cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Punch-Out!!
Pelin kulku
Vastuksien taidot kasvavat pelin myötä hyvin helposta erittäin vaikeaan. Vaikeimmat vastustajat antavat hyvin vähän vinkkejä tulevista iskuista ja pelaajalta vaaditaan nopeita refleksejä selviytyäkseen heistä.
Punch-Out!!
Ensimmäinen Punch-Out!! -peli pysyi suosittuna videopelihalleissa läpi 80-luvun. Uudentyyppinen pelinkulku ja kommentteja äänen ja puhekuplan avulla heittelevät vastustajat olivat tekijöitä menestyksen takana. Pelaaja kohtaa kuusi vastustajaa, jotka saa vastaansa uudelleen vaikeampina versioina voitettuaan viimeisen vastuksen, Mr. Sandmanin.
Super Punch-Out!!
Ensimmäisen Punch-Out!! -pelin rinnakkaisversio sisältää viisi uutta vastustajaa. Pelin vaikein vastus on Super Macho Man, joka esiintyy myös myöhemmissä NES- ja SNES-versioissa.
Mike Tyson's Punch-Out!! (NES)
Punch-Out!! -pelin NES-porttaus vuodelta 1987. Little Mac -niminen, aloitteleva nyrkkeilijä kamppailee tiensä läpi neljän ottelusarjan, joissa hän kohtaa yhteensä 14 vastustajaa. Erotuomarina toimii Mario. Pelistä tehtiin vuonna 1990 uusi versio (pelkällä Punch-Out!! -nimellä), jossa ei ole mitään muuta eroa kuin viimeisen vastustajan Mike Tysonin tilalla on Mr. Dream. Tämä ottelee täysin samalla tavalla kuin Mike Tyson, mutta on vain erinäköinen hahmo.
Super Punch-Out!! (SNES)
SNES-pelin tapahtumat sijoittuvat NES-version jälkeen. Nimetön, aloitteleva nyrkkeilijä kohtaa uusia ja vanhoista peleistä tuttuja vastustajia neljässä ottelusarjassa. Vastuksia on yhteensä 16 kappaletta. Maailmanmestarina toimii aiemmista peleistä tuttu Super Macho Man, mutta pelin vaikein vastus on Maailman videonyrkkeilyseuran ulkopuolella otteleva Nick Bruiser.
Doc Louis's Punch-Out!!
Doc Louis's Punch-Out!! on vuonna 2009 Wiille julkaistu sarjan peli.
Punch-Out!! (Wii)
Sarjan uusin peli julkaistiin vuonna 2009 Wiille ja Wii U:lle. Little Macin vastustajina on vanhoja hahmoja NES- ja SNES peleistä, sekä kolme uutta hahmoa. Pelissä on myös ura- ja moninpelimoodi. Päävastustaja on suosittu Donkey Kong.
Vuoremijoki
Vuoremijoki on Norjan ja Venäjän rajajoki maiden pohjoisimmalla maarajalla. Pienehkö 45 kilometriä pitkä joki virtaa pohjoiseen ja laskee Barentsinmereen Norjan Grense Jakobselvin kylän kohdalla. Joen suulla on matala Vuoremivuonon suulahti. Joen latvoilla on Vuoremijärvi.
Vuosina 1920–1944, kun Petsamo kuului Suomeen, Vuoremijoki muodosti osaltaan Norjan ja Suomen rajan.
Snio
thumb|300px|[[Johannes Messenius|Messeniuksen Kajaanin linnan vankilassa vuosina 1616-1636 kirjoitettu teos kuvasi Ruotsin historiaa ja sen mytologisia kuninkaita.]] Snaer Vanha (latinaksi Snio, suomeksi Lumi, Niera) on Suomen kronikassa mainittu Suomen kuningas. Taustalla on saagoissa mainittu Suomen ja Kvenlandin kuningas. Snaer mainitaan Snorri Sturlasonin Kuinka Norja asutettiin -saagasta, jossa hän oli Frosten poika. Snaer Vanhalla oli kolme tytärtä: Fönn, Drifa ja Mjöll.
Varjo
thumb|right|Varjoja jalkakäytävällä Varjo on ympäristöään hämärämpi tila tai ala, joka muodostuu valoa läpäisemättömän esineen taakse, jonne säteily pääsee tunkeutumaan osittain tai ei ollenkaan.
Varjoja on kahta tyyppiä; puolivarjo ja sydänvarjo. Sydänvarjo syntyy, kun valonlähde on pistemäinen. Kun valonlähde on laaja-alainen, syntyy varjon keskellä olevan sydänvarjon ympärille puolivarjo. Riippuen valonlähteiden määrästä, kappaleella voi myös olla monta sydänvarjoa ja puolivarjoa.
Varjot syntyvät säteilyn suoraviivaisen etenemisen perusteella, ja pistelähteestä tulevan säteilyn muodostama varjo antaa kuvan esineestä, joka voidaan piirtää projektio- ja perspektiiviopin menetelmien avulla.
Yhdeksän teesiä
Yhdeksän teesiä on Jarkko Martikaisen runokokoelma ja kaikkiaan toinen kirja. Sen julkaisi Like helmikuussa 2008.
Kirja sisältää runoja, aiheinaan nykyihmisen suhde muun muassa työhön, aikaan, rahaan, kanssaihmisiin ja -eläimiin sekä itseensä. Se on jatkoa Martikaisen esikoiskirjalle Pitkät piikit ja muita kertomuksia (2005).
Yhdeksän teesiä on julkaistu myös äänikirjana, lukijana Jarkko Martikainen itse.
Matt Nicholls
Matt Nicholls s. 22. maaliskuuta 1986 Maltby, Englanti) on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me the Horizonin rumpali. Hän on myös yksi yhtyeen perustajajäsenistä Lee Malian, Matt Keanin ja Oliver Sykesin lisäksi.
Iron Fire
thumb|Iron Fire Iron Fire on vuonna 1995 perustettu tanskalainen power metal/speed metal -yhtye. Yhtye on julkaissut yhdeksän albumia.
Vuosina 2001–2006 yhtyeellä ei ollut vakinaista kokoonpanoa. Maaliskuussa 2006 Iron Fire julkaisi albumin Revenge, ja samalla yhtyeen levy-yhtiöksi vaihtui Napalm Records.
Spektri Business Park
Spektri Business Park on vuosina 1991–1998 rakennettu Suomen ensimmäinen yrityspuisto Espoon Pohjois-Tapiolassa Kehä I:n varrella. Yrityspuistossa on viisi toimistotaloa, joissa on työpisteitä 1600 hengelle ja tilat 80 yritykselle. Rakennukset on suunnitellut arkkitehtitoimisto Simo Järvinen sekä Optiplan Oy.
Yrityspuiston osoite on Metsänneidonkuja 10.
Seinäjoen Jalkapallokerho
Seinäjoen Jalkapallokerho eli SJK on vuonna 2007 perustettu seinäjokelainen jalkapalloseura, joka pelaa Veikkausliigassa. Joukkue voitti Liigacupin vuonna 2014, Suomen mestaruuden vuonna 2015 ja Suomen Cupin vuonna 2016.
SJK perustettiin yhdistämällä TP-Seinäjoen ja Sepsi-78:n edustusjoukkueet. Seura aloitti kilpailutoiminnan Kakkosesta kaudella 2008, mistä se nousi Ykköseen kaudeksi 2012 ja edelleen Veikkausliigaan kaudeksi 2014. SJK pelaa kotiottelunsa OmaSp Stadionilla, ja seuran tunnusvärit ovat musta, kullankeltainen ja valkoinen.
Porvoon postitalo
Rakennus sijaitsee osoitteessa Runeberginkatu 34, Porvoo ja se on toiminut aluksi Porvoon postitalona. Sota-aikana syttyi tulipalokin, josta on yhä muistona hiiltyneitä kattohirsiä. Talossa toimi ja toimii nykyäänkin leipomo sekä muita liiketiloja ja asuntoja.
Seinäjoen Jalkapallokerho
SJK:n perustaminen
Seuran perustava kokous pidettiin 5. marraskuuta 2007, mutta sen perustamisesta oli tehty päätös jo aiemmin. Yleisölle asia kerrottiin 10. lokakuuta. Seura syntyi TP-Seinäjoen ja Sepsin edustusjoukkueiden yhdistyttyä. Sepsi-78:n yleinen kokous pidettiin 24. lokakuuta ja TP-Seinäjoen seuraavana päivänä. Näissä kokouksissa molemmat seurat olivat yhdistymisen kannalla, mikä varmisti uuden seuran syntymisen. Sepsi ja TP luopuivat vanhoista sarjapaikoistaan Kakkosessa, jonne uusi joukkue haki paikkaa kaudeksi 2008. Seuran historian ensimmäisen pelaajasopimuksen kirjoitti Petri Huttu. Seurojen edustusjoukkueiden yhdistymisestä oli käyty neuvotteluja jo useasti vuosikymmenten aikana. Yhdistymisen syynä oli pääasiassa pelaajien riittämättömyys. Yhdistymisen jälkeen TP-Seinäjoki ja Sepsi-78 panostavat pääasiassa junioritoimintaan, mutta niillä voi olla myös omat joukkueet alemmissa sarjoissa. Seuran työnimi oli Seinäjoki Futis, ja virallisesta nimestä pidettiin kilpailu, jossa kuka tahansa saattoi ehdottaa seuralle nimeä. Lopulta seuran nimeksi valittiin kymmenien ehdotusten joukosta Seinäjoen Jalkapallokerho, jota useat henkilöt olivat ehdottaneet. Kilpailu järjestettiin myös seuran logosta ja peliasusta. Seuran rekisteröity nimi on Seinäjoen Jalkapallokerho ry, ja se rekisteröitiin 22. tammikuuta 2008. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Mikko Latomäki. Varapuheenjohtajaksi valittiin TP:n entinen puheenjohtaja Jukka Saarijärvi. TP-Seinäjoki sai paikan arvalla, ja seuraavana vuonna varapuheenjohtajana toimi Sepsin edustaja Jukka Pikkarainen.
Sagån
pienoiskuva|Joen uomaa Salan lähellä Blånstassa Sagån on Ruotsissa Uppsalan läänissä virtaava 65 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Sagånin valuma-alueen 73 kilometriä pitkästä pääuomasta alimmat 49 kilometriä ja on 17 kilometrin osalta pääuoman sivujoki. Sagån laskee Mälareniin Oxfjärdeniin Enköpingin kunnassa.
Joen kulku
Sagån alkaa peltoaukean johto-ojana Klasbon maatilan alueella Hebyn kunnan puolella. Joki virtaa heti länteen Västeråsin kunnan puolelle Jugansbon pelloille, missä se kääntyy etelään päin. Neljän kilometrin jälkeen siihen yhtyy idästä tuleva Sågbäcken ja etelästä golfradalta tuleva oja. Sagånilla on täältä matkaa Salan taajamaan kahdeksan kilometriä. Sen virtaa täällä laajan peltoaukean johto-ojana, jotka on kaivettu syväksi ja suoristettu viivoittimen suoraksi. Salan läpi virtaava Lillån yhtyy Sagaåniin rautatien kohdalla. Lillånin vesimäärä ylittää Sagånin, joten Lillån on valuma-alueensa pääuomaa. Yhdistynyt joki kantaa kuitenkin Sagånin nimeä jatkaessaan etelään Ranstan suuntaan. Joki virtaa koko matkan peltoalueilla, joiden laajuus on pohjoisessa suurempi kuin etelässä alajuoksulla.
Salan jälkeen siihen yhtyy sivu-uoma Isåtrabäcken ja Kumlan kyrckobyn jälkeen Tärnabyssä toinen sivu-uoma Tingvastbobäcken. Joki tekee Ranstan peltoaukealla laajan kahdeksan kilometriä pitkän kaarteen, jonka jälkeen joki kääntyy etelään metsäiselle seudulle. Kääntökohtaa yhtyy jokeen koillisesta virtaava Hjulbäcken. Täällä on joen ympäristössä vain kapea viljelty jokilaakso. Sevallassa siihen yhtyy lännestä tuleva Lillån, jonka latvat ylettyvät Salaan asti. Samalla joki kääntyy kaakkoon päin. Joen kaltevuus jyrkkenee täällä ja sen putoaa Sevallan 32 metristä Bredsdalin 6 metriin mpy. 11 kilometrin matkalla. Keskimääräiseksi kaltevuudeksi tulee näin 2,4 metriä kilometrille. Jyrkkyyttä on hyödynnetty rakentamalla Strömsnäsiin ja Strämsbergiin vesimyllyt, joiden padot ovat edelleen kunnossa. Osuuden kolmas pato sijaitsee Bredsdalissa. Seuraava pato sijaitsee Ekensbergissä kohdassa, jossa Sagåniin yhtyy kolmas Lillån. Tämä Lillån tulee luoteesta Tillbergasta asti. Joen loppuosuudella virtaa joki suoraviivaisesti laskien Mälarenin Oxfjärdeniin Ängsönin taakse ilman yllätyksiä. Joki on toiminut Sevallan kaakkoispuolelta asti alajuoksullaan läänien välisenä luonnollisena rajana. Itäpuolella sijaitsee Enköpingin ja länsipuolella Västeråsin kunta.
Vesivoimalaitoksia
Joessa on kaksi vesivoimalaitosta, jotka tuottavat sähköenergiaa. Strömsbergin laitoksen kapasiteetti on 0,2 megawatti ja sen vuosituotanto on 0,8 gigawattituntia. Yksikön omistaa Strömsbergs Kraft & Kvarn AB. Toinen voimala on Strömsnäsin voimala, jonka kapasiteetti on 0,2 megawattia ja vuosituotanto 0,9 gigawattituntia. Sen omistajana on Kraftpojkarna AB.
Historiaa
Ennen viime jääkauden loppuvaiheen päättymistä virtasi pohjoisessa sijaitseva Daljoki etelään Sagånin nykyistä uomaa, tosin valtavan paljon suurempana. Kun mannerjäätikkö suli pohjoisessa pois, pääsi Daljoki laskemaan vetensä länteen ja löysi nykyisen uomansa laskupaikaksi Gävlebukten Gävlen läheltä. Daljoen vesien ehdyttyä, jäi uomaan virtaamaan pieni Sagån.
Yleistä
Sagånin valuma-alue on pinta-alaltaan 856 neliökilometriä ja se sijaitsee pääasiassa Salan- ja Västeråsin kunnissa, ja se ulottuu hieman myös Enköpingin ja Hebyyn kuntien alueelle. Valuma-alueella asuu yli 25 000 asukasta, joista 18 000 asuu taajamissa.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (36,4 %), multamaa (12,8 %), savimaa (33,9 %), turve (4,1 %), kalliomaa (8,8 %), hiekka ja sora (1,6 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,6 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (53,2 %), viljelymaita (34,9 %), soita ja kosteikkoja (1,1 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,5 %) sekä joutomaita (7,0 %). Näiden lisäksi on 1,3 % vesistöjä, joka on lähellä alueen järvisyyttä.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 30 patoa, joilla säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 4,1 miljoonaa kuutiometriä.
Dominikaanit
pienois|Pyhä Dominicus [[Claudio Coellon vuoden 1670 maalauksessa.]] Dominikaanit eli saarnaajaveljet (, OP, ”saarnaajien sääntökunta”) on espanjalaisen Pyhän Dominicuksen vuonna 1215 perustama Pyhän Augustinuksen sääntöä noudattava kerjäläisveljestö, jonka oheen syntyi nopeasti maallikkotoimintaa. Pyhä Katariina Sienalaisen aikaansaannos oli myös sisarjärjestön perustaminen Dominikaaniseen sääntökuntaan.
Porvoon postitalo
Talon historiaa
pienoiskuva|Porvoon vanhan postitalon julkisivu kesällä 2021 pienoiskuva|Porvoon vanhan postitalon sisäpihan puoli kesällä 2021
Dominikaanit
Veljeskunnan puku on valkoinen, viitan ja päähineen ollessa mustat. Tämän vuoksi heistä käytettiin myös nimitystä ”mustat veljet”. Dominikaanien veljestöön kuuluu noin 7 000 jäsentä.
Sagån
Vesistösuhteita
Sagån kuuluu Norrströmin vesistöön (vesistöaluetunnus 61), jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 650 neliökilometriä ja jonka vesistöreitin pääuoman alaosaan kuuluvat esimerkiksi laskujoki Norrström, järvi Mälaren, Eskilstunaån ja järvi Hjälmaren. Sagån on vesistöreitin sivujoki, jonka valuma-alueen pinta-ala on 856 neliökilometriä eli 3,8 % vesistöalueen pinta-alasta. Sagån laskee Mälarenin pohjoisrantaan ja joen valuma-alueen itäpuolella sijaitsee Örsundaånin valuma-alue ja länsipuolella Svartånin valuma-alue. Molemmat joet laskevat Mälareniin ja valuma-alueiden väliin jää järveen laskevien purojen ja ojien pieniä valuma-alueita. Pohjoisessa Sagånin valuma-alue rajautuu Daljoen vesistöön (tunnus 53).
Dominikaanit
Historia
Dominikaanien tuli käydä läpi laaja teologinen koulutus kyetäkseen saarnaamaan kerettiläisiä vastaan. Monet keskiajan merkittävimmistä oppineista kuuluivat veljeskuntaan, esimerkiksi Tuomas Akvinolainen ja Albert Suuri. Fransiskaanit velvoitettiin absoluuttiseen köyhyyteen, mutta dominikaanit hyväksyivät yhteisöllisen omaisuuden, jota sitä vastoin fransiskaanit eivät hyväksy. Dominikaanit hoitivat usein myös inkvisitiota oppineisuutensa vuoksi. Dominikaanit olivat keskiajalla myös siinä mielessä erikoinen sääntökunta, että he saarnasivat aina kansankielellä (vaikka usein osasivat latinaa huomattavasti paremmin kuin monet muut).
Porvoon postitalo
Postikonttori
Talo lienee valmistunut 1907 ja se on suunnitellut John Settergren, joka on suunnitellut myös korttelin vastakkaisella laidalla Jokikadulla sijaitsevan vanhan sähkölaitoksen talon. Ne muistuttavat tyyliltäänkin toisiaan.
Dominikaanit
Historia
Pohjoismaihin dominikaanit saapuivat jo vuonna 1222. Suomessa dominikaaneilla oli keskiajalla kaksi konventtia, Turussa ja Viipurissa. Jo varhain dominikaaneilla oli merkittävä vaikutus Suomen kirkon liturgian historian kannalta.
Porvoon postitalo
Postikonttori
Porvoon postikonttori muutti taloon heti sen valmistuttua. Tuolloin talon osoite oli vielä Uusi Kirkkokatu 34. Kadun varrelle oli suunniteltu uuden suomenkielisen kirkon rakentamista, mutta kun suunnitelmista luovuttiin, katu nimettiin uudelleen paikallisen merkkihenkilön Runebergin mukaan.
Dominikaanit
Nykypäivä
Dominikaanien toimintaan kuuluu edelleen laaja teologinen koulutus, mutta dominikaanit hyödyntävät koulutustaan vuoropuhelussa muiden kirkkojen ja uskontojen kanssa. Esimerkiksi Suomessa Dominikaanien sääntökunta järjestää seminaareja, joissa käydään vuoropuhelua itämaisten uskontojen ja islamin kanssa. Dominikaanien toiminnan merkittävänä osana on opiskelu ja sen vuoksi esimerkiksi Dominikaanien sääntökunnan ylläpitämä kirjasto Helsingissä on huomattavasti laajempi kuin monen pienen kunnan kirjasto.
Porvoon postitalo
Postikonttori
Porvoon sijainti Vanhan Kuninkaantien, valtakunnallisen postireitin, varrella on ollut monin tavoin otollinen. Kaupungin ensimmäinen oma postikonttori perustettiinkin ensimmäisten joukossa 1638. Aluksi postia hoiti postimestari, joku kaupungin porvareista, joka hoiti pestiä omassa kodissaan. Tavallisten ihmisten lähettämät kirjemäärät olivat pitkään pieniä. Kirjemaksu oli kallis ja luku- ja kirjoitustaito vähäistä. 1850-luvulta alkaen posti kulki kaupunkiin kolmesti viikossa hevoskyydillä, mutta 1874 valmistuneen rautatien myötä posti kulki päivittäin. Myös yksityiset yrittäjät kuljettivat postia, kuten höyrylaiva Runeberg kuljetti Porvoon ja Helsingin välillä 1800-luvun loppuvuosina 6000–7000 kirjettä ja pakettia purjehduskauden aikana. Postikonttori muutti Porvoossa ainakin kahdeksasta eri osoitteesta seuraavaan.
Dominikaanit
Nykypäivä
Jokaisen dominikaanin tulee opiskella koko elämänsä. Dominikaanisen sääntökunnan parissa onkin olemassa sanonta: ”Dominikaani, joka ei opiskele, on kuollut dominikaani.”
Porvoon postitalo
Postikonttori
Uuden postikonttorin valmistuttua yhä useampi kaupunkilainen osasi lukea ja kirje oli helpoin keino pitää yhteyttä kaukana asuviin sukulaisiin. Porvoolainen WSOY oli kasvanut Pohjoismaiden suurimmaksi kustantamoksi ja se maksoi postimaksuja vuodessa yli 700 000 markkaa. Myös aikakauslehtitilaukset työllistivät postia. Esimerkiksi 1922 jälkeen yhä useampaan porvoolaiskotiin tilattiin uusi Kotiliesi-lehti.
Seinäjoen Jalkapallokerho
Nousu Veikkausliigaan
thumb|Seinäjoen Jalkapallokerhon kannattajapääty. SJK aloitti kaudella 2013 toisen kautensa Ykkösessä. Kaudella 2012 SJK oli sijoittunut tuoreena nousijana sarjassa toiseksi Veikkausliigaan nousseen RoPSin jälkeen. Kaudelle 2013 SJK hankki lisävahvistuksia, muun muassa kauden mittaan yhdeksi tärkeimmistä pelaajista nousseen espanjalaisen FC Barcelonan junioriakatemian läpikäyneen Josun sekä virolaisen maalivahdin Mihkel Aksalun. SJK aloitti kauden 2013 4. toukokuuta 2–1-voitolla PK-35 Vantaasta. Kauden alkupuoliskon SJK oli kiinni nousussa. Kauden murros tuli AC Kajaania vastaan 30. kesäkuuta pelatun 1–7 voiton jälkeen, mutta AC Kajaani teki Palloliitolle valituksen, että SJK:lla oli liikaa ulkomaalaisia pelaajia kokoonpanossa ja se rikkoi niin sanottua homegrown-sääntöä. SJK:n todettiin syyllistyneen sääntörikkomukseen, joten ottelun tulokseksi vaihdettiin 3–0 AC Kajaanin hyväksi. SJK teki päätöksestä valituksen, jonka seurauksena Palloliitto kumosi päätöksen. AC Kajaani teki vielä valituksen urheilun oikeusturvalautakuntaan, mutta perui sen myöhemmin. AC Kajaani -episodin jälkeen alkoi SJK hävisi viisi ottelua voitoitta. Vasta 3. elokuuta SJK:n onnistui katkaista voitoton putkensa 2–0 kotivoitolla JIPPOa vastaan. Tällöin SJK oli jo menettänyt runsaan piste-etunsa sarjassa ja taisteli tasaväkisesti pääasiassa Hakan kanssa noususta Veikkausliigaan. Tappioputkensa jälkeen SJK vahvisti kahdeksan ottelun voittoputkella nousumahdollisuuksiaan. Nousu Veikkausliigaan kaudeksi 2014 varmistui 29. syyskuuta pelatussa kotiottelussa sarjakakkosta Hakaa vastaan. Ottelua seurasi Seinäjoella ennätysyleisö 4 798 katsojaa, ja tiukka ottelu päättyi 1–1 tasapeliin.
Siperiankurppa
Siperiankurppa (Gallinago megala) on siperialainen kahlaajalintu. Lajin nimesi englantilainen lintutieteilijä Robert Swinhoe vuonna 1861.
Dominikaanit
Dominikaanien vaikutus katolisen kirkon toimintaan 1900-luvulla
Dominikaanien toiminta vuoropuhelun edistäjänä on myös edistänyt katolisen kirkon ekumeniaa ja saanut sen lähestymään protestanttisia kirkkoja. Dominikaanit nauttivat katolisten keskuudessa erityistä arvostusta ja heidän panostaan kirkon historiassa arvostetaan. Vaikka osa inkvisition toimista saa myös nykypäivän katolilaisten tuomion, syylliseksi katsotaan enemminkin tuon aikakauden paavien poliittinen toiminta kuin dominikaanit.
Siperiankurppa
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 27–29 senttimetriä, siipien kärkiväli 38–44 senttimetriä ja paino keskimäärin 120 grammaa. Laji muistuttaa suuresti suippopyrstökurppaa, joka on 10 prosenttia pienempi, lyhytnokkaisempi ja -jalkaisempi sekä höyhenpuvultaan hieman erivärinen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Esiintyminen
Siperiankurpan pesimäaluetta on keskinen Siperia ja Mongolian pohjoisosa. Maailmanpopulaation koko on 25 000–100 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Siperiankurppa on muuttolintu, joka talvehtii Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Australiassa. Laji havaittiin Suomessa Tohmajärven Niiralasta 13. kesäkuuta – 6. heinäkuuta 2008; kyseessä on vasta toinen havainto Euroopasta, ensimmäinen tehtiin Venäjällä 2002. .
Seinäjoen Jalkapallokerho
Nousu Veikkausliigaan
SJK aloitti kauden 2014 voittamalla Liigacupin finaalissa Vaasan Palloseuran. Myös Veikkausliigassa monet pitivät joukkuetta jo ennen kauden alkua mitalisuosikkina. Kausi tosin alkoi heikosti, sillä Simo Valakarin valmentama joukkue oli toukokuun lopulla vasta sijalla 11. Sen jälkeiset seitsemän voittoa nostivat SJK:n liigan kakkospaikalle. HJK vei mestaruuden selvästi, mutta hopeataistelussa mukana ollut FC Lahti kaatui syksyn päätöskierroksilla. Lisäksi SJK aiheutti HJK:lle sen kauden ainoan tappion Mika Lehkosuon valmennuksessa. Viimeisestä 24 liigaottelustaan SJK hävisi vain kaksi. Joukkueen tärkeimpiä pelaajia olivat virolaismaalivahti Mihkel Aksalu, liigan parhaaksi puolustajaksi valittu Cedric Gogoua, vuoden liigatulokkaaksi nimetty keskikenttämies Johannes Laaksonen ja kotikaupunkiin palannut kärkipelaaja Toni Lehtinen.
Siperiankurppa
Elinympäristö
Siperiankurpan elinympäristöä ovat taigan niityt, ahot ja muut aukeat maisemat. Muutto- ja talvehtimisalueilla laji viihtyy erilaisilla kosteikoilla.
Seinäjoen Jalkapallokerho
Nousu Veikkausliigaan
Kaudelle 2015 SJK vahvistui entisestään. Edelliskauden runkomiehet jäivät joukkueeseen, ja uusista pelaajista merkittävimpiä olivat Mehmet Hetemaj ja Ariel Ngueukam. Joukkuetta pidettiin HJK:n suurimpana haastajana. HJK kuitenkin hyytyi loppukesästä, ja syyskuussa SJK siirtyi sarjan kärkeen. Keskinäisessä ottelussa Seinäjoella SJK voitti HJK:n 3–0. Kauden lopussa joukkueen suurimmaksi kilpailijaksi tuli kauden yllätysjoukkue RoPS. SJK menetti etulyöntiasemansa mestaruustaistossa, kun se hävisi neljänneksi viimeisellä pelikierroksella vieraissa HIFK:lle, mutta sai sen takaisin, kun RoPS hävisi seuraavan pelinsä IFK Mariehamnille. Viimeisillä kierroksilla SJK voitti ensin FC Interin Turussa 2–0 ja päätöskierroksella kotonaan FF Jaron samoin lukemin. SJK voitti siten Suomen-mestaruuden yhden pisteen erolla RoPSiin ja kahden pisteen erolla HJK:hon. Joukkueen tärkeimpiä pelaajia syksyn ratkaisuotteluissa olivat Roope Riski ja Liverpoolista lainattu 18-vuotias Allan. Kauden muita avainpelaajia olivat maalivahti Mihkel Aksalu ja 14 maalia tehnyt Akseli Pelvas. SJK:n kauden 2015 edustusjoukkue valittiin äänestyksen tuloksena vuoden joukkueeksi Suomen urheilugaalassa.
Porvoon postitalo
Postikonttori
E.J. Karhusen Postinhoitajakohtaloita-kirjassa kerrotaan konttorissa työskennelleen vuonna 1910 postinhoitaja, ekspeditööri ja ekspeditöörin apulainen. Postitoiminnan kasvaessa henkilökunnankin määrä kasvoi, joten vuonna 1926 talossa työskenteli konttorinhoitaja, kaksi ekspeditööriä, kaksi ensikirjuria, neljä kirjuria, toimistoapulainen ja kymmenen postiljoonia.
Seinäjoen Jalkapallokerho
Nousu Veikkausliigaan
Vuoden 2016 Suomen Cupin loppuottelussa SJK voitti HJK:n rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Cup-mestaruus oli seuran historian ensimmäinen.
Päävalmentaja Simo Valakari vapautettiin tehtävästään 17. helmikuuta 2017, ja tilalle tuli Sixten Boström, joka myös sai potkut toukokuussa 2017, ja hänen tilalleen tuli José Manuel Roca. Roca puolestaan sai potkut syyskuussa 2017. Odotuksiin nähden surkeasti menneen kauden luotsasivat loppuun seurassa akatemiavalmentajina toimineet Brian Page ja Toni Lehtinen. Pagen ja Lehtisen alaisuudessa SJK hävisi kotikentällään pelatun Suomen Cupin finaalin HJK:lle 0-1. Lokakuussa 2017 seuran päävalmentajaksi palkattiin kolmivuotisella sopimuksella Tommi Kautonen. Kausi 2018 ei kuitenkaan alkanut SJK:n mielestä toivotunlaisesti, joten Kautonen erotettiin toukokuussa 2018, ja tilalle tuli Alexei Eremenko sr. Eremenkon mukana joukkueeseen tuli myös uusi apuvalmentaja, Umar Marhiev. Eremenko onnistui säilyttämään SJK:n liigassa. Eremenko jatkoi SJK:n valmentajana kaudella 2019. Joukkue vahvistui tammikuussa esimerkiksi Sergei Eremenkolla ja Moshtagh Yaghoubilla. SJK:n talvi ei lähtenyt käyntiin toivotulla tavalla. Se ei voittanut Suomen Cupin lohkovaiheessa otteluakaan, eikä täten päässyt jatkoon. Itse Veikkausliiga-kausi käynnistyi hyvin, sillä SJK voitti kauden avausottelunsa ensimmäistä kertaa ikinä. SJK päätti huhtikuun 1-0 voitolla KPV:sta sijoittuen sarjataulukossa ensimmäiseksi. SJK:n kone alkoi kuitenkin yskähtelemään ja Eremenkolle annettiin potkut elokuussa. Valmennusvastuun loppukaudesta otti jälleen Brian Page. SJK ei voittanut kauden lopuista otteluista ainuttakaan. Lopullinen sijoitus oli yhdeksäs. Viimeisessä ottelussa juhlistettiin myös seuran jättävää Mihkel Aksalua. Kauden jälkeen SJK julkisti Jani Honkavaaran sopimuksen seuran seuraavana päävalmentajana. Uutinen vuoti julkisuuteen ennen päätöskierrosta. Honkavaaran johdolla SJK on vahvistanut joukkuetta selvästi kaudelle 2020 muun muassa Tucon, Robin Sidin, Tero Mäntylän ja Niko Markkulan muodossa.
Stadion
Liiganousun varmistuttua syksyllä 2013 Seinäjoelle alettiin suunnitella uutta, noin 5 000–6 000 katsojan jalka­pallo­stadionia, joka on nyt viralliselta nimeltään OmaSp Stadion. Stadion täyttää Euroopan jalkapalloliiton kriteerit. Seinäjoen kaupunginvaltuusto hyväksyi hankkeen maaliskuussa 2015, ja stadionin on määrä olla käytössä huhtikuussa 2016. Stadionhankkeen kokonaiskustannukset ovat 10,5 miljoonaa euroa, josta kaupungin osuus on 2,2 miljoonaa euroa. Stadion rakennettiin Jouppilanvuorelle Jouppilanvuoren tekonurmen viereen. Avausottelu SJK-HJK pelattiin 18. kesäkuuta 2016. Jouppilanvuorella sijaitsee myös SJK:n Wallsport Areena -sisähalli.
Sagån
Vesistösuhteita
Sagån laskee Mälarenin Oxfjärdeniin Enköpingin kunnassa. Vesireitti jatkuu tästä itään päin ensin Aspönin pohjoispuolelta Arnöfjärdenin ja Stabyfjärdenin läpi Prästfjärdeniin. Täältä vesi virtaa Mälarenin itäsosien saariston läpi ja se kulkee lopussa Lövstafjärdenin ja Lambarfjärdenin kautta Lövöniä ohittaen Tukholman kaupunkiin, jossa vesi kerääntyy Riddarfjärdeniin ja poistuu Norrströmenin ja Söderströmenin kautta Saltsjönin Strömmeniin. Tästä alkaa Tukholman saaristo Itämerellä.
Siperiankurppa
Ravinto
Laji syö maassa eläviä hyönteisiä, matoja ja muita pieniä selkärangattomia.
Sagån
Sivu-uomia
Sagånilla tai yläjuoksulla pääuomalla on joitakin sivujokia, mutta sivu-uomat ovat yleensä puroja tai peltoalueiden johto-ojia. Kaikki joet ja ojat on käsitelty voimakkaasti. Alla olevaan taulukkoon on kerätty niistä suurimmat. Taulukon tietojen lähteet on ilmoitettu oikeassa sarakkeessa ja selvennetty tarvittaessa taulukon alapuolella.
Lähteet: 1 =
Seinäjoen Jalkapallokerho
Stadion
SJK pelasi kotiottelunsa aiemmin Seinäjoen keskuskentällä. Stadionin katetun pääkatsomon kapasiteetti on 800 ja aurinkokatsomon 2 000, joten kokonaiskapasiteetti on 2 800 katsojaa.
Porvoon postitalo
Postikonttori
Postikonttori muutti Runeberginkadulta pois vuonna 1928, kun sen ensimmäinen oma rakennus valmistui Raatihuoneenkadun varteen. Komeaan postikonttoriinsa tottuneet kaupunkilaiset hämmästyivät. Raatihuoneenkadun vaatimatonta hirsirakennusta pidettiin rumana, suorastaan kammottavana ja sitä sanottiin hirsiladoksi. Kyseinen konttori purettiinkin jo 1953 uuden tieltä.
Seinäjoen Jalkapallokerho
Nykyinen joukkue
''Päivitetty 9. elokuuta 2023.''
Lainalla olevat pelaajat
''Päivitetty 4. marraskuuta 2021.''
Muut joukkueet
SJK:lla on farmijoukkue SJK Akatemia (aik. FC Kerho 07), joka pelaa Kakkosessa. Kaudella 2020 joukkueen sarjataso oli Ykkönen.
SJK U20 pelaa kaudella 2020 A-poikien SM-sarjaa ja SJK U17 B-poikien SM-sarjaa. Muut juniorit toimivat erillisen yhdistyksen SJK-juniorien (ent. Törnävän Pallo-55) alaisuudessa.
SJK:lla on 2019 perustettu sähköpyörätuolijalkapallojoukkue SJK Powerchair.
Sarjasijoitukset
Pääsarja
Porvoon postitalo
Lindforsin leipomo
18-vuotias leipurikisälli August Wilhelm Lindfors sai luvan omaan leipomoon, joka perustettiin 31.7.1871, 1870-luvun nousukaudella. Toiminta alkoi kotikeittiöstä. Vuonna 1889 leipomo työllisti neljä henkeä ja leipomosta oli kasvanut Porvoon toiseksi suurin seitsemän leipomon joukossa. Viisi vuotta myöhemmin leipomossa työskenteli kahdeksan henkeä, ja tuotannon arvon mukaan leipomosta oli tullut Porvoon suurin.
August Lindforsin makeistehdas perustettiin vuonna 1897. Jo vuoden päästä makeistehtaan perustamisesta Ivar Lindfors, 26, osti makeistehtaan isältään. Lennart Brunberg oli makeistehtaassa työnjohtajana ja perusti myöhemmin Brunbergin makeistehtaan. Vuonna 1928 Ivar Lindfors myi 31-vuotiaan makeistehtaan Lennart Brunbergille.
August Lindfors jatkoi leipomoliikkeensä pyörittämistä aina kuolemaansa 1906 saakka.
Augustin Adolf-pojasta tuli leipuri, mutta myös olympiamitalisti. Adolf Lindfors oli vuonna 1902 mukana perustamassa paikallista urheiluseuraa, Porvoon Akillesta, ja hän toimi seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Adolf Lindfors kuului Suomen parhaisiin painijoihin 1900-luvun alkuvuosista lähtien, ja paini olympiakultaa kreikkalais-roomalaisen painin raskaimmassa sarjassa Antwerpenissa vuonna 1920.
Yksi leipomon työntekijöistä oli Arthur Richard Lindfors, suomalainen painija ja olympiamitalisti. Hän kertoi olleensa opissa A.W. Lindforsin leipomossa, ja painiharrastus oli saanut alkunsa jauhosäkkejä nostellessa. Samasta sukunimestä huolimatta A.R. Lindfors ei ollut sukua leipomon pitäjälle.
Porvoossa koettiin kansanjuhla 1920, kun peräti neljä porvoolaista oli edustamassa maataan Antwerpenissa itsenäisen Suomen ensimmäisessä olympiajoukkueessa. Leipuri Adolf Lindfors voitti kultaa ja Arthur Lindfors toi kotiin hopeaa. Maastojuoksija Heikki Liimatainen – leipuri hänkin – juoksi joukkuekultaa ja henkilökohtaisen pronssin. Moukarinheittäjä Johan Pettersson sijoittui kuudenneksi. Juhlan aihetta oli siinäkin, että pelkästään Porvoon mitalisaldo oli suurempi kuin monen valtion. Neljä vuotta myöhemmin Arthur Lindfors paini hopealle vielä Pariisin olympialaisissakin.
Vuonna 1928 postikonttorin muuttaessa pois Lindfors osti Runeberginkadun kiinteistön ja siirsi leipomonsa sen takapihalle. Leipomon myymälä avautui kadun puolelle. Näkyvillä on toisen kerroksen ovi, josta on nostettu sisälle nosturilla jauhoja. Välikaton kautta ne annosteltiin alas leipomoon.
Porvoon Porvarikerho - Borgå Borgargille hyväksyttiin yhdistysrekisteriin Tammikuussa 1933. Yhdistyksen tarkoituksena oli luoda mahdollisuus jäsenistön yhdessäoloon ja harrastuksiin, joista tärkeimmät olivat biljardi, shakki ja kortinpeluu. Kerhon perustajat olivat suurimmalta osalta käsityöammattien harjoittajia. Tästä kertoo myös alkuajan puheenjohtajien taustat. Ensimmäinen puheenjohtaja oli tunnettu porvoolainen kultaseppämestari A.A. Alm ja seuraajien joukosta löytyy sellaisia nimiä kuin peltiseppämestari Taavetti Lahtinen, leipurimestari Arthur Lindfors ja kultaseppä Ossian Hopea.
Leipuri-lehti uutisoi 1969 porvoolaisen Arthur Lindfors Oy:n Supermarket Bomanin avajaisiin toimittamasta kakusta: "Pituutta kolmikerroksisella kakulla oli 1,8 metriä, leveyttä ja korkeutta metri. Kakku painoi 280 kiloa ja siihen meni 960 munaa, 33 kiloa sokeria, 40 kiloa jauhoja ja 64 kiloa hilloa."
1980-luvun lopulla sisäpiha oli täynnä Lindforsin keltaisia Ford Transit -pakettiautoja, joilla ajettiin vastaleivottuja tuotteita kauppoihin.
Myöhemmin leipomo meni konkurssiin.
Lindforsin leipomon jälkeen tiloissa toimi vielä Bagar Café.
Asunnot
1994 tehtiin remontti, jolloin osa toimistotiloista palautettiin asunnoiksi. Alkuperäiset asunnot olivat suuria, joten avain alkuperäiseen muotoonsa asuntoja ei toimistokäytöstä palautettu. Huonekorkeus on noin neljä metriä. Myös kaunis torni on asuinkäytössä.
Kiinteistön omistus
Brita ja Birger Weckström ostivat kiinteistön Lindforsilta, kun tämä muutti Ruotsiin. Suositun leipomon toiminta kuitenkin jatkui talossa vielä vuosikymmeniä.
Nykyään kiinteistön omistaa perheyhtiö, jonka toimitusjohtajana on Brita ja Birger Weckströmin lapsenlapsi Anton Frankenhaeuser.
Sagån
Järviä
Valuma-alueella on suuria järviä viisi eli Storljusen, Silvköparen, Olof-Jons damm, Långforsen ja Stensjön, ja niiden lisäksi on varsinkin yläjuoksulla runsaasti pieniä lampia. Alajuoksulta järvet puuttuvat ja eräs syy on järvenlaskut, joita alueella on toimitettu jonkun verran.
Pétaka
Pétaka on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Se sijaitsee kymmenen kilometriä Douentzasta koilliseen. Kunnassa on 6 000 asukasta (vuonna 2009).
Pétakan kunnan pinta-ala on 234 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Douentzan piirin Gandamian, idässä Dallahin, etelässä Kérénan sekä lännessä Douentzan ja Débérén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pohjoisessa kohoavat Dyoundévuoret. Kunnan alueella on muutamia pysyviä ja ajoittain kuivuvia järviä.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu songhaita. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, lehmänpapu ja maapapu. Pétakassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Pétakan kautta kulkee Moptin ja Gaon välinen maantie RN16. Palveluihin kuuluu kolme koulua sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). Terveyspalvelut sijaitsevat Douentzassa.
Vasili Škajev
Vasili Vasiljevitš Škajev (, 2. marraskuuta 1919 nykyisen Nižni Novgorodin alueen Jelejev Vragin kylä – 3. helmikuuta 1988 ) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Vasili Škajev syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän opiskeli merisotakoulussa ja osallistui talvisotaan sekä toiseen maailmansotaan. Škajev valmistui Gorkin kirjallisuusinstituutista vuonna 1955 ja työskenteli Neuvostoliiton kirjailijaliitossa ja Sovetskaja Rossija -kustantamon päätoimittajana. Hän käsittelee proosateoksissaan itsekkyyden ja pyrkyryyden kaltaisia moraalikysymyksiä.
Alexis Carrel
Alexis Carrel (28. kesäkuuta 1873 – 5. marraskuuta 1944) oli ranskalais-amerikkalainen kirurgi, joka teki tutkimuksia verisuoniston ja elintensiirtojen aloilta. Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1912. Lisäksi hän on kirjoittanut muun muassa kirjan Tuntematon ihminen vuonna 1935 (suomennettu 1937). Hänen toinen teoksensa Reflexions sur la conduite de la vie ilmestyi postuumisti 1950, suomeksi Elämän ikuiset lait (1951).
Sipa Press
Sipa Press on ranskalainen kuvatoimisto, jonka perusti 1973 turkkilainen valokuvaaja, toimittaja Gökşin Sipahioğlu. Toimiston päämaja on Pariisissa.
Sipahioğlu myi toimiston vuonna 2001 Sud Communicationille, jonka omistaa ranskalainen lääketeollisuudessa toimiva Pierre Fabre. Hän luopui Sipan puheenjohtajuudesta joulukuussa 2003.
Vuonna 2006 Sipa Pressin verkostoon kuuluu 4 000 kuvareportteria. Sipa myy kuukaudessa 500 reportasia yli 40 maahan. Toimisto toimii tiiviissä yhteistyössä uutistoimisto Associated Pressin kanssa.
Vuonna 2011 Sipa siirtyi saksalaisen DADP:n omistukseen.
Heathenreel
Heathenreel on Elvenkingin esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. heinäkuuta 2001.
Blue Sky Studios
Blue Sky Studios oli vuonna 1987 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Yhtiön omia tuotantoja ovat animaatioelokuvat Ice Age – jäätikön sankarit (2002), Robots (2005), Ice Age 2 – Jäätikkö sulaa (2006), Horton (2008), Ice Age 3: Dinosaurusten aika (2009), Rio (2011), Ice Age 4: Mannerten mullistus (2012), Salainen valtakunta (2013), Rio 2 (2014), Tenavat-elokuva (2015), Ice Age 5: Törmäyskurssilla (2016), Ferdinand (2017) ja Vakoojat valepuvuissa (2019). Näiden lisäksi yhtiö teki animaatioita elokuviin kuten Fight Club (1999) ja Alien – ylösnousemus (1997).
Helmikuussa 2021 Disney ilmoitti sulkevansa Blue Sky Studiosin saman vuoden huhtikuussa.
Tuberosa
Tuberosa (Polianthes tuberosa) on monivuotinen parsakasvien heimoon kuuluva kasvi, josta saadaan hajuvesien raaka-ainetta.
Tuberosa kukkii loppukesästä. Sillä on suuret, tuoksuvat, valkoiset kukat, jotka puhkeavat yli metrin muttaisen kukkavarren päähän. Lehdet muistuttavat ruohomätästä.
Pyrogallushappo
Pyrogallushappo eli 1,2,3-Trihydroksibentseeni tai 1,2,3-Bentseenitrioli on valkoista, hajutonta kiteistä jauhetta, jonka löysi Carl Wilhelm Scheele vuonna 1786 kuumentamalla gallushappoa. Pyrogallushappo muuttuu helposti harmaaksi tai ruskeaksi ollessaan ilman ja valon vaikutuksessa. Se on fenoli, jonka kemiallinen kaava on C6H6O3. Sitä käytettiin 1800- ja 1900-luvuilla yleisesti valokuvien kehittämiseen, ennen kuin se korvattiin hydrokinonilla. Pyrogallushapon isomeerejä ovat 1,3,5-trihydroksibentseeni eli floroglusinoli ja 1,2,4-trihydroksibentseeni. Pyrogallushappo liukenee veteen, etanoliin ja eetteriin, mutta ei merkittävässä määrin bentseeniin.
Johanneksenleipäpuun (Ceratonia siliqua) hedelmä ja mäkikuisma (Hypericum perforatum) sisältävät pyrogallushappoa.
Josef Holeček
Josef Holeček (25. tammikuuta 1921 Říčany – 20. helmikuuta 2005 Praha, Tšekki) oli Tšekkoslovakiaa edustanut ratameloja ja olympiavoittaja. Holeček saavutti kanadalaisyksiköiden 1000 metriltä olympiakultaa Lontoossa 1948 ajalla 5.42,0 ja Helsingissä 1952. Hän voitti myös MM-mitaleja.
Kalimeenoja
<mapframe latitude="65.060551" longitude="25.549393" zoom="3" width="200" height="100" align="right" />
Kalimenjoki tai Kalimeenoja tai Kalimenoja on valjastamaton ja lähes luonnontilainen keskisuuri joki, joka virtaa Oulun kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla.
Joki alkaa Rekikylästä Vesalan kaupunginosasta ja Ahmasjärvestä. Kalimeenlammella se laajenee, ja jatkuu laskuojana, virraten länteen halki Saviharjun, Korvenkylän, Kalimeenkylän sekä Kellon kaupunginosien, laskien Perämeren Kuivasmereen Kellon Kiviniemessä.
Kalimenjoen valuma-alueen pinta-ala on 224 km² ja järvisyys 2%. Joen kokonaispituus on noin 35 km ja joessa on pudotuskorkeutta noin 60m (Kalimenjoen perusselvitys 2011). Joen keskivirtaama on 2 m3/s. Valuma-alueella sijaitsee  yhteensä  27  järveä,  joista  suurimmat  ovat  Hämeenjärvi  104,8  ha,Jäälinjärvi 93,1ha, Lylykkäänjärvi 44,4 ha, Kalimenlampi 20,5ha, Saarisenjärvi 22,9 ha ja Valkiaisjärvi 32,0 ha.
Valuma-alueesta 66,2% on metsää, 14,7% Harvapuustoista metsää, pensastoa tai avoimia kankaita, 5,1% kosteikkoja ja avosoita, 3,5% asuinalueita, 3,5% viljelysmaata, 2,5% teollisuuden palveluiden ja liikenteen alueita, 1,8% sisävesiä, 1,7% maa-ainesten ottoalueita, kaatopaikkoja ja rakennustyöalueita, 0,6% heterogeenisiä maatalousvaltaisia alueita sekä 0,4% Virkistys- ja vapaa-ajan toiminta-alueita.
Kalimenjokeen laskee useita pienempiä uomia. Suurimmat laskuojat ovat Jäälinjärvestä laskeva Jäälinoja sekä Hekkalanlahti-nimisestä järvestä laskeva Himottuoja–Lahdeoja. Myös Huutilampi Heikinharjussa laskee Kalimenjokeen.
Kalimenjoki luokitellaan keskisuureksi joeksi, ja se kuuluu Oulujoen–Iijoen vesienhoitoalueeseen. Joessa on useita koski- ja suvantopaikkoja. Kalimeenoja on määritelty arvokkaaksi pienvesistöksi.
Kalimenjoki on koko matkaltaan virkistys- ja kotitarvekalastuskäytössä. Melontakohteeksi se soveltuu alajuoksunsa osalta korkean veden aikaan. Uoman yli on kaatuneita puita Alakylän tien eteläpuolella, mutta Alakylän tien pohjoispuoli soveltuu melomiseen ja korkean veden aikana myös veneilyyn. Joen vesi on tummaa ja sameaa, johtuen pääosin raudan huuhtoutumisesta jokiveteen.
Mirja Jaako Oulun yliopistosta kartoitti vuonna 1972 Haukiputaan paikannimistöä, ja tallensi joen nimen muodossa Kalimenoja. Varmaa tietoa ei ole, milloin ja miksi nimen loppuosa muuttui joesta ojaksi. Maanmittauslaitoksen kartoissa joen nimenä näkyy myös toistaiseksi Kalimenoja. Nykyään nimitys Kalimenjoki on kuitenkin vakiintumassa, esimerkiksi uusimmissa tutkimuksissa sitä kutsutaan tällä nimellä. Aikaisemmin joki on tunnettu nimillä Kalimenjoki, Kellonjoki, Kalewanjoki ja Kallisenjoki.
Miia Lindström
Miia Aino Kaarina Lindström (s. 19. huhtikuuta 1972 Pori) on suomalainen näyttelijä.
Lindström kirjoitti ylioppilaaksi Riihikedon lukiosta vuonna 1991, jonka jälkeen hän kävi Lahden kansanopiston näyttämötaiteen linjan. Sen jälkeen hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1994–1998, josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1998.
Teatterirooliensa lisäksi hän on tehnyt töitä myös elokuvissa, televisiossa ja kuunnelmissa. Hän työskenteli vuosina 2017–2018 juontajana Yleisradion toimituksessa Porissa.
Johann Strauss vanhempi
Johann Strauss vanhempi (14. maaliskuuta 1804 Wien – 25. syyskuuta 1849 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari, joka tunnetaan parhaiten valsseistaan.
Strauss opiskeli aluksi kirjansitojaksi, mutta oli jo varhain myös taitava viulisti. Vuonna 1825 hän perusti oman orkesterin, joka keskittyi valssien ynnä muun tanssimusiikin esittämiseen. Orkesteri menestyi erinomaisesti, osittain Straussin itsensä säveltämän tanssimusiikin ansiosta. Wienin lisäksi orkesteri esiintyi monissa muissakin Euroopan kaupungeissa. Strauss kohtasi kuitenkin kovaa kilpailua toisen wieniläisen valssisäveltäjän Joseph Lannerin taholta.
Straussilla oli vaimonsa Maria Anna Streimin kanssa kolme poikaa ja kaksi tytärtä. Strauss vaati poikiaan pysymään poissa musiikkialalta. Johann Strauss nuorempi, Josef Strauss ja Eduard Strauss jatkoivat kuitenkin isänsä työtä valssien ja muun tanssimusiikin säveltäjänä – Johann Strauss nuorempi jopa ylitti isänsä saavutukset.
Pitkät konserttikiertueet johtivat siihen, että Strauss oli harvoin kotona. Lisäksi hänellä oli rakastajatar ja tämän kanssa seitsemän lasta. Niinpä hänen avioliittonsa päätyikin eroon, mikä oli tuohon aikaan suuri skandaali.
Strauss kuoli tulirokkoon. Hänet haudattiin kilpailijansa Joseph Lannerin viereen.
Johann Strauss vanhemman tuotantoon kuuluu muun muassa 152 valssia, 32 katrillia, 13 polkkaa ja 18 marssia. Hänen tunnetuin teoksensa lienee ”Radetzky-marssi”, joka on sävelletty vuonna 1848 itävaltalaisen sotamarsalkka Joseph Radetzkyn kunniaksi.
Aurinkotuulessa
Aurinkotuulessa on suomalaisen popduon Elviira & Raken 9. kesäkuuta 2017 julkaistu ensimmäinen albumi. Albumi julkaistiin vain digitaalisessa muodossa, eikä siitä siten julkaistu lainkaan CD-painosta.
Victoria and Albert Museum
Victoria and Albert Museum, usein lyhennettynä V&A, on Lontoon Kensingtonissa sijaitseva maailman suurin sisustusesineiden museo. Erilaisten käsi- ja taideteollisuuden tuotteiden lisäksi siellä on muun muassa vanhaa maalaustaidetta ja jäljennöksiä antiikin rakennuksista. Museossa on 150 galleriaa ja yli neljä miljoonaa esinettä.
Museo sai alkunsa vuoden 1851 Lontoon maailmannäyttelystä.
Museossa on madonnaveistos, jonka tekijäksi on väitetty Leonardo da Vinciä. Leonardolta ei ole tiettävästi säilynyt muita veistoksia.
Josh Peck
pienoiskuva|Josh Peck vuonna 2010. Joshua Michael "Josh" Peck (s. 10. marraskuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan varsinkin Nickelodeonin tilannekomediasta Drake & Josh. Muuten hän on esiintynyt esimerkiksi The Amanda Show'ssa sekä elokuvissa, joiden joukossa ovat Rokulipäivä (2000), Max Keeble – Kosto elää (2001) ja Drillbit Taylor (2008).
Detox
Detox voi tarkoittaa seuraavia:
Liikenneturva
Liikenneturva on julkisoikeudellinen yhdistys, joka toimii suomalaisen vapaaehtoisen liikenneturvallisuustyön keskusjärjestönä. Sen lakisääteisenä tehtävänä on harjoittaa liikenneturvallisuutta koskevaa tiedotus-, valistus- ja koulutustoimintaa sekä Liikenneturvan toimintaa palvelevaa tutkimusta, opastaa ja yhteensovittaa jäsenjärjestöjen liikenneturvallisuustyötä sekä tehdä aloitteita ja toimia muutoinkin liikenneturvallisuuden hyväksi.
Järjestön kampanjoissa on muistutettu muun muassa turvavöiden, pyöräilykypärän ja heijastimen käytöstä. Liikenneturva julkaisee liikenneturvallisuusalan ammattilehteä Liikennevilkku, joka ilmestyy kolme kertaa vuodessa.
Liikenneturva hankkii tutkittua tietoa työnsä tueksi ja toimii läheisessä yhteistyössä alan viranomaisten ja järjestöjen kanssa. Liikenneturvan toimitusjohtajana on kesäkuusta 2020 lukien toiminut valtiotieteen maisteri Pasi Anteroinen.
Myllykosken kirkko
Vuonna 1929 perustettiin Myllykosken–Viialan pikkukirkkoyhdistys, jonka tavoitteena oli kirkon rakentaminen Myllykoskelle. Myllykosken paperitehtaan johto tarjosi rahoituksen ja tontin. Arkkitehti W. G. Palmqvistin suunnittelma kirkko valmistui 1936. Kirkko muistuttaa sisätiloiltaan Jämsänkosken kirkkoa, jonka Palmqvist oli aiemmin suunnitellut. Palmqvist suunnitteli myös Myllykosken seuratalon, joka valmistui 1938. thumb|Myllykosken kirkon vihkiäiset vuonna 1936. Kirkossa on noin 500 istumapaikkaa. Alttaritaulu on Martti Ranttilan maalaama. Urut ovat barokkityyliset ja niissä on 18 äänikertaa.
Liikenneturva
Liikenneturvan hallitukseen kuuluu viisi valtioneuvoston määräämää ja seitsemän eri keskusjärjestöjen kokouksen valitsemaa jäsentä varajäsenineen. Valtioneuvoston määräämät jäsenet edustavat opetusministeriötä, sisäministeriötä, sosiaali- ja terveysministeriötä sekä Väylävirastoa. Valtioneuvoston nimeämänä puheenjohtajana kauden 2020–2021 toimii kansanedustaja Suna Kymäläinen (SDP).
Liikenneturva osallistuu Kotitapaturmien ehkäisykampanjaan.
Historia
Liikenneturva perustettiin 22. lokakuuta 1971. Perustamiseen osallistuivat myös Liikennevakuutusyhdistys ja Autoliitto. Sitä ennen Suomessa oli vastaavaa työtä tehneet Liikenneturvan edeltäjät Liikennekulttuurikomitea (1929–1938) ja Tapaturmantorjuntayhdistyksen liikennejaos TALJA (1938–1971). Tapaturmantorjuntayhdistyksen liikenneturvallisuusneuvosto piti ensimmäisen kokouksensa 22. toukokuuta 1939, ja tämä päivämäärä on nimetty Liikenneturvan vuosipäiväksi. Vuodesta 1951 lähtien TALJAn ja Liikenneturvan toiminta on katettu liikennevakuutusmaksun yhteydessä kannetuilla liikenneturvallisuusmaksuilla, jotka ovat kaksi prosenttia vakuutusmaksusta.
1960-luvun puolivälistä lähtien TALJA oli joutunut yhteiskunnallisen kritiikin kohteeksi, koska sitä pidettiin liiaksi moottori- ja vakuutusalan hallitsemana järjestönä. Erityisen raivokkaasti TALJAa ja sen johtohenkilöitä vastaan hyökkäsi sensaatiolehti Hymy 1970-luvun alussa. Hymyn kirjoitusten kantavana teemana oli, että TALJA oli täysin hyödytön järjestö ja sen henkilökunta tehtäväänsä sopimatonta. Ajankohta oli liikenneturvallisuustyön kannalta vaikeaa, koska tuolloin autokanta kasvoi nopeasti, oma auto nähtiin statussymbolina ja ralliautoilijat ”ajoivat Suomea maailmankartalle”. TALJAn muuttuminen Liikenneturvaksi ei lopettanut kritiikkiä, koska uuden yhdistyksen hallinto ei juuri poikennut edeltäjänsä hallinnosta. .
Eduskunnan hyväksymän lain nojalla Liikenneturva muuttui vuoden 1974 alussa julkisoikeudelliseksi yhteisöksi. Muutos näkyi puolueiden mukaantulona sekä valtion välittömän edustuksen ja valtiovallan valvonnan lisääntymisenä. Myöhemmin Liikenneturvan hallinnossa on poistettu poliittisten ryhmien valta ja vastaavasti annettu tilaa eri tienkäyttäjäryhmien edunvalvontajärjestöille.
Nykyinen Liikenneturvan toiminnan määrittelevä laki on vuodelta 2003. Vuoden 2016 loppuun saakka Liikenneturvan toimintaa valvoi liikenne- ja viestintäministeriö. Liikennevakuutuslainsäädännön kokonaisuudistuksessa vuoden 2017 alussa Liikenneturvan toiminnan rahoitus muuttui valtionavuksi. Liikennevakuutusyhtiöiltä kerätään liikennevakuutusmaksua, jonka Liikenteen turvallisuusvirasto jakaa liikenneturvallisuustyöhön valtion budjetin kautta.
Alexander Peya
Alexander Peya (s. 27. kesäkuuta 1980 Wien) on itävaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 92 huhtikuussa 2007 ja nelinpelissä sijalle 17 maaliskuussa 2012. Vuoden 2004 Yhdysvaltain avoimien kaksinpelissä hän selviytyi kolmannelle kierrokselle. Vuoden 2011 Wimbledonin nelinpelissä hän selviytyi välieriin Christopher Kasin kanssa. Heinäkuussa 2011 hän voitti Saksan avoimen tennisturnauksen nelinpelin ja tammikuussa 2012 Heineken Openin nelinpelin yhdessä Oliver Marachin kanssa.
Vaasan vaalipiirin vihreät
Vaasan vaalipiirin vihreät on Vaasan vaalipiirissä toimiva Vihreän liiton piirijärjestö. Sen puheenjohtaja on Lotta Alhonnoro ja toiminnanjohtaja Mikko Jokipii.
Puolueella ei ole kansanedustajaa Vaasan vaalipiirissä. Valtuutettuja Vihreillä on Vaasan vaalipiirissä 7 kunnassa.