cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vatikaani
Maalaukset ja freskot
Vatikaanivaltion kuuluisimmat maalaukset ja freskot ovat Michelangelon maalaamat Sikstuksen kappelin koristukset.
Kappelin kuuluisimmat freskot ovat Michelangelon Luomiskertomus ja Viimeinen tuomio. Viisi katon keskellä olevista yhdeksästä maalauksesta kuvaa luomiskertomusta: Valon ja pimeän erotus, Auringon ja kuun luominen, Taivaan ja veden erotus ja kahdessa erillisessä kuvakentässä Aatamin ja Eevan luominen. Jumalan kuva esiintyy näissä freskoissa sellaisena kuin se on elänyt ihmisten mielissä sukupolvesta toiseen. Hänellä on vakaa katse, ryppyinen otsa ja tuulessa liehuva harmaa tukka ja parta. Lyhennetyn perspektiivin ansiosta hän näyttää joissain kuvissa tulevan taivaasta suoraan katsojaa kohti.
Tunnetuin ja vaikuttavimpana pidetty luomiskertomuksen kuvista on Aatamin luominen. Michelangelon freskossa Jumala antaa ihmiselle elämän koskettamalla tätä sormenpäällä. Aatami makaa maassa, ja Jumala lähestyy enkelien kannattamana ja laajaan viittaan kääriytyneenä kuin purjehtien avaruudessa. Aatami näyttää heräävän syvästä unesta ja katsoo hartaana Jumalan isällisiä kasvoja. Hän jaksaa vaivoin nostaa kättään ja ojentaa etusormeaan. Käsien kosketus on kuvan sommittelun keskipiste ja siihen on keskitetty koko maalauksen jännitys ja energia. Tätä Michelangelon sommittelua pidetään yhtenä taidehistorian suurimmista saavutuksista ja se on eräs tunnetuimmista kuvataiteen teoksista.
Paratiisista karkotuksessa Michelangelo ilmaisi tapahtumien dramatiikan karun pelkistetyssä maisemassa. Aatamin ja Eevan vartalot ovat pelokkaasti kyyryssä ja heidän kasvoillaan on kärsivän vääristynyt ilme. Nainen ei ole tässä esitetty yksin syylliseksi vaan kummatkin näyttävät jakavan syyllisyytensä. Paratiisia esittävässä kuvassa Aatami ja Eeva on kehystetty heitä ympäröivään tilaan, mutta karkotuksen jälkeen he näyttävät joutuneen uhkaavan äärettömään ympäristöön.
Viimeinen tuomio on alttariseinällä oleva jättiläismäinen fresko, jossa on yli 390 ihmishahmoa. Michelangelo ei tehnyt kuvaan kehystä, joten teos on kuin osa kappelin seinien ulkopuolelle jatkuvaa laajaa kokonaisuutta. Jeesus on valtaistuimellaan pyhimysten keskellä ratkaisemassa elävien ja kuolleiden kohtalon. Maria on painautunut häntä vasten. Pelastetut nousevat alhaalta haudoistaan enkelten tukemina taivaaseen. Alhaalla oikealla näkyvät kadotukseen tuomitut matkalla manalaan, jossa heitä odottavat pelottavat paholaiset. Michelangelo oli tässä kuvauksessaan selvästi saanut vaikutteita Danten Jumalaisen näytelmän Helvetistä.
Veistokset
thumb|left|upright|Michelangelon Pietà.
Vatikaanin Pietarinkirkko ei ole pelkästään arkkitehtuurisesti merkittävä rakennus; se sisältää myös joukon keskiajan merkittävimpien taiteilijoiden teoksia.
Gian Lorenzo Bernini oli mukana koristamassa Pietarinkirkon sisätiloja tekemällä kirkkoon useita merkittäviä taideteoksia. Atriumin baldakiini eli alttarikatos, joka hallitsee Pietarinkirkon sisätilojen arkkitehtuuria, on Berninin veistämä. Kolmenkymmentä metriä korkea alttarikatos on työstetty erittäin tarkasti, ja se onkin täynnä erilaisia yksityiskohtia. Berninin käsialaa on myös paavi Aleksanteri VII:n muistomerkki.
Kirkossa on lukuisia huomattavia veistoksia. Niihin kuuluvat muun muassa Michelangelon kuuluisa, vuonna 1499 valmistunut veistos Pietà, joka esittää neitsyt Mariaa sylissään kuollut Jeesus. Alkujaan veistos valmistettiin Konstantinuksen basilikaa varten, mutta myöhemmin se siirrettiin uudempaan Pietarinkirkkoon. Veistosta pidetään yhtenä Michelangelon tuotannon tärkeimmistä teoksista.
Pietarinkirkossa on myös Pollaiuolon, Canovan ja Thorvaldsenin veistämät paavien muistomerkit. Pietarinkirkossa oleviin lukuisiin paavien muistomerkkeihin kuuluvat Gregorius XIII:n muistomerkki, Klemens XIII:lle rakennettu monumentti ja Johannes XXIII:n muistoksi pystytetty muistomerkki. Pietarinkirkon paavien muistomerkit edustavat eri aikakausien tyylisuuntia. Berninin toteuttamat Aleksanteri VII:n ja Urbanus VIII:n muistomerkit ovat barokkia, kun taas Pollaiuolon tekemä Sixtus IV:n muistomerkki on renessanssityylinen.
Bibliofilia
thumb|upright|left|Paavi [[Sixtus IV nimittää Sacchin johtamaan Vatikaanin kirjastoa.]]
Paavien harjoittaman tieteen historiassa merkittäväksi virstapylvääksi voidaan katsoa paavi Nikolaus V:n pontifikaatin vuosina 1447–1455. Nikolaus V oli ensimmäinen humanistisista paaveista, ja hän suosikin suuresti tieteitä ja taiteita. Vatikaanin tieteitä kyseinen paavi tuki erityisesti kirjojen osalta, sillä innokkaana bibliofilian harrastajana hän päätti perustaa Roomaan kirjasto ”oppineiden yhteiseksi hyväksi” ja hankkia sinne ”kaikki kreikkalaiset ja latinalaiset kirjat, jotka ovat paavin ja apostolisen istuimen arvoisia”. Nikolaus V keräsi kirjoja ympäri Eurooppaa lähettämällä asiamiehiään etsimään niitä, ja hänen kuollessaan paavinistuimelle jäi haltuunsa kyseisen aikakauden laajin kirjakokoelma, joka käsitti yli 1 200 käsikirjoitusta. Näiden joukossa oli useita kreikankielisten antiikin filosofien kuten Aristoteleen teoksia, joita Nikolaus V:n Roomaan hankkineet idästä tulleet oppineet olivat kääntäneet. Nikolaus V:n toiminnan seurauksena syntyikin Vatikaanin kirjasto Biblioteca Apostolica Vaticana, joka on yhä erittäin merkittävä tieteellinen kirjasto.
1800- ja 1900-luvun vaihteessa hallinneen paavi Leo XIII:n toimiin kuuluu Vatikaanin arkistojen avaaminen tutkijoiden käyttöön vuonna 1883. Paavi perusteli päätöstään avata arkistot myös protestanttisille tutkijoille sanoen: ”Kirkolla ei ole mitään pelättävää totuudessa.” Leo XIII:n päätöksen seurauksena useat Euroopan valtiot perustivat Roomaan omia tutkimuslaitoksiaan. Samalla valtiot lähettivät historiantutkijoitaan tutustumaan arkistoihin. Lisäksi tutkijoiden työtehtäviin kuului jäljentää omaa maataan koskevia asiakirjoja. Leo XIII arvosti tieteellistä tutkimusta muutenkin, minkä seurauksena hän muun muassa modernisoi Vatikaanin observatorion.
1900-luvulla hallinnut paavi Pius XI oli Nikolaus V:n tapaan tieteitä ja taiteita tukenut paavi. Vasta lateraanisopimusten ja niiden tuomien korvausten jälkeen Pius XI saattoi alkaa taloudellisesti auttaa tieteitä ja taiteita. Pius XI:n toimiin kuuluikin muun muassa paavillisen tiedeakatemian uudelleenorganisointi, jonka jäseneksi otettiin esimerkiksi suomalainen Nobelin palkinnon myöhemmin voittanut tiedemies Artturi Ilmari Virtanen. Pius XI lisäsi myös Vatikaanin kokoelmiin lähetyshistoriallis-etnografisen museon.
Pius XI myös kartutti Vatikaanin kirjaston kokoelmia, olihan hän itsekin entinen kirjastonhoitaja. Huomattavien lahjoitusten vastaanottamisten lisäksi Pius XI myös osti erilaisia kokoelmia. Ensimmäisen maailmansodan mullistusten takia markkinoilla liikkui paljon erilaisia kirjastoja, joista suuri osa oli hajonneen Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian alueelta. Sivistyneen humanistipaavi Nikolaus V:n tapaan Pius XI lähetti asiamiehiä ympäri Eurooppaa hankkimaan Vatikaaniin kirjallisuutta sekä käsikirjoituksia.
Aiheesta muualla
41.9025°N, 12.45167°W
Claude Makélélé
Claude Makélélé (s. 18. helmikuuta 1973) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja.
Makélélé tunnettiin peliaikoinaan hänen loistavasta syöttö- ja sijoittumistaidostaan. Hän oli myös loistava taklaaja. Makélélé lopetti jalkapallouransa kesällä 2011. Häntä pidetään yhtenä maailman parhaista puolustavista keskikenttäpelaajista. Makélélé ei ikinä ollut mikään maalintekijä, mutta hän osasi loistavasti rakentaa ja tasapainottaa peliä, mikä mahdollisti muille pelaajille hyökkäämisen.
Ura seurajoukkueissa
Ollessaan pikkupoika Makélélé muutti Zairesta Pariisin esikaupunkiin Savigny-le-Templeen. Hänen isänsä oli jalkapalloilija, joka pelasi myös Zairen maajoukkueessa. 16-vuotiaana Makélélé muutti Brest-Armoriqueen harjoittelukeskukseen. 1991 hän teki sopimuksen Nantesin kanssa. Hän pelasi joukkueessa viisi kautta ja voitti 1995 Ranskan mestaruuden ennen siirtymistään Marseilleen. Marseillessa hän pelasi vain yhden kauden ja siirtyi Celta Vigoon, missä hän pelasi kaksi kautta. 2000 hän siirtyi Real Madridiin, missä hän voitti Espanjan-mestaruuden kahdesti, Mestarien liigan, UEFA Super Cupin, Espanjan supercupin sekä Intercontinental Cupin. Kesällä 2003 hän siirtyi Chelseaan. Chelseassa hän voitti 2005 Valioliigan mestaruuden, Liigacupin ja Community Shieldin. Kaudella 2006 Makélélé uusi Valioliiga-mestaruuden Chelsean paidassa. Kaudella 2007 Makelele saavutti Chelsean paidassa 3 eri hopeaa : hän hävisi Liigacupin finaalin Tottenhamia vastaan, Mestarien liigan finaalin Manchester Unitedia vastaan ja myös Valioliigassa tappio kärsittiin ManU:a vastaan.
Kesällä 2008 Makélélé jätti Chelsean ja palasi kotimaahansa Paris Saint-Germainin miehistöön. PSG:ssä hän oli joukkueen kapteeni ja yksi runkopelaajista ja teki joukkueessa yhden maalinkin. Makélélé oli jo kesäkuussa 2010 lopettamassa uraansa, mutta päättikin jatkaa vielä vuoden ja lopetti kesällä 2011.
Ura maajoukkueessa
Makélélé kuului pitkään myös Ranskan maajoukkueen miehistöön. Hän pelasi maajoukkueessa Atlantan olympialaisissa 1996, MM-turnauksessa 2002 ja EM-turnauksessa 2004. Hän ehti jo lopettaa maajoukkueuransa syksyllä 2004, mutta teki paluun vuoden kuluttua. Hän lopetti maajoukkueessa lopullisesti vasta sen jälkeen, kun se jäi alkulohkoon EM-kisoissa 2008. Kaikkiaan hän pelasi 71 maaottelua eikä tehnyt niissä yhtään maalia.
Makélélé tunnetaan loistavasta puolustuspelistään ja työnteostaan keskikentän pohjalla. Makéléléa pidetään yhtenä maailman parhaana puolustavana keskikenttäpelaajana.
Ura valmentajana
Makélélé aloitti valmennusuransa Paris Saint-Germainissa joulukuun lopussa 2011, kun hänestä tuli Carlo Ancelottin apuvalmentajana. Makélélé jatkoi apuvalmentajana myös kesällä 2013, kun Laurent Blancista tuli seuran päävalmentaja. Hän voitti valmennustiimissä kaksi perättäistä Ranskan mestaruutta. Toukokuun lopussa 2014 julkistettiin Makélélén siirtyminen SC Bastian päävalmentajaksi. Makélélén urakka edelliskausilla odotuksia paremmin esiintyneessä Bastiassa oli vaikea. Joukkue vajosi liigan hännille ja lopulta marraskuun alussa seurajohto erotti Makélélén Bastian ollessa liigassa sijalla 19.
Tammikuussa 2016 Makélélé jatkoi uraansa AS Monacon urheilutoimenjohtajana. Tammikuussa 2017, kesken sittemmin Ranskan mestaruuteen päättyneen kauden, Makélélé jätti Monacon ja siirtyi Paul Clementin apuvalmentajaksi Swansea Cityyn.
Marraskuussa 2017 Makélélé jätti Swansean ja siirtyi belgialaisen KAS Eupenin päävalmentajaksi.
Diodoros Sisilialainen
Diodoros Sisilialainen (, ; n. 90–30 eaa.) oli kreikkalais-roomalainen historioitsija, joka oli kotoisin Sikeliasta eli Sisiliasta ja toimi noin vuosina 65–30 eaa. Hänet tunnetaan erityisesti laajasta historiateoksestaan Historian kirjasto.
Elämä
Diodoros oli kotoisin sisilialaisesta Agyrionin kaupungista aikana, jolloin saari oli ollut jo pitkään osa Roomaa. Kotikaupungissaan hän tutustui latinan kieleen roomalaisten ja Sisilian kreikkalaisväestön välisen tiiviin yhteydenpidon vuoksi. Diodoroksen elämästä tiedetään vain se vähä, mikä käy ilmi hänen historiateoksestaan. Hän vaikuttaa ottaneen elämäntehtäväkseen koota maailmanhistoria varhaisimmista ajoista hänen omaan aikaansa saakka. Tämän vuoksi hän matkusteli suuressa osassa Eurooppaa ja Roomaan kuulunutta Aasiaa sekä Egyptissä saadakseen enemmän tietoa eri maista ja kansoista kuin mitä oli mahdollista saada pelkästään aiempien historioitsijoiden ja maantieteilijöiden teoksista. Diodoros eli pitkään Roomassa ja keräsi myös siellä aineistoa teokseensa tutkimalla varhaisempaa aineistoa.
Teokset
pienoiskuva|upright|Diodoroksen teoksen [[Historian kirjasto kansilehti vuoden 1746 painoksesta.]]
Hanna Visala
pienoiskuva|Visala huhtikuussa 2020 Hanna Visala on Ylen uutisjuontaja ja ulkomaantoimittaja. Hän on toiminut myös Yle Uutisluokka -mediakasvatushankkeen tuottajana. Visala on valmistunut Tampereen yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1998 pääaineenaan venäjän kieli ja kulttuuri, ja hän on työskennellyt Ylellä vuodesta 2002.
Diodoros Sisilialainen
Teokset
Laajasta teoksesta ovat säilyneet nykyaikaan vain kirjat 1–5 ja 11–20. Loput osista tunnetaan bysanttilaisaikaisista yhteenvedoista.
Epäperäiset kirjeet
Diodoroksen nimiin on laitettu 65 latinankielistä kirjettä, jotka ovat mukana joissakin hänen kirjoitustensa laitoksissa, kuten P. Wesselingin laitoksessa (Amsterdam, 1746, 2 osaa). Varhaisimmillaan ne esiintyvät Pietro Carreran teoksessa Storia di Catana vuonna 1639 italiankielisenä käännöksenä. Minkäänlaisista kreikankielisistä alkuperäiskirjeistä ei ole mitään havaintoja, ja kirjeet ovatkin mitä todennäköisimmin väärennettyjä ja tehty vasta, kun antiikin kirjallisuus herätti uutta kiinnostusta uuden ajan alussa.
Michael Essien
Michael Kojo Essien (s. 3. joulukuuta 1982 Accra, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa azerbaidžanilaista Səbailia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura
Essien aloitti uransa Liberty Professionals -seurassa kotimaassaan Ghanassa. Hän herätti eurooppalaisten kykyjenetsijöiden mielenkiinnon vuonna 1999 alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa. Saman vuoden heinäkuussa hän teki sopimuksen korsikalaisen Bastian kanssa. Hän pelasi Ghanan joukkueessa nuorten MM-kisoissa 2001 Argentiinassa ja vuotta myöhemmin Afrikan mestaruusturnauksessa Ghanan aikuisten maajoukkueessa. Monet suurseurat esittivät 2003 kiinnostusta Essieniä kohtaan ja hän siirtyi lopulta Lyoniin. Hän pelasi joukkueessa keskikentän alakerrassa ja voitti kaksi Ranskan mestaruutta. Chelseaan hän siirtyi elokuussa 2005 24,4 miljoonalla punnalla, joka on korkein koskaan afrikkalaisesta pelaajasta maksettu siirtokorvaus. Chelsea vuokrasi hänet kaudeksi 2012-2013 Real Madridiin. Hän siirtyi Madridista ensin Milaniin ja sieltä vuonna 2015 Kreikan Panathinaikokseen jota edusti noin vuoden verran. Hän teki sittemmin sopimuksen vapaana pelaajana indonesialaiseen Persib Bandung- seuraan.
Lasse Jämsen
Lasse Jämsen (s. 25. heinäkuuta 1974 Jyväskylän mlk.) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Jämsen pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 516 runkosarjaottelua tehopistein 110+112=222 ja keräsi 381 jäähyminuuttia sekä 26 pudotuspeliottelua tehopistein 3+4=7. Hyvänä maalintekijänä tunnettu Jämsen voitti Tapparassa keväällä 2003 Suomenmestaruuden. Hän pelasi myös yhden kauden Itävallan ja Saksan alemmissa sarjoissa.
Ura
Jämsen oli JyP HT:n kasvatti. Hän voitti B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1992, A-nuorten SM-pronssia 1994 ja Suomenmestaruuden 1995. Jämsen voitti kaudella 1993–1994 A-nuorten SM-liigan piste- ja maalipörssin tehopisteillä 30+21=51. Hän pelasi kauden aikana myös ensimmäisen SM-liigaottelunsa. Seuraavan liigaottelun Jämsen pelasi yhden kokonaan A-nuorissa vietetyn vuoden jälkeen kaudella 1995–1996, jolloin hän teki 47 runkosarjaottelussa tehopisteet 3+2=5. Kaudella 1996–1997 Jämsen teki enemmän tehopisteitä: 49 runkosarjaottelussa 13+9=22 ja neljässä pudotuspeliottelussa tehot 1+1=2. Hän oli runkosarjassa JYPin kolmanneksi paras maalintekijä, kuten myös kaudella 1999–2000, jolloin hän teki 13 osumaa.
Jämsen siirtyi kaudeksi 2000–2001 Lahden Pelicansiin, jossa hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä pisteillä 23+21=44. Jämsen oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän oli SM-liigan maalipörssin jaetulla kymmenennellä sijalla. Jämsen muodosti tehokkaan hyökäysketjun Tommi Turusen ja Mikko Peltolan kanssa ja teki kauden aikana kaksi kypärätemppua. Kaudella 2001–2002 Jämsen oli tehopisteillä 19+16=35 Pelicansin kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2002–2003 hän ei pelannut kuitenkaan enää omalla tasollaan ja teki vain kolme maalia, kunnes Jämsen siirtyi siirtotakarajalla tammikuun 2003 lopulla loppukauden kattaneella sopimuksella Tapparaan. Hän voitti siellä kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Jämsen siirtyi kaudeksi 2003–2004 vuoden mittaisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hän jäi siellä kuitenkin pieneen rooliin, teki 27 pelaamassaan ottelussa vain viisi tehopistettä ja palasi joulukuussa 2003 Pelicansiin. Pelicans jäi sarjan viimeiseksi ja Jämsen oli joukkueen harvoja valopilkkuja. Hän teki 26 runkosarjaottelussa 19 tehopistettä. Huhtikuussa 2004 Jämsen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa. Hänestä odotettiin kaudelle 2004–2005 tärkeää maalintekijää, mutta Jämsen osoittautui pettymykseksi ja teki 17 runkosarjaottelussa vain tehopisteet 1+1=2. Jämsen ei mahtunut kauden aikana aina Pelicansin pelaavaan kokoonpanoon tai oli kokoonpanon 13. hyökkääjä. Hänen kautensa päättyi lopulta polvivammaan. Kaudella 2005–2006 hän teki 44 runkosarjaottelussa tehopisteet 9+5=14.
Jämsen siirtyi kaudeksi 2006–2007 Itävallan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Nationalligan EC Dornbirniin. Hän teki siellä 20 runkosarjaottelussa tehopisteet 8+31=39 ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Hän siirtyi kuitenkin kesken kauden Saksaan pelaamaan Baijerin aluesarjaa ESV Buchloen joukkueeseen. Jämsenin ura päättyi kevääseen 2007.
Pelaajauran jälkeen
Jämsen on pelaajauransa jälkeen toiminut muun muassa Kiekkoreippaan D2- ja E1-junioreiden valmentajana.
Loisto (albumi)
Loisto on syyskuussa 2009 ilmestynyt Yön kahdeksastoista studioalbumi. Singleinä siltä julkaistiin kappaleet Loisto, Kiitos ja kunnia sekä Parrasvalot, josta kuvattiin myös video. Yhtyeen edellisen studioalbumin Valtakunnan tavoin myös Loistoa äänitettiin lukuisilla eri studioilla, joita tällä kertaa oli yhteensä yksitoista. Albumin julkaisun jälkeen Yö aloitti lokakuun 1. päivänä kahden ja puolen kuukauden pituisen konserttikiertueen, jonka aikana yhtye esiintyi muun muassa Helsingin Finlandia-talossa.
Taustaa
Levyllä vierailevat laulajana Jussi Hakulisen lisäksi myös Maria Lund, joka duetoi Olli Lindholmin kanssa kappaleessa Arjen kauneus. Muita vierailijoita ovat muun muassa Tampere Filharmonian jousisoittajat sekä porilainen nuorisokuoro Katajanmarjat. Singlenäkin julkaistulla Parrasvalot-kappaleella puolestaan laulaa Jussi Hakulisen johdolla Itä-Porin yhtenäiskoulun musiikkiluokan kuoro. Albumin jousisovitukset on tehnyt Anssi Tikanmäki.
Osa levyn materiaalista on jo vanhempaa perua, esimerkiksi kappaleen Vuori Jussi Hakulinen teki yhtyeen lomamatkalla Roomassa kesällä 2006. Sen tekstin hän oli hahmotellut jo lentomatkalla oksennuspussiin. Toinen Hakulisen kappale Kosketus on peräisin samalta ajalta Valtakunta-albumin sessioista.
Listamenestys ja myyntiluvut
Levy nousi Suomen virallisen listan kärkeen heti julkaisuviikollaan ja viipyi listalla yhteensä 23 viikon ajan. Albumi myi välittömästi julkaisupäivänään kultaa ja ylitti myöhemmin syksyllä myös platinarajan, jonka se olisi rikkonut jo heti ilmestyessään, elleivät levyt olisi loppuneet kaupoista. Yhteensä albumia on myyty lähes 37 000 kappaletta.
Johnny Handsome – kasvoton
Johnny Handsome – kasvoton on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut rikosdraama. Elokuvan pääosia esittävät Mickey Rourke, Ellen Barkin, Elizabeth McGovern, Morgan Freeman, Forest Whitaker, Lance Henriksen ja Scott Wilson. Elokuvan on ohjannut Walter Hill.
Juoni
Ryöstökumppaniensa pettämä rikollinen (Rourke) joutuu vankilaan, jossa hän ilmoittautuu plastiikkakirurgin koekaniiniksi ja saa rujojen kasvojensa tilalle paremmat. Vapauduttuaan hän etsii entiset rikoskumppaninsa käsiinsä ja ryhtyy kostoon sen turvin, ettei häntä heti tunnisteta.
Vastaanotto
Elokuva ei menestynyt taloudellisesti. Vuoden 1994 Video-oppaassa Bello Romano antaa elokuvan VHS-versiolle kolme tähteä viidestä ja kutsuu sitä yksioikoiseksi hyvien näyttelijöiden väkivaltaviritelmäksi.
Tontut toverukset lännessä
Tontut toverukset lännessä on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1950. Se pohjautuu radiosarjaan My Friend Irma ja oli jatko-osa edellisenä vuonna ilmestyneelle elokuvalle Tontut toverukset. Vaikka elokuvan päähenkilönä nimellisesti oli radiosarjan tapaan Marie Wilsonin esittämä Irma Peterson, niin käytännössä elokuvan tapahtumat pyörivät Dean Martinin esittämän Steve Lairdin ja Jerry Lewisin esittämän Seymourin ympärillä. Elokuvassa Irma Peterson ystävineen matkustaa Kaliforniaan, luullessaan virheellisesti Lairdille tarjotun elokuvasopimusta.
Carl Clemens Bücker
pienoiskuva|Carl Clemens Bücker Carl Clemens Bücker (11. helmikuuta 1895 Koblenz-Ehrenbreitstein, Saksa – 3. maaliskuuta 1976 Mölln, Länsi-Saksa) oli saksalainen lentäjä ja lentokonesuunnittelija. Hän oli maailmanlaajuisesti tunnettu 1930-luvulla koululentokoneistaan ja taitolentokoneistaan Bücker Bü 131 ja Bücker Bü 133.
Elämä
Carl Bücker syntyi vuonna 1895 sotilaslääkäri Georg Bückerin perheeseen. Hän aloitti koulunkäynnin vasta 12-vuotiaana. Vuonna 1912 hän liittyi kadettina keisarilliseen laivastoon palvellen Kaiser Karl der Große -linjalaivalla. Vuonna 1914 hän pääsi laivaston lentäjäksi. Tämä johti hänet Ernst Heinkelin tuttavuuteen vuonna 1918. Vuonna 1919 hän jätti asevoimat ja toimi Itämerellä laivojen huolitsijana.
Joulukuussa 1932 Svenska Aero meni konkurssiin, jolloin Bücker palasi Saksaan. Saksassa oli jo alkamassa Luftwaffen varustelu joka selitti paluun osaltaan. Hän perusti Berliinin Johannisthaliin 3. lokakuuta 1933 Bücker Flugzeugbau GmbH-yhtiön. Sen pääsuunnittelija oli ruotsalainen Anders J. Anderson, joka suunnitteli muun muassa Bücker Bü 131 Jungmann ja Bücker Bü 181 Bestmann-koneet.
Vuonna 1935 Bückerin yhtiö oli osa Saksan varusteluteollisuutta. Se alkoi valmistaa muitakin konetyyppejä, esimerkiksi Focke-Wulf Fw 44 Stieglitz, ja korjata muun muassa Heinkel He 46 -koneita. Kuten lähes kaikki tehtaat se rakensi osia Junkers Ju 87 ja Messerschmitt Bf 109 -koneisiin.
Huhtikuussa 1945 Bücker pakeni venäläisiä Bonniin, jossa hän toimi Saabin asiamiehenä. Ruotsalaisen Andersonin suunnittelema Saab Safir saatiin myytyä hänen aloitteestaan Lufthansalle koulukoneeksi. Hänen vaimonsa Hermine kuoli vuonna 1965. Bücker kuoli 3. maaliskuuta 1976.
Vietnam kesäolympialaisissa 2020
Vietnam osallistunee Tokion kesäolympialaisiin 2020. Vietnamilaisurheilijat ovat saavuttaneet kaksi paikkaa kahdessa lajissa (tilanne 25. marraskuuta 2019).
Markkina-anarkismi
Markkina-anarkismi ("free-market anarchism", "market anarchism") eli libertaristinen anarkismi eli yksityisomaisuusanarkismi ("private property anarchism") ) viittaa individualistisen anarkistiseen filosofiaan, jonka mukaan valtion väkivaltamonopoli korvataan kilpailevilla yksityisillä instituutioilla, jotka tarjoavat turvallisuutta, oikeutta ja muita puolustuspalveluita, ilman keskusjohtoisuutta . Markkinoilla turvallisuuden ja lain tarjoajat kilpailisivat vapaaehtoisesti maksavista asiakkaista, jotka haluaisivat vastaanottaa näiden palveluita, kun taas nykytilassa väkivaltamonopoli on valtiolla, joka verottaa yksilöitä ilman heidän suostumustaan.
Vietnam kesäolympialaisissa 2020
Mitalistit
Ei mitalisteja
Markkina-anarkismi
Markkina-anarkistien mukaan tämä kilpailu johtaa halvempiin ja laadukkaampiin laki- ja poliisipalveluihin mukaan lukien "ristiriitaisten oikeusvaatimusten puoleettoman ja tehokkaan tuomaroinnin korkealaatuinen hyödyke".
Vietnam kesäolympialaisissa 2020
40px|Uinti Uinti
Yksi vietnamilaisuimari on rikkonut vaadittavan tulosrajan.
Markkina-anarkismi
Markkina-anarkismi viittaa anarkokapitalistien ja heitä edeltävien filosofioiden tavoittelemaan anarkian muotoon. Tässä mielessä markkina-anarkismin kuuluisia puolestapuhujia ovat olleet (varhainen) Benjamin Tucker Lysander Spooner, Murray Rothbard ja David D. Friedman.
Markkina-anarkismin juuret ovat 1840-luvulla, jossa sen ajatuksia esittivät toisilla nimillä mm. Julius Faucher ja Gustave de Molinari.
Alkuperä
Ensimmäisiä vapauden ja omaisuuden suojelun yksityistämistä eli markkina-anarkismia kannattaneista oli Jakob Mauvillon 1700-luvulla. Julius Faucher ja Gustave de Molinari puolsivat samaa 1840-luvulla. Esseessään The Production of Security (1849) de Molinari kirjoitti: "Millään hallituksella ei tule olla oikeutta estää toista hallintoa ryhtymästä kilpailemaan sen kanssa eikä vaatia turvallisuuden kuluttajia käyttämään vain sen tarjoamia turvallisuushyödykkeitä." .
Molinarin mukaan turvallisuustuotannon monopoli johtaa korkeisiin hintoihin ja alhaiseen laatuun kuten muutkin monopolit. Teoksessaan Les Soirées hän kirjoitti: "Hallintomonopoli ei ole parempi kuin muutkaan monopolit. Se ei hallitse hyvin eikä etenkän halvalla, kun sen ei tarvitse pelätä kilpailua, kun hallituilta riistetään oikeus valita johtajansa vapaasti... Turvallisuuden tuottaminen tulee väistämättä kalliiksi ja huonoksi, kun sen järjestää monopoli." De Molinarin argumentti markkina-anarkismin puolesta perustuu pikemminkin taloustieteeseen kuin valtion väkivaltamonopolin pitämiseen moraalittomana sortona.
Kehitys
1800-luvulla Benjamin Tucker teoretisoi markkina-anarkismia USA:ssa: "Puolustus on palvelu siinä missä muutkin; se on hyödyllistä ja haluttua työtä ja siksi taloudellinen hyödyke, jota kysynnän ja tarjonnan laki kuvaa. Vapailla markkinoilla tämä hyödyke myydään tuotantokustannuksin. Kilpailussa asiakkaat valitsisivat sen tarjoajan, jolla on paras hyödyke alimpaan hintaan, mutta nyt valtio on monopolisoinut tämän hyödykkeen tuottamisen ja myynnin, ja valtio, kuten lähes kaikki monopolistit, velottaa kohtuuttomia hintoja [verot ym.]." Hän huomautti, että anarkismissakin olisi vankiloita ja sotaväkeä. 1900-luvulla markkina-anarkismin uuden nousun 1950-luvulla aloitti muun muassa Murray Rothbard. David D. Friedman esittää markkina-anarkismin muotoa, jossa markkinat tuottavat paitsi kilpailevia turvallisuuspalveluita, myös kilpailevia lakeja.
Ideologiset erot
Agoristit, Rothbardin perinteen anarkokapitalistit ja voluntaristit ovat propertaristisia markkina-anarkisteja: he katsovat omistusoikeuden olevan luonnonoikeus, joka seuraa itseomistuksesta: kun ihminen kerran omistaa itsensä, hän omistaa myös työnsä tulokset (mukaan lukien palvelusta/työpanoksesta saatu maksu tai omistajattomasta suosta raivattu pelto).
Valtion eliminoimistaktiikastakin on eri näkemyksiä:
Benjamin Tucker
thumb|right|[[Benjamin Tucker, hylkäsi markkina-anarkismin luonnonoikeuden ja kääntyi Max Stirnerin egoistisen anarkismin kannattajaksi.]]
Benjamin Tucker oli alun perin mutualisti, jonka mukaan sekoittamalla työtään maahan sai siihen hallussapito-oikeuden mutta vain kunnes lakkasi hyödyntämästä tätä maata. Myöhemmin hän kääntyi stirneriläiseksi egoistiseksi anarkistiksi eikä tunnustanut muuta maanomistusoikeutta kuin kyvyn puolustaa maata voimalla.
Rothbardilaiset
Ensimmäinen klassinen liberaali John Locke sanoi, että kun ihminen sekoittaa työtään omistajattomaan maahan (esim. pellonraivaus tai ennen löytämättömän luonnon marjaikon hoitaminen), tämä maa muuttuu hänen omaisuudekseen. Lisäksi toisilta voi saada näiden omaisuutta lahjaksi tai vaihdossa (kaupalla). Rothbardilaiset noudattavat tätä Locken liberaalia "valtausperiaatetta". He katsovat, ettei keltään voi koskaan ottaa pois omaisuutta vastoin tämän tahtoa. Anarkokapitalistit luonnollisesti hyväksyvät kaikki vapaaehtoisesti muodostuneet omistusmuodot yhteisomistaminen mukaan lukien. Myös agorismin perustaja Samuel Edward Konkin III on rothbardilainen.
Arvostelua
Tunnettu markkina-anarkismin kriitikko, filosofi Robert Nozick on esittänyt, että kilpailevista lakijärjestelmistä syntyisi kuitenkin vähitellen hallintomonopoli – jopa ilman yksilönvapauden rajoittamista, vapaaehtoisten yritysfuusioiden kautta, mm. synergioiden vuoksi. Monet markkina-anarkistit kuten varhainen Roy A. Childs ja Murray N. Rothbard ovat torjuneet tämän johtopäätöksen (joskin Childs myöhemmin hylkäsi anarkismin).
Aiheesta muualla
Anarquismo de mercado
Chaourse
Chaourse on kunta Pohjois-Ranskassa Aisnen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Serrejoen laaksossa.
pienoiskuva|vasen|Chaoursen aarre Kunta on tullut tunnetuksi Chaoursen aarteesta. Aarre on vuonna 1883 löydetty roomalaisten hopeakätkö. British Museum osti aarteen vuonna 1889, ja se on näytteillä museossa. pienoiskuva|vasen|Saint-Martinin kirkko Kunnan nähtävyyksiä on Saint-Martinin kirkko, joka on alueen vanhimpia linnoitettuja kirkkoja. Sen massiivinen nelikulmainen kellotorni on 25 metriä korkea. Lisäksi kirkon läntisen sisäänkäynnin molemmin puolin on kaksi suurta keskiaikaista tornia. Kirkon sisällä on myös näyttävä barokkialttari, tabernaakkeli, kuori ja apsis.
Alain Connes
thumb|Alain Connes Alain Connes (s. 1. huhtikuuta 1947) on ranskalainen matemaatikko. Hän on nykyään professorina College de Francessa (Pariisi, Ranska), IHESissä (Bures-sur-Yvette, Ranska) ja Vanderbiltin yliopistossa (Nashville, Tennessee).
Työ
Hän on erikoistunut Von Neumannin algebroihin ja on onnistunut luokittelemaan injektiiviset tekijät.
Linkin näiden kahden välille, jolla voitiin myös tutkia teoreettista fysiikkaa hiukkasfysiikkaa ja differentiaaligeometriaa, tarjosi epäkommutatiivinen geometria, josta hän on myös kirjoittanut kirjan.
Palkinnot ja kunnianosoitukset
Alain Connes palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 1982, Crafoord-palkinnolla vuonna 2001 ja kultamitalilla CNRS:ssä vuonna 2004. Hän on jäsenenä useissa ulkomaisissa akatemioissa, kuten esimerkiksi Ranskan tiedeakatemia, Tanskan tiedeakatemia, Norjan tiedeakatemia, Venäjän tiedeakatemia ja Yhdysvaltain tiedeakatemia.
X-Men: Evolution
X-Men: Evolution on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jota on esitetty Suomessa Subtvllä, Cartoon Networkilla ja Sub Juniorilla. Sarja perustuu Marvel Comicsin supersankarijoukkoon Ryhmä-X:ään, jossa lähes kaikki sankarit ovat teini-ikäisiä. Ensimmäinen tuotantokausi keskittyi hahmojen esittelyihin ja Ryhmä-X:n muodostamiseen, joka lopulta oli seuraavanlainen; Professori X, Kyklooppi, Wolverine, Jean Grey, Peto, Storm, Varjokissa, Rogue, Painajainen ja Spyke. Aluksi heidän vihollisina toimii Pahojen mutanttien veljeskunta, sekä satunnaisesti Magneto, joka tulee enemmän mukaan sarjan edetessä. Sarjan toisen tuotantokauden aikana esiteltiin uusia sankareita ja heidän kykyjen harjoittelemista. Myöhemmin kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella he liittyivät sarjan alkuperäisen Ryhmä-X:n mukaan. Sub esitti sarjaa Suomessa ensi kerran 4. syyskuuta 2005. MTV3 esittää sarjaa 6. helmikuuta 2011 alkaen Klo 8.45 - 9.10.
Tuotantokaudet
Sarjassa on 4 tuotantokautta.
Vastaanotto ja arvostelu
Sarja on listattu IGN-sivuston tammikuussa 2007 laatiman listan kuudenneksi parhaaksi sarjakuvaan perustuvaksi animaatiosarjaksi.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 X-Men: Evolutionin sijalle 48 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Canon EOS 1000D
Kamera tunnetaan Pohjois-Amerikassa nimellä Rebel XS ja Japanissa nimellä Kiss F.
Jeff Fisher
thumb|220px|Jeff Fisher vuonna 2009. thumb|Fisher Houston Texansin ja Tennessee Titansin välisessä ottelussa vuonna 2010.
Jeff Fisher (s. 25. helmikuuta 1958 Culver City, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimi NFL-seura Los Angeles Ramsin päävalmentajana vuosina 2012-2016 ja Tennessee Titansin päävalmentajana vuosina 1994-2010.
Ura pelaajana
Fisher pelasi yliopistossa kulmapuolustajana USC:n joukkueessa ja oli voittamassa yliopistomestaruutta vuonna 1978. Hänet varattiin NFL:ään Chicago Bearsin joukkueeseen, jossa hän oli mukana voittamassa Super Bowlia vuonna 1985. Loukkaantumiset lopettivat kuitenkin Fisherin uran lyhyeen.
Ura valmentajana
Fisher aloitti valmentajana loukkaannuttuaan pahasti. Hän toimi apuvalmentajana Chicago Bearsissa, Philadelphia Eaglesissa, Los Angeles Ramsissa sekä San Francisco 49ersissa. Vuonna 1994 silloinen Houston Oilers palkkasi hänet päävalmentajakseen kesken kauden ja hänet vakinaistettiin kauden jälkeen. Joukkue on sen jälkeen muuttanut nimeään Tennessee Oilersiksi ja siitä Tennessee Titansiksi vuonna 1999. Fisher johdatti joukkueensa Super Bowliin vuonna 2000, mutta joukkue hävisi St. Louis Ramsille. Fisherin ja Titansien tiet erosivat kauden 2010 päätteeksi.
Fisher oli sivussa NFL:stä vain yhden kauden, sillä St. Louis Rams palkkasi hänet päävalmentajakseen kaudelle 2012. Fisher ei pystynyt luotsaamaan Ramsia menestykseen, sillä joukkue ei päässyt kertaakaan pudotuspeleihin Fisherin päävalmentajakaudella. Hän sai potkut kesken kauden joulukuussa 2016.
Sioux City Musketeers
Sioux City Musketeers on vuonna 1972 perustettu yhdysvaltalainen juniorijääkiekkoseura, joka pelaa USHL:ssa. Seura on kotoisin Sioux Citystä Iowasta.
Lystimäki
Lystimäki on Espoon Olarin kaupunginosan pienalue, jonka rajat kulkevat idässä Kehä II:ta, lännessä Uuskartanontietä, etelässä Länsiväylää ja pohjoisessa jotakuinkin Ylismäentietä mukaillen. Lystimäessä toimivat muun muassa Päivänkehrän koulu ja Lystimäen päiväkoti. Lystimäki on pääasiassa omakoti-, paritalo- ja rivitaloaluetta. Alueen nimistö koostuu vuodenajoista yms. esimerkiksi Kevätkuja ja Kalenteritie. Lähimmät kaupalliset palvelut ovat Neste K Uuskartanontien toisella puolen sekä Niitty-ostoskeskus, Olarin Prisma ja Iso Omena. Lystimäkeä lähin Länsimetron pysäkki on Niittykumpu. Lystimäkeen metron liityntälinjat kulkee pääasiassa Uuskartanontiellä, lähimmät linja-autopysäkit ollen Lystimäenristi. Olarinmäessä oli 6 825 asukasta vuodenvaihteessa 2013–2014.
Brita Wrede
Brita Anna Wrede (12. elokuuta 1894 Viipuri – 9. helmikuuta 1973 Lund, Ruotsi) oli suomalainen toimittaja, lyhytelokuvaohjaaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Ruotsissa asunut Wrede teki 1940-luvulla useita lyhytdokumentteja muun muassa evakoista ja jälleenrakennuksesta. Vuosina 1943 ja 1944 hän kuvasi Karjalan jälleenrakennusta ja myöhemmin karjalaisten joutumista uudelleen evakkoon. Kesällä 1945 hän kuvasi Lapin sodan aiheuttamia tuhoja ja jälleenrakennuksen aloittamista.
Wrede sai 1946 parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon elokuvasta Lapin tuho.
Katariina Parhi
Katariina Parhi on Oulun yliopistossa työskentelevä tieteenhistorioitsija ja kirjailija. Hän on tutkinut psykopatian historiaa ja kirjoittanut siitä tietokirjan Sopeutumattomat: Psykopatian historia Suomessa joka oli yksi Vuoden tiedekirja 2019 -finalisteista.
Ura ja tutkimus
Hän väitteli filosofian tohtoriksi Oulun yliopistosta vuonna 2018. Väitöskirjassa Born to Be Deviant:Histories of the Diagnosis of Psychopathy in Finland tarkastellaan psykopatiadiagnoosin vaiheita suomalaisessa psykiatriassa 1800-luvun loppupuolelta 1960-luvun loppuun. Siinä missä psykopatialla viitataan nykyisin empatiakyvyttömyyteen, manipulatiivisuuteen ja pinnalliseen viehätysvoimaan, ennen psykopatia tarkoitti monenlaisia mielenterveyden ja persoonallisuuden häiriöitä. Psykopatiadiagnoosin käytössä on ollut aina yhteisiä nimittäjiä. Keskeistä on, ettei diagnoosin saaneita ole nähty sairaina. Psykiatrit ovat puhuneet poikkeavuudesta ja mielenterveyden ja mielisairauden välisestä rajatilasta. Diagnoosiin on päädytty, kun yhteiskunnassa on syystä tai toisesta ollut tarvetta interventiolle. Parhin tietokirja Sopeutumattomat: Psykopatian historia Suomessa oli yksi Vuoden tiedekirja 2019 -finalisteista.
Codex Antitheus
Codex Antitheus on suomalaisen black metal -yhtye Azaghalin viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Avantgarde Music.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Azaghal sekä sanoittanut Wircki ja Azaghal.
Laalavat jouset
Laalavat jouset (kirjakielellä "laulavat jouset") on suomalaisen metalliyhtye Verjnuarmun esikoisalbumilla Muanpiällinen helevetti julkaistu kappale. Yhtye julkaisi samannimisen kappaleen vuonna 2004 julkaistulla Laalavat jouset-demo-EP:llä. Vuonna 2006 kappaleesta julkaistiin Kusti Mannisen ohjaama musiikkivideo, jota on esitetty Music Television ja Voice -televisiokanavilla.
Mirandinha
Mirandinha (s. 2. heinäkuuta 1959 Chaval) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Mirandinha debytoi Brasilian maajoukkueessa 1987. Hän on pelannut neljä maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Valokuitu
thumb|150px|Valokuituja
Valokuitu on ohut lasista tai muovista (esim. akryylimuovi) vedetty kuitu, jonka tarkoituksena on johtaa valoa. Valon taajuus on satoja terahertsejä ja tietoliikenteessä moduloidulla LED- tai laservalolla voidaan lähettää tietoa suurella nopeudella. Paksumpaa muovikuitua käytetään myös valonjohteena sisustuksessa. Valokuitu koostuu ytimestä (core) ja sitä ympäröivästä kuoresta (cladding) sekä mekaanista suojaa antavasta pinnoitteesta (coating).
Valokuiduista valmistetaan useita kuituja sisältäviä valokaapeleita.
Valokuitu Suomen tietoliikenteessä
thumb|150px|Valokuiduista koostuva valokaapeli Suomen tietoliikenne perustuu nykyisin valokuidusta rakennettuun runkoverkkoon, joka kuljettaa puhelinkeskusten välistä tietoliikennettä. Ensimmäiset puhelinverkon valokaapelit otettiin käyttöön Yhdysvalloissa vuonna 1976 ja Suomessa vuonna 1979.
Yksimuotokuidut
[[File:Singlemode fibre structure.svg|thumb|right|150px|Yksimuotokuidun rakenne
1.- Core 8 µm
2.- Cladding 125 µm
3.- Buffer 250 µm
4.- Jacket 400 µm]]
Valo kulkee halkaisijaltaan 5–10 mikrometriä eli noin 0,005–0,01 mm paksussa ytimessä heijastumalla suoraan päästä päähän. Kuitujen valmistuksessa käytettävän lasin on oltava erittäin puhdasta, koska tyypilliset valokuituyhteydet ovat pituudeltaan useita kilometrejä. Tyypilliset yksimuotokuidulle tarkoitetut IP-verkkokäytössä olevat moduulit tukevat 11 kilometrin linkkejä. Moduuleja on saatavilla myös pidemmille matkoille, mutta ne ovat hinnaltaan kalliimpia ja yhteensopivuus on heikompi verrattuna lyhyen matkan lähettimiin. Todella pitkien yhteyksien rakentamiseen voidaan käyttää optisia vahvistimia, jolloin signaalia ei tarvitse välillä muuttaa sähköiseen muotoon. Tyypillisesti erbiumilla seostetusta lasikuidusta valmistetuilla laseroivilla vahvistimilla signaalin voimakkuus voidaan palauttaa alkuperäiselle lähetystasolle ja yhteyttä jatkaa edelleen useita kilometrejä.
OS2 = ns. vesipiikitön
Monimuotokuidut
Monimuotokuitujen ytimet ovat halkaisijaltaan 50–70 mikrometriä. Monimuotokuidussa valo kulkee heijastumalla sekä taittumalla kuidun ytimen ja lasikuoren rajapinnasta. Lyhyille yhteyksille valokuituja valmistetaan myös muovista (POF, Plastic Optical Fiber). Edullisilla ja helppokäyttöisillä muovikuiduilla yhteyksien pituudet ovat tyypillisesti vain kymmenien tai satojen metrien mittaisia (yleensä korkeintaan 200–300 metriä). Rakennuskaapeloinnissa monimuotokuiduilla tehdään siirtymiset kerrosten välillä. Rakennusten välillä voidaan myös käyttää monimuotokuitua, mikäli niiden etäisyys ei kasva liian suureksi.
Tompon piiri
Tompon piiri on kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Piiri sijaitsee Aldanin sivujoen Tompon valuma-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Verhojanskin piiriin, idässä Oimjakonin, etelässä Ust-Majan, lounaassa Tattan sekä lännessä Ust-Aldanin ja Kobjain uluseihin (piireihin). Tompon piirin pinta-ala on 135 800 km². Merkittäviä elinkeinoja alueella ovat hevosten ja nautakarjan kasvatus.
Valokuitu
Monimuotokuidut
Monimuotokuituluokat (OM1, OM2, OM3, OM3 Plus (tai OM4)
Tompon piiri
Kuntajako
Tompon piirissä on kaksi kaupunkikuntaa (kursiivilla) ja seitsemän maalaiskuntaa eli naslegia ja näissä yhteensä 14 asutuskeskusta. Ulusin hallinnollinen keskus on Handygan taajama.
Valokuitu
Tilaajayhteyksien toteutusmalleja
thumb|200px|Tilaajayhteksien toteutusmalleja
FTTx-toteutuksissa, pois lukien FTTH, toteutetaan yhteyden loppupää kuparikaapeloinnilla ja sopivalla verkkotekniikalla, esim. Ethernet, DSL, HomePNA tai PLC.
Valokuitu sisustuksessa
Valokuitua käytetään myös sisustuksessa, esimerkiksi saunan valaistukseen ja olohuoneessa koristeena. Näissä on yleensä vain yksi valonlähde, josta erkanee kuituja useaan suuntaan ja valo karkaa kuitujen toisesta päästä.
GP3 Turkin Grand Prix
GP3 Turkin Grand Prix oli GP3-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2010–2011 İstanbul Parkin moottoriradalla Turkissa.
Nguyễn Văn Cốc
Nguyễn Văn Cốc (s. 1943) oli Pohjois-Vietnamin ja samalla Vietnamin sodan johtava hävittäjä-ässä.
Hän lensi MiG-21-hävittäjälentokoneella ja ampui alas yhdeksän Yhdysvaltain ilmavoimien lentokonetta. Ne olivat: neljä McDonnell F-4D Phantomia, kaksi F-105F, yksi F-105D, yksi F-4B ja yksi F-102A. Seitsemän näistä on Yhdysvaltain ilmavoimien tunnustamia menetyksiä, mikä on lentosodan tilastoinnissa hyvä tarkkuus.
Bella Bellow
Georgette Adjoavi Bellow eli Bella Bellow (1945–1973) oli togolainen laulaja, joka loi kansainvälisen uran ja levytti useita albumeita. Hän kuoli auto-onnettomuudessa 27-vuotiaana. Bella Bellow esiintyi muun muassa Olympia-teatterissa Pariisissa ja levytti Manu Dibangon kanssa. Angélique Kidjo ja Afia Mala ovat saaneet vaikutteita Bellowilta.
Ophiarachna incrassata
Ophiarachna incrassata on vihreä käärmetähti. Se on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Käärmetähdeksi sillä on suhteellisen paksut ja lyhyet lonkerot verrattuna keskikiekon kokoon. Näitä käärmetähtiä myydään toisinaan meriakvaarioihin, mutta sellaisen pitäminen on riski, sillä nälkäinen yksilö voi syödä muita akvaarion asukkaita, jopa pieniä kaloja.
CNCD
Jäsenet
CNCD:n jäseniä ovat Aleksi Eeben, Ville Hyvönen, Sami Järvinen, J. Kujanpää ja Mikko Lipiäinen.
Mosambikin katolinen yliopisto
Mosambikin katolinen yliopisto (, UCM) on yksityinen yliopisto Mosambikissa. Sen pääpaikka on Beiran kaupungissa.
UCM oli yksi ensimmäisiä yksityisiä yliopistoja Mosambikissa ja ensimmäinen, jonka päämaja sijaitsi maan pääkaupungin Maputon ulkopuolella. Se avattiin vuonna 1996. UCM:n perustaminen oli seurausta Frelimo ja Renamon välisestä sisällissodan rauhanneuvotteluista. Yliopiston tarkoituksena oli edistää Mosambikin pohjois- ja keskiosien korkeakouluopetusta.
UCM on jaettu kuuteen tiedekuntaan. Ensimmäiset kaksi tiedekuntaa, joiden toiminta käynnistyi 1996, olivat kauppa- ja hallintotieteiden tiedekunta Beirassa ja oikeustieteiden tiedekunta Nampulassa. Kauppa- ja hallintotieteiden tiedekunnalla on toimintaa nykyään myös Chimoion ja Teten kaupungeissa. Nampulassa aloitettiin 1998 kasvatus- ja viestintätieteiden tiedekunta ja seuraavana vuonna Cuamba sai maataloustieteiden tiedekunnan. Beiraan perustettiin vuonna 2000 lääketieteiden tiedekunta ja vuonna 2003 Pembaan matkailun ja informaatiotieteiden tiedekunta. Lisäksi Quelimanessa on kasvatus- ja informaatiotieteiden opetusta vuodesta 2009 alkaen.
Huovari
Huovari on Suomen merialueen itäisin ulkosaari, joka sijaitsee Virolahden kunnassa vajaan kilometrin päässä Venäjän rajalta ja noin kymmenen kilometrin päässä mantereelta. Saarella on runsaasti kalastajien pieniä mökkejä, joita kutsutaan putkiksi (yksikkömuoto putka), sekä Huovarin Kalastajain Avustusseura ry:n omistama ja ylläpitämä pelastusasema. Saaren kasvillisuus on hyvin niukkaa, varsinaisia puita saarella ei kasva. Huovari kuuluu Itäisen Suomenlahden kansallispuistoon. Huovarin länsipuolella olevassa syvänteessä sijaitsee Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen vedenlaatuasema, josta seurataan Suomen itäisimmän merialueen tilaa.
OIF
OIF voi viitata:
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (bolshevikkien) historia: lyhyt oppikurssi
NKP(b):n historian lyhyt oppikurssi kertoo Venäjän marksilaisen liikkeen, sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen ja kommunistisen puolueen kehityksestä vuodesta 1883 aina vuoteen 1937 asti. Se kuvaa Leninin kamppailua tsaarinvaltaa ja puolueen oppositioryhmiä vastaan, bolševikkivallankumousta, Venäjän kansalaissotaa ja jälleenrakennusta sekä Stalinin johdolla suoritettua Neuvostoliiton teollistamista ja maatalouden kollektivisointia päättyen 1930-luvun puoluepuhdistuksiin ja vuoden 1936 perustuslain hyväksymiseen.
Teoksen laatimisen taustalla oli Stalinin ajatus historiasta poliittisen propagandan välineenä. Aikaisemmat abstrakteihin teorioihin ja nimettömien joukkojen toimintaan keskittyneet tutkimukset oli korvattava helposti omaksuttavalla oppikirjalla, joka kuvasi puolueen kehityksen Venäjän ja Neuvostoliiton historiaan liittyvinä johdonmukaisina tapahtumina ja käännekohtina. NKP(b):n historian lyhyellä oppikurssilla oli huomattava merkitys myös Leninin ja Stalinin henkilökultin vakiinnuttajana.
Suurimman osan tekstistä laativat puoluehistorioitsijat Jemeljan Jaroslavski, Pjotr Pospelov ja Vilhelms Knoriņš. Sen muokkaukseen osallistuivat Stalin sekä hänen lähipiiriinsä kuuluneet Andrei Ždanov ja Vjatšeslav Molotov. NKP(b):n keskuskomitean hyväksymä teos ilmestyi aluksi Pravdassa ja erillisenä kirjana lokakuussa 1938. Sen laaja opiskelu väestön keskuudessa alkoi keskuskomitean marraskuussa 1938 julkaisemalla päätöksellä.
Suomennos
NKP(b):n historian lyhyen oppikurssin suomentaminen annettiin Tuure Lehénin tehtäväksi. Hän sai käännöstyössä apua myös Armas Äikiältä. Suomennos voitiin julkaista vasta 1940, sillä talvisotaan saakka suomenkielinen julkaisutoiminta oli Neuvostoliitossa käytännössä kielletty.
Lullan Helo
Anna Elina Lullan Helo, o.s. Valve (22. elokuuta 1909 Valkeala – 4. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija ja sanoittaja, joka käytti salanimeä Kari Wilkman.
Elämä
Lullan Helo oli naimisissa ministeri Johan Helon kanssa. Hän sanoitti salanimellä Kari Wilkman yhdessä Reino Helismaan kanssa Toivo Kärjen säveltämät kappaleet Tuopin jäljet ja Pigalle ja montmartti ja kirjoitti myös näytelmiä ja radiokuunnelmia.
Näytelmiä
Nimellä Kari Wilkman:
Who’s Your Daddy?
Who’s Your Daddy? on Lordin singlejulkaisu ja kappale vuodelta 2006. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Kappale kohosi Suomen singlelistalla parhaimmillaan ykkössijalle. Singlestä on myös tehty Special Edition-versio Saksaan, joka sisältää enemmän kappaleita kuin Suomen versio. Kappaleen musiikkivideo sijoittuu high schoolin tyhjään juhlasaliin, jonne Lordi ilmestyy.
”Who’s your Daddy” on myös suosittu englanninkielinen sanonta, jonka sanoja vaatii sanonnan kohteelta kunnioitusta. Sanonnalla saattaa olla seksuaalinen sävy.
Sardiniankerttu
Sardiniankerttu (Curruca sarda) on kerttujen sukuun kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 12 cm, siipien kärkiväli 13-17,5 cm ja paino keskimäärin 10,5 g. Pienikokoinen kerttu, jolla on pitkähkö pyrstö ja oranssit koivet. Höyhenpuku on harmaa, koiraalla siniharmaa, vain siipi- ja pyrstösulat ovat tummanharmaat. Nokan tyviosa on punainen ja kärki tumma. Koiraan iiris on punainen. Nuoren linnun selässä on ruskehtava sävy ja nokan punainen alue on kellahtava.
Vanhoilla linnuilla on kesällä täydellinen sulkasato. Talvella kaikilla sardiniankertuilla on osittainen ruumiinhöyhenten sulkasato.
Esiintyminen
Sardiniankerttu esiintyy Sardiniassa ja Korsikassa. Baleaareilla esiintyvä baleaarienkerttu luokiteltiin aikaisemmin sardiniankertun alalajiksi. Laji on osittaismuuttaja, jonka kannasta osa muuttaa talveksi Pohjois-Afrikkaan, lähinnä Tunisiaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Lajin esiintymisalueen laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Euroopassa elää 98 000–310 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Laji elää vuorenrinteiden ja kallioalueiden pensaikoissa.