cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pohjois-Pirkkala
Pohjois-Pirkkalan huomattavimpia maatiloja olivat Haapaniemen, Maatialan, Nokian, Pitkäniemen ja Viikin kartanot. Maatialan kartanossa aloitti vuonna 1918 toimintansa evankelinen kansanopisto, joka kuitenkin siirtyi Karkkuun jo vuonna 1922.
Henkikirjakylät
Haapaniemi, Haavisto, Hauroinen, Hyhky, Jyränmaa, Kankaantaka, Kassila, Keho, Kennola, Kohmala, Korvola, Lauttala, Lukkila, Maatiala, Memmola, Nokia, Penttilä, Pispala, Pitkäniemi, Rahola, Taipale, Taivalkunta (Tyhjäperä), Tyrkkölä, Vihola, Viiki, Villilä.
Jordi Roura
Jordi Roura Solà (s. 10. syyskuuta 1967 Llagostera, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija sekä nykyinen jalkapallovalmentaja. Roura toimii toisena valmentajana FC Barcelonassa. Kaudella 2012–2013 FC Barcelonan päävalmentajan Tito Vilanovan ollessa syöpähoidossa toimi Roura osan kaudesta hänen sijaisenaan.
Christine C. Quinn
thumb|Christine C. Quinn Christine Callaghan Quinn (s. 25. heinäkuuta 1966 Glen Cove, New York) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hänet valittiin vuonna 1999 New Yorkin kaupunginvaltuustoon, jonka puheenjohtaja hänestä tuli vuonna 2006. Hän on ensimmäinen nainen ja ensimmäinen avoimesti homoseksuaalinen henkilö New Yorkin kaupunginvaltuuston puheenjohtajan tehtävässä.
New York Post sijoitti vuonna 2007 Quinnin New Yorkin 50:n vaikutusvaltaisimman naisen listalla kolmanneksi.
Mauricio Funes
Mauricio Funes (s. 18. lokakuuta 1959) on elsalvadorilainen poliitikko, joka toimi El Salvadorin presidenttinä 2009–2014.
Funes valittiin presidentiksi vuoden 2009 presidentinvaaleissa. Hän oli vasemmistolaisen FMLN-puolueen ehdokas.
Ennen politiikkaan siirtymistään Funes oli toimittaja. Hän isännöi televisiossa suosittua haastatteluohjelmaa. Hän kiinnostui politiikasta sisällissodan aikana haastatellessaan vasemmistolaisia kapinallisjohtajia.
Serbia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Serbia on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se oli mukana myös Sittardissa 1980 käydyissä naisten 400 metrin aitajuoksun ja 3 000 metrin juoksun erilliskisoissa. Vuosina 1980–1991 ja 1995–2001 maa kilpaili Jugoslavian nimellä, vuonna 1993 maan urheilijat pääsivät MM-kisoihin poliittisista syistä niin sanottuina riippumattomina osanottajina, ja vuosien 2003 ja 2005 kisoissa maan nimenä oli Serbia ja Montenegro.
Mauricio Funes
Funes ryvettyi korruptioskandaalissa jäätyään kiinni miljoonien kavalluksesta ja pakeni vuonna 2014 Nicaraguaan. Tämä oli omiaan heikentämään luottamusta FMLN-puolueeseen.
Serbia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Ensimmäiset mitalinsa Serbia sai Moskovassa 2013, kun Ivana Španović saavutti naisten pituushypyssä ja Emir Bekrić miesten 400 metrin aitajuoksussa pronssia. Kahdeksan parhaan joukkoon on yltänyt vähintään yksi urheilija kaikissa muissa kisoissa paitsi Ateenassa 1997, Osakassa 2007 ja Dohassa 2019. Sittardissa 1980 Breda Pergar sijoittui 3 000 metrin juoksussa viidenneksi. Helsingissä 1983 Nenad Stekić oli pituushypyssä viides ja Dragan Zdravković 1 500 metrin juoksussa kahdeksas. Roomassa 1987 Slobodan Popović sijoittui miesten 800 metrin juoksussa seitsemänneksi ja Slobodanka Čolović naisten vastaavassa lajissa kahdeksanneksi. Tokiossa 1991 Dejan Jovkovićin, Nenad Đurovićin, Ismail Mačevin ja Slobodan Brankovićin muodostama 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkue sijoittui neljänneksi ja Dragan Perić oli kuulantyönnössä seitsemäs. Stuttgartissa 1993 Perić sijoittui viidenneksi, Sevillassa 1999 kuudenneksi ja Edmontonissa 2001 viidenneksi. Göteborgissa 1995 Aleksandar Raković päätyi 50 kilometrin kävelyssä kuudenneksi ja Dragutin Topić korkeushypyssä kahdeksanneksi. Vuonna 1999 Topić sijoittui neljänneksi. Pariisissa 2003 Olivera Jevtić sijoittui maratonilla kahdeksanneksi ja Helsingissä 2005 Dragana Tomašević kiekonheitossa seitsemänneksi. Berliinissä 2009 Biljana Topić sivusi maan siihen mennessä parasta MM-kisasaavutusta sijoittumalla kolmiloikassa neljänneksi. Daegussa 2011 Mihail Dudaš oli kymmenottelussa kuudes ja Tomašević kiekonheitossa seitsemäs. Moskovassa 2013 Serbia ei kahden mitalinsa lisäksi saanut sijoituksia kahdeksan parhaan joukkoon; keihäänheittäjä Tatjana Jelača sijoittui yhdeksänneksi. Pekingissä 2015 Ivana Španović saavutti jälleen pronssia. Lisäksi kuulantyöntäjä Asmir Kolašinac sijoittui seitsemänneksi. Lontoossa 2017 Španović sijoittui neljänneksi. Eugenessa 2022 Ivana Vuleta (o.s. Španović) sijoittui seitsemänneksi.
Sierra Leone yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Sierra Leone on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983. Vuoden 2003 kisoihin Pariisissa ja vuoden 2013 kisoihin Moskovassa se ei osallistunut. Maa ei ole saavuttanut MM-kisoissa yhtään mitalia. Ainoa pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt urheilija on Eunice Barber, joka Göteborgissa 1995 sijoittui seitsenottelussa neljänneksi. Barber voitti myöhemmin kaksi maailmanmestaruutta Ranskan edustajana.
Blessed with Love
Blessed with Love on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Saara Aallon ensimmäinen studioalbumi. Albumin tuottajana toimi Teemu Roivainen, ja sen julkaisi Yume Records -omakustannelevy-yhtiö 11. toukokuuta 2011.
Albumi sisältää kappaleen "Blessed with Love", jolla Aalto osallistui keväällä 2011 Suomen euroviisukarsintoihin sijoittuen toiseksi.
Taustaa ja julkaisu
Aalto on itse sanoittanut ja säveltänyt levyn kaikki kappaleet. "Empty Show" -kappaletta on ollut säveltämässä myös albumin tuottaja Teemu Roivainen. Albumin kappaleet ovat englanninkielisiä, lukuun ottamatta albumin bonusraitaa "Varpaisillaan", jonka Aalto esitti ensimmäistä kertaa Talent Suomi -ohjelman karsinnoissa vuonna 2007.
Aalto on kuvaillut levyn kappaleita "eeppiseksi rakkauspopiksi". Kappaleet ovat pääosin balladeja, ja ne ovat saaneet vaikutteita muun muassa elokuvamusiikista. Aalto on myöhemmin sanonut, että levyä tehdessä hänellä oli meneillään "söpöstely-vaihe".
Levyn nimikkoraita "Blessed with Love" julkaistiin myyntiin 8. helmikuuta 2011. Aalto osallistui kappaleella Suomen euroviisukarsintoihin, mutta hävisi finaalissa niukasti Paradise Oskarille. "Blessed with Love" -kappaleesta julkaistiin myöhemmin myös kiinan- ja japaninkieliset versiot, ja kappaleen kiinankielinen nimi ("Ai De Zhu Fu") valittiin myös Aallon ensimmäisen kiinankielisen levyn nimeksi. "Blessed with Love" -kappaleen lisäksi musiikkivideot tehtiin kappaleille "Out of Sight, Out of Mind" ja "Cage Bird".
Blessed with Love -nimestä on sittemmin kehittynyt Aallon brändi ja tuotemerkki; vuonna 2012 avattiin Blessed with Love -verkkokauppa, jossa myydään muun muassa koruja ja muita Aallon fanituotteita.
Vastaanotto
Albumi ei ole saavuttanut juurikaan kaupallista menestystä, eikä se ole noussut Suomen viralliselle albumilistalle.
Viihdeportaali V2:n kriitikko antoi levylle kolme tähteä viidestä. Hän sanoi kappaleiden kaipaavan lisää särmää, mutta kehui Aallon vokaalisuorituksen ja tulkinnan olevan "sytyttävän hohdokasta". Särmää kaipasi myös Metropoli.net-sivuston kriitikko. Euroviisu-sivusto ESC Insightin toimittaja sanoi levyn tuoneen mieleen Disney-musiikin. Hän kehui Aallon ääntä fantastiseksi, mutta sanoi, ettei mikään levyn kappaleista noussut erityisesti esille.
Jena Malone
Jena Laine Malone (s. 21. marraskuuta 1984 Sparks, Nevada) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä elokuvasta Viattomuuden loppu (Bastard out of Carolina, 1996), josta hän voitti Young Artist -palkinnon ja oli myös aikanaan siihen mennessä nuorin ehdokas Screen Actors Guild -palkinnon saajaksi.
Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Aina vierelläsi (1998), Donnie Darko (2001) ja Saved! (2004). Hän näyttelee Johanna Masonia Nälkäpeli-elokuvasarjan kolmessa viimeisessä osassa.
Chase Tower (Rochester)
Chase Tower on pilvenpiirtäjä Rochesterin kaupungissa New Yorkin osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. Rakennus tunnettiin aikaisemmin nimellä Lincoln First Bank. Chase Tower on Rochesterin kaupungin kolmanneksi korkein rakennus. Rakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1972 ja se valmistui vuonna 1973.
Rakennuksen pinta oli alun perin päällystetty valkoisella marmorilla, mutta marmorilaatat eivät pysyneet paikoillaan ja siksi vuonna 1980 rakennuksen pinta päällystettiin valkoisilla alumiinilaatoilla.
Mikaševitšy
Mikaševitšy (, IPA: ; ; ) on 1785 perustettu kaupunki Luninetsin hallintopiirissä Brestin alueella Valko-Venäjän lounaisosassa. Vuonna 2004 kaupungin asukasluku oli 13 800.
Hallintopiirin itäosassa sijaitsevassa Mikaševitšyssä on avokaivoksena toimiva graniittikaivos.
Kaivoksen lähelle on ruopattu myös pistoväylä lastaussatamalle, josta pääsee etelään Pripet-joelle. Itä-länsisuuntainen Brest–Homel-rata kulkee kaivoksen eteläpuolitse mutta kaupungin halki. Maantieyhteyksistä merkittävin on kaupungin pohjoispuolelta ohittava M10-valtatie (Brest–Kobryn–Pinsk–Homel). Lähin suurempi kaupunki on Pinsk, joka sijaitsee Mikaševitšyn länsipuolella linnuntietä noin 70 kilometrin päässä.
Šilutė
Šilutė (aikaisemmin Šilokarčiama, ) on Liettuan läntisessä osassa, Klaipėdan läänissä sijaitseva kaupunki. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 21 762 asukasta. Šilutė toimii Šilutėn kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena.
Šilutėn kaupungin ja kunnallispiirin alue on ilmastoltaan meri-ilmastoa ja alue on yksi sateisimmista alueista Liettuassa.
Historia
Šilutėn historian katsotaan alkaneen vuonna 1511, kun Tilžėn ja Klaipėdan välille perustettiin majatalo. Sen ympärille kehittyi asutuskeskus, joka sai nimekseen Šilokarčiama. Ristiretkien aikana saksalainen kulttuuri vaikutti vahvasti kaupungiksi kehittyneeseen Šilutėen. Myöhemmin Šilutė, tuolloiselta nimeltään Heydekrug, oli osa Preussia ja Saksan keisarikuntaa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Versailles’n rauhassa Saksa menetti Šilutėn Ranskalle. Ranskalla oli tarkoitus luovuttaa alue ja kaupunki Puolalle, mutta tammikuussa 1923 liettualaiset kapinalliset hyökkäsivät alueelle ja riisuivat ranskalaiset joukot aseista. Šilutė ja muu Klaipėdan alue liitettiin osaksi Liettuaa vuonna 1924.
Aitolian liitto
pienoiskuva|280px|[[Aitolia ja Aitolian liiton alue laajimmillaan.]] Aitolian liitto oli liitto, johon kuului antiikin kreikkalaisia kaupunkeja etupäässä Aitoliasta ja muualta Korintinlahden pohjoispuolelta. Liitto otti haltuunsa Delfoin vuonna 290 eaa. ja puolusti sitä galleja vastaan vuonna 279 eaa. Liiton suurimpia vastustajia oli Akhaian liitto.
Aitolian liitto vastusti Makedonian kuningasta Filippos V:tä ja osallistui vuonna 197 eaa. Kynoskefalain taisteluun roomalaisten puolella. Aitolialaiset vastustivat kuitenkin Rooman laajenemisyrityksiä Kreikassa ja liittoutuivat Syyrian Antiokhos III:n kanssa. Liitto menetti merkityksensä sen jälkeen kun roomalaiset kukistivat Antiokhoksen vuonna 189 eaa.
Tuulimylly
thumb|Tuulimyllyjä La Manchassa, Espanjassa. Aasperen tuulimylly, Viro.|thumb Moulins en Hollande (”Myllyjä Hollannissa”), [[Armand Guillaumin (1904).|thumb]] Tuulimylly on mylly, jonka käyttö perustuu tuulen energian hyödyntämiseen erityisten pyörivien siivekkeiden avulla.
Historia
Tuulimylly on luultavasti keksitty useita kertoja toisistaan riippumattomasti. Heron Aleksandrialainen esitti siitä yhden version ensimmäisellä sataluvulla. Tuulimylly mainitaan islamilaisten Banu Musa-veljesten tekstissä 800-luvulta. Myllynsiivet olivat nykyisestä poiketen vaakasuorassa, ja tuuli pääsi puhaltamaan niihin vain yhdeltä suunnalta, mikä pani laitteen muistuttamaan turbiinia. Tämä keksintö tehtiin ilmeisesti koillisessa Persiassa ennen arabivalloitusta. Persiasta tuulimylly levisi koko islamilaiseen maailmaan. Pystysuorassa olevaa tuulimyllyä pidetään kuitenkin puhtaasti eurooppalaisena keksintönä ja sen esikuvana todennäköisimmin antiikin vesimyllyjä.
Eurooppalaiset ristiretkeilijät toivat tuulimyllyn Eurooppaan 1100-luvulla, jolloin siellä rakennettiin ensimmäiset myllyt. Parhaiten suhteellisen matalat tuulimyllyt pystyvät hyödyntämään tuulta alavilla rannikkoseuduilla, minkä johdosta eniten tuulimyllyjä rakennettiin Alankomaihin ja Tanskaan. Myös La Manchan tuulimyllyt Espanjassa ovat kuuluisia, sillä ne esiintyvät Cervantesin romaanissa Don Quijote. Yhdysvalloissa kapeita ja melko korkeita tuulimyllyjä on käytetty veden nostamiseen maatilojen käyttöön. Nykyisin perinteisiä tuulimyllyjä käytetään lähinnä vain syrjäisillä seuduilla, ja monista vanhoista tuulimyllyistä on tullut kulttuuriperinnöllisiä kohteita.
Käyttö
Alun perin tuulimyllyjä käytettiin viljan jauhamiseen sekä vedennostoon. Nykyisin niiden tärkeimmäksi käyttötarkoitukseksi on tullut tuulisähkön tuottaminen, ja perinteisistä tuulimyllyistä on kehitetty erityisiä tuulivoimaloita. Erityisen suuri merkitys koko maalle tuulimyllyillä oli Alankomaissa, missä aluksi 43 tuulimyllyllä kuivattiin 27 000 hehtaarin kokoinen alue. Patenttien ummettua vuosikymmenten kuluessa alettiin tuulivoimaa käyttää myös lankkujen sahaamiseen Alankomaissa kahden miehen käsisahan sijasta, mikä moninkertaisti lautojen tuotantokyvyn ja teki mahdolliseksi Alankomaille satojen purjelaivojen rakentamisen sekä siirtomaavallan aseman.
Suomen kunnista Jalasjärvi pitää epävirallisena vertauskuvanaan tuulimyllyä, joita on kaksi Jalasjärven kotiseutumuseossa sekä niiden tapaan valtatie 3:n varrella Jalasjärven kirkonkylän eteläpuolella Aittoomäellä yksi. Kunnassa on myös Hirvijärvellä hyvin kunnostettu tuulimylly. Myös Kainuuta, erityisesti Oulujärven ympäristöä ja Etelä-Lappia on pidetty tuulimyllyseutuina.
Jalka- eli varvasmylly
Ns. jalka- eli varvasmyllyn jalusta eli varvas, johon myllyn ristikkojalka kiinnittyy, on matala. Myllyn pystytukki eli tammi voi olla kuitenkin pitkä, niin että koko myllyn korkeus on useita metrejä. Jos myllyrakennus eli -aitta on kevyt, siivet on joskus tarpeen tukea jalustaan kiinnitetyllä A-pylväällä. Mylly seisoo ja kääntyy tammen varassa eli tuulta vastaan käännetään koko myllyaitta. Isossa jalkamyllyssä on välilattia, jonka yläkerroksessa sijaitsevat voimansiirtolaitteet ja monesti myös jauhinkivet, alakerroksessa taas jauhotorvi ja mahdollinen siipien jarrulaite. Pienissä myllyissä koko koneisto on yhdessä kerroksessa. Jalkamyllyn koneistossa on rautainen vaakasuora siipiakseli, joka pyörittää puisen hammasrattaan kautta pystysuorassa olevaa katkaistun kartion muotoista voimansiirtoratasta eli ns. lyhtyä. Siihen on kiinnitetty myllynkiven silmään menevä rautainen pystyakseli, joka taas pyörittää ns. siiliraudan avulla ylempää myllynkiveä. Jauhettavat jyvät valutetaan kivien väliin laajemmasta jyvätuutista ohuemman putken eli ns. porsaan kautta. Valmiit jauhot valuvat säkkeihin puista jauhotorvea myöten, jonka päässä on suljettava luukku. Jauhatuksen karkeutta säädetään kivien etäisyyden avulla. Esimerkiksi kainuulainen rieskajauho on karkeaa, muu leipäjauho hienompaa ja ohravellin jauho hyvin hienoksi jauhettua. Myllynkiviä joudutaan välillä myös teroittamaan.
Tehokkuus
Jalka- ja harakkamyllyn tavallinen tehokkuus oli viisi tai kuusi tynnyriä jauhoja vuorokaudessa. Mamsellimyllyt olivat tehokkaampia, niiden tuotto oli vesimyllyjen luokkaa. Tuulimyllyihin oli monesti liitetty pärehöylä, joskus myös lankkusaha ja sarkatamppi. Voima myllyn lisälaitteisiin otettiin yleensä siipiakselilla olevasta ylimääräisestä hammasrattaasta.
Kvitegga
Kvitegga on Skandeihin kuuluva vuori Norjassa Ørstan ja Strandan kuntien rajalla. Sen korkeimman huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 717 metriä ja on siten Sunnmørsalpenen vuoriston huipuista korkein.
Savannikaijanen
Savannikaijanen, aikaisemmalta nimeltään oranssipääpapukaija (Agapornis pullarius) on päiväntasaajan seudulla Afrikassa elävä kaijalaji. Sen ruumis on vihreä, mutta sen otsa on koiraalla punainen, naaraalla oranssi ja nuorella linnulla keltainen. Savannikaijasen elinalue ulottuu lännessä Sierra Leonesta ja Guineasta aina Sudanin eteläosiin, Länsi-Etiopiaan, Länsi-Keniaan ja Luoteis-Tansaniaan, Zaireen, Angolaan ja São Tomélle. Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Ghanasta 1758. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista ugandae on esiintymiseltään itäisempi.
Al-Sahab
Historia
Al-Sahab ilmeisesti tuotti videon, jolla kerrottiin muslimien kokemista vääryyksistä eri maissa. Videota levitettiin muslimimaissa vuoden 2001 alkupuolella ja se sai huomiota myös länsimaisessa mediassa. Sen jälkeen Al-Sahab on julkaissut säännöllisesti erilaista materiaalia. Al-Sahab toimii nykyisin tärkeänä julkaisijana al-Qaidalle, mutta se ei kuitenkaan vastaa kaikista järjestön julkaisuista.
Tuotanto
Videot tulevat eri lähteistä ja kulkevat useiden välikäsien kautta, minkä jälkeen ne käsitellään lopulliseen muotoon ennen niiden julkaisemista. Samoin myös kirjoitettu tai äänitetty materiaali. Materiaali on yleensä korkealaatuista ja usein myös käännettynä eri kielille.
Joulukuussa 2007 Al-Sahab ilmoitti vastaanottavansa Ayman al-Zawahirille osoitettuja kysymyksiä yksityishenkilöiltä, organisaatioilta ja journalisteilta. Zawahiri sai satoja kysymyksiä. Osaan näistä kysymyksistä vastattiin huhtikuussa 2008 julkaistuilla ääninauhoilla.
Julkaisutavat
Mediatoimiston alkuvuosina materiaali saatettiin uutiskanavien julkaistavaksi. Tällä hetkellä materiaali levitetään pääasiassa Internetin välityksellä.
Mediatoimisto
Al-Sahabin takana olevasta mediatoimistosta ei tiedetä kovinkaan paljoa. Todennäköisesti sillä on käytössä ammattimainen editointistudio. Eräiden arvioiden mukaan yhdysvaltalaisella Adam Gadahnilla olisi merkittävä rooli mediatoimiston toiminnassa.
Pakistanin tiedustelupalvelu on kertonut, että kyseinen toimisto saattaa sijaita Pakistanissa, vaikkakaan siitä ei ole esitetty päteviä todisteita. Pakistanin tiedustelupalvelusta on myös kerrottu, että sillä olisi merkittävää tietoa al-Sahabista, mutta se ei kuitenkaan ole vielä täysin perillä kyseisen mediatoimiston toiminnasta.
Matti Pitkänen (täsmennyssivu)
Matti Pitkänen voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Nando de Colo
Nando de Colo (s. 23. kesäkuuta 1987 Sainte-Catherine-lès-Arras) on ranskalainen koripalloilija.
Ranskan maajoukkueessa de Colo on voittanut olympiahopeaa Tokiosta 2020, MM-pronssia ja kolme EM-mitalia. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa hänet valittiin lopputurnauksen tähdistöviisikkoon.
Soutu kesäolympialaisissa 1952 – miesten kahdeksikko
Helsingin olympiakisojen kahdeksikkosoutuun osallistui 14 venekuntaa. Kilpailut suoritettiin 20.–23. heinäkuuta Meilahden väliaikaisella soutustadionilla.
Alkuerät
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta välieriin, muut 1. keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
Ensimmäiset keräilyerät
Erien voittajat 2. keräilyeriin. Muiden kilpailu päättyy.
1.erä
2.erä
3.erä
Välierät
Kummankin erän voittaja loppukilpailuun, muut 2. keräilyeriin.
1.erä
2.erä
Toiset keräilyerät
Erien voittajat loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Palejevo (järvi)
Maantietoa
Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 73 hehtaaria. Se sijaitsee Nevedron koillispuolella olevalla suo-alueella. Järven suurin syvyys on viisi metriä, mutta sen keskisyvyys on kolme metriä. Järven luoteis- ja kaakkoispuolella on sijainnut kylät Luni ja Palejevo, joissa ei ole jäljellä montakaan asukasta. Kylien pellot näkyvät ilmakuvissa pääasiassa niittyinä, joissa kasvaa pensaikkoa. Muut rannat ovat metsämaata.
Luontoarvoja
Ilmakuvissa järven matalissa osissa kasvaa tiheää vesikasvillisuutta ja järvi uhkaa tulevaisuudessa umpeenkasvu. Lounaaseen päin työntyvä lahti on voimakkaasti rehevöitynyt. Siinä elää runsaasti kalalajeja: hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka ja ruutana, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.
Zeitgeist-liike
Zeitgeist-liike on maailmanlaajuinen ruohonjuuritason kansanliike, joka pyrkii ajamaan resurssipohjaista taloutta. Liike sai alkunsa yhdysvaltalaisen Peter Josephin vuonna 2008 julkaisemasta omakustanne-elokuvasta Zeitgeist: Addendum. Josephin tammikuussa 2011 julkaisema kolmas Zeitgeist-elokuva Zeitgeist: Moving Forward käsittelee niin ikään liikkeen ajamia asioita.
Palejevo (järvi)
Vesistösuhteita
Palejevo sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Zeitgeist-liike
Zeitgeist-liike on avoin eikä siinä ole virallisia jäsenyyksiä, liikkeen ”jäsenet” ovat kannattajia. Liike ei pyri tavoitteisiinsa poliittisen toiminnan kautta, vaan yrittää saada ihmiset toimimaan toisin omia näkemyksiään jakamalla.
Palejevo (järvi)
Vesistösuhteita
Palejevon ei laske suuria metsä- tai pelto-ojia, mutta se on Nevedrjankan läpivirtausjärvi. Sen valuma-alueen koko on tämän vuoksi 123 neliökilometriä.
Zeitgeist-liike
Keskeisimmät ajatukset
Suomen Zeitgeist-liike ilmoittaa pyrkimyksekseen jakaa tieteellisesti perusteltua tietoa yhteiskunnan kehittämisen kannalta oleellisista asioista:
Kaikki nämä liittyvät ajatukseen resurssipohjaisesta talousjärjestelmästä, jonka liike toivoo korvaavan olemassa olevan yhteiskuntamallin.
Resurssipohjainen talous
Resurssipohjaisen talouden mukaan talouden perustana tulisi olla Maan resurssit eikä raha. Resurssipohjainen talous pyrkii hyödyntämään käytettävissä olevia resursseja tehokkaimmalla mahdollisella tavalla pyrkien jakamaan luonnonvarat oikeudenmukaisimmalla ja inhimillisimmällä tavalla. Kyseessä on järjestelmä, jossa hyödykkeet ja palvelut ovat kaikkien saatavilla ilman rahaa, luottoa tai vaihtokauppaa.
Muun muassa kansainvälinen Zeitgeist-liike pyrkii ajamaan yhteiskuntaa kohti resurssipohjaista taloutta.
Yleisiä väärinkäsityksiä liikkeestä
Yksi yleisin harhaluulo Zeitgeist-liikkestä on se, että liike olisi saanut alkunsa Peter Josephin ensimmäisestä, vuonna 2007 julkaistusta, elokuvasta Zeitgeist: The Movie, joka on tehty ennen Zeitgeist-liikkeen perustamista eivätkä sen käsittelemät asiat ole osana liikkeen ajamia asioita.
Myös Zeitgeist-liikkeen jakamia videoita on yleisesti yhdistetty liikkeen ajatuksiin vaikka liike ja videot ovat eri asioita. Zeitgeist-liike on saanut alkunsa videosta, mutta sen ajamat asiat ovat silti riippumattomia sen jakamista videoista. Monia ajatuksia on kuitenkin otettu etenkin Zeitgeist: Addendum elokuvasta.
Kritiikkiä
Zeitgeist-liikettä on kritisoitu uskonnolliseksi liikkeeksi, joka perustuu salaliitto- ja taikuusteorioihin. Liikkeen verkkosivuilla on videoita, joissa "todistetaan" muun muassa syyskuun 11. päivän iskut myytiksi, verotus Yhdysvaltain perustuslain vastaiseksi ja Jeesus arvioidaan auringonjumalaksi. Liikkeen sivun mukaan kaikkien videoiden käsittelemät asiat eivät ole osana liikkeen ajamia asioita. Videot kuitenkin liittyvät enemmän tai vähemmän Zeitgeist-liikkeeseen, mutta lähinnä yhteiskuntakriittisen sävynsä vuoksi. Saksassa liikkeen palstoja on jouduttu sulkemaan, koska niissä leviteltiin teorioita maailmanlaajuisesta juutalaisesta salaliitosta.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1968
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1968 olivat historian kuudennet Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailut järjestettiin Etiopiassa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun jokin maa järjestää kilpailut kahdesti. Kilpailuihin käytiin kuuden lohkon karsinnat, joista vain voittaja pääsi kisoihin. Kisoissa automaattisesti paikan oli varmistanut Etiopia ja hallitseva mestari Ghana. Kilpailut voitti Kongo-Kinshasa.
Lohko 1
Koska ja  olivat samoilla tilastoilla kärjessä, pelattiin joukkueiden välillä yksi ylimääräinen ottelu:
jatkoon
Lohko 2
jatkoon.
Lohko 3
jatkoon.
1. kierros
2. kierrokselle
2. kierros
* vetäytyi  jatkoon
Lohko 5
jatkoon.
2. kierros
vetäytyi. jatkoon
Loppukilpailut
Loppukilapilujen ottelut pelattiin Etiopian pääkaupungissa Addis Abebassa, sekä Asmaran kaupungissa.
Ottelut
Kaikki ottelut pelattiin Addis Abebassa 12. tammikuuta 1968
14. tammikuuta 1968
16. tammikuuta 1968
Kaikki ottelut pelattiin Asmarassa 12. tammikuuta 1968
Välierät
Addis Abeba 19. tammikuuta 1968
Asmara
Pronssiottelu
Addis Abeba 21. tammikuuta 1968
Loppuottelu
Addis Abeba 21. tammikuuta 1968
Slogen
thumb|302px|right|Slogen.
Slogen on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Norjassa Ørstan kunnassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 564 metriä.
Google-työkalupalkki
Google-työkalupalkki oli Googlen julkaisema apuohjelmia sisältävä verkkoselaimen työkalupalkki. Se oli saatavilla ainoastaan Internet Explorerille. Google-työkalupalkki julkaistiin alun perin vuonna 2000 Internet Explorer 5:lle. Työkalupalkki oli saatavilla myös Mozilla Firefoxille syyskuusta 2005 kesäkuuhun 2011.
Ominaisuudet
Google-työkalupalkki sijaitsee selaimen yläosassa. Siinä on hakupalkki, jolla voi suorittaa Google-hakuja. Käyttäjät voivat kirjautua omalle Gmail-tililleen ja hallita sähköpostejaan, tallennettuja kirjanmerkkejä ja selaushistoriaa. Palkin työkaluja ovat muun muassa sivujen jakaminen, ponnahdusikkunoiden esto, oikeinkirjoituksen tarkistus, sanakäännös ja automaattinen täyttö.
Versiohistoria
Uusia ominaisuuksia:
Järjestelmävaatimukset: Windows ja Microsoft Internet Explorer.
Järjestelmävaatimukset: Firefox; Windows, Mac tai Linux
Järjestelmävaatimukset: Windows XP
Järjestelmävaatimukset: Internet Explorer, Windows XP tai Windows Vista
Järjestelmävaatimukset: Internet Explorer, Windows XP SP2, Windows Vista tai Windows 7+
Järjestelmävaatimukset: Firefox; Windows, Mac OS X tai Linux
Järjestelmävaatimukset: Internet Explorer; Windows XP SP2, Windows Vista tai Windows 7+
Sapiéntza
Sapiéntza ( < ) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaariin ja tarkemmin Oinoússeen saariin. Se sijaitsee Joonianmeressä Peloponnesoksen niemimaan lounaisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 9,1 neliökilometriä ja asukasluku 2 (vuonna 2011). Saaren nimi tulee italiasta ja tarkoittaa viisautta.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|pysty|[[Piri Reisin 1500-luvulla piirtämä kartta Messenianlahden alueesta. Sapiéntza ylin saari ylävasemmalla.]] Sapiéntza yhdessä muiden Oinoússeksen saariryhmän saarten, kuten Schízan ja Venétikon, sekä näiden saarten vastapuolisella mantereella olevien alueiden kanssa muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan suojelualueen, jolla on kokoa 112,9 neliökilometriä.
Historia
Saari joutui Venetsian tasavallan alaisuuteen vuonna 1209 saarella sijainneessa luostarissa allekirjoitetun sopimuksen mukaan. Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1825 Kreikan merivoimat käytti saarta operaatioidensa tukikohtana. Sapiéntzan saari kuului vuoteen 1850 saakka virallisesti Britannian Jooniansaarten yhdysvallat -nimiseen protektoraattiin. Kreikkaan saari liitettiin yhdessä idempänä sijaitsevan Elafónisoksen saaren kanssa virallisesti 6. heinäkuuta 1850 kreikkalaisen ministerin Andréas Lóntoksen ja Britannian suurlähettilään Whishin tekemällä sopimuksella. Britit rakensivat saaren eteläosaan vuonna 1890 majakan, jolla on korkeutta 18 metriä.
Saaren rannikolla on useita hylkyjä monilta eri historiallisilta aikakausilta. Esimerkiksi Sapiéntzan pohjoisrannikon edustalla makaa ensimmäiseltä vuosisadalta peräisin oleva hylky.
Friedrich-Wilhelms-Universität
Friedrich-Wilhelms-Universität viittaa seuraaviin Saksan yliopistoihin, jotka on nimetty ne perustaneen Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm III:n mukaan.
Timo Sarpaneva
Nuoruus ja ensimmäiset työt
Timo Sarpaneva opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa, mistä hän valmistui 1948 graafikoksi. Hänen töitään oli esillä seuraavana vuonna Helsingin Taidehallissa pidetyssä nuortennäyttelyssä. Sarpaneva alkoi kokeilla monia erilaisia materiaaleja, kuten terästä, villaa ja puuvillaa. Mainetta hän sai Milanon triennaalissa vuonna 1951, kun hänen kukkoaiheinen pannumyssynsä palkittiin hopeamitalilla.
Maailmanmaineeseen
Sarpanevan ura lasitaiteilijana alkoi 1949, jolloin hän voitti toisen palkinnon Riihimäen lasitehtaan järjestämässä Pohjoismaisessa kilpailussa. Hänen ensimmäiset lasityönsä edustivat surrealismia, mutta pian hän siirtyi abstraktiin muotokieleen.
Porin Puuvillatehtaat valitsi 1955 Sarpanevan taiteelliseksi johtajakseen. Hän suunnitteli monia värikkäitä kankaita, joista tunnetumpia ovat Ambiente-tuotenimeä tottelevat kankaat. Sarpaneva loi 1960–1961 Winterin väritehtaalle värisävystöt ja suunnitteli 1960–1962 Villayhtymälle sarjan paksuja Pohjanlahti-ryijyjä.
Käytännöllisempään suuntaan
Sarpanevan lasista tehty Finlandia-kokoelma, johon kuului maljoja, laseja ja kulhoja, kertoo myös vähemmän ylevästä ja karkeahkosta muotokielestä. Opa Oy:lle Sarpaneva suunnitteli 1970 teräksestä valmistettuja käyttöesineitä. Samana vuonna hän aloitti yhteistyön saksalaisen Rosenthalin kanssa. Sille Sarpaneva toteutti muun muassa lähes sataosaisen posliinista valmistetun Suomi-kokoelman.
Suomi-sarjan jatkumoa edustaa 1970-luvun lopussa valmistunut Jurmo-sarja, johon kuuluu monet Sarpanovan pelkistetyimmistä käyttöesineistä. Ne esiteltiin vuonna 1979 Arkipelago-veistosten kanssa. Sarpanevan 1980-luvun onnistuneimmat työnsä olivat Iittalan lasitehtaassa 1984 valmistetut Claritas-taidelasiesineet.
Sarpaneva siirtyi 1997 tekemään lasia Venetsian Muranoon. Suomesta muuttoon vaikuttivat vaikeudet Hackman-Iittalan kanssa.
Tunnustukset
Sarpaneva sai lukuisia palkintoja ja kansainvälisiä tunnustuksia ja palkintoja, muun muassa Lunning-palkinnon 1956. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1958. Sarpaneva sai professorin arvonimen vuonna 1976. Taideteollisen korkeakoulun kunniatohtoriksi hänet nimettiin 1993.
Yksityiselämä
Timo Sarpanevan veli oli Pentti Sarpaneva. Timo Sarpanevan ensimmäinen puoliso oli sisustusarkkitehti Pi Sarpaneva (o.s. Holmberg) ja toinen Marjatta Svennevig. Ensimmäinen liitto kesti vuodet 1954–1970 ja toinen vuodesta 1997 Sarpanevan kuolemaan saakka vuonna 2006. Sarpaneva sai molempien naisten kanssa kaksi lasta. Sarpaneva tapasi Svennevigin jo vuonna 1960 ja seurusteli tämän kanssa noin 10 vuotta vaikka oli edelleen naimisissa ja asui yhdessä Pi Sarpanevan kanssa.
Sarpaneva on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Rauha Hammar
Lääketieteen opintojen ohella Hammar opiskeli laulua, ja opiskellessaan vuodesta 1909 lääketiedettä Saksassa hän perehtyi laulun fysiologiaan tieteelliseltä kannalta. Hammar kirjoitti laajat julkaisemattomat muistelmat, joita Arno Forsius on käyttänyt lähteenä artikkelissaan.
Tšekkoslovakian pakolaishallitus
Tšekkoslovakian pakolaishallitus (virallisemmin: Tšekkoslovakian väliaikainen hallitus) oli toisen maailmansodan aikana maanpaossa toiminut natsi-Saksan miehittämän Tšekkoslovakian pakolaishallitus. Viralliselta nimeltään kansallisen vapautuksen komitea sai pakolaishallituksen epävirallisen nimen Ison-Britannian tunnustettua virallisesti sen aseman. Muut liittoutuneet valtiot alkoivat käyttää nimeä myös niiden tunnustettua hallituksen aseman. Komitean perusti alun perin Tšekkoslovakian entinen presidentti Edvard Beneš Pariisissa lokakuussa 1939. Komitea neuvotteli Ranskan kanssa diplomaattisen statuksen saamiseksi, mutta neuvottelujen epäonnistuttua komitean täytyi vetääntyä Lontooseen vuonna 1940. Lähtöä joudutti myös Natsi-Saksan uhkaava Ranskan-miehitys. Vuonna 1941 komitea muutti Lontoosta edelleen Buckinghamshiressa sijaitsevaan Aston Abbotsin kylään, missä se pyrki suojautumaan Natsi-Saksan jatkuvalta pommitukselta.
Pakolaishallitus oli Tšekkoslovakian laillinen hallitus toisen maailmansodan ajan. Hallitus oli voimakkaasti fasismin vastainen ja pyrki kumoamaan Münchenin sopimuksen sekä Saksan Tšekkoslovakian miehityksen, ja palaamaan Tšekkoslovakian tasavallan vuoden 1937 valtionrajoihin. Pakolaishallituksen tunnustaneet maat pitivät hallitusta ensimmäisen Tšekkoslovakian tasavallan (1918–1938) laillisena jatkumona.
Perustaminen
200px|thumb|left|Tšekkoslovakian entinen presidentti ja pakolaishallituksen johtaja Edvard Beneš
Edvard Beneš erosi presidentin tehtävästään viikko Münchenin sopimuksen luovutettua Sudeettialueet, Tšekkoslovakin erään pääosin saksalaisvähemmistön asuttaman osan Saksalle; Beneš näki tämän olevan väistämätön loppu Tšekkoslovakian tasavallan olemassaololle. Hän lähti Chicagon yliopistoon, missä Beneš oli poliittisen edeltäjänsä ja ystävänsä, Tomáš Masarykin, tavoin pakolaisena. Siellä ollessaan häntä kannustettiin palaamaan Eurooppaan muodostamaan Tšekkoslovakialle pakolaishallituksen. Beneš palasi Eurooppaan ja asettui asumaan Pariisiin monien muiden, edellisessä hallituksessa keskeisissä asemissa olleiden henkilöiden kanssa. Toisen maailmansodan virallisesti alettua Benešin johtamaa ryhmää alettiin kutsua Tšekin kansallisen vapautuksen komiteaksi, ja se pyrki heti saamaan kansainvälistä tunnustusta Tšekkoslovakian pakolaishallituksena. Vuoden 1939 loppuun mennessä Ranska ja Iso-Britannia olivat myöntäneet sille oikeuden solmia kansainvälisiä sopimuksia, mutta ne eivät silti pitäneet pakolaishallituksen tekemiä sopimuksia Tšekkoslovakian tasavallan solmimina.
Ranskan häilyvä tuki
Ranska oli suurin este komitean täyspainoisen pakolaishalituksen statuksen tiellä. Édouard Daladierin hallituksella oli ristiriitaisia ajatuksia komitean ajamien päämäärien ja Tšekkoslovakian tasavaltaa kohtaan. Vaikka Daladier oli julkisesti ilmoittanut Hitlerille usein suodun myöntyväisyyspolitiikkan olevan suora tie sotaan, hän päätyi kuitenkin lopulta puoltamaan Neville Chamberlainia, joka allekirjoitti Tšekkoslovakian luovuttamiseen johtaneen Münchenin sopimuksen. Sodan alkamisen jälkeen Daladier hallituksineen epäröi kahden suurvallan, Neuvostoliiton ja Natsi-Saksan, puollon välillä. Daladierin ristiriitaisuus näkyi myös siinä, että vaikka Daladierin Ranska olikin myöntänyt Tšekkoslovakian pakolaishallitukselle ei-hallinnollisen elimen aseman, Ranska oli Benešiä itseään vastaan ja se näki sodan jälkeisessä Tšekkoslovakiasta monia sitä hyödyttäviä mahdollisuuksia. Yksi Ranskan päävarauksista Benešin hallituksen virallisen tunnustuksen antamisessa oli tällöin itsenäisen Slovakian epäselvä tilanne. Ranskan hallitus ei tällöin uskonut Benešin puhuvan kaikkien tšekkoslovakialaisten puolesta. Näin ollen Ranskan tuki Benešille oli vaihteleva, sillä Ranska ei halunnut antaa kuvaa tukevansa Benešin komitean halua palata ensimmäisen tasavallan tilaan. Beneš oli kuitenkin henkilö, jolla oli valta myöntää Ranskalle se, mitä se halusi: Tšekkoslovakian hyvin koulutetun armeijan tuki. Niinpä Ranska oli ensimmäinen maa, joka allekirjoitti sopimuksen Benešin johtaman pakolaishallituksen kanssa 2. lokakuuta 1939. Sopimuksen turvin Tšekkoslovakian armeija saatiin kasattua uudelleen Ranskan maaperällä.
Ison-Britannian tuki ja aseman lopullinen tunnustus
Sodan aikana tšekkiarmeijan ensimmäinen divisioona taisteli isäntämaansa rinnalla Ranskan taistelun loppuvaiheessa. Liittoutuneiden sotajoukkojen häviäminen tässä taistelussa auttoi Benešin komitean ajamille päämäärille saavuttamista. Natsi-Saksan Ranskan miehityksen takia vastavalitun Winston Churchillin näkemykset voittivat heikentyvää kolmatta Ranskan tasavaltaa koskevat huolet. Churchill oli edeltäjäänsä selvempi Tšekkoslovakiaa koskevissa kannanotoissa ja hän tunnustikin pian Benešin aseman pakolaishallituksensa presidenttinä Ranskan miehityksen jälkeen. Komitea ei kuitenkaan ollut täysin varma tästä tunnustuksesta, sillä vaikka se selvästi nimesi Edvard Benešin presidentiksi, se ei kuitenkaan julkisesti yhdistänyt hallitusta Benešin aiempaan hallitukseen miehitystä edeltävässä Tšekkoslovakiassa. Tästä syystä Benešin pakolaishallitus painosti Isoa-Britanniaa selventämään kantaansa huhtikuussa 1941. 18. huhtikuuta Benešin hallitus lähetti Britannian hallitukselle kirjallisen pyynnön selventää sopimusta "Tšekkoslovakian tasavallan nimissä". Britannian ulkoministeri Anthony Eden selvensi kantaa pyynnön mukaisesti 18. heinäkuuta 1941. Myös Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton oli pakko tunnustaa Benešin hallituksen asema, sillä se julisti sodan molempia maita vastaan. Akselivaltojen hallituksen ollessa virallisesti vahvasti Bratislavassa, vuoden 1941 jälkipuoliskolla ainut tunnustettavissa oleva ystävällismielinen hallitus oli Benešin pakolaishallitus.
Pakolaishallituksen tulevaisuudensuunnitelmat
Sudeettisaksalaisten vihamielinen käytös joudutti Münchenin sopimuksen hyväksymistä. Tšekkoslovakia toimi tuolloin vahvasti länsimaisen ulkopolitiikan mukaan, minkä seurauksena Tšekkoslovakia luovutettiin Münchenin sopimuksella Natsi-Saksalle. Sodan loppuvuosina Beneš pyrki ratkaisemaan saksalaisvähemmistön ongelman ja saikin liittoutuneilta hyväksynnän ratkaisulleen, joka perustui Sudeettialueen saksalaisasukkaiden karkottamiseen. Benešin päämääränä oli vahvistaa Tšekkoslovakian turvallisuutta tulevaa saksalaisvihamielisyyttä vastaan Neuvostoliiton ja Puolan liittolaisuuden avulla. Neuvostoliitto oli kuitenkin Tšekkoslovakia-Puola-Neuvostoliitto -kolmikantaa vastaan, mutta joulukuussa 1943 se solmi Benešin hallituksen kanssa sopimuksen.
Sodan jälkeinen aika
Benešin halusi välttää Neuvostoliiton puuttumisen maan asioihin, erityisesti kommunistiseen vallankappaukseen, ja tämä motivoi Benešin kiinnostusta pitää yllä ystävällisiä suhteita Neuvostoliittoon. Hän pyrki saamaan Isoon-Britanniaan maanpakoon lähteneitä tšekkikommunisteja toimimaan yhteistyössä hänen hallituksensa kanssa ja Beneš tarjosi heille laajoja myönnytyksiä, muun muassa raskasteollisuuden kansallistamista ja paikallisten asukkaiden omien komiteoiden luomista sodan lopulla. Maaliskuussa 1945 Beneš nimitti keskeisiin kabinettivirkoihin Moskovaan paenneita tšekkiläisiä kommunisteja.
Tancredo Neves
thumb|upright|Tancredo Neves Tancredo de Almeida Neves (4. maaliskuuta 1910 – 21. huhtikuuta 1985) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli Minas Geraisin kuvernööri 1983–1984 ja Brasilian pääministeri 1961–1962. Neves valittiin Brasilian presidentiksi vuonna 1985, mutta hän ei astunut virkaansa, sillä hän sairastui ja kuoli vatsavaivoihin.
Tancredo Neves oli sanonut vaalikampanjan aikana, että jos hän saa 500 000 ääntä puolueeltaan, ei edes Jumala estäisi häntä tulemasta presidentiksi. Neves sai äänet, mutta päivää ennen presidentinvirkaan astumista hän sairastui ehtimättä vannoa presidentinvalaa ja kuoli vähän yli kuukauden päästä.
Inkeroisten Terho
Inkeroisten Terho ry on urheiluseura Inkeroisissa, nykyisin Kouvolan kaupungissa.
Hilkka Rantaseppä-Helenius
Hilkka Rantaseppä-Helenius (1925 – 7. toukokuuta 1975 Paimio ) oli suomalainen tähtitieteilijä. Rantaseppä-Helenius opiskeli alkuun matematiikan opettajaksi, mutta Yrjö Väisälä rohkaisi häntä ryhtymään tähtien tutkijaksi. Hän keskittyi havainnoimaan pikkuplaneettoja ja asteroidi 1530 Rantaseppä on nimetty hänen mukaansa.
Rantaseppä-Helenius työskenteli Tuorlan observatoriossa 1956–1962 assistenttina ja sitten observaattorina, kun se paikka vapautui. Observaattorina hän jatkoi kuolemaansa saakka. Tähtitieteellis-optillinen seura rakensi Kevolan tähtitornin hänen kotitilalleen vuonna 1963.
Rantaseppä-Helenius kuoli tapaturmaisesti 50-vuotiaana jäädessään kotipihallaan luisumaan lähteneen oman pakettiautonsa alle. Hänen 5-vuotias poikansa pelastui autosta vahingoittumattomana.
Sepelkaijanen
Sepelkaijanen, aikaisemmalta nimeltään sademetsäpapukaija (Agapornis swindernianus) on päiväntasaajan seudulla Afrikassa elävä kaijalaji, josta tunnetaan kolme alalajia. Läntisin nimialalaji swindernianus elää laikuittain Liberiassa, Norsunluurannikolla ja Ghanassa, alalaji zenkeri Kamerunissa, Gabonissa, Keski-Afrikan tasavallassa ja läntisessä Zairessa, sekä alalaji emini Zairen keski- ja itäosista Ugandan länsiosiin. Sen holotyypin kuvaili Heinrich Kuhl Liberiasta 1820. Sepelkaijanen syö pääasiassa hedelmiä ja hyönteisiä.
Mikko Hyppönen
Mikko Hermanni Hyppönen (s. 13. lokakuuta 1969 ) on suomalainen tietoturva-asiantuntija ja tietoturvayhtiö WithSecuren tutkimusjohtaja. Hänet tunnetaan tietoturvan kansantajuistajana lukuisista julkisista esiintymisistään ympäri maailmaa.
Ura
Hyppönen asui lapsuutensa Tuusulassa ja hänen äitinsä oli töissä Valtion tietokonekeskuksessa. Hyppösen ensimmäinen julkaistu tietokoneohjelma oli Ari-veljen kanssa vuonna 1987 tehty ja seuraavan vuonna julkaistu Paha Juttu -tekstiseikkailupeli.
Hyppönen aloitti F-Securessa vuonna 1991, kun yritys toimi nimellä Data Fellows. Vuonna 2011 hän oli 61. sijalla Foreign Policy -lehden sadan merkittävimmän kansainvälisen ajattelijan listalla. Hyppönen on ollut Computer Antivirus Researcher's Organisationin jäsen vuodesta 1995 alkaen.
Hyppönen on myös ensimmäinen suomalainen, joka on pitänyt puheen TED-konferenssissa. Heinäkuussa 2011 Hyppönen piti puheen tietokoneviruksista ja lokakuussa 2013 NSA:n harjoittamasta maailmanlaajuisesta joukkovalvonnasta.
Hyppönen on koulutukseltaan datanomi ATK-instituutista. Hän on myös opiskellut tietojenkäsittelytiedettä Helsingin yliopistossa.
Hyppösen esikoiskirja Internet ilmestyi 5. lokakuuta 2021.
Ykkössanomat
Ykkössanomat oli Nummi-Pusulassa, Sammatissa, Karjalohjalla ja Suomusjärvellä ilmestynyt tilattava paikallislehti. Vuonna 1986 perustetun lehden levikki oli vuonna 2006 kaikkiaan 3580 kappaletta. Ykkössanomat ilmestyi kerran viikossa ja se kuului samaan konserniin Salon Seudun Sanomat -lehden kanssa.
Lehden viimeinen numero ilmestyi 30. joulukuuta 2015. Lehden julkaiseminen lopetettiin kannattamattomuuden vuoksi.
Ojala (Tampere)
Ojala on Tampereen alue. Naapurikaupunginosia ovat mm. Olkahinen, Risso, Atala ja Kumpula ja idässä Kangasalan tuleva Lamminrahkan asuinalue. Tuleva asuinalue on osa Kangasalan ja Tampereen yhteistä projektia, jossa Kangasala rakentaa Lamminrahkan asuinalueen. Lamminrahkan puolelle on määrä rakentaa mm. koulu ja muita palveluita. Ojala kuului ennen vuotta 2002 Olkahisen tilastoalueeseen.
Alueelle rakennetaan 2010-luvun lopulta lähtien asuntoja noin 5 000 asukkaalle ja Lamminrahkan puolelle 8 000:lle. Joukkoliikenne Ojalaan on suunniteltu Risson ja Lamminrahkan kautta.
André Lakos
André Lakos (s. 29. heinäkuuta 1979 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan tšekkiläisjoukkue Orli Znojmossa. Oikealta laukova Lakos on peräti 201 cm pitkä ja 108 kg painava. Hän on EBEL:n pisin pelaaja. Lakos pelityyliltään all around -puolustaja.
Celebesinriippukaija
Celebesinriippukaija (Loriculus stigmatus) on Indonesian Sulawesiin kotoperäinen kaija. Sen holotyypin kuvaili Salomon Müller Sulawesista 1843.
André Lakos
Juniorivuodet
Lakos on WAT Stadlaun kasvatti. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli 14-vuotias, ja hän muutti äitinsä kanssa Kanadan Montréaliin. Lakos pelasi siellä Québecin paikallisia juniorisarjoja, kunnes siirtyi ontariolaiseen OJHL-joukkue Shelburne Wolvesiin kaudeksi 1997–1998. Siellä vietetyn kauden jälkeen Lakos siirtyi OHL-joukkue Toronto St. Michael's Majorsiin. Hänen tulokaskautensa OHL:ssä toi 49 runkosarjaottelussa tehot 2+10=12. Kaudeksi 1998–1999 Lakosin OHL-seura vaihtui Barrie Coltsiin, jossa hän teki 27 pistettä. New Jersey Devils varasi Lakosin kolmannella kierroksella ja 95. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1999.
Ammattilaisura
Lakos siirtyi heti NHL-varauksensa jälkeen syyskuussa 1999 kolmivuotisella tulokassopimuksella New Jersey Devilsin organisaatioon kaudeksi 1999–2000. Hän pelasi siellä kaikki sopimusvuotensa 1999–2002 ainoastaan AHL-joukkue Albany River Ratsissa, eikä Lakos pelannut otteluakaan NHL:ssä. Kolmannella kaudellaan 2001–2002 Devils kauppasi hänet Dallas Starsiin vaihdossa Valeri Kamenskiin. Myös loppukevät 2002 kului kokonaan AHL:n puolella, Utah Grizzliesin joukkueessa.
Celebesinriippukaija
Ulkonäkö ja koko
Celebesinriippukaija kasvaa 15 cm pitkäksi ja painaa aikuisena noin 30 grammaa. Yleisväri on vihreä, nokka on musta. Koiraalla on puneinen otsa. Molemmilla sukupuolilla on viininpunainen yläperä.
André Lakos
Ammattilaisura
Syyskuussa 2004 Lakos siirtyi vapaana agenttina Columbus Blue Jacketsin organisaatioon. Hän pelasi koko kauden 2004–2005 AHL-joukkue Syracuse Crunchissa ja teki 51 ottelussa tehot 1+12=13. NHL:n puolella pelaaminen ei olisi ollut edes mahdollista koko kauden kestäneen työsulun vuoksi. Lakos palasi taas kaudeksi 2005–2006 kotimaahansa ja siirtyi EC Salzburgin riveihin. Hän keräsi 48 runkosarjaottelussa tehot 8+22=30 ja oli joukkueensa toiseksi tehokkain puolustaja Greger Arturssonin jälkeen. Jäähyminuutteja Lakos keräsi 115 ja oli Erste Bank Eishockey Ligan jäähypörssissä seitsemäs Klagenfurter AC:n David Schullerin kanssa. Kevään 2006 pudotuspeleissä Lakos oli tehoilla 3+7=10 puolustajien pistepörssin toinen Villacher SV:n Mickey Elickin jälkeen. Kaudella 2006–2007 hän teki Erste Bank Eishockey Ligassa yhden kauden piste-ennätyksensä, kun hän sai 52 ottelussa tehot 16+28=44. Lakos oli Salzburgin tehokkain puolustaja ja koko liigan viidenneksi tehokkain puolustaja. Hän keräsi myös yhden kauden jäähyennätyksensä 125 minuutillaan. Lakos ratkaisi joukkueelleen Itävallan-mestaruuden tehtyään viidennessä finaaliottelussa Villachia vastaan Salzburgin 4–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin.
Lakos teki kesäkuussa 2007 yksivuotisen sopimuksen Minnesota Wildin kanssa ja siirtyi kaudeksi 2007–2008 jälleen Pohjois-Amerikkaan. Hän kuitenkin pelasi vain 11 ottelua farmijoukkue Houston Aerosissa ja siirtyi marraskuussa 2007 Elitserien-joukkue Färjestadiin, Ruotsiin. Lakos teki siellä 33 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10 ja keräsi 130 jäähyminuuttia, joilla hän oli Elitserienin jäähypörssin viides. Kaudeksi 2008–2009 Lakos siirtyi KHL-joukkue Traktor Tšeljabinskiin. Hän teki toukokuussa 2009 vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa, mutta Lakos palasi kesken kauden 2009–2010 EC Salzburgiin tammikuussa 2010. Hän voitti kauden päätteeksi toisen kerran Itävallan-mestaruuden.