cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paavo Kortekangas
Ennen valintaansa Kuopion piispaksi Kortekangas toimi Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa nykyaikaisen kirkkohistorian ja kirkkososiologian professorina vuosina 1970–1975. Kortekangas valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1952 ja filosofian kandidaatiksi 1955. Hän valmistui teologian lisensiaatiksi vuonna 1965 ja väitteli teologian tohtoriksi samana vuonna. Kortekangas oli ehdolla Tampereen piispaksi vuonna 1966, 35-vuotiaana, jolloin hän hävisi virkaan nimitetyksi tulleelle Erkki Kansanaholle (166 vastaan 184).
Kortekangas toimi seurakuntapappina Kurikassa, Seinäjoella ja Kauhajoella vuosina 1952–1955 sekä uskonnon, psykologian, filosofian ja historian lehtorina Suonenjoen yhteiskoulussa vuosina 1955–1956, Joensuun lyseossa vuosina 1956–1959, Itä-Suomen seminaarissa vuosina 1959–1960 ja Tampereen lyseossa vuosina 1960–1966. Vuodesta 1967 lähtien piispaksi tuloonsa asti hän toimi tutkijana ja opettajana Helsingin yliopistossa. Sen ohessa hän toimi Kirkon tutkimuslaitoksen tutkijana ja johtajana vuosina 1966–1970, Kirkon kasvatusasian keskuksen puheenjohtajana vuosina 1971–1973 sekä Kristillinen kasvatus -lehden päätoimittajana vuosina 1971–1974.
Yksityiselämä
Hänen puolisonsa oli Ritva Helinä Kortekangas (1930–2015) Säveltäjä Olli Kortekangas on heidän poikansa. Arkkitehti ja tutkija Panu Savolainen on heidän tyttärenpoikansa.
Killing Time
Killing Time on suomalaisen heavy metal -yhtye Doom Unitin esikoisalbumin Cross the Line ensisingle, joka julkaistiin 12. lokakuuta 2009. Killing Time sai ilmestyessään suurta suosiota ja paljon radiosoittoaikaa, ja nosti Doom Unitin tunnettavuutta. Alun perin Killing Time sävellettiin Skeleton Crew -kauhuelokuvan soundtrackia varten. Kappale kuultiin myös Harper’s Island -TV-sarjan tunnusmusiikkina. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulaja-kitaristi Jape Ylinikka.
Kappale debytoi Suomen virallisen latauslistan sijalla 27, ja pysyi listalla yhteensä 2 viikkoa. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo.
Markus Rautiainen
pienoiskuva|Markus Rautiainen, numero 15, pelaamassa maaottelua [[Espanjan futsalmaajoukkue|Espanjaa vastaan 2.4.2018]] Markus Rautiainen (s. 19. marraskuuta 1993 ) on suomalainen futsalpelaaja, joka pelaa kaudella 2020-2021 Futsal-ligaa Akaa futsalissa. Rautiainen siirtyi Akaaseen Kampuksen Dynamosta kesällä 2020. Rautiainen on pelaajaprofiililtaan laitapelaaja, joka tunnetaan erityisesti kovasta ja tarkasta laukauksestaan.
Kauden 2018-2019 Rautiainen kävi pelaamassa JoSePassa. Tätä ennen Rautiainen pelasi neljä kautta futsal-liigaa Kampuksen Dynamossa ja futsal-ykköstä LPK:ssa. Rautiaisen kasvattajaseura on Petäjäveden Petäjäiset. Kaudella 2017-2018 Rautiainen voitti Kadyn paidassa Suomen Mestaruuden.
Tulenpalvonta
thumb|Tulenpalvontaa kuvaava [[parthia|indoparthialainen kivipaletti]] Tulenpalvonta eli pyrolatria tarkoittaa tulen käyttämistä apu- tai palvontavälineenä uskonnollisissa rituaaleissa. Termi "Tulenpalvojat" liittyy usein virheellisesti zarathustralaisiin - tulen kunnioitus on kuitenkin yleisempää myös muiden uskontojen piirissä. Tulenpalvontaa on esiintynyt ainakin Skandinavian pakanauskontojen keskuudessa ja hindulaisuudessa, mutta nykyään tulen kunnioitukseen liittyviä ominaisuuksia löytyy esimerkiksi olympiatulen perinteessä. Tuli on ollut tärkeä osa ihmisten elämää kautta historian, ja tulenpalvontaa esiintyi jo esihistoriallisten ihmisten keskuudessa.
Kristinuskon perinteessä tulta ei ole nostettu tärkeään asemaan. Kuitenkin Uudessa testamentissa Jeesus esitetään henkilönä, joka tuo tulen maan päälle. Raamatussa ja juutalaisten Tanakhissa esiintyy kuitenkin muun muassa palava pensas ja tulinen pilari. Pyhää Henkeä kutsutaan joskus "liekin kieliksi".
Risto Piekka
thumb|Risto Piekka Risto Hannu Juhani Piekka, (s. 3. toukokuuta 1948 Sammatti) on pitkäaikainen ammattijärjestöaktiivi, joka toimi vuosina 1999–2007 Akavan puheenjohtajana. Piekka on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri.
Ura Akavassa
Julkisuudessa Akavaa ja Risto Piekkaa on syytetty jäämisestä taka-alalle ammattiyhdistysjulkisuudessa: lausuntoja ovat antaneet keskusjärjestöjohtajista Lauri Ihalainen SAK:sta ja Mikko Mäenpää STTK:sta. Akavalaisista julkisuudessa on ollut OAJ:n Erkki Kangasniemi. Suurinta arvostelua on kuitenkin tullut järjestön sisältä: palkkaerot ja tehtävien erilaisuus, edunvalvonnan hajautuminen muun muassa luokanopettajien (OAJ), lääkäreiden (Lääkäriliitto) ja insinöörien (Uusi Insinööriliitto) kesken on arvostelijoiden mukaan ollut sekavaa.
Risto Piekka työskenteli Akavassa vuodesta 1973, josta järjestöpäällikkönä vuosina 1981–1991, pääsihteerinä 1991–1999 ja tämän jälkeen puheenjohtajana 1999–2007.
Puoluetaustaltaan Piekka on kokoomuslainen.
Piekka on Sammattiseuran puheenjohtaja.
Pomorit
Pomoreilla, turjansaamelaisilla ja vienankarjalaisilla on ollut perinteisesti hyvät välit keskenään. Myös Norjassa on asunut pomoreita. ja Norjan pohjoisosien itäosissa puhuttiin niin sanottua russenorskin kieltä, joka oli sekoitus norjaa ja venäjää. Vastaavasti Kuolan niemimaalla on elänyt norjalaisia. Stalinin etniset puhdistukset sekä toinen maailmansota Muurmannin radan puolustuksineen olivat pomorien asuinalueen alueen väestölle raskasta aikaa.
Pomorien etnisestä asemasta on ollut kiistelyä jälleen 2010-luvulla.
Kulttuuri
Pomoreilla on omintakeinen lauluperinteensä. Turjan piirin keskuksessa Umbassa pidetään kolmen vuoden välein kansainvälinen folklorefestivaali, viimeksi kesäkuussa 2005.
Columbia (supertietokone)
Columbia on Silicon Graphicsin Nasalle suunnittelema supertietokone. Kone tuli käyttöön vuonna 2004, jolloin se oli maailman toiseksi nopein supertietokone.
Se on nimetty avaruussukkula Columbian ja sen miehistön mukaan. . Tietokonetta käytetään tieteelliseen laskentaan ja simulointiin. Tietokoneella on simuloitu kahden mustan aukon törmäämistä. Columbia käyttää Linux-käyttöjärjestelmää ja useita Infiniband-kytkimiä.
Alkuperäisessä konfiguraatiossa on 20 Altix-solmua 512:sta Intel Itanium 2 -prosessorilla. Huippuvaiheen konfiguraatiossa vuonna 2008 oli yhteensä 13824 ydintä ja 27 teratavua muistia joilla saavutettiin 82,9 teraflops huipputeho. LINPACK-testissä tietokone on valmistajan mukaan saavuttanut 42,7 triljoonaa laskutoimitusta sekunnissa ja 88% hyötysuhteen.
Tietokoneen 400 teratavun tallennusjärjestelmään lisättiin myöhemmin 600 teratavun tallennusjärjestelmä. Tietokoneessa on 4 gigabitin tiedonsiirtojärjestelmä ja tiedon tallennukseen SGI:n CXFS-tiedostojärjestelmä.
Fontainebleau
Fontainebleau on 15 688 asukkaan (2006) kaupunki Ranskassa Île-de-Francen alueella lähellä Pariisia. Sitä ympäröi Fontainebleaun metsä, joka on Ranskan kauneimpia puistoalueita, laajuudeltaan 169 neliökilometriä.
Kaupungissa on myös renessanssilinna, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1528. Linnassa on laajoja taidekokoelmia. Se on Unescon maailmanperintöluettelon kohde.
Fontainebleaussa on rautateollisuutta, ja siellä tuotetaan myös brie-juustoa ja Chasselas-pöytäviinejä.
Fontainebleaussa sijaitsee kauppakorkeakoulu INSEAD.
Naton päämaja, Supreme Headquarters Allied Powers Europe, sijaitsi Fontainebleaussa vuoteen 1967 saakka.
Rakel Liehu
Rakel Maria Liehu (o.s. Tuomi, s. 3. syyskuuta 1939 Nivala) on suomalainen kirjailija.
Liehu kirjoitti ylioppilaaksi Raudaskylän lukiosta vuonna 1958 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi (suomen kieli ja kotimainen kirjallisuus) vuonna 1963. Hän toimi äidinkielen ja historian opettajana Raahen yhteislyseossa lukuvuoden 1963–1964. Hänen vuonna 2003 julkaistu romaaninsa Helene, joka kertoo Helene Schjerfbeckin elämästä, nosti hänet Suomen eturivin kirjailijoiden joukkoon. Hän oli ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2005. Vuonna 2008 hän sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. Liehun runoja on käännetty usealle kielelle. Ennen omia julkaisujaan hän suomensi useita kirjoja saksasta, ruotsista ja englannista Kirjaneliö- kustantamolle. Rakel Liehun ensimmäinen puoliso vuodesta 1962 oli rovasti Jouko Liehu (8.10.1936–24.9.2008). Heillä on kolme lasta, joista nuorin on filosofi ja kirjailija Heidi Liehu. Toinen puoliso on neurofysiologi, ylilääkäri Veikko Häkkinen.
Synthesis
Synthesis on Evanescence-yhtyeen 10. marraskuuta 2017 julkaistu remix-albumi, joka sisältää myös kaksi uutta kappaletta. Albumi sisältää uusia orkesteroituja ja elektronisia versioita yhtyeen aiemmin julkaistuista kappaleista.
Albert Bouchard
Albert Bouchard (s. 24. toukokuuta 1947 Watertown, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on Blue Öyster Cultin perustajajäsen ja soitti rumpuja yhtyeessä aina vuoteen 1981 asti. Hänen veljensä Joe Bouchard oli yhtyeen basisti.
Viime aikoina Albert Bouchard on musisoinut oman The Brain Surgeons-yhtyeen kanssa ja hänellä on oma levy-yhtiö Cellsum Records.
Matti Kujasalo
Matti Kalervo Kujasalo (s. 28. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1964 ja Suomen taideakatemian koulussa 1964–1968. Kujasalo toimi 1980-luvulla opettajana ja rehtorina Suomen Taideakatemian koulussa.
Kujasalo tekee konstruktivistisia, usein mustavalkoisia geometrishenkisiä maalauksia, jotka ovat lähellä op-taidetta. Hän kiinnostui konstruktivismista opiskeluaikanaan. Jo Kujasalon ensimmäisessä yksityisnäyttelyssä vuonna 1970 oli systemaattisia ja konstruktivistisia teoksia. Kujasalon teoksiin tuli mukaan myös sarjallinen muuntelu ennen 1970-luvun loppua. thumb|Konstruktio 92, 1992, Kajaani. Alkuvaiheessa Kujasalo käytti voimakkaita värejä ja tasaisia väripintoja, mutta värit alkoivat vähentyä. Ensimmäinen mustavalkoinen maalaus on vuodelta 1975. Mustan ja valkoisen ohella Kujasalo on sittemmin käyttänyt vain himmeää siniharmaata.
Kujasalo osallistui Suomen edustajana Venetsian biennaaliin vuonna 1980. Hän oli myös Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija vuonna 1994. Lisäksi hänelle on myönnetty Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali. Vuonna 2010 Kujasalo palkittiin Ruotsin kuninkaan jakamalla Prinssi Eugenin mitalilla. Samana vuonna valittiin Suomen parhaaksi taidekirjaksi Galerie Anhavan kustantama Matti Kujasalo.
Kujasalon puoliso on taiteilija Marjatta Palasto.
Katima Mulilo
Katima Mulilo tai yksinkertaisesti Katima on kaupunki Namibiassa. Se on Zambezin alueen pääkaupunki. Siellä oli 28 362 asukasta vuonna 2010. Vastapäätä Sambesia Sambian puolella on Sesheke-niminen asutuskeskus.
Katimassa on kaksi vaalipiiriä, Katima Mulilo Rural ja Katima Mulilo Urban. Se sijaitsee valtatie B8:n varrella Sambesijoen äärellä, missä luonto on rehevää ja eläimistöön kuuluvat mm. trooppiset linnut ja apinat. Kaupunki saa sadetta vuosittain 654 mm.
Lähin kaupunki Namibiassa on Rundu, jonne on matkaa noin 500 km länteen. Noin 40 km:n päässä idässä on Bukalo-niminen kylä, josta tie jatkuut Ngomaan ja Ngoman sillan yli edelleen Botswanaan.
Historia
Katima Mulilon nimi on SiLozin kieltä, ja tarkoittaa ‘tulen sammuttamista’, viitaten lähellä oleviin Sambesijoen koskiin. Aiempina aikoina ihmiset kulkivat Sambesia pitkin Livingstonesta Seshekeen lotjilla, joita melottiin jokea pitkin. Reitti kulki Siomassa Ngonyen koskien kautta, missä 1905 yritettiin rakentaa kanava putousten ohi. Lotjat purettiin siellä, ja sitten härät vetivät ne koskien ohi. Reitti jatkui luoteeseen Monguun, joka oli Barotsemaan hallinnollinen keskus, ja edelleen pohjoiseen Balovaleen (nyk. Zambezi). Kun lotjat pääsivät Katima Muliloon, niissä olleet nuotiot sammutettiin (mutta hiillosta pidettiin yllä), ja lotjat jälleen tyhjennettiin ja vedettiin koskien ohi ja sitten taas lastattiin rahdilla, ja nuotioita ryhdyttiin jälleen polttamaan.
28.1.1935 Caprivin hallinnollinen keskus siirrettiin Schuckmannsburgista Katima Muliloon. Tuota päivämäärää pidetään Katiman perustamispäivänä. Paikallinen hallintotalo, paikkakunnan ainoa tiilestä ja laastista rakennettu talo, rakennettiin suuren apinanleipäpuun alle koskemattomaan metsään. Nykyään lähistöllä on SWAPO:n toimisto. Apinanleipäpuu taas tunnetaan “käymäläpuuna”, sillä sen sisään oli veistetty käymälä.
Vuonna 1940 William "Bill" Finaughty perusti Caprivin ensimmäisen kaupan Katimaan, ja tuolloin kaupan ympärillä ollut yhdyskunta nimettiin hänen mukaansa. 1950-luvulla Sambesille luotiin liikenneyhteyksiä, joiden avulla saatiin aikaan yhteys rautateihin Livingstonessa. Vuonna 1965 rakennettiin M'pachan lentokenttä, joka nykyään tunnetaan Katima Mulilon lentokenttänä. Sen rakentaminen maksoi 65 miljoonaa randia, joka oli astronominen summa. (Tuon ajan kaksi randia vastasi noin yhtä Englannin puntaa.)
Katima Mulilosta tuli segregoitunut kaupunki vuonna 1965, kun Nghweezen lähiötä alettiin rakentaa vuonna 1965. Etelä-Afrikan hallinto ei pitänyt Mafulon epävirallisesta yhdyskunnasta, sillä Caprivi African National Unionin (CANUn) aktivistit asuivat siellä ja harjoittivat poliittista aktivismia. Vastauksena tälle Nghweezen (totelan kielellä ‘puukota minua’) lähiötä alettiin rakentaa, ja mustien annettiin asettua sinne, jotta mustia työntekijöitä ja heidän perheitään voitaisiin kontrolloida ainakin jossain määrin. Samaan aikaan Katiman keskiosia alettiin kutsua “Varsinaiseksi Katima Muliloksi”, ja se varattiin valkoisten asuinkäyttöön. Työntekijöitä kaupungin rakentamiseen saatiin Lewis Construction -nimisestä yhtiöstä Salisburysta (nykyinen Harare silloisessa Etelä-Rhodesiassa, nykyisessä Zimbabwessa). He rakensivat Nghweezen ja olivat majoittuneena alueella, jota tästä syystä nimitetään Lewisiksi. Kyseessä on epävirallinen yhdyskunta. Kaupungissa oli ollut aiemmin vain 575 asukasta, mutta se kasvoi yli 5.000 asukkaan yhdyskunnaksi vuoteen 1978 mennessä.
Vuonna 1971 Namibian itsenäisyyssota saavutti Katima Mulilon. Aivan kuten toisessa maailmansodassa, paikka oli nytkin strategisesti tärkeä, tällä kertaa siksi, että sen kautta voitiin siirtää joukkoja Sambiaan ja Angolaan.
Katima Mulilo oli myös keskeinen paikka Caprivin konfliktissa 1990-luvulla, kun Caprivi Liberation Army (CLA) yritti saada Caprivin irrotetuksi Namibiasta. Varhain aamuyöstä 2.8.1999 CLA hyökkäsi valtion omistamalle radioasemalle sekä poliisiasemalle, Wenelan raja-asemalle ja armeijan tukikohtaan. Provinssiin julistettiin hätätila, ja hallitus pidätti CLA:n kannattajiksi epäiltyjä henkilöitä.
Lähiöt
Vanhimmat lähiöt ovat Nghweeze, aiempi mustien lähiö, ja Varsinainen Katima Mulilo, joka oli varattu valkoisille apartheidin aikana. Nykyisin rekisteröityjä epävirallisia lähiöitä ovat Butterfly, Cowboy, Choto ja Mahohoma. Lisäksi ovat olemassa Nambweza, Soweto (South–Western Townships, joka on nimeltään sama kuin Soweton lähiö Johannesburgissa), New Look, Mabuluma, Lyambai, Bebi, Greenwell Matongo, Macaravan East ja West, and NHE (National Housing Enterprises), joista viimeksi mainittu on valtion halvalla rakennuttama lähiö.
Asukkaat
Katima Muliloa asuttaa kahteen heimoon kuuluvat ihmiset. Nämä heimo ovat masubia ja mafwe. Kaupungin vaakuna on hyvin samanlainen kuin Zambezin maakunnan vaakuna, siinä on kaksi elefanttia kasvokkain, symbolisoiden yhteyttä ja näiden kahden heimon rauhallista rinnakkaineloa.
Talous ja kaupungin kehitys
Katima Mulilo perustettiin varuskunta-alueeksi ja sellaisena se toimikin pitkän aikaa. Tämä näkyy yhä kaupungissa, missä sotilaat ovat edelleen läsnä. Kaupungin keskusta oli aiemmin Etelä-Afrikan puolustusvoimien tukikohta, ja lähes joka talossa oli pommisuoja. Infrastuktuurin samoin kuin työllisyyden kannalta sotilaista oli kaupungille hyötyä, ja kaupungin ympärillä on vielä muutamia tukikohtia.
Kaupungissa on vapaakauppa-alue ja Namibian laajin ulkoilmatori. Kaupungin kautta kulkee sähkölinja nimeltä Caprivi Link Inter–Connector, jonka ansiosta sähkönsaanti kaupungissa on turvattu. Parhaillaan on menossa Zambezi Waterfront Tourism -projekti, jonka toivotaan tuovan kaupunkiin turisteja. Sanomalehteä nimeltä The Caprivi Vision julkaistaan kaupungissa.
Sen jälkeen kun Katima Mulilo julistettiin kaupungiksi 2.10.1999, sen kehitys on ollut tasaista, joskaan ei yhtä nopeaa kuin muissa Namibian kaupungeissa. Vain muutama katu on päällystetty, eikä kaikkialla ole katuvaloja tai viemäröintiä. Moni asukas käyttää pusikkoja käymälänä, ja sairausepidemioita kuten ripulia puhkeaa silloin tällöin.
Kaupungin ongelmina ovat olleet korruptio, huono taloudenpito ja kaupunginvaltuutettujen väliset konfliktit. Veden saanti on ollut epätasaista, sillä kaupunki on velkaa vettä toimittavalle yhtiölle NamWaterille.
Liikenneyhteydet
thumb|right|150px| [[Trans–Caprivi Highway lähellä Katiman Mpacha-lentokenttää.]]
Katima Mulilo on Trans–Caprivin valtatien päätepiste. Tämä tie on osa Sambiaan jatkuvaa Trans-Caprivi Corridor -valtatietä. Trans–Caprivin valtatie avattiin käyttöön vuonna 1999, ja silta Sambian puolelle Seshekeen samoin kuin Trans-Caprivi Corridor avattiin liikenteelle vuonna 2004.
Katima Mulilon lentokenttä sijaitsee 18 km lounaaseen kaupungista, ja sieltä on säännöllisiä lentoja Windhoekiin.
Politiikka
Katima Muliloa hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Zambezin alue, jonka hallinnollinen keskus Katima Mulilo on, on SWAPOn vahvaa tukialuetta. Se voitti vuoden 2010 paikallisvaalit saaden 2 197 ääntä. Opposition Rally for Democracy and Progress sai 473 ääntä. SWAPO voitti myös vuoden 2015 paikallisvaalit, saaden 1 875 ääntä ja kuusi valtuustopaikkaa. Seitsemäs valtuustopaikka meni Democratic Turnhalle Alliancelle (DTA), joka sai 163 ääntä. Tulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2020 vaaleissa SWAPO voitti jälleen suurella erolla muihin nähden. Tulokset olivat seuraavat:
Kulttuuri ja koulutus
Katima Mulilo sai alkunsa lähetysasemana, jossa oli kouluja. Yhtä koulua pitivät yllä adventistit, toista katoliset munkit, jotka kuuluivat kapusiinien veljeskuntaan. Nykyään Katimassa on useita kouluja, mm. Katima High School, Caprivi Secondary School, Kizito Secondary School, Ngweze Secondary School, Mavuluma Secondary School sekä useita alkeis- ja keskikouluja.
Katima Mulilossa on kaksi korkeamman asteen oppilaitosta, nimittäin ammattikoulu nimeltä Zambezi Vocational Center, ja Namibian yliopiston kampus, jossa on opettajainkoulutuslaitos, Caprivi College of Education (CCE). Kun UNAM ja CCE yhdistyivät, laitoksessa oli 400 opiskelijaa ja 70 opettajakunnan jäsentä.
Kaupungissa on taidekeskus nimeltä Caprivi Art Centre, ja kaupungissa pidetään vuosittain kulttuurifestivaali nimeltä Caprivi Cultural Festival.
Thomas Clayhills
pienoiskuva|Thomas Clayhills. Thomas Wilhelm Clayhills (3. maaliskuuta 1844 Tampere – 20. toukokuuta 1908 Tampere) oli suomalainen apteekkari.
Clayhills piti alun perin apteekkiaan Kauppakadun ja nykyisen Näsilinnankadun kulmassa olleessa puutalossa. Hän rakennutti vuonna 1882 Keskustorin laidalle Kauppakadun ja Aleksis Kiven kadun kulmaan Sandbergin talona tunnetun arkkitehti Frans Ludvig Caloniuksen suunnitteleman kolmikerroksisen kivitalon jota laajennettiin myöhemmin 1891 ja 1897. Talo sai nimensä siihen vuokralaiseksi tulleen Wilhelm Sandbergin rautakaupan mukaan. Clayhills piti talossa apteekkia ja asui myös itse talossa. Hän myi talon vuonna 1906 Rudolf Winterille.
Tampereen ensimmäinen 16 tilaajan puhelinkeskus sijaitsi Sandbergin talossa, ja se otettiin käyttöön 26. toukokuuta 1882. Ensimmäinen puhelinjohto oli jo vedetty maalis-huhtikuun vaihteessa 1882 talossa sijainneesta Clayhillsin apteekista Pyynikin ravintolaan.
Clayhills perusti 1877 Tampereelle kaupungin ensimmäisen kivennäisvesitehtaan.
Thomas Clayhills oli naimisissa Ellen Maria Indrénin kanssa. Heidän poikansa oli jääkärieverstiluutnantti Allan Clayhills.
HMS Glowworm (H92)
HMS Glowworm (viirinumero H92) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 5. maaliskuuta 1934 vuoden 1933 laivasto-ohjelmassa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1934. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 22. tammikuuta 1936. Valmistuskustannukset olivat 248 785 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä. Aluksella päätettiin testata uutta neliputkista torpedoputkijärjestelmää, jotka asennettiin alukselle 29. marraskuuta 1935 Southamptonissa.
Palvelus
Alus palasi telakalta palvelukseen 1. hävittäjälaivueeseen, kunnes se palasi kotimaahan huoltoon. Alus oli 7. kesäkuuta-25. toukokuuta 1938 Portsmouhin telakalla, minkä jälkeen se palasi Välimerelle. Münchenin kriisin aikana alus suojasi 20.-22. syyskuuta P&O-yhtiön matkustaja-aluksen Strathnaverin Maltalta Aleksandriaan sekä risteilijä HMS Arethusan Adeniin 22.-26. syyskuuta. Kriisin päätyttyä alus palasi normaalipalvelukseen, kunnes se kolaroi 16. toukokuuta 1939 yöharjoituksessa HMS Grenaden kanssa. Alukseen tuli vuoto, joten se joutui palaamaan Grenaden saattamana Aleksandriaan. Alus siirrettiin 22. toukokuuta Maltalle, jossa se oli telakalla 23. toukokuuta - 24. kesäkuuta.
Alus oli 3. syyskuuta alkaen Aleksandriassa, kunnes Italian aikomukset tulivat selviksi. Alus lähti 19. lokakuuta Gibraltarilta Plymouthiin, jonne se saapui kolme päivää myöhemmin. Alus liitettiin Läntisen reitin valvontaan, josta se siirrettiin 12. marraskuuta Noren osaston 22. hävittäjälaivueeseen Harwichiin.
Marika Mäkelä
Marja-Leena (Marika) Mäkelä (o.s. Koskinen; s. 12. huhtikuuta 1947 Oulu) on suomalainen taidemaalari.
HMS Glowworm (H92)
Palvelus
Ankkuroituun alukseen törmäsi 22. helmikuuta 1940 Outer Dowsingissa ruotsalainen kauppalaiva Rex sankassa sumussa. Alus kärsi pahoja vaurioita, jotka korjattiin 26. helmikuuta - 20. maaliskuuta Brigham and Cowanin telakalla Hullissa. Alus liitettiin palvelukseen palatessa Kotilaivaston 1. hävittäjälaivueeseen Norjan operaatioihin.
Marika Mäkelä
Elämäkerta
Mäkelä opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1969–1973. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helsingissä vuonna 1974. Mäkelä toimi Suomen Taideakatemian koulun yliopettajana vuosina 1983–1985. Hän on opettanut taidetta myös Taideteollisessa oppilaitoksessa. Omia taidenäkemyksiään Mäkelä on syventänyt ulkomailla muun muassa Ranskassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa.
HMS Glowworm (H92)
Palvelus
Toisen maailmansodan päätyttyä ja tapahtumien tultua julki Glowwormin päällikkö kapteeniluutnantti Gerard Broadmead Roope palkittiin Viktorian ristillä.
Päälliköt
Aluksen päälliköt olivat:
Marika Mäkelä
Elämäkerta
Mäkelän vanhemmat ovat suojelupäällikkö, majuri evp. Urho Koskinen ja Suoma Koskinen, o.s. Toivonen. Isänsä majuriuran vuoksi perheessä vaalittiin isänmaallisia arvoja. Kasarmialueen elämä ja varsinkin sen eristyneisyys vaikuttivat Mäkelän lapsuudessa hänen sisäisen rikkautensa kehittymiseen ja olivat eräänlainen alkusysäys hänen myöhemmälle kehitykselleen kansainvälisesti tunnetuksi ja palkituksi taiteilijaksi.
Mäkelä oli vuosina 1974–1994 naimisissa taidemaalari Jukka Mäkelän kanssa, ja heillä on vuonna 1977 syntynyt poika. Hänellä on myös vuonna 1993 syntynyt tytär elokuvaohjaaja Antti Rajalinin kanssa.
Vega (parkki)
thumb|350px|Vega. [[Jacob Häggin (1839–1931) maalaukseen perustuva postikortti.]]
Vega oli ruotsalainen parkki, joka oli alun perin rakennettu pyyntialukseksi. Se oli Adolf Erik Nordenskiöldin laiva tutkimusmatkalla, jolla hän ensimmäisenä purjehti läpi Koillisväylän 1878–1880. Kuljettuaan Koillisväylän alus purjehti koko Euraasian ympäri.
Laiva
SS Vega oli kolmimastoinen puurakenteinen purjelaiva, jossa oli 70 hevosvoiman höyrymoottori apuvoimana. Aluksen pituus oli 46 metriä, ja sen kapasiteetti oli 357 tonnia. Se rakennettiin Bremerhavenissa vuonna 1872 valaanpyyntialukseksi.
Arktinen tutkimus
thumb|350px|Vegan matka [[Euraasian ympäri.]]
Ruotsi hankki ja uudelleenrakensi aluksen arktiseen tutkimukseen Adolf Erik Nordenskiöldin tutkimusmatkaa varten. Hanketta rahoitti etenkin Ruotsin kuningas Oskar II. Vegan kapteenina historiallisella retkellä toimi Ruotsin laivaston luutnantti Louis Palander. Vega lähti Ruotsista 22. kesäkuuta 1878. Se jäin jäihin kiinni 28. syyskuuta 1878 vain 200 kilometrin päässä Beringinsalmesta. Laiva pääsi jäistä irti 18. heinäkuuta 1879. Kaksi päivää myöhemmin se ohitti Dežnevinniemen, jolloin se oli kulkenut Koillisväylän poikki. Se palasi Ruotsiin läntisen Tyynenmeren, Intian valtameren, Suezin kanavan ja Välimeren kautta.
Laivan tuhoutuminen
Tutkimusmatkan jälkeen alus myytiin takaisin pyyntiyhtiölle, ja sen ilmoitettiin uponneen vuonna 1903 Melwille-lahteen Grönlannin luoteisrannikolla skotlantilaisen Ferguson-varustamon tehtävissä.
Uxue Barkos
Miren Uxue Barkos Berruezo''' (s. 1964 Pamplona) on espanjalainen toimittaja ja poliitikko.
Barkos opiskeli informaatiotutkimusta Navarran yliopistossa.
Barkos aloitti toimittajana Espanjan yleisradioyhtiössä (RTVE) vuonna 1984, ja myöhemmin hän työskenteli Navarra Hoy -sanomalehdelle. Vuonna 1990 hän aloitti toimittajana navarralaisessa Euskal Telebista (ETB) -televisioyhtiössä. Vuonna 2004 Barkos valittiin Espanjan edustajainhuoneen jäseneksi Nafarroa Bai -koalition ehdokkaana. Hänet valittiin uudelleen vuonna 2008 (Nafarroa Bai) ja 2011 (Geroa Bai). Hän on ollut Pamplonan kaupunginvaltuutettu 2007–2011 ja 2011–2015.
Uxue Barkos nimitettiin Navarran aluejohtajaksi heinäkuussa 2015.
Maailmanviiva
thumb|300px|Maailmanviivoja eri nopeuksilla
Hiukkasen paikka ajanhetkellä t voidaan ilmaista koordinaateilla x(t), y(t) ja z(t). Eri ajanhetkillä ilmaistuna nämä koordinaatit muodostavat hiukkasen radan. Maailmanviiva on hiukkasen paikka eri ajanhetkillä esitettynä 4-ulotteisessa avaruus-aikadiagrammissa, missä yksi ulottuvuus on aika t ja kolme muuta ilmaisevat paikkaa. Jos liike tapahtuu vain yhdessä suunnassa x, voidaan maailmanviiva esittää kaksiulotteisessa esityksessä, missä koordinaatteina ovat x ja t.
Loivimman mahdollisen vapaan hiukkasen maailmanviivan yhtälö on x=ct, joka on ns. valoviiva, missä c on valonnopeus ja t on aika.
Nikolai Sittkoff
Nikolai Sittkoff (1828–1887 ) oli Maarianhaminan ensimmäinen laivanvarustaja. Hän muutti vuonna 1865 Ahvenanmaalle ja vaikutti olennaisesti ahvenanmaalaisen merenkulun kehittymiseen. Hänen omistamansa parkkilaiva S/S Mariehamn purjehti ensimmäisenä ahvenanmaalaisena laivana maailman ympäri.
Sittkoffin muistopatsas on Maarianhaminassa hänen nimeään kantavan kauppakeskuksen edessä.
Risto Harisalo
pienoiskuva|Risto Harisalo 2012 Risto Harisalo on Tampereen yliopiston hallintotieteen emeritusprofessori. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2013.
Harisalo esiintyy aktiivisesti klassisen liberalismin puolestapuhujana. Tässä ominaisuudessa hän on julkaissut useita kirjoja yrittäjä-keksijä Ensio Miettisen kanssa. Miettisen omistama Ensto Oy on rahoittanut useita Harisalon ja Miettisen julkaisuja, joihin tiedemaailma on suhtautunut kriittisesti. Ideologisesti Harisalo samaistaa klassisen liberalismin taloudelliseen liberalismiin, lukien klassisen liberalismin alle poliittisen konservatismin ja jopa anarkokapitalismin.
Risto Harisalo toimii Libera-säätiössä. Risto Harisalon harrastuksiin kuuluu myös vapaamuuraritoiminta.
Kansalaisvarmenne
Kansalaisvarmenne on Digi- ja väestötietoviraston myöntämä sähköinen varmenne, joka mahdollistaa henkilön tunnistamisen sekä sähköisen allekirjoituksen. Kansalaisvarmenteen muodostava kantajan salainen avain upotetaan mikrosiruun, joka liitetään henkilökorttiin tai terveydenhuollon toimikorttiin. Varmenne mahdollistaa henkilön luotettavan tunnistamisen verkossa.
Kansalaisvarmenteen käyttäjä yksilöidään mobiilivarmenteen tapaan henkilötunnuksen kaltaisella sähköisellä asiointitunnuksella (satu), joka koostuu numeroista sekä niiden tarkistusmerkinnästä ja jotka on kohdistettu väestörekisterikeskuksen rekisteriin Suomen kansalaisista sekä kotikuntalain mukaisista Suomessa vakinaisesti asuvista väestötietojärjestelmän merkityistä ulkomaalaisista.
Kansalaisvarmenne on laatutasoltaan Euroopan unionin direktiivin vaatimukset täyttävä laatuvarmenne.
Käyttö
Kansalaisvarmenteen käyttö edellyttää henkilökorttia tai muuta Digi- ja väestötietoviraston myöntämää toimikorttia. Kansalaisvarmenne oli vuoteen 2008 saakka mahdollista saada myös Osuuspankin Visa Electron -sirumaksukorttiin ja vuodesta 2004 alkaen matkapuhelimen SIM-korttiin. Toimikortin käyttämiseen tarvitaan myös tietokoneeseen liitettävä kortinlukija. Useissa kunnankirjastoissa ja yhteispalvelupisteissä on kortinlukijoita yleisön tietokoneelta käytettäväksi.
Käyttäjämäärät
Elokuun 2010 loppuun mennessä kansalaisvarmenteita on myönnetty yhteensä 259 000 henkilölle. Heillä oli voimassa olevia kansalaisvarmenteita 261 800 kappaletta.
Järjestelmän kustannukset
Valtio on käyttänyt sähköiseen henkilökorttiin kymmenen vuoden aikana noin 20 miljoonaa euroa. Vuonna 2006 HST-korttia hyödynnettiin verohallinnon ja Kelan palveluissa noin 500 kertaa eli promillessa tapahtumista. Kustannukset yhtä sähköistä allekirjoitus- tai tunnistustapahtumaa kohti olivat tällöin Tietoviikon laskelmien mukaan noin 4 000 euroa.
Lempäälän-Vesilahden Sanomat
Lempäälän-Vesilahden Sanomat on Lempäälän ja Vesilahden alueella ilmestyvä vuonna 1931 perustettu paikallislehti. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin ja sillä on sen oman ilmoituksen mukaan 15 400 viikoittaista lukijaa. Lehti on osa Pirmedioita ja lehden päätoimittaja on Seppo Kummala.
Lempäälän-Vesilahden Sanomien edeltäjä oli vuonna 1928 perustettu Lempäälän Sanomat. Vuosina 1956–1975 lehti ilmestyi nimellä Lempäälän-Vesilahden-Tottijärven Sanomat.
Joe Bouchard
pienoiskuva Joseph "Joe" Bouchard (s. 9. marraskuuta 1948 Watertown, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko joka toimi Blue Öyster Cultin basistina. Hänen veljensä Albert Bouchard oli yhtyeen rumpali.
Bouchard lähti yhtyeestä vuonna 1986. Sen jälkeen hän on soittanut mm. Spencer Davis Groupissa ja Bouchardin veljeksillä on ollut myös oma yhtye. Joe Bouchard on myös työskennellyt paljon Alice Cooperin yhtyeessä soittaneiden Dennis Dunawayn ja Neal Smithin kanssa.
Bouchard on suorittanut maisterin tutkinnon musiikissa ja toimii musiikinopettajana.
Juuso Antonen
Juuso Jaakko Antonen on suomalainen jääkiekkoilija.
Kauden 2009–2010 Antonen pelasi kokonaisuudessa LeKiin, mutta seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi liigajoukkue Tapparaan. Tapparassa Antonen pelasi 25 ottelua, ja loppukauden hän edusti lainalla LeKiä, jossa teki 21 ottelussa 18 pistettä. Antonen solmi LeKin kanssa kesällä 2011 yksivuotisen sopimuksen. Hän pelasi yhden kauden LeKissä ja siirtyi sen jälkeen Suomi-sarjan Waasa Red Ducksiin.
Antosta on luonnehdittu monipuoliseksi laitahyökkääjäksi, joka on omimmillaan kiekon kanssa, mutta joka ei kaihda fyysisiäkään kontakteja. Hänen pelinlukutaitoaan on kuitenkin moitittu.
Muuta
Juuso Antosen pikkuveli Joose pelaa kotimaan Jääkiekon SM-Liigassa Kookoossa laitahyökkääjänä.
Antonen edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2006.
Pascal Hervé
Ranskan ympäriajo
Hervé on osallistunut Ranskan ympäriajoon neljä kertaa:
Italian ympäriajo
Hervé on osallistunut kahdesti Italian ympäriajoon:
Jamila Sanmoogan
Jamila Keizia Sanmoogan (s. 20. maaliskuuta 1997 Georgetown ) on guyanalainen uimari. Hän edustaa Dolphin Speed Swim Clubia.
Sanmoogan sijoittui kesäolympialaisissa 2016 Rio de Janeirossa 63. sijalle naisten 50 metrin vapaauinnissa.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui vuonna 2015 Kazanissa 50 metrin perhosuinnissa 56:nneksi ja 50 metrin vapaauinnissa 80:nneksi. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa Budapestissa Sanmoogan ui 45:nneksi 50 metrin perhosuinnissa ja 62:nneksi 50 metrin vapaauinnissa. Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sijoittui 23:nneksi 50 metrin perhosuinnissa, 32:nneksi 100 metrin vapaauinnissa ja 34:nneksi 50 metrin vapaauinnissa.
Eisenstadt
Eisenstadt on ikivanha 14 339 asukkaan kaupunki Burgenlandin osavaltiossa Itävallassa. Se on viinin- ja hedelmänviljelyn keskus. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Esterházyn linna, jossa työskenteli aikoinaan säveltäjä Joseph Haydn. Hänet on haudattu kaupungin kirkkoon.
Eisenstadt on Burgenlandin pääkaupunki. Burgenland siirrettiin vuoden 1921 sopimuksessa Unkarista Itävaltaan ja pääkaupungiksi tuli Eisenstadt 30. huhtikuuta 1925. Sen unkarinkielinen nimi on Kismarton ja kroatiaksi se on Željezno. Kaupungin nimi tarkoittaa "rautakaupunkia", aiemmin myös "rautaista linnaa".
Historia
Paikalla on arkeologisten tutkimusten perusteella ollut asutusta jo Hallstatt-kaudella kolmisen tuhatta vuotta sitten. Sen jälkeen siellä on ollut kelttiläistä ja roomalaista asutusta. Kansainvaelluksen aikana saapui germaaniheimoja ja hunneja. Baijerilainen asutus lienee syntynyt vuoden 800 vaiheilla.
Kaupungin nimi Castrum ferrum mainitaan ensi kerran 1118. Unkarinkielinen nimitys Kismarton (Pyhä Martti) mainitaan vuonna 1264. Oikeus kaupankäyntiin on Eisenstadtille annettu vuonna 1388. Itävallan arkkiherttua Albert VI valtasi kaupungin 1445, ja se pysyi Habsburgien hallitsijasuvulla parisataa vuotta. Ottomaanit valtasivat kaupunkiin 1529–1532 pyrkiessään Wieniin.
Nikolai Judenitš
Nikolai Nikolajevitš Judenitš (, 30. kesäkuuta (J: 18. kesäkuuta) 1862 Moskova, Venäjä – 5. lokakuuta 1933 Nizza, Ranska), oli Venäjän menestyksekkäimpiä kenraaleja ensimmäisessä maailmansodassa ja taisteli johtajana luoteisella rintamalla Venäjän vastavallankumouksessa ja sisällissodassa 1918–1920. Judenitš sai jalkaväenkenraalin arvon vuonna 1915, ja Venäjän valkoisten joukkojen komentajaksi hänet nimitettiin Baltiaan Venäjän sisällissodassa 1918–1920.
Uran alku
Judenitš valmistui Moskovassa sijainneesta Aleksanterin sotilasopistosta 1881 ja Pietarin Yleisesikunta-akatemiasta 1887. Judenitš kuului vanhaan ukrainalaiseen aatelisukuun ja hänen isänsä oli VI arvoasteen siviilivirkamies, kollegioneuvos. Hän sai siirron Turkestaniin vuonna 1892, palveli henkivartioväen jalkaväessä Liettuan rykmentissä ja komensi Jalkaväkirykmentti 18:aa Venäjän–Japanin sodan aikana 1904–1905. Sekä Sandepun että Mukdenin taisteluissa haavoittunut Judenitš sai sodan lopulla ylennyksen kenraalimajuriksi. Hänet nimitettiin Kazanin (1912) ja Kaukasian (1913) sotilaspiirin johtoon. Ensimmäisen maailmansodan alussa Judenitš määrättiin Kaukasian armeijan yleisesikuntaan ja tammikuussa 1915 sen komentajaksi.
Kaukasian rintama
Kaukasiassa Judenitš otti osaa mm. Venäjän–Japanin sotaan ja taisteli turkkilaisia vastaan ensimmäisessä maailmansodassa. Ennen sotaa hän oli palvellut Kaukasian sotilaspiirin päällikkönä ja sodan sytyttyä liikekannallepannussa Kaukasian armeijassa sen esikuntapäällikkönä. Tammikuussa 1915 Judenitš ylennettiin jalkaväenkenraaliksi ja nimitettiin Kaukasian armeijan komentajaksi. Hän johti Erzurumin taistelua tammi-helmikuussa 1916. Judenitšin armeija eteni noin 150 kilometriä ja murskasi miltei täydellisesti Kerim-paššan turkkilaisen 3. armeijan. Abdul Kerim erotettiin Turkin Kaukasian joukkojen ylipäällikkyydestä. Ansioistaan Judenitš palkittiin Pyhän Yrjön ritarikunnan 2. asteella ja hän jäikin viimeiseksi Venäjän keisarikunnassa näin korkealla sotilaskunniamerkillä palkituksi. Helmikuun (maaliskuun) vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin Kaukasian rintaman ylipäälliköksi, josta tehtävästä uusi sotaministeri A. F. Kerenski hänet erotti maaliskuussa 1917. Säästöillään hän osti talon Gruusian pääkaupungista Tbilisistä ja maata tunnetulta kylpyläseudulta Kislovodskista Venäjän Etu-Kaukasiassa. Hän seurasi jatkuvasti tapahtumia Venäjällä ja asui laittomasti, mutta ei piilossa, Pietarissa.
Luoteisen hallituksen sotaministeri
Tammikuussa 1919 Judenitš siirtyi yhdessä vaimonsa Aleksandra Nikolajevan ja adjutanttinsa kanssa Helsinkiin väärien henkilöpaperien turvin. Helsingissä oli marraskuussa 1918 perustettu ns. Venäjän komitea, joka väitti olevansa Venäjän hallitus. Judenitš valittiin tämän komitean johtajaksi. Luoteis-Venäjän valkoiset luovuttivat käytännössä hänelle diktaattorin valtuudet, sillä Judenitš oli maineeltaan moitteeton sotilas, josta odotettiin valkoisen Venäjän pelastajaa. Helsingistä käsin hän ryhtyi rakentamaan sotilaallista, poliittista ja diplomaattista perustaa laajalle hyökkäykselle Neuvosto-Venäjää vastaan.
Judenitš onnistui saamaan yhteyden Siperiassa toimiviin valkoisiin venäläisiin ja teki yhteistyötä Pariisissa toimineen valkoisten yhteistoimintaelimen, ns. Venäjän poliittisen kokouksen (ven. Русское политическое совещание в Париже) kanssa. Valtionhoitaja Mannerheimin kanssa Judenitš suunnitteli Suomen liittymistä Venäjän valkoisten rinnalle sotaretkeen Pietaria vastaan. Heinäkuussa hänestä tuli Luoteis-Venäjän armeijan komentaja Viroon, ja elokuussa Britannian avulla luodun vastavallankumouksellisen Luoteis-Venäjän hallituksen sotaministeri.
Judenitš suunnitteli kolme kuukautta sodan kulkua ja koulutti joukkoja. Taloudellinen tuki saatiin Britannian hallitukselta. Bolševikit olivat taistelemassa Siperiassa ja Ukrainassa Aleksandr Koltšakia vastaan. Judenitš ei saanut olennaista poliittista tukea, ja vähemmistökansallisuuksien itsenäisyysvaateisiin hän suhtautui varauksellisesti. Hänellä oli silti melko hyvin järjestetty 20 000 miehen armeija.
Suhteet Suomeen
Judenitš pyysi suomalaisia liittymään sotaan puolelleen ja tunnusti Suomen itsenäisyyden, mutta koska itäisen valkoisen rintaman komentaja Aleksandr Koltšak ei tunnustanut Suomen itsenäisyyttä, Suomi ei liittynyt mukaan Venäjän valkoiseen rintamaan bolševikkeja vastaan saartamaan Pietaria. Venäjän monarkistien kanta oli, että Venäjän keisarikunnan alueella olevien kansallisuuksien itsenäisyyspyrkimykset ja Venäjän valtiorakenteeseen liittyvät kysymykset pitäisi ratkaista rauhantilan palattua perustuslakia säätävässä kansankokouksessa. Periaatteessa Venäjän keisarikunta ja keisarin valtaa käyttänyt tasavaltalainen Venäjä oli yhtenäisvaltakunta, josta ei perustuslaillisesti voinut erota, kuten liittovaltioista.
Sanaluokka
Sanaluokka on ryhmä, johon kuuluu sanojen eri kategoriat. Sanat jaetaan muun muassa verbeihin, nomineihin ja taipumattomiin sanoihin. Sanaluokkien hallinnasta on hyötyä sekä vieraiden kielten opettelussa että erilaisten tekstien vertailussa. Jako perustuu sanojen taipumistapaan – esimerkiksi verbi taipuu aikamuodoissa, kun taas nominit sijamuodoissa. Nykyaikaiset sanaluokkakäsitteet on alkujaan luotu kreikan ja latinan kielen mallin perusteella, mutta niitä ei nykyään pidetä kaikkien kielten suhteen universaaleina.
Nikolai Judenitš
Tappio Pietarissa
Judenitšin johtama Luoteis-Venäjän armeija eteni 19. lokakuuta 1919 Pietarin kaupungin liepeille. Bolševikkihallitus päätti jo jättää kaupungin valkoisille, mutta bolševikkien vallankumousjohtaja Lev Trotski saapui johtamaan pääkaupungin puolustusta, lisäjoukkoja tuotiin Moskovasta ja tehdastyöläiset organisoitiin punakaarteiksi. 1. marraskuuta ilman suomalaisten tukea käynnistynyt Judenitšin hyökkäys epäonnistui ja hänen joukkonsa alkoivat vetäytyä. Vuonna 1920 britit evakuoivat Judenitšin joukot Virosta laivalla, ja Judenitš pakeni itse taas Ranskaan, mutta hänellä ei ollut merkittävää osaa Ranskan venäläisessä emigranttiyhteisössä. Judenitš kuoli Nizzassa Ranskan Rivieralla.
Sanaluokka
Verbit
Verbit ilmaisevat tekemistä, olemista, tuntemista ja tapahtumista. Lisäksi verbit paljastavat tekijän ja antavat tietoa tapahtumisen ajankohdasta ja esimerkiksi siitä, esittääkö puhuja väitteen, käskyn tai toivomuksen. Lauseen rakenteen kannalta verbin keskeinen tehtävä on toimia predikaattina eli lauseen ytimenä.
Benedict Korlátinpoika
Benedict Korlátinpoika oli unkarilainen aatelinen, joka toimi kahteen otteeseen Transilvanian voivodina: 1202 - 1203 sekä 1206. Benedict oli kuningas Andreas II:n sotilasjohtajia ja hän valloitti alueita Galitsiasta, missä hän toimi myös kuvernöörinä vuonna 1206.
Sanaluokka
Aikamuodot
Verbit taipuvat myös aikamuotoihin. Suomen kielessä verbeillä on neljä aikamuotoa: preesens, imperfekti, perfekti ja pluskvamperfekti. Preesens kuvaa nykyhetkeä ja tulevaisuutta, kun taas imperfekti, perfekti ja pluskvamperfekti menneisyyttä. Perfektissä ja pluskvamperfektissä ei riitä yksi sana, vaan lisäksi tarvitaan aina olla-verbi.
Benedict Korlátinpoika
Vuosina 1209 - 1210 hän osallistui salaliittoon kuningas Andreas II:sta vastaan. Tarkoituksena oli saada uusi kuningas, jolla oli lähemmät suhteent Bysantin valtakuntaan. Salajuoni epäonnistui ja hänet karkotettiin, sekä hänen omaisuutensa takavarikoitiin.
Sanaluokka
Substantiivit
Substantiivit nimeävät:
Leicestershire
Leicestershire on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Midlandsissa. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu seitsemän hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Glenfieldin kylä; muodolliseen kreivikuntaan luetaan niiden lisäksi itsenäinen Leicesterin yhtenäishallintopiiri. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Kreivikunnan suurin joki on Soar, joka yhtyy Trentjokeen maakunnan rajalla. Korkein piste on Bardon Hill, 278 metriä. Kreivikunnan luoteisosa kuuluu National Forest -metsäalueeseen. Metsäalueen opastuskeskus Conkers sijaitsee Moirassa.
Hallinto
pienoiskuva|vasen| Leicestershiren kreivikunnantalo Glenfieldissä. Leicestershiren hallinnollisen kreivikunnan keskuksena toimii Glenfieldin kylä, jossa sijaitsevassa kreivikunnantalossa valtuusto kokoontuu. Vuonna 2017 valitussa kreivikunnanvaltuustossa on 55 valtuutettua, joista 36 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 13 liberaalidemokraatteihin ja 6 työväenpuolueeseen. Kreivikunnan vastuulla ovat muun muassa sosiaali- ja terveyspalvelut, peruskoulutus, tiehuolto ja kirjastot, kun taas yksittäiset hallintopiirit vastaavat jätehuollosta, kaavoituksesta, yritysten kiinteistöveroista ja rakennusluvista alueellaan.
Leicesterin yhtenäishallintopiirin valtuusto kokoontuu Leicesterin keskustassa sijaitsevassa kaupungintalossa. Vuonna 2019 valitussa kaupunginvaltuustossa on 54 valtuutettua, joista 52 kuuluu työväenpuolueeseen, 1 liberaalidemokraatteihin ja 1 on sitoutumaton. Yhtenäishallintopiiri vastaa alueellaan samoista palveluista kuin Leicestershiren hallinnollinen kreivikunta ja hallintopiirit muualla kreivikunnassa.
Lordiluutnantti Arvind Michael Kapur on edustanut Ison-Britannian kuningatarta Leicestershiressä kesäkuusta 2018 lähtien.
Väestö
Vuonna 2020 Leicestershiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli  asukkaan asutuskeskukset:
Lippu
Leicestershire on ainoa kreivikunta, jolla ei ole vielä virallista lippua. Alkuvuodesta 2020 BBC Radio Leicester järjesti julkisen kilpailun, jossa etsittiin ehdotuksia Leicestershiren uudeksi lipuksi. Äänestystä voittajan valitsemiseksi jouduttiin kuitenkin siirtämään koronapandemian vuoksi.
Sanaluokka
Adjektiivit
Adjektiivi vastaa kysymykseen millainen. Adjektiivit kuvailevat ja tuovat esiin mielipiteitä ja vaikuttavat tekstin tunnelmaan. Osa niistä on myönteinen (hyvä, onnistunut) tai kielteinen (huono, epäonnistunut). Suomessa adjektiivi taipuu sijanmuodoissa. Muissa kielissä sitä voidaan taivuttaa myös esimerkiksi suvun eli genuksen mukaan.
Adjektiiveja voi taivuttaa sijanmuotojen lisäksi myös vertailumuodoissa. Adjektiivi sellaisenaan on positiivi eli perusaste. Suurempaa astetta ilmaisevat komparatiivi ja superlatiivi. Komparatiivin tunnuksen edellä e (paha, pahempi), mutta kaikissa sanoissa ei ole niin, kuten adjektiivissa mahtava. Joissain adjektiiveissa sana muuttuu kuten adjektiivissa hyvä.
Pronominit
Pronominit yhdistävät sanoja lauseiksi. Tiettyihin pronomineihin tarvitaan korrelaatti eli se sana tai asia, mihin pronomini viittaa. Joka- ja mikä-pronominien kanssa täytyy olla huolellinen. Joka viittaa edelliseen sanaan, mikä taas koko edeltävään lauseeseen.
Persoonapronominit: minä, sinä, hän, me, te, he
Osoituspronominit: tämä, tuo, se, nämä, nuo, ne
Kysyvät pronominit: kuka, mikä, kumpi
Relatiivipronominit: joka, mikä
Muita pronomineja: itse, toinen, joku, jokin, jompikumpi, eräs, muuan, kaikki, jokainen, kukin, kumpikin, molemmat, kukaan, mikään, muutama, moni, usea
Numeraalit
Numeraalit ovat lukusanoja, jotka ilmaisevat määrää ja järjestystä. Numeraalit jaetaan peruslukuihin ja järjestyslukuihin. Perusluvut kertovat lukumäärän ja vastaavat kysymykseen kuinka monta. Järjestysluvut ilmaisevat järjestystä ja vastaavat kysymykseen kuinka mones. Lukusanat yhdestä kymmeneen kirjoitetaan tavallisesti tekstissä kirjaimin, kuten myös tasaluvut (sata, miljoona). Suuret luvut merkitään yleensä numeroilla. Vaikka lukusana kirjoitetaan numeroin, täytyy sen taivutuspääte kirjoittaa kirjaimin (14:nteen).
Sijamuodot
Nomineja voi taivuttaa sijamuodoissa. Suomen kielessä on 15 sijamuotoa eli taivutusmuotoa. Sijamuodon tunnistaa sanan lopussa olevasta sijapäätteestä: kirjaksi. Monikon tunnus -i- sijaitsee sanan ja sijapäätteen välissä: autoista.
Adverbit
Adverbit ilmaisevat aikaa (huomenna), paikkaa (täällä), tapaa (hitaasti) ja määrää (paljon). Abverbi lieventää tai vahvistaa sanomaa: "Asterix ja Obelix ovat aina ystäviä".
Adpositiot
Adpositiot muistuttavat adverbejä, mutta niitä käytetään yhdessä nominin kanssa: ennen lomaa, ilman sinua, talon alla, sinun kanssasi. Muita adpositioita ovat esimerkiksi: päällä, vieressä, luona, jälkeen.
Liitepartikkelit
Liitepartikkelit vahvistavat tai lieventävät sanomaa: ''Teepä läksyt! Teekin ne hyvin! Liitepartikkeleita ovat esimerkiksi: -kin, -kaan/-kään, -pa/-pä''.
Konjunktiot
Konjunktioiden avulla kytketään sanoja ja lauseita toisiinsa: Indiana Jones on professori, vaikka hän etsii aarteita. Konjunktiot jaetaan rinnastus- ja alistuskonjunktioihin:
Rinnastuskonjunktiot:
ja, sekä, eli, vai, mutta, vaan, sillä, sekä-että, joko-tai, -kä
Leicestershire
Nimikkokukka
Vuonna 2004 Leicestershiren nimikkokukaksi valittiin rohtosormustinkukka Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Perinneruoat
Kreivikunnan perinneruokia ovat Stilton-juusto, Red Leicester -juusto ja sianlihapiiraat.
Sanaluokka
Alistuskonjunktiot:
että, jotta, koska, kun, jos, vaikka, kunnes, mikäli, ellei, jollei
Michael Collins
Michael Collins voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
2-aminoetanoli
2-aminoetanoli on orgaaninen yhdiste (aminoalkoholi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan palavaa, väritöntä, ammoniakinhajuista, jähmeää, hygroskooppista nestettä. Sen kemiallinen kaava on C2H7NO ja rakennekaava H2NCH2CH2OH. 2-aminoetanolista käytetään myös nimityksiä etanoliamiini, monoetanoliamiini ja 2-hydroksietyyliamiini.
2-aminoetanolin moolimassa on 61,08 g/mol, sulamispiste 10,5 °C, kiehumispiste 170 °C, suhteellinen tiheys 1,0179 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 85 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 410 °C ja CAS-numero 141-43-5. 2-aminoetanoli sekoittuu veteen, asetoniin ja metanoliin.
2-aminoetanoli on keskivahva emäs ja se reagoi selluloosanitraatin kanssa aiheuttaen palo- ja räjähdysvaaran. Aine syövyttää kuparia, alumiinia ja niiden seoksia sekä kumia. 2-aminoetanoli tulee varastoida kuivaan tilaan erilleen voimakkaista hapettimista, vahvoista hapoista, alumiinista ja elintarvikkeista. Varastotilan ilmanvaihto tulisi olla lattiatasosta.