cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Penna Urrila
Urrila kirjoitti ylioppilaaksi 1995 Helsingin Ranskalais-Suomalaisesta koulusta ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta 2001. Hän opiskeli pääaineenaan kansantaloustiedettä, sivuaineina tilastotiedettä ja matematiikkaa. Työuransa hän aloitti Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton talouspoliittisena asiamiehenä 2002–2004. Siitä tehtävästä hän siirtyi Elinkeinoelämän keskusliiton palvelukseen ensiksi vastaavaksi ekonomistiksi 2005–2010 ja sitten vuonna 2010 johtavaksi ekonomistiksi.
Päätyönsä ohessa Urrila on toiminut Tehokkaan tuotannon tutkimussäätiön asiamiehenä vuodesta 2007, Eteläsuomalaisen ylioppilassäätiön hallituksen jäsenenä 2000–2004 ja 2010– sekä säätiön puheenjohtajana vuodesta 2011, Pääkaupunkiseudun Partiolaiset ry:n hallituksen jäsenenä 2002–2004, Eläke-Tapiolan hallituksen jäsenenä 2010–2013 ja yhtiön tarkastusvaliokunnassa 2013 sekä Eiran aikuislukioon liittyvän Touko Voutilaisen koulusäätiön hallituksen jäsenenä 2010 ja hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2014 alkaen.
Johann von Werth
thumb|kreivi Johann von Werth Johann von Werth (1591/n. 1595, Kaarst – 16. syyskuuta 1652, Königgrätz) oli saksalainen palkkasotilas ja ratsuväenkenraali kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Elämäkerta
Werth oli kotoisin Weertin kylästä Espanjan Alankomaista ja oli alun perin protestanttinen talonpoika. Kotikylästä hän sai myös nimensä Werth. Werth ryhtyi vuonna 1622 palkkasoturiksi liittyessään Espanjan armeijaan ratsumieheksi kahdeksankymmenvuotisessa sodassa. Hän yleni jotenkin upseeriksi ja vuoteen 1630 mennessä (tai vuonna 1633) hän sai everstin arvon. Pian hänellä oli oma rykmentti ja hän siirtyi Baijerin palvelukseen. Werth johti menestyksekkäästi katolisen liigan armeijassa pienempiä operaatioita Etelä-Saksassa vuosina 1632–1634. Hän osallistui vuonna 1634 Nördlingenin taisteluun, jossa menestyi ja kun samana vuonna hän kääntyi vielä katoliseksi, keisari Ferdinand II nimitti hänet kenraaliksi ja paroniksi.
Vuosina 1634–1638 Werth taisteli Bernhard Weimaria ja ranskalaisia vastaan Reinin rintamalla. Vuonna 1635 hän teki pitkälle ulottuneen hävitysretken Lothringeniin ja vuonna 1636 vielä pitemmän hävitysretken Ranskan alueelle, aina Pariisin liepeille asti. Retkien vuoksi häntä pidettiin Ranskassa hävittäjänä ja tuhoajana. Hänet kuitenkin pakotettiin vetäytymään takaisin rajaseuduille, kun Ranska kokosi suuren armeijan. Seuraavana vuonna Werth hävitti Reinin laaksoa. Vuonna 1638 Werth jäi Bernhard Weimarin vangiksi Rheinfeldenin taistelussa. Hänet tuotiin Pariisiin, jossa häntä pidettiin vankina suhteellisen vapaissa oloissa vuoteen 1642 asti. Werth oli yksi kolmesta kenraalista, jotka vaihdettiin Kustaa Horniin 1642. Vapautumisen jälkeen Werth palasi takaisin Baijerin palvelukseen. Hän taisteli Tütlingenin taistelussa vuonna 1643, Freiburgissa (1644) ja toisessa Nördlingenin taistelussa (1645). Kun sota hiipui ja Baijeri yritti tehdä erillisrauhaa, Werth yritti johtaa komentamansa joukot pois Baijerista keisarin palvelukseen, mutta suurin osa miehistä ei seurannut häntä.
Vuonna 1647 keisari antoi hänelle kreivin tittelin. Sodan päätyttyä Werth vetäytyi laajoille tiluksilleen, jotka hän oli saanut sotapalvelustaan. Hän kuoli vuonna 1652 sängyssään.
Werth oli osaava ratsuväen komentaja ja johti menestyksekkäästi useita pienempiä operaatioita. Suuremmissa taisteluissa hän ei kuitenkaan onnistunut yhtä hyvin. Hän oli peloton ja osaava johtaja ja taktikko, mutta häneltä puuttui kyky hallita isompaa taistelukenttää.
Millicent Fawcett
Millicent Garrett Fawcett (o.s. Garrett; 11. kesäkuuta 1847 Aldeburgh, Suffolk – 5. elokuuta 1929 Lontoo) oli brittiläinen feministi ja yksi suffragettiliikkeen johtajista. Hän kannatti naisten äänioikeuden ajamista maltillisin keinoin eikä hyväksynyt Emmeline Pankhurstin käyttämiä äärikeinoja.
Hän toimi National Union of the Women´s Suffrage Societies -järjestön puheenjohtajana vuosina 1890–1919.
Hän oli naimisissa taloustieteilijä Henry Fawcettin kanssa.
Keväällä 2018 Lontoon parlamenttitalon edustalle pystytettiin Millicent Fawcettin patsas sen kunniaksi, että naisten äänioikeusliike oli sata vuotta aikaisemmin osoittanut samalla paikalla mieltään naisten äänioikeuden puolesta. thumb|Millicent Garrett Fawcett ja Henry Fawcett noin vuonna 1880.
Niilo Puhakka
Saavutukset
Jalkapallo:
Jääpallo:
John Engberg
Johan ”John” Adolf Engberg (26. joulukuuta 1892 Porvoo – 27. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen yleisurheilija ja jalkapalloilija.
Engbergin urheilu-ura sijoittui 1900-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulle ja toisen alkuun. Seurana oli Helsingin IFK. Urheilu-ura Helsingissä päättyi 1914, kun hän siirtyi Englantiin vuosiksi 1914–1916 ja sen jälkeen Pietariin vuonna 1917. Syksyllä 1917 hän siirtyi välitysliike Viktor Ek Oyn palvelukseen Vaasaan.
John Engberg saavutti 100 metrin juoksun SM-pronssia 1914. Maaliin hän tuli neljäntenä, mutta kisan voittaja Paul Jefimoff (myöh. Jerima) hylättiin myöhemmin, kun selvisi, että hän ei ollut vielä Suomen kansalainen. Vuonna 1911 Engberg oli voittamassa 4 × 100 metrin Suomen mestaruutta ja 1600 metrin viestin hopeaa HIFK:n riveissä. Hän oli voittamassa 4 × 100 metrin viestimestaruutta 1912 ja molemmat viestimatkat 1914. Vuosien 1912 ja 1914 saavutukset tosin mitätöitiin, koska HIFK:n viestijoukkueissa oli mukana myös Jefimoff – Venäjän kansalainen. Vuoden 1913 SM-kisoissa Engberg oli keihäänheiton kahden käden kisassa viides.
Engberg pelasi myös jalkapalloa HIFK:n väreissä ja oli mukana vuosien 1909 ja 1912 SM-loppuottelujoukkueissa, jotka tosin hävisivät finaaleissa.
John Engberg osallistui sisällissotaan Vaasan suojeluskunnan mukana ja oli valtaamassa Vaasaa, Kemiä ja Oulua. Sodan loppuvaiheessa Viipurin valtaustaisteluissa Kolikkoinmäellä hän sai luodin otsaansa.
Luottokelpoisuus
Luottokelpoisuus tarkoittaa luonnollisen henkilön, yhteisön tai yhtiön kykyä suoriutua taloudellisista velvoitteistaan. Luottokelpoisuuden taloudellistenvelvoitteitteinen määritelmä tarkoittaa entiteentin kykyä maksaa kyseisen entiteetin velka tai muutoin jatkaa toimintaansa ilman ulkopuolisten osapuolien vaateita.
Luottokelpoisuusluokitus on luottokelpoisuuden arviointiin erikoistuneen laitoksen tekemä arvio yhtiön velanmaksukyvystä.
Kuulutus avioliittoon
Kuulutus avioliittoon tarkoitti Suomessa aiemmin sitä, että ennen vihkimistä kirkossa ilmoitettiin aiotusta avioliitosta julkisesti. Se oli aikanaan pakolliseksi säädetty virallinen toimi. Vuoden 1988 alussa tuli voimaan avioliittolain muutos, jonka mukaan avioliiton esteiden tutkinta korvasi kuulutusmenettelyn. Vaikka kuulutus on nykyisin vailla oikeudellista perustetta, Suomen evankelis-luterilainen kirkko käyttää sitä esirukoukseen verrattavana kirkollisena toimena, josta kihlakumppanit voivat kieltäytyä.
Historia
Kuulutus tapahtui 1800-luvulla kolmena perättäisenä sunnuntaina siinä kirkossa, johon morsian kuului. Yksi kuulutus riitti siinä tapauksessa, että sulhasen oli lähdettävä sotaan tai valtakunnan asialle. Evankelis-luterilaisessa kirkossa kuulutuksen luki saarnastuolista tavallisesti seurakunnan kirkkoherra, mutta sen saattoi lukea myös kirkkoneuvoston jäsen, seurakunnan vanhin tai lukkari.
Kuulutusta ei saanut antaa, jos jompikumpi kihlakumppani ei ollut kristitty, käynyt ehtoollisella tai laki kielsi avioliiton. Pappia, joka kuulutti avioliittoon muusta seurakunnasta olevan morsiamen, rangaistiin varoituksella, 1–6 kuukauden palkan menettämisellä tai 2–12 kuukauden virkaerolla. Samoin rangaistiin pappia, joka vihki avioliittoon ilman morsiamen seurakunnan kirkkoherran todistusta kuulutuksesta ja avioliiton esteettömyydestä. Pappi, joka vihki ennen kuulutusta, menetti virkansa.
John Warnock
pienoiskuva|John Warnock vuonna 2008 John Edward Warnock (6. lokakuuta 1940 Salt Lake City – 19. elokuuta 2023 ) oli yhdysvaltalainen tietotekniikan asiantuntija ja liikemies, joka perusti Charles Geschken kanssa joulukuussa 1982 ohjelmistoyritys Adoben. Hän oli kehittämässä useita digitaalisen kuvankäsittelyn, julkaisemisen ja visuaalisen viestinnän ohjelmistoja sekä tekniikoita, kuten Adobe Illustrator ja PostScript.
Kuulutus avioliittoon
Historia
Vuoden 1929 avioliittolain mukaan kuulutuksen avioliittoon antoi evankelis-luterilaisen kirkon kirkkoherra, ortodoksisen kirkon seurakunnan esimies ja muussa uskonnollisessa yhdyskunnassa seurakunnan johtaja tai tehtävään valtuutettu hallituksen jäsen. Siviiliavioliittoon kuulutti maalla ja kauppalassa kihlakunnantuomari tai kihlakunnanoikeuden puheenjohtaja, ja kaupungissa maistraatin puheenjohtaja, tehtävään määrätty maistraatin lainoppinut jäsen tai järjestysoikeuden puheenjohtaja.
John Warnock
Ennen Adoben perustamista Warnock työskenteli mm. Utahin yliopistossa, IBM:ssä sekä Xeroxin Palo Alto Research Centerissä. Warnock toimi Adoben toimitusjohtajana vuoteen 2000 asti. Hallituksen puheenjohtaja hän oli vuoteen 2017.
Kuulutus avioliittoon
Historia
Siviiliavioliittoon kuulutus oli pantava näkyville 14 päivän ajaksi kunnalliselle ilmoitustaululle siinä tai niissä kunnissa, joissa kihlakumppanit olivat merkityt kirkonkirjoihin tai vastaavaan rekisteriin. Kirkollinen kuulutus voitiin lukea vain kerran ja siviiliavioliittoon vihkiä ilman kuulutusta, jos kihlakumppani oli hengenvaarallisesti sairaana, sodan aikana sotapalveluksessa tai siihen kutsuttu.
Heinäjärvi (Jämsä, Sammallahti)
Heinäjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Sammallahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Heinäjärven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Legalismi (kiinalainen filosofia)
Legalismi oli yksi neljästä kiinalaisen filosofian tärkeimmästä koulukunnasta Kiinan Kevättä ja syksyä ja Taistelevat läänitysvaltiot -kausilla. Tämä kausi, noin vuosina 770-221 eaa., oli Kiinassa suuren kulttuurisen ja intellektuaalisen kehityksen aikaa, ja siksi sitä kutsutaan nimellä Sata koulukuntaa.
Heinäjärvi (Jämsä, Sammallahti)
Vesistösuhteet
Heinäjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,7 metriä mpy.
Legalismi (kiinalainen filosofia)
Historia
Legalismin perustajana on usein nähty kungfutselainen filosofi Xunzi, koska hänen oppilaistaan Han Fei ja Li Si olivat kummatkin legalisteja. Li Sin johdolla legalismista tuli Qin-dynastian valtiofilosofia. Jotkut tutkijat ovat pitäneet hänen legalismiaan varhaisimpana tunnettuna totalitarismin muotona.
Heinäjärvi (Jämsä, Sammallahti)
Muuta
Jämsän muita Heinäjärvi-nimisiä vakavesiä ovat Heräkulman Heinäjärvi, Turkinkylän Heinäjärvi ja Paljakan Heinäjärvi.
Legalismi (kiinalainen filosofia)
Oikeusfilosofia
Legalismi oli luonteeltaan käytännöllistä poliittista filosofiaa ja oikeusfilosofiaa, eikä se esittänyt teoreettisia kysymyksiä luonnosta tai elämän tarkoituksesta. Kiinalaisessa kontekstissa legalismi tarkoittaa näin filosofiaa, joka kannattaa lain valtaa. Näin sen merkitys eroaa termin ”legalismi” käytöstä länsimaisessa oikeusfilosofiassa.
Koulukunnan merkittävin filosofi Han Fei katsoi, että hallitsijan tulee hallita alamaisiaan seuraavan kolmen periaatteen mukaisesti:
Eteläamerikantiira
Eteläamerikantiira (Sterna hirundinacea) on eteläamerikkalainen tiira. Sen elinympäristö käsittää mantereen etealäosan rannikot Perun eteläosista Tulimaahan, Falklandsaarille ja Brasilian keskiosien Espírito Santoon. Telveksi se siirtyy mantereen rannikoille päiväntasaajan seudulle. René-Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin Brasilian Santa Catarinasta 1831.
Oliivikerttusieppo
Oliivikerttusieppo (Kempiella flavovirescens) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Oliivikerttusieppoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Tervajärvi (Jämsä, Sammallahti)
Tervajärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Sammallahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,6 metriä mpy.
Klaus Tschütscher
Klaus Tschütscher (s. 7. heinäkuuta 1967) on liechtensteinilainen liikemies ja poliitikko. Hän oli Liechtensteinin pääministeri vuosina 2009–2013. Hän on Isänmaallisen liiton (Vaterländische Union, VU) jäsen. Hän opiskeli lakia Sankt Gallenin yliopistossa Sveitsissä ja suoritti oikeustieteen tohtorin tutkinnon vuonna 1996.
Hän on toista kertaa naimisissa ja kahden lapsen isä. Perhe asuu Ruggellissa, Liechtensteinissa.
KNM Frøya
KNM Frøya oli Norjan laivaston miinalaiva
Valmistus
Alus tilattiin Hortenista laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1916.
Palvelus
Frøya oli edelleen palveluksessa Saksan hyökätessä Norjaan huhtikuussa 1940, jolloin se oli matkalla Finnmarkista Horteniin. Alus ankkuroitui 8. huhtikuuta Brekstadissa Trondheiminvuonon suuhun, koska aluksen päällikkö T. Shröder-Nielsen ei ollut halukas ylittämään huonossa säässä ja täydessä miinalastissa Hustadvikaa. Seuraavana aamuna alkoi saksalaisten tunkeutuminen maahan, ja aluksen miehistö havaitsi Trondheimiin matkanneen Saksan laivaston osaston. Alus jäi vuonoon ansaan, jolloin se päätettiin siirtää läheiseen Stjørnfjordiin.
Uudessa asemapaikassaan alus joutui toistuvasti ilmahyökkäysten ja kenttätykistön kohteeksi. Aluksen päällikkö totesi 13. huhtikuuta, että aluksen saaminen turvaan olisi mahdotonta ja se pitäisi tuhota. Alukselta purettiin sen miinalasti sekä muuta käyttökelpoista materiaalia, minkä jälkeen se ajettiin karille Søtvikassa. Aluksen miehistö avasi tuhon varmistamiseksi aluksen venttiilit ja laukaisivat tuhopanokset.
Saksan laivaston sukellusvene U-34 päällikkönään kapteeniluutnantti Wilhelm Rollmann havaitsi karilla olevan aluksen ja varmisti sen tuhon torpedoilla.
Joe Hicketts
Joseph Hicketts (s. 4. toukokuuta 1996 Kamloops, BC, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Minnesota Wildissa.
Luettelo jääkiekon SM-liigassa eniten tehopisteitä kaudessa tehneistä pelaajista
Tämä on luettelo SM-liigan kaudessa eniten tehopisteitä runkosarjassa tehneistä pelaajista. Luetteloon on koottu jääkiekon SM-liigan 100 eniten yksittäisellä runkosarjakaudella tehopisteitä tehnyttä pelaajaa. Yhden kauden piste-ennätys on kaudella Oulun Kärppiä edustaneen Kari Jalosen 93 tehopistettä. Paras ottelukohtainen pistekeskiarvo on Matti Hagmanilla kaudelta ; 2,48 pistettä ottelua kohden. Runkosarjan pistepörssin voittaja saa Veli-Pekka Ketola -palkinnon, joka on nimetty luettelossa kolmesti esiintyvän Veli-Pekka Ketolan mukaan. Nykyisen nimen palkinto sai 1995.
Luettelo
175px|right|thumb|[[Janne Pesonen teki kuudennella kaudellaan Kärpissä 78 pistettä. ]]
175px|right|thumb|[[Saku Koivu teki Turun Palloseurassa kaudella 74 pistettä. ]]
175px|right|thumb|[[Juha Riihijärvi teki 72 pistettä Rauman Lukossa kaudella . ]]
175px|right|thumb|[[Janne Ojanen|Janne Ojasen paras kausi oli, jolloin hän teki 65 pistettä. ]] 175px|right|thumb|[[Teemu Selänne|Teemu Selänteen yhden kauden piste-ennätys SM-liigassa on kaudelta, jolloin hän teki 62 pistettä. ]]
175px|right|thumb|[[Toni Koivisto teki Kärpissä kaudella uuden piste-ennätyksensä, 62 pistettä. ]]
175px|right|thumb|[[Vesa Viitakoski|Vesa Viitakosken paras kausi SM-liigassa oli kausi, jolloin hän teki 60 pistettä Ilveksessä. ]]
175px|right|thumb|[[Steve Kariya teki ensimmäisellä SM-liigakaudellaan 59 pistettä ja voitti pistepörssin. ]]
Kirjavinkkaus
Kirjavinkkaus tarkoittaa lyhyesti ilmaistuna kirjoista puhumista. Vinkkauksen päämäärä on saada kuulija lukemaan esitelty teos, joten se ei ole sama asia kuin kirja-arvostelu, tekstianalyysi tai kirjareferaatti.
Kirjavinkkauksen taustaa
Kirjavinkkaus levisi Suomeen 1990-luvulla suomenruotsalaisten kirjastojen kautta. Aluksi siitä puhuttiin yleisesti ruotsinkielisellä nimityksellä bokprat, kunnes termi kirjavinkkaus vakiintui suomen kieleen. Ruotsiin 70-luvulla rantautunut toimintamuoto on lähtöisin Yhdysvalloista. Englanniksi kirjavinkkausta vastaava termi on book talk.
Kirjavinkkauksen tarkoitus ja päämäärät
Tärkein yksittäinen päämäärä on lukemaan houkutteleminen tietyn teoksen avulla:
"Oman lukukokemuksen, kirjan antaman elämyksen välittäminen kuulijalle niin, että hänessä syntyy pakottava halu lukea myös kirja, on kirjavinkkarin päämäärä."
Tärkeää on myös monipuolisuus. Vinkkarin on otettava huomioon eritasoiset lukijat:
"Heikko lukija ei kuitenkaan pääse kehittymään luku- ja kirjoitustaidossa, jos hän ei lue. Onkin äärimmäisen tärkeää, että myös hänelle löytyy sopivaa luettavaa."
Kirjavinkkaus on usein osa lasten- ja nuortenkirjastotyötä, mutta se on laajentunut muihinkin kohderyhmiin. Aikuisväestölle suunnattuja kirjahetkiä on järjestetty muun muassa Tampereen kaupungin pääkirjastossa Metsossa. Vinkkauksen idea on nostaa esille kirjoja, jotka ovat lainattavissa kirjastosta: vanhoja suosikkeja, klassikoita, uutuuksia ja vähemmän tunnettuja teoksia. Vinkkaaminen ei ole luennoimista tai esitelmöimistä, vaan kertomista (vrt. storytelling). Vinkkari kertoo ja elävöittää kirjan tapahtumat niin, että kuulijan on lopulta pakko saada tietää, mitä seuraavaksi tapahtuu. Kirjoista voidaan myös keskustella yhdessä kuulijoiden kanssa. Kuuntelijat voivat samalla olla osallistujia. Etenkin pienille koululaisille toiminnalliset tauot vinkkien välissä ovat suositeltavia.
Kohderyhmiä on monia ja kenelle tahansa voidaan vinkata: alle kouluikäisille kuvakirjoja, koulujen kaikille luokka-asteille, vanhempainiltojen osallistujille, opettajille tai muille nuorten parissa työskenteleville, erilaisille aikuisryhmille, tietyn alan opiskelijoille, kirjastonkäyttäjille ja niin edelleen.
Kirjavinkkarit
Kirjavinkkausta työkseen tekeviä kutsutaan kirjavinkkareiksi. Monesti he ovat kirjaston työntekijöitä: kirjastovirkailijoita, kirjastonhoitajia tai muuta henkilökuntaa, jotka lukevat paljon vinkattavan aihepiirin kirjallisuutta ja itse kokevat lukemiseen kannustamisen tärkeäksi. Vinkkaustoiminnassa on mukana myös sanataideohjaajia, opettajia, satutuntien pitäjiä ja muita "kerronnan ammattilaisia". Oma innostus on työn lähtökohta.
Hyvän vinkkarin ominaisuudet ja alati kehittyvät taidot
Vinkkarit itse pitävät tärkeimpinä ominaisuuksinaan rehellisyyttä ja uskollisuutta omalle tyylilleen. Työn edellytyksenä on myös oma kiinnostus vinkattavaan kirjallisuuteen. Rehellisyydellä tarkoitetaan omaan lukukokemukseen luottamista: mikäli kirjasta ei itse innostu, ei luultavasti kannata vinkata sitä muillekaan. Jos vaikkapa kirjan alku on raskaslukuinen, mutta loppu mitä mainioin tämä myös kerrotaan kuulijoille. Kirjaa ei kaunistella, eikä myöskään suotta vähätellä. Kirjavinkkareita Suomessa kouluttanut läänintaiteilija-kirjastonhoitaja Marja-Leena Mäkelä korostaa työn tekemistä omana itsenään. Ennen kaikkea vinkkarilla on tärkeä välittäjärooli: kirja on vinkkaustapahtuman tähti.
Rehellisyyden, oman tyylin ja kirjallisuustietämyksen lisäksi vinkkarin työssä on hyötyä myös seuraavista ominaisuuksista:
Kokemus, oppaat, koulutukset sekä vertaistuki kollegojen kesken on mainittu tärkeimmiksi tavoiksi oppia hyväksi vinkkariksi. Lisäksi on luettava paljon ja monipuolisesti. Esiintymistaidoissa, kirjallisuustietämyksessä, työajan puitteissa tapahtuvassa vinkkauksiin valmistautumisessa, kouluyhteistyössä, vinkkareiden keskinäisessä yhteistyössä ja vinkkauksen elävöittämisessä on vinkkareiden mukaan vuonna 2008 ollut vielä parantamisen varaa. Yhteistyötä helpottamaan perustettiin Kirjavinkkariyhdistys keväällä 2009.
Vinkkaaminen osana kirjastotyötä
Kirjavinkkaus on vakiintunut osa kirjastotyötä ja kuuluu joidenkin kirjastolaisten toimenkuvaan. Palkkio- ja lukuvapaakäytännöt vaihtelevat kunnittain. Lukuvapaa tarkoittaa muusta kirjastotyöstä vapaata aikaa lukea kirjoja, joista vinkattavat teokset kootaan. Vuonna 2006 julkaistiin Suomen kirjastoseuran Lastenkirjastotyöryhmän laatima suositus, jonka mukaan kirjavinkkausta tai vastaavaa taustatyötä edellyttävää kirjastotyötä tekevälle suositetaan vähintään yhtä lukupäivää kuukautta kohti. Itse vinkkaus tapahtuu useimmiten kirjaston tai koulun tiloissa. Paikka kannattaa kuitenkin sopia etukäteen aina kulloisenkin tilanteen mukaan. Toisinaan vinkataan myös oman kunnan ulkopuolella.
Oman työyhteisön tuki mainitaan usein tärkeäksi kannustimeksi vinkkaustyötä tekevälle. Valmistelevan työn, matkustamisen ja vinkkaamisen lisäksi vinkkarin on otettava selvää monista käytännön asioista, jotta vinkkaaminen onnistuisi mahdollisimman hyvin: luokan/yleisön koostumus, vinkkauksen päämäärä juuri kyseisessä tilanteessa, mahdollisesti etukäteen toivottu aihealue, oppitunnin/esityksen pituus, paikan tarkka sijainti ja, etenkin kouluissa, lukujärjestyksen kulku.
Kirjavinkkaus käytännössä
Kirjavinkkauksessa on kaksi ylittämätöntä sääntöä: kirjan loppuratkaisua ei saa koskaan paljastaa ja vinkkarin ei tule puhua kirjoista, joita itse ei ole lukenut. Vinkkaustapahtuman runko koostuu yleensä useasta erillisestä vinkistä. Luku-urakan ja valikoinnin jälkeen on vuorossa näiden yksittäisten vinkkien suunnittelu. Valikoinnissa vinkkari käyttää niin kutsuttua mäty-periaatetta ("mä tykkään"), ja subjektiivisuus valinnassa on asia, joka kuuluu myös tehdä selväksi kuulijakunnalle.
Vinkin konkreettinen rakenne on seuraavanlainen, kuten Joni R. Bodart sen on muotoillut ja Marja-Leena Mäkelä kääntänyt suomeksi:
Hyvässä vinkissä kerronta katkeaa niin jännittävään tai jollain muulla tavalla vaikuttavaan kohtaan, että odottamattaan epätietoisuuteen jätetyt kuulijat suorastaan tuskastuvat. Vain lukemalla kirjan saa tietää kuinka käy.
Viimeiseen lauseeseen on syytä siis kiinnittää erityistä huomiota, kuten myös ensimmäiseen, jotta kuulijoiden huomio kiinnittyy alusta lähtien esitykseen. Aluksi mainitaan luonnollisesti myös kirjan nimi ja tekijä. Suositeltu pituus yhdelle vinkille on 3-5 minuuttia. Pisimmilläänkin vinkin tulisi kestää vain noin seitsemän minuuttia. Keskimäärin yhden oppitunnin (45 min) aikana ehtii vinkata 5-20 kirjaa, ja määrä vaihtelee vinkkarin oman tyylin sekä tilanteen mukaan. On hyvä varautua kestoltaan erimittaisin vinkein jo esityksen vaihtelevuuden vuoksi. Tärkeintä vinkissä on toiminnan kuvaus, eli keskittyminen siihen, mitä kirjassa tapahtuu. Tämän keskeisen sisällön tukena voi lukea ääneen otteen kirjasta, mikä ei kuitenkaan aina ole tarpeellista. Lisäksi vinkkari voi kertoa esimerkiksi omista kokemuksistaan tai lisätietoa kirjan tekijästä elävöittääkseen esitystä.
Vinkkauksen tukena
Vinkkaus on valmis vasta siinä vaiheessa kun kirja on päätynyt lainaan uudelle lukijalle. Esiteltävät kirjat on oltava mukana, mahdollisuuksien mukaan valmiina lainattavaksi saman tien tai vähintään kirjalistoina jaettavaksi koululle, lapsille ja/tai paikalliseen kirjastoon tai kirjastoautoon. Verkossa on vinkkejä, kirjalistoja ja kokonaisia omia sivustoja, jonne kootaan jatkuvasti lisää vinkkejä: esimerkiksi lasten oma portaali Okariino ja nuorten Sivupiiri. Lisäksi on julkaistu ns. vinkkikirjallisuutta, kuten Vinkkejä kirjavinkkareille -valikoimaluettelot. Aikuisille suunnattu lastenkulttuurilehti Tyyris Tyllerö käsittelee säännöllisesti myös kirja-aiheita. Lukukeskus julkaisee kirjallisuuskritiikkiä sisältäviä lehtiä: Vinskiä lapsille ja Lukufiilistä nuorille. Lastenkirjainstituutin Onnimanni ja Ibby Finlandin Virikkeitä sisältävät niin ikään runsaasti kirjallisuusarvosteluja.
Vinkkauksen monet muodot
Perinteisin kirjavinkkauksen muoto on yhden ihmisen pitämä kaunokirjallisuusvinkkaus, mutta vaihtoehtoisia muotoja on lukuisia:
Käytännössä vinkata voi mitä aineistoa vain monin eri tavoin, eivätkä mahdolliset vaihtoehdot rajoitu edellä mainittuihin esimerkkeihin.
Latvussieppo
Latvussieppo (Kempiella griseoceps) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Xian Dongmei
Xian Dongmei (, s. 15. syyskuuta 1975 Sihui, Guangdong) on kiinalainen judoka, kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän on saavuttanut kansainväliset menestyksensä alle 52 kg:n sarjassa.
Xian saavutti Aasian mestaruuskilpailuissa pronssia Macaossa 1993 ja hopeaa New Delhissä 1995. Kiinan mestaruuden hän voitti vuonna 2000 ja kultaa Pekingin universiadeissa 2001. Seuraavana vuonna hän oli toinen Aasian kisoissa Busanissa.
Xian voitti helmikuussa 2004 maailmancupin kilpailut Pariisissa ja Hampurissa. Myöhemmin samana vuonna hän sai hopeaa Aasian mestaruuskilpailuissa hävittyään loppuottelussa Etelä-Korean Eun-Hee Leelle. Ateenan olympialaisissa Xian voitti kultaa kukistettuaan finaalissa Japanin Yuki Yokosawan.
Xian kuului marraskuussa 2007 Kiinan joukkueeseen, joka voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Pekingissä. Helmikuussa 2008 hän voitti Pariisin ja Budapestin maailmancupin kilpailut. Pekingin olympialaisissa hän saavutti toisen peräkkäisen olympiavoittonsa. Loppuottelussa hän voitti Pohjois-Korean Kum Ae Anin.
Ellipsi (yhtye)
Ellipsi on suomalainen lauluyhtye. Yhtyeen jäseniä ovat olleet mm. Hannu Sinnemäki (nokkahuilu, laulu), Ilmari Hytönen (kitara), Veli-Pekka Räsänen (sello), Jaana Lappo, Marja-Liisa Blomberg ja Pekka Sinnemäki (laulu).
Hirvijärvi (Jämsä, Sammallahti)
Hirvijärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Sammallahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
La Pazin departementti
La Pazin departementti voi viitata muun muassa seuraaviin paikkoihin:
Hirvijärvi (Jämsä, Sammallahti)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 33 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,6 metriä mpy.
SOGEADE
SOGEADE (Société de gestion de l'aéronautique, de la défense et de l'espace) on ranskalainen holding-yhtiö, joka omisti vuonna 2000 noin 30 % EADS-konsernista ja vuoden 2009 lopulla noin 22 %.
Yhtiön omistavat Ranskan valtion omistama SOGEPA-sijoitusyhtiö (alun perin 50 % osuus SOGEADEsta, vuonna 2009 67 %) ja Désirade-sijoitusyhtiö (50 %, laskenut kolmannekseen), jonka omistaa ranskalainen sotateollisuus- ja mediayhtiö Lagardère Group.
Myanmarin ympäristöpolitiikka
thumb|240px| [[Maanviljelyä Šanin osavaltiossa Myanmarissa.]] Myanmarin ympäristöpolitiikan arkea ovat monimuotoiset ja pitkäkestoiset ongelmat, joiden ratkaisemista vaikeuttaa maan sulkeutuneisuus. Vallassa oleva sotilasjuntta rajoittaa merkittävästi kansalaisten perusoikeuksia. Rajoitukset lehdistönvapauteen, kansalaistoimintaan ja ulkomaisten tarkkailijoiden maahanpääsyyn vaikuttavat myös ympäristöpolitiikassa.
Myanmarin ympäristöpoliittisiin haasteisiin kuuluvat energiantuotannon, kuten öljyntuotannon ja suurvesivoimaloiden, vaikutukset, villieläinten salametsästys ja niistä saatavien varojen, kuten norsujen ja norsunluun salakauppa, sekä holtiton metsien käyttö. Germanwatchin Global Climate Risk Indexin mukaan Myanmar oli vuonna 2004 myös maailman maista kymmenen suurimpia ilmastoon liittyvistä luonnonmullistuksista vaurioita saaneen maan joukossa. Nargis-myrsky huhtikuussa 2008 johti laajaan riippumattomien avustusjärjestöjen tukeen Myanmarin ihmisille. Myanmar kuitenkin esti Yhdysvaltojen sotalaivojen maihin pääsyn. Satojatuhansia ihmisiä jäi kodittomaksi ja mahdollisesti ainakin osa rannikon pelloista suolaantui merivedestä.
Norsut
Myanmarissa on suuri norsukanta: 4 000–5 000 norsua. Kansainvälinen Cites-sopimus kieltää norsujen ja norsunluutavaroiden kaupan. Villieläinkauppaa valvovan Traffic-järjestön tammikuussa 2009 julkaiseman raportin mukaan Myanmarista on tulossa norsujen ja norsunluun kaupan keskus.
Padot
Ympäristöjärjestöt ovat arvostelleet sotilasjunttaa patohankkeista, muun muassa koska ne johtavat laajoihin pakkomuuttoihin.
Metsähakkuut
Juntta sallii laajoja metsähakkuita, mikä kaventaa villieläinten elintilaa.
M/T Suula
M/T Suula on Navidom Oy:n omistaman SSC Suula Oy:n omistama öljytankkeri.
Valmistus
Alus tilattiin Estaleiros Navais de Viana do Castelolta Viana do Castelosta Portugalista. Sen köli laskettiin 4. syyskuuta 2003 telakkanumerolla 225, ja se laskettiin vesille 23. heinäkuuta 2004. Alus luovutettiin 4. helmikuuta 2005 Neste Shipping Oy:lle.
Palvelus
Alus on Nesteen käytössä edelleen. Aluksen ei tarvitse käyttää luotsia liikkuessaan Porvooseen Sköldviikin satamaan, jos aluksen kapteeneilla on linjaluotsinkirjat kyseiselle väylälle.
Juslin
Juslin on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi
Stein Erik Hagen
thumb|250px|Stein Erik Hagen Stein Erik Hagen (s. 22. heinäkuuta 1956) on norjalainen liikemies ja kauppias, eräs maan rikkaimmista henkilöistä.
Koulutus
Hagen opiskeli Wangin kauppalukiossa 1973–1975 ja Kjøpmannsinstituttet-kauppakoulussa 1975–1976.
Ura
Vuonna 1977 Hagen perusti Rimi-kauppaketjun, tuolloin nimellä Rimi 500. Siitä lähtien häntä on kutsuttu "Rimi-Hageniksi". Hän alkoi myydä osuuksiaan kauppaketjusta 1990-luvulla ja hän myi loput päivittäistavarakauppatoiminnoistaan vuonna 2004 ICA-ketjulle, jolloin hän sai 20 prosentin osuudestaan 6,6 miljardia kruunua.
Vuonna 1985 Hagen perusti investointiyhtiö Canican, joka on hänen perheensä omistuksessa. Yhtiön hallituksen keskeisissä tehtävissä ovat hänen lapsensa, ja tytär Caroline on ollut vuodesta 2014 Canica AS:n hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 2005 yritys tuotti voittoa 1,9 miljardia kruunua. Canica on merkittävä omistaja muun muassa Orkla-konsernissa 23 % osuudella ja Hagenista tuli Orklan hallituksen puheenjohtaja toukokuussa 2006. Vuonna 2008 yksinomaan Orkla-omistuksen arvoksi arvioitiin noin 15 miljardia kruunua, joka tosin oli laskenut edellisvuodesta kymmenellä miljardilla. Heinäkuussa 2008 Hagen myi omistamansa Steen & Strøm -yhtiön 21,9 miljardilla kruunulla.
Hagen on tullut tunnetuksi myös merkittävistä lahjoituksistaan tutkimukseen ja koulutukseen. Hän lahjoitti esimerkiksi vuonna 2007 yhteensä 150 miljoonaa kruunua Norjan lääketieteelliseen tutkimukseen. Vuonna 2005 hän rahoitti näkyvästi myös kaikkien Norjan porvarillisten puolueiden vaalikampanjoita vastalauseena ammattiliittojen jakamalle vasemmiston vaalirahoitukselle.
La Pazin departementti (Bolivia)
La Pazin departementti on yksi Bolivian yhdeksästä departementista. Se sijaitsee maan länsiosassa rajautuen lounaassa Chileen, lännessä Peruun, pohjoisessa Pandon departementtiin, idässä Benin ja Cochabamban departementteihin sekä etelässä Oruron departementtiin. Bolivian ja Perun rajalla sijaitseva Titicaca-järvi sijaitsee osittain departementin alueella, samoin matkailukohteena suosittu Copacabanan pikkukaupunki. La Pazin departementti on kooltaan 133 985 neliökilometriä ja se on väkiluvultaan maan suurin departementti. Sen asukasluku oli vuonna 2010 2 839 900. Departementin pääkaupunki on maan hallinnollinen kaupunki La Paz, jonka asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä noin 835 000.
Sitruunakerttusieppo
Sitruunakerttusieppo (Microeca flavigaster) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Sitruunakerttusieppoa tavataan Uudessa-Guineassa ja Australian pohjoisosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
John Montgomery (ratsastaja)
Montgomery osallistui Tukholman olympialaisissa 1912 ratsastuksessa samalla hevosella, Deceivellä, neljään eri lajiin. Hän sijoittui esteratsastuksen joukkuekilpailussa neljänneksi, kouluratsastuksessa 20:nneksi, kenttäratsastuksen henkilökohtaisessa kisassa yhdeksänneksi ja sai pronssimitalin joukkuekenttäratsastuksesta. Montgomery oli vuoden 1920 olympiakisoissa mukana poolossa, jossa Yhdysvallat voitti pronssia.
Montgomery palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja yleni everstiksi saakka. Hän työskenteli armeijassa vuoteen 1926 saakka, kunnes erosi huonon terveydentilansa takia. Montgomery liittyi First Boston Corporation -yritykseen ja nousi johtajaksi saakka firmassa, josta tuli Yhdysvaltain suurin investointipankki.
Asta
Asta on pohjoismainen naisen etunimi. Nimi on syntynyt lyhennelmänä joko Augustus-nimen naispuolisesta vastineesta Augusta tai pohjoismaisesta nimestä Astrid.
Suomessa Astan nimipäivä on 30. heinäkuuta, joka ennen vuotta 1973 oli myös Augustan nimipäivä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Asta-nimen on Suomessa saanut 6 250 naista ja ainakin kaksi miestä.
Vehmasjärvi (Jämsä, Sammallahti)
Vehmasjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Sammallahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,8 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Amar Bose
Bose opiskeli sähkötekniikkaa MIT:ssä ja väitteli tohtoriksi 1950-luvun puolessavälissä. Alkusysäyksen kaiutinsuunnitteluun hän sai petyttyään hankkimansa kotistereojärjestelmän äänenlaatuun. Bosen suunnittelemat kaiuttimet olivat ensimmäiset, jotka käyttivät hyväkseen äänen katto- ja seinäheijastuksia. Hän perusti Bose Corporationin vuonna 1964.
Vuoden 2006 Forbes 400 -listalla Amar Bose oli 1,5 miljardin dollarin omaisuudellaan 242:s.
Tanimbarinsieppo
Tanimbarinsieppo (Microeca hemixantha) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Tanimbarinsieppoa tavataan Indonesiassa Tanimbar-saarilla. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta se saattaa olla vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Liippujärvi
Liippujärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Sammallahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,4 metriä mpy.
Isokaze (1916)
Isokaze oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1917 valmistunut Isokaze-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1915 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. huhtikuuta 1916. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 5. lokakuuta ja valmistui 28. helmikuuta 1917.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1935.
Suomen kunnat
Valtio valvoo kuntien toimintaa aluehallintovirastojen kautta. Kuntien oma edunvalvontajärjestö on Suomen Kuntaliitto.
Kuntalain 4 §:n mukaan ”kunta voi käyttää nimitystä kaupunki, kun se katsoo täyttävänsä kaupunkimaiselle yhdyskunnalle asetettavat vaatimukset”. Aiemmin kaupunkioikeudet myönsi hallitsija, ja kaupunkiasemalla on ollut juridista merkitystä.
Vuonna 2023 Suomessa on 309 kuntaa.
Luettelo kunnista
Luetteloita Suomen kunnista löytyy seuraavista artikkeleista
Kuntien tehtävät
Kunnan rooleja suomalaisessa yhteiskunnassa on olla palveluiden tuottaja, elinvoiman kehittäjä, paikallisen itsehallinnon toteuttaja ja identiteetin luoja.
Kuntalain (1995) 2 §:n mukaan:
Valtionvarainministeriön selvityksen mukaan kunnilla on 535 pakollista tehtävää (esimerkiksi solariumlaitteiden valvonta) ja tehtävien hoitamiseen on 935 velvoitetta. Vuonna 2014 hallitus päätti vähentää kuntien tehtäviä ja velvoitteita miljardin euron edestä, mutta tulos oli vaatimaton, esimerkiksi sosiaali- ja terveysministeriön vähennyslistan vaikutus olisi korkeintaan vain 60 miljoonaa euroa, vaikka sen hallinnonala kuluttaa kuntien menoista puolet. Samaan aikaan valtio on säätänyt kunnille yhä uusia tehtäviä.
Suomen Yrittäjien mukaan vuoteen 1990 verrattuna lakisääteisten tehtävien määrä on kaksinkertaistunut (535). SY:n varatoimitusjohtajan mukaan liiallinen säätely häiritsee yritystoimintaa ja häiritsee välttämätöntä palvelujen ulkoistamista.
Kuntien pakollisia palveluja ovat esimerkiksi päivähoito, perusopetus, terveydenhuolto, sosiaalihuolto ja vanhustenhuolto. Lisäksi muun muassa kirjasto- ja tietopalvelut, lastensuojelu, vammaisten- ja päihdehuolto sekä toimeentulotuki kuuluvat kuntien tehtäviin. Teknisellä puolella kunnan tulee huolehtia paloturvallisuudesta, teiden ja katujen ylläpidosta, väestönsuojelusta ja kaavoituksesta. Vesi-, jäte- ja energiahuolto ovat perinteisesti olleet kuntien omia palveluita, mutta nykyisin myös yksityiset yritykset ovat tulleet toimintaan.
Kuntien vapaaehtoisia palveluita ovat esimerkiksi toisen asteen koulutus ja elinkeinopolitiikka.
Kotikunta
Suomessa vakituisesti asuvat ovat jonkin kunnan (kotikunta) jäseniä. Kotikuntaa ei voi vapaasti valita, vaan se määräytyy vakituisen asuinpaikan mukaan tiettyjen sääntöjen perusteella.
Kuntien määrä
thumb|300px|Suomen kuntien lukumäärä 1900–2013.
Vuonna 2021 Suomessa on 309 kuntaa.
Eri kuntamuotojen osalta Suomessa oli pitkään 38 kaupunkia, joista kolme (Käkisalmi, Sortavala ja Viipuri) jäi luovutetuille alueille. Kaupunkien määrä alkoi kasvaa vuonna 1960, jolloin perustettiin kuusi uutta kaupunkia. Erityisen paljon uusia kaupunkeja syntyi vuonna 1977, jolloin yhtä lukuun ottamatta kaikki 21 kauppalaa muutettiin kaupungeiksi. Myös vuosi 1986 on merkittävä, sillä silloin 10 kuntaa muuttui kaupungeiksi. Kaupunkien määrä oli suurimmillaan vuosina 2005 ja 2006, jolloin Suomessa oli 114 kaupunkia. Vuonna 2007 lakkautettiin yksi kaupunki (Suolahti) ja vuonna 2009 kuusi kaupunkia (Anjalankoski, Joutseno, Jämsänkoski, Karjaa, Tammisaari ja Kuusankoski).
Kauppaloiden lukumäärä kasvoi nopeammin: itsenäistymisen aikaan vuonna 1917 kauppaloita oli vain 4 kappaletta (Ikaalinen, Nurmes, Salo ja Vammala), vuonna 1927 niitä oli 16 kappaletta ja vuonna 1937 jo 27 kappaletta. Luovutetuille alueille jäi kaksi kauppalaa (Koivisto ja Lahdenpohja), mutta vuonna 1957 kauppaloita oli kuitenkin 32 kappaletta. Vuonna 1960 kauppaloiden määrä väheni kuudella. Tämän jälkeen kauppaloiden määrä kasvoi uudelleen vuoteen 1968, jolloin Suomessa oli 30 kauppalaa. Muutama uusi kauppala perustettiin vielä 1970-luvun alkupuolella, mutta muutoin kauppaloiden määrä väheni ja vuodesta 1977 lähtien Suomessa ei enää ole ollut kauppaloita.
Maalaiskuntien lukumäärä oli vuonna 1937 yhteensä 537 kappaletta, josta se alueluovutusten jälkeen laski 487 maalaiskuntaan vuonna 1947. Maalaiskuntien (myöhemmin muiden kuntien) määrä väheni niiden muuttuessa kaupungeiksi ja kauppaloiksi sekä kuntaliitosten myötä. Vuonna 2012 Suomessa oli 228 kuntaa, jotka eivät olleet kaupunkeja.
Kuntamuodot
Nykyään Suomessa on vain yksi kuntamuoto. Vuoteen 1977 asti Suomessa oli kolme eri kuntamuotoa: maalaiskunta, kauppala ja kaupunki. Kaupungeilla ja kauppaloilla oli joitakin tehtäviä, joita maalaiskunnilla ei ollut. Lisäksi maalaiskuntien alueella saattoi olla rajoitettua itse­hallinto-oikeutta nauttivia, vain tiettyjä hallinto­tehtäviä hoitavia erityis­kuntia, joita olivat taaja­väkiset yhdys­kunnat ja epä­itsenäiset kauppalat. Vuoden 1976 kunnallis­lain mukaan kauppalat muutettiin kaupungeiksi vuonna 1977. Siitä lähtien Suomessa on ollut vain yksi kuntamuoto, ja kaikilla kunnilla nimityksestä (kaupunki tai kunta) riippumatta samat tehtävät ja velvollisuudet. Vuodesta 1995 lähtien mikä tahansa kunta on halutessaan saanut käyttää itsestään nimitystä kaupunki. Nimityksellä ei kuitenkaan ole mitään juridista merkitystä.
Aiemmin kunnat ryhmiteltiin 70 seutukuntaan, mutta niistä luovuttiin virallisena aluejakona vuoden 2014 alussa.
Kuntakoko
Kunnista 16 sijaitsee Ahvenanmaalla, jossa kuntakoko on manner-Suomea pienempi. Ahvenanmaalla kunnan voivat muodostaa pienet saaret tai saariryhmät. Ahvenanmaalla ei ole tehty vielä ainuttakaan kuntaliitosta. Kunnat eroavat merkittävästi toisistaan väkiluvultaan ja pinta-alaltaan. Eniten asukkaita on Helsingissä ja vähiten Sottungalla (Manner-Suomen kunnista Luhangassa). Pinta-alaltaan pienin kunta on Kauniainen ja suurin kunta on Inari.
Kuntien määrän vähentäminen edelleen kuntaliitoksilla on ollut esillä poliittisessa keskustelussa, sillä etenkin pienten kuntien mahdollisuudet järjestää lakisääteiset palvelut ovat viime vuosina vaikeutuneet. Keskiväkiluvun perusteella Suomessa on nykyisin vähän kuntia moneen Euroopan maahan verrattuna. Ruotsiin ja Tanskaan verrattuna kuntia on edelleen paljon (kuitenkin vähemmän kuin Norjassa), ja niillä on lisäksi paljon tehtäviä. Joidenkin näkökantojen mukaan kuntien määrän vähentämisen katsotaan parantavan hallinnon tehokkuutta.
Kunnanvaltuusto
Kunnassa ylintä päätösvaltaa käyttää neljän vuoden välein yleisillä vaaleilla valittava kunnanvaltuusto. Kaupungeissa kunnallislain mukaisista kunnanvaltuustoista käytetään nimeä kaupunginvaltuusto. Kunnanvaltuustoissa istui vuoden 2021 alussa yhteensä 8 859 kunnanvaltuutettua. Vuonna 2021 puolueista Suomen Keskustalla oli eniten paikkoja valtuustoissa.
Valtuusto päättää esimerkiksi kunnan taloudesta, kaavoituksesta ja virastojensa toiminnasta. Valtuusto hyväksyy vuosittain talousarvion (ja tarvittaessa lisätalousarvion). Taloudelliseen valtaan kuuluvat myös päätökset määrärahoista, takaussitoumuksista, rahastojen perustamisesta ja kunnallisista maksuista.
Kunnan maankäytöstä valtuusto päättää kaavoituksella. Eräs valtuuston tehtävä on päättää kuntasuunnitelmasta vähintään viideksi vuodeksi eteenpäin. Suunnitelma on kunnan hallinnon, talouden, maankäytön ja muiden olojen kehittämistä, ja se tarkistetaan määräajoin. Kunnan hallinnon järjestämiseen kuuluu muun muassa erilaisten ohje- ja johtosääntöjen antaminen, kuten virastojen toiminnan ja tehtävien määrittely. Ohjesääntö vaatii aina asianomaisen valtion viranomaisen vahvistuksen, johtosääntö ei. Vuonna 2003 voimaan astunut järjestyslaki on korvannut kuntien omat järjestyssäännöt.
Kunnanhallitus
Valtuuston ohella kunnanhallitus on tärkeä toimielin kunnan hallinnossa. Kunnanhallitus huolehtii kunnan hallinnosta sekä valtuuston päätösten toimeenpanosta. Kunnanhallituksen tehtävä on valvoa kunnan etuja sekä tehdä sopimuksia ja muita oikeustoimia kunnan puolesta. Kunnanvaltuusto voi tehdä päätöksiä vain kunnanhallituksen valmistelun pohjalta.
Kunnanhallituksen alaisena työskentelee kunnanjohtaja ja mahdolliset apulaiskunnanjohtajat. Heidän tehtävänsä on johtaa kunnan hallintoa. Johtosäännön nojalla kunnanhallituksessa voi olla asioiden valmisteluja ja muita tehtäviä varten jaostoja. Kunnanhallitus voi asettaa myös toimikuntia tilapäisiä tai pysyväisluontoisia tehtäviä varten.
Lautakunnat ja johtokunnat
Hallintotehtäviä varten kunnissa on kunnanhallituksen valvonnan alaisia lautakuntia ja johtokuntia. Aiemmin lakisääteisiä lautakuntia oli yli 20, mutta nykyisen kuntalain mukaan ainoa pakollinen lautakunta on hallinnon ja talouden tarkastamisesta vastaava tarkastuslautakunta. Vapaaehtoisia lautakuntia ovat esimerkiksi kulttuuri-, urheilu- ja matkailulautakunnat. Monissa kunnissa lautakuntien lukumäärä on alle kymmenen. Johtokuntien asettaminen on kuntien harkittavissa, ja joissakin kunnissa niistä on luovuttu.
Otto Karttunen
Otto Rudolf Karttunen (5. heinäkuuta 1918 Karttula – 25. marraskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen tietojenkäsittelyn hallinnon uranuurtaja, joka toimi Valtion tietokonekeskuksen ylijohtajana.
Suomen kunnat
Kuntatalous
Kunnallistalouden dosentti Heikki Helinin mukaan valtio on ajanjaksolla 1993–2008 heikentänyt kuntien veropohjaa tuloveronkevennyksillä ja yhteisöveron tuottoa supistamalla. Veropohjan kaventaminen on tarkoittanut kuntien itsehallinnon heikentymistä: mitä enemmän kunta on riippuvainen valtionosuuksista, sitä heikompaa on kunnan itsehallinto.
Otto Karttunen
Henkilöhistoria
Otto Karttusen vanhemmat olivat opettaja Antti Vilho Karttunen ja Hilda Maria Tossavainen ja puoliso vuodesta 1959 Toini Anna-Maija Långfors. Karttunen tuli ylioppilaaksi 1938 ja suoritti Kadettikoulun 1939. Valtiotieteen maisteriksi hän valmistui 1951, pääaineenaan finanssioppi. Karttunen toimi puolustusvoimien palveluksessa 1939–1946, vakuutusalalla 1946–1948, Kansallis-Osake-Pankissa 1949, tilastollisessa päätoimistossa ensin apulaisaktuaarina ja sitten aktuaarina, yliaktuaarina ja toimistopäällikkönä 1952–1958, Helsingin kaupunginhallituksen järjestelytoimiston reikäkorttiasiantuntijana 1958–1960 ja kaupungin tietojenkäsittelykeskuksen päällikkönä 1960–1962, valtiovarainministeriön järjestelyosaston atk-asiantuntijana ja atk-ryhmän johtajana 1962–1964, Valtion tietokonekeskuksen johtajana 1965–1971 ja ylijohtajana 1971–1974 sekä johtokunnan jäsenenä 1964–1974, Telub-yhtiön toimitusjohtajana 1974–1976 ja vielä Datasaab-Valmet Oy:n strategiajohtajana 1977–1980. Karttunen toimi myös lukuisten komiteoiden ja työryhmien jäsenenä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1963). Sota-aikana Karttunen toimi kouluttajana ja tykistöupseerina, puolustusvoimien palveluksesta hän erosi vuonna 1946 kapteenina.
Suomen kunnat
Kuntatalous
Helinin mukaan kuntien verotulot eivät heijasta kunnassa asuvien henkilöiden ja yhteisöjen veronmaksukyvyn kehitystä. Kuntaliitokset eivät Helinin mukaan tuo kuntatalouteen uutta rahaa. Liitosten myötä tilastot hieman kaunistuvat kun syömävelkaisia kuntia liittyy suurempiin kuntiin. Valtio on sälyttänyt kunnille velvoitteita mutta ei ole antanut kunnille rahaa.
Kunnan tulot
Kuntien talouden perustana toimii niiden verotusoikeus. Noin kaksi kolmasosaa kuntien rahoituksesta perustuu kunnallisveroon ja kiinteistöveroon sekä erilaisiin kuntalaisilta perittäviin maksuihin. Loput tulot muodostuvat valtionosuuksista. 1990- ja 2000-luvulla valtio on toteuttanut pienituloisten veronalennuksia korottamalla kunnallisverovähennystä, mutta samanaikaisesti kunnat ovat nostaneet veroprosenttiaan.
1990-luvulta valtio on maksanut 1/2–2/3 kunnille määräämistään uusista velvoitteista, mikä on johtanut kunnallisverojen nousuun. Tämä on aiheuttanut monille kunnille talousvaikeuksia. Näiden ja muiden syiden takia aiheutuneeseen rahapulaan valtio myöntää tarvittaessa harkinnanvaraista avustusta tarvittaessa. Joissakin kunnissa kuntatalouden tila on niin heikko, että nämä kunnat ovat niin sanottuja kriisikuntia.