cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aršak II
Keskiaikaisten georgialaisten vuosikirjojen myyttisen kertomuksen mukaan hän oli Parnavaz I:n jälkeläinen isänsä Mirian II:n kautta. Hän kuului Aršakuni-dynastiaan äitinsä kautta. Aršak joutui kohtaamaan maanpaosta palaavan Parnavaziani-prinssi Aderkin (kuningas Bratmanin adoptoidun pojan Kartamin pojan). Aderki voitti taistelun ja tuli kuninkaaksi.
Erillinen rajajääkäripataljoona 2
Pataljoonan perustaminen
Koko Pataljoonan vahvuus oli lähes 2000 miestä ja sen miehistön valtaosa oli vakinaisessa palveluksessa olevia rajavartion henkilökuntaa. Rajavartio-upseereita oli toistakymmentä, raja-aliupseereja viitisenkymmentä ja rajajääkäreitä toista sataa. Palveluksesta vapautettiin tässä vaiheessa 27 alaikäistä poikaa, jotka oli liikekannallepanossa otettu vapaaehtoisina palvelukseen.
Heinäkuun loppu sujui rauhallisesti kauniin kesän suomien helteiden lämmössä partioiden ja silloin tällöin harvahkoa tykistö- ja kranaatinheitintulta kuunnellen. 27. heinäkuuta pidettiin Harjulinnan kentällä pataljoonan pääosalle katselmus ja jumalanpalvelus. Pataljoona oli vihitty ja viritetty, valmis toimintaan.
Hyökkäysvaihe 30.06.–7.09.1941
Pelkästään taistelut Valkeasaaresta tuottivat rajajääkäripataljoonalle kolmen päivän aikana 23 miestä kaatuneina ja nelinkertaisen määrän haavoittuneina. Joukoista oli poissa yli 500 miestä, joista yli sata kuolleita. Saavutuksena oli rajamiehille entuudestaan tuttu vanha raja. Tänne armeija keskeytti hyökkäyksensä, aivan Leningradin porteille, saarretusta kaupungista kuului kiivaimpien taistelujen aikana vaimea jyly suomalaisten etulinjojen poteroihin asti.
Asemasotavaihe 7.09.1941–9.06.1944
Rajajääkäreistä kootulla rajajääkäripataljoonalla oli asemasotavaiheen tehtävät tulleet tutuiksi jo koulutuksessa, rauhan aikana rajan vartioinnissa ja joillekin talvisodassa. Kuukaudet vierähtivät vuosiksi välillä aktiivisesti etulinjassa puolustaen ja välillä reservissä linnoitustöissä. Vuosi 1944 kului Tammiselkä-Sykiälä-Vaskisavotta-Lempaala -akselilla taisteluhaudoissa rajaa vartioiden, sekä reservissä monipuolisissa sotilaallisissa tehtävissä. Huomionarvoista on, että Erillinen rajajääkäripataljoona 2:n nimi vaihdettiin yleisen rajajoukkojen uudelleenjärjestelyjen kanssa Rajajääkäripataljoona 2:ksi. Käsky edellytti myös pataljoonan nuorennusta ja 4. komppanian siirtoa muualle.
Viivytystaistelu venäläisten suurhyökkäyksen aikana 9.–18.06.1944
Lempaalassa ja Raasulissa III armeijakunnan reservinä 9.–15. kesäkuuta. Viivytystaistelua Kirjasalosta Valkjärvelle 18. divisioonan joukoissa 16.–17. kesäkuuta. Puolustuksessa Pasurinkankaalla 2.D:n sivustasuojana 17.–18. kesäkuuta.
Kesäkuun yhdeksäs päivä 1944 oli juuri niin kesäisen kaunis, kuin vain alkukesästä voi olla. Kolme päivää aikaisemmin liittoutuneet olivat nouseet maihin Nordmandiassa ja toinen maailmansota sai merkittävän käänteen loppua kohti. Sitä pohtivat myös miehet etulinjassa, kun tuona kuudentena päivänä alkoi lounaasta kuulua ukkosen jyrinää muistuttavaa kumua ja suurten lentokone-muodostelmien lennon rajan yli Suomeen. Suurhyökkäys oli alkanut, mutta kosketti merkittävimmin vasta Suomenlahden rannikkoa lounaasta.
Rajajääkäripataljoonan entisellä lohkolla, Simolassa, hyökkäsi joukkueen vahvuinen vihollinen suomalaisten asemiin. Rajajääkärit kutsuttiin taas vastahyökkäykseen vihollisen häätämiseksi omalle puolelleen. Viisi Rajajääkäripataljoonan miestä haavoittui. Länsikannas kesti vihollisen ensimmäisten päivien taistelut, vaikka eturintama saikin vapisten kokea Neuvostoliiton mahtavan tulivoiman syvällä nahoissaan. 12. kesäkuuta Länsi-Kannaksen suomalaisten oli peräännyttävä kovien taistelujen myötä VT-asemaan (Vammelsuu-Taipale) ja nämä asemat oli Päämajan käskystä pidettävä.
14.–15. kesäkuuta Neuvostoliitto pääsi tunkeutumaan kiivaiden taistelujen jäljeen Kuuterselässä ja Siiranmäessä VT-asemien läpi IV AK:n lohkolla. Rajajääkärien itäisellä Kannaksella oli vielä varsin rauhallista ja edessä oli 13.6. siirto kahden ja puolen vuoden Lempaalassa olon jälkeen Raudun Maanselkään reserviin. Sodassa levon hetki on joskus kovin lyhyt, 15.6. alistettiin pataljoona kenraalimajuri Paalun komentamalle 18. Divisioonalle. Edessä oli siirto keskeneräisten VT-asemien laitteisiin Kirjasaloon etulinjaan.
16.6. illalla saapui pataljoonan komentopaikalle divisioonasta kiireinen kuriiri, tuoden rajajääkäreille muutaman uuden ja salaperäisen uuden aseen. "Bazoga" joka nopeasti nimettiin rintamamiesten suuhun sopivammaksi "panssarikauhuksi" oli saapunut ja komentopaikalla pidettiin muutamalle panssarintorjuntamiehelle puolisen tuntia kestävä opetustilaisuus: "tuonne ammus, tuosta laukaisu ja varokaa takalieskaa". Kirjasalossa ei syntynyt kuitenkaan suuria taisteluja tässä vaiheessa, vaikka partiointia suoritettiin molemmin puolin.
Vetäytyminen VKT-linjaan, Tali-Ihantala ja Vuosalmi 19.06.–19.09.1944
III AK:n reservinä Vuoksella 19.–25. kesäkuuta Ihantalassa Panssaridivisioonan joukoissa 26.–29. kesäkuuta. IV AK:n reservinä Seitsolassa 30.6–9.7. III AK:n reservinä Vuosalmella 9.7.–10.8. Asemasotaa 15.D:n joukoissa Kiviniemessä 12.8.–19.9.
25.–26.6 välisen yön siirtyi pataljoona Panssaridivisioonalle alistettuna polkupyörämarssilla kohti erästä tämän erillissodan merkityksellisintä taistelua Talin-Ihantalaan. Viipuri oli menetetty jo 20. kesäkuuta ja rintamaan oli tullut vihollisen murtumia, joista yksi uhkasi nyt Ihantalaa. Täällä rajajääkärit mm. saksalaisten rynnäkkötykkiprikaatin ja omien Vickers-vaunujen tukemina kävivät rajua sotaa ylivoimaisen vihollisen edessä.
Ksii
Latinalaisessa kirjaimistossa ksiitä vastaa kirjain X|X/x. Suomen kieleen ksii translitteroidaan muinaiskreikasta ks ja nykykreikasta x. Monissa muissa latinalaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä, kuten englannissa, ksii translitteroidaan aina kirjaimella x.
Muoto ja sen historia
Ksii on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta 15px (samekh).
Ksenon
Ksenon on kemiallinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Xe, järjestysluku 54 ja CAS-numero 7440-63-3. Ksenon on väritön, hajuton, hyvin raskas jalokaasu. Ksenonia on 90 miljardisosaa ilmakehän ilmasta, josta sitä voidaan jakotislata. Ksenonille on tuotettu useita happea ja fluoria sisältäviä yhdisteitä.
Fysikaaliset ominaisuudet
Ksenon on hajuton, väritön ja mauton kaasu. Sen sulamispiste on 161,3 Kelviniä ja kiehumispiste 165,1 Kelviniä. Tiheys on 5,88 g/l, ja se on neljä kertaa raskaampaa kuin ilma. Ksenonin lämmönjohtavuus on hyvin huono ja sen höyrystymisen entalpia matala.
Isotoopit
Ksenonilta tunnetaan kahdeksan stabiilia isotooppia sekä 30 muuta isotooppia.
Kemialliset ominaisuudet ja yhdisteet
thumb|290px|Ksenontetrafluoridikiteitä Ksenon on normaalioloissa inertti jalokaasu, mutta tarpeeksi voimakkaiden reagenssien kanssa se reagoi. Linus Pauling ennusti vuonna 1933, että XeF6 olisi syntetisoitavissa. Ensimmäinen ksenonyhdiste tehtiin 1962, kun englantilainen Neil Bartlett valmisti ksenonplatinafluoridia. Myöhemmin on luotu muitakin ksenonfluoridiyhdisteitä esimerkiksi di-, tetra- ja heksafluoridit. Siltä tunnetaan myös oksidit XeO3 ja XeO4, jotka ovat räjähtäviä. Ksenonille tunnetaan yli 80 yhdistettä, jossa kaikissa on osallisena happea tai fluoria. Helsingin yliopistossa on tehty HXeH, HXeOH ja HXeCCH, jotka ovat stabiileja 40 °C:een saakka. Tunnetaan myös erittäin vahvasti hapettavia perksenaattisuoloja, jotka sisältävät perksenaattianionin (XeO64-), jossa ksenonin muodollinen hapetusluku on +VIII. Ne ovat kuitenkin melko stabiileja.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1972–1973
Jääkiekon SM-sarjakaudella 1972–1973 sarjajärjestelmää muutettiin. Sarjassa pelattiin nelinkertainen sarja, jonka voittaja voitti Suomen mestaruuden. Sarjaa myös supistettiin edellisestä kaudesta kymmenen joukkueen sarjaksi. Edellisellä kaudella sarjasta pudonneiden Lukon, Karhu-Kissojen ja JoKP:n tilalle nousi vain SaiPa. Helsingin Jalkapalloklubi lopetti jääkiekkotoimintansa hopeakautensa 1971–1972 jälkeen ja sen tilalla pelasi siitä itsenäiseksi seuraksi eriytynyt Helsingin Jääkiekkoklubi. Seuran lyhenne pysyi samana.
Ksenon
Kemialliset ominaisuudet ja yhdisteet
Ksenon on myrkytön, mutta monet sen yhdisteet ovat myrkyllisiä niiden hapettavien ominaisuuksien takia. Suurina pitoisuuksina se voi syrjäyttää ilmasta hapen.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1972–1973
Mestariksi selvisi Helsingin Jokerit, seitsemän pisteen erolla Helsingin IFK:hon.
Ksenon
Historia
Vuonna 1898 William Ramsay ja Morris Travers nesteyttivät ilmaa ja tutkivat sitä spektrofotometrisin keinoin. He olivat onnistuneet eristämään ilmasta neonin, argonin ja kryptonin ja onnistuivat lopulta eristämään myös ksenonin. Sana xenon on kreikan kielen sana ja tarkoittaa vierasta.
Esiintyminen ja eristäminen
Ksenonia on 90 miljardisosa ilmakehän ilmasta. Tämä on myös ainut kaupallinen lähde ksenonille, ja sitä tuotetaan vuosittain noin tonni. Ksenon erotetaan ilmasta jakotislauksen avulla. Ksenonia on myös 30 ppt maankuoressa. 100 grammaa ksenonia maksaa noin 90 euroa.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1972–1973
Suomensarjan loppusarja
Lukko nousi SM-sarjaan. SaPKo SM-sarjakarsintaan.
Ksenon
Käyttö
thumb|290px|Ksenonin sininen väri purkauslampussa. Ksenonilla on hyvin vähän kaupallista merkitystä. Sitä käytetään jonkin verran valaistuksessa, sillä se tuottaa sinertävää valoa. Ksenonia käytetään solariumlampuissa ja ajovaloissa. Ksenonvalo on hyvin kirkas, jolloin sitä voidaan hyödyntää valokuvauksessa. Ksenonia käytetään kaarilampuissa tuottamaan ultraviolettivaloa.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1972–1973
SM-sarjakarsinta
TPS säilyi mestaruussarjassa.
Palkinnot
Timo Turunen Jokereista voitti piste- ja maalipörssin 41+26 = 67. Timo Sutinen myös Jokereista antoi 32 maaliin johtanutta syöttöä, ollen sillä saralla paras. Aaro Kivilinnan muistopalkinnon sai Tampereen Ilves.
Ksenon
Käyttö
Ksenonia käytetään myös radioaktiivisuuden havainnoinnissa. Ksenonin isotooppia 135Xe käytetään neutronien absorboimiseen, jolloin ydinreaktiot pysähtyvät.
Ksenonia voidaan käyttää lasereissa, joita voidaan hyödyntää dermatologiassa. Ksenonin isotoopeilla 127Xe ja 133Xe on lääketieteellinen sovellus. Näitä kahta isotooppia käytetään tutkimaan verenvirtausta sekä ilman virtausta keuhkoissa.
Ksenonin yksi käyttökohde on polttoaineena satelliittien ionimoottoreissa. Ksenon on hyvä aine tähän tarkoitukseen, sillä se ei ole reaktiivinen.
MTV Ava
MTV Ava on Suomen ensimmäinen naisille suunnattu televisiokanava. MTV Ava on osa MTV Oy:tä. Kanava aloitti lähetyksensä 1. maaliskuuta 2008. MTV Ava näkyy maksuttomana kaapeliverkossa ja antenniverkossa; satelliitista se on poistunut, sillä sen korvasi MTV3 Komedia. MTV Oy:n omistaa noin vuodesta 2020 alkaen pohjoismainen televisioyhtiö TV4 Media, entiseltä nimeltään Bonnier Broadcasting, ja tämän puolestaan ruotsalainen teleoperaattori Telia Company.
Boorikarbidi
Boorikarbidi (B4C) on epäorgaaninen boorin karbidi. Yhdiste on hyvin kovaa ja lämmönkestävää, minkä vuoksi sillä on käyttökohteita muun muassa työkalujen terissä.
MTV Ava
2008–2011
MTV3 AVA aloitti lähetykset 1. maaliskuuta 2008 osana MTV3 Kanavapakettia.
Boorikarbidi
Rakenne
thumb|left|250px|Malli boorikarbidin alkeiskopista. Vihreät [[ikosaedrit koostuvat booriatomeista ja mustat pallot kuvaavat hiiliatomeja.]] Boorikarbidi kuuluu niin kutsuttuihin välisijayhdisteisiin ja on niille tyypillisesti usein epästoikiometrinen. Kaupallisessa boorikarbidissa boorin ja hiilen suhde on melko tarkasti 4:1, mikä antaa empiirisen kaavan B4C, mutta usein yhdiste on hiilivajaa ja yhdisteitä joiden koostumus vaihtelee välillä B4,3C–B10,4C tunnetaan.
Saint Paul Island
Saint Paul Island on yksi neljästä Pribilofsaarten tuliperäisestä saaresta Beringinmerellä Alaskassa. Saarella sijaitsee St. Paulin kaupunki.
Boorikarbidi
Rakenne
Boorikarbidin alkeiskoppi on romboedrinen. Rakenne muodostuu booriatomien muodostamista ikosaedreistä, joissa 12 booriatomia ovat sijoittuneet säännöllisen ikosaedrin kärkiin. Ikosaedrien ulkopuolella hiiliatomit muodostavat kolmen atomin ketjuja, jotka littävät boorista koostuvat ikosaedrit toisiinsa.
MTV Ava
2011–2012
Kanava muuttui ilmaiskanavaksi 15. tammikuuta 2011, ja samalla myös kanavan nimi muuttui pelkäksi AVA:ksi.
Saint Paul Island
Saari tunnetaan merkittävänä turkishylkeiden ja merilintujen asuinalueena.
Boorikarbidi
Ominaisuudet
Boorikarbidissa atomit muodostavat jäykän rakenteen, minkä vuoksi se sulaa vasta hyvin korkeassa lämpötilassa ja on kovaa. Yhdiste on huono lämmönjohde ja sen lämpölaajenemiskerroin on pieni. Boorikarbidin korkean Youngin moduulin, noin 450 GPa, vuoksi se on kuitenkin melko altis materiaali lämpöshokille. Korkeissa lämpötiloissa boorikarbidi on p-tyypin puolijohde ja sen kielletty vyö on 0,8 eV.
MTV Ava
2011–2012
Valtioneuvosto myönsi 21. joulukuuta 2011 MTV Oy:lle ohjelmistotoimiluvan antenniverkon kanavanippuun A. AVA-kanavaa ryhdyttiinkin esittämään tällä toimiluvalla kaapeliverkon lisäksi myös antenniverkossa. Antenniverkon lähetykset alkoivat 1. helmikuuta 2012 kanavapaikalla 13.
Boorikarbidi
Ominaisuudet
Boorikarbidi on kemiallisesti hyvin inertti eikä se liukene veteen tai happo- tai emäsliuoksiin. Voimakkaiden emästen kanssa kuumennettaessa ja sulien emästen vaikutuksesta se kuitenkin hajoaa muodostaen boraatteja. Metallioksidien kanssa kuumennettaessa se muodostaa borideja. Ilman hapen vaikutuksesta yhdiste hapettuu yli 500 °C:n lämpötilassa ja kloori reagoi sen kanssa noin 600 °C:n lämpötilassa ja bromi noin 800 °C:n lämpötilassa.
Valmistus
Tyypillisin tapa valmistaa boorikarbidia on booritrioksidin ja hiilen välinen reaktio. Tämä reaktio on hyvin endoterminen ja sen suorittamiseen käytetään sähköisiä ahjoja, joissa lämpötila on välillä 1 400–2 500 °C.
MTV Ava
2022–
MTV Avan nykyinen kanavailme otettiin käyttöön 1. joulukuuta 2022. Kanavailme muutettiin yhtenäiseksi kaikkien MTV:n televisiokanavien kesken.
Boorikarbidi
Valmistus
Toinen tapa muodostaa yhdistettä on boorioksidin pelkistys magnesiumilla hiilen läsnä ollessa. Tällöin tarvittavat lämpötilat ovat alhaisempia, noin 1 400–1 800 °C. Reaktio suoritetaan usein vetyilmakehässä grafiittiputkiuunissa. Sivutuotteena muodostuva magnesiumoksidi poistetaan liuottamalla se hapon avulla.
MTV Ava
Ohjelmisto
Kanavan ohjelmisto on suunnattu naisille. AVA esittää draamaa, viihdettä, lifestyle-ohjelmia sekä puheenaiheita naisten maailmasta.
Boorikarbidi
Valmistus
Muita tapoja yhdisteen valmistamiseen ovat valmistus suoraan hiilestä ja boorista, booritrikloridin pelkistys vedyllä hiilen läsnä ollessa ja CVD-menetelmällä booritrikloridista, metaanista ja vedystä.
Käyttö
Boorikarbidi on hyvin kovaa ja siitä valmistettuja kuituja käytetään muun muassa luodinkestävien asusteiden valmistukseen ja ajoneuvojen suojaamiseen. Muita käyttökohteita ovat muun muassa polkupyörän rungot, hioma-aineena, työkaluissa, kuten kallioporissa, korroosiota ja korkeita lämpötiloja kestäviin sovelluksiin esimerkiksi avaruusaluksissa. Boorikarbidia käytetään myös muiden kovien materiaalien, kuten titaanidiboridin valmistuksessa ja lisäämään alumiinin ja alumiiniseosten kovuutta ja kestävyyttä.
Boorin isotoopeista 10B absorboi tehokkaasti neutroneita. Tämän vuoksi kyseistä boorin isotooppia sisältävää boorikarbidia käytetään säteilysuojana. Muun muassa ydinreaktoreja voidaan ympäröidä sillä ja valmistaa siitä säätösauvoja. Tähän tarkoitukseen boorikarbidi on halvempaa kuin boori alkuaineena.
Säätiö (romaani)
Säätiö on Isaac Asimovin tieteisromaani, joka on Säätiö-sarjan ensimmäinen osa. Kirja koostuu viidestä alun perin lehtinovellina ilmestyneestä tekstistä.
Juoni
Kirja koostuu viidestä novellista, jotka on asetettu aikajärjestykseen. Ensimmäinen novelli kertoo Säätiön perustamisesta, seuraavat taas kuvailevat sen kehittymistä Galaktiseksi kauppamahdiksi ja kertovat sen kohtaamien kriisien ratkaisemisesta.
Tarina alkaa Trantorilla, 12 000-vuotisen Galaktisen imperiumin pääplaneetalla. Matemaatikko ja psykohistorian (tiede, jolla ennustetaan ihmismassojen avulla tulevaisuutta) kehittäjä Hari Seldon huomaa, että Imperiumi on rappeutumassa. Hän ennustaa, että 500 vuoden päästä Imperiumi hajoaa ja galaksi vajoaa 30 000 vuodeksi sekasorron tilaan. Peiteprojektina Seldon aloittaa syrjäisellä Terminus-planeetalla galaktisen ensyklopediaprojektin (Encyclopedia Galactica), jonka avulla tämä ajanjakso voidaan lyhentää tuhanneksi vuodeksi.
Kirjan muissa novelleissa ensyklopedistit kokevat Hari Seldonin ennustamia kriisejä, joiden jälkeen Seldonin hologrammitallenne selvittää tilannetta ja kertoo tulevasta.
Wattrelos
Wattrelos [watʁəlo] on Ranskan kunta ja 41 337 asukkaan kaupunki (2014), joka kuuluu Nordin departementtiin Hauts-de-Francen hallintoalueella Pohjois-Ranskassa Belgian rajalla. Se kuuluu 85 kunnan muodostamaan, Lillen kaupungin ympärille synnytettyyn yhteenliittymään Métropole européenne de Lille (MEL) sekä vielä suurempaan belgialais-ranskalaiseen yhteenliittymään Eurométropole Lille-Kortrijk-Tournai, jonka alueella asuu yli kaksi miljoonaa ihmistä.
Wattrelos’n naapurikunnat ovat etelässä Leers, lounaassa Roubaix, luoteessa Tourcoing sekä idässä Belgian kunnat Mouscron ja Estaimpuis.
Wattrelos’n hollanninkielinen nimi on Waterlo, mutta sitä ei pidä sekoittaa Waterloon taistelusta tunnettuun Belgiassa sijaitsevaan kaupunkiin Waterloo.
Arkaainen rannikkokulttuuri
Arkaainen rannikkokulttuuri (Maritime Archaic) oli Pohjois-Amerikan subarktiselle itärannikolle noin 7000 radiohiilivuotta eaa. syntynyt intiaanikulttuuri, joka perustui metsästykseen, keräilyyn ja kalastukseen. Kulttuuri tunnetaan runsaista Port Au Choixin hautalöydöistä. Ilmastolliset muutokset ja niiden mukana kulkeutunut erilaista perinnettä edustanut väestö häivytti rannikon alkuperäiskulttuurin viimeistään noin 1000 vuotta ennen ajanlaskun alkua.
Edeltäjät
Arkaaisen rannikkokulttuurin alku on ajoitettu noin vuoteen 7000 eaa. , jolloin ensimmäiset ihmiset saapuivat eteläiseen Labradoriin ja St. Lawrencen pohjoisille rannoille. Folsomin kulttuuria keihäänkärjiltään muistuttavat karibuja metsästävät paleointiaanit olivat saapuneet Nova Scotian Debertiin jo 9000-8000 eaa. pian sen jälkeen kun mannerjäätikkö oli väistynyt pois. Vuodenaikojen mukaan liikkuvat riistaeläimet ovat olleet merkittävässä asemassa sekä ravinnon että vuotatarpeiden lähteinä. Kovia sääolosuhteita vastaan nämä ihmiset suojautuivat mahdollisesti nahalla katettuihin puurunkoisiin majoihin.
Debertin kivityökalut on ajoitettu radiohiilimenetelmällä noin 10 600 vuoden taakse. Niiden joukossa oli keihäänkärkien lisäksi pieniä todennäköisesti vaatteiden tekoon tai puutöihin käytettyjä neulamaisia luita, raaputtimia, kaivertimia ja mahdollisesti karibujen tappamiseen tarkoitettuja kivikirveitä. Samaan kulttuuriin laskettavia työkaluja ja aseita on löydetty myös New Brunswickista ja Prinssi Edwardin saarelta, joista jälkimmäisestä löydetyt pienet keihäänkärjet ovat samankaltaisia Labradorin Belle Islestä löydettyjen kärkien kanssa. Alueelta on löydetty myös vähemmän tutkitut paleointiaanien paikat Balmont I ja II:
Lisa Rydberg
thumb|right|Lisa Rydberg
Arkaainen rannikkokulttuuri
Arkaaisen rannikkokulttuurin leviäminen
thumb|New Foundlandissa ja Labradorissa sijaitsivat arkaaisen rannikkokulttuurin suurimmat asutuskeskukset. Etelä-Labradorin varhaisten asukkaiden jälkeläiset jatkoivat asuinalueittensa laajentamista Labradorin pohjoisosiin. Täällä heidän monet ryhmänsä kulkivat läpi Belle Islen salmen ja asettuivat Newfoundlandiin noin 5000 eaa. . Viimeistään vuoteen 4000 eaa. mennessä koko Newfounlandin ja Labradorin rannikko oli arkaaisen rannikkokulttuurin metsästäjien ja kalastajien asuttama. Kulttuurin suurin kukoistus ajoittui samaan aikakauteen ja se ulottui Labradorista Maineen, jossa noin 5500–2000 eaa. vallinnutta punamaalikulttuuria pidetään saman perinteen yhtenä ilmentymänä. Merkittävimmät löytöpaikat ovat pääosin Labradorin niemimaan ja Newfoundlandin rannikoilla. Newfoundlandissa sijaitsevan Port au Choixin arkeologiset löydökset kertovat arkaaisten meri-intiaanien leiripaikoista jo ajalta 5000 eaa.
Lisa Rydberg
Lisa Rydberg on ruotsalainen kansan- ja barokkimusiikkia esittävä viulisti.
Arkaainen rannikkokulttuuri
Arkaaisen rannikkokulttuurin leviäminen
Labradorin pohjoisrannikolta Nullikista on löydetty arkaaisen rannikkokulttuurin jäljiltä merkkejä 15 - 100 metriä pitkien talojen rakennelmista. . Löydoksien iäksi on saatu radiohiilimittausten mukaan noin 3800 eaa. Tätä varhaisimmat rakennukset olivat osittain maanalaisia kuoppataloja. Rannikolla lienee asuttu vain osa vuodesta, luultavasti talvella metsästettiin sisämaassa ja kesällä kalasteltiin vesistöjen äärellä. Monet tehdyt löydöt viittaavat kaupankäyntiin pitkien matkojen päähän. Useimmat rannikoilla asuvista ryhmistä olivat taitavia merenkävijöitä ja vesiliikenne helpotti kaupan ohella tiedonvälitystä ja kauempana rannasta liikkuvien valaiden pyyntiä. Tutkijat pitävät kuitenkin mahdollisena, että kaupankäynti pysytteli laajuudestaan huolimatta oman kulttuurin piirissä. Rannikoiden arkaaiset ihmiset eivät tuhansiin vuosiin tavanneet muualta tulleita ihmisiä, jotka olisivat puhuneet eri kieltä.
Hautalöydöt
L'Anse Amourista on löydetty pienen kivikummun peittämä hauta ajalta 5500 eaa. Haudassa makasi murrosikäinen lapsi kasvot alaspäin. Ruumis oli peitetty punaokravärillä ja hautaan oli asetetty kuolleen seuraksi keihäänkärkiä, kirveitä, harppuunan pää, mursun syöksyhampaat ja jonkin kookkaan merinisäkkään kulmahampaasta tehty veistos.
Lisa Rydberg
Rydberg aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja sai diplomin barokkiviulussa, mutta yhdisti yksilölliseen opinto-ohjelmaansa sekä kansanmusiikin että klassisen musiikin opintoja. Rydberg on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Sofia Karlssonin ja Gunnar Idenstamin kanssa. Hän on myös soittanut monissa pienissä barokkikokoonpanoissa ja tehnyt vierailuja popalbumeilla. Harmonikansoittaja Lisa Långbackan kanssa hän perusti vuonna 2011 Lisas-nimisen duon. Rydberg on julkaissut useita albumeita myös omissa nimissään.
Arkaainen rannikkokulttuuri
Hautalöydöt
Port Au Choixissa tehtyjen hautalöytöjen mukaan lapsikuolleisuus oli korkea ja ihmisten keski-ikä 43 vuotta. Harvat elivät yli 50-vuotiaiksi. 117:stä tutkitusta luurangosta ei löytynyt merkkejä väkivallasta eikä erityisistä sairauksista niveltulehduksia ja hampaiden heikkoa kuntoa lukuun ottamatta. Kahdesta lapsesta löytyi merkkejä perinnöllisestä ja harvinaisesta Histiocytosis X-sairaudesta.
Lisa Rydberg
Rydbergille myönnettiin vuonna 1999 riksspelman-arvonimi. Lisäksi Rydberg on saanut Päkkos Gustafin kunniapalkinnon ja Spel-Stinan mitalin.
Arkaainen rannikkokulttuuri
Työkalut ja aseistus
Arkaainen rannikkokulttuuri tuotti luisia keihäänkärkiä ja väkäsharppuunoita, joissa kartiomaisessa rungossa oli pari taaksepäin osoittavaa lovea sekä kannan lähellä reikä. Rannikkotalouksissa käytettiin lisäksi luusta tehtyjä ongenkoukkuja, verkkoja, kalapatoja, ongenkohoja ja erilaisia köysiä kalojen pyytämiseen. Karibun ja muun riistan metsästyksessä käytettiin keihäiden lisäksi kivikirveitä ja erilaisia ansoja. Toisinaan karibulaumat ajettiin pinotuista kivistä tehtyihin ajolinjoihin, jotka ohjasivat eläimet suoraan metsästysleiriin. Rakentamisessa ja puun käsittelyssä kivikirves ja alkeellinen kourutaltta olivat yleisimmät työkalut. Puun jälkikäsittely suoritettiin muun muassa majavan hampaista tehdyillä puukoilla ja kaivertimilla. Nahankäsittely suoritettiin puolikuun muotoisilla Ulus-puukoilla.
Taide
Arkaaisen rannikokulttuurin taide-esineet oli valmistettu joko mursunluusta tai erilaisista kivistä kuten vuolukivi, kiille,ametisti, kalsiitti ja kristallikavartsi. Nämä monin tavoin muotoillut esineet liittyivät uskontoon, mutta toimivat myös koristeina omistajansa henkilökohtaisen mieltymyksen mukaan. Lisäksi esineillä uskottiin olleen maagista voimaa. Kuikkaa, ruokkia, kalalokkia tai koskeloa muistuttavien riipusten omistajat uskoivat saavansa kyseisen linnun kalastustaidot. Fyysistä voimaa tuottavista symboleista voidaan mainita tappajavalasta kuvaava riipus, joka oli tunnistettavissa selkäevästään. Simpukoita sekä useiden eri eläinten hampaita käytettiin yleisesti koristeina.
Arkaaisen rannikkokulttuurin katoaminen
Arkaainen rannikkokulttuuri katosi noin 3000 - 1000 eaa. välisenä aikana. Tarkkaa syytä kulttuurin häviämiseen ei tiedetä. Pohjoisen Labradorin ilmaston äkillinen kylmeneminen vuonna 2000 eaa. on saattanut osaltaan vaikuttaa alkuperäisväestön siirtymiseen toisaalle. Seudulle noihin aikoihin saapuneet Esi-Dorsetin kulttuuriin kuuluneet paleoeskimot erosivat intiaaneista niin fyysisiltä ominaisuuksiltaan kuin kieleltäänkin ja toivat Labradoriin omat perinteensä. Uudet tulokkaat jatkoivat levittäytymistään etelämmäksi alkuperäisten asukkaiden kustannuksella. Koko arkaainen rannikkokulttuuri katosi Labradorin rannikoilta ja paleoeskimot asuttivat uudelleen tyhjiksi jääneet leiripaikat. Samoin kävi Newfoundlandissa. Arkeologit eivät ole löytäneet ainuttakaan intiaanien hautakumpua, joka olisi tehty saarella noin vuonna 1000 eaa. tai sen jälkeen. Paleoeskimot kansoittivat saaren saman vuosituhannen aikana.
Labradorin rannikolta on löydetty useita merkkejä niinkutsutuista "välivaiheen intiaaneista", jotka asuivat alueella samaan aikaan kuin eskimot. Nämä vuosina 1500 - 1 eaa. vaikuttaneet ryhmät merkitsevät historiallista asemaa nykyintiaanien ja arkaaisten rannikkointiaanien välillä. He pitivät pieniä leiripaikkojaan hajallaan Belle Islen salmen pohjoispuolelle, mutta Newfouldlandissa heidän mahdollisesta asumisestaan ei ole löytynyt merkkejä. Näiden intiaanien kulttuuri pohjautui enemmän maalta saatavaan ravintoon kuin merellä tapahtuvaan kalastukseen. .
Seuraavan vuosituhannen puolivälin jälkeen seurannut uusi ilmaston lämpeneminen sai arktisiin olosuhteisiin tottuneet eskimot jättämään Newfoundlandin. Saaren ottivat haltuunsa noin 800 jaa. etelästä tulleet intiaanit. Tällöin Port Au Choix joutui beothukien tai micmacien sukuisten heimojen haltuun Monet tutkijat pitävät beothukeja arkaaisten rannikkointiaanien jälkeläisinä.
Kiertäjähermo
thumb|Piirros kiertäjähermosta.
Kiertäjähermo eli vagushermo on kaulassa lähelle pintaa tuleva kymmenes aivohermo ja tärkein parasympaattinen hermo.
Kiertäjähermolla on useita tehtäviä:
Joidenkin lääkkeiden, kuten atropiinin, vaikutus välittyy osittain kiertäjähermon kautta.
Vagusstimulaatio
Kiertäjähermoa saatetaan lääketieteessä käsitellä sykkeen laskemiseksi tai sydämen rytmin korjaamiseksi. Keinoja on useita. Tunnetumpana Valsalvan menetelmä tai pelkkä toispuolinen hierominen. EKG:tä voidaan tällöin käyttää kyseisen terapian samanaikaiseen seurantaan.
Kvaternaariset ammoniumyhdisteet
200px|thumb|Kvaternaaristen ammoniumyhdisteiden yhteinen rakenne. R tarkoittaa [[hiilivetyryhmää.]] Kvaternaariset eli kvartaariset ammoniumyhdisteet ovat orgaanisia ioniyhdisteitä, joissa positiivisena ionina on kvaternaarinen ammonium­ioni. Siinä positiivisesti varautuneeseen typpiatomiin on sitoutunut neljä hiilivety- tai muuta orgaanista atomi­ryhmää. Samankaltaisia yhdisteitä, joissa on hiili–typpi-kaksoissidos, kutsutaan yleisemmin iminiumyhdisteiksi.
Kvaternaarisia ammoniumioneja voidaan pitää ammoniumionin (NH4+) johdannaisina, joissa vetyatomit ovat korvautuneet orgaanisilla atomi­ryhmillä. Yksin­kertaisin kvaternaarinen ammonium­ioni on tetrametyyliammonium N(CH3)4+, jossa ne ovat korvautuneet metyyliryhmillä.
Kvaternaariset ammoniumhydroksidit, jotka koostuvat kvaternaarisista ammoniumioneista ja hydroksidi-ioneista (OH-), ovat voimakkaita emäksiä. . Sellainen on esimerkiksi tetrametyyliammoniumhydroksidi N(CH3)4+OH-, joka kuuluu natrium- ja kaliumhydroksidin ohella voimakkaimpiin tunnettuihin emäksiin ja jonka pH normaali­liuoksena on 14.
Biologisesti tärkeisiin kvaternaarisiin ammoniumyhdisteisiin kuuluu koliini, jota esiintyy fosforihappojohdannaisena fosfatidien rakenneosana. Niitä on hermoissa ja aivokudoksissa sekä myös kananmunan ruskuaisessa. . Myös hermoston välittäjäaineena toimiva  asetyylikoliini ja monet parasympatomimeetteihin kuuluvat lääkeaineet ovat rakenteeltaan kvaternaarisia ammoniumyhdisteitä.
Doris McCarthy
pienoiskuva|Doris McCarthy Doris McCarthy CM, O.Ont (7. heinäkuuta 1910 Calgary – 25. marraskuuta 2010) oli kanadalainen kuvataiteilija. Hän tuli tunnetuksi maisemamaalauksestaan. Vaikka hän asui ja työskenteli pääasiassa Ontariossa, hän kiersi maalaamassa muun muassa Costa Ricassa, Espanjassa, Italiassa, Japanissa, Intiassa, Englannissa ja Irlannissa. Parhaiten hänet tunnetaan kanadalaisten maisemien kuvauksista.
McCarthy opiskeli vuosina 1926–1930 Ontario College of Artissa. Vuodesta 1932 hän toimi opettajana Toronton Central Technical Schoolissa. Jäätyään eläkkeelle 1972 hän teki myös ensimmäisen matkansa arktiseen ympäristöön. Myöhemmän uransa aikana hän piti muun muassa kursseja kirjallisuudesta Toronton yliopistossa.
McCarthy julkaisi omaelämäkerralliset kirjat A Fool in Paradise (1990), The Good Wine (1991) ja Ninety Years Wise (2004). Hän oli Kanadan ja Ontarion ritarikuntien jäsen, voitti useita palkintoja ja kunnianosoituksia sekä lisäksi sai muun muassa mukaansa nimetyn gallerian Toronton yliopiston Scarboroughin-kampukselle.
Julio Fonseca
Julio Fonseca (22. toukokuuta 1885 – 22. kesäkuuta 1950) oli costaricalainen säveltäjä.
Fonseca syntyi San Joséssa ja opiskeli vuodesta 1902 lähtien Euroopassa. Hän palasi Costa Ricaan vuonna 1906. Fonsecan tuotantoon kuuluu muun muassa operetti, pianokonsertto ja messuja.
Oulun vankila
thumb|300px|Oulun vankila. Oulun vankila (aiemmin Oulun lääninvankila) on tutkintavankila, jossa säilytetään Itä- ja Pohjois-Suomen rikosseuraamusalueiden rikoksista epäiltyjä tutkintavankeja. Vankilassa pannaan täytäntöön myös sakon muuntorangaistuksia ja vankeusrangaistuksia.
Oulun vankilassa on 87 vankipaikkaa. Paikoista 13 on naisvangeille. Henkilöstöä vankilassa on 80. Vankilan alaisuuteen kuuluu myös Ylitornion avovankilaosasto, joka on Suomen pohjoisin vankila. Avovankilaosastolla on 35 paikkaa, joista 4 naisvangeille.
Oulun Ruskonselkään ollaan rakentamassa uutta, 100 vankipaikkaa käsittävää vankilaa. Vankipaikoista 20 on suunnattu naisvangeille. Vankilan rakentamisen on määrä alkaa maaliskuussa 2023 ja suunnitellun aikataulun mukaan uuden vankilan valmistuminen on edessä marraskuussa 2025.
Hermokasvutekijä
Hermokasvutekijä (, NGF) on hermosolujen kasvutekijä eli sympaattisten ja sensoristen neuronien kasvua edistävä proteiini.
Oulun vankila
Historia
Oulun ensimmäinen vankila toimi Oulun linnassa 1630-luvulta linnan tuhoutumiseen 1793. Tuolloin kruununvankila siirrettiin väliaikaisesti nykyiselle Oulun Lyseon tontille, mutta siirrettiin jo samalla vuosikymmenellä Oulun vankilan nykyiselle tontille niin sanottuun Oxenstiernan taloon, jossa vankila toimi nykyisen vankilarakennuksen valmistumiseen asti. Nykyisin vankilan toimistorakennuksena toimiva Oxenstiernan keltainen kivitalo lienee rakennettu vuonna 1778.
Hermokasvutekijä
Stanley Cohenille ja Rita Levi-Montalcinille myönnettiin 1986 Nobelin lääketieteen palkinto hermokasvutekijän ja muiden kasvutekijöiden löytymisestä.
Oulun vankila
Historia
1860-luvulla Suomessa pyrittiin siirtymään vankeusrangaistuksiin kuoleman-, ruumiin- ja häpeärangaistusten sijaan. Ongelmana oli kuitenkin riittävien vankilatilojen puute. Vuonna 1881 perustettu vankeinhoitohallitus aloitti mittavan vankiloiden rakennustyön, jonka yhteydessä kaikkiin lääneihin perustettiin lääninvankila, jolle siirrettiin entisten kruununvankiloiden tehtävät. Lääninvankilajärjestelmän keisarillinen ohjesääntö annettiin 1891.
Oulun lääninvankila rakennettiin Myllytulliin entisen kruununvankilan viereen lähelle Veljekset Åströmin nahkatehtaita. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti L. I. Lindqvist yleisten rakennusten ylihallituksessa vuonna 1882. Ensimmäiset vangit siirrettiin vankilaan 25. heinäkuuta 1885, josta on muistona vankilan pääoven vasemmalle puolelle tiiliseinään hakattu teksti "18 25/7 85 Tultiin Linnan".
Vuonna 1885 valmistunut vankilarakennus oli alun perin T-kirjaimen muotoinen. Ristinmalliseksi rakennus muuttui vasta vuonna 1956, kun kaksikerroksinen itäsiipi valmistui. Alun perin vankilaa ympäröinyt hirsimuuri korvattiin nykyisellä betonimuurilla vuonna 1914. Muurin rakensi rakennusmestari Viktor Vikkula. Vankilarakennuksen ja korjatun Oxenstiernan talon lisäksi vankilan alueella sijaitsi henkilökunnan asuintaloja, ulkohuoneita ja varastoja sekä navetta ja sikala.
Aiheesta muualla
65.01806°N, 25.48944°W
Laima Liucija Andrikienė
Laima Liucija Andrikienė (s. 1. tammikuuta 1958) on liettualainen poliitikko.
Macho Fantastico (kappale)
Macho Fantastico on suomalaisräppäri Spektin kappale hänen toiselta, samaa nimeä kantavalta studioalbumilta. Kappaleella vierailee myös suomalaisräppäri Tasis ja sen julkaisi Rähinä Records albumin ensimmäisenä singlenä 21. marraskuuta 2014. Sekä albumin että kappaleen teemaan Spekti on sanonut hakeneensa inspiraatiota Mariachi-kulttuurista, vanhoista Zorro-elokuvista sekä samannimisestä Fast Show-sketsistä.
Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Videolla pääartisti esittää karismaattista sankaria, jota kaikki miehet peläten ihannoivat ja naiset rakastavat. Sivurooleissa videolla nähdään muun muassa Tommi Korpela, Ilkka Heiskanen sekä Joonas Saartamo.
"Macho Fantastico" oli kaupallinen menestys. Singlelistalla se oli kolme viikkoa Suomen ostetuin kappale ja latauslistalla se oli parhaimmillaan viikon neljänneksi ladatuin kappale. Radiolistoille kappale ei kuitenkaan onnistunut nousemaan lainkaan.
Kappalelista
Digitaalinen lataus
Liane Moriarty
Liane Moriarty (s. 1966) on australialainen kirjailija. Hänen kirjojaan on myyty maailmanlaajuisesti yli kuusi miljoonaa kappaletta.
Moriartyn teoksen Big Little Lies (suom. Mustat valkeat valheet, 2014) pohjalta on tehty HBO:n samanniminen minisarja. Myös teoksen Nine Perfect Strangers (suom. Yhdeksän hyvää, kymmenen kaunista, 2019) pohjalta on tehty Amazon Prime Videon televisiosarja. Myös hänen muista teoksistaan on tekeillä elokuvasovituksia.
Moriarty asuu perheensä kanssa Sydneyssä. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli mainonnan ja markkinoinnin alalla sekä copywriterina.
Gerd Truntschka
Myös Gerd Truntschkan veli Bernd on olympiatasolla esiintynyt jääkiekkoilija.
Jääkiekkoseurat
Truntschka pelasi 813 sarjapeliä Saksan liigassa ja 217 maaottelua Saksan jääkiekkomaajoukkueessa.
Rauvanjärvi (Kaavi)
Rauvanjärvi on Pohjois-Savossa Kaavilla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 880 hehtaaria eli 8,8 neliökilometriä. Se on 6,5 kilometriä pitkä ja 5,0 kilometriä leveä. Se sijaitsee painaumassa, jonka luoteis- ja kaakkoispuolella on korkeampia mäkiä. Järven lahdet ja niemen seuraavat kallioperän uurroksia ja siksi rannat voivat viettää järveen jyrkästi. Järvi olisi melko yhtenäinen, elleivät 1,5 kilometriä pitkä Hautaniemi ja kilometrin pituinen Riihiniemi jakaisi järveä. Riihiniemen ja Iso-Pippurin suojaan jäävät Luvelammen lahti ja Tulilahti. Hautaniemen takana aukeaa 3,3 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä selkä. Suurin järvenselkä aukeaa kuitenkin järven keskiosassa, joka on 3,2 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Sen keskellä sijaitsee vain kolme saarta Rymäsaari, Ahosaari ja Purnusaari. Järven kaakkoispäässä työntyy kaakkoon päin 2,2 kilometriä pitkä lahti, jonka lahdensuu on 400 metriä leveä ja jonka pohjukan nimi on Jokilahti. Järveltä erottuu korkeita mäkiä esimerkiksi Hautaniemessä, jossa niemenpää kohoaa lähes 30 metrin korkeuteen, Itälahdenkankaalla, jossa mäki kohoaa 40 metriä. Jokilahdella saattaa erottaa pohjoisessa 65 metrin korkeuteen kohoavan Hautamäen.
Järvessä on laskettu olevan 17 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 12 hehtaaria, mikä on noin 1,4 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista Iso-Pippuri ja Rymäsaari ovat pinta-alaltaan yli hehtaarin suuruisia, saarista 14 muuta ovat yli aarin ja yksi saarista on alle aarin kokoinen. Kartasta mitattuna Iso-Pippuri on yli 400 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on lähes 7 hehtaaria. Rymäsaari on 200 metriä pitkä ja sen pinta-ala on lähes 1,5 hehtaaria. Muita nimettyjä saaria ovat Pohjoislahdella Myllysaari, järven länsipäässä Lahdensuusaari, Likosaari, Pieni-Pippuri, järvenselällä Rymäsaaren eteläpuolella Ruunasaari, Rihmasaari ja Liimosaari, järvenselän itärannalla Ahosaari ja Purnusaari, sekä vielä pieni Paskonsaari. Vain Iso-Pippurissa on rakennuksia.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 63 miljoonaa kuutiometriä eli 0,063 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 7,2 metriä ja suurin syvyys on 26,7 metriä. Syvin kohta sijaitsee Itälahdenkankaan edustalla Hanhikaarren kohdalla noin 300 metriä rannasta. Muita syvänteitä sijaitsee Hautaniemen itäpuolella Itälahdessa, jossa on 17 metriä syvää, Iso-Pippurin kaakkoispuolella, missä on 19 metriä syvää ja järvenselän keskellä, jossa on useassa kohdassa yli 20 metriä syvää.
Järven rantaviivan pituus on 44 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on neljä kilometriä. Rannoilla ei ole kiinteää asutusta juuri ollenkaan ja vapaa-ajan asuntojakin on vain alle 30. Järveä luonnehtii sen erämaisuus. Järven lounaisrantaa seuraavat etäältä seututie 573 ja Siilinjärvi–Viinijärvi-rautatie. Seututieltä haarautuu Rauvantaipaleen suuntaan yhdystie 16498 ja Maarianvaaralla seututie 502. Näiltä teiltä haarautuu rantojen asukkaille omia teitä. Järven ainoa kulmakunta on Kurolankylä, koska Rauvantaipale sijaitsee laskujoen ympärillä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Juojärven reitin valuma-alueen (04.7) Rauvanjärven valuma-alueella (04.78), jonka Rauvanjärven lähialueeseen (04.781) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,0 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestään kaakon suunnalta Jokilahteen laskevasta Suurjoesta, joka on Suurijoen valuma-alueen (04.783) laskujoki, ja Pohjoislahteen laskevasta Syrjäjoesta, joka on Syrjäjoen valuma-alueen (04.782) laskujoki. Suurjoen valuma-alueella sijaitsevat esimerkiksi Rauvanlampi (27 ha) ja Keskilampi (14 ha) ja Syrjäjoen valuma-alueeseella Syrjäjärvi (272 ha), Saarijärvi (254 ha) ja Alimmainen Saarilampi (26 ha). Rauvanjärven alueella on 10 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Suuri-Huussa (3 ha) ja Pieni-Huussa (2 ha) laskevat Pohjoislahteen Huussanpuroa pitkin. Samaan puroon yhtyy Riihilammen oja, johon yhtyvät vielä Palomäen Valkeinen (27 ha) ja Mustinlampi (2 ha) yhteistä ojaa myöten. Iso-Pippurin pohjoispuolelle Tulilahteen laskevat Onkilampi (2 ha) ja Tulilampi (4 ha) yhteistä ojaa pitkin. Muut järvet laskevat Rauvanjärveen omia laskuojaiaan myöten. Niitä ovat Jokilahteen laskeva Hautalampi (18 ha), Romulahteen Romupuroa myöten laskeva Maarianlampi (2 ha), ja vielä Tervalammen (3 ha) laskuoja Tevapuro laskee Pietunsuonlahteen Hautaniemen vastarantaan.
Järven laskujoen, Rauvanjoen, luusua sijaitsee Luvelammessa, josta joki laskee kahden kilometrin mittaisena 1,5 kilometrin päässä Rikkaveden Luikonlahteen. Järvien välinen korkeusero on viisi metriä. Jokeen laskee valuma-alueen järvistä vielä Iso Rupanlampi (3 ha) ja Mankara (2 ha) yhteistä laskuojaa myöten.
Jan Szczepański (sosiologi)
Jan Szczepański (14. syyskuuta 1913 Ustroń – 16. huhtikuuta 2004 Varsova) oli puolalainen sosiologi ja poliitikko.
Vancouverin sinfoniaorkesteri
Vancouverin sinfoniaorkesteri on Vancouverissa, Kanadassa vuonna 1919 perustettu sinfoniaorkesteri.
Kupletti- ja iskelmälaulajien kuninkuuskilpailut
Kupletti- ja iskelmälaulajien kuninkuuskilpailut olivat 1950-luvulla järjestetyt laulukilpailut. Ensimmäiset kilpailut järjestettiin vuonna 1950 Helsingin työväentalossa.
Vuotosjoki
Vuotosjoki on Kemijoen sivujoki Pelkosenniemen ja Sallan kunnissa Suomen Lapissa. Vuotosjoen valuma-alueen Kemihaaran suot tunnetaan toisaalta Natura 2000 -suojelualueena erityisesti linnustostaan ja suoluonnostaan ja toisaalta sinne vesivoiman tuottamista varten kaavaillusta Vuotoksen tekojärvestä.
Jaroslav Hlinka
Hlinka kasvattajaseura on HC Sparta Prahaa. Hän on voittanut siellä Tšekin mestaruuden vuosina 2000, 2002, 2006 ja 2007. Kaudella 2006–07 hän voitti myös Extraligan pistepörssin 57 pisteellään. Vuoteen 2002 asti Sparta Prahassa pelannut Hlinka siirtyi Sveitsin NLA:n Kloten Flyersiin kausiksi 2002–03 ja 2003–04. Hän pelasi kauden 2004–05 Venäjällä, Ak Brars Kazanissa, mutta palasi Kloteniin kaudeksi 2005–06. Hlinka kuitenkin palasi siirtorajan kynnyksellä takaisin Sparta Prahaan keväällä 2006. Kauden 2007–08 Hlinka pelasi NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. Hän teki siellä tehot 8+20=28 63 ottelussa.
Kaudeksi 2008–09 Hlinka siirtyi Elitserieniin ja Linköpingiin ja voitti ensimmäisellä kaudellaan siellä liigan syöttöpörssin 43 syötöllään. Alkukauden 2009–10 Hlinka pelasi HC Sparta Prahassa lainalla. Hlinka edusti 20 ottelun ajan Sparta Prahaa ja hän palasi Linköpingiin lokakuun lopulla. Hän pelasi vielä kaksi kautta Linköpingissä, mutta aloitti kautensa lainalla. Ensin Sparta Prahassa ja kaudella 2011–2012 HC Plzeňissä.
Hlinka siirtyi kesällä 2012 takaisin Sparta Prahaan.
Mathieu Garon
Mathieu Garon (s. 9. tammikuuta 1978 Chandler, Quebec, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Garon oli nuorena todella lupaava maalivahti. Hänet valittiin tulokaskaudellaan 1995–1996 QMJHL:ssa Victoriaville Tigresissä sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen ja parhaaksi puolustuspään tulokkaaksi. Montreal Canadiens varasi Garonin NHL:ään vuonna 1996 varausnumerolla 44. Garon pelasi QMJHL-juniorisarjassa yhteensä kolme kautta. Viimeisellä kaudellaan hänet valittiin koko Kanadan juniorisarjojen parhaaksi maalivahdiksi ja tähdistökentälliseen.
Hän liittyi Montrealin organisaatioon kaudella 1998–1999, mutta pelasi tuolloin vielä AHL-liigan Fredericton Canadiensissa. Vasta kaudella 2000–2001 Garon teki NHL-debyyttinsä. Pääosa ajasta kului kuitenkin edelleen AHL-liigassa Quebec Citadellesissa ja Hamilton Bulldogsissa. Kaudella 2003–2004 Garon nousi Montrealin vakiokokoonpanoon, mutta kaupattiin kesken kauden Los Angeles Kingsiin vahindossa Radek Bonkiin ja ranskalaismaalivahti Cristobal Huet'hin.
Viiden Montrealissa vietetyn vuoden aikana hän pelasi ainoastaan 43 ottelua NHL:ssä. NHL:n työsulun aikana kaudella 2004–2005 Garon pelasi AHL-liigassa Manchester Monarchsien riveissä. Työsulun päätyttyä Garon nousi Los Angelesin ykkösvahdiksi. Kahden Kings-kauden jälkeen Garon teki kaksivuotisen sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Garon ohitti Edmontonissa Dwayne Rolosonin joukkueen ykkösmaalivahtina kaudella 2007–2008. Roloson otti jälleen seuraavalla kaudella kuitenkin ykkösmaalivahdin aseman Garonilta. Edmonton kauppasi Garonin lopulta kauden 2008–2009 aikana Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Dany Sabouriniin, Ryan Stoneen ja neljännen kierroksen varausvuoroon varaustilaisuudessa 2011.
Garon pelasi Pittsburghissa vain kauden 2008–2009, mutta hän oli mukana myös voittamassa Stanley Cupia joukkueessa. Kauden jälkeen hän teki kahden vuoden sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Garon pelasi Blue Jacketsissa kaksi kautta ja teki kesällä 2011 kaksivuotisen sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa.
Garon pelasi nuorten MM-kilpailuissa 1998. Ensimmäisen kerran miesten arvoturnauksessa hän pelasi MM-kilpailuissa 2008, jolloin hän oli mukana voittamassa Kanadan joukkueessa MM-hopeaa.
Omikron
Omikron (isona kirjaimena Ο, pienenä ο, ) on kreikkalaisen kirjaimiston 15. kirjain. Sen äännearvo on sekä muinaiskreikassa että nykykreikassa lyhyt o-äänne, mitä merkitsee myös sen nimi (, ”pieni o”), siinä missä oomega merkitsi alun perin pitkää o-äännettä (, ”suuri o”). Kreikkalaisissa numeroissa omikronin lukuarvo on 70.
Muoto ja sen historia
Omikron on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta 15px (ajin).
Omikron oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa ja muistutti niissä yleensä aina foinikialaista esikuvaansa ollen ympyrän muotoinen. Poikkeuksia olivat muun muassa Paroksen ja Thasoksen kirjaimistot, joissa omikron muistutti enemmän myöhempää oomegaa, sekä Meloksen ja eräiden muiden eteläisten Kykladien polisten kirjaimistot, joissa omikron muistutti myöhempää C-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa.
Tietokonejärjestelmissä
Tietokoneissa omikron koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Naturalismi (taide)
thumb|William Bliss Baker, Kaatuneet hallitsijat, 1886. thumb|Sergei Ivanov, Kiertolaisen kuolema, 1889. Naturalistinen entropia on kuvaus hajoamisesta ja hukkaan menneestä ihmiselämästä, illuusioiden murtumisesta, tuhoutumisesta ja taistelusta elämän ja kuoleman välillä. thumb|Fernand Pelez, Ilveilijöitä ja katutaiteilijoita, 1888. thumb|Peter Henry Emerson, Raskas veto, noin 1886. thumb|Alison Van Pelt maalaamassa taiteilija [[Chuck Closen muotokuvaa, 1999.]]
Naturalismi on kuvataiteiden, kirjallisuuden ja näyttämötaiteiden suuntaus, joka vie realismin astetta jyrkempään suuntaan ja pyrkii mahdollisimman tarkkaan sekä kaunistelemattomaan luonnonmukaisuuteen.
Taidesuuntauksena naturalismi syntyi Ranskassa 1800-luvun alkupuolella, ja se kukoisti Ranskan kolmannen tasavallan varhaisvaiheessa vuosina 1875–1918. Suuntaus syntyi realismin yhteydessä ja sitä onkin pidetty realismin myöhäisvaiheena tai pitkälle vietynä realismina. Naturalismin ja realismin ero oli, että naturalistit pyrkivät luomaan todellisen kuvan usein ilman yhteiskunnallista ja poliittista merkitystä.
Naturalistisen ihmiskäsityksen mukaan ihminen on olento, joka ei poikkea kovin paljon muista eläimistä siinä suhteessa, että ihmistä voidaan tutkia tieteellisin menetelmin ja näin rakentaa ihmisen yleinen malli. On aina olemassa jokin syy ihmisen ajattelulle ja toiminnalle, joka voidaan saada selville.
Pyrkimykset ja esikuvat
Naturalismin keskeiset pyrkimykset ovat realismin kaltaiset. Tosin vivahde-ero oli naturalismin pyrkimys objektiivisen tarkkaan ja kaunistelemattomaan näkyvän maailman kuvaamiseen, joka sisälsi myös rumuuden kuvaukset. Lisäksi realismin ja naturalismin ero oli se, että tavallisesti naturalistit pyrkivät kuvaamaan todellisuutta ilman erityisiä poliittisia ja yhteiskunnallisia merkityksiä.
Naturalismin innoittajana toimi lisäksi myös tieteellinen positivismi, ja naturalistisessa kirjallisuudessa erityisesti Émile Zola, darwinismi sekä Hippolyte Tainen miljööteoria.
Yhteiskunnallinen tausta
Naturalismi kehittyi suosituksi taidesuuntaukseksi 1800-luvun lopun teollistuvassa Euroopassa, jossa naturalismi oli yksi johtavista suuntauksista kuvataiteessa, kirjallisuudessa ja teatterissa. Ajan yhteiskunnallinen todellisuus ja tavallisten ihmisten arkielämä ja aiheet, kuten työläiset, köyhät, maanviljelijät sekä kaupunkilainen keskiluokka tulivat mukaan taiteeseen.