukinta tapahtuu kesäkuussa. Hedelmä on tammenterho. Se kasvaa enimmillään noin kolme senttimetriä pitkäksi. Terho on kärjestään terävä ja noin kaksi kolmasosaa kehdon ympäröimä. Terhon kehto on paksujen sukasmaisten suomujen peittämä. Terhot kypsyvät toisena vuonnaan.
Hellenismi (uskonto)
Piirteitä
Hellenismin perustavanlaatuisin arvo on eusebeia, ‘hurskaus’. Se tarkoittaa syvälle juurtunutta omistautumista perinteisten helleenisten jumalten palvontaan sekä tätä omistautumista tukevia tekoja. Myös vieraanvaraisuus (xenia), itsekontrolli (sophrosune) ja kohtuullisuus (metriotes) ovat hellenismin arvoja.
Helleenit uhraavat jumalille aineellisia asioita kuten jyviä, hedelmiä, viiniä ja suitsukkeita. Harva helleeni uhraa eläimiä, vaikka muinaiset kreikkalaiset niin tekivätkin. Helleeneillä on omat juhlapäivänsä, jotka seuraavat jonkin muinaisen Kreikan kalenterin juhlapäiviä.
Turkintammi
Levinneisyys
Turkintammi kasvaa laajalla alueella Etelä- ja Kaakkois-Euroopassa ja Lähi-idässä 50 metristä 2 200 metrin korkeuteen vuoristoissa. Se sietää hyvin karua, alkalista maata.
Hellenismi (uskonto)
Piirteitä
Hellenistien päätavoitteet ovat muinaisen Kreikan uskonnon, filosofian ja arvojen palauttaminen uudistetussa muodossa Kreikkaan sekä Kreikan ortodoksisen kirkon ylivallan vähentäminen.
Jäsenmäärä
Vuonna 2005 liikkeen johtajat arvioivat liikkeellä olevan noin aktiivista jäsentä.
Caleb Daniel Lit
Caleb Daniel Lit (syntyjään Jani-Petteri Oinas, s. 1979 Rovaniemi) on suomalainen laulaja-lauluntekijänä tunnettu muusikko.
Musiikki
Hän on säveltänyt kappaleita Antti Tuiskulle, Sturm und Drang -yhtyeelle, Ott Leplandille ja Janne Tulkille. Litin, Ana Johnssonin ja tuottaja Tomi Malmin sävellys ”Fate” voitti parhaan pohjoismaisen kappaleen palkinnon NRJ Radio Awards -tapahtumassa vuonna 2007. Ruotsalaistuottaja Max Martin osallistui Firealin The Dark Side -albumilla olevan ”Breathe”-kappaleen säveltämiseen.
Lit on tehnyt myös elektronista musiikkia nimellä Mindram ja säveltänyt ja esittänyt lastenlauluja nimellä Jape Valkoinen.
Hän oli vuoden 2011 Kuorosota-ohjelmassa Mr. Lordin johtaman Rovaniemen kuoron toinen avustava kuoronjohtaja ja yksi solisteista.
Muut projektit
Vuonna 2011 Lit kertoi Huomenta Suomen haastattelussa käsikirjoittavansa muinaisiin mytologioihin perustuvaa elokuvaa Olli Saarelan kanssa. Radio Novan haastattelun mukaan hän myös kirjoitti omaa runokirjaa ja romaania, teki fantasiasarjakuvaa sekä graafista suunnittelua.
Lit on ollut mukana luomassa Bleakin ja Firealin levyjen kansitaidetta ja suunnitellut yhtyeiden liekkilogon sekä tehnyt Mindram-aliaksellaan grafiikkaa ja pelisuunnittelua
Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 3
Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 3 on Jukka Kuoppamäen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1975.
Oberlin (Ohio)
Oberlin on kaupunki Ohiossa, Yhdysvalloissa. Asukkaita kaupungissa oli vuonna 2010 tehdyn väestönlaskennan mukaan 8 286. Oberlin oli orjuuden vastaisen liikkeen, abolitionismin, tärkeä keskus 1800-luvulla. Nykyisin se tunnetaan ennen kaikkea Oberlin Collegesta, joka on kuvataiteen ja musiikin oppilaitos jossa on noin kolmetuhatta opiskelijaa. Collegen lisäksi kaupungin suuri työnantaja on Yhdysvaltojen liittovaltion ilmailulaitos (FAA), jonka suuri lennonjohtokeskus sijaitsee Oberlinissä.
Oscar Engsund
Oscar Engsund (s. 3. elokuuta 1993 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja.
Seuraura
Engsund on IK Oskarshamnin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 17-vuotiaana Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa kaudella 2010–2011, jolloin Engsund pelasi siellä 13 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi HV71:n J20-junioreihin. Engsund oli kahdeksalla osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Viktor Näslundin kanssa. Hän keräsi myös 144 jäähyminuuttia, joilla Engsund sijoittui J20 SuperElitin jäähypörssissä neljänneksi. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan hopeaa. Engsund debytoi kauden aikana myös HV71:n Elitserien-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Engsund teki Elitserien-debyyttinsä 21. helmikuuta 2012 Luleå HF:ää vastaan.
Huhtikuussa 2012 Engsund teki HV71:n kanssa vuoden mittaisen Elitserien-sopimuksen. Hän pelasi kaudella 2012–2013 liigassa yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Engsund pelasi myös neljä European Trophy -ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen Allsvenskan-ottelun verran lainalla kasvattajaseurassaan IK Oskarshamnissa. Suurimman osan kaudestaan Engsund pelasi kuitenkin HV71:n J20-junioreissa. Hän voitti 150 minuutillaan koko J20 SuperElitin jäähypörssin. Engsund voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden.
Kaudeksi 2013–2014 Engsund palasi kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuransa IK Oskarshamnin Allsvenskan-joukkueeseen. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa miesten peleissä toi 46 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9. Engsund sijoittui 98 minuutillaan koko sarjan jäähypörssissä seitsemänneksi. Kesken kauden 2014–2015, tammikuun 2015 lopulla hän siirtyi loppukaudeksi Frölunda HC:n SHL-joukkueeseen, jossa Engsund pelasi yhden runkosarja- ja playoff-ottelun. Huhtikuussa hän teki sopimuksen Allsvenskan-joukkue VIK Västerås HK:n kanssa, mutta Engsundin sopimus purettiin kuitenkin henkilökohtaisista syistä jo samassa kuussa ja hän palasi jälleen vuoden mittaisella sopimuksella Oskarshamniin. Engsund sijoittui kaudella 2015–2016 100 minuutillaan Allsvenskanin jäähypörssissä viidenneksi.
Sinikka Tirkkonen
Sinikka Tirkkonen (s. 13. helmikuuta 1954 Leppävirta – 11. maaliskuuta 2021) oli suomalainen Varkaudessa asunut opettaja ja kirjailija.
Oscar Engsund
Seuraura
Engsund palasi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Frölunda HC:n SHL-joukkueeseen. Hän pelasi siellä 15 runkosarja- ja viisi Mestarien liigan ottelua tehden yhden maalin. Engsund teki SHL-uransa avausmaalin 29. syyskuuta 2016 vieraissa HV71:tä vastaan. Hänen osumansa jäi Frölundan 2–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Kesken kauden, marraskuussa 2016 Engsund siirtyi kuitenkin jatkamaan SHL-uraansa kevääseen 2018 asti ulottuvalla sopimuksella Luleå HF:ään. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 46 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 2+3=5. Marraskuussa 2017 Engsund teki Luulajan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Engsund on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Sweden Hockey Gamesissa 7. helmikuuta 2019 Tukholman Hovetissa Tšekkiä vastaan. Engsund merkittiin Ruotsin kolmospuolustajapariin Emil Djusen viereen.
Engsund on pelannut myös neljä nuorten maaottelua.
Muuta
Engsundin kaksoisveli Filiph pelaa hyökkääjänä IK Oskarshamnin Allsvenskan-joukkueessa. Heidän serkkunsa Ludvig Engsund pelasi omalla urallaan maalivahtina Ruotsin alemmissa sarjoissa sekä Norjan pääsarjatasolla.
Gamest
Gamest oli japanilainen kolikkopeleihin erikoistunut lehti, jota Shinseisha julkaisi vuodesta 1986 vuoteen 1999.
Lehden julkaisu päättyi julkaisijan konkurssiin. Lehden seuraaja on Monthly Arcadia, jota julkaisee Enterbrain.
Keijo Säilynoja
Keijo Henrik Säilynoja (s. 17. helmikuuta 1970 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen Jokereiden taustavaikuttaja. Säilynoja nimitettiin Suomen lentopalloliiton toimitusjohtajaksi huhtikuun 1. päivä 2015.
Ura
Säilynoja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä, aloitti uransa Jokereissa, jossa hän pelasi kaudet 1988–1998. Ensimmäinen kausi kului I-Divisioonassa ja loput SM-liigassa. Ensimmäisen SM-liigakautensa jälkeen hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 1991–1992 Säilynoja valittiin liigan herrasmiespelaajaksi sekä toiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi Jokerien jälkeen vielä SaiPassa kaudet 1998–2000 sekä Espoon Bluesissa kauden 2000–2001, jonka jälkeen lopetti uransa. Liigassa hänen saldokseen tuli runkosarjassa 420 ottelussa 142 maalia ja 139 syöttöä eli yhteensä 281 tehopistettä. Pudotuspeleissä vastaavat tehot olivat 53 ottelussa 14 maalia ja 11 syöttöä eli 25 tehopistettä. Hän voitti Jokereissa Suomen mestaruuden neljä kertaa.
Maajoukkueurallaan Säilynoja edusti Suomea 1992 talviolympialaisissa ja vuosien 1992 ja 1993 MM-kisoissa. 1992 MM-kisoissa Suomi saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa voittamalla hopeaa. Vuodesta 2004 Säilynoja on toiminut pelaajayhdistyksen puheenjohtajana. Säilynoja on toiminut myös pankinjohtajana Sampo-pankin Töölön konttorissa. Vuonna 2008 hänet valittiin Jokereiden toimitusjohtajaksi. Säilynoja nousi toukokuussa 2010 konserniyhtiö Jokerit HC Oy:n toimitusjohtajaksi, ja SM-liigaseura Jokereiden toimitusjohtajaksi valittiin hänen tilalle Jarmo Kekäläinen.
Uran jälkeen
Peliuransa jälkeen Säilynoja on ollut mukana Suomen Jääkiekkoliiton Pelaajayhdistyksen työssä, Suomen jääkiekkoilijoiden pelaajayhdistyksen hallituksen puheenjohtajana hän toimi 2004–2008, ja myös Jokerien omistajan, Hjallis Harkimon johtamassa Diili-ohjelman suomalaisessa versiossa. Säilynoja oli mukana ohjelman johtoryhmässä.
Säilynoja on toiminut aiemmin muun muassa Helsinki Halli Oy:n ja Jokerien SM-liigajoukkueen toimitusjohtajana vastuullaan talous, myynti, markkinointi, viestintä, henkilöstö ja yhteistyökumppanuudet. Jääkiekkokaudella 2014–2015 Säilynoja toimii asiantuntijana Nelonen Pron jääkiekon tv-otteluissa. Hän on myös Helsingin Jokerit ry:n johtokunnan jäsen ja Finnish Flash ry:n hallituksen puheenjohtaja.
Säilynoja nimitettiin Suomen Lentopalloliiton toimitusjohtajaksi huhtikuun 1. päivä 2015. Säilynojalla ei ole aiempaa lajitaustaa lentopallosta.
Kasvot Marsissa
thumb|”Kasvot”, tarkempi kuva vuodelta 2001.
Kasvoiksi kutsutaan laajaa pinnanmuotoa ja ylänköä Cydoniassa Mars-planeetalla. ”Kasvoilla” on pituutta noin kolme kilometriä, leveyttä noin 1,5 kilometriä, ja ne sijaitsevat noin kymmenen astetta pohjoiseen Marsin päiväntasaajalta. ”Kasvot” kuvattiin ensi kertaa Marsia kiertäneellä Viking 1 -luotaimella 25. heinäkuuta 1976, kun se etsi sopivaa laskeutumispaikkaa Viking 2 Lander -laskeutumisalukselle. Kuvassa on paljon tummia pisteitä, jotka johtuvat puuttuvasta kuvadatasta, kuvatietojen siirto-ongelmien aiheuttamista niin sanotuista bittivirheistä. Bittivirheet muodostavat osan yhdestä "silmästä" ja "sieraimista" ihmisen kasvoja muistuttavassa luonnonvoimien kuluttamassa kalliossa, joka näkyy lähellä kuvan keskiosaa. Kalliomuodostelman syvät varjot luovat illuusion nenästä ja suusta. Muodostelman läpimitta on 1,5 kilometriä, ja auringon kulma on noin 20 astetta. Kuva on otettu 1 873 kilometrin korkeudelta. Planeettageologit pitävät muodostumaa luonnollisesti syntyneenä.
Kuva tuotiin yleisön tietoisuuteen kuusi päivää myöhemmin NASAn lehdistötiedotteessa. Tulkintojen enemmistön mukaan Viking 1:n ottamassa kuvassa oleva muodostuma on luonnollinen pinnanmuoto, jonka kasvomaisuutta vahvistaa kuvaushetken matalalla olevan auringon valon suunta. Kuvan epätarkkuus peittää pinnan epätasaisuuksia. Kuva sai monet maallikot uskomaan, että Marsissa on ollut älyllistä elämää joskus kauan sitten. Kuvasta tehtiin paljon näennäistieteellisiä tulkintoja. Myöhemmissä paljon tarkemmissa kuvissa vuosilta 1998 ja 2001 ”kasvot” eivät enää juuri muistuta ihmiskasvoja, vaan osoittautuivat luonnollisiksi pinnanmuodoiksi. .
Cydonian väitetty yhteys Aveburyyn
thumb|Viking-1:n vuonna 1976 ottama alkuperäinen kuva ”Marsin kasvoista” (kasvot kuvan yläosassa). thumb|Lähikuva Viking-1:n kuvasta. Mustat pisteet ovat virheitä kuvadatassa. Kasvojen lisäksi Cydoniassa on muitakin näennäistieteilijöiden kummallisina pitämiä pinnanmuotoja. Näihin kuuluvat muiden muassa ”pyramidi” ja ”spiraalitorni”. Useiden kasvoja ympäröivien pinnanmuotojen väitettiin täsmäävän muodoltaan ja keskinäiseltä sijainniltaan Britannian Aveburyn megaliittisten monumenttien kanssa, aivan kuin Aveburyssä olisi peilikuva Marsin kasvoja ympäröivästä seudusta. Esimerkiksi kasvoja lähinnä olevaa kraatterin väitettiin vastaavan Aveburyn maakehää, ja jopa kraatterin kehässä olevan aukon väitettiin vastaavan aukkoa Aveburyn kehässä. Erona on tosin mittakaava, joka on Marsissa 14 kertaa suurempi. Lisäksi itse kasvoille ei löydy Aveburyn vastaavalta paikalta vastinetta, vaan niiden alue on peltoa. Tutkijat eivät ole ottaneet kantaa näennäistieteilijöiden löydöksiin.
Kasvot populaarikulttuurissa
Kasvot ovat esiintyneet muun muassa yhdysvaltalaisessa Operaatio Mars (”Mission to Mars”) -elokuvassa vuodelta 1999, eräässä Mikki Hiiri -jaksossa, jossa marsilaiset olivat niitä piirtäneet, sekä tietokonepeleissä Zak McKracken and the Alien Mindbenders ja UFO Enemy Unknown.
Äyrinmäki
Äyrinmäki on alue Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Pattijoen kunnan alueella. Alue sijaitsee noin 8 kilometriä itään Saloisten kirkonkylältä. Sen ohi kulkee Raahe–Vihanti-tie eli niin sanottu Malmitie. Äyrinmäellä oli aiemmin kyläkauppa ja posti. Äyrinmäki oli myös Pattijoen Ylipään eli nykyisen Lasikankaan alueen postiosoite 1990-luvulle asti.
Kasvot Marsissa
Kasvot populaarikulttuurissa
Englantilainen vaihtoehtorock-yhtye Muse on tehnyt aiheesta kappaleen ”Knights of Cydonia”.