cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keith Yandle
Seuraura
Keväällä 2016 Yandle siirtyi Floridan Panthersiin 7-vuotisella sopimuksella.
Heinäkuussa 2021 Panthers osti Yandlen sopimuksen ulos. , mutta heti sopimuksen ulososton jälkeen Yandle siirtyi Philadelphia Flyersiin tehden samalla vuoden ja arvoltaan 900,000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura
Yandle pelasi miesten MM-kilpailuissa vuonna 2010.
Muuta
Yandlen veli Brian Yandle (s. 1983) pelaa myös jääkiekkoa. Hän pelasi Keithin kanssa samassa joukkueessa vuosina 2002–2005 New Hampshiren yliopistossa.
Max Beckmann
Beckmann aloitti uransa vuonna 1906, jonka jälkeen hän piti useita yksityisnäyttelyjä. Hän oli ensimmäisessä maailmansodassa lääkintämiehenä ja sai siellä hermoromahduksen vuonna 1915. Tämän jälkeen hänen työnsä muutuivat symbolistisiksi ja ne ilmensivät protestia maailman rappeutuneisuutta vastaan. Vuonna 1925 hänet nimitettiin Frankfurtin Städelschulen professoriksi. Natsikaudella vuonna 1933 hänet erotettiin. Seuraavina vuosina hän maalasi monet tunnetuimmista teoksistaan, kuten Die Abfahrt ja Die Hölle der Vögel. Vuonna 1951 hän voitti Venetsian biennaalin ensimmäisen palkinnon ja sai kunniatohtorin arvon.
NHL-kausi 1940–1941
NHL-kausi 1940–1941 oli National Hockey Leaguen historian 24. kausi. Sen aikana seitsemän joukkuetta pelasi kukin 48 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Cooney Weilandin valmentama Boston Bruins, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–0. Tämä oli seuran historian kolmas Stanley Cup -mestaruus.
Richard Armitage
Richard Crispin Armitage (s. 22. elokuuta 1971 Leicester, Englanti) on englantilainen televisio-, teatteri-, ääni- ja elokuvanäyttelijä. Armitage esiintyi ensimmäisen kerran valkokankaalla elokuvassa Antaa kaiken kiertää vuonna 1999 ja kansainvälisesti hän on tunnetuin roolistaan Thorin Tammikilpi elokuvatrilogiassa Hobitti. Yksi Armitagen tavaramerkeistä on hänen matala baritoniäänensä, hän onkin työskennellyt ääninäyttelijänä vuodesta 2006. Työskennellessään TV-sarjassa Robin Hood, häntä pyydettiin lukemaan ensimmäisen kauden tallenneäänikirjoille. Sittemmin Armitage on levyttänyt monia merkittäviä äänikirjoja sekä toiminut kertojana useissa tv-ja radio-ohjelmissa sekä mainoksissa. Hänet palkittiin vuonna 2014 Audiest Awardissa parhaasta äänitallenteesta, joka oli Audible.comin Hamlet, Tanskan prinssi.
Varhainen elämä ja koulutus
Armitage syntyi Leicesterissä, vanhemmilleen Margaret ja John Armitagelle, hänellä on myös vanhempi veli nimeltään Chris. Teatterin lisäksi Armitagen kiinnostus musiikkiin heräsi varhain ja hän aloitti yläkoulussa sellon- ja huilunsoiton, joita hän soitti paikallisissa orkestereissa. Neljätoistavuotiaana hän siirtyi Pattison Collegeen, itsenäiseen sisäoppilaitokseen, joka on erikoistunut draaman ja tanssin opetukseen. Armitage on kertonut koulun opettaneen hänelle kurinalaisuutta sekä ammattimaisuutta teatteri- ja elokuva-alalla. Myöhemmin hän opiskeli LAMDA:ssa (the London Academy of Music and Dramatic Art).
NHL-kausi 1940–1941
Runkosarja
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.''
Runkosarjan pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Pudotuspelien pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Serafin Wiestner
Serafin Wiestner (s. 20. heinäkuuta 1990 Ilanz) on sveitsiläinen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SC Trin -seuraa.
Wiestner aloitti ampumahiihdon vuonna 2004. Hän kilpaili nuorten MM-kisoissa 2008–2011 parhaana sijoituksenaan pikakilpailun viides sija Nové Městossa vuonna 2011. EM-kisoihin hän osallistui vuosina 2010, 2011 ja 2013 sijoittuen parhaimmillaan 15:nneksi normaalimatkalla Ridnaun–Val Ridannassa 2011.
Ampumahiihdon maailmancupissa Wiestner debytoi tammikuussa 2014 Oberhofin pikakilpailussa ollen 45:s. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti saman vuoden maaliskuussa ollen Kontiolahden pikamatkalla 29:s. Ensimmäistä kertaa Wiestner sijoittui kymmenen parhaan joukkoon helmikuussa 2016 ollen Presque Islen pikamatkalla viides.
Ammatiltaan Wiestner on rajapoliisi.
Trips Through Time and Loneliness
Trips Through Time and Loneliness on puolalaisen black/death metal -yhtye Neolithin varhainen kokoelma-albumi, johon on koottu yhtyeen demonauhoituksia. Albumi on julkaistu vuonna 1996 levymerkillä Ceremony Records.
Samuel Holmén
thumb|Samuel Holmén Samuel Holmén (s. 28. kesäkuuta 1984 Annelund, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Fenerbahçea.
Ulisses FC
Ulisses Football Club oli jalkapalloseura Jerevanin kaupungista. Maansa mestaruuden Ulisses voitti vuonna 2011. Seura ilmoitti 3. helmikuuta 2016 lopettavansa toiminnan taloudellisten ongelmien takia.
Ulisses pelasi useana vuonna UEFA alaisissa turnauksissa. Se pääsi kertaalleen Mestarien liigaan, mutta hävisi kaudella 2012-13 rominalaiselle Sheriff Tiraspolille yhteismaalein 5-0. Eurooppa-liigassa se jäi kolmesti ensimmäiselle karsintakierrokselle.
Package-Heroes-tutkimushanke
Package-Heroes on Suomen Akatemian yhteydessä toimivan Strategisen tutkimuksen neuvoston rahoittama tutkimushanke. Tutkimushankkeessa kehitetään ympäristöystävällisiä, kuluttajalle hyväksyttäviä ja kaupallisesti kannattavia elintarvikepakkausratkaisuja. Pakkaamisen kestävää tulevaisuutta edistetään hankkeessa yhteistyössä yritysten, järjestöjen, kuluttajien ja päättäjien kanssa. Hanke on mm. sopinut yhteistyöstä elintarvikealan materiaalitehokkuuden sitoumuksen osapuolten kanssa.
Kyberturvallisuus
Kyberturvallisuus on turvallisuuden osa-alue, jolla pyritään sähköisen ja verkotetun yhteiskunnan turvallisuuteen. Kyberturvallisuudessa tunnistetaan, ehkäistään ja varaudutaan sähköisten ja verkotettujen järjestelmien häiriöiden vaikutuksiin yhteiskunnan kriittisiin toimintoihin. Kyberturvallisuusajattelussa yhdistyy tietoturvallisuuden, jatkuvuuden hallinnan ja yhteiskunnan kriisivarautumisen ajattelua.
Package-Heroes-tutkimushanke
Tutkimushankkeessa ovat mukana VTT, Luonnonvarakeskus, LUT-yliopisto ja Åbo Akademi. Viisivuotinen hanke käynnistyi vuoden 2019 alussa ja päättyy vuoden 2023 loppuun mennessä.
Kyberturvallisuus
Useat yhteiskunnan kriittiset toiminnot kuten esimerkiksi rahaliikenne, energiantuotanto, vesihuolto ja lennonjohto ovat riippuvaisia tietojärjestelmien ja verkkojen toimivuudesta. Näitä toimintoja tukeviin järjestelmiin ja verkkoihin kohdistuvien häiriöiden syy voi olla tietoturvakysymyksissä, kuten haittaohjelmissa tai vikaantuvissa laitteissa, mutta häiriön vaikutus yhteiskunnan näkökulmasta tarkasteltuna muodostaa kyberturvallisuusuhkan. Olennaista kyberturvallisuusuhkien tarkastelussa on fyysisen maailman vaikutusten tarkastelu erona tietojärjestelmävaikutuksiin.
Kyberturvallisuus Suomessa
Suomen valtion ensimmäinen kyberturvallisuusstrategia hyväksyttiin valtioneuvoston yleisistunnossa 24. tammikuuta 2013. Se pohjautuu Tasavallan presidentin ja valtioneuvoston ulko- ja turvallisuuspoliittisen ministerivaliokunnan päätökseen 8. maaliskuuta 2011. Suomessa kyberturvallisuus on määritelty mm. tavoitetilaksi, jossa kyberympäristöön voidaan luottaa ja jossa sen toiminta turvataan. Se pitää sisällään toimenpiteet, joiden avulla voidaan ennakoivasti hallita ja tarvittaessa sietää erilaisia kyberuhkia ja niiden vaikutuksia.
Kokonaisturvallisuuden järjestelyt on kuvattu valtioneuvoston 5.12.2012 periaatepäätöksessä kokonaisturvallisuudesta. Yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen periaatteet on puolestaan kuvattu Yhteiskunnan turvallisuusstrategiassa (julkaistu 2010).
Vuonna 2018 Suomen kyberpuolustuksen suunnittelun johdossa oleva prikaatikenraali Mikko Heiskanen näki 2013 kyberstrategian tavoitteiden toteutuneen huonosti. Hän kaipasi kipeästi uuden tiedustelulain lupaamia mahdollisuuksia ja sanoi, että kyberturvallisuuden kokoavaksi johtajaksi tarvittaisiin pieni johtoelin, joka loisi yhteisen tilannekuvan ja ennusteen valtiojohdolle.
Viktor Antipin
Viktor Vladimirovitš Antipin (s. 6. joulukuuta 1992 Öskemen, Kazakstan) on venäläinen jääkiekkopuolustaja.
Jättömaa
pienoiskuva|Jättömaan Iso Lava illalla. Jättömaa on vuodesta 2010 lähtien järjestetty kansainvälinen ja poikkitaiteellinen kulttuurifestivaali. Tapahtuman ohjelmisto koostuu musiikki-, teatteri-, video- ja mediataide-, performanssi-, runo- ja tanssiesityksistä sekä kuvataideteoksista. Pääsymaksuton ja ikärajaton tapahtuma järjestetään Kouvolan Kasarminmäellä. Tapahtumaa järjestää Jättömaa ry, jonka tarkoituksena on edistää kulttuurin harrastamista ja tunnettavuutta monipuolisesti yhdistyksen kotipaikkakunnalla.
Viktor Antipin
Uran alkuvuodet Venäjällä 2010-2017
Syyskuussa 2013 Antipin teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Metallurgin kanssa. Kaudella 2013–2014 hän jakoi neljällä osumallaan kevään 2014 pudotuspelien maalipörssin voiton Sibir Novosibirskin Ivan Lekomtsevin ja Lev Prahan Nathan Oystrickin kanssa. Antipin voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin. Hänet valittiin kauden aikana myös KHL:n tammikuun 2014 kuukauden puolustajaksi.
NHL:n valloitus 2017-18
Antipin teki 2017 toukokuussa Buffalo Sabresin kanssa 1 vuoden sopimuksen. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 Buffaloon Metallurg Magnitokorskista. Antipin pelasi Sabresin paidassa 47 ottelussa syöttäen 10 maalia.
Paluu Eurooppaan 2018
Kaudeksi 2018-19 Antipin siirtyi takaisin Metallurg Magnitogorskiin kaksivuotisella sopimuksella.
Kaudeksi 2020-21 Antipin siirtyi KHL-seura SKA Pietari n riveihin kaksivuotisella sopimuksella.
Vilhelm III Oranialainen
Vilhelm III Oranialainen (14. marraskuuta 1650 Haag – 8. maaliskuuta 1702) oli hollantilainen Oranian ruhtinas, Alankomaiden käskynhaltija (stadhouder) ja vuodesta 1689 kuolemaansa asti Englannin, Irlannin ja Skotlannin (nimellä Vilhelm III) kuningas. Vilhelm oli Kaarle I:n tyttärenpoika ja Maria II:n puoliso.
Elämäkerta
Vuonna 1672 Ranskan kuningas Ludvig XIV teki Englannin tuella hyökkäyksen Hollantiin valloittaen siitä suurimman osan. Silloinen Hollannin hallitsija Johan de Witt epäonnistui rauhanteossa ja hänet murhattiin. Vilhelm nousi Hollannin käskynhaltijaksi ja jatkoi menestyksekkäästi taistelua Englantia ja Ranskaa vastaan. Englannin kanssa hän solmi rauhan vuonna 1674. Vahvistaakseen asemaansa hän meni vuonna 1677 naimisiin Jaakko II:n tyttären Marian kanssa. Vuonna 1678 myös Ludvig XIV päätyi tekemään Hollannin kanssa rauhan, koska pelkäsi joutuvansa sotaan sekä Hollantia että Englantia vastaan.
Vuonna 1685 Jaakko II nousi Englannissa valtaan ja aiheutti pian vastustusta parlamentinvastaisilla ja katolisuutta suosivilla toimillaan. Parlamentti kääntyi Vilhelmin puoleen pyytäen tätä turvaamaan Englannin protestanttisuuden. Vilhelm nousi vuonna 1688 maihin Englantiin ja suoritti niin sanotun mainion vallankumouksen. Jaakko II kaatui, mutta parlamentti joutui ongelmalliseen tilanteeseen. Se olisi halunnut pelkästään Marian hallitsijaksi, mihin Vilhelm ei suostunut. Lopulta päädyttiin ratkaisuun, jossa Vilhelm ja Maria hallitsivat yhdessä. Vastineeksi Vilhelmin oli kuitenkin allekirjoitettava Bill of Rights -julistus, joka nosti parlamentin vallankäyttäjänä ensimmäistä kertaa monarkin yläpuolelle. Näin mainio vallankumous tuli välillisesti edistäneeksi parlamentaarisen järjestelmän kehitystä Englannissa.
Vuonna 1701 astui voimaan myös uusi Ison-Britannian vallanperimyslaki, jonka mukaan parlamentti päätti tarvittaessa maan tulevan hallitsijan. Laki oli seurausta pelosta kruunun joutumisesta katolisten käsiin, sillä sukulinjan katkeaminen oli odotettavissa.
Ollessaan helmikuussa 1702 ratsastamassa Hampton Courtin kuninkaallisen palatsin puistossa Vilhelm putosi hevosen selästä sen astuttua myyränkoloon. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän kuoli Kensingtonin palatsissa putoamisen aiheuttamiin jälkiseurauksiin. Hän ja Maria olivat lapsettomia, joten kruunu siirtyi Marian sisarelle Annalle ja Annan kuoleman jälkeen v. 1714 Hannover-suvulle.
Valenciennea alleni
Valenciennea alleni on Valenciennea-sukuun ja tokkojen heimoon kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasivat ensimmäisenä Hoese ja Larson vuonna 1994.
Levinneisyysalue
Lajia on tavattu Australiassa Shark Baylta Queenslandiin yltävällä alueella.
Elinympäristö
Se elää 2-9 metrin syvyydessä trooppisissa vesissä lähinnä riutoilla tai niiden lähistöllä.
Robert Anthony Brucato
Robert Anthony Brucato (14. elokuuta 1931 New York – 7. marraskuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi New Yorkin arkkihiippakuntaan Francis Joseph Spellman 1. kesäkuuta 1957, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Temunianan titulaaripiispaksi 30. kesäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph O'Connor, jota avustivat Patrick Joseph Thomas Sheridan ja Henry Joseph Mansell.
Brucato toimi vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 31. lokakuuta 2006.
Mathieu Debuchy
Mathieu Debuchy (s. 28. heinäkuuta 1985 Fretin, Nord-Pas-de-Calaisin alue, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea puolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Saint-Étienneä.
Debuchy edusti vuodet 2003–2012 kasvattajaseuraansa Lilleä, jonka paidassa hän voitti Ranskan liiga- ja cup-mestaruudet kaudella 2010–2011. Joulukuun lopussa 2012 hänen kerrottiin siirtyvän 5,5 miljoonan punnan siirtosummalla Englannin Valioliigaan Newcastle Unitediin.
Debuchy pelasi ensimmäisen ottelunsa Ranskan maajoukkueessa Albaniaa vastaan lokakuussa 2011. Ensimmäisen maalinsa hän teki Islantia vastaan toukokuussa 2012. Hän pelasi neljä ottelua sekä EM-kilpailuissa 2012 että MM-kilpailuissa 2014.
Akdes Nimet Kurat
Akdes Nimet Kurat (22. huhtikuuta 1903, Kazan – 8. syyskuuta 1971, Istanbul) oli turkkilainen historioitsija ja akateemikko.
Kurat syntyi Berketin kylässä Tatarstanissa 1903. Hän valmistui Bugulman lukiosta 1920 ja jatkoi opiskelua Leningradissa ja Moskovassa. Kurat yritti matkustaa Saksaan jatkaakseen opiskelua siellä, mutta koska hän matkusti ilman passia hänet pidätettiin Puolassa. Kärsittyään puolen vuoden vankilatuomion hänet vapautettiin ja hän jäi puolalaiseen kylään, jossa hän työskenteli renkinä maatilalla. Tänä aikana hän oppi puhumaan puolaa. Turkin suurlähetystö myönsi hänelle passin, jonka turvin hän matkusti Istanbuliin marraskuussa 1924.
Kurat pääsi opiskelemaan Istanbulin yliopiston historian ja filosofian laitokselle, jossa hän muun muassa toimi tunnetun historioitsijan ja tulevan Turkin ulkoministerin Mehmet Fuat Koprulun assistenttina. Valmistuttuaan 1928 Kurat täydensi opintojaan Breslaun ja Hampurin yliopistoissa Saksassa. Hänestä tuli filologian tohtori Hampurissa 1933. Hän palasi Istanbuliin samana vuonna. 1930-luvun loppupuolella hän kiersi keski-Euroopassa tekemässä tutkimustyötä ja kävi myös luennoimassa Uppsalan ja Tukholman yliopistoissa. Hän palasi jälleen Turkkiin 1938 työskennellen aluksi kuraattorina ja myöhemmin Denizlin lukion historianopettajana. Hänet nimitettiin apulaisprofessoriksi Ankaran yliopistossa 1941 ja professoriksi 1944. 1960-luvulla hän erikoistui Turkin ja Venäjän yhteiseen historiaan ja julkaisi ensimmäisen kirjansa Türkiye ve Rusya ("Turkki ja Venäjä") Naton apurahan avulla 1962.
28. elokuuta 1971 Kurat loukkaantui vaikeasti linja-auto-onnettomuudessa matkalla Istanbuliin. 8. syyskuuta hän menehtyi vammoihinsa Kasim paššan sairaalassa Istanbulissa.
Vuosina 1933–1971 yhdeksää kieltä sujuvasti puhunut Kurat julkaisi useita tutkimuksia, artikkeleita ja kirjoja, joita on käännetty eri kielille. Sekä opettajana että tutkijana hän painotti usein lähteiden tärkeyttä historiallisessa tutkimuksessa.
Jorma Aittasalmi
Jorma Osmo Ensio Aittasalmi (9. kesäkuuta 1932 Heinola – 2018)  oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Aittasalmi valmistui kansakoulunopettajaksi Heinolan seminaarista 1955. Hän toimi harjoituskoulun opettajana 1958, kansakoulunopettajana Joutsassa 1956–1959, ja harjoituskoulun opettajana Heinolan seminaarissa 1959–1972. Opettajana hän toimi Espoossa vuodesta 1973 ja myöhemmin Helsingissä opettajana ja johtajana Tuomarilan ala-asteella. Aittasalmi osallistui aktiivisesti Pääkaupunkiseudun Sotilaspoikien ja Pikkulottien Perinnekilta ry:n toimintaan.
Aittasalmen vanhemmat olivat työnjohtaja Frans Aittasalmi ja Aino-Elisabeth (o.s. Marjala). Aittasalmen puoliso oli Mary Ros-Mari (o.s. Fagerholm) 1956–1970.
Chen Li (diplomaatti)
Chen Li (s. kesäkuu 1968) on kiinalainen diplomaatti. Hän on koulutukseltaan taloustieteen maisteri.
Chen nimitettiin Kiinan suurlähettilääksi Suomeen vuonna 2016. Tätä ennen hän oli toiminut diplomaattitehtävissä Jugoslaviassa, Sloveniassa, Kroatiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hän on myös toiminut muun muassa Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitean ulkoasiainjohtokunnan pääsihteerinä. Hän on naimisissa, ja hänellä on tytär.
Annwn
Annwn on Walesin kelttiläisessä mytologiassa manalan kuningaskunta, jonka kuningas on Arawn. Kelttien taruissa toistuu aihe, jossa tuonpuoleiset hallitsijat värväävät kuolevaisen avukseen. Myös Arawn tarvitsi kuolevaisen apua taistelussa vihollistaan Hafgania vastaan. Kerrotaan, että Dyfedin ruhtinas Pwyll ja Arawn kohtasivat metsällä ja joutuivat kiistaan uroshirvestä. Ratkaistakseen riidan he sopivat, että Pwyll auttaisi Arawnia pääsemään eroon kilpailijastaan. He vaihtoivat vuodeksi hahmoa ja kuninkuuksia. Ollessaan Annwnissa Arawnin hahmossa Pwyll vastusti kiusausta maata Arawnin kauniin vaimon kanssa, ja kun vuosi oli umpeutumassa Pwyll kohtasi Hafganin Arawnin ohjeiden mukaan ja tappoi Hafganin yhdellä iskulla. Pwyll ja Arawn tapasivat sovitussa paikassa, palasivat oikeisiin hahmoihinsa ja lähtivät kukin omaan valtakuntaansa. Pwyllin lojaalius Arawnia kohtaan lujitti hallitsijoiden suhdetta, ja he vaihtoivat usein lahjoja. Arawn muun muassa lähetti ensimmäiset siat Dyfediin. Seikkailun johdosta Pwyll sai arvonimen "Pwyll Annwnin johtaja".
Annwn esiintyy useissa varhaisissa Walesin taruissa. Eräässä tarinassa Annwnin kuninkaantytär joutuu peseytymään koskessa, kunnes saa kristityn siittämän pojan. Kuninkaantytär vapautuu loitsusta, kun Urien Rheged viettelee hänet. Toisessa tarussa kerrotaan, kuinka kuningas Arthurin miehet varastavat Annwnista jalokivin koristellun Annwnin valtiaan taikapadan. Ryöstöretki tulee kuitenkin kalliiksi Arthurille, sillä matkalle lähti kolme laivaa täynnä urheita miehiä, mutta vain seitsemän heistä palasi elävänä.
Cwn Annwn eli "Annwnin hurtat" olivat kuoleman enteitä, aavekoiria, jotka saapuivat öisin ja ennustivat kuolemaa. Ne olivat pieniä, laikukkaita ja harmaan punertavia, ja niitä piti kahlehihnassa tumma sarvipäinen hahmo. Hurtat lähetettiin Annwnista etsimään ruumiita ja ihmisten sieluja.
Erwin Ortner
thumb|right|Erwin Ortner
Erwin Ortner (s. 15. joulukuuta 1947 Wien) on itävaltalainen kuoronjohtaja. Hän lauloi lapsena Wienin poikakuorossa Ferdinand Grossmannin johdolla. Hän opiskeli Wienin Musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa musiikkipedagogiikkaa, hengellistä musiikkia ja orkesterinjohtoa Hans Swarowskyn sekä kuoronjohtoa Hans Gillesbergerin johdolla.
Ortnerista tuli vuonna 1980 Musiikin ja esittävien taiteiden yliopiston professori ja vuonna 1996 rehtori. Hän perusti Arnold Schönberg -kuoron ja toimi vuosina 1983–1995 Wienin radion kuoron taiteellisena johtajana.
Kertakäyttömuovidirektiivi
Euroopan unioni hyväksyi 2019 direktiivin 2019/904 tiettyjen muovituotteiden ympäristövaikutuksen vähentämisestä. Direktiivi tunnetaan puhekielessä myös SUP-direktiivinä ja Kertakäyttömuovidirektiivinä. SUP lyhenne tulee englanninkielisestä termistä single-use plastics. Uuden direktiivin tarkoituksena on edistää kiertoon perustuvia toimintamalleja sekä suosia uudelleenkäytettäviä tuotteita ja uudelleenkäyttöjärjestelmiä. Keskeisenä tavoitteena on vähentää syntyvän muovijätteen määrää sekä kertakäyttöisten muovituotteiden käytöstä johtuvia ympäristövaikutuksia.
Merten roskaantuminen on ollut keskiössä uutta direktiiviä laadittaessa. Tästä syystä direktiivi kohdentuu kertakäyttöisiin muovituotteisiin, joita useimmin löytyy roskana unionin rannoilta. Tällaisia kertakäyttöisiä tuotteita ovat esimerkiksi take away -ruokien pakkaukset, juomamukit, kertakäyttöiset ruokailuvälineet ja -astiat, erilaiset muovia sisältävät vanutuotteet, muovitikut ja pillit, filtterisavukkeet sekä muovipullot.
Direktiivin toimenpiteet
Direktiivin toimenpiteet kohdistuvat, tuoteryhmästä riippuen, muovituotteiden kulutuksen vähentämiseen, tuotekohtaisiin kieltoihin, tuotesuunnitteluun (tuotevaatimukset), laajennettuun tuottajavastuuseen, erilliskeräyksen järjestämiseen sekä viestintään.
Taulukko 1.
Yhteenveto direktiivin toimenpiteistä ja niiden kohdistumisesta kertakäyttöisten muovituotteisiin (muokattu lähteestä Ekroos 2019 )
Direktiivin toimeenpano
Direktiivi tulee voimaan heinäkuussa 2021. Direktiivin ei nähdä antavan kovin paljon kansallista liikkumavaraa käytettävien ohjauskeinojen osalta. Suurin liikkumavara on kertakäyttöisten muovituotteiden kulutuksen vähentämisessä.
Suomessa direktiivin toimeenpanoon linkittyy vahvasti kansallinen muovitiekartta, johon on koottu keinoja vähentää muoveista aiheutuvia haittoja, välttää turhaa kulutusta, tehostaa muovien kierrätystä sekä löytää korvaavia ratkaisuja.
Ari Siiriäinen
Ari Pekka Siiriäinen (19. marraskuuta 1939, Viipuri – 9. joulukuuta 2004, Helsinki) oli suomalainen arkeologi.
1950- ja 1960-luvuilla osallistui hän Pohjois-Suomen voimalaitostyömaiden arkeologisille hätäkaivauksille. Monissa artikkeleissaan hän käsitteli näissä tutkimuksissa esille nousseita aiheita, joita olivat muun muassa kivikauden talous, kulttuurien kehitys ja ajoituksien ongelmat. Hän jätti Pro Gradu-tutkielmansa vuonna 1969 arkeologiasta ja geologiasta sekä väitteli vuonna 1974 maankohoamisen ja asuinpaikkojen kronologiasta teesillään Studies Relating to Shore Displacements and Stone Age Chronology in Finland (1974). Väitös toi ajoitukseen voimakkaan geologisen näkökulman, ja hänen työtään väritti tämän jälkeen voimakkaasti luonnontiede.
Siiriäinen toimi vuosina 1977−1982 Museovirastolla amanuenssina ja intendenttinä, ja hänet valittiin vuonna 1983 professoriksi Helsingin yliopistoon, josta hän eläköityi vuonna 2003. 1960-luvulla hän osallistui Pohjoismaiden yhteisiin hankkeisiin etelä-Egyptin Nuubiassa, ja 1970-luvulla hän suoritti tutkimuksia Keniassa. Monet hänen hankkeistaan liittyivät Afrikkaan, jossa hän tutki aavikoitumista, ihmisen maankäyttöä ja vaikutusta luontoon. 1980-luvun lopulla hän johti tutkimuksia Perussa, Chilessä ja Boliviassa. Vuosina 1998−2001 hän osallistui Jordaniassa Jabal Harun-projektiin. Osallistuminen ulkomaisiin projekteihin teki hänet kansainvälisesti tunnetuksi samalla kun vastuu kotimaisesta tutkimuksesta jäi vähemmälle huomiolle. Lisäksi Siiriäinen mm. laati esihistoriaa koskevan pääluvun Maailmanhistorian pikkujättiläiseen sekä Suomen historian pikkujättiläiseen, joista tuli sittemmin historian oppiaineen suomenkielisiä standarditeoksia aina yliopistoja myöten.
Bindusara
Bindusara (s. n. 320 eaa. Intia – k. 272 eaa.) oli Maurya-valtakunnan toinen hallitsija isänsä Chandragupta Mauryan jälkeen vuodesta 298 eaa. alkaen. Hänen aikanaan valtakunta laajeni kohti Intian niemimaan kärkeä.
Bindusaran jälkeen valtaan nousi hänen poikansa Ašoka.
William Alexander Forbes
William Alexander Forbes (25. kesäkuuta 1855 – 14. tammikuuta 1883 Shonga) oli englantilainen eläintieteilijä.
Forbes opiskeli luonnontieteitä St John's Collegessa Cambridgessa. Vuonna 1879 hänet nimitettiin Lontoon eläintieteellisen seuran (Zoological Society of London) kantajan (prosector) virkaan edellisen viranhaltijan Alfred Henry Garrodin kuoltua. 1880 Forbes matkusti tutkimaan Pernambucoon metsäluontoa Brasiliaan ja julkaisi retken tuloksista artikkelin The Ibis-lehdessä 1881.
Vuonna 1882 hän matkusti Länsi-Afrikkaan tutkimaan paikallista eläimistöä. Retki alkoi Nigerin suistosta. Forbes sairastui pian joulun jälkeen ja kuoli Shongassa.
1878 Forbes valittiin Cambridgen luonnonhistoriallisen seuran (Cambridge Natural History Society) sihteeriksi. Hän toimitti kirjan Alfred Henry Garrodin tieteellisistä kirjoituksista tämän kuoleman jälkeen. Hän laati kaikkiaan 68 tieteellistä artikkelia, joista 43 käsitteli lintutiedettä.
Forbes nimesi linnuista tanimbarinkirjorastaan (Zoothera machiki) ja tyrskykeijun suvun Garrodia. . Hänen kunniakseen on nimetty ainakin ruskonaamatylli (Charadrius forbesi) ja pikkumustaturpiaali (Curaeus forbesi).
Hans von Dohnanyi
Hans von Dohnanyi ([], alun perin Johann von Dohnányi []; 1. tammikuuta 1902 Wien − 8. huhtikuuta 1945 Oranienburg) oli saksalainen juristi ja vastarintaliikkeen taistelija, joka toimi juutalaisten auttajana ja kansallissosialismin vastustajana.
Elämä
Hans von Dohnanyi syntyi tammikuussa 1902 unkarilaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli säveltäjä Ernő Dohnányi ja äitinsä pianisti Elisabeth Kunwald. Vanhempien erottua Hans vietti nuoruutensa Berliinissä. Hans opiskeli lakia Berliinissä vuosina 1920–1924. Hans von Dohnanyilla oli vaimo Christine Bonhoeffer sekä kolme lasta. Lapsista Klaus von Dohnanyi on poliitikko, joka oli Hampurin pormestari vuosina 1981–1988. Christoph von Dohnányi toimii kapellimestarina. Kolmas lapsi on Barbara von Dohnanyi-Bayer.
Ura Saksan oikeuslaitoksessa
Vuonna 1933 von Dohnanyi nimitettiin Saksan oikeusministerin Franz Gürtnerin alaisuuteen. Tässä virassa hänellä oli hyvä näköala kansallissosialistien tosiasialliseen toimintaan. Vuonna 1938 von Dohnanyistä tuli Leipzigin korkeimman oikeuden tuomari. Tällöin jo hän keräsi natseista tietoja joita välitettiin brittien tiedustelupalvelulle.
Lokakuussa 1938 amiraali Canaris nimitti von Dohnanyin Abwehriin tehtävänään koota yhteen tiedot natsien hirmutöistä. Kun Saksa vuonna 1939 hyökkäsi Puolaan alkoi von Dohnanyi koota aineistoa SS-joukkojen raakuuksista. Hans von Dohnanyi antoi keräämälleen aineistolle nimen Häpeäkroniikka mutta se tunnetaan yleisemmin nimellä Zossenin arkisto, koska se lukuisten välipiilojen jälkeen piilotettiin Zosseniin.
Hitlerin salamurhayritys
Henning von Tresckow pyysi Hans von Dohnanyitä salakuljettamaan pommin Adolf Hitleriä kuljettaneeseen lentokoneeseen, joka olisi ollut matkalla Smolenskiin. Tämän piti ilmeisesti tapahtua jo paljon ennen virallista attentaattia eli helmikuussa 1943. Hans von Dohnanyi vetosi liialliseen kiireeseen eikä pommia saatu toimitettua koneeseen ajoissa.
Kuolema
5. huhtikuuta 1943 Gestapo pidätti Hans von Dohnanyin hänen omasta toimistostaan, syyttäen häntä valuutan väärinkäytöstä. Juutalaisten puolesta hän oli siirtänyt omaisuutensa sveitsiläiseen pankkiin, mitä Gestapo ei ilmeisesti hyväksynyt. Hans von Dohnanyi toimitettiin Sachsenhausenin keskitysleirille. Hänen todettiin syyllistyneen heinäkuun 20. päivän salaliittoon ja Hitlerin määräyksellä teloitettiin hirttämällä 8. huhtikuuta 1945.
Hieronymus Herculanus Bumbun
Hieronymus Herculanus Bumbun (s. 5. elokuuta 1937) on indonesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 27. heinäkuuta 1967, ja hänet nimitettiin Pontianakin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Capran titulaaripiispaksi 19. joulukuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta 1976. Pääkonsekraattorina toimi Justinus Darmojuwono, jota avustivat Gabriel Willem Sillekens ja Alfred Gonti Pius Datubara.
Matkailutoimittajien Kilta
Matkailutoimittajien Kilta ry on 	25. huhtikuuta 1969 perustettu matkailusta kirjoittavien toimittajien ja valokuvaajien yhdistys, jonka jäsenmäärä on 101. Yhdistys jakaa vuosittain tunnustuksia, muun muassa vuodesta 1972 lähtien parhaille matkailutuotteille ja/tai ansioituneille henkilöille, sekä nykyään myös Seitikki-nimisen palkinnon matkailualan kielteisille ilmiöille. Yhdistyksen puheenjohtaja on Päivi Arvonen.
Mikael Antonsson
thumb|Mikael Antonsson Mikael Antonsson (s. 31. toukokuuta 1981 Sillhövda, Karlskrona, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Bolognaa.
Shripad Yesso Naik
Shripad Yesso Naik (s. 4. lokakuuta 1952) on intialainen poliitikko, joka on toiminut joogasta ja luontaislääkinnästä vastaavana valtioministerinä vuodesta 2014. Naik johtaa AYUSH-ministeriötä, jonka alaisuuteen kuuluu ayurveda-, jooga-, naturopatia-, unani-, siddha- ja homeopatiatiedon ja koulutuksen levittäminen. Vuonna 2019 hänestä tuli puolustusministeriön valtioministeri, minkä lisäksi hän säilyttää aikaisemman virkansa joogaministerinä. Intian parlamentin alahuoneessa Naik on vaikuttanut viiden kauden ajan vuodesta 1999, minkä lisäksi hän on hoitanut useita valtioministerin tehtäviä eri ministeriöissä Atal Bihari Vajpayeen hallituksessa.
Naik onnistui perustamaan sata luontaislääkintäsairaalaa ympäri Intiaa vuonna 2017, joiden tulisi työllistää 4000 AYUSH-lääkäriä. Intian sisäministeriön hyväksynnällä Naik ilmoitti vuonna 2018 perustavansa ayurvedalaitokset Intian uusiin lääketieteellisiin instituutteihin ja muutamiin rajavartioston sairaaloihin. Hänen johtamaansa ministeriötä on syytetty pseudotieteellisten väitteiden levittämisestä.
ARRISSat
pienoiskuva|ARISSat-1 ARISSat 1 (Radioskaf 2, Kedr) oli venäläinen mikrosatelliitti. Kyseessä oli sekä teknologian kokeilu että radioamatöörikäyttöön tarkoitettu satelliitti.
Satelliitti painaa 30 kg ja sen koko on 55 x 55 x 40 cm.
Satelliitin elektroniikka oli alun perin suunniteltu sopimaan venäläiseen Orlan-avaruuspukuun, jollainen instrumentoitu kosmonautin työväline lennätettiin aiemmin 2000-luvulla nimellä RadioSkaf (SuitSat 1 – katso Retkikunta 12). Elektroniikka kuitenkin asennettiin koteloon.
Satelliitti laukaistiin 28. tammikuuta 2011 Progress-M 09M-rahtialuksen ohessa ja se päästettiin ISS-avaruusasemalta avaruuskävelyn avulla. Satelliitti oli määrä toimia kuusi kuukautta.
Bill Dalton
upright|pienoiskuva|Bill Dalton.
William Marion ”Bill” Dalton alias Mason Frakes Dalton (1866−1894) oli yhdysvaltalainen rikollinen ja yksi Daltonin veljeksistä. Hän asui suurimman osan elämästään Kaliforniassa. 1880-luvun puolivälissä hän työskenteli esimiehenä ranchilla Mercedin piirikunnassa, perusti perheen ja ryhtyi poliittiselle uralle demokraattipuolueessa.
Oleskellessaan Bill Daltonin ranchilla vuonna 1890 hänen kolme veljeään päättivät ryhtyä ryöstämään junia. Myös Billiä syytettiin osallisuudesta näihin ryöstöihin. Bill ei ollut mukana kahden veljensä kuolemaan johtaneessa pankkiryöstössä Coffeyvillessä 1892. Hän muutti Oklahomaan ja kuoli vuonna 1894 pakomatkalla ryöstettyään pankin Texasissa.
Pavel Kuznetsov
Pavel Kuznetsov (s. 10. elokuuta 1958) on venäläinen diplomaatti. Hänet nimitettiin 14. elokuuta 2017 maansa suurlähettilääksi Suomeen. Kuznetsov on aiemmin työskennellyt Venäjän ulkoasiainministeriössä ja edustustoissa ulkomailla; Neuvostoliiton/Venäjän Suomen-suurlähetystöissä hän on aiemmin ollut tehtävissä vuosina 1980–1985 ja 1991–1996.
Kuznetsov on valmistunut Neuvostoliiton ulkoasianministeriön kansainvälisten suhteiden korkeakoulusta Moskovassa vuonna 1980. Hän on naimisissa, ja hänellä on lapsi.
Kuznetsov varoitti lokakuussa 2017 Venäjän vastatoimista, mikäli Suomi liittyisi Naton jäsenmaaksi.
Kaverinkaverinkaveri
Kaverinkaverinkaveri on Hausmyllyn studioalbumi, joka julkaistiin 2007.
Valenciennea bella
Valenciennea bella on Valenciennea-sukuun ja tokkojen heimoon kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasivat ensimmäisenä Hoese ja Larson vuonna 1994.
Antti Vuori
Antti Ilmari Vuori (13. kesäkuuta 1935 Turku − 24. joulukuuta 2014 Helsinki)  oli suomalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja taidegraafikko.
Valenciennea bella
Ulkonäkö ja koko
Valenciennea bella on alle 7 cm:n pituinen. Sen vartaloon vaaleanharmaa, kuono kellertävä. Poskessa on 2-3 sinistä raitaa. Selkäevä on keltasävyinen. Aikuisen koiraan kurkku ja suu ovat mustat.
Antti Vuori
Vuoren vanhemmat olivat taiteilija Ilmari Vuori ja tekstiili- ja muotisuunnittelija Kerttu Johnsson. Hän kävi viisi luokkaa oppikoulua ja opiskeli sitten Suomen Taideakatemian koulussa 1953−1958. Vuori voitti vain 12-vuotiaana Suomen oppikoulujen piirustus- ja maalauskilpailun, voitokas työ lähetettiin Chicagon lastentaiteen museoon. Taideakatemian koulussa Vuori oli sekä Erkki Koposen että Sam Vannin oppilas, joka siirtyi abstrakteista aiheista informalismiin 1960-luvun alussa. Ennen ryhtymistään vapaaksi taiteilijaksi vuonna 1965 hän työskenteli seitsemän vuotta mainostoimistojen palveluksessa. Vuori oli Maaliskuulaiset-taiteilijaryhmän jäsen. Hänet tunnetaan erityisesti surrealistina ja fantasiataiteilijana, joka käytti teoksissaan voimakkaita värejä. Monissa Vuoren teoksissa on huumoria ja koomisuutta, maalausten ohella hän teki sekä veistoksia että grafiikkaa. Hänen teoksiaan on ollut esillä useissa näyttelyissä Suomessa ja ulkomailla ja niitä on myös museoissa ja muissa julkisissa kokoelmissa.
Valenciennea bella
Levinneisyysalue
Lajia tavataan Japanin Okinawa-saarella ja Filippiineillä.
Ylivuoton hautausmaa
thumb|265px|Ylivuoton hautausmaata heinäkuussa 2007 Ylivuoton hautausmaa on Oulun seurakuntayhtymän omistama hautausmaa Oulun Vuoton Ylivuotolla.
Pozzo della Chiana
Pozzo della Chiana on kylä (frazione) Foiano della Chianan kunnassa Arezzon maakunnassa Toscanan alueella Italiassa. Kylässä on 774 asukasta ja se sijaitsee 312 metrin korkeudella merenpinnasta. Kunnan keskustaajamaan on matkaa neljä ja puoli kilometriä.
Bob Dalton
pienoiskuva|Bob Dalto.n Robert Rennick ”Bob” Dalton (13. toukokuuta 1869 − 5. lokakuuta 1892) oli yhdysvaltalainen rikollinen ja yksi Daltonin veljeksistä. Hän toimi 1880-luvulla osagien reservaatin poliisipäällikkönä. Vuonna 1890 hän ryhtyi kolmen veljensä kanssa rikolliselle uralle ja sai surmansa vuonna 1892 epäonnistuneessa pankkiryöstössä Coffeyvillessä.
Kauhajoen kirjasto
Kauhajoen kaupunginkirjasto on Kauhajoen kaupungin kirjasto, johon kuuluu pääkirjaston lisäksi Kirjastoauto.
Kauhajoen kirjasto kuuluu Eepos-kirjastokimppaan ja kirjaston maakuntakirjastona toimii Vaasan kaupunginkirjasto.
Historia
Kauhajoen ensimmäinen kirjasto oli 28 niteen suuruinen pikku kirjasto, jonka eteläpohjalaiset ylioppilaat olivat hankkineet keräysvaroilla 1851. Tämän toiminnan hiivuttua 1860 perustettiin kirjasto uudelleen 156 kirjan kokoelmalla. Tähän olivat varapastori Samuel Hellgren ja opettaja Matti Kiviniemi keränneet rahat.
1870-luvulla alettiin perustaa kyläkirjastoja. Ensimmäinen kyläkirjasto perustettiin Perä-Hyyppään vuonna 1876. Kymmenen vuotta myöhemmin vuonna 1886 perustettiin Aronkylän ja Harjankylän yhteinen kirjasto. Vuonna 1891 saivat kirjastonsa Havunen ja Päntäne, vuonna 1896 kyläkirjastot tulivat Hangaskylään, Hyyppään ja Nummikoskelle. Rahoitus oli satunnaisten lahjoitusten ja keräysten varassa. Joskus saatiin kunnalta avustus viinaveroista.
Vuonna 1907 kunta otti Suomalaisuuden Liiton kehotuksesta hoitaakseen kaikki kahdeksan kirjastoa. 1950-luvulle tultaessa Kauhajoella oli jo kantakirjasto, 13 piirikirjastoa ja lainausasema. 1960-luvun alussa Kauhajoella oli kantakirjasto ja 17 lainauspistettä. Vuonna 1969 Kauhajoki sai ensimmäisenä maalaiskuntana Vaasan läänissä kirjastoauton. Sivukirjastot kävivät tarpeettomiksi, koska kirjastoauto lähti kiertämään pitäjän joka kylässä. Kirjastoauton hyllyt täytettiin lakkautettujen sivukirjastojen kirjoilla, ja loput kirjat varastoitiin pääkirjastoon. Kirjasto on toiminut monessa paikassa; seurakuntatalossa, 1950-luvulla kunnanviraston alakerrassa, 1970-luvulla Mannilan liiketalossa ja 1980-luvun alussa Räimiskällä. 1989 valmistui uusi kirjastorakennus koulukeskuksen viereen, jossa sijaitsee myös Panula-Opisto. Sen on suunnitellut arkkitehti Touko Saari.
Krannit-kirjastokimppa sai alkunsa vuonna 1996 Isojoen, Jurvan, Karijoen, Kaskisen, Kauhajoen ja Teuvan yhteistyönä. Kurikka liittyi joukkoon vuonna 2009.
Kauhajoen pääkirjasto otti RFID-tekniikan käyttöön ensimmäisenä Suomessa vuonna 2004
Kokoelmat
Kirjaston lainattava kokoelma käsittää kotimaisen ja ulkomaisen kertomakirjallisuuden, tietokirjallisuuden, karttoja, nuotteja, kielikursseja, äänitteitä ja aikakauslehtiä. Käsikirjastossa on hakuteoksia, bibliografioita, kalentereita ja sanakirjoja. Kotiseutukokoelmaan kerätään kauhajokisten tekemää materiaalia. Lisäksi on Keijo Jaakolan kokoelma, joka käsittää pari tuhatta nidettä, joissa on sekä harvinaisia että vanhoja tekstejä.
Palvelut
Kauhajoen kirjasto järjestää lukupiirejä ja koulutusta. Kirjastosta on mahdollista varata lukukoira.
Kirjaston kautta voi tilata maksutta ammattikorkeakoulun opiskelijoille materiaalia Seinäjoen ammattikorkeakoulun kirjastosta.
Kirjaston tiloissa voi järjestää erilaisia näyttelyitä.
Pääkirjastossa voi digitoida LP-levyt, C-kasetit, VHS-videokasetit, diat, negatiivit ja valokuvat. Henkilökuntaa avustaa tarvittaessa.
Kirjastoauto kulkee reiteillään arkipäivisin.
Shamarpa
Shamarpa (tunnetaan myös nimellä Shamar Rinpoche), on Tiibetin buddhalaisuuden Karma Kagyu-koulukunnan arvonimi.
Martti Voutilainen
Martti Voutilainen (3. joulukuuta 1926 Tohmajärvi – 7. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen dominikaanipappi, Studium Catholicumin johtaja ja Suomen Ekumeeninen Neuvosto -järjestön hallituksen jäsen. Voutilainen oli ensimmäinen reformaation jälkeen Suomessa vihitty katolinen pappi. Hän vastasi muun muassa suomalaisen messukirjan kääntämisestä. Voutilainen tunnettiin syvällisenä teologina sekä rauhallisena ja sovittelevana hengenmiehenä.
Shamarpa
Nykyinen 14. Shamar Rinpoche — Mipham Chökyi Lodrö — syntyi Karmapan veljenpoikana. Vuonna 1959 kiinalaisten hävittäessä Tiibetiä 16. Gyalwa Karmapa ja silloin kahdeksanvuotias Shamarpa lähtivät maanpakoon Intian luoteisosassa sijaitsevaan Sikkimin osavaltioon. Shamarpa kruunattiin vuonna 1964 Rumtekin luostarissa, jossa hän kävi läpi intensiivisen opetusjakson. Hän sai kaikki kagyü-linjan opetukset Karmapalta ja opiskeli perinteisiä tieteitä ja taiteita, sutria ja tantroja Thrangu Rinpochen johdolla. Hän sai opetuksia myös Kalu Rinpochelta. Todellisen mahayana-opettajan erikoisominaisuudet kypsyivät täyteen mittaansa Karmapan silmien alla huolimatta tiibetiläisten pakolaisten kovista olosuhteista. Saatuaan opetuksensa päätökseen Shamarpa lähetettiin Nepaliin kagyü-linjan pääedustajana. Karmapan kuoleman (1981) jälkeen Shamar Rinpoche saattoi päätökseen KIBI:n — buddhalaisten opintojen instituutin — rakentamisen New Delhiin Intiaan. Karmapan toiveiden mukaisesti instituutti toimii korkeampien opetusten paikkana, jossa ihmiset lisäävät viisautta ja myötätuntoa suurten buddhalaisten teosten opiskelun ja kääntämisen avulla.
Martti Voutilainen
Nuoruus ja kiinnostuminen katolisesta kirkosta
Martti Voutilainen syntyi 3. joulukuuta 1926, Tohmajärvellä luterilaiseen perheeseen. Vuonna 1930 Voutilaisen perhe muutti kuitenkin Helsinkiin, Oulunkylään, jossa Voutilainen kävi koulun ja valmistui myöhemmin ylioppilaaksi. Voutilainen aloitti ylioppilasvuotensa syksyllä yliopisto-opinnot Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa. Helsingin yliopistossa nuoren Martti Voutilaisen pääaineena toimi historia. Opintojen ohessa Voutilainen oli intohimoinen huilunsoittaja ja hän aloittikin varsin pian soittajana Ylioppilaskunnan soittajissa. Historian opintojen ohessa hän oli myös aktiivinen kielten opiskelija. Voutilaisen lapsuudenkoti ei ollut uskonnollinen ja hän onkin sanonut, että ei saanut kotoaan uskonnollisia vaikutteita. Nuori Voutilainen luonnehtikin itseään agnostikoksi. Voutilaiseen vaikutti kuitenkin hyvin voimakkaasti hänen lähipiirissään tapahtunut uskonnollinen herätys, kun hänen siskonsa koki uskonnollisen kääntymyksen ja alkoi toimimaan aktiivisesti sisälähetystyön parissa. Tähän tapahtumaan saakka Voutilainen oli suhtautunut uskontoon, kuin mihin tahansa aatevirtaukseen, esimerkiksi isänmaallisuuteen. Voutilainen oli kuitenkin aktiivinen kirjallisuudenharrastaja ja hän oli juuri löytänyt T. S. Eliotin tuotannon, jonka runoja ja esseitä hän luki aktiivisesti. T. S. Eliot vaikutti nuoreen Voutilaiseen suuresti, sillä ensimmäistä kertaa hän koki samaistumista henkilöön, joka oli sekä kriittinen, että vilpitön, mutta samanaikaisesti myös vakaumuksellinen kristitty. Eliotin kautta Voutilainen löysi myös ranskalaisen filosofin Maritainin, jonka kautta hän syventyi yhä enemmän kristilliseen filosofiaan ja teologiaan. Aatevirtauksen alkusyihin tutustuessaan Voutilainen tutustui kristinuskon syntyyn ja katolisen tradition muodostumiseen. Tällä ”löytöretkellä” Voutilainen kuvaa ensimmäistä kertaa päässeensä lähelle Jeesusta sekä hänen olemustaan. Voutilainen sanoi, että tämän seurauksena alkoi hänen kääntymisprosessinsa.
Shamarpa
Shamarpa on ottanut tehtäväkseen mahamudran ydinopetusten tutkimustyön. Kagyü-opetusten alkuperää jäljitetään uudelleen ja mahasiddhojen monia tärkeitä teoksia tutkitaan ja tarkistetaan; tämä koskee mm. seitsemännen Karmapan keskeistä työtä "Mahamudran aarteet". Mahamudra-opetuskeskus on suunnitteluvaiheessa, ja se tulee valmistuttuaan keskittymään erityisesti karma-kagyü-linjan opetuksiin varmistaakseen niiden säilymisen myös tulevaisuudessa. Shamar Rinpoche matkustaa myös laajasti eri puolilla maailmaa antamassa opetuksia ja initiaatioita.
Martti Voutilainen
Studium Catholicum ja dominikaanikutsumus
Prosessin seurauksena Voutilainen alkoi viettämään aikaa yhä enemmän ja enemmän dominikaanien kulttuurikeskuksessa Studium Catholicumissa, jonka suuresta teologisesta kirjastosta hän lainasi kirjoja oppiakseen lisää katolisesta kirkosta. Kirjastossa Voutilainen tutustui myös Studium Catholicumin silloiseen johtajaan. isä Paillardiin, jolta Voutilainen pyysi uskonnonopetusta. Uskonnonopetuksen seurauksena Martti Voutilainen otettiin katolisen kirkon yhteyteen Studiumin kappelissa, joulukuussa 1953. Martti Voutilainen eli tavallista katolista seurakuntaelämää ja jatkoi opiskelua Helsingin yliopistossa. Saman aikaisesti hän alkoi kuitenkin tuntea kutsumusta dominikaanihengellisyyteen yhä enemmän ja enemmän. Kesällä 1954 Voutilainen vieraili Ranskassa tutustuakseen dominikaanien veljeskuntaan ja kun hän seuraavana vuonna 1955 sai kandidaatintutkinnon valmiiksi, hän lähti novisiaattiin Pariisiin.
Vuodet Ranskassa ja paluu Suomeen
Novisiaatin aikana Voutilainen opiskeli Le Saulchoirin opistoluostarissa kolme vuotta filosofiaa ja neljä vuotta teologiaa. Voutilainen kertoi, ettei kuullut novisiaatin aikana sanaakaan suomea, ja jotta ei unohtaisi kieltä, hänellä oli tapana lukea omassa huoneessaan ääneen psalmeja. Elinikäiset lupaukset Martti Voutilainen antoi syksyllä 1959 ja seuraavana vuonna hänet vihittiin diakoniksi. Tämän jälkeen Voutilainen tutustui englantilaisten dominikaanien toimintaan Lontoossa ja Oxfordissa. 3.9.1961, Martti Voutilainen vihittiin papiksi Helsingissä, ensimmäisenä katolilaisena pappina reformaation jälkeen. Vihkimys tapahtui Marian kirkossa ja paikalla oli paljon ihmisiä ja median edustajia. Tapahtuma kiinnosti historiallisena merkkihetkenä laajasti suomalaista ja kansainvälistä mediaa. Voutilaisesta kirjoitettiin paljon ja hän sai onnitteluja ympäri maailmaa. Pappisvihkimyksen jälkeen Voutilainen viimeisteli diplomityötään liittyen Johannes Damaskolaisen armonteologiaan. Teologian lisensiaatiksi ja lehtoriksi Voutilainen valmistui syksyllä 1963. Tämän jälkeen alkoi Voutilaisen pastoraalivuosi tutussa Ranskassa, Pariisin lähistöllä sijaitsevassa suuressa seurakunnassa. Pastoraalivuoden jälkeen isä Martti palasi Suomeen ja aloitti työskentelemisen Studium Catholicumissa ja muun muassa Academicum Catholicumin toiminnanjohtajana. Dominikaanien kulttuurikeskuksessa isä Martti piti aktiivisesti esitelmäsarjoja ja luentoja erilaisista aiheista. Vuonna 1966 hänet nimitettiin hiippakunnan ekumeeniseksi sihteeriksi. Tehtävä oli Voutilaiselle mieleinen, sillä tehtävässä hän koki voivansa edistää tavoitetta kaikkien osapuolien syventymisessä uskossa. Voutilaisen mukaan yhteinen usko saattaisi jonain päivänä yhdistää ja näin päästäisiin Kristuksen tavoitteeseen opetuslasten yhteydestä. Myöhemmin isä Martista tuli myös Suomen ekumeenisen neuvoston ja sen hallituksen jäsen. Vuodesta 1969 eteenpäin Voutilainen piti tärkeänä myös teologisia jatkokursseja, joilla hän kävi kesäisin Osnabrückissa. Voutilainen oli saanut novisiaatin aikana tomistisen koulutuksen ja koki tarvetta syventää tuntemustaan erityisesti modernista teologiasta.
Myöhempi toiminta Suomessa ja kuolema
Helsingin seurakunnissa isä Martti vietti usein messuja ja saarnasi ahkerasti sekä järjesti retriittejä. Hän toimi myös 15 vuotta hiippakunnan pappienneuvoston sihteerinä ja kuului pitkään pastoraalineuvostoon. Isä Martti kirjoitti myös ahkerasti hiippakunnan lehteen Fidekseen. Koulutuksestaan johtuen Voutilainen oli myös aktiivinen historianharrastaja ja suosikkiharrastuksenaan hän kokosi yhteen katolisen kirkon vaiheita Suomessa. Historian lisäksi isä Martti harrasti myös psykologiaa, jotka hän koki hyödylliseksi sielunhoitotyössään. Samoin Voutilainen jatkoi myös musiikkiharrastustaan soittamalla huilua, kunnes olkapäävamman pakottamana joutui luopumaan rakkaasta harrastuksestaan. Voutilainen teki myös tärkeän työn yhdessä sisar Irman, Riitta Laukaman, Merja Immosen ja muiden aktiivien kanssa kääntämällä rukoustekstejä suomenkielellä. Ensin he saivat valmiiksi muun muassa sakramenttitekstien suomennos ja myöhemmin hautajaisliturgia. Tämän jälkeen he keskittyivät suurimpaan käännöstyöhön eli suomenkieliseen messukirjaan, joka käsitti kaikki eukaristiset rukoukset, prefaatiot ja messurukoukset. Ajasta ikuisuuteen 74-vuotias dominikaani-isä Martti Voutilainen siirtyi pitkän sairastelun seurauksena Helsingissä 7. heinäkuuta 2001. Viimeiset hetkensä hän vietti Terho-kodissa.
Erich Mendelsohn
thumb|Erich Mendelsohn Erich Mendelsohn (21. maaliskuuta 1887 Allenstein - 15. syyskuuta 1953 San Francisco, Kalifornia) oli saksalainen arkkitehti, joka aluksi edusti kaarevalinjaista ekspressionismia ja siirtyi sitten funktionalismin kannalle. Hän pakeni natsivaltaa Yhdysvaltoihin. . Mendelsohnin varhaistyö on esimerkiksi Potsdamin Einstein-torni (1920–1924). Hänen funktionalistisia töitään ovat monet tehdasrakennukset ja kerrostalot. Vuonna 1933 hän muutti Isoon-Britanniaan, sitten Palestiinaan ja lopulta 1947 Yhdysvaltoihin. Hänen amerikkalaisella kaudellaan syntyi veistoksellisia synagogia ja San Franciscon Maimonides-sairaala (1946).
In Sonus Veritas
In Sonus Veritas on Hausmyllyn studioalbumi, joka julkaistiin 2008 Seiska -lehden kanssa. Albumin materiaali pelastettiin tuhoutuneelta kovalevyltä, ja se julkaistiin Spotifyssä ja iTunesissa vuonna 2016.
Emmett Dalton
pienoiskuva|Emmett Dalton vuonna 1893. Emmett Dalton (3. toukokuuta 1871 – 13. heinäkuuta 1937) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton ja yksi Daltonien veljesten jäsenistä. Emmett vangittiin veljesten yritettyä pankkiryöstöä Coffeyvillessä ja sai elinkautisen tuomion. Hänet vapautettiin 14 vuoden jälkeen ja vapauttamisensa jälkeen Emmett toimi räätälinä. Emmett kirjoitti elämästään kaksi kirjaa Beyond the Law ja When the Daltons Rode.
Esko Koivu
Esko Veli Koivu (19. lokakuuta 1932 Valkeala – 21. heinäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen hallintojohtaja ja kirjailija.
Koivu valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1957 ja opiskeli sitten Yhdysvalloissa taloustieteitä Fulbright-stipendin turvin.
Koivu oli kunnallisen sopimusvaltuuskunnan jäsenenä 1970–1979 ja 1984–1990 sekä kunnallisen työmarkkinalaitoksen valtuuskunnan I varapuheenjohtajana 1987–1989.