cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansainvälinen liike
Alun perin Punainen Risti toimi vain sodan uhrien auttamiseksi. Vähitellen 1900-luvun kuluessa Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun liike alkoi antaa apua myös katastrofi- ja onnettomuustilanteissa. Useissa maissa Punainen Risti vastaa muun muassa veripalvelutoiminnasta, antaa ensiapukoulutusta, tekee kehitysyhteistyötä, harjoittaa valistustoimintaa ja ylläpitää auttamisvalmiutta.
Punaisen Ristin toiminta perustuu Geneven sopimuksiin, joissa määritellään esimerkiksi se, että kussakin valtiossa voi olla vain yksi joko Punaisen Ristin tai Punaisen Puolikuun kansallinen yhdistys.
Punaisen Ristin kansainvälinen komitea
Punaisen Ristin kansainvälisen komitean (ICRC) kotipaikka on Genevessä. Siihen kuuluu 25 jäsentä, jotka ovat Sveitsin kansalaisia. Komitea nimittää uusia jäseniä, jos jäseniä eroaa tai kuolee. Komitea on perustettu 1863 sveitsiläisen liikemiehen ja humanistin Henri Dunantin aloitteesta, johon aihetta antoivat varsinkin kokemukset neljä vuotta aikaisemmin käydystä Solferinon taistelusta ja hänen kirjoittamansa kirja Solferinon muisto.
Komitea on saanut Nobelin rauhanpalkinnon 1917, 1944 ja IFRC:n kanssa 1963. ICRC on yksi harvoista kansainvälisesti tunnustetuista ei-valtiollisista organisaatioista. Sen asema perustuu Geneven sopimuksiin, jotka ovat yksi kansainvälisen humanitaarisen oikeuden perusasiakirjoista ja joista käytetään usein myös nimitystä "sodan lait" (jus in bello).
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansallisten yhdistysten liitto
thumb|150px|Punaisen leijonan merkki.
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto (IFRC) perustettiin toukokuussa 1919 eri maihin perustettujen Punaisen Ristin kansallisten yhdistysten kattojärjestöksi. Siihen kuuluvat kaikki eri maiden Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansalliset yhdistykset. Suomen Punaisen Ristin kansallinen yhdistys perustettiin 7. toukokuuta 1877 haavoitettujen ja sairaiden sotilaiden hoitoa varten.
Eri maiden kansalliset yhdistykset järjestävät katastrofiapua, kehittävät paikallista auttamisvalmiutta, ylläpitävät veripalvelutoimintaa useissa maissa, huolehtivat pakolaisista, antavat ensiapukoulutusta sekä pyrkivät edistämään yleistä tietoisuutta kansainvälisistä humanitaarisista periaatteista. Punaisen Ristin kansalliset yhdistykset käyttävät tunnuksenaan punaista "Geneven ristiä" valkoisella pohjalla. Ensimmäisen Geneven sopimuksen mukaan sairaanhoitoon tarkoitettuja ajoneuvoja ja rakennuksia vastaan hyökkääminen on kiellettyä.
thumb|150px|right|Punainen kristalli.
Punaisen ristin ja punaisen puolikuun tunnusten rinnalle järjestön viralliseksi tunnukseksi hyväksyttiin vuonna 2005 joulukuussa punaisen kristallin merkki. Merkin tarkoitus on olla uskontojen ja kulttuurien kannalta neutraali.
Ramsau am Dachstein
Ramsau am Dachstein on kunta Itävallassa Steiermarkin osavaltiossa Dachsteinin vuoristoalueen ja Enns-joen välissä 1 135 metrin korkeudella merenpinnan tasosta. Kunnan asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 2 800.
Eerik Krankka
Eerik Krankka (kuollut n. 1579) oli liminkalainen talonpoikaispäällikkö 1500-luvulla ja Hannu Krankan isä.
Krankka oli 1563 Pohjanmaan lohivoutina, 1573 hänet mainitaan Limingan nimismiehenä ja vuodesta 1574 hän toimi voudin sijaisena Pohjois-Pohjanmaalla. Saadakseen vuodesta 1573 käynnissä olleet rajakahakat päättäneen vuoden 1575 välirauhan pidennettyä Krankka teki 1577 omin päin rajarauhan venäläisten kanssa. Juhana III ei hyväksynyt tätä, vaan määräsi Krankan rangaistavaksi omavaltaisuudesta. Krankka kaatui rappasodassa venäläisten hävitysretkissä Pohjanmaalle noin 1579. Krankan puoliso Sigrid Antintytär sai avustusta kuninkaalta venäläisten hävitettyä myös Krankan talon, Limingan Krankkalan.
Tomer Chencinski
Tomer Chencinski (s. 1. joulukuuta 1984 Tel Aviv) on israelilaissyntyinen kanadalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti, jolta löytyy myös Puolan kansalaisuus. Hän edustaa irlantilaista seuraa Shamrock Rovers FC, johon hän siirtyi alkuvuonna 2017. Hän on pelannut lyhyen aikaa vuonna 2015 Rovaniemen Palloseurassa.
Chencinski kasvoi Thornhillissä, Ontariossa ja pelasi kaksi kautta yliopistojalkapalloa Robert Morrisin yliopistossa. Hän siirtyi Fairleigh Dickinsonin yliopistoon juniorina ja pelasi siellä kaksi kautta.
Chencinski aloitti ammattilaisuransa vuonna 2007, kun hän teki sopimuksen try-outin jälkeen Major League Soccer -seura Toronto FC:n kanssa. Tästä huolimatta hän ei pelannut seuran edustusjoukkueessa. Hän siirtyi vuonna 2007 Major Indoor Soccer Leagueen Detroit Ignitioniin. Hän pelasi tämän jälkeen sarjatasoa alempana USL Premier Development Leaguessa Newark Ironbound Expressissä vuonna 2008, mutta jätti seuran kesken kauden saatuaan sopimuksen Moldovan pääsarjasta Nistru Otacista. Chencinski pelasi Nistru Otacissa vain kolme ottelua ennen paluuta Yhdysvaltoihin ja Harrisburg City Islandersiin vuonna 2009. Pelattuaan kauden Harrisburgissa hän vietti aikaa harjoittelemalla MLS-seura Philadelphia Unionn kanssa.
Chencinskin piti aloittaa seuraava kausi Harrisburgissa, mutta hän siirtyi koejaksolla Veikkausliigassa pelaavaan Vaasan Palloseuraan tammikuussa 2011. Hän teki seuran kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen. Chencinski ja Janne Henriksson kamppailevat seurassa ykkösmaalivahdin paikasta. Hän debytoi Veikkausliigassa 23. toukokuuta 2011 FF Jaroa vastaan, kun hän pääsi Henrikssonin tilalle 83. minuutilla.
Joulukuun 5. päivä 2011 Chencinski siirtyi Ruotsin Allsvenskaniin Örebro SK:n riveihin kaudeksi 2012.
Joulukuussa 2012 Chencinski siirtyi julkistamattomalla siirtosummalla Örebrosta Maccabi Tel Avivin joukkueeseen pelaamaan Israelin pääsarjaa.
Tammikuussa 2015, Chencinskin ilmoitettiin palanneen Suomeen ja liittyneen Rovaniemen Palloseuran joukkueeseen.
Huhtikuussa 2015 Chencinski loukkaantui Veikkausliigan avausottelussa yhteentörmäyksessä HJK:n Mike Havenaarin kanssa. Hänellä todettiin oikean olkanivelen kiertäjäkalvosimen repeämä. Hänet leikkasi ortopedi Risto Kemppainen Rovaniemellä. Tehokkaan kuntoutuksen ja onnistuneen leikkauksen myötä Chencinski palasi ennätysnopeasti pelikentille vain 3 ½ kk kuluttua leikkauksesta.
Luottotutkinto
Luottotutkinnossa käsitellään perustietoa luotonvalvonnasta ja luotonhallinnasta sekä luottoalan eri osa-alueista. Koulutukseen voivat osallistua yritysten tai muiden organisaatioiden luotonhallintaa ja perintää hoitavat tai niiden hoitamiseen siirtyvät henkilöt. Koulutus valmistaa opiskelijan luotonhallinnan tehostamiseen sekä rahavirtojen ja perintätoimien ammattimaisempaan hoitamiseen.
Luottotutkinnon suorittaminen edellyttää 17 opintoviikon eli 26 opintopisteen suorittamista, mikä tarkoittaa noin yhdeksää opintokuukautta. Suomessa tutkintoon kouluttaa Markkinointi-instituutti.
Tutkinto on Markkinointi-instituutin ja Luottomiehet ry:n yhteistyönä kehittämä luottoalan koulutus, jonka suorittaneet saavat oikeuden käyttää lyhennettä LTS nimensä yhteydessä. Koulutuksen suorittaneita luottoalan ammattilaisia on yli tuhat.
Koulutuksen sisältö
Tutkinto on yhdeksän kuukautta kestävä koulutus, johon sisältyy kahdeksan koulutuspäivää sekä ohjauttua etäopiskelua viidestä seitsemään tuntia viikossa.
Tutkinto koostuu seuraavista kursseista:
Historia
Alkuvaiheen motivaattoreina ja organisaattoreina toimivat muun muassa Pekka Tiilikainen, Mikko Parjanne, Reijo Aarnio, Jyrki Lindström, Vesa Kantee, Pekka Siltavuori, Risto Suviala, Tom Ahlroos, Olli Kivelä, Juha Ojajärvi ja Taavi Kallankari.
Luottotutkinnon sisältö ja rakenne eivät ole vuosien aikana merkittävästi muuttuneet. Sisällön ajanmukaisena pitämiseksi koulutuksen järjestäjä, Markkinointi-instituutti, tekee tiivistä yhteistyötä Luottomiesten koulutustoimikunnan kanssa.
Danske Invest
Danske Invest on Danske Bank -konsernin sijoitusrahastojen tuotemerkki. Danske Invest -rahastoja on tarjolla Suomessa, Tanskassa, Ruotsissa, Norjassa, Luxemburgissa, Saksassa ja Baltiassa.
Danske Invest -rahastoja oli vuoden 2014 lopussa noin 425. Rahastojen pääomat olivat noin 80 miljardia euroa.
Suomessa Danske Investin rahastoja hallinnoivat Danske Invest Rahastoyhtiö Oy ja Danske Invest Management A/S.
Danske Invest Rahastoyhtiö
Danske Invest Rahastoyhtiö Oy on Danske Bank Oyj:n kokonaan omistama tytäryhtiö. Danske Invest Rahastoyhtiö Oy:n hallinnoimien rahastojen pääoma oli vuoden 2014 lopussa 11 miljardia euroa. Yhtiön markkinaosuus oli 12,9 % ja sen rahastoilla oli yhteensä 323 000 osuudenomistajaa. Sekä markkinaosuus että osuudenomistajien lukumäärä laskivat vuonna 2014. Yhtiö teki 7,3 miljoonan euron voiton ja sen taseen loppusumma oli 58,8 miljoonaa euroa vuonna 2014. Yhtiön toimitusjohtaja on 1.5.2015 alkaen Janne Hirvonen.
Aiheesta muualla
Danske Invest
Elyn tuomiokirkko
Elyn tuomiokirkko on Englannin kirkon katedraali Elyssä, Englannissa.
Benediktiinimunkit rakensivat vuonna 970 uudelleen tanskalaisten noin sata vuotta aiemmin tuhoaman luostarin, josta vuonna 1109 tuli katedraali. Kirkkoon on haudattu Yorkin arkkipiispa Wulfstan II ja ensimmäinen Elyn piispa Hervey le Breton.
Heike Warnicke
Heike Sinaki (ent. Warnicke, o.s. Schalling, s. 1. kesäkuuta 1966 Weimar, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikaluistelija, joka aktiiviurallaan edusti myös DDR:ää. Hän on olympia-, MM- ja EM-mitalisti sekä kaksinkertainen 3 000 & 5 000 metrin maailmancupin kokonaisvoittaja. Hän edusti ESC Erfurtia.
Warnicke saavutti Albertvillen olympialaisissa 1992 hopeaa 3 000 metrillä ajalla 4.22,88 ja 5 000 metrillä ajalla 7.37,59 sekä sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Lillehammerissa 1994 hän oli 3 000 metrillä 15:s ja 1 500 metrillä 26:s, Naganossa 1998 5 000 metrillä 14:s.
Warnicke saavutti yleisluistelun MM-kilpailuissa hopeaa 1991 ja pronssia 1993, sijoittui viidenneksi 1990, 1992 ja 1995, kuudenneksi 1985, kahdeksanneksi 1987 ja 1989, kymmenenneksi 1996 sekä 11:nneksi 1994. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä neljäs 1997 ja seitsemäs 1996.
Warnicke sai EM-kilpailuissa hopeaa 1991 ja 1993 sekä pronssia 1990 ja 1992. Lisäksi hän oli viides 1987, kuudes 1989 sekä yhdeksäs 1994 ja 1996.
Warnicke voitti yhdistetyn 3 000 ja 5 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 1988–1989 ja 1990–1991, sijoittui toiseksi kaudella 1992–1993 sekä kolmanneksi kausilla 1989–1990 ja 1991–1992. 1 500 metrin maailmancupissa hän oli kolmas kaudella 1992–1993. Hän voitti yhteensä viisi maailmancupin osakilpailua 3 000 metrillä. Lisäksi hän sijoittui eri matkoilla kaikkiaan 18 kertaa toiseksi ja 16 kertaa kolmanneksi.
Kotimaansa mestaruuskilpailuissa hän sai yhdeksän kultaa, 16 hopeaa ja kolme pronssia.
Hän muutti vuonna 1999 Kaliforniaan puolisonsa George Sinakin kanssa.
Saapashousut
Saapashousut (puhekielessä pussihousut) ovat erityisesti saappaiden kanssa käytettäväksi tarkoitettu housutyyppi, jonka lahkeet ovat alaosasta kapeammat ja reisien kohdalta sivulle päin pussimaisesti levenevät. Lahkeensuita voidaan lisäksi kuroa erityisillä lahkeenpitimillä. Lahkeensuissa voi olla jalan alle pujotettavat lenkit. Toisinaan saapashousujen takamus ja/tai polvet on vahvistettu nahkapaikoin.
thumb|300px|Kuvassa oikealla: pussihousut Bulgarian kansalliskaartin sotilaalla.
Saapashousut toimivat sotilaiden arvoaseman toissijaisina tunnuksina osana univormua erottuessaan suorista housuista. Suomen puolustusvoimien 1930–1950-luvuilla käyttämään kenttäpukuun m/36 kuuluivat saapashousut ratsastavilla aselajeilla sekä upseeristolla ja kanta-aliupseereilla miehistön käyttäessä suoria housuja.
Saapashousut saattoivat Suomessa kuulua ajurien, vielä taksiautoilijoidenkin asuun 1920-luvulla.
Saapashousujen materiaali on vaihdellut ajankohdan ja valmistajan mukaan. Suomessa materiaalina on käytetty ainakin puuvillaa, villaa (kuten sarkaa), diagonaalia, teryleeniä ja kreppinylonia.
Mikk Reintam
Mikk Reintam (s. 22. toukokuuta 1990 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Skotlannin mestaruussarjassa pelaavaa Alloa Athleticia.
Ura
Reintam aloitti uransa virolaisessa suurseurassa FC Florassa, jossa hän pelasi junioreissa. Vuonna 2007 hän siirtyi Esiliigassa pelaavaan FC Valgaan. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen paluuta FC Floraan, jossa hän pelasi edustusjoukkueen lisäksi seuran kakkosjoukkueessa. Vuonna 2010 Reintam siirtyi JK Tulevik Viljandiin. Hän pelasi seurassa neljätoista ottelua. Helmikuussa 2011 Reintam siirtyi koejaksolle Veikkausliigassa pelaavaan JJK Jyväskylään, jonka kanssa hän teki myöhemmin kolmen vuoden sopimuksen. Reintam debytoi Veikkausliigassa 12. toukokuuta 2011 ottelussa Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Ensimmäiset maalinsa Veikkausliigassa hän teki 31. heinäkuuta Kuopion Palloseuraa vastaan luvuin 4−4 päättyneessä ottelussa.
Maajoukkueura
Reintam on edustanut Viron nuorisomaajoukkueita. Hän debytoi A-maajoukkueessa 25. toukokuuta 2011 Baskimaita vastaan, mutta tätä ei nimitetty viralliseksi maaotteluksi. Reintamin ensimmäisen virallinen A-maaottelu oli Chileä vastaan. Hän teki oman maalin toisessa maaottelussaan Uruguayta vastaan. Hän oli tätä ennen edustanut Viron alle 19-vuotiaita yhdeksässä ottelussa.
Tommi Kangasmaa
Tommi Kristian Kangasmaa (s. 18. marraskuuta 1971 Kuopio) on suomalainen ammattisotilas, elokuvatuottaja ja turvallisuuspolitiikan blogisti.
Kangasmaa on puolustusvoimien taistelukamerasuorituskyvyn perustaja. Tuottajana Kangasmaa voitti vuonna 2007 sotilaselokuvien maailmanmestaruuden Italian Braccianossa. Hänet on palkittu puolustusvoimia esittelevistä lyhytelokuvista (Tulevaisuus ja Hamina-luokan ohjusvene) myös kansainvälisesti sekä Yhdysvalloissa että Saksassa. Kangasmaa palkittiin vuonna 2010 sotilasansiomitalilla puolustusvoimien taistelukameratoiminnan ja elokuvatuotannon menestyksen johdosta. Vuosien 2014–2017 aikana Kangasmaa toimi puolustusvoimien tuottajana elokuvassa Tuntematon sotilas.
Elämä ja ura
Kangasmaa on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri, tv-tuottaja ja opistoupseeri. Hän on sotilasarvoltaan kapteeni. Kangasmaa on opiskellut yleistä valtio-oppia, sosiologiaa, arkeologiaa ja tv-tuottamista. Sotilaskoulutukseltaan hän on suorittanut opistoupseerin perus- ja jatkotutkinnot. Kangasmaa aloitti uransa puolustusvoimissa Kaartin Jääkärirykmentissä 1999. Vuonna 2004 Kangasmaa siirtyi Pääesikunnan viestintäosastolle. Kangasmaa on työskennellyt Naton työryhmissä vuodesta 2003 lähtien. Kangasmaa on turvallisuuspolitiikan blogisti Uuden Suomen verkkosivustolla.
Verkkoestottomuus
Verkkoestottomuus viittaa psykologiassa ihmisten tapaan käyttäytyä pidäkkeettömämmin  internetissä verrattuna reaalimaailman tilanteisiin. Käsite liittyy online-identiteettiin eli siihen käsitykseen, jonka ihminen antaa henkilöllisyydestään verkkoyhteisössä.
Tyypillisiä verkkoestottomuuden tilanteita ovat niin sanotut flamet. Yksin näppäimistön ääressä istuessa ajatukset ilmaistaan – tai niitä ei mainita ollenkaan – eri tavoin kuin kasvokkain ollessa. Ollessaan vuorovaikutuksessa näköyhteyden avulla ihmisten aivot lukevat jatkuvia emotionaalisia merkkejä ja vihjeitä käyttäen niitä välittömästi seuraavassa vaiheessa, jotta kohtaaminen sujuisi hyvin.
Verkkoestottomuus havaittiin kokeissa, joissa opiskelijoista muodostettiin pareja ja heitä pyydettiin tutustumaan toisiinsa ensin reaalimaailmassa ja sitten verkon kautta eristetyissä tiloissa. Tullessaan laboratorioon opiskelijat käyttäytyivät hyvin, mutta siirryttäessä verkkokeskusteluihin havaittiin, että heistä noin 20 prosenttia tuli välittömästi loukkaavan ilkeiksi tai karkeiksi.
Kuusi päätekijää
Psykologi John Sulerin mukaan seuraavat kuusi tekijää aiheuttavat verkkoestottomuuden eli erilaisuuden verkossa käyttäytymiseen:
Yksilöiden erot
Sulerin mukaan estottomuus ei ole ainoa tekijä, joka määrittelee sitä, miten paljon ihmiset paljastavat tai purkavat itseään toimiessaan kyberavaruudessa. Myös yksilöiden eroilla on suuri osuus. Esimerkiksi ihmisen perustana olevien tunteiden, tarpeiden ja viettien intensiivisyys vaikuttavat estoisuudelle altistumiseen.
Persoonallisuustyylit vaihtelevat paljon puolustusmekanismien vahvuuden sekä estoisuuden ja ilmaisevuuden taipumusten suhteen. Niillä, joilla on teatraalisia tyylejä, on taipumus olla hyvin avoimia ja emotionaalisia, kun taas pakonomaisesti käyttäytyvät ihmiset ovat pidättyvämpiä. Joidenkin kohdalla on pieniä poikkeamia henkilön peruskäyttäytymiseen verrattuna yhteydettömässä tilassa olemiseen, kun taas toisissa havaitaan dramaattisia muutoksia. Sulerin mukaan tuleva tutkimus voi selvittää, minkälaiset ja minkä olosuhteiden vallitessa ihmiset ovat enemmän alttiita verkkoestottomuudelle.
Viljo Lius
Viljo Johannes Lius (16. syyskuuta 1915 Valkjärvi – 5. maaliskuuta 1940 43. Sotasairaala) oli suomalainen IKL:n nuorisojohtaja ja toimittaja.
Lius toimi IKL:n nuoriso-osastoksi vuonna 1936 perustetun Mustapaidat-järjestön julkaiseman Luo Lippujen -lehden päätoimittajana. Mustapaidat perustettiin jatkamaan vuonna 1936 lakkautetun Sinimustat-nuorisojärjestön toimintaa, Lius toimi myös IKL:n nuorisojaoston väliaikaisena johtajana. Lius ei päässyt Akateemisen Karjala-Seuran jäseneksi, koska hän ei seuran johdon mielestä täyttänyt jäsenyyden kelpoisuusvaatimuksia.
Lius haavoittui talvisodan aikana 3. maaliskuuta 1940 Viipurissa ja kuoli kaksi päivää myöhemmin sotasairaalassa. Hänet on haudattu Lapualle.
Keşlə FK
Keşlə FK on jalkapalloseura Bakun kaupungista. Se pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Azerbaidžanin Valioliigassa. Maansa mestaruuden İnter Baku on voittanut vuosina 2008 ja 2010. Seura vaihtoi nimensä İnter Bakusta Keşləan lokakuussa 2017.
Historia
İnter Baku on perustettu vuonna 1997 nimellä Khazar University. Se aloitti amatöörisarjoista, mutta nousi vuonna 1999 Azerbaidžanin Valioliigaan sijoittuen ensimmäisellä kaudella 11. eli toiseksi viimeiseksi. Seuraavina kausina sijoitukset olivat 7. ja 3. Kauden 2003-04 sijoitus neljänneksi takasi paikan UEFA Intertoto Cupin, mutta seura hävisi toisella kierroksella suomalaiselle Tampere Unitedille yhteismaalein 3-1. Kesällä 2004 seuran nimi vaihtui nykyiseen İnter Bakuin. Seura voitti ensimmäisen mestaruutensa kaudella 2007-08, mikä takasi paikan seuraavan kauden Mestarien liigaan. Baku voitti makedonialaisen Rabotničkin vierasmaalisäännön turvin, mutta toisella kierroksella serbialainen Partizan oli parempi yhteismaalein 3-1. Baku pääsi kaudella 2009-10 pelaamaan Eurooppa-liigaa, jolloin slovenialainen Spartak Trnava oli ensimmäisellä karsintakierroksella parempi maalein 5-2. İnter Baku voitti toisen mestaruutensa vuonna 2010, joka takasi paikan jälleen Mestarien liigan kaudelle 2010-11. Tällöin puolalainen Lech Poznań voitti lopulta toisella karsintakierroksella rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Kauden 2012-13 Eurooppa-liigan ensimmäisellä karsintakierroksella Baku voitti virolaisen Narva Transin toisessa osaottelussa 5-0, mikä oli tuolloin ennätys. Toisella kierroksella kreikkalainen Asteras Tripolis oli parempi rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Seuraavan kauden Eurooppa-liigan ensimmäisellä karsintakierroksella İnter Baku voitti suomalaisen IFK Mariehamnin 3-1, mutta toisella kierroksella norjalainen Tromsø oli parempi maalein 2-1. Kaudella 2014-15 Baku eteni jälleen toiselle karsintakierrokselle Eurooppa-liigassa voitettuaan ensin moldovalaisen FC Tiraspolin, mutta toisella kierroksella ruotsalainen Elfsborg oli parempi rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Eurooppa-liigan kaudella 2015-16 İnter Baku voitti ensimmäisellä kierroksella albanialaisen Laçin vierasmaalisäännön turvin, toisella kierroksella FH:n, mutta kolmannella kierroksella espanjalainen Athletic Bilbao oli parempi maalein 2-0. Seura vaihtoi nimensä nykyiseen Keşlə FK:hon lokakuussa 2017.
Jazz (Ry Cooderin albumi)
Jazz on yhdysvaltalaisen muusikon Ry Cooderin vuonna 1978 julkaistu musiikkialbumi.
Aiheesta muualla
http://www.rylanders.free-online.co.uk/RySite/RyPages/Jazz.html
Golden Years
Golden Years on suomalaisen rockabilly-yhtye Teddy and the Tigersin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2005.
Kappaleet
CD 1
CD 2
Eiffel-torni
Eiffel-torni eli Eiffelin torni ( []) on Ranskan pääkaupungissa Pariisissa sijaitseva torni. Rakentajansa Gustave Eiffelin mukaan nimetty torni on Pariisin kaupungin symboli ja Euroopan kuuluisimpia nähtävyyksiä. Tornissa vierailee vuosittain kuusi miljoonaa kävijää, ja se on Ranskan neljänneksi suosituin turistikohde Disneylandin, Louvren ja Versailles'n palatsin jälkeen.
Richard Carapaz
Richard António Carapaz Montenegro (s. 29. toukokuuta 1993) on ecuadorilainen maantiepyöräilijä. Hän on olympiavoittaja ja Italian ympäriajon voittaja.
Carapaz aloitti ammattilaisuransa Strongman Campagnolo Wilier -tallissa alkuvuodesta 2016. Kilpailuaan välillä amatöörinä Lizarte - A.D. Galibier -joukkueessa hän edusti heinäkuun 2016 lopulta lähtien Team Movistaria, kunnes siirtyi Ineos Grenadiersiin kausiksi 2020–2022 ja edelleen EF Education–EasyPost -talliin 2023.
Eiffel-torni
Perustietoja
Eiffel-torni on televisioantenni mukaan lukien 324 metrin korkuinen – korkeuden kasvaessa lämpölaajenemisesta johtuen jopa 15 senttimetriä. Tornin takorautainen runko painaa 7 300 tonnia, kun taas tornin kokonaispaino on 10 100 tonnia. Betoniset perustukset on laskettu kahden metrin syvyyteen. Runko on rakennettu kokonaisuudessaan takorautaisena kehärakenteena levyistä ja profiileista. Tornin rakentamiseen käytettiin noin 18 000 metalliosaa, jotka niitattiin yhteen 2,5 miljoonalla niitillä. Suunnittelijoina olivat Eiffelin toimistossa työskentelevät Maurice Koechlin ja Émile Nouguie sekä Stephen Sauvestre, jotka tekivät alkuperäissuunnitelmaan merkittäviä muutoksia. Valmistuttuaan torni oli 40 vuoden ajan maailman korkein rakennelma, kunnes se menetti tittelin vuonna 1930 New Yorkiin rakennetulle, 319-metriselle Chrysler Buildingille. Tornin ensimmäinen kerros sijaitsee 57 metrin, toinen 115 metrin ja kolmas 275 metrin korkeudella. Ylin ravintolakerros on 300 metrin korkeudessa. Tämä oli suunnitteluvaiheessa tärkeä symbolinen mittaennätys, joka tuli saavuttaa. Tornin ensimmäisen kerroksen parvekkeen ulkopuolella on 72 ranskalaisen tieteilijän ja insinöörin sukunimet. Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsevat matkamuistomyymälät, Altitude 95 -ravintola sekä postitoimisto, josta voi lähettää Eiffel-tornin leimalla varustettuja postikortteja. Toisessa kerroksessa sijaitsee yhdellä Michelin-tähdellä palkittu Jules Verne -ravintola. Sillä on maine erittäin kalliina ravintolana, jossa työskentelee muun muassa maailmankuulu ranskalaiskokki Alain Ducasse. Huipulta avautuu kirkkaalla säällä näköala 59 kilometrin päähän. Tornissa toimii hissejä, joilla matkustetaan joka vuosi arviolta 100 000 kilometriä. Yleisen uskomuksen mukaan Eiffelin tornissa olisi 1 792 porrasta, mutta todellisuudessa portaiden lukumäärä on 1 665.
Richard Carapaz
Carapaz voitti Montevergine di Mercoglianoon päättyneen kahdeksannen etapin Italian ympäriajossa 2018. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Seuraavan vuoden Italian ympäriajossa hän voitti Frascatiin päättyneen neljännen etapin. Hän voitti lisäksi 14. etapin yli puolentoista minuutin erolla Simon Yatesiin ja nousi samalla kokonaiskilpailun johtoon. Hän voitti kokonaiskilpailun lopulta minuutin ja viiden sekunnin erolla Vincenzo Nibaliin. Espanjan ympäriajossa 2020 hän johti kokonaiskilpailua etappien 6–9 jälkeen. Hän sijoittui lopulta toiseksi 24 sekuntia Primož Rogličille hävinneenä. Hän voitti vuoden 2021 Sveitsin ympäriajon 17 sekunnin erolla Rigoberto Urániin. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän sijoittui kolmanneksi. Tokion olympialaisissa hän voitti maantieajon kultaa. Hän sijoittui toiseksi Italian ympäriajossa 2022 minuutin ja 18 sekuntia Jai Hindleylle hävinneenä. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti mäkikirikilpailun ja kolme etappia.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Eiffel-torni
Perustietoja
Eiffel-tornin pinnat maalataan käsin seitsemän vuoden välein. Pinta-alaltaan 250 000 neliömetrin suuruinen maalausurakka vie 25 maalarilta 15–18 kuukautta, ja siihen kuluu kolmea eri ruskeansävyistä maalia yhteensä 60 tonnia. Vuoden 2021 alussa tornia alettiin maalata kullanruskean väriseksi Pariisin vuoden 2024 olympialaisten kunniaksi. Väri on se joksi tornin suunnitellut Gustave Eiffel sen alun perin halusikin. Torni maalattiin kuitenkin sen valmistuttua punaiseksi ja 1970-luvulta saakka se on ollut "Eiffel-tornin ruskea". Tornin maalaamisen arvellaan kestävän vuoden 2022 marraskuuhun saakka. Se maksaa noin 60 miljoonaa euroa. Tämä on kahdeskymmenes kerta kun torni maalataan.
Asiantuntijoiden mukaan torni kärsii ruosteesta ja murtumista, ja päällemaalaus vain pahentaa sen tilannetta. Torni tarvitsisi perusteellisemman kunnostuksen, mutta tornista vastaava yhtiö Sete ei ole halukas sulkemaan tornia korjaustöiden ajaksi lipputulojen takia. Marianne-lehdelle vuodettujen raporttien mukaan kunnostus olisi ollut "äärimmäisen kiireellinen" jo vuonna 2014.
Tornista yöaikaan otettujen valokuvien julkaiseminen on kiellettyä, sillä Ranskan tekijänoikeuslaki suojaa sitä valaisevia valoja. Kuvia voi julkaista ainoastaan poikkeusluvalla.
Rakennustyöt
thumb|250px|Eiffel-tornin rakennustyömaa kesäkuussa 1888. Eiffel-torni rakennettiin vuosien 1887 ja 1889 välisenä aikana juhlistamaan vuoden 1889 Pariisin maailmannäyttelyä. Pariisin kaupunki nimitti arkkitehdiksi sillanrakennusinsinööri Gustave Eiffelin ja suunnittelijaksi Eiffelin assistentin Maurice Koechlinin. Tornin rakentajiksi värvättiin 300 ranskalaista työmiestä. Eiffel-tornin rakennustyöt kestivät kaksi vuotta, kaksi kuukautta ja viisi päivää, ja ne maksoivat Pariisin kaupungille 7 800 000 frangia.
Koska Eiffel-torni oli suunniteltu maailman korkeimmaksi rakennukseksi, monet pariisilaiset pitivät rakennustöitä liian riskialttiina ihmisille. Onnettomuusriski oli suuri, sillä torni oli pelkkä avonainen kehikko, jossa ei ollut kahta välitasoa lukuun ottamatta lainkaan kerroksia. Eiffel kuitenkin ymmärsi rakennustöiden vaarallisuuden ja käytti lukuisia turvamenetelmiä, kuten ikkunoita, turvakaiteita ja siirrettäviä telineitä. Turvatoimien ansiosta ainoastaan yksi rakennusmies kuoli hissien asentamisen yhteydessä, mitä voidaan 1800-luvun työturvallisuusnormit huomioon ottaen pitää merkittävänä saavutuksena.
Kun Eiffel-tornin rakennustyöt saatiin viimeisteltyä 31. maaliskuuta 1889, monet Pariisin asukkaista kokivat suuren järkytyksen. Heidän mielestään torni ei sopinut lainkaan Pariisin katukuvaan, ja he vaativat tornin välitöntä purkamista, mutta Eiffel oli jo ehtinyt hankkia luvan pitää torni pystyssä 20 vuoden ajan, kunnes vuonna 1909 tornin omistus siirtyisi Pariisin kaupungille. Alkuperäisten kilpailusääntöjen mukaisesti tornin täytyi olla helposti purettavissa, joten myös kaupunki oli jo alun perin suunnitellut hävittävänsä tornin määräajan umpeuduttua.
Tornin vastustajiin kuului myös kirjailija Guy de Maupassant. Hänen kerrotaan kuitenkin käyneen joka päivä lounaalla tornin ravintolassa. Kun häneltä kysyttiin, miksi hän käy vihaamassaan paikassa, hän sanoi: ”Se on Pariisin ainoa paikka, josta ei näy Eiffel-tornia”.
Tapahtumia
Vaikka Eiffel-tornista ei aluksi pidetty, ajan mittaan pariisilaiset tottuivat siihen. Kun määräaika umpeutui, kaupunki ei enää halunnut purkaa tornia, koska tornia käytettiin radiolähetyksien lähettämiseen. 12. tammikuuta 1908 maailman ensimmäinen pitkänmatkan radioviesti lähetettiin juuri Eiffel-tornista. Marraskuussa 1913 Pariisin observatorio ja United States Naval Observatory (USNO) lähettivät toisilleen radiosignaaleja, joiden avulla voitiin täsmällisesti määritellä näiden observatorioiden välinen etäisyys pituusasteina. Pariisin observatorio käytti tuolloin Eiffelin tornia antennina.
Ensimmäisessä maailmansodassa Ranskan armeija käytti tornia Marnejoen taistelun etulinjaan menevien taksien tiedotusten välittämiseen. Eiffel-tornilla oli myös pieni mutta huomattava rooli Mata Harin sieppauksessa, sillä tornia käytettiin Mata Harin pidätykseen johtaneen saksalaisten radioviestin sieppaamiseen. Vuonna 1925 tšekkiläissyntyinen huijari Victor Lustig ”myi” tornin kaksi kertaa romuraudaksi.
Kun Saksa miehitti Ranskan toisen maailmansodan alkuvaiheessa, isänmaalliset ranskalaiset leikkasivat tornin hissiköydet poikki, jotta vuonna 1940 Pariisissa vieraillut Adolf Hitler olisi joutunut kiipeämään tornin huipulle portaita pitkin. Hitler ei kuitenkaan noussut torniin, ja pariisilaiset pääsivät ilkkumaan, että Hitler valtasi Pariisin muttei Eiffel-tornia. Vuonna 1944 Hitler määräsi Pariisin kuvernööriksi nimetyn kenraali Dietrich von Choltitzin tuhoamaan Pariisin, mukaan lukien Eiffel-tornin, mutta von Choltitz kieltäytyi tottelemasta Berliinistä saamiaan määräyksiä.
3. tammikuuta 1956 tulipalo vaurioitti tornia. Vuonna 1959 nykyinen radioantenni asennettiin paikoilleen, ja vuonna 1964 torni julistettiin kulttuurihistoriallisesti merkittäväksi nähtävyydeksi. Vuonna 2000 torniin asennettiin valoesitysten järjestämistä varten valoheittimiä. 22. heinäkuuta 2003 tornissa syttyi jälleen tulipalo ja radioantenni vaurioitui, mutta ihmishenkiä ei menetetty. Vuoden 2004 joulukuussa torniin avattiin 57 metrin korkeuteen luistelurata kuudeksi viikoksi.
Populaarikulttuurissa
Koska Eiffelin torni on maailman kuuluisimpia rakennuksia, se on nähty lukemattomissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja videopeleissä. Erityisesti Hollywood-elokuvissa on yleinen klisee, jonka mukaan Eiffel-torni näkyy jokaisen pariisilaisen rakennuksen ikkunasta, vaikka todellisuudesta tornin voi nähdä vain Pariisin korkeimmista kerrostaloista.
Oslo-luokka
Oslo-luokka oli Norjan laivaston viiden fregatin muodostama alusluokka, jonka aluksista yksi on uponnut, toinen museoitu ja loput poistettu palveluksesta.
Alukset
Luokan alukset valmistettiin Hortenin laivastontelakalla vuosina 1964-1966. Tilaus kuului laivaston uudistamisohjelmaan, jonka Norjan hallitus hyväksyi 1960. Puolet ohjelman rahoituksesta tuli Yhdysvalloista osana MDAP-ohjelmaa, joka oli hyväksytty Yhdysvaltain kongressissa lokakuussa 1949 ja päättyi 1967-1968.
Modernisointi
Alukset aseistettiin 1970-luvulla uudelleen Penguin, RIM-7 Sea Sparrow ja Mk 32 torpedoputkilla. Ne modernisoitiin uudelleen 1980-luvulla. Oslon tuhouduttua jäljellä olevat modernisoitiin kolmannen kerran vuosina 1995-1996, jolloin alusten runkoa vahvistettiin. Samalla alusten uppouma kasvoi noin 200 tonnia.
Samu-Petri Simo
Samu-Petri Johannes Simo (s. 22. kesäkuuta 1978 Jyväskylä) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Markku Simo. Kalevan kisoissa Simo saavutti moukarinheiton hopeaa vuonna 2000 ja pronssia vuonna 2001.
Ntare V
Ntare V (alkup. Charles Ndizeye, (2. joulukuuta 1947 – 29. huhtikuuta 1972) oli afrikkalaisen Burundin valtion viimeinen kuningas eli Mwemi. Hän hallitsi Burundia 3. syyskuuta 1966 – 28. marraskuuta 1966. Hän oli syrjäyttänyt isänsä kuningas Mwambutsa IV:n samana vuonna. Ntare V puolestaan syrjäytettiin kenraali Michel Micomberon johtamassa sotilasvallankaappauksessa, jonka jälkeen Burundi julistettiin tasavallaksi.
Elämänvaiheita
Ntare V:n äiti oli kuningatar Baramparaye (1929–2007). Hänen velipuolensa oli prinssi Louis Ravasogre joka murhattiin hänen ollessaan pääministerinä vuonna 1961. Kuninkaalliseen perheeseen kuuluivat myös sisarpuolet Rosa Paula Iribagziba ja Regina Kanyange. Nuori prinssi sai koulutuksensa Sveitsissä missä kävi erittäin kallista Institut Le Roseyta, jonka tarkoituksena on vahvistaa opiskelijoiden akateemisia kykyjä, urheilullisia taitoja sekä taiteellisia lahjoja. Lyhyen hallituskautensa jälkeen Ntare V eli maanpaossa Länsi-Saksassa ja myöhemmin Ugandassa.
Hän palasi kotimaahansa vuonna 1972 ja sai surmansa tapahtumissa, joita ei ole vieläkään täysin selvitetty. Ntare V:n oli tarkoitus asettua asumaan entiseen kuninkaalliseen palatsiin Gitega an. Hallitus määräsi entisen kuninkaan kotiarestiin tämän saavuttua maahan.
Pian Ntare V:n asetuttua entiseen palatsiinsa ja hallituksen määrättyä kotiarestin, Burundin radio väitti hänen muodostavan palkka-armeijaa ja pyrkivän uudelleen valtaan. Osa Burundin hallituksen ministereistä olisi tiedon saatuaan halunnut surmata entisen kuninkaan, kun taas osa olisi halunnut jatkaa kotiarestia. Tilanne jäi virallisesti epäselväksi.
Burundin radio väitti lähetyksessään, että entinen kuningas sai surmansa palatsissaan yrittäessä paeta kotiarestista. Kuninkaan kannattajat väittävät, että hänet haettiin palatsista, surmattiin ja ruumis heitettiin joukkohautaan. Maassa oli samaan aikaan käynnissä hutujen ja tutsien välinen sisällissota.
Dysprosium
Dysprosium on ranskalaisen kemistin Paul-Émile Lecoq de Boisbaudranin vuonna 1886 löytämä alkuaine, joka kuuluu harvinaisiin maametalleihin. Sen lyhenne on Dy, atomiluku 66 ja CAS-numero 7429-91-6. Dysprosiumin atomimassa on 162,50. Alkuaineella on seitsemän stabiilia isotooppia, joista luonnossa yleisin on 164Dy.
Rapakon kalliomaalaus
Rapakon kalliomaalaus (myös Rapakko Saunalahdenniemi) sijaitsee Savonlinnassa Etelä-Savossa. Siirtolohkareessa olevat kaksi vesilintua ovat ainoat varmat lintuaiheet suomalaisissa kalliomaalauksissa. Maalauksen löysi Risto Kupiainen vuonna 1993, kun hän etsi kalliomaalauksia Hannu Poutiaisen ja Martti Koposen kanssa. Maalaus on mahdollisesti kivikautinen.
Dysprosium
Alkuaineen nimi tulee kreikan kielen sanasta dysprositos eli "vaikeasti saatavissa oleva".
Rapakon kalliomaalaus
Siirtolohkareen sijainti
Saimaan Pihlajaveden Rapakonsaaren koillisosassa Saunalahdenniemen kärjen tuntumassa ja noin 30 metriä rannasta sijaitsee suuri osin kuutiomainen siirtolohkare, johon maalaus on tehty. Paikka sijaitsee voin 12,8 kilometriä Savonlinnan tuomiokirkosta länteen ja maalaus oli löydettäessä Kymmene Oy:n mailla. Saari on tavoitettavissa kesällä vain veneellä ja talvella salmen jään tulee olla vahvaa.
Dysprosium
Kemialliset ominaisuudet
thumb|left|130px|Pala metallista dysprosiumia thumb|left|130px|Dysprosiumsulfaattia koeputkessa Dysprosiummetalli tummuu hitaasti ja muuttuu ilman vaikutuksesta dysprosium(III)oksidiksi:
Rapakon kalliomaalaus
Maalaus
Kiven itäkylkeen on maalattu kaksi vesilintua muistuttavaa yksinkertaista kuviota. Ne ovat kuin yhdellä sormella pyyhkäistyjä. Vaikka toteutus on yksinkertainen, syntyvä vaikutelma vie ajatukset joutseneen. Koska muitakin pitkäkaulaisia lintuja on olemassa, ei lopullista päätöstä voi lajin osalta tehdä.
Dysprosium
Kemialliset ominaisuudet
Dysprosium on elektropositiivinen aine ja reagoi veden kanssa muodostaen dysprosiumhydroksidia ja vetykaasua:
Rapakon kalliomaalaus
Maalaus
Alempi lintu on 1,4 metrin korkeudella maasta ja se on 23 senttimetriä korkea ja 19 pitkä. Ylempi lintu on 15 senttimetriä pitkä ja korkea. Molemmat uivat vasemmallepäin ja ne näyttävät muodostavan parin.
Dysprosium
Kemialliset ominaisuudet
Dysprosiummetalli reagoi kiivaasti kaikkien halogeenien kanssa yli 200 °C:n lämpötilassa:
Dysprosium hajoaa rikkihapossa, jolloin liuokseen muodostuu keltaisia Dy(III)-ioneja [Dy(OH2)9]3+-kompleksissa:
Syntynyt yhdiste, dysprosium(III)sulfaatti, on paramagneettista.
Isotoopit
Luonnossa esiintyvä dysprosium koostuu seitsemästä pysyvästä isotoopista: 156Dy, 158Dy, 160Dy, 161Dy, 162Dy, 163Dy, and 164Dy. Luonnon isotoopeista, 164Dy on yleisin (28,3%), seuraavaksi yleisin on 162Dy (25,5%), jota seuraavat 163Dy (24,9%), 161Dy (18,9%), 160Dy (2,33%), ja 158Dy (0,10%). Vähiten löytyy 156Dy:tä (0,06%).
Dysprosiumille on syntetisoitu 29 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 138:sta 173:een. Näistä vakain on 154Dy, jonka puoliintumisaika on 3×106 vuotta. Seuraavaksi stabiileimmat ovat 159Dy jonka puoliintumisaika on 144,4 päivää ja 166Dy (81,6 tuntia). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle 10 tuntia, useimmiten vain joitain minuutteja tai sekunteja. Vähiten vakaa isotooppi, jolle puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti määrittämään, on 139Dy (600±200 ms). Dysprosiumilla on myös ainakin 12 meta­stabiilia isomeeriä, joiden massaluvut ovat välillä 140:stä 165:een. Niistä pitkäikäisin on 165mDy (1,257 min).
Käyttö
thumb|left|Dysprosiumlastuja Puhtaana metallina dysprosiumilla ei ole käyttöä, koska se hapettuu nopeasti ilmassa. Sen sijaan dysprosiumin, neodyymin, raudan ja boorin seoksesta valmistetaan laadukkaita kesto­magneetteja, joita käytetään mm. tietokoneiden kovalevyissä. Terfenol-D on dysprosiumia sisältävä magneto­striktiivinen metalli­seos, joka magneetti­kentässä pitenee tai lyhenee silminnähtävästi. Sitä käytetään kaikuluotaimissa ja mikromekaanisissa moottoreissa.
Dysprosiumin ja halogeenien yhdisteitä, varsinkin dysprosium­in jodidia ja bromidia käytetään monimetallilampuissa. Nämä yhdisteet hajoavat lähellä lampun kuumaa osaa vapauttaen yksittäisiä dysprosiumatomeja. Nämä re-emittoivat fotoneja spektrin vihreässä ja punaisessa osassa tuottaen kirkasta valoa.
Dysprosiumia hyödynnetään myös radioaktiivista säteilyä mittaavissa annosmittareissa sekä eräissä lasereissa.
Pekka Matilainen (kävelijä)
Pekka Matilainen (s. 27. toukokuuta 1978) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti urallaan Pielaveden Alkua. Kalevan kisoissa Matilainen saavutti 20 kilometrin kävelyssä hopeaa vuonna 1998 ja pronssia vuonna 2000.
Aleksandr Hudilainen
thumb|175px|Aleksandr Hudilainen. Aleksandr Petrovitš Hudilainen (myös Aleksanteri Hutilainen, , s. 2. toukokuuta 1956 Kalininin alueen Kaljazinin piirin Zlobinon kylä) on venäläinen poliitikko. Toukokuusta 2013 lähtien aina 15. helmikuuta 2017 asti hän toimi Karjalan tasavallan päämiehenä. Tätä ennen hän työskenteli Leningradin alueen lainsäädäntökokouksen puheenjohtajana ja Yhtenäinen Venäjä -puolueen Leningradin alueen poliittisen neuvoston sihteerinä.
Hudilainen on juuriltaan inkerinsuomalainen. Hän osaa myös suomen kieltä.
Elämäkerta
Aleksandr Hudilainen syntyi sisä-Venäjälle karkotettuun inkeriläisperheeseen. Vuonna 1961 hän muutti vanhempineen Leningradin alueen Hatsinan piiriin Iunuskoin (ven. Bolšaja Ivanovka) kylään. Koulun jälkeen hän opiskeli Leningradin mekaanisessa instituutissa eli Vojenmehissä, josta hän valmistui insinööriksi vuonna 1979. Opiskeluaikanaan Hudilainen harrasti laskettelua.
Vuonna 1996 Hudilainen nimitettiin Hatsinan piirin talousasioista vastaavaksi varapäämieheksi. Vuosina 1999–2001 hän hoiti piirihallinnossa asunto-, kunnallistekniikka- ja tieasioita sekä rakentamista ja liikennettä. Hudilaisen johdolla laadittiin vuoteen 2010 ulottunut Hatsinan piirin kehitysohjelma.
Vuonna 2001 Hudilainen valittiin vaaleilla Hatsinan piirihallinnon päämieheksi. Vuonna 2004 hänestä tuli taloustieteiden kandidaatti. Vuonna 2006 hänet nimitettiin uudelleen piirihallinnon päämieheksi. Vuonna 2007 Hutilaisesta tuli Leningradin alueen kuntaneuvoston puheenjohtaja ja Venäjän presidentin paikallisen itsehallinnon kehittämisneuvoston jäsen.
Vuonna 2011 Hudilainen nimettiin Yhtenäinen Venäjä -puolueen Leningradin alueen poliittisen neuvoston sihteeriksi. Samana vuonna hänet valittiin puolueen listalta alueen lainsäädäntökokouksen edustajaksi.
Toukokuussa 2012 Venäjän presidentti Vladimir Putin nimitti Hudilaisen ehdokkaakseen Karjalan tasavallan päämieheksi virasta eronneen Andrei Nelidovin tilalle. Tasavallan lainsäädäntökokous vahvisti nimityksen 24. toukokuuta äänin 39 puolesta ja 8 vastaan. Hudilainen astui virkaan välittömästi tämän jälkeen.
Yksityiselämä
Aleksandr Hudilainen on naimisissa Tatjana Hudilaisen kanssa. Pariskunnalla on yksi poika. Aleksandr harrastaa laskettelua, metsästystä ja kalastusta. Hänen siskonsa Lilja Stepanova toimii johtajana Skuoritsan seurakunnan vanhusten palvelutalossa.
Cipher System
Cipher System on Tjörnistä, Ruotsista, kotoisin oleva yhtye, joka soittaa pääasiassa melodista death metalia. Yhtye on perustettu vuonna 2001 ja se tunnettiin aiemmin nimellä Eternal Grief.
Schloss Wiepersdorf
thumb|Schloss Wiepersdorf thumb|Wiepersdorfin linna ja [[orangeria eli puisto ja talvipuutarha.]] thumb|Lampi ja linna. thumb|Wiepersdorfin linnan kirkko.
Schloss Wiepersdorf on nykyisin taiteilijaresidenssinä toimiva uusbarokkityylinen linna, joka sijaitsee Saksassa noin 80 kilometriä Berliinin eteläpuolella parinkymmenen kilometrin päässä Jüterbogista Brandenburgin osavaltiossa. Paikalla on ollut merkitystä kirjallisuuden ja taiteiden kannalta.
Linnaan kuuluu laaja puisto ja tiloja noin kahdellekymmenelle taiteenharjoittajalle kerrallaan. Siellä pidetään myös yleisötilaisuuksia, kuten konsertteja, seminaareja ja näyttelyitä.
Linnassa työskentelee kuvataiteilijoita, kirjailijoita ja musiikin ammattilaisia. Taiteilijatalo tarjoaa muun muassa siivouksen ja kirjastopalveluita sekä pyyhkeet, tietokoneita ja polkupyöriä residenssissä olevien käyttöön. Eri säätiöiden ohella Suomen Kulttuurirahasto jakoi työskentelyjaksoja Schloss Wiepersdorfiin vuosina 2001 - 2015.
Puistossa on antiikin mytologiaan liittyviä hiekkakiviveistoksia ja uurnia, sekä groteskeja kääpiöveistoksia. Puisto muuttuu lännessä englantilaiseksi puutarhaksi. Puiston pohjoisosassa on pieni kirkko ja von Arnimin perheen hautausmaa.
Taira Shinken
Taira Shinken (1897–1970) oli japanilainen kamppailulajien taitaja. Hän syntyi (nille) vuonna 1897 Kumen saarella Ryūkyū saarilla.
Joan Fuster
Joan Fuster i Ortells (23. marraskuuta 1922 – 21. kesäkuuta 1992) oli espanjalainen kirjailija, joka kirjoitti enimmäkseen katalaaniksi. Hän kirjoitti runoja, esseitä ja kolumneja ja käänsi teoksia muista kielistä.
Taira Shinken
Karate
Vuonna 1922, Shinken matkusti työnhakuun Tokioon jossa hänet esiteltiin muun muassa Gichin Funakoshille. Tokiossa hän harjoitteli karatea vuodesta 1929 Moden Yabikun oppilaana ja tuli tämän kotioppilaaksi eli deshiksi vuonna 1934.
Seiko Fujita järjesti Shinken Tairan-sensein nuoren Motokatsu Inouen kobudo-ase opettajaksi
Schloss Wiepersdorf
Historia
Wiepersdorfin linna oli 1800-luvun alusta Saksan romantiikan kauden keskeisten runoilijoiden Achim ja Bettina von Arnimin koti, nykyisin tiloissa toimii heidän kotimuseonsa. Arnimien kotimuseo perustettiin 1992. Siellä on näytteillä aiemmin kartanona toimineen linnan historiaa, runoilijapariskunnan aikaista kalustusta ja maalauksia sekä tietoa kirjallisista piireistä, joissa Arnimit vaikuttivat. Piireihin kuuluivat muun muassa oikeusoppinut Friedrich Carl von Savigny, Clemens Brentano ja Grimmin veljekset.
Aiemmin vuosina 1734-1736 preussilainen upseeri Gottfried Emmanuel von Einsiedel osti maita Bärwaldesta. Kauppaan kuului Wiepersdorf, jonka vanhaa päärakennusta hän laajensi. Hän lisäsi päärakennukseen kaksi lisäsiipeä. Vuonna 1780 maat rakennuksineen myytiin Joachim Erdmann von Arnimille, joka rakennutti päärakennukseen kaksi tornia. Seuraavana vuonna syntyi hänen poikansa runoilija Achim von Arnim. Vuosina 1815-1816 tilalle rakennettiin maatalousrakennuksia, jotka nykyisin ovat taiteilijaresidenssien käytössä.
Puisto ja rakennukset saivat uusbarokkisen kuosin vuosina 1874-1880. Kartanon palatsimainen luonne korostui puiston laajentamisen sekä talvipuutarhan ja puolipyöreän terassin rakentamisen ansiosta. Uuden ilmeen suunnitellut Bettina von Arnimin pojanpoika ja taidemaalari Achim von Arnim lisäsi myös ateljeen päärakennuksen pohjoissiipeen ja muutti tilan luonnonkivikirkon uusromaaniseksi.
Saksojen yhdistymisen jälkeen linnan tilanne oli epäselvä, ja päärakennus toimi jonkin aikaa liikemiesten hotellina. Se avattiin jälleen kaikkien taiteenalojen residenssinä ja taiteilijatalona vuonna 1992. Vuonna 2004 linnaa siihen asti ylläpitänyt säätiö lopetti residenssitoiminnan, joka jatkui 2006 uuden isännän voimin.
Tshikapa
Tshikapa on kaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Se sijaitsee Kasain maakunnassa. Asukasluku on 308 686 (2008). Kaupunki on tärkeä timanttien louhinnan keskus.
Kyropoliin piiritys
Kyropoliin piiritys (nykyinen Kurkath) oli osa Sogdianan kapinaa. Persialainen satraappi Spitamenes nousi kapinaan Aleksanteri Suurta vastaan. Kyropolis, jonka kerrottiin olleen Kyyros Suuren perustama, oli alueen tärkein kaupunki.
Aleksanteri lähetti Krateroksen piirittämään kaupungin täydellisesti (periteichismos) samalla kun hän itse valtasi muut kuusia alueen tärkeää kaupunkia. Tämän jälkeen hän palasi Kyropoliin.
Arrianos kertoo että Aleksanteri valtasi viisi kaupunkia kahden päivän aikana. Aleksanteri aikoi vallata Kyropoliin hyökkäämällä sen muureja vastaan piirityskoneilla. Aleksanterin joukot pääsivät kaupunkiin kuivunutta vesikanavaa pitikin. Samalla loput armeijasta piti kapinallisten huomion muualla hyökkäämällä kaupungin muureja vastaan.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1896 – miesten seiväshyppy
Miesten seiväshyppy kesäolympialaisissa 1896 käytiin 10. huhtikuuta. Kilpailuun osallistui viisi urheilijaa, joista kaksi oli Yhdysvalloista ja kolme Kreikasta. Yhdysvaltalaiset olivat omaa luokkaansa, sillä he aloittivat kisansa vasta silloin kun kreikkalaiset olivat jo pudonneet. Lopulta heikompikin amerikkalainen hyppäsi 60 senttiä parhaita kreikkalaisia korkeammalta.
Kyropoliin piiritys
Aleksanteri itse haavoittui hyökkäyksen aikana. Hänen kaulaansa osui kivi ja hän kaatui tajuttomana maahan. Myös useat upseerit haavoittuivat tässä hyökkäyksessä. Aleksanterin joukot eivät kuitenkaan lannistuneet vaan valtasivat kaupungin torin samalla kun loput joukoista vyöryivät kaupunkiin sen porteista.
Ptolemaioksen mukaan seitsemäs kaupunki antautui Kyropoliin valtauksen jälkeen.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1896 – miesten kuulantyöntö
Miesten kuulantyöntö kesäolympialaisissa 1896 käytiin 7. huhtikuuta. Kilpailuun osallistui seitsemän urheilijaa viidestä eri valtiosta.
Aleksandr Tkatšev
Aleksandr Vasiljevitš Tkatšev (, 4. marraskuuta 1957 Semiluki, Voronežin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen Neuvostoliittoa edustanut entinen telinevoimistelija.
Aleksandr Tkatšev kehittyi telinevoimistelijaksi 1960-luvun mestarivoimistelijan Mihail Voroninin opissa. Hän saavutti urallaan kaksi olympiakultaa ja yhden hopean Moskovan olympiakisoissa 1980. MM-kisoissa hän saavutti kaikkiaan kolme mestaruutta, kolme hopeaa ja kolme pronssia vuosina 1978–1981. Lisäksi hän saavutti kaksi kertaa Neuvostoliiton 6-ottelumestaruuden vuosina 1980 ja 1981 sekä seitsemän telinekohtaista mestaruutta. EM-kisoissa Tkatšev saavutti henkilökohtaisen 6-ottelumestaruuden vuonna 1981. Lisäksi hän saavutti kolme lajikohtaista mestaruutta vuosina 1977–1981, viisi EM-hopeaa sekä kaksi EM-pronssia. Neuvostoliiton mestaruuskisojen hopeamitaleja tuli kaikkiaan viisi ja pronsseja kolme.
Ohessa Aleksandr Tkatševin telinevoimistelumenestys taulukkomuodossa:
Norjan laivaston fregatit
Norjan laivaston fregatit on luettelo Norjan laivastossa palvelleista fregateista.