cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anne Saloranta
Saloranta toimi vuodesta 2011 lähtien Windhoekin-suurlähetystön väliaikaisena asiainhoitajana, ja hänen nimityksensä myötä peruutettiin Suomen Etelä-Afrikan-suurlähettilään Petri Salon sivuakkreditointi Namibiaan. Saloranta on työskennellyt aiemmin Suomen ulkomaanedustustoissa suurlähetystössä Budapestissa ja YK-edustustossa New Yorkissa.
Ulkoministeriössä Saloranta on työskennellyt poliittisella osastolla ja kehitysyhteistyöosastolla. Hän on toiminut kansainvälisissä tehtävissä myös Afrikan kehityspankissa Tunisiassa ja YK:n lastenrahaston Unicefin tehtävissä Namibiassa.
Autismikirjo
Joskus edellä mainittujen Aspergerin oireyhtymän, autistisen häiriön ja tarkemmin määrittelemättömän laaja-alaisen kehityshäiriön lisäksi autisminkirjoon voidaan lukea kuuluvaksi myös epätyypillinen autismi, älylliseen kehitysvammaisuuteen ja kaavamaisiin liikkeisiin liittyvä hyperaktiivisuusoireyhtymä sekä erittäin harvinaiset Rettin oireyhtymä ja Hellerin tauti. Monet tutkijat ovat sitä mieltä, etteivät kolme viimeksi mainittua kuulu autisminkirjoon. Rettin oireyhtymää sekä älylliseen kehitysvammaisuuteen ja kaavamaisiin liikkeisiin liittyvää hyperaktiivisuusoireyhtymää ei olekaan sisällytetty Amerikan psykiatrisen yhdistyksen uusimman mielenterveyden häiriöiden luokituksen DSM-5 autismikirjon häiriö -diagnoosiin, joka on korvannut muiden autisminkirjon tilojen erillisdiagnoosit.
Autisminkirjon häiriö ICD-11:ssä
Vaikka käsitettä autismi(n)kirjon häiriö, englanniksi autism spectrum disorder, on jo 2000-luvun alkupuolelta alkaen tutkimuskirjallisuudessa yleisesti käytetty epämääräisesti viittaamaan laaja-alaisten kehityshäiröiden muodostamaan kokonaisuuteen tai osaan siitä, käsitteellä ei ole ollut yleisesti määriteltyä täsmällistä sisältöä ennen Amerikan psykiatrisen yhdistyksen käsikirjan DSM-5 julkaisua vuonna 2013. Kansainvälisen sairausluokituksen versio ICD-11 julkaistiin vuonna 2018, mutta se suunnitellaan otettavan käyttöön vasta 2022. Siinä autisminkirjon häiriön yleinen luonnehdinta on seuraava:
Edelleen ICD-11 jaottelee autisminkirjon häiriön alalajeihin sen mukaan, miten esiintyy älyllisen tai toiminnallisen kielen kehityksen häiriintyneisyyttä. Näin saadaan seuraavat kahdeksan eri tyyppiä:
Autisminkirjon häiriö ilman älyllisen tai kielen kehityksen häiriötä:
Autisminkirjon häiriö, johon liittyy älyllisen kehityksen häiriö muttei kielen kehityksen häiriötä:
Autisminkirjon häiriö, johon liittyy sekä älyllisen kehityksen että kielen kehityksen häiriö:
Autisminkirjon häiriö, johon liittyy kielen käytön puuttuminen muttei älyllisen kehityksen häiriötä:
Autisminkirjon häiriö, johon liittyy älyllisen kehityksen häiriö ja kielen käytön puuttuminen:
Muu määritelty autisminkirjon häiriö
Määrittelemätön autisminkirjon häiriö
Sairaus vai erilaisuutta?
Jotkut tutkijat ovat arvostelleet kielteisesti värittyneen ilmauksen "häiriö" käyttämistä etenkin Aspergerin oireyhtymän sekä älyllistä kehitysvammaisuutta sisältämättömän autismin (HFA) tapauksessa, koska heidän mielestään niissä olisi kysymys pikemminkin erilaisuudesta kuin sairaudesta. Englanninkielisissä maissa onkin näkynyt merkkejä asennemuutoksesta, joka tulee esiin niin, että ihmiset ovat luopuneet sanan "häiriö" käytöstä tässä yhteydessä ja alkaneet puhua autisminkirjon tiloista, engl. "autism spectrum condition". Toisaalta on ilmaantunut kokeellista tutkimusnäyttöä sellaisesta, että autisminkirjon tiloihin liittyisi aivoissa hermosolujen toimintaa häiritsevä tulehdus sekä myös erilaisia autonomisen hermoston toiminnan poikkeavuuksia. Vuonna 2013 julkaistussa yhdysvaltalaisessa mielenterveyden häiriöiden käsikirjassa DSM-5 päädyttiinkiin käyttämään termiä autismikirjon häiriö, "autism spectrum disorder".
Autististen ihmisten yhdistysten kattojärjestön kyselytutkimuksen mukaan valtaosa autisteista ei tahdo autismin parannusta tai ehkäisyä. Euroopan unionin rahoituksella vuonna 2022 tehtävä Gemma-tutkimus onkin herättänyt kritiikkiä siitä, että siinä tulkitaan tutkittavan, miten Aspergerin syndroomaa voisi ennalta ehkäistä. Tutkimuksen tiedotteessa korostetaan, että Asperger on taakka ihmiselle itselleen ja ympäristölle ja aiheuttaa suuria kustannuksia yhteiskunnalle. Tiedote on koettu vihapuheena ja tutkimus eugenistisena. Viisivuotinen tutkimus aloitettiin 2019.
Esiintyvyys
2010-luvun aikana on suoritettu useampia väestöseulontoihin perustuvia tutkimuksia, jotka ovat antaneet aiempia tutkimuksia luotettavampia tuloksia. Näiden tutkimusten mukaan DSM-tautiluokituksen mukainen osuus autismin kirjon henkilöiden väestönosuudesta PDD-NOS-tapaukset mukaan luettuna vaihtelee välillä 0,9–2,6 prosenttia. Arviohaarukan suuruus johtuu lähinnä siitä, että osassa tutkimuksia on lähetetty potentiaalisia kirjolaisia jatkotutkimuksiin herkemmin kuin toisissa tutkimuksissa. Mitä alemmas vaadittu seulontalomakkeesta saatu vähimmäispisteraja asetetaan, sitä suurempi osa autisminkirjolaisista löydetään seulontaa seuraavassa diagnostisessa jatkotutkimuksessa. Suurin ja kattavin tähän asti suoritetuista väestönseulontatutkimuksista on antanut tulokseksi, että 2,6 prosenttia väestöstä sijoittuisi autismin kirjolle. Suomessa olisi tämän mukaan noin 140 000 autisminkirjolaista.
Suuri osa autismikirjon diagnoosin saaneista ihmisistä on miehiä, mutta tämä johtuu ainakin osaksi siitä, että miehet saavat diagnoosin naisia helpommin. Epäsuhtaiset diagnoosikäytännöt ovat johtaneet siihen, että autismikirjon diagnoosin saaneilta naisilta löytyy keskimäärin kolme kertaa enemmän geenien kopiovirheitä kuin diagnosoiduilta miehiltä.
Uusien tutkimusten myötä on havaittu, että miesten yliedustus on huomattavasti pienempää kuin aiemmin on arvioitu. Silti uusienkin tutkimusten valossa näyttää siltä, että autismin kirjon miehiä olisi yli kaksinkertainen määrä naisiin verrattuna. Etenkin kehitysvammaisten kirjolaisten keskuudesta löytyy miesten yliedustusta.
thumb|right|300px|Autismidiagnoosien lisääntyminen Yhdysvalloissa 1993–2003
Kannerin ja Aspergerin oireyhtymän väliset erot
Kannerin oireyhtymä eroaa Aspergerin oireyhtymästä kolmella tavalla. Yhtenä erona on se, että Kannerin oireyhtymän tunnusmerkit voidaan havaita jo alle kolmen vuoden iässä. Kannerin oireyhtymäisillä saattaa myös esiintyä kielenkehityksen ongelmia, kun taas Aspergerin oireyhtymäisillä esiintyy usein kielellistä lahjakkuutta.
Kolmas eroavaisuus on siinä, että Kannerin oireyhtymään saattaa liittyä merkittäviä ongelmia kognitiivisessa kehityksessä, kun taas normaalia alhaisempi älykkyys sulkee pois Aspergerin oireyhtymän mahdollisuuden.
Autisminkirjon geneettinen pohja
Autisminkirjon oireyhtymien perimmäistä syytä ei ole pystytty selvittämään, mutta on jonkin verran tutkimusnäyttöä sellaisesta, että aiheuttaja olisivat geeneissä tapahtuneet rakenteelliset tai toiminnalliset muutokset. Kysymyksessä usein olisi monien geenimuutosten yhteisvaikutus, mikä selittäisi autisminkirjon oireyhtymissä esiintyvien oireiden monimuotoisuuden. Osa muutoksista olisi peräisin aiemmilta sukupolvilta, osa syntyisi vasta sikiönkehityksen aikana. 2000-luvun alussa aloitettu kansainvälinen Autism Genome Project on keskittynyt autisminkirjon tiloja aiheuttavien kromosomimutaatioiden tutkimiseen. Tällaisia altistavia eli autismin esiintymisen todennäköisyyttä väestötasolla lisääviä geenimuutoksia onkin löytynyt jo satoja. Jotkin muutokset näyttäisivät liittyvän Aspergerin oireyhtymään, jotkin Kannerin autismiin ja jotkin molempiin.
Uusimpien tutkimusten mukaan puolet autisminkirjon tiloja aiheuttavista geneettisistä muunnoksista olisi perinnöllisiä eli edellisiltä sukupolvilta saatuja ja puolet ympäristötekijöiden aikaansaamia uusia mutaatioita. Muun muassa psyykenlääkkeiden käytön, tupakoinnin ja ilmansaasteille  tai torjunta-aineille   altistumisen on todettu lisäävän todennäköisyyttä synnyttää autistinen lapsi. Myös synnytyksenaikaiset komplikaatiot ja raskaana olevan äidin sairaudet lisäävät autisminkirjon oireyhtymien todennäköisyyttä.
Iäkkäille vanhemmille ja etenkin iäkkäille miehille syntyy selvästi enemmän autisminkirjon lapsia, mutta ei tiedetä, johtuuko se ikääntymiseen liittyvistä muutoksista vai siitä, että autisminkirjon henkilöt saavat lapsia usein muita iäkkäämpinä.
Maun
Maun on merkittävä kauttakulkukaupunki Botswanan suosituimpaan matkailukohteeseen Okavangon suistolle. Turistien määrä alkoi dramaattisesti kasvaa 1980-luvulla, minkä seurauksena kaupunkiin on tullut monia safariyrityksiä, moderneja kauppakeskuksia, kauppoja, hotelleja ja vierastaloja. Maunissa sijaitsee lentoasema, joka on Botswanan toiseksi vilkkain lentoasema.
Autismikirjo
Autisminkirjoon liittyvät fysiologiset muutokset
Autistisilla lapsilla on havaittu tutkimuksissa laajalle levinneitä immuunijärjestelmän muutoksia sekä solutasolla että aineenvaihdunnan tasolla. Useimmat autismikirjon oireet liittyvät läheisesti aivojen hermosolujen glutaminergisen viestinvälitysjärjestelmän sääntelyhäiriöön, johon liittyy tulehdusta aiheuttavien immunosytokiinien reseptoritoiminnan lisääntyminen.
Texasin yliopiston tutkimusryhmä havaitsi vuonna 2016, että autististen poikien veren seerumissa on keskimäärin yli puolta vähemmän immunoglobuliini G-ykköstä. Onkin olemassa tutkimusnäyttöä siitä, että autismikirjon lasten aivojen eri osissa on käynnissä krooninen tulehdustila, joka aiheuttaa hermosolujen tuhoutumista.
Lisäksi on olemassa tutkimusnäyttöä siitä, että tulehdusvasta-aineet, joita on löytynyt ainoastaan joidenkin autististen lasten äitien elimistöstä, aiheuttavat autismikirjon tiloihin liittyviä oireita koe-eläimillä, jotka on altistettu ennen syntymäänsä näille vasta-aineille.
Autismikirjolaisilla on tutkimusten mukaan usein poikkeava hormoniaineenvaihdunta esimerkiksi serotoniinin, kortisolin ja testosteronin osalta. Noin kahdella kolmanneksella autismikirjolla olevista on lisäksi epänormaalin niukka melatoniinineritys, mikä saattaa selittää kirjolaisten heikkoa unenlaatua ja sitä, että kirjolaisilla on usein epätyypillinen vuorokausirytmi. Kirjolaisten aivoissa on lisäksi tavallista vähemmän elimistön vuorokausirytmiä sääteleviä RORA-geenejä (retinoic acid-related orphan receptor-alpha gene).
Osalla autismikirjon ihmisistä on solujen energiantuotannosta vastaavien mitokondrioiden toimintahäiriö, joka johtaa laaja-alaisiin toiminnallisiin häiriöihin esimerkiksi keskushermostossa, lihaksissa ja ruoansulatuselimissä.
Autismikirjon tiloihin liittyvät biokemialliset poikkeavuudet ovat tyypillisesti sukupuolispesifejä eli autismikirjon tilat tuottavat naisille erilaisia biomarkkereita kuin miehille. Autismikirjon naisilta löytyy muun muassa kohonneita mieshormonipitoisuuksia sekä poikkeavia kasvuhormonin ja insuliinin metaboliaan liittyvien aineiden pitoisuuksia. Autismikirjon miehiltä löytyy puolestaan kohonneita sytokiinien ja muiden tulehdukseen liittyvien aineiden pitoisuuksia. Uusimman tutkimusnäytön mukaan suurin osa autismikirjon miehistä olisi mahdollista seuloa esiin jo 1-2 vuoden iässä verestä löytyvien biomarkkereiden perusteella, jotka liittyvät muun muassa tulehduksiin ja immuunijärjestelmän toimintaan.
Aivojen magneettikuvaukseen perustuvissa tutkimuksissa on havaittu, että autismikirjon naisten aivot ovat rakenteeltaan miehisempiä kuin muiden naisten aivot. Autismikirjon miesten aivoissa ei ole havaittu vastaavanlaista ylimaskulinisaatiota. Autismikirjon pojilla on kuitenkin havaittu tuoreessa tutkimuksessa lähes 40 prosenttia vähemmän testosteronia estrogeeniksi muuttavaa entsyymiä sekä yli kolmanneksen vähemmän estrogeeni-beta-respeptoreita, joilla on suotuisia vaikutuksia tunne-elämään ja muistitoimintoihin. Autismikirjon tytöille ei vastaavaa tutkimusta ole vielä tehty.
Autismikirjolaisten aivokuorelta on löytynyt myös samanlaista erikoistuneiden hermorakenteiden (mini-colums) ylimäärää, jota esiintyy tutkijoiden aivoissa. Aivotutkija Kamila Markram kutsuu näitä rakenteita aivojen mikroprosessoreiksi. .
Sekä Aspergerin että Kannerin oireyhtymäisiltä on löydetty poikkeamia harmaan aivoaineen rakenteessa, mutta poikkeamat ovat hieman erilaisia näillä kahdella ryhmällä.
Vuonna 2013 saatiin viitteitä siitä, että Aspergerin ja Kannerin oireyhtymäiset käsittelevät kieltä eri aivoalueilla. Tämä saattaisi selittää, miksi Kannerin autisteilla on usein kielellisiä vaikeuksia kun taas aspergerit ovat usein kielellisesti lahjakkaita. Tutkijat ovat havainneet myös, että autismikirjolaisten aivot prosessoivat sitä hitaammin ääniä, mitä enemmän heillä on sosiaalisia ongelmia, toistavaa käyttäytymistä ja rajoittuneita kiinnostuksenkohteita.
Useissa tutkimuksissa on myös havaittu, että monilla autismikirjolaisilla on tavallista enemmän lyhyitä, aivoalueiden sisäisiä hermosoluyhteyksiä ja vähemmän pitkiä, eri aivoalueita toisiinsa kytkeviä yhteyksiä. Tämä saattaisi selittää sitä, että autismikirjolaisten on usein valtaväestöä helpompi syventyä tietyn aihepiirin muodostamiin laajoihinkin asiakokonaisuuksiin, mutta vaikeampi seurata nopeasti vaihtuvien ja toisiinsa liittymättömien asioiden ja ärsykkeiden virtaa.
Mainittua "yhteysteoriaa" on kuitenkin horjuttanut kolmen tutkimusryhmän vuonna 2012 julkaisemat havainnot siitä, että pienetkin pään liikkeet magneettikuvauksen aikana saavat aikaan tulosten vääristymisen siten, että tutkittavalla näyttäisi olevan tavallista vähemmän pitkiä yhteyksiä ja tavallista enemmän lyhyitä yhteyksiä. Osalla autismikirjolaisia esiintyvä huomattavan voimakas pään heiluttelutaipumus aiheuttaisi siten tulosten vääristymisen tältä osin.
Tutkijat epäilevät, että hermoston yli- ja aliherkkyydet johtuvat mantelitumakkeen ja ohimolohkojen epänormaalista toiminnasta.
Riskitekijät
Joissakin suvuissa esiintyy tavallista enemmän henkilöitä, joilla on joko diagnosoitavissa oleva laaja-alainen kehityshäiriö tai niin sanottu subkliininen autismikirjon häiriö. Esimerkiksi vuonna 2007 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että kaikilla autismikirjolla olevien lasten vanhemmilla esiintyi tavallista enemmän vuorovaikutukseen, sosiaalisiin taitoihin, huomion siirtämiseen, mielikuvitukseen ja yksityiskohtien havainnointiin liittyviä poikkeavuuksia. Muissa tutkimuksissa on todettu, että yhden tai molempien vanhempien subkliininen autismikirjon häiriö lisää lapsella todetun autismikirjon häiriön vakavuutta. Oireyhtymän vakavuus ei korreloi kuitenkaan sen kanssa, onko häiriö yhdellä vai kahdella vanhemmista.
Autismin kirjon liitännäishäiriöt ja -sairaudet
Autismin kirjon ihmisillä esiintyy usein eräitä muitakin perinnöllisiä neurologisia poikkeavuuksia tai sairauksia. Suomalaisen väestötutkimuksen mukaan jopa 44 prosentilla 8-vuotiaita autismin kirjolaisia esiintyisi hermovärvettä eli tic-oireita.
Englannissa tehdyn väestötutkimuksen mukaan neljälläkymmenellä prosentilla autismin kirjon lapsia esiintyy merkittävässä määrin myös tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö ADHD:n oireita. Toisissa tutkimuksissa on havaittu, että ADHD:n diagnostiset kriteerit täyttyvät noin 30 prosentilla autismin kirjon lapsia.
Myös unihäiriöt ovat yleisiä autismin kirjon liitännäisiä. Esimerkiksi 28 prosentilla 8-vuotiaita autismin kirjon lapsia esiintyy nukahtamisvaikeuksia.
Noin 20 prosentilla autismin kirjon henkilöitä esiintyy laaja-alaisia oppimisvaikeuksia tai älyllistä kehitysvammaisuutta. Edellä mainittuihin lukuihin tulee kuitenkin suhtautua varauksella, sillä ne eivät perustu annettuihin kehitysvammadiagnooseihin tai todettuihin oppimisvaikeuksiin, vaan älykkyystesteistä saatuihin pistemääriin eli niin sanottuun älykkyysosamäärään. Älykkyysosamäärä ei kuitenkaan ole luotettava älyllisten kykyjen arvioinnin apuväline autismin kirjolaisten kohdalla edes yksittäisillä osa-alueilla. Esimerkiksi kirjailija Donna Williams sai kehitysvammaisuuteen viittaavan älykkyysosamäärän psykologin suorittamassa älykkystestissä. Hän sai erittäin huonot pisteet myös kielellisiä taitoja mittaavassa testiosiossa, vaikka oli suorittanut kielitieteen sivuainekokonaisuuden ja kirjoittanut kansainvälisen menestysteoksen.
Myös epilepsia kuuluu autismin kirjon mahdollisiin neurologisiin liitännäissairauksiin.
On viitteitä siitä, että autismin kirjolaisilla esiintyy yleisesti sympatikotoniaa eli dysautonomiaa. Sympatikotoniasta voi puolestaan seurata masennusta tai kroonisen väsymysoireyhtymän, fibromyalgian tai pakko-oireisen häiriön puhkeaminen. Suomalaisen väestötutkimuksen mukaan pakko-oireisen häiriön esiintyvyys onkin autismin kirjolaisilla moninkertaista muuhun väestöön verrattuna, sillä kymmeneltä prosentilta tutkittavista autismikirjon lapsista ja varhaisnuorista löytyi kyseinen häiriö.
Seitsemällätoista prosentilla kahdeksanvuotiaista AS-lapsista on havaittu uhmakkuushäiriötä, mikä on huomattavasti enemmän kuin keskiverto kymmenen prosenttia. Tulos saattoi kuitenkin liittyä siihen, että tutkimuksessa käytetty esiseulontalomake sisälsi omavaltaisuutta ja muista ihmisistä piittaamattomuutta mittaavia kysymyksiä.
Autismin kirjolaisilla esiintyy myös tavallista enemmän ruoansulatuselimistön oireilua. Autismin kirjon lapsilla on esimerkiksi moninkertainen riski sairastua krooniseen ripuliin tai ummetukseen. Osalla autismin kirjolaisista esiintyy gluteeniyliherkkyyttä, joka ilmenee kuitenkin toisella tavalla kuin keliakia. On olemassa runsaasti viitteitä siitä, että gluteenin jättäminen pois ruokavaliosta vähentää näiden henkilöiden autismioireita.
Autismikirjon ihmisten suvuissa esiintyy tavallista enemmän autoimmuunisairauksia ja epänormaalin suuria tulehdustuotteiden pitoisuuksia. Autismikirjon ihmisillä on lisäksi noin nelinkertainen riski sairastua kakkostyypin diabetekseen.
Diagnosoiduille autismikirjon henkilöille annetaan valtaväestöä useammin mielenterveysdiagnooseja. Esimerkiksi vuonna 2015 julkaistun yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan autismikirjon miehet olivat saaneet masennusdiagnoosin jossain elämänsä vaiheessa kolme kertaa muita miehiä useammin ja kaksikymmentä kertaa useammin diagnoosin pakko-oireisesta häiriöstä. AS-naisilla vastaavat luvut olivat kaksi ja kahdeksan. Kaksisuuntaisen mielialahäiriön diagnoosi oli annettu kuusi kertaa useammin autismikirjon henkilöille kuin verrokeille. Ainakin osa autismikirjon henkilöille annetuista psykiatrisista diagnooseista johtuu siitä, että kaikki lääkärit eivät osaa tunnistaa autismikirjon oireyhtymiä.
Historiaa
Venäläinen neuropsykiatrian tohtori Grunja Suhareva julkaisi vuonna 1926 ensimmäisen tieteellisen autismin kirjon henkilöitä käsittelevän viiden lapsen tapaustutkimuksen. Suharewa kuvasi kyseisiä poikalapsia "lapsuusiän skitsoidista psykopatiaa" sairastaviksi. Kyseiset lapset luokiteltaisiin nykyisin aspergereiksi.
Aiheeseen tartuttiin tieteellisellä rintamalla uudelleen vuonna 1938, kun itävaltalainen lastenlääkäri ja erityispedagogian uranuurtaja Hans Asperger mainitsi skitsoidit psykopaatit tieteellisessä artikkelissaan Das psychisch abnorme Kind. Asperger ei oletettavasti ollut tutustunut Suharewan artikkeliin, koska käytti näistä potilaista nimitystä autistiset psykopaatit.
Yhdysvaltoihin emigroitunut lastenpsykiatri Leo Kanner julkaisi vuonna 1943 varhaislapsuuden autismia käsittelevän tutkimuksen. Tutkimuksen aineisto koostui pääosin kehitysvammaisiksi luokitelluista lapsista, joiden elämää seurattiin aikuisuuteen asti. Kanner esitti, että hänen kuvaamiensa potilaiden erinomainen kyky oppia ulkoa nimiä ja runoja sekä kyky muistaa tarkoin monimutkaisia kuvioita viittasi siihen, että he olivat älykkäitä siinä mielessä, miten älykkyys kyseisenä ajankohtana useimmiten ymmärrettiin. Kuitenkin vuonna 1971 julkaistun seurantatutkimuksen mukaan vain yksi Kannerin kuvaamista potilaista oli kyennyt viettämään itsenäistä elämää loppujen asuessa laitoksessa tai lapsuudenkodissaan. Kanner kritisoi etenkin julkisten sairaaloiden tapaa asuttaa autistit syvästi kehitysvammaisten tai psykoottisten ihmisten joukkoon, koska se ei antanut heille mahdollisuutta kehittyä sosiaalisesti.
Hans Asperger julkaisi heti seuraavana vuonna saksankielisen autismin kirjoa käsittelevän ylemmän tason väitöskirjan, jonka aineisto koostui Aspergerin johtamaan sairaalakouluun siirretyistä koulunkäyntivaikeuksista kärsineistä autistisista lapsista, joita opetettiin Aspergerin kehittämillä pedagogisilla menetelmillä. Hans Asperger ei maininnut tutkimuksessaan Kanneria eikä Kanner Aspergeria. On mahdollista, etteivät heidän tutkimuksensa läpäisseet vastakkaisella puolella sotaa käyvän maan sensuurilaitosta.
Asperger toi väitöskirjassaan esiin sen, että vain pieni osa autisteista oli kehitysvammaisia, mutta autistiset piirteet ilmenevät kehitysvammaisten kohdalla tavallista voimakkaampina. Aspergerin mukaan autismissa oli kyse jatkumosta, joka ulottui vaikeasti tai ei lainkaan kommunikoivista kehitysvammaisista neroutta lähenteleviin älykköihin. Tätä jatkumoa alettiin myöhemmin kutsua autismin kirjoksi.
Hans Asperger esitti 1960-luvulla, että kielellinen lahjakkuus olisi yksi autismin kirjoa selkeästi jakava tekijä. Hän liitti Aspergerin syndroomaan varhaisen kielenkehityksen ja valtaväestöä suuremman kielellisen lahjakkuuden, kun taas Kannerin syndroomaan liittyy usein kielen kehityksen häiriöitä. Aspergerin mukaan autisti, joka ei opi ymmärtämään kieltä, jäisi älyllisesti kehitysvammaiseksi. Vuonna 2013 ilmestyneen yhdysvaltalaistutkimuksen tulos tukee Aspergerin näkemyksiä siinä mielessä, että siinä havaittiin, että aspergerit käsittelevät kieltä eri aivoalueilla kuin valtaväestö tai Kannerin autistit.
Hollantilainen Van Krevelen vertaili vuonna 1963 autismia ja Aspergerin syndroomaa englanninkielisessä artikkelissaan. Van Krevelen julkaisi aiheesta uuden artikkelin vuonna 1971, jossa päätyi siihen, että autismissa olisi kyse heikon ennusteen omaavasta psykoottisesta prosessista eli vakavasti ihmisen henkiseen toimintakykyyn vaikuttavasta mielenterveyden häiriöstä, kun taas Aspergerin syndroomassa olisi kyse persoonallisuudenpiirteistä, joiden ennuste oli huomattavasti parempi. Ajatus autismista psykoottisena prosessina on sittemmin kuitenkin hylätty.
Vuonna 1979 brittiläinen National Autistic Society julkaisi Communication-lehdessään käännöksen Hans Aspergerin Sveitsissä vuonna 1977 pitämästä saksankielisestä luennosta. Englantilainen psykiatri Lorna Wing julkaisi kahden vuoden kuluttua oman tapaustutkimuksensa viidestä aspergerinsyndroomaiseksi diagnosoimastaan henkilöstä. Wingin kuvaamille henkilöille annettaisiin nykyään kuitenkin diagnoosiksi Kannerin oireyhtymä, koska heillä oli merkittävää yleistä viivästyneisyyttä kielellisessä ja kognitiivisessa kehityksessä.
Autisminkirjolaisia yhdistäviä ongelmia
Autisminkirjolaisia yhdistää tietyntyyppinen stressiherkkyys, joka ilmenee siten, että monenlaiset tilanteet ja ympäristöt aiheuttavat ylikuormitusta ja tarvetta hakeutua sellaisiin tilanteisiin ja ympäristöihin, joissa vastaavaa kuormitusta ei synny. Autismikirjon ihmiset saivat 50 % enemmän pisteitä kuin verrokit vuonna 2015 ilmestyneessä ruotsalaistutkimuksessa, jossa mitattiin osanottajien kokemusta arjen stressaavuudesta sekä siitä, onko heillä mahdollisuutta vaikuttaa elämäänsä ja itselleen tärkeisiin asioihin ja kokivatko he selviävänsä arjen vaatimuksista. Autisminkirjon ihmisillä esiintyy kykyprofiilin epätasaisuutta, ja autisteilla on todettu uupumustilojen yhteydessä pahenevaa aistiyliherkkyyttä.
Muita autismin kirjon tunnusmerkkejä
Autisminkirjolaisilla on valtaväestöstä poikkeava tapa osoittaa sosiaalisuutta ja olla vuorovaikutuksessa muiden ihmisten kanssa. Lisäksi kirjolaisilla esiintyy usein tarvetta viettää aikaa oman erikoiskiinnostuksenkohteen parissa. Myös yksikanavaisuus eli monoprosessointi on ominaista autisminkirjolaisille.
Autisminkirjolaisten vahvuuksista
Yhdysvaltalaisessa Microsoft-yrityksessä on huomattu, että autistien voimavaroina on usein nollatoleranssi virheitä kohtaan sekä keskittyminen yksityiskohtiin ja tehtävän loppuun saattamiseen. Joillain autistisilla ihmisillä on hämmästyttävä kyky hankkia tietoa sekä yhdistää ajattelussa syvyys ja yksityiskohtaisuus.
Autismin kirjoon erikoistunut englantilainen psykologi Tony Attwood on todennut seuraavaa:
Ruotsalainen psykiatri Lena Nylander vuonna 2010 suomennetussa kirjassaan Autismin kirjo aikuisikäisillä:
"...Henkilöillä, joilla on Aspergerin oireyhtymä tai autismi ja normaali lahjakkuustaso, on usein vahvuuksia, kuten esimerkiksi hyvä muisti. He voivat olla tarkkoja, täsmällisiä, sinnikkäitä ja rehellisiä (mitä ei aina sosiaalisissa tilanteissa arvosteta). Heillä voi olla paljon asiatietoa kiinnostuksensa kohteesta. Joillakin heistä on todella omaperäisiä ja innovatiivisia ideoita, toisilla on selviä taipumuksia taiteelliseen toimintaan tai tutkimustyöhön."
Brittiläisen psykologian professori ja Cambridgen yliopiston alaisen autismin tutkimuskeskuksen johtaja Simon Baron-Cohenin mukaan AS-henkilöt eivät tarvitse muiden ihmisten seuraa viihtyäkseen. Lisäksi he kykenevät tarkkaan yksityiskohtien havainnointiin ja huomaavat sellaista, mikä jää muilta piiloon. AS-henkilöillä on myös kyky tutkia ja ymmärtää monimutkaisia järjestelmiä.
Kehitys lapsuudessa ja nuoruudessa
Rutiinit ja niiden noudattaminen ovat usein tärkeitä. Nukahtamisvaikeudet ovat yleisiä. Lapsi saattaa omaksua sosiaaliset perustaidot myöhemmin kuin muut ikäisensä.
Murrosikään saattaa liittyä identiteettikriisi, koska sosiaalisen verkostoitumisen merkitys korostuu yleensä murrosiässä. Erilaiselta vaikuttava ulkoinen olemus ja sosiaalisuuteen sekä kommunikaatioon liittyvät ongelmat saattavat vaikeuttaa myös seurustelukumppanin löytymistä. Monet kirjolaiset tajuavatkin vasta murrosiässä, kuinka erilaisia he ovat muihin verrattuina.
Autismin kirjon tilojen diagnosointi
Kattavimman koko väestön seulontaan perustuvan esiintyvyystutkimuksen mukaan 66 prosenttia autismin kirjon lapsista jäisi ilman diagnoosia. Tämä ei kuitenkaan päde Yhdysvalloissa, jossa jo kahdella prosentilla kouluikäisistä lapsista on jokin autismin kirjon diagnoosi.
Jos autistinen lapsi oppii puhumaan, hän saattaa jäädä diagnosoimatta ennen kouluikää, sillä autistiset piirteet voidaan nähdä osana lapsen luonteenpiirteitä. Lasta saatetaan pitää esimerkiksi tavallista tarkempana ja ujona. Jos lapsella ei ole silmiinpistävän suuria ulospäin näkyviä ongelmia, häntä ei todennäköisesti viedä missään vaiheessa diagnosoitavaksi. Lapsena diagnosoiduilla kirjolaisilla esiintyykin diagnosoimattomia enemmän esimerkiksi ADHD:tä ja nukahtamisvaikeuksia.
Uuden vuosituhannen aikana tapahtunut Asperger-tietoisuuden lisääntyminen on johtanut siihen, että yhä suurempi joukko aikuisia hakeutuu diagnosoitavaksi havaittuaan, että heidän ongelmansa voisivat johtua Aspergerin oireyhtymästä. Autismin kirjon oireyhtymät voidaan diagnosoida missä iässä tahansa, kunhan pystytään selvittämään, ilmenikö oireita jo lapsuudessa.
Jos lapsuudessa on ilmennyt jo ennen kolmen vuoden ikää poikkeavuutta leikeissä taikka kielellisessä tai sosiaalisessa kehityksessä tai jos autistisia piirteitä omaavan lapsen kognitiivinen kehitys on merkittävästi viivästynyttä, diagnoosikriteeristön mukaiseksi diagnoosiksi tulee yleensä lapsuusiän autismi. Muissa tapauksissa diagnoosiksi tulee yleensä Aspergerin oireyhtymä.
Yhdysvallat ja Kanada eivät käytä kansainvälistä ICD-tautiluokitusta, vaan yhdysvaltalaista DSM-luokitusta. DSM-luokitus on poikennut jonkin verran ICD:stä, minkä vuoksi näissä maissa on annettu autismin kirjon ihmisille osin eri nimisiä diagnooseja kuin muualla maailmassa. DSM:ään lisättiin vuonna 1987 tautinimeke PDD-NOS (pervasive developmental disorder not otherwise specified), jonka tarkoituksena oli kattaa autismin lievemmät muodot sekä sellaiset tapaukset, joissa aivan kaikki diagnoosikriteerit eivät täyttyneet. PDD-NOS-diagnoosista on tullut sittemmin niin yleinen, että jotkut tutkijat kutsuvat sitä jopa autismin kirjon kolmanneksi alaryhmäksi, esimerkiksi Kanadassa jopa puolet autismin kirjon diagnooseista on ollut PDD-NOS-diagnooseja. On myös viitteitä siitä, että PDD-NOS-diagnoosinimekkeen käyttö olisi alkanut levitä yli alkuperäisen käyttöaiheensa lääkäreiden alkaessa antaa sitä autismi-diagnoosin sijaan. Syynä olisi ollut usko siihen, että vanhemmat pysyvät optimistisempina, jos heidän lapselleen annetaan todellista lievempi diagnoosi. Myös Suomessa on havaittu, että lääkärit antavat usein liian lieviä diagooseja. Monelle Kannerin autistille on annettu Aspergerin oireyhtymän diagnoosi samalla kun osa aspergereista on jätetty kokonaan ilman tautiluokituksen mukaista diagnoosia.
Yhdysvalloissa luovuttiin keväällä 2013 kaikkien edellä mainittujen diagnoosinimikkeiden käytöstä, jolloin ne korvautuivat uudella kattodiagnoosilla autism spectrum disorder, ASD (autismin kirjon häiriö). Tämä diagnoosi on jaettu oireiden vakava-asteisuuden mukaan kolmeen eri vaikeusasteeseen. PDD-NOS-diagnosoidut henkilöt ja Aspergerit sijoittuvat tyypillisesti asteille 1 ja 2 ja Kannerin autistit asteille 2 ja 3. Tämänkaltaista yksisuuntaista luokittelua on kuitenkin kritisoitu keinotekoiseksi. Autismin kirjolaiset eivät sijoitu todellisuudessa yksiulotteiselle janalle, jonka toisessa päässä olisivat syvimmin autistiset ja toisessa päässä lievimmin autistiset ihmiset, vaan autismin kirjo koostuu joukosta hyvin erilaisia vahvuuksien ja heikkouksien yhdistelmiä. On myös arvioitu, että uusien kriteerien perusteella joka neljäs normaaliälyinen aiemman kriteeristön perusteella diagnosoitu jäisi ilman diagnoosia.
Autisminkirjolaiset työelämässä
Diagnosoiduilla autisminkirjolaisilla esiintyy tutkimusten mukaan muuta väestöä huomattavasti enemmän työttömyyttä ja koulutusta vastaamattoman työn tekemistä. Diagnosoitujen autisminkirjolaisten on myös usein hyvin vaikea selvitä työn ja muun elämän yhteensovittamisesta, sillä monet kuormittuvat nopeasti ja heidän palautumisensa on usein hyvin hidasta. Työnantajien tarjoama osa-aikatyö on lisäksi tyypillisesti niin pienipalkkaista, että sillä ei pysty elättämään itseään ja perhettään.
Tanskassa perustettiin vuonna 2004 insinöörialan henkilöstöyritys Specialisterne tarjoamaan rauhallisessa aistiympäristössä tapahtuvaa osa-aikatyötä aspergereille ja muille lievästi autistisille henkilöille. Etenkin firman ohjelmistotestaajat ovat hyvässä maineessa, koska he ovat tuottavampia ja tekevät 90 prosenttia vähemmän virheitä kuin muut samoissa tehtävissä toimivat. Suurin osa yrityksen työntekijöistä kykenee työskentelemään vain 20–25 tuntia viikossa, mutta kunnat maksavat Tanskassa osa- ja kokopäivätyön välisen palkkaeron henkilöille, jotka eivät kykene työskentelemään kokopäiväisesti.
Osa Specialisternen henkilökunnasta on työkyvyttömyyseläkkeellä. Heille ei makseta palkkatukea, mutta he saavat pitää eläkkeen palkkansa lisäksi. Suomessa ei kuitenkaan myönnetä työkyvyttömyyseläkettä lievien autismin kirjon tilojen perusteella, eikä täällä myöskään kompensoida vajaakuntoisille koko- ja puolipäiväpalkan välistä erotusta.
Kehitysvammaisia henkilöitä Specialisterne ei kykene työllistämään. Suomessa osa kehitysvammaisista autisteista työskentelee vakituisessa avotyössä esimerkiksi keittiöapulaisena tai siivoojana. Avotyöstä ei makseta kuitenkaan palkkaa eikä eläkemaksuja eivätkä avotyöntekijät ole esimerkiksi työterveyshuollon piirissä. Osa avotyön tekijöistä saa kunnan maksamaa työosuusrahaa, jonka suuruus on keskimäärin neljä euroa päivässä.
Autismin kirjon lapset koulussa
Koulussa autismin kirjon piirteet saattavat näkyä siinä, että oppilas on oman tiensä kulkija, eikä toimi niin kuin yleensä odottaisi ikäistensä tekevän. Monella autisminkirjolaisella on epätasainen kykyprofiili, joka voi näkyä siten, että joissakin oppiaineissa saadaan helposti täysiä pisteitä, kun taas toisista oppiaineista selviäminen vaatii suuria ponnisteluja. Myös ryhmätöihin osallistuminen saattaa olla vaikeaa.
Joillain autismin kirjon lapsilla on myös tarkkaavaisuushäiriö ADD, mikä saattaa oireilla siten, että lapsen on vaikea keskittyä opiskeluun. Jos kirjolaisella on laaja-alaisia oppimisvaikeuksia tai älyllinen kehitysvamma, hän saattaa tarvita henkilökohtaisen opetussuunnitelman ja mukautettua opetusta.
Autismin kirjon lapsen vahvuuksia voidaan huomioida esimerkiksi seuraavasti :
Laaja-alaisten kehityshäiriöiden diagnoosikoodit kansainvälisessä tautiluokituksessa (ICD-10)
F84.0
F84.1
F84.2
F84.3
F84.4
F84.5
F84.8
F84.9
Sarpaneva
Sarpaneva on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Virkkalan kalkki- ja sementtitehdas
thumb|400px|Virkkalan kalkki- ja sementtitehdas vuonna 2008, 14 vuotta sulkemisen jälkeen. Virkkalan kalkkitehdas oli Karl Forsströmin vuonna 1897 perustama, Lohjan Kalkkitehdas Oy:hyn kuulunut kalkkitehdas. Vuonna 1919 tehdasta laajennettiin sementtitehtaalla. Tehdas suljettiin vuonna 1994 1990-luvun alun laman, etenkin rakentamisen syvän laman vuoksi.
Tehdas työllisti parhaimmillaan yli 1 000 työntekijää.
Tehtaan alkuvaiheet
thumb|Obeliskimainen rakennus vasemmalla on alkuperäinen pystykuilu-uuni vuodelta 1897. Förbyläinen merikapteeni Karl Forsström ja hänen ystävänsä, helsinkiläinen kauppias Julius Tallberg, kiinnittivät huomiota Lohjan runsaisiin kalkkikiviesiintymiin vuonna 1895. Seuraavana vuonna he tutkivat esiintymien laajuutta ja laatua, ja tulosten ollessa rohkaisevia vuokrasivat yhdessä kaksi kalkkikiviesiintymää 40 vuodeksi, yhden Lohjansaaren Hermalan kylän Kieklasta ja toisen Tytyristä.
Tehtaan sijaintia ei valittu sattumalta. Kalkinpoltto vaatii melkoisesti polttoainetta, ja Virkkalassa Lohjanjärven rannalla oli tuolloin kaksikin suurta höyrysahaa, joilta oli mahdollista saada kohtuullisen hintaista polttoainetta. Järvi tarjosi myös edullisen tavan kuljettaa kalkkikiveä vuokratuilta esiintymiltä. Sijainnin kolmas etu oli vuonna 1873 rakennettu Hangon–Hyvinkään rautatie.
Ensimmäinen kalkkiuuni
thumb|left|Pystykuilu-uunin toimintaperiaate. Kesällä 1897 ryhdyttiin rakentamaan ensimmäistä kalkkiuunia. Pystykuilu-uunin piirustukset ostettiin holsteinilaiselta insinööriltä Johan Henrik Schüttiltä. Uuni poikkesi muista Suomeen tuolloin rakennetuista kuilu-uuneista niin muodoltaan kuin rakenteeltaan. Uunia lämmitettiin kahden vastakkaisen tulisijan avulla tyypillisen neljän sijaan.
Uunin rakentamista valvoi Karl Forsströmin poika, 23-vuotias Polyteknillisessä opistossa kemiaa opiskellut Fredrik Forsström. Syksyn tullen hänen oli palattava opiskelun pariin, ja viransijaiseksi saapui Saksassa panimomestariksi opiskellut nuorempi veli Petter Forsström. Viransijaisuus jäi lopulta varsin pitkäksi, sillä Petter Forsström johti kalkkitehdasta aina vuoteen 1962.
Aluksi tehtaan tarvitsema kalkkikivi louhittiin Lohjansaaren Kieklan esiintymästä. Kuljetusta varten hankittiin kaksi 50 tonnin proomua ja ratashöyrylaiva Lojo, joka tunnettiin paremmin Laiska-Jaakkona.
Kieklan kalkkikivi oli puhdasta, muttei ongelmatonta. Kiven karkeakiteinen rakenne aiheutti ongelmia korkeassa pystykuilu-uunissa. Pian siirryttiinkin käyttämään kiveä Tytyrin esiintymästä. Ongelmatonta ei ollut Tytyrinkään kivi. Sillä oli taipumus sakoontua eli sintraantua. Sintraantuminen vaikeutti valmiin kalkin laskua uunista, mutta oikein suoritettuna prosessista syntyi kuitenkin käyttökelpoista rakennuskalkkia. Tytyrin kiven turvin saatiin uunin tuotanto nostettua 14−15 tonniin vuorokaudessa.
Vuonna 1898 uuni tuotti 480 tonnia sammuttamatonta kalkkia ja 2 750 tonnia sammutettua kalkkia. Sammutettu kalkki käytettiin laastin valmistukseen, sammuttamaton kalkki puolestaan toimitettiin nahkateollisuuden käyttöön.
Seuraavina vuosina tuotanto vaihteli kysynnän mukaan, mutta jo vuonna 1904 oli kysyntä niin suurta, että pystykuilu-uunin koko kapasiteetti oli täydessä käytössä.
Ensimmäinen rengasuuni
Vuonna 1906 tilattiin berliiniläiseltä Eckhardt & Hotopilta ensimmäinen rengasuuni. Uunin rakentamistyöt aloitettiin syksyllä 1906, ja seuraavan vuoden kesällä valmistui 14-kammioinen, Hoffmann-tyyppinen rengasuuni. Uunikanavan korkeus oli 2,8 metriä, leveys 3,6 metriä ja pituus 81 metriä. Savupiippu oli 54 metriä korkea.
Uuden rengasuunin päivätuotantokapasiteetti oli aluksi 40−50 tonnia, mutta myöhemmin se nostettiin jopa 80 tonniin. Ensimmäisinä vuosina puolet uunin tuotannosta myytiin rakennusteollisuudelle. Tuotannon toinen puolikas myytiin aivan uudelle asiaskunnalle, sulfaattiselluloosatehtaille, kuten vasta valmistuneelle Lohjan selluloosatehtaalle.
Sementtitehdas perustetaan
thumb|400px|Pyörivän sementtiuunin toimintaperiaate. Sementin raaka-aine syötetään yläpäästä pyörivään uuniin. Lämpötila uunin yläpäässä on noin 200 °C ja alapäässä 1 450 °C. Aluksi massasta katoaa vesi ja sitten hiilihappo. Uunin kuumassa alapäässä massa muuttuu lähes sulaksi, eli sintraantuu ja muuttuu sementtiklinkkeriksi. Karl Forsström oli pidemmän aikaa suunnitellut sementtitehtaan rakentamista. Jo ennen Virkkalan kalkkitehtaan rakentamista hän oli mukana Keravan Saviolle rakennetussa maan ensimmäisessä sementtitehtaassa, ja toimitti sille kalkkikiveä. Vuonna 1907 hän yhdessä vaasalaisen konsuli Hugo Sölfwerarmin kanssa ryhtyi toteuttamaan omaa sementtitehdasta Paraisille. Hanketta vastusti Paraisten Kalkkivuori Oy, ja kun Sölfwerarm kuoli vuonna 1911 ja Karl Forsström seuraavana vuonna, oli hanke haudattava. Perilliset myivät Paraisilta hankitut maat ja laitokset vuonna 1913 Paraisten Kalkkivuori Oy:lle.
Tehtaan sijainniksi kaavailtiin Virkkalaa, ja vuonna 1915 tutkittiin Lohjan kalkkikivi- ja saviesiintymien soveltuvuutta sementin valmistukseen. Tutkimusten tuotettua myönteisiä tuloksia, pidettiin 16. marraskuuta 1915 ylimääräinen yhtiökokous, jossa päätettiin pitää osakeanti sementtitehtaan rakentamista varten.
16. huhtikuuta 1916 pidetyssä yhtiökokouksessa päätettiin tilata 50 metriä pitkä pyörivä uuni. Sellaisen saaminen ei kuitenkaan ollut ongelmatonta; käynnissä olevan maailmansodan vuoksi saksalaiset eivät voineet sellaista toimittaa. Tanskalainen F.L. Smidth & Co Ab oli puolestaan haluton toimittamaan uunia, sillä se oli juuri myynyt pyörivän uunin Paraisten Kalkkivuori Oy:lle. Neuvottelujen jälkeen tanskalaiset suostuivat kuitenkin toimitukseen, joka alkoi vuonna 1917.
Sodan vuoksi kuljetus ei tapahtunut suoraan Itämeren yli, vaan koneet kuljetettiin ensin Tukholmaan ja sieltä laivalla Raumalle. Toukokuussa 1917 koettiin jälleen suuri vastoinkäyminen, kun saksalaiset kaappasivat ruotsalaisen höyrylaiva Götan. Sen lastina oli noin neljäsosa sementtikoneista. Sementtikoneita pyrittiin neuvotteluteitse saamaan takaisin kaappareilta tuloksetta.
Ainoaksi mahdollisuudeksi jäi tilata Tanskasta uusi uuni. Uudet toimitukset alkoivatkin vielä saman vuoden lopulla, ja lopulta ensimmäinen erä sementtiä valmistui 23. tammikuuta 1919. Tuona vuonna oli kuitenkin kova pula hiilestä, ja niin sementtiuunin toiminta loppui heti alkuunsa. Se käynnistettiin uudelleen lokakuussa, mutta ensimmäisen vuoden tuotanto jäi 56 035 astiaan, eli 9 526 tonniin.
Toinen sementtiuuni
Ensimmäisen maailmansodan loputtua saatiin Saksan sotavoimien vuonna 1917 kaappaamat sementtiuunin osat vapautettua takavarikosta. Tarkoituksena oli tilata tarvittavat lisäosat ja koota toinenkin sementtiuuni, mutta yhtiön varat eivät siihen heti riittäneet. Rakennustoiminnan lama jatkui vuoden 1921 loppuun saakka. Vuonna 1923 alkoi sementin kauppa vilkastua voimakkaasti, ja yhtiö päätti aloittaa uuden uunin rakentamistyöt. Toinen uuni rakennettiin ensimmäisen viereen, sillä tehdasrakennus oli alusta pitäen rakennettu kahta sementtiuunia varten. Toimintakuntoon uusi uuni saatiin keväällä 1924.
SOLhem ja Ojamon kaivos
thumb|200px|Kartalla näkyvät Ojamon kaivos sekä sen tehtaaseen yhdistänyt rautatie. Tytyrin kaivosta oli jo vuonna 1911 laajennettu Lohjan pappilan maille. Koska kyseessä olivat pappilan maat, tarvittiin asiaan maan hallituksen lupa. Vuonna 1916 nosti hallitus vuorenvuokran kestämättömälle tasolle, ja esiintymästä oli luovuttava. Tilalle löytyi Pitkäniemestä samaan esiintymään kuuluva SOLhemin tila. Oudon nimen tilalle oli isänsä kunniaksi antanut Helsingin yliopiston kasvitieteen professorin, Sextus Otto Lindbergin poika.
Ojamon kalkkikaivos
SOLhemin esiintymä osoittautui kuitenkin pian liian pieneksi. Vuonna 1924 tehtiin Ojamolla lupaavia löydöksiä, jonka jälkeen yhtiö osti noin 14 hehtaaria käsittävän esiintymän. Uusi kaivos pääsi täyteen vauhtiin vuonna 1925. Kaivos alkoi tavanomaisena avolouhoksen porraslouhintana. Vuosina 1931−1933 siirryttiin ensin osittain ja sitten kokonaan maanalaiseen louhintaan.
Vuosina 1927−1928 rakennettiin Virkkalan–Ojamon rautatie kaivokselta Virkkalan kalkkitehtaalle. Siihen saakka oli kaikki kalkkikivi kuljetettu eri esiintymiltä proomuin tehtaan rantaan, mikä oli ongelmallista, sillä kalkkikiveä oli varastoitava tehtaalle huomattavat määrät talven vuoksi.
Ojamon kaivos oli pitkään yhtiön arvokkain kalkkikivilöydös, ja Virkkalan tehdas saikin siitä kaiken raaka-aineensa aina vuoteen 1965 saakka, jolloin kaivos suljettiin. Kalkkikivi alkoi ehtyä löydöksestä, ja Lohjanjärven alle louhittuun kaivokseen tihkui kaiken aikaa enemmän vettä. Nykyään veden täyttämä syvä avolouhos toimii sukeltajien ja Meriturvan harjoittelupaikkana.
Virkkalan–Ojamon rautatie oli käytössä aina vuoteen 1970 saakka.
Tehtaan kolmas vuosikymmen
Tehtaan kolmantenakymmenentenä toimintavuotena, vuonna 1927 sementtitehdas teki pakkausmateriaaliteknisen harppauksen siirtymällä juuttisäkeistä paperisäkkeihin.
Lakko
Vuonna 1927 Ojamon kaivoksen työntekijät menivät korkeammalta taholta tulleen käskyn perusteella lakkoon. Kalkkitehtaan työntekijät aloittivat pian myötätuntolakon, ja lakko käsitti 90 % kalkkitehtaan työntekijöistä. Lakko kesti 20 kuukautta, ja se päättyi työläisten kannalta huonosti. Lakon päätyttyä lakkolaisten töitä tekivät uudet työntekijät, eikä suurta osaa lakkolaisista huolittu takaisin tehtaalle. Moni joutui vaihtamaan ammattia tai muuttamaan pois paikkakunnalta.
Kolmas sementtiuuni
Seuraavana vuonna alkoivat uuden, F. L. Smidthin toimittaman Unax-tyyppisen sementtiuunin rakennustyöt. Uuni oli 103 metriä pitkä, eli yli kaksi kertaa pidempi kuin aiemmat sementtiuunit. Sen halkaisija oli 2,7−3 metriä. Vuorokausituotannoksi myyjä ilmoitti 300 tonnia vuorokaudessa. Tämä määrä ylitettiin aika ajoin. Uusi uuni oli myös aiempia energiatehokkaampi. Se kulutti vain 44 kg hiiltä sementtiastiaa kohti, kun vanhojen uunien kulutus oli 70 kg astiaa kohti. Uuni valmistui tuotantokuntoon 11. huhtikuuta 1929.
Sementtitehdas otti vuosina 1934−1935 tuotekehittelyn tuloksena käyttöön kolme uutta sementtilaatua. Näistä Silika-sementti jäi valikoimaan, kun taas Panssari- ja Panssari-silika-sementtien tuotanto lopetettiin 1940-luvun alussa.
Neljäs sementtiuuni
Vuonna 1938 hankittiin jälleen uusi sementtiuuni. 128 metriä pitkän uunin toimitti taas F. L. Smidth. Uunin halkaisija oli sama kuin edellisenkin, 2,7−3 metriä. Sen tuotantokyky oli 300−350 tonnia vuorokaudessa. Uunin polttoainetalous oli myös edellistä parempi. Tuolloin hankittiin myös uudet liete- ja sementinjauhatuslaitteet, uusi sementtipakkaamo sekä uudenaikaisia kuljetinlaitteistoja. Samana vuonna myytiin ensimmäinen, vuonna 1919 valmistunut sementtiuuni. Toinen vanhemmista uuneista jätettiin varalle.
Samanaikaisesti rakennettiin tehtaalle laboratorio, jossa voitiin tarkkailla raaka-aineiden ja lopputuotteen laatua. Laboratorion rakentamista puolsi paitsi asiakkaiden, myös viranomaisten kohonneet vaatimukset merkittäväksi rakennusmateriaaliksi kohonneelle sementille ja betonille.
Tehtaan loppu ja nykypäivä
Tehdasalueen vieressä sijaitsevassa entisessä Lohja Oy:n pääkonttorissa toimii nykyisin toimistohotelli Kalkki-Petteri. Hotellin nimi tuleekin Virkkalan sementtitehtaan perustajan Petter Forsströmin lempinimestä, sillä hänet tunnettiin yleisesti nimenomaan Kalkki-Petterinä.