cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirillovin piiri
Piirin kautta kulkee Vologdan ja Karhumäen välinen maantie. Tärkeimmät elinkeinot ovat elintarvike- ja metsäteollisuus sekä maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maatalous. Nähtävyyksiin kuuluvat Kirill Valkeajärveläisen, Ferapontin, Goritsyn ja Nil Sorskin luostarit. Seudulla sijaitsee vuonna 1992 perustettu Russki Sever -kansallispuisto.
Wes Studi
Wesley ”Wes” Studi (s. 17. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on syntyperältään cherokeeintiaani.
Studi syntyi Nofire Hollow’ssa, Oklahomassa ja opiskeli reservaatissa. Ennen peruskoulua Studi puhui vain cherokeetä. Vuonna 1967 hänet kutsuttiin armeijan palvelukseen. Studi palveli Vietnamissa 18 kuukautta, minkä jälkeen hän meni opiskelemaan Tulsa Junior Collegeen.
Studi tunnetaan parhaiten rooleistaan muun muassa elokuvissa Tanssii susien kanssa, Viimeinen mohikaani, The New World ja Hostiles, joissa hän esitti keskeisiä intiaanihahmoja.
Näyttelijäntyönsä lisäksi Studi on kuvanveistäjä, kahden lastenkirjan tekijä sekä basisti paikallisessa yhtyeessä.
Tie tähtiin
Tie tähtiin oli kesällä 2000 MTV3-kanavalla esitetty 12-osainen musiikkiviihdeohjelma. Tie tähtiin-ohjelmasarjaa nauhoitettiin Cinderella-laivalla kesällä 2000. Ohjelman isäntänä toimi ohjelman luonut muusikko Ilkka “Danny“ Lipsanen. Danny myös itse esiintyi ohjelman jaksoissa. Sarjassa kisaavien esiintyvien ihmisten oli tarkoitus imitoida valitsemaansa muusikkoa tai yhtyettä mahdollisimman hyvin niin esiintymisellä kuin pukeutumisellaan. Tuomaristoon kuuluivat Sarita Harma, Nipa Neumann, Maarit Niiniluoto ja Tauno Äijälä.
Pikku Kakkonen esitti erilaista, mutta asiaan liittymätöntä samannimistä ohjelmaa Yle TV2:lla vuodesta 2016 alkaen. Kyseessä on suomenkielinen dubbaus ulkomaisesta animaatiosarjasta, joka tunnetaan nimellä "Space Racers".
Finalistit ja voittaja
Maija Paakkari (Janis Joplin) kappaleella "Piece of my heart", Rudy Mankos (B.B. King) kappaleella "Come back baby", Mika Rinttilä (Bon Jovi) kappaleella "Always", Valeri 'Wallo' Krasilnikov (Roy Orbison) kappaleella "Oh, pretty woman", Sari Konttinen (Edith Piaf) kappaleella "Hymne à l'amour" ja Jarkko Väljä (Michael Jackson) kappaleella "Billie Jean". Bon Jovin "Always"- tulkinta hurmasi yleisön ja tuomariston ja voitti kilpailun. Voittajaa ei kuitenkaan ole juurikaan julkisuudessa nähty. Roy Orbison sai 2. sijan, ja oli sittemmin mukana mm. Danny-showssa.
Šonat
thumb|250px|Šonakulttuuriin kuuluva parantaja [[N'anga.]] Šonat eli shonat ovat afrikkalainen etninen ryhmä. Zimbabwen asukkaista 80 % on šoneja, ja heitä elää myös Botswanassa ja eteläisessä Mosambikissa. Yhteensä šoneja arvioidaan olevan noin yhdeksän miljoonaa. Šonat puhuvat monia eri murteita, joista on koottu šonan kieli.
Mikko Kohonen
Mikko Kohonen oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat isännöitsijä Olof Johan Kohonen ja Amanda Johnsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Hilda Lydia Häggblomin kanssa.
Opinnot
Kohonen kirjoitti ylioppilaaksi Nurmeksen yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1912–1915.
Jääkärikausi
thumb|250px|Polangenin kurssilaisia räjäytysharjoituksessa. Etuoikealla saksalainen kouluttaja luutnantti Albert Mellis Kohonen liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 9. toukokuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 6. marraskuuta 1915 alkaen pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella.
Misse-joelta hänet komennettiin 22. elokuuta 1916 värväys- ja etappitehtäviin Suomeen yhdessä jääkäritoverinsa gruppenführer Lauri Tiaisen kanssa. Heidän tuli toimia niin sanotulla läntisellä etapilla. Läntisellä etapilla heidän tehtävänään oli toimia Ylikiimingin etappiaseman hoitajina. Läntisen etapin paljastuttua marraskuussa 1916 hän joutui pakenemaan Ruotsiin, mistä hän palasi takaisin, kun oli päätetty perustaa niin sanottu pohjoinen etappi 2. joulukuuta 1916.
Palattuaan Suomeen hän oli vähällä joutua 4. joulukuuta 1916 Kuusikon talossa Tervolassa santarmien pidättämäksi, mutta onnistui pakenemaan pienen tulitaistelun jälkeen. Tämän kohtauksen jälkeen hän suunnisti Simoon Maaninkajärven saunalle, mutta poistui paikalta ennen Simon kahakkaa viedäkseen pistooleita ja panoksia Hastiin. Kohonen tapasi myöhemmin Ruotsin puolelle 15. joulukuuta 1916 Simon kahakkaan osallistuneet jääkäriveljet, joiden kanssa hän palasi takaisin Saksaan, minne hän saapui 27. maaliskuuta 1917. Paluunsa jälkeen hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetylle erikoiskurssille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota
Takaisin Suomaan Kohonen saapui Tornioon 30. tammikuuta 1918 oberzugführer Friedel Jacobssonin johtaman jääkäreiden etukomennuskunnan mukana. Kohonen johti sisällissodan vihollisuuksien alettua Tervolan ja Tornion taisteluita. Torniosta hän suuntasi matkansa Kemiin, missä hän johti Kemin valtauksessa Kemin suojeluskuntalaisista kokoonpantua 3. joukkuetta. Kemissä hän myös haavoittui taistelussa 6. helmikuuta 1918 ja joutui hoidattamaan haavojaan.
Haavoista toivuttuaan hänet nimitettiin 14. maaliskuuta 1918 alkaen päälliköksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hänet siirrettiin komppanioineen 26. maaliskuuta 1918 alkaen 1. jääkäripataljoonaan, missä komppania sijoitettiin ja nimettiin pataljoonan 2. komppaniaksi. Kohonen johdatti joukkonsa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Kohonen siirrettiin komppanianpäälliköksi Suomen valkoisen kaartin 2. pataljoonaan, josta hänet siirrettiin 8. heinäkuuta 1918 alkaen 3. pataljoonan komentajaksi Karjalan rykmentti 3:een, joka tunnettiin myöhemmin nimillä Karjalan rykmentti 2, Laatokan jalkaväkirykmentti 6 ja Viipurin rykmentti. Armeijasta Kohonen erosi 1. heinäkuuta 1921 ja siirtyi Viipuriin missä hän astui Suomalaisen puutavaraliikkeen palvelukseen. Vuonna 1923 hän vaihtoi työnantajaa ja siirtyi Oy Collinin palvelukseen ja vuonna 1926 Karl Boström ab:n palvelukseen Kotkaan, missä hän työskentelikin talvisotaan saakka.
Talvi- ja jatkosota
Kohonen kutsuttiin talvisodan alettua palvelukseen ja hänelle palautettiin hänen menettämänsä sotilasarvo ja hänet sijoitettiin IV Armeijakunnan esikuntaan, missä hän jatkoi myös välirauhan aikana, kunnes jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin liikennetoimiston päälliköksi Etelä-Kymenlaakson suojeluskuntapiiriin ja palveli toimistossa vuoteen 1942 saakka, jolloin hänet vapautettiin palveluksesta ja hän siirtyi takaisin Oy Karl Boström Ab:n palvelukseen konttoripäälliköksi ja työskenteli yrityksessä vuoteen 1958 saakka. Hänet haudattiin Kotkaan.
Freska
Freska Finland Oy on suomalainen siivousyritys, joka toimii tällä hetkellä Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Freskan palvelut keskittyvät koti- ja toimistosiivoukseen.
Freska on perustettu vuonna 2015, ja sen toimitusjohtaja on Sebastian Heinrichs. Freska työllistää yhteensä noin tuhat siivoojaa, joista suunnilleen puolet työskentelee Suomessa. Freska on kertonut laajentavansa palveluitaan tulevaisuudessa myös muihin kotipalveluihin.
Freska on kasvanut perustamisestaan lähtien nopeasti. Huhtikuussa 2023 se osti liikevaihdoltaan 12 miljoonan euron Koti Puhtaaksi -yrityksen, jolla oli yli 300 työntekijää. Yhdessä yhtiöt tulevat tekemään noin 1 300 hengellä noin 47 miljoonan euron vuosiliikevaihtoa. . Vielä vuonna 2017 Freskan liikevaihto oli vain 2,5 miljoonaa euroa.
Freskaan ovat sijoittaneet monet kansainväliset sijoittajat, kuten Small Giant Gamesin taustalla vaikuttava ruotsalainen Spintop Ventures ja saksalainen pääomasijoittaja Acton Partners.
Montgomery Ward
thumb|300px|Suljettu Montgomery Wardin toimipiste [[Augusta (Georgia)|Augustassa, Georgiassa.]]
Montgomery Ward oli yhdysvaltalainen tavarataloketju, jonka Aaron Montgomery Ward perusti vuonna 1872. Yritys oli alun perin Searsin kaltainen postimyyntiyritys. Ensimmäinen tavaratalo avattiin Plymouthissa, Indianassa vuonna 1926.
Historiaa
Nuori kauppamatkustaja Aaron Montgomery Ward perusti postimyyntiyrityksensä vuonna 1872. Ensimmäinen postimyyntiluettelo oli kaksisivuinen arkki, jolla esiteltiin 163 tuotetta. Vuosikymmen myöhemmin monisivuisessa katalogissa oli jo noin 10 000 tuotetta. Pääkohderyhmäksi Montgomery Ward näki maaseudun maanviljelijät, jotka eivät ehtineet lähteä ostosmatkoille päivittäisen karjanhoidon lomassa. Ward toimitti heidän tilaamansa tavarat lähimmälle rautatieasemalle.
Montgomery Ward myönsi tavaroille tyytyväisyystakuun eli palautusoikeuden ensimmäisenä maailmassa vuonna 1875. Toinen asia josta yritys muistetaan on yrityksen copywriter Robert L. Mayn vuonna 1939 keksimä joulumarkkinoinnin hahmo Petteri Punakuono.
Ensimmäisen tavaratalonsa Montgomery Ward perusti vasta 1926, 13 vuotta perustajansa kuoleman jälkeen. Siitä laajentui tavarataloketju, joka vuosikymmenten ajan kilpaili tasaveroisena Sears- ja J. C. Penney -ketjujen kanssa maan keskiluokan ostostarpeista.
Vuonna 1946 newyorkilainen kirjallisuuskerho valitsi Montgomery Wardin postimyyntiluettelon sadan tärkeimmän amerikkalaiskirjan joukkoon. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltojen postimyyntitoiminnan kannattavuus alkoi kuitenkin vähitellen heiketä autoistumisen ja lisääntyneen vähittäiskauppatarjonnan myötä. Vuonna 1985 lopetti postimyyntitoimintansa ja keskittyi tavarataloihin. Kolmea vuotta myöhemmin yrityksen johtajisto rahoittajineen osti yrityksen itselleen 3,8 miljardin dollarin hinnalla. Tämä oli Yhdysvaltojen siihen asti suurin management buyout -operaatio. Sitä ennen Montgomery Ward oli ollut muun muassa Mobil Oil -öljy-yhtiön omistuksessa vuodesta 1976.
Vuonna 1997 Montgomery Ward hakeutui Chapter 11 -säädöksen mukaiseen konkurssiin. Kahta vuotta myöhemmin yksi sen suurimmista velkojista, General Electricin rahoitusyhtiö, yritti pelastaa yrityksen, mutta toiminta jouduttiin kuitenkin pian lopettamaan. Montgomery Wardin, Searsin ja JC Penneyn kaltaisten keskiluokan tavaratalojen suurimmaksi uhkaksi olivat muodostuneet nykyaikaiset alennustavaratalot kuten Wal-Mart ja Target.
Paralabrax
Paralabrax on meriahventen (Serranidae) heimoon kuuluva Atlantin valtamereltä ja Tyyneltämereltä tavattava kalasuku. Sen tyyppilaji on Paralabrax nebulifer. Paralabrax-sukuun luetaan seuraavat yhdeksän lajia:
Vahš
Vahš (myös Сурхоб, Surhob tai, Kyzyl-Suu) on joki 786 kilometriä pitkä joki Kirgisiassa ja Tadžikistanissa. Joki saa alkunsa Kirgisian puolelta Alaivuorilta ja laskee Tadžikistaniin Rashtin laakson läpi yhdistyen lopulta Pandžjoen kanssa muodostaen Amudarjan.
Tulijäkälät
Tulijäkälät (Fulgensia) on Teloschistaceae heimoon kuuluva jäkäläsuku. Väri on keltainen tai oranssi. Myös kotelomaljat ovat samanvärisiä. Sekovarren sisällä on harvoin kuromapulloja. Kuromat ovat lyhyitä ja muodoltaan liereitä. Tulijäkälät kasvavat joko maassa tai sammalten päällä. Yksi sukuun kuuluva laji on tulijäkälä (Fulgensia bracteata).
Kenneth McArthur
Kennedy Kane ”Kenneth” McArthur (10. helmikuuta 1881 Dervock, Pohjois-Irlanti – 13. kesäkuuta 1960 Potchefstroom, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen kestävyysjuoksija.
McArthur oli nuoruudessaan lahjakas urheilija, mutta hän aloitti urheilu-uransa vasta sen jälkeen, kun oli muuttanut vuonna 1901 Etelä-Afrikkaan ja mennyt töihin 1906 Johannesburgin poliisiin. Pian tämän jälkeen hän voitti useita Transvaalin mestaruuksia eri juoksumatkoilla. Vuonna 1908 hän juoksi ensimmäisen maratoninsa. Vuoden 1912 olympialaisissa Tukholmassa McArthur ja Christian Gitsham juoksivat kärjessä. Kun Gitsham pysähtyi juomaan, McArthur jatkoi juoksemista ja repäisi samalla selvän eron takana tuleviin. Hän voitti lopulta olympiakultaa 57,2 sekunnin erolla Gitshamiin ajalla 2.36.54,8. Seuraavana vuonna McArthur loukkasi jalkansa onnettomuudessa ja joutui lopettamaan urheilu-uransa.
Itsenäisten valtioiden yhteisön cup
thumb|250px|Moldovalainen [[FC Sheriff Tiraspol|Sheriff Tiraspol juhli cupin voittoa vuonna 2009.]]
Itsenäisten valtioiden yhteisön cup eli CIS Cup on Venäjällä vuosittain järjestettävä hallissa pelattava jalkapalloturnaus Itsenäisten valtioiden yhteisön maiden mestareille. IVY:n jäsenmaiden lisäksi turnaukseen on osallistunut joukkueita myös muista entisistä Neuvostoliiton maista sekä Suomesta ja Serbiasta. Turnaus järjestettiin ensi kertaa vuonna 1993. Suomesta mukana on ollut vuonna 2009 Inter ja vuonna 2010 HJK.
Dunk Island
Dunk Island on saari Tyynellämerellä, neljän kilometrin etäisyydellä Australian itärannikosta. Lähin kaupunki on Mission Beach Queenslandin osavaltiossa.
Maantiede ja eläimistö
Koko saari oli osa mannerta ennen kuin merenpinta alkoi nousta 8 000 vuotta sitten. Dunk Island kattaa 970 hehtaaria, josta 730 hehtaaria on kansallispuistoa. Mt Kootaloo on saaren korkein kohta, joka on 271 metriä merenpinnan yläpuolella. Saarella on yli sata lintulajia, joista osa on harvinaisia ja uhanalaisia lajeja. Saarelta löytyy myös käärme- ja liskolajeja.
Historia
Saaren alkuperäisasukkaita ovat olleet aboriginaalikansat Bandjin ja Djiru. Nämä kansat asuivat alueella kymmeniä tuhansia vuosia. Saaren alkuperäinen nimi on Coonanglebah, joka tarkoittaa ”rauhan ja runsauden saarta”. Uudisasukkaiden saapuessa ensimmäisen kerran saarelle arviolta vuonna 1866 siellä asui noin 400 aboriginaalia, joilla ei ollut minkäänlaista yhteyttä mantereelle. He nauttivat erilaisista saaren antimista kuten kaloista, linnuista, käärmeistä, sademetsän hedelmistä ja puhtaasta vedestä.
Brittiläinen kapteeni ja löytöretkeilijä James Cook löysi saaren 8. kesäkuuta vuonna 1770. Hän nimesi saaren George Montagu-Dunkin mukaan Dunk Islandiksi.
Vuonna 1934 saaren osti Kapteeni Brassey. Royal Australian Air Force otti saaren käyttöönsä toisen maailmansodan aikana ja rakensi sinne lentokentän vuonna 1941. Saaren korkeimpaan kohtaan asennettiin tutka vuonna 1942. Sillä valvottiin japanilaisten mahdollisia hyökkäyksiä. Tutka poistettiin käytöstä, kun sota päättyi vuonna 1945. Tutka-aseman rauniot ovat edelleen näkyvillä Mt Kootaloolla. Brassey perheineen palasi saarelle sodan jälkeen, mutta myi sen Avis-Rent-A-Carin Eric McElreelle vuonna 1956. McElree teki saaresta kansainvälisten standardien mukaisen lomakylän, ja sen suosio alkoi kasvaa matkailijoiden keskuudessa. Tällöin saarella vieraili myös monia julkisuuden henkilöitä, kuten Sean Connery, Henry Ford II ja Australian entiset pääministerit Harold Holt ja Gough Whitlam. Vuonna 1976 saaren osti käyttöönsä Trans Australia Airlines. Omistajuus vaihtui Qantasille vuonna 1992 ja vuonna 1997 saaren osti P&O Australian Resorts. P&O paransi lomakylän infrastruktuuria edelleen ja muun muassa asiakkaiden huoneistoja paranneltiin. Vuonna 2004 lomakylän osti Voyages hotels&resorts. Maaliskuun 20. päivänä 2006 voimakas sykloni Larry riepotteli Dunk Islandia, pakottaen henkilökunnan ja asiakkaat evakuoitumaan Cairnsin kaupunkiin. Vain 20 henkilökuntaan kuuluvaa jäi saarelle. Sykloni sai aikaan 20 miljoonan dollarin tuhot. Lomakylä avattiin uudelleen 1. heinäkuuta. Syyskuussa 2009 omistajuus vaihtui Pamoja Capitalille.
Maankäyttö
Dunk Islandilla on viisi vaellusreittiä, joiden pituus on yhteensä 13 kilometriä. Dunk islandin lomakylässä on noin 160 huonetta. Lomakylässä toimii useita eri ravintoloita ja kahviloita. Saarella on myös golfkenttä, tenniskenttiä, squashkenttä ja kuntosali ja saarelta käsin on mahdollisuus osallistua erilaisiin ilmaisiin ja maksullisiin aktiviteetteihin, kuten koralliriutalla käyntiin. Saarella toimii myös kylpylä. Dunk Islandilla on myös pieni lentokenttä, jolta lähtee päivittäin lentoja Cairnsiin.
Gibraltarinvuoren tunnelit
thumb thumb Gibraltarinvuoren tunnelit ovat Gibraltarinvuoren sisään kaivettuja luolia ja tunneleita. Ensimmäiset niistä tehtiin Gibraltarin piirityksen aikana 1700-luvun lopussa.
Gibraltarin suureksi piiritykseksi kutsutaan Ranskan ja Espanjan yritystä valloittaa Gibraltar Britannialta Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Piiritys jatkui heinäkuusta 1779 helmikuuhun 1783. Kenraali George Augustus Eliottin johtamat britit halusivat viedä tykkejä Gibraltarinvuoren jyrkälle pohjoisrinteelle. Ylikersantti Ince ehdotti että tämä tehtäisiin kaivamalla tunneli kalkkikiviseen vuoreen. Ince miehineen kaivoi tunnelia lähinnä lekoilla ja sorkkaraudalla, jonkun verran myös räjäyttäen kiveä ruutipanoksilla. Tunneli oli alun perin suunniteltu vain tykkien viemiseksi vuoren toiselle puolelle, mutta työn edetessä havaittiin että tykit voitiin jättää kallion suojaan ja puhkaista vain ampuma-aukot. Tykkien laukaiseminen samassa ahtaassa tilassa ruudin kanssa ei ollut turvallista, joten jokainen tykki suojattiin köyden varaan ripustetulla kostealla kankaalla, jonka piti estää kipinöiden lentäminen ruutivarastoihin.
Kenraali Elliot oli luvannut palkkion sille joka vie tykkejä vuoren toiselle puolelle. Ei ole tietoa saiko Ince tätä palkkiota. Tiedetään kuitenkin että hän sai tontin vuorenrinteeltä, paikasta joka edelleen tunnetaan nimellä Ince's Farm. Incen joukko-osastosta muodostettiin myöhemmin kuninkaalliset pioneerijoukot. Kenraali Elliot sai myöhemmin paronin arvonimen.
Piiritys päättyi vuonna 1783, mutta tunneleita on laajennettu myöhemmin, varsinkin toisen maailmansodan aikana.
Tunneleita on nykyään kaikkiaan yli 70 km, mutta vain pieni osa niistä on avoinna yleisölle.
Paksunokkavaris
Paksunokkavaris (Corvus macrorhynchos) on varisten heimoon kuuluva aasialainen varpuslintu. Sen laaja esiintymisalue ulottuu Afganistanista Intian niemimaalle, Indokiinaan, Malakan niemimaalle, Indonesiaan ja Timorille, Kiinaan, Taiwanille, Filippiineille, Venäjän Kaukoitään, Korean niemimaalle ja Japaniin. Lajista tunnetaan yksitoista alalajia. Johann Georg Wagler kuvaili lajin holotyypin Jaavalta vuonna 1827. pienoiskuva|vasen|Hain raadon löytänyt paksunokkavaris.
Ally MacLeod
Ally MacLeod (26. helmikuuta 1931 Glasgow – 1. helmikuuta 2004 Glasgow) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hän teki pitkän uran valmentajana ja johdatti mm. Skotlannin maajoukkueen MM-kisoihin 1978.
Ura pelaajana
MacLeod aloitti peliuransa Third Lanarkin joukkueessa 16-vuotiaana koulupoikana 1947. Debyyttinsä edustusjoukkueessa hän teki marraskuussa 1949. Hän edusti seuraa kaikkiaan 112 ottelussa ja teki niissä 17 maalia. Hän siirtyi vuonna 1955 St. Mirreniin, jossa kerkesi pelata vain kuusi viikkoa kunnes siirtyi 1956 englantilaisseura Blackburn Roversiin. Kaudella 1959/60 MacLeod oli mukana johdattamassa Roversin FA Cupin finaaliin, jossa hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi vaikka Wolverhampton voittikin ottelun 3–0.
Vuonna 1961 MacLeod jätti Roversin palkkakiistan jälkeen ja siirtyi Hibernianiin. Hän edusti seuraa kaksi kautta ja siirtyi sitten takaisin Third Lanarkiin. Uransa viimeiseksi jääneen kauden 1964/65 hän pelasi Ayr Unitedissa.
Ura valmentajana
Valmennusuransa MacLeod aloitti Ayr Unitedissa 1966. Hän luotsasi seuran Skotlannin pääsarjaan kauden 1968/69 päätteeksi. Lisäksi hän johdatti Ayrin liigacupissa parhaillaan välieriin. Vuonna 1973 hänet valittiin Ayrin vuoden asukkaaksi. Yhdeksän kauden jälkeen MacLeod siirtyi 1975 Aberdeenin peräsimeen ja johdatti seuran liigacupin mestariksi 1976/77. Menestyksen täydensi liigan kakkossija.
Toukokuussa 1977 MacLeodista tuli Skotlannin maajoukkueen päävalmentaja. Hänen johdollaan Skotlanti varmisti paikkansa MM-kisoissa 1978 ja MacLeod lähti turnaukseen kovin tavoittein huudellen jopa mitalin perään. Kaikki meni kuitenkin alusta alkaen pieleen. Peru kaatoi Skotit avausottelussa 3–1 ja Irania vastaankin tuli vain 1–1 tasapeli. Jatkopaikkaan olisi tarvittu murskavoitto Alankomaista, mutta upean taistelun jälkeen 3–2 voitto ei riittänyt ja Skotlanti putosi jatkopeleistä maalierolla. MacLeod erosi tehtävistään kisojen jälkeen.
The Return of Bruno (elokuva)
The Return of Bruno on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut tunnin pituinen komediaelokuva, jonka on ohjannut James Yukich. Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, Michael J. Fox, Elton John, Bill Graham, Dick Clark, Ronnie Cook ja Tommy Goodwin. Elokuvassa esiintyy lukuisia oikeita henkilöitä, kuten Phil Collins, Jon Bon Jovi, Ringo Starr, Clive Davis ja Joan Baez. Elokuva kertoo Bruno Radolini -nimisestä rockhenkilöstä. Elokuvan kaikki kappaleet ovat Bruce Willisin sooloalbumilla The Return of Bruno.
Angloirlantilaiset
Angloirlantilaiset oli pääasiassa 1800- ja 1900-luvulla käytetty termi, jolla viitattiin Irlannissa etuoikeutetussa asemassa olleeseen yhteiskuntaluokkaan. Etuoikeutetun yhteiskuntaluokan jäsenet olivat Protestant Ascendancyn jälkeläisiä. Sen jäsenet kuuluivat suurimmaksi osaksi Irlannin kirkkoon tai englantilaisiin protestanttikirkkoihin. Monista tuli Brittiläisessä imperiumissa toimivia virkamiehiä ja korkeita upseereja.
Aloekuitu
thumb|Aloe FiberAloekuitu on lääkeaaloesta (Aloe vera) saatavaa luonnonmukaista kuitua, jota käytetään tekstiilien valmistuksessa.
Aloekuidulla on paljon samoja ominaisuuksia kuin esimerkiksi puuvillalla. Aloekuidun parhaimpia ominaisuuksia on sen hyvä kosteudenimukyky, minkä ansiosta aloekuidusta valmistetut tekstiilit ovat miellyttävän tuntuisia, hengittäviä, eivätkä ne sähköisty. Sen lisäksi aloen erityisominaisuuksiin kuuluu materiaalin pehmeys, joustavuus sekä antibakteerisuus. Aloekuidusta valmistetut vaatteet sopivat myös herkälle ja allergioihin taipuvalle iholle.
Aloekuidusta valmistettuja tekstiilejä on toistaiseksi saatavilla vain rajoitetusti, mutta jo jonkin aikaa on ollut saatavilla tekstiilejä, jotka on käsitelty aloegeelillä. Aloekäsittely kuitenkin kestää vain rajallisen määrän pesukertoja.
Dino Merlin
Dino Merlin (oik. Edin Dervišhalidović, s. 12. syyskuuta 1962 Sarajevo, Jugoslavia) on bosnialainen laulaja ja muusikko. Hän aloitti uransa jugoslavialaisena muusikkona ja on hajoamissotien jälkeenkin ollut yksi alueen suosituimmista artisteista. Lisäksi hän on suosittu eri puolilla maailmaa jugoslaavidiasporan keskuudessa esimerkiksi Yhdysvalloissa, Turkissa, Norjassa, Tanskassa, Ruotsissa, Saksassa, Bulgariassa ja Itävallassa. Tyyliltään hänen musiikkinsa yhdistää alueen paikallista kansanmusiikkia yleismaailmalliseen popiin.
Elämä ja ura
Edin Dervišhalidović syntyi Bosnia ja Hertsegovinan ST:n pääkaupungissa Sarajevossa Jugoslaviassa 12. syyskuuta 1962. Hän kuuluu Bosnian islaminuskoiseen eteläslaavilaiseen paikallisväestöön eli bosniakkeihin. Dervišhalidovićin koti oli varsin uskonnollinen ja hän aloittikin uransa minareetin rukouskutsujana eli muessina. "Dino" oli hellittelynimi, jota hänen äitinsä käytti Edinistä tämän ollessa pikkupoika. Dervišhalidović on käynyt koulunsa ja sittemmin koko elämänsä ajan asunut Sarajevossa - myös sen piirityksen aikana.
Edin Dervišhalidović ja Mensur Lutkica perustivat 1970-luvun lopulla yhtyeen "DINO". Sarajevo oli tuolloin yksi Jugoslavian laajan rock-kulttuurin, jugorockin, keskuksia. Dervišhalidovićia innoitti erityisesti Bijelo Dugme-yhtye ja sen kärkihahmo Goran Bregovic. Sitten seurasivat yhtyeet "Svjetlosti" ja "Unisu". Vuonna 1983 hän jätti jälkimmäisen ja perusti pop rock-yhtyeen Merlin. Nimi tuli valituksi arvonnan kautta, kun onnettarena toiminut Lutkican tyttöystävä Davorka nosti esiin paperilapun, jossa luki "Merlin". Vuonna 1984 Merlin osallistui Nove nade, nove snage-festivaaleille ja seuraavana vuonna ilmestyi debyyttialbumi "Kokuzna vremena". Yhtyeen kokoonpano oli seuraava: Edin "Dino" Dervišhalidović (laulu), Amir "Tula" Bjelanović (kitara), Mensur Lutkica (koskettimet), Enver "Mili" Milišić (bassokitara) ja Džafar "Džaf" Saračević (rummut). Yhtye teki viisi studioalbumia: "Kokuzna vremena" (1984), "Teško meni sa tobom, a još teže bez tebe" (1986) (vierailijana mm. Goran Bregovic), "Merlin" (1987), "Nešto lijepo treba da se desi" (1989) ja "Peta strana svijeta" (1990). Jälkimmäinen ehdittiin vielä osittain äänittää Zagrebissa ennen Kroatian itsenäistymistä. Käytännössä kaikki yhtyeen kappaleet olivat Dervišhalidovićin kirjoittamia. Yhteensä levyt ovat myyneet yli miljoona kappaletta. Vuonna 1991 Dervišhalidović lähti sooloartistiksi ja vakiinnutti jo Merlin-aikoina käytetyn taiteilijanimen "Dino Merlin".
Dino Merlin kirjoitti Bosnia-Hertsegovinan ensimmäisen kansallislaulun nimeltä "Jedna si, jedina", joka oli käytössä vuosina 1992–1998. Hän on osallistunut Euroviisuihin kolmesti: Dublinissa 1993 säveltäjänä (kappale "Sva bol svijeta"), Jerusalemissa 1999 esiintyjänä yhdessä Beatricen kanssa (kappale "Putnici") ja Düsseldorfissa 2011 (kappale "Love in Rewind"). Hänen Sredinom-kiertueensa konserttiin Sarajevon Koševo-stadionilla osallistui 80 000 kuulijaa. Sredinom oli Bosnian ja muiden ex-Jugoslavian alueiden myydyin albumi ilmestyessään vuonna 2000. Burek-albumi jatkoi menestystä.
Jalkaväkirykmentti 25 (jatkosota)
Jatkosodan Jalkaväkirykmentti 25 (JR 25) oli jatkosodan Suomen maavoimien rykmentti, joka oli koottu Kymenlaakson reserviläisistä. Rykmenttiä kutsuttiin Piikkirykmentiksi vanhan kappalemitta piikin mukaan, joka tarkoitti ennen 25 pennin rahaa.
Perustaminen
Rykmentti perustettiin Kymenlaaksossa 18. kesäkuuta 1941 pääosin Anjalan, Sippolan, Iitin, Jaalan ja Valkealan miehistä.
Komentaja(t)
Rykmentin komentajaksi tuli everstiluutnantti Ilmari Pallari, joka joutui väistymään 20. kesäkuuta 1944 komentajan tehtävistä, kun hän joutui 4. divisioonan komentajan Pietari Autin hampaisiin. Seuraajakseen hän sai Jalkaväkirykmentti 5:n pataljoonan komentajan Auno Kuirin, joka ei nauttinut rykmentin miesten suosiota.
Rykmentin taistelut
Rykmentti taisteli jatkosodan alussa Nuijamaalta Viipuriin ja oli purkamassa Sommeen suurmottia. Rykmentti siirrettiin Itä-Karjalaan, jossa se koki kovia verisissä Villavaaran taisteluissa. Piikkirykmentti jatkoi etenemistä aina Karhumäkeen ja sieltä Hiisjärvelle koviin taisteluihin. Rykmentti oli asemasodan ajan asemissa Seesjärven ja Maaselän alueella. Kesäkuussa Piikkirykmentti oli matkalla Syvärille, kun suurhyökkäys Kannaksella alkoi ja rykmentti vietiin Kannakselle. Pataljoonat purettiin Kämärällä 16. kesäkuuta 1944, josta marssien siirtyivät Kaukjärvi-Mikkeljärvi kannakselle. Rykmentti koki siellä kovia jääden mottiin, josta pitkin metsiä miehet vaelsivat uusiin asemiin Talin maastoon. Taistelut jatkuivat Tali-Karisalmi-Ihantala alueella sodan loppuun asti. Rykmentti kotiutettiin 4. marraskuuta mennessä Kymenlaaksossa.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen miehet kokoontuivat rykmentin perustamispäivänä 18. kesäkuuta Kouvolassa. Tilaisuuteen kuului muun muassa seppeleen laskut ja ohimarssi, jonka otti vastaan aina kuolemaansa asti eversti Ilmari Pallari. Myöhemmin ohimarssi on jäänyt ja tilaisuudessa vain seppeleen laskut esimerkiksi Pallarin haudalla. Nykyään rykmentin perinteitä vaalii Karjalan Prikaatin killan Osasto Piikki jossa on Maakuntajoukkojen reserviläistä, Seppele lasketaan edelleen joka vuosi muistomerkille
ISO 8859-16
ISO 8859-16 on kahdeksanbittinen merkistö, joka standardoitiin 2001. Virallisempi nimi merkistölle on ISO/IEC 8859-16. Siitä voidaan käyttää myös nimeä Latin10 (Latinalainen merkistö numero 10). IANA:n standardoinnissa merkistö tunnetaan ISO-8859-16-nimellä. Merkistö on suunnattu Etelä- ja Itä-Eurooppaan, ja se kattaa albanian, kroatian, unkarin, italian, puolan, romanian ja slovenian. Sitä voi käyttää myös suomen ja ranskan, saksan ja iirin (uuden oikeinkirjoituksen) kirjoittamiseen. Merkistö eroaa muista ISO 8859-perheen merkistöistä siinä, että siinä on jätetty pois useita symboleja ja otettu mukaan mahdollisimman paljon kirjaimia. Merkistön pääasiallinen tarkoitus on olla kahdeksanbittinen merkistö romanian kielen kirjoittamiseen, mitä mikään aikaisempi merkistö ei ole tukenut kunnolla. Vaadittavat kirjaimet Ț (T ja alapuolinen pilkku) ja Ș (s ja alapuolinen pilkku) saatiin mukaan vasta Unicode 3.0 standardiin, ja niiden näkyminen siten joillain selaimillakin saattaa olla ongelmallista. Jos mahdollista Unicoden ja UTF-8 koodauksen käyttöä suositellaan ISO 8859-16:n sijaan.
ISO 8859-16 -merkit
Merkistössä merkki 20 (32 desimaalisena) on tavallinen välilyönti ja A0 sitova välilyönti. Merkki AD, SOFT HYPHEN, on määritelty HTML-kielessä tavutusvihjeeksi, eikä sen pitäisi olla näkyvissä (vaikkakaan useimmat selaimet eivät tue tavutusta). Merkkiä 7F ei ole määritelty, mutta ASCII:ssa se on kontrollimerkki, joka saadaan BackSpace-näppäimestä.
Vahriselän offensiivi
Vahriselän offensiivi oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Leningradin rintaman ja Olhavan rintaman joukkojen tekemä hyökkäys Saksan Pohjoista armeijaryhmää vastaan elokuussa 1942. Hyökkäyksen tarkoitus oli murtaa Leningradin piiritys ja luoda huoltolinjat kaupunkiin. Hyökkäys alkoi 19. elokuuta 1942 juuri ennen kuin Saksan 11. armeijan oli tarkoitus aloittaa massiivinen hyökkäys Leningradiin 23. elokuuta. Myöhemmin Neuvostoliiton Olhavan rintaman joukot aloittivat päähyökkäyksen 27. elokuuta 1942. Neuvostoliiton hyökkäys muuttui myöhemmin pattitilanteeksi molempien osapuolten välillä. Saksalaisten aloitettua vastahyökkäyksen 21. syyskuuta he onnistuivat 10. lokakuuta 1942 mennessä palauttamaan eturintaman samalle alueelle kuin ennen puna-armeijan hyökkäystä. 15. lokakuuta saksalaiset tuhosivat viimeisetkin puna-armeijan muodostelmat alueella. Saksalaiset joutuivat hyökkäyksen seurauksena peruuttamaan suunnitellun hyökkäyksensä Leningradiin, ja Pohjoinen armeijaryhmä joutui puolustuskannalle sekä luovuttamaan joukkojaan Stalingradin taisteluun etelässä.
Repokankaan koulu
Repokankaan koulu on Varkauden länsiosassa toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Vuonna 2016 koulua kävi yli 210 peruskoulun oppilasta. Tämän lisäksi koulussa on esikoulua käyviä lapsia.
Repokankaan koulu osallistuu muun muassa Kiva-koulu, Liikkuva koulu ja ProKoulu-hankkeisiin.
Rage Against the Machine
Rage Against the Machine, myös Rage tai RATM on Los Angelesista kotoisin oleva yhdysvaltalainen alternative metal -yhtye. Se on aatemaailmaltaan vasemmistolainen. Yhtye on sekoittanut rapin ja funkin vaikutteita metallimusiikkiin.
Yhtye saavutti suurta suosiota esikoisalbuminsa Rage Against the Machine sekä sen singlejen ”Killing in the Name”, ”Bullet in the Head”, ”Freedom” ja ”Bombtrack” myötä vuosina 1993–1994. Suosio kasvoi entistä suuremmaksi toisen studioalbumin Evil Empire aikoihin vuonna 1996. Se myi platinaa Yhdysvalloissa vain kolme kuukautta julkaisunsa jälkeen. Albumin kappaleet ”Bulls on Parade”, ”Tire Me” ja ”People of the Sun” nousivat hiteiksi. ”Tire Me” voitti parhaan metalliesityksen Grammy-palkinnon vuonna 1997. Myös yhtyeen kolmas studioalbumi The Battle of Los Angeles vuodelta 1999 oli suuri menestys, ja se tunnetaan parhaiten hitistä ”Guerrilla Radio”.
Yhtye oli toiminnassa vuodesta 1991 vuoteen 2000. Hajoamisvuonna julkaistiin vielä yhtyeen aiemmin nauhoittama cover-albumi Renegades. Laulaja Zack De La Rocha kehitteli soolouraansa ja yhtyeen muut jäsenet perustivat grunge-yhtye Soundgardenin entisen laulajan Chris Cornellin kanssa vuonna 2001 yhtyeen nimeltä Audioslave, joka hajosi alkuvuonna 2007. Uuden yhtyeen hajoamisen ja De La Rochan kehnosti menestyvän soolouran myötä Rage Against the Machinen jäsenet päättivät esiintyä Coachella Valley Music and Arts Festivalilla. Siitä kasvoi kiertue, jonka viimeinen konsertti pidettiin 3. syyskuuta 2008 Minneapolisissa.
Alkuajat (1991–1994)
Laulaja Zack De La Rocha vaikutti ennen Rage Against the Machinen perustamista hardcore punk -tyylisessä yhtyeessä Inside Out, jonka kappaleesta ”Rage Against the Machine” otettiin nimi uudelle yhtyeelle. Sen ensimmäinen julkinen esiintyminen toteutettiin tuntemattomassa olohuoneessa Orangen piirikunnassa Kaliforniassa vuonna 1991. Yhtyeeltä julkaistiin 12-raitainen omakustannekasetti vuonna 1992, joka sisältää kappaleen ”Bullet in the Head” alkuperäisversion. Kasettia myytiin 5 000 kappaletta faniklubien ja livekeikkojen avulla.
Yhtyeen esikoisalbumi sekä nimikkoalbumi Rage Against the Machine julkaistiin marraskuussa 1992. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Killing in the Name”, ”Bullet in the Head”, ”Bombtrack” ja ”Freedom” vuosina 1993–1994. Kaikista niistä julkaistiin myös musiikkivideo. Albumia myytiin kahden seuraavan vuoden aikana kolminkertaisesti platinalevyyn oikeuttava määrä Yhdysvalloissa. Yhtye lähti hieman ennen albumin julkaisua ensimmäiselle Euroopan-kiertueelleen Suicidal Tendenciesin kanssa lokakuussa 1992. Kiertely jatkui maaliskuussa 1993 Yhdysvalloissa House of Painin kanssa. Esiintyessään heinäkuussa Philadelphiassa, yhtye toteutti hiljaisen sensuurinvastaisen protestin, jossa jäsenet seisoivat lavalla alastomina soittamatta ja laulamatta. Jokaisella heistä oli umpeen teipattu suu sekä rintaan kirjoitettu kirjain, jotka muodostivat yhdessä sanan ”P-M-R-C”. Lokakuussa yhtye alkoi kiertää Yhdysvaltoja Rock for Choice -liikkeen kanssa aloittamalla Hollywoodista. Yhtyeen ensimmäinen loppuunmyyty konsertti pidettiin marraskuussa 1993 New Yorkissa, minkä jälkeen yhtye alkoi pian kierrellä Cypress Hillin kanssa aloittamalla Coloradosta. Kappaleen ”Freedom” musiikkivideo esitettiin ensimmäistä kertaa Music Televisionilla joulukuussa.
Rage Against the Machine järjesti konsertin aktivisti Leonard Peltierin vapauttamisen puolesta huhtikuussa 1994. Yhtyeen esikoisalbumi saavutti platinalevyyn oikeuttavan miljoonan kappaleen myyntilukeman elokuussa 1994, vajaa kaksi vuotta albumin ilmestymisen jälkeen. Albumi sai platinaa Yhdysvaltojen lisäksi myös Belgiassa, Chilessä, Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja Ranskassa, minkä lisäksi se saavutti tuplaplatinaa Uudessa-Seelannissa sekä kultaa Itävallassa, Norjassa, Ruotsissa, Saksassa, Sveitsissä ja Tanskassa.
Hajoaminen (1996–2001)
Yhtye julkaisi huhtikuussa 1996 toisen studioalbuminsa Evil Empire, jonka levyttäminen oli aloitettu heinäkuussa 1995. Yhtye oli esiintynyt ensimmäistä kertaa viihdeohjelma Saturday Night Livessa juuri ennen albumin julkaisua. Myös albumin kappale ”Bulls on Parade” musiikkivideoineen esitettiin ensimmäistä kertaa Music Televisionilla aivan albumin julkaisun kynnyksellä. Albumi sisältää kappaleen ”Bulls on Parade” lisäksi muun muassa kappaleen ”People of the Sun”, ja se myi edellistä albumia nopeammin. Albumi oli tyyliltään enemmän kitaraefektipainotteinen. Yhtye soitti pian albumin ilmestymisen jälkeen ilmaisen konsertin Kalifornian yliopistolla. Heinäkuussa 1996 yhtye aloitti uuden Yhdysvaltojen-kiertueen Atlantasta. Kappaleen ”Bulls on Parade” musiikkivideo oli ehdolla parhaaksi hard rock -videoksi MTV Video Music Awardseissa. Evil Empire rikkoi platinalevyn myyntirajan Yhdysvalloissa vielä saman vuoden aikana.
Evil Empiren kappaleet ”Bulls on Parade” ja ”Tire Me” olivat ehdolla parhaaksi rock/metal-esitykseksi Grammy Awardseissa alkuvuonna 1997. Kappale ”Tire Me” voitti myöhemmin ja toi yhtyeelle Grammyn. Evil Empire menestyi hyvin ja toi yhtyeelle tuplaplatinaa Yhdysvalloissa vain muutama kuukausi platinan saavuttamisen jälkeen. Marraskuussa 1997 yhtye julkaisi nimikko-DVD:n Rage Against the Machine, joka sisältää live-esityksiä, albumeilta puuttuvia raitoja sekä yhtyeen kaikki musiikkivideot sensuroimattomina. Julkaisussa tuli mukana single ja cover Bruce Springsteenin kappaleesta ”The Ghost of Tom Joad”.
Yhtye julkaisi vuonna 1998 singlen ”No Shelter”, jota ei ole julkaistu yhdelläkään albumilla, vaan se julkaistiin samana vuonna ilmestyneen elokuvan Godzilla soundtrackilla. Evil Empiren kappale ”People of the Sun” oli alkuvuonna ehdolla parhaaksi rock/metalli-esitykseksi Grammy Awardseissa. Yhtyeen nimikko-DVD saavutti platinaa pian julkaisunsa jälkeen myymällä 100 000 kappaletta. Uuden tulevan albumin nauhoitukset alkoivat syyskuussa 1998.
Uudelle Godzillalle tehty kappale ”No Shelter” oli ehdolla parhaaksi rock/metalli-esitykseksi Grammy Awardseissa alkuvuonna 1999. Heinä-elokuussa yhtye esiintyi Woodstock ’99:ssa, Mount Fuji -festivaaleilla Japanissa sekä Honolulussa Havaijilla. Tulevan albumin ensimmäinen single ”Guerrilla Radio” julkaistiin lokakuussa 1999. Itse albumi, yhtyeen kolmas studiotuotos The Battle of Los Angeles julkaistiin noin kuukautta myöhemmin marraskuun alussa. Albumin kappaleista ”Guerrilla Radio” ja ”Sleep Now in the Fire” julkaistiin musiikkivideo, jotka molemmat ohjasi Michael Moore. Yhtye esiintyi loppuvuoden aikana myöhäisillan keskusteluohjelmassa Late Show with David Letterman soittamalla kappaleen ”Guerrilla Radio”.
Yhtyeeltä julkaistiin konserttitallenne-DVD The Battle of Mexico City helmikuussa 2001. Albumin The Battle of Los Angeles kappale ”Guerrilla Radio” voitti samoihin aikoihin parhaan hard rock -esityksen palkinnon Grammy Awardseissa. Yhtyeen kitaristi Tom Morello äänestettiin parhaaksi kitaristiksi California Music Awardseissa huhtikuussa 2001.
Hajoamisen jälkeen (2001–2002)
Rage Against the Machinen hajottua vuonna 2000 laulaja Zack De La Rochan jäätyä tekemään sooloalbumia, loput yhtyeen jäsenistä muodostivat grunge-yhtye Soundgardenin entisen laulajan Chris Cornellin kanssa superyhtyeen nimeltä Audioslave vuonna 2001. Uusi superyhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Audioslave seuraavana vuonna.
Paluu (2007–2008)
Yhtye julkaisi tammikuussa 2007 virallisilla verkkosivuillaan uutisen, jossa sen kerrottiin palaavan yhteen ja esiintyvän Coachella Valley Music and Arts Festivalilla 29. huhtikuuta. Entisen Soundgardenin laulajan Chris Cornellin kanssa vuonna 2001 Zack De La Rochan lähdön jälkeen perustettu Audioslave hajosi pian julkaisun jälkeen helmikuussa Cornellin poistuttua. Rage Against the Machine esiintyi loppukesällä 2007 Rock the Bells -festivaaleilla Yhdysvalloissa Wu-Tang Clanin kanssa. Yhtye lähti myöhemmin kiertueelle, jonka viimeinen konsertti pidettiin 3. syyskuuta 2008 Minneapolisissa.
Esiintymiset Suomessa
Rage Against the Machine on esiintynyt kaksi kertaa Suomessa:
Tuomas Muhonen
Tuomas Muhonen (s. 14. lokakuuta 1986 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa II-divisioonajoukkue Vuosaaren Viikingeissä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Muhonen on pelannut aiemmin SM-liigassa yhteensä 75 runkosarjaottelua tehopistein 5+7=12 ja 23 playoff-ottelua tehopistein 1+1=2 sekä keräten yhteensä 16 jäähyminuuttia. Hän on pelannut myös Puolassa ja Tanskassa. Muhonen laukoo oikealta.
Ura
Espoossa syntynyt Muhonen pelasi juniorina Itä-Helsingin Kiekossa ja kasvattajaseurassaan Jokereissa. Hän teki Jokereiden kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen kaudeksi 2006–2007, mutta ei tuolloin pelannut yhtään SM-liigaottelua. Kolmen A-nuorissa vietetyn vuoden jälkeen Muhonen siirtyi kaudeksi 2007–2008 Mestis-joukkue TuTon riveihin joukkuetoverinsa Ville Peltosuon kanssa hakemaan pelituntumaa miesten sarjoista. Siirron taustalla oli Jokereiden ja TuTon yhteinen tahto. TuTo ja Muhonen voittivat Mestiksen-mestaruuden keväällä 2008. Kausi oli Muhoselle läpimurto Mestis-tasolla hänen tehtyä runkosarjassa tehot 12+19=31.
Muhonen teki kaksivuotisen sopimuksen Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa kaudeksi 2008–2009. Hän ei vielä murtautunut joukkueen kokoonpanoon ja haki pelituntumaa Mestiksestä. Muhonen siirtyi syyskuussa 2008 ottelukohtaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon, jossa hän pelasi yhden ottelun. Sen jälkeen Muhonen vaihtoi SaPKosta Mikkelin Jukureihin, jossa hän pelasi yhteensä 30 ottelua tehoin 13+10=23. Tammikuussa 2009 Muhonen palasi Hämeenlinnaan ja teki liigadebyyttinsä 17. tammikuuta 2009 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hän pelasi kevään aikana 18 runkosarja- ja kuusi playoff-ottelua tehopistein 0+3=3. Muhonen oli Jukureista palatessaan joukkueen tehokkain pelaaja. Hänet korvasi siellä HPK:sta toiseen suuntaan siirtynyt Antti Kerälä.
Kaudella 2009–2010 Muhonen pelasi koko kauden HPK:ssa, mutta varsin pienessä roolissa. Hän runkosarjassa jääaikaa keskimäärin 8.47 minuuttia. Muhonen teki runkosarjassa tehot 5+4=9 ja keräsi 10 jäähyminuuttia. Hänen ensimmäinen liigamaalinsa syntyi 8. joulukuuta 2009 Tapparaa vastaan pelatussa ottelussa Ville Hämäläisen ja Marko Tuulolan syötöistä. Kauden päätteeksi Muhonen voitti SM-hopeaa.
Kauden 2013–2014 Muhonen aloitti Puolan Polska Hokej Ligan KTH Krynicassa, josta hän palasi vuodenvaihteessa Mestikseen ja teki loppukauden kattaneen sopimuksen HC Keski-Uudenmaan kanssa. Kaudeksi 2014–2015 Muhonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin nousijajoukkue Gentofte Starsin riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Ossi Saarisen jälkeen tehoilla 16+18=34. Kaudeksi 2015–2016 Muhonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Herlev Eaglesin paitaan. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Victor Backmanin kanssa tehoilla 10+14=24.
Kauden 2016–2017 Muhonen aloitti II-divisioonajoukkue Kuusamon Pallo-Karhuissa, mutta joulukuussa 2016 hän siirtyi kuitenkin yhdessä toisen SM-liigakokemusta omaavan pelikaverinsa Vesa Kulmalan kanssa toiseen II-divisioonajoukkueeseen, Vuosaaren Viikinkeihin.
Kaitanokkavaris
Kaitanokkavaris (Corvus enca) on varisten heimoon kuuluva kaakkoisaasialainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Indonesian, Filippiinit ja Malakan niemimaan. Lajista tunnetaan kahdeksan alalajia. Thomas Horsfield kuvaili lajin holotyypin Jaavalta vuonna 1822.
Smack On You
Smack On You on suomalaisen Smack-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1984. Remasteroitu versio julkaistiin vuonna 1997. Sillä on viisi bonusraitaa.
Kappalelista
Kaikki kappaleet kirjoittanut Manchuria & Claude, ellei toisin mainittu.
Gary Kelly
Gary Kelly (s. 9. heinäkuuta 1974 Drogheda, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän edusti koko ammattilaisuransa Leeds Uniteda. Hän pystyi pelaamaan oikealla laidalla puolustajana, tai keskikenttäpelaajana.
Kelly siirtyi nuorten sarjoista Leedsiin kaudeksi 1991–1992, jolloin teki myös ensiesiintymisensä Englannin pääsarjassa, joka tunnettiin vielä nimellä 1. divisioona. Kauden päätteeksi Leeds voitti myös mestaruuden. Tämän jälkeen Kelly oli säännöllisesti Leedsin pelaavassa kokoonpanossa aina uransa loppuun asti lukuun ottamatta kautta 1998–1999.
Kelly pelasi Leedsissä 430 liigapeliä, joissa teki kaksi maalia. Hän ilmoitti lopettamisestaan kauden 2006–2007 jälkeen.
Irlannin maajoukkueessa Kelly pelasi urallaan 52 ottelua. Mukaan mahtuivat myös vuoden 1994 ja 2002 MM-kilpailut. Maaleja Kelly teki maajoukkueurallaan kaksi.
Mull
Mull eli Isle of Mull on saari Skotlannin länsirannikolla. Se on Sisä-Hebridien suurin saari. Pinta-ala on 910,1 neliökilometriä ja väkiluku 2 800. Saaren korkein kohta on 966 metrin korkeudella merenpinnasta, ja se on muutenkin vuorinen. Siellä harjoitetaan karjankasvatusta.
Mullissa on muinaisia linnoja, kuten Aros ja Duart. Entinen kalastuskeskus Tobermory on nykyisin lomakeskus ja yhteyssatama. Siellä on useita kahviloita ja ravintoloita, ja sieltä voi lähteä valasretkille sekä Staffan saarelle.
Harry Secombe
Hän syntyi St. Thomasissa, Swanseassa ja palveli brittien armeijassa Toisessa maailmansodassa Pohjois-Afrikassa. Italiassassa hän tapasi ensimmäistä kertaa Spike Milliganin.
1950-luvun alussa hän, Milligan, Michael Bentine ja Peter Sellers alkoivat esiintyä radiokomediassa The Goon Show. Secombe esitti Neddie Seagoonia, joka oli usein ohjelman absurdien juonien päähenkilö.
Secombe esiintyi monissa teatterimusikaaleissa, muun muassa Pickwick (1963), (joka perustui Charles Dickensin Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit -kirjaan) ja The Four Musketeers (1967), ja hänellä oli monia listamenestyksiä. Hänen tunnetuimpa laulujaan on "If I Ruled the World". Hän esiintyi herra Bumblena Carol Reedin elokuvaversiossa Lionel Bartin musikaalista Oliver! (1968).
Myöhemmällä elämänpuoliskollaan Secombe (jonka veli Fred Secombe oli pappi Walesin kirkossa) houkutteli uusia yleisöjä juontajana uskonnollisissa ohjelmissa, kuten BBC:n Songs of Praise ja ITV:n Highway.
Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1981.
Secombe sai halvauksen 1997, josta hän hitaasti toipui, mutta hänelle diagnosoitiin eturauhassyöpä seuraavana syyskuuna. Saatuaan toisen halvauksen 1999, hänen oli pakko hylätä televisiouransa. Hän teki dokumentin terveydentilastaan antaakseen rohkeutta toisille kärsijöille.
Secombe ja hänen vaimonsa Myra Atherton saivat neljä lasta: Jennifer Secombe, joka nai näyttelijä Alex Gianninin ja oli myös isänsä agentti, Andy Secombe, ääni- ja elokuvanäyttelijä sekä kirjailija, David Secombe, kirjoittaja ja valokuvaaja ja Katy Secombe, näyttelijätär.
Sir Harry kuoli 79-vuotiaana eturauhassyöpään kotonaan Surreyssä, Englannissa huhtikuussa 2001.
Tyrjänjärvi
Tyrjänjärvi on Hiitolanjoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Parikkalassa. Järvi sijaitsee Suomen ja Venäjän rajalla, Tyrjän kylän alueella ja siitä pohjoiseen. Koillis-lounassuunnassa järvi ulottuu Rasvaniemestä Matarmäkeen. Suomen puolella järvessä ovat Suursaari-niminen saari ja useita pienempiä saaria tai luotoja, kuten Koppelo-, Matala-, Risti-, Kissa-, Nuotta-, Honka-, Palanut- ja Kalkkusaari. Kokka- ja Lammassaari ja Viitaniemi ovat järven suurimmat niemekkeet, pohjoisen Hotakanlahti ja Reijuksenlahti ympäröivät Lammassaarta. Kannaksentieltä erkaneva Tyrjän rantatie seurailee järven länsirantaa. Tyrjänjärven laskujoki Joensuunjoki virtaa Simpelejärven Joenlahteen.
Montechiarugolo
Montechiarugolo on kunta Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella, Pohjois-Italiassa. Se sijaitsee noin 13 kilometriä kaakkoon Parman kaupungista. Sen väkiluku oli 11 104 asukasta 1. tammikuuta 2019.
Montechiarugolo on monikeskuksinen kunta, joka jakautuu viiteen eri osaan: Montecchio Emilia, Parma, San Polo d’Enza, Sant’Ilario d’Enza ja Traversetolo.
Pappisseminaari
Pappisseminaari tarkoittaa roomalaiskatolisen kirkon ja ortodoksisten kirkkojen pappeinkoulutuslaitoksia, jotka ovat sisäoppilaitoksia. Latinalaisen riituksen seminaarit jakaantuvat ylempään ja alempaan seminaariin. Alempi seminaari on poikien katolinen sisäoppilaitos, joka antaa eväitä myös maallisille elämänurille. Ylemmässä seminaarissa nuoret miehet opiskelevat papeiksi.
Katolinen kirkko
Katoliset pappisseminaarit toimivat nykyisin yleensä paavillisten yliopistojen yhteydessä, mistä syystä lähes kaikki pappisseminaarit myöntävät kasvateilleen jonkin paavillisen yliopiston hyväksymän teologisen tutkinnon.
Ortodoksinen kirkko
Ortodoksisten kirkkojen seminaarit ovat joko kreikkalaisen tavan mukaan asuntoloita, joissa yliopistoissa teologiaa opiskelevat seminaarilaiset asuvat, ruokailevat ja osallistuvat yhteisiin jumalanpalveluksiin tai venäläisen tavan mukaan sisäoppilaitoksia, jossa tapahtuu sekä opiskelu että yhteiselämä. Suomen ortodoksinen pappisseminaari ensin Sortavalassa ja myöhemmin Kuopiossa kirkkokunnan keskustalossa oli vuodesta 1918 vuoteen 1988 venäläistyylinen sisäoppilaitos. Kun teologikoulutus siirrettiin Joensuun yliopistoon (nykyiseen Itä-Suomen yliopistoon), perustettiin kreikkalaistyylinen Ortodoksinen seminaari Joensuun Torikadulle.
Sudenpesä (vuoden 1973 elokuva)
Sudenpesä (Mean Streets) on Martin Scorsesen ohjaama rikoselokuva vuodelta 1973. Pääosissa ovat Robert De Niro ja Harvey Keitel.