cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puutiainen
Ravintokäyttäytyminen
thumb|Vasemmalta oikealle: Larva / larva veriaterian jälkeen; nymfi / nymfi veriaterian jälkeen; koiras ja naaras; naaras veriaterian jälkeen. thumb|Puutiainen veriaterian jälkeen Puutiainen on generalisti eli se voi käyttää ravintonaan käytännössä minkä tahansa lämminverisen maaselkärankaisen verta. Toukkavaiheen yleisimpiä isäntäeläimiä ovat myyrät, hiiret, päästäiset ja jotkin maassa ruokailevat linnut. Jos isäntäeläin on pieni nisäkäs, toukka ei todennäköisesti kulkeudu kovinkaan kauas kuoriutumispaikastansa, mutta lintujen mukana toukka voi päätyä kauaskin. Toukka- ja nymfiesiintymiä on usein massoittain samalla alueella, sillä kumpikaan ei liiku itsenäisesti pitkälle ja toukkien isäntäeläimetkin ovat paikallisia eläimiä.
Nymfien ja aikuisten yksilöiden yleisimpiä isäntäeläimiä Pohjois-Euroopassa ovat jänikset, hirvieläimet, supikoira, kettu ja jotkin linnut. Ihmisillä kaikkein yleisimpiä ovat nymfivaiheen puremat, sillä nymfiä on pienempänä hankalampi havaita iholta kuin täysikasvuista punkkia. Nymfit ja aikuiset yksilöt hajaantuvat jo isäntäeläimiensä mukana laajalle alueelle.
Puutiainen ”vaanii” saalistansa kasvien kärjissä ja odottaa ohikulkevaa uhria. Isäntäeläimen etsiminen kuluttaa puutiaisen voimia, ja se myös uhkaa kuivua. Epäonnistuneen yrityksen jälkeen puutiainen joutuu laskeutumaan takaisin kasvillisuuden pohjakerrokseen kosteuttamaan itseänsä. Puutiaisilla ei ole silmiä, mutta se käyttää Hallerin elimiä, joilla se havainnoi ympäristönsä lämpötilaa, hiilidioksidia, kosteutta ja tärähtelyä. Näiden muuttujien ansiosta laji yrittää arvioida parasta mahdollista hetkeä lähteä vaanimaan saalista.
Isäntäeläimessä puutiainen saattaa etsiä jopa useiden tuntien ajan sopivaa kohtaa. Itse ruokailu on pitkä tapahtuma, sillä toukat imevät verta 2–6 päivän, nymfit 3–8 päivän ja aikuiset yksilöt 6–12 päivän ajan. Tuona aikana puutiaisen koko ja paino moninkertaistuu. Ruokailun jälkeen puutiainen pudottautuu maahan kehittyäkseen seuraavaan elämänvaiheeseen tai muniakseen.
Puutiaisten levittämät taudit
thumb|Pohjois-Amerkian itärannikolla elävä  Ixodes scapularis vastaa kokonsa puolesta Ixodes ricinusta. Puutiaiset voivat levittää useita taudinaiheuttajia. Borrelia burgdorferi aiheuttaa borrelioosia, Anaplasma phagocytophilum ihmisen granulosyyttistä anaplasmoosia, Francisella tularensis jänisruttoa sekä Babesia-suvun itiöeläimet babesioosia. Rickettsia-suvun bakteerit aiheuttavat puolestaan pilkkukuumetta. Lisäksi puutiaisen välityksellä leviää myös flavivirus, joka aiheuttaa puutiaisaivotulehdusta.
Turun yliopiston vuonna 2015 tekemän keräyksen ja tutkimuksen mukaan puutiaisista noin 30 prosenttia kantaa ainakin yhtä taudinaiheuttajaa, joista yleisimpiä ovat Borrelia burgdorferi -ryhmän bakteerit. Puutiaisaivotulehduksen riski on suurin lounaissaaristossa ja -rannikolla sekä paikoin Kaakkois-Suomessa. Borrelioositartunnan voi saada alueella, joka ulottuu Oulun korkeudelle saakka. Puutiaisenpureman riski on suurin alavalla varjoisalla maalla, jossa on runsaasti kosteaa matalahkoa kasvillisuutta. Lyhyeksi leikatulla kuivalla nurmella puutiaiset eivät viihdy.
Punkit purevat suomalaisia arviolta puoli miljoonaa kertaa vuodessa, ja borreliatapauksia on 7 000 vuodessa, puutiaisaivokuumetartuntoja noin 40 vuodessa.
Puutiaisen poistaminen iholta
Bakteerin aiheuttamaa borrelioosia voidaan ehkäistä poistamalla puutiainen iholta mahdollisimman pian. Kansanperinteessä on usein neuvottu upottamaan puutiainen voihin tai rasvaan, jolloin puutiaisen peräpäässä sijaitsevat hengityselimet eivät saa ilmaa ja puutiainen itse vetäytyy ulos ihosta. Tätä keinoa ei kuitenkaan enää nykyisin suositella, sillä puutiainen saattaa tukehtuessaan oksentaa suolensisältönsä puremaan, jolloin borrelioosin riski kasvaa. Puutiainen tulisi siksi poistaa mekaanisesti esim. pinseteillä tai tarkoitusta varten erityisesti suunnitelluilla punkinpoimijoilla. Pinseteillä tartutaan puutiaista mahdollisimman alhaalta kiinni, ja puutiainen poistetaan hitaasti vetäen iholta. Punkinpoimijoita on myös malleja, joilla puutiainen kiilataan V:n muotoiseen loveen, sekä pihtejä jotka puristavat puutiaista kyljistä. Näillä puutiainen poistetaan pyörittämällä sitä rauhallisesti yhteen suuntaan muutama kokonainen kierros, jolloin punkin ote ihosta irtoaa ja sen voi helposti nostaa pois.
Kantajaeläimet
Vuonna 2006 Oulun yliopistossa hyönteistutkijana työskentelevän Juhani Itämiehen mukaan runsaasti kasvanut lemmikkikoirien määrä on yksi niistä syistä, jotka ovat mahdollistaneet puutiaisten nopean leviämisen Suomessa. Myös hirvien osuus puutiaisten leviämiseen on pohdinnassa. Ruskea koiranpunkki (Rhipicephalus sanguineus) muistuttaa puutiaista sekä kooltaan että ulkonäöltään.
Helsingissä puutiaisen leviämistä uusille alueille on helpottanut city-kanien määrän kasvu.
Radoslav Nesterovič
NBA-ura
Nesterovič aloitti NBA-uransa 1998 Minnesota Timberwolvesin riveissä. Hän edusti seuraa viisi kautta. Vuosina 2003–2006 hän pelasi San Antonio Spursissa ja vuosina 2006–2008 Toronto Raptorsissa. Kesällä 2008 hänet myytiin Indiana Pacersiin. Nesterovič pelasi NBA:ssa 811 runkosarjaottelua ja 64 pudotuspeliä.
Agnes Maule Machar
thumb|upright|Agnes Maule Machar
Agnes Maule Machar (23. tammikuuta 1837 Kingston, Ontario, Kanada – 24. tammikuuta 1927 Kingston, Ontario) oli kanadalainen kirjailija. Hän oli tuottelias kirjoittaja, jonka tuotantoon kuuluu runoja, useita romaaneja sekä historiallista ja elämäkerrallista kirjallisuutta. Machar kirjoitti myös ajan johtaviin aikakauslehtiin.
Machar oli skotlantilaisten maahanmuuttajien tytär. Hänen isänsä oli presbyteeripappi ja toimi Queen's Universityn rehtorina vuosina 1846–1854. Macharin ensimmäinen romaani Katie Johnstone's Cross: A Canadian Tale (1870) käsittelee päähenkilönsä hengellistä heräämistä. Muussakin kirjallisuudessaan Machar usein painottaa hengellisiä aiheita. Macharin pääteoksena on pidetty kirjaa Roland Graeme, Knight: A Novel of Our Time (1892), jossa hän käsittelee teollistumisen yhteydessä ilmenneitä sosiaalisia ja taloudellisia ongelmia. Hän esittää siinä ratkaisuksi kristillistä veljeyttä ja epäitsekkyyttä. Kirjoissa King and Country: A Story of 1812 (1874), Stories of New France (1890) ja Heroes of Canada (1893) Machar kertoo historiallisia anekdootteja, joiden tarkoitus on herättää isänmaallisia tunteita nuoressa lukijakunnassa.
Runoissaan Machar tutustuttaa lukijakuntaansa myös Kanadan maisemiin.
Ernst Franz Hase
Ernst Franz Hase (10. lokakuuta 1880 Saalhausen, Saksa – 8. syyskuuta 1953 Vaasa) oli saksalais-suomalainen oboisti ja kapellimestari.
Faistoksen kiekko
pienoiskuva|oikea|280px|Faistoksen kiekko vitriinissään. [[Iraklionin arkeologinen museo.]] Faistoksen kiekko (myös Faistoksen diskos) on Faistoksen palatsikeskuksesta Kreetalta löydetty pyöreä savilevy, jossa on molemmin puolin spiraalin muodossa kohti levyn keskustaa kulkevia kirjoitusmerkkejä. Kiekko on peräisin minolaiselta kaudelta, ajanjaksolta 1800–1625 eaa. Kiekon käyttötarkoitusta ei tiedetä eikä siinä olevaa kirjoitusta ole kyetty luotettavasti tulkitsemaan, mikä tekee siitä yhden arkeologian suurimmista arvoituksista. Tekstistä on esitetty useita eri tulkintoja.
Kiekko löydettiin vuonna 1908 ja se on esillä Iraklionin arkeologisessa museossa.
Historia
pienoiskuva|oikea|240px|[[Faistos|Faistoksen rakennuksen 101 rauniot. Etualalla huone 8, josta kiekko löydettiin.]]
Kiekon löysi eteläisellä Kreetalla sijaitsevan Faistoksen palatsikeskuksen kaivausten yhteydessä italialainen arkeologi Luigi Pernier 3. heinäkuuta 1908. Se löydettiin Faistoksen pääpalatsin koillispuolella sijaitsevan rakennuksen numero 101 huoneesta numero 8 (35.05167°N, 24.81489°W). Samasta huoneesta löydettiin myös lineaari-A-kirjoitusta sisältänyt savitaulu (PH1). Löytöjen perusteella kyseistä huonetta kutsutaan palatsin arkistoksi. Löytö sai suurta huomiota ja nosti tuolloin muutoin Knossoksen ja Agía Triádan varjoon jääneen Faistoksen arvoa arkeologisena kohteena.
Arkeologi Doro Levi löysi vuonna 1955 Faistoksen palatsin huoneesta numero 25 tuhansien muiden sinettileimasinten ohella leimasimen (HM 992), jossa on sama symboli kuin kiekon kirjoitusmerkissä numero 21. Symbolia ei tunneta muualta, joten löytö todistaa osaltaan Faistoksen kiekon aitouden puolesta ja saattaa myös olla merkki siitä, että kiekko on valmistettu Faistoksessa.
Esine
pienoiskuva|oikea|240px|Kiekon A- ja B-puolet Louis Godartin numeroinnilla.
Faistoksen kiekko on tehty terrakotasta eli poltetusta savesta. Kiekko on läpimitaltaan noin 16 senttimetriä, tarkemmin välillä 158–165 millimetriä. Sen paksuus on 16–21 millimetriä.
Kiekossa on kaksi puolta, joista käytetään nimityksiä A ja B. Kummallakin puolella on kirjoitusta, joka kulkee spiraalin muotoisesti ja on mitä ilmeisimmin tarkoitettu luettavaksi ulkolaidalta kohti kiekon keskustaa ja oikealta vasemmalle. On mahdollista, että B-puoleksi nimetty puoli on todellisuudessa kiekon ”etupuoli”.
Koska kaikki saman kirjoitusmerkin esiintymät ovat samanlaisia, merkit on todennäköisesti tehty leimasimilla, mikä tekee siitä vanhimman tunnetun vastaavanlaisen teoksen. Leimasimet oli todennäköisesti tehty puusta, luusta tai kivestä. Merkit on painettu saveen ennen sen polttamista kovaksi. Tarkoituksellinen polttaminen erottaa sen tavallisista minolais-mykeneläisistä savitauluista, jotka ovat palaneet koviksi tulipaloissa.
Kiekko muistuttaa monin tavoin Maglianosta Italiasta viimeistään 1800-luvun lopulla löydettyä pyöreähköä lyijykiekkoa, jossa on spiraalin muodossa etruskinkielistä kirjoitusta. Minolaisista esineistä ainoa tunnettu, jossa on spiraalinmuotoista kirjoitusta, on Knossoksen Mávro Spílaion hautausmaalta vuonna 1926 löydetty kultasormus, jossa on lineaari-A-kirjoitusta.
Kirjoitus
Kiekon kirjoituksessa on käytetty 45 eri kirjoitusmerkkiä ja siinä on yhteensä 241 (tai 242, sillä yksi on mahdollisesti tuhoutunut tai poistettu) merkkiä. A-puolella merkkejä on 122 tai 123 ja B-puolella 119. Merkit on ryhmitelty 61 ryhmään tai ”sanaan”. Kiekon A-puolella ryhmiä on 31 ja B-puolella 30. Kussakin ryhmässä on 2–7 merkkiä. Ryhmät on eroteltu toisistaan pystysuorin viivoin. Samoin kirjoituksen rivit on eroteltu toisistaan viivoin. Joidenkin ryhmien viimeisen merkin alapuolella on vinoviiva. Kirjoituksessa on merkkejä siitä, että sitä on korjattu useissa kohdin.
Merkit eivät muistuta minkään muun tunnetun kirjoitusjärjestelmän merkkejä. Kyseessä ei esimerkiksi ole mikään minolaisista tai mykeneläisistä kirjoitusjärjestelmistä (kreetalaiset hieroglyfit, lineaari-A, lineaari-B), egyptiläiset hieroglyfit eikä mikään Lähi-idässä tai Anatoliassa käytetyistä kirjoitusjärjestelmistä. Merkit saattavat kuitenkin edustaa samaa kirjoitusjärjestelmää kuin niin kutsutun Arkalochórin kirveen kirjoitusmerkit.
Merkkien määrästä voi päätellä, että kyseessä on todennäköisesti lineaari-A:n ja lineaari-B:n kaltainen tavukirjoitusjärjestelmä tai jonkinlainen hieroglyfikirjoitus. Merkkejä on liian paljon, jotta ne muodostaisivat aakkoston, ja liian vähän, jotta ne muodostaisivat ideografisen kuvakirjoitusjärjestelmän. Toisaalta merkeillä voi olla kokonaan muu tarkoitus kuin kielen äänteiden kirjoittaminen. Tekstin lyhyys vaikeuttaa luotettavan tulkinnan muodostamista.
Puoli A
pienoiskuva|oikea|240px|Kiekon A-puoli.
Puoli B
pienoiskuva|oikea|240px|Kiekon B-puoli.
Theodor-Heuss-Platzin metroasema
thumb|300px|Yksi aseman sisäänkäynneistä Theodor-Heuss-Platzin metroasema (kulki vuosina 1908–1933 ja 1945–1963 nimellä Reichskanzlerplatz, vuosina 1933–1945 nimellä Adolf-Hitler-Platz) on Berliinin metron asema linjalla U2 Charlottenburg-Wilmersdorfin alueella samannimisellä aukiolla. Asema avattiin 29. maaliskuuta 1908. Vuonna 2000 asemalle rakennettiin uusi sisäänkäynti itäsuunnan laiturille Deutsche Operin metroasemalla sattuneen tulipalon jälkeen luotujen turvamääräysten vuoksi. Tällä sisäänkäynnillä on myös hissi. MetroBus-linja M49 pysähtyy asemalla.
Faistoksen kiekko
Merkit
Faistoksen kiekon kirjoituksessa on käytetty yhteensä 45 eri kirjoitusmerkkiä. Monet niistä esittävät erilaisia ihmis- ja eläinhahmoja, kasveja sekä erilaisia esineitä. Merkkeihin viitataan numeroilla 01–45 Arthur Evansin käyttämän numeroinnin mukaan. Merkeille annetut nimet ovat peräisin Louis Godartilta (1995), mutta eivät välttämättä liity siihen, mitä merkit alun perin ovat kuvanneet. Osaa merkeistä on verrattu Arkalochórin kirveen merkkeihin sekä lineaari-A- ja lineaari-B-kirjoituksen merkkeihin (Werner Nahm 1975, Torsten Timm 2004 ).
Theodor-Heuss-Platzin metroasema
52.50944°N, 13.27222°W
Faistoksen kiekko
Merkit
Merkkien esiintymistiheys on seuraava:
Tulkintaehdotuksia
Tekstistä on vuosikymmenten varrella tehty useita tulkinta- ja jopa käännösehdotuksia. Tekstin on ehdotettu olevan esimerkiksi hymni, rukous, kirous, kirje, lakiteksti, matemaattinen, tähtitieteellinen tai historiallinen dokumentti, kalenteri ja lautapeli. Kiekon tunnettuus on houkutellut monen alan tutkijoita ja lukuisia harrastelijoita esittämään omia tulkintojaan. Osa tulkinnoista perustuu kielelliseen analyysiin ja pyrkii samalla selvittämään sen kielen, jota kirjoitusmerkeillä on kirjoitettu; osa puolestaan perustuu merkkien ei-kielelliseen ideografiseen tulkintaan. Monet tulkinnoista ovat selvästi pseudotieteellisiä ja osa lähestyy esoteriaa (kuten ehdotus siitä, että kyseessä on Atlantiksen kieli ). Alla on esitelty tunnetuimpia tieteellisiä tulkintoja.
Mikään esitetyistä tulkinnoista ei ole ainakaan toistaiseksi saavuttanut yleistä hyväksyntää, koska mitään niistä ei voida sen paremmin todistaa oikeaksi kuin vääräksikään. Tämä johtuu tunnetun tekstin lyhyydestä. Siksi tutkimus saattaa olla umpikujassa, ellei samalla kirjoistusjärjestelmällä kirjoitettuja tekstejä löydetä enemmän. Monet tutkijat ovatkin todenneet, että kirjoitus saattaa jäädä ikuiseksi arvoitukseksi.
Kreikkaa, heettiä tai seemiläistä kieltä
George Hempl (1911) esitti kirjoituksen olevan joonialaisella kreikalla kirjoitettu uskonnollinen teksti. F. Melian Stawell (1911) esitti kirjoituksen olevan homeerista kreikkaa. Benjamin Schwartzin mukaan se on mykeneläistä kreikkaa. Kevin ja Keith Masseyn (1998) mukaan teksti olisi kreikkaa ja sisältäisi tavaraluettelon, jossa esiintyvät myös kreikkalaiset lukusanat. Kreikaksi tekstin ovat tulkinneet myös mm. Steven Fischer (1988), Derk Ohlenroth (1996) ja Marco Corsini (2008). Jean Faucounau (2002) on tulkinnut tekstin proto-joonialaisella kreikalla kirjoitetuksi Arionin Argoksen pojan (hauta)hymniksi.
Kaikissa näissä tulkinnoissa teksti on nähty kreikankielisenä tavukirjoituksena. Adam Martin (2000) on ehdottanut tekstin olevan kaksikielinen minolais-kreikkalainen teksti, joka on kirjoitettu aakkoskirjoituksella.
Vladimir Georgiev (1976) on esittänyt tekstin olevan heetin kielellä kirjoitettua tavukirjoitusta, Kjell Aartun (1992) puolestaan seemiläisellä kielellä tehtyä tavukirjoitusta.
Luvialainen kirje
Winfried Achterbergin (2004) tulkinnan mukaan kiekon merkit on johdettu anatolialaisista hieroglyfeistä ja sen teksti on luvialainen kirje koskien maiden omistusta. Kirje on osoitettu henkilölle nimeltä na-sa-tu (”Nestor”, datiivissa na-sa-ti) heimossa hi-ya-wa (Ahhiyawa eli akhaijit). Tulkinnan mukaan tekstissä esiintyvät myös paikannimet pa-ya-tu (Faistos), ra-su-ta (Lasithi), mi-SARU (Mesara), ku-na-sa (Knossos), sa3-har-wa (Skheria) ja ri-ti-na (Rhytion), sekä henkilönnimi i-du-ma-na (”Idomeneus”), Mesaran hallitsija.
Rukous äitijumalattarelle
Gareth Owensin (2014) tulkinnan mukaan teksti olisi minolaisen uskonnon äitijumalattarelle esitetty rukous. Toinen puoli olisi tarkoitettu raskaana olevalle naiselle ja toinen juuri synnyttäneelle naiselle. Tulkinta perustuu merkkien vertailuun kreetalaisiin hieroglyfeihin sekä lineaari-A- ja lineaari-B-kirjoituksiin. Merkkien äännearvo perustuu eräiden lineaari-A-merkkien alustavaan oletettuun tulkintaan. Owensin tulkinnan mukaan eräät usein toistuvat merkit muodostavat toistuvat sanat iqekurja (”odottava äiti/jumalatar”), iqe (”äiti/jumalatar”) ja iqepaje / iqephae (”loistava äiti/jumalatar”). Owens katsoo merkeillä kirjoitetun minolaisen kielen olleen indoeurooppalainen kieli.
Owensin tulkintaa ei ole kuitenkaan yleisesti hyväksytty. Vaikka lineaari-A:ta voidaan tulkita jonkin verran lineaari-B:n avulla, lineaari-A:n ongelmaa itseään ei ole vielä ratkaistu, puhumattakaan kreetalaisista hieroglyfeistä. Näin eteneminen näistä Faistoksen kiekon merkkien tulkintaan edustaa kriitikoiden mukaan liian suurta hyppyä tuntemattomaan. Lisäksi ei ole todistettua, että kirjoitus edustaisi samaa kieltä kuin lineaari-A. Ei myöskään ole syytä olettaa, että yhteneväisyydet eri kirjoitusjärjestelmien merkkien ulkonäössä tarkoittaisivat yhtenevyyttä ääntämisessä. Näin Owensin tulkinta ei eroa aiemmista siinä, että se jää edelleen sekä todistamattomaksi että kumoamattomaksi.
Ei-kielitieteellisiä tulkintoja
Esimerkiksi Leon Pomerance (1976) ja Hermann Wenzel (1998) ovat tulkinneet kiekon tähtitieteelliseksi dokumentiksi. Wolfgang Reczkon (2009) mukaan se liittyisi auringonpimennysten ajoittamiseen. Andis Kaulins (1980) tulkitsi kiekon matemaattiseksi dokumentiksi.
Ole Hagen (1988) on puolestaan tulkinnut kiekon kalenteriksi. Alan Butlerin (1999) mukaan kyseessä olisi 366-päiväiseen vuoteen perustuva kalenteri. Peter Aleff (1982) ja Helène Whittaker (2005) ovat nähneet kiekon pelilautana. Axel Hausmann (2002) on yhdistänyt kiekon myyttiin Atlantiksesta.
Keskustelu aitoudesta
Kiekkoa pidetään yleisesti aitona, koska sekä sen että merkkiä 21 vastaavan sinettileimasimen löytöhistoria tunnetaan. Taideasiantuntija Jerome Eisenberg (2008) on kuitenkin ehdottanut kiekon olevan sen löytäjän Pernierin tekemä väärennös. Eräänä perusteluna ovat kiekon ainutlaatuisuus sekä sen rakenne, joka poikkeaa muista minolaisista kirjoitukseen käytetyistä saviesineistä. Toisaalta erot voivat selittyä sillä, että esineen tekstityyppi ja käyttötarkoitus ovat erilaisia. Museoviranomaiset eivät ole suostuneet kiekon ajoittamiseen teknisin menetelmin särkymisvaaran vuoksi. Tutkijat eivät ole jakaneet Eisenbergin näkemyksiä ja muun muassa Pavol Hnilan mukaan todisteet aitouden puolesta ovat edelleen vahvemmat kuin todisteet sitä vastaan.
2046 Leningrad
2046 Leningrad on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi T. M. Smirnova vuonna 1968. Nimensä pikkuplaneetta sai Neuvostoliittolaisen Leningradin kaupungin mukaan, joka tunnetaan nykyään alkuperäisellä nimellään Pietarina. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1968 UD1. Koska Leningradin absoluuttinen magnitudi (H) on 11,5, sen läpimitta on todennäköisesti kolmentoista ja kolmenkymmenen kilometrin välillä.
Ainajärvi
Ainajärvi on Satakunnassa Jämijärvellä Kontilla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Ainajärvi on osa Jämijärven aluetta.
Historia
Jämijärveä on laskettu kahteen otteeseen ja tämä on vaikuttanut myös Ainajärven vedenpintaan ja rantaviivaan epäsuorasti. Vanhasta pitäjänkartasta 1700-luvun loppupuolelta näkee Aina- ja Jämijärven tilanteen ennen järvenlaskuja. Kummankin järven rantaviiva on sen jälkeen muuttunut ja esimerkiksi järvien välinen laskuoja on pidentynyt sen seurauksena. Koska Ainajärven vedenpinta on nykyään samalla korkeudella lasketun Jämijärven kanssa, on laskuojaa mahdollisesti syvennetty samassa yhteydessä.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2019
Suomi-Ruotsi maaottelu 2019 järjestettiin Tukholman olympiastadionilla 25.–26. elokuuta 2019. Kyseessä oli 79. yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelu.
17. huhtikuuta
17. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 107. päivä (108. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 258 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 16. huhtikuuta, 18. huhtikuuta
Arto Koivisto
Arto Ilmari Koivisto (s. 7. joulukuuta 1947 Isojoki) on suomalainen kilpauransa päättänyt kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa Koivisto voitti kultaa 4 × 10 kilometrin viestissä Suomen joukkueen ankkurina. Henkilökohtaisen pronssimitalin hän saavutti 15 kilometrillä ja lisäksi hän sijoittui 30 kilometrillä kahdeksanneksi ja 50 kilometrillä kymmenenneksi.
Falunin MM-kilpailuissa 1974 Koivisto sijoittui 15 kilometrillä 20:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän oli 30 kilometrillä 29:s ja Oslon MM-kilpailuissa 1982 15 kilometrillä 27:s.
Vuoden 1981 SM-kisoissa Kajaanissa Koivisto sijoittui 15 ja 50 kilometrin kilpailuissa alun perin kolmanneksi, mutta hänen doping-näytteestään löytyi merkkejä efedriinin käytöstä ja suoritukset hylättiin. Koivisto kertoi käryn johtuneen lääkärin määräämästä yskänlääkkeestä. Hänet määrättiin väliaikaiseen kilpailukieltoon, jonka pituudeksi myöhemmin vahvistettiin vain yksi kuukausi. Vuonna 2001 julkaisemassaan kirjassa Elämäni ladulla Koivisto myönsi hyödyntäneensä uransa aikana tuolloin vielä sallittua veritankkausta sekä pieniä määriä hormoneja.
Muuta
Opetusministeriö myönsi Koivistolle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.
Operaatio Kutuzov
Operaatio Kutuzov oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton vastahyökkäys Saksan operaatio Zitadelleen. Operaatio oli nimetty Mihail Kutuzovin mukaan, joka pysäytti Napoleonin sotaretken Venäjälle vuonna 1812. Operaatio alkoi 12. heinäkuuta 1943 ja päättyi Neuvostoliiton voittoon 18. elokuuta. Operaation seurauksena Neuvostoliitto valtasi takaisin Orjolin kaupungin ja Orjolin mutkan saksalaisilta.
Tero Taipale
Ura seurajoukkueissa
Laihian Kimmon kasvatti Taipale aloitti liigauransa RoPSissa vuonna 1997. Liigadebyytin jälkeen Taipale on edustanut FC Honkaa, KuPSia ja FC Lahtea ennen kuin siirtyi MyPan paitaan. MyPaa neljä kautta edustanut ja kapteeninakin toiminut Taipale tunnetaan räväkkänä persoonana ja monipuolisena pelaajana, joka voi tarvittaessa pelata sekä puolustajana tai hyökkääjänä. Taipale siirtyi Vaasaan loppuvuodesta 2006 ja viimeisessä liigaottelussa MyPan paidassa Taipale viimeisteli kaksi maalia. Debyyttiottelussaan VPS:n paidassa kauden 2007 avausottelussa Tampere Unitedia Taipale teki maalin rangaistuspotkusta. Vuonna 2007 yleisö äänesti Taipaleen Veikkausliigan tähdistöotteluun.
Vaasasta Taipale siirtyi toukokuun lopulla 2008 peliajan perässä Kings Kuopioon ja sieltä edelleen farmisopimuksen turvin lainalle loppukaudeksi Kuopion Palloseuraan. Hänellä oli siirtohetkellä kokemusta kaikkiaan 214 Veikkausliigan ottelusta, joissa oli syntynyt myös 18 maalia. Loppukaudella Taipale sai runsaasti peliaikaa. KuPS säilyi liigassa ja Taipale solmi kauden päätteeksi sopimuksen seuran kanssa kaudesta 2009.
Maajoukkueura
Suomen maajoukkueessa Taipale debytoi Suomen vanhimpana pelaajana 33-vuotiaana Japania vastaan vuonna 2006.
Yksityiselämä
Vapaa-ajallaan Taipale harrastaa taidemaalausta. Hänen taulujaan on esillä muun muassa eräässä helsinkiläisessä ravintolassa. Taipaleen maalauksia on esitelty myös televisio-ohjelmassa FUTIS+.
Mäntyneulasmittari
Mäntyneulasmittari (Thera firmata) on yleinen loppukesän ja alkusyksyn yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Lajia voi olla hankalaa erottaa havuneulasmittarista (Thera obeliscata).
Levinneisyys ja lentoaika
Mäntyneulasmittaria tavataan lähes koko Euroopassa ja idässä Kaukasukselle. Suomessa havaintoja on pääasiassa länsirannikolta sekä Etelä-, Keski- ja Itä-Suomen alueilta. Harvakseltaan pohjoisempaakin aina Sallasta saakka. Lento alkaa elokuun keskivaiheilla ja jatkuu syyskuun loppupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat
Täysin mäntyyn sidoksissa olevana lajina mäntyneulasmittarin elinympäristöä ovat kangas- ja sekametsät sekä rämeet ja niiden laidat. Perhoset lentävät öisin, tulevat valolle ja jonkin verran myös syötille. Toukat koteloituvat ravintokasville neulasten väliin. Talvehtiva elämänvaihe on ehkä joskus muna, yleensä vastakuoriutunut toukka.
Ravintokasvi
Toukan ainoa ravintokasvi on mänty (Pinus sylvestris).
Vilhelm Bjerknes
thumb|Vilhelm Bjerknes Vilhelm Friman Koren Bjerknes (14. maaliskuuta 1862 – 9. huhtikuuta 1951) oli norjalainen fyysikko ja meteorologi, jonka tutkimustulokset vaikuttivat suuresti päivittäiseen sään ennustamiseen. Monet pitävät häntä yhtenä nykyaikaisen säänennustamisen ja meteorologian isistä. Hän oli perustamassa ns. Bergenin koulua, joka kehitti norjalaisen rintamamallin, jolla kuvataan keskileveysasteiden liikkuvien matalapaineiden rakennetta ja kehitystä.
Bjerknes osallistui jo nuorena isänsä matemaattisiin tutkimuksiin ja tutustui virtausfysiikkaan. Vuonna 1890 hänestä tuli Heinrich Hertzin assistentti. Vuonna 1895 hän pääsi professoriksi Tukholman yliopistoon. Siellä hän työsti kuvausta virtausfysiikan ja termodynamiikan välisestä yhteydestä. Tämä on sekä meteorologian että meritieteen matemaattinen perusta.
Johannes XI
Johannes XI (910–935) oli paavina maaliskuulta 931 – joulukuu 935. Hän oli Rooman todellisen hallitsijan aatelisrouva Marusian poika ja myöhemmin velipuolensa Alberik II:n muodollinenkin alamainen pornokratiaksi kutsutulla aikakaudella.
Vilhelm Bjerknes
Bjerkenesin poika Jacob Bjerknes vaikutti myös meteorologian alalla, ja työskenteli aluksi isänsä tutkimusryhmässä.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Bjerknesin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön. thumb|left|250px|Bjerknesin kuva Boeing 737:n pyrstössä.
Hello (Oasiksen kappale)
Hello on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale, joka on ensimmäinen raita yhtyeen toisella albumilla (What’s the Story) Morning Glory? (1995). Kappale julkaistiin uudelleen Euroopassa promosinglenä syyskuussa 2014. Vinyylin B-puolena on demoversio kappaleesta ”She’s Electric”.
”Hello” kuului Oasiksen soittolistaan ''(What’s the Story) Morning Glory? Tour'' -kiertueella vuosina 1995–1996. Se esitettiin ensimmäisen kerran livenä 22. kesäkuuta 1995.
Sturenkronikat
Sturenkronikat (Sturekrönikan) on kaksi ruotsalaista riimikronikkaa. Ne alkavat Kaarlenkronikan päättymisestä. Vuodet 1452–1496 käsittävä kronikka kertoo muun muassa 1495 syttyneestä sodasta (Viipurin pamaus) ja kääntää syyllisyyden Sten Sture vanhempaan.
Erkki Korpi
Erkki Matias Korpi (26. helmikuuta 1920 Pirkkala – 6. toukokuuta 1988 Pirkkala) oli suomalainen maanviljelijä ja Mannerheim-ristin ritari, sodan aikana arvoltaan sotamies. Hänet ylennettiin myöhemmin reservissä alikersantiksi ja lopulta kersantiksi. Hän oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi.
Korpi oli jatkosodassa konepistoolimiehenä Jalkaväkirykmentti 7:n toisen pataljoonan (II/JR 7) jääkärijoukkueessa aina Äyräpäässä tapahtuneeseen haavoittumiseensa 23. kesäkuuta 1944 asti.
Korpi nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. marraskuuta 1943 numerolla 125. 2. divisioonan komentaja kenraalimajuri Ilmari Martola perusteli ritariksi nimittämisehdotustaan muun muassa seuraavasti: "Sotamies Erkki Matias Korpi on toiminut aivan sodan alusta saakka konepistoolimiehenä. Tällöin hän on osoittanut erittäin suurta rohkeutta ja kylmäverisyyttä kaikissa taistelutilanteissa."
Mannerheim-ristin perustelut
”''Ylipäällikkö on pvm:llä 21.11.43 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi sotamies Erkki Matias Korven.''
''Sotamies Korpi on sodan alusta alkaen toiminut jääkärijoukkueessa konepistooliampujana ja on hän osoittanut suurta rohkeutta ja kylmäverisyyttä kaikissa tilanteissa, joista mainittakoon: Tyrjän taistelujen aikana sotamies Korpi valtasi yksin vihollisen eräällä kukkulalla sijainneen konekiväärin, käänsi sen vihollista vastaan ja siten voimakkaasti tuki joukkueensa muita miehiä, jotka näin sotamies Korven ratkaisevan ja ripeän toiminnan vuoksi saivat tappioitta haltuunsa ylivoimaisen vihollisen miehittämän kukkulan. Kerran oli konetuliasein varustettu vihollinen pureutunut joukkojemme selustaan, jossa se tehokkaasti häiritsi huoltoliikennettä. Sotamies Korpi sai tällöin muutaman toverinsa kanssa tehtäväksi vihollisen tuhoamisen. Taitavasti edettyään partio pääsi lähelle vihollispesäkettä ja sotamies Korven tarkalla konepistoolitulella tuhottiin vihollinen viimeiseen mieheen. Huuhanmäen valtauksen aikana oli sotamies Korvelle yhdessä erään toverinsa kanssa uskottu Lahdenpohjaan vievän maantien varmistus. Noin 50-miehisen vihollisosaston oli onnistunut kiertää joukkojemme selustaan, mutta sotamies Korpi huomasi ajoissa vaaran, avasi tulen ylivoimaista vihollista vastaan, ja tuhosi suurimmaksi osaksi sen saaden haltuunsa mm. muutamia vihollisosastolla olleita ratsuhevosia. Niinsanottua Ojasen bunkkeria tuhottaessa oli sotamies Korpi varmimpana ja rohkeimpana miehenä pantu varmistamaan vihollisen taaimmista asemista johtavaa yhdyshautaa. Tällöin sotamies Korpi yksinään pidätti moninverroin ylivoimaista vihollista siksi, kunnes muut olivat ehtineet suorittaa räjäytyksen panostamistoimenpiteet. Viimeisenä miehenä sotamies Korpi sitten vetäytyi omalle puolelle. Taistelutekojensa ja vaatimattoman luonteensa vuoksi sotamies Korvella on tunnustettu asema joukkueessaan.''”
RN Andrea Doria (1913)
RN Andrea Doria oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston Andrea Doria -luokan taistelulaiva molemmissa maailmansodissa.
Valmistus
Alus tilattiin La Spezian laivastontelakalta, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1912. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1913 ja valmistui 13. kesäkuuta 1916.
Palvelus
Ensimmäisen maailmansodan aikana Andrea Doria oli ainoastaan 70 operatiivista tuntia palvelusta, joista yksikään ei ollut varsinaisesti hyökkäyksellistä toimintaa. Marraskuusta 1918 heinäkuuhun 1919 alus oli Tarantossa ollen välillä 10. marraskuuta 1918 - 19. helmikuuta 1919 Korfulla. Se lähti 4. heinäkuuta 1919 Konstantinopoliin, jossa se oli tärkein ympärysvaltojen alus 9. heinäkuuta - 9. marraskuuta. Tuona aikana se teki ainoan purjehduksensa Mustallamerellä Sevastopoliin 24. lokakuuta - 1. marraskuuta, minkä jälkeen alus palasi Tarantoon ja edelleen huollettavaksi La Speziaan.
Vuonna 1920 alus oli ainoa Italian laivaston palveluksessa ollut taistelulaiva, kun muiden alusten miehistöt oli pääosin siirretty kuljettamaan Ranskasta Saksan keisarikunnan laivaston sotakorvauksena luovuttamia sotalaivoja. Alus osallistui siirtoihin marraskuusta 1920 tammikuuhun 1921 ollen Fiumessa, josta käsin se valvoi Rapallon sopimuksen toteuttamista. Se osallistui loukkuun jääneiden Italian laivaston alusten vapauttamiseen 24. joulukuuta, mutta alus ei käyttänyt tykistöään ennen kuin 26. joulukuuta ampuessaan kolme 76 millimetrin yhteislaukausta kapinoivaan hävittäjä Esperoon, joka vaurioitui tulituksessa pahoin. Myöhemmin samana päivänä alus tulitti D'Annunzion päämajaa ampuen alueelle kaksi kuuden tuuman kranaattia, jotka haavoittivat D'Annunziota. Kapinalliset antautuivat 31. joulukuuta.
Alus osallistui 1923 Korfun operaatioon ja vieraili Espanjassa. Alus oli 16. tammikuuta 1925 Lissabonissa laivastovierailulla osallistuen Vasco da Gaman kuoleman 400-vuotisjuhlallisuuksiin. Palattuaan alus siirrettiin huollettavaksi La Speziaan, jonne se saapui 7. helmikuuta.
Kesäkuussa Andrea Doria palasi palvelukseen. Alus lähti 5. marraskuuta hävittäjälaivueen saattamana Lerokselle, koska italialaiset evakuoitaisiin Lähi-idästä Syyriassa puhjenneiden Ranskan vastaisten kahakoiden seurauksena. Alus osoittautui kuitenkin tarpeettomaksi viipyen Leroksella 12. joulukuuta saakka. Alus jatkoi rauhan ajan palvelustaan Välimerellä, kunnes se siirrettiin elokuussa 1932 Tarantossa reserviin vajaalle miehistölle.
Toinen maailmansota
Andrea Doria palasi 26. lokakuuta 1940 palvelukseen liitettynä 5. taistelulaivaviirikköön Tarantoson. Alus ei ollut edelleenkään täysin palveluskelpoinen Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien iskiessä Taranton laivastotukikohtaan. Se kuitenkin siirrettiin 12. marraskuuta hyökkäyksen seurauksena Napoliin ja edelleen La Speziaan, jonne se saapui 15. marraskuuta täydentämään miehistön koulutusta.
Joulukuussa alus osallistui ensimmäiseen varsinaiseen operaatioonsa sodan aikana lähtiessään Vittorio Veneton kanssa merelle kohdatakseen Britannian laivaston operaatio Excessin saattueen. Taistelulaivat eivät kuitenkaan kohdanneet saattueita, vaan ne palasivat 11. joulukuuta La Speziaan. Helmikuussa alus lähti Italian laivasto-osaston mukana merelle kohdatakseen Britannian laivaston Force H:n, joka oli matkalla tulittamaan Genovaa. Osastot eivät kuitenkaan kohdanneet toisiaan, joten italialaiset palasivat Napolin kautta La Speziaan.
Elokuussa Andrea Doria palasi Tarantoon, mistä se lähti 13. helmikuuta suojatakseen Benghaziin matkannutta saattuetta M41. Se palasi satamaan seuraavana päivänä. Alus osallistui vastaavaan operaatioon M42 17.-19. joulukuuta, kun se oli kaukosuojausosastossa Littorion ja Giulio Cesaren sekä kahden raskaan risteilijän ja kymmenen hävittäjän kanssa. Osasto kohtasi Britannian kuninkaallisen laivaston ratkaisemattomana päättyneessä ensimmäisessä Syrtinlahden taistelussa.
Maaliskuusta alkaen alus oli lähinnä ankkurissa palveluksesta poistettuna. Tähän vaikutti aluksen heikon kunnon lisäksi akuutti polttoainepula. Alus lähti 9. syyskuuta 1943 Maltalle, jossa se oli internoituna 8. kesäkuuta 1944 saakka. Alus vapautettiin lähtemään Augustaan ja Syrakusaan, mutta se pääsi palaamaan Taratoon vasta 14. maaliskuuta 1945.
Sodan päätyttyä Andrea Doria siirrettiin Syrakusaan, missä se oli 13. joulukuuta saakka, jolloin sen huolto aloitettiin Tarantossa. Palvelukseen palattuaan alus palveli laivaston lippulaivana lukuun ottamatta jaksoja, jolloin lippulaivana oli sen sisaralus Giulio Cesare 10. marraskuuta 1949 - 9. joulukuuta 1950 ja 9. maaliskuuta 1951 - toukokuu 1953.
Lopulta alus siirrettiin tykistön sekä muiden erikoisalojen koululaivaksi Tarantoon, kunnes se poistettiin palveluksesta 16. syyskuuta 1956. Alus poistettiin kirjanpidosta 1. marraskuuta samana vuonna. Se romutettiin La Speziassa.
Sinfonia nro 3 (Mendelssohn)
Felix Mendelssohn Bartholdy sai ensimmäisen inspiraationsa kolmanteen sinfoniaansa (Skottilainen; a-molli, op. 56) Skotlannin matkaltaan vuonna 1829. Teos kuitenkin valmistui vasta vuonna 1842. Se kantaesitettiin Leipzigissa samana vuonna. Lontoon-ensiesityksen jälkeen Mendelssohn omisti teoksen kuningatar Viktorialle, joka miehensä Albertin tavoin ihaili hänen musiikkiaan suuresti. Skottilainen sinfonia koostuu neljästä osasta, jotka ovat temaattisesti sidoksissa toisiinsa; se onkin tarkoitettu esitettäväksi ilman taukoa.
Alinen Teerlammi
Alinen Teerlammi eli Alinen Teerlampi on Satakunnassa Jämijärvellä keskustan lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Alinen Teerlampi on osa Jämijärven aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 150 metriä, leveys 120 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee tasaisen peltoalueen keskellä noin 2,1 kilometriä Jämijärven kirkolta koilliseen. Siihen laskee kaksi ojaa, joista toinen tuo Vipusuon vedet ja toinen peltojen pintavesiä. Lammen oma laskuoja yhtyy kilometrin jälkeen pohjoisesta Lauttalamminkulmalta laskevaan soiden ja turvetuotantoalueen johto-ojaan, joka laskee Jämijärven Seeksanlahteen. Samaa laskuojaa myöten tulevat myös Ylisen Teerlammin vedet. Rantaviivan pituus on 400 metriä. Rannat ovat suota, joille ei ole rakennettu mitään. Lammen vierestä kulkee traktoripolku.
Supreme Power
Supreme Power on Marvelin luoma sarjakuvasarja, jota julkaistiin vuodesta 2003 vuoteen 2005. Sen on kirjoittanut J. Michael Straczynski ja piirtänyt Gary Grank. Sarjakuva käsittää 18 numeroa. Supreme Powerissa esiintyy uudelleen herätetty supersankariryhmä Squadron Supreme ja sen tapahtumapaikkana on Supremeverse.
Lyhtyjuhla
thumb|Lyhtyjuhlan koristeita [[Taiwanilla vuonna 2008.]] Lyhtyjuhla on kiinalainen juhlapäivä, jota vietetään kiinalaisen kalenterin mukaisen vuoden ensimmäisen kuukauden 15. päivänä täysikuun aikaan, usein helmikuussa. Se on kiinalaisen uudenvuoden juhlakauden päätöspäivä.
Lyhtyjuhlaa on juhlittu Kiinassa jo vähintään 3 000 vuoden ajan, ja se on edelleen suosittu juhla. Lyhtyjuhlaa vietetään myös Koreassa. Lyhtyjuhlan tärkein elementti ovat kaiken näköiset ja kokoiset lyhdyt, joita ripustetaan ja sytytetään kaikkialle sekä päästetään ilmapallojen nostamana ilmaan kutsumaan esiin kevään valoa ja lämpöä. Lisäksi juhlaan kuuluvat muun muassa lohikäärmetanssi ja uuden vuoden symbolisen eläimen tanssi, vanhaa vuotta edustavan eläinnuken polttaminen, ilotulitteiden paukuttelu, keinuilla ja puujaloilla leikkiminen sekä venetanssi. Ihmiset myös heittelevät jokiin hedelmiä ja muita pikkuesineitä lahjana meren jumalattarelle saadakseen hänet toteuttamaan toiveitaan. Juhlapäivänä syödään riisipalleroita (tangyuan / yuanxiao) ja kerrotaan lyhtyihin liittyvää tarinaa, joka ohjaa esi-isien henget perhettä tapaamaan ja takaisin tuonpuoleiseen sen jälkeen. Pohjois-Amerikan chinatowneissa järjestetään paraatit.
AIR-2 Genie
thumb|AIR-2A Genie AIR-2 Genie (aluksi: MB-1) oli ilmasta-ilmaan laukaistava pienellä 1,5 kilotonnin W25-ydinkärjellä varustettu ohjaamaton raketti. Sen kantomatka oli noin 10 kilometriä ja räjähdyksen tuhosäde 300 metriä. Raketin enin nopeus oli 3,3 Machia. AIR-2 oli tarkoitettu pommikonelaivueita vastaan. Aseen kehittäjä ja valmistaja oli Douglas Aircraft Company.
AIR-2A kehitettiin kylmän sodan aikana Yhdysvalloissa, ja se otettiin käyttöön 1950-luvun lopulla. AIR-2 poistui käytöstä vuonna 1985, hieman ennen kuin viimeiset F-106-koneet vedettiin palveluksesta. Asetyyppiä käytti myös Kanadan ilmavoimat, joka päätti käyttönsä vuotta aiemmin (1984).
Rakettia kokeiltiin kerran operaatio Plumbbobin John-kokeessa 19. heinäkuuta 1957. Montanan ilmakansalliskaartin F-89J laukaisi sen 4 500 metrin, eli 15 000 jalan korkeudessa Yucca Flatin yllä Nevadan koealueella. Räjähdyksen alla seisoi ryhmä vapaaehtoisia ilmavoimien upseereja, todistaakseen aseen vaarattomuuden käytettäessä sitä asutusalueilla. pienoiskuva|Operaatio Plumbbobin eli "Operaatio Luotilangan" John -ydinräjähdys, jossa 1,7 kT vahvuinen ydinräjähde laukaistiin.
Koneet, jotka voitiin varustaa AIR-2 Genie-raketein
F-104 Starfighterit eivät kuitenkaan koskaan kantaneet asetta operatiivisessa käytössä. pienoiskuva|[[Convair F-106 Delta Dart|Convair F-106 A Delta Dart laukaisee AIR-2 Genie -raketin.]]
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1977 (kreikkalais-roomalainen paini)
Vuoden 1977 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta lokakuussa Göteborgissa, Ruotsissa. Kisoissa painittiin kymmenessä painoluokassa. Kisat alkoivat 14. lokakuuta 1977.
Samana vuonna järjestettiin erikseen vapaapainin MM-kilpailut Lausannessa.
Tapahtui huomenna
Tapahtui huomenna sai Oscar-ehdokkuudet parhaasta äänityksestä ja parhaasta musiikista. Elokuvan tuottajana oli Arnold Pressburger, ja musiikin siihen sävelsi Robert Stolz.
Wilhelm Lefeldt
Wilhelm Lefeldt (19. tai 29. toukokuuta 1836 – 21. tai 23. toukokuuta 1913 ) oli insinööri, keksijä ja koneenrakentaja.
Lefeldt keksi ja rakensi vuonna 1876 Schöningenissä maitolingon, koneen, jota myöhemmin kutsuttiin separaattoriksi. Lefeldtin kone erotti automaattisesti kerman maidosta ja jäljelle jäi kuorittua maitoa (kurria). Kone oli myös ensimmäinen käyttökelpoinen sentrifugi ja johti huomattavasti lyhyempään voin valmistusaikaan ja tuotannon kasvuun ja mahdollisti siten teollisen tuotannon. Aikaisemmin voin valmistus maidosta lähtien sisälsi kerman erottamisen (hapattamalla), kirnuamisen ja suolaamisen kestäen noin 10 päivää, jona aikana kerma saattoi mennä pahaksi. Maitosentrifugi vei Lefeldtin ja Lentschin schöningenläisen meijerikonetehtaan laajemmille maailmanmarkkinoille tutkimuksen ja teollisuuden (esimerkiksi sokerijuurikkaiden jalostus) aloilla.
Myöhemmin Gustaf de Laval hyödynsi näitä kokemuksia ja kehitti separaattoria edelleen.
Käteinen
pienoiskuva|Käteistä. Käteinen eli käteisraha tarkoittaa heti käytettävissä olevaa rahaa. Tavallisesti sillä tarkoitetaan seteleitä ja kolikoita. Sanaa käytetään maksukortin, sekin tai muun sellaisen maksutavan (maksuvälineen) vastakohtana.
Käteismaksu tarkoittaa heti suoritettavaa maksua tai laskutettaessa kohtuuajan, viikon, 14 päivän tai 30 päivän sisällä suoritettavaa maksua. Silloin aivan heti, 8 päivän tai 14 päivän kuluessa tapahtuvaa maksua on kutsuttu hetikäteiseksi eli ekstrakontantiksi. Käteismaksusta annetaan toisinaan käteisalennus.
Käteisrahan etuja
Käteisrahaa, seteleitä ja kolikoita, pidetään tasa-arvoisena maksuvälineenä, joka on kaikkien saatavilla. Käteisen käyttö ei esty teknisten häiriöiden aikana.
Käteisen etu on myös maksutapahtuman konkreettisuus. Velkaneuvojat neuvovat siirtymään maksukorteista käteisen käyttöön.
Käteisraha Suomessa
Käteisrahan, setelien ja kolikoiden, käyttö Suomessa on vähentynyt. 13 % suomalaisista käytti käteistä pääasiallisena maksuvälineenä vuonna 2016. Käteistä ja maksukorttia sekaisin käytti 15 % ja pääasiassa korttia 73 %. Valtaosa käteisestä nostetaan Suomessa pankkiautomaatista. Pankin konttorista tehdyt nostot ovat tähän verrattuna vähäiset. Käteistä voi nostaa myös kaupan kassalta, mutta se on marginaalista. Käteisen nostopaikkojen määrä on laskenut; lasku koskee sekä pankkiautomaattien että pankkikonttorien määrää.
Liikkeellä olevan käteisen määrä on Suomessa karkeasti noin 1 600 euroa jokaista suomalaista kohti. Sitä ei kuitenkaan kanneta mukana lompakossa. Enemmistö suomalaisista pitää mukanaan vain alle 50 euroa. Vähiten käteistä pitävät mukanaan nuoret alle 25-vuotiaat, eniten eläkeläiset. Erityisen paljon käteistä on pitänyt mukanaan rock-muusikko Andy McCoy, jonka lompakon sisältämä 30 000 markan setelinippu herätti huomiota vuonna 1985.
Vaikka käteisen käyttö onkin vähentynyt, Suomessa liikkeellä olevan käteisen määrä on kasvanut. Suuri määrä käteistä, noin puolet, on myös ”valunut” Suomesta ulkomaille. Tämä johtuu käteisen käytöstä ja säästämisestä muissa euromaissa ja niiden ulkopuolella.
Suomessa käteistä laskee liikkeelle Suomen Pankki. Se laskee liikkeelle euroseteleitä ja kolikoita Euroopan keskuspankin luvalla.
Käteisen olemuksesta
Aikanaan käytetyillä kulta- tai hopeakolikoilla on ollut raaka-aineena käytetyn jalometallin arvo. Nykyisin käytetyllä käteisellä tätä arvoa ei ole. Nykyään käteinen on keskuspankin velkaa rahan haltijalle. Tuolla velalla ei ole eräpäivää eikä sille makseta korkoa. Keskuspankki ei myöskään lunasta käteistä takaisin esimerkiksi kullassa kuten joskus aiemmin on tehty.
Sähköinen käteinen
Kryptovaluuttaa, maksukortille ladattua rahaa tai muuta vastaavaa maksujärjestelmää kutsutaan joskus sähköiseksi käteiseksi.
Suomen laissa sähköisellä rahalla tarkoitetaan raha-arvoa, joka on tallennettu sähköisesti tai magneettisesti liikkeeseenlaskijalle suoritettua rahamäärää vastaan. Sähköistä rahaa voidaan tallentaa siru- tai magneettijuovakortille, laitteiden kuten matkapuhelimen tai tietokoneen muistiin tai liikkeeseenlaskijan tietojärjestelmään. Sähköiseksi rahaksi katsotaan mm. prepaid-kortit.
Price Tag
Price Tag on brittiläisartisti Jessie J:n kappale hänen Who You Are -debyyttistudioalbumiltaan, jolla vierailee yhdysvaltalaismuusikko Bobby Ray Simmons, Jr.. Sen julkaisi Universal Republic sekä albumin että artistin uran toisena singlenä 25. tammikuuta 2011. Kappaleen ovat sanoittaneet Bobby Ray Simmons, Jr., Claude Kelly ja Lukasz Sebastian Gottwald, joista viimeisimpänä mainittu myös tuotti sen. Kappaleelle on tehty myös Emil Navan ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Kaupallisesti kappale oli kansainvälinen menestys päästyään listan kärkeen Belgiassa, Ranskassa ja Uudessa-Seelannissa. Kymmenen parhaan joukkoon kappale onnistui pääsemään muun muassa Australiassa, Norjassa ja Saksassa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon muun muassa Ruotsissa, Suomessa ja Tanskassa.
Makedonian kieli
Makedonian kieli on indoeurooppalaiseen kielikuntaan kuuluva kieli. Se kuuluu slaavilaisten kielten eteläslaavilaiseen haaraan ja on läheistä sukua bulgarian kielelle. Sitä kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin. Makedonian kieltä puhuu noin 1,6 miljoonaa ihmistä, joista suurin osa asuu Pohjois-Makedoniassa.
Makedonia on osa eteläslaavilaista kielijatkumoa, johon kuuluvat pohjoisesta alkaen sloveeni, kroaatti, serbia (serbokroaatti), makedonia ja bulgaria sekä muinaiskirkkoslaavi. Siirtymä serbiasta makedoniaan ja bulgariaan on vaiheittainen ja näiden keskinäinen ymmärrettävyys korkea. Osa tutkijoista pitää makedoniaa bulgarian murteena, mutta toiset kiistävät tämän voimakkaasti. Bulgarian valtion virallinen kanta oli pitkään, että makedonia on vain bulgarian kielen murre. Nyttemmin Bulgaria on tunnustanut makedonian omaksi erilliseksi kielekseen, tosin bulgarialaiset nationalistit eivät tätä hyväksy.
Makedoniaa on kirjoitettu kyrillisellä kirjaimistolla vuodesta 1944 alkaen. Oikeinkirjoitus on lainattu pääasiassa serbiasta ja siten kauempana bulgariasta ja venäjästä. Sanastoa taas on lainattu kreikasta, turkista ja serbiasta.
Nykyisen makedonian kielen käyttö kirjallisesti alkoi 1700-luvun lopun eteläslaavilaisen nationalismin myötä. Aluksi makedonialaiset ja bulgarialaiset kirjailijat tekivät yhteistyötä, mutta yhteistä perustaa kirjakielelle ei saatu luotua, mikä johti 1800-luvun puolivälissä välirikkoon. Bulgarialaiset hylkäsivät makedonialaismurteet ja alkoivat vaatia makedonialaisia opettelemaan standardi-bulgariaa. Myöskään maailmansotien välisessä Jugoslaviassa makedoniaa ei hyväksytty, vaan sitä pidettiin serbian murteena, ja kouluissa opetettiin valtakunnan yhteistä serbokroatiaa, vaikkakin kieltä siedettiin kansanperinteenä. Toisen maailmansodan aikana Makedonian miehittivät Bulgarian fasistit, jolloin kouluissa opetettiin standardi-bulgariaa. Kieli vakioitiin kirjakieleksi viimein osana Titon aikaista kulttuuriautonomiaa 1940-luvulla, ja se saavutti lopullisen muotonsa 1950-luvun alussa.
Äännerakenne
Prilep-Bitolan murteeseen perustuvan standardimakedonian äännerakenne on seuraavanlainen:
Švaa on foneeminen useissa murteissa ja vaihtelee korkeudeltaan :n ja :n välillä; standardikielessä sen esiintyvyys on kuitenkin marginaalista. Oikeinkirjoituksessa murteellisia sanoja kirjoittaessa se esitetään yleensä heittomerkkiä käyttäen, esimerkiksi ⟨к’смет⟩, ⟨с’нце⟩.
Vokaalin pituus ei ole foneemisesti merkittävä. Kaksitavuisten sanojen painollisen avotavun vokaali ääntyy usein pitkänä; myös ääntyy usein pitkänä :na.
voi esiintyä syllabisena, esimerkiksi ⟨прст⟩. Myös ja  voivat esiintyä syllabisina joissakin sanoissa.
Paino on sanassa yleensä kolmanneksi viimeisellä tavulla eli antepenultimalla ja kaksitavuississa sanoissa ensimmäisellä tavulla. Poikkeuksen muodostavat verbeistä johdetut, ⟨-ќи⟩-päätteiset adverbit, joiden paino on toiseksi viimeisellä tavulla, sekä vierasperäiset lainasanat, jotka usein säilyttävät alkuperäiskielensä mukaisen painon.
Dominanttivalkoinen
Dominanttivalkoinen on ryhmä hevosen valkokirjavuuskuvioita, joista useat voivat ilmetä täysin tai lähes täysin valkoisena värityksenä.