cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hawker Hurricane
Hurricanen käyttö Suomen ilmavoimissa
Suomella oli jatkosodassa kirjoilla kymmenen Hurricane Mk I -konetta. Käytännössä vahvuus laski nopeasti viiteen toimintakuntoiseen koneeseen. Ison-Britannian jouduttua sotaan mukaan varaosien saatavuus sieltä loppui ja jatkosodan myötä tilanne hankaloitui edelleen. Neuvostoliiton saamissa Hurricane II -koneissa oli Merlin XX -moottori, jonka asentaminen Hurricane I:een olisi vaatinut suuria muutostöitä. Lopulta tyydyttiin käyttämään vaihtokelpoisia osia hyväksi Merlin III -moottoreiden huollossa. Merlin III vaati huomattavasti enemmän huoltotyötä kuin muut vastaavat moottorit – se ei kestänyt montaakaan lentoa täydellä teholla. Kolmesta sotasaaliiksi saadusta Hurricane II:sta yksi kunnostettiin lentokelpoiseksi. Koneen tunnus oli HC-465. Suomi yritti aluksi saada Saksan sotasaalisvarastoista lisää Hurricaneja, mutta elokuussa 1943 oli valmis myymään jäljellä olevat koneet Romanialle. Kauppa ei toteutunut.
Saapuessaan Suomeen Hurricanet olivat Lentolaivue 22:lle alistetun Osasto Rädyn kalustoa. Koneet siirrettiin vuonna 1940 ensin Lentolaivue 28:lle ja sitten Lentolaivue 30:lle. Hurricanen käyttö Suomessa jäi vähälle, koneita nähtiin sekamuodostelmissa toisten hävittäjien kanssa. Syksyllä 1941 toimintakuntoiset kaksi konetta annettiin Lentolaivue 32:lle, josta ne siirrettiin kesällä 1942 Lentolaivue 26:lle. Ilmavoimien viimeiset Hurricanet olivat HC-465, joka lensi viimeisen lentonsa heinäkuussa 1944 ja HC-454, joka lensi kunnostettuna vielä maalinhinaustehtäviä syyskuussa 1944. Pisimpään lensi HC-452, jolle lentoaikaa kertyi yhteensä 208 tuntia ja 15 minuuttia.
Kaiken kaikkiaan suomalaiset saivat Hurricaneilla viisi ja puoli ilmavoittoa, joista pääosa jatkosodan hyökkäysvaiheessa. Viimeisen ilmavoiton koneet saivat 8. tammikuuta 1942, kun HC-452 sai puolikkaan ilmavoiton I-153-koneesta. Viisi Hurricanea tuhoutui onnettomuuksissa ja kaksi ilmatorjuntaosumista neljän ohjaajan menettäessä henkensä. Hurricane ylitti ensimmäisenä Suomen ilmavoimien koneena 500 km/h nopeuden vaakalennossa.
Museokoneita Suomessa
Keski-Suomen ilmailumuseon Hawker Hurricane I (Suomen ilmavoimien tunnus HC-452) on ainoa Suomessa säilynyt Hurricane. Kyseinen kone kiersi näyttelyissä vuonna 2004 Suomen ilmailumuseossa ja kesällä 2005 Kaakkois-Suomen ilmailumuseossa.
Konetta alettiin kunnostaa syyskuussa 2010 Keski-Suomen ilmailumuseossa. Siihen oli saatu muun muassa alkuperäistä vastaava Merlin III -moottori ja koneen varustelu pyrittiin täydentämään. Kone siirtyi Keski-Suomen näyttelyyn 6. maaliskuuta 2013.
Tšekkoslovakia talviolympialaisissa 1932
Tšekkoslovakia osallistui Lake Placidin talviolympialaisiin 1932 kuuden miesurheilijan joukkueella. Kaikissa kolmessa pohjoismaisessa hiihtolajissa ja taitoluistelussa kilpailleet tšekkoslovakialaiset jäivät ilman mitaleja. Parhaan sijoituksen saavutti yhdistetyssä kilpaillut Antonín Bartoň oltuaan kuudes.
Morgonlandetin taistelu
Morgonlandetin taistelu käytiin 16. heinäkuuta 1941, ja sen kuluessa neuvostojoukot valtasivat saaren suomalaisilta. Se oli yksi Hangon saarron kiivaimmista saaristotaisteluista.
Taustaa
Välirauhan aikana saaressa oli sotilasmiehitys, joka tähysti Hangon meriliikennettä ja myös kaupungin tapahtumia. Venäläiset tulittivat saarta tykistöllä 25. kesäkuuta 1941, ja tuhosivat tähystystornin (jonka myös suomalaiset olivat miinoittaneet).
Saaren uhanalaisesta sijainnista johtuen se evakuoitiin 16. heinäkuuta 1941 vastaisena yönä. Hanko-ryhmän esikunta totesi hiukan myöhemmin, että oli virhe jättää saari tyhjilleen ja käski 2. heinäkuuta, että Morgonland miehitettäisiin salaa. 6. heinäkuuta luutnantti Fred Luther vietiin saarelle tulenjohtotehtävissä. Kaksi päivää myöhemmin hänet korvattiin vartioryhmällä, johon kuului luutnantti P-E Ahlblad, alikersantti Nils Ranta ja neljä tykkimiestä: Torvald Samuelsson, Arvid Nyman, Ernst Pihl ja Albin Törnqvist. Ryhmä oli myöhässä, sillä sen piti olla paikalla jo 7. heinäkuuta.
Pataljoonankomentajan käskyn mukaisesti ryhmällä tuli olla käytössä nopeakulkuinen moottorivene. Tarkoituksena oli, että ryhmä olisi kuljetettu paikalle kahdella moottoriveneellä, joista toinen olisi jäänyt heidän käyttöönsä, venäläisten hyökkäyksen varalta. Mutta toinen näistä rikkoontui, ja ryhmä joutui kääntymään takaisiin Öröseen. Seuraavana iltana, 8. heinäkuuta lähti ryhmä uudelleen matkaan, yhdellä veneellä, joka sitten palasi luutnantti Lutherin kanssa.
Ryhmä jäi saarelle ilman venettä. Yhteydenpitovälineenä oli puhelinlinja Hiittisten esikuntaan ja radio, jota ei uskallettu käyttää peilausriskin takia. Miehet asuivat teltassa, joka pystytettiin keskelle saarta. Ruokana oli sissimuonaa, joka kypsennettiin öisin seuraavan päivän tarpeisiin.
Tähystyspaikka yritti toimia salassa, mikä oli sille aivan ehdoton elinehto. Venäläiset epäilivät kuitenkin, että saaresta johdettiin tulta kaupunkiin ja ampuivat tykistöllä sinne päivittäin.
Luvattua venettä ei kuulunut. Tilanne alkoi näyttää yhä enemmän ja enemmän huolestuttavalta. Tykkimies Nyman, joka toimi viestimiehenä, tiedusteli asiaa lohkon komentajalta, majuri Moringilta. Majuri kehotti rauhallisuuteen ja sanoi luottavaisesti, että "- Den kommer" ("Se tulee"), ...mutta se ei tullut. Viikon ajan raportoi Morgonland huomioitaan esikuntaan, kuljetusvälinepyynnöllä säestettynä.
Neuvostojoukkojen hyökkäys
Hangossa oli päätetty hyökkäyksestä Morgonlandiin. Tämä tehtävä annettiin kapteeni Graninin rajajoukoille. Ryhmä, jonka tämän tehtävän tuli suorittaa oli rajavartioluutnantti Shaikinin komennossa. Tämä ryhmä kuljetettiin saareen 15.–16. heinäkuuta välisenä yönä. Venäläinen rannikkotykistö keskitti vahvan tulituksen saareen pitääkseen suomalaisten päät alhaalla. Räjähdykset sytyttivät aluskasvillisuuden tuleen, ja saari alkoi peittyä savuun. Mutta venäläiset eivät tulleet yllätyksenä. Jo kello 23 havaitsi tykkimies Pihl tähystyspaikaltaan, kuinka venäläisaluksia ajoi ulos Hangosta. Hämärässä hän näki, että alusten keulakuohut osoittivat niiden olevan matkalla suoraan kohti saarta. Pihl hälytti miehistön teltasta, ja otti yhteyden Örön viestikeskukseen. Viestin vastaanotti linnakkeen päivystävä viestimies, alikersantti Koskinen. Örö kysyi heti miehiltä että: "Ammutaanko?" Morgonlandin ryhmä vastasi: "Ei vielä, asennamme suuntalaitteen ensin."
Venäläisten PK-veneet olivat nyt aivan saaren läheisyydessä, yksi kummallakin puolen, ja niistä laskettiin soutuveneet joilla hyökkäysosasto rantautuisi. Morgonland informoi Örön linnaketta kello 00.10, "Vielä kaksi vihollisen nopeakulkuista lisää, lähestyy. Valmistaudumme taisteluun." Kahdeksan minuuttia myöhemmin tuli viimeinen viesti: "Vihollisen veneet ovat rantautuneet..." Puhelimesta kuului muutama kiväärinlaukaus, hiukan rahinaa, ja sen jälkeen yhteys katkesi lopullisesti.
Örössä havaittiin että Morgonlandista ammuttiin kuusi tai seitsemän valorakettia, luultavasti viestejä hyökkäysjoukoilta rannikkotykistölle ja tukijoukoille. Kello oli 00.16, ja Örö oli ampumavalmiudessa. Tällä haavaa kielsi majuri Moring tulen avaamisen, koska yhteys Morgonlandiin oli menetetty ja tilannetta ei tiedetty. Puoli tuntia myöhemmin hän komensi moottorivene Muikun, Örön miinaraivauslaivueesta, lähtemään kohti Morgonlandia. Se oli liian myöhään.
Redrama EP
Redrama EP on rap-artisti Redraman vuonna 2001 julkaistu EP. Se julkaistiin Incredible Productionsin kautta.
Morgonlandetin taistelu
Suomalaisten antauminen
Morgonlandin saarella luutnantti Ahlblad totesi, että vastustus oli turhaa. Ahlblad komensi, että suuntimalaite heitettäisiin saarella olevaan suonsilmäkkeeseen, ja repi pois arvomerkkinsä. Hän asetti merkit ja muut arvoesineensä kiven alle turvaan. Sen jälkeen hän komensi ryhmänsä piiloon suonsilmäkkeeseen, jonka vesi ulottui kaulaan saakka toivoen, että heitä ei kenties huomattaisi. Ryhmän miehet puhuivat itsemurhasta, mutta Ahlblad kielsi tällaiset puheet ja sanoi, että hän pitää heistä huolen viimeiseen saakka.
Suomalaiset makasivat hiljaa vedessä, ottaen suojaa reunojen aluskasvillisuudesta. He näkivät kuinka venäläissotilaat liikkuivat hämärässä, savun keskellä, etsien suomalaisia. Näytti siltä, että saarella olisi jo paljon vihollissotilaita. Joku heistä huomasi taipuneet heinät suosilmäkkeessä, ja totesi suomalaisten menneen veteen. Venäläiset ampuivat muutamia laukauksia veteen haavoittaen paria suomalaissotilasta. Ahlblad totesi tilanteen toivottomuuden ja kehotti ryhmää antautumaan ennen kuin heidät tapettaisiin käsikranaateilla. Hän nousi ensimmäisenä vedestä, kädet ylhäällä selvittäen, että muutkin olivat siellä.
Suomalaiset sotilaat Morgonlandin tähystysasemassa olivat näin joutuneet sotavangeiksi.
Suomalaiset panivat merkille, että venäläiset olivat "kovan" näköistä porukkaa, jokaisella kaulassaan konepistooli. Vangit tarkastettiin kovakouraisesti ja heiltä tivattiin muiden suomalaisten olinpaikkaa. Venäläiset eivät millään tajunneet, että heitä oli ollut vain kuusi. Nyman arvioi venäläisvahvuudeksi noin 300 miestä. Yksi suomalaisista pakotettiin kävelemään kärjessä miinoitteiden varalta, kun saarta haravoitiin uudemman kerran.
Kello 01.50 havaittiin Öröstä, että suurempi alus lähti Morgonlandista kohti Hankoa. Luultavasti tämä oli se alus, jolla vangit kuljetettiin. Puoli tuntia myöhemmin saaresta lähti kolme PK-venettä ja yksi suurempi alus (luultavasti torpedovene) suuntana Hanko. Vangeille kerrottiin, että tämä venäläisryhmä oli sama, joka oli hyökännyt useampaan saareen Hankoniemen ympärillä.
Vain Arvid Nyman palasi elävänä sotavankeudesta.
Seurauksia
Venäläiset käyttivät tapausta propagandatarkoituksiin.
Öröstä Muikulla lähetetyllä partiolla ei ollut muuta tehtävää kuin todeta Morgonlandin olevan taas tyhjä. Uutta tähystyspaikkaa ei sinne enää perustettu.
Sopesjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 25 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Sen koillispuolella sijaitseva Sopesvuori nousee noin 60 metriä järven pinnan yläpuolelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan kiinteistöä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,6 metriä mpy. Siihen johtaa kuusi ojaa. Laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja laskee Vähään Myyräjärveen. Laskuojan pudotus on 1,7 metriä.
Historiaa
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nimellä Soposjärvi. Vuosien 1965 ja 1986 peruskartoissa järveen johti kaksi ojaa ja sen rannalla oli yksi talo.
Naisen raivo
Naisen raivo on Stephen Kingin romaani, joka valmistui vuonna 1995. Se käsittelee teemoiltaan perheväkivaltaa ja paranoiaa, jonka yhteydessä esitetään fantasiaelementtejä, joiden vaikuttimina on toiminut kreikkalainen mytologia.
Kingin koko kirjallisesta tuotannosta Naisen raivo on vähiten myyty kirja, eikä se ole myöskään saanut erityisemmin kehuja osakseen lukijoilta ja kriitikoilta. Myöhemmin myös King on myöntänyt Naisen raivon olleen epäonnistunut teos.
Juoni
Rose Daniels on elännyt 14 vuotta kurjaa avioliittoaan sadistisen aviomiehensä väkivallan uhrina. Mutta eräänä päivänä, kun hän löytää vuoteestaan veripisaran, hän tajuaa heränneensä pitkästä horroksestaan, jonka myötä hän ottaa ja lähtee pakoon aloittaakseen uuden elämänsä jossakin muualla. Hän löytää Sisaret & Tyttäret -nimisen yhdistyksen, joka majoittaa apua tarvitsevia nuoria naisia, kunnes he ovat valmiita pääsemään omille jaloilleen. Kun Rose löytää eräästä puodista "Rose Madder" -nimisen taulun, hän joutuu siihen maalatun naisen lumoihin. Taulu antaa Roselle enemmän tahdonvoimia ja ennen pitkää hän on hyväpalkkaisessa työssä ja asuu omassa yksiössään.
Hänet valtaa kumminkin tunne, että hänen miehensä – joka on ammatiltaan poliisi – löytää hänet ennen pitkää, sillä Norman Daniels tietää, kuinka ihmiset löydetään. Eikä tämä välttämättä halua enää vain rangaista Rosea vaan tuhota hänet. Voiko ainoa toivo olla hänen ostamansa mystinen taulu, joka tuntuu tarvitsevan yhtä lailla Rosea kuin Rose sitä?
Peruutettu elokuvahanke
Romaanille on pitkään ollut suunnitteilla elokuva. Vuonna 2000 HBO osti oikeudet elokuvan tekoon, mutta hanke ei edistynyt. Vuonna 2011 kertoi Naomi Sheridan laatineensa Naisen raivolle käsikirjoituksen. Käsikirjoitus ei kuitenkaan edennyt tuotantoon asti, ja hanke on peruutettu.
William Strutt
thumb|[[Francis Leggat Chantrey: William Struttin rintakuva Derbyn kaupunginmuseossa.]] William Strutt (1756-1830) oli puuvillatehtailija Belperissä lähellä Derbyä. Hän oli tehtaan perustajan Jedediah Struttin vanhin poika, joka saatuaan sen ajan mittareilla hyvän koulutuksen tuli töihin isänsä tehtaaseen 14-vuotiaana. Hänen kaksi nuorempaa veljeään, Joseph ja George, tulivat myös mukaan yritykseen, ja työnjako muovautui sellaiseksi että William hoiti tekniikan, Joseph markkinoinnin ja George johtamisen. Veljekset tunnettiin liberaaleista näkemyksistään, hyväntekeväisyydestä ja suvaitsevaisuuden edistämisestä.
Williamista tuli menestyvä sivutoiminen arkkitehti, joka suunnitteli monia Derbyn silloista. Hän käytti siltojen materiaalina takorautaa, ja keksi soveltaa samanlaista rakennetta tehdasrakennuksiinkin. Tämä oli suuri edistysaskel, sillä tehtaat oli aiemmin rakennettu kokonaan puusta, ja niiden romahtaminen tulipaloissa oli ollut turvallisuusriski, varsinkin jos niissä käsiteltiin palonarkoja aineita ja materiaaleja. Struttin perheen North Mill oli palanut, ja William suunnitteli sen tilalle uuden paloturvallisen rakennuksen, joka valmistui 1803. Siinä on myös kuumalla ilmalla toimiva keskuslämmitys ja uudentyyppinen vesiratas, ja koko rakennusta pidettiin yhtenä aikansa edistyksellisimmistä. Tehdas on nykyisin osa Unescon maailmanperintökohdetta Derwentin laakson tehtaat.
Ystävystyttyään ensin Erasmus Darwinin kanssa Strutt tutustui moniin aikansa johtaviin tiedemiehiin ja ajattelijoihin. Hän oli Derby Philosophical Societyn perustajajäsen ja johti seuraa Darwinin jälkeen. Vuonna 1817 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi.
Abstract Emotions
Abstract Emotions on yhdysvaltalaisen soul-laulaja Randy Crawfordin vuonna 1986 julkaistu studioalbumi.
Albumin tunnetuimpia kappaleita on listoille noussut ja Crawfordin itsensä tekemä balladi Almaz. Katri Helena on tehnyt kappaleesta suomenkielisen version nimellä "Almaz, onnen lapsi" vuonna 1988.
Randy Crawfordin levy-yhtiö on Warner Bros. Records, 3300 Warner Blvd., Burbank, Kalifornia 91510 ja 3 East 54th Street, New York 10022. Albumin kansiteksteissä Crawford kertoo olleensa tässä vaiheessa yhteistyössä Warnerin kanssa kymmenen vuotta.
Muilta osin äänittäjänä on toiminut Joe Ferla apunaan Jimmy Santos, Glenn Rosenstein, Jeff Cox ja Craig Johnson. Lisä-äänityksiä ovat tehneet Jim "Doc" Dougherty, Jay Mark ja Alan Silverman. Albumi on äänitetty ja miksattu Quantum Sound -studioilla New Jerseyssä. Lisä-äänityksiä on tehty Giant Sound- ja Sigma Sound -studioilla New York Cityssä. Käytössä on ollut DMM Direct Digital Mastering -tekniikka.
Levykannen teossa taiteellisena johtajana ja suunnittelijana on toiminut Pietro Andrew Alfieri ja valokuvat on ottanut Aaron Rapoport. Ehostustaiteilija on Wendy Osmonden Cloutier-yhtiöstä.
LP-levyjä on Euroopan markkinoille valmistanut Saksassa WEA Musik GmbH, joka on Warner Communicationsin yhtiö.
Kappaleet
Julkaisijat ovat (Iso-Britannia):
Kappaleiden julkaisu- ja kopiointioikeuksia hallitsee Warner Bros. Records Inc. Yhdysvalloissa ja WEA International muualla.
Muusikot
Kosketinsoittimet ja syntetisaattorit:
Kitarat:
Lyömäsoittimet:
Sähköbassokitara:
Taustalaulajat:
Synclavier II:n ja Octave-Plateau Sequencerin ohjelmointi:
Syntetisaattorin ohjelmointi:
Kappaleella "Don’t Wanna Be Normal" kosketinsoittimien ohjelmoijina ja soittajina ovat James Newton Howard ja Hawk Wolinski. Syntetisaattorien soittajana on myös Patrick Leonard. Kappaleella ei ole muita soittajia em. kitaristi Paul Jackson Jr:n lisäksi.
Iso-Britannia talviolympialaisissa 1932
Yhdistynyt kuningaskunta osallistui Ison-Britannian nimellä Lake Placidin talviolympialaisiin 1932 neljän naisurheilijan joukkueella. Taitoluistelun naisten yksinluistelussa kilpaillut nelikko oli sangen nuori: siihen kuului kaksi 11-vuotiasta ja yksi 14-vuotias tyttö. Cecilia Colledge on yhä (2011) kaikkien aikojen nuorin talviolympialaisissa kilpaillut urheilija. Parhaiten brittiluistelijoista sijoittui Megan Taylor oltuaan seitsemäs.
Mollie Phillips toi maansa lipun olympiastadionille avajaisissa ensimmäisenä brittiläisenä naisurheilijana.
Suomen itämainen seura
Suomen Itämainen Seura (lyh. SIS, ) on suomalainen tieteellinen järjestö, joka perustettiin joulukuussa 1917 edistämään itämaiden kulttuurien tutkimusta ja tuntemusta Suomessa. Alkujaan toiminta kohdistui ensisijaisesti Lähi-itään, mutta sittemmin se on laajentunut käsittämään koko Aasian, Afrikan ja Oseanian. SIS on siten keskeinen ulkoeurooppalaisista kulttuureista kiinnostuneiden yhteisö Suomessa.
Kärpälän kaivos
Kärpälän grafiittikaivos toimi Mäntyharjulla Peruveden rannalla vuosina 1850–1947. Kaivoksesta louhittiin sen toiminta-aikana 600 tonnia grafiittimalmia. Kaivos oli toiminnassa kolmena ajanjaksona 1800-luvun puolivälissä, 1900-luvun alkupuolella ja viimeksi vuosina 1936–1947. Kiveä louhittiin yhteensä 10 000 tonnia. Kärpälän esiintymän grafiittipitoisuus oli 39 prosenttia.
Kärpälän avolouhos on nykyisin veden täyttämä. Grafiittimalmia löytyy louhoksen ympäristöstä ja lähistöllä on myös pienempiä kuoppia, joista grafiittia on kaivettu. Kaivoksen tuottamaa sivukiveä löytyy maastosta ja läheisen järven rannalta.
Suomessa on grafiittia louhittu Kärpälän kaivoksen lisäksi noin 30 pienemmästä kaivoksesta. Näistä merkittävimpiä ovat olleet 1917 toiminut Soukon kaivos Vammalassa sekä Leppävirran Haapamäen kylässä 1860- ja 1870-luvuilla sekä 1900-luvun alussa toiminut kaivos.
Lähteet
61.44972°N, 26.57889°W
Suolammi (Kuhmoinen, Karklampi)
Suolammi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Karklammen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä. Rannat ovat soistunutta metsämaata ja koillisrannalla on pieni luonnonsuojelualue. Lammen pohjoispuolelta kulkee metsäautotie.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143,5 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu ojia, mutta lampea ympäröivät suot on ojitettu.
Historiaa
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa lampea ei oltu merkitty. Vuosien 1965 ja 1986 peruskartoissa lampea ympäröivät suot olivat ojittamattomia.
John Singleton Copley
thumb|150px|[[Gilbert Stuartin maalaama John Singleton Copleyn muotokuva.]] John Singleton Copley (1738–1815) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka syntyi luultavasti Bostonissa Massachusettsissa irlantilaisten Richard ja Mary Singleton Copleyn perheeseen. Copley tunnetaan erityisesti hänen muotokuvamaalauksistaan, jotka hän maalasi Uuden-Englannin keskeisistä vaikuttajista ja Amerikan vallankumouksen johtohahmoista. Copley oli taiteilijana täysin itseoppinut. Taidokkaiden muotokuviensa ja suurten maalaustensa kuten Watson ja hai (1778) ansiosta hänestä kehittyi yksi aikansa arvostetuimmista taiteilijoista ja jotkut ovat jopa pitäneet häntä ensimmäisenä merkittävänä yhdysvaltalaisena taiteilijana. Copley oli myös Royal Academyn jäsen. Hän vietti viimeiset vuotensa Iso-Britanniassa ja kuoli Lontoossa vuonna 1815.
Bostonista löytyy muun muassa Copleyn mukaan nimetty aukio ja kaksi hänen mukaansa nimettyä hotellia.
Giuseppe Saronni
Giuseppe Saronni (s. 22. syyskuuta 1957 Novara) on italialainen entinen maantiepyöräilijä. Lempinimellä Beppe tunnettu Saronni voitti yhteensä 193 kilpailua ammattilaisurallaan, vuosina 1977-1989. Hän oli Francesco Moserin kova kilpakumppani.
Saronni voitti Italian ympäriajossa kaikkiaan 24 etappia sekä kokonaiskilpailun vuosina 1979 ja 1983. Hän voitti ammattilaisten maailmanmestaruuden Goodwoodissa, Isossa-Britanniassa vuonna 1982 ennen Yhdysvaltain Greg LeMondia. Saronnin loppukiri oli niin vaikuttava, että hän sai lempinimen Goodwoodin kiväärinlaukaus. Edellisenä vuonna Saronni oli jäänyt MM-kilpailussa toiseksi Belgian Freddy Maertensin jälkeen. Vuonna 1982 Saronni voitti myös Lombardian ympäriajon.
Kauden 1983 alussa Saronni esitti jälleen loistavan kirin voittaessaan Milano–San Remo-klassikon; kolmena edellisenä vuonna hän oli sijoittunut kilpailussa toiseksi.
Nykyään Saronni työskentelee Lampre-Fondital-tallin managerina.
Wuhu
Wuhu (, pinyin: Wúhú Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Anhuin maakunnassa. Kaupungin väkiluku on 3,443 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 5 767 neliökilometriä. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 130 kilometriä maakunnan pääkaupunki Hefeista kaakkoon.
Ilmasto
Wuhussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 170 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 2 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 190 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 35 millimetriä.
Hallinnollinen jako
Piirikuntatasolla prefektuuritason kaupunki jakautuu neljään kaupunkipiiriin ja neljään piirikuntaan.
Sulim Jamadajev
Sulim Jamadajev (, 1973 Gudermes, Tšetšen-ingusian ASNT Neuvostoliitto – 30. maaliskuuta 2009 Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat) oli tšetšenialainen sotilaskomentaja. Hän oli kapinallisjohtaja ensimmäisessä Tšetšenian sodassa. Toisessa sodassa 1999 hän vaihtoi puolta ja siirtyi Venäjän joukkoihin. Vuoteen 2008 hän johti GRU:n alaisuudessa toiminutta 42. moottoroituun divisioonaan kuulunutta Spetsnaz-erikoispataljoonaa Vostok. Vostok-pataljoonaa syytettiin brutaaleista otteista, kuten osallisuudesta avaarikylän tarkastukseen toukokuussa 2005, jolloin kylässä poltettiin useita rakennuksia ja 11 siviiliä katosi.
Elokuussa 2008 hänet asetettiin syytteeseen vuonna 1998 tapahtuneesta kidnappauksesta ja etsintäkuulutettiin. Samalla viikolla alkaneessa Etelä-Ossetian sodassa hänen kuitenkin kerrottiin yhä komentavan Vostok-pataljoonaa.
Sulimin veljet ovat myös johtavassa asemassa Venäjällä ja Tšetšeniassa. Veli Ruslan Jamadajev oli Venäjän duuman jäsen. Hänet ammuttiin Moskovassa 24. syyskuuta 2008. Jamadajevin klaanilla oli useita yhteenottoja Tšetšenian presidentti Ramzan Kadyrovin klaanin kanssa. Suhteet kiristyivät kun huhtikuussa 2008 Vostok-joukko nuorimman Jamadajevin, Badrud Jamadajevin alaisuudessa kieltäytyi antamasta tietä presidentti Kadyrovin saattueelle ja joukkojen kesken käytiin tulitaistelu, jossa sai surmansa kaksi presidentin henkivartiokaartin sotilasta. Tämän jälkeen Kadyrov alkoi vaatia Vostokin hajottamista ja syytti Jamadajeveja useista rikoksista, kuten tšetšeeniliikemiesten Junus ja Jusup Arsamakovin murhista. Jamadajevin murhan jälkeen Kadyrov sanoi olevansa "70 % varma" että Jamadajev oli hänen isänsä murhan takana, ja syytti häntä kahdesta murhayrityksestään.
Sulim Jamadajevia ammuttiin Dubaissa 28. maaliskuuta 2009 luksusasuintalon autotallissa, ja hän kuoli vammoihinsa kahden päivän kuluttua. Jamadajev oli neljäs salamurhattu Kadyrovin vastustaja kuuden kuukauden sisällä ja kuudes vuoden sisällä. Hänen veljensä lisäksi surmansa olivat saaneet entinen Groznyin varapormestari Gilani Šepijev Moskovassa helmikuussa ja tammikuussa entinen henkivartija Umar Israilov, joka ammuttiin kadulla Wienissä. Kadyrov on kieltänyt osallisuutensa, lisäksi eräät tarkkailijat arvelivat ettei salamurhaajien käyttö ole oikein verikoston toteuttamisessa, jonka uhrin suvun jäsenen on tehtävä itse. Myös eräitä salaliittoteorioita esitettiin.
Dubain viranomaisten mukaan murhan jäljet johtavat Tšetšenian varapääministeri Adam Delimhanoviin.
Kaakkolammi (Kuhmoinen, Karklampi)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Lampi on autio ja sen rantaviivan pituus on 750 metriä. Rannat ovat soitunutta metsämaata ja ne ovat suurelta osin luonnonsuojelualuetta. Myös lammen saari on melkein kokonaan luonnonsuojelualuetta.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 145,5 metriä mpy. Siihen ei johda ojia eikä sillä ole laskuojaa.
Historiaa
Vuosien 1965 ja 1986 peruskartoissa lammen rannoilla ei ollut luonnonsuojelualuetta.
Mihail Heraskov
Suku ja koulutus
Valakialaisperäiseen aatelisperheeseen syntynyt Mihail Heraskov opiskeli Pietarin maasotakoulussa ja työskenteli Moskovan yliopiston rehtorina ja kuraattorina. Hänen vaimonsa Jelizaveta Neronova oli runoilija ja yhdessä he järjestivät kotonaan 1760-luvun alussa opiskelijoille kokoontumisia, joita voidaan pitää Venäjän ensimmäisenä kirjallisuussalonkina.
Kirjallinen toiminta
Hän julkaisi aikakauslehtiä Poleznoje uveselenije ("Hyödyllisiä huvituksia") 1760–1762, joka oli ensimmäinen venäläistä aikalaiskirjallisuutta laajasti esittelevä kirjallisuuslehti ja Svobodnyje tšasy (1763) ja osallistui vapaamuurarien toimintaan.
Heraskov tunnetaan parhaiten eeppisistä runoelmistaan kuten Rossijada (”Rossiada”, 1779), joka kertoo Iivana Julman Kazanin valloituksesta. Hänen näytelmistään huomattavin on tragedia Venetsianskaja monahinja (”Venetsian nunna”, 1758).
Heraskovin proosa kehittyi filosofis-didaktisista romaaneista kuten Numa Pompili, ili Protsvetajuštši Rim (”Numa Pompilius eli Kukoistava Rooma”, 1768) kohti monimutkaisia rakkausseikkailuja kuten Kadm i Garmonija (”Kadmos ja Harmonia”, 1786). Romaanissa Polidor, syn Kadma i Garmonii (”Polydoros, Kadmoksen ja Harmonian poika”, 1794) kirjailija arvostelee voimakkaasti Ranskan vallankumousta. Heraskovin proosa on rytmikästä, monisanaista ja koristeellista. Lajityypeiltään monimuotoinen lyriikka kehottaa kohtuullisuuteen ja hiljaiseen elämään luonnonrauhassa.
Cedar Creekin taistelu
Cedar Creekin taistelu (myös Belle Groven taistelu) oli Yhdysvaltain sisällissodan taistelu, joka käytiin 19. lokakuuta 1864 Virginiassa. Taistelussa konfederaation Jubal Early yritti yllätyshyökkäyksellä lyödä unionin Philip Sheridanin joukot Cedar Creekin ympäristössä. Early onnistui aluksi pakottamaan huomattavasti itseään vahvemman vihollisen perääntymään ja vaikutti jo voittaneen taistelun, kunnes Sheridan kuitenkin aloitti vastahyökkäyksen ja löi Earlyn joukot.
Cedar Creekin taistelu oli konfederaation viimeinen yritys edetä Shenandoahin laakson läpi unionin alueille. Hyökkäyksen epäonnistuttua konfederaatio menetti lopullisesti mahdollisuutensa hyökätä unionin pääkaupunkiin Washington D.C.:hen ja puolustaa taloudellisesti tärkeää Shenandoahin laaksoa.
Pepi
Pepi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Cedar Creekin taistelu
Unioni
32 000 miehen vahvuista Shenandoahin armeijaa komentanut kenraalimajuri Philip Sheridan sai kesällä unionin armeijan ylipäälliköltä Ulysses S. Grantilta käskyn sitoa kenraaliluutnantti Earlyn joukot taisteluihin, jotta Grant saisi rauhassa keskittyä konfederaation armeijan ylipäällikön Robert E. Leen joukkoja vastaan taistelemiseen. Sheridan onnistui tehtävässään hyvin ja löi Earlyn joukot kesän ja syksyn aikana Winchesterissä, Fisher’s Hillissä ja Tom’s Brookissa. Voittojen ansiosta Sheridan pystyi etenemään toistasataa kilometriä konfederaation ruokahuollon kannalta tärkeässä Shenandoahin laaksossa ja toteuttamaan toista Grantilta saamaansa tehtävää, eli tuhoamaan ruoantuotannon kannalta tärkeitä kohteita laaksossa. Sheridanin joukot tuhosivat lähes kahden viikon ajan järjestelmällisesti alueella olevaa karjaa ja viljaa sekä latoja ja myllyjä. Saatuaan Shenandoahin laakson sotaretken päätökseen Sheridan vei armeijansa Cedar Creekin pohjoispuolelle leiriytymään ja lähti itse Washingtoniin tapaamaan muita kenraaleita.
Konfederaatio
Kenraaliluutnantti Jubal Earlyn komentamaan Valleyn armeijaan kuului lokakuussa 1864 lähteestä riippuen vain 11 000–16 000 tai jopa 22 000 miestä. Valleyn armeija oli joka tapauksessa huomattavasti heikommin varusteltu ja ruokittu kuin Shenandoahin armeija. Kenraaliluutnantti Early halusi kuitenkin epätoivoisesti lyödä unionin joukot, minkä takia hän päätti aloittaa uhkarohkealta tuntuneen hyökkäyksen huomattavasti voimakkaampaa vihollista vastaan.
Taisteluun valmistautuminen
Jubal Early lähetti 17. lokakuuta kenraalimajuri John Gordonin ja topograafikko Jedediah Hotchkissin tiedustelemaan unionin asemia. Gordon ja Hotchkiss huomasivat unionin vasemman sivustan heikkouden ja päättivät käyttää sitä hyökkäyksensä aloittamiseen. Konfederaation joukot päättivät aloittaa hyökkäyksen kolmella Gordonin komentamalla divisioonalla, jotka hyökkäisivät yön pimennossa heikkoa sivustaa vastaan. Gordonin komentamien divisioonien lisäksi konfederaatiolla oli taistelua varten käytössään tykistöä ja ratsuväkeä, jotka kuitenkin aseteltiin eri paikkoihin kuin Gordonin kärkiryhmä.
Taistelu
Cedar Creekin taistelu oli kokonaisuutena hyvin sekava, koska unionin ja konfederaation joukot taistelivat yhtä aikaa monessa eri paikassa ja samoissa paikoissa käytiin saman päivän aikana useita eri yhteenottoja. Pääpiirteittäin taistelu kuitenkin alkoi konfederaation yllätyshyökkäyksestä ja sitä seuranneesta unionin puolustuksen täydellisestä romahtamisesta. Unionin saatua puolustuksensa jälleen koottua taistelu taukosi hetkeksi, kun kumpikin osapuoli ryhtyi uudelleenjärjestelemään joukkojaan. Tämän jälkeen unionin joukot aloittivat yllättäen vastahyökkäyksen, jossa puolestaan konfederaation puolustuslinjat pettivät ja konfederaation joukot joutuivat pakenemaan taistelusta.
Konfederaation yllätyshyökkäys
thumb|250px|Konfederaation (pun.) hyökkäys Gordonin johtama kärkiryhmä marssi koko 18. ja 19. päivän välisen yön kohti Shenandoahin armeijan leiriä. Matkallaan he kiersivät Massanutten vuoriston ja ylittivät Shenandoah-joen. Unionin ratsuväkijoukot kuulivat epämääräisiä ääniä konfederaation joukkojen lähestyessä heitä, mutta äänten alkuperää selvittämään lähtenyt everstiluutnantti Luther Furney jäi konfederaation joukkojen vangiksi eikä päässyt varoittamaan lähestyvästä hyökkäyksestä. Gordonin kärkiryhmä saavutti kello 4.00 asemansa unionin joukkojen vasemmassa selustassa ja sai rauhassa järjestää joukkonsa hyökkäystä varten. Samaan aikaan konfederaation loput joukot aseteltiin omiin asemiinsa eri paikoissa Belle Groven länsipuolella.
Earlyn aloittaessa yllätyshyökkäyksensä kello 5.00 Cedar Creekissä oli sankka sumu ja valtaosa unionin joukoista oli vielä nukkumassa tai tekemässä aamupalaa. Hyökkäystaistelu käytiin yhtä aikaa monessa eri paikassa. Gordonin ja kenraalimajuri Joseph B. Kershawin divisioonat hyökkäsivät 8. armeijakuntaa vastaan taistelukentän eteläpuolella. Konfederaation tykistö hyökkäsi unionin 19. armeijakuntaa vastaan ja myöhemmin myös prikaatikenraali Gabriel C. Whartonin divisioona liittyi samaan taisteluun. Yksi konfederaation ratsuväkiyksiköistä pääsi nopeasti Belle Groveen asti, josta he toivoivat löytävänsä ja mahdollisesti vangitsevansa itse Sheridanin. Sheridan ei kuitenkaan ollut vielä saapunut takaisin matkaltaan.
Konfederaation joukot onnistuivat yllätyksen turvin lyömään unionin 8. ja 19. armeijakunnan nopeasti ja jatkoivat etenemistään. Yksi taistelussa onnistuneista unionin yksiköistä oli kuitenkin 19. armeijakunnan everstin Stephen Thomasin divisioona, joka onnistui raskaista tappioista huolimatta hidastamaan konfederaation hyökkäystä niin kauan, että unioni sai vedettyä kaikki leirialueella olleet junansa turvaan taistelulta. Unionin joukot saivat koottua puolustuslinjansa kunnolla ensimmäisen kerran vasta Cedar Creekissa, jossa 19. ja muita enemmän valmistautumisaikaa saanut 6. armeijakunta järjestäytyivät yhteiseen puolustuslinjaan. Lopulta kuitenkin myös näiden joukkojen oli peräännyttävä ja koko Shenandoahin armeija vetäytyi luoteeseen.
Joukkojen uudelleenjärjestely ja Unionin vastahyökkäys
thumb|250px|Unionin (sin.) vastahyökkäys Early päätti lopettaa unionin joukkojen takaa-ajamisen Middletownin kaupungin pohjoispuolelle, vaikka osa hänen kenraaleistaan olisi halunnutkin jatkaa takaa-ajoa. Taistelun ensimmäisen vaiheen jälkeen konfederaatio oli pakottanut unionin joukot perääntymään yli viisi kilometriä, valloittanut unionilta 24 kanuunaa ja ottanut yli 1 000 sotilasta vangiksi. Unionin joukoista 8. armeijakunta ja sitä vahvistanut Kitchingin divisioona olivat kärsineet niin raskaita tappioita, että niitä ei voitu käyttää enää laisinkaan. Taistelun ensimmäisen vaiheen jälkeen Early oli jo varma voitostaan ja uskoi unionin joukkojen aloittavan vetäytymisen auringon laskiessa.
Joukkojensa luokse kello 10.30 palannut Sheridan ei kuitenkaan aikonut vetäytyä taistelusta. Sheridan perusti uuden komentopaikan Piken laaksoon ja järjesteli uudelleen jäljellä olevat joukkonsa vastahyökkäystä varten. 6. armeijakunta asetettiin unionin asemista nähden laakson oikealle puolelle ja 19. armeijakunta vasemmalle. Ratsuväkijoukot jaettiin kahtia niin, että kumpaakin armeijakuntaa tuki yksi ratsuväkidivisioona. 8. armeijakunnan rippeet jäivät reserviin, eikä niitä enää käytetty taistelussa.
Vastahyökkäyksen alkaessa konfederaation joukot olivat uupuneita ja monet konfederaation sotilaat olivat keskittyneet unionin hylkäämän leirin ryöstelyyn. Sheridan aloitti vastahyökkäyksensä etenemällä vuoron perään kummaltakin sivustalta ja hyökkäsi sen jälkeen konfederaation puolustuslinjan keskikohtaa vastaan. Konfederaation rivit alkoivat hajota kunnolla, kun puolustuslinjan keskellä olleen divisioonan komentaja, kenraalimajuri Stephen Dodson Ramseur, kuoli. Earlyn joukot aloittivat sekasortoisen vetäytymisen. Unionin joukot yrittivät ajaa vetäytyviä etelävaltiolaisia takaa, mutta konfederaation tekemän vastarinnan takia iso osa perääntyvistä joukoista pääsi pakoon. Sheridan jatkoi tajaa-ajoa iltaan asti, jolloin unionin joukot olivat saavuttaneet Fisher's Hillin.
Sheridan sai hyökkäyksen yhteydessä valloitettua kaikki menettämänsä kanuunat takaisin sekä 24 konfederaation kanuunaa, lähes kaikki Earlyn armeijan vankkurit ja otti yli 1 200 sotavankia.
Unioni menetti taistelussa lopulta yhteensä noin 5 700–5 800 ja konfederaatio noin 2 900–3 100 sotilasta.
Seuraukset
thumb|290px|Sheridanin paluu joukkojensa luokse ja murskatappiolta vaikuttaneen taistelun kääntäminen voitoksi tekivät Cedar Creekin taistelusta yhden Sheridanin uran huippuhetkistä Cedar Creekin taistelun jälkeen Valleyn armeijasta ei ollut enää mitään vastusta unionin joukoille, mikä käytännössä lopetti kaiken konfederaation tekemän vastarinnan Shenandoahin laaksossa. Shenandoahin laakson menettämisen myötä konfederaatio menetti myös väylänsä unionin pääkaupunkiin Washington D.C.:hin.
Pohjoisvaltiolaisten taistelutahto kohosi merkittävästi Cedar Creekin voiton jälkeen. Cedar Creekissä koettua voittoa on pidetty osasyynä sille, että istunut presidentti Abraham Lincoln saavutti kolme viikkoa taistelun jälkeen pidetyissä presidentinvaaleissa murskavoiton.
Jubal Earlylle Cedar Creekin taistelu oli viimeinen kerta, kun hän todella pystyi haastamaan unionin joukkoja. Earlyn lopullinen tappio koitti seuraavan vuoden maaliskuussa, jolloin Earlyn viimeisetkin joukot tuhottiin Waynesboron taistelussa. Pian tämän jälkeen konfederaation armeijan ylipäällikkö Robert E. Lee vapautti Earlyn palveluksesta ja tämä pakeni Meksikoon.
Nathalie Teppe
Nathalie Teppe  (s. 22. toukokuuta 1972 Bourg-en-Bresse, Ain, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli seitsenottelu, jonka yksittäisissä lajeissa hän oli vahvimmillaan keihäänheitossa.
Teppe sijoittui Splitin EM-kilpailuissa 1990 seitsenottelussa 15:nneksi 5 456 pisteellä. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän oli 23:s 5 947 pisteellä ja Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 neljästoista 6 037 pisteellä. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui yhdeksänneksi sekä seitsenottelussa että keihäänheitossa. Hän heitti keihäänheiton loppukilpailussa tuloksen 57,52 metriä. Ottelussa hän kokosi 6 171 pistettä ja heitti ottelun yhteydessä keihästä 55,64 metriä. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui seitsenottelussa 11:nneksi 6 213 pisteellä ja heitti ottelun yhteydessä keihästä 56,04 metriä. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui ottelussa 11:nneksi 6 242 pisteellä ja Sydneyn 2000 olympialaisissa 19:nneksi 5 851 pisteellä.
Teppe sijoittui viisiottelussa Pariisin EM-hallikilpailuissa 1994 yhdeksänneksi 4 416 pisteellä, Tukholman EM-hallikilpailuissa 1996 seitsemänneksi 4 379 pisteellä sekä Maebashin MM-hallikilpailuissa 1999 kuudenneksi Ranskan ennätyksellä 4 472 pistettä.
Nathalie Teppe voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla seitsenottelussa vuosina 1992, 1996 ja 2000 sekä sisäradoilla viisiottelussa vuonna 2002. Hän on pituudeltaan 183-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 61 kiloa.
Al-Shihr
Al-Shihr on rannikkokaupunki Jemenin Hadramautin alueella.
Maantiede
thumb|vasen|Al-Shihrin kaupunginmuurin portti [[Ku'aytin sulttaanikunta|Ku'aytin sulttaanikunnan postimerkissä.]] Al-Shihr sijaitsee Intian valtameren rannikolla Jemenin Hadramautin alueella noin 530 kilometriä Adenista itään. Kaupungilla on pitkä hiekkaranta. Al-Misyalin wadi jakaa kaupungin kahteen osaan, Madjrafiin sen länsipuolella ja al-Ramlaan sen itäpuolella.
Historia
Al-Shihrin varhainen historia tunnetaan huonosti. Satamana se on jäänyt aina Adenin varjoon. Al-Hamadani ja al-Idrisi mainitsivat teoksissaan, että paikalliset puhuvat arabiaa huonosti, mikä saattaa tarkoittaa heidän puhuneen ehkä mehrin kieltä. Ibn Khordadbeh kutsui aluetta suitsukemaaksi. Ziyadidit hallitsivat sitä 800–900-luvuilla. Myöhemmin kaupunki mainitaan läheissä rasulidien valtakaudelta. Portugalilaiset tekivät satamaan useita hyökkäyksiä ja he viittasivat paikkaan nimillä Xaer tai Xael. Kahririn sulttaani valtasi sataman vuonna 1462 ja myöhemmin siitä tuli osa al-Mukallaa hallinnutta Ku'aytin sulttaanikuntaa. Carsten Niebuhr kirjoitti 1700-luvulla, että sataman kautta vietiin edelleen suitsukkeita. Al-Mukalla kasvoi al-Shihrin ohi satamana 1800-luvun aikana.
Talous ja väestö
Suitsukkeet ovat tärkeä vientituote paikallisille. Suitsukkeita tuodaan al-Shihriin läheisiltä vuorilta. Toinen huomattava elinkeino on kaalastus ja sen kautta vientiin menevä kalaöljy. Historiallisesti merkittävä tuote oli ambra. Kaupungissa on useita toreja (souk).
Al-Shihrin asukkaat ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja. Aikanaan Hadramautista muutti jemeniläisiä etenkin Itä-Afrikkaan. He lähtivät usein al-Shihrin sataman kautta ja tulivat tunnetuiksi ulkomailla shihriläisinä.
Bengbu
Ilmasto
Bengbussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja keskimääräinen sademäärä 830 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 1 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 200 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 20 millimetriä.
Hallinnollinen jako
left|300px|Piirikuntatason jako. Kaupunkipiirit on esitetty vaaleammalla värisävyllä. Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu seitsemään osaan (numerointi oheisen kartan mukaisesti).
Füchse Duisburg
Füchse Duisburg on saksalainen jääkiekkoseura, joka pelasi aiemmin maansa korkeimmalla sarjatasolla (DEL), nykyisin kolmanneksi korkeimmalla tasolla, Oberligassa. Seura on perustettu 1991, ja se nousi DEL-liigaan 2005, missä se pelasi kevääseen 2009 asti sijoittuen sijoille 14.-16.
Bengbu
Hallinnollinen jako
1 Bengshan, hallinnollinen keskus 2 Longzihu 3 Yuhui 4 Huaishang
5 Huaiyuan 6 Wuhe 7 Guzhen
Naisten Superpesiksen kausi 2012
Naisten Superpesiksen kausi 2012 oli naisten Superpesiksen 23. kausi. Kausi alkoi 9. toukokuuta, ja Suomen mestarit olivat selvillä 15. syyskuuta. Naisten sarjaan osallistui 11 joukkuetta.
Naisten puolella mitaleilla olivat edelliskauteen verrattuna täsmälleen samat joukkueet. Lapuan Virkiä otti seurahistorian kahdeksannen Suomen mestaruutensa, voitettuaan Jyväskylän Kirittäret tiukan ottelusarjan jälkeen 3-2. Pronssimitalit menivät Porin Pesäkarhuille.
Joni Karvinen
Joni Jalmari Karvinen (s. 7. helmikuuta 1994 Lahti) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti urheilu-urallaan vuoteen 2014 asti Ylöjärven Urheilijoita, vuosina 2015–2017 Tampereen Pyrintöä ja vuodesta 2018 Joensuun Katajaa. Häntä valmensi uransa aikana Jarmo Pusa (2007–2011), Erkki Helanoja (2009–2011), Kari Ihalainen (2011–2014), Viljo Toivanen (2014–2015) ja vuodesta 2015 Olavi Parjanen. Karvinen lopetti aktiiviuransa kesän 2021 jälkeen.
Naisten Superpesiksen kausi 2012
Perinteinen Itä-Länsi-ottelu järjestettiin Sotkamossa 20.-22. heinäkuuta.
Joni Karvinen
Karvisella on useita SM-mitaleja nuorten sarjoista. Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 Karvinen oli kuudes tuloksella 74,49 m. Kisojen karsinnassa hän heitti 700-grammaisella keihäällä ennätyksensä 80,05 m. Karvinen oli kuudes myös Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2012 tuloksella 70,90 m. Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän oli seitsemäs tuloksella 71,40 m ja Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 kahdeksas tuloksella 74,10 m.
Naisten Superpesiksen kausi 2012
Seurojen budjetit
Superpesisseurojen budjetit kaudella 2012.
Joni Karvinen
Karvinen voitti keihään Suomen hallimestaruuden 2015 ja 2019.
Houkutus (kirjasarja)
Houkutus on yhdysvaltalaisen kirjailijan Stephenie Meyerin kirjoittama kirjasarja. Sarja kertoo teini-ikäisestä Isabella ”Bella” Swanista, joka rakastuu Edward Cullen -nimiseen vampyyriin. Tyylilajiltaan Houkutus on sekoitus fantasiaa ja romantiikkaa. Sarjan ensimmäinen osa Houkutus julkaistiin vuonna 2005 ja neljäs osa Aamunkoi  vuonna 2008. Meyer on jatkanut Houkutuksen tarinaa teoksessa Midnight Sun, joka kertoo ensimmäisen kirjan tarinan Edward-vampyyrin näkökulmasta. Hän on lisäksi kirjoittanut vuonna 2011 julkaistun Houkutus – Kuvitettu opas vampyyrisaagaan -oppaan sarjan maailmaan.
Houkutus-sarjan kirjoja on myyty maailmanlaajuisesti yli 42 miljoonaa kappaletta, ja se on nousemassa kaikkien aikojen parhaiten myyneiden kirjasarjojen joukkoon. Sarjan osia on käännetty yli 37 kielelle. Suomeksi kirjasarjan on kustantanut WSOY ja kääntäneet Tiina Ohinmaa ja Pirkko Biström.
Kirjailija
Stephenie Morgan Meyer (s. 24. joulukuuta 1973) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi esikoisromaanillaan Houkutus. Meyer syntyi Connecticutin osavaltiossa, mutta muutti jo pienenä Arizonan Phoenixiin. Myöhemmin hän opiskeli englantia Brigham Youngin yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1995. Vuodesta 1994 lähtien Meyer on ollut naimisissa Christian ”Pancho” Meyerin kanssa, ja parilla on kolme poikaa. Hän kuuluu Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon. Meyer aloitti kirjailijanuransa vuonna 2003 kirjoitettuaan unensa pohjalta esikoisteoksensa Houkutuksen, joka julkaistiin kahta vuotta myöhemmin 2005. Tätä ennen hänellä ei ollut paljoakaan kokemusta kirjoittamisesta. Houkutuksen saaman suosion myötä Meyer jatkoi teoksen tarinaa vielä kolmessa kirjassa. Neliosaisen Houkutus-kirjasarjan lisäksi hän on kirjoittanut muun muassa aikuisille suunnatun scifivaikutteisen romaanin Vieras (2008).
Kirjasarjan historia
Meyerin sisar Emily, joka oli lukenut sisarensa tarinaa, ehdotti, että Meyer yrittäisi saada kustantajan tarinalleen. Meyer alkoi etsiä itselleen kirjallisuusagenttia, ja newyorkilainen Jodi Reamer tarjoutui edustamaan häntä. He ottivat yhteyttä kustannusyhtiöihin ja kertomansa mukaan saivat useita hylkäyspäätöksiä. Marraskuussa 2003 Little, Brown and Company -kustantamon Megan Tingley luki Meyerin tarinan, kiinnostui ja päätti ostaa sen. Little, Brown tarjosi 750 000 dollarin arvoista kolme kirjaa kattavaa sopimusta, jonka Meyer otti vastaan. Houkutus julkaistiin 5. lokakuuta 2005 75 000 kappaleen ensipainoksella. Siitä ei tullut heti suurta menestystä, mutta sen myyntiluvut nousivat viikko viikolta.
Alun perin Meyer kirjoitti Houkutukselle selvän lopun eikä suunnitellut jatko-osaa. Saatuaan Houkutuksen valmiiksi hän alkoi kuitenkin kirjoittaa sille useaa epilogia, jotka kasvoivat monen sadan sivun mittaisiksi. Hän huomasi, ettei ollut valmis jättämään Houkutuksen maailmaa. Saatuaan usean kirjan kattavan sopimuksen Little, Brown and Company -kustantamolta Meyer alkoi kirjoittaa sarjan toista osaa, nimeltään Uusikuu, samalla kun hän vielä muokkasi Houkutusta. Uudenkuun kirjoittaminen kesti Meyeriltä noin viisi kuukautta, minkä jälkeen hän vielä jatkoi kirjan hiomista. Kirja julkaistiin Yhdysvalloissa 6. syyskuuta 2006 100 000 kappaleen ensi-painoksella. Uudenkuun julkaisun aikaan kirjasarjasta oli jo tullut suosittu: toisen osan ennakkoon julkaistuja kopioita myytiin eBayssä sadoilla dollareilla, ja Meyerin lukutilaisuuksiin kerääntyi paljon ihailijoita.
Uudenkuun jälkeen Meyer jatkoi sarjaa vielä kahden osan verran. Kolmas osa Epäilys julkaistiin Yhdysvalloissa 7. elokuuta 2007 miljoonan kappaleen ensipainoksella. Viimeinen osa Aamunkoi toi sarjan ainakin toistaiseksi päätökseen vuotta myöhemmin 2. elokuuta 2008. Meyer on selittänyt päättäneensä kirjasarjan Aamunkoihin siksi, että näki sen pääasiassa Bellan tarinana. Aamunkoissa Bella selvittää ongelmansa ja saavuttaa kaiken haluamansa, ja Meyeristä tuntui luonnolliselta päättää hänen tarinansa tähän.