cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Auckland City FC
Auckland City Football Club on uusiseelantilainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 2004. Sen kotistadionina toimii Kiwitea Street, jonka nykyinen yleisökapasiteetti on 3 500. Seuran edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjastasolla Uuden-Seelannin jalkapalloliigassa.
Keltasuumeriahven
Keltasuumeriahven (Mycteroperca interstitialis) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö
Keltasuumeriahvenen pituus on tavallisesti 40 senttimetrin luokkaa ja voi maksimissaan olla noin 84 senttimetriä (kokonaispituutta). Suurin tavattu paino lajilla on ollut 10,2 kilogrammaa. Lajin ruumiin yläosien väri vaihtelee kellanruskeasta ruskeaan alaosien ollessa vaaleampia. Pään yläosissa ja suurimmassa osassa ruumista on yleensä tiheästi pieniä ruskeita täpliä, joiden tilalta kalalla joskus on tasaisen ruskeaa. Suu ja selkäevän piikkisen osan reuna ovat keltaisia. Nuorien yksilöiden pää ja ruumis ovat tummanruskeita ja väri vaihtuu vatsassa äkillisesti valkeaksi. Keltasuumeriahvenella on kylkiviivallan 70–74 suomua. Sillä on selkäevässään yksitoista piikkiruotoa ja 16–18 pehmeää ruotoa. Aikuisilla yksilöillä ruodot 12 ja 13 ovat pidentyneet. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 10–12 pehmeää ruotoa ruotojen 6–8 ollessa selkeästi muita pidempiä. Rintaevissä on 16–17 pehmeää ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Keltasuumeriahventa tavataan Atlantin valtameren länsiosissa Meksikonlahdella, Karibiassa pääasiassa saarialueilla, Bermudassa sekä Brasilian eteläosissa. Aikuiset yksilöt elävät pääasiassa koralliriutoilla ja kivisillä pohjilla korkeintaan 150 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Nuoret yksilöt oleskelevat yleensä mangrovelaguuneissa. Keltasuumeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa kalat, kuten hopeakyljet (Atherinidae), Chromis multilineata -koralliahven ja Scarus croicensi -papukaijakala. Naaras saavuttaa sukukypsyyden 2–4-vuotiaana, milloin se on 39–43 senttimetrin mittainen. Lisääntymistä voi tapahtua ympäri vuoden, mutta etenkin huhti-toukokuussa. Keltasuumeriahven on hermafrodiitti; kukin yksilö aina ensin naaras, ja muuttuu koiraaksi 5–14 vuoden ikäisenä. Lajin on havaittu voivan elää jopa 44 vuoden ikäiseksi. Joillakin alueilla sen kannat ovat heikenneet nopeasti, ja esimerkiksi Brasiliassa se on arvion mukaan vähentynyt 80 prosenttia 1970-luvun jälkeen. Maailmanlaajuisesti lajin kannat ovat 1970-luvun jälkeen vähentyneet yli 30 prosentilla, ja vähenemisen ennakoidaan jatkuvan vastakin.
Eteläntöyhtökarakara
Eteläntöyhtökarakara (Caracara plancus) on etelän yleinen iso haukkalintu. Eteläntöyhtökarakara on hiljattain erotettu omaksi lajikseen pohjantöyhtökarakarasta (Caracara cheriway).
Ulkonäkö ja koko
Eteläntöyhtökarakara on hiljattain erotettu omaksi lajikseen ja se eroaa lähisukulaisestaan pohjantöyhtökarakarasta (Caracara cheriway) mm. tummemman päälaen ja niukemmin juovikkaan selän, rinnan ja alaperän perustella.
Levinneisyys ja elinympäristö
Eteläntöyhtökarakara on melko yleinen kaikkialla Kaakkois-Brasiliassa.
Ravinto
Syö lihaa.
Richard Trenton Chase
Richard Trenton Chase (23. toukokuuta 1950 – 26. joulukuuta 1980) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka tappoi 1970-luvun lopulla kuusi ihmistä. Hän oli paranoidi skitsofreenikko ja nekrofiili, joka söi uhriensa ruumiinosia.
Chase tuomittiin kuolemaan ensimmäisen asteen murhasta. Hän teki itsemurhan San Quentinin vankilassa. Ruumiinavauksessa selvisi että hän oli ottanut yliannoksen masennuslääkkeitä joita hän oli säästänyt ja kerännyt useiden viikkojen ajan - hänelle päivittäin annostelluista lääkkeistä.
Richard Trenton Chase fiktiossa
William Friedkinin ohjaama elokuva Rampage - murhaaja perustuu löyhästi Chasen tekemiin murhiin.
Aiheesta muualla
Richard Trenton Chasen pidätyskuva
Sveitsi talviolympialaisissa 2018
Sveitsi osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 168 urheilijaa, jotka kilpailivat 14 urheilumuodossa. Urheilijoista miehiä oli 97 ja naisia 71. Jääkiekkoilijoita oli 48, lumilautailijoita 24 sekä alppihiihtäjiä ja freestylehiihtäjiä 22. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi maastohiihtäjä Dario Cologna ja päättäjäisissä alppihiihtäjä Ramon Zenhäusern.
Efil4zaggin
Efil4zaggin-albumin sanoitukset ovat (lähes kokonaan) MC Renin ja The D.O.C.:n käsialaa, sillä aiemmin yhtenä sanoittajista toiminut Ice Cube oli jättänyt yhtyeen. Albumin lyriikat ovat yhtyeen Straight Outta Compton-debyyttialbumiin verrattuna sävyltään vähemmän poliittisia ja sen sijaan entistäkin väkivaltaisempia ja rivompia. The D.O.C. onkin kommentoinut levyn sanoitusprosessista, että oli kirjoittaessaan miettinyt lähinnä kuinka onnistuisi shokeeraamaan ihmisiä.
Albumi jäi N.W.A:n viimeiseksi levyksi, kun jo samana vuonna yhtyeen jäsenet Dr. Dre ja The D.O.C. liittyivät Death Row Recordsiin.
Richard Seaman
pienoiskuva|Richard Seaman vuonna 1939. Richard John Beattie ”Dick” Seaman (4. helmikuuta 1913 Chichester, Sussex, Englanti – 25. kesäkuuta 1939 Spa-Francorchamps, Belgia) oli brittiläinen kilpa-autoilija, joka ajoi toista maailmansotaa edeltäneissä Grand Prix -kilpailuissa. Hän kilpaili muun muassa Mercedes-Benz-tallissa vuosina 1937–1939 ja voitti muun muassa Saksan Grand Prix'n 1938.
Hoodoovuori
thumb|250px|Hoodoovuori Hoodoovuori on tulivuori läntisessä Brittiläisessä Kolumbiassa Iskutjoen pohjoispuolella. Hoodoovuori saattaa aktivoitua. Sen huippua peittää halkaisijaltaan 3–4 kilometrin jääpeite. Vuoren huipun tasaisuuden perusteella on päätelty, että sen 100 000 vuotta sitten alkanut muodostuminen olisi tapahtunut jäätikön alla. Hoodoovuoren lähin kaupunki on sadan kilometrin päässä oleva Stewart. thumb|left|200px|Satelliittikuva Hoodoovuoresta ja jäätiköistä sen molemmin puolin.
Richard Seaman
Seaman oli osallisena Saksan Grand Prix'ssa 1937 sattuneeseen kolariin, jossa saksalainen Ernst von Delius sai surmansa.
Seaman joutui sairaalaan, kun hän ajoi sateella ajettussa Belgian Grand Prix'ssa vuonna 1939 Spa-Francorchampsin radalla päin puuta. Hän sai vakavia vammoja ja kuoli sairaalassa jonkin ajan kuluttua oltuaan 26-vuotias.
Apollonin temppeli
Apollonin temppeli tai Apollonin pyhäkkö voi viitata muun muassa seuraaviin Apollonille omistettuihin temppeleihin tai pyhäköihin:
Shane McCutcheon
Shane McCutcheon on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa L-koodi. Häntä näyttelee yhdysvaltalainen näyttelijä Katherine Moennig. Shane asuu Los Angelesissa Kaliforniassa ja on ammatiltaan kampaaja.
Persoonallisuus
Shane on hyvin empaattinen, välittävä ja erittäin uskollinen ystävilleen. Hän ei halua sitoutua, koska pelkää rakastumista, sydämensä särkymistä ja toisista ihmisistä riippuvuutta, minkä takia hän harrastaa irtosuhteita. Shane on harrastanut seksiä yli tuhannen ihmisen kanssa. Hän pilaa toistuvasti ihmissuhteensa silloin, kun ne menevät hyvin. Esimerkkinä tästä Shane pettää kolmannella kaudella tyttöystäväänsä Carmen de la Pica Moralesia (Sarah Shahi), jonka kanssa aikoo mennä naimisiin, ja viidennellä kaudella Paigea, jonka kanssa etsii yhteistä taloa. Huolimatta Shanen vioista hän on erittäin välittävä, lojaali ja on aina tukemassa ystäviään kun he tarvitsevat apua. Shane oli ainoa, joka käveli pois Lez Girlin (Jennyn elokuvan) kuvauksista, kun Jenny menetti otteensa elokuvasta. Joskus Shane joutuu tilanteisiin, missä muut ihmiset käyttävät häntä omiin tarkoituksiinsa, esimerkiksi silloin kun Veronica Bloom palkkaa Shanen hänen empaattisuutensa takia juttelemaan naisen kanssa, tarkoituksena saada nainen luovuttamaan oikeudet naisen elämästä kertovassa elokuvasta.
Taustatarina
Shane syntyi Austinissa Teksasissa. Hänen äitinsä, joka oli huumeaddikti, laittoi hänet sijaishuoltoon kun Shane oli yhdeksänvuotias. Shane ei ikinä tiennyt, kuka hänen isänsä oli. Shane on tiennyt olevansa lesbo jo nuoresta iästä asti: hän ihastui ensimmäistä kertaa tyttöön kahdeksanvuotiaana. Shane jätti lukion kesken ja oli sen jälkeen prostituoitu Santa Monica Bulevardilla. Hän esitti poikaa palvellakseen homomiehiä, mutta ei ikinä mennyt seksiin asti. Shane sanoi myöhemmin, että hänet olisi voitu tappaa, jos joku olisi tajunnut hänen olevan oikeasti nainen. Shane lopetti, kun eräs hänen asiakkaansa maksoi hänet kampaajakouluun. Toisella tuotantokaudella Shane ripittäytyy papille, mistä ilmenee, että hänet kasvatettiin ainakin yhdessä vaiheessa katolilaiseksi. Shanen täytyy pitää silmälaseja silloin kun hän lukee jotakin läheltä.
L-koodin käsikirja paljastaa, että Shane oli koditon ainakin kuusi kuukautta, ja nukkui silloin kuorma-autossaan. Shane kamppaili joskus huumeongelmien kanssa, ja lipsuu vielä joskus käyttämään epätoivoisina aikoina. Shane ei ole kiinnostunut parisuhteista, ja onkin harrastanut seksiä eri ihmisten kanssa väliltä 950 ja 1200.
1. kausi
Shane asuu yhden makuuhuoneen asunnossa kolmen taistelunhaluisen lesbon kanssa ensimmäisen kauden alussa. Hän työskentelee kampaajana Latherissa, trendikkäässä salongissa, joka palvelee monia Hollywood-persoonia. Häntä myös vainoaa hänen entinen rakastajansa Lacey, joka on katkera siitä, ettei Shane halua aloittaa suhdetta hänen kanssaan. Useiden yhteenottojen jälkeen, mukaan lukien flyereiden levittäminen ympäri homobaareja ja Shanen siveettömyyden altistaminen, Shane on valmis ratkaiseman tilanteen juttelemalla Laceyn kanssa tämän hylkäämiseksi jätetyn-pelosta. Lopulta he tekevät sopimuksen, että Lacey lopettaa Shanen vainoamisen ja flyereiden levittämisen, jos Shane harrastaa hänen kanssaan seksiä vielä viimeisen kerran.
Myöhemmin Shane tapaa ystävänsä Cliven, joka tarvitsee asuntoa. Shane suostuu vastahakoisesti ottamaan Cliven asuntoonsa, mutta potkii hänet myöhemmin pihalle saatuaan selville, että Clive on varastanut häneltä ja hänen kämppiksiltään. Harry Samchuck lähettää bisnestyökaverinsa vaimon Shanen salonkiin antaakseen Shanelle mahdollisuuden verkostoitua hollywoodilaisten asiakkaiden kanssa. Hän alkaa saada nimeä kampaajana. Shane tapaa Cherie Jaffen (Rosanna Arquette), naimisissa olevan naisen jonka kanssa hän aloittaa suhteen ja lopulta alkaa tuntea syvempiä tunteita häntä kohtaan. Cherie suostuttelee miehensä Steven investoimaan Shanen omaan kampaamoon, mutta suunnitelma kariutuu kun Cherien tytär Clea rakastuu Shaneen. Steve luulee, että Shane makaa hänen tyttärensä kanssa ja sanoo Shanelle tapattavansa hänet, jos Shane tulee lähelleenkään hänen perhettään. Cherie kertoo Shanelle, että vaikka rakastaisikin tätä, hän ei voi jättää korkealuokkaista elämäntapaansa.
2. kausi
Shane muuttaa samaan asuntoon ystävänsä Jennifer Schecterin (Jenny) kanssa. He löytävät kolmannen kämppiksen, Mark Waylandin, kenen kanssa Shane ystävystyy, kunnes Jenny huomaa, että Mark on kuvannut heitä salaa, muun muassa heidän omista makuuhuoneistaan, lesboista kertovaa dokumenttiaan varten. Shane saa kampaajatyökeikan Arianna Huffingtonilta TV-studiolla, missä Shane makaa tuotantoassistentin Carmen de la Pica Moralesin kanssa. Hän kertoo Carmenille, ettei ole kiinnostunut parisuhteista, mutta Carmen jatkaa Shanen tavoittelua koska on varma siitä, että saa Shanen voitettua puolelleen.
Katri Luostarinen
Kerttu Katri Luostarinen (28. tammikuuta 1915 Kerimäki – 15. elokuuta 1991 Helsinki) oli maisema-arkkitehti ja apulaisprofessori, joka kehitti maisemasuunnittelun tutkimusta ja opetusta Suomessa laaja-alaisesti ja toteutti useita eri suunnittelukohteita.
Maalaiskotiin Kerimäellä syntyneen Luostarisen molemmat vanhemmat olivat kansanedustajia, Alpo ja Aino Luostarinen. Tultuaan ylioppilaaksi 1935 Luostarinen opiskeli ensin maa- ja metsätaloutta Helsingin yliopistossa, sitten siirtyi Berliiniin opiskelemaan puutarha-alaa. Sota keskeytti opinnot. Valmistuttuaan Suomessa hän palasi 1942 takaisin Saksaan ja päätti opintonsa siellä vuonna 1944 professori H. F. Wiepking-Jürgensmannin johdolla, joka oli laaja-alaisen maisemasuunnittelun edelläkävijöitä. Työurallaan Luostarinen suunnitteli muun muassa kotipuutarhoja, sankarihauta-alueita, hautausmaita, asuinalueiden ympäristöjä ja katuistutuksia. Hän oli vuonna 1946 perustajajäseniä Suomen Puutarha-arkkitehdit -yhdistyksessä ja mukana perustamassa maisema-arkkitehtien suomalaista ammattijärjestöä. Luostarinen vaikutti merkittävästi tutkimustyön ja opetustoiminnan kautta, hän oli ensimmäinen maisemasuunnittelun opettaja Teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1969. Toisaalta hän julkaisi alaltaan myös laajemmalle yleisölle, kuten teoksen Puutarha ja maisema vuonna 1951. Omalla pientilallaan Siuntiossa Luostarinen paneutui henkilökohtaisesti viljely- ja ekosysteemien kehittämiseen.
Shane McCutcheon
3. kausi
Kolmas kausi alkaa kuusi kuukautta eteenpäin siitä, mihin toinen kausi loppui. Carmen on muuttanut Shanen luokse, ja esittelee Shanen perheelleen "ystävänä". He alkavat pitää Shanesta, joka alkaa myös kiintyä heihin, koska hänellä ei ole ikinä ollut kunnollista perhettä. Shanen ja Carmenin suhde alkaa tulla hyvin läheiseksi: he ottavat samanlaiset tatuoinnit, jotka Carmenin isoäiti huomaa ja tajuaa, että ne ovat avioliiton tatuoinnit. Kun Carmenin äiti yrittää saada Shanea treffeille perheystävän kanssa, Carmen paljastaa olevansa lesbo minkä takia perhe lopettaa yhteydenpidon kokonaan.
Shane palkataan Wax:iin, kampaamoon, mikä on skeittikaupassa. Cherie ilmestyy kampaamoon ja ilmenee, että hän on varannut ajan Shanelle. Cherie kertoo, että on eronnut miehestään ja ehdottaa Shanelle, että he jatkaisivat siitä, mihin jäivät. Carmen todistaa tämän tapahtuman ja suuttuu. Myöhemmin Shane näkee Carmenin flirttailevan erään Def Jamin työntekijän kanssa. Shane loukkaantuu ja reagoi makaamalla Cherien kanssa. Carmen saa tietää tapahtuneesta ja he riitelevät. Shane sanoo, että hänen elämänsä tulee olemaan vaikeaa, koska hän ei ole tottunut yksiavioisuuteen ja ettei Carmen ymmärrä häntä, mutta Shane on valmis yrittämään Carmenin takia. Heidän suhteensa jatkuu ongelmallisena: Carmen väittää Shanen välttelevän seksiä kostoksi siitä, että Carmen pakottaa hänet yksiavioisuuteen ja myöhemmin Carmen myöntää, että on pettänyt Shanea erään Robinin kanssa kostoksi Shanen uskottomuudesta. Kuitenkin jää epäselväksi, kertoiko Carmen totuuden vai valehteliko pettämisestä vain nähdäkseen, kuinka Shane reagoisi. Danan kuoleman jälkeen surusta kärsivä Shane kosii Carmenia, joka ei aluksi vastaa, kunnes Danan muistotilaisuuden jälkeen vastaa myöntävästi.
Wax:issa olevan lehden kautta Shane tapaa isänsä, Gabriel McCutcheonin (Eric Roberts). Hän on naimisissa Carla-nimisen naisen kanssa ja Shane tapaa velipuolensa Shayn. Kauden finaali keskittyy Carmenin ja Shanen häihin, minkä rahoittaa Helena Peabody ja tapahtuu kirkossa, missä saman sukupuolen liitot ovat sallittuja. Shane löytää isänsä pettämässä vaimoaan, ja hänen isänsä sanoo "En ole ylpeä tästä, tällainen minä vain olen. Tiedät mitä tarkoitan." Shane säikähtää ja alkaa ajatella, että pilaa Carmenin elämän olemalla uskoton avioliitossa. Shane jättää Carmenin alttarille.
4. kausi
Neljännen kauden alussa Shane on vakavasti masentunut epäonnistuneiden häiden takia ja käyttää taas huumeita Cherie Jaffen kanssa, kuitenkin vältellen kaikenlaista seksuaalista kontaktia hänen kanssaan. Shane yrittää ottaa yhteyttä Carmeniin keskustellakseen hänen kanssaan, mutta kaksi Carmenin miespuolista serkkua sanovat hänelle, ettei Carmen tahdo nähdä häntä enää ikinä. Shane saapuu kotiin ja löytää Carlan, joka on sortunut taas huumeisiin Gaben jätettyä hänet. Carla jättää Shayn Shanen luokse. Aluksi Shane ei haluaisi ottaa vastuuta Shaysta ja yrittää löytää tämän vanhemmat, mutta päättää lopulta pitää Shaysta huolta, koska ei halua hänen joutuvan sijaishuoltoon ja saavan kurjaa lapsuutta niin kuin hän itse sai. Kun Shay murtaa kätensä skeitatessaan, Shane tekee alusvaatemallin töitä Hugo Bossille jotta voisi maksaa sairaalamaksun. Hän rekisteröi Shayn kouluun, missä tämä ystävystyy Jared Sobel-nimisen pojan kanssa. Shanesta tulee läheinen Jaredin äidin Paigen kanssa, ja lopulta he päätyvät sänkyyn. Gabe palaa ja haluaa Shayn takaisin, ja vaikka Shane yrittää tapella vastaan hän tajuaa, että ei voittaisi oikeudessa ja antaa Shayn lähteä kotiin. Kausi loppuu siihen, kun Shane ehdottaa Paigelle yhteisen asunnon ostoa ja Jaredin kasvattamista yhdessä, ja samalla hän haluaa yhä taistella saadakseen Shayn takaisin.
5. kausi
Etsiessään asuntoa Paigen kanssa Shane tapaa kiinteistönvälittäjän, joka tietää paljon Shanesta ja ihmisistä, joita hän on tuntenut menneisyydessään. Kun Paige lähtee hakemaan poikaansa koulusta, Shane ja kiinteistönvälittäjä makaavat asunnossa jonka hän aikoi vuokrata. Paige tulee kuitenkin paikalle ja näkee tämän, mutta kertoo myöhemmin Shanelle, että häntä ei haittaa vaikka Shane makaakin muiden naisten kanssa. Shane vastaa tähän että Paigen ei tarvitse elää sen asian kanssa, ja vaikka Shane rakastaakin Paigea hän ei ole rakastunut häneen.
Myöhemmin Shanen työpaikka Wax palaa maan tasalle, mikä vihjaa siihen, että Paige olisi saattanut sytyttää palon.(Kahdeksantoista kuukautta myöhemmin, kun tuhopoltto on jo vanhentunut eikä kukaan voi joutua siitä enää vastuuseen, Shane myöntää Jennyn murhaa koskevassa poliisikuulustelussa että.oli itse Waxin polttaja. Syytä ei tiedetä.) Työskennellessään kampaajana Jennyn pomon tyttären häissä hän harrastaa seksiä kahden morsiamen siskon ja heidän äitinsä kanssa. Tästä seuraava mustasukkaisuus ja kaaos saa Shanen vähentämään seksiä. Kuitenkin Shane palaa nopeasti vanhoihin tapoihinsa ja harrastaa kolmen kimppaa Shebarin omistajan Dawn Denbon (Elizabeth Keener) ja tämän tyttöystävän Cindin kanssa. Myöhemmin Shane makaa uudestaan Cindin kanssa mutta ilman, että Denbo tietää asiasta. Denbo ryntää juhliin, joissa Shane ja hänen ystävänsä tapaavat näyttelijät, jotka näyttelevät Lez Girlissä heitä itseään. Denbo vannoo pilaavansa Shanen ja tämän ystäviensä elämät. Tämä johtaa reviiritaisteluun Denbon ja Planetin asiakkaiden välille.
Samaan aikaan Shane käsittelee ihastusta heterotyttöön Molly Krolliin (Clementine Ford), kuka on Phyllis Krollin tytär. Lopulta Shane ja Molly harrastavat seksiä, mutta vähän sen jälkeen Shane kuulee Mollyn ja Phyllisin puhuvan hänestä. Molly sanoo Shanea "hiukan kouluttamattomaksi", "helpoksi ja yksinkertaiseksi" ja "ehkei maailman älykkäimmäksi ihmiseksi". Shane loukkaantuu kuulemastaan, ja alkaa ottaa etäisyyttä Mollyyn,
Shane osallistuu Subaru-ajoihin rintasyöpään kuolleen Danan muistoksi, ja Molly yrittää tavoittaa häntä siellä. Molly vakuuttaa rakkauttaan Shanelle, mutta heidän suhde ei loppujen lopuksi toimi Phyllisin juteltua Shanelle Mollyn tulevaisuudesta. Shane ja Molly eroavat. Shane makaa Niki Stevensin (Kate French) kanssa, kuka on yksi Lez Girlin tähdistä ja Jennyn ex-tyttöystävä. Jenny kävelee sisään nähden Shanen ja Nikin ja kertoen, että Shane on särkenyt hänen sydämensä. Sen jälkeen Jenny ryntää yöhön, ja Shane Niki lähtevät välittömästi hänen peräänsä.
6. kausi
Shane ja Niki yrittävät anoa Jennyn anteeksiantoa, mutta hän ei lepy. Myöhemmin Molly tulee tapaamaan Shanea, mutta törmääkin Jennyyn, joka lupaa antaa Shanelle Mollyn kirjoittaman kirjeen, jossa hän tunnustaa rakkautensa Shanea kohtaan, mutta Jenny kätkeekin kirjeen ullakolleen. Shane yrittää saada Jennyn antamaan anteeksi tekemällä erilaisia töitä heidän talonsa ympärillä. Hän pesee Jennyn auton, laittaa kukkalaatikoita ikkunoihin, ja jopa lähettää Jennylle hienon aamupalan kun he näkevät Planetissa, mutta Jenny heittää sen roskiin. Lopulta Shane antaa periksi ja alkaa kerätä tavaroitaan talosta. Kuitenkin Jenny tunnustaa Shanelle käytävällä, että hänen takiaan Jennyn sydän särkyi, ei Nikin, koska Jenny oli rakastunut Shaneen.
Jenny antaa Shanelle anteeksi ja heistä tulee rakastavaiset. Alice kuulee sattumalta kaksikon puheet aamulla, kun he edeltävänä yönä olivat harrastaneet seksiä ja tekstaa kauhuissaan kaikille porukan ystäville. Vaikka kaikki tietävät jo, Jenny ja Shane yrittävät pitää suhteensa salaisena. Kuitenkin Jenny alkaa käyttäytyä vielä oikullisemmin kuin yleensä ja on takertuva ja omistava Shanea kohtaan samalla kun yrittää vieraannuttaa heitä kaikista ystävistään erilaisten tekosyiden varjolla. Huolimatta ystäviensä vastalauseista Shane tuntee olevansa velvollinen jatkamaan suhdetta Jennyn kanssa lojaaliudesta ja heidän ystävyytensä takia, yrittäen välttää Jennyn suututtamista. Jenny ostaa Shanelle pimeän huoneen tämän valokuvausharrastusta ajatellen, mutta lopulta Shane käyttää huonetta maatakseen Nikin kanssa. Jenny on perillä tästä ja saa Shanen tuntemaan syyllisyyttä. Kuitenkin Jenny väittää hyväksyvänsä tämän Shanen luonteesta, ja tarjoaa hänelle tilaisuuden jatkaa Nikin kanssa.
Shane törmää Mollyyn, kun on ostamassa tupaantuliaislahjaa Bettelle ja Tinalle, jotka ovat muuttamassa New Yorkiin. Molly kertoo tyrmistyneelle Shanelle kirjoittamastaan kirjeestä, mutta Shane ei myönnä ettei ole lukenut sitä. Sinä iltana kun on Betten ja Tinan jäähyväisjuhlat, Shane etsii kirjettä ja löytää sen ullakolta, missä on myös Lez Girl -elokuvan negatiivit, jotka oli mysteerisesti varastettu Tinan studiolta. Myöhemmin Jennyn ruumis löytyy Betten ja Tinan altaasta.
Haas F1 Team
Tallin perusti yhdysvaltalainen NASCAR-sarjan tallipäällikkö Gene Haas. Tallin päämaja sijaitsee kotimaassaan Yhdysvalloissa Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Tallipäällikkönä tallissa toimii entinen Jaguar Racingin ja Red Bull Racingin tekninen johtaja Günther Steiner, teknisenä johtajana toimii Rob Taylor ja aerodynamiikka johtajana Ben Agathangelou.
Haas on ensimmäinen yhdysvaltalainen talli pitkään aikaan, joka on osallistunut F1-sarjaan. US F1 Team yritti osallistua kaudelle 2010, mutta ajautui ennen kauden alkua taloudellisiin vaikeuksiin ja sai FIA:lta kilpailukiellon. Tallilla ei ole yhteyttä Carl Haasin omistamaan 1980-luvulla F1-luokassa kilpailleeseen Haas Lola -talliin tai Pohjois-Amerikan sarjoissa menestyneeseen Newman/Haas Racingiin.
Historia
Alun perin talli suunnitteli osallistuvansa F1-sarjaan jo kaudella 2015, mutta päätti lopulta siirtää osallistumisensa vuodella eteenpäin. Talli suunnitteli ajavansa Dallaran valmistamalla rungolla. Syyskuussa 2014 talli vahvisti käyttävänsä Ferrarin voimayksikköä (moottori, vaihdelaatikko, ERS ym.). Toukokuussa 2015 talli ilmoitti julkistavansa syksyllä kauden 2016 kuljettajansa, joista yhtenä ehdokkaana oli GP2-sarjassa ajava Alexander Rossi. Syyskuussa 2015 talli julkisti, että Lotus-kuljettaja Romain Grosjean oli kirjoittanut kuljettajasopimuksen Haasin kanssa ja lokakuussa Meksikon GP:n aikana talli ilmoitti toiseksi kuljettajakseen silloisen Ferrarin testikuljettajan Esteban Gutiérrezin.
Kausi 2016
pienoiskuva|Haasin logo kausilla 2016–2018, 2020 ja 2022. Melbournen avauskilpailussa Esteban Gutiérrezin matka päättyi 18:lla kierroksella, kun Fernando Alonso törmäsi hänen peräänsä. Romain Grosjean sijoittui tallin debyyttikilpailussa pisteille tultuaan maaliin kuudentena. Viimeksi vastaavaan on pystynyt Toyota vuonna 2002. Toisessa kilpailussa Bahrainissa Gutiérrez joutui jälleen keskeyttämään kilpailun alkupuolella. Grosjean paransi edellisen kilpailun suoritustaan sijoittumalla viidenneksi. Kauden aikana Grosjean ajoi kaikki tallin tulokaskauden pisteet, joilla talli sijoittui lopputuloksissa kahdeksanneksi.
Kausi 2017
Kaudelle Haas vaihtoi toisen kuljettajansa, kun edellisenä kautena pisteittä jäänyt Gutierrez korvattiin Renault-tallissa ajaneella Kevin Magnussenilla. Kauden aikana talli keräsi enemmän pisteitä kuin tulokaskaudellaan, mutta sijoittui jälleen lopputuloksissa kahdeksannelle sijalle.
Kausi 2018
Talli jatkoi samoilla kuljettajilla myös kaudella. Aikaisempiin kausiin verrattuna Grosjean otti kauden avauspisteensä vasta Itävallan GP:ssä, jossa hän ajoi myös tallin historian parhaan sijoituksen (4. sija). Grosjeanin 6. sija Italian GP:ssä hylättiin sääntöjenvastaisen autonlattian vuoksi. Magnussen puolestaan ajoi Bahrainin ja Itävallan osakilpailuissa kauden parhaimmat tuloksensa (5. sijat), sekä teki historiaa Singaporen osakilpailussa ajamalla ensimmäisen nopeimman kierroksen tallille.
Kausi 2019
pienoiskuva|Haasin logo kaudella 2019. Talli solmi lokakuussa 2018 monivuotisella sopimuksella päätukijakseen brittiläisen energiajuomayhtiö Rich Energyn ja vaihtoi nimekseen Rich Energy Haas F1 Team kaudesta alkaen, samalla autojen väritys muuttui sponsorin väreiksi, mustaksi ja kullaksi. Kilpakuljettajina jatkoivat Romain Grosjean ja Kevin Magnussen. Tallin pääsponsori Rich Energy jätti tallin kesken kauden, vedoten tallin huonoon menestykseen.
Kausi 2020
Kaudella 2020 tallin kuljettajina jatkoivat Grosjean ja Magnussen. VF-20-auto oli hidas ja vaikea ajettava, mutta sillä ajettiin kauden aikana kahdesti pisteille, kun Magnussen oli kymmenes Unkarissa ja Grosjean oli yhdeksäs Eifelin osakilpailussa. Grosjean loukkaantui Bahrainin osakilpailussa, kun hänen autonsa osui radan metallikaiteeseen ja syttyi palamaan, ja Grosjean itse loukkasi jalkansa sekä kätensä poistuessaan palavasta autosta. Sakhirin ja Abu Dhabin osakilpailuissa Grosjeanin korvasi tallin testi- ja varakuljettaja Pietro Fittipaldi, joka ajoi parhaimmillaan 17:nneksi Sakhirin osakilpailussa.
Kausi 2022
Kesken kauden 2022 alkua talli purki Mazepinin sopimuksen Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 ja hänen tilalleen palkattiin paluun F1-sarjaan tehnyt Kevin Magnussen. Magnussen osoitti heti tallin parantuneen vauhdin ajamalla kauden avauskilpailussa Bahrainissa peräti viidenneksi, mikä oli tallin paras kilpailusijoitus sitten Itävallan GP:n 2018. São Paulon GP:ssä Magnussen ajoi yllättäen tallin ensimmäisen paalupaikan. Kyseessä oli ensimmäinen kerta sitten Toro Rosson ja Italian GP:n 2008, jolloin Ferrarin moottoria käyttänyt asiakastalli on ajanut paalupaikan aika-ajoissa. Talli teki samalla uuden ennätyksen ajamalla ensimmäisen paalupaikkansa 143 kilpailussaan rikkoen aiemman BAR-tallin nimissä olleen ennätyksen eniten kilpailuja ennen tallin ensimmäistä paalupaikkaa. Talli saavutti kauden aikana 37 pistettä sijoittuen sarjan kahdeksanneksi.
Oswald Probst
Oswald Probst (9. heinäkuuta 1935 Wien – 15. heinäkuuta 2015) oli itävaltalainen jousiampuja. Hän edusti Itävaltaa Montrealin kesäolympialaisten 1976 yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 33. Probst kilpaili myös kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1979 Berliinissä, 1981 Punta Alassa ja 1983 Los Angelesissa.
Probst on pituudeltaan 172-senttimetrinen ja painaa 67 kilogrammaa.
Leslie Quagraine
Leslie Quagraine (s. Lontoo ) on Suomessa asuva brittiläissyntyinen kuvittaja, joka tunnetaan muun muassa Helsingin Sanomien juttujen yhteyteen tekemistään sadoista kuvituspiirroksista. Hän on tehnyt myös muun muassa kirjankansia ja -kuvituksia.
Lontoossa suomalaisen äidin pojaksi syntynyt Quagraine on toiminut kuvittajana Suomessa 1970-luvulta alkaen. Tuusulan Ruotsinkylässä asuva Quagraine on innokas ilmailuhistorian harrastaja ja perusti vuonna 2015 aiheeseen keskittyvän lehden nimeltä Old Aeroplanes.
Athena-Fidus
Athena-Fidus on Ranskan ja Italian avaruusjärjestöjen yhteinen geostationaarisen kiertoradan tietoliikennesatelliitti, joka laukaistaan 2010-luvulla.
CNES ja Thales Alenia Space-yhtiö solmivat satelliitin toteutussopimuksen 9. helmikuuta 2010. Satelliitin toteutus maksaa 275 miljoonaa euroa. Se laukaistaan Ariane 5 -raketilla tai Sojuz-raketilla Kourousta. Satelliitti toimii EHF/Ka-taajuuskaistoilla tuottaen kolmen gigabitin tiedonsiirtokapasiteetin. Se tulee palvelemaan Ranskan ja Italian siviiliturvallisuusorganisaatioita, satelliitissa on sekä italialainen että ranskalainen tietoliikennehyötykuorma. Satelliitin komentokeskus tulee Ranskaan. Järjestelmää varten rakennetaan 580 Athena-Fidus-maa-asemaa. Myös mobiileilta asemilta, mm. UAV-ilma-aluksilta, voidaan olla yhteydessä satelliittiin. Satelliitti perustuu Spacebus B2-tietoliikennesatelliittiin ja painaa noin 3 000 kg.
Autonkuljetusvaunu
Autonkuljetusvaunu on vaunu missä kuljetetaan autoja. Näitä vaunuja Suomessa on lähinnä käytössä vain yöjunissa. Autovaunumalleja ovat Gd ja Gfot. Gfot-autovaunun ylätasolla ei ole kattoa.
Max Adler
Max Adler (15. tammikuuta 1873 – 28. kesäkuuta 1937 Wien) oli itävaltalainen sosiologi.
Opiskeli lakititeen tohtoriksi 1896 ja toimi aluksi ammattikseen lakimiehenä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kesällä 1919 hän pääsi opettajaksi niin sanottuun "Schönbrunn Piiriin”, joka kokoontui Wienissä. Toimi pian sen jälkeen 1919–1921 Ala-Itävallan alueparlamentissa sosiaali-demokraattisen puolueen yhtenä edustajana. Nimitettiin Wienin yliopiston Sosiologian ja Sosiaalifilosofian ylimääräiseksi professoriksi 1920. Toimi aktiivisesti Aikuskasvatuksen parissa ja 1904–1925 Rudolf Hilferdingin kanssa toimitti Marx-Studien nimistä julkaisua. Max Adler oli Oskar ja Friedrich Adlerin veli.
Myöhempi historiankirjoitus pitää häntä Austromarxismin filosofisena johtajana. Hän yritti yhdistää marxilaisuuden ja uuskantilaisuuden.
Keltakurkkuapotti
Keltakurkkuapotti (Philemon citreogularis) eli aiemmalta nimeltään kaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Keltakurkkuapottia tavataan Australiassa ja Indonesiassa. Lajin on kuvattu olevan mahdollisesti yleinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Peter Tigerstedt
Peter Magnus Alexander Tigerstedt (8. joulukuuta 1936 Helsinki – 10. lokakuuta 2022 Espoo ) oli suomalainen kasvinjalostustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston kasvinjalostustieteen professori 1970–1999.
Peter Tigerstedtin tytär on huilisti ja musiikkitoimittaja Eva Tigerstedt.
Tigerstedt oli myös radioamatööri 1950-luvulta lähtien tunnuksilla OH5NQ ja OH2BM.
HMCS Sioux
HMCS Sioux (viirinumero R64) oli Kanadan laivaston V-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 1. syyskuuta 1941 8. hätälaivueessa J. Samuel White and Companylta Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 31. lokakuuta 1942. Alus laskettiin vesille 14. syyskuuta 1943 nimellä HMS Vixen ja siirrettiin 5. maaliskuuta 1944 Kanadan laivastolle. Se nimettiin palvelukseen otettaessa 21. helmikuuta HMCS Siouxiksi.
Palvelus
Maaliskuussa 1944 alus oli miehistöineen koulutettavana Kotilaivastossa ennen liittymistään 26. hävittäjälaivueeseen. Huhtikuussa alus osallistui Kotilaivaston mukana raskaiden pinta-alusten suojaamiseen sekä partiointiin, kunnes se toukokuussa määrättiin osaksi Normandian maihinnousu]un itäisen osaston Force J:hin. Alukselle määritettiin maalit St. Aubin-Sur-Merin alueelta.
Laivueen mukana alus siirrettiin Kanaalin alueelle. Se osallistui 2.-3. toukokuuta Force O:lle, S:lle, J:lle ja G:lle pidettyyn viimeistelyharjoitukseen, jossa testattiin kiinnittymistä, kuormausta ja maihinnousualusten kanssa toimimista. Alus osallistui 4. toukokuuta maihinnousuharjoitukseen Brackleshamissa oman osastonsa mukana sekä 18. toukokuuta Force S:lle, G:lle ja J:lle järjestettyyn suojausharjoitukseen Brightonissa. Harjoitusten päätyttyä alus siirtyi Solentiin odottamaan maihinnousun aloittamista.
Alus liittyi 4. kesäkuuta HMS Vigilantin kanssa saattueeseen J2 valmistautuen suojaamaan Kanaalin ylityksen. Saattueen muodostivat 7. miinanraivaajalaivue, neljä raivaajaa, neljä partiovenettä ja 2. BYMS-viirikkö. Merelle lähtöä viivästytettiin vuorokausi huonon sään vuoksi ja osasto lähti merelle vasta 5. kesäkuuta suunnaten Juno Beachille. Paluumatkalla seuraavana päivänä alus liittyi saattueeseen J4 siirtyen tulitukialueelle, josta se ampui ennalta merkittyihin maaleihin tulisuunnitelman mukaisesti.
Alus ei kyennyt tuhoamaan 10. kesäkuuta Saksan laivaston Le Havren länsipuolella miinanlaskussa ollutta osastoa Puolan laivaston ORP Krakowiakin sekä fregatti HMS Duffin ja rannikkojoukkojen moottoritorpedoveneiden kanssa. Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi Kotilaivastoon, jonka mukana se jatkoi partiointi tehtäviään.
Alus lähti 6. huhtikuuta 1945 Halifaxiin huollettavaksi, mistä palattuaan alus siirrettiin Kanadan länsirannikolle Esquimaltiin. Se poistettiin palveluksesta 27. helmikuuta 1946 siirrettynä reserviin. Alus palautettiin 1950 modernisoinnin jälkeen palvelukseen. Vuosina 1951-1955 alus osallistui Yhdistyneiden kansakuntien johtamiin Korean vastaisiin toimiin, joista vapauduttuaan se palveli koulutustehtävissä. Alus poistettiin palveluksesta 30. lokakuuta 1963 ja myytiin 1965 romutettavaksi Italiaan. Portugalilainen hinaaja Praia Grande vei aluksen La Speziaan Italiaan, jonne se saapui 28. elokuuta romutettavaksi.
Sharad Pawar
Sharad Pawar (s. 12. joulukuuta 1940) on intialainen poliitikko ja Nationalist Congress Partyn perustaja sekä puheenjohtaja. Hän on toiminut Maharashtran osavaltion pääministerinä kolmesti, mutta ei ole koskaan suorittanut täyttä virkakautta loppuun saakka. Vuonna 1964 hän toimi Intian kongressipuolueen nuorisosiiven puheenjohtajana.
Vuonna 1999 Pawar jätti kongressipuolueen osoittaakseen mieltänsä italialaissyntyisen Sonia Gandhin ei-intialaista syntyperää vastaan. Kongressipuolueesta eronnut Pawar perusti Nationalist Congress Partyn, mutta suostui tekemään hallitusyhteistyötä kongressipuolueen kanssa vuonna 2004 päästyään maatalousministeriksi.
Yksityiselämä
Pawarilla on tytär, Supriya Sule, joka on toiminut poliitikkona Intian parlamentissa.
Lubartówin piirikunta
Lubartówin piirikunta on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 88 352. Siihen kuuluvat 12 kuntaa ovat Abramów, Firlej, Jeziorzany, Kamionka, Kock, Lubartów, Michów, Niedźwiada, Ostrów Lubelski, Ostrówek, Serniki ja Uścimów. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Lubartówin piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 21,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 768 lasta. Lubartówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 76 819 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Boston Uprising
Boston Uprising on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Atlantin divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on kotoisin Bostonista, Massachusettsista. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa yhdysvaltalainen miljardööri Robert Kraft.
Alexander Ferdinand Borenius
Alexander Ferdinand Borenius (26. joulukuuta 1807 Uusikirkko – 3. huhtikuuta 1881 Porvoo) oli suomalainen tuomiokapitulin asessori ja moninkertainen valtiopäivämies. Boreniuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Henrik Borenius ja Sofia Stråhlman ja puoliso vuodesta 1837 Anna Lovisa Gustava Ehrström (k. 1861). Borenius tuli ylioppilaaksi 1825, valmistui fiilosofian kandidaatiksi 1831 ja vihittiin papiksi 1837. Rovastin arvon hän sai 1843. Borenius oli vuodesta 1833 Porvoon lukion lehtori lähes 40 vuotta ja toimi Porvoon kuurojenkoulun tarkastajana. Palkkapitäjänsä Lapinjärven kirkkoherraksi Borenius tuli 1852, vt. lääninrovasti hän oli 1865–1869 ja Porvoon tuomiokapitulin jäsen 1870. Borenius oli pappissäädyssä valtiopäiväedustajana 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877.
Vaasan hovioikeuden presidentti, valtioneuvos Henrik Gustaf Borenius, kansakouluntarkastaja Axel August Lähteenkorva, kauppaneuvos Carl Ferdinand Borenius ja  pankinjohtaja Ernst Borenius olivat Alexander Ferdinand Boreniuksen poikia.
Grutas-puisto
thumb|[[Josif Stalin|Stalinin patsas Grutas-puistossa.]] Grutas-puisto (Grūto parkas) on Grutasin kylässä Etelä-Liettuassa toimiva kommunistinen teemapuisto. Liettuan itsenäistyttyä vuonna 1991 Neuvostoliiton aikaiset patsaat päätettiin poistaa kylistä ja kaupungeista. Yksityinen yrittäjä Viliumas Malinauskas keksi viedä patsaat Grutasin kylään lähelle metsäistä Valko-Venäjän rajaa. Puisto avattiin vuonna 2001, ja siitä on tullut todellinen yleisömenestys. Puistossa on kymmenittäin Stalinin, Leninin ja neuvostopartisaanien patsaita.
Timorinapotti
Timorinapotti (Philemon inornatus) eli aiemmalta nimeltään timorinkaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Timorinapottia tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
John Ambrose Fleming
thumb|John Ambrose Fleming vuonna 1890. John Ambrose Fleming (29. marraskuuta 1849 Lancaster, Englanti – 18. huhtikuuta 1945 Sidmouth, Englanti) oli englantilainen fyysikko. Fleming tunnetaan elektroniputken eli diodin keksimisestä vuonna 1904. Hän osallistui myös television kehittämiseen yhdessä John Logie Bairdin kanssa.
Fernando Meligeni
Fernando Meligeni (s. 12. huhtikuuta 1971 Buenos Aires, Argentiina) on brasilialainen aktiiviuransa päättänyt tennispelaaja. Parhaimmillaan hän sijoittui ATP-maailmanlistalla sijalle 25 lokakuussa 1999. Davis Cupissa Meligeni edusti Brasiliaa 29 maaottelussa vuosina 1993–2002.
John Ambrose Fleming
Elämäkerta
Fleming syntyi pappisperheeseen. Perheen vähävaraisuudesta johtuen hän ei voinut opiskella ja tutkia päätoimisesti, mutta hakeutui opettajan toimeen University College Londoniin, missä hän alkoi myös opiskella kokeellista fysiikkaa George Carey Fosterin johdolla, kemiaa Alexander Williamsonin johdolla ja matematiikkaa Augustus De Morganin johdolla vuonna 1867. Talousvaikeudet pakottivat hänet kuitenkin keskeyttämään opintonsa neljäksi kuukaudeksi, minkä jälkeen hän jatkoi osa-aikaisia opiskelua suorittaen kandidaatin tutkinnon Lontoon yliopistossa 1870.
Fernando Meligeni
Ranskan avoimissa 1999 Meligeni voitti muun muassa Patrick Rafterin ja Àlex Corretjan ja selviytyi välieriin. Välierissä hän hävisi Andri Medvedjeville lukemin 5–7, 6–3, 4–6, 6–7(6). Uransa aikana hän voitti kolme ATP-turnausta kaksinpelissä ja seitsemän nelinpelissä.
John Ambrose Fleming
Elämäkerta
Flemingistä tuli Marconi Wireless Telegraph Companyn neuvonantaja 1899 ja hän avusti laitteiston kehittelyssä Englannin kanaalin yli tarkoitettujen langattomien lähetysten kokeilemisessa. Samana kesänä Ranskasta lähetettyä langatonta signaalia kyettiin vastaanottamaan Britanniassa. Fleming oli myös aktiivisesti mukana Atlantin yli tapahtuneeseen radiolähetykseen 1901. Hänen neuvonantajaroolinsa päättyi 1903. Hänet valittiin samana vuonna Institution of Electrical Engineers -järjestön varapuheenjohtajaksi. Fleming patentoi elektroniputken saatuaan ajatuksen siihen aiempien tutkimustensa pohjalta vuonna 1904 ja jatkoi myöhemmin konsulttina Marconi-yhtiöille. Hän jäi eläkkeelle ja muutti Sidmouthiin 1926 jatkaen kokeita kotilaboratoriossaan ja pitäen yhteyksiä University College Londoniin emeritusprofessorin ominaisuudessa. Fleming aateloitiin 1929.
You Let Me Walk Alone
You Let Me Walk Alone on saksalaisen laulajan Michael Schulten esittämä kappale, jolla hän edusti Saksaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa 12. toukokuuta, jossa se sai 340 pistettä ja saavutti sijan 4. thumb|left|250px|Schulte esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Shinonome (1898)
Shinonome oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 valmistunut Murakumo-luokan torpedovenehävittäjä, joka haaksirikkoutui 23. heinäkuuta 1913.
Valmistus
Alus tilattiin 15. tammikuuta 1897 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä Lontoosta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1897 telakkanumerolla 330. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1898 ja valmistui 1. helmikuuta 1899.
Palvelus
Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Keltaisenmeren ja Tsushiman meritaisteluihin.
Shinonome upposi taifuunissa vuonna 1909, mutta hylky nostettiin ja palautettiin palvelukseen. Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus haaksirikkoutui Taiwanin rannikolla taifuunissa 23. heinäkuuta 1913.
Georg von Küchler
Georg Karl Friedrich Wilhelm von Küchler (30. toukokuuta 1881 Philippsruhen linna, Hanau – 25. toukokuuta 1968 Garmisch-Partenkirchen) oli saksalainen sotamarsalkka toisen maailmansodan aikana.
Sotilasura
Opiskeltuaan kadettikoulussa Küchler värväytyi vuonna 1900 armeijaan. Hän kävi sotakorkeakoulua 1910–1913 ja siirtyi valmistuttuaan yleisesikuntaupseeriksi Berliiniin. Ensimmäisen maailmansodan alussa Küchler komensi tykkipatteria rintamalla, ja tammikuusta 1915 hän toimi esikuntaupseerin tehtävissä. Sodan jälkeen hän jäi armeijaan ja osallistui vapaajoukkojen (Freikorps) toimintaan taistellen vuonna 1919 kommunisteja vastaan Puolassa. Sotien välisen ajan Küchler toimi pääosin armeijan opetus- ja koulutustehtävissä. Hän tuki Adolf Hitleriä ja Saksan kansallissosialistista työväenpuoluetta muun muassa Blomberg–Fritsch-kriisin aikana.
Toinen maailmansota
Toinen maailmansota alkoi 1. syyskuuta 1939, kun Saksa hyökkäsi Puolaan. Küchler komensi operaatiossa Saksan 3. armeijaa, joka valtasi Danzigin alueen. Hän joutui huonoihin väleihin SS:n kanssa rangaistuaan sotarikoksiin osallistuneita SS-miehiä. Saksan hyökättyä Ranskaan keväällä 1940 Küchler komensi Saksan 18. armeijaa, joka valtasi Hollannin, siirtyi Belgiaan ja vallaten Antwerpenin ja edelleen Pohjois-Ranskaan saartamaan liittoutuneiden joukkoja Dunkerqueen. Onnistuneen operaation jälkeen Küchler ylennettiin kenraalieverstiksi.
Itärintama
Heinäkuussa 1941 Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon. Küchler sai pohjoisen armeijaryhmän komennon tammikuussa 1942, kun sotamarsalkka Wilhelm von Leeb erotettiin tehtävästään. Hitler piti natsimyönteistä Küchleriä poliittisesti sopivana ja toivoi tämän kykenevän valtaamaan Leningradin. Hitler ylensi Küchlerin sotamarsalkaksi kesäkuussa 1942, vaikka tämä ei ollut kyennyt päätehtäväänsä. Tammikuussa 1944 puna-armeija onnistui purkamaan Leningradin saarron ja saartamaan puolestaan Küchlerin armeijaryhmän. Pelastaakseen joukkonsa Küchler vaati lupaa vetäytymiseen, mutta sen sijaan Hitler erotti hänet. Hän pysyi Führer-reservissä sodan loppuun asti eikä saanut uusia komentajuuksia.
Carl Goerdeler yritti värvätä hänet mukaan heinäkuun 20. päivän salaliittoon. Küchler kieltäytyi, vaikka olikin menettänyt uskonsa Hitleriä ja natsihallintoa kohtaan.
Sodan jälkeen
Yhdysvaltalaiset joukot vangitsivat Küchlerin 8. toukokuuta 1945. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynneissä häntä syytettiin sotarikoksista ja rikoksista ihmiskuntaa vastaan, ja hänet tuomittiin 20 vuodeksi vankilaan. Tuomio lyhennettiin 12 vuoden mittaiseksi vuonna 1951, mutta hänet päästettiin vapaaksi jo helmikuussa 1953.
Heikki Borenius
Heikki (Henrik) Wilhelm Borenius (21. joulukuuta 1884 Helsinki – 16. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen asianajaja. Hän oli osakas asianajotoimistossa Borenius & Kemppinen ja oli Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja.
Boreniuksen vanhemmat olivat senaattori, hovioikeuden presidentti Henrik Gustaf Borenius ja Maria Pesonius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1907 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1911. Borenius sai varatuomarin arvon 1913.
Vuosina 1945–1946 käydyssä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä Borenius toimi entisen pääministerin Edwin Linkomiehen puolustusasianajajana.
Henrik Borenius oli naimisissa vuodesta 1921 Clara Maria Snellmanin kanssa.
HMCS Algonquin
HMCS Algonquin (viirinumero R17) oli Kanadan laivaston V-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Aluksen köli laskettiin 8. lokakuuta 1942 nimellä HMS Valentine. Se siirrettiin Kanadan laivastolle, jolloin alus nimettiin HMCS Algonquiniksi. Alus muutettiin 1953 tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi viirinumerolla 224.
Hepburn
Hepburn voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
HMCS Algonquin
Valmistus
Alus tilattiin 1. syyskuuta 1942 8. hätälaivueessa John Brown and Companyltä Clydebankista Glasgowista, missä köli laskettiin 8. syyskuuta, jolloin sen nimenä piti olla HMS Kempenfelt. Nimi kuitenkin vaihdettiin HMS Valentineksi ennen aluksen vesillelaskua 2. syyskuuta 1943. Alus siirrettiin Kanadan laivastolle, joka otti sen palvelukseensa 28. helmikuuta 1944 nimettynä HMCS Algonquiniksi.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 26. hävittäjälaivueeseen. Koeajojen päätyttyä maaliskuussa se siirtyi Scapa Flowhun koulutettavaksi, minkä päätyttyä huhtikuussa alus liittyi laivueeseensa. Alus määrättiin välittömästi Normandian maihinnousuun sijoitettuna itäisen maihinnousuosaston Force J:hin. Se saattoi 6. huhtikuuta HMS Savagen, HMS Wizardin, HMS Wakefulin, ORP Piorunin ja ORP Błyskawican kanssa lentotukialus HMS Furiousia ja HMS Searcheria sekä risteilijä HMS Berwickiä iskettäessä Norjan rannikolla Kristiansundin edustan meriliikenteeseen. Iskussa upotettiin kaksi kauppa-alusta. Operaatiosta vapauduttuaan alus siirtyi laivueensa mukana Kanaaliin alueelle osaksi Force J:tä.
Toukokuun alus osallistui laivueensa kanssa erilaisiin maihinnousuharjoituksiin sekä lopulta kertaukseen, johon osallistui koko itäinen maihinnousuosasto. Kesäkuun alussa se siirtyi Solentiin saamaan ohjeita, joiden perusteella se määrättiin suojaamaan saattuetta J11 yhdessä rannikkotykkiveneiden ja kahden moottoritorpedoveneen kanssa.
Saattue J11, johon kuuluivat maihinnousualus HMS Hilary (Force J:n lippulaiva), kutteri sekä kolme suurta maihinnousun tukilaivaa, lähti 5. kesäkuuta kohti Juno Beachiä, jonka edustalle se saapui seuraavana aamuna. Alus tuki HMCS Siouxin kanssa maihinnousua tykistöllään. Alus osallistui maihinnousun tukemiseen ja suojaamiseen, kunnes se vapautui 27. kesäkuuta operaatiosta palaten laivueensa mukana Kotilaivastoon.
Alus saattoi 10. elokuuta HMS Myngsin, HMS Vigilantin, HMS Verulamin, HMS Volagen, HMS Viragon, HMS Scourgen ja Siouxin kanssa lentotukialus HMS Indefatigablea, saattutukialuksia HMS Trumpeteria ja HMS Nabobia sekä risteilijöitä HMS Kentiä ja HMS Devonshireä osaston iskiessä lähellä Kristiansundin pohjoispuolella olleeseen Gossenin lentokentälle sekä alueen meriliikenteeseen. Alus suojasi 17. elokuuta Kotilaivaston mukana Kuolaan matkannutta saattuetta JW59 sekä osallistui iskuun Norjan vuonoissa piileskelevää Saksan laivaston taistelulaiva Tirpitziä vastaan.
Palveluksen Kotilaivastossa jatkuessa alus saattoi 17. syyskuuta HMS Marnen, HMS Meteorin, HMS Milnen, HMS Musketeerin, HMS Saumarezin, HMS Scorpionin, HMS Venuksen, Verulamin, Volagen ja Siouxin kanssa taistelulaiva HMS Rodneya, risteilijä HMS Diademia, saattuetukialukset HMS Campaniaa ja HMS Strikeria suojattaessa Kuolaan matkannutta saattuetta JW60 sekä sieltä palaavaa saattuetta RA60. Alus erkani 3. lokakuuta saattueesta suojauksen mukana palaten Scapa Flowhun.
Alus saattoi 14. lokakuuta risteilijä HMS Euryaluksen sekä hävittäjien Volagen, Siouxin, Scorpionin ja HMS Serapiksen kanssa saattuetukialuksia Trumpeter ja HMS Fencer, jotka muodostivat operaatio Lycidaksen Norjan rannikon miinoitusosaston Force 9:n. Se saattoi 26. lokakuuta risteilijä HMS Mauritiuksen ja Myngsin, Venuksen, Verulamin, Volagen ja Siouxin kanssa lentotukialus HMS Implacablea iskettäessä Sandnessjoeniin, Bodohön ja Rorvikiin. Iskuissa upotettiin Rorvikissa Saksan laivaston emäalus Karl Meyer.
Alus osallistui 12. marraskuuta Listerfjordissa hyökkäykseen rannikkosaattuetta KS357 vastaan, jolloin kaksi rahtialusta ja viisi niitä saattanutta alusta upotettiin. Se osallistui seuraavaan iskuun Norjan rannikolle Namsoksen pohjoispuolelle Mosjoeniin 27. marraskuuta, jolloin kolme alusta upotettiin. Kaksi upotetuista aluksista kuljetti venäläisiä pakkotyössä olleita sotavankeja, joista monet saivat surmansa. Joulukuussa alus suojasi Kotilaivaston mukana Kuolaan matkanneita ja sieltä palaavia saattueita. Se saattoi 8. joulukuuta lentotukialusosastoa, joka iski Haugesundiin.