cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pentti Rautalin
Pentti Armas Rautalin (s. 6. toukokuuta 1940 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edusti Rauman Lukkoa SM-sarjassa kaudet 1958–1972 ja voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963, sekä kaksi hopeaa ja pronssia. "Ikku" Rautalin oli aikansa Lukon kantavia voimia. Hänelle myönnettiin seuran kultainen ansiomerkki. Suomen maajoukkueessa Rautalin pelasi 25 ottelua ja osallistui kaksiin MM-kilpailuihin. (1963, 1965).
Taboye
Taboye on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Gaon alueen Bouremin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella noin 30 kilometriä Bouremista kaakkoon. Kunnassa on 20 500 asukasta (vuonna 2009).
Taboyen kunta rajoittuu pohjoisessa Bouremin, idässä Tarkintin ja Gaon piirin Tilemsin, etelässä Sony Aliberin ja lännessä N’Tillitin kuntiin. Sen asukkaat ovat etupäässä songhaita sekä paimentolaisuutta harjoittavia tuaregeja ja kalastajina toimivia bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä käy kausitöissä muualla Malissa tai naapurimaissa.
Kunnassa on kuusi alkeiskoulua ja yksi yläkoulu, kaksi keskikoulua ja viisi koraanikoulua. Taboyessa on terveysasema. Nähtävyyksiin kuuluu Songhain valtakunnan ja marokkolaisten taistelupaikka Tondibissa.
Comojärvi
Comojärvi (, myös Lario) on järvi Pohjois-Italiassa Lombardian maakunnassa. Sen pinta-ala on 146 km² ja se on Italian kolmanneksi suurin järvi Gardajärven ja Maggiorejärven jälkeen. Comojärvi on yksi Euroopan syvimmistä järvistä; sen syvin kohta on yli 400 metrin syvyydessä. Y:n muotoisen järven suurin pituus on 46 km ja leveys 4,5 km.
Jos Como-järven Costa di Comosta on tullut turistien tunnetuin suurten hotellien ansiosta, Comojärven Leccon rannikko on historiallisesti tärkein ja ylellisin, ja siellä on järven rannat ja kaunein vuoristoalue, opiskeli pitkään Leonardo da Vinciltä. Juuri Leccon haaran rannikolla ja vuorilla ovat suurten teollisuusmiesten, kuten italialaisten Falck, Rockefeller, Kees, Pirelli ja aatelisten perheen hyvin pidättyneet huvilat muinaisesta Roomasta lähtien, mukaan lukien Pliniusin Villa Comedia vuonna Lierna. Liernan salainen kylä, johon perustettiin myös Savoy-talon Italian kuninkaallisen perheen ritarikunta. Leccon rannikko vuorineen on se paikka, johon Leonardo da Vinci koottiin Atlantin koodissaan ja jossa luultavasti Mona Lisa toteutui. Comojärven Leccon haaran rannikolle Alessandro Manzoni asettaa roomalaisen "I Promessi Sposin". Runoilijat ja kirjailijat inspiroituvat Comojärven kylissä, ja siellä ei vuosisatojen ajan kukaan halunnut turisteja.
Mandello del Larion ja Varennan välistä rannikkoa kutsutaan "Gold Coastiksi", jota pidetään kauneimpana, parhaimmilla ilmasto-olosuhteilla ja rannikolla, josta on upeimmat näkymät koko Como-järvelle. "La Costa d'oro" käytetään epävirallisesti viittaamaan osaan Comojärven itärannikkoa. Merkityksestään johtuen tämän Comojärven rannikon valloittamiseen tähtäävät sodat olivat lukuisia ja kestivät vuosikymmeniä jopa Milanon ja Venetsian tasavallan armeijoiden kesken.
thumb|250px|left|Comojärvi läheiseltä vuorelta. Comon, Leccon ja Colicon kaupungit sijaitsevat Comojärven rannalla, joka on tunnettu myös rantojensa monista palatseista ja villoista.
Otto Kruger
Kruger muistetaan rooleistaan muun muassa elokuvissa Lääkärin omatunto (Magnificent Obsession) ja Alfred Hitchcockin Viidennen kolonnan mies (Saboteur). Kruger esiintyi myös televisiosarjoissa.
Kruger oli Transvaalin tasavallan entisen presidentin Paul Krugerin (1825–1904) veljenpojan lapsenlapsi.
Nándor Dáni
Nándor Dáni (30. toukokuuta 1871 Budapest – 31. joulukuuta 1949 Budapest) oli unkarilainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keskimatkojen juoksuissa. Hän voitti hopeaa Ateenan olympialaisissa 1896 800 metrin juoksussa ajalla 2.11,8.
Zolderin 24 tunnin ajo
thumb|Zolderin Rata. Zolderin 24 tunnin ajo on Circuit Zolderin radalla Belgiassa ajettava urheilu- ja vakioautojen kestävyysajo. Ensimmäinen kestävyysajo siellä ajettiin vuonna 1983. Kilpailusta tuli osa Belcar-sarjaa vuonna 1997.
Lucas Silveira
thumb|right|200px|Lucas Silveira Lucas Silveira on kanadalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten rockyhtye The Cliksin solistina ja kitaristina.
Luettelo Suomen kansakouluista
Tämä artikkeli on luettelo Suomen kansakouluista tehdyistä luetteloista. Kansakoulujen lisäksi luetteloissa on mukana kansalaiskouluja, apukouluja ja kunnallisia keskikouluja. Suomessa on ollut useita tuhansia kansakouluja, joten teknisistä syistä luettelo on jaettu useampaan osaan vuoden 2018 maakuntajakoa käyttäen:
Lucas Silveira
Portugalilais-kanadalaiseen perheeseen syntynyt Silveira vietti osan lapsuudestaan Pico Islandilla, joka kuuluu Azorien saaristoon. Perhe muutti muualle Silveiran ollessa 10-vuotias.
Risto Kaitala
Risto Juhani Kaitala (11. syyskuuta 1941 Tampere – 27. huhtikuuta 2017 Rauma) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1960–1967 ja voitti Lukon riveissä Suomen-mestaruuden vuonna 1963 sekä yhden hopean ja pronssin. "Rike" Kaitala aloitti SM-uransa SaiPassa. Maajoukkueessa Kaitala pelasi 37 kertaa ja otti osaa Colorado Springsin MM-kilpailuissa 1962 ja Ljubljanan MM-kilpailuissa 1966. Kautena 1982–1983 Kaitala toimi Lukon edustusjoukkueen valmentajana ja aikaisemmin myös B-junioreiden valmentajana.
Lucas Silveira
Silveira on transsukupuolinen mies, ja hän on yksi musiikkialan näkyvimmistä transvähemmistön edustajista. Häntä on haastateltu useisiin lehtiin ja radio-ohjelmiin, ja hän on esiintynyt myös yhdessä LA Inkin jaksossa vuonna 2008.
Pentti Jokinen (jääkiekkoilija)
Pentti Jokinen (s. 21. joulukuuta 1938 Vahviala) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1954–1965 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Luettelo Suomen kansakouluista
Kansakoululaitos lakkautettiin siirryttäessä peruskoulujärjestelmään. Varsinainen muutos alkoi vuonna 1972, kokeiluluontoisesti eräiden kuntien kansalaiskouluista jo vuonna 1968. Viimeisenä peruskoulujärjestelmään siirtyivät Espoo, Helsinki, Kauniainen ja Vantaa vuonna 1977.
Pentti Jokinen (jääkiekkoilija)
Jokinen edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 101 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 78 + 26 = 104 ja jäähymääränsä 111 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Jokinen pelasi Suomen maajoukkueessa neljä maaottelua.
Luettelo Suomen kansakouluista
Luetteloissa käytetty aluejako
Näiden luetteloiden pääasiallinen lähde on Suomen kansakoululaitoksen satavuotisjuhla-adressi, joka kuvaa vuoden 1966 tilannetta. Luetteloissa on noudatettu suunnilleen vuoden 1966 kuntajakoa, joten esimerkiksi Aitolahden kansakoulut on ilmoitettu Tampereen kohdalla. Jos kansakoulu on ollut usean kunnan yhteisessä käytössä, niin se esiintyy luetteloissa vain kerran sen kunnan kohdalla, jossa koulurakennus on sijainnut.
Adressista puuttuu tiedot joidenkin kuntien kansakouluista. Nämä kunnat ovat Enontekiö, Geta, Ikaalisten kauppala, Ilomantsi, Kangaslampi, Karjaan mlk, Karjala, Kemin mlk, Kestilä, Kirkkonummi, Kodisjoki, Korpilahti, Kumlinge, Kyyjärvi, Kökar, Laukaa, Längelmäki, Merijärvi, Mietoinen, Nastola, Nurmeksen mlk, Porvoon kaupunki, Pyhtää, Pyhämaa, Raahen kaupunki, Simo, Sotkamo, Sottunga, Sulva, Taivassalo, Uudenkaupungin mlk, Velkua ja Värtsilä.
Kuntia on joskus jaettu kuntaliitosten yhteydessä tai tehty osakuntaliitoksia. Wikipedian luetteloissa kunnat on ryhmitelty sen mukaan, mihin maakuntaan pääosa entisestä kunnasta kuuluu. Siten esimerkiksi Längelmäki on käsitelty Keski-Suomen luettelossa. Tästä johtuen luetteloissa esiintyy joitakin kouluja, jotka sijaitsevat maakuntien rajojen ulkopuolella.
Puuttuvista kouluista ja koordinaateista
Luetteloihin on merkitty myös joidenkin muiden peruskartoilta tai muista lähteistä löytyneiden kansakoulujen nimet ja sijainnit, mutta tällaiset koulut on varustettu toistaiseksi lähdepyynnöllä, koska niiden nimiä ei ole satavuotisjuhla-adressissa. Kansakouluja on lakkautettu ennen vuotta 1966, ja sen jälkeen on vielä saatettu perustaa joitakin uusia ennen peruskoulujärjestelmään siirtymistä.
Kansakoulujen paikkoja on selvitelty koulujen nimien ja peruskartan paikannimien avulla. Maanmittauslaitoksen Vanhat painetut kartat -palvelun peruskarttoihin on merkitty kansakoulujen sijainteja ja näiden paikkojen koordinaatit on katsottu Kansalaisen Karttapaikasta. Koordinaateissa voi olla virheitä esimerkiksi siksi, että aina ei ole selvää, mihin rakennukseen kartan kansakoulumerkintä viittaa. Koulujen sijainti on myös voinut muuttua karttalehden eri painosten välillä.
Ratsia (albumi)
Albumi on julkaistu myöhemmin kokonaisuudessaan vuoden 1988 kokoelma-albumilla Antologia. Vuonna 2008 albumista julkaistiin CD-painos, ja vuonna 2011 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyyliformaatissa. CD-painoksen bonuskappaleiden ”Kassapäät” julkaistiin alun perin ”Lontoon skidit” -singlen B-puolella, ja ”Ihohygieniaa” ilmestyi Hilselp-kokoelmalla.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Jyri Honkavaara sekä sovittanut Ratsia, ellei toisin mainittu.
Ohutkalvotransistori
thumb|250px|Värillisen TFT-nestekidenäytön rakenne, 9 = ohutkalvotransistori Ohutkalvotransistori (, TFT) on transistori, jota käytetään erityisesti nestekidenäytöissä. Siinä ohutkalvoja kasvattamalla luodulla kalvorakenteella saadaan aikaan puolijohde kiinteälle pinnalle, esimerkiksi lasille. Useimmat TFT-rakenteessa käytetyt aineet eivät itse ole läpinäkyviä. Ensimmäinen läpinäkyvä TFT-materiaali, joka perustui sinkkioksidiin, keksittiin 2003 Oregonissa.
Daniel Bång
Seuraura
Bång on Kista HC:n kasvatti, mutta hän on pelannut kotimaassaan kaikki miesten pelinsä AIK IF:ssä, jossa Bång teki HockeyAllsvenskan-debyyttinsä kaudella 2005–2006. Kausi 2006–2007 oli hänelle siellä tulokaskausi, ja Bång teki 44 runkosarjaottelussa tehot 6+11=17. Kaudella 2008–2009 Bång jakoi AIK:n sisäisen maalipörssin voiton Christian Sandbergin kanssa.
Kaudeksi 2013–2014 Bång siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National League A:n HC Lausanneen. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+14=28. Bång voitti myös Lausannen sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Kevään 2014 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras maalintekijä neljällä osumallaan. Samana keväänä Bång teki Lausannen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Bång teki debyyttinsä Ruotsin A-maajoukkueessa 14. marraskuuta 2010, jolloin hän pelasi Karjala-turnauksessa Suomea vastaan. Bång korvasi Andreas Jämtinin ja Fredrik Wargin, jotka olivat loukkaantuneet turnauksessa. Yhteensä hän on pelannut 18 A-maaottelua tehopistein 3+2=5.
Muuta
Bångin pikkuveli Niklas on pelannut myös jääkiekkoa.
Edmund Burke (oopperalaulaja)
Edmund Arbuckle Burke (12. heinäkuuta 1876 Toronto, Ontario, Kanada – 19. helmikuuta 1970 Flintridge, Kalifornia, Yhdysvallat) oli oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän opiskeli McGillin yliopistossa ja sitten Alberto Visettin johdolla Lontoossa sekä Edmond Duvernoyn johdolla Pariisissa.
Cathérine Boman-Kolomijzova
Cathérine Boman-Kolomijzova opiskeli Venäjällä V. Jerkovskyn ja B. Shernjakinin johdolla sekä Pariisissa Académie Colarossissa, André Lhoten oppilaana ja Académie Deléclusessa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuonna 1926.
Edmund Burke (oopperalaulaja)
Burke debytoi Montpellier’ssa vuonna 1905 ja esiintyi sitten Algerissa, Haagissa ja Covent Gardenissa. Hänen keskeisiä roolejaan olivat Mefistofeles, Nilakantha, Athanaël, Scarpia ja Rodolfo. Vuosina 1911–1912 Burke kiersi Australiassa. Hänen uraansa Metropolitan-oopperassa (1922–1925) varjosti ensimmäisessä maailmansodassa palvelemisesta aiheutunut rintahaava. Burke teki kaksi harvinaista levytystä vuonna 1913.
Hocine Metref
Hocine Metref (, s. 1. tammikuuta 1984 Alger, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Metref edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa JS Kabylieia.
Maajoukkueura
Metref pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian paidassa 8. lokakuuta 2005 Gabonia vastaan. 17. marraskuuta 2010 hän palasi neljän vuoden tauon jälkeen takaisin maajoukkueen mukaan harjoitusotteluun Luxemburgia vastaan.
Reijo Kanerva (jääkiekkoilija)
Reijo Kanerva (18. joulukuuta 1931 Rauma – 18. kesäkuuta 2023) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1950–1965 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Kanerva edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 133 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 56 + 46 = 102 ja jäähymääränsä 102 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean.
Kanerva pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Isopussikaniini
Isopussikaniini (Macrotis lagotis) on Australian puoliaavikoilla elävä uhanalainen nisäkäs. Se on luultavasti heimonsa ainoa elossa oleva laji. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi oli ”isokorvapusseli”.
Koko ja ulkonäkö
Isopussikaniiniuroksen ruumiinpituus on 30–50 senttimetriä ja naaraan pituus 29–39 senttimetriä. Painoa on 1–1,5 kilogrammaa. Etujalat ovat vahvat ja niissä on viisi varvasta, joista kolmessa on kynnet. Takajalat ovat pitkät ja hoikat, ja niiden keskellä on kenguruiden tapaan yksi suuri keskivarvas, jota eläin käyttää sukimiseen. Lajin korvat ovat pitkät ja karvattomat. Kuono on pitkä ja karvaton ja siten vaaleanpunainen. Turkki on pehmeä ja silkkinen, väriltään sinertävänharmaa. Mustavalkea häntä on noin 25 senttiä pitkä, ja sen päässä harjatupsu. Isopussikaniinin näkö on huono, mutta hajuaisti sen sijaan hyvä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Isopussikaniinin levinneisyys kattoi aiemmin yli 70 prosenttia Australian pinta-alasta. Nykyään levinneisyys rajoittuu pääasiassa Tanamin-, Gibsonin- ja Isoon Hiekka-aavikkoon sekä läntisempään ja erilliseen populaatioon Boulian ja Birdsvillen välisellä alueella Queenslandissa. Sitä on nyt myös palautettu entisille elinalueilleen useille suojelualueille.
Alalajeja tunnetaan kaksi. Läntinen M. l. lagotis elää läntisessä Australiassa ja M. l. sagitta Queenslandissä. pienoiskuva|vasen|Isopussikaniinin suosimaa [[Triodia-savannia Keski-Australiassa.]] Isopussikaniinin tyypillistä elinympäristöä ovat harvakseltaan pensaita kasvavat puoliaavikot, missä on tarpeeksi pehmeää, vähäkivistä hiekka- ja savimaata pesäkolojen kaivamiseen. Isopussikaniini tarvitsee lisäksi ajoittain toistuvia maastopaloja, jotka saavat sen ravintokasvit, kuten Yakirra australience -heinäkasvin kasvamaan. Se viihtyy myös avoimilla metsämailla sekä ruohostomailla. Lajia on tavattu myös kuivemmilta alueilta.
Elintavat
Isopussikaniini on yöeläin ja pysyttelee valoisan ajan jopa kolme metriä syvässä käytävässään. Se lähtee hämärän tultua kolostaan pariksi tunniksi etsimään ruokaa. Lajin asuttaman alueen tunnistaa helposti niiden kaivamista noin 10 senttiä syvistä koloista, jotka täplittävät niiden asuinaluetta. Ne elävät pääasiassa yksikseen ja ovat yhdessä lähinnä lisääntymisen aikana. Kolossa voi kuitenkin asua myös muita perheenjäseniä, kuten pariskunta ja poikasia nuoriin aikuisiin asti. Isopussikaniini on ahkera ja nopea kaivaja, ja sen reviirillä on useita koloja, jotka tarjoavat suojaa pedoilta. Eläimet pysyttelevätkin yleensä 100 metrin etäisyydellä koloistaan ja käyvät useissa yön aikana ja asettuvat johonkin niistä päivän ajaksi. Yleensä vain yksi koloista on avoinna, sillä isopussikaniinit kätkevät ne pienellä pensaalla, ruohomättäällä tai termiittikeon palasella. Isopussikaniini elää vankeudessa korkeintaan kahdeksan vuotta.
Ravinto
Isopussikaniini on kaikkiruokainen. Ne paljolti kaivavat ravintonsa maasta. Pääosa sen ravinnosta koostuu kuitenkin kasvien maanalaisista osista, siemenistä, hedelmistä, hyönteisistä ja niiden toukista. Ne syövät myös pieniä selkärankaisia. Tarvitsemansa veden ne saavat ravinnostaan, etupäässä termiiteistä ja juurista.
Lisääntyminen
Isopussikaniinien lisääntymiskausi on maalis-toukokuussa, jolloin naaras synnyttää noin 17 päivän kantoajan jälkeen 1–3 poikasta. Poikaset kehittyvät pussissa noin 75 päivää. Pussista lähdön jälkeen ne viipyvät pesässä pari viikkoa, jossa emo käy niitä öisin imettämässä.
Uhat ja suojelu
pienoiskuva|vasen|[[John Gouldin piirros isopussikaniinista vuodelta 1863.]] Isopussikaniinia pidettiin vielä 1800-luvulla runsaslukuisena ja laajalle levinneenä, mutta nykyään kanta on jatkuvasti laskemassa. Niiden määrän uskotaan laskeneen yli 10 prosenttia viimeisten kymmenen vuoden aikana. Levinneisyys on nykyään laikuttainen ja aikuisten isopussikaniinien kanta on ehkä alle 10 000 yksilöä. Aikaisemmin lajia verottivat turkismetsästys, myrkkysyötit ja kaniineille tarkoitetut ansat, mutta tärkeimmät syyt lajin taantumiselle ovat vierasperäiset lajit, kuten niitä saalistavat ketut ja kissat, sekä ravinnosta kilpailevat ja elinympäristöä tuhoavat karjaeläimet ja kaniinit ja maastopalojen hallinta. Muita haittoja ovat kaivostoiminta ja tiekuolemat. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin vaarantuneeksi.
Isopussikaniini on nykyään rauhoitettu Australiassa. Se myös kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Sitä tavataan myös suojelualueilta. Laji lisääntyy hyvin vankeudessa, minkä ansiosta vankeudessa syntyneitä isopussikaniineja on alettu menestyksekkäästi palauttaa entiselle levinneisyysalueelleen Länsi- ja Etelä-Australiaan. Uudessa Etelä-Walesissa on tehty tällainen palautus joulukuussa 2018. Samassa yhteydessä alueella vapautettiin viiden muunkin alueelta hävinneen lajin edustajia.
Jamie Benn
Jamie Randolph Benn (s. 18. heinäkuuta 1989 Central Saanich, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL:ssä pelaavaa Dallas Starsia ja on joukkueen kapteeni. Jamien isoveli Jordie Benn pelaa Minnesota Wildissa, ja on pelipaikaltaan puolustaja.
Helmikuussa 2014, Benn pelasi Kanadan jääkiekkomaajoukkueen mukana Sotšin olympialaisissa. Hän saavutti joukkueen kanssa turnauksesta olympiakultaa. Kaudella 2014–2015 hän oli NHL:n runkosarjan pistepörssin ykkönen. Benn teki kauden aikana 82 ottelussa yhteensä 87 tehopistettä, joista 35 oli maaleja ja 52 maaliin johtaneita syöttöjä.
Hulk (jalkapalloilija)
Givanildo Vieira de Souza, joka tunnetaan paremmin nimellä Hulk (s. 25. heinäkuuta 1986 Campina Grande, Paraíban osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edusti viimeisimpänä kiinalaista Shanghai SIPGia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Hulk on saanut lempinimensä sarjakuvasankarin mukaan. Hänet tunnetaan hyvin voimakkaana pelaajana, ja hänellä on kova vasemman jalan laukaus.
Seurajoukkueura
Hulk aloitti ammattilaisuransa kotimaansa Esporte Clube Vitóriasta. Brasiliasta hän siirtyi vuonna 2005 Japaniin. Siellä hän edusti neljän kauden aikana kolmea eri joukkuetta hyvällä menestyksellä. Tokyo Verdyssä hän pelasi kaksi viimeistä kautta ja teki 53 ottelussa yhteensä 44 maalia. Joukkueen pelatessa vihreissä kotipaidoissa hänen Hulk-lempinimensä suosio kasvoi. Kesällä 2008 hän siirtyi Portoon 6 miljoonan euron siirtosummalla.
Porto
Ensimmäisellä kaudellaan 2008–2009 Portossa hänelle aukeni ensimmäinen kunnon näytönpaikka, kun joukkuetoveri Tarik Sektioui loukkaantui. Ensimmäisen maalinsa hän teki kotiottelussa Belenensesia vastaan. Kauden edetessä Hulk nousi joukkueen avauskokoonpanoon ja muodosti yhdessä argentiinalaisen Lisandro Lópezin ja uruguaylaisen Cristian Rodríguezin kanssa hyökkäystrion.
Kaudella 2009–2010 hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. 20. joulukuuta 2009 pelatun Benfica-ottelun jälkeisissä tapahtumissa Hulk riehaantui pukutilojen käytävillä ja osoitti väkivaltaista käytöstä. Tästä seurauksena häntä rangaistiin neljän kuukauden kilpailukiellolla, joka koski kaikkia Portugalin sisällä pelattavia kilpailuja. Rangaistusta päätettiin kuitenkin myöhemmin lyhentää neljän ottelun mittaiseksi, ja niin Hulk teki paluun kentälle 28. maaliskuuta 2010 ottelussa Belenensesiä vastaan. Hän onnistui paluuottelussaan maalinteossa sekä viikkoa myöhemmin pelatussa kotiottelussa Marítimoa vastaan. Hulk teki kauden aikana pelaamassaan 19 sarjaottelussa viisi maalia.
Kolmannen kautensa 2010–2011 Hulk aloitti loistokkaasti onnistuen tekemään 16:ssa ensimmäisessä ottelussaan saman verran maaleja. Tänä aikana hän onnistui tekemään yhden hattutempun, joka syntyi Eurooppa-liigan karsintaottelussa 26. elokuuta 2010 belgialaista Genkiä vastaan. Vuoden 2010 syyskuussa, lokakuussa ja marraskuussa Hulk valittiin Primeira Ligan kuukauden pelaajaksi, jolloin hänestä tuli ensimmäinen pelaaja, joka on voittanut kyseisen palkinnon kolme kertaa perätysten. 7. marraskuuta 2010 pelatussa sarjan kärkikamppailussa Benficaa vastaan hän onnistui maalinteossa kahdesti, kun Porto jyräsi lopulta vakuuttavaan 5–0-voittoon ja kasvatti piste-eron kymmeneen. Joukkue voitti kauden aikana lopulta yhteensä neljä titteliä, maan pääsarjamestaruuden, cupin, supercupin ja Eurooppa-liigan. Hulk pelasi kauden aikana yhteensä näissä kilpailuissa 53 ottelua ja teki niissä 36 maalia.
7. huhtikuuta 2012 hän teki tärkeän maalin ottelussa Bragaa vastaan, josta voitolla joukkue kasvatti eroa sarjassa toisena olleeseen Benficaan neljällä pisteellä. Seuraavissa kolmessa ottelussa Hulk teki kuusi maalia, joista kaksi muun muassa Sporting Clube de Portugalia vastaan. Hän teki kaikki kilpailut mukaan lukien 21 maalia kauden aikana, joista 16 syntyivät sarjassa.
Zenit
3. syyskuuta 2012 Venäjän valioliigassa pelaava Zenit kertoi hankkineensa Hulkin 40 miljoonalla eurolla riveihinsä ja sopimuksen pituus on tiettävästi viisi vuotta. Hän teki hattutempun 4. toukokuuta 2013 pelatussa sarjaottelussa Alaniaa vastaan, joka päättyi Zenitin 4–0-voittoon.
International Free Press Society
The International Free Press Society (IFPS) on vuoden 2009 alussa perustettu tanskalainen sananvapausjärjestö. Tehtäväkseen IFPS määrittelee "ilmaisunvapauden puolustamisen missä tahansa ja ketä vastaan tahansa". Erityisesti "laajentumishaluinen islam" koetaan järjestössä uhkana.
Keväällä 2009 yhdistys ilmoitti aikovansa myydä kohuttua Muhammad-pilakuvaa. Yhdistyksen verkkosivulla kerrottiin, että myyntiin tulee tuhat kappaletta vedoksia Muhammad-pilapiirrosjupakka-kuvasta, jossa profeetan päässä olevaan turbaaniin on työnnetty sytytyslanka.
Mervi Heikkilä
Mervi Heikkilä (s. 21. helmikuuta 1974 Alajärvi) on suomalainen kirjailija ja Seinäjoen kaupunginkirjaston kirjastotoimenjohtaja. Hän kirjoittaa pääasiassa lasten- ja nuortenkirjoja.
Heikkilän teos Louhen liitto (2015) oli Topelius-palkintoehdokkaana vuonna 2016. Raadin mukaan kirjassa yhdistyvät taidokkaasti arki ja fantasia. Heikkilä hyödyntää kirjassa suomalaista mytologiaa ja kansanperinnettä.
Heikkilä on saanut Suomen kirjastoseuran Jyvä-palkinnon Kirjastolehden parhaasta artikkelista vuosina 2003 (yhdessä Kari Levolan kanssa) ja 2007. Vuonna 2020 Heikkilä sai Lasten LukuVarkaus -palkinnon teoksestaan Jaan ja Jäähammas.
Heikkilä on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän asuu Kuortaneella.
Heinkel He 8
Heinkel He 8 oli saksalainen Heinkelin 1920-luvun lopulla suunnittelema ja valmistama kellukkein varustettu tiedustelukone. Kone suunniteltiin Tanskan laivaston tilauksesta, koska Heinkel He 5 oli osoittautunut menestykseksi Ruotsin palveluksessa. Tanska halusi tilauksensa lisäksi valmistuslisenssin nimellä Orlogsvaerftet HM.II.
Kone oli poikkesi edeltäneestä He 5 -mallista sekä sitä edeltäneistä He 1 -sarjan koneista uuden Armstrong Siddeley moottorinsa lisäksi tavanomaisen peräsimensä vuoksi. Saksan vallatessa Tanskan koneista 22 oli edelleen palveluksessa. Tanskan antauduttua koneista yksi liitettiin Saksan ilmavoimiin loppujen joutuessa varastoon.
Adriano Olivetti
Adriano Olivetti (1901–1960) oli italialainen Olivetti-yrityksen perustaja. Hän sai perintönä pienen Torinon lähistöllä sijainneen kirjoituskoneverstaan ja kehitti siitä yhden maailman johtavista konttorikoneyhtiöistä. thumb|Adriano Olivetti, 1925
Olivetti oli vakaumuksellinen kommunismin vastustaja. Sen vuoksi hän ei hyväksynyt työehtosopimustoimintaa. Sen sijaan hän jakoi työntekijöilleen osan yrityksen voitosta ja otti heidän edustajansa yhtiön hallintoon. Olivetti perusti vuonna 1947 Movimento Comunità -puolueen, jonka aatepohja oli lähellä kristillisdemokraatteja. Sen menestys jäi paikalliseksi.
Säätövoima
Säätövoima tarkoittaa sähköntuotannossa erityistä tai yleistä mielekkäästi säädettävissä olevaa tuotantokapasiteettiä. Sitä tarvitaan jatkuvasti pitämään sähkönkulutus ja -tuotanto tasapainossa eli käytännössä pitämään sähköverkko toiminnassa. Säätövoiman tarve johtuu toisaalta kulutuksen, toisaalta tuotannon vaihteluista. Sähköntuotantomuodot, kuten tuulivoima ja aurinkovoima, jotka seuraavat suoraan muuttuvia luonnonolosuhteita, vaativat suhteessa runsaasti säätövoimaa. Säätövoiman järjestäminen on kaikkien sähköverkkojen ongelma.
Sähköverkon ohjaus
Sähkötuotannon säädössä pyritään pitämään jännite ja taajuus säädetyissä rajoissa. Väärät jännitteet ja taajuudet voivat vahingoittaa kuluttajien laitteistoja. Sähköverkon tasolla kiinnitetään huomiota taajuuteen. Taajuuden pudotessa alle 50 hertsin kulutus on tuotantoa suurempaa ja taajuuden noustessa yli 50 hertsiin tuotanto on kulutusta suurempaa. Sallittu vaihteluväli on 49,9–50,1 Hz. Osa kuormasta on riippumatonta taajuudesta, esimerkiksi vastukset ja lamput. Vaihtosähkömoottorit sen sijaan ovat riippuvaisia taajuudesta ja taajuuden laskiessa niiden tehonkäyttö laskee pienentäen verkon kuormaa. Tästä käytetään nimitystä luonnollinen säätövoima. Voimalaitosgeneraattoreissa on myös automaattiset järjestelmät pitämään pyörimisnopeus vakiona. Generaattoritasolla automaattinen säätö pudottaa koneen pois verkosta, jos se ei pysy sallituissa vaihteluväleissä. Automaattiset säädöt ovat nopeita, mutta niilläkin on viiveensä ja suurissa kuormanvaihtelutilanteissa kuluttaja saattaa huomata lamppujen välähtämisen.
Suomen sähköverkko
Suomessa säätövoimana käytetään vesivoimaa, kaasuturbiinivoimalaitoksia ja Venäjältä tasavirtana tuotavaa sähköä. Lisäksi käyttövarmuuden ylläpitoon käytetään yllättävissä tilanteissa taajuusohjattuja häiriöreservejä, joita ovat voimaloiden pätötehoreservit, kaasuturbiinit sekä irtikytkettävät kuormat.
Tilannetta, jossa sähkön tuotanto ja tuonti eivät riitä kattamaan kulutusta, kutsutaan tehopulaksi. Suomen kantaverkkoyhtiö Fingrid on määritellyt toimintansa tehopulassa kolmiportaisella asteikolla :
Pohjoismainen sähköverkon säätökapasiteetti
Pohjoismaiden yhteisen sähköverkon Nordelin tasolla säätösähkölle on omat markkinansa. Nordelissä on säätövoimaksi katsottua sähköntuotantoreserviä vähintään 6 000 MW/Hz, josta Suomen osuus 1 410 MW/Hz. Taajuusohjatun käyttöreservin kokonaismäärä Nordelissa on vähintään 600 MW, jonka tulee aktivoitua +0,1 hertsin poikkeamalla noin kahden minuutin kuluessa. Nopean taajuusohjatun häiriöreservin kokonaismäärä on vähintään 1 000 MW, josta tulee aktivoitua −0,5 hertsin taajuuspoikkeamalla 5 sekunnin sisällä puolet ja 30 sekunnin kuluessa kaikki. Nopeita reservejä on kaikissa pohjoismaissa vähintään suurimman tuotantoyksikön verran.
Pumppuvoimalaitos
Pumppuvoimalaitoksessa pumpataan vettä öisin korkealla sijaitseviin altaisiin, josta sitä sitten päivisin suuremman kulutuksen aikana lasketaan voimalaitoksen läpi sähköverkon säädön tarpeisiin.
Chaosbreed / Rytmihäiriö
Chaosbreed / Rytmihäiriö on kyseenomaisten yhtyeiden julkaisema split-albumi vuodelta 2004.
Sebastian Holmgård
Sebastian Holmgård (s. 1. elokuuta 1991) on pedersöreläinen kitaristi, laulaja, lauluntekijä ja sanoittaja. Holmgård osallistui Suomen vuoden 2010 Euroviisukarsintaan Linn Nygårdin kanssa säveltämällään kappaleella Fatal Moment. He pääsivät Suomen finaaliin saakka ja sijoittuivat lopulta sijalle 7.
Holmgård lauloi Kuorosota-ohjelmassa Timo Kotipellon Lappajärven voittajakuorossa.
Hän on esiintynyt myös muissa kokoonpanoissa kuten Lotus, Metallmässa & The Mrs Bighill Singers.
Ostrówin piirikunta
Ostrówin piirikunta on seuraavien kahden Puolan piirikunnan nimi:
Dick Butkus
thumb|250px|Dick Butkus
Richard Marvin "Dick" Butkus (s. 9. joulukuuta 1942 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi keskimmäisen tukimiehen pelipaikalla Chicago Bearsissa vuosina 1965–1973. Butkus on valittu sekä College Football Hall of Fameen että NFL:n Pro Football Hall of Fameen. Butkusta pidetäänkin yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista puolustuksen pelaajista.
Butkus syntyi kahdeksanlapsiseen liettualaiseen perheeseen Chicagossa Illinoisissa. Hän päätti aloittaa jalkapallon high schoolin viidennellä luokalla, vuonna 1962 ja jatkoi sitä menestyksekkäästi yliopistossakin, mikä myöhemmin johti paikkaan College Football Hall of Famessa vuonna 1983.
Collegevuosien menestys johti lopulta pääsyyn NFL:n ammattilaiseksi 1965. Butkus pelasi paitanumerolla 51 vuoteen 1973 asti, jolloin hän joutui lopettamaan toistuvien polvivaivojen takia. Uran päätyttyä Chicago Bears jäädytti hänen pelinumeronsa ja kuusi vuotta myöhemmin vuonna 1979 hänet valittiin Pro Football Hall Fameen.
Yliopistovuodet
Dick Butkus oli Illinoisin yliopistossa niin sanottu kahden suunnan pelaaja eli kentällä sekä hyökkäyksessä että puolustuksessa. Hyökkäyksessä hänen pelipaikkansa oli sentteri, mutta parhaiten hän menestyi puolustuksessa tukimiehenä. Ennen College Hall of Fame -valintaa Dick Butkus nimettiin kaksi kertaa (1963 ja 1964) All-American -tähdistöjoukkueeseen tukimiehen paikalle. Vuonna 1963 hänet nimettiin myös Big Ten -konferenssin parhaaksi pelaajaksi ja AFCAn eli amerikkalaisen jalkapallon valmentajien yhdistyksen vuoden pelaajaksi vuonna 1964. Butkus oli myös ehdolla parhaan yliopistopelaajan eli Heisman Trophyn saajaksi vuosina 1963-64 ja sijoittui äänestyksissä kuudenneksi ja kolmanneksi.
Illinoisin yliopisto jäädytti hänen pelinumeronsa 50. Se on toinen yliopiston jäädyttämistä pelinumeroista. Ensimmäinen, numero 77, kuuluu 1920- ja 1930-luvuilla pelanneelle Harold "Red" Grangelle.
Ehkä merkittävin kunnianosoitus Butkusin yliopistouralle on hänen mukaansa nimetty Dick Butkus Award eli palkinto, joka on vuodesta 1985 annettu joka vuosi yliopistosarjojen parhaalle tukimiehelle.
Ammattilaisura
Ammattilaisuransa aikana Dick Butkus keräsi yhteensä 1020 taklausta, 22 syötönkatkoa ja otti omalle joukkueelleen 27 rähmäystä. Tilastollisesti hänen paras ammattilaisvuotensa oli 1970, jolloin Butkus taklasi pallonkantajia yksin 132 kertaa, oli avustamassa 84 taklauksessa, teki 3 syötönkatkoa ja otti 2 rähmäystä.
Pro Football Hall of Fame -valinnan lisäksi Dick Butkus valittiin kahdeksan kertaa (vuosina 1965, 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971 ja 1972) Pro Bowliin, NFL:n tähdistöotteluun. Lehdistö puolestaan valitsi Butkusin omaan tähdistöjoukkueeseensa eli Associated Pressin All-Pro-joukkueen aloituskokoonpanoon viidesti (vuosina 1965, 1968, 1969, 1970 ja 1972). Hän oli myös NFL:n vuoden paras puolustaja vuosina 1969 ja 1970
NFL on nimennyt Dick Butkusin kolmeen tähdistöön: kahteen vuosikymmenen parhaiden pelaajien joukkueisiin (1960- ja 1970-luku) sekä NFL:n 75-vuotisjuhlajoukkueeseen.
Näyttelijänä
Butkus on myös näytellyt paljon. Hän esitti aina karskia ja vahvaa roolihahmoa ja vieraili etenkin 1980-luvulla monissa kulttimaineen saavuttaneissa televisiosarjoissa, kuten Magnum P.I., Murhasta tuli totta, Matlock ja Ihmemies MacGyver, jossa hänet nähtiin kolme kertaa Earl Dentin roolissa.
Lola Anglada
Lola Anglada i Sarriera (s. 1893, Barcelona, k. 1984 Tiana) oli espanjalainen kirjailija ja kuvittaja. Hänen varhaiset työnsä olivat lastenkirjoja.
Anglada, oikealta nimeltään Dolors Anglada i Sarriera, sai taideopetusta hyvin nuoresta alkaen. Hän julkaisi ensimmäiset kuvituksensa vuonna 1905 (12-vuotiaana) ja piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vuonna 1916. Hän opiskeli Francesc Galí -akatemiassa ja tutustui Joan Miróon ja  Lloréns Artigasiin. Hän alkoi kuvakirjojen tekemisen opiskeluaikanaan. Kirjallisen työnsä ohella hän vaikutti Primo de Riveran vastaisessa oppositioliikkeessä ja puolusti feminismiä ja katalanianismia.
Montélimar
Montélimar on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se on Drômen hallinnollinen keskus ja se sijaitsee Rhônejoen rannalla.
Nähtävyyksiä
Kaupungin nähtävyyksiä on alkuperältään 1000-luvulta peräisin oleva renessanssilinna Château des Adhémar. Nykyään linnassa on nykytaiteen näyttelykeskus. Toinen historiallinen nähtävyys on 1400-luvulta oleva torni Tour de Narbonne.
Ruokakulttuuri
Montélimar on tunnettu nougatistaan. Maaperätutkija Olivier de Serres istutti alueelle mantelipuita vuonna 1694. Tästä sai alkunsa nougatin suosio joka levisi läpi koko valtakunnan. Kaupungissa erikoistuttiin sen valmistukseen ja nykyään se on kaupungin symboli.
SFN
SFN on muun muassa DVB-T- ja DVB-T2-verkoissa käytetty teknologia, joka mahdollistaa sen, että kaksi tai useampi lähetin käyttää samaa taajuutta tiedonsiirtoon. Tämä vaatii, että lähettimet on tarkasti synkronoitu esimerkiksi GPS:n avulla lähettämään yhtä aikaa. Sen sijaan, että samalla taajuudella olevat lähettimet häiritsisivät toisiaan, SFN-verkossa olevat lähettimet vahvistavat toistensa signaalia saapuessaan vastaanottimeen. Vastaanotin osaa yhdistää hieman eri viiveillä tulevat signaalit toisiinsa, mikä parantaa signaali-kohinasuhdetta.
James Mayn lelutarinat
James Mayn lelutarinat on James Mayn tekemä ohjelma, jossa hän haluaa todistaa, että kunnon ”vanhanajan” lelut ovat paljon parempia kuin esimerkiksi videopelit.
Surman vuodet – The Homicide Years
Surman vuodet – The Homicide Years on metalliyhtye Rytmihäiriön kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2003.
Levy koostuu yhtyeen EP:istä Surmatyö ja Ihmisiä kuolee!, sekä pitkäsoitosta Surman siipien havinaa bonusmateriaalin ohella. Viimeisen kappaleen lopussa on pitkä radiosample sekä erilainen versio kappaleesta "Vain henkisesti sairas ihminen uskoo Jumalaan".
Hannu Mykkänen
Hannu Mauno Mykkänen (s. ) on Itä-Suomen yliopiston (aiemman Kuopion yliopiston) ravitsemustieteen emeritusprofessori.
Mykkänen kirjoitti ylioppilaaksi Iisalmen lyseosta (1967). Hän opiskeli perustutkinnon ensin Helsingin yliopistossa (MMK 1974) ja Yhdysvalloissa Wisconsinin yliopistossa (1972–73). Jatko-opinnot ja tohtorin tutkinnon hän suoritti Britanniassa Surreyn yliopistossa (1974–77). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (Surreyn yliopisto, Britannia, 1977) tarkasteli lyijymyrkytystä. Työ oli otsikoitu Studies on lead intoxication in the rat. Vuodesta 1983 Mykkänen on ollut Helsingin yliopiston dosentti.
Mykkänen on keskittynyt tutkimustöissään erityosesti ravitsemustieteen, ravintofysiologian, ravitsemustoksikologian aiheisiin.
Surmaa kännissä
Surmaa kännissä on hardcore punk/metalliyhtye Rytmihäiriön kolmas EP, joka on julkaistu vuonna 2003.
Dale Mitchell
Dale Mitchell (s. 9. huhtikuuta 1989 Mississauga, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija. Mitchell on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hänen pelityylinsä on melko fyysinen ja Mitchell on siksi ajoittain varsin jäähyherkkä. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
OHL-joukkue Oshawa Generals varasi Mitchellin 41. pelaajana vuonna 2005. Hän teki siellä jo tulokaskaudellaan 65 runkosarjaottelussa tehot 20+23=43, joilla Mitchell oli joukkueen neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2006–2007 hän teki yhtä monta maalia kuin tehopisteitä edelliskaudella, 43. Mitchell oli Generalsin kolmanneksi paras maalintekijä ja jakoi koko OHL:n maalipörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Toronto Maple Leafs varasi hänet kolmannella kierroksella 74. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007.
Mitchell voitti kevään 2008 pudotuspeleissä tehoilla 10+6=16 Generalsin sisäisen maalipörssin ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Brett MacLeanin ja John Tavaresin kanssa. Hän teki toukokuussa 2008 kolmivuotisen tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa ja pelasi samana keväänä myös kaksi playoff-ottelua sen farmijoukkue Toronto Marliesissa, AHL:ssä. Mitchell palasi kuitenkin kaudeksi 2008–2009 OHL:ään ja siirtyi Windsor Spitfiresin joukkueeseen. Hän oli runkosarjassa tehoilla 33+35=68 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Kevään 2009 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 14+15=29 Spitfiresin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Mitchell voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin sekä koko CHL:n mestaruuden, Memorial Cupin. Hän jakoi viidellä osumallaan koko Memorial Cup -turnauksen maalipörssin voiton Kelowna Rocketsin Jamie Bennin kanssa.
Kauden 2009–2010 Mitchell aloitti Toronto Maple Leafsin organisaatiossa ja farmijoukkue Toronto Marliesissa, mutta hän palasi kuitenkin yhdeksän ottelun jälkeen vielä Spitfiresiin, jonka varakapteeniksi Mitchell nousi. Hän voitti kauden päätteeksi jälleen sekä OHL:n mestaruuden että Memorial Cupin.
Mitchell pelasi Toronto Marliesissa varsin mukiinmenevän AHL:n tulokaskauden 2010–2011 ja teki 49 runkosarjaottelussa tehot 5+8=13. Loppukevään hän pelasi kuitenkin sarjatasoa alempana ECHL-joukkue Reading Royalsissa. Mitchell loukkasi polvensa syksyn 2011 harjoitusotteluissa ja pääsi aloittamaan kauden 2011–2012 vasta marraskuussa, jolloin hän päätti siirtyä Royalsiin pelaamaan sopimuksensa loppuun. Mitchell oli 16 osumalaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Siirtotakarajalla, helmikuun 2012 lopulla hänen oikaudet kaupattiin Anaheim Ducksiin vaihdossa Mark Fraseriin. Tästä huolimatta Mitchell pelasi loppukauden Royalsissa. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi AHL-ottelua sekä Marliesissa että Ducksin farmijoukkue Syracuse Crunchissa.
Toukokuussa 2012 Mitchell oli ystävänsä Brett Parnhamin kanssa viikon koeajalla SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksen jääleirillä. Hän jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta ja siirtyi kaudeksi 2012–2013 vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Dornbirner EC:hen. Mitchell oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+26=39. Kauden 2013–2014 kynnyksellä hän teki sopimuksen ECHL-joukkue San Francisco Bullsin kanssa. Kesken kauden, helmikuussa 2014 Mitchell siirtyi sieltä South Carolina Stingraysin riveihin.
Kaudeksi 2014–2015 Mitchell siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Odense Bulldogsiin. Hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Ryan McDonough'n jälkeen tehoilla 19+25=44, joilla Mitchell sijoittui liigan pistepörssissä yhdeksänneksi. Hän jakoi myös Metal Ligaenin voittomaalipörssin voiton kuudella osumallaan Aalborg Piratesin Mike Vaskivuon ja Herning Blue Foxin Henrik Erikssonin kanssa. Mitchell myös jakoi Bulldogsin sisäisen tehotilaston voiton Simon Grønvaldtin kanssa lukemalla +17. Hän myös sijoittui Metal Ligaenin jäähypörssissä kolmanneksi 162 minuutillaan. Kevään 2015 pudotuspeleissä Mitchell oli joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä kolmella syöttöpisteellään. Hänet valittiin Metal Ligaenin marraskuun 2014 kuukauden pelaajaksi. Maaliskuussa 2015 Mitchell teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bulldogsin kanssa.
Mitchell nousi kaudella 2015–2016 Odensen varakapteeniksi. Hän voitti koko Metal Ligaenin piste- ja maalipörssin tehoilla 34+43=77. Mitchell voitti myös liigan jäähypörssin 236 minuutillaan. Häntä enemmän Tanskan pääsarjassa yhden kauden runkosarjan aikana jäähyminuutteja on kerännyt vain Luke Sellars kaudella 2006–2007. Mitchell jakoi myös Odensen sisäisen syöttöpörssin voiton Joakim Nettelbladtin kanssa, kuten myös Tanskan cupissa seitsemällä syöttöpisteellään Ryan McDonough'n kanssa. Cup päättyi Odensen voittoon. Kevään 2016 pudotuspeleissä Mitchell jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Rasmus Bjerrumin ja Simon Grønvaldtin kanssa lukemalla +3. Hänet valittiin kauden aikana myös Metal Ligaenin helmikuun 2016 kuukauden pelaajaksi.
Maajoukkueura
Mitchell edusti Canada Ontarion joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2006.
Paul Mara
Paul Mara (s. 7. syyskuuta 1979 Ridgewood, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi viimeksi Montreal Canadiensissa.
Ura
Mara pelasi uransa alkuvuosinaan USHS-sarjassa Belmont Hill Highin joukkueessa kaksi kautta. Kaudella 1996–1997 Mara pelasi OHL-sarjassa Sudbury Wolvesin joukkueessa. Seuraavan kauden hän jakoi Sudburyn ja Plymouth Whalersin välillä. Tampa Bay Lightning varasi Maran 7. pelaajana vuoden 1997 NHL:n varaustilaisuudessa. Viimeisenä juniorivuotenaan kaudella 1998–1999 Mara teki 54 tehopistettä 52 ottelussa. Samalla kaudella Mara esiintyi myös ensimmäisen kerran NHL:ssä, kun hän pelasi yhden ottelun tehoin 1+1. Kaudella 1999–2000 Mara pelasi NHL:ssä jo 54 ottelua ja teki niissä 18 pistettä. Hän pelasi kaudella farmissakin. Seuraavalla kaudella Mara kaupattiin Phoenix Coyotesin organisaatioon, jossa hän pelasi 16 ottelua. Seuraavien kahden kauden aikana hän teki yhteensä 49 tehopistettä.
Hän teki todellisen läpimurtonsa NHL:n hyökkäävien puolustajien eliittiin kaudella 2003–2004, jolloin hän sai pisteet 6+36=42 ja oli NHL:n puolustajien pistepörssin kuudestoista ja syöttöpörssin viides. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Mara pelasi Euroopassa saksalaisessa Hannover Scorpionsissa. Kaudeksi 2005–2006 Mara palasi Phoenixiin ja pelasi erinomaisen kauden. Hän oli tehoilla 15+32=47 joukkueen tehokkain puolustaja ja teki samalla piste-ennätyksensä NHL:ssä. Kesällä 2005 Phoenix kauppasi Maran ja 3. kierroksen varausoikeuden Boston Bruinsiin vaihdossa Nick Boyntoniin ja 4. kierroksen varausoikeuteen. Hän ehti pelata Bostonissa 59 ottelua, kunnes hänet kaupattiin New York Rangersiin vaihtokaupassa Aaron Wardiin.
Kaudella 2007–2008 Mara kärsi loukkaantumisista ja pelasi 61 ottelua. Kausi 2008–2009 jäi hänen viimeisekseen Rangersissa. Heinäkuussa 2009 Mara siirtyi vapaana agenttina Montreal Canadiensiin. Kausi meni pilalle loukkaantumisen vuoksi, ja hän pelasi vain 42 runkosarjaottelua eikä ainuttakaan pudotuspeliottelua. Syyskuussa 2010 Mara siirtyi Anaheim Ducksiin yhden vuoden sopimuksella. Mara pelasi Ducksissa 33 ottelua ja jäi useassa ottelussa kokoonpanon ulkopuolella. Hänet kaupattiin helmikuussa 2011 takaisin Canadiensiin vaihdossa viidennen kierroksen vuoroon varaustilaisuudessa 2012. Ducks oli hankkinut muutamaa päivää aiemmin puolustaja François Beaucheminin, mikä entisestään heikensi Maran mahdollisuuksia mahtua Ducksin pelaavaan kokoonpanoon.
Maajoukkueura
Mara edusti Yhdysvaltoja nuorten MM-kilpailuissa kolmesti vuosina 1997, 1998 ja 1999. Jälkimmäisellä hän teki viisi tehopistettä. Mara pelasi myös vuoden 2004 MM-kilpailuissa hyvän NHL-kauden siivittämänä. Turnauksessa hän teki kolme tehopistettä ja voitti MM-pronssia.
Citroën CX
Citroën CX on ranskalaisen Citroënin vuonna 1974 esittelemä iso henkilöauto, joka pysyi tuotannossa Citroënin suurimpana mallina vuoteen 1991 saakka. Sitä valmistettiin 16 vuoden aikana lähes 1,2 miljoonaa kappaletta. CX valittiin Euroopassa Vuoden autoksi 1975.
CX suunniteltiin seuraajaksi Citroën DS -sarjalle, jonka valmistus lopetettiinkin pian CX:n esittelyn jälkeen. DS:n tavoin CX:ssä käytettiin maavaran säädön mahdollistavaa kaasunestejousitusta, etuvetoa, hammastanko-ohjausta ja painenesteen voimalla toimivia jarruja. Uutta oli levyjarrut kaikissa pyörissä, moottorin sijoittaminen poikittain sekä etu- ja taka-akselin yhdistävä apurunko muuten itsekantavassa korissa. Perusmallin takaistuimen jalkatila ei riittänyt vaativaan limousine-käyttöön kuljettajineen, joten autosta esiteltiin akseliväliltään 25 cm pidennetty Prestige-malli. Pidempää akseliväliä käytettiin myös farmarimallissa.
Citroën CX oli Helsingin Sanomien Matti Janssonin mukaan ristiriidassa kaikkien 1970-luvun keskivaiheen autosuunnittelutrendien kanssa. Ketteryyden ja taloudellisuuden sijaan sitä luonnehtivat valtava koko, ensimmäisten mallien suuri polttoaineen kulutus, kallis hankintahinta ja ilman ohjaustehostinta kaupunkiajon raskaus. Autoharrastajat pitävät CX:ää viimeisenä ”aitona Citroënina” ennen kuin vuoden 1976 fuusio Peugeot’n kanssa muutti merkin suunnittelupolitiikkaa tavanomaisemmaksi ja yhteisiä ratkaisuja merkkien välillä hakevaksi. PSA-fuusio vakavaraisen Peugeot’n kanssa johtui paljolti juuri CX-mallin kehittämisen ja uuden Aulnay-sous-Bois’n tehtaan rakentamisen vaatimista panostuksista aikana, jolloin maailmantalous kärsi kansainvälisestä öljykriisistä.
Kun edeltäjämalli DS:n myynti saavutti huipputasonsa vasta 15 vuotta mallin ensiesittelystä vuonna 1970, CX-mallin myyntimäärän huippu oli jo neljän vuoden kuluttua lanseerauksesta vuonna 1978.
Erikoismalleja
Ajon tasaiseksi tekevän kaasunestejousituksen ansiosta CX:n pitkärunkoisesta farmarimallista tuli suosittu ambulanssina sekä elokuvauskäytössä tärinättömien kamera-ajojen alustana. Farmarimallista rakennettiin myös kahdella peräkkäisellä taka-akselilla varustettuja autoja, joita käytettiin kuriiriliikenteessä, muun muassa sanomalehtien pikakuljetuksiin ympäri Eurooppaa.
Euroopan lisäksi CX:ää myytiin joissakin Aasian ja Etelä-Amerikan maissa. Sitä koottiin Chilen Aricassa vuosina 1978–1984. Australiaan ja Etelä-Afrikkaan CX-autoja tuotiin Ranskasta, kun edeltäjämalli DS:ää oli koottu maissa paikallisesti. Vuonna 1984 Citroën onnistui myymään kaksi tuhatta CX:ää Kiinaan ja oli vähällä saada isommankin sopimuksen, joka olisi tuolloin tehnyt mallista Kiinan yleisimmän auton.
L.A. Beast
Kevin Thomas Strahle (s. 6. tammikuuta 1984 Ridgewood, New Jersey), tunnetaan myös nimellä L.A. Beast, on ammattilainen kilpailuhenkinen syöjä  joka ylläpitää haastepainotteista kanavaa YouTubessa. Strahle aloitti videoiden kuvaamisen asuessaan Los Angelesissä, Kaliforniassa ennen muuttamistaan takaisin kotikaupunkiinsa Ridgewoodiin, New Jerseyyn, josta hän on muuttanut nykyiseen asuinpaikkaansa Kalifornian Santa Monicaan.
Toukokuussa 2015 hänen kanavallaan oli yli miljoona tilaajaa, yli 150 miljoonaa näyttökertaa sekä hänen kanavansa oli 1 407 tilatuin kanava YouTubessa. Internet-esiintymistensä lisäksi hän on esiintynyt televisio-ohjelmissa The Tonight Show with Jay Leno, The Today Show Australia ja Tosh.O. Strahle on hyvin tunnettu hänen äärimmäisestä kestävyydestään pitkittävissä, kivuliaissa ja näennäisesti mahdottomissa haasteissa.
Strahle ylläpiti aktiivisesti myös onnistuneen lopputuloksen aikaansaanutta kampanjaa, jonka tarkoituksena oli tuoda 1990-luvun alkupuolella valmistettua ja markkinoitua Crystal Pepsi-virvoitusjuomaa takaisin markkinoille. Juoman jälleenmyynti aloitettiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuonna 2016.
Möröt vastaan muukalaiset
Möröt vastaan muukalaiset on yhdysvaltalainen tietokoneanimaatioelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 27. maaliskuuta 2009. Elokuvan oli alun perin tarkoitus saada ensi-iltansa toukokuussa 2009, mutta sitä siirretiin aiempaan. Suomenkielisen version pääosissa ääninäyttelevät Stan Saanila, Laura Birn, Jukka Rasila, Jorma Uotinen, Antti Pääkkönen, Carl-Kristian Rundman ja Pasi Ruohonen.
Juoni
Kalifornialaistyttö Susan Murphy saa hääpäivänään yllättäen niskaansa avaruusmönjää täynnä olevan meteorin ja hänestä tulee 15 metriä pitkä. Hälytystilassaan armeija panee toimeksi ja Susan viedään piiloon hallituksen salaiseen laitokseen. Siellä hänen nimensä muutetaan Megarellaksi ja hän jää vankeuteen kummallisten mörköjen kanssa. Heidän vankeutensa loppuu lyhyeen, kun salaperäinen avaruusrobotti laskeutuu Maahan ja alkaa tuhota sitä.