cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kylmäkosken kirkko
Kylmäkoski erotettiin omaksi seurakunnaksi 1897, ja silloin tuli ajankohtaiseksi kirkon rakentaminen. Suunnittelijaksi valittiin ensin Lars Sonck, mutta hänen materiaaliehdotustaan, kiveä, pidettiin liian kalliina, joten hän luopui tehtävästä. Uudeet suunnitelmat teki arkkitehti H. R. Helin Arkkitehtitoimisto Helin & Nyströmistä. Tiilet tuotiin junalla Leppäkoskelta Viialaan ja siitä eteenpäin hevosella, ja kivijalan kivet hankittiin Riuttamäestä. Kirkko vihittiin 23.12.1900, ja vihkimisen suoritti hattulalainen Johan Jacob Westerlund, sillä Porvoon piispa oli estynyt.
Alvettulan silta
Alvettulan silta (myös Alvettulan vanha silta) on teräsbetoninen, vuonna 1916 valmistunut suojeltu kaarisilta Hämeenlinnan Hauholla, Alvettulan kylässä. Silta on 2-kaarinen ja sen kokonaispituus on 71,5 metriä ja hyötyleveys 5 metriä. Sen rakennustapa on erikoinen: silta on koottu betonisista onteloharkoista. Siltaa jouduttiin rakennusvirheiden takia korjaamaan raskaasti 1930-luvulla. Uuden Alvettulan sillan valmistuttua vuonna 1974 vanha silta oli määrä purkaa. Ankaran vastustuksen seurauksena purkupäätös otettiin uuteen tarkasteluun ja peruttiin, silta korjattiin ja luovutettiin yksityisen tiekunnan omistukseen ja hoitoon.
Alvettulan silta otettiin museosillaksi vuonna 1982 ja poistettiin museosiltaluettelosta vuonna 2009. Hämeen Ely-keskus päätti sillan suojelusta rakennusperinnön suojelemista koskevan lain perusteella toukokuussa 2013 ja ympäristöministeriö vahvisti suojelupäätöksen alkuvuodesta 2014.
Alvettulan kylä on osa Hauhonselän kulttuurimaisema-aluetta ja sisältyy yhdessä kolmen muun ryhmäkylän kera Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Silta tunnetaan myös vuoden 1918 sisällissodan aikaisesta Alvettulan taistelusta, jolloin punaiset ylittivät valkoisten hallussa olleen sillan ja murtautuivat läpi sen takana olleista puolustusasemista.
Siltapaikka
Alvettulan salmi on ollut tärkeä Hauhon vesireitin ylityspaikka. Alvettulanjoki yhdistää Hauhonselän ja Ilmoilanselän. Paikalla on ollut muistitiedon mukaan kelluva kävelysilta, Jalkavahan silta. Maaherra määräsi rakentamaan kiinteän sillan vuonna 1765 ja myös vuonna 1828. Viimeinen silta oli moniaukkoinen puusilta. Siltaa korjattiin ja sen pituutta lyhennettiin sitä uusittaessa. 1800–1900-lukujen vaihteessa silta oli 6-aukkoinen ja sen hirsiarkkuvälituet olivat 5 metriä leveitä. Kulkuaukkojen leveys oli 8–9 metriä. Alikulkukorkeus oli matalimmillaan noin 1,6 metriä. Sillan mataluus ja kapeat aukot haittasivat tukinuittoa ja vesiliikennettä väylällä. Silta oli muutenkin 1910-luvulle tultaessa huonokuntoinen, joten vuonna 1914 perustettiin toimikunta hankkimaan suunnitelmat. Sillalle haettiin myös valtionapua keventämään sillantekovelvollisten rasitusta.
Urakkakilpailu ja sopimus
Eräs urakoitsija, Turun Rautabetoni-Valimo ja sen teknillinen johtaja, insinööri Wäinö Wuolio oli kuullut siltahankkeesta ja tarjoutui rakentamaan rautabetonisillan 32 000 markan urakkahintaan. Siltaosakkaat hyväksyivät tarjouksen, edellyttäen ettei hinta nouse. Sillan rakennustoimikunta pyysi lisäksi urakkatarjousia sanomalehti-ilmoituksin maaliskuussa 1914. Kiinnostus oli runsasta, toimikunta sai 12 urakkatarjousta. Hintahaitari ulottui 30 900 markasta 88 450 markkaan.
Teräsbetonirakentaminen oli 1910-luvulla vielä uutta; mitään betoninormeja ei ollut eikä kokemustakaan. Sementtivalimot olivat tehneet betonista kaivonrenkaita ja putkia ja olivat kiinnostuneita tarjoamaan myös teräsbetonisiltojen rakentamista. Suomen ensimmäinen teräsbetonisilta oli Lahden Harjukadun ylikulkusilta, joka valmistui 1909.
Rakennustoimikunta, joka oli sillan maanomistajaosakkaiden ja Ab Walkiakosken edustaja, pyysi asiantuntijalausuntoa suunnitelmista piiri-insinööri Emil Graeffelta. Graeffe antoi lausunnon neljästä ehdotuksesta ja näistä kolme päätyi rakennustoimikunnan ehdotuksena osakkaille esiteltäväksi. Yksi näistä kolmesta oli Turun Rautabetoni-Valimon ehdotus 1-aukkoisesta kaarisillasta, jonka jänne olisi 60 metriä ja urakan hinta 34 500 markkaa. Rautabetoni-Valimo tarjosi myös 2-aukkoista siltaa siltä varalta, että 1-aukkoisen sillan kestävyyteen ei luotettaisi.
Urakkasopimus allekirjoitettiin 4. huhtikuuta 1914 Turun Rautabetoni-Valimon kanssa. Insinööri Wäinö Wuolio suunnitteli sillan. Sillasta tulisi 2-aukkoinen, jännevälit noin 30 metriä kumpikin. Sopimuksessa määrättiin lisäksi, että keskiveden aikaan sillan alikulkukorkeuden kaaren laen kohdalta tulisi olla vähintään 4,2 metriä ja ajoradan leveyden piti olla viisi metriä. Sillan hyötykuormaksi määrättiin 500 kg/m² liikkuvaa kuormaa. Urakoitsijalle annettiin lupa käyttää vanhaa puusiltaa telineenä. thumb|250px|Sillan keskipilarin rakenteita joulukuussa 2011.
Tapani-menetelmä
Silta rakennettiin menetelmällä, jossa käytettiin betonisia onteloharkkoja. Menetelmä oli Turun Rautabetoni-Valimon omistajan Juho Tapanin kehittämä ja patentoima. Harkot ladottiin muotin päälle, niiden onteloiden läpi vietiin betoniteräkset ja ontelot valettiin umpeen betonilaastilla. Tarvittavat betoniharkot tehtiin työmaalla, aina käyttötarkoituksensa ja -paikkansa muotoisina. Muotit tehtiin puusta. Betoni sekoitettiin työmaalla lapiolla puulavalla, kiviaines saatiin maksutta Alvettulan yhteisestä sorakuopasta lähistöltä. Betoniteräkset ja sementti kuljetettiin työmaalle hevosella Parolan rautatieasemalta.
Hankaluuksia ja muutoksia suunnitelmiin
Piiri-insinööri Graeffe oli urakkatarjouksista antamassaan lausunnossa esittänyt, että silta tulee ehdottomasti perustaa kovaan pohjaan, joka olisi noin 11–12 metrin syvyydessä. Myöhemmin osoittautui, että kova pohja oli paljon syvemmällä, ja silta jouduttiin perustamaan puupaaluille. Ne juntattiin maahan 24 miehen voimin 500-kiloisella järkäleellä. Peruslaatta valettiin sitten paalutuksen varaan.
Rakennustyö viivästyi, koska perustustöitä ei voitu tehdä alkuperäisten suunnitelmien mukaan. Rakennussuunnitelmien tarkastukset ja muutokset olivat nekin vieneet ylimääräistä aikaa. Niinpä sillan kaarien valuja tehtiin vasta loka-marraskuussa 1915. Keskitalvella ei voitu tehdä betonitöitä, vaan ne keskeytettiin joksikin aikaa. Sillan telineet voitiin purkaa toukokuussa 1916. Onteloharkoista koottiin maatukimuurit, vahvistettuna pilasterein ja sidepalkein. Sillan kaarien yläpuolelle tulevat pilarit, palkit, kansilaatta ja kaiteiden pylväät – kaikki nämä koottiin onteloharkoista, raudoitettiin ja täytettiin betonilaastilla. Sillan kanteen ei tehty vesieristystä.
Koekuormitus ja lopputarkastus
Silta koekuormitettiin ajamalla sen päälle sorakuormat, joiden yhteispaino oli noin 16 tonnia. Kaaret kuormitettiin erikseen, sorakuormat ajettiin sillan päälle tasaisesti keskimmäiselle neljännekselle. Myöhemmin lopputarkastuksessa elokuussa 1916 koekuormitusta pidettiin pienenä, kuormaa oli vain neljäsosa sillan suunnittelukuormasta. Sillan piirustus ei ollut lopputarkastuksessa saatavilla, koska se oli lähetetty Tie- ja vesirakennusten ylihallitukselle. Uutta koekuormitusta ei vaadittu eikä valvoja Nerokaan ollut huomannut koekuormituksen aikana sillassa painumaa, vaikka hän seurasi sillan käyttäytymistä ja mahdollisia painumia teodoliitilla. Kaariin ei ollut tullut halkeamia. Loppujen lopuksi kellään ei ollut mitään huomauttamista rakennustyöstä, urakoitsijaa ei sakotettu myöhästymisestä eikä hän esittänyt lisälaskuja. Sillan aukkojen leveydeksi tuli hyväksyttävät 27,7 metriä. Rakennustyöllä oli sitä paitsi viiden vuoden takuuaika.
Raha-avustusanomus
Sillan rakennushankkeeseen oli saatu maaherralta lupaus valtion avustuksesta, mutta avustusta ei kuitenkaan ollut saatu. Hauholaiset tekivät uuden avustusanomuksen sillan valmistuttua, syksyllä 1916. Valtion viranomainen otti ensin kielteisen kannan sillä perusteella, että siltaa ei ollut rakennettu sen valvonnassa. Lopulta avustuksen ehtona olisi ollut uusi täydellinen koekuormitus, rakentajien kustannuksella. Uutta koekuormitusta ei tehty eikä avustusta saatu, joten sillan kustannukset jäivät tientekovelvollisten maksettavaksi.
Alvettulan taistelu
Vuoden 1918 sisällissodan aikana rintamalinja oli Alvettulassa neljän viikon ajan ja osapuolet pyrkivät kumpikin saamaan sillan hallintaansa, koska silta oli ainoa sovelias vetäytymistie itään päin. Huhtikuun lopulla sillasta käytiin verinen taistelu, jonka jälkeen tuhannet itään matkanneet pakolaiset pääsivät jatkamaan matkaansa sen kautta. Vetäytyessään punakaartilaiset yrittivät räjäyttää sillan, mutta siltapilareihin asetetut panokset aiheuttivat vain aukkoja sillan kanteen. Ne paikattiin lankuilla tilapäisesti.
Ensimmäinen korjaus
Siltaan alkoi ilmaantua vaurioita ja sen kunto tarkastettiin vuonna 1931. Vauriot olivat ilmestyneet maatukien ja kaarien kantojen vesirajaan. Kaidepylväissäkin oli vaurioita. Tarkastaja, rakennusmestari Korhonen Hämeen tie- ja vesirakennuspiiristä piti vaurioiden syynä sillan kannen vesieristyksen puutetta, urakoitsijan yleisesti huonoa työtä ja betonionteloharkkojen liian vähäistä sementtimäärää. Veden virtaus ja jäät olivat rapauttaneet heikkoa rakennetta. Korhosen mielestä silta oli korjattavissa eikä se olisi edes vaikea työ.
Virtapilarin ympärille upotettiin tiivistetty hirsiarkku ja pilarin ympärille valettiin uutta betonia. Pilari verhoiltiin graniittimuurauksella. Sillan kantta vahvistettiin ruiskubetonoinnin sisään asennetulla lisäraudoituksella. Alkuperäistä sillan kantta tutkittaessa todettiin, että rakenne oli suunniteltua ohuempi ja raudoitus puutteellinen. Betoniterästen sijaan oli jopa käytetty sementtitynnyreiden vannerautoja. Kansilaattaan tehtiin vesieristys, sille suojabetoni ja hiekka-asfaltti päälle. Betoniharkkokaiteet korvattiin teräskaiteilla. Korjaustyö ajoittui vuosiin 1931–1932. Valtiolle korjaus maksoi 320 000 markkaa, kustannusarvio oli 250 000 markkaa.
Purku-uhka
Liikennemäärät kasvoivat ja vanha kylätie korvattiin uudella tiellä, nykyisellä yhdystiellä 3062, ja uudella sillalla. Uusi Alvettulan silta valmistui vuonna 1974, se on 71,5 metriä pitkä ja leveyttä sillä on 7,5 metriä. Vesioikeuden luvassa oli ehtona, että uuden sillan valmistuttua vanha silta tulee purkaa. Alvettulalaiset nousivat vastarintaan, heidän mielestään vanhalla sillalla oli vielä pitkälti käyttöikää kävelysiltana ja se oli paikkakunnan nähtävyys. He vetosivat Tie- ja vesirakennushallitukseen, liikenneministeriöön ja Museovirastoon. Tuloksena vetoomuksista oli, että sillan säilyttämisestä tehtiin selvitys. Valtion teknillinen tutkimuskeskus tutki sillan kunnon.
Tiekunta
Silta oli tullut tarpeettomaksi valtiolle eikä se halunnut enää vastata sillan hallinnasta ja kunnossapidosta. Kunta ei halunnut siltaa. Niinpä alvettulalaiset pyysivät tietoimitusta, jossa muodostettiin Alvettulan vanhan sillan tie -niminen tiekunta. Tiekunta ja Hämeen tie- ja vesirakennuspiiri sopivat syyskuussa 1978 Alvettulan vanhan sillan luovuttamisesta tiekunnan omistukseen. Luovutussopimukseen sisältyi, että tiepiiri korjauttaa kustannuksellaan sillan ja että sillan hoitoa varten myönnetään kaikki mahdolliset yksityistieavustukset.
Toinen korjaus
Rakenteensa takia huolta aiheuttanut silta tuli edustavaan kuntoon. Alvettulan kyläläiset pitivät juhlat kesäkuussa 1979 komean ja kauniissa ympäristössä olevan siltansa vaiheita muistellen.
Sillan suojelu
Sillasta tuli museosilta vuonna 1982. Alvettulan silta on nykyisistä säilyneistä teräsbetonisista tiesilloista kolmanneksi vanhin Tönnon sillan ja Savisillan jälkeen. Joulukuussa 2011 sillalla oli neljän tonnin painorajoitus.
Tiehallinto teki kartoituksen luettelossaan olleista museoteistä ja -silloista. Aineistojen kerääminen, kenttätyöt ja raportointi tehtiin vuonna 2006 ja selvitys julkaistiin huhtikuussa 2007. Alvettulan silta poistettiin museokohdeluettelosta vuonna 2009. Selvityksessä mainittiin museosiltaluettelosta poistamisen perusteina sillan säilyneisyyttä, erikoista rakennustapaa (Tapani-menetelmä) ja sitä, että luettelossa on samalta ajalta myös kaksi rakenteeltaan tyypillisempää teräsbetonista kaarisiltaa: Tönnön silta, joka on vuodelta 1911 ja Suomen ensimmäinen teräsbetoninen kaarisilta ja Tulkkilan silta vuodelta 1918.
Joroisten yhtenäiskoulu
Joroisten yhtenäiskoulu on Joroisten kirkonkylässä toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9). Siihen kuuluu Kirkonkylän alakoulu (Koulutie 3) ja Kirkonkylän yläkoulu (Koulutie 1). Yhtenäiskoulun ja Joroisten lukion rehtorina työskentelee Satu Immonen (2019–).
Stephen Curry
Wardell Stephen "Steph" Curry II (s. 14. maaliskuuta 1988 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2009 lähtien. Hän edustaa Golden State Warriorsia.
Curry on kaksinkertainen maailmanmestari ja NBA:n nelinkertainen mestari. Vuosina 2015 ja 2016 hänet valittiin NBA-kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä vuonna 2022 loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi. Pelintekijänä pelaavaa Currya pidetään jopa NBA:n historian parhaana heittäjänä. Hän teki joulukuussa 2021 NBA-uransa 2974:nnen kolmen pisteen korin ja nousi kolmosten määrässä NBA-tilaston kärkeen. Hänen isänsä Dell Curry pelasi NBA:ssa 16 kautta ja pikkuveljensä Seth Curry on pelannut NBA:ssa vuodesta 2014 alkaen. Curry on harras uskovainen ja puhuu uskostaan avoimesti.
Yliopisto
Ennen uraansa ammattilaiskoripalloilijana Curry pelasi Davidson College -yliopiston joukkueessa.
NBA-uran ensimmäiset vuodet
Pelintekijänä pelaavan Curryn varasi NBA:han vuoden 2009 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella seitsemännellä vuorolla Golden State Warriors. Hän on pelannut Warriorsissa siitä lähtien. Kaudella 2009–2010 Curry valittiin tulokkaiden ykköstähdistöjoukkueeseen. Kaudella 2010–2011 Curry oli NBA:n tarkin vapaaheittäjä 93,4:n onnistumisprosentilla. Hän voitti samalla kaudella Skills Challengen, ja kauden päätteeksi hänet palkittiin NBA Sportsmanship Awardilla. Kaudella 2012-2013 Curry teki NBA:n historian yhden kauden 3 pisteen koriennätyksen, onnistuen 272 kertaa runkosarjan aikana. Seuraavalla kaudella Curry teki ensimmäisenä Golden State Warriorsin historiassa keskiarvolta 24,0 pistettä (seitsemänneksi korkein NBA:ssa) ja 8,5 syöttöä (viidenneksi korkein NBA:ssa) per ottelu. Curry oli Warriorsin aloituskokoonpanossa 78 ottelussa. Kauden 2014-2015 All-Star -viikonloppuna Curry voitti myös 3 pisteen heittokilpailun ja rikkoi kilpailun edellisen piste-ennätyksen tehden 27 pistettä. Edellinen ennätys oli kaudelta 2007-2008, jonka silloin asetti Toronto Raptorsissa silloin pelannut Jason Kapono, tehden 25 pistettä ja voittaen vuosittaisen kilpailun toista kertaa peräkkäin. Pudotuspelien välierissä Curry teki yhdessä ottelussa 40 pistettä ja rikkoi pudotuspeleissä onnistuneiden kolmen pisteen heittojen ennätyksen yhteensä 64. onnistumisellaan kaaren takaa. Kauden päätteeksi Curry johdatti Warriorsin sen ensimmäiseen NBA-mestaruuteen 40 vuoteen. Curry valittiin samalla kaudella sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Kausi 2015–2016
Kausi 2015–2016 alkoi Warriorsin ennätysmäisellä voittoputkella: Steve Kerrin valmentamana joukkue voitti 16 ensimmäistä otteluaan, mikä oli NBA:n ennätys, ja 21 voittoa taas oli Pohjois-Amerikan kaikkien ammattilaissarjojen ennätys. Joukkue voitti myös ennätykselliset 13 ensimmäistä vierasotteluaan. Warriors voitti lopulta kauden 24 ensimmäistä otteluaan ja teki edelliskauden loppu mukaan lukien yhteensä 28 ottelun voittoputken, kunnes se hävisi joulukuussa Milwaukee Bucksille jääden viiden ottelun päähän Los Angeles Lakersin 1970-luvun alun voittoennätyksestä. Lopulta Warriors rikkoi Chicago Bullsin kauden 1995–1996 erittäin kovatasoisen ennätyksen voitettuaan 73 runkosarjaottelua, yhden Bullsia enemmän
Curry aloitti kauden tekemällä kolmessa kymmenestä ensimmäisestä ottelustaan yli 40 pistettä. Helmikuussa Curry rikkoi Kyle Korverin hallussa olleen NBA:n ennätyksen heitettyään onnistuneen kolmen pisteen heiton 128. peräkkäisessä ottelussaan. Pian tämän jälkeen Curry sivusi NBA:n ennätystä onnistuttuaan 12 kertaa kolmen pisteen heitossa yhden ottelun aikana ja rikkoi samassa ottelussa, jo helmikuussa, edelliskaudella tekemänsä NBA:n ennätyksen onnistuneissa kolmen pisteen heitoissa. Curry pelasi kaudella 2015–2016 historiallisen erinomaisen runkosarjakauden, jota luonnehdittiin jopa NBA:n historian parhaaksi: hän muun muassa teki kolmessa eri ottelussa 50 pistettä ensimmäisenä pelaajana vuosikausiin, ratkaisi runkosarjaotteluita viime sekuntien koreilla jopa puolesta kentästä lähteneillä heitoilla, pelasi historian seitsemäntenä pelaajana runkosarjan arvostetuilla 50–40–90-heittotarkkuuksilla (pelitilanneheitot 50,4 %, kolmen pisteen heitot 45,4 % ja vapaaheitot 90,8 %, harvinaiseen 50–45–90-heittotarkkuusyhdistelmään yltänyt pelaaja vaikka yritti eniten kolmen pisteen heittoja sarjan historiassa), onnistui peräti 402 kertaa kolmen pisteen heitossa (edellinen ennätys 286, Curry itse edelliskaudella) ja saavutti ennätyksiä erilaisissa kokonaistehokkuutta mitanneissa tunnusluvuissa
Warriors ylsi keväällä 2016 NBA:n loppuotteluihin, joissa se kohtasi edellisvuoden tapaan Cavaliersin. Mestaruus ratkesi vasta seitsemännessä ottelussa. Toiseksi viimeisessä loppuottelussa Curry sai virhetilinsä täyteen. Turhautunut Curry heitti hammassuojansa osuen katsojaan. Curry poistettiin kentältä ensimmäisen kerran urallaan.
Ensimmäisen mestaruuden jälkeen
Vuonna 2017 Curry voitti Warriorsissa toisen NBA-mestaruutensa, vuonna 2018 kolmannen ja vuonna 2022 neljännen. Hänet palkittiin vuoden 2022 loppuotteluiden arvokkaimpana pelaajana.
Maajoukkue
Curry on pelannut myös Yhdysvaltain maajoukkueessa, jossa hän on voittanut maailmanmestaruuden Turkista 2010 ja Espanjasta 2014.
Curry jättäytyi pois Yhdysvaltain Rion olympiajoukkueesta 2016 muun muassa parannellakseen jalkavammojaan.
Pelityyli
Currya on luonnehdittu yhdeksi tämänhetkisistä parhaista pallonkäsittelijöistä, pelintekijöistä ja heittäjistä NBA:ssa ja samalla maailmassa. Hän on erinomainen luomaan tilaa heitolleen monipuolisella harhautusvalikoimalla, ja hänen heittonsa on poikkeuksellisen tarkka heittokohdasta riippumatta.
Veikko Laine (professori)
Veikko Aatos Ilmari Laine oli suomalainen professorin arvonimen saanut lääkäri ja Suomen Reumaliiton pitkäaikainen puheenjohtaja.
Tippukivi
thumb|Stalaktiitteja israelilaisessa Soreqin luolassa. Tippukivi on puikkomainen muodostuma kalkkikiviainesta. Erityisen tippukiviluolan kattoon syntyneistä puikkomaisista muodostumista käytetään nimitystä stalaktiitti, kun taas niiden alapuolelle luolan pohjalle muodostuvista muodostumista käytetään nimitystä stalagmiitti. Stalagmiitti voi lopulta kasvaa kiinni stalaktiittiin, joten niistä voi muodostua yhtenäinen kivipylväs. Tippukivien muodostuminen voi kestää tuhansia vuosia ja ne voivat kasvaa jopa 20-metrisiksi.
Veikko Laine (professori)
Laineen vanhemmat olivat työmestari Frans Ahto Laine ja Fanny Aurora Aalto. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 oli sairaanhoitaja Onerva Aurora Brusila (1910–1954) ja toinen ylihoitaja Aino Kaarina Lahti-Nuuttila. Ylioppilaaksi Laine tuli Turun suomalaisesta lyseosta 1930.
Tippukivi
Tippukiviluolia esiintyy erityisesti seuduilla, missä kallioperä on kalkkikiveä. Kalkkikivi koostuu enimmäkseen kalsiitista. Tippukivet muodostuvat, kun luolan katosta tippuu kalsiittipitoista vettä. Kiviaines voi saostua kattoon puikkomaiseksi muodostumaksi, joka muistuttaa muodoltaan monille tutumpaa jääpuikkoa.
thumb|Suurikokoinen stalagmiitti Australiassa Jenolan luolastossa. Tippukivien muodostumisprosessi käynnistyy, kun sadevesi reagoi maaperän hiilidioksidin kanssa, jolloin muodostuu hiilihappoa. Pieneliöiden aineenvaihdunnan seurauksena maaperässä on noin 30 kertaa enemmän hiilidioksidia kuin ilmassa. Hiilihappo liuottaa kalkkikiveä, ja kalkkikivestä vapautuvat kalkki- ja bikarbonaatti-ionit kulkeutuvat syvemmälle maahan. Osa niistä päätyy luolien kattoon. Veden haihtuessa ionit reagoivat luolassa olevan ilman kanssa. Tällöin ne alkavat saostua ja kalsiumkarbonaatti jähmettyy uudestaan kalkkikiveksi, josta muodostuu aluksi pillimäinen tappi, minkä jälkeen se alkaa kasvattaa kokoaan puikoksi. Kun alun pillimäisen muodostuman suuaukko tukkeutuu, vesi alkaa kulkea muodostuman ulkoreunoilla ja stalaktiitin muoto muuttuu porkkanamaiseksi.
Veikko Laine (professori)
Laine oli koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti ja lääketieteen ja kirurgian tohtori. Hän valmistui vuonna 1937 ja erikoistui myöhemmin hermo- ja mielitauteihin vuonna 1945, sisätauteihin vuonna 1950 ja reumatauteihin vuonna 1956. Hän oli käynnistämässä vuonna 1946 aloittaneen Heinolan reumaparantolan ja vuonna 1951 aloittaneen, samassa kaupungissa sijainneen Reumasäätiön sairaalan toimintaa. Tätä ennen hän työskenteli muun muassa Lapinlahden sairaalan apulaislääkärinä. Laine toimi Reumasäätiön sairaalan ylilääkärinä vuoteen 1964 ja johtavana lääkärinä vuosina 1964–1974. Lainetta on kuvattu reumapotilaiden hoidon uranuurtajaksi. Hän muun muassa aloitti professori Kauko Vainion kanssa reumapotilaiden leikkaustoiminnan.
Laine toimi vuosina 1959–1971 Suomen Reumatologisen yhdistyksen ja vuosina 1972–1988 Suomen Reumaliiton puheenjohtajana. Hän toimi myös EULARin eli European League Against Rheumatismin puheenjohtajana vuosina 1971–1973. Hän oli vuosina 1963–1979 reumatologian dosenttina Helsingin yliopistossa. Laine sai professorin arvonimen vuonna 1966.
Ale Saarvala
Aleksanteri (Ale) Saarvala (alk. Schabarin, 9. huhtikuuta 1913 Viipuri – 7. lokakuuta 1989 Toronto, Kanada) oli suomalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Saarvalasta tuli kaikkien aikojen ensimmäinen suomalainen voimistelun olympiavoittaja Berliinin kisoissa 1936. Saarvala on myös Suomen ensimmäinen olympiavoittaja muissa kesälajeissa kuin yleisurheilussa ja painissa. Ensimmäisen päivän pakollisissa liikkeissä hän sai rekkisuorituksestaan 9,7 pistettä, mihin ylsivät myös saksalaiset Konrad Frey ja Alfred Schwarzmann. Toisen päivän vapaavalintaisista liikkeistä Saarvala sai 9,667 pistettä mutta Frey sai vain 9,567 ja Schwarzmann 9,533 pistettä, joten vaikka Saarvala ei ollutkaan toisen päivän paras rekillä, voitti hän kultaa. Joukkuekilpailussa Suomi sai pronssia.
Lontoon olympiakisoissa 1948 Saarvala sai toisen kultamitalinsa, tällä kertaa joukkuekilpailussa. Rekillä hän sijoittui neljänneksi.
Saarvala edusti Kelkkalan Kisailijoita ja Tampereen Voimistelijoita. Hän muutti Kanadaan 1957 ja kuoli siellä 1989.
Saarvala on kuvattuna huhtikuussa 1945 julkaistussa, Aarne Karjalaisen suunnittelemassa postimerkissä (arvoltaan 2 + 1 markkaa). Merkin lisämaksulla tuettiin Urheilurahastoa ja sen työtä urheilun hyväksi.
Muuta
Kalle Päätalon omaelämäkerrallisen Iijoki-romaanisarjan teoksessa Iijoen kutsu esiintyy useaan otteeseen Olli Kaartola -niminen muurari, joka on voittanut kultaa Berliinin ja Lontoon olympialaisissa. Päätalolla oli tapana muuttaa etenkin tamperelaisten todellisuuspohjaisten henkilöidensä nimet. Romaanissa esiintyvän Olli Kaartolan Päätalon lukijat katsovat vastaavan reaalimaailman Ale Saarvalaa. (Kts. esim. Kalle Päätalo, Iijoen kutsu, sivu 196, Gummerus 1990).
Muutettuaan 1950-luvulla Kanadaan hän työskenteli rakennusmiehenä ja akrobaattina. Hän loukkaantui vaikeasti 1970-luvulla pudottuaan rakenuksen katolta, mutta toipui putoamisvammoistaan.
World Power
World Power on Snap!-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Albumilta löytyy muun muassa yhteen tunnetuin ja 1990-luvun alun hittikappaleisiin lukeutuva "The Power".
Skype for Business
Historia
Vuonna 2011 käyttöön tullut Microsoft Lync toimi yhdessä Microsoft Lync Server -palvelinohjelmiston kanssa ja korvasi aiemman Windows Messenger -ohjelmiston, jota käytettiin Exchange Messaging Server -palvelimen kanssa. Sukulaistuotteeseensa Windows Live Messengeriin verrattuna Microsoft Lync sisälsi erityisesti yrityskäyttöön suunniteltua lisätoiminnallisuutta.
Toiminnallisuus
Ohjelmiston perustoimintoja ovat pikaviestimen ja läsnäolotiedon lisäksi VoIP ja videoneuvottelu, jotka on integroitu asiakasohjelmaan. Niiden lisäksi ohjelmisto voidaan integroida toimimaan yhdessä muiden Microsoftin ohjelmistojen kanssa esimerkiksi seuraavasti:
Versiot
Lähteet:
Annuiteettilaina
Annuiteettilainalla tarkoitetaan lainaa, jossa jokainen takaisinmaksuerä on alkutilanteessa yhtä suuri. Maksuerään sisältyy sekä lyhennys että korko. Annuiteettilaina eroaa tasaerälainasta eli kiinteästä tasaerälainasta siten, että koron muuttuessa myös maksuerä muuttuu, mutta laina-aika pysyy samana. Tasaerälainassa laina-aika lyhenee koron laskiessa ja pitenee koron noustessa, mutta maksuerä pysyy koko ajan samana. Mikäli lainan korko on sovittu kiinteäksi, maksuerä on samankokoinen riippumatta siitä, onko kyseessä annuiteetti- vai tasaerälaina.
Laina-ajan alussa suuri osa maksuerästä kuluu korkoihin, kun taas lainan pääoma lyhenee hitaasti. Ajan kuluessa koron osuus maksuerästä pienenee ja vastaavasti lyhennyksen osuus kasvaa.
Maik Bullmann
Maik Bullmann (s. 25. huhtikuuta 1967 Frankfurt (Oder)) on saksalainen, alun perin Itä-Saksaa edustanut entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän ylsi urallaan olympiavoittajaksi sekä maailman- ja Euroopan-mestariksi.
Annuiteettilaina
Annuiteettilaina on yleisesti käytetty lainan lyhennystapa: esimerkiksi Nordeasta otetuista lainoista jopa yli 80 prosenttia on annuiteettilainoja. Nordnetin osakestrategi Jukka Oksaharju suosittelee valitsemaan lyhennystavaksi joko annuiteetin tai kiinteän tasaerän. Annuiteettilaina on hyvä vaihtoehto silloin, kun lainan ottaja haluaa tietää tarkan laina-ajan etukäteen ja hänen maksukykynsä kestää mahdollisen koron nousun.
Maik Bullmann
Bullmann voitti kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa alle 90 kg olympiakultaa Barcelonassa 1992. Seuraavissa kesäolympialaisissa, Atlantassa 1996, Bullmann ylsi pronssille. MM-kilpailuissa Bullmann saavutti palkintokorokesijan viidesti, voittaen kolmesti, ja EM-kilpailuissa samoin viidesti, voittaen kerran.
Bullmann on nimetty Kansainvälisen painiliiton (FILA) Hall of Fameen. Hänelle myönnettiin Bambi-palkinto vuonna 1992.
Annuiteettilaina
Kaavoja ja esimerkkejä
Maksuerä A voidaan laskea kaavalla
<div style="border: 1px solid gray; width: 360pt; padding: 2ex 2em; background: rgb(247, 248, 255) none repeat scroll 0%">
missä N on lainasumma, p korkokanta prosentteina ja n maksuerien määrä.
Esimerkki
Pankin asiakas ottaa 20 000 euron kulutusluoton. Maksuaika on kuusi vuotta ja vuosikorko kiinteä 4,9 prosenttia. Laina maksetaan takaisin kuukausittaisin tasaerin.
Tällöin, ja.
Takaisinmaksettava summa on näin ollen ja kokonaiskorko
Korko R voidaan laskea kaavalla
Näin ollen ensimmäisestä maksuerästä korkoa on ja lyhennystä
Porin ylioppilasteatteri
Porin ylioppilasteatteri perustettiin 2007. Teatterissa näyttelee Porin yliopistokeskuksen opiskelijoita erilaajuisin harrastajanäyttelijätaustoin. Ryhmässä on mukana kolmisenkymmentä opiskelijaa.
Saastamoinen
Saastamoinen voi tarkoittaa seuraavia:
Tropheryma whipplei
Tropheryma whipplei on grampositiivinen bakteeri, joka aiheuttaa vuonna 1907 ensi kertaa raportoitua Whipplen tautia. Bakteeri on aiemmin tunnettu nimellä Tropheryma whippelii.
Nathan C. Brooks
Nathan Covington Brooks (12. elokuuta 1809 – 6. lokakuuta 1898) oli yhdysvaltalainen opetusalan henkilö, historioitsija ja runoilija. Hän syntyi West Nottinghamissa Marylandissa ja hänestä tuli Baltimore City Collegen, Yhdysvaltain kolmanneksi vanhimman julkisen lukion, ensimmäinen rehtori. Hänestä tuli myös Marylandin ensimmäisen naisille tarkoitetun korkeakoulun, Baltimore Female Collegen, ainut rehtori.
Kirjallinen tuotanto
Koko opetusuransa ajan Brooks kirjoitti runo- ja proosakirjoituksia eri kirjallisuusalan lehtiin. Hän lähetti niitä esimerkiksi julkaisuihin Burton’s Gentleman’s Magazine, Graham’s Magazine, New York Mirror ja Southern Literary Messenger. Runouden ja proosan lisäksi hän tuotti useita pääasiassa klassiseen kirjallisuuteen keskittyviä oppikirjoja sekä muutamia maallikoille suunnattuja historia-aiheisia kirjoja. Näitä olivat mm. First Lessons in Latin (1845), First Lessons in Greek (1846), A Complete History Of The Mexican War (1849) ja The History of the Church.
Oolong-tee
thumb|230px|Oolong-teetä thumb|Oolong-teetä hautumassa [[gaiwanissa.]] Oolong-tee on perinteistä kiinalaista puoliksi hapetettua teetä. Oolong kuuluu yhdessä vähemmän hapettuneen pouchongin kanssa niin kutstuttuun sinivihreän teen ryhmään, joka on hapettumisasteeltaan mustan teen ja vihreän teen välillä. Nimi oolong tulee alkuaan kiinalaisen nimen wūlóng englanninkielisestä ääntämyksestä.
Oolong-tee on 8–85-prosenttisesti hapetettua. Sen annetaan hapettua yleensä noin 2–3 päivää. Paras oolong-tee tulee pääasiassa Fujianin Wuyi-vuorilta ja Taiwanista. Oolong-tee on erittäin arvostettua Etelä-Kiinassa, Japanissa, Taiwanissa ja Etelä-Aasian ulkokiinalaisyhteisöjen keskuudessa.
Hyvä oolong-tee, todella hienosta puhumattakaan, voi olla huomattavan kallista, mutta hinta yleensä kompensoituu sillä, että – muusta teestä poiketen – samoja teelehtiä voi hauduttaa monia kertoja peräkkäin maun samalla parantuessa. Niinpä jos keskihintainen oolong maksaa esimerkiksi 15 euroa / 100 g, tämä määrä riittää noin 50 kupilliseen teetä, ja kupillisen hinnaksi tulee vain 30 senttiä.
Kun vihreää teetä voi yleensä samoista lehdistä hauduttaa kolme kertaa, hyvä oolong kestää 5–6 haudutusta ja erittäin hieno oolong vielä enemmän. Oolong-teen juontiin onkin tästä kehittynyt erityinen gongfu-teeseremonia.
Oolongin ylemmät laatuluokat ovat parhaasta lukien Fanciest / Extra Fancy, Fancy ja Extra Choice / Extra Fine. Oolongin laatuluokitus on, toisin kuin mustalla teellä, suoremmin verrannollinen teen makuun.
Flora
Flora ja floora tarkoittavat seuraavia:
Katso myös
Floraan liittyvät myös seuraavat:
Fauna
Fauna tarkoittaa seuraavia:
Martin Scheinin
thumb|Martin Scheinin vuonna 2009 Genevessä. Martin Scheinin (s. 4. marraskuuta 1954 Helsinki) on suomalainen oikeustieteilijä, joka on kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien professori European University Institutessa Firenzessä, missä hän aloitti vuonna 2008. Syksyllä 2019 Scheinin aloitti Lapin yliopistossa osa- ja määräaikaisena alkuperäiskansaoikeuden professorina. Ennen Firenzeä Scheinin toimi Åbo Akademin valtio-oikeuden ja kansainvälisen oikeuden professorina vuosina 1998–2008 ja samaan aikaan myös sen Ihmisoikeusinstituutin johtajana. Lukuisissa kansainvälisissäkin luottamustehtävissä toiminut Scheinin väitteli oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1991 aiheenaan Ihmisoikeudet Suomen oikeudessa.
Scheininin isä oli hammaslääketieteen professori Arje Scheinin.
Ura
Scheinin oli 1997–2004 kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen toteuttamista valvovan Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomitean jäsen. Vuosina 2005–2011 hän toimi YK:n erityisraportoijana ihmisoikeuksien turvaamisesta terrorisminvastaisessa taistelussa. Scheinin on sanonut että Atalanta-operaatiossa vangitut merirosvot pitäisi tuoda Suomeen tuomittavaksi eikä päästää vapaaksi.
Scheinin opiskeli Turussa biologiaa, mutta mentyään mukaan opiskelijapolitiikkaan hän siirtyi oikeustieteelliseen.
Scheinin oli Jarmo Lindénin mukaan 1970-luvulla SKDL:n enemmistön linjauksia noudattaneen Turun akateemisen sosialistiseuran (TuASS) keskeinen toimija. Hän työskenteli SKDL:n eduskuntaryhmän palveluksessa juristina 1980-luvun alkupuolen. Scheinin kuului 1980-luvun alussa Suomen kommunistiseen puolueeseen, jonka keskuskomiteaan hänet valittiin edustajakokouksessa 1981. 1980-luvun lopussa Scheinin siirtyi kokopäivätoimiseksi tutkijaksi Oikeuden rajat -tutkimushankkeeseen. Hän toimi vuonna 1989 Demokraattisten lakimiesten Demlan puheenjohtajana.
Amnesty Internationalin Suomen osasto palkitsi vuonna 2011 Scheininin ihmisoikeuksien hyväksi tehdystä työstä.
Kiista tiedustelulaeista
Puolustusministeri Jussi Niinistö kyseenalaisti Scheininin motiivit tiedustelulakikeskustelussa. Niinistö viittasi myös Scheininin poliittisen menneisyyteen, mutta ei kuitenkaan suostunut yksilöimään kohtia, joissa Scheinin on väärässä. Tiedustelulain valmistelua ovat kritisoineet muutkin oikeusoppineet. Scheinin vastasi kritiikkiin poliittisesta menneisyydestään, että hänestä tuli sittemmin liberaali ja hänen arvomaailmansa ovat kansainväliset ihmisoikeudet.
Niinistön mukaan Scheinin lähetti jo syyskuussa 2017 avoimen kirjeen SDP:n, vihreiden, vasemmistoliiton ja RKP:n eduskuntaryhmille, jossa hän ajoi tiedustelulakien vesittämistä. Niinistö viittasi myös ulkoparlamentaariseen eduskunnan painostukseen sosiaalisen median välityksellä. Marraskuussa 2018 Scheinin oli väittänyt, että eduskunta tulisi tiedustelulakien käsittelyssä tietoisesti tekemään perustuslainvastaisia ratkaisuja.
Oikeuskansleri Tuomas Pöystille tehtiin kantelu Niinistön kommenteista. Oikeuskanslerin mukaan Niinistö käytti epäasiallista kieltä kutsuessaan valtiosääntöoikeuden asiantuntijoita ”perustuslakitalebaneiksi”. Scheinin teki myös poliisille tutkintapyynnön Niinistön blogikirjoituksesta. Poliisi katsoi blogikirjoituksen kuuluvan ministerin virkatehtävien piiriin ja jätti tapauksen tutkimatta.
Adama Traoré (28.6.1995)
right|thumb Adama Traoré (s. 28. kesäkuuta 1995 Bamako) on malilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Ranskassa, Belgiassa ja Portugalissa. Hän on edustanut vuodesta 2015 ranskalaisseura Monacoa mutta pelasi kevätkauden 2019 lainasopimuksella belgialaisessa Cercle Bruggessa ja pelaa kaudella 2019–2020 lainalla Ranskan pääsarjan Metzissa.
Traoré on pelannut Malin maajoukkueessa 14 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Hän oli mukana vuoden 2019 Afrikan-mestaruusturnauksessa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Mauritaniaa vastaan, kuten teki myös hänen kolmisen viikkoa aiemmin syntynyt täyskaimansa, joka tuli vaihtopelaajana kentälle nuoremman Traorén tullessa vaihtoon.
Pentti Paavola (vuonna 1923 syntynyt pesäpalloilija)
Pentti Juha Emil Paavola (3. helmikuuta 1923 Hamina – 18. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija.
Pentti Paavola valittiin Suomen parhaaksi pesäpalloilijaksi vuonna 1948 sekä vuoden 1949 parhaaksi lukkariksi. Suomen mestaruuden hän saavutti Haminan Palloilijoiden joukkueessa vuosina 1943, 1947 ja 1948 sekä junioreissa vuonna 1939. Paavola oli vuosina 1946–1950 mukana Itä–Länsi-otteluissa ja valittiin vuoden 1947 ottelun parhaaksi pelaajaksi. Paavola pelasi myös vuosien 1946–1948 PPL–TUL-otteluissa. SAUL:n mestaruuden hän voitti 1946. Paavola pelasi myös PPL–Lehdistö-otteluissa sekä näytöskiertueilla Ruotsissa.
Palikainen
thumb|Palikais [[Zachris Topelius|Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.]]
Palikainen on kylä Painiojärven rannalla Somerniemellä Somerolla lähellä seututietä 280. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 106, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan 24. suurimman ja entisen Somerniemen kylistä kolmanneksi suurimman. Palikaisten naapurikyliä ovat Someron Hirsjärvi ja Kivisoja lännessä, Somerniemen Oinasjärvi ja Härjänlahti kaakossa, Somerniemen Vesanoja ja Keltiäinen idässä ja Tammelan Letku pohjoisessa. Kylässä sijaitsee valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määritelty Palikaisten kartano, joka aiemmin on käsittänyt koko kylän. Vuosina 1924–1966 kylässä toimi Palikaisten kansakoulu.
Kylän luonnonympäristöä hallitsee Someron ja Somerniemen suurin järvi Painio, jonka rannalla sijaitsevat sekä Palikaisten kartano että kylän vanhimmat pellot. Järven etelärantaa reunustaa harjujakso, jonka eteläpuolella, Painioon laskevan Hossinojan varrella on alavampia peltoja. Kylän pohjoisosa sen sijaan liittyy jo karun ja metsäisen Tammelan ylängön reunamiin. Siellä sijaitsevat Tammelan Letkun kylän rajalla metsäjärvet Mustjärvi ja Valkjärvi sekä pääosin Keltiäisten ja Vesanojan kylien alueella Siikjärvi ja Poikkipuoliainen. Näistä Valkjärvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen latvavesiin, muut laskevat Palikaisten Myllylässä Painioon. Kylän lounaiskulmaan ulottuu Paimionjoen vesistöön kuuluva pitkä ja kapea Hirsjärvi, johon Painio laskee vetensä.
Palikaisten kylän nähtävyyksiin kuuluu Hirsjärven rannalla lähellä Österkullan huvilaa sijaitseva Jääkärilehto, jonka on perustanut Somerniemelle haudattu jääkärieversti Eric Schauman.
Tunnettuihin palikaislaisiin kuuluu Palikaisten kartanon isäntänä pitkään ollut professori Johan Gullichsen. Kartanon kautta kylän vaiheisiin liittyviä sukuja ovat olleet myös Munck af Sommernäs, Ramsay ja Wahren. Myös kirjailija Helvi Hämäläisen äidin sukua on elänyt Palikaisissa.
Bactrosaurus
Bactrosaurus oli liitukauden lopulla elänyt hadrosauri. Se oli kuusi metriä pitkä ja kaksi tonnia painava kasvinsyöjä. Se käveli kahdella jalalla. Sen raajoissa oli kolme varvasta ja sen nokka oli sarvimainen. Se eli Aasiassa. Se oli sukua Hadrosaurukselle ja Iguanodonille.
Puistopunatasku
Koko ja ulkonäkö
Höyhenpuku on ruosteenruskea alapuolelta kurkusta pyrstöön ja siniharmaa selästä ja siivistä. Pää on musta ja silmien yläpuolella on leveät, niskaan asti ulottuvat valkoiset juovat. Muistuttaa pensaspunataskua (Cossypha semirufa).
Elinympäristö
Trooppiset ja subtrooppiset kuivat metsät, ylängöt ja savanni.
Kerttu Palenius
Yleisurheilijana
Palenius voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden kaikkiaan kolme kertaa vuosina 1946–1948. Vuoden 1945 SM-kisoissa hän sai pronssia kiekonheitossa. 800 metriä hän voitti myös Suurkisoissa vuonna 1947. Keskimatkoilla hän hävisi urallaan vain kerran. Palenius voitti SM-hopeaa 4 × 100 metrin juoksussa vuonna 1946. Hän myös juoksi 800 metrillä Suomen ennätyksen 2.26,2 vuonna 1946. Kiekonheitossa hän heitti Helsingin piirin ennätyksen 33,41 vuonna 1941 ja piti ennätystä hallussaan vuosia. Palenius kilpaili myös pituushypyssä.
Suunnistajana
Palenius vaihtoi juoksusta suunnistukseen 1940-luvun lopulla. Vuoden 1949 suunnistuksen SM-kisoissa hän sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 1954 hän juoksi normaalimatkalla kultaa. Palenius voitti viestisuunnistuksen SM-hopeaa vuosina 1954 ja 1956. Vuonna 1949 hän sijoittui pohjoismaisessa nelimaaottelussa kolmanneksi. Jukolan Venlojen juoksussa vuonna 1951 hän oli toinen.
Muut lajit
Palenius oli monipuolinen urheilija harrastaen myös hiihtoa, voimistelua ja jalkapalloa. Seuratasolla hän edusti Tapanilan Erää.
Annemarta Borgen
Annemarta Borgen (1913 Evjenth – 1988) oli norjalainen kirjailija.
Borgenilta on suomennettu teos Minun yrttini, joka käsittelee kasvien historiaa ja käyttöä lääkinnässä ja ruoissa. Kirja sisältää harvinaista tietoa luonnonkasvien käytöstä pohjolassa ja ruokaohjeita satojenkin vuosien takaa.
Gunnar Bergh
Bergh voitti Pariisin EM-kilpailuissa 1938 kiekonheitossa pronssia ja sijoittui kuulantyönnössä viidenneksi. Berliinin kesäolympialaisissa 1936 hän sijoittui kiekonheitossa seitsemänneksi ja kuulantyönnössä yhdeksänneksi. Kiekonheitossa Bergh heitti ennätyksensä 51,72 metriä vuonna 1936. Samana vuonna hän teki ennätyksensä myös kuulantyönnössä, 15,84 metriä. Berghin Wivianne-tytär kilpaili kiekonheitossa Rooman kesäolympialaisissa 1960.
Extremadura
Extremadura on itsehallintoalue Espanjassa. Extremaduran rajanaapureita ovat pohjoisessa Kastilia ja León, idässä Kastilia-La Mancha, etelässä Andalusia ja lännessä Portugali. Alueen pinta-ala on 41 634 km² ja väkiluku noin 1 miljoona (2017)
Extremadura koostuu kahdesta maakunnasta, Cáceresista ja Badajozista, jotka ovat pinta-alaltaan Espanjan kaksi suurinta maakuntaa. Tärkeitä kaupunkeja ovat pääkaupunki Mérida, Badajoz, Cáceres sekä Plasencia.
Extremaduran alueella sijaitsee monia luonnonsuojelualueita, kuten Monfragüen luonnonpuisto, joka on tunnettu runsaasta eläimistöstään.
Alueen pääkaupunki Mérida oli tärkeä kaupunki roomalaisaikoina, ja siellä on nähtävänä roomalaisia raunioita. Myöhemmin kaupunki oli kristityn maailman ja maurien muslimivallan rajaseutua.
Extremadurasta olivat kotoisin monet kuuluisat konkistadorit ja Amerikan uudisraivaajat kuten Hernán Cortés, Francisco Pizarro, Pedro de Alvarado ja Pedro de Valdivia. Amerikan mantereelta onkin löydettävissä useita viittauksia Extremaduraan paikannimien muodossa. Esimerkkinä näistä Mérida-nimiset kaupungit Meksikossa ja Venezuelassa, Medellín Kolumbiassa ja Albuquerque New Mexicossa, Yhdysvalloissa.
Aluejako
Extremadura koostuu kahdesta maakunnasta:
Maakunnat jakaantuvat 388 kuntaan, joista 223 sijaitsee Cáceresissa ja 165 Badajozissa.
=== Suurimmat kunnat (1.1.2017) ===
Abraham Darby I
Abraham Darby I (14. huhtikuuta 1678 – 8. maaliskuuta 1717) oli brittiläinen keksijä, joka kehitti menetelmän tuottaa takkirautaa koksin avulla masuunissa, kun aikaisemmin jouduttiin käyttämään puuhiiltä. Tämä oli merkittävä askel kohti suurempien ja puhtaampien rautamäärien tuottamisessa teollisessa vallankumouksessa. Abraham Darby I oli ensimmäinen tällä nimellä tunnettu henkilö englantilaisessa kveekarisuvussa, jolla oli merkittävä rooli teollisessa vallankumouksessa.
Varhaiset elämänvaiheet
Abraham Darbyn isä, John Darby oli talonpoikaisviljelijä ja lukkoseppä. Abrahamin isoisoäiti oli Dudleyn viidennen paronin Edward Suttonin avioton lapsi. Isoisoäidin veli oli Dud Dudley (1600–1684), joka toimi Englannin sisällissodassa insinöörinä ja ammusten toimittajana. Hän oli koettanut sulattaa rautamalmia koksin avulla, mutta aikaan saatu rauta ei täyttänyt seppien mielestä puuhiilellä tehdyn raudan laatua. Tieto tästä on voinut innoittaa Abrahamia.
1690-luvulla Abraham oli harjoittelijana Birninghamissa Jonathan Freethin pajassa, joka valmisti messinkisiä jauhimia maltaalle. Tämä kokemus on ilmeisesti auttanut häntä ymmärtämään metalleja ja niistä tehtyjä seoksia kuten messingin valmistusta. Darby on ehkä huomannut, että mallastuksessa olutsammioita lämmitettiin koksilla eikä kivihiilellä, jotta vältettiin makuviat ja kattiloiden syöpyminen kivihiilen rikkipitoisuuden vuoksi. Nämä havainnot olivat tärkeitä myöhemmin. Vuonna 1699 Darbyn oppipoika-aika päättyi, hän avioitui ja muutti Bristoliin.
Bristol
thumb|Liekkisulatusuuni Bristolissa Darbyn taitavuus ja yritteliäisyys huomattiin kaupungin pienessä kveekariryhmässä. Yhdessä muiden kveekarien kanssa Darby perusti 1702 messinkivalimon. Tähän palkattiin hollantilaisia ammattilaisia tekemään kattiloita pajavasaran avulla. Darby myös kehitti valumenetelmiä ja teki valuja varten uuden valimon 1704. 1705 hän siirtyi messinkistä rautaan. Nuori walesiläinen oppipoika John Thomas keksi käyttää hiekkaa muottimateriaalina, muottikehystä ja hiekkasydäntä eli keernaa avuksi. Tällä menetelmällä saatiin valettua ohutseinämäisiä ja kevyitä rautapatoja. Darby sai valumenetelmälle patentin vuonna 1707. Hän menestyi patojen tuottajana. Rautamalmin sulattamiseen hän käytti Sir Clement Clerken kehittämää liekkisulatusuunia. 1709 Darby luopui messinkiliiketoimista.
Coalbrookdalen uuni
thumb|Darbyn masuuni kuuluu nyt osana Coalbrookdalen raudan historiaa säilyttävään museoon Vuonna 1708 Darby vuokrasi liekkisulaton ja alkoi valmistella sen muuttamista puhallusta hyödyntäväksi masuuniksi. Hänen ensimmäinen tilikirjansa lokakuun 20.:stä 1708 tammikuun 4.:nteen 1710 on säilynyt. Siinä kerrotaan koksin valmistuksesta tammikuussa 1709 ja liekkiuuniin saatiin puhallus 10. tammikuuta, jolloin alkoi raudan tuottaminen koksin avulla. Darby myi sinä vuonna 81 tonnia rautatuotteita. Darby on saattanut auttaa se, että hänen käyttämänsä Shropshiren kivihiili oli kohtuullisen vähärikkistä. Joka tapauksessa testaukset eri hiililaaduilla jatkuivat jonkin aikaa. Osa Darbyn takkirautatuotannosta myytiin muille valimoille Bristolissa, mutta valtaosa käytettiin rautapatojen ja muiden valurautatuotteiden valmistukseen.
Hollywood
Hollywood on kaupunginosa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Sen asukasluku on 146 514. Hollywood tunnetaan erityisesti elokuvastudioistaan ja monista tähtinäyttelijöistään.
Abraham Darby I
Coalbrookdalen uuni
Seuraavina vuosina Darby laajeni liiketoimintaansa useille paikkakunnille.
Darby toimitti raudan myös Thomas Newcomenin 1712 valmistuneeseen ensimmäiseen höyrykoneeseen.
Hollywood
Elokuvateollisuus
1900-luvun alussa elokuva oli uusi ala, ja se alkoi keskittyä Hollywood Boulevardin ympärille, jonne nousi elokuvastudioita sekä asuintaloja elokuvissa työskenteleville. Nykyään elokuvateollisuuden keskus ei kuitenkaan enää sijaitse Hollywoodissa, vaan studiot ovat muuttaneet läheisiin pikkukaupunkeihin.
Abraham Darby I
Kuolema ja liiketoiminnan jatkuminen
Abraham Darby kuoli vuonna 1717 kotonaan 38-vuotiaana sairastettuaan 18 kuukautta. Darbyn kuoleman jätti liiketoiminnan sekavaan tilaan. Leski kuoli muutamaa kuukautta myöhemmin. Darbyn vanhin poika Abraham Darby II oli tuolloin vain 6-vuotias ja hänen kaksi veljeä vielä nuorempia. Darbyn osuus yrityksestä (8 osaketta 16:sta) meni velkojen maksuun. Richard Fordilla, joka nai Darbyn tyttären, oli 2 osaketta ja hänestä tuli yrityksen johtaja. Lesken kuollessa Darbyn velipuoli Thomas Baylies sai velkojana hallinnan yritykseen. Lasten eno hankki yhtiön osakkeita lasten puolesta ja lapset lähetettiin kouluun. Vuonna 1728 Abraham II alkoi auttaa yritysten hoidossa ja vuonna 1732 hänet palkittiin neljällä osakkeella.
Jalkaväkirykmentti 23 (talvisota)
Jalkaväkirykmentti 23 (JR 23) oli alun perin 8. divisioonan yksikkö talvisodassa, jonka perusti Etelä-Pohjanmaan sotilaslääni. Divisioona oli sijoitettu talvisodan alkuvaiheessa Itä-Kannakselle. Rykmentti tuli kuuluisaksi Taipaleen taistelusta, mutta kävi sodan loppuvaiheessa ankaria taisteluja myös Vuosalmella Äyräpäässä. Antti Tuurin romaaniin perustuva Pekka Parikan ohjaama elokuva Talvisota kuvaa rykmentin vaiheita ja erityisesti sen II Pataljoonan kauhavalaista 4. komppaniaa.
Hollywood
Tunnetut paikat
Hollywoodin loiston päivistä muistuttaa yhä 1920-luvulla rakennettu elokuvateatteri Grauman’s Chinese Theatre. Bulevardilla sijaitsee myös Hollywood Walk of Fame, jonka jalkakäytävällä viihde-alan entisillä ja nykyisillä vaikuttajilla on omat tähtensä.
Jalkaväkirykmentti 23 (talvisota)
Perustaminen
Rykmentti perustettiin tuolloisessa Seinäjoen kauppalassa, se oli määrävahvuinen, varustettu ja aseistettu 16. lokakuuta 1939. Rykmenttiin kuului perustamisvaiheessa esikunta ja esikuntakomppania (perustettu Jalasjärven reserviläisistä, määrävahvuus 1+12+169), kranaatinheitinkomppania (Jalasjärvi, 83), kolonna (Lapua, 155, yksi ampumatarvike- ja kaksi elintarvikekolonnaa) sekä kolme pataljonaa (845), joissa oli kussakin kolme jalkaväkikomppaniaa (191) ja yksi konekiväärikomppania (154). Edellisten numerojärjestys oli 1.–9. ja jälkimmäisten 1.–3. I Pataljoonan (komentaja perustamisvaiheessa kapteeni Vallas) komppaniat perustettiin Isonkyrön, Vähänkyrön, Jurvan ja Laihian reserviläisistä, II Pataljoonan (kapteeni Järvinen) Kauhavan, Ylistaron ja Ylihärmän reserviläisistä ja III Pataljoonan (majuri Boijer-Spoof) Kuortaneen, Töysän ja Lapuan reserviläisistä. I Pataljoonan 3. komppaniaan tuli myöhemmin täydennyksenä noin 50 miestä Isojoelta. Miehistö oli sodan alkuvaiheissa keskimäärin 26–27-vuotiaita, sodan loppuvaiheissa täydennysmiehiksi tuli sekä nuorempia, noin parinkymmenen vuoden että vanhempia, noin neljänkymmenen vuoden ikäisiä miehiä.
Hollywood
Tunnetut paikat
Hollywoodissa sijaitsee myös Dolby Theatre, jossa jaetaan kuuluisat elokuva-alan Oscar-palkinnot.