cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zuzana Licko
Zuzana Licko, alun perin Zuzana Ličko, (s. 1961 Bratislava) on tšekkoslovakialaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjainsuunnittelija. Hän muutti vanhempiensa mukana Yhdysvaltoihin vuonna 1968. Licko opiskeli Kalifornian Berkeleyn yliopistossa graafista viestintää ja valmistui vuonna 1984.
Licko perusti vuonna 1984 aviomiehensä, hollantilaisen kirjasinsuunnittelija Rudy VanderLansin kanssa graafisen suunnittelun yrityksen Emigren, joka on vaikuttanut merkittävällä tavalla uudempaan typografiaan. Emigre tuli pian tunnetuksi omakustannelehdestään ja suunnittelemistaan kirjaintyypeistä, jotka hyödynsivät Macintosh-tietokoneiden tarjoamia uusia mahdollisuuksia. Licko ja VanderLans olivat uuden digitaalisen teknologian varhaisia omaksujia, ja heidän kokeelliset työnsä herättivät melkoista kuohuntaa 1980-luvun graafisen suunnittelun piirissä. Uusien muodikkaiden kirjaintyyppien julkaiseminen Emigre-lehdessä johti niiden valtavaan kysyntään, ja Licko ja VanderLans perustivat digitaalisten kirjaintyyppiensä tuotantoa ja levitystä varten Emigre Type -sisaryrityksen. Se on nykyisin Emigren keskeisin osa.
Licko sai vuonna 2005 Rhode Island School of Designilta kunniatohtorin arvon sekä vuonna 2013 Society of Typographic Aficionadosin Typography Award -palkinnon. Vuonna 2011 viisi Emigre Type Libraryn kirjaintyyppiä lisättiin New Yorkin Museum of Modern Artin kokoelmin.
Power Macintosh 7500
pienoiskuva|Power Macintosh 7500. Power Macintosh 7500 on Applen 8. elokuuta 1995 julkaisema tietokone. Malli julkaistiin yhtä aikaa Power Macintosh 7200:n kanssa, josta poiketen 7500 sisälsi paikan tytärkortille. Power Macintosh 7500:n tuotanto lakkautettiin yhdeksän kuukauden kuluttua 18. toukokuuta 1996, jolloin Power Macintosh 7600 julkaistiin.
Yleistä
Power Macintosh oli eräitä ensimmäisistä Macintosheista, jossa oli PCI-laajennuspaikkoja. Tytärkortin ansiosta laitteen PowerPC 601 -suoritin oli helppo päivittää. Outrigger-kotelo helpotti pääsyä keskusyksikön sisälle.
Aiheesta muualla
Power Macintosh 7500
Andrei Trefilov
thumb|Andrei Trefilov
Andrei Viktorovitš Trefilov (, s. 31. elokuuta, 1969, Kirovo-Tšepetsk, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääkiekkomaalivahti ja olympiavoittaja.
Peliura
Trefilovin peliura alkoi kotikaupunkinsa Kirovo-Tšepetskin laadukkaasta juniorityöstään tunnetussa Olimpijassa ennen siirtymistään Neuvostoliiton pääsarjan Moskovan Dynamoon. Dynamossa Trefilov sai pian vastuuta ja seura voitti kaksi peräkkäistä Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1991 ja 1992. Vahvat esitykset veivät hänet myös Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueeseen jonka maalilla Trefilov voitti pronssia vuoden 1991 MM-kisoissa Turussa. Mitali jäi Neuvostoliiton viimeiseksi, mutta Trefilovin kirkkain saavutus koitti vasta seuraavana vuonna Itsenäisten valtioiden yhteisönä esiintyneen joukkueen voittaessa Albertvillen olympialaisissa kultaa. Trefilovin aikaa sekä Dynamossa että maajoukkueessa määritti kilpailu molemmissa joukkuetoverina esiintyneen Mihail Štalenkovin kanssa.
Edellistenkin talviolympialaisten isäntäkaupunki tuli Trefiloville pian tutuksi sillä Calgary Flames oli varannut hänet edellisvuonna NHL-liigaan Dynamon esiinnyttyä sarjan joukkueita vastaan voitokkaasti Super Seriesissa Trefilov tähtenään. Calgaryssa menestystä ei kuitenkaan löytynyt ja kolmen kauden aikana tilille kertyi joukkueessa vain 15 ottelua osin vakavista loukkaantumisistakin johtuen. Matka taalajäillä jatkui samoissa loukkaantumisten sävyttämissä merkeissä myös Buffalo Sabresin ja Chicago Blackhawksin paidoissa ennen lyhyttä paluuta Calgaryyn NHL-uran päätteeksi. Trefilov pelasi vielä yhden kauden IHL-liigan Chicago Wolvesissa voittaen mestaruuden ja valittiin samalla sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Vuoden 2000 kesällä matka jatkui Saksan DEL-liigaan Düsseldorfer EGn riveihin, vaikka vanhat vammat uusiutuivatkin yhä toistuvasti pelasi Trefilov Düsseldorfissa kuusi Pohjois-Amerikan vuosiin verrattuna melko ehjää kautta ja jo ensimmäisellään hänet valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi. Viimeiseksi saavutukseksi jäi Saksan cupin voitto keväällä 2006, Trefilov päätti sen jälkeen pelaajauransa Düsseldorfin perinteisen Brehmstraßen jäähallin jäähyväisottelussa ja toimii nykyään maalivahtivalmentajana sekä pelaaja-agenttina.
Filip (Ruotsi)
Filip oli Ruotsin kuningas noin 1105-1118. Hän oli kuningas Halstenin poika.
Islantilaisen Hervörin saagan mukaan Filip hallitsi vain lyhyen aikaa ja oli naimisissa Harald Ankaran tyttären Ingegerdin kanssa.
Sebastian
Sebastian on alkujaan kreikkalais-latinalainen miehen etunimi. Nimi merkitsee Sebasten asukasta. Vanhalla ajalla Sebaste oli Vähässä-Aasiassa sijainnut kaupunki, jonka nimi tuli ’kunnioitettavaa’ tarkoittavasta kreikan kielen sanasta sebastos (σεβαστος) ja oli samalla käännös keisari Augustuksen nimestä. Nimen on tehnyt laajalti suosituksi varsinkin Pyhä Sebastianus, kristillinen marttyyri, jonka muistopäivä 20. tammikuuta on Suomessakin nykyään (vuodesta 2010 lähtien) Sebastianin nimipäivä.
Aiheesta muualla
Sebastian セバスチャン Sebastian Sebastian
Linnunlaulu
Laululla lintu pyrkii vaikuttamaan toisiin lintuyksilöihin pesintään liittyvissä tapahtumissa. Koiraat ilmoittavat laulullaan reviirinsä omistuksesta. Samalla ne antavat naaraille tilaisuuden kuulla, kelpaako laulaja pariutumiskumppaniksi. Lisäksi muodostuneet lintuparit pitävät laululla yhteyttä toisiinsa. Koiras voi esimerkiksi kertoa naaraalle laulullaan, että reitti on selvä ruoan hakuun. Tropiikin lintuparit harrastavat usein yhteislaulua.
Useimpien lintujen laulun voi katsoa muodostuvan säkeistä. Niiden määrä vaihtelee lajeittain, ja lajit tai yksilöt voivat yhdistellä niitä lauluesityksiksi vaihtelevin tavoin. Jotkin lajit oppivat koko ikänsä uusia lauluja, kun toiset oppivat uutta vain tietyssä iässä. Jotkin linnut, kuten kottaraiset, pystyvät matkimaan muita lajeja ja mitä tahansa luonnon ja kulttuurin ääniä.
Linnunlaulu on kehittynyt erilaiseksi lintujen eri kehityslinjoissa, joten sitä käytetään apuna lintulajien kuvauksessa, nimeämisessä ja luokittelussa.
Äänen muodostuminen
thumb|Linnun äänielin eli [[syrinx (äänielin)|syrinx. 1. 3. 7. ja 9. rengasmaisia rustoja, 2. henkitorven loppuosa (tympanum), 4. lyhyt vertikaalinen rusto (pessulus), 5. ja 6. kalvoja, 8. keuhkoputki]] Lintu tuottaa lauluäänensä henkitorven alapäässä sijaitsevassa äänielimessään eli syrinxissä. Kaikilla laululinnuilla on samanlainen äänielin, joskaan se ei takaa kaikille yhtäläistä laulutaitoa. Hyvillä laulajilla syrinx yltää kumpaankin keuhkoputkeen ja on ylösalaisin käännetyn Y-kirjaimen muotoinen. Henkitorven alapään rustot ovat liittyneet toisiinsa muodostaen rumpumaisen kaikupohjan. Ylempänä rustot ovat rengasmaisia, alempana keuhkoputkissa edestä avoimia. Äänielin on esimerkiksi papukaijoilla rakenteeltaan hieman erilainen ja se sijaitsee kokonaan henkitorven alapäässä eikä yllä keuhkoputkiin.
Äänielimen ulkopinnalle kiinnittyvät lihakset säätelevät ilmakanavien poikkipinta-alaa ja jännitystä. Ne kiinnittyvät toisesta päästään äänielimeen ja toisesta syrinxin ulkopuolelle. Lihasten supistuminen vaikuttaa koko äänielimeen esimerkiksi vetämällä sitä pään suuntaan. Niiden lajien ääntely, joilta ulkoiset lihakset puuttuvat, on pääasiassa sihinää tai korinaa; näitä ovat esimerkiksi sileälastaiset, haikarat ja kondorit. Hyvillä laulajilla on äänielimissään ulkoisten lihasten lisäksi sisäisiä lihaksia. Niiden molemmat päät kiinnittyvät äänielimeen, joten ne ilmeisesti säätelevät syrinxin osien keskinäisiä asentoja. Varpuslinnuista laululintujen ryhmän (Passeri) lajeilla on äänielimessään sisäisiä lihaksia viidestä yhdeksään, muilla (Tyranni) yhdestä neljään.
Äänielimen lihakset säätelevät laululintujen äänielimen keuhkoputkiin yltävien osien yläosan kalvomaisia rakenteita. Niistä tärkeimmät ovat keski- ja ulkokalvot, jotka säätelevät Y:n sakaroiden poikkipinta-alaa juuri kehkoputkien yhtymäkohdan alapuolella. Keuhkoputkien yhtymäkohdan väliin jää lisäksi kolmiomainen osa, jonka keskellä on etummaisen ilmapussin uloke. Sitä rajaa kaksi kalvoa.
Linnun ääni syntyy, kun rintaontelon tilavuuteen vaikuttavat lihakset saavat ilman virtaamaan läpi äänielimen. Kun äänielimen lihakset jännittävät sen kalvoja, ilmakanavat sulkeutuvat osittain ja ilma saa kalvot värähtelemään. Äänen taajuuden määrää värähtelevän kalvon jännitys ja voimakkuuden läpi virtaava ilmamäärä. Väriä ääneen syntyy kerrannaistaajuuksista, joita aiheuttaa kalvon taipuisuus. Äänielimessä syntynyttä ääntä muokkaavat vielä henkitorvi, suuontelo, kieli ja nokka.
Valtaosa äänestä muodostuu uloshengityksessä. Linnuilla on havaittu nopeita ”mikrosisäänhengityksiä”, joita voi olla jopa yli 20 sekunnissa. Niillä lintu korvaa laulun kuluttamaa ilmavarantoa laulun aikana ja pystyy laulamaan pitkään ennen kuin joutuu hengittämään kunnolla hapenottoa varten.
Laululintu pystyy muodostamaan ääntä syrinxin kahdessa eri värähtelijässä yhtä aikaa. Joidenkin lintujen äänessä kuulija pystyykin erottamaan kaksi yhtäaikaista ääntä. Äänielimen puoliskojen itsenäisen toiminnan mahdollistaa laululintujen hermotustapa, jossa eri puolten hermoradat hermottavat vain omaa puoliskoaan äänielimestä.
Linnut ovat kaikista eläimistä äänekkäimpiä. Kovaäänisimpiin kuuluvat pitkäkaulaiset linnut, kuten kurjet ja laulujoutsenet, joiden ääni kuuluu kilometrien päähän. Suomen linnuista myös esimerkiksi kaakkurin ja kuikan ääni on hyvin kantava. Myös korkeampiääniset pienemmät linnut laulavat hyvin kovalla äänellä. Satakielen laulun äänenvoimakkuus on selvästi yli sata desibeliä, ja muutaman metrin päästä kuultuna se ylittää ihmisen kuuloaistin kipurajan. Jotta sen kuuluva laulu ei paljastaisi sen sijaintia petolinnuille, satakieli laulaa pensaan sisäosissa ja vuorottelee matalia ja korkeita ääniä niin, että sitä on vaikea paikallistaa.
Linnut erottavat ääniä paremmin kuin ihminen. Sen vuoksi ihmisen korvissa samalta kuulostavat äänet voivat merkitä linnulle eri asioita.
Miksi linnut laulavat?
thumb|upright|Laulava [[kulokerttuli]] thumb|Ketokerttuli laulaa. Linnunlaulun avulla yksilöt tunnistavat toisensa sekä erottavat oman lajinsa ja sukupuolet. Monet linnut tunnistavat myös omat sukulaisensa laulun perusteella. Monella lajilla naaraat arvioivat koiraan kuntoa ja kelpoisuutta sen laulun perusteella. Naaraan suosimia ominaisuuksia koiraan laulussa ovat yleensä nopeus, pituus ja vaihtelevuus. Koiraat myös mittelevät laulun avulla voimiaan ja puolustavat elinpiiriään. Laulu antaa tietoa kilpailijan iästä, kunnosta ja aikeista sekä olinpaikasta. Koiraat kilpailevat yrittämällä laulaa toistensa päälle tai laulamalla lujempaa tai monipuolisemmin. Jotkin koiraat saattavat viestiä toisten lajien kanssa matkimalla niiden laulua esimerkiksi yrittäessään karkottaa kilpailevan lajin edustajan.
Yleisimmin laulaa koiras, mutta useilla lajeilla myös naaras laulaa, pitkälti samoista syistä kuin koiraskin. Tropiikin lajeista naaraan laulaminen on yleistä esimerkiksi vahanokilla ja eräillä peukaloisilla. Euroopassa tiedetään ainakin 112 varpuslintulajia, joiden naaraat laulavat. Monilla lajeilla uros ja naaras laulavat yhdessä monimutkaisia duettoja, joiden avulla pariskunta lujittaa parisidettään ja valmistautuu pesintään. Joidenkin lajien, kuten mustarintaviiriäisten, kaikki ryhmän jäsenet puolustavat ryhmän elinpiiriä laulamalla yhdessä.
Saman lintulajin eri laulutyypit voivat palvella eri tehtäviä. Parittomien koiraiden laulu voi erota vakiintuneiden koiraiden reviirikiistojen yhteydessä käyttämästä laulutyypistä. Koiraan motivaatiotaso voi vaikuttaa lauluun, samoin kuin esittäjän fyysinen kunto. Useimmat varpuslinnut osaavat ainakin kaksi eri laulua, yhden reviivin puolustamiseen ja toisen naaraiden houkutteluun. Etelänsatakieli hallitsee yli kaksisataa laulua ja ruostesirppimatkija jopa yli kaksituhatta. Jotkin koiraat yrittävät päihittää kilpailijansa matkimalla toisten lintulajien, muiden eläinten tai ihmisen aiheuttamia ääniä.
Koiraat laulavat etenkin aamuisin erityisesti lauhkealla ilmastovyöhykkeellä, joskus myös tropiikissa. Talitiaiset, kenttäsirkkulit ja jotkin muut lajit saattavat muodostaa kuoron lajitovereidensa kanssa. Niiden lisäksi samalla laulaa usein suuri joukko muidenkin lajien koiraita. Aamukuoro liittyy joillakin lajeilla naaraiden houkuttelemiseen, toisilla myös reviirin puolustamiseen. Aamulla on hyvä laulaa, sillä auringonnousun aikaan ilman kerrostuneisuus parantaa äänen kantavuutta, hyönteisiä ei vielä ole liikkeellä, tai on liian hämärä ruokailuun. Koiraalle aamu on tärkeä aika ilmoittaa muille koiraille, että se on yhä paikalla. Lisäksi naaraiden voi olla hyödyllistä arvioida koiraan kuntoa paastotun yön jälkeen.
Laulun kehittyminen
Lintujen laulu on osaksi perinnöllistä, osaksi opittua. Jotkin linnut toistavat laulussaan samoja säkeitä kuin emonsa, ja toiset kehittävät laulustaan yksilöllisen kokonaisuuden. Esimerkiksi harmaafiivikoiraat oppivat laulamaan lajityypillisesti kuulematta esimerkkejä, mutta peipon tai juovapääsirkun laulu jää alkeelliseksi, jos poikaset kasvatetaan hiljaisuudessa.
Monen lajin laulun oppimisen herkkä jakso keskittyy elämän kahteen tai kolmeen kuukauteen. Ensiksi poikanen painaa säkeet mieleensä, ja seuraavaksi se ryhtyy harjoittelemaan niitä itse. Näiden vaiheiden välillä voi olla muutama päivä tai muutama kuukausi. Opittuaan laulun yksilö laulaa pääosin samalla tavalla koko elämänsä ajan. Osa linnuista lisäilee lauluunsa kuitenkin uusia säkeitä läpi elämänsä. Jotkin linnut, kuten sarapeukaloiset, improvisoivat laulunsa. Samalla seudulla asuvilla linnuilla on paikallisia laulumurteita. Joskus murre-erot voivat eristää samaan lajiin kuuluvia ryhmiä toisistaan ja edistää niiden eriytymistä eri lajeiksi.
Linnut mukauttavat laulunsa myös ympäristön melutasoon. Kaupungeissa ja liikenteen melussa ne voivat laulaa korkeammalla taajuudella ja kovemmalla äänellä kuin hiljaisemmalla maalla tai metsässä. Jotkin ihmisen lähellä asuvat linnut lyhentävät säkeensä, kuten talitiainen, jolla ti-tyy on korvaamassa entistä ti-ti-tyytä. Lintujen viestinnän vaikeutuminen liikenteen melun johdosta voi vaikeuttaa pesintää.
Jaottelu ja tyypittely
thumb|350px|[[Sinikat|Sinikan laulun sonagrammi]] Linnunlaulu jaetaan elementteihin, tavuihin ja säkeisiin. Linnun äänen perusyksikkö on elementti, yksi ääni, jota rajaa hiljaisuus tai taustakohina. Tavu on samankaltaisena pysyvä tai erillisen kokonaisuuden muodostava äänen osa. Esimerkiksi samalla taajuudella pysyvä lyhyt vihellys, kuten sirittäjän ”tjyy”, on yksitavuinen elementti, mutta pajulinnun ”hyy-it” on kaksitavuinen elementti. Säe on usein tyypillisen kuvion muodostava elementtien sarja, jota seuraa pidempi hiljaisuus. Moni lintu ei laula säkeitä vaan lavertelee eli laulaa yhtenäisesti pitäen välissä taukoja. Jotkin lajit, kuten pensaskerttu, sekä laulavat säkeitä että lavertelevat.
Linnunlaulua on yritetty jo kauan kuvata sanallisesti. Laulun kuvausta on kuitenkin vaikea kääntää kielestä toiseen, eikä sanallisten kuvausten aikana kehittynyt yhtenäistä kansainvälistä kuvaustapaa tai laulujen tyypittelyä, vaan on käytetty kunkin maan kansallista menetelmää. Suomalainen lintutieteilijä Jussi Seppä jakoi vuonna 1922 lintujen laulun äänteisiin, tavuihin ja sanaryhmiin. Laulun luokittelemiseksi hän tunnisti lisäksi äänten korkeus- ja väriasemat. Laulun kuvaus sisältää tietoa myös rytmistä, lausunnasta, korostuksesta ja komponeerauksesta. Näiden esittämiensä kriteerien pohjalta Seppä jakoi linnut säelaulajiin, tavunkertaajiin ja tavulaulajiin. Hänen jälkeensä Leo Lehtonen ja Kalevi Raitasuo jakoivat vuonna 1953 linnut säelaulajiin ja lavertelijoihin.
Nykyisessä lauluntutkimuksessa ei enää juuri yritetä luokitella lauluja, mutta laulutyyppejä kuvataan yhä määritysoppaissa. Nykyajan tietokoneet esittävät linnunlaulun oskillo- tai sonagrammeina, jotka ovat riippumattomia kielestä ja kulttuurista.
Harry Hyland
Harry Hyland (2. tammikuuta 1889 – 2. elokuuta 1969) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi Ottawa Senatorsissa ja Montreal Wanderersissa.
Hyland johti Montreal Wanderersin Stanley Cupin voittoon kaudella 1909-10. Hän teki kaudella kahdeksan maalia Quebec Bulldogsia vastaan kaudella 1912-13. Hänet hyväksyttiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1962.
Eevamaija Poijärvi
Eevamaija Poijärvi (28. joulukuuta 1932 Tampere – 9. maaliskuuta 2001 Tampere) oli suomalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin mm. Väinö Linna -palkinto.
Poijärvi asui Tampereella ja Kurussa.
Vähäjoki
Vähäjoki-nimisiä jokia on Suomessa useita:
Vähäjoki on myös joidenkin kylien tai kaupunginosien nimi:
Juri Titov
thumb|Juri Titov vuonna 1966 Juri Jevlampijevitš Titov (, s. 27. marraskuuta 1935 Omsk) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Vuosina 1976–1996 hän toimi Kansainvälisen Voimisteluliiton (FIG) puheenjohtajana.
Titov voitti ainoan olympialaisen kultamitalinsa Melbournen 1956 kisojen joukkuekilpailussa. Tuolloin hän saavutti lisäksi hopeaa rekillä (pisteet 19,40) sekä pronssia moniottelussa (113,80) ja hypyssä (18,75). Hevosella (19,00) ja permannolla (18,95) hän sijoittui viidenneksi. Rooman 1960 olympialaisissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja permannolla (19,325) sekä pronssia moniottelussa (115,60). Lisäksi hän oli neljäs hypyssä (19,20), viides rekillä (19,40), nojapuilla (19,20) ja hevosella (18,95) sekä kuudes renkailla (19,275). Tokion 1964 olympialaisissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja rekillä (19,55).
Moskovan MM-kilpailuissa 1958 Titov voitti kultaa hypyssä ja joukkuekilpailussa sekä saavutti pronssia moniottelussa, permannolla, renkailla ja rekillä. Prahan MM-kilpailuissa 1962 hän voitti kultaa moniottelussa ja renkailla sekä saavutti hopeaa joukkuekilpailussa.
Euroopan-mestaruuden Titov voitti vuonna 1957 hypyssä, vuonna 1959 moniottelussa, hevosella, renkailla, hypyssä ja nojapuilla sekä vuonna 1961 renkailla ja rekillä.
Lester del Rey
Lester del Rey (2. kesäkuuta 1915 – 10. toukokuuta 1993) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden grand mastereista.
Dead Again (Type O Negativen albumi)
Dead Again On Type O Negativen viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007. Dead Again oli ensimmäinen Type O albumi sitten The Origin of the Fecesin, jolla rumpali Johnny Kelly soitti rumpukoneen sijaan.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Katsaus
Dead Againin lyriikka pohjautuu vahvasti Peter Steelen henkilökohtaisiin ongelmiin, kuten kokaiiniriippuvuuteen, vankilareissuihin ja sukulaisten kuolemaan. Hän olikin maininnut omistavansa albumin äidilleen, joka ennen kuolemaansa auttoi Steeleä kappaleiden sanoitusprosessissa. Albumi on hyvin moniulotteinen ja sisältää Type O Negativen koko linjan tuoden myös paljon uusia elementtejä mukanaan. Esimerkkeinä Life Is Killing Me-linjaa jatkavan nimikkoraidan, October Rust-henkisen September Sunin ja raskautta uhkuvan Profit of Doomin. Albumilla on myös yhtyeen uran toiseksi pisin studioäänite These Three Things, joka on yhtyeen mittapuulla hyvin progressiivinen. Type O Negativelle tyypillinen voimakkaasti särötetty kitara/basso-osasto on hieman laantunut, vaikka kakkosraita Tripping A Blind Man onkin hyvin lähellä Carnivoren soundia.
Kappaleet
Sävellys ja sanoitus Peter Steele, ellei toisin mainita.
Viherluikero
Koko ja ulkonäkö
Viherluikero kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Sen pää on nelikulmainen, silmät kohoavat päälaen yläpuolelle ja vielä silmien yläpuolelle kohoavat tappipäiset silmäripsimäiset ulokkeet. Selkäevä kohoaa komeana harjana lähes koko selän pituudelta. Väritys on epämääräisen ruskeanvihreänharmaankirjava.
Alkuperä
Viherluikero elää luonnossa Indopasifisella merialueella. Se on suosittu riutta-akvaarion kala.
Käyttäytyminen
Viherluikero nöpöttää usein rintaeviensä varassa samalla tavalla kuin tokot.
Mustapääsirkku
Mustapääsirkku (Granativora melanocephala) on keltavatsainen sirkku, joka kuuluu varpuslintuihin.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 15½–17½ cm ja paino 28–33 g. Keltasirkun kokoinen, kaikissa puvuissa ainakin hiukan keltaista mahapuolella. Juhlapukuinen koiras on mustapäinen, alapuolelta kirkkaan keltainen, ja sen selkä sekä yläperä ovat punaruskeat. Naaras ja nuori lintu ovat mahapuolelta kellahtavia, pää on harmahtava ja selkäpuoli tumma. Koiras on hieman naarasta suurempi. Erilaisia ääniä on runsaasti.
Sekä vanhoilla että nuorilla mustapääsirkuilla on täydellinen sulkasato talvella ja osittainen sulkasato kesällä.
Laji muistuttaa hyvin suuresti ruskopääsirkkua (Emberiza bruniceps) sekä puvultaan, ääniltään että olemukseltaan. Lajit risteytyvät yhteisellä esiintymisalueella Kaspianmeren kaakkoisosissa. Monet tutkijat pitävätkin näitä samana lajina. Mustapääsirkun kuvaili tieteelle Giovanni Antonio Scopoli vuonna 1769.
Esiintyminen
Esiintymisalue ulottuu Kaakkois-Euroopasta Lähi-itään ja Kaukasukselle sekä Kaspianmerelle ja Iraniin. Lajin kokonaismäärästä on ristiriitaista tietoa: Euroopan populaation koko on 5,6–19 miljoonaa yksilöä IUCN); Euroopassa (EU:n alueella?) pesii 150 000–270 000 paria (Birdguides). Muuttolintu, joka talvehtii pääasiassa Intian niemimaalla. Laji on tavattu Suomessa toistaiseksi 14 kertaa, ensi kerran 3.–6.8.1980 Helsingissä.
Elinympäristö
Esiintyy monenlaisilla pensaikkomailla, puu- ja viinitarhoissa, oliiviviljelmillä, metsänreunoissa ja vesistöjen varsilla.
Lisääntyminen
Pesintä tapahtuu touko-kesäkuussa. Pesä on matalalla pensaassa tai esimerkiksi viiniköynnöksessä. Munia on 4–5, ja molemmat puolisot hautovat yhteensä noin 2 viikkoa.
Ravinto
Syö pääasiassa siemeniä, kesäaikana myös selkärangattomia.
Kotkan kauppahalli
Kotkan kauppahalli oli Kotkan keskustassa sijainnut yksityinen kauppahalli. Rakennus sijaitsi Kauppatorin kulmalla Keskuskadun ja Kauppakadun kulmauksessa, rakentamisajankohtana katujen nimet olivat Aleksanterinkatu ja Koulukatu.
Historia
Kauppahallia kutsutaan myös Kotkan II kauppahalliksi, koska se rakennettiin korvaamaan vuonna 1883 rakennettu ja tulipalossa vuonna 1896 tuhoutunut puurakenteinen ensimmäinen kauppahalli. Kotkan kauppahallin rakennuttajana toimi sotakamreeri Ernst J. Salmén. Tiilirakenteisen kauppahallin suunnitteli tunnettu helsinkiläinen arkkitehtitoimisto Grahn, Hedman & Wasastjerna 1897 ja se valmistui vuonna 1898. Pohjaltaan L-kirjaimen muotoisena Kotkan halli poikkesi muista suomalaisista kauppahalleista. Kulmassa kohosi koristeellinen kaarikattoinen torni. Hallin esikuvana lienee ollut Tukholman Östermalmin kauppahalli. Tyyliltään rakennus edusti uusgotiikkaa. Kauppahallin alkuvuosina sisärakenteet tuhoutuivat tulipalossa kahteen kertaan.
Purkaminen
Kotkan kauppahalli purettiin vuonna 1974. Rakennuksen säilyttämisen puolesta ja vastaan käytiin pitkään kiivasta väittelyä. Purkamisen yksityiskohdista on eri lähteiden mukaan erilaista tietoa.
Silverpit-kraatteri
thumb|240px|Seismisellä luotauksella tehty kuva Silverpit-kraatterista.
thumb|240px|Valhalla-kraatteri Kallistossa
Silverpit-kraatteri on 20 kilometriä leveä törmäyskraatteri, joka sijaitsee 40 metrin syvyydessä Pohjanmeressä, 130 kilometrin päässä Englannin itärannikosta. Kraatteri koostuu kymmenestä samankeskisestä rengasvallista, jotka ovat hautautuneet 1,5 kilometrin paksuisen sedimenttipatjan alle. Se muistuttaa paljon Valhalla-kraatteria, joka sijaitsee Jupiterin Kallisto-kuussa.
Kraatteri syntyi 60–65 miljoonaa vuotta sitten, dinosaurusten tuhon aikoihin, kun maahan törmäsi suuri taivaankappale 20–50 kilometrin sekuntinopeudella. Törmäysaluetta peitti jo tuolloin 50–300 metrin syvyinen meri. Tiedemiehet ovat laskeneet, että jos kappale oli meteoriitti, sen täytyi olla läpimitaltaan noin 120 metriä ja painaa 2 miljoonaa tonnia. Jos se sen sijaan oli komeetta, sen täytyi olla vielä tätäkin suurempi, koska jää on kiveä harvempaa.
Silverpit-kraatteri löydettiin sattumalta, kun englantilaiset geologit etsivät uusia maakaasuesiintymiä Pohjanmereltä analysoimalla seismisellä luotauksella kerättyä dataa. Tiedemiehet eivät ole toistaiseksi pystyneet selittämään, miten sen kehät ovat syntyneet.
Promenadikeskus
Promenadikeskus on Porin kaupungin keskustassa, pää- ja kävelykatu Yrjönkadun varrella sijaitseva kulttuuri- ja tapahtumakeskus. Promenadikeskuksen perustuskiveä olivat mukana muuraamassa myös muusikko Phil Collins ja blueskitaristi B.B. King. Promenadikeskus valmistui vuonna 1999 arkkitehtitoimisto Küttner Ky:n suunnittelemana. Euroopan unioni tuki keskuksen rakentamista 11,5 miljoonalla Suomen markalla. Porin kaupungin nettokustannuksiksi tämän jälkeen jäi 15 miljoonaa markkaa.
Promenadikeskuksen katutasossa sijaitseva Promenadisali toimii tänä päivänä Porin kaupunkiorkesterin Pori Sinfonietta n pääkonsertointipaikkana. Sali auloineen on mitoitettu noin 700 vieraan käyttöön ja tiloja käytetään aktiivisesti hyödyksi myös erilaisissa viihdetilaisuuksissa sekä yksityistilaisuuksissa. Promenadisalissa on kuusi pyörätuolipaikkaa ja katsomon takaparvelta löytyvät myös induktiosilmukkapaikat. Promenadisali ja -aula ovat suunniteltu esteettömiksi tiloiksi.
Promenadikeskuksen katutasossa muita toimijoita ovat Cafe & Catering Promenadi, Havana Bar & Coffee, Finnkinon lippu -ja tuotemyymälä sekä Porin kaupungin nuorten palvelupiste Ohjaamo.
Promenadikeskuksen toisessa kerroksessa sijaitsevat Finnkinon hallinnoimat viisi elokuvateatterisalia. Finnkinon suurin yksittäinen elokuvasali on Promenadi 1, jossa on. Promenadi 1 -sali on varustettu  suuruisella laajakankaalla. Kokonaisuudessaan kaikkiin elokuvasaleihin mahtuu yhteensä n. 670 vierasta ja kaikki salit on varustettu Dolby Digital- ja digitaalisella SDDS-tekniikalla.
Aiheesta muualla
61.48389°N, 21.79611°W
Luis Alberto Monge
Häntä edelsi Rodrigo Carazo Odio ja seurasi Óscar Arias Sánchez. Ennen nousuaan presidentiksi hän oli istunut Lakiasäätävän kokouksen jäsenenä ja toiminut maansa Israelin-suurlähettiläänä.
Kitukränn
Katu esiintyy ensimmäisen kerran kartoissa vuonna 1784, jolloin se on merkitty Daniel Gadolinin 1756 piirtämän kartan kopioon. Kitukränn on kuitenkin todennäköisesti vielä tätäkin vanhempi.
Kadun nimen jälkiosa tulee ruotsin kielen kujaa merkitsevästä sanasta "gränd". Etuosa tulee todennäköisesti "kituliaasta" tai "kitukasvuisesta".
Aiheesta muualla
61.12806°N, 21.51556°W
Alison Krauss
Alison Krauss (s. 23. heinäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen country- ja bluegrass-muusikko.
Valentin Muratov
Valentin Ivanovitš Muratov (, 30. heinäkuuta 1928 – 6. lokakuuta 2006) oli neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Alison Krauss
Krauss on voittanut sooloartistina, Alison Krauss & Union Stationin jäsenenä sekä äänilevytuottajana yhteensä kaksikymmentäseitsemän Grammy-palkintoa. Kraussia on kuultu monilla soundtrackeilla.
Kraussin Union Station -yhtyeeseen kuuluvat hänen lisäkseen Barry Bales (basso), Ron Block (kitara, banjo), Jerry Douglas (dobro) ja Dan Tyminski (kitara).
Valentin Muratov
Muratov voitti Helsingin 1952 olympialaisissa kultaa joukkuekilpailussa sekä sijoittui moniottelussa neljänneksi (113,65 pistettä), renkailla viidenneksi (19,35) ja nojapuilla kahdeksanneksi (19,25). Melbournen 1956 olympialaisissa Muratov voitti kultaa joukkuekilpailussa, permannolla (19,20) ja hypyssä tasapistein 18,85 saksalaisen Helmut Bantzin kanssa. Renkailla hän saavutti hopeaa (19,15) ja moniottelussa sijoittui viidenneksi (113,30).
Rooman MM-kilpailuissa 1954 Muratov voitti kultaa joukkuekilpailussa, moniottelussa (jakoi voiton Viktor Tšukarinin kanssa), permannolla (jakoi voiton Masao Takemoton kanssa) ja rekillä. Lisäksi hän saavutti pronssia renkailla.
Valentin Muratovin puoliso oli voimistelun olympiavoittaja Sofija Muratova.
Inge nuorempi
Inge nuorempi oli Ruotsin kuningas noin vuosina 1110–1125. Hän oli kuningas Halstenin poika.
Inge nuorempi nousi valtaistuimelle yhdessä veljensä Filipin kanssa heidän setänsä Inge vanhemman kuoltua. Filip kuoli noin vuonna 1118 ja tämän jälkeen Inge hallitsi yksin Ruotsia kuolemaansa saakka. Länsi-Götanmaan lain esipuheen mukaan Inge myrkytettiin Itä-Götanmaalla.
Ingen kerrotaan olleen naimisissa norjalaisen suurmiehen Haakon Finninpojan tyttären Ulvhildin kanssa. Leskeksi jäätyään Ulvhild nai Tanskan kuningas Niilo Sveninpojan ja myöhemmin vielä Ruotsin kuningas Sverker vanhemman.
Niina Päivänurmi
Niina Päivänurmi (s. 17. helmikuuta 1973 Joensuu) on suomalainen laulaja, joka osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoille vuonna 1996 ja sai ensimmäisen tangoprinsessa tittelin. Niina osallistui vuonna 1997 uudelleen kilpailuun ja silloin hänet valittiin tangokuningattareksi. Hän on valmistunut lastentarhanopettajaksi Joensuun yliopistosta.
Barren Earth
Barren Earth on suomalainen vuonna 2007 perustettu metalliyhtye. Yhtyeen musiikin on sanottu yhdistelevän death metalia progressiiviseen rockiin ja folkiin. Barren Earth julkaisi debyyttialbuminsa 2010, ja yhtye valittiin sen perusteella FME:n Finnish Metal Awardseissa vuoden 2010 tulokkaaksi.
Historia
Barren Earthin synnyn primus motorina toimi basisti Olli-Pekka Laine. Vuonna 2007 hänen silloisen yhtyeensä Mannhain toiminta oli hiljentynyt. Laineelle oli alkanut kehittyä uusia musiikillisia ideoita, jotka eivät enää sopineet Mannhain stoner rock -tyyliin. Marko Tarvosta Laine houkutteli death metal -ideoilla, ja tämä kiinnostui. Janne Perttilä tuli pian samoista ympyröistä mukaan. Miehet esittivät yhtye-ideaa sitten Kasper Mårtensonille, ja viikon päästä Mårtenson lupasi tulla porukkaan. Sami Yli-Sirniölle Laine sen sijaan oli joskus puhunut ”autenttisen” progeyhtyeen perustamisesta. Pelkkää progeyhtyettä Barren Earthista ei tullut, mutta Yli-Sirniö suostui mukaan. Kun porukan instrumentaalidemo oli valmiina, Marko Tarvonen pyysi laulajaksi Mikko Kotamäkeä, jonka yhtyeen kanssa Tarvonen oli ollut yhteiskiertueella.
Parhaan ohjauksen Jussi
Parhaan ohjauksen Jussi on yksi Jussi-palkinnoista, joita Filmiaura ry. jakaa vuosittain suomalaisille elokuville.
Barren Earth
Historia
Onnellisen sattuman kautta yhtye sai levy-yhtiökseen brittiläisen Peaceville Recordsin. Laine oli lähettänyt yhtyeen Myspace-linkkiä eri tahoille, ja Peacevillen edustaja oli yksi vastanneista. Levy-yhtiöllä oli ollut jo jonkin aikaa tavoitteena saada edustamiensa yhtyeiden joukkoon myös suomalainen metalliyhtye.
Parhaan ohjauksen Jussi
Eniten parhaan ohjaajan Jussi-palkintoja, kuusi kappaletta, on voittanut Mikko Niskanen. Niskanen on myös eniten Jusseja lyhyimmän ajan sisällä kerännyt henkilö: hän sai vuosina 1962–1967 neljä Jussia parhaasta ohjauksesta ja yhden Jussin parhaasta miespääosasta. Viisi parhaan ohjauksen palkintoa on voittanut Aki Kaurismäki. Neljä parhaan ohjaajan Jussia ovat voittaneet Risto Jarva, Matti Kassila ja Rauni Mollberg, kolme Edvin Laine, Markku Pölönen, Olli Saarela ja Valentin Vaala. Kaksi parhaan ohjaajan Jussia voittaneita ohjaajia on jo kymmenen.
Barren Earth
The Devil's Resolve (2012)
Alun perin yhtyeen toisen studioalbumin The Devil’s Resolve oli tarkoitus ilmestyä marraskuussa 2011. Myöhemmin yhtye kuitenkin ilmoitti Facebook-sivullaan, että tuotantoprosessin viiveen vuoksi levyä ei julkaistaisi ennen kuin helmi–maaliskuussa 2012. . Karkauspäivänä 2012 Barren Earth julkaisi videon toisen levyn kappaleesta ”The Rains Begin”.
On Lonely Towers (2015)
Elokuussa 2013 Barren Earth ilmoitti, että uuden materiaalin sävellystyö on käynnissä sillä välin, kun yhtyeelle etsitään Kotamäen tilalle uutta laulajaa. Tammikuussa 2015 yhtye tiedotti tehneensä levytyssopimuksen Century Media Recordsin kanssa. Kolmannen levyn ilmestymisen ajankohdaksi annettiin alkuvuosi 2015. Kolmas albumi On Lonely Towers julkaistiin 27.3.2015.
Parhaan ohjauksen Jussi
Useamman palkinnon voittaneet henkilöt
Aki Kaurismäki
Barren Earth
A Complex of Cages (2018)
Maaliskuussa 2017 yhtye aikoi tallentaa neljättä levyään Saksassa. Levyn tuottajana on Triptykonin kitaristi V. Santura. Tavoitteena oli saada levylle tummasävyisempi ja aggressiivisempi soundi.
Barren Earthin neljäs albumi A Complex of Cages näki päivänvalon juuri ennen pääsiäistä 30.3.2018. Levyä juhlistettiin levynjulkistuskeikalla pitkäperjantain iltana Helsingin Kuudes Linja -klubilla, lämmittelijänä Oceanhoarse. Tämä on yhtyeen toinen albumi, jolla laulajana toimii Jón Aldará. Samalla A Complex of Cages on ensimmäinen Barren Earth -levy, jolla Aldaráa kuullaan myös yhtyeen sanoittajana. Lähes kaikki levyn lyriikat ovat Jón Aldarán käsialaa, poikkeuksena kappale ”Solitude Pith”, jonka on kirjoittanut Laine. Aldará on vastuussa myös suuresta osasta levyn melodioista. Sanoitusten kantava teema on pitkälti erilaiset mielenterveyteen liittyvät aiheet kuten eristäytyminen tai empatian puute. Aldará on saanut täysin vapaat kädet sanoitustyöhön. Laine saattoi kuitenkin antaa Aldarálle inspiraation, sillä hänen kappaleensa ”Solitude Pith” valmistui ennen kuin Aldará ehti aloittaa työnsä.
A Complex of Cages on ensimmäinen Barren Earth -levy, jolla Turisaksen keikoilla esiintyvä kosketinsoittaja Kasper Mårtenson ei ole mukana. Mårtensonin seuraajalla Antti Myllysellä on isot saappaat täytettävänään. Myllynen kuitenkin näyttää onnistuneen soluttautumaan oleelliseksi osaksi Barren Earthin soundia. Muutos yhtyeen kokoonpanossa olisi voinut olla bändille raskas isku sävellyspuolella, sillä tätä ennen Mårtenson kirjoitti noin puolet Barren Earthin musiikista, kun taas lopun sävellystyön on taituroinut Olli-Pekka Laine. Yhtye ei kuitenkaan jää roikkumaan yhden hiuskarvan varaan, sillä Barren Earthissa joikaisella jäsenellä on oma osuutensa annettavanaan. A Complex of Cagesilla Laine lataa edelleen runsaan panoksen sävellyspuoleen, mutta työhön osallistuvat myös Sami Yli-Sirniö, Janne Perttilä ja Marko Tarvonen.
Levyarvioissa A Complex of Cages on saanut suopean vastaanoton, ja levy on jopa mainittu Barren Earthin tähän mennessä parhaaksi albumiksi. Levy on ilahduttavan tasapainoinen kokonaisuus, joka on sekoitus brutaalisuutta ja melodioita, kokeileva, vaihtelevan metallinen ja progressiivinen, ehkä vähemmän folk metal -vaikutteinen kuin edeltäjänsä. Levy on monipuolinen, innostava ja sillä on tarttuvia kertosäkeitä. Jón Aldarán monivivahteinen laulutaito korostuu, kun hän itse on vastuussa lähes kaikista levyn sanoituksista. Hänen äänensä kantaa murisevista syvyyksistä aina puhtaisiin vokaaleihin, hän yltää melkein oopperallista soundia lähestyvään tyyliin. A Complex of Cages -levyllä on yksi yli 10-minuuttinen kappale, ”Solitude Pith”. Myös On Lonely Towers -levyllä oli tällainen järkälemäinen biisi eli kyseisen levyn nimikappale. ”On Lonely Towers” -kappaleesta poiketen ”Solitude Pith” ei kuitenkaan aiheuta levyn kokonaisuuteen ja kuuntelukokemukseen häiritsevää säröä. ”Solitude Pith” sen sijaan on kappale, joka loppuu liian pian: se on tunnelmoiva, salaperäinen ja erikoinen. Yhtyeen jäsenet olivat tyytyväisiä tuottajaansa V. Santuraan (oik. Victor Bullok, Triptykon), joka myös äänitti, miksasi ja masteroi levyn omalla Woodshed studiollaan. Olli-Pekka Laine kehuu Santuran kanssa työskentelyä vaivattomaksi. Santura tuki yhtyettä ja antoi ideoita, mutta antoi jokaiselle tilaa työskennellä vapaasti niin, ettei jouduttu tekemään kompromisseja. Santura keskittyi tuotantopuoleen, ja hänen panoksensa näkyy levyn soundissa. Kitara- ja laulupuolen soundi löytyi helpommin kuin aiemmin Dan Swanön kanssa.
Live-esiintyminen
Kun EP-levy julkaistiin marraskuussa 2009, Barren Earth esiintyi ensimmäisen kerran livenä, Dante’s Highlight -klubilla Helsingissä. Koska pitkäsoittolevy julkaistiin maaliskuussa 2010, seuraavan kesän keikkatapahtumat olivat jo enimmäkseen buukattu täyteen. Barren Earth kuitenkin pääsi esiintymään kesän 2010 Tuska-festivaaleille.
Helmikuussa 2011 Barren Earth lähti viiden viikon Pohjois-Amerikan kiertueelle, joka kantoi nimeä ”Finnish Metal Tour 2011”. Kiertueella esiintyivät myös Finntroll, Ensiferum ja Rotten Sound.
Yhtyeellä on ollut live-esiintymisiä melko harvakseltaan kotimaassa. Tuska-festivaalin niin kutsutuilla etkoilla Helsingissä On the Rocks -baarissa Barren Earth on esiintynyt ainakin vuosina 2012 ja 2014. Vuoden 2015 marras–joulukuussa Barren Earth teki yhdessä Turisaksen kanssa 11 keikkaa käsittäneen kiertueen Suomessa. Yhtyeitä yhdisti kiertueella ainakin kosketinsoittaja – Mårtenson teki keikoilla siis tuplatyövuorot.
Kokoonpano
Yhtyeen jäsenet ovat tienneet tai tunteneet toisensa eri yhteyksistä ja yhtyeistä pidemmän aikaa. Eri tiedotusvälineissä Barren Earthiin on hyvin mielellään liitetty termi ”superkokoonpano”, johtuen mitä ilmeisimmin hyvin tunnetuista ja menestyneistäkin yhtyeistä, joissa Barren Earthin jäsenet ovat tai ovat olleet mukana. Yhtye itse pitää tällaista leimaa turhana ja jopa väheksyvänä. Barren Earth ei ole kaikille jäsenilleen prioriteettiyhtye, sillä osa soittajista on sidoksissa johonkin toiseen yhtyeeseen. Se toisaalta tarjoaa mahdollisuuden ilmaista sellaisiakin musiikillisia intohimoja, jotka eivät näihin ykkösyhtyeisiin ehkä sellaisenaan sovi. Tämä on myös bändin vaihtelevan ja monipuolisen soundin takana. Yhtye tekee musiikkia omista lähtökohdistaan jalat maassa, eikä välitä mahdollisista ennakkoasenteista, joita ulkoa päin voi siihen kohdistua jäsentensä muiden yhteyksien mukaan. Jokaisella yhtyeessä on taiteellinen vapaus ilmaista itseään.
Soittajien taustat tuovat kuitenkin yhtyeeseen pitkän linja kokemusta, yhtyeessä olemisesta jo sinänsä, keikkailusta, kiertueista, sopimuksista ja musiikin teosta. Yhtyeen jäsenet luottavat toisiinsa ja musiikkiin on ollut mahdollista tuoda monipuolisesti eri elementtejä ja vaikutteita mukaan. Musiikillisen moni-ilmeisyyden syistä yksi on se, että yhtyeen sävellys- ja/tai sanoituspuoleen on osallistunut jokainen sen jäsen.
Yhtye panostaa musiikin ja levyjen tekemiseen, sillä keikkailu ja kiertueet on sovitettava yhtyeen jäsenten prioriteettiyhtyeiden ja muun elämän vaatimusten mukaisesti. Laulaja Mikko Kotamäki jätti yhtyeen kesällä 2013, juuri aikataulutusongelmien vuoksi. Ero tapahtui yhteisymmärryksessä muun ryhmän kanssa. Tammikuussa 2014 julkistettiin uusi laulaja, Jón Aldará Färsaarilta. Aldará oli jo ennestään färsaarelaisen Hamferð-yhtyeen laulaja, ja hän pitää molempia yhtyeitä itselleen esisijaisina. Ensi esiintyminen Aldarán kanssa tapahtui Tuska-festivaalien "etkoilla", On the Rocksissa Helsingissä kesäkuussa 2014.
Rantakaija
Rantakaija (Neophema petrophila) on Australian rannikolla elävä kaija.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 22 cm ja paino 44–67 g. Sen höyhenpuku on pääosin oliivinvihreä, otsassa ja siivillä on kirkkansinistä. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet harmahtavat. Nuori lintu on himmeämmän värinen. Laji on vaatimattomimman värinen kaikista australialaisista papukaijoista.
Esiintyminen
Rantakaijan esiintymisalue ulottuu Australian länsirannikolta etelärannikon Robeen. Laji on yleinen ja asuttaa vain kapeaa rannikkovyöhykettä ja saaria 20 kilometriä rannasta. Sisämaassa sitä ei tavata kymmentä kilometriä kauempana merenrannasta. Kannan suuruus on yli 20 000 yksilöä. Gould kuvaili lajin holotyypin Länsi-Australiasta.
Elinympäristö
Rantakaijat asuvat vain rannikon hiekkadyyneillä, alkaalisilla soilla ja karuilla kallioluodoilla. Ne esiintyvät yleensä pareittain tai perhekunnittain, mutta voivat joskus muodostaa jopa sadan yksilön parvia.
Lisääntyminen
Lisääntymisaika on elokuusta lokakuulle. Pesä on maassa kallionkielekkeen alla tai vanhassa merilinnun pesäonkalossa, aina nousuveden ylärajaa korkeammalla. Naaras munii neljästä viiteen munaa, joita se hautoo noin 18 päivää. Poikaset jättävät pesän kuukauden ikäisinä, ja muodostavat vanhempiensa kanssa perhekunnan. Poikaset saavat aikuisen höyhenpuvun kolmen tai neljän kuukauden ikäisinä. Pari voi pesiä kahdesti kesän aiakan, jos olot ovat suotuisat.
Ravinto
Ruokavalio koostuu ruohojen ja pensaiden siemenistä ja hedelmistä. Joskus ne voivat tulla ratapihoille syömään maahan karisseita vehnänjyviä. Ruokaillessaan ne ovat kesyjä, mutta vaikeasti havaittavia, sillä ne etsivät lähes äänettöminä siemeniä kasvillisuuden seassa.
Tunisian koripalloliiga
Tunisian koripalloliiga on Tunisian koripallosarjojen korkein sarjataso.
Sarja
Sarjassa pelaa yhteensä 10 joukkuetta, jotka on jaettu kahteen eri lohkoon. Jokainen joukkue kohtaa toisensa kahdesti, vieraissa ja kotona, jolloin otteluita kertyy joukkuetta kohden 18. Kauden päätteeksi molempien lohkojen neljä parasta pääsevät sarjamuotoiseen pudotuspeleihin. Tämän lisäksi molempien lohkojen kaksi heikointa seuraa pelaavat pieni muotoisen neljän joukkueen jatkosarjan. Sarjamuotoinen pudotuspeli muodostuu kahdeksasta joukkueesta, josta kuusi parasta pääsevät varsinaiseen pudotuspeliin. Voittajat selviävät loppuotteluun, jossa ratkaistaan Tunisian mestaruus.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1951
Suomi–Ruotsi-maaottelu vuonna 1951 käytiin Helsingissä Helsingin Stadionilla 23. ja 24. heinäkuuta.
Kaisa Turpeinen-Alitalo
Kaisa Turpeinen-Alitalo (o.s. Ketonen; 14. toukokuuta 1911 Tampere – 10. huhtikuuta 2006 Savonlinna) oli suomalainen lääkäri (gynekologi) ja seksologi.
Turpeinen-Alitalo tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1928, ja lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1935. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Turpeinen väitteli 1941, ja naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1941. Turpeinen-Alitalo oli Väestöliiton keskusneuvolan johtava lääkäri vuodesta 1957 ja Väestöliiton kansanterveystoimiston päällikkö vuodesta 1958. Hän edisti ehkäisyvalistusta Suomessa, ja hänen ansiostaan Suomeen saatiin vuonna 1972 liberaali laki raskauden keskeytyksestä. Hänelle myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi vuonna 1978.
Sophie von Chotek
Sophie von Chotek, Hohenbergin herttuatar (1. maaliskuuta 1868 Stuttgart, Württemberg – 28. kesäkuuta 1914 Sarajevo, Itävalta-Unkari) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttua Frans Ferdinandin puoliso, joka salamurhattiin yhdessä aviomiehensä kanssa Sarajevossa kesäkuussa 1914. Sarajevon laukauksina tunnettu tapahtuma johti ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen.
Elämä
Sophie von Chotek kuului vanhaan böömiläiseen Chotekin aatelissukuun, jolla oli ollut vuodesta 1556 paronin, vuodesta 1723 kreivin ja vuodesta 1745 valtakunnankreivin arvo. Hänen vanhempansa olivat itävaltaunkarilaisena diplomaattina toiminut kreivi Bohuslav Chotek von Chotkow ja kreivitär Wilhelmine Chotek, joka oli syntyjään Kinskyn vanhaa aatelissukua. Chotekit eivät kuitenkaan kuuluneet niihin harvoihin sukuihin, joiden kanssa Habsburgin keisarisuvun edustajilla oli oikeus solmia samansäätyinen avioliitto.
Sophie tutustui arkkiherttua Frans Ferdinandiin vuonna 1894 työskennellessään arkkiherttuatar Isabella von Croÿlle, joka oli keisariperheen lähisukulaisen, arkkiherttua Fredrikin puoliso. Kun Frans Ferdinandista tuli vuonna 1896 keisarikunnan kruununprinssi, koko suku ja varsinkin keisari Frans Joosef yrittivät estää häntä avioitumasta alempisäätyisen kreivitär Chotekin kanssa. He solmivat lopulta kesäkuussa 1900 morganaattisen avioliiton. Itävallan ja Unkarin parlamentit vahvistivat päätöksen, että pariskunnan tulevat lapset poistettaisiin kruununperimysjärjestyksestä. Keisari antoi Sophielle vuonna 1905 Hohenbergin ruhtinattaren ja vuonna 1909 herttuattaren arvon, johon liittyi myös puhuttelunimi ylhäisyys. Sophie von Chotek ja Frans Ferdinand saivat yhdessä kolme lasta, jotka olivat Sofie (s. 1901), Max (s. 1902) ja Ernst (s. 1904). Hartaan uskovaisen Sophien on arveltu ohjailleen myös aviomiehensä poliittisia mielipiteitä konservatiivisempaan suuntaan.
Salamurha
thumb|Sophien ja Frans Ferdinandin ruumiit. Sophie von Chotek osallistui Frans Ferdinandin kesäkuun lopussa 1914 suorittamaan symboliseen vierailuun Bosniaan, joka oli liitetty osaksi Itävalta-Unkaria kuusi vuotta aiemmin. Wienissä Sophie ei protokollan vuoksi voinut seremoniallisissa yhteyksissä matkustaa samoissa vaunuissa miehensä kanssa, mutta Sarajevossa he istuivat autossa yhdessä. Tämän seurauksena serbinationalistinen salamurhaaja Gavrilo Princip ampui heidät molemmat, vaikka hänen todennäköisenä tarkoituksenaan olikin murhata vain Frans Ferdinand ja auton etupenkillä istunut Bosnian sotilaskuvernööri, kenraali Oskar Potiorek. Pariskunta haudattiin Artstettenin linnan kryptaan, koska alempisäätyisenä Sophieta ei suostuttu hautaamaan Habsburgien perinteiseen hautapaikkaan, Wienin kapusiinikirkkoon.
Mickey Roach
thumb|Roach 1920-luvulla Mickey Roach (1. toukokuuta 1895 – 1. huhtikuuta 1977) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi kahdeksan kautta National Hockey Leaguessa Toronto St. Patsissa, Hamilton Tigersissä ja New York Americansissa. Hän syntyi Bostonissa.
Purema
Purema oli porilainen lauluyhtye, jonka ensimmäinen albumi Eks tiä julkaistiin vuonna 1976. Vuonna 1979 Purema sijoittui toiseksi Syksyn sävel -kilpailussa. Matti Tapio Tuominen kuoli vuonna 1999 ja Seppo Hakalan muusikonura päättyi halvaantumiseen vuonna 1983. Yhtye lopetti toimintansa heinäkuussa 1984.
HMS Monarch (1868)
HMS Monarch oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu panssarifregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin 1. kesäkuuta 1866. Alus laskettiin vesille 25. toukokuuta 1868 ja se valmistui 12. kesäkuuta 1869.
Palvelus
Alus romutettiin vuonna 1905.
Turo
Turo on suomalainen miehen etunimi. Nimi on yleensä käsitetty muunnokseksi nimestä Tore tai Ture, jotka johtuvat skandinaavisen ukkosen­jumalan nimestä Thor. Toisaalta nimi saattaa johtua myös suomen kielen sanasta turo, joka merkitsee kutu- ja onginta­paikalle upotettua havu­puuta tai sellaisista muodostettua asetelmaa, jonka on ajateltu parantavan kala­saaliita. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 770 miehelle.
Yorifuji–Okunon oireyhtymä
Yorifuji–Okunon oireyhtymä on oireyhtymä, jonka piirteitä ovat haiman osittainen ageneesi, diabetes mellitus ja sydämen poikkeavuudet. Sairaus periytyy ilmeisesti autosomissa dominantisti. Oireyhtymä on kuvattu japanilaisessa perheessä, jonka äiti ja ainakin kaksi lasta kärsivät siitä. Perheeseen oli syntynyt myös kaksi muuta lasta, jotka kuitenkin kuolivat pian synnyttyään.
Étoile Sportive de Radès
Étoile Sportive de Radès on tunisialainen koripalloseura, joka pelaa Tunisian koripalloliigassa. Se on voittanut historiansa saatossa eniten Tunisian mestaruuksia. Joukkue tunnettiin aikaisemmin nimillä 'Étoile Sportive Radésienne, Union Sportive Radésienne ja Radès Transport Club.
Juan de Grijalva
thumb|Juan de Grijalva Juan de Grijalva (n. 1489 – 21. tammikuuta 1527) oli espanjalainen tutkimusmatkailija. Hän oli ensimmäisiä eurooppalaisia, joka tutki Meksikon ranta-alueita ja tutustui Asteekkivaltakuntaan.
Hänen kanssaan retkellä olivat Francisco de Montejo, Pedro de Alvarado, Juan Díaz, Francisco Peñalosa, Alonso de Ávila, Alonso Hernández, Julianillo Villafaña, Melchorejo Villafaña, Antonio Villafaña.
Astana Arena
Astana Arena on jalkapallostadion, joka sijaitsee Astanassa Kazakstanissa. Stadion otettiin käyttöön 3. heinäkuuta 2009 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 30 000. Se toimii paikallisten jalkapalloseurojen FK Astanan ja FK Bayterekin sekä Kazakstanin maajoukkueen kotistadionina.