cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ilimsk
thumb|175px|Ilimskin linnoituksen torni Taltsyn ulkomuseossa. Ilimsk on entinen kaupunki ja myöhemmin kylä Venäjällä. Se sijaitsi Ilim-joen rannalla nykyisellä Irkutskin alueella. 1970-luvulla seutu jäi Ust-Ilimskin tekojärven alle.
Taifuuni Megi
thumb|250px|Megin reitti ja voimakkuus väritettynä [[Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikko|Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikon mukaan: punainen 5, tumma oranssi 4, vaalea oranssi 3, keltainen 2, vaaleankeltainen 1. Sinisten pallukoiden kohdalla Megi oli vain trooppinen myrsky.]] thumb|250px|Megi satelliittikuvassa 18. lokakuuta 2010 Taifuuni Megi oli trooppinen hirmumyrsky, joka riehui Tyynellämerellä lokakuussa 2010. Se voimistui Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla voimakkaimpaan eli 5. luokkaan.
Ilimsk
Paikkakunta sai alkunsa kasakoiden vuonna 1631 rakentamasta linnoituksesta. Vuonna 1672 siitä tuli kaupunki, joka vuonna 1775 menetti hallinnolliset tehtävänsä Kirenskille. 1800-luvun lopulla Ilimsk oli mitätön pikkukaupunki, jonka asukkaat harjoittivat maanviljelyä, metsästystä ja käsityöammatteja.
Aleksandr Radištšev oli karkotettuna Ilimskiin vuosina 1792–1796. Vuosina 1967–1975 kaupungin paikalla suoritettiin arkeologisia kaivauksia. Ilimskin puisen linnoituksen vuonna 1667 rakennettu porttitorni ja Kazanin kirkko (1679) on siirretty Irkutskin lähellä sijaitsevaan Taltsyn ulkomuseoon.
Taifuuni Megi
Megi iski Pohjois-Filippiineille aamulla 18. lokakuuta ja aiheutti rankkasateita, tulvia ja hirmumyrskyn voimalla puhaltaneita tuulia. Myrskyvuoksi nosti 14-metrisiä aaltoja. Yksin Filippiineillä ainakin 11 ihmistä kuoli ja 200 000 jäi kodittomiksi. Myrsky suuntasi ensin kohti Vietnamia, missä siihen liittyvät sateet ja tulvat surmasivat ihmisiä. Vietnamin jälkeen se kaartoi pohjoiseen kohti Kiinaa. Lähestyessään Kiinaa Megi heikkeni jo 1. luokan hirmumyrskyksi. Taiwanilla satoi 114 cm vettä, mikä aiheutti maanvyöryjä. Megi iski Kiinaan Fujianin provinssissa 23. lokakuuta. Maihin tultuaan Megi heikkeni pian trooppiseksi matalapaineeksi, mutta siitä ehti sataa 33 cm vettä, se kaatoi puita, tuhosi tuhansia kalastajaveneitä ja hukutti viljelysmaita. Sen tieltä evakuoitiin yli 300 000 ihmistä.
Fox Racing
Fox Racing Inc. on yhtiö, joka valmistaa varusteita ja vaatteita alamäkipyöräilyyn, enduroon ja maastopyöräilyyn.
Marius Broening
Marius Broening (s. 24. lokakuuta 1983 Herrenberg, Saksan liittotasavalta) on saksalainen pikajuoksija ja EM-mitalisti.
Fox Racing
Historia
Fox Racingin perusti vuonna 1974 Geoff Fox Kaliforniassa Campbellin kaupungissa. Se aloitti pienenä yrityksenä, joka myi eurooppalaisia motocross-pyöriä. Kahden vuoden kuluttua yhtiö alkoi tehdä korkealaatuisia jousitus- ja moottoriosia kilpailijoille. Geoff Fox perusti kilpatiimin esitelläkseen tuotteitaan, ja hänen tallinsa käyttämät osat saivat heti kysyntää.
1980-luvulla Fox uudisti yhtiönsä osaksi Yhdysvaltojen motocross-vaatetusalalle. Myöhemmin Fox alkoi myydä BMX-varusteita Uuteen-Seelantiin. Yritys on soittemmin siirtynyt Geoffin neljän lasten omistukseen, ja he työskentelevät siellä täyspäiväisesti. Nykyisin he tarjoavat vaatetusta myös BMX:ään, surffaukseen ja maastopyöräilyyn.
Marius Broening
Broening kuului Saksan pikaviestijoukkueeseen sen sijoituttua Helsingin MM-kilpailuissa 2005 seitsemänneksi ja Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 viidenneksi. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Broening voitti Saksan pikaviestijoukkueessa pronssia Ranskan ja Italian jälkeen ajalla 38,44.
Broeningin henkilökohtainen ennätys 100 metrin juoksussa on 2,5 m/s vastatuuleen Ulmissa 4. heinäkuuta 2009 juostu 10,24 sekuntia ja sisäradoilla 60 metrin juoksussa Sindelfingenissä 23. helmikuuta 2008 juostu 6,60 sekuntia.
Folke Forsman
Folke Michael Forsman (s. 10. huhtikuuta 1937 Helsinki) on suomalainen urkutaiteilija ja musiikkipedagogi. Vuosina 1966–2005 hän toimi ruotsinkielisen Olaus Petrin kirkon kanttorina Helsingissä. Vuosina 1963–2001 hän opetti urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa. Vuodesta 1965 hän on kirjoittanut musiikkiarvosteluja Hufvudstadsbladetiin. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti Olivier Messiaenin urkusävellysten esittäjänä ja tuntijana. Vuonna 2005 Forsman nimitettiin Ruotsin kuninkaallisen Pohjantähden ritarikunnan ensimmäisen luokan ritariksi ansioistaan Suomen ja Ruotsin yhteistyössä urku- ja kuoromusiikin alalla.
Forsman opiskeli 1950- ja 1960-luvun vaihteessa Sibelius-Akatemiassa Enzio Forsblomin johdolla. Hän suoritti urkudiplomin 1962, filosofian maisterin tutkinnon 1983 ja musiikin tohtorin tutkinnon 1999.
Vuosina 1990–1995 Forsman toimi Organum-seuran puheenjohtajana.
Sandro Rosell
200px|thumb|Sandro Rosell Alexandre Rosell i Feliu, tunnetaan paremmin nimellä Sandro Rosell (s. 6. maaliskuuta 1964 Barcelona, Espanja) on espanjalainen liikemies. Hän toimi espanjalaisen urheiluseura Barcelonan puheenjohtajana vuodesta 2010, aina vuoden 2014 tammikuun puoliväliin asti ennen eroansa Neymar-siirtokohun takia. Jalkapallossa seuran edutusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa.
Wad Madani
Wad Madani on kaupunki Sudanissa Sinisen-Niilin varrella. Kaupunki on Al Jazirahin osavaltion pääkaupunki ja sen asukasluku oli vuonna 2008 289 482.
Sandro Rosell
13. kesäkuuta 2010 Rosell valittiin äänestyksessä Futbol Club Barcelonan uudeksi puheenjohtajaksi yli 60% äänienimmistöllä. Hän korvasi aikaisemmin virassa seitsemän vuotta toimineen Joan Laportan. Rosellin puheenjohtajakausi alkoi virallisesti voimaan 1. heinäkuuta 2010. Hän erosi tehtävästään vuoden 2014 tammikuussa.
Wad Madani
Maantiede
thumb|vasen|Sinisen-Niilin vartta Wad Madanissa. Wad Madani sijaitsee Sudanin Al Jazirahin osavaltiossa Sinisen-Niilin vasemmalla rannalla noin 136 kilometriä Sudanin pääkaupunki Khartumista kaakkoon.
Harri Aho
Harri Aho (s. 11. maaliskuuta 1968 Oulu) on SM-Liiga joukkue SaiPan urheilutoimenjohtaja. Aho toimi aikaisemmin samassa tehtävässä Oulun Kärpissä huhtikuuhun 2023 saakka.
Wad Madani
Historia
Wad Madanin nimi on johdettu 1600-luvun lopulla eläneestä Muhammad ibn Madanista. Wad eli Walad viittaa uskonoppineeseen. Muhammad ibn Madanin hauta sijaitsee kaupungin vanhassa keskustassa al-Madayyin. Kaupungin alue kuului Sennarin sulttanikuntaan, kunnes egyptiläiset valtasivat sen vuonna 1821. Wad Madani alkoi kasvaa alueen hallinnolliseksi keskukseksi kuningaskunnan vanhan pääkaupunki Sennarin kustannuksella. Sen ohella siitä tuli myös islamilaisen oppineisuuden keskus, jonne perustettiin useita koraanikouluja.
Harri Aho
Hän on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Aho on Kemin Lämärien ja Oulun Kärppien kasvatti. Aho oli puolustajaksi hyvä maalintekijä, sillä hän teki urallaan 112 maalia ja antoi 246 maaliin johtanutta syöttöä. Nykyisin Aho korvaa toimessaan maalivahtivalmentajaksi kokonaan siirtyneen Ari Hillin.
Wad Madani
Väestö
Wad Madanin asukasluku oli Sudanin vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 289 482.
Harri Aho
Harri Ahon poika Sebastian Aho on Carolina Hurricanesin ja Suomen jääkiekkomaajoukkueen pelaaja.
Zákynthos (alueyksikkö)
Alueyksikkö käsittää Zákynthoksen saaren sekä muutamia muita Peloponnesoksen niemimaan länsipuolella sijaitsevia saaria, kuten Stamfáni. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Zákynthoksen prefektuurin (Νομός Ζακύνθου, Nomós Zakýnthou).
Kunnat
Alueyksikkö muodostuu yhdestä kunnasta:
José María del Nido
thumb|José María del Nido. José María del Nido Benavente (s. 6. elokuuta 1957 Sevilla, Espanja) on espanjalainen juristi. Hän on toiminut 27. toukokuuta 2002 alkaen espanjalaisen urheiluseura Sevilla Fútbol Clubin puheenjohtajana.
Del Nidon hallintokaudella Sevilla on voittanut muun muassa kaksi kertaa UEFA Cupin (2006 ja 2007), kaksi kertaa Copa del Reyn (2007 ja 2010), UEFA Super Cupin (2006) ja Supercopa de Españan (2007).
Šillukit
Šillukit ovat nilosaharalaista šillukin kieltä puhuva kansa Etelä-Sudanissa. He asuvat Valkoisen-Niilin länsirannalla Malakalin kaupungin lähistöllä. 1980-luvulla šillukeja arvioitiin olevan noin 370 000 henkeä.
Šillukit ovat Afrikan pohjoisin niloottikansa. Kielellisesti he kuuluvat pohjoiseen luo-ryhmään. Lähin sukukieli on anuak.
Kansan elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Viljelyskasveihin kuuluvat pavut, maissi, hirssi, seesami ja tupakka. Kotieläiminä pidetään nautoja, lampaita ja vuohia. Niilillä harjoitetaan verkko- ja keihäskalastusta. Lisäksi metsästetään antilooppeja ja gaselleja ja aikaisemmin myös virtahepoja. Metsästys, karjan paimentaminen ja kalastus kuuluvat miesten tehtäviin. Naiset tekevät käsitöitä, työskentelevät kasvimailla ja valmistavat ruokaa.
Šillukit jakautuvat noin sataan patrilineaaliseen ja eksogamiseen klaaniin, jotka asuvat hajallaan 320 kilometrin pituisella alueella. Saman klaaniyhteisön jäsenten muodostamassa kylässä voi asua muutama tai jopa sata perhettä. Kylät sijaitsevat lähellä toisiaan Valkoisen-Niilin rannalla. Asumukset on rakennettu savesta ja kaisloista. Avioliiton yhteydessä sulhasen suku maksaa morsiamen perheelle myötäjäiset karjana ja vaimo siirtyy miehen kylään. Miehet menevät naimisiin 25-vuotiaina ja naiset yleensä teini-ikäisinä.
Kansalla on yhteinen kuningas reth, jonka merkitys on lähinnä symbolinen ja uskonnollinen. Häntä pidetään etelästä 1500-luvulla saapuneen šillukien kulttuurisankarin ja ensimmäisen kuninkaan Njikangin ruumiillistumana. Sudanin itsenäistymisen jälkeen rethillä on ollut korkean oikeusviranomaisen asema. Hänen asuinpaikkansa on Kodok (entinen Fashoda).
Vain pieni osa šillukeista on muslimeja. Perinteisen uskonnon keskushahmo on maailman luonut hedelmällisyyden jumala Džuok, jonka välittäjänä toimii Njikang ja häntä edustava kuningas. Tärkeimpiä juhlia ovat sateen tulo ja ensimmäinen sadonkorjuu, jonka yhteydessä uhrataan uutispuuroa. Jokaisella klaanilla on Njikangin hengen asuttama pyhäkkö.
Andy McNab
Andy McNab (s. ) on englantilaisen kirjailijan ja entisen erikoisjoukkojen sotilaan (Steven Mitchell) salanimi. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa, jotka käsittelevät hänen kokemuksiaan SAS-joukoissa. Eräästä brittien SAS-erikoisjoukkojen epäonnisesta partiomatkasta pohjois-Irakissa Persianlahden sodan aikaan 1991 hän on kirjoittanut kirjan "Bravo kaksi nolla", josta on tehty myös tv-elokuva.
Lisäksi McNab on kirjoittanut useita fiktiivisiä kirjoja.
Suomennettuja teoksia
Sotilaan oppipoika-sarja
Väinö Siirilä
Väinö Siirilä (27. kesäkuuta 1885 Kälviä – 26. kesäkuuta 1947 Tuusula) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Rauman teatteri
thumb|Rauman teatteri Rauman teatteri, aiemmin Rauman Kaupunginteatteri, on Raumalla vuodesta 1940 lähtien toiminut teatteri.
Historia
Rauman teatteri syntyi vuonna 1940 raumalaisten harrastajateattereiden Rauman Kansannäyttämön (perustettu 1910) ja Rauman Näyttämön ( perustettu 1932 ) yhdistämisenä. Koska teatteri toimi suurelta osin kaupungin avun turvin ja kaupunginhallitukselle varattiin edustus teatterin johdosta, katsottiin nimi Kaupunginteatteri sopivaksi, vaikka teatterista ei tullutkaan kunnallista. Teatterin ensimmäiseksi johtajaksi tuli Rauman Näyttämön johtaja Hildur Lehmus. Ohjelmisto oli tuolloin hyvin monipuolista ja yli puolet esityksistä pidettiin maakunnassa.
Tie 47 (Viro)
Kantatie 47 kulkee Keski-Virossa Elvan kunnassa Võrtsjärven itäpuolella Rõngusta kantatieltä 52 Rannun kautta Väike-Rakkeen valtatielle 92.
Rauman teatteri
Historia
Viimeisenä teatterinjohtajana toimi Maarit Pyökäri (1987–1994). Kevätkauden 1995 teatteri oli ilman johtajaa, ja sen jälkeen päätettiin teatterijohtajan nimike muuttaa taiteelliseksi johtajaksi. Myös toimenkuvaa muutettiin siten, ettei työ edellytä taiteelliselta johtajalta jatkuvaa läsnäoloa. Ensimmäiseksi taiteelliseksi johtajaksi valittiin Juha Hurme kaudeksi 1995–1997. Seuraavan kaksivuotiskauden taloa johti Tommi Auvinen Tampereelta ja vuodesta 1999 Heikki Paavilainen, joka jatkoi vuoden 2005 loppuun.
Tie 47 (Viro)
Tien kulku
Kantatie 47 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
Rauman teatteri
Nykyinen toiminta
Teatterin 30 vuoden odotus väliaikaisiksi tarkoitetuissa tiloissa oli vihdoin ohi 2. syyskuuta 2005, jolloin vietettiin uuden teatteritalon avajaisjuhlaa. Pursikadun "kellaritiloista" oli päästy päivänvaloon Alfredinkadulle Kanalin varrelle. Teatterissa on nouseva katsomo, jossa on 174 istumapaikkaa. Uuden teatteritalon ensimmäinen ensi-ilta oli 22. syyskuuta 2005 musikaali Danny, jonka nimiroolissa oli näyttelijä Ilkka Koivula. Teatterinjohtajana talossa aloitti vuonna 2006 Teemu Ojanne. Kesällä 2006 teatteri aloitti kesäteatteritoiminnan hallinnoimallaan kesäteatterialueella Fåfängassa. Teemu Ojanteen kausi päättyi kevällä 2010. Vuosina 2010–2013 teatteria johti Kirsi-Kaisa Sinisalo ja 2014–2016 Iiris Rannio.
Keväällä 2015 teatterin organisaation rakennetta muutettiin, ja vuodesta 2000 teatterin talousjohtajans työskennellyt Harri Natunen nimitettiin toimitusjohtajaksi. Samalla teatterinjohtajan nimike muutettiin taiteelliseksi johtajaksi. Loppuvuodesta 2016 alkaen taiteellisena johtajana on toiminut Otto Kanerva.
Rauman teatteri vastaa myös Fäfångassa sijaitsevan Rauman kesäteatterin toiminnasta.
Pródromos (Limassol)
Pródromos on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 123 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Pródromoksen kylää. Pródromos sijaitsee Tróodos-vuoristossa. Se on rakennettu noin metrin korkeuteen, ja se on Kyproksen korkeimmalla sijaitseva asutus. Kylässä on tarjolla jonkin verran majoitusta.
Ust-Kut
Ust-Kut on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Lenaan laskevan Kuta-joen suussa 610 kilometriä Irkutskista pohjoiseen. Kaupunki on Ust-Kutin piirin keskus. Sen kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 44 800 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa kasakoiden vuonna 1628 perustamasta talvehtimispaikasta. Vuonna 1631 rakennettiin Ust-Kutin linnoitus. 1600-luvun puolivälistä lähtien Ust-Kut oli tärkeä jokiliikenteen satama. Vuonna 1954 siitä tuli kaupunki.
Nykyään Ust-Kutissa on Venäjän suurin jokisatama Osetrovo, telakka sekä metsäteollisuutta. Kaupungissa toimii jokiliikenteen oppilaitos ja kotiseutumuseo. Seudulla tuotetaan öljyä ja maakaasua.
Optinen aktiivisuus
Optinen aktiivisuus on eräiden aineiden ominaisuus, joka saa aikaan, että niiden läpi kulkevan polarisoituneen valon värähtely­taso kiertyy joko oikealle tai vasemmalle. Optisesti aktiivisia ovat yleensä sellaiset orgaaniset yhdisteet, joiden molekyylit ovat epä­symmetrisiä eli kiraalisia, sekä myös jotkin epä­orgaaniset kiteiset aineet, joiden kiteet ovat rakenteeltaan kierteisiä. Valon polarisaatio­tason kääntymisen määrä on verrannollinen aineen paksuuteen sekä liuoksissa myös sen väkevyyteen.
Orgaanisista aineista optisesti aktiivisia ovat esimerkiksi sokeri­liuos, maitohappo , viinihappo sekä aminohapot lukuun ottamatta glysiiniä. Tällaisista aineista on olemassa kaksi enantiomeeria, joiden molekyylit ovat toistensa peili­kuvia. Enantiomeerit ovat fysikaalisilta ominaisuuksilta muutoin samanlaisia paitsi että ne kiertävät polarisoitunutta valoa vastakkaisiin suuntiin. Sen sijaan biologisilta vaikutuksiltaan ne saattavat olla hyvinkin erilaisia, ja monissa tapauksissa vain toinen niistä esiintyy elollisessa luonnossa. Seos, joka sisältää kumpaakin enantiomeeriä yhtä paljon, ei ole optisesti aktiivinen, ja sellaista sanotaan raseemiseksi seokseksi.
Kiteisistä epä­orgaanisista aineista optisesti aktiivinen on esimerkiksi kvartsi. Samaan tapaan kuin kiraaliset molekyylit, voi myös kvartsi­kide olla kahdella vastakkaisella tavalla rakenteeltaan kierteinen, minkä vuoksi tällaiset kiteet kiertävät valon värähtelytasoa vastakkaisiin suuntiin.
Tie 48 (Viro)
Kantatie 48 kulki Tartosta Viljandiin. Tie lakkautettiin 2000-luvun alkupuolella, kun kantatiet 48 ja 56 yhdistettiin tieksi 92. Näin Pärnun ja Tarton välille saatiin yhtenäinen tienumero.
Pégeia
Pégeia on kylä ja kunta (Δήμος Πέγειας, Dímos Pégeias) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|Pégeian rantaa ja meriluolia. Pégeia sijaitsee Kyproksen länsirannikolla Akámaksen niemimaan eteläosassa linnuntietä noin 15 kilometriä luoteeseen Páfoksen kaupungista. Kylä on rakennettu rinteeseen noin 200 metrin korkeuteen merenpinnasta. Kylä on ilmeisesti syntynyt venetsialaisvallan aikana, ja sen nimen oletetaan tulevan venetsialaisesta Begian suvusta. Pégeia on itsenäinen kunta vuodesta 1994.
Malakal
thumb|250px|Malakalin tori ja [[moskeija elokuussa 2005.]] Malakal on kaupunki Etelä-Sudanissa. Se sijaitsee Valkoisen-Niilin rannalla lähellä Sobatjoen suuta ja Sudanin rajaa. Matkaa Etelä-Sudanin pääkaupungista Jubasta on noin 650 kilometriä maanteitse suoraan pohjoiseen. Asukkaita on 130 000 henkeä (vuonna 2005).
Kaupunki on Ylä-Niilin osavaltion ja Malakalin piirikunnan keskus. Suurin osa asukkaista on dinkoja, nuereja ja šillukeja. Malakalissa on satama, lentokenttä ja yliopisto. Sudanin sisällissodan aikana siellä oli Sudanin armeijan varuskunta. Marraskuussa 2006 kaupungissa käytiin verinen yhteenotto Sudanin armeijan ja Sudanin kansan vapautusarmeijan välillä.
Tie 49 (Viro)
Kantatie 49 kulkee Keski-Virossa Järvan kunnan Imaverestä valtatieltä 2 ja kulkee Viljandin länsipuolitse Mulgin kunnan Karksi-Nuiaan valtatielle 6.
Historiaa
2000-luvun alkupuolella kantatie 49 oli Viljandin ja Karksi-Nuian välinen tie ja Viljandin ja Imaveren välinen tie oli numeroltaan kantatie 50. Kantatietä 49 jatkettiin myös Viljandin ja Imaveren väliselle osuudelle ja kantatie 50 lyhentyi Viljandin pohjoiseksi sisääntulotieksi.
Tien kulku
Kantatie 49 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Jeong Eun-kyeong
Jeong Eun-kyeong eli Jung Eun-kyeong (s. 1965 Gwangju) on eteläkorealainen lääkäri ja epidemologi (M.D., Ph.D.), joka on kesästä 2017 lähtien johtanut Korean tautienehkäisy- ja -valvontavirastoa (KCDA).
Jung valmistui lääkäriksi Soulin valtionyliopiston lääketieteellisestä korkeakoulusta ja erikoistui perhelääkäriksi. Hän opiskeli myös kansanterveystieteen maisteriksi ja tohtoriksi ehkäisevän lääketieteen alalta.
Jung on työskennellyt tautienehkäisyn parissa ja oppinut niiden hoidosta useamman epidemian aikana jo ennen vuotta 2020. Työskenneltyään ensin perhelääkärinä Yangjun kaupungissa Soulin lähistöllä, Jung siirtyi vuonna 1995 tutkijaksi Etelä-Korean terveysministeriöön. Hän eteni ministeriön ensiapuosaston johtoon vuoden 2009 sikainfluenssaepidemian (H1N1) aikana, jolloin 750 000 eteläkorealaista sairastui tautiin. Hänet oli juuri nimitetty KCDC:n tautientorjuntakeskuksen johtoon kuusi vuotta myöhemmin, kun vuoden 2015 MERS-epidemia levisi. Tuolloin 38 ihmistä kuoli Etelä-Koreassa. Korean tautikeskusta kritisoitiin covid-19-tautia tappavamman, mutta heikommin tarttuvan MERSin hoidosta. Erityisesti tuolloin kritisoitiin yleisölle annetun tiedotuksen puutteita. Joissain kaupungeissa viranomaiset esimerkiksi havaitsivat MERS-potilaita siirrettävän paikallisiin sairaaloihin ilman että mitään ilmoitusta tästä olisi saatu KCDC:ltä. Epidemian jälkeen tapahtumia selvitettiin. Vaikka johtoa ei silloin erotettu, mutta Jung ja muiden viranhaltijoiden palkkaa alennettiin. Vuonna 2016 Jung kuitenkin sai vastuulleen uuden, hallituksen tautiepidemioiden koordinaatiosta vastaavan yksikön johtamisen. Tästä tehtävästä hänet nimettiin koko Korean tautienehkäisy- ja -valvontakeskuksen johtajaksi seuraavana vuonna. Syyskuussa 2020 hän jatkoi laajentuneen, covid-19-taudin vastatoimia asiantuntijalaitoksena johtavan, Korean tautivirastoksi muuttetun organisaation johdossa.
Hän on noussut koronaviruspandemian aikaisen, helmi-huhtikuun 2020 toimintansa johdosta erääksi koronapandemian vastaisen taistelun esikuvaksi ja kansallissankariksi maassaan. Ominaista Etelä-Korean covid-19-epidemian vastatoimille on ollut varhaisen vaiheen laajamittainen testaus ja tartuntaketjujen jäljittäminen yhdistettynä maan hyvätasoiseen terveydenhoitoon ja määrätietoisiin rajoitustoimenpiteisiin. Tämän on johtanut verraten pieniin kuolonuhrimääriin väkilukuun suhteutettuna. Tätä on verrattu jo maaliskuussa esimerkiksi Yhdysvaltojen johdon verraten leväperäiseen suhtautumiseen epidemiaan.
Toni Jalonen
Toni Jalonen (s. 17. huhtikuuta 1991 ) on suomalainen poliitikko, joka herätti huomiota kertomalla Viron hallituspuolue EKRE:n nuorisojärjestön Sinine Äratusin järjestämässä Etnofutur IV -konferenssissa 23.2.2020 olevansa etnonationalisti, traditionalisti ja fasisti. Jalonen on ollut Perussuomalaisten Nuorten kolmas (2019) ja toinen (2020) varapuheenjohtaja. Perussuomalaiset erotti Jalosen puolueesta vuonna 2020.
Jalonen on myös Suomen Sisun jäsen ja etnofuturistisen Suunta-kulttuurikollektiivin johtaja.
Puutrumpetti
Ruotsin vallan aikana Suomessa postimiehet käyttivät puutrumpettia maaseudulla.
Heikan koulu
Heikan koulu (aiemmin Heikan ala-aste) on noin 200 oppilaan ala-aste Forssassa. Koulussa on 1.-6. luokat. Heikan koulu sijaitsee Heikan rinteen äärellä.
Kaunissaari (Eurajoki)
Kaunissaari on Eurajoen edustalla Eurajoensalmessa lähellä Eurajoen suuta sijaitseva 33 hehtaarin laajuinen saari. Saarella on toiminut vuosina 1874−1923 A. Ahlström Osakeyhtiön omistama höyrysaha. Nykyään Kaunissaari on retkeilijöille tarkoitettu historia- ja luontokohde.
Historia
Kaunissaaressa on aikoinaan ollut höyrysaha ja vilkas rahtisatama. Saaressa asuttiin ja siellä käytiin töissä myös mantereen puolelta. Nykyään saaren historiasta kertovat talojen perustukset ja monet muut ihmistoiminnan jäänteet, jotka ovat säilyneet saaressa sahatoiminnan ajoilta.
Tie 50 (Viro)
Historiaa
2000-luvun alkupuolelle asti kantatie 50 ulottui Viljandista Imavereen valtatielle 2, mutta kun kantatietä 49 jatkettiin Viljandista Imavereen, kantatie 50 typistyi loppumaan Viljandin pohjoispuolelle ja kantatie 49 ulottui Karksi-Nuiasta Imavereen asti. Näin saatiin yhtenäisempi pohjois-eteläsuuntainen väylä Viron eteläosiin.
Kaunissaari (Eurajoki)
Historia
Antti Ahlström perusti Kaunissaareen höyrysahan vuonna 1874. Saha perustettiin Kaunissaareen, koska siellä oli erinomainen luonnonsatama, josta johti hyvä väylä avomerelle, lähiseudulla oli runsaasti hyödyntämiskelpoisia metsävaroja ja Eurajoki tarjosi uittoväylän raaka-aineen kuljettamiseen. Saha oli 4-kehäinen jo 1900-luvun alussa ja suurimmillaan sen tuotanto oli vuonna 1920, jolloin laivattiin 47 000 kuutiota puutavaraa. Työtä sahalla ja satamassa tehtiin ympäri vuorokauden kuutena päivänä viikossa.
Tie 50 (Viro)
Tien kulku
Kantatie 50 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Kaunissaari (Eurajoki)
Historia
Kaunissaaren pohjoisrannalla toimi vilkas satama, jossa oli mahdollista lastata neljääkin yli viiden metsin syvyydessä uivaa laivaa kerralla. Ulompana redillä voitiin lastata isompiakin laivoja. Kaunissaareen matkanneet purjelaivat toivat mukanaan painolastikasveja ja -kiviä, jotka tyhjättiin saaren rantaan ennen laivan lastausta.
Luonto
Kaunissaaren luonto on poikkeuksellisen monipuolinen ja runsas. Saaressa on monia harvinaisia eläin- ja kasvilajeja. Sahatoiminnan päättymisen jälkeen saari on saanut kehittyä rauhassa ihmisen juuri puuttumatta luonnon prosesseihin.
Kaunissaaressa on lähes kaikkia Suomessa tavattavia metsätyyppejä. Yleisimpiä saaressa ovat koivuvaltaiset lehdot ja lehtomaiset kankaat. Rannoilla ja keskiosan kosteikossa on tervaleppälehtoja. Pohjoisrannan avokallioita hallitsevat ikivanhat, kilpikaarnaiset männyt, jotka kasvoivat paikalla jo sahatoiminnan aikaan. Pääosa puustosta on kasvanut saareen sahatoiminnan loppumisen jälkeen. Metsät ovat luonnontilaisia ja joukossa on vanhoja, jo lahoja puita. Suuret lahopuut tarjoavat elinympäristön monipuoliselle hyönteis-, sieni- ja lintulajistolle. Kaunissaaressa on luontaisia merenrantaniittyjä ja saaren keskiosassa on entisen torin kohdalla kaunis kallioniitty. Niityn kasvilajistoon kuuluu myös niin sanottuja painolastikasveja. Osa painolastikasveista kasvaa yhä elinvoimaisina Kaunissaaressa.
Bariba
Bariba (myös Borgu) oli barbojen 1400–1800-luvulla muodostama valtakunta nykyisen Beninin koillisosassa ja lähialueilla Nigeriassa.
Valtakunnan pääkaupunkina toimi 1600–1800-luvuilla Nikki. Tärkeimpiä vientitavaroita olivat suola, kolapähkinä, kulta, norsunluu ja orjat. Kauppiaat olivat etupäässä muslimeja. Bariba välitti orjia Dahomeyhin ja Alladaan. 1600-luvun lopussa Baribasta tuli Oyon vasallivaltio. Se vapautui riippuvuussuhteesta vuoden 1783 tienoilla. Vuonna 1898 Bariba liitettiin Ranskan Dahomeyhin ja brittiläiseen Nigerin rannikon protektoraattiin.
Delina Filkins
pienoiskuva|Delina Filkins vuonna 1916. Adelia Delina Filkins (o.s. Ecker) (4. toukokuuta 1815 – 4. joulukuuta 1928) oli pitkäikäinen yhdysvaltalainen. Hän eli koko elämänsä New Yorkin osavaltion alueella.
Filkins eli tarkalleen 113 vuotta ja 7 kuukautta. Hänen ikänsä kuollessa on vahvistettu useaan otteeseen, ja seuraavan kerran 113 vuoden iän saavutti todistettavasti vasta Betsy Baker vuonna 1955.
Filkinsin isä William Ecker oli kuollessaan 97-vuotias ja äiti 78-vuotias. Filkins meni naimisiin vuonna 1834 ja sai kuusi lasta. Heistä kaksi – Frank (72) ja Alonzo (86) – oli edelleen elossa äidin kuollessa.
pt:Anexo:Lista de supercentenários norte-americanos
Lou Dickenson
Lou Dickenson (s. Orleans, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Dickenson on pelannut urallaan monissa eri seuroissa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Pohjois-Amerikassa Dickenson on pelannut OHL, ECHL, CHL sekä AHL-sarjoja. AHL:ssä Dickenson on edustanut San Antonio Rampagea, Manitoba Moosea ja Hershey Bearsia. Euroopassa Dickenson on pelannut monissa maissa kuten Ruotsissa, Sloveniassa, Italiassa ja Isossa-Britanniassa.
Dickenson on Edmonton Oilersin 4. kierroksen varaus vuodelta 2000.
Dickensonilla on Kanadan ja Britannian kaksoiskansalaisuus eli hänet lasketaan EU-pelaajaksi Suomessa.
Tie 51 (Viro)
Kantatie 51 kulkee Keski-Virossa Viljandista Põltsamaalle. Tie alkaa Viljandin kaupungin keskustassa kantatieltä 50 ja kulkee koilliseen Kolga-Jaanin pienkauppalan kautta Põltsamaan kunnan Kuningamäen kylään Põltsamaan kaupungin länsipuolelle kantatielle 38.
Tien kulku
Kantatie 51 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Sotíra (Famagusta)
Sotíra on kylä ja kunta (Δήμος Σωτήρας, Dímos Sotíras) Famagustan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|240px|Sotíran kunnallinen ulkoilmateatteri. Sotíran kylä sijaitsee Kyproksen kaakkoisosassa noin seitsemän kilometriä länteen Agía Nápasta. Kunnan alue ulottuu etelärannikolle Agía Théklan rannalle. Rannikolla sijaitsi antiikin aikana Thronoin kaupunki. Nykyisen kylän ”Vapahtajaan” tai ”Pelastumiseen” viittaavaa nimeä on selitetty sekä sillä, että asutus olisi myöhemmin siirretty sisämaahaan turvaan merirosvoilta, tai olevan peräisin paikalla olleesta bysanttilaisaikaisesta Vapahtajan kirkastumisen (Metamórfosi tou Sotíros) kirkosta.
John Hicks
John Richard Hicks (8. huhtikuuta 1904 – 20. toukokuuta 1989) oli englantilainen tutkija ja yksi 1900-luvun merkittävimmistä taloustieteilijöistä. Hänen tunnetuin tutkimuksensa liittyivät IS/LM-malliin, joka tiivistää keynesiläisen makroteorian näkemyksen. Lisäksi hän työskenteli mikroteorian puolella kuluttajan kysyntäteorian parissa. Hicks palkittiin Nobelin taloustieteen palkinnolla uraauurtavasta työstä yleisen tasapainoteorian ja hyvinvointiteorian aloilla vuonna 1972.
Hicks oli paikallislehden toimittajan poika. Hän opiskeli Oxfordissa Clifronin ja Balliolin collegeissa stipendien turvin. Hän oli aluksi matematiikan opiskelija, mutta vaihtoi pääainetta uuteen filosofian, politiikan ja taloustieteen tiedekuntaan. Niistä hän sai varsin keskinkertaiset arvosanat. Hän pääsi kuitenkin luennoimaan taloustiedettä LSE:hen. 1935 hän siirtyi Cambridgeen ja palasi sieltä Oxfordiin 1946.
Tséri
Tséri on kylä ja kunta (Δήμος Τσερίου, Dímos Tseríou) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Midtstubakken
Midtstubakken on hyppyrimäki Holmenkollenin lähellä Oslossa Norjassa. Vieressä sijaitsee myös 22. syyskuuta 2012 avattu Midtstulia rekruttanlegg mäkihyppystadion, jossa on neljä pienempää hyppyrimäkeä. Kaikki hyppyrimäet ovat muovitettuja.
Ratingen
Ratingen on kaupunki Mettmannin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Kaupungissa asuu noin 87 000 ihmistä ja sen pinta-ala on 88,74 neliökilometriä. Ratingen sai kaupunginoikeudet 11. joulukuuta vuonna 1276.
Midtstubakken
Historia
Midtstubakken rakennettiin vuonna 1955, silloin K-piste sijaitsi 70 metrissä. Mäessä järjestettiin vuoden 1966 normaalimäen MM-kilpailut, kilpailun voitti norjalainen Bjørn Wirkola. Midtstubakkenia remontoitiin vuoden 1982 hiihdon MM-kilpailuja varten, remontissa K-pistettä siirrettiin 70 metristä 85 metriin. Vuoden 1982 normaalimäen maailmanmestaruuden voitti itävaltalainen Armin Kogler.
Ratingen
250px|thumb|Ratingen, St. Peter ja Paul.
Midtstubakken
Historia
Mäki suljettiin vuonna 1992. Midtstubakken rakennettiin uudelleen samalle paikalle vuoden 2011 hiihdon MM-kilpailuja varten. Elokuussa 2008 aloitettiin maanrakennustyöt ja 6. syyskuuta 2010 oli uuden K95 HS106 mäen avajaiset. Mäen ympärillä on 15 000 katsomopaikkaa. Nykyisen mäen ovat suunnitelleet Økaw Arkitekter ja Grindaker Landskapsarkitekter. Vuoden 2011 normaalimäen maailmanmestaruuden voitti itävaltalainen Thomas Morgenstern, naisten maailmanmestaruuden voitti itävaltalainen Daniela Iraschko-Stolz ja joukkuekilpailun Itävalta.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 108,0 metriä ovat hypänneet Matti Hautamäki ja Thomas Morgenstern, epävirallisen mäkiennätyksen 110,5 metriä on hypännyt Maxime Laheurte.
Ratingen
Historia
Ratingen säilytti itsenäisyytensä vuoden 1929 kuntauudistuksessa. Toisessa maailmansodassa kaupunki kärsi verraten vähän vahinkoja. 1960- ja 1970-luvut olivat nopean kasvun aikaa.
Midtstubakken
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 108,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.
Ratingen
Väestökehitys
Keskiajalla ja Uuden ajan alussa Ratingenissa oli joitain satoja asukkaita. Väkiluku kasvoi hitaasti ja sitä verottivat sodat, kulkutaudit ja nälänhädät. Teollisen vallankumouksen myötä väestön määrä lisääntyi rajusti; vuonna 1850 asukkaita oli viitisen tuhatta, vuonna 1900 noin 10 600 ja vuonna 1950 noin 25 000. Vuonna 1973 asukasluku oli 52 216. Vuoden 1975 kuntaliitos, johon kuului muun muassa Lintorf, kasvatti väkiluvun 85 000:een.
Talous ja liikenne
Ratingen on selviytynyt verraten hyvin teollisuuden rakennemuutoksesta. Perinteisen teollisuuden tilalle on tullut palveluita sekä IT- ja telekommunikaatioyrityksiä. Muun muassa seuraavilla kansainvälisillä yrityksillä on toimipaikka tai pääkonttori Ratingenissa: Vodafone, Asus, Sun Microsystems, Hewlett-Packard, SAP, CEMEX, Tiptel, LogicaCMG, Ball Packaging Europe ja Esprit.
155 K 83
155 K 83 (155 millimetrin kanuuna 1983) on suomalainen Tampellan ja myöhemmin Vammaksen Suomen puolustusvoimille valmistama kenttätykki. Nimensä mukaisesti se on 155 mm raskas vedettävä kanuuna, tarkemmin kanuunahaupitsi, 39-pituuskaliiperisella putkella. Sen vetoajoneuvona käytetään esimerkiksi Sisun raskasta SA-240 -maastokuorma-autoa. Vuodesta 1997 eteenpäin Vammas (sittemmin Patria) modernisoi alkupään tuotannon tykkejä 155 K 83-97 -standardiin, johon kuuluu mm. myöhäisemmissä sarjoissa käyttöön otettu uudistettu panoskammio, ja joka siten kykenee käyttämään NATO-standardin mukaista irtopanosjärjestelmää sekä kaikkia yleisimpiä 155 mm ampumatarvikkeita. Modernisointi tehtiin 155 K 83:n yhdenmukaistamiseksi sen tuotannon kesken ja sen pohjalta kehitetyn uudemman 155 K 98:n kanssa.
155 K 83:n käyttötarkoitus on tukea yhtymien taistelua epäsuoralla tulella. Tykeistä muodostetaan patteristoja armeijan ylijohdon alaisuuteen.
Historia
Tykin kehitystyö alkoi 1950-luvun lopulla Suomen puolustusvoimien Tampellalle toimeksiantamasta 122 mm kenttätykin (122 K 60) suunnittelusta, josta vastannutta insinööriryhmää johti Tampellan pitkäaikainen tykkien pääsuunnittelija Heikki Collanus. 122 K 60 ei koskaan tullut laajempaan tuotantoon prototyyppikappaleen ja tuotantomallin 15 kappaleen ensimmäisen sarjan lisäksi, mutta sen piirteitä hyödynnettiin Tampellassa 155 mm tykin suunnittelussa. Suomalaisella Tampellalla ja israelilaisella ammattiliitto Histadrutin omistamalla Solel Bonehilla oli yhteinen tytäryhtiö Soltam, jonka kanssa Tampella toimi yhteistyössä tykkien kehityksessä vuoteen 1974 asti. Samoja 122 mm tykin suunnitelmia on käytetty aiempien Tampellan 33-pituuskaliiperisen 155 K 68:n (joka tunnettiin Tampellan ja Soltamin yhteistyön vuoksi myös israelilaisella nimikkellään Soltam M-68), sekä siitä kehitetyn 39-pituuskaliiperisen 155 K 74:n kehittämisen pohjana. Tampellan 155 K 68:sta myös kehitetty Soltam M-71 on yhtä lailla 39-pituuskaliiperisena hyvin samankaltainen kuin 155 K 74.
Tampella esitteli 1979 Puolustusvoimille kehittämäänsä 155 K 74 -tykkiä, ja se oli Puolustusvoimien kokeilukäytössä vuosina 1980-1981. Kokeiden pohjalta tykkiin tehtiin muutoksia mm. peräkappaleeseen, ja Tampella valmisti 1982-1983 uuden prototyypin nimikkeellä 155 K 74-82. Tämän pohjalta päädyttiin vielä muutoksiin tykin kehdossa ja lavetissa, ja muutoksien pohjalta valmistettiin 1983 varsinainen prototyyppi 155 K 74-83, josta 155 K 83 kehitettiin vielä pienin muutoksin. Itse tuotantomallia tuotettiin Puolustusvoimille yhteensä 113 kappaletta vuosina 1983-1997. 155 K 83 -tykkejä koskenut hankintasopimus puolustusvoimien ja Tampellan välillä allekirjoitettiin 14. heinäkuuta 1983, ja sen arvo oli liki 100 miljoonaa markkaa. Puolustusvoimien puolesta sopimuksen allekirjoitti kenraaliluutnantti Pentti Väyrynen ja Tampellan puolesta johtaja Jaakko Mattila.
1990-luvulla tykin kehityksen jatkumisen ja 155 K 98:n suunnittelun ja siinä käyttöönotettujen uusien ratkaisujen, kuten laajennetun NATO-mittaisen panoskammion karhennetulla ylimenokartiolla myötä, myös alkupään 155 K 83 -sarjat päätettiin uudistaa siten, että niissä voidaan käyttää samoja panoksia kuin uudemmissakin tykeissä, ja siten syntyi Vammaksen muuntama modernisoitu versio, 155 K 83-97. Uudistuksessa myös lisättiin mahdollisuus latauslaitteen asentamiseen ja parannettiin tykin käyttöturvallisuutta pienin uudistuksin kiilan, virityskammen ja telin lukitusjärjestelmiin. Loppupään tykeissä nämä ominaisuudet kuuluivat jo tehdaskokoonpanoon.
155 K 83:a käytettiin pohjana Tampellan ja Vammaksen suunnittelutyössä uudempien Tampellan ja Vammaksen kenttätykkien, kuten 155GH45:n ja 155 K 93:n suunnittelemiseen, ja lopulta kehitystyö johti 155 K 98:aan.
Ratingen
Talous ja liikenne
Keskeisen sijaintinsa johdosta Ratingenin liikenneyhteydet ovat hyvät. Düsseldorfin kansainvälinen lentoasema on kaupungin tuntumassa. Lentokentän rautatieasema (Der Bahnhof Düsseldorf Flughafen) sijaitsee aivan kaupungin rajalla. Ratingenin alueella risteävät moottoritiet A 3 (Köln–Oberhausen), A 52 (Düsseldorf–Essen) ja A 44 (Mönchengladbach–Ratingen Ost). Lisäksi valtatie Bundesstraße 1 kulkee kaupungin halki.
155 K 83
Ominaisuudet
Tykin putken pituus on 5990 millimetriä eli noin 39 kaliiperia, ja rihlatun osan pituus on 5054 mm. Suuhidastin on yksikammioinen, ja putkessa on myös savunpoistin.
Tykillä voi ampua kaikkia tavanomaisia 155 mm tykistön kranaatteja, ja 155 K 83:n alkupään tuotantosarjojen 18,8 litran panoskammio mahdollistaa täyspanoksella 900 m/s lähtönopeuden perusampumatarvikkeelle sekä 27 km maksimikantaman, ja perävirtauskranaatilla jopa 32 km maksimikantaman. Mahdollinen ampumatarvikevalikoima on 155 mm ampumatarvikkeilla hyvin laaja, kuten tavanomaisia (onteloperä-), perävirtaus- ja rakettiavusteisia sirpale-, savu-, fosforisavu-, valaisu- ja kuorma-ammuskranaatteja. Suomen puolustusvoimilla näistä on käytössä ainakin tavanomaisia ja perävirtaussirpalekranaatteja, sekä kuorma-ammuskranaatteja, joidenka paino on 43-46 kg.
155 K 83-97 on muuten samanlainen, mutta siihen on tehty muutamia uudistuksia käyttöturvallisuuteen - ja tärkeimpänä muutoksena panoskammion koon muuttaminen 155 K 98:n tapaan NATO-mittoihin, 23,0 litraan. Uudistus teki mahdolliseksi NATO-standardin mukaisen irtopanosjärjestelmän (Modular Charge System) käyttämisen. Samalla kuitenkin menetettiin jonkin verran kantamaa. Puolustusvoimat ilmoittaa uudistetun mallin kantamaksi 23 km onteloperäkranaatilla ja 30 km perävirtauskranaatilla. Osassa myöhemmistä tuotantosarjoista nämä muutokset on tehty jo itse tuotantovaiheessa.
Bloodstone & Diamonds
Bloodstone & Diamonds on groove metal -yhtye Machine Headin kahdeksas levy, joka julkaistiin vuonna 2014.
Midtstubakken
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 111,5 metriä on hypännyt Jarl Magnus Riiber.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 106,0 metriä on hypännyt Daniela Iraschko-Stolz, hän on myös hypännyt kaatuneen hypyn 114,5 metriä ja harjoituksissa epävirallisen kesämäkiennätyksen 108,0 metriä.
Midtstulia rekruttanlegg
Heinäkuussa 2011 aloitettiin rakennustyöt K60 HS66, K40 HS44, K20 HS22 ja K10 HS11 -hyppyrimäkien rakentamiseksi. Hyppyrimäet avattiin 22. syyskuuta 2012. Vanhan Holmenkollbakkenin tornin kuuluisa lämmittelykoppi, nimeltään ”Diamond”, on uudelleenkäytössä huoltorakennuksena uudella Midtstulia rekruttanlegg -stadionilla.
4015 Wilson-Harrington
Wilson-Harringtonin löysivät alun perin komeettana A. G. Wilson ja R. G. Harrington 19. marraskuuta vuonna 1949. E. F. Helin löysi sen uudestaan Apollo-asteroidiksi luokiteltuna pikkuplaneettana 15. marraskuuta vuonna 1979, ja se sai pikkuplaneettojen tapaan väliaikaisen tunnuksen, mikä tässä tapauksessa oli 1979 VA. Myöhemmin kuitenkin havaittiin, että komeetta Wilson-Harrington ja pikkuplaneetta 1979 VA olivat sama taivaankappale. Se luokiteltiin sekä komeetaksi että pikkuplaneetaksi ja tunnettiin tästedes komeettojen tapaan löytäjiensä mukaan nimellä Wilson-Harrington. Sen läpimitta on noin 4 kilometriä, ja se pyörähtää akselinsa ympäri 6,1 tunnissa.
Hopea (suku)
Hopea on siipipuukasvien heimoon kuuluva kasvisuku, joka on nimetty Edinburghin Royal Botanic Gardenin ensimmäisen hoitajan John Hopen (1725–1786) mukaan. Sukuun kuuluu noin 104 lajia, joiden levinneisyysalue ulottuu Sri Lankalta ja Etelä-Intiasta Etelä-Kiinaan, Malesiaan ja Uuteen-Guineaan. Ne ovat pääasiassa alavien sademetsien latvuspuita, mutta eräistä lajeista, kuten Hopea nutansista, voi tulla myös latvuskerroksen yläpuolelle kasvavia ylispuita. Suvun lajimäärä vaihtelee huomattavasti eri lähteissä.
Lajit
Sukuun kuuluu noin 104 lajia:
Montréal-Mirabelin kansainvälinen lentoasema
Kentän alueella sijaitsee myös lentokonevalmistaja Bombardierin kokoonpanotehdas, jossa se valmistaa CRJ700 ja CRJ900 -koneita.
Dorval
Dorvalin lentoasema avattiin 1. syyskuuta 1941. lentoasemalla oli kolme kestopäällysteistä kiitotietä. Vuonna 1946 lentoaseman kautta kulki vuosittain yli 250 000 matkustajaa ja 1950-luvun puolivälin tienoilla yli miljoona matkustajaa vuodessa, mikä teki lentoasemasta maan vilkkaimman. Lentoaseman nimeksi vaihdettiin Montréal–Dorvalin kansainvälinen lentoasema vuoden 1960 marraskuussa. Lentoasema oli suurin Kanadassa ja tärkeä portti Euroopan ja Kanadan välisessä liiknteessä. Aseman kautta kulki 1961 yli kaksi miljoonaa matkustajaa vuosittain. Kahdeksan vuotta myöhemmin lentoasema kaipasi laajennusta matkustajamäärän kasvun ja lentoyhtiöiden siirtyessä käyttämään enenevässä määrin suihkukoneita. Kanadan hallitus päätti laajennuksen sijaan rakentaa täysin uuden Mirabelin lentoaseman Montrealin luoteispuolelle.
Nykyisin lentoasema tunnetaan nimellä Montreal-Pierre Elliott Trudeaun kansainvälinen lentoasema.
Mirabel
Montréal–Mirabelin kansainvälinen lentoasema avattiin 29. marraskuuta 1975, juuri ennen Montréalin kesäolympialaisia. Lentoasemalla oli kaksi kiitotietä. Kaikki kansainvälinen liikenne siirtyi uudelle kentälle, samoin myös monet jatkolennot. Yhteensä 23 kansainvälistä lentoyhtiötä siirsi lentonsa asemalle.
Alkuperäisissä suunnitelmissa oli rakentaa kaikkiaan kuusi kiitotietä ja kuusi terminaalia. Suunnitelmien mukaan kaikki liikenne Dorvalista oli tarkoitus siirtää Mirabeliin. Suunnitelmat eivät kuitenkaan toteutuneet, mikä johtui pääasiassa 1970-luvun öljykriisistä sekä uusista suuremmista suihkukoneista, jotka muuttivat matkustamiskäytäntöjä suoraan kaupungista kaupunkiin, ilman useita koneen vaihtoja.
Suoritettuaan tutkimuksia ja lausuntokierroksia, Kanadan hallitus päätti 1982 hylätä suunnitelmat Mirabelin laajentamisesta. Suunnitellut rautatieyhteys ja Highway 13 jätettiin rakentamatta. Vuonna 1989 suurin osa pakkolunastetuista maa-alueista palautettiin alkuperäisille omistajilleen.
Tie 53 (Viro)
Kantatie 53 kulkee Keski-Virossa Viljandin kaupungin eteläpuolella Viljandin kunnan Vardjan kylässä. Se on yksi Viron lyhyimmistä kantateistä: tien pituus on 3,6 kilometriä. Tie yhdistää kantatiet 52 ja 49 toisiinsa.
Tien kulku
Kantatie 53 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Tie 52 (Viro)
Kantatie 52 kulkee Etelä-Virossa Viljandista Rõnguun. Tie alkaa Viljandin kaupungin itäpuolelta Viljandin kunnan Viiratsin pienkauppalasta valtatieltä 92. Se kulkee Võrtsjärven eteläpuolitse Mustlan kautta Elvan kunnan Rõngun pienkauppalaan valtatielle 3.
Tien kulku
Kantatie 52 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Tie 54 (Viro)
Kantatie 54 kulkee Etelä-Virossa Karksi-Nuiasta valtatieltä 6 Lillin raja-asemalle Latvian rajalle. Tie on 16,8 kilometriä pitkä.
Tien kulku
Kantatie kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2019
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2019 oli Formula 2 -kauden 2019 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 3.–4. elokuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa Unkarissa.
Hopea parviflora
Hopea parviflora on siipipuukasvien heimoon ja hopeoiden (Hopea) sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa endeemisenä Intiassa. Malajalamiksi laji tunnetaan nimellä kampakam tai thampakam; tamiliksi nimitys on vellaikongu tai irubogam (கோங்கு).
Hopea parviflora on luonnossa 30–37 metrin korkuiseksi kasvava puu, jonka rungon läpimitta voi olla 150 senttimetriä. Kasvi tuottaa kaunista puutavaraa, ja sitä kaadetaan usein luonnosta sekä paikalliseen käyttöön että kauppaan.
Schreckin talo
Schreckin talo on Georg Schreckin vuonna 1902 veljelleen, Tampereen kunnallispormestarille Karl Hjalmar Schreckille suunnittelema talo Huhtimäenkatu 5:ssä Jussinkylässä. Talo on tyyliltään jugendia, mihin viittaavat pihalle vievän portaalin yläreunan kukka-aiheet. Rakennuksessa on myös klassistisia koristeaiheita, muun muassa kattovyöhykkeen päädyn palmetit. Talo on suojeltu rakennustaiteellisin ja maisemallisin perustein.
François Coppée
François Coppée (1842−1908) oli ranskalainen runoilija. Hän liittyi parnassolaisiin ja tuli tunnetuksi runoelmallaan Grève des forgerons (1869), jossa hän puoltaa työväen asiaa, sekä yksinäytöksisellä runonäytelmällään Le Passant (1869), jossa Sarah Bernhardt esiintyi ensi kerran ja herätti huomiota. Coppéen myöhäisemmistä näytelmistä menestyivät Severo Torelli (1883), Les Jacobites (1885) ja Pour la Couronne (1895). Pysyvä kirjallinen arvo on hänen kaksinäytöksisellä draamallaan Le luthier de Crémone (1876). Coppée on julkaissut lyyrilliset runokokoelmat Le Reliquaire (1866), Les Intimités (1868), Les Humbles (1872), L’Arriére-saison (1890) sekä runollisia kertomuksia ja romaaneja. Coppéesta tuli 1884 Ranskan akatemian jäsen.
Sydänten akatemia
Sydänten akatemia on suomalainen draamasarja, jonka ensiesitys oli vuonna 1998 ja uusinta 2003. Sarja seuraa Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitoksen fiktiivisten työntekijöiden ja opiskelijoiden elämää.
Sydänten akatemian käsikirjoittajat olivat Kirsti Manninen ja Annina Holmberg. Sarjan ohjasivat Aku Louhimies, Raimo O. Niemi ja Jukka-Pekka Siili. Sydänten akatemian tuottivat Jari Matala ja Petra Tarjanne. Musiikin sävelsi Heikki Elo.
Arnold Pressburger
Arnold Pressburger (27. syyskuuta 1885 Preßburg, Itävalta-Unkari – 17. helmikuuta 1955 Hampuri, Länsi-Saksa) oli itävaltalainen elokuvatuottaja.
Pressburger aloitti ennen ensimmäistä maailmansotaa elokuvaajana Itävallassa. Sodan jälkeen hän toimi Sascha-Filmin tuotantojohtajana Wienissä. Tämän jälkeen hän tuotti elokuvia myös Lontoossa ja Pariisissa.
Vuonna 1941 Pressburger muutti Yhdysvaltoihin ja jatkoi uraansa Hollywoodissa, jossa hänen ensimmäinen tuotantonsa oli Josef von Sternbergin ohjaama Uhkapeliä Shanghaissa. Pressburger teki usein yhteistyötä Euroopasta lähtöisin olevien ohjaajien kanssa, sillä hän tuotti myös esimerkiksi Fritz Langin elokuvan Pyövelitkin kuolevat ja René Clairin elokuvan Tapahtui huomenna.
Tie 55 (Viro)
Kantatie 55 kulkee Etelä-Virossa Mulgin kunnassa valtatieltä 6 Latvian rajalle. Se alkaa Lasarin kylästä, kulkee Mõisakülan kaupungin läpi ja päättyy Umbsoon kylässä rajalle. Tie on 4,4 kilometriä pitkä.
Tien kulku
Kantatie 55 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Tie 56 (Viro)
Kantatie 56 oli 2000-luvun alkupuolelle asti Kilingi-Nõmmen ja Viljandin välinen tie. 2000-luvulla kantatiet 48 ja 56 yhdistettiin valtatieksi 92, jotta saatiin yhtenäisempi poikittainen tieosuus Pärnusta Tarttoon.
Itämainen kylmä halli
Itämainen kylmä halli oli Tampereella Itäisenkadulla, nykyisen Aleksis Kiven katu 26:n kohdalla, sijainnut avoseinäinen basaarin kaltainen kauppapaikka. Rakennuksen suunnitteli vuonna 1902 arkkitehti Georg Schreck.
Kylmähallissa oli erikokoisia vuokrattavia myymälätiloja, jotka olivat lämmittämättömiä ja auki ympäri vuoden. Avoin sisäpiha oli tavarankuljetuksia varten ja kylmähallin kellarissa sijaitsi Baltic Company-tukkuliikkeen banaaninkypsentämö. Kylmähallissa toimi vuonna 1931 seuraavia liikkeitä: Toivo A. Honkosen (1898–1956) vuonna 1922 perustama vaatetus- ja lyhyttavaraliike, myöhempi Honkonen Oy jolla oli kaksi myymälää hallissa, vaate-Koiso, Lasi-Koiso, Waldén, Kilkki, Vesterinen, Aino Salo, Lindqvist, Haapalinna, Mimmi Lammi ja Hellsten. Kylmähalli oli toiminnassa vuoteen 1964 saakka.
Nykyisin hallin paikalla sijaitsee vuonna 1965 valmistunut STS:n talo, jonka suunnittelivat arkkitehdit Kaija ja Heikki Siren.
Juha Hietanen
Juha Hietanen (s. 20. huhtikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hietanen edusti koko uransa HPK:ta, lukuun ottamatta kautta 1985–1986, jonka hän pelasi Imatran Ketterässä. Uransa aikana Hietanen pelasi HPK:ssa kaudet 1974–1985 ja 1986–1987. Kahdentoista HPK-kautensa aikana Hietanen pelasi vain kauden 1983–1984 SM-liigassa ja keräsi tuolloin 33 ottelussa kolme syöttöpistettä ja 18 jäähyminuuttia. Muuten HPK pelasi hänen aikanaan I-divisioonassa ja sitä edeltäneessä Suomen sarjassa. HPK on jäädyttänyt Hietasen pelinumeron 17.
Kylmäpihlaja
thumb|250px|Kylmäpihlajan majakka ja venesatamaa kesäkuussa 2010. Kylmäpihlaja on Selkämerellä sijaitseva saari, 9 kilometriä Rauman satamasta länteen. Se on pinta-alaltaan noin 9 hehtaaria. Saari on uloin Rauman saariston suurista saarista, ja siitä alkaa avomeri. Saarella sijaitsee Kylmäpihlajan majakka. Majakka on rakennettu 1953.
Luonto
Vaikka saari on karu olemukseltaan, on siellä kuitenkin paljon elämää. Saarella on paljon lintuja, etenkin pesimäaikaan. Kylmäpihlajalla on havaittu yli 170 lintulajia. Myös tyrni menestyy saarella.
Quinaran alue
Quinaran alue on Guinea-Bissaun länsiosassa sijaitseva rannikkomaakunta, jossa vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asui 65 929 ihmistä.