cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Morisko
Historia
Kun Granadan ensimmäisen arkkipiispan Hernando de Talaveran yritykset käännyttää maureja kristinuskoon sai aikaan muslimien vastarintaa, kardinaali Francisco Jiménez de Cisneros otti käyttöön kovempia otteita: pakkokäännytyksiä, islamilaisten kirjojen polttamista ja granadalaisten muslimien oikeuden eteen viemistä. Vastauksena näihin ja muihin rauhansopimuksen rikkomuksiin Granadan muslimiväestö kapinoi vuonna 1499. Kapina kesti alkuvuoteen 1501 asti, ja se antoi Kastilian viranomaisille tekosyyn mitätöidä rauhansopimus. 1501 Granadan rauhansopimuksen suojeluehdot mitätöitiin.
Vuonna 1501 Kastilian viranomaiset toimittivat Granadan muslimeille uhkavaatimuksen: he voisivat joko kääntyä kristinuskoon tai tulla karkotetuksi. Suurin osa kääntyi jotta he eivät joutuisi jättämään omaisuuttaan ja pieniä lapsiaan taakseen. Lukuisat jatkoivat perinteisellä tavalla pukeutumistaan ja puhuivat arabiaa, ja jotkut harjoittivat salaa islamia. Monet käyttivät aljamía-kirjoitusjärjestelmää, eli kastilian ja aragonian kielen kirjoittamista arabialaisella kirjaimistolla. Vuonna 1502 Kastilian kuningatar Isabella I virallisesti kumosi islamin suvaitsemisen koko Kastilian kuningaskunnassa. Perinteinen granadalainen pukeutuminen kiellettiin vuonna 1508. Kun Navarra liitettiin Kastiliaan vuonna 1512, myös Navarran muslimien tuli joko kääntyä tai lähteä maasta vuoteen 1515 mennessä.
Kuningas Ferdinand Aragonian kuningaskunnan hallitsijana salli suuren muslimiväestön elää maillaan. Koska Aragonian kruunu oli juridisesti itsenäinen Kastiliasta, niiden lainsäädäntö muslimeja kohtaan saattoi erota tuolloin. Historioitsijat ovat ehdottaneet että Aragonia suvaitsi islamia valtakunnassaan, koska maataomistava aatelisto oli riippuvainen halvasta ja runsaasta muslimityövoimasta Joka tapauksessa maataomistavan eliitin harjoittama muslimien riistäminen kiihdytti luokkien välistä kaunaa. Kun 1520-luvulla valencialaiset killat kapinoivat paikallista aatelistoa vastaan Veljeskuntien kapinassa (Rebelión de las Germanías), kapinalliset näkivät että helpoin tapa tuhota aateliston valta maaseudulla oli vapauttaa heidän vasallinsa, ja sen he tekivät kastamalla heidät." Inkvisitio ja monarkit päättivät kieltää Valencian pakkokastettuja muslimeja kääntymästä takaisin islaminuskoon. Lopulta, vuonna 1523, kuningas Kaarle V julisti säädöksen, joka pakotti kaikki Aragonian muslimit kääntymään katolisiksi tai lähtemään Iberian niemimaalta (Portugali oli jo karkottanut ja pakkokäännyttänyt musliminsa 1497, ja perusti oman ikvisitionsa vuonna 1536).
Karkotuksen pelossa tuhannet Iberian niemimaan muslimit kääntyivät kristinuskoon, ja näitä käännynnäisiä kutsuttiin moriskoiksi.
Ennen Filip II:n valtaantuloa jotkut moriskot keräsivät vaurautta ja nousivat huomattavaan valtaan yhteiskunnassa. Etenkin Aragonian ja Valencian aateliset halusivat pitää moriskovasallit henkilökohtaisen valtansa alla, ja suojelivat heitä inkvisition syytteiltä puolustamalla kärsivällisyyttä ja uskonnollista opetusta. Vuonna 1567 Filip II kuitenkin muutti toimintatapoja. Hän käski moriskoja luopumaan arabiankielisistä nimistään ja perinteisestä vaatetuksestaan, ja kielsi arabian kielen käytön. Lisäksi katolisten pappien tuli opettaa moriskojen lapsia. Vastauksena toimenpiteisiin, moriskot tarttuivat aseisiin Alpujarrasin kapinassa vuosina 1568-71.
Espanjalaiset vakoilijat kertoivat että ottomaanien sulttaani Selim II suunnitteli hyökkäystä Maltalle, ja sieltä yhä Espanjaan. Raporttien mukaan Selim halusi lietsoa kapinaa Espanjan moriskojen keskuudessa. Lisäksi noin neljätuhatta turkkia ja berberiä oli tullut Espanjaan taistelemaan Alpujarrasin kapinallisten rinnalla, mikä oli selvä sotilaallinen uhka. Molemmin puolin tehdyt ylilyönnit olivat vailla vertaisiaan aikalaisten keskuudessa: se oli sen vuosisadan raain Euroopassa sodittu sota. Kastilian joukkojen voitettua maurien kapina, noin 80 000 mauria karkotettiin Granadan maakunnasta. Suurin osa heistä asettui asumaan muualle Kastiliaan. Alpujarrasin kapina kovensi monarkian otteita, ja sen seurauksena Espanjan inkvisitio lisäsi moriskojen syytteeseenpanoa ja vainoa.
Hugenottien tuki
Ranskan hugenotit olivat yhteydessä moriskoihin Espanjaa 1570-luvulla hallinneita Habsburgeja vastaan. Noin vuonna 1575 Aragonian moriskot ja hugenotit suunnittelivat yhdistettyä hyökkäystä Béarnista Henri IV:n johdolla, ja Algerin ja Ottomaanien valtakunnan kuninkaan suostumuksella, Aragonian kuningasta vastaan. Suunnitelmat kuitenkin kariutuivat Juhana Itävaltalaisen tuloon Aragoniaan ja moriskojen aseistariisumiseen, Vuonna 1576 ottomaanit suunnittelivat laivaston lähettämistä Istanbulista kolmessa vaiheessa, joka rantautuisi Murcian ja Valencian välille; Ranskan hugenotit hyökkäisivät pohjoisesta ja moriskot onnistuisivat kapinassaan, mutta ottomaanilaivasto ei koskaan saapunut.
1500-luvun loppua kohti moriskokirjailijat haastoivat näkemyksen, jonka mukaan heidän kulttuurinsa oli Espanjalle vieras. Heidän kirjalliset teoksensa kertoivat Espanjan varhaishistoriasta, jossa arabiaa puhuvat espanjalaiset nähtiin positiivisessa valossa. Näiden teosten kruunu on Miguel de Lunan (n. 1545-1615) teos Kuningas Roderikin todellinen tarina.
Karkotus
thumb|left|upright=1.5|	Pere Oromigin maalaus moriskojen karkotuksesta Valenciassa
Lerman herttuan Francisco Goméz de Sanoval y Rojasin ja Valencian varakuninkaan, arkkipiispa Juan de Riberan lietsonnan takia Filip III karkotti moriskot Espanjasta vuosien 1609 (Valencia) ja 1614 (Kastilia) välillä. Heidät määrättiin lähtemään takavarikoinnin ja kuolemanrangaistuksen uhalla, ilman oikeudenkäyntiä tai tuomiota... eivät saa viedä mukanaan rahaa, arvometalleja, koruja tai vekseleitä... ainoastaan mitä he pystyvät kantamaan. Arviot karkotettujen määrästä vaihtelevat, mutta aikalaiskuvaukset panevat lukumääräksi noin 300 000 (4 prosenttia Espanjan väestöstä). Suurin osa heistä karkotettiin Aragonian kuningaskunnasta (nykypäivän Aragon, Katalonia ja Valencia), etenkin Valenciasta, jossa mauriyhteisöt olivat suuria, näkyviä ja yhtenäisiä, ja jossa kristittyjen vihamielisyys oli suurinta, etenkin taloudellisista syistä. Jotkut historioitsijat ovat syyttäneet Espanjan itäisen Välimeren talouden romahtamista alueen kyvyttömyydestä korvata maurityöntekijöitä kristityillä tulokkailla. Lukuisat kylät autioituivat täysin karkotuksen seurauksena. Uusia työläisiä oli vähän, eivätkä he tunteneet paikallisia maanviljelytekniikoita. Kastilian kuningaskunnassa (Andalusia, Murcia ja entinen Granadan kuningaskunta) moriskojen karkotus sen sijaan ei ollut yhtä armoton. Koska siellä he muodostivat vain pienen osan väestöstä, heidän läsnäoloaan ei koettu yhtä lailla uhkaavaksi. Mauriyhteisöt kärsivät myös sisäisestä hajaannuksesta Alpujarrasin kapinan jälkeen, jonka vuoksi he eivät erottuneet muusta väestöstä yhtä selvästi, ja alkoivat pian sulautua yhteiskuntaan.
thumb|upright=1.5|Moriskojen karkotus [[Vinarosista.]] Aikuisten moriskojen oletettiin usein olevan piilomuslimeja, mutta heidän lastensa karkottaminen oli katoliselle kirkolle ongelmallista. Koska kaikki lapset oli kastettu, hallitus ei voinut laillisesti eikä moraalisesti viedä heitä muslimimaihin. Jotkut viranomaiset ehdottivat lasten erottamista vanhemmistaan väkisin, mutta lasten valtaisat lukumäärät tekivät vaihtoehdon mahdottomaksi. Sen vuoksi karkotettavien viralliseksi päämääräksi ilmoitettiin Ranskan Marseille. Henri IV:n salamurhan jälkeen vuonna 1610 noin 150 000 moriskoa muutti Marseille'hin. Suurin osa heistä muutti Marseillesta Pohjois-Afrikkaan, ja vain noin 40 000 jäi pysyvästi asumaan Ranskaan.
Ne moriskot, jotka halusivat pysyä katolisina, löysivät useimmiten kodin Italiasta, etenkin Livornosta. Pakolaisten valtaenemmistö asettui muslimien hallitsemiin maahan, etupäässä Ottomaanien valtakuntaan (Algeriaan, Tunisiaan ja Marokkoon).
"Saadi-dynastian sulttaani Muhammad ash-Sheikhin hallituskautena (1554–57) turkkilaisten uhka Marokon itärajalla oli vakava, ja monarkki, vaikka olikin kristittyjen vastaisen sodan sankari, toimi poliittisen realistisesti liittoutuessaan Espanjan kuninkaan, kristittyjen puolustajan, kanssa. Kaikki muuttui vuonna 1609, kun Espanjan kuningas Filip III päätti karkottaa moriskot, jotka olivat kristityiksi kääntyneitä (tai käännytettyjä) muslimeja. Maurikapinalliset, jotka kieltäytyivät kristinuskoon kääntymisestä, muodostivat eräänlaisen valtion valtion sisällä. Espanjan hallitsijat, jotka turkkilaisten painostaessa idässä, näkivät moriskoissa potentiaalisen vaaran'', päättivät karkottaa heidät, etupäässä Marokkoon.'"
thumb|upright=1.5|Moriskojen maihinnousi [[Oranin satamassa (1613, Vicente Mostre), Fundación Bancaja de Valencia]]
Tutkijat ovat huomauttaneet että monet moriskoista liittyivät barbareskeihin, joiden verkosto ulottui Marokosta Libyaan. Marokon sulttaanin palveluksessa olleet moriskopalkkasotilaat ylittivät Saharan, ja arkebuuseja käyttäen valtasivat Timbuktun ja Nigerin mutkan vuonna 1591. Morisko toimi Egyptin sulttaani al-Ashraf Tumanbay II:n (Egyptin viimeinen mamelukkisulttaani) sotilaallisena neuvonantajana kun Tumanbay II puolusti Egyptiä sulttaani Selim I:n johtamaa ottomaanien hyökkäystä vastaan 1517. Moriskoneuvonantaja kehotti sulttaani Tumanbayta luottamaan ratsuväen sijasta aseistettuun jalkaväkeen. Arabialaiset lähteet kertovat että monet Tunisian, Libyan ja Egyptin moriskoista liittyivät ottomaanien armeijaan. Monet Egyptin moriskoista liittyivät aikanaan Muhammad Alin armeijaan.
Lukuisat moriskot jäivät Espanjaan ja elivät kristittyjen keskellä. Toiset jäivät puhtaasti uskonnollisista syistä, toiset taloudellisista. Pelkästään Granadan kuningaskuntaan on arvioitu jääneen vuoden 1609 karkotuksen jälkeen 10 000–15 000 moriskoa.
Moriskojen jälkeläiset ja Espanjan kansalaisuus
Lokakuussa 2006 Andalusian parlamentti pyysi kolmelta suurimmalta puolueelta tukea muutosehdotukseen, joka olisi helpottanut moriskojen jälkeläisten Espanjan kansalaisuuden saamista. Ehdotuksen teki alun perin IULV-CA, Yhdistyneen Vasemmiston Andalusian osasto. Nykyisessä muodossaan Espanjan kansalaislain artikla 22.1 takaa myönnytyksiä Ibero-Amerikan maille, Andorralle, Filippiineille, Päiväntasaajan Guinealle ja Portugalille, sekä Espanjasta karkotetuille sefardijuutalaisille. Se mahdollistaa kansalaisuuden hakemista kahden vuoden oleskelun jälkeen tavanomaisen kymmenen vuoden sijaan.
Muutos hyödyttäisi noin viittä miljoonaa Marokon kansalaista, joiden katsotaan olevan moriskojen jälkeläisiä. Se voisi myös hyödyttää epämääräistä määrää Algerian, Tunisian, Mauritanian, Libyan, Egyptin ja Turkin kansalaisia.
Vuodesta 1992 asti jotkut espanjalaiset ja marokkolaiset historioitsijat ovat vaatineet moriskoille samanveroista kohtelua sefardijuutalaisten kanssa. Espanjan Islamilaisen Neuvoston puheenjohtaja Mansur Escudero piti ehdotusta tervetulleena.
Gummeruksen suuri koirakirja
Gummeruksen suuri koirakirja on Gummeruksen kustantama tietokirja. Kirja on suomennos teoksesta The Complete Dog Book. Kirja ilmestyi vuonna 1997. Kirjan suomensi Diana Södersved. Kirjan valokuvat on ottanut John Daniels.
Kirja käsittelee koirien hoitoa ja kasvattamista sekä koulutusta. Kirjassa mainitaan myös useita koirarotuja.
Larry Csonka
Larry Csonka (s. 25. joulukuuta 1946 Stow, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän oli pelipaikaltaan blokkaava keskushyökkääjä eli fullback. Csonka pelasi vuosina 1968–1979. Hän oli voimakas ja isokokoinen pelaaja. Csonka muistetaan erityisesti ajoilta Miami Dolphinsissa, jossa hän voitti kaksi kertaa Super Bowlin. Hänet on valittu Pro Football Hall of Fameen ja College Football Hall of Fameen.
Pelaajaura
Csonka edusti yliopistourallaan Syracusen yliopistoa. Miami Dolphins varasi hänet vuonden 1968 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Csonka oli Dolphinsin avainpelaajia joukkueen edetessä NFL-liigan loppuotteluun kolmesti peräkkäin 1972, 1973 ja 1974. Näistä kaksi viimeistä Dolphins voitti ja Csonka valittiin Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 1974. Dolphinsissa pelatessaan Csonka valittiin viidesti liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin.
Kaudeksi 1975 Csonka lähti kilpailevaan WFL-liigaan Memphis Southmenin joukkueeseen, mutta siirtyi jo seuraavana vuonna NFL-liigan New York Giantsiin. Uransa viimeisen kauden 1979 Csonka pelasi vielä Dolphinsissa.
Uran jälkeen
Ammattilaisuransa jälkeen Csonka on muun muassa toiminut kykyjenetsijänä ja näyttelijänä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Snake Eater ja televisiosarjassa American Gladiators.
Rochesterin tuomiokirkko
Rochesterin tuomiokirkko on Rochesterissa Kentissä sijaitseva normanniaikainen kirkko, joka on Englannin toiseksi vanhin piispanistuin.
Canterburyn arkkipiispa vihki tuomiokirkon käyttöön vuonna 1130, mutta se vaurioitui jo 1137 tulipalossa, joka tuhosi melkein koko kaupungin. Juhana Maattoman joukot pitivät kirkkoa tukikohtanaan taistelussa kapinoivia paroneita vastaan vuonna 1215. Vuonna 1642 Oliver Cromwellin joukot vaurioittivat kirkkoa. Vuonna 1842 George Gilbert Scott suunnitteli merkittäviä korjaus- ja muutostöitä, ja 1904 nykyinen torni ja sen huippu vihittiin käyttöön.
Katedraaliin on haudattu ensimmäinen Yorkin piispa Paulinus Yorkilainen sekä Rochesterin piispat Walter de Merton ja John Sheppey.
Kekkosten miniänä
Kekkosten miniänä – muistelmia Sylvi ja Urho Kekkosen perheestä 1950–1970-luvuilla on opetusneuvos Marja Linnankiven (ent. Kekkonen, o.s. Linnala) vuonna 2010 ilmestynyt muistelmateos ajoista, jolloin hän oli Matti Kekkosen vaimo ja Sylvi ja Urho Kekkosen miniä. Teoksen on toimittanut Terttu Levonen, ja sen on julkaissut Tammi.
Tausta ja sisältö
Marja Linnala tutustui Matti Kekkoseen ylioppilastansseissa syksyllä 1951. Vanhemmat eivät ihastuneet sulhaskandidaattiin, kiistellyn poliitikon ja pääministerin poikaan, mutta Linnala piti päänsä. Heidät vihittiin 1954, ja hänestä tuli Marja Kekkonen, miniöistä se joka on karttanut julkisuutta. Häämatkalle pariskunta sai mukaansa Sylvi Kekkosen.
Linnankiven muistelmat tulivat suurena yllätyksenä, kun julkisuudessa oli pitkään ollut tietoja Brita Kekkosen tulevista muistelmista. Linnankiven muistelmista paljastuu se, mitä presidentti Kekkosen julkaistuista päiväkirjoista jätettiin pois Marja ja Matti Kekkosen avioliitosta. Kekkosia kohtaan kirja on vähäeleinen ja tahdikas. Linnankivi oppi jo alkuaikoina perheen vaikenemisen kulttuurin, joka kriitikon mukaan lyö leimansa myös kirjaan.
Kirjassa myös kerrotaan ensimmäisen kerran julkisuudessa tietoja presidentti Kekkoseen ilmeisesti kohdistuneesta murhayrityksestä, joka tapahtui juhannuksena 1957 Kultarannassa. Samassa yhteydessä Linnankivi kertoo myös aseellisesta tunkeutujasta, ja sekin tapaus vaiettiin.
Faunus
thumb|Roomalaisaikainen Faunuksen veistos. Faunus oli muinaisitalialainen hedelmällisyyden ja metsän jumala sekä samalla paimenten, laidunten ja luonnon äänien jumala. Se samaistettiin suhteellisen varhain kreikkalaisten Paniin. Faunuun kultti on keskittynyt Palatiumille.
Myöhemmin Faunus samaistettiin kreikkalaisiin satyyreihin, jonka takia ajateltiin, että oli olemassa useita fauneja, Faunuksen seuralaisia. Satyyrien tapaan faunit olivat karvaisia pukinsorkkaisia olentoja. Faunin erottaa satyyrista, koska faunien yläruumis on sarvia lukuun ottamatta inhimillinen.
Kristuksen legioona
Kristuksen legioona on katolinen veljeskunta.
Veljeskunta on joutunut epäilysten kohteeksi, että sen jäsenet ovat raiskanneet alaikäisiä. Vuonna 2008 kuollutta perustajapappi Marcial Macielia on epäilty pappisseminaarilaisten raiskaamisesta. Veljeskunta on Vatikaanin holhouksessa ja on luvannut selvittää tapauksia.
Veljeskunta levisi paavi Johannes Paavali II:n aikana ja toimii nykyisin 22 maassa, lähinnä Etelä-Amerikassa. Sen jäseninä on 800 pappia, 2 500 pappisseminaarilaista ja sillä on yhteensä 70 000 jäsentä. Se ylläpitää 12 yliopistoa. Kun veljeskunnan perustaja Maciel kuoli, paavi Benedictus XVI päätti aloittaa veljeskunnan tutkinnan.
Vjatskije Poljany
thumb|125px|Vjatskije Poljanyn vaakuna. Vjatskije Poljany on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkajoen rannalla 350 kilometriä Kirovista kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Kazanin ja Agryzin välinen rautatie (Vjatskije Poljanyn asema). Asukkaita on 38 800 henkeä (vuonna 2008).
1500-luvulle saakka paikalla sijaitsi pieni udmurttikylä. Vuonna 1596 perustettiin Kristuksen syntymän luostari, jonka ympärille syntyi vilkas kauppataajama. Vuonna 1915 rakennettiin sen kautta kulkeva Moskovan ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Vuonna 1938 Vjatskije Poljany sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1942 siitä tuli kaupunki.
Nykyään Vjatskije Poljanyssa on konepaja, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
(Crack It) Something Going On
(Crack It) Something Going On on suomalaisyhtye Bomfunk MC’s:n kappale heidän toiselta, Burnin’ Sneakers-studioalbumilta. Sen julkaisi Sony Music albumin kolmantena singlenä kesäkuussa 2002. Kappaleella esiintyy Bomfunk MC's:n lisäksi ruotsalainen naisartisti Jessica Folcker. Osa kappaleesta on lainattu ABBAn laulajan, Anni-Frid Lyngstadin esittämän, vuonna 1982 julkaistun I Know There's Something Going On-kappaleesta. Kappaleesta muodostui albumin menestynein single, päästen listoille yhteensä kahdeksassa eri valtiossa.
Kappaleet
CD Single
Air Togo
thumb|Air Togon [[Airbus A300]] Air Togo oli Togon kansallinen lentoyhtiö. Sen kotikenttä sijaitsi Loméssa. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1998 ja lopetti sen 2000.
Air Togolla oli lentoja Pariisiin sekä suurimpiin kaupunkeihin Länsi-Afrikassa (Accra, Bamako, Cotonou, Ouagadougou). Lisäksi yhtiöllä oli kotimaanlentoja kuuden kaupungin välillä. Yhtiön laivastoon kuului muun muassa yksi Airbus A300B4-200 lentokone.
Heikki Jokela
Heikki Ensio Jokela (14. toukokuuta 1917 Ilmajoki – 10. tammikuuta 2001 Helsinki) oli professori ja ensimmäinen eritoten kansainväliseen yksityisoikeuteen perehtynyt suomalainen yliopistotutkija ja -opettaja.
Jokelan vanhemmat olivat työnjohtaja Väinö Henrik Jokela ja Hulda Viktorina Tuohenmaa ja puoliso vuodesta 1952 hovioikeuden auskultantti Ulpu Aino Hämäläinen. Hän tuli ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta 1936 ja alkoi opiskella oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Ylemmän oikeustutkinnon Jokela suoritti 1941 ja lakitieteen lisensiaatin tutkinnon 1949. Tohtoriksi hän väitteli 1960 tutkimuksella Irtaimen kaupasta kansainvälisen yksityisoikeuden kannalta.
Sota-aikana Jokela toimi tulenjohtajana ja radiotiedustelutehtävissä Aladár Paasosen alaisena. Jokela kuului Päämajan viestitiedustelutoimiston (Tied 2) ns. "diplomaattijaoksen" henkilökuntaan. Jaos seurasi diplomaattisten edustustojen viestiliikennettä sekä Päämajan radiopataljoonan liikenneseurannan että posti- ja lennätinlaitoksen luovuttamien sähkekopioiden avulla.
Sotien jälkeen Jokela työskenteli eri virastoissa, mutta apurahan turvin vuonna 1949 tehty matka Ruotsiin sai hänet kiinnostumaan tutkimustyöstä. Hän toimikin kymmenisen vuotta erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä, dosentiksi hänet nimitettiin 1959. Väitöksen jälkeen Jokela hoiti määräaikaisia professuureja, kunnes hänet nimitettiin 1966 Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan yleisen oikeustieteen ja kansainvälisen yksityisoikeuden professorin virkaan Aatos Alasen jälkeen. Eläkkeelle professuurista Jokela jäi vuonna 1984. Helsingin yliopistossa hän toimi myös muun muassa kansleri Edwin Linkomiehen sihteerinä ja tiedekuntansa varadekaanina ja dekaanina. Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvoston pääsihteeri hän oli 1971–1983. Jokela toimi aktiivisesti myös Satakuntalaisessa Osakunnassa ja oli mukana kehittämässä Helsingin yliopiston täydennyskoulutustoimintaa.
Albin Ikonen
Albin Ikonen (18. joulukuuta 1884 Joroinen – 5. syyskuuta 1965 Kokemäki ) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Vicarius filii dei
Jo 1500-luvulla eräs Lutherin kannattajista kiinnitti huomiota siihen, että kun nimen vicarivs filii dei latinalaisten kirjainten lukuarvot lasketaan yhteen, saadaan tulokseksi Raamatussa mainittu "pedon luku" 666, joka Ilmestyskirjassa on antikristuksen tunnus.
Kirjainten lukuarvot (V=5, i=1, C=100, D=500, L=50) Kirjaimet joilla ei ole lukuarvoa (a, r, f, s ja e) lasketaan nollaksi. (5+1+100+1+5+1+50+1+1+500+1) = 666
Ainakin paavit Leo IX ja Paavali VI ovat käyttäneet virallisissa asiakirjoissa arvonimeä Vicarius filii dei. Arvonimi on nähty paavin kruunussa vuonna 1845 Gregorius XVI:n aikana, mutta sen jälkeen arvonimi on poistettu kruunuista, eikä kruunuja ole tallella aiemmalta ajalta. Vicarius filii dei on muunnos arvonimestä Vicarius Christi ("Kristuksen sijainen"), joka on virallinen paavin arvonimi. "Anti-" sanassa Antikristus tarkoittaa "olla jonkun sijasta" tai "jotakuta vastaan". Paavin arvonimellä Vicarius Christi on sama merkitys kuin antikristuksella, kun se käännetään vaihtoehtoisessa merkityksessä "Kristuksen sijainen". Aiheesta ollaan käyty useita debatteja.
Alexander Järnefelt
August Alexander (Aleksander) Järnefelt (2. huhtikuuta 1833 Tohmajärvi – 15. huhtikuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, topografi, kuvernööri, valtiopäivämies, senaattori ja suomalaisuustaistelija.
Aleksanderin vanhemmat olivat kruununvouti Gustav Adolf Järnefelt ja Aurora Fredrika Molander. Aleksander Järnefelt vihittiin Pietarissa 22. joulukuuta 1857 vapaaherratar Elisabethin (o.s. Clodt von Jürgensburg) kanssa. Heidän lapsensa olivat Kasper, Arvid, Erik (Eero), Ellida, Ellen, Armas, Aino, Hilja ja Sigrid. Sisaruksista Armas oli säveltäjä, Arvid kirjailija, Eero kuvataiteilija ja Kasper kriitikko. Aino Järnefeltistä tuli säveltäjämestari Jean Sibeliuksen puoliso.
Järnefeltin uraa hallitsivat geodeettiset ja topografiset työt. Vuosina 1860–1869 hän osallistui Venäjän armeijan toimeenpanemiin, Suomen topografista kartoitusta valmisteleviin, geodeettisiin mittauksiin, aluksi johtajan apulaisena ja vuodesta 1868 johtajana. Kun varsinaiset kartoitustyöt vuonna 1870 alkoivat, nimitettiin Järnefelt niiden johtajaksi. Hän pysyi tehtävässä vuoteen 1877, jolloin hän siirtyi kartoittamaan Venäjän Turkin sodan aikana hallussaan pitämää Bulgariaa. Sodan päätyttyä Järnefelt palasi johtamaan Suomen kartoitusta, kunnes hän vuonna 1883 siirtyi maaherraksi. Järnefelt julkaisi Suomessa toimittamiensa geodeettisten töiden tulokset kirjana, joka ilmestyi venäjäksi vuonna 1891, ranskaksi vuonna 1894 ja suomeksi vuonna 1901 (Fennia 1901/10.1). Hänen johdollaan aloitettujen Suomen kartoitusten perusteella valmistui vuosina 1870–1907 Etelä-Suomen topografinen kartasto (473 lehteä) mittakaavassa 1:21 000. Sen perusteella laadittiin painettu kartasto mittakaavassa 1:42 000. Alkuperäiskartaston lehdistä valokuvaamalla tehtyjä jäljennöksiä luovutettiin Suomen senaatille, kaksi kappaletta kutakin lehteä. Suomessa ne väritettiin ja ne tunnetaan nykyisin nimellä Senaatin kartat, ja ne ovat Kansallisarkiston kokoelmissa.
Järnefelt toimi kuvernöörinä Mikkelin läänissä vuosina 1883–1884, Kuopion läänissä vuosina 1884–1888 ja Vaasan läänissä vuosina 1888–1894. Vuodesta 1894 hän toimi senaatin sotilasasiain toimituskunnan päällikkönä. Hän oli myös aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1872, 1877–1878 ja 1882. Hän kuoli Helsingissä 15. huhtikuuta 1896 halvaukseen.
MaRV
MaRV (MARV, MAnouverable Re-entry Vehicle) tarkoittaa ohjuksen kärkeä, jonka lentorataa voi muutella loppuvaiheessa. Näin voidaan harhauttaa torjuntajärjestelmiä tai mahdollisesti ohjata kärki esimerkiksi tutkan avulla kohteeseen. Yhdysvaltalaiset MGM-31C Pershing II -ohjukset oli varustettu MARV-kärjillä.
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 0201–0300
Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 0201–0300.
Pohjakallio
Pohjakallio on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Johan Curnovius
Johan Curnovius (k. kesäkuussa 1665 Kajaani) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja Kajaanin pormestari. Curnoviuksen vanhemmat olivat Porin pormestari, lainlukija Henrik Tomasson (k. 1646) ja Gertrud Simonsdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1640 ja oli Turun hovioikeudessa auskultanttina noin 1647.
Curnovius oli Kajaanin vapaaherrakunnan kihlakunnantuomarina 1653–1665 ja hän toimi samalla Kajaanin pormestarina 1659–1665 ja oli muutamia vuosia Kajaanin kaupunginkirjurina.
Johan Curnovius oli naimisissa Felicia Andersdotter Cajanuksen kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa.
Argentina elongata
Argentina elongata on Argentina-sukuun ja sillikuoreiden (Argentinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Laji kasvaa yleensä 25 senttimetrin mittaiseksi. Argentina elongata on pohjakala. Lajilla ei ole kovin suurta taloudellista merkitystä. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1879.
Malte Strömwall
Malte Strömwall (s. 24. elokuuta 1994 Luulaja, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue Frölunda HC:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Strömwall laukoo oikealta.
Seuraura
Strömwall syntyi Luulajassa, mutta aloitti jääkiekkoilun Linköping HC:ssä hänen isäpuolensa Fredrik Johanssonin pelatessa siellä. WHL-joukkue Tri-City Americans varasi Strömwallin 66. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2011. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012 ja teki runkosarjassa 27 tehopistettä. Kaudella 2012–2013 Strömwall oli tehoilla 21+45=66 Americansin toiseksi paras pistemies Justin Feserin jälkeen. Kevään 2013 pudotuspeleissä hän jakoi tehoilla 1+4=5 joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Connor Rankinin kanssa ja sisäisen pistepörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa.
Kaudeksi 2013–2014 Strömwall palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Växjö Lakers HC:n SHL-joukkueeseen. Hän teki SHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 14. syyskuuta 2013 MODO Hockeyta vastaan. Strömwall sai ottelussa jääaikaa 2.44 minuuttia. SHL-uransa avausmaalin hän teki 28. lokakuuta 2013 vieraissa AIK IF:ää vastaan. Kaikkiaan Strömwallin tulokaskausi toi 40 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7 ja kuudessa playoff-ottelussa yhden maalin. Helmikuussa 2014 hän kävi kahden ottelun mittaisella lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue IF Troja-Ljungbyn paidassa.
Kaudella 2014–2015 Strömwall ehti pelata Lakersissa 21 runkosarja- ja kuusi Mestarien liigan ottelua, kunnes hän siirtyi joulukuussa 2014 kevääseen 2016 asti kestävällä sopimuksella synnyinkaupunkiinsa Luleå HF:n joukkueeseen. Strömwallille tarjoutui mahdollisuus pelipaikkaan, kun Stephen Dixon jätti joukkueen ja Peter Cehlárik ja Lucas Wallmark olivat loukkaantuneina. Hän pelasi Luulajassa 14 ottelua, kunnes seura lainasi Strömwallin tammikuussa 2015 Allsvenskan-joukkue Asplöven HC:hen. Hän pelasi siellä neljä ottelua, kunnes siirtotakarajalla saman kuun lopulla Luulaja lainasi Strömwallin loppukaudeksi HV71:n riveihin. Kaikkiaan hän pelasi SHL:ssä kauden aikana 47 runkosarjaottelua tehopistein 6+1=7 ja kuusi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Strömwall ei palannut enää Luulajaan pelaamaan toista sopimuskauttaan, vaan hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue AIK IF:ään. Strömwall voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 25+17=42. Hän sijoittui koko Allsvenskanin maalipörssissä toiseksi edellään vain IK Oskarshamnin Mitch Wahl ja jakoi pistepörssin seitsemännen sijan HC Vita Hästenin Marcus Erikssonin kanssa.
Huhtikuussa 2016 NHL-varaamaton Strömwall teki kaksivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi kauden 2016–2017 kokonaan AHL-joukkue Hartford Wolf Packissa, jossa tulokaskausi toi 42 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6. Myös syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi Strömwall lähetettiin ensin Wolf Packiin, mutta sieltä ennen kauden alkua edelleen ECHL-joukkue Greenville Swamp Rabbitsiin. Hän pelasi siellä kaudella 2017–2018 kaksi runkosarjaottelua, kunnes Rangers asetti Strömwallin siirtolistalle, josta häntä ei napannut kukaan. Rangers näin ollen osti Strömwallin ulos. Noin viikkoa myöhemmin hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue KooKoohon. Hän oli 14 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Patrick Bjorkstrandin kanssa. Huhtikuussa 2018 Strömwall teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2018–2019, 17. marraskuuta 2018 vieraissa Vaasan Sportia vastaan Strömwall teki pääsarjauransa ensimmäisen kypärätempun, keräten lisäksi yhden syöttöpisteen KooKoon 3–4 voitossa. Hän voitti lopulta koko SM-liigan piste- ja maalipörssin kokoamalla 52 runkosarjaottelussa tehot 30+27=57. Strömwallin pistepörssivoitto ratkesi runkosarjan päätöskierroksella 14. maaliskuuta 2019 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Hän oli ottelun varsinaisen peliajan päätyttyä pistepörssissä yhden tehopisteen päässä Kärppien Ville Leskisestä. Strömwall sinetöi pistepörssivoiton ratkaistuaan KooKoolle 3–4-jatkoaikavoiton ajassa 64.04, jolloin hän vei Leskistä yhden maalin enemmän tehneenä pistepörssin varsinaisen kärkisijan. Strömwall voitti myös SM-liigan ylivoimamaalipörssin 17 osumallaan, jolla hän sivusi liigan kaikkien aikojen yhden kauden ylivoimamaaliennätystä, joka oli Tomáš Chlubnan (2001–2002) ja Mika Pyörälän (2006–2007) hallussa. Ennätystä sivusi myöhemmin myös Jere Karjalainen (2019–2020). Hänet palkittiin KooKoon seurahistorian ensimmäisenä pelaajana SM-liigan pistepörssin voittajalle myönnettävällä Veli-Pekka Ketola -palkinnolla ja maalipörssin voittajalle myönnettävällä Aarne Honkavaara -palkinnolla. Strömwallista tuli myös liigahistorian ensimmäinen pistepörssin voittaja pudotuspelien ulkopuolelle jääneestä joukkueesta 31 vuoteen. Edellisen kerran vastaavaan saavutukseen ylsi TPS:n Esa Keskinen kaudella 1987–1988. Lisäksi Strömwall palkittiin Veikkauksen Kultaisella kypärällä. Hänet valittiin kauden päätteeksi SM-liigan tähdistökentälliseen.
Strömwall siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue HK Sotšiin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 21+18=39. Strömwall jakoi koko liigan maalipörssin seitsemännen sijan Salavat Julajev Ufan Teemu Hartikaisen kanssa. Hän voitti myös Sotšin sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Strömwall pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa. Hän sai kauden jälkeen sopimustarjouksen myös NHL:stä, mutta Strömwall kuitenkin kieltäytyi tästä ja hän teki syyskuun 2020 vaihteessa vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sotšin kanssa. Marraskuussa seura kauppasi Strömwallin SKA Pietariin vaihdossa hyökkääjä Ivan Volodiniin ja Vladislav Kurbatoviin sekä puolustaja Vladislav Valentsoviin, minkä lisäksi SKA maksoi Sotšille siirrosta rahallista korvausta. Toukokuussa 2021 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Elokuussa 2021 SKA Pietari kauppasi Strömwallin valkovenäläisseura Dinamo Minskiin vaihdossa yhdysvaltalaispuolustaja Brennan Menellin pelaajaoikeuksiin.
Maajoukkueura
Strömwall pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2011, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Strömwall on pelannut viisi nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Strömwall on pelannut 11 ottelua tehopistein 3+2=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 4. huhtikuuta 2019 Topoľčanyssa Slovakiaa vastaan. Strömwall merkittiin heti Ruotsin ykkösketjun vasempaan laitaan Anton Landerin ja Jesper Boqvistin viereen. Hän sai ottelussa yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Strömwall teki neljännessä ottelussaan Nordic Cupissa 13. huhtikuuta 2019 Östersundissa Norjaa vastaan. Hänen osumansa jäi Ruotsin 5–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi.
Muuta
Strömwallin isä Johan on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja, joka pelasi urallaan muun muassa kaksissa MM-kilpailuissa vuosina 1989 ja 1990. Malten äiti meni myöhemmin naimisiin toisen ammattilaiskiekkoilijan, Fredrik Johanssonin kanssa, joka on näin ollen Malten isäpuoli.
Mangrovepitta
Mangrovepitta (Pitta megarhyncha) on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Mangrovepittaa tavataan Bangladeshissa, Intiassa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Singaporessa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 173 000 km2. Laji on luultavasti vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Understanding Markov Chains
Understanding Markov Chains on Nicolas Privaultin kirjoittama, Springerin Springer Undergraduate Mathematics Series-sarjassa vuonna 2013 julkaisema kirja. Kirjan aiheena Markovin ketjut, näiden alkeet ja sovellukset. Kirja käsittelee sekä diskreettiä että aikajatkuvaa Markovin ketjua. Kirja esittelee myös Markovin ketjun sovelluksia.
Ainsworth
Ainsworth on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Róbert Mak
Róbert Mak (s. 8. maaliskuuta 1991 Bratislava) on slovakialainen jalkapalloilija, joka edustaa unkarilaista Ferencvárosia. Hän on pelannut aiemmin Englannissa, Saksassa, Kreikassa, Venäjällä ja Turkissa. Oikeajalkainen Mak on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän on pelannut Slovakian maajoukkueessa vuodesta 2013.
Seurajoukkueura
Mak on ŠK Slovan Bratislavan kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2004 englantilaisen Manchester Cityn joukkueeseen. Hän ei pelannut seuran edustusjoukkueen paidassa yhtään virallista peliä. Heinäkuussa 2010 Mak siirtyi Saksan Bundesliigan 1. FC Nürnbergiin. Hän debytoi pääsarjatasolla elokuussa 2010 SC Freiburgia vastaan. Avausmaali syntyi saman vuoden marraskuussa 1. FC Kaiserslauternin verkkoon. Yhteensä Mak pelasi Nürnbergin paidassa 77 ottelua tehden kuusi maalia.
Heinäkuussa 2014 Nürnbergin pudottua 2. Bundesliigaan Mak siirtyi Kreikan Superliigan PAOK FC:hen. Avauskaudellaan hän debytoi Eurooppa-liigassa ja pelasi Superliigassa jatkosarja mukaan lukien 30 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 28 sarjaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kesällä 2016 Mak siirtyi Venäjälle Zenit Pietarin joukkueeseen mutta palasi PAOK:iin vielä lainasopimuksella kaudeksi 2017–2018, jolloin hän pelasi Kreikan Superliigassa 25 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän voitti Kreikan cupin. Zenitissä Mak pelasi Venäjän Valioliigassa kolmella kaudellaan yhteensä 43 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Hän voitti Venäjän-mestaruuden vuonna 2019. Zenit voitti liigamestaruuden ja Venäjän cupin vuonna 2020 mutta Mak siirtyi jo tammikuussa kesken kauden Turkkiin. Mestarien liigassa Mak pelasi Zenitin joukkueessa kaksi ottelua.
Mak viipyi turkkilaisseura Konyasporissa alkuvuonna 2020 vain parin kuukauden ajan ja pelasi neljä Turkin Superliigan ottelua. Tämän jälkeen hän oli ilman seuraa kunnes liittyi syyskuussa 2020 unkarilaisseura Ferencvárosiin. Hän pelasi mestaruuteen päättyneellä kaudella 2020–2021 Unkarin liigassa 19 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua.
Maajoukkueura
Mak on edustanut Slovakian nuorten maajoukkueita. Slovakian A-maajoukkueessa hän debytoi helmikuussa 2013 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki seitsemännessä maaottelussaan, saman vuoden marraskuussa Puolaa vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme alkulohko-ottelua mutta ei saanut peliaikaa tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan. Seuraavissa EM-kilpailuissa kesällä 2021 hän laukoi joukkueensa johtoon ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan, mutta maali merkittiin maalivahti Wojciech Szczęsnyn omaksi maaliksi Makin laukauksen osuttua tolppaan ja siitä Szczęsnyn selkään, josta pallo kimposi maaliin.
Thomas Bland Strange
thumb|Thomas Bland Strange vuonna 1871 Thomas Bland Strange (15. syyskuuta 1831 Meerut, Intia – 9. heinäkuuta 1925) oli brittiläinen kenraalimajuri. Hänet tunnetaan parhaiten osallistumisestaan Saskatchewanin kapinan kukistamiseen vuonna 1885. Hän oli naimisissa Maria Elinorin kanssa ja heille syntyi kaksi poikaa ja kolme tytärtä.
Thomas syntyi vuonna 1831 Henry Francis Strangen ja Maria Letitia Blandin perheeseen Meerutissa Intiassa, joka oli hänen Brittiläisessä armeijassa palvelevan isänsä sotilasosaston komennuspaikka. Hän sai koulutuksensa Edinburgh Academyssä ja Lontoon Woolwichissä sijaitsevassa Royal Military Academyssä, josta hän valmistui tykkimieheksi. Pian valmistuttuaan hän sai ensimmäisen komennuksensa Gibraltarille 17. joulukuuta 1851. Kaksi vuotta myöhemmin hänet ylennettiin luutnantiksi ja siirrettiin Jamaikalle. Thomas palasi takaisin Englantiin 1856, mutta jo seuraavana vuonna hänet komennettiin taltuttamaan Sepoykapinaa Intiassa. Vietettyään lyhyen aikaa Englannissa Thomas otti pestin Kanadassa, jossa hän toimi neuvonantajana ja tarkastajana Kanadan armeijassa. Vuonna 1882 hän oli palvellut armeijassa 30 vuotta ja armeijan säädösten mukaan hänen täytyi jäädä eläkkeelle, joten hän hankki hevostilan nykyisen calgaryn kaupungin itäpuolelta. Hän kasvatti tilallaan hevosia armeijan ratsuväen käyttöön. Saskatchewanin kapinan puhjettua vuonna 1885, hänen hyvä ystävänsä puolustusministeri Adolphe-Philippe Caron pyysi häntä perustamaan puolustusosaston Albertan provinssin alueelle. Joukko koostui lähinnä kokemattomista miehistä sekä joistakin Kanadan ratsupoliisin joukoista. Kapinan aikana joukko osallistui Battle of Frenchman's Butte-taisteluun, jossa joukot taistelivat Big Bearin johtamia cree-intiaaneja vastaan.
Pohjala
Pohjala on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Salaperäinen kerho
Salaperäinen kerho on yhdysvaltalainen gangsteri- ja rikoselokuva vuodelta 1931. Sen ohjasi ja tuotti George W. Hill. Käsikirjoittajana oli Frances Marion. Elokuvassa näyttelevät pääosia Wallace Beery, Lewis Stone, Johnny Mack Brown, Jean Harlow, Clark Gable ja Ralph Bellamy. Mustavalkoinen, noin 83 minuutin´pituinen elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. huhtikuuta vuonna 1931. Metro-Goldwyn-Mayer ja Cosmopolitan Productions tuottivat elokuvan. Elokuva tehtiin lyhyessä ajassa. thumb|left|250px|[[Jean Harlow ja Clark Gable Salaperäisen kerhon promootiokuvassa]]
Matkalla avaruuteen (vuoden 2018 televisiosarja)
Matkalla avaruuteen (Lost in Space) on yhdysvaltalainen seikkailuhenkinen tieteissarja. Se on uudelleenkäynnistys vuosina 1965–1968 esitettyyn samannimiseen tieteissarjaan, joka pohjautui vuonna 1812 julkaistuun romaaniin The Swiss Family Robinson.
Sarjan tuottajina toimivat Matt Sazama ja Burk Sharpless. Sen ensimmäinen kausi julkaistiin Netflixissä huhtikuussa 2018. Sarjan toinen tuotantokausi tuli Netflixiin jouluaattona 2019. Sarjan kolmas tuotantokausi tuli Netflixiin ensimmäinen joulukuuta 2021.
Juoni
Robinsonin perhe haaksirikkoutuu vieraalle planeetalle ja he joutuvat taistelemaan selviytyäkseen erilaisista vaaroista.
Kipsi
pienoiskuva|Kipsijauhetta. Kipsi (kalsiumsulfaattidihydraatti) on kivennäinen, vesipitoinen kalsiumsulfaatti (CaSO4 · 2 H2O). Puhtaana kipsi on valkoista, väritöntä tai harmaata, joko läpinäkyvää tai läpikuultavaa. Kiderakenne on monokliininen eli kipsiä löytyy yksinkertaisina kiteinä, rakeisena ja massiivisena. Kipsiä esiintyy sedimenttikerrostumissa samoissa paikoissa kuin kalkkikiveä, liuskeita ja savea. Puhtaanvalkoista ja hienorakeista kipsiä sanotaan alabasteriksi.
Matkalla avaruuteen (vuoden 2018 televisiosarja)
Tuotanto
Vuonna 2014 kerrottiin Dracula Untold -elokuvan tuottajina toimineiden Matt Sazamanin ja Burk Sharplessin käsikirjoittavan uudelleenkäynnistystä 1960–luvulla esitettyyn Matkalla avaruuteen -sarjalle. Netflix antoi sarjalle vihreätä valoa marraskuussa 2015. 2016 kesäkuussa Netflix tilasi 10–osaisen ensimmäisen kauden sarjasta.
Kipsi
Kuumennettaessa eli poltettaessa kipsi menettää kidevetensä ja muuttuu jauheeksi. Kun poltettua kipsiä sekoitetaan veteen ja tämä seos valetaan muottiin, niin se kovettuu ja saadaan kipsivalos (kipsinvalanta). Täten valmistetaan kipsikuvia, koristeita ym. Kipsiä käytetään myös posliinin valmistukseen ja lannoitteena. Kipsistä voidaan tehdä naamioita. Kipsistä valmistetaan kipsilevyjä, joita käytetään laajasti rakentamisessa.
Matkalla avaruuteen (vuoden 2018 televisiosarja)
Tuotanto
Ensimmäisen kauden kuvaukset alkoivat Vancouverissa tammikuussa 2017.
Kipsi
Kipsi on yksi kuvanveiston perusmateriaaleista, jota käytetään muottien tekemiseen ja veistomassaseoksiin. Kipsistä myös valetaan veistoksia.
Matkalla avaruuteen (vuoden 2018 televisiosarja)
Julkaisu
Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Netflix-palvelussa 13. huhtikuuta 2018. 31. maaliskuuta 2018 esitettiin sarjan pilottijakso Washingtonin Awesome Con -tapahtumassa, jonka jälkeen pidettiin Q&A (Kysy ja vastaa) -hetki Matt Sazaman ja Burk Sharplessin kanssa.
Kipsi
Kipsiä voi ostaa rautakaupoista, keramiikkatukuista, taidetarvikeliikkeistä ja askarteluliikkeistä.
Kipsiä voidaan rakennuksissa sijoittaa niin ulos kuin sisällekin. Kipsiä voidaan laittaa lisäaineeksi myös sementtiin. Se ei pala ja on hajuton materiaali, eikä se myöskään vääntyile tai lahoa. Materiaalina kipsi ei aiheuta ongelmia allergisille.
Kipsiä käytetään lääketieteessä kipsauksessa ja käyttöä maatalouden fosforipäästöjen hillitsemisessä tutkitaan.
Merkittävimmät esiintymisalueet
Kipsiä syntyy myös voimalaitosten rikinpoistolaitoksissa.
Logomon silta
Logomon silta on Turussa sijaitseva noin 140-metrinen umpinainen kävelysilta, joka ylittää Turun päärautatieaseman ratapihan. Sillan eteläpää on Ratapihankadun ja Ajurinkadun kulmassa, sillan ylittäessä myös Ratapihankadun, ja pohjoispää kulttuurikeskus Logomon pihalla Vaunukadulla. Sillasta suurin osa sijoittuu Pohjolan kaupunginosaan ja eteläpääty VI kaupunginosaan. Silta avattiin useiden viivästysten jälkeen yleisölle 3. marraskuuta 2021.
Sillan on tarkoitus helpottaa etenkin Logomoon suuntautuvaa liikennettä, Ratapihankadun uuden pysäköintilaitoksen asiakkaita, junamatkustajia ja Konepajan uutta asuntoaluetta. Teräsrunkoinen silta on kaarevan muotoinen, ja siinä on suuret lasiset ikkunapinnat. Siltarakenne on ripustettu porras- ja hissitornien varaan, eikä normaaleja sillan alapuolella olevia kannatinpilareita ole. Vastaavanlaista siltaa ei ole aikaisemmin Suomessa rakennettu.
Vilkasta keskustelua lehdistössä ja vääntöä Turun kaupunginvaltuustossa on aiheuttanut siltaprojektin pääosin keskeneräisestä suunnittelusta johtuva runsaasti viivästynyt valmistuminen ja siten sillan rakenteen vahvistamiseen tarvitut materiaalilisäykset ja niistä seurannut kustannusten nousu. Sillan piti valmistua alun perin joulukuussa 2018, sittemmin valmistumista on siirretty useita kertoja eteenpäin ja viimeisimpänä arvioina toukokuussa 2019 annettiin kesä-syyskuu 2020. Siltaprojektin kustannukset ovat nousseet alkuperäisestä 5 miljoonan euron arviosta ja sittemmin tarkentuneesta 8,5 miljoonan kustannusarviosta aina vain korkeammaksi, viimeisimpänä toukokuussa 2019 yli 16 miljoonaan euroon. Syyskuussa 2021 kokonaiseksi kustannusarvioksi arvioitiin peräti yli 21 miljoonaa euroa eli noin 28 000 euroa neliöltä, mikä tekisi siitä Suomen kalleimman kävelysillan.
Sillan rakenne
Sillan pituus on 137,6 metriä ja kävelykannen leveys 5,6 metriä. Sillan kävelemiseen tarkoitettu osa on leveä ja ulos näkee koko matkalta.
Pääosin teräksestä ja lasista rakennettava Logomon kävelysilta on muodoltaan kaareva ja kokonaan umpinainen, katettu. Siltarakenne on ripustettu, eikä normaaleja sillan alapuolella olevia kannatinpilareita ole. Katossa on koko matkan kolmiomainen kannatinpalkki, jota on tarkoitus käyttää myös valoteoksena. Kuuden metrin levyinen kevyt, mutta teräksestä valmistettu kannatinpalkki on terävä kulma alaspäin, ja se roikkuu kiinni viidessä tukipilarissa. Koska silta kulkee ratapihan ylitse jossa on myös vaarallisia-aineita kuljettavia junia, on sillalle täytynyt rakentaa passiivisen ilmanvaihdon sijaan koneellinen. Talotekniikka on sijoitettu kattopalkin sisälle. Sillan kummankin pään ja junalaitureiden kohdalla olevat porras- ja hissitornit tukevat siltaa. Tornit ovat teräsristikkopilareita. Tornien kohdalla siltaan liittyvät porrasrakenteet ovat myös teräksisiä ja itsensä kantavia, ja niiden paikka voidaan myöhemmin vaihtaa. Sillan kävelykansi koostuu kuudesta teräslohkosta, jotka liitetään yhteen. Sillan betonikansi toimii sekundaarikannattimena. Varsinainen kävelytaso on kuorilaattaelementti. Silta kostuu 6×6-metrisistä moduuleista, ja lasiseinän yksittäisten lasien leveys on noin kaksi metriä.
Kattopalkin valotaideteos koostuu 1,2 metriä leveistä ledvalomatriiseista, joita on yhteensä 46 kappaletta. Ne muodostavat kokonaisuuden, joissa on vaihtuva teema ja esimerkiksi liikeseuranta.
Hankkeen tausta ja tarve
Ratapihan alue on koostunut lähinnä junaliikenteen raiteista, raideliikenteeseen liittyvistä rakennuksista ja reunoilla sijaitsevista sorapintaisista pysäköintikentistä. Vuosikymmeniä melko samanlaisena ollut ratapihan alue on yksi Turun kaupungin tärkeimmistä kehityskohteista, etenkin sen sijaitessa aivan ydinkeskustan tuntumassa ja jakaen ympäröivän alueen kahtia. Aluetta alettiin rakentamaan 2000-luvulla, kun länsipuolelle valmistui Kaunenkulman kerrostaloalue, vuonna 2011 VR:n konepajaan kulttuurikeskus Logomo, ja koillispuolelle on rakenteilla VR:n konepajan asuinalue Fabriikki. Koillisosaan on myös suunnitteilla suuri matkakeskus. Ratapiha-alueen osayleiskaava tuli voimaan 28. marraskuuta 2009, joka mahdollisti Logomon sillan rakentamisen. Turun kaupungin kiinteistöliikelaitos oli alun perin talousarviossaan varannut sillalle 5 miljoonaa euroa ja Liikennevirasto varautunut rahoittamaan laituriyhteydet sillalta. Jos matkakeskus rakennetaan, siirtyy Turun päärautatieasema sinne, joka tarkoittaa suoraa kulkuyhteyttä Logomon sillalta asemalaitureille.
Kevyen liikenteen yhteydet keskustasta ratapihan pohjoispuolelle ovat olleet paikoin varsin huonot. Logomon silta jää Humalistonsillan ja Aninkaistensillan väliin, joilla on etäisyyttä toisiinsa 880 metriä. Näin Logomon silta lyhentää kävelymatkaa parhaimmillaan noin kilometrin verran. Logomon sillan katsotaan palvelevan luontevammin jalankulku kuin pyöräliikennettä, koska pyöräily-yhteys edelleen suoraan keskustaan Puolalanmäen kautta ei ole mahdollista. Polkupyörää voi kuitenkin taluttaa sillalla. Logomon sillalta 330 metriä länteen Turun päärautatieaseman vieressä sijaitsee kävelysilta Humalistonsilta, joka ylittää ratapihan. Logomon sillan itäpuolelle on suunnitteilla kolmas ratapihan ylittävä kävelysilta, Brahensilta.
Suunnittelukilpailu
Kilpailun voitti 21. kesäkuuta 2016 kilpailuehdotus Jousi, jonka pääsuunnittelija on Jukka Horttanainen VR Track Oy:stä (nyk. NRC Finland Oy), arkkitehti Tom Cederqvist C&J Arkkitehdit Oy:stä ja valaistuksen suunnittelijat Tapio Rosenius ja Jari Vuorinen Lighting Design Collective Oy:stä. Palkintolautakunta piti sillan ilmettä neutraalina eikä katsonut sen antavan ensivaikutelmaltaan erityisen omaleimaista kuvaa, mutta tarkemmin tarkastellessa sen omaleimaiset piirteet nousevat esiin. Suomen oloihin tuoreena ratkaisuna kilpailulautakunta kuitenkin piti kaareva muotoa yhdistettynä kokonaan ripustettuun rakenteeseen. Ehdotusta pidettiin ominaisuuksiltaan kilpailun tasapainoisimpana ja sen katsottiin luontevasti yhdistävän ratapihan alueen eri puoliskot.
Rakentaminen
Teräsrakenteiden valmistus aloitettiin syksyllä 2016 Aurassa JPV-Engineering Oy:n konepajalla. Suunnittelutyön edetessä muutoksia jo valmiisiin teräslohkoihin tehtiin paljon, lähinnä hitsaussaumojen vahvistuksia.