cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Queensrÿche
Taten erottaminen ja kaksi Queensrÿchea
Pian Rising West -konserttien jälkeen Jackson, Rockenfield ja Wilton tiedottivat erottaneensa alkuperäislaulaja Geoff Taten Queensrÿchesta ”luovien erimielisyyksien” vuoksi ja jatkavansa La Torren kanssa Queensrÿche-nimellä. Tate haastoi entiset yhtyetoverinsa oikeuteen syyttäen heitä muun muassa laittomasta erottamisesta ja yhtyeen brändin tahraamisesta. Hän vaatii yhtyeen nimeä itselleen ja haki kolmikolle kieltoa käyttää nimeä oikeuskäsittelyyn asti, minkä washingtonilaisen Kingin piirikunnan ylioikeuden tuomari hylkäsi. Oikeudelle toimittamissaan vastineissa kolmikko syytti Tatea vuosia jatkuneesta äkkipikaisesta ja väkivaltaisesta käytöksestä, huonoista liiketoiminnallisista päätöksistä ja sulkemisesta yhtyeen luovan toiminnan ulkopuolelle. Yhtyeen immateriaalioikeudet kuuluvat Tri-Ryche Corporation -nimiselle taustayhtiölle, josta Jackson, Rockenfield, Tate ja Wilton kukin omistivat neljänneksen.
Jacksonin, Rockenfieldin ja Wiltonin Queensrÿche jatkoi konsertointia La Torren kanssa ja aloitti joulukuussa 2012 uuden albumin äänitykset. Albumin tuotti yhtyeen menestysalbumeilla Operation: Mindcrime, Empire ja Promised Land äänittäjänä, miksaajana ja jälkimmäisellä myös tuottajana toiminut Jimbo Barton. Queensrÿche-albumin julkaisi Century Media Records 25. kesäkuuta 2013.
Vähemmistöomistajuudestaan huolimatta Tate julkisti syyskuussa 2012 oman Queensrÿche-kokoonpanonsa, jonka kanssa hän teki Operation: Mindcrime -25-vuotisjuhlakiertueen keväällä 2013. Taten ilmoitettua aikeistaan jatkaa yhtyeen nimen käyttämistä muut alkuperäisjäsenet hakivat oikeudelta kieltoa tälle, mutta oikeus katsoi molempien osapuolten voivan käyttää nimeä toistaiseksi, joten oikeusjutun selviämiseen asti yhtyeestä oli olemassa kaksi versiota. Taten julkistamaan kokoonpanoon kuuluivat rumpali Bobby Blotzer, kitaristi Glen Drover, kosketinsoittaja Randy Gane, kitaristi Kelly Gray ja basisti Rudy Sarzo, joista Drover kuitenkin vetäytyi jo marraskuussa 2012. Tammikuussa 2013 ilmoitettiin Rudy Sarzon veljen Robert Sarzon liittyneen yhtyeeseen toiseksi kitaristiksi ja rumpali Simon Wrightin korvanneen Blotzerin. Samassa yhteydessä kerrottiin Taten tehneen levytyssopimuksen Cleopatra Recordsin kanssa ja työstävän uutta Queensrÿche-albumia. Frequency Unknown -albumi ilmestyi 23. huhtikuuta 2013.
Tapauksen oikeuskäsittely lykkääntyi useaan otteeseen, ja osapuolet pääsivät lopulta huhtikuussa 2014 yhteisymmärykseen oikeussalin ulkopuolella. Jackson, Rockenfield ja Wilton ostivat Taten osuuden yhtiöstä, ja Queensrÿche-nimi jäi heille. Tate sai yksinoikeuden esittää Operation: Mindcrime- ja Operation: Mindcrime II -albumeja kokonaisuudessaan. Elokuussa 2014 päättyneen Queensrÿche-jäähyväiskiertueensa jälkeen Tate uudelleennimesi yhtyeensä Operation: Mindcrimeksi.
Condition Hüman
Taten ja oikeussotkut taakseen jättänyt Queensrÿche ilmoitti maaliskuussa 2015 äänittävänsä uutta albumia tuottaja Chris ”Zeuss” Harrisin kanssa. Condition Hüman -albumi ilmestyi Century Median kautta 2. lokakuuta 2015. Albumi oli ennakkotilattavissa PledgeMusic-palvelun kautta jo joulukuusta 2014 alkaen. Kesällä 2015 yhtye soitti Euroopassa, ja syksyllä se teki Pohjois-Amerikan-kiertueen Scorpionsin kanssa.
Luettelo Maltan kaupungeista
300px|thumb|Maltan kartta Tämä on luettelo Maltalla sijaitsevista kaupungeista.
Justin Pogge
Justin Pogge (s. 22. huhtikuuta 1986 Fort McMurray, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Junioriura
Pogge pelasi kauden 2002–2003 KIJHL-joukkue Summerland Stingissa. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi WHL-joukkue Prince George Cougarsiin, jossa Pogge nousi heti tulokaskaudellaan pääasialliseksi vastuunkantajaksi ja torjui 44 runkosarjaottelussa torjuen kolme nollapeliä. Toronto Maple Leafs varasi hänet kolmannella kierroksella 90. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2004.
Ammattilaisuran alku Pohjois-Amerikassa
Joulukuussa 2005 Pogge teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Hän siirtyi seuran organisaatioon kaudeksi 2006–2007, jonka Pogge vietti AHL-joukkue Toronto Marliesissa, jossa hän kantoi pääosan joukkueen torjuntavastuusta pelaten 48 ottelussa. Joukkueen fanit palkitsivat Poggen kauden päätteeksi suosikkinaan Toronto Marlies Fan Choice Awardilla. Kolmannella Maple Leafsin organisaatiossa viettämällään kaudellaan 2008–2009 hän teki myös NHL-debyyttinsä. Pogge pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 21. joulukuuta 2008 Atlanta Thrashersia vastaan. Hän torjui Maple Leafsin 6–2-voittoon päättyneessä ottelussa 19 kertaa. Pogge torjui kauden aikana seitsemässä NHL-ottelussa. Hän ei lopulta noussut Maple Leafsissa odotetulle tasolle ja Pogge torjuntaprosentiksi jäi 84,4% ja päästettyjen maalien keskiarvoksi 4.36.
Elokuussa 2009 Maple Leafs kauppasi Poggen Anaheim Ducksiin vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoroon kesälle 2011. Hän pelasi kaudella sekä 2009–2010 sekä AHL-joukkue San Antonio Rampagessa että ECHL-joukkue Bakersfield Condorsissa ja valittiin AHL:n viikon pelaajaksi 14. helmikuuta 2010. Siirtotakarajalla maaliskuussa 2010 Ducks kauppasi Poggen Carolina Hurricanesiin vaihdossa Aaron Wardiin. Hän pelasi loppukauden Hurricanesin farmijoukkue Albany River Ratsissa. Heinäkuussa 2010 Pogge teki vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 500 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen seuran kanssa.
Kauden 2010–2011 Pogge pelasi kokonaan Hurricanesin uudessa farmijoukkue Charlotte Checkersissa. Heinäkuussa 2011 hän teki vapaana agenttina vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa. Myös kauden 2011–2012 Pogge pelasi kokonaan AHL:ssä, tällä kertaa Portland Piratesin paidassa.
Ura Euroopassa
Pogge siirtyi kaudeksi 2012–2013 Eurooppaan ja Italian Serie A:ssa pelaavan SV Ritten/Renonin maalinsuulle. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi sieltä Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue BIK Karlskogaan. Kaudeksi 2014–2015 Pogge siirtyi kaksivuotisella sopimuksella sarjatasoa ylemmäs SHL-joukkue Färjestads BK:hon. Hän jakoi varsin tasaisesti torjuntavastuun Fredrik Pettersson-Wentzelin kanssa. Pogge palkittiin kauden päätteeksi SHL Awardsissa vuoden parhaasta torjunnasta.
Maajoukkueura
Pogge pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Poggella oli koko turnauksen paras torjuntaprosentti (95,2%) ja päästettyjen maalien keskiarvo oli 1.00. Hän torjui finaalissa Venäjää vastaan 5–0-nollapelin ja torjui turnauksen aikana nollapelin myös alkulohkon ottelussa Norjaa vastaan ja välierissä Suomea vastaan.
Pogge pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004, jolloin hän toimi Kanadan pääasiallisena kakkosmaalivahtina Devan Dubnykille ja torjui vain yhdessä ottelussa. Pogge edusti Kanadaa myös Spengler Cupissa vuonna 2006, jolloin joukkue eteni finaaliin häviten kuitenkin HC Davosille lukemin 3–2.
Muuta
Pogge on naimisissa mallina tunnetun Christina Heinzel Poggen kanssa.
Kari Pääkkönen
Kari Pääkkönen on Kainuun elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja vuodesta 2010. Hänen ensimmäinen virkakautensa kesti viisi vuotta, jonka jälkeen hänet valittiin viiden vuoden jatkokaudelle.
Pääkkönen on aiemmin toiminut Geologian tutkimuskeskuksen Itä-Suomen yksikön päällikkönä, ja siinä tehtävässä hän oli keskeisessä asemassa päätettäessä Talvivaaran kaivoksen perustamisesta. Tämän vuoksi Suomen Luonnonsuojeluliitto syytti Pääkköstä esteellisyydestä Talvivaaraan liittyneessä päätöksenteossa. Asiaa puitiin Vaasan hallinto-oikeudessa, jonka mukaan Pääkkönen ei kuitenkaan ollut toiminut esteellisesti.
Utilitarismi
Utilitarismi on seurausetiikan muoto, jonka perusperiaatteen mukaan teon moraalinen hyvyys määräytyy sen toimijoille tuottaman hyödyn perusteella. Utilitarismin teki tunnetuksi filosofi Jeremy Bentham. Benthamin ohella tunnetuin klassinen utilitaristi John Stuart Mill määritteli utilitarismin opiksi, joka olettaa ”moraalin perustaksi hyödyn tai suurimman onnellisuuden periaatteen”. Tästä seuraa, että utilitarismin mukaan teot ovat oikein silloin kun ne edistävät onnellisuutta ja väärin silloin kun niillä on taipumus tuottaa onnettomuutta. Utilitarismissa moraalisesti hyvän toiminnan mittapuuna toimiva onnellisuus ei siis ole toimijan omaa onnellisuutta, vaan kaikkien niiden onnellisuutta, joita toiminta koskee.
Utilitarismin historiaa
Usein ensimmäiseksi utilitaristiksi mainitaan Jeremy Bentham, mutta utilitarismin yhteydessä mainitaan usein David Hume (1711–1776).
Ensimmäisen kerran utilitarismin perusajatuksen esitti kirjallisesti skottilais-irlantilainen Francis Hutcheson vuonna 1725. Hän edusti ”moraaliaistin” koulukuntaa, jonka edustajien mukaan ihmisellä oli erityinen moraaliaisti, jonka avulla tavoitettiin tieto moraalista. Hutchesonin mukaan hyväntahtoisuus johtaa siihen periaatteeseen, joka myöhemmin nimettiin utilitarismiksi.
Utilitarismia tai sitä lähelle tulevaa oppia edusti myös piispa Richard Cumberland vuoden 1672 moraalifilosofisessa teoksessaan De Legibus Naturae. Hän piti Thomas Hobbesin näkemystä ihmisestä liian egoistisena ja ehdotti, että ihmisluontoon kuuluu ”luonnollisena lakina” altruistisuus, jonka ansiosta ihminen järjen avulla huomaa, että enemmän hyvää on parempi kuin vähemmän hyvää. Tällöin tekoja arvioidaan sen pohjalta, kuinka paljon hyvää ne tuottavat maailmaan.
Benthamin ja Millin ohella 1800-luvun tärkein utilitaristi oli Henry Sidgwick, jonka teos The Methods of Ethics ilmestyi vuonna 1874.
Nykyaikaisessa analyyttisessä filosofiassa utilitarismia ovat edustaneet muun muassa R. M. Hare ja Peter Singer. Heidän utilitarismia käsitteleviä keskeisiä teoksiaan ovat Haren Moral Thinking (1981) ja Singerin Practical Ethics (1979). Singer on tullut kuuluisaksi etenkin eläinten oikeuksien puolustajana.
Benthamin utilitarismi
Ihminen toimii Benthamin mukaan aina joko saavuttaakseen mielihyvää tai välttääkseen tuskaa. Yksilön mielihyvä voi kuitenkin liittyä muiden ihmisten mielihyvään, joten mielihyvän tavoittelu ei tarkoita samaa kuin egoistinen käytös. Oikein on toimia utilitaristisen periaatteen mukaisesti eli enimmäistäen toimijan toiminnan vaikutuspiiriin kuuluvien onnellisuutta.
Bentham ei antanut muuta perustetta utilitaristiselle periaatteelle kuin väittämällä, että periaatteen kyseenalaistavat väitteet ovat todellisuudessa hyötyperiaatteen sovellustapaa eikä pätevyyttä koskevia. (Esimerkiksi jokin toinen moraaliteoria olisi vain ehdotettu sovellutus hyötyperiaatteesta eli siitä, miten saadaan onnea mahdollisimman monille.)
Benthamin utilitarismin taustalla oli halu tieteellistää moraaliajattelua laskennalliseksi mielihyvän laskemiseksi. Benthamin laskennassa kaikki mielihyvät ja tuskat ovat laadullisesti samanlaisia. Laskennassa on otettava huomioon mielihyvien ja -pahojen määrälliset ominaisuudet, jotka ovat Benthamin mukaan kokemuksen voimakkuus, kesto, varmuus (arvio siitä), ajallinen läheisyys, hedelmällisyys (eli kyky tuottaa uusia mielihyvän kokemuksia jatkossa), puhtaus (kokemuksen kyky olla tuottamatta vastakkaisia kokemuksia) sekä kokijoiden määrä. Bentham ei itse pitänyt välttämättä kovin tärkeänä matemaattisen tarkkaa hyödyn laskemista, vaan hän piti kalkyyliä ihanteena, jota tuli lähestyä järkevyyden rajoissa.
Ihmiset toimivat Benthamin mukaan psykologis-egoistisesti eli oman mielihyvän enimmäistäen, mutta hän ehdotti, että heidät ohjataan utilitarismin tielle kasvatuksen, lain ja sosiaalipolitiikan avulla rangaistuksia ja palkkioita käyttäen.
J. S. Millin utilitarismi
pienoiskuva|pysty=0.7|[[John Stuart Mill.]] John Stuart Millin mukaan moraalin perustana ovat hyöty ja ”suurimman onnellisuuden periaate”, joka tarkoittaa sitä, että moraalisen teon on tuotettava mahdollisimman suuri määrä onnellisuutta mahdollisimman suurelle määrälle ihmisiä. Näin ollen utilitarismia noudattavalle ihmiselle ”yleisen hyvän edistämisestä” tulee yksi tavallisimmista toiminnan vaikuttimista. Kari Saastamoisen mukaan tästä seuraa, että utilitaristeille onnellisuus on itsessään tavoittelemisen arvoinen asia. Kaikki muut asiat ovat keinoja onnellisuuden saavuttamiseksi.
Utilitarismissa moraalin mittapuuna toimivalla onnellisuudella tarkoitetaan ”nautintoa ja tuskan puuttumista”. Onnettomuudella taas tarkoitetaan tuskaa ja nautinnon puuttumista. Koska Mill asettaa ”onnellisuuden” ja ”mielihyvän” moraalisen toiminnan mittapuuksi, utilitarismia on arvosteltu hedonismista eli nautinnontavoittelusta.
Millin mukaan utilitaristit eivät aseta yksilölle itselleen nautintoa tuottavia asioita moraalin mittapuuksi. Hyvän toiminnan mittapuuna toimiva onnellisuus ei ole pelkästään toimijan yksilöllistä onnellisuutta, vaan kaikkien niiden ihmisten onnellisuutta, joita toiminta koskee.
Lisäksi utilitaristit olettavan olevan laadultaan erilaisia nautintoja, joista toiset ovat merkityksellisempiä kuin toiset. Mill puolustaakin oppiaan seuraavalla tavalla:
Utilitarismin arvostelijat ovat myös väittäneet, että utilitaristisia laskelmia on pidetty liian käsitteellisinä, jotta niillä voitaisiin ohjata käytäntöä. Tällöin on väitetty, että hyötylaskelman tekeminen arkitilanteissa olisi aivan liian hidasta. Tällaiseen arvosteluun Mill vastasi:
Rysä
thumb|300px|Kolme rysää näytteille viritettynä hollantilaisessa museossa
Rysä on katiskan sukua oleva kalanpyydys, joka on Suomessa ollut käytössä jo 1500-luvulla. Rysän malli on pysynyt perinteisenä vuosisadasta toiseen. Rysässä oli alun perin puiset kaaret eli vanteet. Näiden vanteiden ympärille pingotettiin verkko. Rysässä on vaihteleva määrä nieluja ja myös malli on vaihdellut kalastusolosuhteiden mukaan. Ns. isorysien suuaukko, uloin vanne, on yli 1,5 metriä, pienemmät rysät ovat yleensä n. metrin vanteella varustettuja.
Rysiä käytettiin yleensä patorakennelmien yhteydessä. Suuaukko kiinnitetään pohjaan pystyseipäillä. Isorysä on Kustaa Vilkunan mukaan suomalainen kalastusneuvo, alkuaan Pohjanlahden rannikolta, Oulun ja Kemin alueelta.
Sisävesien rysät voidaan jakaa kahteen ryhmään, pienemmät luokki- eli vemmelrysät, sekä isommat ns. potkurysät. Potku eli siipi on suuaukosta lähtevä verkkoaita, joka ohjaa kalat rysään. Hauen ja mateen pyyntiin käytetään luokkisrysiä, samoin joissa nousukalojen pyyntiin. Suomukalojen pyynnissä käytetään potkurysiä. Erikoisemmat pystyrysät mateiden pyyntiin ja pienet ankeriasrysät lisäävät rysätyyppien määrää. Merellä silakanpyynnissä käytetään ns. paunetti- eli avorysää, jonka avoimeen peräosaan mahtuu suurikin saalis ehjänä. Lohiloukku on Merenkurkun alueella käyttöönotettu avorysä lohenpyyntiin. Ponttonirysä eli push up -rysä on hylkeenkestävä rysätyyppi, joka suunniteltiin alun perin lohen kalastukseen.
Paras rysäkalastuksen aika on viileiden vesien aikaan alkukesästä. Myöhemmin vesien lämmettyä rysät likaantuvat ja saalismäärät laskevat.
Glico
Glico on japanilainen elintarvikealan yritys. Se tuottaa makeisia, valmisruokia, puolivalmisteita, vauvanruokia ja jäätelöä. Yrityksen tunnetuimmat tuotteet ovat karamellit ja suklaalla päällystetyt Pocky-suolatikut.
Rysä
Rysäpyynti ei vahingoita kaloja ja rysästä on helppo päästää alimittaiset kalat takaisin kasvamaan.
Glico
Vuonna 2017 Glico oli maailman 9. suurin makeisvalmistaja noin 3,4 miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihdolla.
thumb|left|Glicon 33 m korkea valomainos Dotonborissa Osakassa. Yrityksen yli 70 vuotta vanha valomainos Ebusu-bashin sillan kupeessa, joka esittää kilparadalla juoksevaa miestä, on osakalaisille tärkeä symboli, ja kaupunkilaiset kerääntyvät edelleenkin juhlimaan urheiluvoittoja sen läheisyyteen.
Venom (kappale)
Venom on Cristal Snow’n kappale albumilta God You Made Me Wicked. Sen on kirjoittanut Snow yhdessä Heikki Liimataisen ja Jukka Kosusen kanssa, jotka ovat myös tuottaneet sen.
"Venom" on God You Made Me Wickedin rauhallisin kappale. Kappaleessa Snow laulaa toisesta ihmisestä, jonka rakkaus on kuin myrkkyä ja on hyvin addiktoiva hänelle.
Julkaisu
Venom on julkaistu aikaisemmin albumiversion ohella myös orkesteriversiona digitaalisella God You Made Me Wicked -albumilla. Venom oli alun perin suunniteltu toiseksi singlelohkaisuksi albumilta, mutta julkaisuun päätyikin Killing Me. "Venomia" ei julkaistu singlenä, vaan vain internet-materiaalina videon kera.
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideo oli alun perin tarkoitus kuvata 26. joulukuuta 2010, mutta kuvauspäivää siirrettiin kameraongelmien vuoksi. Heinäkuussa 2012 Snow ilmoitti kuvanneensa Venomille musiikkivideon, joka lopulta julkaistiin elokuun 2012 lopulla
Luettelo Malin kaupungeista
Vuoden 1999 hallinnollisen jaon mukaan Malissa on 31 kaupunkikuntaa. Pääkaupunki Bamako muodostaa oman piirikuntansa. Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungeiksi on luettu vain Bamako (1 810 366 asukasta) ja kaupunkikunnat. Aikaisemmin sellaisina pidettiin kaikkia yli 5 000 hengen asutuskeskuksia. Nykyisten kriteerien mukaan kaupungeissa asuu 22,5 % Malin väestöstä.
Gaon alue Kayesin alue Kidalin alue Koulikoron alue Moptin alue Ségoun alue Sikasson alue Timbuktun alue
Luettelo Marokon kaupungeista
Marokon suurimmat kaupungit
Vuoden 2020 arvioidun väkiluvun mukaan suurimmat kaupungit olivat
Alright, Still
Alright, Still on brittipoppari Lily Allenin ensimmäinen albumi. Se ilmestyi helmikuussa 2006. Levy oli ehdokkaana helmikuun 2008 Grammy Awardseihin parhaana alternative albumina.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 20.
Columbia (joki)
Columbia on Tyyneenmereen laskeva joki Pohjois-Amerikassa. Columbiajoen löysi tutkimusmatkailija Robert Gray 11. toukokuuta 1792. Hän antoi sille nimen laivansa mukaan.
Maantiede
Columbia saa alkunsa Kanadan puolelta, Kalliovuorten läntisiltä rinteiltä Brittiläisestä Kolumbiasta. Se virtaa sieltä Yhdysvaltojen puolelle Washingtonin osavaltioon, missä se laskee Tyyneenmereen. Columbiajoen pituus on 2 044 kilometriä ja sen kokonaisvirtaama on 7 400 m³/s. Joen valuma-alueen pinta-ala on 155 000 km².
Joen varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat muun muassa Castlegar ja Trail Brittiläisessä Kolumbiassa, Vancouver Washingtonissa ja Portland Oregonissa.
Vesivoima
Columbia on Pohjois-Amerikan suurin vesivoiman tuotantoon valjastettu joki. Sivujokineen se vastaa kolmasosaa Yhdysvaltojen vesivoimapotentiaalista. Koko joen Yhdysvaltojen alueella virtaava osuus on täysin vesivoimatuotannossa. Joen varrella sijaitsee useita suuria vesivoimaloita, joista suurin on Grand Couleen pato. Grand Couleen ja Bonnevillen patojen rakentaminen oli tärkeää Yhdysvaltojen menestyksele toisessa maailmansodassa, sillä lentokoneisiin käytetyn alumiinin tuottamiseen tarvittiin runsaasti sähköä.
Sivujoet
thumb|Näkymä Columbiajoelta Oregonissa. Aakkosjärjestyksessä:
Luettelo Marshallinsaarten kaupungeista
Tämä on luettelo Marshallinsaarilla sijaitsevista kaupungeista.
Karl Fabritius
Karl (Carl) Johan Benjamin Fabritius (1. tammikuuta 1845 Ilomantsi – 9. lokakuuta 1889 Kuopio) oli suomalainen laki- ja valtiopäivämies, joka toimi Kuopion kaupungin pormestarina.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1973
Vuoden 1973 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Duisburgissa, Länsi-Saksassa.
Karl Fabritius
Fabritiuksen vanhemmat olivat kappalainen Benjamin Fabritius ja Maria Charlotta Molander ja puoliso vuodesta 1871 Alma Sofia Lovisa Bergholm (k. 1906). Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1886, Kuopion kaupungin pormestariksi 1870 ja Kuopion lääninsihteeriksi 1879. Fabritius toimi jäsenenä ja puheenjohtajana eri valtionkomiteoissa. Hän edusti Kuopiota porvarissäädyssä valtiopäivillä 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885, kuuluen suomenkieliseen vähemmistöön. Fabritius teki valtiopäivillä aloitteita koskien erityisesti koulu- ja liikennekysymyksiä. Vuonna 1885 hän yritti suomen kieltä koskeneella anomusesityksellään menestyksettä sovittaa vastakkaisia näkemyksiä yhteen. Fabritius sai laamannin arvonimen 1886.
Fabritius toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1888.
Kielin rauha
Kielin rauha solmittiin 14. tammikuuta 1814 Tanskan ja Ruotsin välillä. Rauhansopimuksessa Norja jäi Ruotsin etupiiriin ja Tanskalle luvattiin hyvitykseksi Ruotsin Pommeri.
Tausta
Elokuussa 1807 Britannia halusi varmistaa siihen asti kuusi vuotta puolueettomana olleen Tanskan laivaston omalle puolelleen ja hyökkäsi Tanskaan. Britit piirittivät Kööpenhaminan ja valtasivat lähes koko Tanskan laivaston itselleen. Sen seurauksena Tanska liittyi Napoleonin puolelle ja julisti sodan Ruotsille 1808. Sota raunioitti Tanskan talouden ja vuonna 1813 valtio meni konkurssiin. Britannia eristi Norjan ja Tanskan laivastoylivoimallaan. Saarto merkitsi Tanskassa ja Norjassa talouskriisejä ja pulaa, Norjassa koettiin suoranainen nälänhätä. Vuonna 1813 Napoleon koki tappiot Venäjällä ja Leipzigissa ja joulukuussa kruununprinssi Kaarle Juhana hyökkäsi mannermaalta käsin Tanskaan. Diplomaattinen paine Kööpenhaminassa kasvoi, ja Tanskan kuningas Fredrik VI antautui ylivoiman edessä 6. tammikuuta 1814. Talvella 1813–1814 Skagerrakiin oli muodostunut myös valtava jäämassa, joka eristi Norjan entistä pahemmin Tanskasta.
Rauhansopimus
Kahdeksan päivää myöhemmin, 14. tammikuuta, solmittiin rauhansopimukset Tanskan ja Ruotsin, Tanskan ja Englannin sekä vähän myöhemmin myös Tanskan ja Preussin sekä Tanskan ja Venäjän välillä.
Itse rauhansopimuksessa Tanska luovutti Norjan Ruotsin etupiiriin ja liittyi Napoleonin vastaiseen liittokuntaan. Hyvitykseksi Tanskan piti saada Ruotsin Pommeri. Sopimus solmittiin 14. tammikuuta ja ratifioitiin 31. tammikuuta Tukholmassa ja 7. helmikuuta Kööpenhaminassa. Sopimus merkitsi Norjan irtautumista Tanskasta 434 vuoden yhteiselon jälkeen. Sopimuksessa todettiin myös, että Norja liittyisi itsenäisenä valtiona unioniin Ruotsin kanssa. Sitä ennen maa oli ollut Tanskan osa. Sopimus erotti Islannin, Färsaaret ja Grönlannin Norjasta.
Rauhansopimuksen jälkeiset tapahtumat
Ruotsin kuningas Kaarle XIII julisti 8. helmikuuta 1814 norjalaisille, että he muodostaisivat itsenäisen valtakunnan, jossa olisi vapaa mielipiteenmuodostus, kansallinen edustus sekä verotusoikeus. Historioitsijat pitävät julistuksen arkkitehtina kruununprinssi Kaarle Juhanaa. Fredrik VI nimitti Tanskan kruununprinssi Kristian Fredrikin Norjan valtionhoitajaksi, ja tämä teki parhaansa edistääkseen norjalaisten vastarintaa estääkseen Ruotsin yliotteen ja saadakseen mahdollisesti Norjan tulevaisuudessa takaisin Tanskan yhteyteen. Fredrik VI käynnisti myös mittavat toimet kuljettaakseen viljaa nälänhädän kourissa olevaan Norjaan.
Rauhansopimus ei koskaan toteutunut suunnitellusti. Preussi miehitti Pommerin, ja Norja julistautui ensin itsenäiseksi Kristian Fredrikin johdolla sekä määritteli itselleen oman perustuslain Eidsvollin kansalliskokouksessa. Lyhyen kesäsodan jälkeen Norjan oli kuitenkin taivuttava personaaliunioniin Ruotsin kanssa.
Lähteet
<References />
Johannes Hans Daniel Jensen
Johannes Hans Daniel Jensen (25. kesäkuuta 1907 – 11. helmikuuta 1973) oli saksalainen fyysikko. Jensen sai yhdessä Maria Goeppert-Mayerin kanssa puolet Nobelin fysiikanpalkinnosta atomin kuorirakenteen tutkimisesta vuonna 1963. Toinen puolikas myönnettiin Eugene Wignerille.
Jensen syntyi Hampurissa. Hänen isänsä oli puutarhuri Karl Jensen. Jensen opiskeli vuodesta 1926 alkaen fysiikkaa, matematiikkaa, filosofiaa ja fysikaalista kemiaa Hampurin yliopistossa.
Niilo Lauttamus
Niilo Johannes Lauttamus (16. toukokuuta 1924 Sakkola – 8. toukokuuta 1977 Jyväskylä) oli suomalainen sotakirjailija ja armeijan kanta-aliupseeri.
Niilo Lauttamuksen vanhemmat olivat ilmavoimien esikuntamestari Juho Einari Lauttamus ja Elvi Paakeli. Hänen puolisonsa 1945–1952 (er.) oli Laura Musakka ja Meeri Rämänen vuodesta 1952.
Lauttamus kuvaa useassa teoksessaan suomalaisia SS-miehiä. Lauttamus itse osallistui toiseen maailmansotaan vapaaehtoisessa suomalaisessa SS-pataljoonassa kahden vuoden ajan ja sen jälkeen Suomessa jatkosotaan ja Lapin sotaan.
Lauttamus julkaisi kaikkiaan 21 teosta, joissa aiheena oli lähinnä toinen maailmansota Suomessa, Venäjällä ja Saksassa.
Kalvaskeltavalmuska
Kalvaskeltavalmuska (Tricholoma ulvinenii) on syötävä keltavalmuskalaji. Se muistuttaa suuresti kangaskeltavalmuskaa, mutta on hennompi ja sen lakki on vaaleampi. Laji kasvaa yleisenä myöhäissyksyisin. Sen voi sekoittaa myös syötäväksi kelpaamattomiin äikävalmuskaan ja retikkavalmuskaan.
Westfaleninhevonen
Westfaleninhevonen on saksalainen puoliverikantakirja, joka nimensä mukaisesti on kotoisin Westfalenin osavaltiosta Luoteis-Saksasta. Rotua kasvatetaan pääosin Warendorfin valtionsiittolassa; seudulla on kasvatettu hevosia jo pitkään. Westfaleninhevoseen on risteytetty niin itäpreussilaisia - ja friisiläishevosia sekä muita saksalaisia lämminverirotuja, anglonormanneja ja jopa ravureitakin. Nykyään rotua jalostetaan enää pääosin hannoverinhevosen avulla, ja nämä rodut muistuttavatkin huomattavan paljon toisiaan.
Rotu nykyään
Westfaleninhevonen on atleettinen rotu, joka soveltuu moniin hevosurheilulajeihin. Parhaiten se tunnetaan kuitenkin este- ja kouluratsastusareenoilta sekä vaunuhevosena.
Rakenne: Kuiva ja kaunis pää, joka muistuttaa hannoverinhevosen päätä. Silmät ovat suuret ja ilmeikkäät. Pitkä kaula ja viisto, pitkä lapa, syvä runko, voimakas takaosa ja pitkät jalat, joissa isot nivelet. Kaviot ovat kovat. Korkeus on noin 150–168 cm. Väreistä sallitaan yksiväriset värit (kaikki paitsi kirjavat).
Luonteeltaan westfaleninhevonen on hillitty, rauhallinen ja helppo käsitellä, mutta kuitenkin rohkea ja vireä. Useimpien saksalaisten puoliveristen tavoin rotu on luonteeltaan ystävällinen ja suhtautuu ihmisiin myönteisesti.
Tunnettuja westfaleninhevosia
Muita tunnettuja westfaleninhevosia ovat muiden muassa estehevoset Fire, Two Step (entiseltä nimeltään Polydektes) ja Roman.
Luettelo Mauritanian kaupungeista
Tämä on luettelo Mauritaniassa sijaitsevista kaupungeista.
Radomir Putnik
thumb|Radomir Putnik Radomir Putnik (24. tammikuuta (J: 12. tammikuuta) 1847 Kragujevac – 17. toukokuuta 1917 Nizza, Ranska) oli serbialainen sotapäällikkö, joka toimi Serbian pääesikunnan päällikkönä ja tosiasiallisena ylipäällikkönä Balkanin sotien aikana sekä ensimmäisen maailmansodan alkupuolella.
Ura
Putnik kouluttautui alkujaan tykistöupseeriksi ja aloitti sotilasuransa vuonna 1866. Hän osallistui vuoden 1877 Serbian–Turkin sotaan sekä vuoden 1885 Serbian–Bulgarian sotaan divisioonan esikuntapäällikkönä. Valmistuttuaan vuonna 1889 yleisesikuntakoulusta Putnikista tuli pääesikunnan sijaispäällikkö ja vuonna 1893 everstinä Šumadijan divisioonan komentaja. Kuningas Aleksanteri I:n vallankaappauksen jälkeen hän joutui poliittisista syistä vetäytymään palveluksesta vuonna 1894, mutta vuoden 1903 vallanvaihdoksen jälkeen hänet ylennettiin kenraaliksi ja nimitettiin pääesikunnan päälliköksi. Putnik hoiti sen jälkeen esikuntapäällikön tehtävää vuoteen 1916, lukuun ottamatta kolmea kauttaan sotaministerinä vuosina 1904–1905, 1906–1908 ja 1912.
Ensimmäisen Balkanin sodan sytyttyä 1912 Putnik ylennettiin Serbian armeijan ensimmäiseksi voivodiksi eli marsalkaksi ja hänestä tuli käytännössä ylipäällikkö. Hän voitti turkkilaiset Kumanovon taistelussa lokakuussa ja Monastirin taistelussa marraskuussa 1912. Pitkälti hänen ansiotaan oli myös bulgarialaisten lyöminen toisen Balkanin sodan ratkaisevassa Bregalnican taistelussa kesä–heinäkuussa 1913. Näiden voittoisten sotien seurauksena Serbian koko kaksinkertaistui ja samalla saatiin tilaisuus maan armeijan modernisoimiseen. Maailmansodan alla Serbian armeijan osaaminen, varustus ja taistelutahto olivat hyvällä tasolla pääasiassa Putnikin ansiosta.
Putnikin terveys kärsi Balkanin sotien aikana ja ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän oli hoitamassa itseään itävaltalaisessa terveyskylpylässä. Kun Itävalta-Unkari julisti Serbialle sodan 28. heinäkuuta 1914, Putnik vangittiin, mutta keisari Frans Joosefin määräyksestä hänet vapautettiin ja päästettiin palaamaan Romanian kautta Serbiaan. Siellä hän heikosta terveydestään huolimatta otti vastaan tosiasiallisen ylipäällikön tehtävät. Nimellisenä ylipäällikkönä toimi prinssi Aleksanteri. Putnikin johdolla serbialaiset löivät kenraali Oskar Potiorekin komentaman määrällisesti ylivoimaisen Itävalta-Unkarin armeijan elokuussa 1914 Cerin taistelussa ja marras–lokakuussa Kolubaran taistelussa, pakottaen hyökkääjän perääntymään pois Serbiasta. Vasta loka–marraskuussa 1915 saksalaisen sotamarsalkka August von Mackensenin johdolla toteutettu Itävalta-Unkarin, Saksan ja Bulgarian yhteishyökkäys pakotti Serbian armeijan perääntymään vuorten yli Albanian puolelle. Putnik oli tässä vaiheessa jo niin sairas, että häntä piti kuljettaa kantotuolilla koko perääntymisen ajan. Armeijan saapuessa Albanian Skutariin joulukuun alussa hänet lopulta vapautettiin päällikön tehtävästä ja marsalkka Živojin Mišić tuli hänen tilalleen.
Putnik seurasi vielä kuningas Pietaria Korfulle. Lopulta hän vetäytyi Ranskaan, jossa kuoli seuraavana keväänä.
Canon PowerShot SX120 IS
Canon Powershot SX120 IS on Canonin Powershot-tuoteperheen vuoden 2009 elokuussa julkaistu SX-sarjan toiseksi uusin malli. SX120-malli on varustettu muun muassa kymmenen megapikselin CCD-kennolla, 10x optisella zoomilla, kolmen tuuman TFT-näytöllä ja 20 kuvausohjelmalla mukaan lukien täydet manuaalisäädöt antaen valmiudet vaativampaankin käyttöön. Kamera tukee SD-, SDHC-, MMC-, MMCplus- sekä HC MMCplus -muistikortteja. Kamera toimii AA-alkaliparistoilla tai ladattavilla AA-kokoisilla akuilla. Kamera painaa ilman paristoja (tai akkuja) ja muistikorttia noin 245 grammaa.
3-fosfoglyseraattidehydrogenaasi
thumb|250px|Malli ihmisen 3-fosfoglyseraattidehydrogenaasin rakenteesta 3-fosfoglyseraattidehydrogenaasi on entsyymi, joka katalysoi ensimmäistä vaihetta seriinin biosynteesissä. Reaktiossa 3-fosfoglyseriinihappo hapetetaan fosfohydroksipalorypälehapoksi. Samalla kofaktorina toimiva NAD+ pelkistyy NADH:ksi.
3-fosfoglyseraattidehydrogenaasin entsyyminumero on EC 1.1.1.95 ja CAS-numero 9075-29-0.
Olosuhteet, kofaktorit ja inhibiittorit
3-fosfoglyseraattidehydrogenaasi toimii parhaiten lämpötilan ollessa eliöstä riippuen 25–80 °C ja pH 5,2–10. Entsyymin toiminnalle välttämätön kofaktori on NAD+ ja eräät sen johdannaiset, kuten 3-asetyylipyridiini-NAD+ ja tio-NAD+. Lisäksi eräät anionit, kuten kloridi- ja sulfaatti-ionit parantavat entsyymin stabiilisuutta. Myös ditiotreitoli vaikuttaa stabilisoivasti. 3-fosfoglyseraattidehydrogenaasin inhibiittoreina toimivat monet aminohapot, kuten seriini, glysiini ja alaniini. Muita inhibiittoreita ovat muun muassa ATP, N-etyylimaleimidi ja hopea- sekä sinkki-ionit.
Puutos
Virhe 3-fosfoglyseraattidehydrogenaasin tuotantoa säätelevässä geenissä voi johtaa tilaan, jossa entsyymin määrä on liian vähäinen tehokkaaseen seriinin biosynteesiin. 3-fosfoglyseraattidehydrogenaasin puutetta sairastavat potilaat ovat vaikeasti psykomotorisesti jälkeenjääneitä, saavat helposti epileptisiä kohtauksia ja myös mikrokefaliaa esiintyy. Epileptisiä kohtauksia voidaan hoitaa seriinilääkityksellä.
Operaatio Iskra
Operaatio Iskra (kipinä) oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Leningradin ja Olhavan rintamien suorittama operaatio, jonka tarkoituksena oli murtaa Leningradin piiritys. Saksalaisten rintama oli heikentynyt Stalingradin taistelun seurauksena, mikä avasi edun puna-armeijan joukoille. Neuvostoliiton hyökkäys alkoi 12. tammikuuta 1943 ja päättyi 30. tammikuuta. Hyökkäyksen seurauksena puna-armeija avasi 8 kilometriä leveän käytävän Leningradiin, johon rakennettiin rautatie jonka kautta kaupunkiin saatiin toimitettua enemmän tarvikkeita kuin Elämän tien kautta. Myöhemmin Neuvostoliitto suoritti alueella operaatio Napatähden, joka myös onnistui helpottamaan Leningradin piiritystä. Saksalaiset kuitenkin onnistuivat jatkamaan piiritystä tammikuuhun 1944 saakka, jolloin Neuvostoliitto suoritti Leningradin–Novgorodin offensiivin, joka ajoi saksalaiset lopullisesti pois Leningradin alueelta 27. tammikuuta 1944 mennessä.
Puustock
Puustock oli Juvalla järjestetty rockfestivaali. Festivaalin tapahtumapaikkana oli Hotelli Juvan puisto noin kahden kilometrin päässä Juvan keskustasta. Puustock järjestettiin ensimmäisen kerran heinäkuussa 2000.
Puustock oli alun perin yksipäiväinen festivaali, mutta vuodesta 2004 alkaen se muuttui kaksipäiväiseksi. Vuonna 2005 Puustockin yleisömäärä oli 8 100, ja vuonna 2007 yleisöä oli 9 100. Festivaaleilla esiintyi pelkästään suomalaisia pop- ja rockyhtyeitä.
Festivaalin järjestänyt Puustock Oy haettiin konkurssiin Mikkelin käräjäoikeudessa 4. joulukuuta 2008. Festivaalin jatko todettiin epävarmaksi. Vuonna 2009, jolloin olisi vietetty Puustockin kymmenvuotisjuhlia, se jäi järjestämättä, koska tärkeitä taustavaikuttajia vetäytyi pois viime hetkellä. Järjestäjät olivat kuitenkin toiveikkaita, että festivaali järjestettäisiin jälleen välivuoden jälkeen.
Festivaalin paluu Hotelli Juvan takapihan puistoon näyttää hyvin epätodennäköiseltä, koska hotellin toiminta on päättynyt. Kiinteistö on remontoitu ja vuokrattu, ja siinä toimii nykyään hoivakoti Wilma.
Puustockin taustavoimia on mukana vuodesta 2013 alkaen Juva Camping -leirintäalueella järjestetyssä Juva Rokkaa -festivaalissa.
2008
Hanoi Rocks, Apulanta, CMX, Poets of the Fall, YUP, Yö, Klamydia, Mokoma, Lovex, Viikate, Ruoska, Turmion Kätilöt, Himanes, Anatomia, Pave Maijanen, Jussi Hakulinen & Jani Viitanen, Honey B and the T-Bones
2007
Kotiteollisuus, Apulanta, CMX, Yö, PMMP, Maija Vilkkumaa, Popeda, Irina, Tiktak, Viikate, Maj Karma, Ruoska, The Micragirls, Häiriköt
Olutteltassa: Tumppi Varonen, Jarkko Martikainen, Duo Maria Hänninen, Costello Hautamäki
2006
Rehtorit, Francine, Klamydia, Popeda, Mokoma, Apulanta, Bloodpit, Diablo, Ruoska, Ypö-Viis, Yö, Stam1na, Teräsbetoni, Timo Rautiainen
2005
Yö, Apulanta, YUP, Kotiteollisuus, CMX, Maija Vilkkumaa, Negative, The 69 Eyes, Ruoska, Popeda, Pojat, Ismo Alanko Säätiö, Uniklubi, Himanes, Kalle G & Rytinäkerjäläiset
2004
Kotiteollisuus, Negative, Popeda, Luonteri Surf, Maija Vilkkumaa, Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus, Yö, Neljä Ruusua, Apulanta, Klamydia, Ruoska, Mokoma, Häiriköt
Olutteltassa: Miika Söderholm, Tumppi Varonen, Kari Peitsamo, Joey Luumäki, KKane
2003
Ruoska, Viikate, Rehtorit, Peer Günt, Ne Luumäet, Yö, The Flaming Sideburns, Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus, Popeda
Perjantai-camping: Luomakunta, Oikosulku, Protoni, Lumo
Perjantaiklubilla: Technicolour, Pojat, Honey B & T-Bones, Melrose, Absoluuttinen Nollapiste
2002
Sleepparit vm. 74, Kotiteollisuus, Klamydia, Tehosekoitin, Apulanta, Osmo's Cosmos, Popeda, Bloodpit, Denigrate
Perjantai-camping: Pojat, Yltiö, Grayscale, Reduced to Ash
Perjantaiklubilla: Francine, Pelle Miljoona, Maukka Perusjätkä, Dragons
2001
Ne Luupojat Surf, Yö, Klamydia, Tehosekoitin, Apulanta, Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus, The 69 Eyes, Iiwana Julma, The 7th Floor
Perjantaiklubilla: Tumppi Varonen & Problems, Luonteri Surf, Tolpat, Leewings
2000
YUP, Sentenced, Remu, Osmo's Cosmos, Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus, Luonteri Surf, Natsipaska, Seireeni, Tolpat
Eugène Charles Catalan
Elämä
Catalan syntyi perheeseen Belgian Bruggessa. Hän oli perheen ainoa lapsi. Eugènen isä Joseph Catalan oli ammatiltaan jalokivikauppias. Eugène matkusti 11-vuotiaana Pariisiin ja opiskeli matematiikkaa École Polytechniquessa.
Työ
Catalan on tullut kuuluisaksi Catalanin luvuista, Catalanin otaksumasta ja Catalanin kappaleista. Catalan työskenteli tiiviisti ketjumurtolukujen, deskriptiivisen geometrian, lukuteorian ja kombinatoriikan kanssa.
Catalanin vakio on nimetty hänen mukaansa.
Et ole koje
Et ole koje: Manifesti (alkuteos You Are Not a Gadget: A Manifesto) on Jaron Lanierin vuonna 2010 myös suomeksi ilmestynyt kirja. Teoksen on julkaissut suomeksi Terra Cognita, ja sen suomentaja on Kimmo Pietiläinen. Teos koostuu lyhyistä poleemisista kirjoituksista, joissa hän muun muassa suree digitaalisen maailman humanisminvastaisuutta.
Kirjassaan Lanier arvostelee internetin nykyistä kehitystä. Hänen mielestään internetin kehitys pelkillä kaupallisilla ja teknisillä ehdoilla uhkaa tuhota luovan yksilön. Esimerkiksi Facebookissa ihmisen monimuotoinen persoonallisuus pelkistyy muutamiksi ominaisuuksiksi. Ihmiset eivät enää käytä tekniikkaa, vaan tekniikka käyttää ihmisiä. Hänen arvostelunsa kohteita on myös Wikipedia, joka Lanierin mukaan alentaa ihmisen arvon tukemalla nimettömyyttä ja joukkoidentiteettiä.
Hahmottaessaan tapoja, miten kehityksen voisi ohjata parempaan suuntaan hän antaa esimerkkinä ongelmista tietotekniikan varhaisvaiheissa tehdyt päätökset, jotka ovat lukinneet kehityksen. ”Tiedosto” on yksi niitä lukkiutuneita käsitteitä, joiden elämä jatkuu, koska ohjelmat ovat niistä riippuvaisia. Lanier on laitonta tiedostojenjakamista, piraattiliikettä ja avoimen lähdekoodin ylivaltaa vastaan. Hänen mielestään ajattelulla ja taiteella on omat tekijänsä, joilla on oikeuksia. Luovan työn tuloksia ei tule paloitella osiin, irrottaa yhteydestään ja jakaa nimettöminä aineksina eteenpäin.
Arviot
Jussi Ahlroth huomauttaa kommentissaan, että kun suomalaisen kustantajan budjetti on tiukka, se näkyy jäljessä: ”käännös on jo kohtuuttoman heikko. Lukeminen on tuskallisen vaikeaa”.
Oiva Luhtala
Oiva Armas Luhtala oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Luhtalan tunnetuin rooli on Ryhmy ja Romppainen -elokuvien vääpeli Kalle Ryhmy. Hänen aisaparinaan, vänrikki Ville Romppaisena oli Reino Valkama. Elokuvia tehtiin yhteensä kolme vuosina 1941, 1943 ja 1952. Luhtala sai ainoan Jussi-palkintonsa sivuosasuorituksesta elokuvassa Herra ja ylhäisyys (1944), jossa hän näytteli sotilaspalvelija Tlacaa.
Ura
Luhtala työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1937–1941 sekä Tampereen Työväen Teatterissa 1944–1950. Hänen taiteellisesti huomattavimpia roolejaan näyttämöllä olivat Loppiaisaaton Narri, Göran Persson näytelmässä Erik IV sekä Hamletin Kuningas. Vuodesta 1950 alkaen hän johti kuuden vuoden ajan Lappeenrannan kaupunginteatteria. Vuosina 1961–1965 hän toimi Kemin kaupunginteatterin johtajana. Luhtalan merkittäviä ohjaustöitä olivat Niskavuoren Heta, Toreadorin valssi, Naimapuuhat, Arkkienkelit eivät vedä höplästä ja Täällä Pohjantähden alla.
1960-luvulla Luhtala oli mukana televisiosarjassa Seitsemän veljestä, jossa hän näytteli Timoa.
Oiva ja Pirkko Luhtalan poika on teatteriohjaaja ja -johtaja Seppo Luhtala.
Pyjama
thumb|Kaksiosainen pyjama Pyjama eli yöpuku on aasialaista alkuperää oleva vaate. Alkuperäinen paijama tarkoittaa löysiä, vyötärönauhalla varustettuja kevyitä housuja, kuten Salwar kameez. Tällaisia käyttävät Etelä- ja Länsi-Aasiassa sekä miehet että naiset. Yhdysvalloissa, Britanniassa ja useimmissa englanninkielisissä maissa pyjama ( tai ) tarkoittaa kaksiosaista, löysää pukua, jota käyttävät sekä miehet että naiset lähinnä yöpukuna. Joskus vaatetta käytetään kuitenkin myös oleskeluun.
Encyclopædia Britannican mukaan pyjama teki ensiesiintymisensä länsimaissa 1600-luvulla Englannissa, jossa sitä käytettiin oleskeluasuna. Se meni kuitenkin pian pois muodista. Noin vuonna 1870 pyjama palasi brittikolonistien mukana uudelleen länsimaihin, jossa sitä käytettiin nyt yöpukuna. Naisten yöpuvuksi pyjama tuli 1900-luvun alussa, ja kotien oloasuksi 1920.
Pyjama saattaa olla kaksiosainen, mutta myös yhtenäisiä yksiosaisia pyjamia on olemassa. Perinteisin pyjama on yhtenäinen haalarimallin pyjama, jossa on takapuolen kohdalla pieni kahdella napilla kiinni oleva luukku. Puolustusvoimien virallinen pyjama on tummansininen.
Sana pyjama on tullut englannin kieleen bengalin kielen sanasta payjāmā (পায়জামা). Sen alkuperä on persian kielen sanassa pāy-jāmeh (پايجامه), joka tarkoittaa "jalkapukinetta".
Uusiutuva energia Norjassa
Uusiutuva energia Norjassa kertoo uusiutuvan energiaan liittyvistä seikoista Norjassa. Norjan tavoite on 30 TWh uusiutuvaa lämpö- ja sähköenergiaa ja energiansäästöä vuoteen 2016 mennessä vuoden 2001 tasoon verrattuna.
Tuulivoima
Norjassa on suuri tuulivoimapotentiaali. Toistaiseksi lisäys tuulivoimakapasiteettiin on vuosittain ollut pieni muihin Euroopan valtioihin verrattuna. Greenpeacen mukaan Norjan osuus Pohjanmeren tuulivoimaverkossa vuonna 2020 olisi 1,3 GW sähkönä 5 TWh.
Vesivoima
Norjan sähköntuotannosta oli 99 % vesivoimaa vuonna 2001 (122 TWh). Norja on Euroopan suurin vesivoiman tuottaja ja maailmassa 6. suurin. Sähköä tuottaa 156 yritystä. Kapasiteetti on noin 28 GW 740 vesivoimalassa yli 1 MW. Suurin tuottaja on Norjan valtio, joka omistaa valtionyhtiön Statkraft (8,4 GW, 34.7 TWh) ja hallitsee osakeomistukset huomioiden 11,9 GW vesivoimaa ja tuottaa sähköä 49 TWh vuodessa. Statkraft omistaa 9 suurinta vesivoimalaa. Norjan vesivoiman ja Ruotsin ydinvoiman omistavat muutamat tuottajat yhdessä. Muutaman tuottajan ristiinomistuksessa on kaikki Ruotsin ydinvoimalat, ilmeisesti kaikki Suomen ydinvoimalat ja 30 % Norjan vesivoimasta. Yritykset voivat omistaa toistensa osakkeita ja lisäksi omistavat yhdessä voimalaitoksia. Norjan vesivoimaloista 80 ja 35 TWh vuosituotannosta on muutaman energiayhtiön hallussa. Norjan kilpailuviranomaiset estivät 2000-luvun alussa Statkraftin Trondheim Energiverk-yritysoston. Norjan sähkönkulutus henkeä kohti oli vuonna 2002 Pohjoismaiden suurin (MWh(asukas): Tanska 6,6, Suomi 15,7, Ruotsi 16,7 ja Norja 26,7, joka tuotettiin 99 % uusiutuvalla energialla.
Aurinkokennot
Vuonna 2008 säädettiin tuki aurinkokennoille. Norjan aurinkoalan yrityksiin sisältyy: REC, Elkem Solar (2001) ja NorSun (2007).
Aurinkolämmitys
Norja vaatii aurinkolämmitystä yli 500 neliön rakennuksiin.
Bioenergia
Norjan tavoite on 14 TWh bioenergiaa vuoteen 2020 mennessä.
Oslo
Oslon kasvihuonepäästöt ovat 2,4 t/asukas. Tavoite on 1,2 t/asukas vuoteen 2030 mennessä. Kotitalousjätteistä tehdään kaukolämpöä. Oslon kunnan rakennuksissa 341 talosta vaihdetaan öljylämmitys uusiutuviin lähteisiin vuoden 2012 loppuun mennessä.
Oslon oopperatalo on rakennettu satamaan. Suunnitelmaan sisältyi 300 neliötä aurinkokennoja, jotka tuottavat 20 MWh sähköä vuodessa. Oslon innovaatiokeskuksessa on 120 neliötä aurinkokennoja tuottaen 17 MWh sähköä vuodessa.
Suuret herätykset
Suureksi herätykseksi kutsutaan Englannin pohjoisamerikkalaisissa siirtokunnissa alkanutta herätysten aaltoa. Herätykset alkoivat 1720-luvulla Massachusettsissa ja levisivät pian laajemmalle. Erityisesti metodistisaarnaaja George Whitefield vaikutti pitkillä saarnamatkoillaan siihen, että suuri herätys ulottui kaikkiin siirtokuntiin.
Suurissa herätyksissä kirkkokunnat menettivät merkitystään ja saarnaajat saattoivat nojautua yhteiseen protestanttiseen perinteeseen. Perinteiden pohjalta syntyi myöhemmin yhteisiä ajattelutapoja. Metodistien jälkeen baptistit nousivat johtoasemaan ja herätys kasvatti baptismin suureksi kirkkokunnaksi.
Suurien herätysten kautta levisi puritaaninen käsitys, että Amerikan siirtokunnat olisivat uusi Israel, joka oli tehnyt liiton Jumalan kanssa. Amerikkaan muuttajista yhä suurempi osa ei ollut enää brittiläistä syntyperää, ja herätysten kautta juurettomat siirtolaiset pääsivät Amerikan "uuden Israelin" jäseniksi. Herätys oli siksi myös eurooppalaisuuden jäänteistä irrottautumista ja amerikkalaisuuteen liittymistä. Voimakas herätys jakoi siirtolaisyhteisöjä, mutta loi samalla yhteistä pohjaa ja vaikutti näin yhtenäisen kansakunnan syntyyn.
Luettelo Mauritiuksen kaupungeista
thumb|200px|Port Louis Tämä on luettelo Mauritiuksella sijaitsevista kaupungeista.
Helsinkimissio
Helsinkimissio ry. (vuoteen 2005 asti Helsingin Kaupunkilähetys) on vuonna 1883 perustettu sosiaalialan järjestö, jonka tehtävänä on vähentää yksinäisyyttä ja lisätä hyvinvointia. Helsinkimissio on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton. Järjestö toimii noin sadan työntekijän ja tuhannen vapaaehtoisen voimin.
Historia
Helsingin Kaupunkilähetyksen perusti vuonna 1883 pastori K. August Hildén. Järjestön toiminnan käynnistäjiin kuului Suomen sosiaalityön uranuurtajiin kuulunut diakonissa Cecilia Blomqvist, joka myöhemmin oli mukana myös Tukenasi ry:n työssä (entinen Turun Kaupunkilähetys ry). Helsingin Kaupunkilähetys järjesti pyhäkouluja lapsille ja pyhäkoulunopettajille pidettiin harjoituskokouksia pastori Otto Lillqvistin johdolla. Pyhäkoulutoiminta oli luonteeltaan sisälähetystä. Järjestön johtajana toimi yli 30 vuotta, vuodesta 1933 vuoteen 1969, teologian tohtori Veikko Päivänsalo.
Helsinkimissio vietti 130-vuotisjuhlaansa vuonna 2013. Helsinkimissio on tässä ajassa käynyt läpi suuria muutoksia.
Toiminta
Helsinkimissio toimii senioreiden, nuorten keskustelu- ja kriisityön, lapsiperheiden, työikäisten, katuväkivallan tekijöiden sekä erityisryhmien parissa. Helsinkimission Work to Belong -ohjelma vähentää yksinäisyyttä työelämässä, kun taas oppilaitoksiin suunnattu School to Belong -ohjelma vähentää yksinäisyyttä yläkoulu- ja toisen asteen oppilaitoksissa.
Ammattiosaamiseen ja vapaaehtoistoimintaan perustuvan työn tarkoituksena on etsiä, löytää ja auttaa yksinäisiä kaupunkilaisia sekä haastaa kaikki toimimaan yksinäisyyttä vastaan.
Helsinkimission toiminnanjohtaja on Tuula Colliander. Yhdistyksen hallituksessa ja valtuuskunnassa on edustettuna joukko Suomen elinkeinoelämän ja yhteiskunnan vaikuttajia. Valtuuskunnan puheenjohtajana on kauppaneuvos Hannu Tonteri sekä varapuheenjohtajina Sohlberg säätiön puheenjohtaja Tiina Tallberg ja kirja-alan asiantuntija Leena Majander-Reenpää. Hallituksen puheenjohtajana toimii Juha Ruotsalainen ja varapuheenjohtajana rahoitusjohtaja Mikko Hyttinen.
Nykyisin Helsinkimissio toimii valtakunnallisesti.
Toiminnanjohtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Helsingin kaupunkilähetyksen ja Helsinkimission toiminnanjohtajina:
Singaporen kiinalaiset
Singaporen kiinalaiset ovat etniseltä taustaltaan kiinalaisia Singaporen kansalaisia. Vuonna 2020 Singaporen kiinalaiset muodostivat Singaporen väestöstä 75,9%, mikä tekee heistä maan suurimman väestönosan. Maan merkittävät etniset vähemmistöt ovat malaijit ja intialaiset.
Historia
Brittiläiset perustivat Thomas Stamford Rafflesin johdolla Singaporeen kauppatukikohtansa 1800-luvun alussa. Singaporesta tehtiin vapaasatama ja se sijaitsi keskeisellä paikalla Kiinan ja Intian välisellä kauppareitillä. Se houkutteli Singaporeen kauppiaita brittiläisestä Malaijasta ja Kiinasta. 1870-luvulla Singaporessa asui jo lähes satatuhatta ihmistä. Heistä 75% oli kiinasta tulleita siirtolaisia, jotka toimivat kauppiaina, sekä gambiirin ja pippurin kasvattajina. 1800-luvun loppupuoliskolla muuttoliike Singaporeen kiihtyi ja maahan muutti yhä enemmän kiinalaisväestöä Kiinan eteläisistä maakunnista. Muuttoliike vääristi luonnollista etnistä koostumusta, Malakan niemimaalle oli muuttanut aiemminkin kiinalaisia, mutta Brittiläisen siirtomaavallan aikana alueelle muutti kiinalaisia tuhansittain brittien houkutellessa siirtomaihinsa työvoimaa Kiinasta. Kiinalaisen väestönosan haltuun siirtyi myös maan talous.