cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
305 mm/52 -merikanuuna vm. 1907
Putki
Ensimmäinen vaippakerros jatkui tykin peräkappaleesta suupintaan, ja koostui kahdesta erillisestä vaipasta, jotka lukittuivat paikalleen sisusputken päässä olleeseen olakkeeseen. Toinen ja kolmas vaippakerros koostuivat ensimmäisen tapaan kahdesta erillisestä vaipasta. 431,2 tuumaa pitkä toinen kerros lukkiutui paikalleen ensimmäisen kerroksen päässä olleeseen olakkeeseen ja 281,6 tuumainen kolmas kerros toisen kerroksen pään olakkeeseen. Ulkovaippa ympäröi tykin peräkappaleen päätä lukittuen toisen vaippakerroksen etuvaipan olakkeeseen. Panoskammion päähän asennettu peräkappale lukitsi tykin monikerroksisen rakenteen kokoon.
Kaliiperiltaan 12-tuumainen (304,8 mm) putki oli 15 850 millimetriä pitkä ja painoi 50,6–50,7 tonnia. Lukon massa oli 933,6–1 040 kilogrammaa. Putken pituus oli 52 kaliiperia, ja 72 rihlalla rihlatun osan mitta 42,2 kaliiperia (12 852 mm). Panoskammion halkaisija oli 347,5 millimetriä ja tilavuus 224,6 litraa.
Ampumatarvikkeet
pienoiskuva|12 tuuman rautatietykin 470 kg ammuksia Hangossa vuonna 1943. Tykki varustettiin alkuun panssari- ja puolipanssarikranaateilla, sekä common shell -tyyppisillä sirpalekranaateilla. Ampumatarvikkeilla kyettiin saavuttamaan 25 asteen korolla noin 23 kilometrin kantama. Tykille soveltuva kehittyneempi sirpalekranaatti otettiin käyttöön vuonna 1915. Tykeissä käytettiin myös japanilaisvalmisteisia raskaampia panssarikranaatteja ja yhdysvaltalaisvalmisteisia kranaatteja, joista jälkimmäisistä ei ole säilynyt tarkempia tietoja. Neuvostoliiton laivasto kehitti lisäksi tykin käyttöön vuonna 1928 miinakranaatin, joka otettiin palveluskäyttöön 1930-luvun kuluessa.
Eri kranaattien tiedot on esitetty seuraavassa taulukossa:
Tykissä käytettiin 152 kilogramman irtopanosta.
Anton Bezenšek
thumb|Anton Bezenšek Anton Bezenšek (15. huhtikuuta 1854 – 11. joulukuuta 1915) oli slovenialainen opettaja ja pikakirjoittaja, joka sovitti saksalaisen Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmän eteläslaavilaisille kielille.
Bezenšek opiskeli muun muassa bulgarian, kreikan ja latinan kieliä, ja suoritti Zagrebissa tutkinnon filosofisesta tiedekunnasta. Bezenšek julkaisi vuonna 1876 Gabelsbergerin järjestelmästä sovituksen sloveenin kielelle.
Ardwickin rautatieasema
Asemaa käytti 882 matkustajaa kaudella 2017–2018. Kaudella 2014–2015, jolloin sitä käytti 542 matkustajaa, se oli Manchesterin vähiten ja Suur-Manchesterin neljänneksi vähiten käytetty rautatieasema.
Neena Gupta
Neena Gupta (s. 4. kesäkuuta 1959 New Delhi, Intia) on intialainen näyttelijä ja televisio-ohjaaja. Hän tunnetaan työstään sekä taide-elokuvissa että kaupallisissa elokuvissa. Hän voitti National Film Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta nuoren lesken roolistaan Woh Chokrissa (1994). Vuonna 2018 hänen uransa koki elpymisen hänen näyteltyään keski-ikäistä raskaana olevaa naista draamakomediassa Badhaai Ho, josta hän voitti parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon ja sai parhaan naispääosan Filmfare Awards -ehdokkuuden.
Yksityiselämä
Guptalla oli suhde entiseen Länsi-Intian kriketinpelaajaan Vivian Richardsiin 1980-luvulla. Yhdessä heillä on tytär nimeltä Masaba Gupta. Koska Richards oli jo naimisissa, Gupta päätti kasvattaa Masaban itsenäisesti yksinhuoltajaäitinä. Silloin hän päätti muuttaa New Delhistä Mumbaihin. Vuonna 2008 Gupta meni naimisiin Delhissä asuvan tilintarkastajan Vivek Mehran kanssa yksityisessä seremoniassa Yhdysvalloissa.
Hämeenlinnan ortodoksinen kirkko
Hämeenlinnan ortodoksinen kirkko eli Pyhien Aleksanteri Nevskin ja Johannes Krysostomoksen kirkko on Hämeenlinnan ortodoksisen seurakunnan pääpyhäkkö. Hämeenlinnassa, Kaurialan kaupunginosassa, Vanhan hautausmaan reunalla sijaitseva kirkko on vihitty käyttöön vuonna 1962. Arkkitehti Mika Ernon suunnittelema kirkko on yksinkertainen tiilipintainen rakennus, jonka länsipäädyssä on betoninen kellotorni. Suurin osa kirkollisesta esineistöstä on peräisin Hämeenlinnan vanhasta, Rantatorin varrella sijainneesta puisesta ortodoksikirkosta, niin myös venäläisvalmisteinen ikonostaasi. Lisäksi kirkossa on jonkin verran irtaimistoa 1920-luvulla kaupunginkirjastoksi muutetusta ja nykyään Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen käytössä olevasta entisestä ortodoksisesta varuskuntakirkosta.
Eduardo Coutinho
pienoiskuva|Eduardo Coutinho vuonna 1964.Eduardo de Oliveira Coutinho (11. toukokuuta 1933 São Paulo – 2. helmikuuta 2014 Rio de Janeiro ) oli brasilialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Coutinhon ohjaama ja käsikirjoittama El ABC de amor sai kantaesityksensä Berliinin elokuvajuhlilla kesäkuussa 1967 ja oli ehdolla Kultaisen karhun saajaksi. Hänen myöhempiä käsikirjoituksiaan olivat muiden muassa Rakkauden oppitunti (1975) ja Dona Flor ja hänen kaksi aviomiestään (1976).
Hämeenlinnan ortodoksinen kirkko
Kirkko remonttiin, seurakunta liitetään Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan
Keväällä 2014 seurakunta suunnitteli kirkkorakennuksen purkamista ja uuden rakentamista, sillä kirkko oli homeinen ja siellä oli sädesieniä. Asiasta piti neuvotella Museoviraston kanssa, joka piti Ernon suunnittelemaa kirkkoa hyvin erikoisena modernina pienenä kirkkorakennuksena, jollaista ei löydy muualta.
Eduardo Coutinho
Opiskeltuaan IDHEC:ssä Pariisissa Coutinho palasi Brasiliaan vuonna 1960. Hänet tunnetaan kotimaassaan varsinkin dokumenteista, joista pari esimerkkiä ovat Cabra marcado para morrer (1984) ja Babilônia 2000 (2001).
Coutinho puukotettiin kuoliaaksi kotonaan Rio de Janeirossa 2. helmikuuta 2014. Hänen poikansa pidätettiin epäiltynä teosta.
Hämeenlinnan ortodoksinen kirkko
Kirkko remonttiin, seurakunta liitetään Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan
Kirkon remontointi aloitettiin alkuvuonna 2021, joilloin Hämeenlinnan ortodoksinen seurakunta siirtyi osaksi Helsingin ortodoksista seurakuntaa. Kirkon remontti maksoi 1,4 miljoonaa euroa ja se otettiin käyttöön elokuussa 2021. Kirkon katolla olevat kaksi ristiä kullattiin Lapin Tankavaarasta peräisin olevalla lehtikullalla.
Meschede
pienoiskuva|250px|Mescheden sijainti Hochsauerlandin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Hämeenlinnan ortodoksinen kirkko
Hämeenlinnan venäläinen sotilaskirkko
Hämeenlinnassa on ollut ortodoksinen kirkkorakennus aiemminkin. Pikkutorille Turuntien alkukohtaan rakennettiin vuonna 1900 sotilaskirkko kupoleineen. Siihen aikaan alkoivat sortovuodet, ja heti kun mahdollista, tämä Ryssänkirkoksi nimetty rakennus muutettiin empiretyyliseksi kirjastoksi ja tornit poistettiin. Nykyään rakennus toimii Kumppanuustalona.
Meschede
Meschede on kaupunki Hochsauerlandin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se on piirikuntansa pääkaupunki. Nykyinen Meschede syntyi 1970-luvun kuntaliitosten tuloksena, ja sen alueella on kolme keskiaikaista kaupunkia. Ruhr-joki virtaa Mescheden kautta.
Maantiede
Meschede sijaitsee osavaltionsa itäosassa runsaat 50 kilometriä Paderbornista lounaaseen, noin 60 kilometriä Dortmundista itäkaakkoon ja noin 85 kilometriä Kasselista länteen. Meschede ympäristöineen on Nordrhein-Westfalenin oloissa melko harvaan asuttu. Alue kuuluu osavaltionsa kaakkoisosan kattavaan Arnsbergin hallintopiiriin.
Meschede kuuluu myös historialliseen Sauerlandin alueeseen; se sijaitsee alueen pohjoisosassa. Mescheden halki virtaa Ruhr ja sen koillispuolella levittäytyy 599 neliökilometriä laaja luonnonpuisto Naturpark Arnsberger Wald, jonka eteläosa sijaitsee Mescheden alueella.
Meschede käsittää kahdeksan osa-aluetta, joista Eversberg kaupungin koillisosassa ja Grevenstein lounaisosassa ovat historiallisia kaupunkeja, nykyisin niitä kutsutaan termillä Titularstadt.
Historia
pienoiskuva|200px|vasen|Meschede Zeughausstrasse 700-luvulla Mescheden nykyisen keskustan tuntumassa sijaitsi karolingien linnavuori (Hünenburg (Meschede)), jonka viereen perustettiin luostari aatelisnaisille (Damenstift). Luostarin perustaja Emildis valitsi pyhän Valpurin luostarin suojeluspyhimykseksi. Luostari vaikutti voimallisesti alueen kehitykseen.
Ensimmäinen asiakirjamaininta Meschedestä on vuodelta 913 muodossa Mescidi. 1200-luvulla Arnsbergin kreivi perusti Mescheden alueelle Eversbergin ja Grevensteinin kylät. Eversbergin varhaisvaiheista muistuttaa Eversbergin rauniolinna. Eversberg ja Grevenstein saivat kaupunkioikeudet aiemmin kuin Meschede, joka oli pitkään Kölnin arkkihiippakunnan vaikutuspiirissä. Vihdoin 1457 Meschede sai rajoitetut kaupunkioikeudet ja 1581 raatihuoneen. Kolmikymmenvuotinen sota 1600-luvulla oli myös Meschedelle tuhoisa: kaupunki taantui ja Valpurin luostari hävitettiin.
Mescheden kukoistus alkoi 1819, kolme vuotta Preussiin liittämisen jälkeen. Teollisuus kehittyi ja kaupunki kytkettiin rautatieverkkoon 1871. Toisen maailmansodan aikana noin kolme neljäsosaa Meschedestä tuhottiin; sotatuhot oli pääosin korjattu 1950-luvun loppuun mennessä. Suurten kuntaliitosten yhteydessä 1975 Meschedeen liitettiin maalaiskunnat Calle, Freienohl, Meschede-Land, Remblinghausen ja Visbeck sekä kaupungit Eversberg ja Grevenstein. Meschedestä tehtiin tuolloin Hochsauerlandin hallintokaupunki. Mescheden väkiluku oli suurimmillaan 1990-luvun lopulla: noin 33 000. Sen jälkeen väkiluku on vähentynyt.
Mescheden historiallisia rakennuksia ovat muun muassa luostari Abtei Königsmünster ja vesilinna Schloss Laer. Tunnettu on myös kappeli Klausenkapelle (Michaelskapelle), jonka historia alkaa 1100-luvulta. Historiallisia kirkkoja on muun muassa St. Walburga.
Talous ja liikenne
Meschedessä on runsaasti metallinjalostusta. Julkinen sektori työllistää runsaasti, sillä piirikunnan hallinto on keskittynyt kaupunkiin. Grevensteinissa toimii olutpanimo Veltins.
Meschedessä on kaksi rautatieasemaa: Meschede ja Freienohl. Mescheden kautta kulkee länsi–itäsuuntaisesti moottoritie Bundesautobahn 46. Mescheden alueella on liittymät Freienohl, Wennemen, Enste ja Meschede. Bundesstraße 55 risteää BAB 46:n kanssa Mescheden liittymässä.
Victorine-Louise Meurent
Victorine-Louise Meurent (18. helmikuuta 1844, Pariisi, Ranska – 17. maaliskuuta 1927 Colombes, Ranska), sukunimi joskus myös muodossa Meurant, oli ranskalainen taidemaalari. Vaikka moni pitää Meurentia lähinnä Édouard Manet’n rakastajattarena ja mallina, hänellä oli kuitenkin oma merkittävä ura taidemaalarina ja hän piti useita omia näyttelyitä. Lisäksi hän soitti viulua ja opetti viulunsoittoa.
pienoiskuva|vasen|Victorine-Louise Meurent, Palmusunnuntai, 1880-luku, [[Musée Municipal d'Art et d'Histoire de Colombes.]]
Elämänvaiheita
Victorine-Louise Meurent syntyi työväenluokkaiseen perheeseen eikä hänen lapsuus- ja nuoruusvuosistaan tiedetä kovinkaan paljoa. Hänen isänsä työskenteli luultavasti kaivertajana, ja hänen äitinsä piti pientä pesulaa
Meurent tapasi Manet’n luultavasti vuonna 1862 jolloin alkoi poseerata Manet’n mallina. Missä ja miten he tapasivat on tuntematonta. Meurent oli mallina Manet’n kuuluisimmissa maalauksissa: "Aamiainen ruohikolla" sekä "Olympia". Molemmissa hän on vahva nainen, jonka katse haastaa katselijan. Hän ei ole idealistinen tai mytologinen hahmo, ja kriitikot huomauttivat, että hänen vartalonsa ei ollut täydellinen. Kaikkiaan hän oli mallina yhdeksässä Manet’n maalauksessa. Manet’n lähipiiri piti myös Meurentia töiden merkittävänä tekijänä, sillä hänen persoonallisuutensa vaikutti siihen, millaisia maalauksista tuli.
Sekä "Aamiainen ruohikolla" että Meurent itse kohtasivat vastustusta ja vihaa. 1800-luvun taiteessa sai esittää naisen alastomana, jos kyseessä oli mytologinen tai historiallinen hahmo. Vuonna 1863 kun "Aamiainen ruohikolla" oli ensi kertaa näytteillä, sitä yritettiin vahingoittaa lyömällä sitä kävelykepeillä ja naisia ja lapsia kiellettiin näkemästä sitä. Meurentin väitettiin olevan sekä alkoholisti että prostituoitu.
Meurentin väitetään 1870-luvun alussa käyneen Yhdysvalloissa, todennäköisesti etsimässä sopimusta taidevälittäjien kanssa. Vuonna 1875 hän osallistui Académie Julianin iltaopetukseen, ja hänen töitään oli esillä Pariisin salongissa vuosina 1876, 1879, 1885 ja 1904. Hänet nimitettiin Société des Artistes Françaisin jäseneksi vuonna 1903.
Vaikka Meurent koki urallaan menestystä, hän joutui käymään sen eteen kovan kamppailun. Hän ei saanut kunnon koulutusta, koska naisten sallittiin osallistua taideopetukseen vasta 1860-luvulla. Meurent eli itsenäistä elämää: hänellä oli suhde belgialaisen taiteilijan, Alfred Stevensin kanssa, mutta he eivät asuneet yhdessä. Talousvaikeuksiin Meurent joutui 1880-luvulla ja kirjoitti Manet’n leskelle, saisiko jotain avustusta, mutta leski ei vastannut kirjeeseen.
Milkshake
Milkshake voi tarkoittaa seuraavia:
Victorine-Louise Meurent
Elämänvaiheita
Elämänsä kaksikymmentä viimeistä vuotta Meurent asui pianonsoitonopettaja Marie Dufourin kanssa.
Anna Ringier
Anna Ringier-Kieser (12. huhtikuuta 1896 – 3. syyskuuta 2006) oli vanhin elossa ollut sveitsiläinen lokakuusta 2004 kuolemaansa.
Ringier kasvoi maatilalla nuorimpana neljästä lapsesta. Hän aloitti koulunkäyntinsä vuonna 1903. Ringier meni naimisiin vuonna 1920 ja sai kaksi lasta. Aviomies kuoli Aaraussa vuonna 1930, eikä Ringier mennyt koskaan uusiin naimisiin.
Neue Zürcher Zeitungin vuonna 2005 tehdyn artikkelin aikaan Ringier pääsi portaat itsenäisesti ylös ja sijasi itse vuoteensa. Hän asui silloin Zofingenissa 80-vuotiaan poikansa ja tämän perheen kanssa.
Anna Ringier kuoli syyskuussa 2006, jolloin hän oli 110-vuotias. Hänen jälkeensä Sveitsin vanhimmaksi eläväksi ihmiseksi nousi Rosa Rein.
Marko Talvitie
Marko Talvitie (s. 23. joulukuuta 1976 Lehtimäki) on suomalainen pistooliampuja. Hän edustaa Lehtimäen Ampujia.
Talvitien parhaimmat saavutukset ovat vuodelta 2006 Guangzhoun maailmancupin osakilpailun toinen sija 25 metrin olympiapistoolissa ja maailmancupin finaalin neljäs sija myös olympiapistoolissa. Hän on ollit parhaimmillaan maailmanmestaruuskilpailuissa 13. olympiapistoolissa vuonna 2006 Zagrebissa ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa 11. myös olympiapistoolilla vuonna 2007 Granadassa. Talvitie ampuu olympiapistoolin lisäksi 25 m iso- ja vakiopistoolia, sekä kansallisella tasolla 10 m ilmapistoolia.
Maailmanmestaruuskilpailut
Talvitie on osallistunut Lahdessa 2002 ja Zagrebissa 2006 pidettyihin MM-kilpailuihin. 25 metrin olympiapistoolissa hän on ollut parhaimmillaan 13. ja 25 metrin isopistoolissa sijalla 38.
Maailmancup
Talvitie on saavuttanut 25 metrin olympiapistoolissa maailmancupissa hopeaa ja finaalipaikan maailmancupin finaalissa.
Shebitku
Shebitku (myös Shabataka) oli muinaisen Egyptin 25. dynastian hallitsija eli faarao vuosina 702–690 eaa. Hän oli faarao Sabakon poika.
Shebitku suhtautui Assyriaan edeltäjiään vihamielisemmin. Vuonna 701 eaa hän johdatti armeijansa puolustamaan Jerusalemia, mutta liittouma kärsi tappion Palestiinassa. Juudan kuningas Hiskia antautui Assyrialle ja joutui maksamaan raskaat lunnaat, jotta Jerusalemia ei olisi tuhottu. Vanhan testamentin mukaan Assyrian armeijaan iski rutto, joka pelasti egyptiläiset ja heprealaiset täydelliseltä tappiolta. Herodotos puolestaan kertoo, että assyrialaisten perääntyminen johtui hiiriparvista, jotka söivät heidän aseensa.
Shebitku rakennutti rakennuksia Thebaan sekä Karnakin pyhän järven rannalle kappelin ja Luxoriin reliefejä. Myös Memfisiin ja Kawaan rakennettiin hänen valtakaudellaan. Shebitku on haudattu pyramidiin numero 18 el-Kurrussa. Haudasta on löydetty esineistöä sekä kallo ja luita.
Rick Rubin
thumb|Rick Rubin vuonna 2006. Frederick Jay ”Rick” Rubin (s. 10. maaliskuuta 1963 Long Island, New York ) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja. Rubin on työskennellyt monipuolisesti niin rock-, pop-, rap-, country- kuin heavy metal -artistienkin kanssa. Näiden joukkoon kuuluvat esimerkiksi Metallica, Linkin Park, Slayer, Red Hot Chili Peppers, LL Cool J, Slipknot, Shakira, Justin Timberlake, System of a Down, Limp Bizkit, Johnny Cash, The Smashing Pumpkins ja Eminem.
Rolling Stone -lehti on kutsunut Rubinia maailman menestyneimmäksi musiikkituottajaksi kaikki genret huomioon ottaen. Music Television kutsui häntä vuonna 2005 viimeisten 20 vuoden ajan tärkeimmäksi tuottajaksi.
Varhainen elämä
Rick Rubin syntyi 1963 New Yorkin Long Islandilla juutalaisen perheensä ainoaksi lapseksi. Hän on yhdeksänvuotiaasta asti ollut hyvin kiinnostunut taikuudesta. Kouluikäisenä Rubin soitti soolokitaraa The Pricks -nimisessä punkyhtyeessä. Hän ihaili 1970-luvulla erityisesti australialaista AC/DC:tä, jota hän pitää yhä kaikkien aikojen rock'n'roll-yhtyeenä. Vuonna 1980 Rubiniin teki suuren vaikutuksen soul-legenda James Brown, jonka konsertissa hän kävi. Rubin on kertonut halunneensa sen jälkeen tuoda samanlaisen tunteen ja grooven tuottamilleen levyille.
Ura
Rubin aloitti tuottajanuransa hip hopin parissa. Hän perusti Def Jam Recordings -levy-yhtiön Russell Simmonsin kanssa 1984 ja tuotti LL Cool J:n albumin Radio (1985) ja Beastie Boys -albumin Licensed to Ill (1986). Jälkimmäinen oli ensimmäinen rap-albumi, joka nousi listaykköseksi, ja samalla hip hopista tuli kaupallisesti merkittävä tyylilaji.
Rubin lähti Def Jamista ja perusti oman levy-yhtiönsä Def American. Hän siirtyi samalla rapista metallimusiikkiin ja tuotti vuodesta 1986 alkaen muun muassa Danzigin ja Slayerin albumeita. Rubinin tuottama Blood Sugar Sex Magik (1991) toi Red Hot Chili Peppersille ensi kertaa mainstream-menestystä ollen samalla uskollinen yhtyeen juurille. Rubinin yhteistyö Johnny Cashin kanssa 1990-luvulla ja 2000-luvulla nosti Cashin jälleen suosioon ja toi Rubinille menestystä, minkä seurauksena hän saattoi alkaa valikoida artistinsa entistä tarkemmin. Rubinin tuottamat artistit ovat edustaneet hyvin monipuolisesti eri tyylilajeja.
Rubin toimi Columbia Recordsin yhtenä johtajana 2007–2012.
Ranskan Länsi-Afrikan frangi
thumb|Länsiafrikkalainen viiden frangin seteli vuodelta 1942. Ranskan Länsi-Afrikan rahayksikkö oli vuoteen 1945 saakka frangi. Ranskan frangin kanssa samanarvoiset setelit laski liikkeelle Dakarissa toiminut Banque de l’Afrique occidentale (BAO). Niitä käytettiin myös Ranskan Kamerunissa, Ranskan Keski-Afrikassa ja Ranskan Togomaassa. Toisen maailmansodan Ranskassa aiheuttaman inflaation takia afrikkalaisia siirtomaita varten perustettiin vuonna 1945 erillinen valuutta CFA-frangi. Sen arvo oli aluksi 1,70 ja vuodesta 1948 lähtien kaksi Ranskan frangia.
BAO:n edeltäjä oli vuonna 1853 perustettu Banque du Sénégal, joka laski liikkeelle 5, 25, 100 ja 500 frangin seteleitä vuodesta 1855. Vuonna 1901 perustettu BAO julkaisi useana sarjana 5, 10, 25, 50, 100, 500 ja 1 000 frangin seteleitä. Vuonna 1955 perustettiin erillinen emissiolaitos Institut d’emission de l’Afrique occidentale française et du Togo, jonka vuonna 1962 korvasi Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankki BCEAO.
Ruusukasvit
Ruusukasvit (Rosaceae) on Rosales-lahkoon kuuluva aitokaksisirkkaisten kasvien heimo. Sen yli 3 100 lajia ovat levinneet kaikkialle maapallolle. Kasvutapa vaihtelee puusta ja pensaasta pienikokoisiin ruohoihin. Kukka on säteittäinen, usein suurikokoinen ja värikäs. Hedelmä on luumarja, pähkylä tai tuppilo. Useilla lajeilla kukkapohjus turpoaa meheväksi; tällaisia ovat esimerkiksi mansikat, omenapuut ja päärynäpuut.
Ruusukasvien heimon tyyppisuku on ruusujen (Rosa) suku. Niiden lisäksi heimoon kuuluu lukuisia hyöty- ja koristekasveina viljeltyjä lajeja. Ruusukasveihin kuuluvia syötäviä hedelmiä tai marjoja tuottavia, hyötykasvina viljeltyjä puulajeja ovat esimerkiksi hapankirsikka, kotipihlaja, mispeli, päärynä ja tarhaomenapuu. Monia hedelmiensä vuoksi viljeltyjä lajeja sisältää erityisesti tuomien (Prunus) suku, johon kuuluvat muun muassa manteli, persikka, kirsikat, aprikoosi ja luumu. Muita syötäviä hedelmiä tai marjoja tuottavia ruusukasveja ovat muun muassa japaninruusukvitteni, marja-aronia sekä monet vatukoiden (Rubus) suvun lajit, kuten vadelma, lakka ja mesimarja.
Luokittelu
Ruusukasveihin kuuluvia sukuja:
Mark Jansen
Mark Jansen (s. 15. joulukuuta 1978) on hollantilainen muusikko. Kitaraa soittava Jansen perusti After Foreverin yhdessä Sander Gommansin kanssa. Jansen oli yhtyeen pääasiallisia biisinkirjoittajia sen kahden ensimmäisen albumin ajan mutta jätti yhtyeen 2002 musiikillisten erimielisyyksien vuoksi. Jansen perusti uuden yhtyeen Sahara Dustin, jonka hän myöhemmin nimesi Epicaksi. Vuonna 2003 Jansenin silloinen tyttöystävä Simone Simons liittyi yhtyeeseen.
Veteraanipäivä (Yhdysvallat)
Veteraanipäivä on Yhdysvalloissa sotaveteraanien muistoksi vuosittain 11. marraskuuta vietettävä kansallinen juhlapäivä. Päivän ajankohta tulee ensimmäisen maailmansodan päättymispäivästä 11. marraskuuta 1918. Samana päivänä vietetään vastaavia juhla- tai muistopäiviä lukuisissa muissakin maissa, esimerkiksi Brittiläisen kansainyhteisön maissa nimellä Remembrance Day. Veteraanipäivän ohella Yhdysvalloissa vietetään kaatuneitten muistopäivää eli Memorial Dayta toukokuun viimeisenä maanantaina. Veteraanipäivä on tarkoitettu erityisesti elossa olevien veteraanien kunnioittamiseksi.
Veteraanipäivää on vietetty Yhdysvalloissa vuodesta 1919. Vuoden 1921 veteraanipäivänä Arlingtonin sotilashautausmaalle Washingtoniin haudattiin tuntemattoman sotilaan jäännökset. Virallisesti 11. marraskuuta julistettiin Yhdysvalloissa kansalliseksi juhlapyhäksi vuonna 1938. Päivä tunnettiin nimellä Armistice Day (Aselevon päivä) vuoteen 1954, jolloin nimi muutettiin veteraanipäiväksi, jotta se viittaisi kaikkiin Yhdysvaltojen käymiin sotiin osallistuneisiin eikä pelkästään ensimmäisen maailmansodan veteraaneihin. Virallinen veteraanipäivän seremonia järjestetään joka vuosi Arlingtonissa tuntemattomien haudalla.
Päivän nimi kirjoitetaan usein muodossa Veteran’s Day (”Veteraanin päivä”) tai Veterans’ Day (”Veteraanien päivä”), mutta Yhdysvaltain viranomaisten mukaan Veterans Day (”Veteraanit-päivä”) on virallinen kirjoitusasu.
Romsey
Romsey on noin asukkaan markkinakaupunki ja kunta (civil parish) Hampshiren kreivikunnassa Englannissa. Se kuuluu Test Valleyn kaupunkipiiriin ja sijaitsee 13 kilometriä Southamptonista luoteeseen ja 18 kilometriä Winchesteristä lounaaseen North Baddesley -nimisen kylän rajanaapurina.
All About Steve
All About Steve on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Phil Traillin ohjaamassa elokuvassa näyttelivät Sandra Bullock, Bradley Cooper, Thomas Haden Church, Ken Jeong, DJ Qualls, Katy Mixon, Beth Grant, Howard Hesseman, Luenell, Jordan Morris, Keith David, Noah Munck ja Patrick Brown.
Romsey
Romsey sijaitsee Testjoen varrella, jossa harjoitetaan lähinnä taimenen perhokalastusta. Se on Test Valleyn boroughin merkittäviä kaupunkeja. Kaupungin keskustaa hallitsee suuri Romseyn luostari.
All About Steve
All About Steve tuotti taloudellisesti voittoa, mutta kriitikoilta se sai nuivan vastaanoton ja sille annettiin kaksi Razzie-palkintoa, huonoimmasta naispääosasta ja huonoimmasta parista. Sandra Bullock tuli Razzie-gaalaan vastaanottamaan palkintonsa. Pitämässään puheessa hän esitti epäilyksen, etteivät kaikki palkitsemisesta päättäneet olleet todella katsoneet elokuvaa tai ymmärtäneet sen välittämää sanomaa.
Charley Winner
Charley Winner (s. 2. heinäkuuta 1924) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän syntyi Somervillessä, New Jerseyssä, ja palveli toisessa maailmansodassa.
Romsey
Romseyssa ovat asuneet esimerkiksi merkittävä 1900-luvun sotilas ja valtiomies Louis Mountbatten, 1800-luvun brittiläinen pääministeri Henry Palmerston sekä 1600-luvun filosofi ja taloustieteilijä William Petty.
Charley Winner
Palvelusta vapauduttuaan Winner pelasi Washington-yliopistolla St. Louisissa. Parhaiten hänet kuitenkin muistetaan St. Louis Cardinalsin (1966–1970) ja New York Jetsin (1974–1975) päävalmentajana. Hän toimi myös avustavana valmentajana.
Romsey
Romseyn ystävyyskaupunkeja ovat Paimpol Ranskan Bretagnessa, Treviglio Italiassa ja Battenberg Saksassa.
Game Over (vuoden 2005 elokuva)
Game Over on vuonna 2005 valmistunut, vuonna 2001 tapahtuneisiin Heinojen murhiin pohjautuva suomalainen elokuva. Sen on ohjannut Pekka Lehto ja sen pääosissa ovat Reino Nordin, Julius Lavonen, Jarkko Niemi ja Juuso Pekkinen.
Forum24
Forum24 on Oulun seudulla kerran viikossa ilmestyvä ilmainen uutis- ja ajankohtaislehti. Lehti jaetaan keskiviikkoisin. Lehden levikki on noin 85 000 kappaletta ja sitä julkaisee Kaleva365 Oy.
Lehti jaetaan kotitalouksiin Oulun (Ylikiimingin ja Iin alueilla telinejakelu) lisäksi Kempeleessä, Limingassa ja Tyrnävällä sekä Limingan, Tupoksen ja Tyrnävän taajamiin. Lisäksi Muhoksella on telinejakelu. Taloustutkimus Oy:n lehtien lukemistutkimuksen (8/2005) mukaan Forum24 on Oulun seudun luetuin lehti 15–44-vuotiaiden keskuudessa. Lehden jakelusta vastaa Oulun Jakelutoimisto Oy.
Vuodesta 1958 ilmestynyt Oulun kaupunkilehti Oulu-lehti yhdistyi Forum24-lehteen maaliskuussa 2020.
Ruggero Deodato
Ruggero Deodato (7. toukokuuta 1939 Potenza – 29. joulukuuta 2022 ) oli italialainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten väkivaltaisista eksploitaatioelokuvistaan.
Deodaton tunnetuin elokuva on kansainvälisen kohun herättänyt kauhuelokuva Cannibal Holocaust (1980), jota epäiltiin ilmestyessään jopa snuff-elokuvaksi. Elokuva kiellettiin lukuisissa maissa ja seurannut oikeusjuttu toi sille runsaasti julkisuutta. Toinen tunnettu Deodaton ohjaus on Talo puiston laidalla (1980). Deodato oli vuonna 1988 ehdolla Fantasporton kansainvälisen fantasiaelokuvapalkinnon saajaksi työstä elokuvassa Shamaani.
Deodatolla oli yksi lapsi hänen entisen vaimonsa, näyttelijä Silvia Dionision kanssa. 5. joulukuuta 1971 solmittu avioliitto päättyi eroon 1979. Osan elokuvistaan hän ohjasi salanimillä Roger Rockefeller, Roger Deodato tai Roger Franklin.
Elämä
Deodato syntyi Potenzassa, ja kasvoi lähellä Roomaa. Ensikosketuksensa elokuvien tekemiseen hän sai 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa kun hän alkoi tehdä yhteistyötä italialaisohjaaja Roberto Rosselinin kanssa. Deodato oli Rosselinin Renzo-pojan ystävä ja tätä kautta hän tutustui vanhempaan ohjaajaan, joka pyysi Deodatoa auttamaan erään elokuvan teossa. Yhteistyö jäi pitkäaikaisemmaksi, yhteensä seitsemän elokuvan mittaiseksi, ja myöhemmin Deodatosta tuli Rosselinin assistentti. Deodato on kertonut oppineensa realismiin pyrkivän tyylinsä juuri neorealismia edustaneelta Rosselinilta.
Yhteistyön Rosselinin kanssa loputtua, Deodato pyrki työskentelemään muiden ohjaajien kanssa ja oppimaan elokuvien teknisen toteutuksen keinoja. Hän työskenteli useissa kymmenissä tuotannoissa esimerkiksi Bruno Corbuccin, Antonio Margheritin ja Riccardo Fredan kanssa. Carlo Bragaglia tarjosi hänelle työtä Afrikassa, jossa Deodato työskenteli lyhyen aikaa kunnes palasi Italiaan. Ensimmäinen Deodaton ohjaama elokuva oli Ursus, il terrore dei kirghisi (tunnetaan myös nimellä Hercules, Prisoner of Evil). Antonio Margheriti oli aloittanut elokuvan ohjauksen, mutta tuottajan kanssa olleiden erimielisyyksien vuoksi hän lähti ja tilalle tuli Deodato. Uusien riitojen vuoksi Deodato jätti elokuvan teon sikseen ja Marheriti palasi viimeistelemään ohjaustyön. Elokuvan ohjaajaksi merkittiin Margheriti. Vuonna 1966 Deodato toimi apulaisohjaajana Sergio Corbuccin spagettiwesternissä Django – kostaja. Elokuva on yksi tunnetuimmista, joita Deodato on ollut tekemässä.
Toimittuaan apulaisohjaajana vuosia Deodato alkoi 1960-luvun lopulla saada elokuvia ohjattavakseen. Muutamat elokuvat hän ohjasi loppuun tuottajan erotettua alkuperäisen ohjaajan. Vuosina 1968 ja 1969 hän teki yhteensä peräti kuusi elokuvaa. Suurin osa Deodaton varhaisista elokuvista oli komedioita. Deodato alkoi saada houkuttelevia tarjouksia elokuvien tekemisestä. Ne kuitenkin koskivat myös hänen vaimoaan Silvia Dionisiota, joka oli menestyvä näyttelijä. Deodato kieltäytyi sopimuksista, koska arveli saaneensa ne vain vaimonsa toivotun mukanaolon ansiosta. Seuraavat kuusi vuotta hän vietti Milanossa ohjaten televisiomainoksia.
Mainoksia ohjatessaan Deodato aloitti yhteistyön Lamberto Bavan kanssa ja palasi tekemään elokuvia 1970-luvun puolivälissä. Deodato muutti takaisin Roomaan ja ohjasi vuonna 1975 ilmestyneen Himon aallot (Una ondata di piacere). Siinä missä Deodaton varhaiset elokuvat olivat olleet lähinnä komedioita, vuonna 1976 ilmestynyt rikoselokuva Kylmät tyypit, kuumat raudat (Uomini si nasce poliziotti si muore) oli ohjaajan ensimmäinen toimintaelokuva, jonka seurauksena hänelle tarjottiin mahdollisuus tehdä viidakkoseikkailu Viimeiset kannibaalit (Ultimo Monde Cannibale). Kyseessä oli Deodaton ensimmäinen kannibaalielokuva – genre, joka myöhemmin tekisi hänet kuuluisaksi. Elokuva kertoo miehestä joka eksyy Filippiineillä viidakkoon ja päätyy kannibaaliheimon pariin. Deodato sai elokuvaan innoituksen National Geographicin artikkelista, joka kertoi luolassa elävästä eristäytyneestä kannibaaliheimosta Mindanaolla. Elokuvasta tuli taloudellinen menestys, mutta sen väkivaltaisuus herätti kritiikiä ja johti oikeusjuttuun jonka Deodato ryhmineen hävisi. Pari vuotta myöhemmin Deodato ohjasi Cannibal Holocaustin, joka Suomessa julkaistiin alun perin nimellä Kannibaalien polttouhrit. Elokuvassa Deodato kritisoi tiedotusvälineitä, jotka halusivat tehdä rahaa sensationalistisella väkivallalla ja kuolemalla. Cannibal Holocaust itsessäänkin sai aikaan valtavan kritiikin aallon. Deodaton toinen kohuelokuva Talo puiston laidalla (House on the Edge of the Park, La casa sperduta nell parco) tehtiin saman ryhmän kanssa kuin Cannibal Holocaust. Sekä Kannibaalien polttouhrit että Talo puiston laidalla kiellettiin molemmat monissa maissa, mukaan lukien Suomessa, mutta 2000-luvun alussa kummankin kielto on poistettu.
Deodato yritti useita kertoja tehdä uuden kannibaalielokuvan, mutta projektit eivät valmistuneet. Sittemmin hän kertoi kadottaneensa kokonaan kiinnostuksen aiheeseen. Hän ei myöskään pitänyt muiden elokuvaohjaajien kannibaalielokuvista. Vuonna 2016 Deodatolta ilmestyi uusi elokuva Ballad in Blood.
Filmografia
Filmografia sisältää vain elokuvat.
Steve Guttenberg
Steven Robert ”Steve” Guttenberg (s. 24. elokuuta 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esittänyt muun muassa Carey Mahoneytä Poliisiopisto-komedioissa.
Poliisiopiston lisäksi Guttenbergillä on ollut rooleja esimerkiksi elokuvissa Cocoon – nuoruudenlähde (1985), Kolme miestä ja baby (1987) ja Short Circuit (1986).
Guttenberg syntyi Brooklynissä New Yorkissa ja valmistui Plainedge High Schoolista. Hän oli vuosina 1988–1992 naimisissa Denise Bixlerin kanssa. Vuonna 2011 Guttenberg sai oman tähden Hollywood Walk of Famelle.
Rein Tölp
Rein Tölp (11. lokakuuta 1941 Tallinna Ostlandin valtakunnankomissariaatti - 16. huhtikuuta 2018 Tallinna) oli virolainen 1960-luvulla menestynyt virolainen keskimatkojen juoksija ja uransa jälkeen urheiluvaikuttaja.
Huippu-urheilijaksi lapsuuden vaikeuksista huolimatta
Vaikka Rein Tölp 16-vuotiaana aktiiviurheilun aloittaneena ja seuraavana vuonna Viron nuorten mestaruuden voittaneena, hänen varhaisnuoruutensa ei antanut viitteitä tulevasta urheilu-urasta. Hän kärsi 3-4 -vuotiaana poliosta, keuhkot eivät olleet nuorena täysin terveet ja sairasti vakavan tulirokon.
Vuonna 1961 hän yllätti Viron silloisen 800 metrin ykkösnimen Mart Vildin parantaen samalla omaa ennätystään 4,5 sekuntia. Seuraavana kesänä hän osallistui Neuvostoliiton mestaruuskilpailuihin 800 metrille ja saavutti hieman yllättäen pronssia. Seuraava vuosi toi hänelle uuden Viron 800 metrin ennätyksen ajalla 1.47,9 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa voiton mennessä Valeri Buliševille.
Virolainen olympiaurheilija Neuvostoliiton asussa
Näin Tölpillä oli edellytykset päästä Neuvostoliiton olympiajoukkueeseen vuoden 1964 Tokion kesäolympialaisiin. Hän paransi heti kauden 1964 alussa Znamenskin veljesten muistokisoissa ennätystään aikaan 1.47,8. Olympiakarsinnoista Tölp selvisi jälleen Buliševin jälkeen toisena, ja näin olympiamatka oli selvä. Itse olympialaisissa Tölp eteni alkueristä välieriin, joissa hän 5:ksi sijoittuneena karsiutui loppukilpailusta.
Tölpin ura 800 metrin huipulla jatkui vielä Tokion jälkeen. Vuoden 1965 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa tuli pronssia ja seuraavana vuonna 1966 hän oli Neuvostoliiton edustajana Budapestin EM-kisoissa. Niissä hän eteni välieriin, mutta putosi niukasti välieränsä 5. sijalla loppukilpailusta. Tölpillä näytti olevan edellytykset seuraavallekin olympiamatkalle Meksikon vuoden 1968 olympialaisiin voitettuaan Neuvostoliiton mestaruuden, mutta matkaan lähetettiin ainoastaan yksi Neuvostoliiton edustaja; nuori, nouseva tähti, ukrainalaistaustainen Jevhen Aržanov.
Vuosina 1961–1971 Rein Tölp saavutti 15 Viron mestaruutta 400–1 500 metrin matkoilla ja 400 metrin aitajuoksussa. Lisäksi hän oli seitsemän kertaa Viron viestimestari Tallinnan Kalevin joukkueessa. Tölp paransi Viron juoksuennätyksiä yhdeksän kertaa, viesteissä 12 kertaa. Hän kilpaili Viron ja Neuvostoliiton maajoukkueissa yhteensä 37 kertaa. Tölp tuli suomalaisille tutuksi 1960-luvun maaotteluissa, joissa kova kilpakumppani Suomen puolella olivat mm. "Parta-Pekka" Juutilainen ja Keijo Ceder. Rein Tölpin päämatkan eli 800 metrin ennätys 1.47,7 säilyi 20 vuotta Viron ennätyksenä ennen kuin Raivo Mägi rikkoi sen vuonna 1984. thumb|left|Kuva vuodelta 1996, jossa Rein Tölp vasemmalla. Tässä vaiheessa hän oli siirtymässä uudelleen itsenäistyneen Viron yritysmaailman palvelukseen.
Neuvosto-Viron urheiluhallinnossa
Urheilu-uran jälkeen Tölpistä tuli Neuvosto-Virossa urheiluhallinnon työntekijä. Vuosina 1972-1976 hän oli urheilutoiminnan johtajana Tallinnan alueella, vuosina 1976-1977 Dynamon opetusurheiluhallinnon päällikkönä ja 1977-1981 Tallinnan urheilutoimikunnan puheenjohtaja. Hän oli mukana myös vuodesta 1979 Tallinnan olympiaregatan järjestelyissä. Sen jälkeen Tölp toimi vuosina 1981–85 Tallinnan kaupungintalon ja 1985–1989 Salmen kulttuuripalatsin apulaisjohtajana.
Itsenäisessä Virossa ensin urheiluhallinossa, sitten liike-elämässä
Tölp toimi Pirita velodromin johtajana vuosina 1994-95 ja vuodesta 2007 Piritan hallintoneuvoston kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan jäsenenä.
1990-luvun puolivälissä Tölp siirtyi liike-elämänpalvelukseen. Hän toimi Metsäliitto-Yhtymään kuuluvan paperitukkurin Amerpapin Baltian-toimintojen johtaja. Hän perusti Amerpapin tytäryhtiöt Viron jälkeen Latviaan ja Liettuaan. Sen jälkeen hän siirtyi virolaisen lasinjalostusyhtiön W-Glassin markkinointitehtäviin.
Eläköidyttyään 2000-luvun alussa Rein Tölp, siirtyi Viron eläkeläisliiton palvelukseen toimitusjohtajaksi. Polittisesti hän oli aluksi mukana oikeistolaisen EKRE:n edustajana kunnallispolitiikassa. Myöhemmin hän siirtyi Viron keskustapuolueen edustajaksi.
Inocencio Arnau
Pyhä Inocencio Canoura Arnau (10. maaliskuuta 1887 Cecilia del Valle de Oro, Lugo, Espanja – 9. lokakuuta 1934 Turón, Espanja) oli pyhimys, marttyyri, passionisti ja pappi. Hän hän halusi hengelliseen virkaan jo teini-iässä ja liittyi passionisteihin 18-vuotiaana. Pyhimys on yksi yhdeksästä Astorian marttyyreistä Espanjan sisällissodan aikana. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 7. syyskuuta 1989, autuaaksi 29. huhtikuuta 1990 ja pyhimykseksi 21. marraskuuta 1999. Hän eli seuraavien 4 paavin hallintokausien aikana: Leo XIII (1878-1903), pyhä Pius X (1903-1914), Benedictus XV (1914-1922) ja Pius XI (1922-1939). Miehen muistopäivää vietetään 9. lokakuuta.
M/S Stena Nordica
M/S Stena Nordica on Stena Line -varustamon ropax-rahtilaiva, joka liikennöi Ruotsin Karlskronan ja Puolan Gdynian väliä. Laiva voi kuljettaa 405 matkustajaa, joita varten on 80 hyttiä ja 222 vuodetta. Autokansille mahtuu 375 henkilöautoa ja lastikansien pituus on 1 949 kaistametriä. Stena Nordican kotisatama on Göteborg, se liikennöi Ruotsin lipun alla ja sillä on ruotsalainen miehistö. Laivalla on kauppa, ravintola, leikkihuone, peliautomaatteja, rahanvaihtotoimisto ja baari, josta on merinäköala.
Käyttöhistoria
18. elokuuta 2000 alus laskettiin vesille ja 13. joulukuuta se luovutettiin Lombard Facilites/ P&O Irish Ferriesin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Nassau. 8. tammikuuta 2001 alus aloitti P&O Irish Ferriesin Liverpoolin ja Dublinin välisessä liikenteessä. 26. tammikuuta alus sai nimen European Ambassador, kun se kastettiin Dublinissa. Marraskuussa 2001 laiva siirtyi Dublinin ja Mostynin välille. 21. huhtikuuta 2004 Stena Carrier Ab osti European Ambassadorin ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Göteborg. 23. huhtikuuta alus sai nykyisen Stena Nordica -nimensä. Toukokuun alussa laiva aloitti liikennöinnin Karlskronan ja Gdynian välillä. Tammikuun 2008 alusta loppuun alus liikennöi reitillä Dublin–Holyhead, jonka jälkeen alus siirtyi reitille Fishguard–Rosslare. Tältä väliltä alus poistui 11. helmikuuta, jonka jälkeen siirtyi Karlskronan ja Gdynian välille.
Fagnanojärvi
Fagnanojärvi (esp. Lago Fagnano, myös Lago Cami tai Lago Kami) on järvi Tulimaan pääsaarella Isla Grande de Tierra del Fuegolla. Se on itä–länsisuunnassa pitkulainen, noin 100 km pitkä järvi. Järven ympärillä on alle 1500 metrin korkeuteen kohoavia vuorijonoja, joiden vuorilla on pieniä vuoristojäätiköitä yli 1000 metrin korkeudessa. Alueen nykyinen ilmasto on melko kuiva ja viileä; alueen vuotuinen sademäärä on 550 mm ja keskilämpötila +6°C.
Fagnanojärvi on osa Etelä-Amerikan ja Scotian laattojen välistä siirroslinjaa, joka kulkee Isla Grande de Tierra del Fuegon läpi. Alue on tektonisesti aktiivista, joskin sen seisminen aktiivisuus on ollut nykyisin vähäistä. Aiemmin alueella on kuitenkin esiintynyt voimakkaitakin maanjäristyksiä, muun muassa vuonna 1949.
XXYY-syndrooma
XXYY-syndrooma on sukupuolikromosomipoikkeavuus, jossa miehellä on sekä ylimääräinen X- että ylimääräinen Y-kromosomi.
Ida Bois
Ida Bois (o.s. Valkoniemi, s. 1988 ) on suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hän on julkaissut neljä täyspitkää abumia.
Ida Bois tunnettiin myös skeittaajana tyttönimellään Valkoniemi, ja hänen sponsorinaan toimi kansainvälinen Nikita Clothing.
Ensimmäinen äänite jolla Ida Bois esiintyi oli Koulun jälkeen (2003).
Dosetakseli
Dosetakseli (joskus doketakseli, eräs kauppanimi Taxotere) on paklitakselin puolisynteettinen analogi, jonka esiaste 10-deasetyylibakkatiini III (C29H36O10, CAS-numero 32981-86-5) on eristetty euroopanmarjakuusen (Taxus baccata) neulasista. Dosetakseli on solunsalpaaja, jota käytetään mm. rintasyövän hoidossa.
Dosetakselin kemiallinen kaava on C43H53NO14 ja CAS-numero 114977-28-5.
Pat Peppler
Pat Peppler (16. huhtikuuta 1922 – 23. kesäkuuta 2015 Stuart, Florida ) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hänet muistetaan parhaiten NFL-seura Atlanta Falconsin päävalmentajana, jona hän toimi lyhyesti vuonna 1976.
Peppler pelasi Michigan State Universityssa ja toimi sieltä valmistuttuaan high school -tason päävalmentajana. Myöhemmin hän työskenteli Atlanta Falconsin lisäksi esimerkiksi North Carolina State Universityssa ja Green Bay Packers -seurassa.
Kanadantuija
Kanadantuija (Thuja occidentalis) on sypressikasveihin kuuluva havupuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Kanadan kaakkoisosassa ja Yhdysvaltojen koillisosassa. Kanadantuija oli varhaisimpia Pohjois-Amerikasta Eurooppaan tuotuja puita (noin vuonna 1566).
Kuvaus
thumb|left|150px|Kanadantuijan runko. Kanadantuija kasvaa yleensä 10–20 metrin korkuiseksi ja 40 cm paksuksi. Suurin tunnettu yksilö on 34 metriä pitkä ja halkaisijaltaan 175 cm. Kaarna on punaruskeaa, uurteista ja siitä irtoaa kapeita pitkittäisiä suikaleita. Vanhin tunnettu elävä yksilö on yli tuhatvuotias, mutta kuolleesta puusta on laskettu yli 1 500 vuosirengasta. Nämä vanhat yksilöt ovat iästään huolimatta pienikokoisia ja kitukasvuisia kasvupaikastaan johtuen.
Kasvupaikat
Kanadantuijan kasvupaikkoja ovat kosteat metsät, suot, jokien ja järvien rannat, rinteet ja jyrkänteet. Kanadantuija voi olla tietyissä kasvuolosuhteissa erittäin pitkäikäinen puu. Huomattavan vanhoja yksilöitä kasvaa jyrkänteillä, missä ne ovat suojassa metsäpaloilta ja sitä ravinnokseen käyttäviltä hirvieläimiltä.
Käyttö
Kanadantuijaa käytetään yleisesti koristekasvina esimerkiksi aitakasvina, puistoissa ja hautausmailla. Lajikkeita on jalostettu yli 120.
Pentinkulma
Pentinkulma on Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -romaanin kuvitteellinen tapahtumapaikka, kylä Hämeessä. Kylän esikuvana on urjalalainen kylä 1800-luvulta 1900-luvun puoleenväliin. Kirjailija Väinö Linna totesi lapsuudenmaisemiensa Urjalan Honkolan kylässä muistuttavan romaanitrilogian Pentinkulman maisemia, mutta muistutti myös eroavaisuuksista ja Pentinkulman luonteesta kirjailijan mielikuvituksessa syntyneenä paikkana. Väinö Linnan reitti on matkailukohde, joka kiertää Pentinkulman maalaismaisemissa.
Urjalan keskustassa on Pentinkulman ja Väinö Linnan mukaan nimettyjä teitä ja paikkoja. Urjalassa järjestetään vuosittain valtakunnallinen kirjallisuustapahtuma Pentinkulman päivät.
Sanna Karlsson-Sutisna
Sanna Karlsson-Sutisna (s. 1965 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, kuvanveistäjä, performanssitaiteilija, taidemaalari, tilataiteilija, valokuvataiteilija, yhteisötaiteilija, ympäristötaiteilija, kehotaiteilija ja maataiteilija.
Ura
Karlsson-Sutisna on opiskellut muun muassa kuvataiteita Berliinissä Kunsthochschule Berlin-Weissensee:ssä vuosina 1984-1985 ja Kuvataideakatemiassa vuosina 1985–1989 ja 1999 maalaus- ja performance- sekä audiovisuaalisella linjalla ja suorittanut kuvataiteiden maisterin tutkinnon. Hän on pitänyt yli kolmekymmentä yksityisnäyttelyä ja osallistunut kymmeniin ryhmänäyttelyihin sekä Suomessa että Suomen ulkopuolella.
Julkinen taide
Karlsson-Sutisnan julkisia taideteoksia ovat muun muassa;
Stevan Faddy
Faddy edusti vuonna 2007 Montenegroa Eurovision laulukilpailussa Helsingissä, mutta putosi semifinaalissa. Hänen kilpailukappaleensa "Ajde, kroči" oli Slaven Knezovićin säveltämä ja Milan Perićin sanoittama.
”Et muuten tätäkään usko...”
”Et muuten tätäkään usko...”: Ville Haapasalon 2000-luku Venäjällä on vuonna 2014 julkaistu haastattelukirja näyttelijä Ville Haapasalosta. Haastattelija on Kauko Röyhkä ja valokuvaaja Juha Metso. Teos on jatkoa kirjalle ”Et kuitenkaan usko...”: Ville Haapasalon varhaisvuodet Venäjällä.
Robin Williamsin filmografia
Tämä on Robin Williamsin filmografia.
Elokuvat
pienoiskuva|upright|Robin Williams elokuvan [[Happy Feet 2 ensi-illassa 2011.]]
Trípoli
Trípoli on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Τρίπολης, Dímos Trípolis), joka sijaitsee Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kaupunki on Peloponnesoksen pääkaupunki sekä Arkadian hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 1 481 neliökilometriä ja väkiluku 47 254. Varsinaisen Trípolin kaupungin väkiluku on 30 866 (vuonna 2011).
Nykyinen Trípolin kunta muodostui, kun Trípoli, Fálanthos, Korýthio, Levídi, Mantíneia, Skirítida, Tegéa ja Valtétsi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Marxilainen humanismi
pienoiskuva|Nuori Karl Marx. Marxilainen humanismi on Nikita Hruštšovin aikana Neuvostoliitossa suosiota saanut marxilaisuuden suuntaus, joka korostaa inhimillistä näkökulmaa, subjektiivisuutta ja eettisyyttä. Marxilaisen humanismin ytimessä on usko siihen, että taistelun sosiaalisesti ja taloudellisesti oikeudenmukaisemman yhteiskunnan puolesta on perustuttava sekä inhimillisiin arvoihin että alistetussa asemassa olevien yksilöiden ja yhteisöjen voimaannuttamiseen. Keinoina taistelussa korostuvat kapitalistisen riiston ja sorron vastustaminen sekä epäoikeudenmukaisuutta ja vieraantumista ylläpitävien yhteiskunnallisten rakenteiden kritisointi ja muuttaminen. Marxilaiset humanistit perustavat aatteensa yleensä Karl Marxin varhaisiin kirjoituksiin, kuten teokseen Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset 1844.
Trípoli
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Trípolin kunta muodostuu kahdeksasta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Artova Film Festival AFF
Artova Film Festival AFF on alueellinen, vuosittainen, syyskuussa järjestettävä elokuvafestivaali Helsingin Arabianrannassa. Festivaali kestää kaksi päivää ja näytökset ovat Arcadan tiloissa.
Vuonna 2011 festivaali sisälsi kymmenen näytöstä. Festivaaleilla esitettiin 52 elokuvaa kilpailu- ja näytössarjoissa. Esitetyt elokuvat olivat kokonaisuus uusia Artovan (Arabianranta, Toukola, Vanhakaupunki) alueen elokuvia (joku elokuvan tekijöistä on asunut/asuu, opiskellut/opiskelee, työskennellyt/työskentelee Artovan alueella, tai elokuva on kuvattu tai tuotettu alueella).
Vuonna 2012 kilpailusarjoihin lähetettiin 94 elokuvaa. Tuomaristoon kuuluivat Reetta Aalto, Sami Sänpäkkilä ja Olli Sulopuisto. Puheenjohtajina toimivat Azar Saiyar ja Mari Andersson.
Vuonna 2013 kilpailusarjassa oli ainoastaan lyhytelokuvia. Kilpailevat elokuvat esitettiin neljässä näytöksessä: Rajaton, Etäältä, Rajalla ja Läheltä. Tuomaristoon kuuluivat ohjaajat Anna Korhonen ja Teemu Nikki sekä näyttelijä Eero Ritala, puheenjohtajinaan Iiris Lehtinen ja Noora Lindroos.
Jani Forsström
Jani Forsström (s. 19. helmikuuta 1986 Lahti) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue HC Giantsissa. Hän on pelannut urallaan aiemmin SM-liigaa Pelicansissa, Hämeenlinnan Pallokerhossa ja Turun Palloseurassa yhteensä 488 runkosarjaottelua tehopistein 33+87=120, 44 playoff-ottelua tehopistein 5+6=11 ja neljä liigakarsintaottelua ilman tehopisteitä. Forsström on pelannut myös kaksi kokonaista Mestis-kautta Mikkelin Jukureissa, jossa hän voitti mestaruuden vuonna 2015 ja hopeaa vuonna 2014. Hän on pelannut urallaan myös Italiassa ja Ruotsissa.
Ura
Forsström on Kiekkoreippaan kasvatti. Hän oli kaudella 2001–2002 pelipaikastaan huolimatta seuran C-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 18+5=23. A-juniorivuotensa Forsström pelasi Pelicansissa, jonka tehokkain puolustaja hän oli kaudella 2004–2005 tehoilla 6+11=17 ja kaudella 2005–2006 tehoilla 5+17=22. Jälkimmäisellä kaudella Forsström sijoittui A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä neljänneksi ja voitti puolustajien syöttöpörssin. Kaudella 2004–2005 hän debytoi myös Pelicansin SM-liigajoukkueessa, jossa Forsström pelasi kolme runkosarjaottelua, kuten myös kaudella 2005–2006. Hän pelasi jälkimmäisellä kaudella miesten pelejä myös viiden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Kaudella 2006–2007 Forsström murtautui Pelicansin SM-liigakokoonpanoon, jossa tulokaskausi toi 43 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 6. tammikuuta 2007 vieraissa JYPiä vastaan. Forsströmin maali ratkaisi Pelicansille 1–2-voiton. Hän pelasi osan kaudestaan myös joukkueen A-nuorissa, joissa Forsström voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Maaliskuussa 2007 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Kaudella 2007–2008 Forsström kuului Pelicansin puolustajien parhaimmistoon ja kasvatti pistesaldoaan paljon tulokaskaudestaan tehden 56 runkosarjaottelussa tehot 9+13=22 sekä kuudessa playoff-ottelussa tehot 3+1=4. Hän teki syyskuussa kahdeksassa ottelussa 3+4=7 ja Forsström valittiin SM-liigan kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Konsepti oli käytössä kuitenkin vain kauden 2007–2008 ajan. Kaudella 2009–2010 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+19=23. Huhtikuussa 2010 Forsström teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.