cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rami Hietaniemi
Lontoon olympiavuodesta eteenpäin
Elokuussa ennen olympialaisia Hietaniemi loukkasi sormensa harjoituksissa. Lontoossa hän sai avausvastustajakseen 84 kilogramman sarjassa ranskalaisen moninkertaisen arvokisamitalistin Mélonin Noumonvi'n, jonka kanssa hän oli aikaisemmin harjoitellut. Ensimmäisen erän Noumonvi voitti vyörytyksellä. Toisen erän mattopainissa päällä olleen Hietaniemen vasen polvi petti nostoyrityksen aikana, ja hän hävisi ottelun jaksoin 0–2 lopulta pronssiotteluun painineelle, mutta sen hävinneelle ranskalaiselle. Hietaniemen olympiasijoitus oli Lontoossa 15:s. Lääkärin diagnoosin mukaan suomalaiselta repesi ottelussa sivuside ja venähti ristiside. Marraskuussa Hietaniemi paini Arto Haavisto Cupissa toiseksi 96-kiloisissa.
Vuoden 2013 alussa Hietaniemen ilmoitettiin kärsivän leikkaushoitoa vaativasta kyynärpään rasitusvammasta, jonka arvioitiin pitävän tämän pois molskilta kuukauden ajan. Hietaniemi leikattiin myös toisen kerran ilmenneiden sormivaivojen takia. Leikkauksessa ilmeni, että hänen kyynärhermonsa oli katkennut, minkä vuoksi hänen oikean kätensä sormet eivät toimi kunnolla. Vamman pelättiin estävän paini- ja rakennusmiehen uran jatkumisen. Heinäkuussa Hietaniemeltä repesi hauislihas, mutta hän pystyi kuitenkin painimaan syyskuussa Budapestin MM-kisoissa ja sijoittui 84 kg:n sarjassa viidenneksi voitettuaan kolme ottelua sekä hävittyään välierässä Azerbaidžanin Saman Tahmasebille ja pronssiottelussa isäntämaan Viktor Lőrinczille. Vuoden 2013 Hietaniemi päätti Arto Haavisto -cupin kolmanteen sijaan.
EM-hopeaa Vantaan kotikisoista
Toukokuussa Hietaniemi nousi painin maailmanrankingissa painoluokkansa kolmannelle sijalle, mikä oli siihen mennessä historian paras suomalaissijoitus. Toukokuussa Hietaniemi oli maailmancupissa sarjassaan kahdeksas, ja kesäkuun lopulla hän paini Saksan Grand Prix'ssä kolmanneksi sarjassa 98 kg. Elokuussa Hietaniemi valittiin Suomen joukkueeseen syksyn 2014 MM-kilpailuihin. Hän oli kuitenkin loukannut Valko-Venäjällä järjestetyssä harjoitusleiriottelussa hauislihaksensa ja kisoihin osallistuminen oli epävarmaa. Hietaniemi päätti osallistua kisoihin vammastaan huolimatta. Hänen sijoituksensa oli 28:s.
Heinäkuussa 2015 Hietaniemi valittiin vuoden 2015 MM-kisoihin. Hän varmisti MM-kilpailuissa Suomelle olympiapaikan Rio de Janeiron kisoihin 2016 kukistettuaan kolmannen kierroksen ottelussa kazakstanilaisen Nursultan Tursinovin. Hän sijoittui MM-kilpailuissa lopulta viidenneksi hävittyään välieräottelussa Uzbekistanin Rustam Assakaloville ja pronssiottelussa iranilaiselle Habibollah Ahlaghille.
Yksityiselämä
Hietaniemi harrasti 16-vuotiaaksi asti kuulantyöntöä toisen perholaisen Arsi Harjun saavutusten innoittamana. Hänen ennätyksensä miesten täysipainoisella 7,26 kilogramman kuulalla on 13,00 metriä.
Kansainväliset turnaukset
Sarja 84 kg, ellei toisin mainittu.
Aikuisten SM-mitalit
Hietaniemi on voittanut kreikkalais-roomalaisen painin Suomen-mestaruuden 87 kg:n painoluokassa vuonna 2018 ja 96 kg:n painoluokassa (98 kg vuosina 2014–2017) vuosina 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2015, 2016 ja 2017. Lisäksi hän on saavuttanut SM-hopeaa 97 kg:n sarjassa vuonna 2001 ja SM-pronssia 96-kiloisissa vuonna 2004. Vapaapainin SM-kilpailuissa hän on voittanut 96 kg:n sarjassa kultaa vuonna 2006 sekä pronssia vuosina 2002 ja 2003.
Luettelo pikkuplaneetoista: 51001–52000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 51001:stä ja päättyen 52000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Sexpo
Sexpo-säätiö toimii seksuaalisuuden ja ihmissuhteiden asiantuntijana. Toiminta jakautuu säätiön ja osakeyhtiön alle.
Säätiö tarjoaa ilmaista ja valtakunnallista seksuaalineuvontaa, koordinoi hankkeita kuten SeriE ja tekee vaikuttamistyötä. Osakeyhtiöön kuuluvat terapia- ja työnohjauspalvelut Ihmissuhdeterapiakeskuksessa sekä koulutuspalvelut. Sexpo kouluttaa seksuaalikasvattajia, -neuvojia ja -terapeutteja sekä kliinisiä seksologeja.
Sexpo on SOSTEn jäsen.
Säätiön toiminnanjohtaja on Tommi Paalanen ja hallituksen puheenjohtaja Tiia Forsström.
Tavoitteet ja periaatteet
Sexpo-säätiön säännöissä määritellään säätiön tarkoitukseksi
Sexpo pyrkii lisäämään tietoisuutta Seksuaaliterveyden maailmanjärjestön (World Association for Sexual Health) laatimasta  seksuaalioikeuksien julistuksesta sekä toimimaan julistuksen periaatteiden mukaisesti.
Toimintamuodot
Säätiössä:
Osakeyhtiössä:
Historia
Sexpo perustettiin Seksuaalipoliittisena yhdistyksenä vuonna 1969. Sen perustaminen katsottiin tarpeelliseksi, jotta Yhdistys 9:n aloittama seksuaalipoliittinen keskustelu jatkuisi ja toteutuisi omalla, puoluepoliittisesti sitoutumattomalla areenallaan. Vuonna 1997 Sexpo säätiöitiin toiminnan ammatillisten edellysten kehittämiseksi.
Seksuaalineuvonta-asema aloitti toimintansa myös vuonna 1969. Aseman päämääränä oli antaa asiallista tietoa ja neuvontaa seksuaalisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Se myös pyrki luomaan aktiivista yhteistyötä muiden saman toimintakentän neuvonta- ja hoitopaikkoihin. Nykyään Sexpon yhteistyökumppaneina on niin kansallisia kuin kansainvälisiäkin alan toimijoita.
Eurooppatie E70
Eurooppatie E70 on eurooppatie, joka alkaa Atlantin valtameren rannalta La Coruñan kaupungista Espanjasta. Tie kulkee Ranskan, Italian ja Balkanin halki Mustanmeren länsirannalle Varnaan Bulgariaan. Mustanmeren etelärannan Samsunin kaupungista Turkista tie jatkuu pitkin rannikkoa päättyen Georgiaan Potin kaupunkiin.
Sexpo
Historia
Sexpon toiminta ”rahoitetaan terapia-, koulutus- ja konsultaatiotoiminnan tuotoilla, asiakasmaksuilla ja STEAn toiminta-avustuksella.”
Eurooppatie E70
Varnan ja Samsunin välille Mustanmeren yli on suunniteltu avattavaksi lauttayhteys.
Sexpo
Historia
Helmikuussa 2023 uutisoitiin toiminnanjohtajaan Tommi Paalaseen kohdistuvista rikosepäilyistä. Perussuomalaiset-puolueen lehti Suomen Uutiset ihmetteli miksei Paalasta hyllytetty, siirretty syrjään tai yhdistyksen STEA-avustuksia peritty takaisin. Perussuomalaisten kansanedustajan Leena Meren mielestä seksuaalivalistukseen kuuluu myös seksuaalirikosten ehkäisy.
Eurooppatie E70
Reitti
A Coruña – Oviedo – Bilbao – San Sebastián – Bordeaux – Clermont-Ferrand – Lyon – Chambéry – Susa – Torino – Alessandria – Tortona – Ventesia – Palmanova – Trieste – Ljubljana – Zagreb – Djakovo – Belgrad – Vršac – Timișoara – Caransebeș – Bukarest – Giurgiu – Ruse – Razgrad – Shoumen – Varna ... Samsun – Ordu – Giresun – Trabzon – Batumi – Poti
Datoliitti
Datoliitti on silikaattimineraali, joka kuuluu samalla myös jalosilikaatteihin. Sen löysi ensimmäisen kerran norjalainen Jens Esmark vuonna 1806. Datoliittia löytyy erityisesti Connecticut–joen diabaasista.
2-butoksietanoli
2-butoksietanoli (C6H14O2) eli butyylisellosolvi tai etyleeniglykolimonobutyylieetteri on alkoholeihin ja eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa 2-butoksietanoli on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen, mutta liukoisuus pienenee lämpötilan kasvaessa. Lisäksi yhdiste liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. 2-butoksietanoli ärsyttää hengitysteitä ja ihoa.
2-butoksietanolia valmistetaan butanolin ja etyleenioksidin reaktiolla.
2-butoksietanoli käytetään esimerkiksi maalien, lakkojen, kumien ja selluloosanitraatin ja -eetterien liuottimena. Sillä on korvattu terveydelle haitallisempia eetteriliuottimia. Yhdistettä käytetään myös muiden yhdisteiden valmistuksen lähtöaineena.
Vantaa Hockey Team
Vantaa Hockey Team (VHT, Vantaa HT) oli vantaalainen jääkiekkoseura vuosina 1989–1993.
Vantaalle oli tarve saada menestyksekäs joukkue sen jälkeen, kun Vantaan Kiekko oli pudonnut jääkiekon I-divisioonasta kauden 1987–1988 jälkeen. Siten koottiin Vantaa Hockey Team yhdistämällä Länsimäen Kiekon (LÄ-KI), Tikkurilan Jää-Veikkojen (TJV) ja Etelä-Vantaan Urheilijoiden (EVU) edustusjoukkueita B-junioritasolta alkaen. Vantaan Kiekko halusi jäädä yhdistymisen ulkopuolelle.
SingTel
thumb|300px|SingTelin konttori Singaporessa.
Vantaa Hockey Team
Seura pelasi yhden kauden jääkiekon II-divisioonassa 1989–1990, ja nousi kauden päätteeksi I-divisioonaan. Seura pelasi yhteensä kolme kautta Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa vuosina 1990-1993. Kaudella 1990–1991 se sijoittui sarjan kolmanneksi, seuraavalla yhdeksänneksi ja viimeisellä kymmenenneksi. Seurahistorian suurin pistemies oli kaikki neljä kautta seurassa pelannut Veli-Pekka Kinnunen, joka keräsi 122 ottelussa tehot 48+85=133.
SingTel
SingTel (Singapore Telecommunications Limited) on singaporelainen julkinen telekommunikaatioalan yritys. Sillä on yli 600 miljoonaa asiakasta 25 maassa, mikä tekee siitä yhden maailman suurimmista telekommunikaatioalan yrityksistä.
SingTel toimi Singaporen Grand Prix'n pääsponsorina vuodet 2008–2013.
Ivalon lukio
Ivalon lukio on Inarin kunnan Ivalon taajamassa toimiva lukio. Opetuskieli on pääosin suomi, mutta äidinkielenään tai vieraana kielenä voi opiskella myös pohjoissaamea. Lisäksi inarinsaamen opetusta annetaan etäopetuksena.
Vuonna 2018 lukiota kävi 84 opiskelijaa. Vuonna 1965 toimintansa aloittanut Inarin lukio juhli 50-vuotista historiaansa vuonna 2015. Lukion kanssa samalla kiinteistöllä toimii Ivalon yläasteen koulu.
Día Especial
"Día Especial" ('Erityinen Päivä') on kolumbialaisen laulajan Shakiran latinopop -balladi albumilta Fijación Oral Vol. 1. Kappale kertoo siitä, kuinka anteeksianto tekee päivästä erityisen. Kappaletta "Día Especial" ei julkaistu virallisena singlenä albumilta Fijación Oral Vol. 1, mutta se oli suosittu levyn julkaisuhetkellä, ja se saavutti Billboard Latin Pop Airplay -listalla 26. sijan. Kappaleen tuottivat Shakira ja Luis Fernando Ochoa ja he kirjoittivat sen yhdessä Gustavo Ceratin kanssa. Shakira ja Gustavo Cerati esittivät kappaleen Live Earth -konsertissa Saksassa 7. heinäkuuta 2007. Kappaleen englanninkielinen versio "The Day and the Time" on Shakiran albumilla Oral Fixation Vol. 2.
Cayo
Cayo on yksi kuudesta Belizen hallintoalueesta. Se sijaitsee Länsi-Belizessä melko keskellä valtiota. Alueen pinta-ala on 5 196 km². Asukasluku oli 105 190 vuonna 2021 (arvio). Hallinnollinen keskus on San Ignacio.
Nick Cave and the Bad Seeds
Nick Cave and the Bad Seeds on Nick Caven luotsaama rockyhtye.
Historia
Nick Cave and the Bad Seeds perustettiin vuonna 1983 australialaisyhtye The Birthday Partyn raunioihin. Ensimmäisessä kokoonpanossa oli mukana Nick Cave (laulu, huuliharppu, koskettimet) ja monen soittimen taitava Mick Harvey. Yhtye vahvisti rivejään vielä Einstürzende Neubautenin kitaristi Blixa Bargeldilla, niin ikään kitaristi Hugo Racella sekä pianisti-basisti Barry Adamsonilla Magazine-bändistä.
Päänelikko
Kolmen näistä vielä mukana olevan jäsenen lisäksi yhtye koostuu Caven henkilökohtaisesti valitsemista muusikoista:
Vakiovieraat levyillä
Cave on 90-luvulta lähtien esiintynyt myös pienemmällä kokoonpanolla, johon kuuluu viulisti Ellis sekä vaihteleva rytmiryhmä.
Liisa Haarla
Liisa Christina Haarla (o.s. Haarla, ent. Pottonen; s. 16. lokakuuta 1956 Eno) on suomalainen tekniikan tohtori, joka toimi Aalto-yliopiston ja sitä edeltäneen Teknillisen korkeakoulun sähkönsiirtoverkkojen professorina vuosina 2006–2011. Sittemmin hän on toiminut sähkönsiirtoyhtiö Fingridin johtavana asiantuntijana.
Haarla valmistui Teknillisestä korkeakoulun sähkömekaniikan oppiaineesta (sähkölaitokset) diplomi-insinööriksi (1982). Hän valmistui elektroniikan ja sähkötekniikan parista tekniikan lisensiaatiksi (2002) ja tekniikan tohtoriksi (2005). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2005) tarkasteli Suomen 400 kV:n siirtoverkon luotettavuuden arviointia. Työ oli otsikoitu A method for the probabilistic security analysis of transmission grids. Hän on toiminut Aalto-yliopiston dosenttina vuosina 2012–2015.
Haarla työskenteli ennen professuuriaan Fingrid Oyj:n vanhempana asiantuntijana (1997–2005).
Hänen tieteelliseen tuotantoonsa kuuluu julkaisuja sähköverkon suunnittelusta, suojaamisesta ja käytöstä; siirtoverkon luotettavuudesta sekä tuulivoiman verkkoon liittämisestä. Haarla on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Alttoviulu
pienoiskuva|250px|Viulu ja alttoviulu.
Alttoviulu (suom. joskus myös viola,, , ) kuuluu jousisoittimiin, tarkemmin viuluperheeseen. Se on hieman suurempi ja tummaäänisempi kuin viulu.
Urokinaasi
thumb|Malli ihmisen urokinaasin rakenteesta Urokinaasi on eläimissä esiintyvä hydrolaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi on peptidaasi eli katalysoi aminohappojen välisen peptidisidoksen hydrolyysiä. Erityisesti urokinaasi katalysoi plasminogeenin aktivoitumista plasmiiniksi. Urokinaasin EC-numero on EC 3.4.21.73. Urokinaasia voidaan käyttää lääketieteessä verihyytymien liuotushoidossa.
Alttoviulu
Alun perin viola oli nimitys joukolle jousisoittimia, joita alettiin valmistaa keskiajalla. Rakenteeltaan alttoviulu on samanlainen viulun kanssa, lukuun ottamatta kokoeroa ja toisenlaista viritystä. Kuten viulu, myös alttoviulu viritetään kvinteittäin (c-g-d1-a1). Alttoviulun ääniala on c-c3 ja musiikkia nuotinnettaessa käytetään c-avainta (ns. alttoavain), joskin toiseen oktaaviin mentäessä (c2-) nuotinnuksessa aletaan vaihtelevasti käyttää g-avainta.
Toisin kuin viulu, alttoviulu ei ole barokin jälkeen nauttinut kovinkaan suurta sooloinstrumentin suosiota. Osiltaan tämä johtuu siitä, että alttoviulu on viuluperheen alttosoitin, ja orkestereissa sillä useimmiten soitetaan sointujen väliääniä.
Urokinaasi
Ominaisuudet ja toiminta
Urokinaasia esiintyy eläimissä, ja sitä tuottavat munuaiset. Urokinaasi koostuu kahdesta polypeptidiketjusta, jotka ovat sitoutuneet toisiinsa kysteiiniaminohappojen välisellä rikkisillalla. Ihmisen urokinaasista esiintyy kahta muotoa. Nämä muodot ovat 253 aminohaposta koostuva lyhytketjuinen urokinaasi, jonka molekyylimassa on 33 kDa, ja 411 aminohaposta koostuva pitkäketjuinen urokinaasi, jonka molekyylimassa on 54 kDa. Aminohappoihin on liittynyt sokerimolekyylejä, eli se on glykoproteiini. Entsymaattiselta aktiivisuudeltaan entsyymin muodot ovat samanlaiset. Urokinaasi kuuluu seriinipeptidaaseihin, ja sen aktiivisen keskuksen katalyyttisesti tärkein aminohappo on seriini. Urokinaasi hajottaa monia peptidejä, mutta tärkeä se on erityisesti plasminogeenin hajottavana. Urokinaasi hajottaa peptidisidoksen plasminogeenin arginiini- ja valiiniaminohappojen välillä. Tällöin muodostuu plasmiinia, joka katalysoi verihyytymien hydrolyysiä.
Urokinaasia voidaan käyttää streptokinaasin tavoin verisuonitukosten liuotushoitoon. Streptokinaasiin verrattuna etuna on se, että urokinaasi ei aiheuta allergisia reaktioita. Urokinaasi on kuitenkin streptokinaasia kalliimpaa ja kliininen käyttö vähäisempää, esimerkiksi Suomessa urokinaasia ei käytetä. Kliinistä käyttöä varten urokinaasi joko eristetään ihmisen virtsasta tai tuotantoon käytetään munuaissoluviljelmiä.
Alttoviulu
Alttoviulun kaikukoppa on kielten pituuteen ja paksuuteen suhteutettuna liian pieni. On laskettu, että kaikukopan tulisi oikeastaan olla yli puoli metriä pitkä. Sellaista alttoviulua ei tosin kukaan pystyisi soittamaan, koska soittimen on mahduttava leuan ja käden väliin. Viululla eivät mittasuhteet ole muuttuneet lähellekään niin paljon kuin ne ovat alttoviululla muuttuneet 1600-luvulta lähtien.
Historia
Alttoviulun historia on suurimmalta osin samankaltainen viulun historian kanssa, muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta. Moni tutkija pitää alttoviulua viuluperheen ensimmäisenä soittimena ja näin ollen viulu ja sello olisivat kehittyneet alttoviulusta, jota soitinten nimitykset (viulu = violino, sello = violoncello) tukevat. Toiset taas ovat sitä mieltä, että viulu ja alttoviulu ovat syntyneet suurin piirtein samoihin aikoihin.
Ensimmäinen versio viulusta syntyi lira da braccion pohjalta 1400- ja 1500-lukujen vaihteessa luultavasti Pohjois-Italiassa. Syntynyttä soitinta kutsuttiin viola da braccioksi, myöhemmin pelkäksi violaksi. Kyseisen soittimen syntyhistoria on hiukan epäselvä. Viuluperheen soitinten syntyhistoriaa on ollut vaikea selvittää muun muassa 1500-luvun sekavan nimityskäytännön vuoksi. Nykyisen kaltaiseksi soitin kehittyi kuitenkin 1500-luvun alkupuoliskolla. Muoto saatiin lira da bracciolta ja kielet rebekiltä. Vuoden 1550 paikkeilla alttoviulun kielitys oli muuttunut 4-kieliseksi, kun vielä vuonna 1530 kieliä oli kolme. Kvinttiviritystä käytettiin kuitenkin jo tuolloin. 1500-luvun jälkeen alttoviulun rakenteessa ei ole tapahtunut mitään muutoksia, kuten viulussa.
Rakenne
pienoiskuva|400px|Viulun rakenne ja osat ovat pääpiirteissään samanlaisia kuin alttoviulun. Oikeasta yläkulmasta vasemmalle: kierukka (Voluta), tappirasia (Clavijero), otelauta (Dipasón), talla (Puente) ja kieltenpidin (Cordal), ƒ-ääniaukko (Oidos), ylempi kansi (Tabla armònica), sarjat eli sivut (Cubiertas laterales), perän tukikappale (Recalce del botón), alempi kansi (Tabla de fondo), äänipinna (poste sonoro), C-kaari (Escotadura), sivutukikappale (Taco angular), bassopalkki (Barra armònica) joka tulee kiinni ylempään kanteen, ? (Talón), kaula (Mango) ja viritystappi (Clavijas de afinación). Toisin kuin viululla, jonka koon Stradivari aikoinaan standardoi, alttoviululle ei koskaan ole määritelty mitään standardikokoa. Tästä syystä täysikokoisten alttoviulujen koot saattavat keskenään vaihdelle useitakin senttejä. Pienin mensuurikoko on 38 senttiä (380 mm) ja suurin vakiintunut mensuuri 42:n sentin (420 mm) tienoille. Alttoviulu näyttää hyvin yksinkertaisesti rakennetulta soittimelta, mutta tosiasiassa se koostuu noin 70 osasta, joista suurin osa on kiinnitetty toisiinsa liimaamalla. Rakentamisessa käytetään ainoastaan vanhaa, hyvin kuivunutta puuta ja kaikukoppa on kokonaan lakattu.
Alttoviulun vartalo, kaikukoppa muodostuu kannesta, pohjasta ja sarjoista (sivut), joista muodostuu soittimen kaikukoppa. Kansi ja pohja tehdään hiemaa kuperiksi ja tasaisen paksuisiksi millä varmistetaan rakenteen vapaa värähtely ja keveys. Kansi tehdään usein kuusesta, kun taas pohjan rakentamiseen käytetään vaahteraa. Sarjat ovat noin millimetrin paksuisia vaahterasta tehtyjä liuskoja. Ne taivutetaan muotoon ja liimataan kiinni tukikappaleisiin joita on kuusi kappaletta. Tukikappaleet ovat tärkeä osa rakennetta sillä niistä muodostavat tuen kulmille, peränupille ja kaulalle.
Alttoviulun vartalosta erkanee kaula, joka on tehty niin ikään vaahterasta. Sen pintaan on kiinnitetty kannen päälle ulottuva otelauta, joka on ebenpuuta. Kaulan päässä on tappirasia, joka päättyy kierukkaan (joskus puhutaan myös simpukasta). Kielet kiinnitetään alapäästään kielenpidikkeeseen. Kielenpitimestä kieli kulkee tallan yli otelaudan päälle ja otelaudan yläosassa olevan satulan kautta tappirasiaan, jossa kielen yläpää kiinnitetään viritystappiin.
Tallalla on suuri merkitys soittimen soinnin kannalta. Sen tehtävänä on kielen värähtelyn johtaminen kaikukopan kanteen. Tallan rakenteesta riippuen se esimerkiksi joko himmentää (paksu ja pehmeä talla) tai terävöittää ääntä (ohut ja kova talla). Jopa tallan sijoitus vaikuttaa sointiin, sillä kaksi tärkeää osaa, äänipinna ja bassopalkki, ovat tallan alla alttoviulun sisällä. Äänipinna sijaitsee korkeimman kielen (a1) alla olevan tallan jalan kohdalla ja bassopalkki kulkee pitkittäin matalimman (c) kielen kohdalla kannen sisäpintaan liimattuna. Äänipinna välittää kielestä tallan kautta tulevan värähtelyn kaikukopan pohjaan ja tasoittaa kielen jännityksen aiheuttamaa painetta kannessa. Bassopalkin tehtävä on jäykentää kannen rakennetta ja hajottaa värähtelyjä laajemmalle alueelle. Kaikukopan vahvistama ääni tulee ulos ääniaukoista, joita kutsitaan ƒ-aukoiksi niiden muodon mukaan.
Jousi on alttoviulun jousilla ei ole standardia pituutta, joskin ne ovat painavampia kuin viulun jouset. Karkeasti jousi koostuu jouhista ja puuosasta. Puuosa on yleensä bernambuco-puuta, joka kasvaa Brasiliassa. Jouhet ovat hevosen häntäjouhia, joita jousessa on 150–250 kappaletta yhtenä nippuna. Ne on pingotettu kanta- ja tyvikappaleen (frossi) väliin. Jouhien kireyttä voidaan säädellä tyvessä olevalla ruuvimekanismilla. Jousen puuosan laatu vaikuttaa alttoviulun sointiin hyvin paljon. Puuosa voi olla puun sijasta valmistettu myös hiilikuidusta. Ennen soittamista jouhiin hierotaan hartsia, joka lisää äänen syntymiseen vaadittavaa kitkaa.
Käsittelyn helpottumiseksi alttoviuluun voidaan liittää joitain lisäosia. Leuka- ja olkatuki auttavat pitämään soittimen paikoillaan leuan ja olkapään välissä. Ne kiinnitetään sarjaan, jotteivät ne vaimentaisi kannen värähtelyä. Pikavirittimillä voidaan hienosäätää viritystä.
Soittaminen
Alttoviulu, kuten kaikki muutkin viuluperheen soittimet, on oikeakätisten soitin. Oikeassa kädessä (ns. jousikäsi) pidetään jousta ja vasemman käden sormilla taasen painetaan kieliä otelautaan saaden erikorkuisia ääniä.
Perustekniikka alttoviulun soitossa on jokseenkin samanlainen kuin viulussa. Kokonsa vuoksi alttoviulun soittaminen vaatii kuitenkin enemmän fyysistä voimaa, jotta soittaja saa aikaan parhaan mahdollisen äänen. Myös jousen pitotapa poikkeaa hiukan viulun jousen pitotavasta. Kun viulua soitettaessa jousta pidetään etusormipainotteisesti, alttoviulua soitettaessa ote siirtyy enemmän pikkusormipainotteiseksi. Myös sävelten väliset välit ovat hiukan viulua leveämmät (ja vaihtelevat tietysti myös koon mukaan).
Soviet Kitsch
Kappaleet
Kappale 7 on lyhyt puhuttu/kuiskattu kohtaus, jossa Spektor ja hänen pikkuveljensä Barry (”Bear”) keskustelevat seuraavasta kappaleesta 8. ”Your Honor” -kappaleessa Spektorin taustalla soittaa Kill Kenada -yhtye. Spektor on tehnyt levyn jousisovitukset itse.
Fraine
Fraine on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 318 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 396 asukasta.
Alttoviulu
Soittaminen
Soittotapoja on monia: alttoviulua voi soittaa jousella, näppäillen eli pizzicato ja moniäänisesti kaksois- tai kolmoisotteilla. Pizzicatoja on olemassa erilaisia, tavallinen pizzicato, vasemman käden pizzicato (kieliä näppäillään vasemmalla kädellä) sekä ns. Bartók-pizzicato (kieli vedetään niin korkealle, että se pamahtaa otelautaan). Edellä mainittu pizzicato on perua Romanian pelimanneilta, joilla se vastaa normaalia pizzicatoa. Jousella voidaan soittaa sekä veto- että työntöjousella. Liikesuunnan muutoksen lisäksi on olemassa monia erilaisia jousenkäyttötapoja. Jousella voidaan soittaa détachéna (irrallaan, jokainen sävel erikseen) tai legatona (sitoen, säveliä sidotaan samalle vedolle tai työnnölle). Staccatossa sävelet soitetaan selvästi toisistaan erotettuina. Martellatossa (irrottaen) sävelet soitetaan selvästi erotettuina jousen kärjellä, kun spiccatossa sävelet ovat ponnahtelevia ja lyhyitä vetoja jousen keskiosalla. Jousella voidaan soittaa myös lähellä tallaa (sul ponticello), otelaudan päältä (sul tasto) tai jousen puupuolella (col legno). Myös huiluäänien soittaminen on mahdollista.
Soviet Kitsch
Julkaisut
Yksi painos albumista julkaistiin DVD:n kera. DVD sisältää promovideon The Survival Guide to Soviet Kitsch ja musiikkivideon Us. Sama DVD tulee Spektorin kokoelmalevyn Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories mukana.
Cantabria
Cantabria on yksi Espanjan 17 itsehallintoalueesta ja yksi Espanjan 50 maakunnasta. Se on jaettu edelleen seitsemään piiriin. Cantabrian rajanaapurit ovat Baskimaa (Biskajan maakunta), etelässä Kastilia ja León (León, Palencia ja Burgos), lännessä Asturia ja pohjoisessa Atlantin Biskajanlahti.
Cantabria on saanut nimensä ennen roomalaisia alueella eläneeltä kelttiläiseltä cantabri-kansalta. Ennen itsehallintojärjestelmän käyttöönottoa Cantabria tunnettiin Santanderin maakuntana.
Cantabria jakaa vuoristossa sijaitsevan Picos de Europan kansallispuiston Asturian ja Leónin maakuntien kanssa. Vuoristo kohoaa jopa 2 500 metrin korkeuteen. Atlantin rannikon läheisyyden vuoksi sademäärät kohoavat jopa 1 200 millimetriin vuodessa ja ilmasto on viileämpi kuin muualla Espanjassa.
Kieli
Itsehallintoalueen ainoa virallinen kieli on espanja. Alueella puhutaan kuitenkin yhä jonkin verran hyvin uhanalaista seudun alkuperäiskieltä kantabrian murretta, jota huolimatta sen läheisestä sukulaisuussuhteesta espanjaan ei kuitenkaan pidetä nykyään espanjan vaan asturia-leónin kielen murteena.
Aluejako
Cantabria on jaettu kymmeneen piirikuntatasoiseen comarca-nimiseen alueeseen, jotka jakaantuvat vielä kaikkiaan 102 kuntaan, joista kullakin on oma kaupungin- tai kunnanvaltuustonsa.
Talous
Cantabrian työvoimasta 5,8 prosenttia työskentelee alkutuotannon, 30,3 prosenttia jalostuksen ja 63,8 prosenttia palvelusektorilla. Maaliskuussa 2007 Cantabrian työttömyysprosentti oli 8,11 prosenttia, kun se koko Espanjassa oli 9,44.
Urheilu
Perinteinen kantabrialainen urheilulaji on paikallinen keilailupeli, josta harjoitetaan eri alueilla neljää erityylistä muotoa. Rannikolla suosittu laji on soutu, jota on perinteisesti harjoitettu kalastusveneillä. Suurin jalkapalloseura on Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelaava Racing Santander. Menestynein koripalloseura on Cantabria Lobos ("sudet"). center|thumb|500px|Santa Marinan kylä Entrambasaguasin kunnassa Cantabriassa.
Sirindhorn
Prinsessa Maha Chakri Sirindhorn (s. 2. huhtikuuta 1955) on Thaimaan entisen kuninkaan Bhumibol Adulyadejin ja tämän vaimon Sirikit Kitiyakaran toiseksi vanhin tytär, nykyisen kuninkaan Maha Vajiralongkornin sisar.
Ennen kuin huikentelevainen veli oli kruunattu kuninkaaksi, lehdistössä spekuloitiin, että Sirindhorn voisikin nousta valtaistuimelle veljensä sijaan. Hän on työteliäs, maanläheinen ja kiinnostunut Thaimaan asioista, kun taas veli on ollut tunnetumpi naissuhteista ja uhkapelistä.
Live at Bull Moose EP
Live at Bull Moose EP on Regina Spektorin EP-levy. Levy on nauhoitettu Bull Moose -levykaupassa Portlandissa, Mainessa kesäkuussa 2005. Levyä on myyty itsenäisissä levykaupoissa Yhdysvalloissa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Regina Spektor, ellei toisin mainittu.
Katkerokasvit
Katkerokasvit (Gentianaceae) on kaksisirkkaisten Gentianales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Heimoon kuuluu noin 900 lajia, jotka ovat pääasiassa ruohokasveja, jotkin pensaitakin. Lajit jaetaan noin 80 sukuun. Vajaa puolet kasveista on kielikatkeroita eli katkeroita (Gentiana) ja ripsikatkeroita (Gentianella). Raatekasvit ovat aiemmin kuuluneet tähän heimoon.
Tuntomerkit
Katkerokasvit ovat ruohoja ja usein kitkeränmakuisia, pensaita tai harvoin puita, sienijuurellisia ja joskus lehtivihreättömiä marraskasveja. Tärkkelyksen sijasta kasveissa on oligosakkarideja. Kasvit ovat usein karvattomia. Lehdet ovat lähes ruodittomia, ehyitä, tavallisesti sepiviä ja tavallisesti enemmän tai vähemmän kourasuonisia. Kukat ovat 4–5-lukuisia, melko kookkaita, ja verhiön ja teriön välissä on kehrämäinen rakenne. Teriö on kiertyvä (kontortti) ja putoamatta kuihtuva. Hetiö on kasvanut yhteen tyveltään. Kukassa ei ole mesiäistä. Sikiäin koostuu kahdesta emilehdestä ja siinä on kaksiliuskaiset ja turvonneet laitaistukat. Vartalo on usein lyhyt, luotti leveän kaksiliuskainen, joskus pallomainen. Hedelmä on liiteluomainen kota, jossa on usein huomattava verhiö. Siemenet ovat pieniä tai vähäpätöisiä, alkio valkea tai vihreä.
Levinneisyys
Heimo on levinnyt kaikkialle maapallolle kuivimpia alueita lukuun ottamatta.
Luokittelu
Katkerokasvilajeja on noin 1675, ja ne luokitellaan 88 suvuksi ja seitsemään tribukseen.
1. Saccifolieae Struwe, Thiv, V. A. Albert & Kadereit
Tribus koostuu neljästä suvusta ja 19 lajista, jotka kasvavat Etelä-Amerikan trooppisessa osassa ja Panamassa. Osa lajeista on lehtivihreättömiä sienijuuren varassa eläviä ruohoja; myös pensasmaisia lajeja on. Kukat ovat 4–6-, tavallisesti 5-lukuisia, ja istukat ovat laitaistukoita. Joidenkin lajien siemenistö on pölymäistä.
4. Chironieae Endlicher
Tribuksen 159 lajin joukossa on muutama pensas, muuten ne ovat ruohoja. Lajit kasvavat tropiikissa ja pohjoisessa lauhkeassa vyöhykkeessä. Kukat ovat tavallisesti 4- tai 5-lukuisia, mutta kukan osien lukusuhteet vaihtelevat 2–12. Verhiö on yhdislehtinen. Tribuksen 23 suvusta runsaslajisin on sapet eli punasapet (Centaurium) 50 lajillaan.
5. Potalieae Reichenbach
Tribuksen 13 sukua ja 154 lajia ovat trooppisia puita, liaaneja tai ruohoja. Niiden kukat ovat 3–24-lukuisia; verhiö on tyveltä yhteen kasvanut. Joidenkin lajien hedelmänä on marja. Suurimmat suvut ovat Fagraea ja silokukat (Lisianthius); edellisessä 75, jälkimmäisessä 30 lajia.
6. Helieae Gilg
22 suvun 205 lajista muutama on pensas, muut ruohoja, ja ne kasvavat trooppisessa Amerikassa ja Karibian alueella. Kukat ovat 4–6-lukuisia. Eniten lajeja on suvuissa Macrocarpaea (110 lajia) ja Symbolanthus (30 lajia).
7. Gentianeae Colla
Tribuksen 17 sukua ja 950 lajia ovat levinneet pohjoiseen lauhkeaan vyöhykkeeseen ja etelässä Sulawesin saarelle, Afrikkaan ja Madagaskariin asti (muutama tähtiölaji). Runsaslajisimmat suvut ovat kielikatkerot eli katkerot (Gentiana, 360 lajia), ripsikatkerot (Gentianella, 250 lajia), Halenia (80 lajia) ja tähtiöt (Swertia, 135 lajia).
Rupia
Rupia (₨ tai Rs.) on yleinen rahan nimi Etelä-Aasiassa. Se on käytössä muun muassa Intiassa, Pakistanissa, Sri Lankassa, Nepalissa, Mauritiuksella, Indonesiassa ja Seychelleillä. Intian ja Pakistanin rupia jakaantuu sataan paisaan.
Naistenvesi
Naistenvesi on lahti varsinaisessa Saimaan itäosassa Etelä-Savon Puumalassa.
Maantietoa
Naistenvesi on 10,1 kilometriä pitkä ja 4,4 kilometriä leveä lahti, jonka lahdensuu aukeaisi varsinaisen Saimaan Lehmäinselälle ellei se olisi katkaistu tiepenkereellä. Ainoa silta-aukko penkereessä sijaitsee Kutsaaren ja Likasaaren välissä sen eteläpuolella Likasalmessa. Salmesta vesireitti jatkaa Halkovedelle, joka jää Hätinvirran ja Lehmäinselän väliin. Yhdystie 15137 tulee Kitulanniemestä pitkin harjujaksoa, jonka osia ovat pohjoisesta työntyvä niemi, Kotkatsaari, Likasaari, pieni Kutsaari ja Junninmäessä sijaitsevaan niemimaan kärki. Naistenvesi on länsipäässään leveämmillään yli neljä kilometriä, keskikohdassa alle 2,5 kilometriä ja itäosissa noin kilometrin leveä.
Sen länsiosan järvenselkää rikkoo monet saaret, joita ovat esimerkiksi Lammassaari, Haapasaari, Apaasaari, Jänissaaret, Hevossaari, Huuhtsaari, Kangassaari, toinen Lammassaari ja Riuttasaari. Itäosassa on vielä Linnunpääsaari ja Martinlahdensaari. Saaret jakavat Naisenveden pieniin järvenselkiin, joista Kokkolanselkä sijaitsee Lammassaaren pohjoispuolella, Papuluodonselkä on Huhtsaaren itäpuolella, Kuivisaarenselkä on Hevos- ja Lammassaaren eteläpuolella lahtena, ja viimeisenä Huuhkaalanselkä muodostaa koko lahden itäpuoliskon. Täällä on lisäksi 1,4 kilometriä pitkä Martinlahti, kilometrin pituinen Sirkuspohja ja lisäksi länsipään pohjoisrannassa Kataalahti.
Lahden järvenpohja on epätasainen, mikä ilmenee osittain saarien lukumäärässä, joita on kartasta laskien 80. Lahden länsiosissa järvenpohja on saarien välissä 10–15 metriä, vaikka esimerkiksi Papuluodonselällä on 21-metrinen syvänne ja Kangassaarenselällä on 19 metriä syvää. Huuhkaalanselällä oleva syvännejakso alkaa Riuttasaaresta ja päättyy Linnunpääsaareen. Se on pääosin alle 20 metriä syvä, mutta paikoitellen löytyy 29-, 20- ja 22-metrisiä syvänteitä. Martinlahti on kauttaaltaan kaksi metriä syvä, mutta Kataalahti on vaihtelevan syvä. Suurin syvyys siellä on 14 metriä.
Pohjoisranta on Kitulansaloa, jonka asutus Lajussa ja Huuhkaalassa sijaitsee saaren, tai nykyään niemimaan, sisäosissa. Siellä kulkee myös Puumalaan johtava kantatie 62, josta haarautuu Naistenveden rantaan pieniä teitä. Etelärannikolla on kylät Junninmäki ja Autio. Sinne tulee tiet Puumalasta Kotkatsaaren yhdystien kautta ja Sirkuspohjan kiertävältä kylätieltä.
Luontoarvoja
Lajun eli Kitulan entinen kaivosalue sijaitsee Naistenveden pohjoispuolella Kitulansalossa. Se oli tuotannossa vuonna 1970, jolloin siitä louhittiin 59 000 tonnia kiveä. Kivestä 19 000 tonnia oli malmia, joka kuljetettiin 100 kilometrin päähän Hällinmäen kaivokselle Virtasalmelle rikastettavaksi. Avolouhos on ennallistamatta ja sen ylivuoto-oja tuo vedet Rummakonlahteen.
Historiaa
Järven nimi oli vuosien 1643–1646 verollepanokirjassa ”Naisteun Wesi” tai ”Kitulan Jerfwi”.
Naistenveden toinen vesiyhteys on katkaistu tiellä. Pohjoisessa sijaitsevalle Pihlajavedelle on johtanut Vuosalmi. Entisen salmen pohjoispuolella on Saunalampi, Vuolteenlampi ja Mustalahti, ja sen eteläpuolella Suusalmi. Vuosalmesta virtasi vettä Tuomilahdelta, jonne se oli saapunut Ummistonveden Tetrinselältä. Vielä vuonna 1971 oli peruskartan mukaan uuden ja vanhan tien ali vesiyhteys, mutta Vuolammelle on virheellisesti piirretty vesiyhteyden sijasta maakannas.
Vesistösuhteet
Naistenvesi kuuluu Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Suur-Saimaan alueella (04.1) Ala-Saimaan alueeseen (04.11), johon Ala-Saimaan lähialue (04.112) kuuluu. Vuosalmen virtaaman tila Pihlajavedestä Naistenveteen on toistaiseksi tuntematon, mutta sieltä voi tulla lahteen hieman vettä. Kitulansalossa on kolme järveä, jotka laskevat Naistenveden pohjoisrantaan. Ne ovat Arpolanlampi (6 ha), Sorsalampi (1 ha) ja Haukikaarteenlampi. Etelärantaan laskee noin puolet eteläisen niemimaan järvistä. Naistenveden länsipäähän Soukanlahteen laskee Nenälampi ja Junninmäellä Suurjärvi (2 ha) ja Akkalampi samaa ojaa myöten. Idempänä Autionlahteen laskee Tiikinlampi ja Valkiajärvi (8 ha) omia laskuojia myöten. Valkiajärven valuma-alue on suurempi, koska siihen kuuluu Suurijärvi (10 ha) ja Pekolampi. Aution itäpuolelle Piiriniemenlahteen laskee Kaakkolampi. Martinlahteen laskee kaksi pienvesistöä. Karhuvuoren alla sijaitsee Potkulammen laskuoja, jonka valuma-alueeseen kuuluvat lisäksi Haapalampi (1 ha), Härkäjärvi ja Umpilampi sekä laskuojassa sijaitseva kartassa nimetön lampi. Martinlahden itäiseen pohjukkaan laskee Lassinlammesta alkava laskuoja. Samalla alueella on paljon muita lampia, mutta niiden laskuoja on Pohjaoja. Sen valuma-alueeseen kuuluvat Pohjalampi (1 ha), Mustikkalampi, Suurilampi (3 ha), Pienilampi, Pitkälampi, Pyöriälampi (3 ha) ja Riitalampi. Lopuksi Naistenveden itäpäähän laskee Tuomijärvi (10 ha).
Virgin Interactive
Virgin Games oli Virgin Groupiin kuuluva vuonna 1983 perustettu videopelien julkaisija.
Yrityksen nimeksi tuli Virgin Mastertronic vuonna 1987 Mastertronic Groupin kanssa yhdistymisen myötä. Vuonna 1991 yritys myytiin Segalle, mutta julkaisutoiminta säilytettiin: yrityksen nimeksi tuli Virgin Interactive Entertainment (VIE).
Garten of Banban
Garten of Banban on Euphoric Brothersin kehittämä ja julkaisema videopelisarja. Pelisarjan pelit ovat lajityypeiltään seikkailu-, Indie- ja toimintapelejä. Pelisarjan ensimmäinen osa julkaistiin 6. tammikuuta 2023, toinen osa 3. maaliskuuta 2023 ja kolmas 5. toukokuuta 2023. Pelisarjan neljäs osa, Garten of Banban 4, julkaistaan vuonna 2023.
Parallax Software
Parallax Software oli yhdysvaltalainen pelivalmistaja, joka tunnetaan menestyneistä Descent- ja Descent II -peleistä. Parallax Softwaren perustivat Mike Kulas ja Matt Toschlog. Julkaistuaan Descent II -pelin yhtiö jakaantui kahtia Mike Kulasin johtamaan Volition Inc. -pelitaloon ja Matt Toschlogin Outrage Entertainmentiin, joka julkaisi Descent-sarjan kolmannen osan: Descent³:n. THQ osti molemmat yhtiöt ja myöhemmin lakkautti Outrage Entertainmentin perustaen Outrage Gamesin mutta Volition jatkaa konsolipelien tuottajana THQ:n alaisuudessa.
Mike Kulas ja Matt Toschlog perustivat syyskuussa 2016 uuden Revival Productions -nimisen yhtiön, jonka ensimmäinen peli on Overload.
Rest In Beat PM
Rest In Beat PM on suomalaislaulaja Robin Packalenin 18. joulukuuta 2020 julkaistu ensimmäinen englanninkielinen EP. EP on ensimmäinen osa Packalenin tulevaa englanninkielistä albumia, jonka vuonna 2021 julkaistavan toisen EP-osan nimi on Rest In Beat AM.
Polkujuoksu
thumb|Polkujuoksija kapealla polulla. Polkujuoksu (tunnettu vuoristoalueilla myös nimityksellä vuoristojuoksu ) on urheilulaji, jossa juostaan tai patikoidaan poluilla.
Historiaa
Polkujuoksu nousi suosioon ensin Yhdysvalloissa ja Euroopan alppimaissa. Ensimmäinen polkujuoksuyhdistys, American Trail Running Association, perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1996. Yhdysvalloissa lajia harrastavien määrä kasvoi vuosien 2006 ja 2012 välillä 4,5 miljoonasta yli 6 miljoonaan. Laji tuli Suomeen 2010-luvulla. Järjestettyjen polkujuoksutapahtumien määrä on kasvanut kaikkialla maailmassa viime vuosina.
Lajin luonne
thumb|Vuoden 2008 Ultra-Trail du Mont-Blanc -tapahtuman voittaja Kilian Jornet. Polkujuoksijat mainitsevat usein pääasiallisiksi syikseen polkujuoksun suosimiselle pienemmän iskurasituksen maantiejuoksuun verrattuna, näköalat ja luonnonläheisyyden.
Polkujuoksu muistuttaa maastojuoksua. Lajit erottaa selkeimmin juoksutapahtumien osalta, sillä polkujuoksutapahtumissa matkan pituus on yli 12 kilometriä kun taas selkeämmin standardoidussa maastojuoksussa juostaan tyypillisesti alle 12 kilometrin matkoja ja samaa kierrosta useaan kertaan. Polkujuoksijat myös juoksevat kapeammilla poluilla kuin maastojuoksijat, ja reitillä voi olla suuria korkeuseroja.
Polkujuoksu on lajina monipuolisempaa kuin tasaisella radalla juokseminen. Polkujuoksijan täytyy käyttää koko kehoaan aktiivisesti. Polulla juokseminen vaatii valppautta ja on teknisesti haastavaa, sillä juoksija joutuu koko ajan tarkkailemaan polkua edessään väistääkseen kivet ja muut esteet. Polkujuoksijan askel on suhteellisen lyhyt. Askelpituus ja askeltiheys vaihtelevat juoksun aikana, ja välillä juoksija joutuu loikkimaan ja kiipeämään. Ylämäkijuoksu ja alamäkijuoksu vaativat omanlaistaan tekniikkaa, lihasvoimaa ja koordinaatiota. Käsiä käytetään aktiivisesti tasapainottamaan juoksua etenkin alamäkeen juostaessa. Polkujuoksijan vauhti onkin selvästi hitaampaa kuin tasaisella juoksijan vastaavalla matkalla.
Varusteet
thumb|Polkujuoksukenkä. Polkujuoksijan perusvarusteita ovat lenkkikengät ja säänmukaiset vaatteet. Polkujuoksukengältä vaaditaan hyvää istuvuutta, jotta se on tukeva epätasaisessa maastossa. Polkujuoksuun tarkoitettujen kenkien päällys on suunniteltu kestäväksi ja märkiin oloihin sopivaksi. Vaimennusta ei ole kovin paljon, sillä polku on alustana pehmeä ja ohutpohjainen kenkä on vakaampi kuin paksupohjainen. Polkujuoksijat käyttävät normaalisti nastattomia kenkiä, mutta nastallisia kenkiä käytetään märällä, mutaisella tai jäisellä kelillä.
Polkujuoksijat suosivat joskus ihonmyötäisiä vaatteita, sillä ne eivät tartu puihin ja pensaisiin kuten löysät vaatteet. Pitkillä matkoilla ja huonolla säällä voidaan käyttää lämpimiä vaatekappaleita kuten irtohihoja, säärystimiä, päähineitä, käsineitä ja kuoritakkia.
Polkujuoksijat kuljettavat varusteitaan juoksun aikana juoksurepussa tai -liivissä. Yleisiä varusteita ovat vesi, energiageeli ja muu kiinteä ruoka, urheilukello, älypuhelin, sykepanta, silmäsuoja, otsalamppu ja kokoontaitettavat juoksusauvat.
Tapahtumat
Polkujuoksutapahtumia järjestetään maailmanlaajuisesti. Tapahtumia järjestäviä vakiintuneita järjestöjä ei ole kovin monta lajin suhteellisen lyhyen historian takia.
Kilpailujen pituudet vaihtelevat suuresti. Ne voivat olla pituuksiltaan viidestä kilometristä yli 161 kilometriin. Monet korkean tason polkujuoksutapahtumat ovat ultramaratonin pituisia. Samanpituiset kilpailut eroavat usein suuresti maaston suhteen. Eri reiteillä tehtyjen suoritusten vertaaminen on siten vaikeaa. Tämä on eroavaisuus maantiejuoksun 10 kilometrin ja maratonin kaltaisten standardipituuksien ajanoton suhteen.
Tukipisteitä sijoitetaan useimmiten 5–10 kilometrin välein reitin varrelle. Useimmat polkujuoksutapahtumat koostuvat yhdestä etapista. Tällöin juoksijoiden ajat mitataan koko juoksun ajalta, tukipisteillä pysähtymiset mukaan lukien. Polkujuoksun etappikilpailuita on kuitenkin myös olemassa. Nämä usean päivän kestävät etappikilpailut tavanomaisesti tarjoavat juoksijoille täyden tuen etappien väleissä. On kuitenkin olemassa etappikilpailuita, jotka eivät tarjoa muuta tukea kuin vettä ja ensiapua. Nämä kilpailut vaativat, että juoksijoiden on kannettava kaikki tarvitsemansa varusteet (ruoka, makuupussi, vaihtovaatteet, hätäraketti, kompassi, taskulamppu ja niin edelleen) itse. Paras esimerkki tämänkaltaisesta kilpailusta on Marathon des Sables, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1986.
Osanottajien määrä on rajoituksista johtuen usein pienempi kuin maantiejuoksuissa. Tähän voi olla eri syitä, kuten polkujen kapeus, kansallispuistojen asettamat rajoitukset sekä turvallisuutta ja ympäristöä koskevat huolet. On myös useita hyvin suosittuja kilpailuja, kuten Euroopassa järjestetty Ultra-Trail du Mont-Blanc ja Yhdysvalloissa järjestetty Western States Endurance Run, jotka ovat joutuneet rajoittamaan osanottajien määrää ylivoimaisen kysynnän takia.
Suomessa
Suomessa tapahtumiin osallistuu aktiivisesti 2 000–3 000 urheilijaa vuodessa. Suomessa järjestetään vuosittain parisenkymmentä polkujuoksutapahtumaa sekä näistä muodostuvia polkujuoksukiertueita, kuten Trail Tour Finland sekä Ultra Trail Tour Finland.
Muualla
thumb|[[Prahassa järjestetty polkujuoksutapahtuma meneillään.]]
Karl Lindahl (insinööri)
Karl "Kalle" Anders Lindahl (9. huhtikuuta 1932 Hyvinkää - 15. huhtikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja ammatiltaan paperi-insinööri. Yleisurheilussa hänen päälajinsa oli 110 metrin aitajuoksu. Hän edusti aktiiviurallaan Hyvinkään Tahkoa.
Lindahl kilpaili 1950-luvulla 110 metrin aitajuoksussa nousten vuonna 1955 Kalevan kisojen mitalistiksi. Maaotteluedustuksia hänellä oli kaksi eli vuoden 1955 Suomi-Ruotsi -maaottelu ja syksyn 1956 Suomi-Unkari -maaottelu, jossa hän juoksi ennätyksensä 14,9.
Kalle Lindahl syntyi Hyvinkäällä. Hänen isänsä John oli lääkäri ja äitinsä Saara sairaanhoitaja. Sotien aikana vanhemmat työskentelivät Vaasassa sotasairaalassa, ja pikku-Kalle lähetettiin sotalapseksi Ruotsiin. Lapsuuden kesiä Lindahlit viettivät Espoon Suvisaaristossa, jossa hänen setänsä, arkkitehti Kari Lindahl oli suunnitellut ja rakennuttanut kesäpaikan.
Karl Lindahl opiskeli Helsingin Tekniska Läroverketissä insinööriksi. Opiskelun aikaisessa harjoittelussa Lindahl suuntautui paperiteollisuuteen. Valmistuttuaan hän siirtyi Kymmene Oy:n Voikkaan tehtaalle käyttöinsinööriksi. Hän siirtyi 1960-luvun lopulla Helsinkiin paperiteollisuuden kudosvalmistaja Fennofeltin palvelukseen, joka sulautui ruotsalaiseen Nordiskafiltin ja edelleen amerikkalaiseen Albanyyn. Eläköityessään Lindahl johti Albany Fennofeltin toimintaa Suomessa.
Jacques Anquetil
thumb|right|Jacques Anquetil vuoden 1963 [[Ranskan ympäriajossa.]] thumb|right|Jacques Anquetilin muistomerkki [[Châteaufort (Yvelines)|Châteaufortissa, Ranskassa.]] Jacques Anquetil (8. tammikuuta 1934 Mont St Aignan, Normandia, Ranska – 18. marraskuuta 1987) oli ranskalainen maantiekilpapyöräilijä, joka voitti ensimmäisenä Ranskan ympäriajon viisi kertaa (vuosina 1957, 1961, 1962, 1963 ja 1964). Hän oli ensimmäinen kaikki suuret ympäriajot (Ranska, Italia ja Espanja) voittanut pyöräilijä. Anquetil saavutti uransa aikana 200 voittoa, joukossa 2 Italian ympäriajon (1960 ja 1964) ja yksi Espanjan ympäriajon (1963) voitto. Anquetil paransi pyöräilyn yhden tunnin ennätystä kahdesti, vuosina 1956 (46,159 km) ja 1967 (47,493). Näistä jälkimmäinen ennätys hylättiin, sillä Anquetil kieltäytyi osallistumasta suorituksen jälkeiseen dopingtestiin. Anquetilin menestys kilpailuissa perustui erityisesti hänen hyviin aika-ajosuorituksiinsa ja hänestä käytettiinkin lempinimeä Monsieur Chrono. Toinen Anquetilin lempinimi oli Maître Jacques eli Mestari Jacques.
Vuoden 1961 Ranskan ympäriajossa Anquetil onnistui pitämään johtajan keltaisen paidan hallusaan ensimmäisestä päivästä lähtien koko kilpailun loppuun saakka. Anquetil muistetaan myös kaksinkamppailustaan Raymond Poulidoria vastaan etenkin vuoden 1964 Ranskan ympäriajossa.
Jacques Anquetil ei loistavasta kilpailumenestyksestään huolimatta ollut koskaan erityisen suosittu urheilija kotimaassaan Ranskassa. Pyöräilyn ystävät pitivät häntä etäisenä ja kylmänä hahmona. Anquetil itse edisti tällaisen kuvan syntymistä muun muassa kertomalla haastattelussa ainoaksi tavoitteeksensa pyöräilyssä rahan ansaitsemisen. Anquetilia pidettiin erittäin laskelmoivana kilpailijana, joka teki ainoastaan tarvittavan voittaakseen. Hän suhtautui myös myönteisesti suoritusta parantavien lääkkeiden käyttöön.
Anquetil lopetti kilpauransa 35-vuotiaana vuonna 1969. Hän kuoli vatsasyöpään vuonna 1987 vain 53-vuotiaana.
Saavutukset
Lähde: procyclingstats.com
Maunu VI Lainparantaja
thumb|Maunu Lainparantaja. Veistos [[Stavangerin tuomiokirkko|Stavangerin tuomiokirkossa.]] Maunu VI Lainparantaja (Magnus Lagabøte, 1238–1280) oli Norjan kuningas 1257–1280. Maunu oli Haakon Haakoninpojan poika.
Maunu teki skottien kanssa rauhan myymällä Skotlannille Hebridit ja Mansaaren. Maunu oli myös huomattava hallinnon uudistaja. Hän kokosi vuonna 1274 kaikki lait yhteen ja teki niihin korjauksia. Maunu toi lakiin muun muassa näkemyksen siitä, että lain rikkominen oli aina rikos valtiota vastaan eikä yksilöä vastaan, pyrkien näin kitkemään verikoston perinteen. Uudet lait vahvistivat kuninkaan asemaa ylimpänä lainsäätäjänä. Maunu perusti myös kuninkaankanslian ja valtakunnanneuvoston.
Lara Gilchrist
Lara Gilchrist (s. 1982 ) on kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi elokuvasta The Last Trimester. Sittemmin hänet muistetaan vierailevasta roolistaan televisiosarjassa Taisteluplaneetta Galactica.
Ura
Hän on näytellyt uransa aikana enimmäkseen teattereissa ja on tekee nykyään myös vierailevia rooleja televisiosarjoissa kuten Smallville, Stargate Atlantis ja Supernatural. Vuonna 2005 hän teki ensimmäisen ääniroolinsa elokuvassa A Fairytale Christmas ja toisen kerran Ihmenelosissa 2006.
Stefan Silva
pienoiskuva|303x303px|Stefan Silva vuonna 2018 AIK:n paidassa. Stefan Silva (s. 11. maaliskuuta 1990 Tukholma) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Fatih Karagümrükia. Silva on edustanut pääsarjatasolla Ruotsin Allsvenskanin AIK:ta. Hän on voittanut AIK:n riveissä Allsvenskanin mestaruuden.
Ana Diaz
Ana Gabriela Esmeralda Diaz Molina (s. 7. kesäkuuta 1977 Västerås) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän on tehnyt sanoituksia monille suosituille artisteille tai yhtyeille, kuten Britney Spearsille, One Directionille ja Zara Larssonille.
Diazilla on suomalainen äiti ja venezuelalainen isä. Hän on kasvanut Ruotsin Västeråsissa. Hänestä piti tulla hammaslääkäri, mutta opinnot jäivät kesken, kun hän pääsi kokopäivätöihin Sony/ATV-levy-yhtiöön tekemään musiikkia muille artisteille. Tämän työn takia hän muutti Lontooseen. Nykyään hän asuu Tukholmassa.
Luettelo hedelmistä
thumb|[[Sitruuna (hedelmä)|Sitruunoita]] thumb|[[Kiivi (hedelmä)|Kiivejä]] Tämä on luettelo ihmisen ravinnokseen käyttämistä hedelmistä gastronomisen määritelmän mukaan. Vertaa hedelmän kasvitieteellinen määritelmä.
Al Gore
Albert Arnold ”Al” Gore Jr. (s. 31. maaliskuuta 1948 Washington, D.C.) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka oli Yhdysvaltain varapresidenttinä vuosina 1993–2001 ja demokraattisen puolueen presidenttiehdokas vuoden 2000 vaaleissa. Gore sai koko maassa noin puoli miljoonaa ääntä enemmän kuin vastaehdokkaansa George W. Bush, mutta enemmistövaalityyppisen vaalijärjestelmän takia Gore hävisi vaalit. Gorelle myönnettiin vuonna 2007 Nobelin rauhanpalkinto hänen ilmastonmuutoskysymyksen parissa tekemästään työstä.