cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gary Moore
Ura
thumb|left|Moore esiintymässä vuonna 1983 Thin Lizzysta Moore palasi soolouralleen ja julkaisi albumin Back On The Streets, joka sisälsi Mooren tunnetuimman soolohitin, ”Parisienne Walkwaysin”, joka nousi huhtikuussa 1979 Britannian listan kymmenen parhaan joukkoon. Yhdysvaltain-kiertueen aikana Moore ja Lynott riitautuivat. Moore palasi Britanniaan ja muodosti lyhytaikaisen G-Force-nimisen yhtyeen. Se teki vain yhden, flopanneen albumin. Lynott houkutteli tämän jälkeen Mooren jälleen takaisin Thin Lizzyyn. Hän soitti Thin Lizzyn konserttitallenteella Life ja jätti jälleen yhtyeen. Samoihin aikoihin hän julkaisi sooloalbumit Corridors of Power (1982), Victims of the Future (1983) ja Run for Cover (1985). Viimeksi mainittu sisälsi ”Out in the Fields” -nimisen kappaleen, joka oli Mooren ja Lynottin viimeinen yhteistyö ennen Lynottin tammikuussa 1986 tapahtunutta kuolemaa.
Moore julkaisi vuonna 1987 albumin Wild Frontier, joka oli hänen kunnianosoituksensa perinteiselle irlantilaiselle musiikille. Hard rockiin hän palasi vuoden 1989 albumilla After the War. Mooren 1980-luvun sooloalbumit floppasivat osittain, mutta vuonna 1990 ilmestynyt blues albumi Still Got The Blues palautti Mooren pinnalle. Albumilla soittivat muun muassa Albert Collins, Albert King ja George Harrison. Moore toisti menestyksensä vuoden 1992 albumilla After Hours, jossa soittivat myös B. B. King ja ''Albert Collins. ''
Moore muodosti 1994 entisten Cream-muusikoiden Jack Brucen ja Ginger Bakerin kanssa yhtyeen BBM, joka julkaisi albumin Around The Next Dream. BBM hajosi yhtyeen ristiriitoihin, ja Moore palasi tämän jälkeen bluesin pariin. Hän levytti 1995 henkilökohtaisimman albuminsa Blues for Greeny, joka oli kunnianosoitus hänen monivuotiselle ystävälleen ja ohjaajalleen Peter Greenille.
thumb|upright|Moore vuonna 2009 Vuonna 1997 Moore päätti kokeilla levyllään Dark Days In Paradise vaikutteita tanssimusiikista, mikä hämmensi monia faneja, puhumattakaan musiikkitoimittajista. Levyllä Back to the Blues hän palasi nimen mukaisesti vanhaan ja hyväksi havaittuun blues-formaattiin. Moore jatkoi sen jälkeen blues-linjalla albumeilla Power of the Blues ja Old New Ballads Blues. Vuonna 2007 ilmestynyt Close As You Get oli Mooren yhteistyö entisen Thin Lizzy -rumpalin Brown Downeyn kanssa. Vuoden 2008 Bad for You Baby puolestaan yhdisteli Mooren sävellyksiä bluesstandardeihin. Vuonna 2021 Moorelta julkaistiin postuumisti albumi How Blue Can You Get. Levy sisältää Gary Mooren aiemmin julkaisematonta materiaalia, kuten ”In My Dreams” -kappale, sekä vaihtoehtoisia versioita eri kappaleista.
Bad for You Baby jäi Mooren viimeiseksi studioalbumiksi. Hän kuoli helmikuussa 2011 lomamatkallaan Espanjassa alkoholin aiheuttamaan sydänkohtaukseen. pienoiskuva|upright|Gary Mooren hauta
Kitarasoundi
thumb|upright|[[Gibson Guitar Corporation|Gibson Gary Moore BFG Les Paul -sähkökitara]] Gary Moore käytti useilla levytyksillään aikoinaan Peter Greeniltä ostamaansa, sittemmin soundiltaan tunnetuksi tullutta Gibson Les Paul -kitaraa. Green purki aikoinaan kitaran osiin, ja kootessaan sitä kytki vahingossa kaulamikrofonin väärin päin niin että mikrofonin vaihe ja maa olivat päin vastoin kuin alun perin. Mikrofonikytkimen keskiasennossa molemmat mikrofonit ovat rinnankytkennässä ja "väärinkytkennästä" johtuen vastakkaisessa vaiheessa. Tästä syntyi voimakkaasti keskiääniä korostava – ”honottava” – kitarasoundi, jota kuullaan useilla Gary Mooren blues-ajan kappaleilla, ja Fleetwood Macin kappaleella Albatross, jonka Peter Green soitti kyseisellä kitaralla. Moore myi sittemmin kitaran jälleen eteenpäin.
Moore soitti myös mm. punaista Fender Stratocasteria, Charvel 2 sekä Hamerin sähkökitaroita urallaan, sekä Takamine- akustisia.
Hän käytti Marshallin vahvistimia, ja hänen soolosoundinsa koostui voimakkaasta säröstä ja hän käytti paljon kitaran ja vahvistimen luonnollista sustainia hyväkseen, ja sai aikaan pitkään soivia nuotteja. Hän ei käyttänyt compressor-pedaalia sustainin tuottamiseen, vaikka moni voisi hänen soundinsa perusteella näin olettaa.
Drew Lewis
Andrew "Drew" Lewis (s. 9. huhtikuuta 1995 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Lewis siirtyi elokuussa 2015 englantilaisen Southportin junioreista Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa pelaavaan KTP:hen. Hän pelasi ensimmäisen Veikkausliigan ottelunsa 29. elokuuta 2015, kun KTP voitti kotonaan Jaron 1–0. Ottelu jäi Lewisin ainoaksi kaudella kaudella 2015. Lewis siirtyi kauden jälkeen pois KTP:stä.
Lauri Perälä
Lauri Edvard Perälä (3. elokuuta 1881 Alavus – 5. huhtikuuta 1942 Virrat) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kirjailija ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Perälän vanhemmat olivat suutari Henrik Perälä ja Johanna Haapaniemi. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1902 Verkon valmistavan seminaarin sekä valmistui kansakoulunopettajaksi 1906 Sortavalan seminaarista. Perälä suoritti myös saarnalupatutkinnon Turun tuomiokapitulissa.
Perälä oli Maalaisliiton kansanedustajana 1919–1924 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös jäsenenä Virtain ja Vähänkyrön kunnanvaltuustoissa sekä kirkolliskokouksessa. Hän kuului Suomen kirjastoseuran johtokuntaan ja hänellä oli myös luottamustehtäviä nuorisoseuraliikkeessä.
Perälä oli naimisissa vuodesta 1907 Saima Johanna Paavolan kanssa ja vuodesta 1922 Gerda Helena Törnvallin kanssa.
Segovia (maakunta)
Segovia on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat Burgosin, Sorian, Guadalajaran, Madridin, Ávilan ja Valladolidin maakunnat.
Maakunnan väkiluku on 154 184 (vuonna 2017) ja pinta-ala 6 923 neliökilometriä. Noin 35 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa Segoviassa. Maakunnassa on yhteensä 209 kuntaa, joista yli puolet on alle 200 asukkaan kyliä.
Pertti Rauhio
Pertti Ilmari Rauhio (s. 30. tammikuuta 1963 Oulu) on suomalainen virkamies, puoluetaustaltaan sosiaalidemokraatti. Hän on toiminut syksystä 2010 alkaen eduskunnan hallintojohtajana. Rauhio avioitui heinäkuussa 2014 kansanedustaja Tytti Tuppuraisen kanssa.
Rauhio työskenteli vuosina 1991–1994 Pakolaisneuvonnan lakimiehenä, mitä ennen hän toimi muun muassa pankkilakimiehenä. Vuosina 1995–1998 ja vuonna 1999 hän työskenteli sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän palveluksessa, ensin kansainvälisten asioiden sihteerinä ja myöhemmin lainsäädäntösihteerinä, ja vuosina 1998–1999 työministeri Liisa Jaakonsaaren erityisavustajana. Hän on toiminut myös valtiovarainministeri Antti Kalliomäen talouspoliittisena erityisavustajana vuosina 2003–2005. Vuoden 2005 alussa hän aloitti valtiovarainministerin, silloin Kalliomäen, poliittisena valtiosihteerinä ja jatkoi tehtävässä vuoteen 2007, myös Eero Heinäluoman valtiovarainministeriaikana.
Valtiosihteeriytensä jälkeen Rauhio toimi vuonna 2007 lyhyen aikaa Eurofacts-yrityksen senior advisorina, erityisalueenaan yhteiskuntasuhteet ja yhteiskunnallinen vaikuttaminen, kunnes tuli valituksi Uudenmaan liiton aluekehittämisestä vastaavaksi johtajaksi ja maakuntajohtajan varahenkilöksi. Hän aloitti Uudenmaan liiton johtajana tammikuussa 2008. Eduskunnan hallintojohtajaksi hänet valittiin toukokuussa 2010 ja hän aloitti tehtävässä syyskuussa 2010, kun hänen edeltäjänsä Kari T. Ahonen oli jäänyt eläkkeelle. Rauhio on toiminut työurallaan myös Suomen Yrittäjien palveluksessa, vuosina 1999–2000 työmarkkina-asiamiehenä ja vuosina 2000–2003 suunnittelupäällikkönä.
Rauhio on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti, joksi hän valmistui vuonna 2004 Helsingin yliopistosta, oppiaineenaan oikeustaloustiede. Tätä ennen hän oli valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1989 ja saanut varatuomarin arvonimen vuonna 1991.
Rauhio oli vuonna 2009 perustamassa SDP:n puolueosastoa nimeltä Helsingin demokraatit SDP, jonka on kuvattu kuuluvan puolueen liberaalisiipeen. Hän on myös toiminut kyseisen puolueosaston puheenjohtajana.
The Huffington Post
The Huffington Post (usein lyhennettynä HuffPo ) on amerikkalainen uutissivusto ja blogiyhteisö, jonka perustivat Arianna Huffington, Kenneth Lerer ja Jonah Peretti ja jolla on useita tunnettuja vakituisia kolumnisteja. Sivuston uutistarjonta ulottuu politiikasta ja mediasta aina bisnekseen, muotiin ja ympäristönsuojeluun. Suurin osa uutisjutuista on lainattu muista lähteistä, kuten Associated Pressiltä. Perustaja Arianna Huffingtonin mukaan lehti on puolueeton, mutta sen on nähty selkeästi suosivan liberaaleja kirjoittajia sekä republikaaneja kritisoivia näkemyksiä.
Historia
The Huffington Post aloitti toimintansa 9. maaliskuuta 2005, ja sen oli alusta lähtien tarkoitus toimia liberaalina vastineena useille samankaltaisille, konservatiivisille uutissivustoille, kuten Drudge Reportille.
Kesäkuussa 2008 uutissivusto julkaisi ensimmäisen paikallisversionsa, HuffPost Chicagon. Muita paikallisversioita on myöhemmin perustetut HuffPost New York kesäkuussa 2009, HuffPo Denver syyskuussa 2009 ) ja Los Angelesin HuffPost LA joulukuussa 2009 . The Huffington Postilla on erityisen aktiivinen käyttäjäkunta: sen artikkelit saavat yli miljoona kommenttia kuukaudessa.
Omistus
7. helmikuuta 2011 AOL ilmoitti ostaneensa The Huffington Postin 315 miljoonan US-dollarin hintaan. Osana kauppaa Arianna Huffingtonista tuli uuden The Huffington Post Media Groupin johtaja ja päätoimittaja. Ryhmä sisältää The Huffington Postin lisäksi AOL:n omistamat sivustot Engadget, TechCrunch, Moviefone, MapQuest, Black Voices, PopEater, AOL Music, AOL Latino, AutoBlog, Patch ja StyleList.
Myynnin jälkeen useat Huffington Postiin kirjoittavat alkoivat arvostella julkaisua ja aloittivat kirjoituslakon. Esimerkiksi The Guardianin toimittaja Bill Lasarow arvosteli Huffington Postia siitä, että vaikka se on suosittu ja laajasti luettu lehti, se ei maksa kirjoittajille mitään. Hän kysyi, onko hyväksyttävää se, että vakavasti otettavien kirjoitusten ohessa julkaistaan lehdistötiedotteita, maksettuja juttuja kolmannen osapuolen ja roskajournalismin asian ajamiseksi, eikä niitä erotella mitenkään.
Sivusto päätyi Verizon Communicationsille vuonna 2015 sen ostaessa AOL:n. Vuonna 2020 Buzzfeed osti HuffPostin Verizon Medialta osakevaihdolla, jossa Verizon sai vähemmistöosuuden Buzzfeedista. BuzzFeedin toimitusjohta Jonah Peretti, joka oli perustamassa sivustoa vuonna 2005 Arianna Huffingtonin kanssa johti yritysrypästä.
Pianokonsertto nro 1 (Liszt)
Franz Lisztin ensimmäinen pianokonsertto (S.124) Es-duurissa on vuodelta 1849. Sitä on uusittu vuosina 1853 ja 1856.
V. J. Penttala
Viljo Johannes Penttala (1. kesäkuuta 1891 Isokyrö – 12. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, urheilujärjestövaikuttaja ja suojeluskuntajärjestön aktiivi.
Penttalan vanhemmat olivat maanviljelijä Isak Penttala, ent. Vaismaa (1860–1935) ja Kreeta Vilhelmiina Matintytär Mattila. Hän valmistui vuonna 1908 Vaasan kauppakoulusta ja vuonna 1914 Rauman seminaarista.
Penttala toimi vuodesta 1915 lähtien Kankaan kansakoulun johtajana Kouvolassa. Hän joutui Suomen sisällissodan alkuvaiheessa punaisten pidättämäksi mutta pääsi kuulustelujen jälkeen vapaaksi ja pakeni sitten valkoisten puolelle.
Penttala toimi 1918 parin kuukauden ajan Kouvolan Sanomien päätoimittajana ja oli myös Kouvolan suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Hän siirtyi sitten suojeluskuntajärjestön palvelukseen kasvatuspäälliköksi ja toimi vuosina 1924–1942 Kymenlaakson suojeluskuntapiirin huoltopäällikönä. Hän kävi Kadettikoulun vuosina 1927–1929. Vuonna 1941 Penttala hoiti Kouvolassa vapaaehtoisten värväystä suomalaiseen SS-pataljoonaan. Vuosina 1942–1944 hän työskenteli suojeluskuntien Hakkapeliitta-lehdessä. Sotien jälkeen Penttala oli Tapaturmantorjunta ry:n talousjohtaja ja Varokeino-lehden toimittaja.
Penttala harrasti nuoruudestaan alkaen useita urheilulajeja, erityisesti painia. Hän oli Suomen Painiliiton puheenjohtajana 1929–1931 ja 1941. Hän oli myös Suomen olympiakomitean jäsen sekä kuului SVUL:n johtokuntaan ja johti sen Kymen piiriä.
Penttala julkaisi vuonna 1961 Suomen sisällissodan tapahtumia Kymenlaaksossa valkoisten näkökulmasta kuvanneen teoksen Pohjois-Kymenlaakson itsenäisyyshistoria. Hän kirjoitti myös seitsemän eri alojen turvallisuusopasta.
Mneme (muusa)
Mneme on kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Mnemosynen lapsi ja yksi kolmesta alkuperäisestä boiotialaisesta muusasta. Mnemen mukaan on nimetty Jupiterin kuu Mneme.
Fredrika Pietilä
Fredrika Pietilä (29. lokakuuta 1837 Oulu – 26. huhtikuuta 1888 Oulu) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Pietilä julkaisi vuonna 1878 Kihlatut-nimisen relistisen kertomuksen, joka perustui ainakin osaksi hänen omiin elämänvaiheisiinsa. Lisäksi ainakin kaksi hänen runoaan julkaistiin sanomalehdessä.
Lavatanssijumppa
Lavatanssijumppa eli Lavis on vuonna 2014 kehitetty suomalainen ryhmäliikuntakonsepti. Ryhmäliikuntatunneilla tanssitaan ilman paria lavatansseista tutuilla askelilla muun muassa humpan, valssin, jenkan, foxtrotin, rockin, jiven, cha-chan ja samban tahtiin. Koulutettuja ohjaajia on satakunta yli kuudellakymmenellä paikkakunnalla. Konseptin ovat kehittäneet kouvolalainen Sirkku Pusa ja hänen yhteistyökumppaninsa Johanna Partanen. ”Lavis” on heidän lisensioima rekisteröity tavaramerkki.
Bertran de Born
thumb|upright|Bertran de Born Bertran de Born (n. 1140 – ennen 1215) oli ranskalainen trubaduuri ja sotilas. Hän oli myös Hautefortin varakreivi. Bertran de Born vietti viimeiset vuotensa Dalonin luostarissa.
Bertran de Born on tunnettu lähinnä kirjoittamiensa runojen ansiosta. Vain yksi hänen sävellyksensä on tallella.
Bertran sepitteli sotalauluja sekä leimuavia pilkkarunoja, sirventes, joissa hän yllytti Englannin kuningasta Henrik II:ta ja tämän poikia, esimerkiksi Richard Leijonamieltä näiden keskinäisissä taisteluissa. Tämä sotaisa ritari, joka lopun ikäänsä eli luostarissa, on myöskin kirjoittanut intomielisiä lemmenrunoja.
Klarinettikonsertto (Hakola)
Kimmo Hakolan klarinettikonsertto kantaesitettiin kesällä 2001 Porvoon Suvisoitossa. Klarinetistina oli Kari Kriikku, joka on esittänyt teosta myös muualla Euroopassa.
Porte di Rendena
Porte di Rendena on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kolme kuntaa, Darè (268 asukasta), Vigo Rendena (504 asukasta) ja Villa Rendena (1 003 asukasta), yhdistyivät.
Isabelino Gradín
Jalkapalloura
Gradín edusti vuodet 1915–1921 kotimaansa pääsarjan Club Atlético Peñarolia. Hän pelasi seuran paidassa 212 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa 101 kertaa. Hän voitti seuran paidassa kaksi kertaa Uruguayn mestaruuden. Vuodet 1922–1929 Gradín edusti Olimpiaa. Vuonna 1929 hän päätti uransa.
Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa Gradín pelasi vuosina 1915–1927 tehden 24 ottelussa kymmenen maalia. Gradín oli mukana historian ensimmäisessä Copa Américassa vuonna 1916, jossa hän oli turnauksen maalikuningas Uruguayn voittaessa kultaa. Gradín saavutti Copa Américan mestaruuden myös vuonna 1917 ja oli mukana Copa Américassa vielä vuonna 1919.
Yleisurheilu-ura
Gradín kilpaili urallaan myös pikajuoksussa. Vuoden 1919 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa sekä 200 että 400 metrin juoksussa. Hän toisti tuon saavutuksen seuraavan vuoden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa.
Muuta
Gradínin ja hänen maanmiehensä Juan Delgadon päästessä kentälle historian ensimmäisessä Copa Américassa vuonna 1916 heistä tuli historian ensimmäisiä tummaihoisia jalkapalloilijoita, jotka pääsevät kentälle kansainvälisessä jalkapalloturnauksessa. Gradín toimi innoituksena monille tummaihoisille pelaajille. Muun muassa Pelé on pitänyt häntä idolinaan.
Gradín kuoli montevideolaisessa sairaalassa joulukuussa 1944 47-vuotiaana vain neljä päivää sen jälkeen, kun hänen pitkäaikainen seuransa Peñarol oli voittanut historiallisen 15:nnen Uruguayn mestaruuden. Mestarijoukkue kävi tapaamassa Gradínia seurassa ja omisti mestaruutensa tälle.
Gradínin iso-isovanhemmat olivat orjia Lesothossa.
Jalkapalloilijana
Seurajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Salvador T. Modesto
Salvador Trane Modesto (10. maaliskuuta 1930 Carigara – 11. lokakuuta 2015) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. maaliskuuta 1958 ja nimitettiin Dumagueten hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Margumin titulaaripiispaksi 28. joulukuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. toukokuuta 1979. Pääkonsekraattorina toimi Julio Rosales y Ras, jota avustivat Vicente Ataviado y Tumalad ja Cipriano Urgel y Villahermosa.
Einari Karvetti
thumb|250px|Einari Karvetti Frans Einari Karvetti (ent. Karlström) (16. huhtikuuta 1897 Naantalin maalaiskunta – 20. marraskuuta 1979 Naantali) oli suomalainen kansanedustaja ja maanviljelysneuvos.
Karvetin vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Leander Karlström ja Vendla Josefina Wahlstén ja puoliso vuodesta 1924 farmaseutti Leima Irene Lehtiö. Karvetti oli koulutukseltaan agronomi. Hän toimi muiden tehtävien ohessa maanviljelijänä 1921–1960, Naantalissa sijainnut Karvetin tila hänen omistukseensa vuonna 1927.
Vuosina 1945–1962 Einari Karvetti toimi Lounais-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtajana, kunnes hänen poikansa Mauri Karvetti siirtyi toimitusjohtajaksi Einari Karvetin jäädessä eläkkeelle.Kansanedustajana Karvetti toimi Maalaisliitossa vuodesta 1933 vuoteen 1945. Hänen muita tehtäviään olivat muun muassa presidentin valitsijamies viitenä kertana sekä useiden valtuustojen ja neuvostojen puheenjohtajuus ja jäsenyys. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Karvetti sai vuonna 1947.
Leif Holmqvist
Hän edusti aktiiviaikoinaan AIK-joukkuetta 1965–1973 ja 1974–1975, jolloin pelasi tukholmalaisseuran riveissä kaikkiaan 269 sarjaottelua.
Holmqvist nimettiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi vuoden 1969 jääkiekon MM-kisoissa. ”Honken” valittiin IIHF Hall of Famen jäseneksi 1999. AIK on jäädyttänyt Holmqvistin pelinumeron 1.
Lilly Londen
Lydia Naemi (Lilly) Londen [lon'deːn] (7. joulukuuta 1862 Ruokolahti – 10. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli yksi varhaisista realistisen tyylisuunnan kirjailijoista Suomessa.
Londenin vanhemmat olivat lääninrovasti Carl Fredrik Londen ja Emélie Nordenstreng. Londen valmistui tyttökoulusta 1878. Hän hoiti maatilaa 1889–1891. Sen jälkeen hän 1892–1894 kirjoitti kaksi kirjaa ja työskenteli sitten 1894–1897 konttoristina palovakuutusyhtiö Fenniassa, 1897–1913 ekspeditöörinä maanviljelyshallituksessa ja teki 1894–1917 tilastotöitä senaattia varten. Vuosina 1897–1914 hän oli Suomen meijeriyhdistyksen kasöörinä.
Pappisperheeseen syntynyt Londen hoiti aluksi pientä maatilaa maaseudulla mutta hän muutti vuonna 1892 esikoisromaaninsa ilmestyttyä Helsinkiin ja työskenteli sittemmin konttoristina. Londen julkaisi vain kaksi romaania, mutta hän kirjoitti runsaasti tekstejä aikakaus- ja sanomalehtiin ja toimi myös kääntäjänä. Londenin romaanit kuvasivat realistiseen tapaan karjalaista maaseutua ja sen asukkaita.
Kukkatangarat
Kukkatangarat (Nemosia) on tangaroiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Kukkatangaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Nekroosi
[[Tiedosto:Tissue necrosis following bite from Bothrops asper PLoS Medicine.jpg|thumb|230px|Nekroottinen alaraaja (gangreena).
It Won’t Be Soon Before Long
It Won’t Be Soon Before Long on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n toinen studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2007. Albumi ylsi kotimaassaan Yhdysvaltain Billboard 200-listan kärkisijalle ja oli listalla 73 viikkoa. Albumi oli listaykkönen myös Britanniassa. Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet ”Makes Me Wonder”, ”Wake Up Call”, ”Won’t Go Home Without You”, ”If I Never See Your Face Again” ja ”Goodnight Goodnight”.
Nekroosi
]]Nekroosi eli akuutti patologinen solukuolema on solun kuolema, jossa solun sisällä olevat molekyylit vapautuvat soluvälitilaan kalvorakenteiden hajottua. Nekroosi aiheuttaa usein tulehdusreaktion.
Nekroosi on patologinen prosessi, jonka aiheuttavat solun ulkopuoliset epäsuotuisat, joko fysikaaliset tai kemialliset tekijät (hypotermia, hapenpuute, säteily, matala pH, solun vaurioituminen). Nekroosi on kontrolloimaton tapahtumasarja. Se ei vaadi energiaa eivätkä siinä vaikuta kaspaasi-entsyymit kuten apoptoosissa. Nekroosin tyypillisiin piirteisiin kuuluvat solun nopea turpoaminen ja hajoaminen.
Nekroosin vaiheet
Nekroosi alkaa, kun solu kokee akuutin solu- tai solukalvovaurion. Tämän seurauksena vaurioituneen solun sisään pääsee virtaamaan solun ulkopuolisen tilan ioneita ja vettä. Tämän seurauksena solu ja soluelimet turpoavat. Soluliman turpoaminen johtuu siitä, kun sileä solulimakalvosto laajenee ja ribosomit irtoavat karkeasta solulimakalvostosta. Tämän jälkeen solukalvo pullistuu ja lopulta solun tukiranka hajoaa ja solukalvo rikkoutuu täysin. Tällöin solun sisältö vapautuu soluvälitilaan ja aiheuttaa nekroosille tyypillisen tulehdusreaktion.
Mitokondrioissa on havaittavissa kaksi muutosta, jotka vaikuttavat siihen, eteneekö solussa tapahtuva muutos välttämättä nekroosiin asti. Toinen näistä on mitokondrion raju laajeneminen ja toinen on elektronitiheydeltään suurten saostumien muodostuminen ytimeen. Tämä on seurausta proteiinien denaturoitumisesta, mutta seassa voi olla myös kalsiumfosfaattikiteitä.
Nekroosiin johtavat tekijät
Tavallisin syy nekroosiin on se, että solu on joutunut sellaiseen ympäristöön, jossa solu alkaa turvota, sen solukalvot vaurioituvat ja lopulta solu hajoaa. Syitä tähän voivat olla esimerkiksi hapen puute, suuresti muuttunut lämpötila, myrkyllinen yhdiste tai viruksen aiheuttama infektio. Nekroosin yleensä aiheuttava suuri muutos solun ympäristössä johtaa siihen, että nekroottisia soluja on useimmiten monta. Ne puolestaan synnyttävät kuolevien solujen ryhmiä, joiden ympärille kerääntyy nopeasti myös neutrofiilisia granulosyytteja ja muita tulehdussoluja.
Kuolevalle solulle on ominaista suuret proteiinikasaumat. Yksi proteiinikasaumien aiheuttaja on ubikitiini-niminen proteiini. Se tunnistaa solussa olevia vaurioituneita proteiineja ja ohjaa niiden hajotusta. Ubikitiini pystyy muodostamaan kovalentteja sidoksia toisten proteiinien lysiini-tähteiden väliin. Kun ubikitiini tarttuu muihin proteiineihin, voi siitä olla seurauksena kookkaita soluliman inkluusioita.
Moyobamba
Moyobamba on San Martínin alueen pääkaupunki Pohjois-Perussa. Vuonna 2017 siellä oli 50 073 asukasta. San Martinin suurin kaupunki Tarapoto on lähes kolme kertaa suurempi.
Moyobamba on alueen vanhin kaupunki. Se on perustettu 1500-luvun puolivälissä. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1857. Lämpötila vaihtelee 18:sta 28:aan asteeseen. Sadekausi ajoittuu tammikuusta huhtikuuhun.
Sambia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Sambia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1987 lähtien. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä kolme mitalia, joista yksi on kultainen.
Sambian ainoa MM-kilpailujen mitalisti on Samuel Matete, joka saavutti 400 metrin aitajuoksussa kultaa Tokiossa 1991 sekä hopeaa Stuttgartissa 1993 ja Göteborgissa 1995. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui vielä viidenneksi. Hänen lisäkseen ei yksikään sambialaisurheilija ole yltänyt yleisurheilun MM-kilpailuissa pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon. Lontoossa 2017 Kabange Mupopo sijoittui 400 metrin juoksussa alun perin seitsemänneksi, mutta tuli myöhemmin hylätyksi dopingin takia.
Yrjönkatu (Pori)
Yrjönkatu on noin kilometrin pituinen katu Porin keskustassa. Sen keskiosaa kutsutaan yleisesti myös nimellä Kävelykatu.
Team Sportia
pienoiskuva|oikea|Team Sportia Varkaudessa SGN Sportia Oy (yleisesti Team Sportia, ennen Sportia) on suomalainen urheilutekstiileihin sekä urheilussa käytettäviin apuvälineisiin erikoistunut liikeketju. Suomessa ja Ruotsissa Team Sportia -ketjuun kuuluu yli 100 liikettä. Team Sportia kuuluu SGN Group -konserniin, jolle se siirtyi Wihurilta vuonna 2006.
Yrjönkatu (Pori)
Yrjönkatu kulkee keskustan ruutukaava-alueen halki. Se alkaa Porin linja-autoaseman edustalla olevalta Keskusaukiolta, päättyen Kokemäenjoen Etelärannassa joen ylittävälle Porinsillalle.
Team Sportia
Sportia oli 2000-luvun puolivälissä Suomen toiseksi suurin urheiluliikeketju Intersportin jälkeen.
Yrjönkatu (Pori)
Yrjönkatu on keskustan tärkein liikekatu. Sen varrella sijaitsee kauppakeskuksia, tavara- ja liiketaloja, pankkeja, ravintoloita, virastoja sekä muun muassa Porin kauppatori. Noin 450 metrin pituinen osuus Yrjönkadun keskivaiheilla on kävelykatuna.
Historia
thumb|right|260px|Yrjönkadun kävelykatua. Yrjönkatu syntyi vuonna 1852, jolloin Turun ja Porin läänin lääninarkkitehti G. T. von Chiewitz laati tulipalossa tuhoutuneelle kaupungille uuden asemakaavan. Kadusta tuli yksi ruutukaava-alueen kahdeksasta pohjois-eteläsuunnassa kulkevasta kadusta.
Sen alkuperäiseksi nimeksi oli merkitty Georgs gatan, roomalaisen marttyyrin Pyhän Yrjön mukaan. Hänen mukaansa on Venäjän vallan aikana nimetty myös muita katuja Suomen eri kaupungeissa.
Valtatie 8 kulki Porin keskustan läpi Yrjönkatua pitkin aina vuoteen 1974 saakka. Linnansillan valmistuttua valtatien liikenne siirtyi kahden korttelin verran idemmäksi Vähälinnankadulle.
Yrjönkadun keskiosa muutettiin kävelykaduksi vuonna 1977. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen asemakaavassa vahvistettu kävelykatu.
Kadun varrella olevia rakennuksia ja paikkoja
Yrjönkadun keskiosa kävelykadun varrella on Porin halutuinta ja kalleinta liiketilaa. Siellä sijaitsevat muun muassa kauppakeskukset Teljäntori ja IsoKarhu sekä Porin kauppatori ja kauppahalli. Tavarataloista Yrjönkadulla toimivat Anttila ja Sokos. Kävelykadulla on myös useiden valtakunnallisten ketjujen myymälöitä.
Kävelykatuosuuden alkupäässä sijaitsee arkkitehtuurisesti merkittävä kauppakeskus BePOP. Lisäksi kävelykadulla on Promenadikeskus, joka on vuonna 1999 avattu konsertti- ja elokuvakeskus.
Aivan Yrjönkadun loppupäässä Kokemäenjoen rannassa sijaitsee vuodelta 1863 oleva uusgotiikkaa edustava Keski-Porin kirkko puistoineen.
Kadun länsipuolen viimeinen kortteli ennen jokirantaa kuuluu arvokkaaseen 1800-luvulla rakennettuun Kivi-Porin alueeseen. Muutoin kadun rakennuskanta on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta peräisin 1950–1980-luvuilta. Yhtään vanhaan kaupunkikeskustaan kuulunutta puutaloa ei ole enää jäljellä.
Yrjönkadun ja Itäpuiston risteyksessä sijaitsee Eetu Salinin mukaan Eetunaukioksi nimetty tapahtuma-aukio, jossa on muun muassa katukahviloita sekä esiintymislava.
Laurisa Landre
Laurisa Landre (s. 27. lokakuuta 1985 Pointe-à-Pitre) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa kesäkuussa 2014. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 sekä voittanut maailmanmestaruuden Saksassa 2017. Seuratasolla hän edustaa kaudella 2017–2018 Metz Handballia. Kotimaansa seurojen lisäksi hän on edustanut romanialaista SCM Craiovaa.
Nottingham Panthers
Nottingham Panthers on englantilainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Nottingham. Se pelaa korkeimmalla tasolla eli Elite Ice Hockey Leaguessa. GMB Union sponsoroi joukkuetta ja siksi joukkueen virallinen nimi GMB Nottingham Panthers.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Kiiltomalva
Kiiltomalva (Malva sylvestris) on kaksi- tai monivuotinen, Euraasiasta kotoisin oleva ruohovartinen kasvi. Se on myös yleinen koristekasvi ja vanha lääkekasvi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|Kiiltomalvan kukka. thumb|left|Kiiltomalva Jakob Sturmin teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen (1796).
Kiiltomalva kasvaa 30–100 cm korkeaksi. Sen varsi on pysty tai rento ja tähti- ja hapsikarvainen. Lehtien lavan muoto vaihtelee munuaismaisesta herttamaiseen ja on nyhälaitainen, halkoinen tai jakoinen. Lehtien liuskat ovat puolipyöreitä tai puikeita ja hammaslaitaisia. Lehdet ovat päältä kiiltäviä, josta kiiltomalva onkin saanut suomenkielisen nimensä. Sinipunaiset, tummasuoniset kukat ovat pareittain tai muutaman kukan ryhmissä lehtihangoissa. Kukan ulkoverhiö on kolmelehtinen, teriö 3–6 cm leveä. Kiiltomalva kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Kiekkomaiset lohkohedelmykset ovat kaljuja tai karvaisia ja kurttupintaisia.
Kiiltomalvasta tunnetaan kaksi alalajia, maurinkiiltomalva (subsp. mauritiana) ja pikkukiiltomalva (subsp. sylvestris).
Levinneisyys
Kiiltomalvaa tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta Islantia, Fennoskandian pohjoisosia ja Pohjois-Venäjää. Levinneisyysalue jatkuu satunnaisempana pitkälle Keski-Aasiaan, Turkkiin, Lähi-itään ja Pohjois-Afrikkaan. Kiiltomalvaa kasvaa myös monin paikoin Pohjois-Amerikassa, jossa se ei kuitenkaan ole alkuperäinen laji. Suomessa kiiltomalvaa on tavattu villiintyneenä Tornion korkeudella saakka, mutta pääosa havainnoista sijoittuu Etelä-Suomeen.
Elinympäristö
Suomessa kiiltomalvaa tavataan luonnossa viljelykarkulaisena ja joskus harvoin myös tulokkaana satamissa ja lastauspaikoilla. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat tienvarret ja muut vastaavat ihmisen muokkaamat kulttuuriympäristöt.
Käyttö
Kiiltomalvaa viljellään yleisesti koristekasvina. Muiden malvojen tapaan myös kiiltomalvaa on käytetty lääkekasvina, jota on hyvin kauan nautittu muun muassa yskänlääkkeenä ja käytetty turvotuksen hoitoon. Paikoin malvaa on syöty vihanneksena ja sen kukkia käytetty leipomotuotteiden värjäämiseen. Malvojen varren kuituja on käytetty myös kehruussa.
Vladimir Zografski
Vladimir Zografski (, s. 14. heinäkuuta 1993 Samokov, Bulgaria) on bulgarialainen mäkihyppääjä.
Zografski sai hopeaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2009. Junioreiden MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui seitsemänneksi ja voitti seuraavana vuonna junioreiden maailmanmestaruuden. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli normaalimäessä 43:s ja Oslossa 2011 normaalimäessä 34:s ja suurmäessä 37:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui suurmäessä 31:nneksi ja normaalimäessä 40:nneksi. Sotšin olympialaisten 2014 suurmäessä hän oli 47:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäessä 30:nneksi ja suurmäessä 47:nneksi, Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 42:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäessä 14:s ja suurmäessä 35:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurmäessä 30:nneksi ja normaalimäessä 37:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurmäessä 37:s ja normaalimäessä 43:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 22:nneksi.
Zografski kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Pragelatossa joulukuussa 2008. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 28:s Engelbergin kilpailussa joulukuussa 2010. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Lillehammerin normaalimäen kilpailussa joulukuussa 2011. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Rukalla marraskuussa 2018. Kesä-GP-kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kolmas Štšutšinskssa syyskuussa 2021. Continental-cupissa hän on saavuttanut kolme toista ja yhden kolmannen sijaa.
Mölandet
Lännessä Kalkkisaarenselän vastarannalla ovat Vuosaaren sataman lähimmät laiturit, pohjoisessa on Granön saari.
Idänmiekkalilja
Idänmiekkalilja (Gladiolus imbricatus) on kurjenmiekkakasvien heimoon kuuluva ruohovartinen kasvi.
Mölandet
Historia
Mölandet oli Husön kartanon (Talosaari) omistuksessa vuosisadan vaihteessa. Saari jaettiin huvilatonteiksi vuonna 1922. Saaren rannoille muodostui pääosin 1920–1940-luvuilla jokseenkin yhtenäinen kesähuvilamiljöö. Vuonna 1922 tehty palstoitussuunnitelma oli varsin tiheä ja jakoi saaren rannat kokonaisuudessaan huvilapalstoiksi. Ainoa torppa sijaitsi pohjoisrannalla saaren keskiosassa.
Idänmiekkalilja
Idänmiekkaliljan pystyssä kukkavarressa on 4–12 punaista, violettien ja valkoisten juovien koristamaa kukkaa. Alimmainen lehti on tylppä, ei niin terävä kuin muilla miekkaliljoilla. Se kasvaa kosteilla niityillä ja kukkii toukokuusta heinäkuuhun.
Mölandet
Kaavoitus
Mölandet kaavoitus on liitetty Sipoon saariston ja rannikon osayleiskaava alueeseen. Kaava on hyväksytty Sipoon valtuustossa 1. marraskuuta 2010, mutta kaavasta valitettiin Helsingin hallinto-oikeuteen (2014). Korkein hallinto-oikeus hylkäsi valitukset.
Idänmiekkalilja
Idänmiekkaliljoja kasvaa luonnonvaraisena Keski- ja Itä-Euroopassa, ja niitä kasvatetaan myös koristekasveina. Niitä on tavattu Suomessa tulokaslajina.
Mölandet
Kiinteistöt Mölandetin alueella
Läntisessä niemessä sijaitsee yhteyslaituri, josta lähtee kävelytie kaikille saaren huviloille. Nykyisin tie on lähes umpeen kasvanut.
Saarella on useita korkeatasoisia rakennusmestarihuviloita sekä arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema 1920-luvun tyylipuhdasta klassisismia edustava Villa Sainio, jonka kenkätehtailija Sainio rakennutti henkilökuntansa kesänviettopaikaksi. Villa Sainio toimii nykyään Vantaan kaupungin omistamana Mölis-nimisenä vapaa-ajanviettopaikkana.
Myös Vuosaaren Urheilukalastajat r.y:n kesäpaikka sijaitsee saarella.
Mölandetin eteläiset vesi- ja maa-alueet, pinta-alaltaan noin 145 hehtaaria, omistaa Etelä-Mölandetin kalastus- ja luonnonsuojeluyhdistys ry. Osa yhdistyksen alueesta on luonnonsuojelualuetta.
Viitteet
60.21389°N, 25.22917°W
Peugeot 104
Peugeot 104 on Peugeot’n vuosina 1972–1988 valmistama pieni henkilöautomalli, joka jakaa suuren osan tekniikastaan Citroën LNA- ja Talbot Samba -mallien kanssa. Sen seuraajaksi tuli vuonna 1983 esitelty Peugeot 205. vasen|pienoiskuva|Kolmiovinen Peugeot 104 Ensimmäisenä esitelty korimalli oli neliovinen, jossa takaluukku aukesi vain takalasin alareunaan saakka. Moottori oli 1,0-litrainen 46-hevosvoimainen. Vuonna 1974 esiteltiin kolmiovinen hatchback, joka oli neliovista yli 30 senttimetriä lyhyempi. Ajovalot olivat leveämmät kuin neliovisessa. vasen|pienoiskuva|Viisiovinen Peugeot 104 Vuonna 1976 neliovinen korvattiin viisiovisella monikäyttömallilla, jossa takaluukku aukeni kattoon saakka. Ajovalot vaihtuivat leveämmiksi kuten kolmiovisessa.
Malli koki toisen kasvojenkohotuksensa vuonna 1982, jolloin se sai hieman aiempaa pienemmät ajovalot, uudistetun etusäleikön ja uudet takavaloumpiot, joissa oli nyt myös peruutusvalot. Aikakauden tyylin mukaisesti kromikoristeiden määrää vähennettiin. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (1982) Peugeot 104. Vuonna 1983 esiteltiin seuraajaksi tarkoitettu Peugeot 205, jolloin 104 poistui mallistosta monilla markkinoilla. Ranskassa se pysyi kuitenkin edullisempana mallivaihtoehtona 205:n rinnalla vuoteen 1988 saakka.
Peugeot 104:stä oli kehitteillä myös neliovinen porrasperä ja viisiovinen farmarimalli, mutta nämä eivät edenneet tuotantoon vaan jäivät prototyyppiasteelle.
Seikkailija
Seikkailija tarkoittaa seuraavia:
Mouk
Mouk, suomenkieliseltä nimeltään Mokon seikkailut on televisio-ohjelma, joka kertoo pelottomasta pikkukarhusta nimeltä Moko. Moko esittelee eri maita ja kulttuureja nuorille katsojilleen. Mouk kestää noin 11 minuuttia. Mokon seikkailuita näytetään seuraavilla kanavilla: Junior, France 2, JimJam, Disney Junior, KI.KA, Puls 2, RTÉ Two ja RTÉjr. Moukista on tehty kaksi kautta 62 + 42 jaksoa. Moukia esitetään ranskaksi ja englanniksi, ja nykyään myös suomeksi.
Anders Mattsson
Anders Mattsson (s. 21. tammikuuta 1943 ) on suomalainen jalkapalloerotuomari.
Mattsson tuomitsi urallaan yhteensä 108 pääsarjaottelua ja toimi kansainvälisenä erotuomarina vuosina 1969–1983. A-maaotteluita Mattssonille kertyi kahdeksan vuosina 1972–1983 ja hän oli mukana myös Moskovan olympialaisissa vuonna 1980. Myöhemmin Mattsson on toiminut Euroopan jalkapalloliiton otteludelegaattina sekä Ahvenanmaan jalkapalloliiton puheenjohtajana vuosina 1989–2009. Mattsson valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2016.
Anders Mattssonin poika on urheilutoimittaja Krille Mattsson.
Nastro d’argento
Nastro d’argento ('Hopeanauha') on vuodesta 1946 vuosittain elokuvantekijöille ja tuotannoille myönnetty elokuvapalkinto. Palkinnon myöntää Italian elokuvakriitikkojen liitto Sindacato Nazionale dei Giornalisti Cinematografici Italiani. Se on Oscar-palkinnon jälkeen maailman toiseksi vanhin elokuva-alan palkinto.
Óscar Vicente Ojea Quintana
pienoiskuva Óscar Vicente Ojea Quintana (s. 15. lokakuuta 1946 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 25. marraskuuta 1972 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Suellin titulaaripiispaksi 24. toukokuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Eduardo Vicente Mirás ja Héctor Rubén Aguer.
Ojea Quintana sai 7. lokakuuta 2009 nimityksen San Isidron hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 30. joulukuuta 2011 hänestä tuli sen piispa.
Puola yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Puola on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisistä, vuoden 1934 kisoista alkaen. Yksittäisissä kisoissa se on sijoittunut mitalitilastossa kärkikolmikkoon kolmesti: vuonna 2106 Puola voitti mitalitilaston ja vuosina 1958 ja 1966 se sijoittui mitalitilastossa toiseksi. Vain vuoden 1950 kisoissa maa on jäänyt ilman mitaleja. Koko EM-kisahistorian mitalitilastossa se on seitsemäntenä.
Puolalaiset ovat EM-kilpailuissa menestyneet laaja-alaisesti; maalla on mestaruuksia niin pikajuoksuista, keskipitkiltä ja pitkiltä juoksumatkoilta, kävelystä, hypyistä, heitoista ja otteluista. Yksittäisistä lajeista puolalaiset ovat useimmin voittaneet naisten 200 metrin juoksun, neljä kertaa. Ensimmäinen puolalainen Euroopan-mestari oli molemmat naisten pikajuoksut Wienissä 1938 voittanut Stanisława Walasiewicz. Maan ensimmäinen Euroopan-mestaruuden saavuttanut mies oli keihäänheiton vuosina 1954 ja 1958 voittanut Janusz Sidło. EM-kilpailujen menestynein puolalainen on viisi mestaruutta voittanut pikajuoksija ja pituushyppääjä Irena Szewińska.
Tuhkahuuhkaja
Tuhkahuuhkaja (Bubo cinerascens) on melko suuri afrikkalainen pöllöihin kuuluva lintu.
Tuhkahuuhkaja on läheistä sukua täplähuuhkajalle (Bubo africanus), jonka pohjoisena alalajina, B. africanus cinerascens, sitä toisinaan pidetään.
Sitä on tavattu Saharan eteläpuolisen Afrikan pohjoisosissa Mauritaniasta ja Liberiasta itään Sudaniin ja Somaliaan. Sen asuinalueita ovat kivikkoiset aavikot ja avoimet savannit sekä myös alavat metsät Somaliassa.
Sotenäsin kunta
Sotenäsin kunta on Länsi-Götanmaan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Bohusläniin. Kunnan keskustaajama on Kungshamn.
Kunnan maapinta-ala on 138,20 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 9 125 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 16,92 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 12,2 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Nykyisen Sotenäsin kunnan alue vastaa Sotenäsin kihlakuntaan kuuluneista neljästä pitäjästä kolmea. Vuoden 1862 kuntauudistuksessa entisistä Askumin, Kungshamnin ja Tossenen pitäjistä muodostettiin jokaisesta oma maalaiskunta. Vuonna 1909 Askumin maalaiskunnasta erotettiin Malmönin maalaiskunta. Vuonna 1924 puolestaan Kungshamnin maalaiskunnasta erotettiin Smögenin maalaiskunta.
Vaakuna
Smögenin maalaiskunnalla oli aikaisemmin käytössään vaakuna.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 81 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 3,8 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 84 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 187 232 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 200 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 5 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 77,7 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 2 016 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Kungshamnin taajaman nimenä on joskus ollut myös Gravarne.
Palermon kivi
thumb|Palermon kiven osa. Palermon kivi on myöhemmin annettu nimitys steelalle, johon on kirjoitettu muinaisen Egyptin 1–5 dynastioiden annaalit. Nimitys juontuu siitä, että kiveä säilytetään Palermon arkeologisessa museossa. Toisinaan Palermon kiveksi nimitetään koko kuninkaallisten annaalien kokonaisuutta, vaikka osa niistä on Kairossa Egyptiläisessä museossa ja Lontoossa University College Londonin museossa.
Sotenäsin kunta
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Sotenäsin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Sotenäsin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Karvasvalmukka
Karvasvalmukka (Leucopaxillus gentianeus), aiemmin karvasvalmuska, on valmukoihin kuuluva sieni. Sen lakki voi kasvaa jopa 15 cm leveäksi ja on pinnaltaan kuiva ja samettimainen. Väriltään se on punaruskea. Jalka voi olla korkeimmillaan 8 cm pitkä. Heltat ovat valkoiset ja tiheässä. Ikääntyneissä yksilöissä heltat tulevat pilkukkaiksi. Haju on jauhomainen ja maku on erittäin karvas.Kasvaa havumetsissä vanhojen kuusten läheisyydessä. Käyttökelvoton pahan makunsa takia.
Enrique Eguía Seguí
pienoiskuva|Enrique Eguía Seguí (etualalla) vuonna 2015. Enrique Eguía Seguí (s. 9. joulukuuta 1962 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 3. joulukuuta 1988 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cissin titulaaripiispaksi 4. syyskuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Óscar Vicente Ojea Quintana ja Carlos María Franzini.
Hermosto
thumb|upright=1.3|Hermosto thumb|200px|right|Rupikonnan hermosto Hermosto on kompleksisen eliön hermosoluihin eli neuroneihin ja niiden sähkökemialliseen viestintään perustuva tiedonvälitys- ja säätelyjärjestelmä, joka vastaanottaa sekä eliön sisäistä että sen ulkopuolelta tulevaa informaatiota, muokkaa sitä ja ohjaa sen perusteella elimistön toimintaa edistäen eliön sopeutumista ympäristöönsä.
Keskushermosto ja ääreishermosto
Hermosto jakaantuu anatomisesti keskushermostoon eli sentraaliseen hermostoon ja ääreishermostoon eli perifeeriseen hermostoon, joilla kummallakin on sekä somaattisia että autonomisia toimintoja. Keskushermostoon kuuluvat aivot ja selkäydin. Aivot vastaanottavat ja muokkaavat informaatiota sekä säätelevät monia elintoimintoja ja käyttäytymistä. Ns. korkeampia aivotoimintoja ovat muun muassa oppiminen ja muisti sekä ihmisillä kyky tuottaa puhetta. Selkäydin sijaitsee selkärangan suojaamassa selkärangankanavassa ja välittää viestejä aivojen ja ääreishermoston välillä. Ääreishermosto koostuu selkäydin- ja aivohermoista sekä niiden neuronien jatkeista. Hermosoluissa eli neuroneissa kulkevien sähköimpulssien nopeus voi olla jopa sata metriä sekunnissa.
Ääreishermostossa autonomisen hermoston osat kulkevat pääasiassa erillään sensorisista, motorisista ja somaattisista hermosyistä.
3-metyylifentanyyli
3-metyylifentanyyli (3-MF, mefentanyyli) on opioidi ja fentanyyli-johdannainen. Se on yksi voimakkaimmista laittomasti myydyistä huumeista, se on noin 400–6 000 kertaa morfiinia voimakkaampaa isomeeristä riippuen.
Kiko Seike
Kiko Seike (s. 8. elokuuta 1996 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Urawa Redsiä.
3-metyylifentanyyli
3-metyylifentanyyli löydettiin ensi kerran 1974 ja ilmaantui nopeasti katukauppaan laittomasti tuotettuna α-metyylifentanyylin korvikkeena. Pian huomattiin 3-metyylifentanyylin olevan huomattavasti α-metyylifentanyylia (20–2 000 × morfiini) vahvempaa ja niin muodoin myös vaarallisempaa. Aineita myytiin nimellä "China White".
Hermosto
Keskushermosto ja ääreishermosto
Sekä ääreishermostossa että keskushermostossa on motorisia ja sensorisia neuroneja. Sensoriset hermosyyt välittävät aistinsoluissa syntyvän informaation sähköimpulssina keskushermostolle, minkä vuoksi sen hermosyitä kutsutaan tuoviksi eli afferenteiksi hermosyiksi (latina. affero = saapua). Motoriset hermosyyt osallistuvat motorisiin toimintohin kuljettamalla keskushermoston käskyt lihaksille, jonka vuoksi niitä kutsutaan efferenteiksi eli vieviksi hermosyiksi (latin. effero = poistua).
3-metyylifentanyyli
3-metyylifentanyyliä myytiin pimeillä markkinoilla vain lyhyen aikaa 1984–1985; sen suunnaton teho teki sen houkuttavaksi tuotteeksi, koska raseeminen 3-MF on 10–15 kertaa fentanyyliä vahvempaa; yhdestä grammasta 3-metyylifentanyyliä sai tuhansia käyttöannoksia laimennettunakin. 3-MF on sen jälkeen ilmaantunut eri puolilla maailmaa. Se on aiheuttanut 2000-luvulla useita kuolemantapauksia Suomessa.
Hermosto
Somaattinen ja autonominen hermosto
Fysiologisesti ääreishermosto jaetaan somaattiseen ja autonomiseen hermostoon. Somaattinen hermosto on tahdonalainen ja sen avulla säädellään poikkijuovaisten lihasten eli luustolihasten liikkeitä. Autonominen hermosto eli vegetatiivinen hermosto on suurimmalta osin tahdosta riippumaton sillä se säätelee sydänlihaksen ja sileän lihaksiston toimintaa sekä vaikuttaa erilaisten rauhasten eritykseen. Se säätelee muun muassa sydämen sykettä, hengitystä, ruoansulatuselinten toimintaa ja hikoilua.