cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abu Dhabin Grand Prix 2021
Kilpailu
Verstappen teki ensimmäisen varikkopysähdyksensä kolmannellatoista kierroksella ja hän pääsi Ferrarin Charles Leclercin eteen, joka hämmentyi Verstappenin äkillisestä varikon ulostulosta ja teki ajovirheen kolmannessa mutkassa. Hamilton puolestaan putosi toiseksi oman varikkopysähdyksensä jälkeen. Kilpailun kärkipaikalle jääneelle Pérezille annettiin tehtäväksi hidastella Hamiltonia, mitä hän teki useamman kierroksen ajan, kunnes Hamilton ohitti hänet lopulta liikuteltavan takasiiven avulla ja ajamalla paremmin mutkissa. Verstappen ohitti Sainzin kierroksella 18 ja Pérezin viivytystaistelun avulla hän alkoi ajaa Hamiltonia kiinni, kun Hamilton joutui väistämään kierroksella ohitettavia kuljettajia.
Jälkijoukoissa ajaneista kuljettajsta Norris kärsi ohitetuksi tulemisen lisäksi rengasrikon ja hän joutui tekemään ylimääräisen varikkopysähdyksen pudoten seitsemänneksi. Aston Martinin kuljettajat puolestaan kävivät keskenään tallin sisäistä taistelua, kun Lance Stroll ohitti Vettelin lähdössä ja Vettel pääsi Strollin eteen vasta myöhemmin kilpailun aikana, jolloin aikaa oli mennyt jo paljon hukkaan eikä heillä ollut enää mahdollisuuksia pistesijoituksille.
Kilpailun ratkaisevin hetki tapahtui kierroksella 53, kun Latifi yritti ohitusta Schumacherista, mutta hän menetti autonsa hallinnan radan likaisen pinnan vuoksi ja kolaroi ratavalliin, mistä turva-auto otettiin radalle. Red Bullin osalta Verstappen teki varikkopysähdyksensä ja Pérez puolestaan keskeytti moottorivikaan kolme kierrosta ennen ruutulippua. Uusintalähdössä Verstappen teki aggressiivisen hyökkäyksen tuoreella pehmeällä rengasseoksella ja ohitti Hamiltonin viidennessä mutkassa viimeisellä kierroksella. Verstappen voitti kilpailun, Hamilton oli toinen ja Sainz kolmas. Kilpailu oli menestys myös AlphaTaurille, kun Tsunoda ja Pierre Gasly ohittivat Bottaksen viimeisten kierrosten aikana ja olivat lopputuloksissa neljäs ja viides.
Yhdystie 3495
thumb|Neljätasoinen [[Lakalaivan eritasoliittymä, josta yhdystie 3495 alkaa.]] Yhdystie 3495 on Tampereella Lakalaivasta Tammelaan kulkeva yhdystie. Tie on tärkein etelästä Tampereen keskustaan liikennettä välittävä väylä. Tie oli ennen osa valtatietä 3, mutta 1990-luvun puolivälissä valtatie linjattiin kulkemaan Tampereen läntisen kehätien kautta.
Rîșcani
Rîșcanissa on noin 13 500 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 68 700 asukasta (2014). Kaupunki on kasvanut viidenneksellä viime vuosikymmenen aikana; vuonna 2004 asukkaita oli 11 101.
Rîșcanissa on lukuisia kahviloita ja ravintoloita, mutta siellä ei ollut hotellia (2010). Siellä on myös maansa mestaruussarjaan toisinaan yltävän kaupungin jalkapalloseuran käyttämä yleisurheilustadion.
André Hodeir
André Hodeir (22. tammikuuta 1921 Pariisi, Ranska – 1. marraskuuta 2011 ) oli ranskalainen viulisti, säveltäjä, sovittaja ja musiikkitieteilijä.
Hodeir löysi opiskeluaikana jazzin ja perusti 1954 yhtyeen yhdeksän muusikon yhtyeen Jazz Groupe de Paris, jossa olivat mukana muun muassa Bobby Jaspar, Pierre Michelot ja Nat Peck. Hän sävelsi 1966 James Joycen teksteihin monumentaalisen jazzkantaatin Anna Livia Plurabelle ja 1972 Bitter Endingin The Swingle Singersille.
Adlerström
Adlerström oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1131. Suvun kantaisä Gustaf Henricsson toimi Göteborgin pormestarina. Hänen vaimonsa oli Ehrensköld-sukuun kuulunut suomalainen Elisabet Nilsdotter. Heidän poikansa Johannes syntyi Porissa ja toimi amiraliteetin notaarina. Hänet aateloitiin vuonna 1688. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Felicia Cajana, Kajaanin nimismiehen Anders Eriksonin tytär.
Alppiruusulude
Alppiruusulude (Tupiocoris rhododendri) kuvattiin tieteelle uutena lajina 1972 Englannista, vaikka se on alun perin amerikkalainen laji.
Ulkonäkö
Pituus 4,0 mm - 5,0 mm. Hoikka ja pitkäjalkainen. Värikäs keltaisen, ruskean ja mustan kirjava laji, joka muistuttaa hieman Campyloneura virgulaa. Siltä puuttuu kuitenkin punaiset kuviot, etuselkä on laajalti musta ja siinä on valkea kaulus.
Levinneisyys
Laji on alun perin Amerikan mantereelta. Se on levinnyt Englantiin, jossa se kuvattiin tieteelle uutena lajina 1972. Manner-Eurooppaan se on levinnyt vasta 2000-luvulla. Alppiruusulude tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2008. Vuonna 2017 lajista tehtiin useita havaintoja pääkaupunkiseudulla.
Elinympäristö
Elää yksinomaan alppiruusuilla (Rhododendron).
Jussi Kotkavirta
Jussi Jalmari Kotkavirta (6. helmikuuta 1954 Lohja – 24. toukokuuta 2021 Helsinki ) oli suomalainen filosofi. Hän toimi professorina Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitoksessa. Hän oli myös Joensuun yliopiston filosofian dosentti ja Helsingin yliopiston estetiikan dosentti.
Alppiruusulude
Elintavat
Saalistaa ilmeisesti alppiruusuilla eläviä jauhiaisia (Aleyrodidae) kuten alppiruusujauhiaisia (Aleuroclava chittendeni). Yksilöitä on havaittu vain alppiruusuilla, jotka ovat jauhiaisten vaivaamia. Ulkomailla se on ilmeisesti käyttänyt Illinoia lambersi -kirvoja ravinnoksi.
Argentiinan Grand Prix 1998
Argentiinan Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. huhtikuuta 1998 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher, joka lähti kilpailuun lähtöruudusta kaksi. Voitto oli Schumacherille kauden ensimmäinen. Kilpailu on viimeisin Argentiinan Grand Prix Formula 1 -sarjassa.
Paalupaikalta lähtenyt David Coulthard sijoittui kuudenneksi, koska hän pyörähti pariin otteeseen ohitustilanteessa.
Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Benettonin Alexander Wurz. Nopein kierros oli Benetton-tallin neljäs perättäinen Argentiinan GP:ssä. Nopein kierros oli Wurzin ensimmäinen.
Jonas Mekas
thumb|222px|Jonas Mekas vuonna 2008. Jonas Mekas (24. joulukuuta 1922 Semeniskiai, Liettua – 23. tammikuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, elokuvakriitikko ja runoilija. Hän oli syntyjään liettualainen, mutta joutui toisessa maailmansodassa evakkoleireille ja muutti vuonna 1949 Yhdysvaltoihin.
Mekas oli erityisesti kokeellisen elokuvan edelläkävijöitä, ja häntä on kutsuttu yhdysvaltalaisen avantgarde-elokuvan kummisedäksi. Hän teki satoja elokuvia ja videoita sekä julkaisi runoja ja omaelämäkerran. Mekasin tunnetuimpia elokuvia ovat The Brig, joka palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla, New Yorkin taidemaailmasta kertova kolmetuntinen dokumentti Walden, Reminiscences of a Journey to Lithuania ja Lost, Lost, Lost.
Mekas perusti vuonna 1962 avantgarde- ja underground-elokuvaa levittävän The Film-Makers’ Cooperativen. Hän oli vuonna 1970 perustamassa Anthology Film Archives -arkistoa, johon on sittemmin tallennettu tuhansia kokeellisia elokuvia.
Vuosikymmeniä alallaan vaikuttanut Mekas voitti Liettuan kulttuurin ja taiteen kansallispalkinnon. Hän kuului Fluxus-verkostoon. Mekas oli myös Užupiksen kunniakansalainen.
Judith Resnik
Judith Arlene Resnik (5. huhtikuuta 1949 Akron, Ohio – 28. tammikuuta 1986 Cape Canaveral, Florida) oli yhdysvaltalainen insinööri ja astronautti. Hän oli Sally Riden jälkeen toinen yhdysvaltalainen avaruudessa käynyt nainen, ja maailmanlaajuisesti neljäs nainen. Resnik kuoli Challenger-sukkulan tuhoutumiseen johtaneessa onnettomuudessa.
Elämä
Resnik syntyi vuonna 1949 Ohion Akronissa venäläis-juutalaiseen perheeseen. Hän suoritti sähkötekniikan insinöörin alemman korkeakoulututkinnon Carnegie Mellon -yliopistossa vuonna 1970 ja väitteli tohtoriksi sähkötekniikasta Marylandin yliopistosta vuonna 1977. Myöhemmin Resnik työskenteli Xeroxilla kunnes tuli vuonna 1978 valituksi Nasan astronauttikoulutukseen. Ensimmäiselle avaruuslennolleen hän osallistui tehtäväspesialistina Discovery-sukkulan ensilennolla vuonna 1984. Hän oli tammikuussa 1986 lähdössä toiselle avaruuslennolleen Challenger-sukkulalla, joka kuitenkin räjähti pian lähtölaukauksen jälkeen. Onnettomuudessa menehtyi Resnikin lisäksi kaikki lennon kuusi muuta miehistön jäsentä.
Artikkeli (kielioppi)
Kieliopissa artikkeli on substantiiviin kiinteästi liittyvä sana, joka kertoo sen viittaussuhteesta. Artikkeli voi ilmaista esimerkiksi, käytetäänkö substantiivia yleisessä vai erityisessä merkityksessä. Artikkelista käy usein myös ilmi sanan kieliopillinen suku, joka saattaa vaikuttaa sanan merkitykseen (esimerkiksi norjan kielessä en ball ’pallo’, et ball ’tanssiaiset’).
Artikkeleja käytetään useimmissa indoeurooppalaisissa kielissä ja seemiläisissä kielissä. Muissa kieliryhmissä ne ovat harvinaisia. Suomen kielessä ei esiinny varsinaisia artikkeleita, mutta pronomineja eräs, yksi ja se käytetään toisinaan artikkelin tapaan, varsinkin puhekielessä. Niissäkin kielissä, joissa artikkeleja käytetään, voi joskus olla tulkinnanvaraista, onko kyseessä artikkeli, pronomini vai lukusana.
Artikkelin sijainti
Artikkeli sijoitetaan tavallisesti substantiivin eteen. Joissain kielissä, kuten lähes kaikissa skandinaavisissa kielissä, määräisenä artikkelina käytetään kuitenkin useimmissa tapauksissa substantiivin kanssa yhteen kirjoitettavaa jälkiliitettä, loppuartikkelia, joka muistuttaa epämääräistä artikkelia tai on identtinen sen kanssa (esimerkiksi ruotsin kielessä ett hus : huset, en skola : skolan ja norjan kielessä en krig : krigen).
Epämääräinen ja määräinen artikkeli
Monissa kielissä esiintyy kaksi artikkelityyppiä, määräinen artikkeli ja epämääräinen artikkeli. Epämääräinen artikkeli viittaa kohteeseen yleensä (esimerkiksi englanniksi ”a dog is a mammal”, ”koira on nisäkäs”), ja määräinen artikkeli viittaa johonkin tiettyyn, rajattuun kohteeseen, joka ilmenee asiayhteydestä (esim. ”the dog bit the burglar”, ”koira puri murtovarasta”, ts. jokin tietty koira puri jotain tiettyä henkilöä).
Usein epämääräistä artikkelia käytetään mainittaessa jotain ensimmäisen kerran ja määräistä artikkelia viitattaessa samaan kohteeseen uudelleen. Asiaa havainnollistaa seuraava englanninkielinen lause suomennoksineen: ”I have a hat. The hat is red. I wore the hat when I bought a hat for my sister.” Minulla on (eräs) hattu. (Kyseinen) hattu on punainen. Minulla oli (kyseinen) hattu päässäni ostaessani (toisen, muun) hatun siskolleni.
Partitiiviartikkeli
Ranskan kielessä käytetään määräisen artikkelin (le, la, les) ja preposition de yhteensulautumaa ilmaisemaan epätarkkaa määrää Suomen kielen partitiivin tapaan. Rakenteesta käytetään nimitystä article partitif, ”partitiiviartikkeli”:
Negatiiviartikkeli
Englannissa ja monissa muissa kielissä ilmaus ”ei mikään”, ”ei kukaan”, ”ei yksikään” voidaan ilmaista yhdellä sanalla, jota käytetään artikkelin tapaan. Englannin kielessä siitä käytetään nimitystä negative article:
Nolla-artikkeli
Kielissä, joissa substantiiviin pääsääntöisesti liittyy artikkeli, on usein joitakin poikkeustapauksia, joissa artikkelia ei käytetä; tällöin puhutaan ns. ”nolla-artikkelista” (engl. zero article). Esimerkiksi englannin kielessä artikkeli jää pois puhuttelussa, huudahduksissa, otsikkoteksteissä ja tietyissä vakiintuneissa ilmauksissa:
Artikkelit indoeurooppalaisissa kielissä
Indoeurooppalaisissa kielissä epämääräiset artikkelit ovat kehittyneet lukusanasta yksi ja määräiset artikkelit demonstratiivipronominista se, tuo; esimerkiksi latinan ille, illa, illud (se, tuo) → ranskan määräiset artikkelit le, la ja epämääräiset artikkelit un, une ← latinan unus, una, unum, yksi. Tätä kehitystä kutsutaan kieliopillistumiseksi.
Artikkelit uralilaisissa kielissä
Unkari on ainoa artikkeleita kirjakielessä käyttävä uralilainen kieli. Suomen kirjakielen alkuaikoina suomeen yritettiin keinotekoisesti luoda artikkelikategoriaa indoeurooppalaisen mallin mukaan, mikä näkyy esimerkiksi Agricolan uuden testamentin käännöksen Se Wsi Testamenti nimessä.
Níkos Voútsis
Níkos Voútsis (, s. 4. maaliskuuta 1951, Ateena) on kreikkalainen Syriza-puolueen poliitikko. Hänet nimitettiin sisä- ja hallintouudistusministeriksi pääministeri Aléxis Tsíprasin hallitukseen Syrizan voitettua vuoden 2015 parlamenttivaalit. Voútsis on toiminut kansanedustajana Kreikan parlamentissa vuodesta 2012 lähtien.
Trace Adkins
Adkins sai 1990-luvulla levytyssopimuksen Capitol Recordsilta. Hänen ensimmäiseltä albumiltaan (Dreamin’ Out Loud, 1996) nousi countrylistan ykköseksi single ”(This Ain’t) No Thinkin’ Thing”.
Adkins sai vuonna 2001 tuomion rattijuopumuksesta. Pian hän piti tilapäistä taukoa esiintymisestä vammautettuaan itsensä traktorionnettomuudessa. Chrome-albumin julkaisun jälkeen hänet otettiin alkoholivieroitukseen.
Adkinsin toinen yhdysvaltalaisen countrylistan ykkössijalle noussut single ”Ladies Love Country Boys” ilmestyi vuonna 2006.
Adkins oli mukana Donald Trumpin The Celebrity Apprentice -ohjelmasarjassa. Hän pääsi finaaliin, mutta hävisi Piers Morganille.
IZArc
IZArc pakkausohjelma joka toimii Windows-käyttöjärjestelmissä. Ohjelma tukee useita pakkausformaatteja kuten: 7-ZIP, A, ACE, ARC, ARJ, B64, BH, BIN, BZ2, BZA, C2D, CAB, CDI, CPIO, DEB, ENC, GCA, GZ, GZA, HA, IMG, ISO, JAR, HA, LIB, LZH, MDF, MBF, MIM, NRG, PAK, PDI, PK3, RAR, RPM, TAR, TAZ, TBZ, TGZ, TZ, UUE, WAR, XXE, YZ1, Z, ZIP ja ZOO.
Ohjelmasta on tehty myös versio IZArc2Go, jonka voi asentaa USB-tikulle.
Ominaisuudet
IZArc on käännetty useille eri kielille, myös suomeksi.
Canon EOS 10D
Canon EOS 10D on japanilaisyhtiö Canonin valmistama puoliammattilaisille suunnattu digitaalinen järjestelmäkamera. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2003. Kamerassa on 6,3 megapikselin CMOS-kenno, ja sillä pystyy kuvaamaan enintään kolme kuvaa sekunnissa. Kameran runko on valmistettu magnesiumista. Se painaa ilman akkua 790 grammaa.
Canon EOS 10D:n vastaava kuluttajamalli on EOS 300D.
Vakuutusväen Liitto
Vakuutusväen Liitto (VvL) oli suomalainen vakuutusalan työntekijöiden etujärjestö. Vuonna 1945 perustettu ammattiliitto neuvotteli ja sopi vakuutusalan työehdoista ja palkkauksesta. VvL oli keskusjärjestö STTK:n jäsenliitto ja sen kahdeksanneksi suurin liitto. Liiton puheenjohtaja oli Liisa Halme, ensimmäinen varapuheenjohtaja Iiro Ketola ja toinen varapuheenjohtaja Antti Mykkänen. Vakuutusväen Liitto VvL ry yhdistyi 31.12.2020 Ammattiliitto Prohon.
Vakuutusväen Liitto teki vakuutusalaa koskevan valtakunnallisen ja yleissitovan työehtosopimuksen, jonka piirissä olivat vahinkovakuutus-, henkivakuutus- ja eläkevakuutusyhtiöissä, eläkesäätiöissä, eläkekassoissa, vakuutusalan atk-palveluyrityksissä sekä meklari- ja franchising-yrityksissä työskentelevät työntekijät. Vakuutusväen Liiton ylintä valtaa käytti edustajisto, jossa on jäseniä kaikista liiton 22 jäsenyhdistyksestä.
Liitto julkaisi Vakuutusväki-lehteä. VvL kuului Euroopan ammattiliittojen kattojärjestö UNIin.
Vojislav Koštunica
thumb|Vojislav Koštunica ja [[Condoleezza Rice Washingtonissa 2006.]] Vojislav Koštunica (, [], s. 24. maaliskuuta 1944 Belgrad, Serbia) on serbialainen poliitikko (Serbian demokraattinen puolue; Демократска странка Србије). Hän oli Jugoslavian liittotasavallan presidentti 2000–2003 ja Serbian pääministeri 2004–2008.
Elämäkerta
Koštunica opiskeli lakia Belgradissa, suoritti tohtorin tutkinnon, mutta menetti työnsä 1974 arvosteltuaan Titon hallintoa. Vuonna 1989 hän oli perustamassa demokraattista puoluetta (Демократска странка). Vuonna 1992 hänestä tuli keskusta-oikeistolaisen Serbian demokraattisen puolueen (Демократска странка Србије, DSS) johtaja.
Koštunicalla ei ollut siteitä entiseen kommunistiseen puolueeseen, josta Slobodan Miloševićin johtama sosialistipuolue oli lähtöisin, joten häntä tukivat sekä demokratiaa kannattavat että nationalistiset äänestäjät syyskuun 2000 presidentinvaaleissa. Lokakuun 2000 tapahtumien jälkeen Koštunica julistettiin viimein vaalin voittajaksi ja hän oli Jugoslavian presidenttinä vuoteen 2003, jolloin valtio korvattiin Serbia ja Montenegron liittovaltiolla.
Merkelin hallitus
Merkelin hallitus voi viitata seuraaviin hallituksiin, joissa Angela Merkel oli liittokansleri:
Vojislav Koštunica
Elämäkerta
Joulukuun 2003 parlamenttivaaleissa DSS:stä tuli suurin demokraattisista puolueista ja Koštunicasta pääministeri maaliskuussa 2004 vähemmistöhallituksen johdossa sosialistipuolueen (Socijalistička partija Srbije, SPS) tuella.
DSS:n Dragan Maršićaninin pärjättyä huonosti presidentinvaaleissa 2004 Koštunica ilmoitti uusista parlamenttivaaleista uuden perustuslain hyväksymisen jälkeen. Vaalien jälkeen Koštunican hallitus pysyi pystyssä presidentti Boris Tadićin Demokraattisen puolueen (Демократска странка; DS) tuella.
Vuoden 2006 Montenegron itsenäistymisen jälkeen Serbiassa kirjoitettiin uusi perustuslaki, joka hyväksyttiin kansanäänestyksessä lokakuussa. Sen astuessa voimaan pidettiin uudet parlamenttivaalit, joissa eniten ääniä sai nationalistinen Radikaalipuolue. Koštunican Serbian demokraattinen puolue jäi kolmanneksi, mutta kolmikuukautisten hallitusneuvottelujen jälkeen Koštunica jatkoi pääministerinä presidentti Tadićin Demokraattisen puolueen ja pienpuolueiden tuella.
Koštunica vastusti voimakkaasti Kosovon yksipuolista julistautumista itsenäiseksi ja asetti ehdoksi maan EU-jäsenyydelle, että Euroopan unioni vetää pois tukensa Kosovolta. Tämä jakoi hallitusta ja Koštunica ilmoitti 8. maaliskuuta 2008 eroavansa pääministerin asemasta, mikä merkitsi uusien vaalien järjestämistä.
Bizertan tykit
pienoiskuva|upright|Imperator Alexander III kolmitykkinen järeä keulatorni. Bizertan tykit olivat Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaiva Imperator Alexander III 12 Obuhovin 12 tuuman 52 kaliiperin merikanuunaa, jotka kulkeutuivat vaiheikkaan reitin kautta Suomen rannikkolinnakkeille ja Guyernseyn Mirus-patteriin.
Historia
Saksalaiset kaappasivat neljää 12-tuumaista Obuhov-putkea kuljettaneen rahtialuksen Norjan rannikolla keväällä 1940. Putket olivat keväällä 1917 valmistuneesta Imperatritsa Marija -luokan taistelulaivasta Imperator Aleksander III, joka oli päätynyt ensin Venäjän vallankumouksen pyörteissä vastavallankumouksellisten valkoisille, joiden komentaja kenraali Pjotr Wrangel otti aluksen lippulaivakseen ja antoi sille uuden nimen General Alexjev. Punaiset valtasivat Sevastopolin marraskuussa 1920, mikä pakotti aluksen siirtymään Välimerelle Ranskan hallinnoimaan Tunisiaan Bizertaan. Alus riisuttiin 1924 aseista ja myytiin romutettavaksi. Se upposi hinauksessa Bizertanlahdella. Aseet varastoitiin Bizertan lähellä sijainneelle Sidi Abdullahin asevarikolle, missä ne odottivat mahdollista palautusta Neuvosto-Venäjälle maailmanpoliittisen tilanteen lientyessä.
Tykit Suomeen
Bizertan tykit tulivat Suomen Meripuolustuksen esikunnan tietoon kansainvälisten asevälittäjien vihjeestä kesällä 1939. Seitsemän järeän tykin ostosta laadittiin esisopimus, mutta Ranska ei myöntänyt kalustolle vientilupaa saman vuoden syksyllä syttyneen toisen maailmansodan takia, sillä maa pelkäsi Suomen joutuvan saksalaismiehityksen alle. Ranskalaiset antoivatkin putkia noutamaan lähetetylle suomalaisalukselle lastiksi vain käsiaseita, joiden kanssa se palasi määräsatamaansa Narvikissa.
Ranska myöntyi antamaan vientiluvan Bizertan tykeille talvisodan interventiosuunnitelmiensa seurauksena 4. tammikuuta 1940. Tykit luovutettiin tällä kertaa vastikkeettomana aseapuna Suomelle, ja niitä lähti noutamaan kolme suomalaisalusta. Jokainen alus kuormattiin Bizertassa neljällä järeällä putkella, joiden lisäksi suurin aluksista, Nina, sai lastikseen 18 raskasta Vickers-tykkiä. Määräsatamaksi kaavailtiin Turkua, sillä Jäämeren rannalla sijainnut Petsamon satama oli jo talvisodan alussa joutunut Neuvostoliiton haltuun.
Ensimmäinen alus purjehti onnistuneesti Göteborgin kautta Turkuun, toisen (Nina) jäädessä odottamaan talvisodan päättymistä ja tilanteen selkenemistä Norjan Bergeniin 11. maaliskuuta 1940. Kolmas alus, Juliette, vaurioitui Atlantilla, kävi korjattavana telakalla Isossa-Britanniassa ja purjehti sieltä Petsamon satamaan toukokuussa 1940. Aluksen huono tuuri jatkui, sillä Petsamon satamanosturit eivät kyenneet siirtämään 52-tonnisia tykinputkia. Raskaampia nostureita ei saatu hankittua Petsamoon kesän aikana, minkä seurauksena Juliette lähti purjehtimaan Turkuun elokuussa 1940. Kuormana olleet tykinputket kätkettiin alukseen Petsamossa ahdattuun viljakuormaan.
Saksalaisten sotasaaliiksi
Bergeniin jäänyt Nina ei lopulta päässyt määränpäähänsä Suomessa. Norjan miehittäneet saksalaisjoukot ulosliputtivat aluksen oman lippunsa alle ja ryöstivät rahtina olleet neljä järeää ja 18 raskasta tykinputkea. Järeät tykit laivattiin välittömästi Kruppin tehtaille Esseniin, missä ne huollettiin ja saivat mallinimen 30,5 cm K.14(r). Ensimmäinen luku oli tykkien kaliiperi (30,5 cm), toisen tarkoittaessa valmistusvuotta (1914). Sulkuihin merkatulla r-kirjaimella viitattiin tykkien alkuperämaahan, Venäjään.
Saksalaiset kehittivät venäläisiä putkia varten uuden Bettungsschiessgerüst C.40 -nimellä tunnetun lavetin, joka mahdollisti alkuperäisiä venäläisiä lavetteja huomattavasti suuremman ampumakoron. Venäläiset lavetit mahdollistivat putken korotuksen vain 15 asteen kulmaan, kun saksalaisessa lavetissa maksimikoro oli 48 astetta. Lavetti oli suojattu edestä 150 millimetrisellä panssaroinnilla ja sivuilta, päältä ja takaa 50 mm panssaroinnilla. Siinä oli sähkökäyttöinen suuntaus- ja korotuslaitteisto, ja se painoi 38 190 kilogrammaa ilman panssarointia.
Lavettien rakentaminen käynnistyi kesällä 1941. Putkien koeammunnoista ei ole säilynyt tarkempia tietoja, ne toteutettiin suurella todennäköisyydellä Kruppin käyttämällä Meppenin ampuma-alueella.
Suomi ei kuitenkaan jäänyt tyhjin käsin ryöstettyjen putkien suhteen; saksalaiset antoivat niistä clearing-kaupassa 108 miljoonan markan korvaukset ennen jatkosodan alkua kesällä 1941.
Guyernsayn Mirus-patteri
Saksalaiset asensivat sotasaalistykit Guernseyn Saint Peter Portin ja Saint Saviourin kylien alueilla sijainneeseen järeään Mirus-rannikkopatteriin. Linnake kuului toisen maailmansodan länsirintaman miehitettyjen alueiden rannikkoja kiertäneeseen Atlantin valliin.
Käyttöönoton jälkeen Mirus-patteri asetettiin varsin usein tulivalmiuteen vastauksena saaria lähestyneille liittoutuneiden aluksille, jotka pyrkivät saamaan patterin ampumaan sen kantaman arvioimiseksi. Pääaseistuksen todellisen kantaman salaamiseksi saksalaiset eivät tilanteesta riippuen joko avanneet tulta tai keskeyttivät tulituksen ennen patterin maksimikantaman saavuttamista.
Patteri avasi tulen tunnistamatonta vihollismaalia vastaan 8. kesäkuuta 1943. Neljännen tykin koron saranatapin tukirengas hajosi ammuntojen alettua kahden laukauksen jälkeen ja 3. tykki kärsi vastaavanlaisen vaurion yhden laukauksen myöhemmin. 1. tykki poistettiin myös käytöstä vaurioituneen joustolaitteen takia. Tykit olivat ampuneet 250 kilogramman miinakranaatteja 71 kg panoksella 31 asteen korolla. Niitä korjaamaan lennätettiin joukko insinöörejä ja Baltian maiden alueelta hankittuja vastaavan tykin varaosia. Korjaukset saatiin valmiiksi kuukauden kuluessa. Tykkitornien kattojen panssarointi vahvistettiin niiden yhteydessä 150-millimetriseksi.
Patteri osallistui muun muassa Cotentinin niemen läheisyydessä partioneiden laivasto-osastojen tulittamiseen 1944 Normandian maihinnousun alkupäivinä. Se onnistui vaurioittamaan yhtä alusta 305 millimetrin kranaatilla. Maihinnousun merisotatoimet käsittäneeseen operaatio Neptuneen osallistuneille liittoutuneiden aluksille annetuissa käskyissä ohjeistettiin pysymään Guernseyn järeiden tykkien kantaman ulkopuolella.
Euroopan sotatoimet päättyivät Saksan antautumiseen 7. toukokuuta 1945. Kanaalisaarten merikommendatuurin komentaja, vara-amiraali Friedrich Hüffmeier, uhkasi operaatio Nesteggiin osallistuneita brittialuksia järeän patterin tulella, mikäli nämä lähestyisivät saaria ennen sotatoimien päättämisen varsinaista määräaikaa 9. toukokuuta kello 0.01. Alukset odottivatkin saksalaisten vaatimusten mukaisesti seuraavaan aamuun, jolloin ne purjehtivat St. Peter Portin satamaan, missä Hüffmeierin taktinen avustaja kenraalimajuri Heine allekirjoitti alusten mukanaan tuomat antautumisdokumentit.
Andrea Chiesa
Andrea Chiesa (s. 6. toukokuuta 1964 Milano, Italia) on entinen sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kymmeneen kilpailuun, joissa selvitti karsinnat kolme kertaa, mutta ei kertaakaan päässyt maaliin asti. Aika-ajoissa Chiesa oli parhaimmillaan kahdeskymmenes.
Chiesa aloitti kilpailu-uransa kartingin parissa vuonna 1980. Hän hankki kokemusta myös Formula 3000- ja Italian Formula 3 -sarjoista ennen siirtymistä Formula 1 -sarjaan. Menestystä Formuloissa ei tullut, ja hän joutui jättämään Fondmetal-tallin. Hänen tilalleen palkattiin belgialainen Eric van de Poele.
Krafft
Lantmännen Krafft Ab on ruotsalainen Lantmännen-konsernin tytäryhtiö, joka on keskittynyt hevosen rehujen tuotekehitykseen, myyntiin ja markkinointiin. Yrityksen tuotemerkki on Krafft.
Rehuvalikoima sisältää lukuisia erityistarpeisiin soveltuvia täys- ja täydennysrehuja sekä lisäravinteita.
Yrityksen pääkonttori on Falkenbergissa. Lantmännenin osana yrityksellä on pääsy konsernin tietämykseen ja valmistusresursseihin. Krafft-tuotteiden markkinaosuus Ruotsissa on 70 % alallaan. Lantmännen KRAFFT AB:n palveluksessa työskentelee 25 henkilöä ja sen liikevaihto oli noin 21 miljoonaa euroa.
Päätöslauselma
Päätöslauselma eli resoluutio on yleensä kirjallinen julkilausuma, jonka päättää ja julkaisee jonkin organisaation päättävä taho. Päätöslauselman sisältö voi koskea organisaatiosta riippuen mitä tahansa.
Useimmiten päätöslauselmat ovat kansainvälisten järjestöjen tai niiden toimielinten antamia. Esimerkkeinä mm. Yhdistyneet kansakunnat ja Euroopan parlamentti. Tällainen päätöslauselma on yleensä järjestön tai sen toimielimen painokas suositus jonkin asiaintilan tai lainsäädännön saattamiseksi päätöslauselmassa esitettyyn muotoon.
Myös yritysten johtoryhmät voivat laatia resoluutioita. Poliittisilla foorumeilla päätöslauselman on tarkoitus kuvata jonkin ongelman sisältö ja jonkin enemmistön ratkaisumalli siihen. Englannissa parlamentti voi julkistaa ei-sitovia resoluutioita asiakohdista, joista ei tehdä lakia tai asetusta. Yhdysvalloissa esimerkiksi perustuslain muutokset ja sodanjulistukset on julkaistu resoluutioina.
Luonto yllättää aina
Luonto yllättää aina on Yle:n Pikku kakkosen kymmenosainen lastenohjelma-sarja vuodelta 2019. Pirkka-Pekka Petelius johdattaa lapsia tutustumisretkille kotimaiseen luontoon.
Juoni
Pirkka-Pekka Petelius, "Peepee" ja lapset jäljittävät joka jaksossa eri eläintä Suomen metsissä, järvillä ja jopa kaupungissa. Ryhmä etsii ja ihmettelee erilaisten eläinten elintapoja ja asuinpaikkoja. Luonnossa koetaan yllätyksiä! Peepee innostuu kaikesta, mutta lapset taitavat tehdä suurimmat oivallukset?
Rooleissa
Pirkka-Pekka Petelius alias "Peepee", Otso Purola, Erika Sironen, Lassi Sinivuori, Mea Packalén, Nuppu Tammi ja Oskari Järvelä.
Mario Ančić
Mario Ančić (s. 30. maaliskuuta 1984 Split) on kroatialainen entinen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 ja oli parhaimmillaan ATP:n maailmanrankingissa sijalla seitsemän. Helmikuussa 2011 Ančić ilmoitti lopettavansa tennisuransa loukkaantumisten takia.
Ančić voitti urallaan kaksinpelissä kolme ammattilaisturnausta: 's-Hertogenboschissa vuosina 2005 ja 2006 sekä Pietarissa vuonna 2006. Nelinpelissä hän voitti viisi turnausta. Grand Slam -turnausten kaksinpeleissä hän ylsi välieriin Wimbledonissa 2004 ja puolivälieriin Ranskan avoimissa 2006 sekä Wimbledonissa 2006 ja 2008. Kolmessa viimeksi mainitussa hän hävisi Roger Federerille voittamatta erääkään. Vuoden 2002 Wimbledon-turnauksen ensimmäisellä kierroksella Ančić voitti Federerin, ja sen jälkeen Federer oli nurmikentillä voittamaton vuoden 2008 Wimbledonin loppuotteluun saakka.
Vuoden 2006 lopussa Ančić oli maailmanrankingissa yhdeksäntenä, mutta sairastelut ja loukkaantumiset pilasivat hänen osaltaan vuoden 2007, ja vuoden 2008 alkupuolella hän oli rankingissa heikoimmillaan sijalla 136.
Ateenan 2004 kesäolympialaisissa Ančić saavutti Ivan Ljubičićin parina nelinpelissä pronssia. Kaksinpelissä hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Tommy Haasille. Pekingin 2008 olympialaisista hän joutui vetäytymään sairastumisen vuoksi.
Malesian Grand Prix 2000
Malesian Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 22. lokakuuta 2000 Sepangin radalla. Kyseessä oli kauden 2000 viimeinen kilpailu ja sen voitti Michael Schumacher ennen David Coulthardia ja Rubens Barrichelloa.
Mika Häkkisen kilpailu meni heti alussa pieleen varaslähdön takia.
Ehtoolude
Ehtoolude (Bothynotus pilosus) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää lähinnä metsissä, tuoreissa kangasmetsissä ja lehdoissa. On tavattu myös soilta ja tunturiplajakoilta.
Ulkonäkö
Ehtooluteilla naaras on pienempi kuin koiraat 3,6–3,8 mm, ja koiraat ovat noin 5–6 mm. Ehtooluteen koiraat ovat pitkäsiipisiä ja melko tasaisen levyisiä, kun taas naaraat ovat lyhytsiipisiä, lentokyvyttömiä ja pullakoita ruumiinmuodoltaan. Molemmilla sukupuolilla on etuselässä karkeita pisteitä, ja ruumiissa pitkä karvoitus. Silmät ovat ulkonevat.
Levinneisyys
Suomessa laji on yleinen ja sitä tavataan heinä–elokuussa koko maasta. Muualla ehtooludetta tavataan Euroopassa, Aasiassa Kiinassa pohjoisosissa sekä Venäjän itäisimmissä osissa.
Elinympäristö
Ehtoolude viihtyy metsissä. Sitä on löydetty tuoreista kangasmetsistä, lehdoista, soilta. Sen ravintokasveja ei tunneta. Naaraat lentokyvyttöminä elävät ilmeisesti sammalikossa.
Mika Lietzén
Mika Lietzén (s. 6. kesäkuuta 1974 Turku) on turkulainen sarjakuvataiteilija ja kuvittaja. Lietzén on palkittu Kemin sarjakuvakilpailussa kolmesti (2. sija vuonna 2000, 1. sija 2002 ja 3. sija 2005), ja hän voitti Sarjis 2004 -kilpailun pääpalkinnon. Hän on ollut myös kolmesti Sarjakuva-Finlandia-ehdokkaana (2008, 2014, 2017).
Vuonna 2000 Lietzén oli mukana perustamassa Asema Kustannusta, joka on julkaissut kotimaista taidesarjakuvaa.
Loksa
pienoiskuva|Droonilla kuvattu video Loksasta 2022 Loksa on kaupunki Harjumaan maakunnassa Virossa, Suomenlahden rannikolla, noin 60 kilometriä Tallinnasta itään. Loksa on Viron pohjoisin kaupunki.
Väestö
Loksan asukasluku oli vuoden 2018 alussa 2 663. Vuonna 2010 asukasluku oli 3 403. Vuoden 2014 alussa asukkaita oli 2 703.
Vuonna 2011 Loksan kaupungissa oli 2 759 asukasta, joista 846 (30,7 %) oli virolaisia, 1 617 (58,6 %) venäläisiä ja 288 (10,4 %) muita kansallisuuksia.
Talous
Kaupungin suurin työnantaja on telakka (Loksa Laevatehase AS).
Muuta
Loksa rajoittuu usealta suunnalta Lahemaan kansallispuistoon.
Loksassa oli vuosina 1942–1944 suomalaisen 44. radio- ja ilmavalvontakomppanian valvonta-asema.
Epinomis
Epinomis on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Yöllinen kokous tai Filosofi (, Nykterinos syllogos ē filosofos). Dialogissa keskustelevat Kleinias Kreetalainen, Megillos Lakedaimonialainen ja ateenalainen vieras. Dialogia pidetään yleisesti epäperäisenä.
Historia
Dialogi on luettu Platonin teosten joukkoon antiikin ajalta lähtien. Nykyisen näkemyksen mukaan se ei kuitenkaan ole Platonin kirjoittama, vaan todennäköisesti Akatemian myöhempää tuotantoa. Dialogin nimi epinomis tarkoittaa ”lakien jälkeen”, koska se on julkaistu alun perin ja usein yhä edelleenkin Platonin teoksen Lait jälkeen. Dialogin on mahdollisesti kirjoittanut Filippos Opuslainen, joka toimitti Lait Platonin kuoleman jälkeen.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IX tetralogiaan yhdessä Lakien, dialogin Minos sekä Platonin kirjeiden kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin poliittinen teosten joukkoon. Aristofanes Byzantionlaisen jaottelussa dialogi kuuluu puolestaan II trilogiaan yhdessä Lakien ja Minoksen kanssa.
Sisältö
Dialogissa esiintyvät tuntemattomaksi jäävä ateenalainen, Kleinias Kreetalainen sekä Megillos Lakedaimonialainen. Se aloittaa käsittelemällä samoja asioita kuin Lait, sekä sitä, miten ihminen tulee kouluttaa viisaaksi. Ateenalainen painottaa, että tässä on tärkeää suuntautua kohti jumalallista, mukaan lukien tähtitiede ja matematiikka. Näin teos päätyy pidemmälle erilaisiin tähtitieteellisiin, kosmologisiin ja matemaattisiin spekulaatioihin. Tähtitieteilijän todetaan olevan viisaista kaikkein etevin.
Joonas Järvinen
Joonas Petteri Järvinen (s. 5. tammikuuta 1989 Turku) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Pelaajaura
Numerolla 36 pelaava Järvinen nousi Turun Palloseuran vakiokokoonpanoon, kun joukkueen kapteeni Aki Berg loukkaantui. Järvinen voitti TPS:ssä Suomen mestaruuden kaudella. Järvinen siirtyi Pelicansiin kaudeksi. Hän oli mukana voittamassa Pelicansin kanssa SM-hopeaa kaudella 2011–2012.
Järvinen valittiin Suomen joukkueeseen MM-kisoihin 2012, joissa hän pelasi numerolla 56, Ossi Väänäsen pakkiparina.
Kaudeksi 2012–2013 Järvinen siirtyi Nashville Predatorsin organisaatioon.
Kahden Pohjois-Amerikassa vietetyn kauden jälkeen kesäkuussa 2014 uutisoitiin Järvisen siirtyvän KHL-tulokkaan, HK Sotšin riveihin.
Toukokuussa 2015 Järvinen solmi yksivuotisen sopimuksen HIFK:n kanssa.
HK Sotši myi Järvisen KHL-oikeudet Helsingin Jokereille kesäkuussa 2015. Sotši sai vaihdossa KHL:n varaustilaisuuden 1. kierroksen varausoikeuden.
Oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2020–2021 Järvinen marraskuussa 2020 try-out -sopimuksella KHL-joukkue Jokereihin, kun joukkueen kokoonpanosta oli useita pelaajia sivussa koronavirustartuntojen vuoksi. Jokereita valmensi hänelle Suomen A-maajoukkueesta tuttu Lauri Marjamäki. Järvinen pelasi siellä kaksi ottelua. Joulukuussa hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin.
Pohjan sota
Pohjan sota (myös toinen pohjoismainen sota, toinen Pohjan sota tai Pohjan sodat) käytiin vuosina 1655–1661 Itämeren alueella ja Puolassa. Sodan syinä olivat Ruotsin, Venäjän ja Brandenburgin laajenemishalut, Puolan heikkoudentila sekä Tanskan ja Ruotsin välinen valtataistelu Itämerellä. Brandenburg halusi Etu-Pommerin Ruotsilta ja Tanska kykeni vielä haastamaan Ruotsin Itämeren alueella. Venäjä halusi saada yhteyden Itämerelle. Ruotsi tähtäsi Preussin satamien takaisin saamiseen Puolalta tai Tanskan lyömiseen lännessä.
Sotaan liittyy myös Puolan ja Venäjän välinen sota 1654–1667. Mukana Pohjan sodan eri vaiheissa olivat Ruotsi, Puola, Brandenburg, Venäjä, Tanska, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Alankomaat, Transilvania ja Englanti.
Taustaa
thumb|Ruotsin kuningas [[Kaarle X Kustaa (Sébastien Bourdonin maalaus).]] Puola ajautui sisäisiin vaikeuksiin, kun aatelisto voimistui ja sai muun muassa oikeuden ylläpitää omia paikallisia armeijoita. Puolan kuninkaan Juhana II Kasimirin armeija oli kuitenkin kohtuullisen vahva uudistusten jälkeen, kun uudet ruotsalaistyyliset jalkaväen tykit ja musketit oli otettu käyttöön Ruotsia vastaan käydyn sodan 1600–1629 jälkeen.
Ukrainan kasakoiden irtautumispyrkimykset Puolan ylivallasta johtivat Bohdan H'melnytskyn johtamaan kapinaan Ukrainassa, joka kuitenkin lyötiin 1648. Kasakat hakeutuivat Venäjän tsaarin Aleksei Mihailovitšin suojelukseen 1654, ja nousivat uudelleen kapinaan Puolan kuningasta vastaan. Tämä johti sotaan Puolan ja Venäjän välillä.
Venäläiset hyökkäsivät Puolaan ja valtasivat syksyllä 1654 Smolenskin ja Vilnan, uhaten näin myös Puolan Liivinmaata. Ruotsi havahtui venäläisten nopeasti edetessä kohti Itämerta. Venäjän pääsy rannikolle olisi merkinnyt vakavaa iskua Itämerta hallinneen Ruotsin valtapolitiikalle. Samalla Kuurinmaan herttua Jakob von Kettlerin suurehko laivasto voisi joutua tsaarin käsiin. Juuri kuninkaaksi kruunatulle Kaarle X Kustaalle jäi vaihtoehdoiksi joko liittoutua Puolan kanssa Venäjää vastaan, tai rikkoa vuonna 1635 Puolan kanssa tehty Stuhmsdorfin välirauha ja vallata Puolan tärkeät osat ennen Venäjää. Sen jälkeen voitaisiin vielä kääntyä Venäjää vastaan. Kaarle päätti valita jälkimmäisen vaihtoehdon. thumb|Puolan kuningas [[Juhana II Kasimir. (Jan Matejkon maalaus)]]
Sodan alkaminen Puolassa 1655–1656
Suunnitelman mukaan Ruotsin joukoista muodostettiin kolme armeijaa, joissa oli yhteensä 72 000 miestä. Kaarle X Kustaan ja Arvid Wittenbergin johtamien kahden armeijan tuli hyökätä lännestä Pommerista ja kolmas Kustaa Hornin komentama armeija hyökkäisi saman aikaisesti Liivinmaalta. Armeijoiden tuli kohdata Veikselillä ja Varsovan valtauksen jälkeen ne jatkaisivat Puolan hallussa olleeseen Preussiin.
Lännestä lähteneet armeijat aloittivat vuonna 1655 marssin Puolaan saavuttaen menestystä, mutta Hornin armeija ei saanut lähtökäskyä, vaan se pysyi Riiassa. Puolan heikkouden vuoksi osa aatelisista siirtyi suoraan Ruotsin puolelle. Väinänlinna vallattiin 1. heinäkuuta. Syyskuussa Puolan armeija lyötiin Zarnowin taistelussa ja Varsova vallattiin. Kun vielä Krakova vallattiin puolalaisilta, oli syksyllä lähes koko Puolan ydinalue Kaarlen X Kustaan hallussa. Liivinmaalla olleet joukot valtasivat saman aikaisesti muun muassa Dünaburgin.
Loppuvuodesta 1655 Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm uhkasi Ruotsia sodalla. Kaarle kääntyi pohjoiseen ja pakotti Fredrikin solmimaan 7. tammikuuta 1656 Königsbergin sopimuksen, jolla Ruotsi sai puolet Preussin satamien tulleista ja oikeuden käyttää Libaun ja Memelin satamia. Lisäksi Fredrikin hallitseman Preussin herttuakunnan tuli siirtyä Puolan alaisuudesta Ruotsin alaisuuteen.
thumb|Brandenburgin vaaliruhtinas [[Fredrik Vilhelm (Brandenburg)|Fredrik Vilhelm. (G. Flinckin maalaus 1652)]] Kaarle haki tukea Brandenburgilta ja lupasi Fredrik Vilhelmille lisäalueita Preussista. Vastineeksi Fredrik lupasi koko armeijansa Ruotsin käyttöön 12 kuukaudeksi ja sen jälkeen vielä 4 000 jalkamiestä pitemmäksi aikaa. Kaarle pääsi taas etenemään ja yhtynyt brandenburgilais-ruotsalainen armeija löi puolalaiset Varsovan taistelussa 18.–20. heinäkuuta 1656. Taistelun jälkeen Fredrik kuitenkin vetäytyi yhteistyöstä Kaarlen kanssa, eivätkä ruotsalaiset pystyneet hyödyntämään voittoa.
Kesällä 1658 puolalaiset nousivat kapinaan ruotsalaisia valloittajia vastaan. Kansannousu pakotti Kaarlen vetäytymään lähemmäs Itämerta piirittämään Danzigia, alueelle jossa joukkojen huoltaminen olisi helpompaa.
Kaarle X Kustaakin haki talven aikana liittolaisia. Transilvanian ruhtinas Yrjö II Rákóczi lupasi hyökätä etelästä Puolaan, kasakat sitoutuivat etenemään Ukrainasta ja Labiaun sopimuksella myös Fredrik Vilhelm lupautui jälleen sotilaalliseen yhteistyöhön ruotsalaisten kanssa. Vastineeksi Preussin herttuakunta siirtyi Brandenburgin osaksi ja Ruotsi luopui Preussin satamien tulleista. Muutkin liittolaiset saisivat osansa tulevista voittomaista. Keväällä 1657 Kaarle eteni taas syvälle Puolaan uusien liittolaistensa kanssa.
Venäläiset etenivät Inkerissä, Karjalassa (ns. ruptuurisota) sekä Liivinmaalla yhdessä liettualaisten kanssa ja puolalaiset löivät Transilvanian ruhtinaan armeijan Etelä-Puolassa. Syyskuussa Fredrik Vilhelm vaihtoi Wehlaun sopimuksella uudestaan puolta ja antoi 6 000 miestä puolalaisten käyttöön heidän hyökätessään Ruotsin Pommeriin ja Liivinmaalle. Vastineeksi Juhana II Kasimir lupasi Elbingin sekä Preussin herttuakunnalle täyden itsenäisyyden Puolan alaisuudesta.
Venäjä julistaa sodan
Toukokuussa 1656 tsaari Aleksei Mihailovitš julisti sodan Ruotsille tavoitteena reitin avaaminen Itämerelle. Kesäkuun alkupäivinä venäläiset hyökkäsivät pohjoisessa Pähkinälinnaa ja Käkisalmen linnaa kohti aloittaen vuosina 1656-1658 käydyn ruptuurisodan. Venäläiset saivat nopeasti koko Laatokan alueen hallintaansa piiritettyä Käkisalmen linnaa lukuun ottamatta. Etelämpänä venäläiset valtasivat elokuussa Väinänlinnan sekä Kokenhausenin, ja ryhtyivät 21. elokuuta piirittämään Riikaa. Piiritys kuitenkin epäonnistui, sillä Venäjällä ei ollut käytössään laivastoa. Venäläiset aloittivat vetäytymisen kaupungin edustalta lokakuun alussa.
Venäjä solmi elokuussa 1656 aselevon Puolan kanssa ja liittoutui Tanskan kuningas Fredrik III:n ja keisari Ferdinand III:n kanssa Ruotsia vastaan.
Sotatoimet päättyivät 21. toukokuuta 1658 solmittuun Vallisaaren aselepoon, joka vahvistettiin 20. joulukuuta kolmivuotiseksi. Sopimuksen mukaan Stolbovan rauhan raja säilyi maiden välillä lukuun ottamatta venäläisten haltuun jäämiä Kokenhusenia, Adselniä, Tartoa, Marienburgia ja Wasch-Narvaa.
Ruotsin ja Venäjän välillä solmittiin 21. kesäkuuta 1661 Kardisin rauha, jolla palattiin sotaa edeltäneeseen tilanteeseen. Vihollisuutensa uudestaan vuonna 1659 aloittaneet Puola ja Venäjä solmivat Andrusovon välirauhan vasta tammikuussa 1667. Kasakat lopettivat kapinansa Hadziaczin rauhassa 1658 ja katkaisivat yhteytensä Moskovaan, koska halusivat yhteistyötä Puolan kanssa. Tämän puolalaiset kuitenkin torjuivat ja rauhanteossa 1667 Ukraina jaettiin Puolan ja Venäjän kesken.
Sodan siirtyminen Tanskaan 1657
Alankomaiden tukemana Tanska julisti 1. kesäkuuta 1657 sodan Ruotsille, tavoitteenaan vallata Bremenin ja Verdenin hiippakunnat. Fredrik III:n luulo, että Ruotsi olisi täysin työllistetty Puolassa osoittautui vääräksi, kun Kaarle käänsikin huomionsa sotaan Tanskaa vastaan. Kaarle marssitti armeijansa Puolasta Holsteiniin ja valtasi Bremenin hiippakunnan takaisin Tanskalta. Syksyn aikana Ruotsi otti koko Jyllannin haltuunsa.
thumb|Ruotsin armeija ylittää [[Iso-Belttiä.]] Kaarle X Kustaan oli saatava sota Tanskaa vastaan nopeasti päätökseen. Itämeren herruus oli tanskalais-hollantilaisella laivastolla, eikä Kaarle päässyt nousemaan maihin Tanskan saarille pakottaakseen Tanskan rauhaan. Apuun tuli kuitenkin poikkeuksellisen ankara talvi, Tanskan salmet jäätyivät ja Kaarle pääsi etenemään Tanskan saarille uhkaamaan Kööpenhaminaa. Tanska pakotettiin 26. helmikuuta 1658 solmimaan raskas Roskilden rauha, jossa Tanska menetti Etelä-Ruotsin maakuntansa, Trondheimin ja Bornholmin. Huhtikuussa saatiin aikaan myös välirauha venäläisten kanssa, mutta Brandenburg, keisari ja Puola jatkoivat taistelua Ruotsia vastaan.
Roskilden rauhan ehdot eivät kuitenkaan riittäneet Kaarlelle, joka tarvitsi lisää rahaa rahoittaakseen Ruotsin suurvaltapyrkimykset. Preussin satamien tullitulot oli mahdollista saada takaisin hyökkäämällä Brandenburgia vastaan, mutta se todennäköisesti olisi kääntänyt Ruotsia vastaan myös Ranskan, Englannin ja Alankomaat. Kaarle asetti tavoitteekseen Tanskan lopullisen lyömisen ja Juutinrauman tullitulojen saamisen Ruotsin hallintaan.
Elokuun alussa 1658 Ruotsin laivasto vei Kaarlen armeijan Själlantiin ja lokakuussa aloitettiin Kööpenhaminan piiritys. Alankomaat ja kolmiliitto (Brandenburg, Puola ja keisari) ryhtyivät tukemaan Tanskaa. Hollannin laivasto voitti Ruotsin laivaston Juutinrauman meritaistelussa lokakuun 29. päivä ja Brandenburgin 30 000 miehen armeija eteni Holsteiniin. Helmikuussa 1659 Kaarlen armeija teki epäonnistuneen rynnäkön Kööpenhaminan valtaamiseksi. Toukokuussa myös Englanti liittyi tukemaan Tanskaa ja lähetti avuksi laivastonsa. Lokakuussa Brandenburgin armeija eteni mantereelta Tanskan saarille. Itämeren etelärannalla Ruotsilla oli enää muutama kaupunki hallussaan.
Valmistellessaan Ruotsin armeijan hyökkäystä Norjaan Kaarle X Kustaa kuoli yllättäen 13. helmikuuta 1660. Seuraaja Kaarle XI oli vasta nelivuotias. Alankomaiden välityksellä solmittiin Kööpenhaminan rauha, jossa Ruotsi luovutti Trondheimin ja Bornholmin takaisin Tanskalle.
Olivan rauha ja sodan seuraukset
Ranska halusi Ruotsin säilyttävän vaikutusvaltansa Saksassa ja välitti Olivan rauhasopimuksen Ruotsin, keisari Leopold I:n, Puolan ja Brandenburgin välille. Sopimuksessa Elbing siirtyi takaisin Puolalle, mutta Preussin herttuakunnasta tuli Wehlaun sopimuksen mukaisesti osa Brandenburgia. Puola luopui vaatimuksistaan Ruotsin Liivinmaalla, ja lisäksi sovittiin ettei Juhana II Kasimirin oikeus Ruotsin kruunuun enää siirry seuraavalle Puolan kuninkaalle.
Brandenburgin vaikutusvalta alueella kasvoi suuren vaaliruhtinas Fredrik Vilhelmin ovelan liittoutumis- ja sopimuspolitiikan myötä, ja maan armeija kasvoi ja Preussin siirtyessä kokonaan Brandenburgin osaksi luotiin perusta tulevalle Preussin kuningaskunnalle. Tanska oli nyt lyöty ja se ei enää yksin pystynyt haastamaan Ruotsia taisteluun Itämeren herrudesta. Puolan heikkeneminen jatkui Pohjan sodan aikana ja se johti lopulta Puolan jakoihin 1700-luvun lopulla. Puolan heiketessä Venäjä vahvistui Smolenskin alueella ja erityisesti Ukrainassa, jonka itäosa joutui kolmeksi ja puoleksi vuosisadaksi Venäjän vaikutusvaltaan. Ukrainalaisten yritys luoda oma valtio epäonnistui. Ruotsin laajeneminen itään ja etelään pysähtyi, mutta se sai Tanskalta nykyiset eteläiset maakuntansa. Ruotsin emäalueen painopiste siirtyi tämän seurauksena huomattavasti lounaaseen päin.
Yuga
Yugat ovat hindufilosofiassa tunnettuja toistuvia ajanjaksoja: Satya Yuga (tai Krita Yuga), Treta Yuga, Dvapara Yuga ja Kali Yuga. Ajanjaksot toistuvat tässä järjestyksessä loputtomiin. Uskotaan, että Kali Yugan päätyttyä palataan takaisin Satya Yugaan, tai että järjestys toistuu käänteisenä. Yugat ovat osa suurempaa ajanjaksoa, kalpaa. Satya Yugan katsotaan olevan näistä onnellisin aika, ja Kali Yugaa kohti mentäessä ihmisten elinikä lyhenee ja moraali rappeutuu. Perinteisesti Yugien keston katsotaan olevan:
Toisenlaisen näkemyksen asiaan on tuonut intialainen Swami Sri Yukteswar Giri. Kirjassaan The Holy Science Sri Yukteswar selittää että Satya Yugan laskeva vaihe kestää 4800 vuotta, Treta Yugan 3600 vuotta, Dwapara Yugan 2400 vuotta ja Kali Yugan 1200 vuotta. Sitten alkaa Kali Yugan nouseva kausi joka kestää myös 1200 vuotta jne. Sri Yukteswarin mukaan Kali Yugan nouseva kausi alkoi syyskuussa vuonna 499, ja olemme olleet vuodesta 1699 Dwapara Yugan nousevassa vaiheessa.
Aĝo Aevum
Bondy
Bondy [bɔ̃di] on Ranskan kunta Pariisin koillisella esikaupunkivyöhykkeellä 11 kilometriä Pariisin keskustasta itäkoilliseen. Se kuuluu Île-de-Francen hallintoalueen Seine-Saint-Denis’n departementtiin ja siellä asuu noin 53 000 ihmistä.
Magnus Carlsen
Carlsenia on kutsuttu "shakin Mozartiksi". Hän aloitti shakin pelaamisen Suomessa, jossa hän asui isänsä työn vuoksi jonkin aikaa. .
Bondy
Bondyn naapurikunnat ovat Aulnay-sous-Bois, Les Pavillons-sous-Bois, Villemomble, Rosny-sous-Bois, Noisy-le-Sec, Bobigny, Drancy ja Le Blanc-Mesnil.
Magnus Carlsen
Carlsen saavutti 13-vuotiaana suurmestarin arvon kautta aikojen toiseksi nuorimpana 26. huhtikuuta 2004. Nykyisin hän on kolmanneksi nuorimpana suurmestariksi tullut.
Bondy
Bondyyn kulkee RER-juna E.
Magnus Carlsen
Vuonna 2009 Carlsenista tuli viides pelaaja (Kasparovin, Kramnikin, Anandin ja Topalovin jälkeen), joka on ylittänyt 2 800 ELO-pisteen rajan FIDE:n listalla. Tammikuussa 2010 19-vuotias Carlsen nousi kaikkien aikojen nuorimpana pelaajana maailmanlistan kärkeen, pitäen kärkipaikkaa loppusyksyyn asti. Hän ja vuodesta 2007 maailmanmestarina hallinnut intialainen Viswanathan Anand kamppailivat kaksin listaykkösen paikasta heinäkuuhun 2011, josta lähtien Carlsen on pitänyt maailmanlistan ykköstilaa hallussaan yhtäjaksoisesti 2014 kesäkuuhun asti.