cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Satyricon
Satyricon on Petroniuksen kirjoittama satiirinen romaani keisariajan Roomasta. Alun perin latinankielinen teos on kirjoitettu vuoden 60 paikkeilla menippolaisen satiirin tapaan yhdistelemällä proosaa ja runoutta. Satyriconin lukuisista kirjoista on nykyaikaan säilynyt vain pieni osa. Teoksen tunnetuin ja parhaiten säilynyt osa on Trimalchion pidot, joka on usein julkaistu myös erillisenä.
Satyricon tunnetaan ennen kaikkea roomalaisten pitojen ja orgioiden satiirisesta kuvauksesta. Romaani tuo esille roomalaisen alaluokan ja nousukkaiden rikasta kielen kirjoa. Teoksessa esitetään runsaasti erilaisia puheita: toiset käyttävät puheissaan kansanomaisen härskiä ja karkeaa kieltä, toiset taas tavoittelevat ylevää puhetapaa siinä kuitenkaan onnistumatta. Näin teos luo satiirisen kuvan roomalaisista, jotka ovat ylpeitä loistavista puheistaan.
Synty
Satyriconin kirjoittajan Petroniuksen henkilöllisyydestä ei ole täyttä varmuutta. Useimmat tutkijat pitävät tätä kuitenkin samana henkilönä kuin Titus Petronius Niger (Tacituksella Gaius Petronius), eli Petronius Arbiter, joka toimi keisari Neron hovissa ja joutui tekemään tämän käskystä itsemurhan vuonna 66.
Myös sisältönsä puolesta teos voi olla kirjoitettu juuri tuon ajan Roomassa. Se on mahdollisesti tarkoitettu muiden hovissa samaan aikaan vaikuttaneiden huvitukseksi. Teoksen nimi viittaa satyyreihin (Satyricon libri, "satyyrikertomuksia"), mutta toisaalta myös satiiriin.
Käsikirjoitushistoria
Satyriconin teksti pirstoutui erilaisiin lyhyempiin tekstivalikoimiin joskus myöhäisantiikin tai varhaisen keskiajan aikana. Samalla suurin osa tekstistä katosi.
Säilynyt osa on peräisin erilaisista keskiaikaisista käsikirjoituslähteistä. Merkittävin osa tekstistä on peräisin kahdesta tekstiotteiden kokoelmasta, joista toinen sisältää pidempiä ja toinen lyhyempiä otteita. Kolmas merkittävä lähde on niin kutsuttu Traun käsikirjoitus, joka sisältää Trimalchion pidot. Lisäksi tunnetaan erilaisia lainausten ja runokatkelmien kokoelmia, jotka sisältävät Petroniukselta peräisin olevaa tekstiä.
Ensimmäinen painettu laitos (editio princeps) julkaistiin vuonna 1499 (Bernardinus de Vitalibus, Venetsia) ja toinen vuonna 1500 (Jacobus Thanner, Leipzig). Nämä laitokset olivat kuitenkin paljon nykyistä suppeampia, sillä ne eivät sisältäneet Traun käsikirjoituksesta peräisin olevaa tekstiä. Trimalchion pidot julkaistiin ensimmäisen kerran painettuna erikseen vuonna 1664 (Martinus Statilius, Padova/Pariisi).
Sisältö
Satyricon on koostunut alun perin ainakin kahdestakymmenestä kirjasta, mutta niistä yksikään ei ole säilynyt kokonaan. Nykyisin tunnetut 141 yhtenäistä katkelmaa ovat peräisin teoksen kirjoista 14–16. Suomennos sisältää pääosan siitä, mitä teoksesta on säilynyt. Koska teoksesta puuttuu niin suuri osa ja säilyneetkin osat ovat katkelmallisia, teoksen juonesta on vaikea saada kokonaiskuvaa.
Teoksen päähenkilö on veijarimainen kertojaminä Encolpius, joka on hieman Odysseuksen tavoin saanut irvokkaan Priapos-jumalan vihat niskaansa ja kokee harharetkillään erilaisia vähemmän kunniallisia seikkailuja. Teoksen tapahtumat rakentuvat hänen sekä kahden muun keskeisen henkilön, Ascyltoksen ja Gitonin, ympärille. Sekä Encolpius että nuori elostelija Ascyltos ovat jollakin tavoin rappiolle joutuneita ja löyhämoraalisia nuoria reetoreita. Giton on Encolpiuksen kaunis nuori orjapoika, johon sekä Encolpius että Ascyltos ovat rakastuneet ja jonka suosiosta he kilpailevat koko teoksen säilyneen osan ajan.
Encolpius ja Giton ovat ilmeisesti tavanneet ensin, ja Encolpius on ottanut kauniin pojan poikarakastetukseen. Myöhemmin seurueeseen liittyy Ascyltos, joka myös tavoittelee poikaa ja josta Encolpius yrittää välillä päästä eroon. Teos kertoo päähenkilöiden harhailuista Italiassa kohti sen eteläosaa. Teoksen alkuosassa he ovat todennäköisesti olleet Massiliassa. Tämän jälkeen he päätyvät Neapoliin lähelle johonkin Campanian pikkukaupunkiin, mahdollisesti Puteoliin, jonne säilyneiden osien tapahtumat aluksi sijoittuvat. Säilyneen osan loppupuolella matka jatkuu meritse kreikkalaiseen Krotonin kaupunkiin.
Muita keskeisiä henkilöitä teoksessa ovat hajamielinen runoilijavanhus Eumolpus, reetori Agamemnon sekä pitojen isäntä Gaius Pompeius Trimalchio Maecenatianus. Eumolpus lausuu usein runojaan, joille muut eivät anna juurikaan arvoa.
Tyyli
pienoiskuva|upright=0.5|Encolpius. Norman Lindsayn kuvitusta, 1922. pienoiskuva|upright=0.5|Tryphaena. Norman Lindsayn kuvitusta, 1922.
Satyricon koostuu itsenäisinä kertomuksina toimivista episodeista, jotka kehyskertomus sitoo yhteen. Teoksessa vaihtelevat eri tyylit ja niiden mukaiset tunnelmat, ja se satirisoi monenlaisia puhetapoja ja tyylejä. Puheen repertuaarit vaihtelevat hovimaisesta eleganssista alatyyliin. Pitojen juhlallisista elkeistä lipsutaan brutaalin tyyliin, ja ylevään riimittelyyn sekoittuu vulgaareja sanontoja. Seuratessaan minäkertoja Encolpioksen seikkailuja lukija saa hämmästellä jo sitä, kuinka eri lailla päähenkilö puhuu eri tilanteissa. Encolpius on veijarimainen puhekoulun kasvatti, joka on kieleltään suvereeni ja muuttaa tyyliään tilanteesta riippuen. Henkilöt lukevat mielellään runojaan ääneen, mutta yleisö ei halua kuunnella niitä, ja usein lausuja saa jättää runonsa kesken. Orgioiden kuvaus on tarkoituksellisen katkonaista ja hämärää, myös kielellisiä tabuja rikotaan. Kun monet vapautetut orjat pitävät pidoissa puheita, vulgaarien puhetyylien kirjo on rikas, koska kukin puhuja käyttää kieltä omalla tavallaan.
Harharetkenä teos vertautuu Homeroksen Odysseiaan ja teos voidaankin nähdä sen parodiana. Yhtymäkohtia on lukuisia: samoin kuin Odysseusta vainosi Poseidon, samoin Encolpiusta vainoaa Priapos; Odysseus kohtaa matkoillaan Kirken, Encolpius puolestaan Circen; ja niin edelleen.
Satiirin ja parodisen eepoksen lisäksi Satyriconissa on myös näytelmällisyyttä ja farssia, eroottista sävyä miletoslaisten kertomusten tyyliin, sekä kreikkalaisia romaaneja muistuttavia piirteitä. Tyylit muuntuvat eeppisestä torikuvauksesta melodramaattiseen haaksirikon kuvaukseen: siinä päähenkilö kuvittelee suurieleisesti hukkuvansa mereen yhdessä rakastettunsa kanssa.
Parokiaalijärjestelmä
Parokiaalijärjestelmä eli parokiaalinen periaate on kirkollinen järjestäytymismuoto, jossa kirkollinen hallinto ja toiminta on järjestetty tietyn maantieteellisen alueen omaaviin seurakuntiin. Järjestelmän mukaan kirkon jäsen kuuluu siihen paikallisseurakuntaan, jonka alueella hän asuu. Parokiaalijärjestelmä on etenkin katolisten, anglikaanien, luterilaisten ja ortodoksien käyttämä hallintomuoto.
Satyricon
Kirjat 1–13
Satyriconin alkuosa on kadonnut kokonaan. Sen sisällöstä voidaan kuitenkin tehdä joitakin päätelmiä säilyneen osan perusteella.
Encolpius on mahdollisesti toiminut teoksen alussa syntipukkina Massiliassa. Tuolloin tai viimeistään turmellessaan Quartilla-nimisen papittaren suorittamat pyhät menot hän on hankkinut hedelmällisyydenjumala Priapoksen vihat niskoilleen. Massiliasta matka on jatkunut ainakin Baiaeen.
Alkuosan tapahtumia, joihin säilyneessä osassa viitataan:
Kirjat 14–16
Teoksen keskiosasta on säilynyt osia kirjoista 14-16. Näistä muodostuvat seuraavat episodit:
Reetorin koulu: Agamemnon. Encolpius on reetori ja puhetaidonopettaja Agamemnonin seurassa ja yrittää saada puhujanlahjojensa avulla hankittua kutsun illallisille.
Ilotalo: Encolpius ja Ascyltos. Episodi on säilynyt hyvin katkelmallisena. Encolpius ja Ascyltos livistävät puhetilaisuudesta ja yrittävät löytää majapaikkaansa. He kuitenkin päätyvät ilotaloon ja joutuvat mukaan jonkinlaisiin orgioihin.
Majatalo: Giton. Ystävykset harhailevat erillään ilotalosta selvittyään, mutta kohtaavat jälleen toisensa. Giton ilmestyy ensimmäisen kerran kuvaan. Encolpius ja Ascyltos alkavat kiistellä pojasta, mutta pääsevät sopuun ja erkanevat sovinnolla.
Priapoksen valvojaiset: Quartilla. Ystävysten majapaikkaan ilmestyy Quartilla, hedelmällisyydenjumala Priapoksen papitar. He olivat ilmeisesti teoksen kadonneen alkuosan aikana loukanneet Quartillan toimittamia pyhiä toimituksia. Quartilla on sekä vihainen että peloissaan. Hän pyytää, etteivät miehet paljastaisi näkemiään salaisuuksia kenellekään. He suostuvat. Tätä seuraa seksiorgiat, jossa ovat mukana myös Quartillan palvelijatar Psyche, joku nuori tyttö, sekä joukko miespuolisia prostituoituja.
Trimalchion pidot. Episodi kertoo Trimalchion järjestämistä suurellisista pidoista. Se on kirjoitettu käyttäen ajan puhekieltä ja se pilkkaa ajan äkkirikkaiden taipumusta liioitteluun. Se on teoksen ainoa nykyaikaan suhteellisen täydellisesti säilynyt pidempi osuus.
Pitojen isäntä, vapautettu orja Trimalchio on upporikas mutta tyylitajuton nousukas. Hänen maatilansa kuvataan olevan niin suuri, että se olisi kattanut suuren osan Etelä-Italiaa; Trimalchio jopa suunnittelee Sisilian ostamista. Pidoissa ovat läsnä Trimalchion lisäksi Agamemnon, Hermeros, Encolpius, Ascyltos ja Giton, Habinnas, Diogenes, Proculus, Scintilla, Trimalchion vaimo Fortunata sekä Trimalchion orjia ja vapautettuja.
pienoiskuva|upright|Habinnaksen saapuminen Trimalchion pitoihin. Norman Lindsayn kuvitusta, 1922. Pidoissa Trimalchio tarjoilee vierailleen toinen toistaan mielikuvituksellisempia ruokalajeja sekä näiden ohella värikkäitä ja vieraiden mielestä suorastaan piinallisia ohjelmanumeroita. Encolpiukselle pidot vertautuvat labyrinttiin, sillä pidoista ei pääse edes ulos samaa tietä kuin on tultu, vaan on siirryttävä eteenpäin eri huoneisiin. Tähän viittaa myös pitojen kokin nimi Daidalos; kreikkalaisessa mytologiassa Daidalos-niminen henkilö rakensi Minoksen labyrintin. Pidot päättyvät Trimalchion kuvitteellisiin ruumiinvalvojaisiin. Lopulta torvensoitto saa lähistön palovartijat luulemaan talon palavan. Niin he murtavat oven, jolloin Encolpius, Ascyltos ja Giton pääsevät lopulta karkuun.
Giton karkaa Ascyltoksen kanssa. Kolmikko päätyy majatalolle, jossa Encolpius ja Giton nauttivat lemmestä Ascyltoksen kadehtiessa. Myöhemmin Ascyltos varastaa pojan nauttiakseen tästä itsekin. Poika sovitaan jaettavaksi. Lopulta Gitonin annetaan kuitenkin valita itselleen mieluisampi kumppani; tämä valitsee Ascyltoksen.
Taidenäyttely: runoilija Eumolpus. Encolpius päätyy taidenäyttelyyn. Siellä hän tapaa runoilijavanhus Eumolpuksen. Eumolpus kertoo tarinan itsestään ja kvestorin pojasta. Tarina muistuttaa miletolaisia kertomuksia. Eumolpus oli himoinnut kaunista poikaa ja hankkiutuu tämän lähelle esittämällä siveää. Kun pojan vanhemmat eivät epäile mitään, Eumolpus pääsee lopulta toteuttamaan aikeensa. Poika uhkaa kertoa Eumolpuksesta isälleen; lopulta poika osoittautuu kuitenkin niin halukkaaksi, että Eumolpus uhkaa kertoa pojasta itse tämän isälle.
Tämän jälkeen Encolpius ihastelee taulua, joka kuvaa Troijan valloitusta (Troiae halosis). Eumolpus kuvaa taulun sisällön runomuodossa, mutta muut paikallaolijat alkavat heitellä häntä kivillä.
Encolpius ja Giton taas yhdessä. Episodissa kiistellään jälleen Gitonista, joka on nyt jättänyt Ascyltoksen. Encolpius löytää hänet ja he palaavat yhteen. Myös runoilija Eumolpus ihastuu Gitoniin ja alkaa tavoitella tätä. Encolpius ajaa Eumolpuksen pois. Ascyltos palaa; hän on etsintäkuuluttanut Gitonin ja tästä on luvattu karanneena orjana palkkio. Etsijät eivät kuitenkaan löydä Encolpiuksen piilottamaa Gitonia. Eumolpus ilmestyy jälleen paikalle ja uhkaa ilmiantaa pojan. Hän ja Encolpius tekevät kuitenkin sovinnon.
Laiva: Lichas ja Tryphaena. Eumolpus, Encolpius ja Giton lähtevät merimatkalle paetakseen Ascyltosta. Encolpius ja Giton huomaavat kuitenkin päätyneensä niiden Lichaksen ja Tryphaenan laivaan, joita olivat paossa. Eumolpus yrittää piilotella heitä, ikään kuin he olisivat hänen orjiaan. Lopulta he kuitenkin paljastuvat. Laivalla puhkeaa tappelu, joka päättyy rauhan solmimiseen: Lichas ja Tryphaena lupaavat antaa Encolpiuksen ja Gitonin olla.
Tämän jälkeen Eumolpus kertoo tarinan Efesoksen siveästä leskestä. Sureva, siveydestään kuuluisa leski oli miehensä kuoltua muuttanut asumaan miehensä hautaan näännyttääkseen itsensä nälkään. Samaan aikaan lähistöllä oli naulittu ihmisiä ristille, ja erään sotilaan tehtävänä oli vartioida ruumiita, etteivät omaiset pääsisi hautaamaan niitä. Sotilas löytää lesken haudasta, rakastuu tähän ja alkaa taivutella tätä lähtemään haudasta. Samaan aikaan erään ristiinnaulitun sukulaiset vievät ruumiin ristiltä. Leski taipuu vähitellen ja rakastuu sotilaaseen. Hän antaa naulita oman miehensä ruumiin ristille, ettei sotilasta rangaistaisi yhden puuttuvan ruumiin vuoksi: "mieluummin luovun kuolleesta kuin surmaan elävän" (112). Tämäkin tarina muistuttaa miletolaisia kertomuksia.
Lopuksi Encolpius ja Giton pääsevät taas Tryphaenan suosioon. Osion loppu on kuitenkin hyvin katkemallinen.
Haaksirikko. Puhkeaa myrsky ja laiva kokee haaksirikon. Laivan jäännökset ajautuvat rannalle, ja niin Encolpius, Giton ja Eumolpus selviävät maihin. He hautaavat Lichaan rantaan ajelehtineen ruumiin.
Matka Krotoniin. Käy ilmi, että matkalaiset ovat päätyneet Krotonin lähelle. Heille kerrotaan, miten asiat kaupungissa ovat: "koko kaupungin väki on jakaantunut kahteen ryhmään, perinnön tavoittelijoihin ja niihin joiden perintöä tavoitellaan" (116).
Niin Eumolpus suunnittelee huijauksen: hän teeskentelisi rikasta miestä, joka on haaksirikkoutunut mutta jolla on vielä suuri omaisuus Afrikassa. Hän esittäisi sairasta ja muuttelisi testamenttiaan jatkuvasti. Muiden tehtävä olisi auttaa häntä huijauksessa.
Matkalla runoilija esitelmöi runouden huonosta vaikutuksesta ihmisiin. Tämän jälkeen hän esittää oman 295 säettä käsittävän runomuotoisen kuvauksensa Rooman kansalaissodasta (Bellum civile).
Krotonissa: Circe. Ystävykset saapuvat Krotoniin ja toteuttavat huijauksensa. Heitä kestitään ja heille annetaan lahjoja. Encolpius teeskentelee olevansa Eumolpuksen orja. Hän tapaa Circen palvelijan Chrysiksen, joka ilmaisee emäntänsä haluavan olla Encolpiuksen kanssa. Encolpius ja Circe käyvätkin makuulle, mutta Encolpiukseen iskee erektio-ongelma, mikä on aiemmin ollut hänelle täysin vierasta. Encolpius yrittää erilaisia parannuskeinoja, mutta myös toinen yritys maata Circen kanssa epäonnistuu. Circe on raivoissaan ja loukkaantunut.
Priapoksen temppeli: Proselenos ja Oenothea. Encolpius alkaa ajatella, että hänen ongelmansa syynä on erektioita suojelevan jumalan Priapoksen viha. Hän menee tämän temppeliin, missä Priapoksen papitar yrittää parantaa hänet erilaisilla menetelmillä. Myös Chrysis rakastuu Encolpiukseen. Säilyneestä osasta ei kuitenkaan selviä, miten Encolpiuksen suhteille Circeen ja Chrysikseen kävi.
Eumolpus ja perinnönmetsästäjät. Eumolpus on saanut Philomela-nimisen naispuolisen perinnönmetsästäjän huomion ja saa tämän lapset turviinsa. Eumolpus itse makaa tyttären kanssa, Encolpius puolestaan yrittää poikaa. Encolpiuksen erektio-ongelma paranee, kun tämä pyytää apua Mercuriukselta. (140)
Lopulta perinnönmetsästäjien anteliaisuus kuitenkin hiipuu. Eumolpuksen lupaamaa Afrikasta saapuvaa tämän rikkauksia kuljettavaa laivaa ei näy. Selvitäkseen ongelmasta Eumolpus päättää lavastaa kuolemansa. Sitä ennen hän lukee testamenttinsa ehdon, jonka on tarkoitus olla sellainen, ettei kukaan täyttäisi sitä: osallisiksi perinnöstä pääsee vain se, joka on valmis syömään hänen ruumiinsa. Teoksen säilynyt osa päättyy siihen, että ainakin yksi perinnönmetsästäjä on aikeissa tehdä näin; se ei käy ilmi, onko Eumolpus todella kuollut. (141)
Kirjat 17–
Teoksen loppuosa on kadonnut kokonaan, eikä sen sisällöstä tiedetä käytännössä mitään; ei edes sitä, mihin matka jatkui. Myöskään lopusta kadonneiden kirjojen määrästä ei ole tarkkaa tietoa; koska teoksessa on ollut alun perin ainakin kaksikymmentä kirjaa, lopusta puuttuvia kirjoja on vähintään neljä.
Elokuva
Federico Fellini teki vuonna 1969 Petroniuksen teoksen säilyneisiin osiin perustuvan elokuvan Fellinin Satyricon. Elokuva on surrealistinen ja katkeileva kuten romaanikin.
William Ellery
thumb|250px|William Ellery William Ellery (22. joulukuuta 1727 Newport, Rhode Island – 15. helmikuuta 1820 Newport, Rhode Island) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän oli yksi Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaneista. Ellery edusti Rhode Islandia ja oli yksi seitsemästätoista allekirjoittaneesta vapaamuurarista.
William Ellery syntyi Newportin kaupungissa Rhode Islandilla. Hän opiskeli Harvard Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1747. Ellery sai lakimiehenoikeuden vuonna 1770. Vuonna 1785 hänestä tuli Rhode Islandin korkeimman oikeuden tuomari.
Katajajärvi (Kuhmoinen, Myllykylä)
Katajajärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä. Järvi on autio, ja sen rannat ovat pääosin soista metsämaata. Katajajärven eteläpuolelta kulkee seututie 325 ja itäpuolelta metsäautotie.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,7 metriä mpy.
Elgin (Illinois)
Elgin on kaupunki Illinoisin pohjoisosissa, Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Cookin ja Kanen piirikunnissa. Kaupungissa asuu 110 849 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1835.
Väestö
Kaupungin väestö on kasvussa. Kaupungin 110 849 asukkaasta 50,4 prosentin enemmistö on naisia. Reilu neljännes asukkaista on syntynyt ulkomailla. Yhdessä kotitaloudessa asuu keskimäärin tasan kolme henkilöä. Alle puolessa kotitalouksista puhutaan englantia.
Historia
Elgin perustettiin vuonna 1835 noin 60 kilometrin päähän Chicagosta.
FC Martigues
thumb|right|100px|FC Martiguesin logo
Rostirauta
Rostirauta eli arinarauta on höyrykattilan tulipesän osa.
Laivojen höyrykattiloissa tulipesä jakautuu pystysuunnassa karkeasti kahtia tuliosaan ja tuhkaosaan. Noin viidesosakorkeudessa on tehty erilliset kynnykset kumpaankin päätyyn, ja näiden kynnysten päälle asetetaan irralliset, noin tuuman vahvuiset teräksiset tangot eli rostiraudat, jotka muodostavat tulipesän arinan. Tämän ristikon päälle tehdään varsinainen tuli. Alle jäävää osaa sanotaan tuhkalaatikoksi.
FC Martigues
FC Martigues on ranskalainen jalkapallojoukkue, joka on perustettu Martiguesin kaupungissa Etelä-Ranskassa vuonna 1921. Se nousi syksyllä 1993 Ligue 1:een, ja pysyi korkeimmalla sarjatasolla kolme kautta. Syksyllä 2003 Ranskan jalkapalloliitto pudotti joukkueen CFA-tasolle, eli Ranskan neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle, joka on nykyään National 2. FC Martigues pelaa kotiottelunsa 11 500 -paikkaisella Stade Francis-Turcanilla.
Rostirauta
Höyryvetureissa rakenne on hiukan toisenlainen: tukirakenteita on useita ja arina koostuu kiinteistä ristikoista, koska veturien tuhkalaatikko on yleensä suurempi ja syvempi kuin laivojen. Arinan keskikohdalla on vetureissa erillisellä mekaanisella koneistolla sivuun nostettava kääntöosa, jonka muodostamaan aukkoon kuonanpoistossa irrotetut kuonanpalaset pudotetaan tuhkalaatikoon.
Suuremman koon mahdollistaa se, että laatikko voidaan tyhjentää pohjasta käsin erityiseen kuonakuoppaan. Veturien tuhkalaatikkoon liittyy kiinteänä osana erillinen, injektorin syöttämä kastelulaite, jolla tuhkalaatikkoon putoilevat vielä kytevät osat ja ajon aikana putoilevat kekäleet sammutetaan.
Hugo Jonsson
pienoiskuva Hugo Alarik Jonsson (25. helmikuuta 1884 Helsinki – 9. huhtikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen uimari, joka kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa.
Hän oli Helsingfors Simsällskap -seuran puheenjohtaja 1913 ja hallituksen jäsen 1908–1911 ja 1925–1930. Hän meni naimisiin Ellen Maria Forsténin kanssa vuonna 1914.
Hänelle myönnettiin 4. luokan Vapaudenristin ritarikunnan mitali.
Fragaria moupinensis
Laji on monivuotinen ruoho, joka voi kasvaa 5–15 cm korkeaksi. Varret ovat valkokarvaisia. Lehdet ovat kolmi- tai viisilehdykkäisiä ja lehdyköiden muoto vaihtelee vastapuikeasta soikeaan. Kukintona on yhdestä neljään kukkaa sisältävä huiskilo. Kukkaperät ovat 2–8 cm pitkiä ja vaaleakarvaisia. Kukat ovat kaksineuvoisia ja halkaisijaltaan 1–2 cm. Verholehdet ovat puikean suikeita ja terälehdet ovat vastapuikeita tai pyöreähköjä sekä valkoisia. Laji kukkii touko–heinäkuussa, joskus elokuussakin. Lajin pohjushedelmä on luumun- tai munanmuotoinen ja pähkylät ovat myös munanmuotoisia.
Tom Kilburn
Kilburn tapasi Freddie Williamsin Telecommunications Research Establishmentissa (TRE) ja toisen maailmansodan jälkeen työskenteli Williamsin kanssa Williams-Kilburn-putken parissa. Tämä johti Small-Scale Experimental Machinen (SSEM) kehitykseen, joka johti Manchester Mark I:n kehitykseen. Max Newmanin vaikutuksesta Williams ja Kilburn päätyivät Manchesterin yliopistoon ja kuulivat Alan Turingin työstä.
Markus Ojakoski
Markus Ojakoski on suomalainen poliitikko. Hän toimi Jämijärven kunnanjohtajana 2019–2022 ja Kokemäen kaupunginjohtajana 2011–2014. Ennen Ojakoskea Jämijärven kunnanjohtajana toimi Kirsi Virtanen.
Tom Kilburn
Kilburnin johdolla Manchesterin yliopistossa esiteltiin transistoroidun tietokoneen prototyyppiä 16. marraskuuta 1953. Richard Grimsdale ja Douglas Webb esittelivät 48-bittistä tietokonetta, joka johti Metrovick 950-tietokoneen valmistukseen.
Markus Ojakoski
Kunnanjohtajan vaalissa vastaehdokas Aki Viitasaari sai suljetussa lippuäänestyksessä neljä ääntä, Ojakoski 12. Ojakoski erosi virastaan 2022, koska hänen toimintansa ei kunnanjohtajana ollut asianmukaista.
Tom Kilburn
Kilburn osallistui myös Atlas-tietokoneen kehitykseen ja hänet nimettiin professoriksi vuonna 1960. MU5-tietokoneen kehitys alkoi vuonna 1966 ja sitä käytettiin ensi kerran vuonna 1972.
Markus Ojakoski
Vuosina 2015–2017 Ojakoski työskenteli Keskustan eduskuntaryhmän pääsihteerinä. Hän on toiminut myös ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Paavo Väyrysen ja kulttuuriministeri Tanja Karpelan erityisavustajina. Ojakoski on osallistunut myös puoluetoimintaan, muun muassa Porin seurakuntayhtymän seurakuntavaaleihin, joissa hän sai 4 ääntä.
Hikiventtiili
thumb|Hikiventtiilit korjauksen alaisessa Ruston-paikallishöyrykoneessa Hikiventtiili on höyryveturien ja höyrykoneiden sylintereissä oleva kondenssiveden poistoventtiili.
Osa kuljettajan ammattitaitoa on kokemusperäinen tieto siitä milloin hikiventtiilit on avattava. Höyryveturin liikkeelle lähtiessä näkyvät, molemmin puolin sylintereistä purkautuvat höyrysuihkut ovat juuri hikiventtiilien purkauksia. Veturin seisoessa sylintereihin jäänyt höyry on jäähtynyt vedeksi.
Myös muista höyrykoneista on määräajoin poistettava kondenssivesi hikiventtiilien avulla.
Li Zhanshu
pienoiskuva|Li Zhanshu (2022) Li Zhanshu (s. 30. elokuuta 1950) on kiinalainen poliitikko ja Kiinan kommunistisen puolueen jäsen. Li on puolueen seitsenhenkisen politbyroon pysyvän komitean jäsen ja toimii Kiinan kansankongressin pysyvän komitean puheenjohtajana. Valtiollisessa protokollassa asema vastaa Suomessa eduskunnan puhemiestä.
Ura
Li syntyi Hebeissä ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1975. Li opiskeli maakunnan pääkaupungissa Shijiazhuangissa Hebein normaaliyliopistossa. Valmistumisen jälkeen Li aloitti puolueuransa Wujin piirikunnassa. Li työskenteli pitkään eri tehtävissä Hebein maakunnassa, kunnes hänet siirrettiin Shaanxin maakuntaan, jossa hän työskenteli aluksi maakunnan puoluekomitean pysyvässä komiteassa ja henkilöstöhallinnosta vastaavassa organisaatio-osastossa. Vuonna 2002 Li nousi maakunnan pääkaupungin Xi'anin puoluesihteeriksi sekä koko maakunnan apulaispuoluesihteeriksi. Lin ambitiot ansaitsivat hänelle mainetta ja jo seuraavana vuonna 2003 Li siirrettiin Heilongjiangin maakunnan apulaispuoluesihteeriksi sekä vastaavaksi kuvernööriksi. Kiinassa maakunnan puoluesihteeri vastaa asemaltaan ministeriä. Lin nousujohteinen ura jatkui siirrolla eteläiseen Kiinaan Guizhoun maakunnan puoluesihteeriksi. Tapaus nosti Lin tarkkailijoiden silmissä politiikan nousevaksi tähdeksi, sillä hänellä ei ollut vielä puoluesihteereille normaalisti kuuluvaa keskuskomitean täysjäsenyyttä. Li siirtyi Pekingiin vuonna 2012 vallanvaihdon alla ensin puolueen yleisesikunnan apulaisjohtajaksi ja myöhemmin 18. puoluekokouksen jälkeen hänet valittiin politbyroon jäseneksi sekä keskuskomitean täysjäseneksi. Li sai nimityksen lisäksi paikan puolueen sihteeristöstä sekä vasta perustetusta kansallisesta turvallisuusneuvostosta. 19. puoluekongressin jälkeen Li on kansallisen turvallisuusneuvoston lisäksi jäsen myös Internetin turvallisuuden, talouden ja rahoituksen sekä kokonaisvaltaisten talousuudistusten johtavassa pienryhmässä (leading small group, LSG).
Aiheesta muualla
http://www.chinavitae.com/biography/Li_Zhanshu/career
Lammakot (Kuhmoinen)
Lammakot on Pirkanmaalla Kuhmoisissa sijaitseva lampi.
Dick Martin
Dick Martin (30. tammikuuta 1922 – 24. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen koomikko. Hän tuli tunnetuksi varsinkin yhteistyöstään Dan Rowanin kanssa; Rowan & Martin's Laugh-In pyöri NBC:llä 140 jakson ajan alun alkaen vuosina 1968–1973. Lisäksi hän juonsi muun muassa peliohjelmia Match Game ja Password Plus.
Lammakot (Kuhmoinen)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen länsipuolella sijaitsee toinen pienempi lampi. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja rannat ovat pääosin soistunutta metsämaata.
Dick Martin
Martin syntyi Michiganin osavaltiossa. Hän oli vuoden 1969 Emmy-palkittu. Hän ja Dan Rowan saivat vuonna 2002 tähden Hollywood Walk of Famella.
Martin oli naimisissa näyttelijä-malli Dolly Martinin kanssa vuosina 1971–1975 ja jälleen vuodesta 1978. Hänellä oli takanaan aiempi avioliitto Peggy Connellyn kanssa.
Lammakot (Kuhmoinen)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy. Siihen johtaa kolme ojaa. Laskuoja lähtee lammen lounaispäästä ja laskee 1,9 kilometrin päässä Lummenneen Vuohilahteen. Laskuojan pudotus on 27,3 metriä.
Ian Paisley
thumb|Ian Paisley oli jyrkän linjan protestanttipoliitikko. Kuva toukokuulta 2008. Ian Richard Kyle Paisley (6. huhtikuuta 1926 Armagh – 12. syyskuuta 2014 ) oli pohjoisirlantilainen poliitikko ja pappi, joka toimi Pohjois-Irlannin pääministerin virassa toukokuusta 2007 kesäkuuhun 2008. Paisley perusti Free Presbyterian Church of Ulsterin ja unionistis-konservatiivisen Democratic Unionist Partyn, jonka johdossa hän oli vuodesta 1971 aina vuoteen 2008.
Tausta
Ian Paisley syntyi Armagh’n kaupungissa Pohjois-Irlannissa baptistipastorin perheeseen, mutta vietti lapsuutensa Ballymenassa Antrimin kreivikunnassa. Nuoruudessaan Paisley opiskeli teologiaa Walesissa ja Belfastissa. Vuonna 1946 hänet vihittiin papiksi, ja 1950-luvun alussa hän oli mukana perustamassa Presbyteerisestä kirkosta Irlannissa eronnutta Free Presbyterian Church of Ulsteria.
Politiikka
Jo nuoruudessaan Paisley oli kiinnostunut politiikasta ja Pohjois-Irlannin ongelmista. Kuten moni muukin pohjoisirlantilainen protestantti, Paisley asettui unionistien puolelle. Unionistien tavoitteena on pitää Pohjois-Irlanti osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa, ja Paisley kuului näiden ääriryhmään.
Vasta 1960-luvulla Paisley alkoi kuitenkin olla aktiivisemmin mukana politiikassa. Hän kritisoi muun muassa Pohjois-Irlannin pääministeriä (First Minister) Terence O’Neilliä, joka oli hänen mielestään liian yhteistyöhaluinen Irlannin tasavallan johdon kanssa. Vuonna 1964 Paisley muun muassa vaati Pohjois-Irlannin poliisia, Royal Ulster Constabularya (RUC), poistamaan irlantilaisen trikolorin Sinn Féinin Belfastin-päämajasta. Tätä seurasi parin päivän mellakointi Pohjois-Irlannissa. Vuonna 1972 Paisley vastusti niin kutsuttua Sunningdalen sopimusta, jonka tarkoituksena oli parantaa Pohjois-Irlannin, Irlannin tasavallan ja Yhdistyneen kuningaskunnan yhteistyötä.
Siimakrotti
Siimakrotti (Gigantactis macronema) on siimakrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä Atlantista ja Tyynestämerestä.
Ian Paisley
Politiikka
Pelkästään demokraattisin menetelmin ei Paisleykaan suostunut politiikassa toimimaan. Vuonna 1964 hän oli mukana perustamassa puolisotilaallista Ulster Protestant Volunteersia (UPV), joka tosin myöhemmin yhdistyi samankaltaisen järjestön, Ulster Volunteer Forcen (UVF) kanssa.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa Westminsterissä Paisley ei kuitenkaan istunut ennen kuin vuonna 1970, jolloin hänet valittiin edustajaksi Pohjois-Antrimista. Paisley istui myös useaan otteeseen Euroopan parlamentissa, jossa hän muun muassa haukkui paavi Johannes Paavali II:ta antikristukseksi, kun tämä vieraili parlamentissa.
Paisleyn puolue DUP on kilpaillut äänestäjien äänistä pääasiassa Ulster Unionist Partyn (UUP) kanssa, mutta on yleensä joutunut tyytymään pienempään äänisaaliseen. Vuoden 2003 vaaleissa DUP onnistui kuitenkin saamaan enemmän ääniä kuin UUP ja nousi Pohjois-Irlannin suurimmaksi puolueeksi.
Siimakrotti
Levinneisyys ja elintavat
Siimakrotteja on tavattu laikuttaisesti Atlantin keski- ja itäosista sekä Tyynestämerestä Baja Californian ja Havaijin läheisyydestä. Kala elää useimmiten 650–2–500 metrin syvyydessä. Siimakrotti on peto, joka syö kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia.
IPSC maailmanmestaruuskilpailut (täsmennyssivu)
IPSC maailmanmestaruuskilpailut (eng. IPSC World Shoots) voi viitata useaan practical-ammunnan kilpailuun jotka järjestetään International Practical Shooting Confederation-lajiliiton alaisuudessa.
Ian Paisley
Politiikka
Paisley oli koko poliitikon uransa ajan erittäin anti-katolinen. Hän ilmaisi muun muassa, että Pohjois-Irlannin katoliset tulisi polttaa ja että IRA on katolisen kirkon sotilaallinen siipi.
Paisley uskoi, että Euroopan unioni on osa salaliittoa roomalaiskatolisen supervaltion luomiseksi Vatikaanin valvonnassa. Hän väitti että Euroopan parlamentissä istuin nro. 666 varataan Antikristukselle.
Vuonna 2010 Paisley aateloitiin nimellä paroni Bannside ja istui parlamentin ylähuoneessa kuolemaansa saakka.
Pitkäperjantain sopimus
Paisley ja DUP vastustivat perinteisesti lähes kaikenlaista yhteistyötä Irlannin tasavallan kanssa, ja sama linja jatkui myös muiden puolueiden allekirjoitettua vuonna 1998 Pitkänperjantain sopimuksen, joka tähtäsi yhteistyöhön, rauhaan ja pohjoisirlantilaisten vapauteen itse päättää, haluavatko he kuulua Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vai Irlannin tasavaltaan. DUP perusteli sopimusneuvotteluista pois jäämistä sillä, ettei se voinut hyväksyä Sinn Féinin, jolla oli yhteyksiä IRA:han, osallistumista neuvotteluihin.
DUP on Pohjois-Irlannin suurista puolueista ainoa, joka ei ole allekirjoittanut Pitkänperjantain sopimusta. Vuonna 2004 puolue kuitenkin allekirjoitti toisen sopimuksen, jossa myötäiltiin hyvin pitkälti Pitkänperjantain sopimusta. Näin ollen DUP:n ja Paisleyn voidaan olettaa olleen ainakin osittain sitoutuneita rauhan saamiseksi Pohjois-Irlantiin.
Kuolema
Vuonna 2004 Paisleyn perhe ilmoitti, että tällä on sairaus, joka saattaa johtaa kuolemaan. Hän eli kuitenkin vielä kymmenen vuotta ja kuoli 88-vuotiaana 12. syyskuuta 2014.
Amargasaurus
Amargasaurus oli dinosaurussuku, joka eli noin 130–125 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella. Amargasauruksen kaulan selkämystä myötäili kaksi riviä luupiikkejä, ja sieraimet sijaitsivat päälaella. Kokonsa ja harjansa turvin tämä isokokoinen dinosaurus pystyi torjumaan monien liitukauden petojen hyökkäykset.
Fossiilit
Ainoan tunnetun fossiilin (MACN-N 15) löysi Guillermo Rougier Argentiinasta vuonna 1984 tutkimusretkellä, jota johti José Bonaparte.
Koko ja ulkonäkö
Amargasaurus oli pienikokoinen sauropodi. Sen pituus oli 9–12 metriä ja paino noin 7,2 tonnia. Sillä oli sauropodille tyypillinen ruumis: pitkä häntä ja kaula, pieni pää ja tynnyrimäinen runko, jota tukivat neljä vahvaa jalkaa. Amargasauruksen kaula oli lyhyempi kuin useimmilla muilla sauropodeilla. Dinosauruksen kaulan piikkien merkitystä ei tiedetä. Eräät tutkijat uskovat niiden olleen puolustautumista varten. Toiset taas uskovat, että niiden väliin oli pingottunut ihopoimu, jossa risteili verisuonia.
Amargasaurus saattoi olla laumaeläin. Ne mahdollisesti liikkuivat paikasta toiseen ravinnon loputtua muiden sauropodien tapaan.
Kalabarpavut
Kalabarpavut (Physostigma) on hernekasvisuku. Sukuun kuuluva kalabarpapu on tärkeä lääkekasvi, koska sen siemenistä saadaan fysostigmiini-nimistä alkaloidia.
Chattanooga
Chattanooga on kaupunki Yhdysvalloissa, Tennesseen osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee osavaltion kaakkoisosassa Tennesseejoen varrella. Kaupunki on perustettu 1800-luvulla ja vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan sen asukasluku oli 167 674. Suuremman metropolialueen asukasluku oli samana vuonna 528 143.
Maantiede
thumb|vasen|Näkymä kohti keskustaa Lookout Mountainilta. Chattanooga sijaitsee Tennesseen osavaltion kaakkoisosassa Hamiltonin piirikunnassa. Kaupunki on Tennesseejoen mutkassa nimeltä Moccasin Bend, sekä Appalakien ja Cumberland-vuorten välissä. Kaupungista pohjoiseen sijaitsee Signal Mountain ja etelässä Lookout Mountain. Kaupungin itäosan läpi kulkee Missionary Ridgen harjanne. Atlanta Georgiassa sijaitsee noin 185 kilometriä Chattanoogasta etelään.
Chattanoogaan alueella vallitsevat kylmät talvet ja kuumat kesät. Pahoja pakkasia on tosin vain harvoin ja lumisatedien määrä on vähäinen. Keväät ja syksyt ovat sateisia, mutta myös aurinkoisia. Ilmastoon vaikuttavat läheriset vuoret, jotka suojaavat aluetta suuremmilta muutoksilta.
Historia
thumb|vasen|Katunäkymää valokuvassa vuodelta 1907. Englantilaiset vuonna 1663 perustama Carolinan siirtokunta käsitti alun perin nykyisen Tennesseen alueen, mutta aluetta pitivät omanaan myös Uutta Ranskaa hallinneet ranskalaiset. Ranskalaiset joutuivat kuitenkin luopumaan vaatimuksistaan alueeseen Suuren siirtomaasodan myötä vuonna 1763. Ensimmäinen eurooppalaistaustaisten siirtolaisten asutus nykyisen kaupungin alueella oli vuonna 1769 perustettu niin sanottu Old French Store Williams Islandin saarella. Alueen alkuperäisasukkaat olivat cherokeisiin kuuluneet chickamaugat. 1770-luvulla he ottivat pariin otteeseen yhteen alueen siirtolaisten kanssa.
Tennesseestä tuli oma osavaltionsa vuonna 1796 ja tuolloin intiaanien maat käsittivät noin kolme neljäsosaa alueesta. Vuonna 1816 cherokeepäällikkö John Ross perusti nykyisen Chattanoogan paikalle kauppa-aseman nimeltä Ross’s Landing. Paikasta kehkeytyi cherokeiden tärkeäö keskus, mutta heidät pakkosiirrettiin Intiaaniterritorioon vuonna 1838. Samana vuonna Ross’s Landing sai nykyisen nimensä Chattanooga, joka oli alun perin creekien nimi Lookout Mountainille. Paikka alkoi kasvaa huomattavasti rautateiden saapuessa 1840- ja 1850-luvuilla.
Yhdysvaltain sisällissodan alkaessa Chattanoogan asukasluku oli noin 2 500. Sodan myötä siitä tuli kiivaasti kamppailtu taistelualue. traistelut Tennesseessä kääntyivät Pohjoisvaltioiden eduksi Etelävaltioiden kärsiessä tappiot Chickamaugan ja Chattanoogan taisteluissa syyskuun ja marraskuun välillä 1864. Sittemmin paikka oli tärkeä William Tecumseh Shermanin joukkojen huoltotukikohta. Chickamauga and Chattanooga National Military Park on nykyisin suojeltu historiallinen alue.
Kaupunki kärsi sodasta, mutta alkoi toipua sen jälkeen. Tämä siitäkin huolimatta, että maaliskuussa 1867 kaupunkiin iski tuhoisa tulva, joka tuhosi muun muassa kaupungin ainoan sillan Tennesseejoen yli. Uusi rakennettiin vasta vuonna 1891. 1878 iski puolestaan 366 henkeä tappanut keltakuume-epidemia. Toisaalta kaupungin puhelinverkko avautui vuonna 1880 ja vuonna 1882 saapuivat ensimmäiset sähköiset valot. Vuonna 1899 kaupungissa avautui ensimmäinen Coca Colan franchise-pullottamo. Musiikkihistyorian puolelta katulaulajana Chattanoogassa uransa aloittanut Bessie Smith julkaisi blues-kappaleen “Downhearted Blues” vuonna 1923.
1930-luvun lama iski Chattanoogaan kovaa. Osana presidentti Franklin D. Rooseveltin New Deal-ohjelmaa perustettiin vuonna 1933 Tennessee Valley Authority, johon liittyi esimerkiksi suuria rakennushankkeita. Suurin niistä oli Chickamaugan pato, jonka rakentaminen alkoi vuonna 1936. Kaupungin kasvaessa Tennesseejoen yli rakennettiin useita uusia siltoja 1950-luvulta lähtien. Samoihin aikoihin kaupungin ympärille kehittyi lähinnä rikkaiden asuttamia kehyspaikkakuntia. Chattanoogan ja Hamiltonin piirikunnan koulujen rotuerottelu päätettiin vuonna 1962. Samalla vuosikymmenellä ilmansaasteista oli tullut huomattava ongelma. Seuranneiden vuosikymmenten aikana asiaan kuitenkin puuttuttiin ja ongelmat saatiin korjattua.
Talous
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Chattanoogassa aikavälillä 2013–2017 olivat 41 911 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 26 730 dollaria. 20,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Chattanoogan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 167 674 ja vuoden 2018 arvion mukaan 180 557. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 528 143. Kaupungin asukkaista 61 % oli taustaltaan valkoisia, 33,3 % afroamerikkalaisia, 0,1 % intiaaneja, 5,6 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,4 % aasialaisia. 7,4 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 5,9 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus
Chattanoogassa toimii Tennesseen yliopiston haara. Muita korkeamman asteen oppilaitoksia kaupungissa ovat esimerkiksi Southern Adventist University, Chattanooga State Technical Community College ja Tennessee Temple University.
2678 Aavasaksa
Aavasaksan likimääräinen läpimitta on 15 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,26 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 5 kuukautta.
Länsi-Hertsegovinan kantoni
Länsi-Hertsegovinan kantoni on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan eteläosassa ja rajautuu Hertsegovina-Neretvan kantoniin, Kantoni 10:een ja Kroatiaan. Länsi-Hertsegovinan kantonin pinta-ala on 1 362 neliökilometriä ja siellä on 97 893 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu neljään kuntaan: Grude, Ljubuški, Posušje ja Široki Brijeg. Pääkaupunkina toimii Široki Brijeg.
Enemmistönä kantonissa ovat kroaatit.
Fayetteville (Arkansas)
Fayetteville on kaupunki Washingtonin piirikunnassa, Arkansas’n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 73 580. Vuonna 2017 sen arvioitiin olleen 85 257. Kaupungin nykyinen pormestari on Lioneld Jordan. Arkansas’n yliopiston pääkampus sijaitsee Fayettevillessä.
Meidän tarina
Meidän tarina on MTV3-kanavalla esitetty suomalainen keskusteluohjelma. Ohjelmassa julkisuudesta tutut pariskunnat maskeerattiin ensin 20–30 vuotta vanhemmiksi ja myöhemmin yli 90-vuotiaan näköisiksi. Maskeerauksessa käytettiin apuna muun muassa pariskuntien vanhempien ja isovanhempien valokuvia. Ohjelmaa juonsi Jenni Pääskysaari.
Ohjelman juontajan Jenni Pääskysaaren mukaan ohjelmassa on kyse siitä, että ”millaisen jäljen haluamme maailmaan itsestämme jättää”.
Bizarre Creations
Bizarre Creations oli liverpoolilainen perustettu pelitalo. Yritys on perustettu nimellä Raising Hell Software vuonna, mutta muutti nimensä vuonna 1994.
Se tunnetaan parhaiten Sega Dreamcast -pelistään Metropolis Street Racer ja Project Gotham Racing -pelisarjasta.
Yritys on lakkautettu vuonna 2011.
Ranskan Grand Prix 2005
Ranskan Grand Prix 2005 oli Formula 1 -kauden 10. osakilpailu, joka ajettiin Magny-Coursin radalla Ranskassa 1. - 3. heinäkuuta 2005. Kilpailun voitti Renault'n Fernando Alonso. Toinen oli Kimi Räikkönen. Kolmas oli Michael Schumacher.
1699 Honkasalo
1699 Honkasalo on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty geodeetikko Tauno Honkasalon mukaan.
Honkasalon likimääräinen läpimitta on 14 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,21 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 3 kuukautta.
Zélia Gattai
Zélia Gattai (2. heinäkuuta 1916 – 17. toukokuuta 2008) oli brasilialainen kirjailija. Hän tuli tunnetuksi varsinkin muistelmateoksillaan mutta julkaisi myös lastenkirjallisuutta ja muuta. Hän kirjoitti portugaliksi.
Gattai syntyi São Paulossa italialaisten maahanmuuttajien tyttäreksi. Hän oli vuosina 1945–2001 naimisissa kirjailija Jorge Amadon kanssa.
Gattain oma kirjallinen ura käynnistyi vasta vuonna 1979 teoksella Anarquistas, graças a Deus. Hän nousi kuitenkin nopeasti maansa nykykirjallisuuden kärkinimiin, ja hän täytti vuodesta 2001 Brasilian kirjallisuuden akatemian 23. tuolin. Hän oli kuollessaan 91-vuotias.
Pelto-orvokki
Pelto-orvokki (Viola arvensis) on vaaleakukkainen rikkaruohona kasvava orvokki. Suomen 13 orvokkilajista vain pelto-orvokki ja keto-orvokki ovat yksivuotisia. Kasvi on Suomessa muinaistulokas.
Ulkonäkö ja koko
Pelto-orvokki kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Sen kukat ovat valkoiset tai vaalean keltaiset ja niiden keskellä on mustat juovat. Varsi on rento, melkein köynnöstävä. Lehdet ovat hammaslaitaiset. Pelto-orvokki muistuttaa paljon keto-orvokkia (Viola tricolor).
Levinneisyys
Pelto-orvokki kasvaa yleisenä Keski- ja Etelä-Suomessa ja koko Euroopassa siitä etelään. Harvinaisempana sitä tavataan myös Pohjois-Suomessa sekä Pohjois-Amerikassa, missä se on viljelykasvien mukana tullut rikkakasvi.
Kalabarpapu
Kalabarpapu (Physostigma venenosum) on trooppisessa Länsi-Afrikassa kasvava Physostigma-suvun puu. Siemenissä, joita samaten nimitetään kalabarpavuiksi, on fysostigmiini-nimistä alkaloidia, minkä vuoksi kalabarpapu on tärkeä lääkekasvi.
Kalabarpapuja käytettiin Calabarin noitaoikeudenkäynneissä, ja yli sadan syytetyn todettiin kuolleen vuodessa kalabaruutteen nauttimisesta.
John James Rickard Macleod
John James Rickard Macleod (6. syyskuuta 1876 – 16. maaliskuuta 1935) oli skotlantilainen fysiologi. Hän sai lääketieteen Nobelin palkinnon yhdessä Frederick Bantingin kanssa vuonna 1923 insuliiniin liittyvistä tutkimuksistaan.
Macleod syntyi Skotlannissa ja opiskeli Aberdeenin yliopistossa. Valmistuttuaan hän lähti vuodeksi Leipzigin yliopistoon. Sieltä palattuaan hän sai töitä Lontoosta London Hospital Medical Schoolista. Sieltä hän siirtyi vuonna 1903 Yhdysvaltoihin, Ohioon, ja sieltä edelleen McGill-yliopistoon Kanadan puolella Montrealissa vuonna 1916. Vuonna 1918 hän siirtyi Torontoon, jossa työskenteli yhdessä insuliinin toisen keksijän Fredrick Bantingin kanssa. Vuonna 1928 hän vihdoin palasi synnyinmaahansa ja työskenteli Aberdeenin yliopistossa kuolemaansa asti.
Itämainen pitkäkarva
pienoiskuva|upright|Itämainen pitkäkarva Itämainen pitkäkarva on kissarotu. Kissarotua on myös aikaisemmin kutsuttu nimellä javaneesi.
Javaneesista itämaiseksi pitkäkarvaksi
FIFe (Fédération Internationale Féline) päätti yleiskokouksessaan 2003 luopua javaneesi-nimestä perusteena nimen eri merkitykset eri maissa. Esimerkiksi Amerikassa javaneesi tarkoittaa tabby-, puna- ja kilpikonnanaamioisia balineeseja, ja Hollannissa rotu tunnettiin nimellä mandarin. Samalla itämaiskategoriassa kissojen EMS-koodit muuttuivat siten, että javaneesin JAV-koodi muuttuu ORL-koodiksi Samassa kokouksessa uudeksi hyväksytyksi väriksi lisättiin myös kaksiväriset (bicolour) kissat niin itämaisissa pitkäkarvoissa kuin lyhytkarvoissakin.
Kuvaus
Itämainen pitkäkarva eli javaneesi on siro mutta lihaksikas pitkänmallinen kissa, jolla on puolipitkä silkkinen ihonmyötäinen turkki. Turkki on pitempää kaulassa, "housuissa" ja hännässä. Silmät ovat hieman vinot, mantelinmuotoiset ja syvänvihreät. Pää on kiilamainen. Jalat sirot ja käpälät korkeat, tiiviit ja pienet. Häntä pitkä.
Luonne
Luonteeltaan itämainen pitkäkarva on seurallinen ja vilkas. Äänet saattavat olla yllättävän kovia, ja se on niin kutsuttu "puhelias" rotu.
Terveys
Rotu on suhteellisen terve rotu, PRA:ta esiintyy.
Värit
Itämaiselle pitkäkarvalle on hyväksytty yli sata väriä. Värit lyhyesti: edellä mainitut hopealla tai ilman ja uusimpana ryhminä
Vähä Mäyriänjärvi
Vähä Mäyriänjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Länsirannalla on yksi vapaa-ajan asunto, jolle tulee tie etelästä seututieltä 325.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,9 metriä mpy. Pohjoispuolinen Iso Mäyriänjärvi laskee siihen ojaa pitkin. Vähän Mäyriänjärven laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja laskee 1,7 kilometrin päässä Lummenneen Vuohilahteen. Laskuojan pudotus on 34,8 metriä.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nimettömänä. Vuosien 1965 ja 1985 peruskartoissa se oli autio.
Osmo Vallo
pienoiskuva|Osmo Vallon hautakivi Osmo Vallo (4. toukokuuta 1954 – 30. toukokuuta 1995 Karlstad) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa asunut mies. Vallo sai surmansa pidätyksen yhteydessä toukokuussa 1995. Pidätyksen syy oli riehuminen. Silminnäkijöiden mukaan poliisien käytös oli väkivaltaista. Poliiseja epäiltiin kuolemantuottamuksesta, jota ei kuitenkaan voitu todistaa. Tuomio tuli ainoastaan koiran usuttamisesta Vallon kimppuun. Vallon huumeiden ja alkoholin käytöllä arveltiin olevan vaikutusta tuomioon. Omaiset kuitenkin syyttivät poliisia. Keväällä 1998 Vallolle tehtiin kolmas ruumiinavaus. Ruumiinavausraportin mukaan Vallo oli elossa pahoinpitelyn alkaessa.
Hohtosyvänneahven
Hohtosyvänneahven (Epigonus telescopus) on syvänneahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä useista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö
Hohtosyvänneahven voi kasvaa suurimmillaan 75 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on alle 55 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja sen suu ja silmät ovat suuret. Selkäeviä on kaksi. Hohtosyvänneahven on väriltään musta tai ruskehtavan violentti ja suomuissa on helmiäismäinen kiilto.
Levinneisyys ja elintavat
Hohtosyvänneahvenen levinneisyys on laaja ulottuen Atlantilla Islannista Etelä-Afrikkaan ja Välimerelle. Lisäksi sitä tavataan Australiasta Uuteen-Seelantiin. Kala elää lähellä pehmeää pohjaa vedenalaisten rotkojen reunoilla useimmiten 3–800 metrin syvyydessä, mutta sitä on tavattu jopa 1 200 metrin syvyydestä. Nuoret ja pienet yksilöt liikkuvat matalammissa vesissä kuin täysikasvuiset. Hohtosyvänneahvenen ravintoa ovat erityisesti äyriäiset, mutta se syö myös kaloja ja mustekaloja. Lajin lisääntymisaika on touko-kesäkuussa. Hohtosyvänneahvenen saavuttaa sukukypsyyden vasta noin 35 vuoden iässä ja voi elää jopa yli satavuotiaaksi.
Hohtosyvänneahventa kalastetaan trooleilla ja se on sekä kohde että sivusaalis.
Marc Crawford
thumb|200px|Marc Crawford Marc Joseph John Crawford (s. 13. helmikuuta 1961 Belleville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut vasen laitahyökkääjä.