cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olavi Virta
Muistomerkit
Virran ja hänen musiikkinsa kannatusyhdistys Virtapiiri Ry paljastivat 22. huhtikuuta 2005 Olavi Virran muistomerkin kahvilaravintola Kirjassa Helsingin Kruununhaassa. Virta levytti siellä suuren osan 1950-luvun lauluistaan. Toimiessaan Levytukun tuotantopäällikkönä vuosina 1955–1958 Virta myös valvoi siellä monien muiden laulajien, kuten Tapio Rautavaaran, Veikko Tuomen, Veikko Lavin, Erkki Junkkarisen ja Kalevi Korven levytykset. Julkisivussa sisäänkäynnin kohdalla on muistolaatta, jonka on suunnitellut helsinkiläinen taiteilija Kari Lindström. Muistomerkin otti kaupungin puolesta vastaan apulaiskaupunginjohtaja Ilkka-Christian Björklund.
Virralle on tehty Kimmo Pyykön suunnittelema Hopeinen Kuu -muistomerkki myös hänen synnyinkuntaansa Sysmään. Patsas paljastettiin vuonna 2015, jolloin oli kulunut sata vuotta Virran syntymästä. Saman vuoden heinäkuussa paljastettiin Virran muistolaatta Tampereen Pispalassa osoitteessa Mäkikatu 75, jossa Virta vietti viimeiset vuotensa Hulda Simulan hoivissa. Muistolaatan kustansivat taloyhtiö ja kotiseutuyhdistys Pispalan Moreeni.
Elokuva
Timo Koivusalon ohjaama elämäkertaelokuva Olavi Virta sai ensi-iltansa lokakuussa 2018. Nuorta Virtaa näyttelee elokuvassa Lauri Tilkanen. Myös elokuvaohjaaja ja -tuottaja Claes Olsson oli pitkään suunnitellut elokuvaa Olavi Virrasta.
Muuta
1960-luvulla Virta oli tuomarina laulukilpailuissa, joihin Irwin Goodman (salanimellä Rock-Williams) osallistui Vexi Salmi lauluntekijänään. He kirosivat Olavi Virran alimpaan helvettiin ja totesivat, ettei Olavi Virran rocktietämyksessä ollut hurraamista.”
Kapellimestari Ossi Runne oli useita vuosia yhteistyössä Olavi Virran kanssa. Vuonna 1955 Levytukun toimitusjohtaja Niilo Saarikko kutsui Runnen yhtiön studiopäälliköksi ja raivasi hänelle työtilan samasta huoneesta, jossa Virta hoiti tuotantopäällikön tehtäviä. Näin Runne ja Virta tapasivat käytännössä päivittäin. Kuitenkaan Runne ei koskaan tuntenut päässeensä Virran todelliseksi ystäväksi, minkä hän on arvellut johtuneen Virran perusluonteesta: tämä ei halunnut päästää ketään liian lähelle. Runnen luonnehdinnan mukaan Virta oli koko uransa ajan – ympärillä pyörineistä ihailijoista ja siipeilijöistä huolimatta – hyvin yksinäinen mies. Samalla tavoin Virtaa on luonnehtinut myös toinen hänen pitkäaikainen muusikkokollegansa Pauli Granfelt.
1950-luvun lopulle saakka Virran levytykset ilmestyivät niin sanottuina savikiekkoina, sen jälkeen single- ja EP-levyinä. Levy-yhtiöt Finnlevy ja Scandia alkoivat koota Virran parhaita levytyksiä 1960-luvun lopulla LP-levyille ja C-kaseteille, joita ilmestyi 1980-luvulle saakka useita. Finnlevyn vuonna 1976 julkaisema kokoelmalevy Unohtumattomat saavutti timanttilevyyn oikeuttaneen myyntimäärän. Topi Sorsakoski lauloi valikoiman Virran iskelmiä ensimmäiselle albumilleen Hurmio vuonna 1985. Levy-yhtiö Warner Music, jolle Virran levytysten oikeudet siirtyivät sen ostettua Musiikki Fazerin, julkaisi vuosina 1992–1995 kaikki silloin tiedossa olleet Virran levyttämät kappaleet 29 CD-levyn sarjana. Sarjan toimitti etnomusikologi Pekka Gronow ja julkaisua tuki Esittävän säveltaiteen edistämiskeskus (ESEK). Uusi Virran levytysten kokonaisjulkaisu ilmestyi vuonna 2013, kun Warner Music julkaisi 24 CD-levyä ja oheiskirjan sisältävän kansion otsikolla Olavi Virta – Laulaja.
Vuonna 1958 Virta levytti kappaleen ”Hymyn suot kelle vain”, joka oli tuolloin tarkoitus julkaista EP-levyllä. Levy jäi kuitenkin julkaisematta ja kappale unohtui levy-yhtiön arkistoon, kunnes se ilmestyi singlelevynä vasta 26 vuotta myöhemmin. Vuonna 1984 kyseinen kappale oli arvioitavana television Levyraadissa, jossa kukaan ei tunnistanut laulajaa. Ohjelman silloinen vakiojäsen Klaus Järvinen tosin kehui Ossi Malisen tekemää sovitusta ja levytyksessä soittaneita muusikoita. Muutama Olavi Virran levytys oli 1960-luvulla ollut Levyraadin ruodittavana Jaakko Jahnukaisen toimiessa juontajana.
Virran harvinaisiin kuuluva levytys on ”La Mer”, jota on löytynyt yksi ainoa savikiekko Sointu-levymerkillä ja se on julkaistu uudelleen Sointu CD-levysarjassa vuonna 1999. Virran julkaisematon levytys "Punaisen hiekan maa" löytyi talvella 2015 Warner Music Finlandin arkistossa. Se on nauhoitettu luultavasti vuonna 1957 Tukholmassa.
Olavi Virta oli hyvän ruoan ystävä ja piti myös ruoanlaitosta. Kuitenkin vain harvat tiesivät tästä hänen harrastuksestaan ja niinpä Virta nauttikin tilanteista, joissa hän pääsi yllättämään vieraansa taidoillaan. Muun muassa perheensä vuosittaisen joulukinkun Virta halusi aina valmistaa itse. Keikkamatkoillaan Virta keräsi suuren määrän ruokaohjeita ja talletti ne huolellisesti tarkoituksenaan koota niistä keittokirja. Virralta itseltään kirja jäi toteutumattomaksi haaveeksi ja vasta vuonna 1990 Pauli Virta kokosi isänsä reseptit kirjaksi Keittiötango – Olavi Virran kootut herkut. thumb|Chevrolet Bel-Air, jota valmistettiin 1950-luvun lopulla. Virran suurimpia intohimoja olivat autot ja autoilu. Uusi ja hieno auto oli hänelle paitsi kulkuväline, myös menestyksen vertauskuva. Virta suosi suurikokoisia ja nopeita amerikkalaisia autoja, joita olivat Ford Fairlane ja Chevrolet Bel-Air. Kaikki Virran kyydissä istuneet ovat olleet yksimielisiä siitä, että hän oli taitava kuljettaja. Virta nautti ajamisesta ja halusi aina ajaa itse. Väsyneenäkin hän pysäytti auton tien reunaan, otti nokkaunet ja jatkoi ajamista mieluummin kuin olisi päästänyt virkeämmän matkatoverinsa rattiin. Tuttavat näkivät Virran ajotyylissä myös näyttämisen ja pätemisen halua. Keikkamatkoille lähdettiin miltei säännöllisesti myöhässä ja ehtiäkseen ajoissa perille Virran oli ajettava kovaa. Samojen soittopaikkojen toistuessa ja reittien tullessa tutuiksi hän alkoi tavoitella ennätyksiä. Rajusta ajotyylistään huolimatta Virta ei ajanut yhtäkään vakavaa kolaria.
Hymy-lehdelle vuonna 1969 antamassaan haastattelussa Virta sanoi – tapansa mukaan liioitellen – omistaneensa ja ajaneensa uransa aikana loppuun 28 autoa, mutta todellinen luku on alle kymmenen. Autot olivat tiukan tuontisäännöstelyn piirissä koko sen ajan, jonka Virta olisi voinut niitä omistaa. Pauli Virta muisti lapsuudestaan vain neljä autoa, jotka hänen isänsä omisti. Toimittaja Lasse Erola on arvioinut Virralla ehtineen olla kuusi autoa. Virran autoiluharrastus päättyi vuonna 1962, kun poliisi kävi takavarikoimassa hänen viimeisen autonsa Chevroletin Vilppulassa pidetyllä soittokeikalla ulosottovelkojen vuoksi.
Hopeinen kuu kaikkien aikojen iskelmä
Säestäväksi yhtyeeksi Salo otti oman keikkakokoonpanonsa ja taustalaulajiksi Brita Koivusen ja Vieno Kekkosen. Suomalaiseen yleisöön vedonneessa Reino Helismaan käännöksessä riipaisee yksin jääneen laulajan surumielinen pohdiskelu kuutamossa meren rannalla. Kappaleen menestys oli suurelta osin myös kehittyneen studiotekniikan ansiota (äänittäjä Aarre Elo). "Hopeinen kuu" ei koskaan saavuttanut missään muualla samanlaista suosiota kuin Suomessa. Italiassakin se oli vain laulu kymmenien samankaltaisten joukossa. Ensimmäisen suomenkielisen, nykyisin täysin unohdetun, levytyksen kappaleesta teki Jorma Lyytinen hieman ennen Virtaa. Myöhemmin ”Hopeisen kuun” ovat levyttäneet monet muutkin suomalaiset laulajat, muun muassa Pasi Kaunisto, Reijo Taipale, Reijo Kallio, Topi Sorsakoski, Tapani Kansa, Kari Piironen ja Juice Leskinen.
Elokuvaura
Olavi Virta oli myös elokuvanäyttelijä. Hän näytteli seuraavissa filmeissä:
Olavi Virta dokumenttielokuvien esiintyjänä:
Valkoinenlampi (Keuruu)
Valkoinenlampi on Keski-Suomessa Keuruulla Lankuan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä. .
Vorschmack
pienoiskuva|Vorschmack. Vorschmack on itäeurooppalainen liharuoka. Se valmistetaan jauhetusta lihasta, sipulista, vedestä ja anjoviksesta tai sillistä. Suuritöisemmissä ohjeissa liha ruskistetaan ensin ja jauhetaan sitten, helpommissa ohjeissa käytetään jauhelihaa. Liha voi olla lampaan- tai naudanlihaa, ja joissakin ohjeissa mukaan jauhetaan myös sikaa. Vorschmackia haudutetaan uunissa useita tunteja, ja se tarjotaan uuniperunoiden tai perunamuusin kanssa. Lisukkeisiin kuuluvat myös smetana, etikkasäilykkeet ja snapsi.
Vorschmack mainitaan usein C. G. E. Mannerheimin lempiruoaksi. Mannerheimin kerrotaan tuoneen sen Puolasta, mutta ruoan alkuperästä on muitakin käsityksiä.
Alkuperäinen vorschmackin valmistustapa on saanut rinnalleen erityisesti retkeilyssä ja veneilyssä käyttökelpoisen nopeasti valmistuvan ”veneilijän vorschmackin”, jossa liha korvataan purkitetulla kypsällä lampaan-, poron-, sian- ja naudanlihalla sekä tähän lisättävällä sipulilla, valkosipulilla, smetanalla, anjoviksella ja tomaattisoseella. Tämän reseptin on kehittänyt jo 1970-luvulla keittiömestari Eero Mäkelä.
Sana Vorschmack tarkoittaa sananmukaisesti saksaksi esimakua.
Napanöyhtä
thumb|Napanöyhtää Napanöyhtä on karvapallo, joita löytyy ihmisten navoista. Napanöyhtää esiintyy hieman useammin miehillä kuin naisilla. Sen koostumus on pääasiassa ihmisen kuolleita ihosoluja, pölypunkkeja ja vaatekuituja.
Tutkimuksessa ei saatu selville, miten "ulospäin" suuntautuneet navat keräsivät nöyhtää, sillä 96 prosentilla tutkimukseen osallistuneista oli sisäänpäin kääntynyt napa.
Aiheesta muualla
Lint (material) Navelludd
Fox Broadcasting Company
Fox eli Fox Broadcasting Company on yhdysvaltalainen televisioyhtiö, jonka omistaa Fox Corporation.
Fox on yksi Yhdysvaltojen neljästä suuresta televisioyhtiöstä. Vuosina 2004–2012 se oli 18–49-vuotiaiden ikäluokassa katsotuin kanava. Se oli myös koko Yhdysvaltojen katsotuin kanava kaudella 2007–2008.
Historia
Foxin historia alkoi maaliskuussa 1985, jolloin Rupert Murdochin News Corporation-konserni osti 50 prosentin osuuden 20th Century Foxin omistaneesta TCF Holdings -yhtiöstä. Toukokuussa Murdoch osti 1,55 miljardilla dollarilla kuusi isojen kaupunkien televisioasemaa, joista muodostetun Fox Television Stations Groupin näkyvyysalue kattoi 22 prosenttia yhdysvaltalaisista kotitalouksista. Loppuvuodesta Murdoch kertoi suunnitelman televisioyhtiöstä, joka kilpailisi Yhdysvaltojen kolmen suuren (ABC, CBS ja NBC) kanssa. Lähetykset alkoivat 9. lokakuuta 1986, jolloin siihen oli liitetty 90 aiemmin itsenäistä televisioasemaa ja se näkyi 80 prosentissa yhdysvaltalaisista talouksista. Vuonna 2003 kattavuus oli 96,18 prosenttia kotitalouksista. HDTV-lähetykset alkoivat syyskuussa 2004.
Muut kanavat
Uutiskanava Fox News Channelin lähetykset alkoivat kaapeliverkossa lokakuussa 1996. Talousuutisiin erikoistunut kaapelikanava Fox Business Network aloitti toimintansa lokakuussa 2007. Lastenkanava Fox Kids perustettiin 1990, mutta myytiin Disneylle 2002, jolloin kanavan nimeksi tuli Jetix. Urheilukanavat Fox Sports 1 ja Fox Sports 2 aloittivat elokuussa 2013.
Giorgio Armani
Armani opiskeli jonkin aikaa lääketiedettä ja suoritti armeijan. Hän työskenteli milanolaisessa tavaratalossa ja alkoi sitten suunnitella vaatteita Nino Cerrutille. Ensimmäisen oman miesten mallistonsa hän julkisti vuonna 1974 ja seuraavana vuonna ensimmäisen naisten mallistonsa.
Armani puvusti Richard Geren vuoden 1980 elokuvassa American Gigolo, mikä lisäsi yrityksen menestystä.
Vaateteollisuuden lisäksi Armani on laajentanut liiketoimiaan myös muun muassa sisustussuunnitteluun, ravintoloihin ja hotelleihin. Vuoden 2015 joulukuussa Forbes arvioi hänen omaisuutensa arvoksi 7,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Hän on myös yksi koripallojoukkue Olimpia Milanon omistajista. Armani on myös suunnitellut Torinon talviolympialaisten Italian joukkueen puvut.
NES 2
150px|thumb|NES 2 NES 2 (tunnetaan myös nimillä NES-101 ja NES Top Loader) on uudelleensuunniteltu versio Nintendon alkuperäisestä Nintendo Entertainment System -pelikonsolista. NES 2 julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1993 ja maksoi 49,99 Yhdysvaltain dollaria. Laite on ulkoisesti samankaltainen Japanissa samoihin aikoihin julkaistun AV Family Computerin kanssa mutta eroaa siitä teknisissä yksityiskohdissa.
NES 2
NES 2:n laitteisto on pääasiassa sama kuin aikaisemmassa konsolissa. Ensimmäinen ja tärkein muutos aiempaan versioon nähden on kasettiluukun siirto laitteen päälle, sillä NES:ssä kasetin asettaminen laitteeseen on hankalaa. Toinen muutos on laitteen muotoilu; sekä ohjain että konsolin kotelo ovat saaneet uuden ulkoasun. Ohjaimet on tehty muistuttamaan Super Nintendo Entertainment Systemin ohjaimia, ollen kulmistaan pyöristettyjä ja käteen sopivampia. Myös Reset- ja Power-painikkeet on siirretty, ja ne sulautuvat nyt laitteen ulkoasuun.
NES 2 ei parannuksistaan huolimatta menestynyt kaupallisesti. Laitteen päällä oleva kasettiluukku ei toiminut hyvin NES-kasettien kanssa. Ne rupesivat usein tärisemään luukussa, mikä aiheutti grafiikkavirheitä tai jopa pelin kaatumisen. Grafiikat olivat hiukan tummemmat edeltävään malliin verrattuna. Heikkolaatuinen sisäinen RF-modulaattori sekä erillisten komposiittivideo- ja ääniliitäntöjen puute vaikuttivat pelien ilmiasun laadukkuuteen. NES 2 myös julkaistiin varsin myöhäisessä vaiheessa, sillä useat kuluttajat olivat jo siirtyneet pelikonsoleiden neljänteen, 16-bittiseen, sukupolveen.
AV Family Computer
thumb|250px|AV Famicom AV Family Computer on uudelleensuunniteltu versio Nintendon alkuperäisestä Family Computer -pelikonsolista. Laite julkaistiin Japanissa 1990-luvun alussa. Nintendo itse kutsui laitetta pelkästään Family Computeriksi edeltäjänsä mukaan, mutta käyttäjät nimesivät sen AV Famicomiksi tai "uudeksi Famicomiksi" erottaakseen sen alkuperäisestä.
Famicom myös käytti videoliitännöissä vain RF-modulaattoria. 1990-luvun alussa monissa japanilaisissa televisioissa oli komposiittivideosisääntulot. Tästä syystä Famicomin RF-modulaattori vaihdettiin komposiittivideo- ja ääniliitäntöihin. Tämä oli suurin ero NES 2:n ja AV Famicomin välillä, sillä NES 2:ssa oli vain RF-modulaattoriliitäntä, vaikkakin alkuperäisessä NES:ssä oli myös komposiittiulostulo.
Art director
Art director eli AD on yleisesti käytössä oleva ammattinimike visuaalisen suunnittelun alalla. Nimikettä käytetään esimerkiksi mainos-, lehti-, elokuva- ja televisioaloilla, graafisen suunnittelun toimistoissa ja internet- ja tietokonepelialoilla. Art directorin tehtävä on toimia visuaalisuuden auktoriteettina työryhmässä. Tyypillisesti AD voi työskennellä suunnittelutoimistossa luovassa ryhmässä, mainostoimistossa copywriterin kanssa työparina tai lehdessä ulkoasusta vastaavana tahona. Lähtökohtaisesti AD:n tehtävänkuvaan kuuluu muiden suunnittelijoiden ja avustajien ohjaaminen.
Art director vastaa projektien visuaalisesta ideoinnista, toimistosta ja projektista riippuen luovan johtajan alaisuudessa tai itsenäisesti. Hän suunnittelee kokonaisratkaisut ja yleisilmeen kampanjoihin, yritysilmeisiin, mainosmateriaaleihin, tuotepakkauksiin, painotuotteisiin kuten esitteet ja julisteet ja muihin graafisiin sovelluksiin. AD:n rooliin kuuluu kaikkien projektin liittyvien osa-alueiden suunnittelu – esimerkiksi mahdollisten kuvausten ideointi valitun valokuvajaan kanssa, kuvittajien valitseminen ja ohjaaminen, joskus myös kirjasintyyppien työstäminen typograafikon kanssa. Tehtävänkuvaan kuuluu työvaiheiden valvominen suunnittelusta toteutukseen asti. Art directorin alaisena työskentelee usein avustavia graafisia suunnittelijoita (ammattinimikkeenään esimerkiksi graafinen suunnittelija, AD-assistentti tai tuotanto-AD), joiden tehtävänä on tyypillisesti lopullisen ulkoasun toteuttaminen AD:n luoman suunnitelman tai idean pohjalta.
Art directorin tärkeimpiä ominaisuuksia ovat luovuus, visuaalisen suunnittelun periaatteiden hallinta sekä yhteistyökyky. Nykyisin art directorilta vaaditaan usein lisäksi tärkeimpien graafisen alan tietokoneohjelmien tuntemusta (esimerkiksi InDesign, Photoshop, Freehand, Illustrator). Tietokone, mutta myös tussit, kynät, paperit ja erilaiset kuva-aineistot ovat AD:lle tavanomaisia työvälineitä.
Art directorin ammattinimikkeenä käyttämistä ei ole rajoitettu. Perinteisesti sitä ovat käyttäneet vastuutehtävissä toimivat graafiset suunnittelijat, joilla on vuosien työkokemus alalta. Nykyisin nimikkeen käyttäminen on yleistynyt ja art director -nimikkeellä saatetaan kutsua lähes ketä tahansa visuaalisen suunnittelun ammattilaista tehtävänkuvasta tai työkokemuksesta riippumatta.
Turun ammattikorkeakoulun mainonnan suunnittelun linjalla voi opiskella art directoriksi tutkintonimikkeellä medianomi (AMK). Ammatissa toimitaan soveltuvalla koulutuksella yleensä riittävän työkokemuksen hankkimisen jälkeen. Usein art directoreilla on graafisen suunnittelun koulutus, mutta koulutustaustat voivat olla hyvin moninaisia.
Talitiaiset
Talitiaiset (Parus) eli aiemmalta nimeltään tiaiset on varpuslintujen lahkoon kuuluva lintusuku, johon kuuluu neljä lajia. Tiaisia voi tavata pääosin pohjoiselta pallonpuoliskolta ja Afrikasta.
Tiaiset ovat melko pienikokoisia ja kaikkiruokaisia. Ne ovat pääosin paikkalintuja ja muuttavat vain hyvin lyhyitä matkoja. Lajit asuvat enimmäkseen metsissä mutta ovat hyvin liikkuvia. Tiaiset uskaltautuvat yleensä tulemaan pihapiireihin ja hakevat mieluusti ruokaa lintulaudoilta. Tiaiset ovat kolopesijöitä, ja niiden pesueet ovat suurikokoisia. Niiden ravintoon kuuluvat kesäisin etupäässä hyönteiset, ja talvisin ne syövät enemmän siemeniä.
Uskomuslääkintä
thumb|200px|Akupunktiopisteitä [[kiinalainen lääkintä|kiinalaisessa lääkinnässä.]] Uskomuslääkintä tai uskomushoidot tarkoittaa Duodecimin lääketieteen sanaston mukaan lääketieteelliseen tutkimukseen perustuvan lääkinnän ulkopuolelle jääviä hoitomenetelmiä. Tämä tarkoittaa, että menetelmää ei ole joko lääketieteellisesti tutkittu tai menetelmän vaikutuksesta ei ole saatu lääketieteellistä näyttöä.
Uskomuslääkinnällä voidaan tarkoittaa myös ihmisten tai eläinten hoitamista menetelmin, jotka eivät kuulu virallisen terveydenhoitojärjestelmän valtakulttuuriin. Käytännössä rekisteröidyiltä terveydenhuollon ammattihenkilöiltä ei edellytetä pelkästään tutkimukseen perustuvan lääkinnän käyttämistä vaan yleisesti hyväksyttyjä ja kokemusperäisiä perusteltuja menettelytapoja koulutuksensa mukaisesti.
Uskomuslääkinnän piiriin kuuluu osittain myös hoitomuotoja, joista on käytetty termejä vaihtoehtolääkintä, vaihtoehtohoidot, täydentävät hoidot, täydentävät hoitomuodot, vaihtoehtoiset hoitomuodot, vointihoidot, kansanparannus, kansanlääkintä ja luonnonlääkintä. Näiden käsitteiden piiriin kuuluu kuitenkin myös sellaisia vanhastaan käytettyjä hoitomuotoja, jotka on voitu osoittaa vaikuttaviksi ja joita näin ollen ei ole pidettävä uskomuslääkintänä mutta jotka jokin uudempi, yleensä tehokkaampi lääkinnällinen menetelmä on syrjäyttänyt. Käytännössä käsitteet uskomuslääkintä ja vaihtoehtolääkintä kuitenkin usein samastetaan keskenään. Virallisesti hyväksyttyjen ja vaihtoehtoisten lääkintämenetelmien raja ei kuitenkaan ole yksikäsitteisen selvä, ja esimerkiksi akupunktiota tai kiropraktiikkaa ei voida luokitella pelkästään jompaankumpaan.
Nimitys
Termi uskomuslääkintä on uudissana, joka voitti Duodecimin sanakilpailun vuonna 1995. Uskomuslääkintä- ja uskomushoito-termit ovat erityisesti vaihtoehtohoitoihin kielteisesti suhtautuvien käytössä.
Historiaa
Lääketieteeseen perustumatonta lääkintää kutsuttiin 1970-luvulla luonnonlääkinnäksi tai luontaislääkinnäksi. Käsitteillä tarkoitettiin rohdosvalmisteiden ja kansanomaisten hoitojen käyttöä sairauksien hoitoon ja ehkäisyyn. Luontaislääkinnän nousu kytkeytyi 1960-luvun Yhdysvalloissa niin sanottuihin vaihtoehtoliikkeisiin, ja tämän vuoksi luontaislääkinnän nimitykseksi tuli yleisesti käyttöön sana vaihtoehtolääkintä.
Anglosaksisessa kulttuurissa käytetään käsitettä alternative medicine vastakohtana lääketieteelliseen näyttöön perustuvalle lääkinnälle. Sen historiallinen perusta on professori Arno Forsiuksen mukaan siinä, että erityisesti Yhdysvalloissa oli 1800-luvulla laillistettuja homeopaattisia lääkäreitä. Varhaisin maininta alternative medicinestä terveydenhuollon ammattilehdistön otsikkotasolta löytyy vuodelta 1975. Termi vaihtoehtolääkintä ilmestyi suomalaisten ammattilehtien otsikoihin kymmenen vuotta myöhemmin 1985, jolloin Duodecimissa julkaistiin artikkeli 'Vaihtoehtoiset hoidot' ja syöpä.
Kritiikkiä
Jotkut näkevät termin uskomuslääkintä olevan leimaava käsite, jonka käyttäjä tuntuu vihjaavan, että hän itse harjoittaa lääkintää, joka perustuu yksinomaan tutkittuun tietoon.
Professori Forsius on kritisoinut vaihtoehtolääkinnän termiä sen vuoksi, että sen piiriin kuuluu paljon sellaista hoitotoimintaa, jota ei "tieteellisin perustein tai parhaalla tahdollakaan voi pitää "lääkintä" -käsitteeseen sisältyvänä". Lisäksi Forsiuksen mukaan vaihtoehtohoitoihin luettavat hoitomenetelmät eivät yleensä toimi oikean lääketieteen hoitojen todellisina vaihtoehtoina.
Määritelmä
"Uskomuslääkinnän" vastakohta on näyttöön perustuva lääketiede, joka ei ole sama asia kuin virallinen lääketiede. Monet virallisessa järjestelmässä käytettävät käytännön hoitomuodot eivät perustu pätevään näyttöön. Virallisessa lääketeteessä näyttöön perustuvien hoitojen arvioidaan saavan lisää jalansijaa. Näyttöön perustuvassa lääketieteessä korostetaan voimakkaasti satunnaistetuissa kontrolloiduissa tutkimuksissa, eli niin sanotuissa kaksoissokkokokeissa hankittua näyttöä. Joidenkin hoitojen tehoa myös pidetään niin ilmeisenä, ettei tutkimuksia pidetä tarpeellisena. Tämän lisäksi kaikkia asioita ei ole vielä tutkittu, vaikka se periaatteessa olisikin mahdollista.
Uskomuslääkintä-käsitteeseen ei sisällytetä näyttöön perustuvia täydentäviä hoitoja. Näitä ovat muun muassa musiikkiterapia, mindfulness-meditaatio tai D-vitamiinilisän käyttö.
Ero tutkimukseen perustuvaan hoitoon
Uskomushoitojen kuten homeopatian tehokkuutta perustellaan usein hoitojen "vuosisataisella tai tuhatvuotisella" historialla. Hoidon katsotaan olevan vaikuttavaa, koska sillä on vanhat tai kaukaiset lähtökohdat. Kriitikoiden mielestä hoitomuodon vanhuus-argumentti ei ole pätevällä pohjalla, koska se, että jotain menetelmää on historiassa käytetty ei sinällään ole todiste sen toimivuudesta. Lääketieteen näkökulmasta hoidon toimivuuden todistaa vain tieteellinen tutkimus ja hoidon käytön seuranta.
Monet uskomuslääketieteen kritisoijat korostavat, että ero uskomuslääketieteen tai vaihtoehtolääketieteen ja näyttöön perustuvan lääketieteen välillä ei ole siinä, onko hoitomuoto vanha tai perinteinen, vaan siinä, onko sillä havaittu positiivisia vaikutuksia eli onko sellaisista vaikutuksista tieteellisesti riittävä varmuus. Esimerkiksi Richard Dawkins esitti John Diamondin kirjan Snake oil and other Preoccupations esipuheessa, että jos hoitomuodolla saadaan aikaan parantavia vaikutuksia kaksoissokkokokeessa, se ei enää ole vaihtoehto, vaan se muuttuu lääketieteeksi. Dawkins esitti myös, että jos Britannian Kuninkaallisen lääkärikollegion puheenjohtajan menetelmä ei läpäise testiä, se lakkaa olemasta näyttöön perustuvaa lääketiedettä.
Uskomushoidoille on myös vaadittu arvostetumpaa asemaa ja esimerkiksi Suomessa sairausvakuutuksen antamaa tukea, koska tällainen asema on myös "koululääketieteellä". Dosentti Veijo Saanon mukaan ei kuitenkaan ole olemassa mitään yhtä koululääketiedettä, joka olisi yhdellä kertaa hyväksytty, vaan lääketieteen menetelmät ja hoitotavat on jokainen yksi kerrallaan arvioitu erikseen jokaisen käyttötarkoituksen osalta. Sellaiset menetelmät, joiden vaikuttavuudesta ei saada näyttöä hylätään tai jäävät suppeaan kokeelliseen käyttöön.
Suomessa lain terveydenhuollon ammattihenkilöistä mukaan "terveydenhuollon ammattihenkilön on ammattitoiminnassaan sovellettava yleisesti hyväksyttyjä ja kokemusperäisiä perusteltuja menettelytapoja koulutuksensa mukaisesti", mikä sinänsä ei kiellä näyttöön perustumattomien hoitojen antamista. Suomen Lääkäriliiton eettisten ohjeiden mukaan lääkärin "tulee suositella vain lääketieteellisen tiedon ja kokemuksen perusteella tehokkaina ja tarkoituksenmukaisina pidettyjä tutkimuksia ja hoitoja". Dosentit Veikko Saano ja Markku Myllykangas katsovat, että lääkärien tulisi olla uskomushoitojen suhteen pidättyväisiä, koska lääkärin arvovallalla on muita helpompi myydä myös sellaisia terveyspalveluita, joiden arvoa ei ole osoitettu.
Terveyssosiologian dosentti Markku Myllykankaan mukaan tutkimusnäytön puute ei ole vain uskomushoitojen ongelma. Myös lääketieteen puolella on otettu käyttöön hoitoja, joilta puuttuu kunnollinen näyttö. Moni tehokkaaksi ajateltu tapa, kuten rintasyöpäseulonnat tai lääkärihelikopteritoiminta, on itse asiassa kaikkea muuta – näyttöä on joko tehottomuudesta tai tehokkuudesta ei ole tehty ollenkaan tutkimusta.
Taustaa
Vaihtoehtoisia hoitoja ovat kehittäneet ja käyttäneet monet henkilöt, joilla ei ole ollut lupaa toimia lääkäreinä sekä myös lääkärit. Diagnoosin tekeminen ja sisäisesti annettavien lääkkeiden määrääminen on yleisesti hyväksytty vain lääkärien oikeudeksi, mutta rajanveto siitä, mitkä aineet on määriteltävä lääkkeiksi, on aiheuttanut kiistaa. Kirurgisia toimenpiteitä lukuun ottamatta ulkoisten hoitojen antaminen on varsin usein katsottu kenen tahansa oikeudeksi. Uskomuslääkintään kuuluu keskustelu ja neuvonta.
Esimerkkejä uskomuslääkinnästä ovat muun muassa perinteinen kansanparannus, homeopatia, kiviterapia, otsoniterapia, vyöhyketerapia ja luontaislääkkeiden käyttö. Osalla menetelmistä on pitkät perinteet. Joitakin hoitomuotoja, kuten akupunktio tai kiropraktiikka, on hyväksytty osittain myös terveydenhoidon piiriin. Joillekin hoitomuodoille rajanveto ei ole niin selvä.
Luonnonparannus (luontaisparannus, luontaishoito) tarkoittaa tautien parantamista lääkkeittä ruokavalion, liikunnan, kylpyjen tai muiden vastaavien avulla. Luonnonparannukseen kuuluvat myös erilaiset luonnon kasvit, joita hyödynnetään myös nykyisessä tieteellisessä lääketieteessä, niiden todistettujen vaikutusten takia.
Rajanveto CAM-hoitojen ja lääketieteellisten hoitojen välillä on usein haastavaa maallikoille. Hoitojen jakaminen tehottomiin ja vaarallisiin voi olla vaikeaa terveydenhuollon ammattilaisillekin tutkimustiedon vähäisyyden vuoksi.
Uskomuslääkintään luetaan myös hoitomuotoja, jotka joissain maissa voivat, yleensä historiallisista, poliittisista tai ideologisista syistä, sisältyä terveydenhoitojärjestelmään tai ne on voitu katsoa kannattaviksi sisällyttää yksityisten vakuutusten korvattavuuden piiriin. Esimerkiksi Saksassa 1930-luvulla rakennettu heilpraktiker-järjestelmä kuului pitkään myös laajan korvattavuuden piiriin.
Hoitomuotoja
Suomessa Luonnonlääketieteen Keskusliiton internetsivut luetteli vuonna 2008 80 erilaista uskomuslääkintämenetelmää ja jo 1970-luvulla hoitomuotoja arvioitiin olevan 100–200. Eri hoitomuotojen sisällä on myös hieman toisistaan poikkeavia alaryhmiä samoillekin hoidoille. Vaihtoehtohoitojen tarjonta on jatkuvassa muutoksessa kun uusia hoitomuotoja tulee markkinoille samalla kun vanhoja häviää käytöstä.
Yksi eniten käytetyistä luokitteluista jakaa hoidot viiteen luokkaan:
Uskomushoitoja voidaan luokitella käytetyn menetelmän ja vaikutustavan selityksen perusteella kokonaisideologioihin, kuten homeopatia, ja antroposofinen lääkintä, fysikaalisiin hoitoihin, kuten erilaiset manipulaatiohoidot sekä asento-, vesi- ja ilmastohoidot sekä aistivälitteisiin menetelmiin kuten aromaterapia. Joidenkin hoitojen esitetään perustuvan myös kasvien lääkkeellisiin vaikutuksiin, ruokavalioon tai vitamiini-, hivenaine- tai paastohoitoihin. Näiden lisäksi uskomushoidoissa voidaan esittää pyrittävän puhdistamaan elimistöä esimerkiksi suoliston tyhjennyshoidolla tai kuppauksella tai vaikuttaa kehon energiavirtoihin. Osassa uskomuslääkinnästä hoidon väitetään perustuvan henkiseen tai sielulliseen vaikutukseen ja vaikutusta tavoitellaan esimerkiksi seuraavassa jälleensyntymässä. Osa hoidoista voi olla lähellä psykoterapioita tai suggestiohoitoja.
Terveydenhoitojärjestelmät
Lääketieteestä selvästi erottuvat hoitojärjestelmät kattavat muun muassa perinteisen kiinalaisen lääkinnän, kiinalaisen lääkeopin, ayurvedisen lääkinnän, antroposofisen lääkinnän ja homeopatian.
Kehomielihoidot
Kehomielihoidoissa kehoon pyritään vaikuttamaan mielen avulla. Niissä itse hoito tapahtuu ihmisen mielessä, mutta toiminnan ajatellaan vaikuttavan myös kehoon ja fyysiseen terveyteen.
Biologiaan pohjautuvat hoidot
Biologiaan perustuvat hoidot kattavat niin luontaislääkinnän kuin ruokavaliot ja paastonkin. Myös vitamiinien syöminen kuuluu tähän luokkaan.
Erilaisia valmisteita:
Ruokailuun liittyviä hoitoja:
Energiahoidot
Energiahoidoissa pyritään vaikuttamaan kehoon energioiden avulla. Hoidoissa manipuloidaan tai lisätään energiaa kehoon ulkopuolelta. Hoidoissa ajatellaan, että kehossa on sisällä erilaisia energiakenttiä. Tutkimuksissa ei ole havaittu näiden energiakenttien olemassaoloa.
Hoitomuotoja ovat muun muassa qigong, reiki ja terapeuttinen kosketus.
Uskomuslääkintä Suomessa
Suomessa monien eri vaihtoehtohoitojen antajia edustaa Luonnonlääketieteen Keskusliitto ry (LKL), joka syntyi vuonna 2002 Vaihtoehtoisen lääketieteen keskusliiton (VLKL) ja Suomen Luontaisterapeuttien Liiton yhdistyttyä. LKL:n jäseninä oli vuonna 2009 seitsemän jäsenyhdistystä, joiden yhteenlaskettu jäsenmäärä oli 1 100 terapeuttia. LKL:n terapeuttirekisteriin on ilmoittautunut 300 henkilöä.
LKL on asettanut jäsenilleen koulutuksen minivaatimukset, jotka olivat vuonna 2009 yhteensä 960 tuntia (35,5 opintopistettä). LKL voi valvoa vain oman jäsenistönsä koulutustasoa.
Yleisyys
1990-luvun alussa epävirallisia hoitokeinoja käytti 46 prosenttia suomalaisista. Säännöllisesti niitä käytti 1990-luvulla 6 prosenttia naisista ja 3 prosenttia miehistä. Vaihtoehtolääkinnän käyttö lisääntyi 31 prosenttia vuosien 1982 ja 1992 välillä. Eniten suosiota kasvattivat meditaatio, paasto, vyöhyketerapia ja luonnonlääkkeiden eli luontaistuotteiden käyttö. Perinteisten menetelmien, kuten hieronnan ja kuppauksen suosio kasvoi vähemmän.
Vuonna 2017 suomalaisista noin 35 prosenttia käytti vaihtoehtoisia hoitokeinoja. Yleisimmät hoitokeinot olivat hieronta (12 %), homeopatia (6 %), osteopatia (5 %) ja yrttihoidot (5 %). Useimmat käyttivät vain yhtä täydentävää hoitokeinoa. Hoitokeinoja käytetään Suomessa pääasiassa lääketieteellisen hoidon ohessa, eikä korvaamaan lääketieteellistä hoitoa.
Lainsäädäntö
Sosiaali- ja terveysministeriön vaihtoehtohoitoja koskevan lainsäädännön tarpeita selvittäneen työryhmän vuonna 2009 julkaistussa raportissa todetaan, että luontaistuotteet ja vaihtoehtolääkintä saattavat vaarantaa potilasturvallisuuden viivästyttämällä ihmisten hakeutumista lääkärin hoitoon. Myös erilaisten rohdosvalmisteiden ja reseptilääkkeiden yhteisvaikutukset ovat aiheuttaneet potilashaittoja. Näistä ja muista potilasturvallisuutta vaarantavista syistä johtuen työryhmä ehdotti, että Suomessa otettaisiin käyttöön rajoitussäädökset, joilla esille tulleisiin potilasturvallisuuden vaarantaviin ongelmiin voitaisiin puuttua mahdollisimman nopeasti. Työryhmän ehdotuksen mukaan muun muassa tiettyjen potilasryhmien hoito rajattaisiin vain terveydenhuollon ammattihenkilöille ja vaihtoehtohoitoja antavat henkilöt saisivat hoitaa tiettyjä sairauksia vain yhteistyössä lääkärin kanssa.
Uskomushoitojen rajoittamista lainsäädännöllä olivat aikaisemmin vaatineet Lääkäriliitto vuonna 2007 ja Tehy vuonna 2008.
Vaihtoehtohoitojen markkinoiden suuruus
Uskomuslääkinnän kulutuksen laajuudesta ja siihen käytetystä rahamäärästä on erilaisia arvioita ja aihepiiristä tehdään kattavia kulutustutkimuksia. Yhdysvalloissa uskomuslääkinnän kulutuksen arvon lasketaan olevan noin 30 miljardia euroa vuosittain. Kulutusta ei selitä pelkästään usko sen vaikuttavuuteen vaan hoitojen käyttö on yhteydessä myös kuluttajien arvo- ja uskomusmaailmoihin. Uskomuslääkinnän käytön yleistymistä kutsutaan paramedikalisaatioksi.
Papukaijakuume
Papukaijakuume eli ornitoosi tai psittakoosi on gramnegatiivisen Chlamydophila psittaci (aiemmin Chlamydia psittaci) -bakteerin aiheuttama lintujen sairaus, joka voi tarttua myös ihmiseen. C. psittaci voi aiheuttaa tautia lintujen lisäksi myös muille eläinlajeille, kuten kissoille, lampaille, vuohille ja naudoille. Ne voivat myös toimia tartunnan levittäjinä. Oireina ovat muun muassa kuume ja päänsärky. Sairaus on Suomessa harvinainen, ja Suomessa siitä todetaan vuosittain muutamia tartuntoja.
Giò Ponti
Giò Ponti (18. marraskuuta 1891 Milano, Italia – 16. syyskuuta 1979 Milano) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan. Vuonna 1928 Ponti alkoi julkaista arkkitehtuuri- ja muotoiluaiheista Domus-lehteä, ja 1941 Stile-lehteä. Hänen perustamastaan Monzan biennaalista kehittyi myöhemmin muotoilualan tärkeimpiin kansainvälisiin tapahtumiin kuuluva Milanon triennaali. Ponti oli aloitteentekijänä myös, kun italialainen muotoilupalkinto Compasso d'Oro 1954 perustettiin.
Pontin parhainta luomiskautta oli 1950-luku. Vuonna 1956 hän suunnitteli Milanon uudeksi maamerkiksi muodostuneen Pirelli-yhtiön pilvenpiirtäjän yhdessä Pier Luigi Nervin kanssa. Seuraavana vuonna julkaistiin kevyt pikkutuoli Superleggera. Italian lisäksi Pontin suunnittelemia rakennuksia on Tukholmassa, New Yorkissa, Brasiliassa ja Lähi-idän maissa.
Domus-lehtensä ja Milanon triennaalin myötä Pontilla oli 1930-luvulta lähtien merkittävä rooli myös suomalaisen taideteollisuuden esittelemisessä kansainvälisille yleisöille. Hän oli teollisuustaiteen liitto Ornamon kunniajäsen.
Hollolasta Teksasiin
Hollolasta Teksasiin on Marko Haavisto & Poutahaukat -yhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007.
Eddie Guzelian
Eddie Guzelian (s. 27. heinäkuuta 1976 Oregon) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja animaattori, joka on enimmäkseen työskennellyt Disneyn tuottamissa elokuvissa ja animaatiosarjoissa käsikirjoittajana. Hän on myös käsikirjoittanut muutamia jaksoja Warner Bros. Animationin tuottamiin Xiaolin Showdowniin ja Legion of Super Heroesiin.
KDM Tordenskjold
KDM Tordenskjold oli Tanskan laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu rannikkopanssarilaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. kesäkuuta 1879. Se laskettiin vesille 30. syyskuuta 1880 ja valmistui 29. syyskuuta 1882.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 14. toukokuuta 1908 ja romutettiin vielä samana vuonna Stettinissä.
Infernal
Infernal on tanskalainen pop-duo. Se perustettiin vuonna 1997. Tähän mennessä se on julkaissut kolme albumia, joista tunnetuin on From Paris to Berlin. Kyseiseltä levyltä julkaistiin myös samanniminen hittikappale. Huhtikuussa vuonna 2008 yhtye ilmoitti kotisivuillaan uuden albuminsa nimeksi Electric Cabaret, joka julkaistiin 11. elokuuta 2008.
Mustikkapiirakka
Suomi 100 -juhlavuoden kunniaksi järjestetyssä kilpailussa mustikkapiirakka oli suosituin jälkiruoka kaikenikäisten keskuudessa. Äänestykseen osallistui noin 50 000 suomalaista.
AV Family Computer
AV Family Computer
Lenkkimakkara
thumb|Lenkkimakkara thumb|Makkarangrillausta Saksan Thüringenissä Lenkkimakkara on vaalea homogeenisen makkaramassan muodostama ruokamakkara, paksumpi kuin nakki. Se on usein lenkin muotoinen, koska se on aikoinaan kypsennetty vartaaseen pujotettuna. Muoto on antanut makkaralle nimen. Lenkkimakkaraa käytetään enimmäkseen ruoanvalmistukseen palasina, esimerkiksi makkarakastikkeeseen tai makkarakeittoon. Sitä voi myös grillata tai valmistaa uunimakkaraksi, mutta toisin kuin grillimakkaran kuori, lenkkimakkaran kollageeni- tai muovikuori ei ole tarkoitettu syötäväksi. Lenkkimakkaraa voi käyttää myös kylmänä arkisiin voileipiin tai salaattiin.
Lee Peltier
thumb|Lee Peltier Lee Peltier (s. 11. joulukuuta 1986 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa Huddersfield Townia. Peltier pelaa sekä puolustajan että keskikenttäpelaajan paikalla.
Lenkkimakkara
Lenkki- ja grillimakkaroita tavataan lämmittää hiili-, kaasu- ja sähkögrilleissä. Lenkkimakkaraa valmistetaan usein myös uunissa tai saunan kiukaalla lämmittämällä, jolloin makkara usein kiedotaan folioon. Makkaraa lämmitetään syötäväksi toisinaan myös mikroaaltouunissa tai paloiteltuna paistinpannulla.
Kesäisin makkaroiden grillaaminen grillissä on suosittua. Makkaroita voidaan paistaa nuotiolla tai sisätiloissa takassa. Erityisesti juhannus on Suomessa makkaran sesonkiaikaa.
Lee Peltier
Peltier pelasi Liverpoolin organisaatiossa vuosina 2004–2008. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa Mestarien liigan ottelussa Maccabi Haifaa vastaan vuonna 2006. Vuonna 2007 hän oli lainalla Hull Cityssä ja Yeovil Townissa. Vuonna 2008 hän siirtyi Yeovil Townin joukkueeseen ja seuraavana vuonna Huddersfield Towniin.
Mertalampi (Keuruu)
Mertalampi on Keski-Suomessa Keuruulla Suolahden Mäkikylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kupanjoen valuma-alueella (35.66), jonka Kupanjoen yläosan aeseen (35.662) se kuuluu.
Kokometallinen lentokone
pienoiskuva|Junkers J 1 oli ensimmäinen jännittämätön ja itsekantava lentokelpoinen kokometallinen lentokone, Saksa, vuoden 1915 loppupuoli.
Kokometallinen lentokone oli 1910-luvulta 1940-luvulle elänyt käsite, jolla kuvattiin lentokoneen rungon ja siipien rakenteen teknologista muutosta puu-kangas-rakenteisesta kevytmetallirakenteiseksi.
Alku
Kokometallinen lentokone tuli suurempia siipikuormituksia kestäväksi ja sen säänkestävyys parani. Tämä johti yleensä myös yksitasoiseen lentokoneeseen, jossa siipi kantaa itse itsensä ilman erillistä ulkoista tuentaa runkoon. Myös sisäänvedettävä laskuteli tuli useisiin koneisiin tässä yhdeydessä kuten myös kuomullinen kabiini. Koneiden siipikuormituksen kasvu johti heikompaan liikehtimiskykyyn ja usein suurempaan sakkausnopeuteen ja suurempaan laskunopeuteen. Tällöin otettiin siivessä käyttöön nostovoimaa lisäävät laitteet (solakot, laipat) ja liike-energiaa vähentävät lentojarrut.
Ensimmäiset kokometalliset lentokoneet suunnitteli Hugo Junkers (Dessaussa Saksassa). Ensimmäinen konetyyppi oli Junkers J 1. Se lensi ensi kerran 12. joulukuuta 1915.
Hävittäjälentokoneissa kokometallinen rakenne tuli käyttöön vasta 1930-luvun alussa ensimmäisen ollessa neuvostoliittolainen Polikarpov I-15. Pommikoneisiin kokometallinen rakenne tuli pitkin 1930-lukua, esim. Bristol Blenheim. Douglasin DC-1, DC-2 ja DC-3 olivat merkittäviä teknologisia päänavaajia.
Purjelentokoneissa metallinen rakenne ei koskaan saavuttanut suosiota lukuun ottamatta joitakin yhdysvaltalaisia pursikoneita.
Kokometallinen lentokone oli vähemmän sään armoilla kentällä ollessaan, mutta korroosío-ongelmat tietenkin lisääntyivät. Kokometallinen sotilaskone pystyy kestämään enemmän sirpaleita, pienikaliiperisia luoteja ja on tukevampi ja mahdollistaa suuremman nopeuden kuin kangasverhoiltu puurunkoinen lentokone.
Kokometallisen lentokoneen jälkeen
1940-luvulta eteenpäin, mutta voimallisemmin vasta 1970-luvultä lähtien, tämä kokometallinen lentokone on alkanut muuttua enenevästi lujitemuovirakenteita sisältäväksi.
Teknologian painopisteen siirtyessä lentokonerakenteista elektroniikkaan lentokoneen teknolisessa muutoksessa puhutaan esimerkiksi fly-by-wire-tekniikoiden tulosta kuin rakennemateriaaleista. Ennen kokometallista lentokonetta lentokone oli tehty puurimoista ja verhoiltu kankaalla. Kangas toi aerodynaamisen muodon mutta ei kantanut koneen liikehtimis- jne. kuormia. Puurimat alkoivat korvaantua pitkin 1920-lukua teräsputkilla, liimaliitoksista siirryttiin hitsaukseen ja pulttiliitoksiin. Kangasta alettiin korvat jo 1920-luvulla vanerilla, eräs ensimmäisiä integraalirakenteisia (kantava kuorirakenne) oli suomalainen VL Haukka, joka oli puinen jäykisteillä varustettu vanerikuorirakenne. Metallirakenne korvasi tämän. Aluksi se koostui metallisista puiset runko-osat korvaavista jäykisteistä, joihin sileä alumiinilevy niitattiin kiinni. Mutta sittemmin alettiin tehdä jäykisteillä varustettuja levyjä – Junkersin aaltopelti ratkaisi tämän omalla tavallaan. Kokometallikone kehittyi sotilaskoneissa teräksestä tai titaanista taottuihin ja koneistettuihin monimutkaisiin rakenteisiin. Komposiittirakenteiden tulo on tavallaan sulkenut ympyrän: lentokone tehdään jälleen liimasta ja kankaasta.
Rossi
Rossi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Psycroptic
Psycroptic on teknistä death metalia soittava yhtye Tasmanian pääkaupungista, Hobartista, Australiasta. Yhtyeen perustivat Joe Haley, Dave Haley, Matthew Chalk ja Cameron Grant vuonna 1999.
Kaksi ensimmäistä levyä julkaistiin Unique Cameron Recordin nimissä. Yhteistyö päättyi kuitenkin vuonna 2003 ennen kolmatta albumia, jolloin levy-yhtiöksi vaihtui Neurotic Records. Kokoonpano pysyi alkuperäisenä aina vuoteen 2004, jolloin laulaja Matthew Chalk joutui jättämään yhtyeen kesken Euroopan kiertueen. Syyksi on ilmoitettu, ettei Chalkin ääni kestänyt monia keikkoja käsittäviä kiertueita. Jason Peppiattin oli tarkoitus paikata Chalkia loppukiertueen ajan, mutta Chalkin katastrofaalinen paluu johti kuitenkin Peppiatin nimittämiseen vakituiseksi jäseneksi.
Lokakuussa 2014 yhtye solmi levytyssopimuksen Prosthetic Recordsin kanssa. Yhtyeen nimeä kantava kuudes studioalbumi julkaistaan keväällä 2015.
Osmiumtetroksidi
pienoiskuva|Osmiumtetroksidia lasiampullissa. Osmiumtetroksidi on kemiallinen yhdiste, jonka kaava on OsO4. Sitä syntyy varsinkin hienojakoisen osmiumjauheen hapettuessa ilman hapen vaikutuksesta. Sitä käytetään väriaineena elektronimikroskooppikuvauksessa kontrastin parantamiseksi ja alkeenien hapettamiseen dioleiksi yhdessä N-metyylimorfoliini-N-oksidin tai eräiden muiden ko-hapettimien kanssa. Se on erittäin myrkyllistä. Pieninäkin annoksina se on paikallisesti sekä iholla että hengitysteissä ärsyttävää. Sen tiedetään aiheuttavan pysyviäkin sarveiskalvon vaurioita ja keuhkotulehduksia. Eläinkokeissa se on aiheuttanut keuhkoödeemaa ja kuolemia.
Lääkkeenä
Osmiumtetroksidia eli niin sanottua osmiumhappoa on käytetty yhdessä kortikosteroidien kanssa nivelreuman hoitoon valikoiduissa tapauksissa kemiallisen synovektomian menetelmänä, eli sillä on pyritty tuhoamaan paikallisesti kipeytyneitä, sairauden runtelemia polvinivelen pehmytosia, erityisesti nivelvoidekalvoja. Kunnollinen näyttö tämän hoidon tehokkuudesta puuttuu.
Pohjois-Savon rykmentin täydennyspataljoona
Pohjois-Savon rykmentin täydennyspataljoona Suomen sisällissodan 1918  valkoisten länsiarmeijalle kuulunut apujoukko, jonka komentajana oli reserviluutnantti Gunnar Björk.
Joukko-osastot
Päällikkö: ylioppilas E. Hämäläinen.
Markus Kankaanperä
Markus Kankaanperä (s. 27. huhtikuuta 1980 Skellefteå, Ruotsi) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa JYPissä, Hämeenlinnan Pallokerhossa, Jokereissa, Helsingin IFK:ssa, Tapparassa ja Vaasan Sportissa yhteensä 1054 runkosarjaottelua tehopistein 55+132=177 ja 166 playoff-ottelua tehopistein 7+18=25. Kankaanperä on kauden 2021–2022 jälkeen Kristian Kuuselan ohella kaikkien aikojen toiseksi eniten runkosarjaotteluita SM-liigassa pelannut pelaaja Jan Latvalan jälkeen. Hän on myös SM-liigan kaikkien aikojen eniten runkosarjassa jäähyminuutteja kerännyt pelaaja 2131 minuutillaan. Kankaanperä voitti urallaan Suomenmestaruuden HIFK:ssa vuonna 2011 ja Tapparassa vuonna 2016, SM-hopeaa Jokereissa vuosina 2005 ja 2007 sekä Tapparassa vuosina 2014 ja 2015. SM-pronssia Kankaanperä voitti HPK:ssa vuonna 2002 ja HIFK:ssa vuonna 2018. Vuosina 2016–2018 hän toimi Sportin kapteenina. Kankaanperä pelasi urallaan myös Ruotsissa, Saksassa, Britanniassa ja Italiassa. Hän pelasi myös kuusi A-maaottelua.
Kankaanperä oli pelityyliltään puolustava puolustaja, joka kykeni myös tukemaan kohtuullisen hyvin hyökkäyksiä. Hänet tunnettiin myös varsin aggressiivisena pelaajana.
Seuraura
Kankaanperä syntyi Ruotsin Skellefteåssa hänen isänsä Arin pelatessa Skellefteå AIK:n joukkueessa. Hän kuitenkin kasvoi Suomessa ja aloitti jääkiekkoilun JYPissä. Kankaanperä voitti joukkueessa B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1998, vaikka suurin osa kaudesta 1997–1998 hänellä eteni JYPin A-nuorissa. Kankaanperä debytoi JYPin SM-liigajoukkueessa seuraavalla kaudella 1998–1999, jolloin hän teki 50 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Jäähyminuutteja kertyi 85. Kankaanperä teki liigadebyyttinsä 17. syyskuuta 1998 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Vancouver Canucks varasi hänet kahdeksannella kierroksella 218. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1999.
Kankaanperän maalitili SM-liigassa avautui hänen kolmannella kaudellaan 2000–2001, Kankaanperän uran 110. SM-liigan runkosarjaottelussa 14. lokakuuta 2000 ylivoimalla Tapparaa vastaan. Hänen osumansa jäi JYPin 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Kankaanperä palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Kaikkiaan hän teki kauden aikana viisi maalia ja yhdeksän tehopistettä.
Kaudeksi 2001–2002 Kankaanperä siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän voitti joukkueen sisäisen jäähypörssin 80 minuutillaan. Kankaanperää peluutettiin kauden aikana myös nelosketjussa tilaa tekevänä laitahyökkääjänä. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Toukokuussa 2002 Kankaanperä teki kaksivuotisen sopimuksen Jokereiden kanssa. Hän sai samana kesänä myös tulokassopimustarjouksen Kankaanperän varanneelta NHL-joukkue Vancouver Canucksilta, mutta hän kuitenkin kieltäytyi siitä. Kankaanperä voitti kaudella 2002–2003 Jokereiden sisäisen jäähypörssin 94 minuutillaan, joilla hän sijoittui SM-liigan jäähypörssissä yhdeksänneksi. Kankaanperä edusti Jokereita kauden aikana myös Continental Cupissa, jonka joukkue voitti. Kaudella 2003–2004 hän oli kuudella osumallaan Jokereiden eniten maaleja tehnyt puolustaja Martti Järventien kanssa. Kankaanperä sijoittui 101 minuutillaan SM-liigan jäähypörssissä yhdeksänneksi. Hän edusti Jokereita kauden aikana myös Spengler Cupissa. Huhtikuussa 2004 Kankaanperä teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa.
Maceratan maakunta
Maceratan maakunta on maakunta Marchen hallintoalueella Keski-Italiassa Adrianmeren rannalla.
Markus Kankaanperä
Seuraura
Kauden 2004–2005 päätteeksi Kankaanperä voitti SM-hopeaa. Kaudella 2005–2006 hän keräsi SM-liigan yhden kauden jäähyennätyksensä 182 minuutillaan, joilla Kankaanperä sijoittui jäähypörssissä neljänneksi. Kaudella 2006–2007 hän nousi Jokereiden puolustuksen fyysiseksi johtajaksi. Kankaanperä oli yhdeksällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän jakoi 136 minuutillaan SM-liigan jäähypörssin yhdeksännen sijan Tapparan Teemu Laineen ja joukkuetoverinsa Robert Schnábelin kanssa. Kankaanperä voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsiin ja Elitserien-joukkue Brynäs IF:ään. Kankaanperä sijoittui 114 minuutillaan liigan jäähypörssissä yhdeksänneksi.