cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edvard Wainio
Edvard August Vainio (vuoteen 1876 Lang, 1876–1919 Wainio; 5. elokuuta 1853 Pieksämäki – 14. toukokuuta 1929 Turku) oli suomalainen kasvitieteilijä ja jäkälätutkija. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1880–1906 ja Turun yliopiston ylimääräinen opettaja vuodesta 1922.
Wainio julkaisi ensimmäiset suomenkieliset kasvimaantieteelliset teokset Havainnoita Itä-Hämeen kasvistosta (1878) ja Kasviston suhteista Pohjois-Suomen ja Venäjän-Karjalan rajaseuduilla 1878. Myöhemmin hän keskittyi jäkäliin ja keräsi niitä eri puolilta Suomea ja ulkomailta. Tieteellisten teosten lisäksi hän julkaisi yleistajuisen matkakertomuksen Brasiliasta Matkustus Brasiliassa (1888) ja Siperian tutkimusmatkasta kertovan vihkosen. Myöhemmin hän julkaisi muiden keräämiin kokoelmiin perustuvia teoksia. Turun yliopisto osti hänen 22 000 jäkälänäytettä käsittävän kokoelmansa 1919. Hänen aikanaan kokoelmat Turussa laajenivat 35 000 näytteeseen.
Wainio ei saanut hakemaansa kasvitieteen professuuria Helsingin yliopistosta, joten elättääkseen itsensä hän toimi vuosina 1891–1901 painoasiain ylihallituksen asiamiehenä ja 1901–1917 yliasiamiehenä. Koska hän oli sortokausien aikana siten venäläisen hallinnon pääsensori, hänestä tuli julkisuudessa halveksittu ja myös akateemisessa maailmassa hyljeksitty. Suomen itsenäistyttyä hän menetti virkansa ja joutui taloudellisesti koville. Lopulta Turun yliopisto pelasti Vainion tarjoamalla hänelle opettajanviran ja ostamalla hänen kokoelmansa sekä maksamalla hänelle palkkaa niiden järjestämisestä. Viimeisinä vuosinaan Vainio oli arvostettu opettaja ja toimi kasviretkillä ohjaajana. Turun yliopistolla hänen työhuonettaan kutsuttiin ”Vainion majakaksi”, koska valo paistoi sieltä iltamyöhään hänen työskennellessään. Hänelle myönnettiin valtioneläke vain hetkeä ennen hänen kuolemaansa.
Vainion poika Ilmari Vainio julkaisi ensimmäisen suomenkielisen sarjakuvan.
Väkäleuka
thumb|275px|Lehden nimiö vuodelta 1910. Väkäleuka oli Ontarion Port Arthurissa vuosina 1908–1915 ilmestynyt kanadansuomalainen sosialistinen pilalehti.
Työkansa-sanomalehden kustannusyhtiön julkaisema Väkäleuka oli luonteeltaan poliittinen pilalehti, jonka pilakuvat, satiiriset runot, vitsit ja kertomukset kohdistuivat kapitalisteihin, valtiovaltaan, kirkkoon ja perinteisiin arvoihin. Aluksi kuukausittain ja vuodesta 1910 lähtien kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden levikki kohosi vuoden 1912 alussa 2 500:aan ja seuraavana vuonna 6 000 kappaleeseen.
Väkäleukaa luettiin alusta lähtien myös Yhdysvalloissa. Vuonna 1911 sille syntyi kilpailija, Työmiehen julkaisema Lapatossu. Työkansan päätoimittaja Moses Hahl onnistui värväämään Lapatossun toimittajan ja pilapiirtäjän Kaarlo Suvannon omaan pilalehteensä. Syksyllä 1912 Väkäleukaa ja Suvantoa vastaan tehtiin ilmianto uskontoa ja kirkkoa loukkaavan kuvituksen takia, mutta juttu jäi vaille seuraamuksia. Viimeistään vuoden 1914 keväällä Suvanto palasi Lapatossun toimittajaksi, minkä jälkeen Väkäleukaa toimitti Kalle Rissanen. Lehti lakkasi Työkansan julkaisuyhtiön tehtyä konkurssin vuonna 1915.
Ami Vainio
Anselmi ”Ami” Vainio (o.s. Rasi) on Tuomas Reunasen esittämä kuvitteellinen hahmo saippuasarjassa Salatut elämät. Ami on Jenni Vainion ensimmäinen aviomies ja hänen poikansa Nikon adoptioisä.
Yleistä
Ami on edesmenneen Hanna Salinin pikkuserkku, joka väärinkäsityksen kautta saapui hoitamaan Hannan ja tämän poikapuolen Aleksin yhteistä Sofia-tytärtä. Alun perin Hanna oli jo passittamassa Amia takaisin kotiinsa, mutta huomattuaan Amin olevan taitava Sofian käsittelyssä, sai poika jäädä Salineille. Lopetettuaan Sofian hoitamisen Ami pääsi töihin kahvila Barbaariin, jossa hän ystävystyi Ken Ojalan ja tämän veljen Danielin kanssa. Heistä tuli pian myös kämppäkavereita. Ami on työskennellyt myös Talotaikureissa. Ensimmäisinä vuosinaan sarjassa Amilla oli rastat.
Jenni Vainio
Amin ja Jennin lopulta avioliittoon johtanut suhde alkoi netin deitti-ilmoituksen kautta. Suhdetta kuitenkin jarrutti Jennin haluttomuus ryhtyä suhteeseen paljon nuoremman miehen kanssa sekä Nikon biologisen isän, Jennin entisen rakastajan Toni Veijalaisen ilmaantuminen kuvioihin. Toni kuitenkin menehtyi äkillisesti ja jätti Nikon isättömäksi, kunnes Niko eräänä päivänä alkoi kutsua Amia isäksi. Asiasta syvästi liikuttuneina Ami ja Jenni päättivät mennä naimisiin, jotta Ami saisi adoptoitua Nikon. Keväällä 2007 onneton avioliitto hajosi molempien osapuolten pettämisten jälkeen, mutta Jenni ja Ami pystyivät edelleen olemaan puheväleissä Nikon takia.
Minna Salonen
Jennin jälkeen Amilla oli lyhyt suhde Minnan kanssa. Minna kuitenkin alkoi suunnitella tulevaisuutta Amin mielestä turhankin innokkaasti. Ami ei kuitenkaan ollut valmis perustamaan perhettä, joten hän jätti Minnan. Samana päivänä hän vielä tapasi ensirakkautensa Nooran.
Noora Autio
Ennen saapumistaan sarjaan teini-ikäinen Ami seurusteli Nooran kanssa. Suhde päättyi Nooran muutettua yllättäen Lontooseen. Nooran palattua Suomeen ja muutettua sisarensa luokse Pihlajakadulle Ami ja Noora tapasivat rapussa Nooran välteltyä Amia jonkin aikaa. Juuri edellisestä lyhyehköstä suhteestaan Minnaan eronneen Amin kiinnostus Nooraa kohtaan heräsi uudelleen. Noora kertoi Amille ulkomaille lähtönsä syyt ja he päättivät jutella ja tutustua uudelleen. Ami rohkeni jopa suutelemaan Nooraa. Myöhemmin kävi kuitenkin ilmi, ettei Nooralla ollut enää romanttisia tunteita Amia kohtaan.
Asunto
Muutettuaan Helsinkiin Ami asui Hannan ja Aleksin yhteisessä asunnossa hoitaen Sofiaa. Myöhemmin Amin työkaveri ja hyvä ystävä Ken Ojala sai suostuteltua hänet muuttamaan Kenin ja tämän veljen Danielin yhteiseen kämppään Elina Ekholmin vuokralaisiksi. Myöhemmin Ami muutti yhteen naisystävänsä Jenni Vainion luokse. Jennin ja Amin erottua Ami muutti Ossi Puolakan kämppäkaveriksi Maarit Salinin omistamaan asuntoon, josta joutui Ossin kanssa muuttamaan pois Maaritin palatessa Helsinkiin. Ennen lähtöään Thaimaahan Ami ehti asua vielä Ossin ja Tuomo Tervajoen kanssa samassa asunnossa, jossa asui aikaisemmin Kenin ja Danielin kanssa.
Merivoimien materiaalilaitos
Perustaminen
Turun laivastoaseman esikuntakomppanian Kemiön Skinnarvikiin asettamasta vartio-osastosta muodostettiin vuonna 1973 Kemiön varikko-osasto, johon liitettiin samalla Pansion korjaamon osastona toiminut lataamo. Lataamon henkilövahvuus oli 1. tammikuuta 1978 neljä teknikkoa, kaksi toimiupseeria ja 18 työsopimussuhteista työntekijää. Lataamosta tehtiin kaksi vuotta myöhemmin erillinen laitos.
Varikko-osasto muutettiin Kemiön varikoksi, jonka organisaatio jaettiin tuotanto-osastoon ja varikko-osastoon. Tuotanto-osastoon sisältyivät lataamo ja ohjushuoltola ja varikko-osastoon loput. Samassa yhteydessä varikolta poistuivat varusmiehet, jolloin myös kasarmi ja sotilaskoti lakkautettiin.
Merivoimien komentajan alainen sotilaslaitos merivoimien varikko, jonka toimintaa ohjasi merivoimien esikunnan materiaaliosasto, perustettiin 1. heinäkuuta 1998. Varikon perustaminen edellytti merivoimien huoltoresurssien jakamista uudelleen, kun joukko-osastoista siirrettiin varikkoon liitettävät korjaamot, huoltolaitokset ja varastot henkilöstöineen ja muine resursseineen. Lisäksi aiemmin puolustusvoimien materiaalilaitoksen rannikkotykistön erikoismateriaalin kunnossapito resurssien siirron merivoimille.
Varikolle muodostettiin perustamispäivänä hallinto-osasto Turun Sirkkalaan. Osaston vahvuus oli 22 henkilöä. Samalla varikon päällikön alaisuuteen liitettiin lakkautetusta Saaristomeren laivastosta Kemiön varikko-osasto, joka työllisti 69 henkeä. Varikko-osasto liitettiin varastoineen ja huoltolaitoksineen. Osaston lisäksi varikkoon liitettiin Pansiossa ollut elektroniikkakorjaamo, jossa oli 87 henkeä töissä. Pansio II:n alueella tehdyt peruskorjaustyöt valmistuivat vasta vuonna 2000, minkä jälkeen varikkoon liitettiin merivoimien keskusvarasto 1. tammikuuta 2001. Keskusvarasto varastoi lähinnä laiva-alan ja pelastus- ja suojapalvelumateriaalia.
Joukko-osastojen hallinnoimat korjaamot ja telakat jäivät edelleen joukko-osastojen komentajien alaisuuteen lukuun ottamatta Saaristomeren meripuolustusalueen korjaamon tykkihuoltoa, joka liitettiin elektroniikkakorjaamon mekatroniikkaosastoon vuonna 2000.
Varikko nimettiin merivoimien materiaalilaitokseksi 1. tammikuuta 2006.
Organisaatio
Materiaalilaitoksella oli perustettaessa henkilöstöä yhteensä noin 270 ja siihen kuuluivat:
Materiaalilaitokselle perustettiin 1. tammikuuta 2012 esikunta Turun Artukaisiin, jolloin henkilövahvuus kasvoi noin 300 henkeen.
Johtajat
Merivoimien materiaalilaitoksen ja sitä edeltäneen merivoimien varikon johtajina olivat :
Puolustusvoimauudistus
Puolustusvoimauudistuksessa materiaalilaitos yhdistettiin 1. tammikuuta 2015 perustettuun Puolustusvoimien logistiikkalaitokseen (PVLOGL).
Uzumaki
Uzumaki on vuonna 2000 julkaistu japanilainen kauhuelokuva, joka perustuu Junji Iton samannimiseen mangaan. Se on Higuchinskyn ensimmäinen elokuvaohjaus. Elokuva sijoittuu japanilaiseen Kurōzu-chon kaupunkiin, jossa yliluonnolliset spiraalit ottavat vallan.
Tarina
Tapahtumat sijoittuvat japanillaiseen Kurōzu-chon kaupunkiin jossa päähenkilö Kirie (Eriko Hatsune) on myöhässä koulusta, ja kiirehtii että ehtisi ajoissa. Koulumatkalla hän tapaa samalla luokalla olevan pojan, Shuichin (Fhi Fan) isän Saiton (Ren Osugi) jolla on pakkomielle spiraaleista, niin kuin monilla muillakin. Shuichin isä on kuvaamassa talon seinällä ryömiviä etanoita, joiden kuoressa on spiraali.
Aluksi pakkomielle spiraaleista leviää kaupungissa hitaasti, mutta myöhemmin alkaa tapahtumaan kuolemia joissa uhri kuolee niin että siihen liittyy spiraali kuten: kierimällä alas kierreportaita, pyörimällä pesukoneessa tai auton eteen hyppäävän lapsen kuolema pyörimällä eturenkaassa.
Näyttelijät
Lähde:
Elokuvan tunnusmusiikkina on Do As Infinity -yhtyeen kappale ”Raven”.
Elokuvassa ja mangassa on erilaiset loppuratkaisut, koska elokuva ehdittiin tehdä ennen kuin manga oli kokonaan julkaistu.
Aiheesta muualla
うずまき (漫画)
Psicosis & Super Crazy
Psicosis & Super Crazy ovat kaksi entistä team-toveria World Wrestling Entertainmentin RAW-brändissä. Heidät tunnettiin paremmin nimellä Mexicool's. He ovat 175-senttisiä ja 90-kiloisia.
Ura
He olivat ajallaan hyvin tehokas tiimi ja voittivat monia suuria nimiä, kuten The Great Khalin luovutus-voitolla, muutoin he eivät ole voittaneet häntä koskaan. Mestaruuksia heille ei koskaan kertynyt.
Stávros Tziortzís
Stávros Tziortzís (, s. 15. syyskuuta 1948 Kypros) on kreikkalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin aitajuoksu.
Tziortzís sijoittui Münchenin 1972 olympialaisten 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi ajalla 49,66 s. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui neljänneksi ajalla 49,71 s.
Kun-ooppera
Tyyli
thumb|vasen|Kun-ooppera [[Pionipaviljonki|Pionipaviljongin esittäjä.]] Kun-oopperaa pidetään kiinalaisen oopperan perinteikkäänä muotona ja sen ominaisuuksia ovat hienostunut musiikki ja esitystyyli. Kun-oopperan rakenne ja melodia (kunqiang) on dynaaminen ja sen esityksessä yhdistyvät musiikki, sekä monimutkainen koreografia, akrobatia ja symboliset elkeet. Kun-oopperan päähahmot ovat nuori mies, nainen ja vanha mies, joiden ohella esityksiin kuuluu useita koomisia rooleja. Kaikki näyttelijät käyttävät perinteisiä asuja. Oopperan musiikki esitetään laulaen ja sen soittimiin kuuluu esimerkiksi bambuhuilu, pieni rumpu, gongit ja lautaset.
Historia
Helsingissä toukokuussa 2010 pidetyn Aasia-festivaalin teema oli Kun-ooppera. Esiintyjät olivat Kiinan perinteisen teatterin akatemiasta. Esityksen taustavoimina olivat tuottaja, professori Yu Shaofei ja professori Fu Xueyi, joka on toiminut Ming-dynastian kirjailija Li Yun (1610–1680) klassikkoteoksen Salattu suhde -musiikin entisöijänä.
Ise (1916)
Ise oli keisarillisen Japanin laivaston Ise-luokan taistelulaiva toisessa maailmansodassa. Alus nimettiin Japanin Isen provinssin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Kawasakin telakalta Kōbesta marraskuussa 1912 osana vuoden hätäohjelmaa ja sen köli laskettiin 10. toukokuuta 1915. Alus laskettiin vesille 2. marraskuuta 1916 ja se valmistui 15. joulukuuta 1917. Alus oli paranneltu versio edeltäneestä Fusō-luokasta muistuttaen ulkoisesti edeltäjiään.
Modernisointi
Vuodesta 1921 alkaen aluksen 80 mm/40 type 3 -ilmatorjuntatykit oli asennettu yksittäin kaksi sillan sivuille ja kaksi taaemman tulenjohtotornin sivuille. Vuosina 1930–1931 aluksen ulkonäkö muuttui lukuisten kansiterassien valmistuttua kolmijalkaiseen etumastoon, jolloin aluksen kansirakennelma alkoi muistuttamaan pagodia.
Alus modernisoitiin Kuren laivastontelakalla 1. elokuuta 1935 – 23. maaliskuuta 1937. Sen runkoa pidennettiin perästä reilu kahdeksan metriä, konehuoneet sijoitettiin uudelleen ja uudet turbiinimoottorit asennettiin, jolloin koneteho lähes kaksinkertaistui 80 000 hevosvoimaan ja nopeus kasvoi 25,3 solmuun. Kattiloiden määrän vähetessä etummainen savuhormi poistettiin, ja sen vapauttamaan tilaan rakennettiin suurempi komentosilta.
Palvelus
Ise osallistui toisessa maailmansodassa Midwayn- ja Leytenlahden taisteluihin. Alus upposi matalaan veteen ankkuripaikallaan Eta Jimassa Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien lentokoneiden ilmahyökkäyksissä yhdentoista pommin osuttua 28. heinäkuuta 1945. Alus romutettiin sodan jälkeen.
Nikolai Breško-Breškovski
thumb|200px|Nikolai Breško-Breškovski 1910-luvulla. Nikolai Nikolajevitš Breško-Breškovski (20. helmikuuta (J: 8. helmikuuta) 1874 Pietari – 23. elokuuta 1943 Berliini) oli venäläinen kirjailija ja lehtimies.
Nikolai Breško-Breškovski syntyi puolalais-ukrainalaiseen aatelissukuun. Hänen äitinsä oli narodnikki ja sosialistivallankumouksellisten johtaja Jekaterina Breško-Breškovskaja. Äidin pidätyksen ja karkotuksen takia Nikolai kasvoi enonsa luona Volynian Zaslavissa. Valmistuttuaan Rovnon reaaliopistosta vuonna 1893 hän muutti Pietariin, jossa hän työskenteli valmisteveroviraston tarkastajana. 1890-luvun puolivälissä hänestä tuli ammattikirjailija.
Breško-Breškovskin varhaisten teosten aiheena oli Ukrainan maaseudun elämä ja Zaporižžjan kasakoiden historia. 1900-luvun alusta lähtien hän kirjoitti sanoma- ja aikakauslehtiin urheilusta, muodista, seurapiiritapahtumista ja maalaustaiteesta. Taidekriitikkona Breško-Breškovski oli suorasukainen ja naiivi. Leo Tolstoin haastattelu vuonna 1907 sai Viktor Bureninin nimittämään häntä ”kuuluisuuksia imeväksi kirpuksi”.
Kirjailijana ja lehtimiehenä Breško-Breškovski oli tavattoman tuottelias. Ajankohtaisten lehtiartikkeleiden lisäksi hän kirjoitti satoja kaupunkirahvaalle tarkoitettuja viihderomaaneja ja -kertomuksia. 1910-luvun alussa Breško-Breškovski oli Venäjän luetuin kirjailija. Erityisen suosittuja olivat sirkuspainijoiden ja härkätaistelijoiden elämästä kertovat romaanit. Eräitä niistä esitettiin myös näytelmäversioina. Breško-Breškovski oli Venäjän ensimmäinen elokuvakäsikirjoittajana toiminut kirjailija ja hän työskenteli myös elokuvaohjaajana.
1910-luvun puolivälissä kirjailijan pääteemaksi muodostui seurapiirien ja hovin paheellinen elämä. Balkanin sodissa vuosina 1912–1913 hän työskenteli sotakirjeenvaihtajana. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kirjoitti isänmaallisia ja saksalaisvastaisia romaaneja. Helmikuun vallankumouksen jälkeen kirjoitettu ”Keisariparin häpeä” (Pozor dinastii, 1917) kuvaa Grigori Rasputinin vaikutusta Venäjän keisaripariskuntaan.
Vuonna 1920 Breško-Breškovski muutti pois Venäjältä. Ulkomailla kirjoitettujen yli kolmenkymmenen romaanin aiheita ovat ”juutalaisten, saksalaisten ja bolševikkien Venäjän-vastainen salaliitto” sekä salaperäisen ”Slaavilaisen liiton” toiminta. Vuonna 1933 kirjailija siirtyi Berliiniin, jossa hän työskenteli Natsi-Saksan propagandakoneistossa. Hän sai surmansa kaupungin pommituksessa.
Yön ensimmäinen keikka
Yön ensimmäinen keikka on joulukuussa 2008 ilmestynyt Yön livealbumi, joka sisältää yhtyeen ensiesiintymisen vuodelta 1981. Levy julkaistiin vain vinyylialbumina ja siitä otettiin rajoitettu 500 kappaleen painos.
Taustaa
Albumin materiaali äänitettiin yhtyeen ensimmäisellä keikalla Malminpään keskikoulun eli entisen Porin tyttölyseon juhlasalissa 19. syyskuuta 1981. Kyseessä oli Porin Elävän Musiikin yhdistyksen PELMU:n järjestämä tilaisuus, jossa Yön lisäksi oli myös useita muita esiintyjiä. Niistä tunnetuin oli Sandaaleja Liukuhihnalla, jonka jäseniä myöhemmin vaikutti yhtyeissä Hexenhaus ja Psyyke.
Levyn kappaleista Yö otti myöhempään ohjelmistoonsa ainoastaan version Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemästä laulusta Päivänsäde ja menninkäinen, joka löytyy muun muassa yhtyeen kaksi vuotta myöhemmin julkaistulta esikoisalbumilta Varietee. Yön jäsenten lisäksi kappaleiden tekijöiden joukkoon on merkitty myöhemmin Dingossa soittanut Jarkko Eve sekä Appendix- ja Wolfmen-yhtyeissä vaikuttava Miksa Huhdanpää.
Kolikkoinmäki
Kolikkoinmäki voi tarkoittaa muun muassa seuraavia paikkoja:
Varaustupa
Varaustupa on lukittu, maksullinen mökki. Varaustuvasta varataan makuupaikka, mutta koko tupaa ei voi varata itselleen. Varaustupa voi olla myös autiotuvan osa tai muuten sen yhteydessä.
Novorossijski morskoi torgovyi port
thumb|Novorossijskin sataman läntistä satama-aluetta Novorossijski morskoi torgovyi port on Moskovan (MICEX-RTS) ja Lontoon pörsseissä (LSE) noteerattu, Mustanmeren rannalla sijaitsevan Venäjän Krasnodarin aluepiirin Novorossijskin sataman mukaan nimetty ja kotipaikkanaan Novorossijskin kaupunkia pitävä venäläinen satamaoperaattori.
Varaustupa
Varaustuvassa on yöpymiseen tarvittavat makuualustat sekä yleensä myös patjat, peitot ja tyynyt, toisin kuin maksuttomissa ja lukitsemattomissa autiotuvissa. Tuvassa on myös ruoanlaittovälineet. Muita kansallispuistojen ja erämaiden tupatyyppejä ovat autiotupa, vuokratupa ja päivätupa. Lisäksi voi majoittua kammissa, kodassa tai laavulla.
Novorossijski morskoi torgovyi port
Yhtiö oli vuonna 2011 kotisivujensa mukaan Venäjän johtava ja Euroopan 3. suurin satamaoperaattori. Se vastasi tuolloin 157,0 miljoonasta rahtitotonnista. Se hoiti 29,3 prosenttia Venäjän merisatamien kautta kulkevasta rahdista. Sen satamatoimintojen kautta kulkee 58,6 % Venäjän meritse kuljetetusta raakaöljysta, 70,8 % sokerista, 29,6 % viljasta, 28,2 % raudasta ja 26,9 % muista metalleista sekä 15,7 % öljynjalostustuotteista.
Vuosien 2010-2011 aikana yhtiö sai hallintaansa Novorossijskin jälkeen maan toiseksi suurimman sataman eli Primorskin öljysataman keskeisimmät satamatoiminnot. Järjestelyihin liittyneiden sopimusten myötä Novorossijski morskoi torgovyi port -yhtiön osake-enemmistö (50,1 %) siirtyi yksityissektorilta Venäjän valtion hallitsemalle Transneft-öljynsiirtoyhtiölle ja oligarkki Zijavudin Magomedoville (Зиявудин Магомедов). Venäjän valtio omistaa satamayhtiötä myös suoraan (20 %) ja Venäjän rautateiden omistusosuuden kautta. Satamaoparaattori toimii myös Kaliningradin alueen Baltijskin satamassa.
Sam Zimbalist
Sam Zimbalist (31. maaliskuuta 1904 New York – 4. marraskuuta 1958 Rooma, Italia) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
Zimbalistin ura elokuva-alalla alkoi vuonna 1920 leikkaajana Metro Picturesin studiolla. Vuonna 1924 studio yhdistyi Goldwyn Companyyn, jonka nimeksi tuli myöhemmin Metro-Goldwyn-Mayer. Vuonna 1929 hänestä tuli apulaistuottaja ja kohosi tuottajaksi 1936. Hänen tuottamiinsa elokuviin kuuluvat esimerkiksi suurtuotannot Kuningas Salomonin kaivokset (1950) ja Quo Vadis (1951).
Wainsteinin säätiö
Wainsteinin säätiö eli Leo ja Regina Wainsteinin säätiö oli 1928–2003 toiminut suomalainen säätiö, joka tuki kuvataidetta.
Säätiön perustivat kauppaneuvos Leo Wainstein ja hänen puolisonsa Regina Wainstein vuonna 1928 Suomeen saapumisensa muistoksi ja kiitollisuuden osoitukseksi. Säätiö jakoi vuosittain korkotulonsa apurahoina ja lahjoitti veistoksia. Säätiön lahjoituksia ovat Aarre Aaltosen Ilmatar ja sotka Helsingin Sibelius-puistossa, Matti Hauptin Aino Turun Asemanpuistossa ja sama teos marmoriveistoksena Turun taidemuseossa. Säätiö sulautettiin vuonna 2003 Suomen Kulttuurirahastoon, jossa sen nimenä on nykyisin Leo ja Regina Wainsteinin rahasto.
Leo Wainstein (1883–1978 ) oli odessalaissyntyinen asianajaja, myöhemmin pääkonsuli ja kauppaneuvos. Regina Wainstein o.s. Trilling oli syntyisin Białystokista. Wainstein osti Åbo Klädesfabrikin (Turun Verkatehdas) 1924.
Säätiö on vuonna 1938 julkaissut 29-sivuisen kirjasen Leo ja Regina Wainsteinin säätiö: 1928-1938.
Sayn laki
thumb|[[Jean-Baptiste Say 1767-1832]] Sayn laki oli eräs klassisen taloustieteen perusteista, joka kuvaa markkinatalouden lainalaisuutta. Sen mukaan makrotaloudenkin perustana on tuotanto, eikä tavallaan edes ole mitään erillistä kysyntää. Kaikki taloudellinen toimeliaisuus on tuotettujen tuotteiden ja palveluiden vaihtamista, eikä vaihtokauppaa eli taloudellista toimeliaisuutta tapahdu, ellei molemmilla osapuolilla ole jotain tuotettua vaihdettavana - tuotannon pitää syntyä, ennen kuin syntyy kysyntää. Raha toimii taloudessa vain hyödyllisenä vaihtovälineenä eikä sillä ole mitään sen yliluonnollisempaa arvoa. Yksinkertaistettuna Sayn laki on puhtaan tuotantokeskeinen näkemys markkinoihin.
Tästä voidaan johtaa, että kaikenlainen talouskasvu ja lisääntynyt tuotteiden ja palveluiden määrä voi syntyä vain, kun ihmiset ovat halukkaita ja kyvykkäitä tuottamaan enemmän. Say esitteli ajatuksen sen vuoksi, että jotkut ajattelivat tuotannon ja työllisyyden olevan matalan kulutuksen rajoittamaa. Jotkut ajattelivat, että pelkästään stimuloimalla kulutusta voitaisiin kasvattaa tuotantoa ja nostaa työllisyyttä. Sayn vasta-argumentti tähän oli, että se on hyödytöntä, sillä kuluttaakseen kuluttajalla täytyy olla jokin vaihtokaupassa käytettävä vaihtoartikkeli. Yksinkertaistetusti, kuluttajan täytyy siis ensin tuottaa itselleen vaihtoartikkeli voidakseen vaihtaa sen sitten johonkin toiseen vaihtoartikkeliin.
Henkilön ommellessa vaikkapa villasukat ja myydessä ne hän saa niitä vastaavan summan rahaa, jonka hän myöhemmin käyttää talouteen luoden tuotteiden hintaa vastaavan kysynnän. Tuotantoa määrittää tuotettujen tuotteiden määrä, joka luo toisten tuotteiden kysynnän.
Sayn laki ei tietenkään oleta kaiken tuotannon maksavan itsensä. Myytävien tuotteiden hinta muodostuu asiakkaiden rajahyödyn perusteella, joka on laskeva. Niinpä tiettyjen tuotteiden ylituotanto ei sulje Sayn lakia pois, koska ylituotantoa tietyillä aloilla voi vastata vain alituotanto toisilla aloilla.
Ei ole selvyyttä siitä oliko Say ensimmäinen joka esitti periaatteen, mutta sitä on nimitetty Sayn laiksi sen jälkeen kun John Maynard Keynes oli käyttänyt siitä kyseistä termiä 1930-luvulla.
Sayn lailla on nykyään merkitystä, kun poliitikot puhuvat aggregaattikysynnän kasvattamisesta. Sayn laki opettaa suhtautumaan siihen skeptisesti. Sayn laki on ristiriidassa keynesiläisen taloustieteen kanssa, mikä painottaa aggregaattikysynnän merkitystä jota valtio voisi säädellä. John Maynard Keynes muodosti tällaista aggregaattikysynnän taloustieteellistä ajattelua huomioimatta Sayn lakia. Keynes ymmärsi Sayn lain väärin ja muotoili sen muotoon "tarjonta luo aina oman kysyntänsä", mitä Say ei ole koskaan väittänyt.
Thomas Lubanga
Thomas Lubanga Dyilo (29. joulukuuta 1960 Djiba, Kongon demokraattinen tasavalta) on kongolaisen kapinallisryhmittymän johtaja. Hän johti perustamaansa puolisotilaallista ryhmitymää UPC:ta (Union des Patriotes Congolais), joka oli Iturin konfliktissa yksi pääosapuolista. Lubanga oli syytettynä ensimmäisessä Kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICC) oikeuskäsittelyssä. ICC:n oikeusistunnossa Lubangaa syytettiin alle 15-vuotiaiden lapsisotilaiden käyttämisestä Itä-Kongossa vuosina 2002–2003, mutta ihmisoikeusjärjestöt ovat syyttäneet häntä myös etnisistä joukkomurhista, kidutuksista ja raiskauksista. Heinäkuussa 2012 ICC tuomitsi Lubangan 14 vuodeksi vankeuteen.
Iturin konflikti
Toisen Kongon sodan aikana Iturin maakunnan alueelle kehittyi Kongon sodasta erillinen etninen konflikti hemojen ja lendujen välillä. Konfliktin taustalla oli valtataistelu Iturin luonnonrikkauksien hallinnasta. Tapahtumat konfliktin aikana olivat sekavia, koska alueella toimi useita sotilaallisia ryhmittymiä. Myös Ugandan ja Ruandan armeijat vaikuttivat alueella, ja sen lisäksi ne aseistivat ja tukivat useita alueen aseellisista ryhmittymistä.
Lubanga oli mukana perustamassa UPC:ta syyskuussa 2000, ja hän toimi sen jälkeen järjestön puheenjohtajana. Lubanga ja hänen tukijansa näkivät UPC:n jonkinlaista kattojärjestönä poliittissotilaalliselle liikkeelle, joka koostui valtaosaltaan hemoista. Aluksi Uganda tuki UPC:ta, ja Lubanga sai Ugandassa sotilaskoulutusta vuoden 2000 lopulla. UPC oli liittoutunut RCD-K/ML -nimisen (Rassemblement Congolais pour la Démocratie - Kisangani / Mouvement de Libération) järjestön kanssa ja Lubanga toimi liittouman "puolustusministerinä".
UPC ja myöhemmin FPLC rekrytoivat voimakkaasti lisää sotilaita joukkoihinsa, ja heidät koulutettiin harjoitusleireillä, joita UPC/FPLC:llä oli useita. Myös alle 15-vuotiaita lapsia värvättiin, vapaaehtoisina tai pakottamalla ja uhkailemalla. UPC:sta tuli yksi päätekijä hemojen ja lendujen välisessä konfliktissa.
Huhtikuussa 2002 UPC purki liittouman RCD-K/ML:n kanssa ja julistautui itsenäiseksi liikkeeksi. Elokuussa 2002 UPC miehitti Ugandan armeijan avustuksella Bunian, Iturin maakunnan pääkaupungin. Syyskuussa 2002 Lubanga nimesi UPC:n sotilaallisen siiven FPLC:ksi (Forces Patriotiques pour la Libération di Congo), jonka komentajana Lubanga toimi, samalla hän jatkoi myös UPC:n johdossa. Loppuvuodesta UPC/FPLC sai haltuunsa Mongbwalun kultakaivokset, joka auttoi ryhmittymää taloudellisesti. UPC liittoutui Ruandan tukeman RCD-Goma -järjestön kanssa, jonka seurauksena Ugandan armeija alkoi tukea UPC:n kilpailijoita ja vastustajia. Maaliskuussa 2003 Ugandan armeija ja pääosin lendujen tukema FNI ajoivat UPC:n joukot pois Buniasta. Pian tämän jälkeen Ugandan armeija vetäytyi Iturin alueelta, mikä aiheutti alueella valtatyhjiön, jota Kongon demokraattisen tasavallan joukot eivät pystyneet täyttämään, ja taistelut eri joukkojen välillä kiihtyivät. YK:n turvallisuusneuvosto pyrki rauhoittamaan tilannetta päätöslauselmalla 1493, jossa alue asetetaan aseidenvientikieltoon, ja MONUC-joukkoja vahvistetaan ja siirretään myös Iturin alueelle.
Human Rights Watchin mukaan UPC on Lubangan johdolla syyllistynyt lapsisotilaiden värväysten lisäksi etnisiin joukkomurhiin, kidutuksiin ja raiskauksiin.
Thomas Lubanga pidätettiin maaliskuussa 2005 sen jälkeen kun UPC oli ollut osallisena levottomuuksiin, joissa yhdeksän YK:n MONUC-joukkojen rauhanturvaajaa kuoli.
Oikeudenkäynti
ICC julisti Lubangan pidätysmääräyksen 17. maaliskuuta 2006. Samana päivänä Lubanga siirrettiin Haagiin, jossa hän on ollut siitä lähtien vangittuna. Häntä syytettiin alle 15-vuotiaiden värväämisestä, aseistamisesta ja kouluttamisesta lapsisotilaiksi. Oikeuskäsittely alkoi 26. tammikuuta 2009. Maaliskuussa 2012 Lubanga tuomittiin sotarikoksista, joista rangaistuksena voi olla elinkautinen vankeus, mikäli tuomiosta ei valiteta kuukauden sisällä. Rangaistuksesta päätettiin käsittelyssä, joka alkoi kesäkuun puolivälissä 2012. Heinäkuussa 2012 Lubanga tuomittiin 14 vuoden vankeusrangaistukseen. Rangaistus on ensimmäinen, jonka Haagin kansainvälinen rikostuomioistuin on määrännyt kymmenvuotisen olemassaolonsa aikana.
Perfluori-isobuteeni
Perfluori-isobuteeni (C4F8) on alkeeneihin kuuluva fluorattu orgaaninen yhdiste. Yhdiste on hyvin myrkyllinen ja myrkytyksen oireet ovat samankaltaiset fosgeenin aiheuttaman myrkytyksen kanssa.
Ominaisuudet
Perfluori-isobuteeni on huoneenlämpötilassa väritöntä kaasua. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, asetoniin ja asetonitriiliin. Aine on hyvin elektrofiilinen ja reagoi monien nukleofiilien kanssa nukleofiilisella substituutiolla, jossa jokin fluoriatomeista korvautuu nukleofiililla. Perfluori-isobuteenin suuri myrkyllisyys johtuu osittain tästä ominaisuudesta, sillä se reagoi tällä tavoin solujen antioksidanttien kanssa ja muodostaa additiotuotteen tärkeän antioksidantin glutationin kanssa. Perfluori-isobuteeni on yksi myrkyllisimmistä fluoratuista orgaanisista yhdisteistä ja se on fodgeeniin verrattuna 10 kertaa myrkyllisempää. Yhdiste vaurioittaa munuaisia ja keuhkoja aiheuttaen keuhkoödeeman, joka voi johtaa jopa kuolemaan.
Valmistus ja käyttö
Perfluori-isobuteenia voidaan valmistaa kuumentamalla heksafluoripropeenia tai perfluorisyklobutaania noin 700 °C:n lämpötilaan tai poistamalla klooria 1,2-dikloori-2-trifluorimetyyli-1,1,3,3,3-pentafluoripropaanista sinkin avulla. Yhdistettä muodostuu myös tetrafluorieteenin valmistuksen yhteydessä sivutuotteena ja polytetrafluorieteenin palaessa tai kuumentuessa voimakkaasti ja voi aiheuttaa niin kutsuttua polymeerihöyrykuumetta.
Perfluori-isobuteenia voidaan käyttää heksafluori-isobuteenin valmistukseen.
Kyösti Lehmus
Kyösti Lehmus (s. 29. elokuuta 1871) oli suomalainen latoja, runoilija ja arkkiveisujen tekijä. Lehmus kirjoitti 1930-luvulla arkkiveisuja onnettomuuksista ja murhatapauksista ja hän oli viimeisiä arkkiveisuperinteen jatkajia Suomessa.
Lehmus meni latojan oppiin 13-vuotiaana porilaiseen Bergbomin kirjapainoon. Hän oli sitten työssä eri kirjapainoissa Porissa vuoteen 1907 saakka, jolloin hän joutui lakon takia työttömäksi. Lehmus oli vuoden verran Kansan Lehdessä Tampereella ja sitten hän työssä Lahdessa vuoteen 1911 saakka. Lehmus oli välillä puolitoista vuotta työttömänä mutta oli sitten yhtäjaksoisesti työssä vuoteen 1918 saakka jolloin hän Suomen sisällissodan seurauksena joutui vankilaan. Vankilasta päästyään Lehmus oli työssä Hämeenlinnassa ja Loviisassa ja vuodesta 1920 lähtien taas Porissa. Hän oli välillä työssä Loviisassa vuonna 1926, palasi sitten Poriin mutta joutui työttömäksi kirjapainon sulkemisen takia.
Lehmus otti osaa Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton toimintaan Porissa, Lahdessa ja Loviisassa. Hän oli Porissa osaston sihteerinä ja oli mukana osaston laulukuorossa.
Yhdysvaltain hallitus
Yhdysvaltain hallitus myös kabinetti, hallinto on Yhdysvaltain liittovaltiotason hallinnon korkein elin.
Nuorten Jukola
Nuorten Jukola (lyhenne: NuJu) on vuosittain järjestettävä 11–18-vuotiaille tarkoitettu seitsenosuuksinen viestisuunnistuskilpailu. Se on järjestetty vuodesta 1986 lähtien elokuussa Venlojen viestistä ja Jukolan viestistä erillisenä kilpailuna. Joukkueessa on oltava sekä tyttöjä että poikia. Viestiin ottaa osaa noin 170 joukkuetta ja se on maailman suurin yksittäinen nuorisosuunnistusviesti.
Yhdysvaltain hallitus
Tätä hallinnon osaa ei ole kirjattu Yhdysvaltain perustuslakiin. Se on johdettu perustuslain toisen artiklan toisesta pykälästä (ns. Opinion Clause), jossa todetaan, että presidentti voi pyytää neuvoja hallinnon korkeimmilta virkamiehiltä. Muodoltaan hallitus on presidentin neuvonantajien ryhmä. Sen perusti ensi kertaa George Washington.
Hallituksen muodostaminen
Presidentti nimittää hallituksen ja esittelee valitsemansa jäsenet senaatille. Se puolestaan hyväksyy tai hylkää presidentin nimeämät ehdokkaat yksinkertaisella enemmistöllä. Hallituksen toimikausi on sama kuin presidentillä ja se muodostuu yleensä enemmistöpuolueen edustajista.
Jäsenet
Hallitukseen kuuluvat ministeriöiden (Department) johdossa ministerit (Secretary).
Hallituksen ministerien lisäksi joillain hallinnon virkamiehillä on ministerin arvo. Heistä Valkoisen talon kansliapäällikkö ei tarvitse senaatin hyväksyntää. Korkea-arvoisin ministeri Yhdysvaltain hallituksessa on ulkoministeri ( Secretary of State). Varapresidentti ei ole osa ministeristöä, vaikka usein mainitaankin osana virassa olevan presidentin poliittista hallintoa.
Ulanqab
Ulanqab on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sisä-Mongolian autonomisen alueen keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 120 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Hohhotista itään. Kaupungin pinta-ala on 54 448 neliökilometriä ja väkiluku 2,14 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Xilingolin liittoon, idässä Zhangjiakoun, etelässä Datongin, Shuozhoun, lännessä Hohhotin, Baotoun prefektuuritason kaupunkeihin. Luoteessa kaupunki rajoittuu Mongoliaan.
Hallinnollinen jako
thumb|280px|vasen|Ulanqabin hallinnollinen jako. Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 11 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Lebesguen mitta
Lebesguen mitta on reaalilukujen joukon mitta, jota kutsutaan havainnollisuutensa vuoksi myös luonnolliseksi mitaksi. Sen integraali eli Lebesguen integraali on Riemannin integraalin laajennus.
Lebesguen mitalla on useita luonnolliselta tuntuvia ominaisuuksia. Se yhtenee geometrian pituus-, pinta-ala- ja tilavuuskäsitteiden kanssa sikäli, että esimerkiksi reaalilukuvälin [a,b] Lebesguen mitta on b-a, -neliön mitta on (b-a)^2 ja -kuution  mitta on (b-a)^3. Se on siirto- ja kiertoinvariantti, minkä voi tulkita graafisesti niin, ettei joukon asennolla tai sijainnilla ole vaikutusta sen mittaan.
Lebesguen mitta on määritelty kaikille helposti kuviteltaville joukoille. Valinta-aksiooman avulla voidaan kuitenkin todistaa, että on olemassa sellaisiakin \mathbb{R}:n osajoukkoja, jotka eivät ole Lebesgue-mitallisia. Kaikki sellaiset ovat kuitenkin luonteeltaan hyvin monimutkaisia ja abstrakteja.
Lebesguen mitan määrittely
Lebesguen mitta määritellään Lebesguen ulkomitan kautta, joka on mitta, joka on määritelty mielivaltaisille n-ulotteisille reaalilukujen joukoille. Alustavasti on kuitenkin tehtävä joitakin määritelmiä.
Yksiulotteinen avoin väli on perinteiseen tapaan väli . n-ulotteinen avoin väli on yksiulotteisten avoimien välien karteesinen tulo . Kiinnitetään geometriselle mitalle symboli l. Jos I on n-ulotteinen väli, niin sen geometrinen mitta on.
Lebesguen ulkomitta
Jos n on luonnollinen luku, joukko , niin joukon A Lebesguen ulkomitta on. m_n^* on kuvaus.
Yleensä samaistetaan symbolit m_n^* ja m^*, jos dimensio on yhteydestä selvä.
Lebesgue-mitalliset joukot
Joukko on Lebesgue-mitallinen, jos kaikilla joukoilla. Tämä on niin kutsuttu Carathéodoryn ehto.
n-ulotteisten Lebesgue-mitallisten joukkojen joukkoa merkitään symbolilla. Voidaan sanoa, että kaikki helposti kuviteltavat joukot ovat Lebesgue-mitallisia. on sigma-algebra.
Lebesgue-mitallisia joukkoja: Kaikki Lebesgue-mitalliset joukot eivät kuitenkaan ole Borel-joukkoja.
Lebesguen mitta
Jos dimensio on yhteydestä selvä, merkitään.
Lebesgue-mitalliset funktiot
Jos, niin funktio on Lebesgue-mitallinen, jos f^{-1} (G) on Lebesgue-mitallinen joukko kaikilla avoimilla joukoilla.
Jos, niin funktio on Lebesgue-mitallinen, jos f^{-1} (G) on Lebesgue-mitallinen joukko kaikilla avoimilla joukoilla  sekä  ja  ovat Lebesgue-mitallisia joukkoja.
Lebesgue-mitallisia funktioita:
Lebesguen mitan ominaisuuksia
Jos on jono pareittain erillisiä Lebesgue-mitallisia joukkoja, niin .
Jos E on numeroituva joukko, niin m(E) = 0.
Lebesguen mitta m_n on täydellinen mitallisella kentällä.
Lebesguen integraali
Lebesguen integraali on mittaintegraali Lebesguen mitan suhteen. Kun määritellään Lebesgue-mitalliselle funktiolle, ja edes toinen integraaleista tai  on äärellinen, voidaan Lebesguen integraali yli mitallisen joukon E määritellä Mikäli sanotaan, että funktio on Lebesgue-integroituva yli joukon E, ja merkitään esimerkiksi. Lebesguen integraali on Riemannin integraalin aito laajennus: Mikäli Riemannin integraali funktiolle on olemassa, Lebesguen integraali antaa saman tuloksen. Lisäksi monille funktioille, jotka eivät ole Riemann-integroituvia, Lebesguen integraali antaa vaivatta modernin analyysin kannalta "oikean" tuloksen. Sanallinen kuvaus Lebesguen integraalin määritelmästä ja ominaisuuksista löytyy täältä.
Big Brother 2009
360px|thumb|Big Brother 2009:n logo. Big Brother 2009 oli tosi-tv-sarja Big Brotherin suomalaisen version 5. tuotantokausi. Kausi alkoi 25. elokuuta 2009 ja päättyi 29. marraskuuta 2009 kestäen 97 päivää. Vappu Pimiä oli Big Brother Talk Show’n juontaja; Jani Toivola toimi Big Brother Extran juontajana.
Kauden alkua seuraavana päivänä esitetty kooste 1. päivän tapahtumista sai 614 000 katsojaa. Kauden finaalilähetystä katsoi keskimäärin 779 000 katsojaa, mikä on Subin uusi katsojaennätys.
Slummi ja Paratiisi
Suomen Big Brother 2009 erottui aikaisemmista kausista siten, että tällä kaudella ei ollut perinteisiä viikkotehtäviä ollenkaan. Niiden sijaan Suomen Big Brotherin 5. tuotantokaudella asukkaat oli jaettu toisesta viikosta eteenpäin kahteen eri ryhmään: slummiin ja paratiisiin.
Slummiryhmässä olevat asukkaat elivät erittäin rajatulla alueella ja heillä oli vaatimattomat makuuhuonetilat. Kilpailijoiden pihalla liikkumista rajoitettiin aidalla. He saivat liikkua ainoastaan pihan kattamattomalla alueella. Ruokansa asukkaat valmistivat kaasugrillissä. Heillä oli käytössä ulko-WC sekä kylmää vettä peseytymiseen ja ruoanlaittoon. Slummin asukkailla ei ollut normaaleja Big Brother -talon oikeuksia. Kilpailijat eivät muun muassa lähtökohtaisesti saaneet nimetä talon muita asukkaita häätöäänestykseen. Slummin asukkaat voivat kuitenkin ansaita itsellensä oikeuden nimetä muita asukkaita nimeämiskilpailuilla. Nämä kilpailut käytiin maanantaisin, tiistaisin ja keskiviikkoisin. Keskiviikkona kilpailijoille ilmoitettiin, kuinka he ovat pärjänneet kilpailun tehtävissä ja ovatko saaneet oikeuden nimetä talon muita asukkaita häätöäänestykseen.
Paratiisiryhmässä olevat asukkaat viettivät erittäin leppoisaa elämää. Kilpailijoilla oli käytössään talon normaalit palvelut sekä sauna, ulkoporeallas ja lämmintä vettä 24 tuntia vuorokaudessa. Kilpailijat voivat toivoa Big Brotherilta haluamaansa ruokaa. Paratiisin asukkaat saivat normaalisti nimetä talon muita kilpailijoita häätöäänestykseen.
Paratiisiryhmässä asui myös BB-talon päällikkö. Hänellä oli muun muassa koskemattomuus tulevan viikon häätöäänestykseen. Seuraavan viikon päällikkö valittiin aina torstaisin käytävässä päällikkökilpailussa, johon osallistuivat kaikki asukkaat. Kilpailu käytiin "kaikki kaikkia vastaan" -periaatteella. Jos joku slummiryhmän asukkaista voitti päällikkökilpailun, siirtyi hän automaattisesti paratiisin asukkaaksi, mutta joutui samalla päättämään, kuka paratiisin asukkaista siirtyi slummin asukkaaksi.
Jako slummiin ja paratiisiin päättyi 10. viikolla.
Kansainvälinen asukasvaihto
29. lokakuuta 2009 Kätlin lähetettiin asukasvaihtoon Filippiinien Big Brotherin 3. tuotantokaudelle. Vastaavasti Filippiinien Big Brotherista tuli Suomeen yksi asukas, Catherine "Cathy" Remperas. Kätlin palasi takaisin 6. marraskuuta 2009 ja samana päivänä myös Cathy palasi takaisin Filippiineille.
Nimeämis- ja päällikkökilpailut
Viidennellä kaudella ei ollut perinteisiä viikkotehtäviä. Sen sijaan slummin asukkaille järjestettiin maanantaista keskiviikkoon nimeämiskilpailuita, joissa onnistumalla slummin asukkaat saivat itselleen nimeämisoikeuden.
Torstaisin järjestettiin päällikkökilpailu, jonka voittajasta tuli Big Brother -talon päällikkö, jolle suotiin tiettyjä etuoikeuksia, kuten koskemattomuus nimeämisissä.
Nimeämiskilpailut
¹ Slummin asukkaat menettivät saavutetun nimeämisoikeuden sääntörikkomusten vuoksi.
Päällikkökilpailut
Nimeämistaulukko
Viikoittain asukkaat nimesivät kanssakilpailijoistaan kaksi häätöäänestykseen antamalla yksi tai kaksi nimeämispistettä. Eniten nimeämispisteitä saaneet asukkaat joutuivat yleisöäänestykseen. Nimeämisissä oli Big Brotherin sanelemia poikkeuksia.
Päivätupa
pienoiskuva|Päivätupa [[Otsamotunturin laella Inarissa.]] Päivätupa on retkeilijöille tarkoitettu lukitsematon levähdyspaikka. Tuvassa ei ole tarkoitus nukkua. Päivätuvassa voi olla kamiina, jolla tupaa lämmitetään ja siinä voi tehdä ruokaa. Kamiinan lämmitystä varten tuvilla on polttopuita ja polttopuuntekotarvikkeet. Päivätuvan läheisyydessä on myös kuivakäymälä ja pihapiirissä usein tulentekopaikka.
Muita kansallispuistojen ja erämaiden tupatyyppejä ovat autiotupa, vuokratupa ja varaustupa. Lisäksi voi majoittua kammissa, kodassa tai laavulla.
Aku Partanen
Veli-Matti ”Aku” Partanen (s. 28. lokakuuta 1991 Lappeenranta) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa seuratasolla Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. Vuodesta 2012 häntä on valmentanut Valentin Kononen. Aiemmin hänen valmentajinaan ovat toimineet Liisa Tirkkonen-Grönholm (2001–2007) ja Kai Partanen (2007–2012).
Hän pitää hallussaan Suomen ennätystä 20 km kävelyssä ajalla 1.18.22.
Ensimmäisen Kalevan kisamitalinsa (pronssia) vuonna 2008 voittanut Partanen oli voittaessaan 16 vuoden ja 8 kuukauden ikäinen. Hän oli tällöin kaikkien aikojen nuorin Kalevan kisoissa mitalin saavuttanut miesurheilija. Partasen ennätyksen rikkoi vuonna 2021 Kasperi Vehmaa 16 vuoden ja 6 kuukauden iässä voittamalla pituushypyn Suomen mestaruuden.
SM-mitalit
Lähde
Arvokilpailut
Lähde
Robert Cormier
Robert Edmund Cormier (17. tammikuuta 1925 – 2. marraskuuta 2000) oli yhdysvaltalainen kirjailija, kolumnisti ja toimittaja, joka oli tunnettu syvästi pessimistisestä, alakuloisesta kirjallisuudestaan. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat I Am the Cheese, After the First Death, We All Fall Down ja The Chocolate War, joista kaikki ovat voittaneet palkintoja. Kirjojen teemoissa käsitellään usein kaltoinkohtelua, psyykkisiä häiriöitä, väkivaltaa, kostoa, pettämistä ja salaliittoa. Protagonistit eivät voita suurimmassa osassa hänen kirjoistaan.
Elämäkerta
Robert Cormier syntyi Geoffrey Leonardille ja Irma Cormierille Leominsterin kaupungissa, Massachusettsissa Yhdysvalloissa ranskalais-kanadalaisessa kaupunginosassa nimeltä French Hill. Hän oli perheen kahdeksasta lapsesta toinen. Hänen perheensä muutti säännöllisesti säästääkseen vuokrakustannuksissa, muttei koskaan muuttanut kotikaupungistaan. Vaikka hän oli paljon vanhempi ja omisti oman kesäasunnonsa, hän pysyi silti vain 30 kilometrin päässä Leominsteristä. Cormier kävi yksityistä katolilaiskoulua. Hän alkoi kirjoittaa ensimmäisellä luokalla, ja koulu kehuikin häntä runollisuudestaan. Seitsemännellä luokalla hän ymmärsi ensimmäisen kerran hän ymmärsi pyrkivänsä kirjailijaksi, kun nunna kannusti häntä kirjoittamaan runon. Hän kävi myös Leominsterin high schoolia ja valmistui luokkansa presidenttinä. Fitchburg State Collegen fuksina hän julkaisi tietämättään ensimmäisen novellinsa, kun hänen professorinsa Florence Conlon lähetti yhden hänen tarinoistaan valtakunnalliselle katoliselle lehdelle, The Signille, 75 dollarilla. Cormier aloitti ammattikirjoittajan uransa käsikirjoittamalla radiomainoksia. Vaikka hänestä alkoi tulla yleisesti tunnettu, hän lopetti kirjoittamisen paikalliselle sanomalehdelleen, Fitchburg Sentinelille.
Julkaistut teokset
''Kokoelmat
Ala-Sleesian voivodikunta
Ala-Sleesian voivodikunta on yksi Puolan kuudestatoista voivodikunnasta. Se sijaitsee maan lounaisosassa. Ala-Sleesian voivodikunnan pääkaupunki on Wrocław.
Voivodikunnassa on arviolta 2 904 207 asukasta (vuonna 2015), ja sen pinta-ala on 19 946,74 neliökilometriä.
Kaupungit ja kunnat
Voivodikunnassa on 91 kaupunkia ja kuntaa.
Tris(hydroksimetyyli)aminometaani
Synteesi
Tris(hydroksimetyyli)aminometaani valmistetaan nitrometaanista ja formaldehydistä, jotka ovat kiinteässä olomuodossa. Aineet sekoitetaan ja reaktio tapahtuu emäksisen katalyytin avulla alle 55 °C lämmössä. Reaktion lopulla seokseen lisätään suolahappoa. Tuote liuotetaan metanolin ja dikloorimetaanin seoksella ja pelkistetään nikkelikatalyytin avulla.
Käyttö
Tris(hydroksimetyyli)aminometaanipuskuriliuos valmistetaan aineen vesiliuoksesta, johon lisätään hieman suolahappoa. Puskuriliuos toimii parhaiten pH:n ollessa 7,20–9,10. Tämä on useiden eliöiden fysiologinen pH, mikä tekee tris(hydroksimetyyli)aminometaaniliuoksesta käyttökelpoisen puskurin biokemiallisissa tutkimuksissa. Sama pH-alue on myös fosfaattipuskureilla, mutta ne voivat reagoida useiden solujen yhdisteiden kanssa. Hopeakloridielektrodeja ei tulisi käyttää, koska hopea ja tris(hydroksimetyyli)aminometaani muodostavat niukkaliukoisia yhdisteitä, jotka haittaavat elektrodien toimintaa.
Tris(hydroksimetyyli)aminometaanin käyttöä metabolisen asidoosin hoidossa on tutkittu. Tutkimusten mukaan aineen teho voi jopa olla parempi kuin yleisesti sairauden hoitoon käytetyn natriumbikarbonaatin, koska tris(hydroksimetyyli)aminometaanin puskurointikyky on parempi.
Terveysvaikutukset
Tris(hydroksimetyyli)aminometaani on limakalvojen ärsytystä aiheuttava yhdiste. Nieltynä aine aiheuttaa pahoinvointia, häiriöitä verenkierrossa, ihon sinistymistä ja jopa tajuttomuuden. Ihokosketuksessa yhdiste voi aiheuttaa tulehduksen.
Kolikkoinmäki (Viipuri)
Kolikkoinmäki oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunut Kolikkoinmäki syntyi muiden itäisten esikaupunkialueiden tapaan 1860-luvun jälkeen ja se liitettiin kaupunkiin vuonna 1924.
Historia
Kolikkoinmäen rakennukset olivat aluksi pieniä ja yksinkertaisia työläisasuntoja, joita valmistui alueelle tiheästi ilman asemakaavaa. Myöskään varsinaista katuverkostoa ei ollut. 1800-luvun loppuun mennessä Kolikkoinmäellä asui kuitenkin jo noin 5 000 ihmistä. Sen väestö koostui lähinnä työläisistä ja muusta köyhälistöstä.
Vuonna 1912 aloitettu raitiovaunuliikenne oli alusta lähtien ulottunut myös Kolikkoinmäkeen. Sisällissodassa vuonna 1918 kaupunginosa kärsi merkittäviä vaurioita Viipurin taistelun aikana ja suuri osa rakennuksista tuhoutui. Ensimmäisen asemakaavansa kaupunginosa sai 1920-luvulla, jonka jälkeen parannettiin alueen katuverkostoa sekä kunnallistekniikkaa niin, että 1930-luvun loppuun mennessä koko alue oli jo saatu vesi- ja viemäriverkoston piiriin. Kolikkoinmäessä toimi oma kansakoulu ja uuden Juteinin kansakoulun rakennustyöt aloitettiin vuonna 1939, mutta ne keskeytyivät talvisodan sytyttyä. Nykyään entinen Kolikkoinmäki on lähinnä kerrostaloalueena.
Kookoslurikki
Koko ja ulkonäkö
Kookoslurikin pituus on noin 19 cm ja paino 42–55 g. Sen höyhenpuku on selkäpuolelta vihreä ja mahapuolelta kirkkaan punainen. Rinnan poikki kulkee vaihtelevan paksuinen vihreä vyö. Nokka on oranssi, iiris keltainen ja koivet oranssit. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on ruskehtava, iiris tummanruskea ja koivet oranssinruskeat sekä alapuoli vihreä.
Admiral Scheer
Admiral Scheer oli Saksan laivaston Deutschland-luokan taskutaistelulaiva toisessa maailmansodassa. Se oli nimetty amiraali Reinhard Scheerin mukaan. Alus luokiteltiin helmikuussa 1940 uudelleen raskaaksi risteilijäksi.