cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Myllypuro
Palvelut
thumb|Vuonna 2012 avattu [[Myllypuron terveysasema korvasi Itäkeskuksen terveysaseman.]] pienoiskuva|[[Metropolia Ammattikorkeakoulu|Metropolia-ammattikorkeakoulun Myllypuron kampus valmistui Kehä I:n risteyksen sekä Myllypuron metroaseman ja ostoskeskuksen kupeeseen 2010-luvun lopulla.]] pienoiskuva|[[Myllypuron ostari|Myllypuron ostoskeskuksen kortteli.]]
Kaupalliset palvelut
Myllypuron kaupallinen keskus on 2010-luvun alussa valmistunut, korttelimainen Myllypuron ostari. Siellä toimii muun muassa kaksi supermarkettia, apteekki, muutama ravintola, erikoisliikkeitä sekä Myllypuron mediakirjasto. Lisäksi alueen länsiosassa toimii pieni ruokakauppa.
Oppilaitokset ja päiväkodit
Myllypurossa sijaitsee vuosina 2018–2019 valmistunut Metropolia Ammattikorkeakoulun Myllypuron kampus. Se on noin 6 000 opiskelijallaan ja 500 työntekijällään suurin Metropolian neljästä kampuksesta. Kesäkuussa 2021 ammattikorkeakoulun läheisyyteen alettiin rakentaa tiloja Stadin ammatti- ja aikuisopiston 1 100 opiskelijalle. Uudet tilat on tarkoitus ottaa käyttöön syksyllä 2023, ja niihin keskitetään opiston rakennus- ja talotekniikka-alojen koulutus.
Liikuntapalvelut
Myllypurossa on hyvien kulkuyhteyksien (metro ja Kehä I) päässä koko kaupungin mittakaavassakin huomattavia liikuntapaikkoja: monitoimihalli Liikuntamylly, salibandyhalli Arena Center Myllypuro ja jalkapallohalli Pallomylly (2009). Pallomyllyn yhteydessä asuinalueen eteläpuolella on laaja Myllypuron liikuntapuisto.
Muut palvelut
Myllypurossa sijaitsee Myllypuron kuntoutuskoti, joka on tarkoitettu mielenterveyskuntoutujille.
Myllypurossa sijaitsee Herttoniemen seurakunnan vuonna 1992 valmistunut kirkko.
Väestö
Myllypurossa asui vuoden 2021 lopussa 12 821 asukasta (31.12.2021), joista suomen- ja saamenkielisiä oli 74,1 prosenttia, ruotsinkielisiä 3,1 prosenttia ja vieraskielisiä 22,8 prosenttia. Asukkaista 18,4 prosenttia oli alle 16-vuotiaita, 61,8 prosenttia 16–64-vuotiaita ja 19,8 prosenttia yli 65-vuotiaita.
Helsingin kaupungin lähiökehittämisprojektin ansiosta Myllypuron asukkaiden koulutus-, työllisyys- ja tulotasot ovat nousseet 2000-luvulla erityisesti suhteessa muihin itäisen suurpiirin kaupunginosiin. Helsingin kaupunki ennustaa, että vuonna 2029 alueella asuu noin 14 000 henkilöä.
Työpaikkoja Myllypurossa oli vuoden 2017 lopussa 1 872 henkilölle.
Kulkuyhteydet
pienoiskuva|Myllypuron metroaseman pääsisäänkäynti.
Myllypuron keskuksessa, alueen itäosassa toimii vuonna 1986 valmistunut ja vuosina 2014–2016 peruskorjattu metroasema. Metroasemalta pääsee Helsingin keskustaan 17 minuutissa. Lisäksi metroaseman ympäristössä ja keskuksen itäpuolella Kehä I:llä liikennöi useita bussilinjoja.
Autolla Myllypuroon pääsee Kehä I:ltä Myllypuron tai Kivikon liittymästä.
Seuraavat linjat kulkevat Myllypuron itärajaa pitkin Kehä I:llä, mutta eivät käy Myllypuron metroasemalla:
Suunnitelman mukaan vuonna 2024 liikennöinnin Myllypuron kautta aloittaa Raide-Jokeri, jonka pysäkki tulee Myllärintien ja Viilarintien risteykseen.
Griffon belge
Griffon belge on Belgiasta kotoisin oleva koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 9. Griffon belge on yksi kolmesta belgiangriffonin rotumuunnoksesta. Toiset kaksi rotumuunnosta ovat karkeakarvainen griffon bruxellois ja sileäkarvainen petit brabancon. Suomeen ensimmäiset belgiangriffonit tulivat jo 1920-luvulla, mutta varsinaiset kantagriffonit tulivat Suomeen vuonna 1958.
Griffon belge tarkoittaa sananmukaisesti belgiangriffonia, mutta suomennettu nimitys voisi aiheuttaa paljon sekaannusta, koska kaikki kolme belgialaista griffonia kuuluvat virallisesti rotuun nimeltä belgiangriffoni. Lisäksi englanninkielisissä maissa kaikki kolme muunnosta kattava päärotu belgiangriffoni tunnetaan nimillä Brussels Griffon ja Griffon Bruxellois - joka viittaa vastaavasti Suomessa ja Belgiassa ainoastaan punaiseen karkeakarvaiseen muunnokseen. Tämä voi myös aiheuttaa jonkin verran sekaannusta.
Luonne
Griffon belget ovat luonteeltaan uteliaita, terhakoita sekä ystävällisiä. Ne ovat herkkähaukkuisia ja hyvin miellyttämisenhaluisia. Reippaana rotuna Griffonit ovat hyviä perhe- ja vahtikoiria, jotka sopivat niin lenkkeilijälle kuin agilitykentille. Griffoni kiintyy syvästi perheeseensä ja seuraa uskollisesti ja innokkaasti perhettään harrastuksissa ja arjessa.
Rotumuunnokset
Karkea- ja sileäkarvainen ovat saman rodun erilaisia karvamuunnoksia. Erivärisiä ja eri karvatyyppisiä koiria on sallittua risteyttää keskenään, joten samasta pentueesta voi esiintyä molempia karvamuunnoksia ja kaikkia värejä. Griffonit osallistuvat näyttelyyn kolmena erillisenä rotuna. Griffon Belgeksi rekisteröidään karkeakarvainen joko kokonaan musta tai musta punaisin merkein (black&tan). Myös mustan ja punaruskean sekoitus rekisteröidään Griffon Belgeksi. Griffon Bruxelloisiksi rekisteröidään karkeakarvainen ja väriltään yksinomaan punainen/punaruskea. Petit Brabançoniksi rekisteröidään sileäkarvaiset griffonit väristä riippumatta.
Alkuperä
Musta belgiangriffoni on griffon bruxellois -muunnoksen tapaan kotoisin Brysselin alueelta, jossa se oli suosittu 1890-luvulla. Se jalostettiin 1800-luvun lopulla kääpiösnautserista, yorkshirenterrieristä, mopsista ja apinapinseristä, joista viimeksi mainitulta se peri nykyisen värityksensä. Muut ulkonäölliset piirteet ovat periytyneet suurimmaksi osaksi sekä apinapinseriltä että mopsilta.
Toisen teorian mukaan kaikkien belgiangriffoneiden, myös mustan griffon belgen, juuret olisivat samassa rodussa: pienessä, karkeakarvaisessa paikallisessa smousje-rottakoirassa, joka muistutti naapurimaan hollanninrottakoiraa. Sittemmin tämä vanha alkuperäisrotu tunnettiin nimellä griffon d'ecurie ("talligriffoni") ja 1800-luvulla sitä alettiin risteyttää mopsin ja kingcharlesinspanielin kanssa. Griffon belge onkin tämän teorian mukaan perinyt nykyisen kääpiökokonsa ja black & tan -värityksensä kääpiöspanielilta, ja lyhyen kuononsa sekä viimeksi mainitulta että mopsilta. Ainoastaan karvapeite on säilynyt samanlaisena kuin alkuperäisellä talligriffonilla.
Thomas Hampson
Thomas ("Tommy") Hampson (28. lokakuuta 1907 Lontoo, Iso-Britannia – 4. syyskuuta 1965) oli brittiläinen keskimatkojen juoksija ja 800 metrin olympiavoittaja 1932.
Hampson alkoi keskittyä urheiluun vakavammin vasta opiskellessaan viimeistä vuotta Oxfordissa. Päätettyään opintonsa hän työskenteli vuodesta 1930 alkaen St Albansin koulussa Hertfordshiressä. Samana vuonna hän voitti Ison-Britannian mestaruuden 880 jaardilla ja toisti saavutuksensa kahtena seuraavana vuonna.
Voitettuaan suosikkimatkansa ensimmäisissä Kansainyhteisön kisoissa Hampson oli eräs suosikeista vuoden 1932 olympialaisissa, erityisesti koska maailmanennätyksen haltija Ben Eastman keskittyi 400 metrille. Finaalissa Hampson oli ensimmäisen kierroksen jälkeen 20 metriä kärkeä jäljessä juosten poikkeuksellisen tasaiset kierrokset: 54,8 ja 54,9. Lopussa hän voitti Kanadan Alex Wilsonin niukasti. Loppuaika oli uusi maailmanennätys 1.49,7 ja Hampson oli samalla historian ensimmäinen 1.50 alittaja.
Pitkässä viestissä Hampson sai vielä toisen mitalin, hopeaa. Hän päätti urheilu-uransa samana vuonna. Useita vuosia myöhemmin hän vaihtoi opettajan työnsä Kuninkaallisten ilmavoimien kouluttajan tehtävään, jossa hän työskenteli toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan asti.
Hampson kuoli 57-vuotiaana Stevenagessa, Hertfordshiressa.
Katso kenguru loikkaa / Putti putti
Katso kenguru loikkaa/Putti putti on vuonna 2000 julkaistu albumi, jolla esiintyy kaksi 1960-luvun suosittua lauluyhtyettä, Kukonpojat ja Neloset. Albumi on osa 20 suosikkia -sarjaa.
Passionworks
Passionworks on suomalainen melankolista, mahtipontista, aggressiivista pop-rockia soittava rockyhtye. Yhtyeen musiikin säveltää ja sanoittaa pääosin laulaja Harriet (Harry) Hägglund.
Passionworks on julkaissut Suomessa kaksi albumia, Passion Play (2003), Blue Play (2006), viisi singleä, yhden EP:n ja kolme musiikkivideota. Yhtyeen tunnetuin kappale on maaliskuussa 2006 julkaistu "Falling", joka oli kakkosalbumi Blue Playn ensimmäinen single. "Falling" meni ilmestyttyään suoraan Suomen virallisen singlelistan ykköseksi pysyen Top10:ssä neljä viikkoa ja nousi myös rokkibaarien soitetuimmaksi biisiksi (Discopress Oy). YleX Himotuimmat-listalla "Falling" oli korkeimmillaan sijalla 4, Radio Suomipopilla sijalla 2 ja Rumban 50 hittiä -listan sijalla 11.
Nyttemmin helsinkiläistynyt yhtye on tullut tunnetuksi myös soittajavaihdoksistaan. Alkuperäisjäsenistöstä on jäljellä enää perustajakaksikko laulaja Harriet Hägglund ja basisti Kristian Pihlajaharju. Yhtyeen nykyisenä kitaristina toimii Tomi Meriläinen ja rumpalina Markus Lintunen.
Historiikki
Passionworks on perustettu Etelä-Pohjanmaalla Alahärmässä vuonna 1998, jolloin siinä soittivat basisti Kristian Pihlajaharjun ja laulaja Harriet Hägglundin lisäksi jälkimmäisen veli, kitaristi Kai Hägglund. Rumpaliksi saatiin Harriet Hägglundin edellisen yhtyeen Sonicroomin rumpali Micki Lantela ja koskettimiin ystäväpiiristä Carita Tamminen. Lantelan tilalle rumpaliksi vaihtui kuitenkin pian Tammisen puoliso Juha Laasanen.
Passionworks noteerattiin jo ensisinglensä "Get Away"/"Invisible Child" (1999) myötä niin Radiomafiassa kuin Jyrkissäkin, mutta musiikillisen vahvuutensa yhtye pääsi näyttämään tammikuussa 2001 ilmestyneellä, Mikko Karmilan tuottamalla Passion Play Vol. 0.3 -EP:llään. Levy noteerattiin muun muassa Helsingin Sanomien NYT-liitteessä ja se myytiin muutamassa kuukaudessa loppuun.
Uusien kitaristien ja rumpalien vaihdosten jälkeen kokoonpano vakiintui huhtikuussa 2006 julkaistulla Anssi Kipon, Hägglundin ja Pihlajaharjun tuottamalla Blue Play -albumilla. Levyllä kitaroista vastaa yhtyeen nykyinen kitaristi Tomi Meriläinen ja rummuista Markus Lintunen.
Festareilla Passionworks on soittanut muun muassa DBTL:ssa, Qstockissa, Koria-Rollissa ja Välipuistorockissa. Passionworksin taipaleelle on sattunut paljon surua ja vastoinkäymisiä, kun entinen kosketinsoittaja Carita Tamminen kuoli rintasyöpään tammikuussa 2005 vain 30-vuotiaana. Myös pitkäaikainen kosketinsoittaja Maiju Tommila jätti yhtyeen elokuussa 2006, minkä jälkeen yhtye on jatkanut ilman kosketinsoittajaa. "Falling"-kappaleesta tehty musiikkivideo valittiin kaikkien aikojen seitsemänneksi parhaaksi musiikkivideoksi Ylen musiikki-tv:n äänestyksessä vuoden 2006 lopussa.
"Falling" on julkaistu myös marraskuussa 2006 ilmestyneellä saksalaisella 13th Street - The Sound Of Mystery Vol. 2 -kokoelmalevyllä, ja alkuvuodesta 2007 Passionworks solmi lisenssisopimuksen saksalaisen ZYX Musicin kanssa. Sopimus kattoi yhtyeen Blue Play -levyn julkaisun Saksassa, Sveitsissä, Itävallassa, Benelux-maissa, Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Venäjällä, Ukrainassa ja Puolassa. Blue Play – German edition julkaistiin "Falling"-videon lisäkappaleella varustettuna heinäkuussa 2007 Saksassa.
Disk Union on julkaissut yhtyeen albumit Passion Play ja Blue Play Japanissa kesäkuussa 2008. Blue Playn kappaleita on puolestaan mukana useammallakin GSA-maissa julkaistulla kokoelmalevyllä.
Passionworks esiintyi Tarja Turusen Euroopan-kiertueen Storm in Europe 2008 lämmittelijänä keväällä 2008.
Passionworks osallistui vuonna 2009 Suomen euroviisukarsintaan. Yhdessä Tony Turusen kanssa esitetty kappale "Surrender" pääsi toisen mahdollisuuden kautta finaaliin. Kappale pääsi edelleen superfinaaliin, jossa se sijoittui kolmanneksi.
Rowan3
Rowan3 Productions Ky on Passionworks-yhtyeen basisti Janne (Kristian) Pihlajaharjun vuonna 1999 perustama yritys, joka toimii muun muassa Passionworksin levyjen julkaisijana (label: Rowan3), tapahtumajärjestäjänä ja ohjelmatoimistona. Yhtiö vastasi muun muassa elokuussa 2007 uudelleen henkiinherätetyn Tulivuorirockin järjestämisestä. Vuodesta 2008 lähtien yritys on järjestänyt muun muassa suurkonsertteja Vimpelin Saarikentällä sekä joulukonserttikiertueita muun muassa Tarja Turuselle Suomessa.
Yrityksen toimitusjohtajana, omistajana ja promoottorina toimii Pihlajaharju, ja äänettömänä yhtiömiehenä Passionworksin laulaja Harriet Hägglund.
Jäsenet
300px|thumb|Passionworksin laulaja Harriet [[Zürichissä, 2008.]]
Singlet
300px|thumb|Passionworks [[Tarja Turunen|Tarja Storm in Europe-kiertuekokoonpanossaan touko-kesäkuussa 2008]]
Mari Posti
Mari Posti (s. 17. helmikuuta 1970 Helsinki ) on suomalainen näyttelijä. Hän on ollut kiinnitettynä näyttelijänä Savonlinnan Teatterissa (1993–1994), Mikkelin teatterissa (1994–1995), Jyväskylän kaupunginteatterissa (1995–1997) sekä Tampereen Teatterissa vuodesta 2001 alkaen. Vuonna 2007 Tampereen Teatterissa sai ensi-iltansa Postin käsikirjoittama, ohjaama ja esittämä näytelmä Carola – Kielletyt leikit, joka kertoi suomalaislaulaja Carolasta.
Posti näytteli vuonna 2018 Ylen Uusi päivä -draamasarjassa Lissu Kanervaa. Hän esitti hahmoa sen alkuperäisesittäjän Hanna-Riikka Siitosen sairausloman ajan. Siitonen kuitenkin kuoli sairauslomansa aikana heinäkuussa 2018.
Posti on valmistunut näyttelijäksi vuonna 1993 Tampereen yliopiston Näyttelijäntyönlaitokselta. Vuonna 2010 hän valmistui myös kulttuurituottajaksi.
Posti oli avioliitossa muusikko-näyttelijä Heikki Helan kanssa vuosina 1996–2011. Heillä on kaksi yhteistä lasta. He ovat yhdessä sanoittaneet kappaleen ”Syliin” Helan vuonna 1996 ilmestyneelle albumille Se tulee läpi.
Maalismaan voimalaitos
Maalismaan voimalaitos on Pohjolan Voima Oy:n omistama vesivoimalaitos Oulun alueella Iijoessa, Maalismaan kylässä. Joen suulta laskien Maalismaa on toinen voimala. Sen koneasema sijoitettiin aiemmista Iijoen voimalaitoksista poiketen noin puolen kilometrin päähän uomasta. Veden johtamista varten rakennettiin pitkähkö yläkanava. Yläkanavan alitse on rakennettu tunneli, jossa virtaa Nauruanoja niminen pieni joki.
Vuonna 1967 valmistuneen voimalan putouskorkeus on 18 metriä. Laitoksessa on kaksi Kaplan-turbiinia ja kaksi 24 MVA:n generaattoria. Voimalan teho on 38,6 MW ja vuosituotanto 180 GWh. Voimalaitos on peruskorjattu vuosina 2009–2011. Voimalaitoksen arkkitehtuurin on suunnitellut arkkitehti Uki Heikkinen.
Keramiikkareliefi (Sampola, Pori)
Keramiikkareliefi on kuvanveistäjä Kerttu Horilan ensimmäinen julkinen teos, joka valmistui Porin Sampolan lähiöön vuonna 1981. Se tunnetaan myös nimellä Sampolan elämää.
Röykkiöhauta
thumb|250px|Ekornavallen [[Falköpingin kunta|Falköpingin kunnassa Ruotsin Länsi-Götanmaalla.]]
Röykkiöhauta on kivistä tai kivestä ja maasta rakennettu esihistoriallinen hauta, joita Suomen alueella esiintyy kivikauden lopulta myöhäiselle rautakaudelle saakka. Röykkiöhautoja esiintyy myös monissa muissa maissa, kuten Virossa ja Ruotsissa.
Vaihtoehtoinen nimitys on rauniohauta, jota kuitenkin yleensä käytetään kuvaamaan vain pelkästä kivestä kasattuja hautoja. Maasta ja kivestä rakennettuja röykkiöitä kutsutaan maansekaisiksi röykkiöiksi. Hämeessä röykkiöhauta tunnetaan nimellä kääppä (joka on kantana sanassa kääpiö – siis kääpän asukas eli haltija) ja Lapissa rova. Suomen eri murteissa röykkiöhautoja on kutsuttu myös kansanomaisilla nimillä hiidenkiuas, vare ja kruunu. Nimitys kruunu tulee siitä, että röykkiö on usein korkean kalliomäen päällä ikään kuin kruununa.
Rauniohaudat kuuluvat pääasiassa pronssikaudelle, joissakin tapauksissa jo kivikauden lopulle. Rauniot ovat usein kooltaan monumentaalisia, ja niissä saattaa olla selkeitä rakenteita (kivikehiä, muurilatomuksia, kiviarkkuja jne.). Ne sijaitsevat yleensä kallioiden laella. Eniten rauniohautoja on rannikolla. Sisämaassa esiintyy lapinraunioita, jotka kuuluvat pääasiassa rautakaudelle. Myös Turunmaan saaristossa ja Etelä-Pohjanmaalla on rautakautisia rauniohautoja.
Raunioiden suuri koko ja niihin tehtyjen hautausten pieni määrä viittaavat siihen, että ainakin varhaispronssikaudella ne olivat yhteiskunnan ylimmän kerroksen hautoja. Oletetaan, että monumentaalisten rauniohautojen sijainnilla viestitettiin sukuyhteisön tai jonkin muun ihmisryhmän oikeuksia ympäröiviin kalavesiin ja rantaniittyihin.
Myöhäispronssikaudelta lähtien raunioiden koko on pienentynyt, ja ne ovat muuttuneet maansekaisiksi röykkiöiksi. Maansekainen röykkiö, johon yleensä tehdään polttohautauksia, pysyy tyypillisenä rautakautisena hautamuotona merovingi- tai viikinkiajalle saakka. Maansekaisista röykkiöistä löytyy toisinaan suurehko määrä metalliesineitä, joita pantiin hautaan vainajien mukana.
Yllin Kyllin
Yllin kyllin on kuvanveistäjä Kerttu Horilan vuonna 2005 valmistunut keramiikkaveistos. Se kuuluu Porin kaupungin taidekokoelmaan. Yllin kyllin oli ensimmäistä kertaa esillä Poriginal-galleriassa 19.8. - 5.9.2006.
Courteney Cox
Courteney Bass Cox (s. 15. kesäkuuta 1964 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Cox tunnetaan Monica Gellerin roolista komediasarjassa Frendit, Gale Weathersin roolista kauhuelokuvasarjassa Scream ja Jules Cobbin roolista televisiosarjassa Puumanainen, josta hän ansaitsi myös ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa. Cox näytteli pääosaa myös televisiosarjassa Dirt, jonka tuottajana hän toimi silloisen miehensä kanssa.
Nuoruus
Courteney Cox syntyi Birminghamissa Alabamassa ja kasvoi Birminghamin suurkaupunkialuella sijaitsevassa Mountain Brookissa. Hänen vanhempansa ovat liikemies Richard Lewis Cox (1931–2001) ja Courteney Bass-Copeland. Coxilla on kaksi isosiskoa, Virginia ja Dottie, sekä isoveli Richard, Jr. Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1974, ja hänen äitinsä avioitui liikemies Hunter Copelandin kanssa. High schoolista valmistuttuaan hän muutti New Yorkiin ja vuonna 1982 hän aloitti Mt. Vernon Collegessa Washingtonissa arkkitehtuuriopinnot, jotka kuitenkin jäivät kesken hänen aloitettuaan työt mallina ja näyttelijänä.
Diallyyliftalaatti
Diallyyliftalaatti (C14H14O4) on tyydyttymättömiin aromaattisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on allyylialkoholin ja ftaalihapon esteri. Yhdistettä käytetään valmistettaessa erikoispolymeerejä.
Courteney Cox
Varhainen ura
Cox esiintyi Bruce Springsteenin musiikkivideossa ”Dancing in the Dark” vuonna 1984. Hän esitti naista, joka otettiin lavalle tanssimaan Springsteenin kanssa. Coxin väitetään olevan ensimmäinen henkilö, joka käytti sanaa kuukautiskierto (engl. period) Yhdysvaltain televisiossa. Hän käytti sanaa tamponimainoksessa vuonna 1985. Cox on näytellyt pääosaa lyhytaikaisessa televisiosarjassa Misfits of Science (1985) ja vuosina 1987–1989 hän vieraili toistuvasti televisiosarjassa Perhe on paras, jossa hän esitti Lauren Milleria, Alex P. Keatonin (Michael J. Fox) tyttöystävää. Cox on esiintynyt myös elokuvissa Masters of the Universe (1987) ja Paluu nuoruuden lähteelle (1988).
Diallyyliftalaatti
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Diallyyliftalaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä ja lähes hajutonta nestettä. Yhdiste ärsyttää ihoa.
Courteney Cox
Varhainen ura
Cox esiintyi sivuroolissa fantasiaelokuvassa Mr. Destiny – kohtalo puuttuu peliin (1990). Vuonna 1994, hieman ennen Frendien ensiesitystä, hän esiintyi Jim Carreyn kanssa elokuvassa Ace Ventura – lemmikkidekkari.
Diallyyliftalaatti
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Diallyyliftalaattia valmistetaan tyypillisimmin allyylialkoholin ja ftaalianhydridin välisellä reaktiolla. Muita tapoja ovat ftaalihapon ja allyylialkoholin esteröinti happaman katalyytin läsnä ollessa tai dimetyyliftalaatin ja allyylialkoholin välinen vaihtoesteröintireaktio natriummetoksidin toimiessa katalyyttinä. Diallyyliftalaatti polymeroituu itsekseen melko hitaasti, mutta prosessia voidaan nopeuttaa radikaali-initiaattoreilla esimerkiksi peroksideilla. Pelkästään diallyyliftalaatista muodostuvilla polymeereillä on hyvä korkean lämpötilan kesto ja hyvin ristiinlinkittynyt rakenne. Näitä polymeerejä käytetään muun muassa hartseina, laminaatteina ja valettuina kappaleina elektroniikkateollisuuden sovellutuksissa. Diallyyliftalaattia voidaan myös käyttää komonomeerina muiden tyydyttymättömien estereiden esimerkiksi akrylaattien, maleaattien ja fumaraattien kanssa. Näissä polyestereissä se toimii ristiinlinkittävänä monomeerina ja parantaa polymeerin ominaisuuksia korkeissa lämpötiloissa. Ainetta voidaan myös käyttää pehmentimenä PVC-muoveissa ja selluloosaestereissä.
Laaksoarho
Laaksoarho (Moehringia lateriflora) on pohjoisella pallonpuoliskolla laajalle levinnyt havumetsävyöhykkeen kohokkikasvi. Suomessa laji on harvinainen ja rauhoitettu. Laaksoarho on Euroopan unionin luontodirektiivin liitteiden II ja IV laji.
Courteney Cox
Elokuva-ura
Esiintyessään Frendeissä Cox näytteli myös suuren luokan Hollywood-elokuvissa Scream (1996), Scream 2 (1997) ja Scream 3 (2000), joissa hän näytteli uutisreportteri Gale Weathersia. Hän tapasi miehensä David Arquetten ensimmäisen Scream-elokuvan kuvauksissa. Arqutte näytteli elokuvissa Dwight ”Dewey” Rileyta. Sekä Cox että Arquette uusivat roolinsa elokuvasarjan neljännessä osassa Scream 4, joka sai ensi-iltansa vuonna 2011.
Laaksoarho
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Laaksoarho. thumb|220px|vasen|Laaksoarhon kukka. Monivuotinen laaksoarho kasvaa 10–15 cm pitkäksi. Sen varret ovat hennot, karvaiset ja ruohomaiset. Kukkimattomat varret ovat suikertelevia, muuten kasvi on kasvutavaltaan koheneva tai pysty. Vastakkain olevat, 1–3 cm pitkät lehdet ovat soikeita, tylpähköjä, ruodittomia, ripsilaitaisia ja vain keskisuonet ovat näkyvissä. Valkoisia, viisiterälehtisiä kukkia on vähän. Terälehdet ovat kynnettömiä ja ehyitä. Kukan verholehdet ovat tylppiä ja epäselvästi suonisia, terälehdet ovat noin kolme kertaa verholehtien pituisia. Emiö on kolmelehtinen, heteitä on 8–10 kappaletta. Laaksoarho kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava kota. Siemenet ovat ruskeita ja niissä on pieni valkoinen rasvalisäke. Maavarsiensa avulla laaksoarho muodostaa harvahkoja kasvustoja.
Courteney Cox
Elokuva-ura
Cox on näytellyt myös elokuvissa Pahan lähetti (1999), Määränpäänä Graceland (2001) ja Lemmenlääkäri (2001). Loppuvuodesta 2003 Cox ja Arquette tuottivat tositelevisiosarjan Mix It Up ensimmäisen tuotantokauden. Elämäntapaohjelma kärsi huonoista katsojaluvuista eikä jatkunut toiselle tuotantokaudelle.
Laaksoarho
Levinneisyys
Laaksoarho on pohjoisen havumetsävyöhykkeen kasvi. Sen päälevinneisyysalue ulottuu Venäjältä Pohjois-Aasian havumetsävyöhykkeen kautta Pohjois-Amerikkaan. Suomessa laaksoarho kasvaa länsirajoillaan. Levinneisyysalue ulottuu Kuolan niemimaalta Suomen puolelle, paikoin jopa Pohjois-Norjaan ja Ruotsin Lappiin asti. Samoin kasvia tavataan Karjalan kannaksella, Virossa ja Latviassa. Suomessa laaksoarhoa tavataan lähes ainoastaan Pohjois-Suomesta. Joutsenon erillistä esiintymää lukuun ottamatta eteläisimmät havainnot lajista ovat Kuivaniemeltä. Runsaimmin lajia kasvaa Kemijoen ja sen sivuhaarojen varrella. Kasvin siirtoistutuksia on Suomessa testattu Kitisen Kelukoskella.
Courteney Cox
Myöhemmät työt
pienoiskuva|vasen|upright|Cox maaliskuussa 2010. Frendien jälkeen Coxin haluttiin koe-esiintyvän Susan Mayerin rooliin muun muassa Sela Wardin, Calista Flockhartin, Heather Locklearin ja Mary-Louise Parkerin lisäksi televisiosarjaan Täydelliset naiset. Raskautensa vuoksi Cox ei voinut osallistua koe-esiintymisiin, ja roolin sai kuitenkin lopulta Teri Hatcher. Cox on näytellyt independent-elokuvassa November (2005) sekä Tim Allenin kanssa kriitikoiden pilkkaamassa elokuvassa Zoom: Supersankariopisto (2006). Hän teki cameoroolin elokuvassa Luunmurskaajat, jossa hän esitti Adam Sandlerin roolihahmon tyttöystävää. Hän myös lainasi äänensä animaatioelokuvaan Tallipihan bilehileet. Huhut Frendit-elokuvasta käynnistyivät varsinkin sen jälkeen, kun Sinkkuelämää-televisiosarjan elokuvasovitus Sex and the City – Sinkkuelämää osoittautui menestykseksi. Warner Bros. on kuitenkin kiistänyt huhut.
Laaksoarho
Levinneisyys
Euroopalle uutena kasvilajina laaksoarhon löysi Utsjoen pappi Jacob Fellmann Sodankylän eteläpuolelta vuonna 1825.
Courteney Cox
Myöhemmät työt
Vuonna 2007 Cox esitti julmaa päätoimittajaa Lucy Spilleria televisiosarjassa Dirt. Cox ja hänen miehensä David Arquette myös tuottivat sarjaa. Sarja kuitenkin hyllytettiin toisen tuotantokauden jälkeen vuonna 2008. Vuonna 2008 Cox esiintyi myös Tuho-osaston kolmessa jaksossa.
Laaksoarho
Elinympäristö
Suomessa laaksoarho kasvaa kuivahkoissa koivuvaltaisissa tulvametsissä ja pensaikkoisilla niityillä yhdessä tuoksusimakkeen (Anthoxanthum odoratum) ja kulleron (Trollius europaeus) kanssa. Laji leviää tehokaasti tulvavesien mukana. Laaksoarhoa uhkaa Suomessa tyypillisten kasvupaikkojen umpeenkasvu ja rakentaminen.
Courteney Cox
Myöhemmät työt
Vuonna 2009 Cox alkoi näytellä 40–vuotiasta sinkkuäitiä televisiosarjassa Puumanainen. Sarjan kolmas tuotantokausi alkoi helmikuussa 2012.
Yksityiselämä
Coxin merkittäviin entisiin poikaystäviin lukeutuvat Ian Copeland ja näyttelijä Michael Keaton, jonka kanssa hän seurusteli vuosina 1989–1995. Cox on tapaillut myös Counting Crows -yhtyeen muusikkoa Adam Duritzia, ja Cox esiintyy yhtyeen musiikkivideolla ”A Long December” (1997).
Cox avioitui näyttelijä David Arquetten kanssa 12. kesäkuuta 1999. 13. kesäkuuta 2004 hän synnytti tyttölapsen. Tyttären kummitäti on Jennifer Aniston. Lokakuussa 2010 tiedotettiin Coxin ja Arquetten eronneen, mutta heidän pysyvän yhä läheisinä ystävinä.
Suzanne Androuin
Suzanne Androuin (16. maaliskuuta 1757 Saint-Lambert-du-Lattay, Maine-et-Loire, Ranska – 1. helmikuuta 1794 Avrillé, Maine-et-Loire, Ranska) oli ranskalainen maallikko ja yksi Ranskan vallankumouksen Anjoun marttyyreistä. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet autuaaksi 9. kesäkuuta 1983 ja pyhimykseksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta Anjoun marttyyrinä sekä 1. helmikuuta.
Lentokoneiden jäänesto- ja -poistokäsittely
right|280px|thumb| Lentokoneiden jäänesto- ja -poistokäsittely tehdään lentokoneille jäätymisen estämiseksi (anti-icing) ja jäänpoistamiseksi (de-icing) hieman ennen lentoonlähtöä. Lentokoneen pintaan ruiskutetaan yleisimmin kuumaa vettä ja propyleeniglykolia. Käsittely varmistaa lento-ominaisuuksien säilymisen ja parantaa lentoturvallisuutta. Irtoava jää voi aiheuttaa merkittävää haittaa moottoriin osuessaan. Nykyaikaisella lentoasemalla suuri osa glykolipitoisesta vedestä kerätään talteen ja kuljetetaan jätevedenpuhdistamoon, osa kerätään lentokoneen ympäriltä harjaimuriajoneuvoilla, glykolia sisältävä lumi siirretään sulamisalueille. Glykolin kierrätys ja uudelleenkäyttö on yleistymässä. Suuren lentokoneen jäänestoon voi kulua jopa 15–20 minuuttia. Helsinki-Vantaan lentoasemalla käytetään glykolia vuosittain 3–4 miljoonaa litraa.
Jäänestoaineet
Propyleeniglykolia ei luokitella vaaralliseksi, mutta vesistöön joutuessaan se hajotessaan kuluttaa happea ja aiheuttaa epämiellyttävää hajua. Toistaiseksi tarjolla ei ole haitattomampaa vaihtoehtoa.
Andrea (albumi)
Andrea bulgarialaisen pop-folk -laulaja Andrean kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 20. joulukuuta 2010 levymerkillä Payner.
Plaza
thumb|right|200px|[[Plaza Mayor (Valladolid)|Plaza mayor Espanjassa Valladolidissa on tyypillinen espanjalainen plaza.]] thumb|right|200px|Plaza Costillan pikkukaupungissa ([[Taos County, New Mexico, Yhdysvallat) on plaza maaseudulla, kuva vuodelta 1943.]] thumb|right|200px|[[Plaza of the Americas Floridan yliopistossa Yhdysvalloissa.]]
Plaza on espanjankielinen sana, joka tarkoittaa toria tai aukiota.
Kaupunkien plaza mayorin varrella on alkujaan perinteisesti ollut kolme toisiinsa liittyvää laitosta, kirkko, cabildo eli hallintovirasto, joka voi olla kuvernöörin palatsin siivessä, ja audiencia eli tuomioistuin. Plaza voi olla niin suuri, että siellä voidaan järjestää sotilasparaateja. Kriisin tai fiestan aikaan sinne kokoontuu suuria väkijoukkoja. Italian piazzan tavoin plaza on yhteisön elämän keskus, joka vastaa toria.
Plaza de toros on härkätaisteluareena. Plaza fuerte on linnoitus.
Nykyisin plaza voi olla mikä tahansa kokoontumispaikka kadulla tai rakennusten lomassa, esimerkiksi risteys, jossa on patsas.
Sen sukulaissanoja eri kielissä ovat italiaksi piazza, portugaliksi praça, ranskan place, romanian piața, saksan platz ja kreikan πιάτσα
Rakennuksia ja tiloja
Eri maissa on ostoskeskuksia ja hotellien ja toimistotalojen alakerran puolijulkisia aulatiloja nimetty plazaksi. Esimerkkejä niistä ovat Pantip Plaza ja Clinton Plaza Thaimaan Bangkokissa, Plaza Las Américas Puerto Ricossa, Central Plaza Hongkongissa. Kuvitteellinen esimerkki Nakatomi Plaza (todellisuudessa Fox Plaza) on tapahtumapaikkana neljässä elokuvassa: Die Hard, Airheads, Speed – kuoleman kyydissä ja Fight Club.
Paula Modersohn-Becker
200px|pienoiskuva|Paula Modersohn-Becker: Omakuva 1906. 200px|pienoiskuva|Paula Modersohn-Becker: Omakuva (kamelianoksan kanssa) 1907. Paula Modersohn-Becker (alun perin Minna Hermine Paula Becker 8. helmikuuta 1876, Dresden – 20. marraskuuta 1907, Worpswede) oli saksalainen taidemaalari.
Paula Becker syntyi vanhempiensa seitsemästä lapsesta kolmanneksi. Hän muutti perheensä mukana vuonna 1888 Bremeniin. Hänen isänsä Carl Woldemar Becker oli ammatiltaan rautatieinsinööri, ja äiti Mathilde von Bültzingslöwen kuului thüringeniläiseen aatelissukuun. Paulan lapsuudenkodissa harrastettiin monipuolisesti musiikkia, kirjallisuutta ja maalaustaidetta. Paulan isä suhtautui aluksi varauksellisesti tyttärensä aikeisiin ryhtyä taidemaalariksi, sillä naistaidemaalareita pidettiin tuohon aikaan jonkinlaisina kummajaisina. Myönnytyksenä isälleen Paula hanki kansakouluopettajan pätevyyden, jotta hänellä olisi taidemaalarin ammatin lisäksi myös ”kunnollinen” ammatti.
1800-luvun lopulla naisia ei vielä hyväksytty saksalaisiin taideakatemioihin, joten Becker aloitti taideopintonsa yksityisten opettajien ohjauksessa. Lisäksi hän saattoi opiskella naisille tarkoitetuissa taideyhdistyksissä, muun muassa Berliinissä vuosina 1896–1898.
Pariisi
Becker kävi ensimmäisen kerran Pariisissa vuonna 1900 ja näki siellä runsaasti oman aikansa edistyksellisintä taidetta. Hän alkoi ottaa etäisyyttä perinteisiin maalaustyyleihin, jotka olivat tuolloin vielä vallitsevia Saksassa, ja alkoi etsiä omaa persoonallista tyyliään. Pariisin museoista ja gallerioista tuli hänen taiteilijauransa tärkeimmät virikkeiden antajat. Hän vieraili Pariisissa uudelleen vuosina 1903, 1905 ja 1906, pohtien viimeisellä kerralla jopa muuttamista pysyvästi sinne.
Avioliitto ja Worpswede
Naisen edellytykset elättää itsensä taiteella olivat vuoden 1900 paikkeilla huonot, joten Becker joutui elämään hyvin säästeliäästi. Tilanne muuttui vuonna 1901, kun hän avioitui taidemaalari Otto Modersohnin (1865–1943) kanssa. Avioliitto toi hänelle taloudellisen turvallisuuden, rajoittamatta kuitenkaan suuresti hänen taiteellisia pyrkimyksiään, sillä Otto Modersohn suhtautui hyväksyvästi vaimonsa taiteilijauraan.
Flysta
thumb|Flysta gård.
Paula Modersohn-Becker
Avioliitto ja Worpswede
Avioiduttuaan Paula Modersohn-Becker muutti miehensä kotipaikkakunnalle Worpswedeen, joka on pienehkö kylä noin 20 kilometriä pohjoiseen Bremenistä. Worpswedessä asui tuolloin monia muitakin taiteilijoita, joita yhdisti pyrkimys irtautua virallisten taideakatemioiden edustamasta vanhoillisuudesta. Worpswedeläisten taide oli kuitenkin kaukana Pariisin moderneista virtauksista ja muistutti lähinnä saksalaista romanttista maisemamaalausta. Paula Modersohn-Beckerin Ranskasta poimitut uudenlaiset taidenäkemykset saivat siis varsin vähän ymmärrystä osakseen Worpswedessä.
Taiteellinen työ
Modersohn-Beckerin taide ei tyytynyt pelkkään todellisuuden jäljittelyyn, vaan hän pyrki liittämään teoksiinsa suurempia symbolisia merkityksiä. Hänen teoksistaan voi usein löytää viittauksia syntymän ja kasvun teemoihin. Tyylillisesti hän pyrki muotojen yksinkertaistamiseen, ja monet hänen töistään ovat tilavaikutelmaltaan kaksiulotteisia.
Modersohn-Beckeriä voidaan luonnehtia varhaiseksi ekspressionistiksi. Hänen tyylistään voi löytää yhtymäkohtia nabismiin sekä Paul Gauguinin ja Paul Cézannen taiteeseen. Modersohn-Becker oli ehkä ensimmäinen saksalainen taidemaalari, joka ymmärsi Cézannen merkityksen nykytaiteelle.
220px|pienoiskuva|vasen|Paula Modersohn-Becker, Kyljellään makaava äiti ja lapsi. Modersohn-Beckerin elämän viimeisen vuoden suuri teema oli äitiys, sillä hän tuli raskaaksi alkuvuodesta 1907. Samoihin aikoihin hän oli enteellisesti kiinnostunut Egyptin Faiyumin muumiomaalauksista ja jäljitteli niiden tyyliä viimeisessä omakuvassaan (ns. omakuva kamelianoksan kanssa). Tytär Mathilde syntyi 2. marraskuuta 1907. Synnytys oli niin vaikea, että lääkäri määräsi äidin pitkään vuodelepoon. Kun hän sitten viimein 20. marraskuuta sai luvan nousta ylös sängystä, sai hän veritulpan ja kuoli sydänkohtaukseen. Hän oli kuollessaan 31-vuotias. Tytär eli vuoteen 1998.
Flysta
Flysta on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Spånga-Tenstan kaupunginosa-alueeseen. Flysta oli Spångan kunnan hallinnollinen keskustaajama vuodesta 1915 vuoden 1949 alkuun, jolloin alueesta tuli osa Tukholman kaupunkia.
Paula Modersohn-Becker
Taiteellinen työ
Modersohn-Beckerin sanotaan olleen ensimmäinen taidemaalari joka on maalannut itsestään omakuvan raskaana ollessaan. Hänen työskentelytahtinsa oli kova, hän maalasi 80 taulua vuodessa. Hänen maalauksiaan ei ennen hänen kuolemaansa ollut myyty kuin kolme. Vuonna 1937 hänen maalauksistaa 70 poistettiin Saksan museoista ja ne joko tuhottiin tai niitä esiteltiin rappiotaiteena.
Lyhyen elämänsä aikana Paula Modersohn-Beckerin taide sai vähän huomiota. Osittain vähäinen maine johtui ehkä siitä, että kriitikot olivat antaneet murskaavaa kritiikkiä hänen ensimmäisestä näyttelystään vuonna 1899, mikä sai hänet varomaan töidensä ennenaikaista tuomista näytteille. Nykyään Modersohn-Beckeriä pidetään Käthe Kollwitzin ohella merkittävimpänä saksalaisena naistaidemaalarina.
Tapio Hirvisuo
Tapio Hirvisuo (23. maaliskuuta 1906 Helsinki – 13. syyskuuta 1983 Helsinki ) oli pankinjohtaja, virkamies ja Hämeenlinnan kaupunginjohtaja.
Tapio Hirvisuon vanhemmat olivat johtaja Vihtori Rikhard Hirvisuo ja Hilja Johanna Mäkinen ja puoliso vuodesta 1940 Salli Edita Kakola. Hirvisuo kävi keskikoulun 1922 ja valmistui kauppaopistosta 1925. Hän toimi Helsingin Työväen Säästöpankin kirjanpitäjänä 1925–1926, pankin Hämeenlinnan konttorin johtajana 1927–1937, Lahden kaupunginkamreerina 1937–1952, hoitaen kaupunginjohtajan tehtäviä 1948–1952, ja Hämeenlinnan kaupunginjohtajana vuodesta 1952. Hän oli myös Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1931–1933 ja 1937.
Tapio Hirvisuon sisar oli näyttelijä Tuovi Hirvisuo.
Ostopäällikköindeksi
Ostopäällikköindeksi (engl. Purchasing Managers' Index, PMI) on talousindikaattori, joka perustuu yksityisen sektorin yritysten ostopäälliköille tehtyihin kuukaisittaisiin kyselyihin.
Teollisuuden ostopäällikköindeksin taustalla oleva aineisto koostuu teollisuuden ostopäälliköiden raportoimista tilanteista koskien tuotannon tasoa, uusia tilauksia, toimittajien toimitusten nopeutta, varastojen tasoa, kertyneitä tilauksia ja työllisyyden tasoa. Vastaajat voivat raportoida joko paremman, saman tai huonomman tilanteen verrattuna aiempiin kuukausiin. Kaikista näistä osa-alueista lasketaan prosenttiosuus niistä vastaajista, jotka raportoivat paremman tilanteen kuin aiempina kuukausina. Indeksi muodostetaan kertomalla nämä osa-alueiden prosenttiosuudet painotuskertoimilla ja laskemalla yhteen.
Ostopäällikköindeksejä tuotetaan alueittain. Esimerkiksi Suomen mediassa uutisoidaan usein euroalueen teollisuuden ostopäällikköindeksin muutoksista.
Ai Jing
thumb|Ai Jing Ai Jing (s. 1969 Shenyang) on kiinalainen laulaja. Hän opetteli lapsena laulamaan ja soittamaan kitaraa. Ai Jing muutti vuonna 1987 Pekingiin, jossa hän aloitti soolouransa vuonna 1988. Ai Jingin ensimmäinen albumi oli vuonna 1992 julkaistu My 1997.
Kävely
Kävely on etenemistä jalkojen varassa syklisesti siirtämällä jalkaa toisen eteen ja liikuttamalla kehoa sen yli. Ihmisen kävelyssä toinen jaloista on aina kosketuksissa jalustaan, askelsyklin kaksoistukivaiheessa molemmat. Ihminen oppii kävelemisen normaalisti noin yhden vuoden ikäisenä. Ihminen ja muutama muu laji kävelee kahdella jalalla, moni muu neljällä tai useammalla jalalla.
Vaiheet
thumb|upright|Yksi askelsykli muodostuu yhden askelparin aikana tapahtuvasta liikkeestä. Se jaetaan tukivaiheisiin ja heilahdusvaiheisiin. Vauhdin mukaan kävely jaetaan kehittymisvaiheeseen, rytmiseen vaiheeseen ja hidastumisvaiheeseen. Kehittymisvaiheessa kävely alkaa seisovasta lepoasennosta ja vauhti kiihtyy kohti haluttua nopeutta. Rytmisessä vaiheessa nopeus pysyy tasaisena ja tapahtuu joukko syklisiä, toistuvia liikkeitä. Pysähtymiseen valmistautuminen tapahtuu hidastumisvaiheessa eli jarrutusvaiheessa. Tällöin liikkeiden rytmi muuttuu ja tasainen rytmikkyys katoaa.
Yhdessä askelsyklissä vuorottelevat tukivaihe ja heilahdusvaihe. Tukivaihe alkaa kantaiskuvaiheella kun alaraaja osuu maahan, useimmiten kantapaään ulkosyrjä edellä. Keskitukivaiheessa jalkaterä pysyy alustalla rennosti paikallaan, siinä tapahtuu lievä joustopronaatio, ja keho liikkuu eteenpäin sen yli. Tässä vaiheessa koko kehon painoa kannatetaan yhdellä raajalla. Isovarpaan tyvinivel vakauttaa asentoa ja kantaa huomattavan osan kehon painosta. Jalkaterän joustopronaatio oikenee niin, että kantapää on suorassa. Tukivaheen lopussa tapahtuu varvastyöntö- eli ponnistusvaihe jalkaterä jäykkänä. Heilahdusvaiheessa kävelijä liikkuu eteenpäin.
Jatkuvan aineen mekaniikka
Jatkuvan aineen mekaniikka eli kontinuumimekaniikka on mekaniikan haara, joka tutkii jatkuvan aineen teoriaa. Jatkuvan aineen mekaniikka sisältää sekä kiinteiden aineiden että fluidien (nesteet ja kaasut) tutkimusta.
Kävely
Askelpituus ja -leveys
Yksilön askelpituus riippuu hänen alaraajojensa pituudesta, nopeiden ja hitaiden lihassolujen jakaumasta sekä lihasvoimasta. Aikuisella miehellä askelpituus on keskimäärin 70–75 senttimetriä, naisella hieman vähemmän, mikä johtuu naisen pienemmästä koosta. Aikuisen askelpituus alkaa lyhentyä hyvin hitaasti 20–25 ikävuoden jälkeen. Seitsemänvuotiaan lapsen askelpituus on noin 48 senttimetriä, nelivuotiaan 39 senttimetriä ja yksivuotiaan 20 senttimetriä.
Jatkuvan aineen mekaniikka
Kiinteiden aineiden ja fluidien fysikaaliset lait eivät riipu käytetystä havaintokoordinaatistosta. Siksi jatkuvan aineen mekaniikassa käytetään tensoreita, jotka ovat koordinaatistosta riippumattomia matemaattisia objekteja.
Kävely
Askelpituus ja -leveys
Askelleveyteen vaikuttavat esimerkiksi yksilön lantion leveys, reisiluun kaulan kulma, raajojen pituus, polvien tietyt poikkeamat, lonkkanivelen lihastasapaino, jalkojen vahvuus ja lihashallinta, tasapainon hallinta sekä kävelyalustan kaltevuus ja liukkaus. Ikääntyneet ihmiset kävelevät jalat etäällä toisistaan säilyttääkseen tasapainonsa paremmin. Voimailijoiden paksut reisilihakset leventävät askelta. Liian kapea askel voi olla opittu virhe tai oire liian heikoista lonkan loitontajalihaksista.
Jatkuvan aineen mekaniikka
Jatkuva aine
Jatkuva aine eli kontinuumi on fysikaalinen approksimaatio, joka yksinkertaistaa tutkittavia ongelmia. Jatkuvan aineen teoriassa aineen mikrorakennetta, eli sitä, että aine koostuu atomeista, joilla on ulottuvuus, ei oteta huomioon. Sen sijaan aine jaetaan osiin, jotka voidaan kutistaa infinitesimaalisen pieniksi antamalla osasten ulottuvuuksien lähestyä nollaa. Näin voidaan muodostaa differentiaaliyhtälöitä, joita voidaan käyttää ainetta käsittelevien ongelmien ratkaisuun. Lukemattomien pikkuruisten osasten sijasta tutkitaan siis jatkuvia kenttiä. Jatkuvan aineen approksimaatio antaa hyvin tarkkoja arvioita, kunhan ei tarkastella liian pieniä (molekyylien suuruusluokkaa olevia) ilmiöitä.
Kävely
Painopisteen muutos
Kävellessään ihmisen painopiste liikkuu sinikäyrän muotoisesti pystysuunnassa keskimäärin 2,5 senttimetriä ylös ja 2,5 senttimetriä alas kaksi kertaa yhden askelsyklin aikana. Mitä vähemmän painopiste liikkuu, sitä vähemmän kävelijä kuluttaa energiaa. Ontuminen lisää painopisteen liikkuma-alaa ja sitä kautta myös energiankulutusta. Sivusuunnassa kävelijän painopiste liikkuu tukijalan mukaan niin ikään 2,5 senttimetriä kumpaankin suuntaan, mutta vain yhden kerran askelsyklin aikana.
Jatkuvan aineen mekaniikka
Jatkuvan aineen mekaniikan osa-alueita
Jatkuvan aineen mekaniikan osa-alueilla on useita vaihtoehtoisia suomennoksia:
Kävely
Jalkaterä kävellessä
Jalkaterällä on kävelyssä kolme tehtävää. Se toimii iskunvaimentimena kun kehon paino siirtyy jalalta toiselle. Jalkaterä mukautuu alustalle sen lukuisien pienten luiden, nivelten, nivelsiteiden ja lihasten muodostaman rakenteen ansiosta. Ponnistusvaiheessa jalka jäykistyy tukevaksi vipuvarreksi, jonka pohjalta kävelijä ponnistaa eteenpäin.
Jalkaterät osoittavat kävellessä normaalisti vain noin viisi astetta ulospäin eli ovat lähes suoraan eteenpäin. Tällöin jalka toimii tukevasti tasapainon perustana ja liikkeet toistuvat oikein. Jalan kääntyminen liiaksi ulospäin johtuu usein liian suuresta jalan keskiosan tai nilkan pronaatiosta.
Kävelynopeudet
Jalankulkijoiden kadunylittämisnopeutta selvittäneessä tutkimuksessa alle 65-vuotiaiden kävelynopeus oli 5,4 km/h ja yli 65-vuotiaiden kävelynopeus oli 4,5 km/h.
Kävelyn kehitys yksilöllä
Lapsi konttaa ennen kuin oppii kävelemään keskimäärin noin 12 kuukauden ikäisenä. Normaalisti näkevä lapsi ei tarvitse opetusta kävelyn oppimiseen, vaan hän oppii katselemalla muita. Kaksivuotiaan lapsen kävelyssä on jo havaittavissa aikuisen normaalikävelylle tyypillisiä osia. Kolmen ja neljän ikävuoden välillä dynaaminen nivelkulmien käyttö alkaa olla kypsynyttä. Lapsen kasvaessa pituutta hänen askelpituutensa ja kävelynopeutensa kasvavat ja askeltiheys vähenee. Kouluiässä tuki-/heilahdusvaiheiden suhde on jo aikuismainen. Kahdenkymmenen vuoden iässä kävelyn rytmin, nopeuden ja liikelaajuuksien muuttujat ovat lähes stabiloituneet eivätkä normaalisti juurikaan enää muutu henkilön työiän aikana.
Kuntoilumuotona
pienoiskuva|[[Kuntoportaat Kaakkurin liikuntamaassa Oulussa.]]
Kävely voi olla ihmiselle hyötyliikuntaa, tai sitä voi harrastaa varta vasten kuntoilumielessä. Kävelyyn yhdistetään useita terveyshyötyjä. Erilaiset tutkimukset ovat osoittaneet kävelyn kohentavan henkistä ja fyysistä hyvinvointia, hengitys- ja verenkiertoelimistön kuntoa sekä auttavan painonhallinnassa. Ikääntyneiden on todettu säilyttävän toimintakykynsä paremmin kun he kävelevät paljon. Käveleminen on painoa kannattavaa liikuntaa ja siten ylläpitää etenkin reisiluun, lantion ja alaselän luuntiheyttä.
Tavallinen kävelyvauhti nostaa kehon perusaineenvaihdunnan kolminkertaiseksi lepotilaan verrattuna. Esimerkiksi 60-kiloinen henkilö kuluttaa tunnin reippaalla kävelyllä 300 kilokaloria ja satakiloinen henkilö 480 kilokaloria. Kestävyyskunnon kohentaminen kävelemällä edellyttää noin 60 prosentin elimistön maksimityökyvystä saavuttamista. Tämä on mahdollista keski-ikäiselle ja vähän liikkuneelle ihmiselle mutta harvoin nuorelle ja säännöllisesti jo liikkuvalle.
Tasamaalla käveleminen ei vaikuta paljonkaan lihaskestävyyteen ja lihasvoimaan. Lisää voimavaikutuksia kävelyyn saa ylämäkikävelyllä, porraskävelyllä, sauvakävelyllä ja lumikenkäkävelyllä, tai kantamalla mukana lisäpainoja.
Kävely urheiluna
Kävely on yleisurheilun kilpailumuoto. Ensimmäistä kertaa kävely oli olympiakisojen ohjelmassa Ateenan välikisoissa 1906, jossa käveltiin 1 500 metrin matka. Seuraavissa kisoissa lajista tuli virallinen olympialaji. Maantiekävely korvasi ratakävelyn Melbournen kesäkisoissa vuonna 1956. Naisten kävely oli ensimmäistä kertaa ohjelmassa vuonna 1992 Barcelonassa. Nykyään arvokisoissa miehet kävelevät 20 kilometrin ja 50 kilometrin matkat ja naiset 20 kilometriä. Vuodesta 1961 alkaen on suurin piirtein joka toinen vuosi järjestetty kävelyn maailmancup.
Kilpakävelyn erottaa tavallisesta kävelystä muun muassa suurempi etenemisnopeus ja pitempi askel, polven pitäminen ojennettuna etutukivaiheen aikana sekä käsien aktiivisempi käyttö.
Kurkijoen piiri
Kurkijoen piiri oli hallintoalue Karjalan ASNT:ssa Laatokan länsirannalla. Kurkijoen piirin keskuksena oli Kurkijoki vuosina 1940–1941 ja 1944–1945 ja Lahdenpohja 1945–1958.
Kurkijoen piiri muodostettiin 9. heinäkuuta 1940 ja se käsitti suunnilleen Suomen 12. maaliskuuta 1940 luovuttamat Kurkijoen, Hiitolan, Jaakkiman ja Lumivaaran kunnat sekä Lahdenpohjan kauppalan. Alueen suomalainen väestö evakuoitiin rauhan tultua ja niinpä Neuvostoliitto siirsi alueelle uutta väestöä.
Jatkosodassa Suomi valloitti alueen takaisin elokuussa 1941 ja muualle Suomeen evakuoitu väestö pääsi palaamaan kotiseudulleen. Moskovan välirauhassa 19. syyskuuta 1944 alue jouduttiin toistamiseen luovuttamaan Neuvostoliitolle, jossa alue muodosti jälleen Kurkijoen piirin. Kurkijoen piirin hallintokeskus siirrettiin Kurkijoelta kaupungiksi tulleeseen Lahdenpohjaan 20. tammikuuta 1945.
Kurkijoen piiri lakkautettiin 1958 ja liitettiin Sortavalan piiriin. Suunnilleen entisestä Kurkijoen piirin alueesta muodostettiin Lahdenpohjan piiri 10. joulukuuta 1970.
Griffon bruxellois
Luonne
Griffon bruxellois’t ovat luonteeltaan uteliaita, terhakoita ja ystävällisiä. Ne ovat herkkähaukkuisia ja hyvin miellyttämisenhaluisia. Reippaana rotuna griffonit ovat hyviä perhe- ja vahtikoiria, jotka sopivat niin lenkkeilijälle kuin agilitykentille. Griffon kiintyy syvästi perheeseensä ja seuraa uskollisesti ja innokkaasti perhettään harrastuksissa ja arjessa.
Rotumuunnokset
Karkea- ja sileäkarvainen ovat saman rodun erilaisia karvamuunnoksia. Erivärisiä ja eri karvatyyppisiä koiria on sallittua risteyttää keskenään, joten samasta pentueesta voi esiintyä molempia karvamuunnoksia ja kaikkia värejä. Griffonit osallistuvat näyttelyyn kolmena erillisenä rotuna. Griffon Belgeksi rekisteröidään karkeakarvainen joko kokonaan musta tai musta punaisin merkein (black&tan). Myös mustan ja punaruskean sekoitus rekisteröidään Griffon Belgeksi. Griffon bruxellois’ksi rekisteröidään karkeakarvainen ja väriltään yksinomaan punainen/punaruskea. Petit Brabançoniksi rekisteröidään sileäkarvaiset griffonit väristä riippumatta.
Alkuperä
Brysseliläinen muunnos on nimensä mukaisesti kotoisin Brysselin alueelta, ja sen juuret ovat belgialaisissa tallikoirissa ja vierasperäisissä kääpiökoirissa. Belgiassa tunnettiin pitkään pieni karkeakarvainen rottakoira smousje, joka muistutti naapurimaan hollanninrottakoiraa. Sittemmin tämä vanha alkuperäisrotu tunnettiin nimellä griffon d'ecurie ("talligriffoni") ja 1800-luvulla sitä alettiin risteyttää mopsin ja kingcharlesinspanielin kanssa. Griffon bruxellois onkin perinyt nykyisen kääpiökokonsa ja punaisen värityksensä kääpiöspanielilta, ja lyhyen kuononsa sekä viimeksi mainitulta että mopsilta. Ainoastaan karvapeite on säilynyt samanlaisena kuin alkuperäisellä talligriffonilla.
Galvanoimis
Galvanoimis Oy oli vuonna 1903 Tampereelle perustettu metallialan yritys joka harjoitti kuumasinkitystä ja valmisti lisäksi metallialan tuotteita kuten hevosenkenkiä ja paineastioita.
Portugalinvesikoira
Portugalinvesikoira on portugalilainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 8. Se oli vuonna 2019 kotimaassaan kuudenneksi suosituin portugalilainen rotu.
Galvanoimis
Yhtiö toimi Tammelan kaupunginosassa Kullervonkadun varrella aluksi Ferrarian konepajan yhteydessä jossa sillä oli puulämmitteinen sinkityspata ja levynoikaisukone sekä levyntyöstökoneita. Päätuotteena oli galvanoitu kattopelti ja lisäksi valmistettiin galvanoituja sankoja. Toimitusjohtajana oli Norjasta Suomeen muuttanut August Andrésen.