cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaasukammio
Vaihtoehto hirttämiselle tai sähkötuolille
Kuolemaantuomittu kiinnitetään vahvoilla nahkaremmeillä kammion keskellä sijaitsevaan tuoliin. Tuolin alla on rikkihappoa varten astia, jonka yläpuolella koukussa roikkuu kangaspussissa puolen kilon verran kaliumsyanidikiteitä. Pussi on kiinni koukussa, joka aukeaa ja pudottaa kiteet hapon sekaan ulkopuolisella ohjauksella.
Hapon sekoitussuhde on 136:1000 eli sama, jota käytetään happoakuissa. Laimentimena käytetään tislattua vettä.
Aiemmin happoastia oli valmiina tuolin alla, mutta eräiden onnettomuuksien jälkeen käytäntöä muutettiin: kaasukammion ulkopuolelta niin sanotusta kemikaalihuoneesta johtaa astiaan erityisventtiilein varustettu putki, jota pitkin valmiiksi etukäteen sekoitettu rikkihappoliuos lasketaan astiaan toimeenpanokäskyn tullessa. Putkessa on kaksitiehana, jolla kuoleman tulon jälkeen voidaan kytkeä niin ikään etukäteen valmistettu lipeäliuos valumaan happoastiaan kaasun tulon katkaisemiseksi.
Tuomittua kehotetaan pidättämään hengitystään teloituksen alkamishetkeen asti, jolloin hän hengittäisi mahdollisimman paljon kaasua kerralla. Ensimmäinen kaasukammioteloitus suoritettiin Nevadassa vuonna 1924, jolloin teloitettiin murhasta tuomittu kiinalainen gangsteri Gee Jon.
Teloituksen alkaessa pussi pudotetaan happoastiaan, jossa alkaa muodostua sinihappokaasua. Teloitettavan hengittäessä kaasua tajuttomuus seuraa teoriassa välittömästi. Varsinainen kuoleminen kestää kuitenkin yleensä viidestä kymmeneen minuuttia. Usein teloitettava näyttää tajuttomuudestaan huolimatta saavan voimakkaita oksennusreaktioita, ja lihasten kouristukset ovat murtaneet jopa luita. Teloitettavan rintaan on kiinnitetty stetoskooppi, ja lääkäri toteaa vangin kuolleen, kun sykettä ei enää kuulu.
Teloituksen jälkeen kaasun tulo lopetetaan neutraloimalla rikkihappo etukäteen valmistetulla lipeäliuoksella, kammio tuuletetaan, ja suojapuvuin sekä kaasunaamarein varustetut vartijat puhdistavat teloitetun ruumiin, jotta siitä ei haihtuisi tappavaa syanidikaasua. Ruumis kääritään paksuun kankaaseen, joka on käsitelty syanidia neutraloivalla kemikaalilla, useimmiten natriumtiosulfaatilla eli valokuvauskiinnitteellä.
Rangaistuksen luonteesta
Eniten kaasukammioteloituksia Yhdysvalloissa on toimeenpantu Kaliforniassa (194). San Quentinin kaasukammiolla oli lempinimet The Big Sleep, The Time Machine, The Little Green Room sekä The Coughing Box.
Yhdysvaltain toistaiseksi viimeinen kaasukammioteloitus pantiin täytäntöön Arizonassa vuonna 1999, jolloin Saksan kansalainen Walter LaGrand teloitettiin. Kaasukammiosta onkin luovuttu liki kaikissa osavaltioissa.
Surmaaminen inertillä kaasulla
Oklahoman osavaltio on päättänyt huhtikuussa 2015 ensimmäisenä ottaa typpikaasun käyttöön kaasukammiossa vaihtoehtoisena teloitusmenetelmänä myrkkyruiskeelle. Inerttinä kaasuna typpi aiheuttaa hypoksian ilman tukehtumisen tunnetta. Syanidimyrkytys aiheuttaa hiilidioksin kertymistä verenkiertoon ja tukehtumisen tunteen, kun taas inertin kaasun, kuten typen tai argonin hengittäminen, aiheuttaa hapen määrän vähenemisen verenkierrossa, kuten voi tapahtua lentäjille korkealla lennettäessä. Menetelmä on käytössä esimerkiksi Hollannissa lopetettaessa tuotantoeläimiä humaanilla tavalla. Kuolema seuraa 1,5−2 minuutin kuluessa
Natsi-Saksan kaasukammiot
thumb|Kaasukammio Auschwitzin keskitysleirissä. Auschwitzin ensimmäisessä keskitysleirissä uhrit vietiin riisuttuina kaasukammioon, jossa kuolema seurasi 15–20 minuutissa. Uhreille väitettiin, että heidät viedään suihkuhuoneeseen pestäväksi, ja heille jopa jaettiin saippuanpalat hämäykseksi. Auschwitzissa vankien tappamiseen käytettiin vetysyanidia, jota oli kidemäisessä hyönteismyrkyssä Zyklon B:ssä. Kiinteää Zyklon B:tä sisältävät kanisterit pudotettiin kaasukammioihin kattoluukuista, ja vetysyanidi kaasuuntui tappaviksi pitoisuuksiksi. Luukkujen alle asennettiin teräshäkit, jotta kaasukammioon suljetut vangit eivät voisi sulkea kanistereita. Uhrit kiipeilivät toistensa päälle yrittäessään hengittää raitista ilmaa katonrajasta. Tästä ei kuitenkaan ollut apua, sillä syaanivety (HCN) on hieman ilmaa kevyempää (HCN molekyylipaino 27 g/mol, ilma noin 28,9 g/mol). Diffuusion vaikutuksesta kaasut kyllä yleensä sekoittuvat tehokkaasti. Zyklon B -pellettien kerrotaan useassa kuvauksessa tulleen katon kautta lattiaan asti ulottuneen käytävän pohjalta, siis kaasu tuli lattiatasosta. Toisinaan kaikki kaasutetut eivät kuolleet, jolloin heidät surmattiin ampumalla päähän. Kaasukammiot täytettiin ääriään myöten ihmisillä, jotta huoneenlämpötila nousisi yli 20 celsiusasteen, jotta Zyklon B -kaasu tehoaisi ihmisiin sisällä.
KL Auschwitz II:ssa eli Birkenaussa kaasukammioissa yhdellä Zyklon B -kaasutuksella saatettiin tappaa 2 000 ihmistä kerrallaan. Vangit kuolivat kaasuun yleensä 15 minuutissa. Sen jälkeen ruumiit poltettiin, jota varten alueella oli neljä krematoriota. Krematorioiden ruuhkauduttua ruumiita ryhdyttiin polttamaan ulkosalla. Kammiot tyhjensi ja ruumiit käsitteli joukko vankeja, joita kutsuttiin nimellä Sonderkommando. Säännöllisin väliajoin Sonderkommandot ja vartijavanki Kapot eliminoitiin. Nykyään kahden krematorion ja kaasukammioiden rauniot ovat nähtävissä junaraiteen päässä: SS-joukot tuhosivat ne räjäyttämällä yrittäessään peittää tuhotyön jäljet.
Zyklon B:tä käytettiin myös Bełżecissä; Majdanekissä käytettiin sen sijaan hiilimonoksidia, kunnes sinnekin lopulta rakennettiin uusia Zyklon B -kaasun käyttöön soveltuvia kammioita, koska hiilimonoksidi koettiin tehottomaksi. Treblinkan ja Sobiborin tuhoamisleirien kaasukammioissa käytettiin panssarivaunujen moottoreiden pakokaasuja ja Chełmnossa (saks. Kulmhof) tarkoitukseen rakennettuja kaasutusautoja, joissa bensiinimoottorin pakokaasu johdettiin umpinaiseen henkilötilaan.
Jesse Ahonen (jalkapalloilija)
Jesse Ahonen (s. 22. kesäkuuta 1992 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa If Gnistania. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta kykenee myös pelaamaan vasemmalla laidalla.
Ahonen on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän pelasi A-junioreiden mestaruuden voittaneessa joukkueessa kaudella 2010. Syksyllä Ahonen pääsi debytoimaan myös miesten sarjoissa Klubi 04:ssä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi FC Honkaan, jossa pelasi hyvän kauden reservijoukkue Pallohongassa, onnistuen maalinteossa seitsemästi. Hyvät otteet poikivat Ahoselle sopimuksen sarjatasoa ylemmäs FC Viikinkeihin. Kahden ja puolen vuoden aikana hän oli Viikinkien avainpelaajia, tullen parhaimmillaan valituksi Ykkösen kuukauden pelaajaksi kesäkuussa 2012.
Heinäkuun 2014 lopussa Ahonen siirtyi Rovaniemen Palloseuraan putoamistaisteluun ajatuneesta Viikingeistä. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 24. elokuuta, tullen vaihdosta kentälle ottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Ahonen ei jatkanut kauden jälkeen enää RoPS, vaan hän siirtyi toiseen Veikkausliigaseuraan eli HIFK:hon.
HIFK-edustus jäi Ahosella yhteen kauteen, sillä hän siirtyi kaudeksi 2016 Ykkösessä pelanneen FC Hakan riveihin. Ahoselle kausi jäi kesken hänen saatuvaan polvivamman, jonka seurauksena hän pääsi pelikentälle vasta kahden vuoden jälkeen eli kesällä 2018. Tällöin seuraksi oli tullut Kakkosessa pelannut IF Gnistan. Gnistanissa hän jatkoi myös seuraavana kautena.
Ahonen on edustanut poikamaajoukkueita yhteensä 36 kertaa vuosina 2007–2011.
The Red Shoes (albumi)
The Red Shoes on Kate Bushin seitsemäs studioalbumi vuodelta 1993. Sitä seurasi hänen ohjaamansa ja käsikirjoittamansa 44-minuuttinen elokuva The Line, the Cross and the Curve. Albumin nimiraita sekä kappaleet ”And So Is Love” ja ”Rubberband Girl” esitetään kolmen muun laulun ohella elokuvassa kokonaisuudessaan.
American Association for the Advancement of Science
thumb|AAAS:n ensimmäinen puheenjohtaja [[William Charles Redfield.]] American Association for the Advancement of Science (AAAS) on vuonna 1848 perustettu yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon tieteellinen seura, joka tunnetaan erityisesti Science-lehden julkaisijana.
The Red Shoes (albumi)
Kate Bush teki levyllä yhteistyötä muun muassa Eric Claptonin, Michael Kamenin, Jeff Beckin ja Princen kanssa.
Albumin nimi ja kannen aihe ovat peräisin Michael Powellin ja Emeric Pressburgerin balettiaiheisesta elokuvasta Punaiset kengät vuodelta 1948. Elokuvan tarina käsittelee sen innoittajana toimineen H. C. Andersenin sadun tavoin taiteensa vallassa olevaa tanssijaa, joka ei pysty ravistamaan punakenkiä jaloistaan ja löytämään rauhaa.
American Association for the Advancement of Science
Seuran tavoitteena on edistää tieteenharjoittajien välistä yhteistyötä, rohkaista tutkijoita vastuullisuuteen ja tukea tieteellistä koulutusta ja tieteestä tiedottamista ihmiskunnan parhaaksi. AAAS on maailman suurin erikoistumaton tieteellinen seura.
The Red Shoes (albumi)
Levyllä oleva kappale ”The Song of Solomon” juhlistaa Raamatun eroottisesta rakkaudesta kertovaa kirjaa Laulujen laulu. ”Eat the Music” puolestaan yhdistelee calypsoa ja muita karibialaisia kansanmusiikkityylejä.
Albumi on omistettu Kate Bushin äidin Hannahin muistolle.
Helsingin Sanomien musiikkitoimitus otti albumin mukaan vuoden 1993 päätteeksi tekemäänsä Vuoden levyt -koosteeseen. Monet fanit ovat kuitenkin pitäneet levyä artistin heikoimpana.
POFK Botev Vratsa
Professionalen Obxtinski Futbolen Klub Bòtev Vratsa on bulgarialainen jalkapalloseura Vratsan kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–22 Bulgarian korkeimmalla sarjatasolla Efbet liga:ssa.
Tallis Obed Moses
Tallis Obed Moses (s. 24. lokakuuta 1954) on vanuatulainen pappi ja poliitikko, joka toimii maansa presidenttinä heinäkuusta 2017 alkaen. Parlamentti valitsi hänet kesken virkakautensa menehtyneen Baldwin Lonsdalen seuraajaksi. Äänestys oli tiukka ja ratkesi vasta viimeisiä ääniä laskettaessa.
Obed opiskeli Australiassa ja toimi pappina Erromangon ja Ambrymin saarilla.
Anne Kouvonen
Anne Kouvonen (s. 1974) on suomalainen sosiaaliepidemiologian ja kansanterveystieteen tutkija, joka toimii Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan professorina.
Kouvonen on valmistunut sosiologia pääaineenaan maisteriksi ja tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Hänen artikkeliväitöskirjansa (2002) oli otsikoitu Part-time work and deviant behaviour among Finnish adolescents. Työssä tarkasteltiin peruskouluikäisten nuorten lukukausien aikaisesen työssäkäynnin yhteyttä rikollisuuteen ja päihteiden käyttöön. Kouvonen on Turun yliopiston kansanterveystieteen dosentti ja suorittanut Puolan Wroclawissa toimivassa Sosiaalitieteiden ja humanististen aineiden yliopistossa (SWPS) dosentuuria vastaavan habilitaation (dr. hab.).
Kouvonen on työskennellyt tutkijana, yliopistonlehtorina ja apulaisprofessorina University of Nottinghamissa (Englanti) vuosina 2003-2010, Queen's University Belfastissa (Pohjois-Irlanti) vuosina 2012-2014 ja SWPS University:ssä (Puolassa) vuonna 2011. Hän työskenteli sosiaalipolitiikan ja sosiologian yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa vuosina 2014-2016.
Hänet nimitettiin vuonna 2017 Helsingin yliopiston määräaikaiseksi professoriksi, ja vuonna 2018 hän sai pysyvän sosiaalipolitiikan professuurin. Hän toimii lisäksi sosiaaliepidemologian Honorary Professorina Belfastin yliopistossa (Queen’s University Belfast) Pohjois-Irlannissa.
Kouvonen on laajasti siteerattu tutkija, jonka H-indeksi (Web of Science) on 40.
Helsingin Sanomat uutisoi Kouvosen kuuluvan julkaisujensa osalta näkyvimpien Suomessa työskentelevien yhteiskuntatieteilijöiden ryhmään erään tutkimuksen mukaan (huhtikuun 22. päivän 2019 artikkelissaan luokassa Yhteiskuntatieteelliset erityisalat). Pohjana Helsingin Sanomien artikkelille oli Turun yliopiston sosiologian professori Osmo Kivisen ja tutkija Juha Hedmanin huhtikuussa 2019 suomalaisessa Tiedepolitiikka-lehdessä julkaistu selvitys.
Kajaanin Palloilijat
Kajaanin Palloilijat (KaPa) on vuonna 1924 perustettu kajaanilainen jalkapalloseura.
Seura pelasi mestaruussarjassa vuonna 1953 ja myöhemmin I- ja II-divisioonissa. Vuonna 2006 KaPa ja toinen kajaanilaisseura FC Tarmo perustivat uuden seuran AC Kajaanin, jonka suojiin keskitettiin seurojen edustusjoukkuetoiminta.
KaPan tunnetuimmat kasvatit ovat maajoukkuepelaajat Olli Huttunen ja Ari Heikkinen.
Hiekoitus
Hiekoituksella tarkoitetaan pääasiassa jään tai lumen aiheuttamien liukkaiden tienpintojen päällystämistä esimerkiksi sepelillä tai hiekalla tien pinnan pidon parantamiseksi. Tienpinnat hiekoitetaan pääasiassa talvisin. Myös loppusyksyllä ja alkukesällä maanpinta on usein liukasta, minkä vuoksi pinta hiekoitetaan.
Hiekoitukseen käytetään pienessä mittakaavassa lapioita, mutta myös traktorivetoisia hiekoitinlaitteita sekä purkavia lava-autoja.
Hiekoitus on myös maanparannustoimenpide, jolla kuohkeutetaan savista maata.
Marcel Mahouvé
Marcel Mahouvé (s. 16. tammikuuta 1973) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja.
Mahouvé on pelannut muun muassa Ranskassa Montpellier’ssa 1997–2002 sekä Clermontissa 2002–03. Vuonna 2004 Mahouvé siirtyi Suomen Veikkausliigaan FC Interiin, jossa hän pelasi yhden kauden. Tämän jälkeen hän on pelannut muun muassa Skotlannissa Hamiltonissa sekä Saksassa 1. FC Saarbrückenissa.
Mahouvé on saksalaisten myös ammatikseen jalkapalloilevien sisarusten Francis, Nicole ja Sylvie Baneckin setä.
Ada Roe
Ada Roe (6. helmikuuta 1858 – 11. tammikuuta 1970) oli pitkäikäinen britti.
Ada Roe kuoli 111-vuotiaana – hän olisi täyttänyt 112, jos olisi elänyt vielä vajaan kuukauden. Hänen jälkeensä maailman vanhin elävä ihminen oli Josefa Salas Mateo.
Ada Roe oli viimeinen dokumentoitu elossa ollut 1850-luvulla syntynyt henkilö.
Kalle Tuppurainen
Kalle Tuppurainen (28. marraskuuta 1904 Maaninka – 1. tammikuuta 1954 Lapinlahti) oli suomalainen hiihtäjä. Hän kilpaili Suomen joukkueessa näytöslajina olleessa sotilaspartiohiihdossa vuoden 1928 talviolympialaisissa. Joukkue, jossa hiihtivät hänen lisäkseen Eino Kuvaja, Esko Järvinen ja Veikko Ruotsalainen, sijoittui toiseksi. Hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1938 hän sijoittui 51:nneksi 50 kilometrillä.
Ammatiltaan Tuppurainen oli poliisi.
000
000 voi tarkoittaa:
Geremi
right|120px|thumb|Geremi Chelsean asussa
J. L. Austin
John Langshaw Austin (28. maaliskuuta 1911 Lancaster – 8. helmikuuta 1960 Oxford) oli brittiläinen analyyttiseen suuntaukseen kuulunut kielenfilosofi, joka kehitti pääosan nykyisestä puhetoimitusten eli puheaktien teoriasta ja terminologiasta. Kielifilosofian lisäksi Austin tutki mielenfilosofiaa, etiikkaa ja arkikielen filosofiaa.
Geremi
Geremi Nijtap, koko nimeltään Geremi Sorele Njitap Fotso (s. 20. joulukuuta 1978 Bafoussam, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän pelasi seuratasolla muun muassa Espanjassa, Englannissa, Turkissa ja viimeksi Kreikassa.
Ura
Geremi aloitti ammattilaisuransa kaudella 1995–1996 Racing Bafoussamissa. Hän edusti myös paraguaylaista Cerro Porteñoa ja turkkilaista Genclerbirligiä ennen siirtymistään Real Madridiin vuonna 1999. Hän edusti espanjalaisseuraa vuoteen 2002 asti. Kauden 2002–2003 Geremi pelasi lainalla Middlesbroughissa, ja tuon kauden jälkeen Chelsea osti hänet kuudella miljoonalla punnalla. Kesällä 2007 Geremi siirtyi Newcastleen ilmaisella siirrolla kolmen vuoden sopimuksella. Tammikuussa 2010 hän siirtyi puolentoista vuoden sopimuksella turkkilaiseen Ankaragücün joukkueeseen. Elokuussa 2010 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella kreikkalaiseen Larissan joukkueeseen.
Maajoukkueura
Kamerunin maajoukkueessa Geremi pelasi 118 ottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Vielä vuonna 2019 hänen edellään maaottelumäärässä kamerunilaisista on vain Rigobert Song. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki vuonna 1996 ja viimeisen maaottelunsa hän pelasi MM-kilpailuissa 2010. Hän pelasi vuoden 2002 MM-kilpailuissa Kamerunin kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän oli mukana vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa, joissa "Kamerunin leijonat" voitti olympiakultaa.
Étienne Méhul
thumb|Étienne Méhul thumb| Méhulin hauta Pariisissa Étienne Nicolas Méhul [meyl] (24. kesäkuuta 1763 Givet – 18. lokakuuta 1817 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä. Hän pääsi vuonna 1775 urkuri Wilhelm Hauserin oppilaaksi. Vuonna 1778 Méhul muutti syntymäkaupungistaan Givetistä Pariisiin. Hän alkoi saavuttaa menestystä oopperasäveltäjänä 1790-luvulla, jolloin saivat ensiesityksensä muun muassa oopperat Euphrosine et Coradin (1790) ja Stratonice (1792). Neljänkymmenenkahden oopperansa lisäksi Méhul sävelsi muun muassa lauluja, kantaatteja sekä neljä sinfoniaa. Musiikkitieteilijä David Charlton tosin väittää tutkimuksiinsa perustuen, että sinfonioita olisi ollut kaikkiaan kuusi. Ainoastaan kaksi sinfoniaa julkaistiin säveltäjän elinaikana.
Elämänvaiheita
Étienne Mehul syntyi Givetissä, Ardenneilla. Hänen äitinsä oli Marie- Cécile (o.s. Keuly) ja isänsä viinikauppias Jean- François Méhul. Ensimmäiset soittotuntinsa tuleva säveltäjä sai paikalliselta sokealta urkurilta. Poika osoittautui paitsi innokkaaksi oppilaaksi, mutta myös lahjakkaaksi ja hänet lähetettiin saamaan lisäopetusta saksalaiselta Wilhelm Hanserilta Lavaldieun luostariin jonkun matkan päähän kotipaikkakunnasta.
Opintoja jatkettiin Pariisissa, jonne Méhul saapui joko 1778 tai 1778. Hänen opettajanaan toimi cembalotaiteilija Jean- Frederik Edelmann, joka oli Méhulin suuren idolin, Christoph Willibald Gluckin ystävä.
Ensimmäiset sävellyksensä, pianokappaleet, julkaistiin vuonna 1783 ja Méhul alkoi harkita säveltäjän uraa. Vuonna 1787 kirjailija Valadier pyysi Méhulia säveltämään librettonsa Coran. Kuninkaallinen musiikkiakatemia (nyk. Pariisin ooppera) harjoitteli teosta nimellä Aionzo et Cora kesäkuussa 1789. Talousvaikeuksien vuoksi harjoittelu lopetettiin elokuussa 1789. Ooppera esitettiin vasta vuonna 1791. Samoihin aikoihin Méhul löysi uuden yhteistyökumppanin, François- Benoit Hoffmanin, joka kirjoitti libreton Méhulin ensimmäiseen esitettyyn oopperaan Euphrosineen. Ooppera oli menestys ja säveltäjänsä läpimurtoteos. Tämä merkitsi myös alkua pitkään kestäneelle yhteistyölle Comédie Italiennen (myöh. Opéra Comique) kanssa.
Vaikka oopperaa Cora ei saatu esitettyä ja ooppera Adrien kiellettiin poliittisista syistä, Méhul saavutti yhä kasvavaa menestystä. Ranskan suuren vallankumouksen aikana hän sävelsi lähinnä isänmaallista musiikkia. Hänet palkittiin nimittämällä hänet Ranskan instituutin ensimmäiseksi säveltäjäjäseneksi vuonna 1795. Lisäksi hän oli yksi viidestä Pariisin konservatorion tarkastajista. Méhul oli hyvissä väleissä Napoleonin kanssa ja hänet palkittiin kunnialegioonan ritarin arvonimellä.
Vuonna 1797 Méhul adoptoi 7-vuotiaan sisarenpoikansa Louis Joseph Daussoigne-Méhulin ja tämän pikkuveljen. Méhul toimi ottopoikansa opettajana ja edisti tämän uraa. Louis Joseph oli aikuisena kuuluisa säveltäjä.
1800-luvulle tultaessa Méhulin oopperat eivät enää saaneet suosiota. Vuonna 1807 julkaistu ooppera Joseph oli suosittu Saksassa, mutta vuonna 1811 julkaistu ooppera Les Amazones sai niin vähän yleisöä, että se käytännössä päätti Méhulin uran oopperoiden säveltäjänä. Vaikka Méhul oli tullut tunnetuksi Napoleonin suosikkina, hän säilytti asemansa myös Bourbon-restauraation aikana. Säveltäjän terveys oli näihin aikoihin jo hyvin heikko, hän sairasti tuberkuloosia.
Méhul kuoli Pariisissa vuonna 1817.
Sävellykset
Suurimman panostuksensa säveltäjänä Méhul antoi oopperoille. Hän kuului yhdessä Luigi Cherubinin kanssa 1790-luvulla läpimurtonsa tehneeseen säveltäjäpolveen.
Ilja Venäläinen
Ilja Venäläinen (s. 27. syyskuuta 1980 Espoo, Suomi) on suomalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Ura
Venäläinen aloitti jalkapallon pelaamisen neljän vanhana, ensiopit hän omaksui Kopari-nappuloissa, mutta vaihtoi viiden-kuuden ikäisenä keltamustiin. KuPS:n pudottua kauden 1997 jälkeen Kakkoseen joukkueen valmentaja Jouni Jäntti nosti hyvin lupaavana pidetyn 17-vuotiaan Venäläisen seuran edustusjoukkueeseen. Venäläinen debytoi edustusjoukkueen paidassa 3. toukokuuta 1998 pelatussa vierasottelussa Nilsiän Pallo-Haukkoja vastaan. KuPS voitti ottelun 1-2. Ensimmäisen maalinsa Venäläinen teki seuraavassa ottelussa jossa vastassa oli Rovaniemen Kanuunat. Kauden jälkeen KuPS nousi takaisin Ykköseen. Ensimmäisen Veikkausliigaottelunsa Venäläinen pelasi 22. huhtikuuta Turussa, kun kauden avausottelussa oli vastassa FC Inter. Ottelu päättyi 2-2 ja Venäläinen teki toisen maaleista. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa kuuden kauden ajan ennen siirtymistään Pietarsaaren Jaroon kaudeksi 2004. Jaroa Venäläinen edusti vain yhden kauden ennen siirtymistään FC KooTeePeehen, jossa hän pelasi kaudet 2005 ja 2006.
Kaudeksi 2007 Venäläinen palasi KuPS:aan. Hän oli 12 maalillaan Ykkösen viidenneksi paras, ja joukkueensa paras maalintekijä. KuPS päätti kautensa sarjan voittoon ja nousi kaudeksi 2008 takaisin Veikkausliigaan. Syyskuussa 2008 Venäläinen ja KuPS sopivat jatkosta kauden 2010 loppuun asti. Kauden 2010 päätteeksi hän saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa seuran yllettyä Veikkausliigassa toiseksi. Venäläinen allekirjoitti lokakuussa 2010 vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kausi 2010 oli menestys niin seuralle kuin Venäläiselle itselleen. Venäläisen vahva vire jatkui myös vuoden vaihteen yli. Tammikuussa 2011 pelatussa Uusi Lahti Cupissa Venäläisen otteet olivat niin vahvat että hänet kutsuttiin ensimmäistä kertaa aikuisten maajoukkueeseen. A-maajoukkueen valmentaja Markku Kanerva nosti hänet maajoukkueeseen helmikuussa 2011. Venäläinen teki A-maajoukkuedebyyttinsä 9. helmikuuta 2011 kun Suomi kohtasi Belgian Gentissä. Hän pääsi kentälle 83 minuutin kohdalla, kun Tim Sparv vaihdettiin pois kentältä. Venäläinen pelasi ottelussa numerolla 19.
Talvikausi 2011 jatkui menestyksellisesti kun Venäläinen jakoi Liigacupin maalipörssin voiton FC Hongan Ilari Äijälän kanssa kuudella osumalla.
16. kesäkuuta 2013 Veikkausliigan ottelussa FF Jaroa vastaan Venäläinen teki uransa sadannen maalin KuPS-paidassa. Lukema sisältää kaikilla sarjatasoilla sekä erilaisissa liigan karsintasarjoissa tehdyt maalit. Aiemmin kyseiseen saavutukseen ovat yltäneet vain Aaro Heikkinen (126) ja Olavi Rissanen (125).
Venäläisen ammattilaisura päättyi kauden 2013 jälkeen. Hän pelasi urallaan yhteensä 304 pääsarjaottelua, joissa hän teki 74 maalia.
Teksasinkirjoahven
Teksasinkirjoahven (Herichthys cyanoguttatus) on kirjoahveniin kuuluva kala, joka on suosittu akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
Teksasinkirjoahven kasvaa noin 30 cm pitkäksi. Se on pohjaväriltään vaalean siniharmaa, vaaleampien pisteiden kuvioima, ja kyljessä on kolme mustaa täplää. Aikuisen uroksen otsaan kasvaa kyhmy. Teksasinkirjoahven saatetaan sekoittaa joskus meksikonkirjoahveneen (Herichthys carpinte), mutta sillä on meksikonkirjoahventa värikkäänsinisemmät evät.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Teksasinkirjoahven kaivelee pohjaa, joka kiskoo kaikki akvaarion kasvit juuriltaan. Sitä voi pitää seura-akvaariossa sopivassa seurassa varsinkin nuorena. Kutuikään tultuaan teksasinkirjoahvenpari alkaa kuitenkin puolustaa reviiriään voimakkaasti.
Kuivasensaari
Kuivasensaari, tai myös Kuivainen, on saari varsinaisen Saimaalla Suur-Saimaan luoteispuolella Savitaipaleella Etelä-Karjalassa.
Teksasinkirjoahven
Vesiolot
Sopiva lämpötila on 22–33 °C, pH noin 7 ja kovuus 5–12 GH.
Ilja Venäläinen
Ura
Kaudella 2014 Vänäläinen pelasi virallisia sarjapelejä PuPa:ssa (Itä-Suomen piirin Viitonen) 14 ottelua ja teki 17 maalia.
Kuivasensaari
Maantietoa
Kuivasensaari on 9,7 kilometriä pitkä, 8,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 33 neliökilometriä. Saaren leveys kasvaa, kun huomioidaan Rahikkalassa koilliseen työntyvä kapea Ketvelinniemi. Leveys ilman Ketvelinniemeä on 7,2 kilometriä. Saari sijaitsee Suur-Saimaan Munaluodonselän länsipuolella ja Pönnilänkankaan luoteispuolella. Maankohoaminen on liittänyt muutamia saaria mantereeseen tai Kuivasensaareen, kun niiden väliset salmet ovat kasvaneet umpeen kosteikoiksi. Nykyisen Kuivasensaaren ”raja” kulkee ruoppaamalla avonaisena pidettävässä Korholansalmessa. Salmi yhdistää Haukiveden ja Karveden toisiinsa. Karvedestä on salmiyhteys Tukialansalmesta Suur-Saimaan Venäjänsaarenselälle. Vastapäivään kiertäen tulee seuraavaksi vastaan Honkainenselkä ja sitten Ketvelinniemen länsipuolella ja Kuivasensaaren pohjoispuolella Ieselkä ja Välivesi. Ieselältä pääsee Turponselän ja Vehkaselän kautta saaren länsipuolelle. Täällä voi seurata kymmenkilometristä salmea kohti kaakkoa ja pujahtaa siellä Korholansalmeen. Kartassa nimeämättömien selkien välissä ovat Kopinsalmi ja Totsalmi. Salmen leveys vaihtelee 0,4–2,1 kilometriä ja salmen takana näkyy manner, joka muodostaa vaihtelevan levyisen kannaksen Kuolimojärvelle päin. Saaren koillispäässä sijaitsee kapea Ketvelinniemi, joka kuuluu pitkään Suomalansaareen yltävään harjujaksoon. Harjujakso kulkee Saimaan pinnan alla Liiansaareen asti.
Saaren pinnanmuodosta ovat maltilliset, sillä saaren korkeuserot ovat pienet ja sen pintaa luonnetii pienet kankareet, esimerkiksi Kukkurakankaalla. Saaren korkein kohta löytyy länsirannalta Hiidenvuoren tai Laasonvuoren laelta. Kumpikin kohoaa 110 metrin korkeuteen mpy. Kuivaisen kylä ja sen pohjoispuolin metsäalue on erityisen tasaista seutua. Järvellä esiintyy vähän järviä ja lampia. Aluksi on mainittava Jänky, joka on Saimaan lahti, mutta joka alkaa kuroutua erilleen Saimaasta umpeenkasvun seurauksena. Siihen laskee Jängynjoki, joka on Rahkasuon ja Puusuon kuivatusoja. Samaa voidaan sanoa Rahikkalanlammesta (17 ha) saaren koillisosassa. Sen laskuoja laskee Ieselän Sorronveteen. Ainoa lampi lienee Umpilampi (2 ha), jonka laskuoja lajsee Suur-Saimaan Honkainenlahteen.
Saarella on peltomaata suhteellisen vähän. Kuivaisen kylässä sitä on raivattu neliökilometrin suuruiseksi peltoaukeaksi. Myös Rahikkalassa on peltoaukea. Muut peltopalstat sijaitsevat hajallaan eri puolilla saarta. Saareen on jostakin syystä kaksi tieyhteyttä, joka molemmat tulevat Lappeenrannan ja Solkein suunnalta. Eteläisempi tie (yhdystie 14775) ylittää Korholansalmen Korholassa ja pohjoisempi Tukialansalmen Tukialassa (yhdystie 14777). Ne yhtyvät Vauhokankaalla, josta tie jatkaa Pettilään. Matkalla siitä haarautuu Lahdentalojen suuntaa tie. Pettilässä tie kääntyy Kuivaiseen ja siitä haarautuu itään Rahikkalaan menevä tie. Rahikkalaan menee toinenkin tie, joka oikaisee Vauhokankaalta saaren itärantaa seuraten Rahikkalaan. Saaren asukasluku on 180, joskin 250 vapaa-ajan asunnoilla asustaa kesäisin moninkertainen määrä kesäasukkaita. Saari on varsin suosittu kesälomakohde, ja kesäisin siellä saattaa asua jopa 3 000 ihmistä. Pettilässä sijaitsee kyläkeskus, joka tarjoaa muun muassa kirjaston, postin ja mahdollisuuden käyttää internetiä. Pettilässä on kyläkeskuksen Pikku-Puodin lisäksi yleinen uimaranta, metsästysmaja ja vuonna 2015 valmistunut hiekkatekonurmikenttä.
Historiaa
Vuoden 1928 julkaistussa Lappeenrannan seudun taloudellisessa kartassa on saari piirretty vailla siltayhteyttä mantereelle tai muihin saariin. Pohjoisessa sijaitsevalle Suomalansaareen ei ollut tietä ja nykyinen Kivisalmi oli paljon leveämpi Uittosalmi. Jänkyn aikaisempi nimitys on ollut Levälahti. Saaren peltoala oli suurempi kuin nykyään, kylien välillä kulki talosta taloon rakennettu kärrytieverkosto. Kuivaisen kylässä oli 17 maatilaa, Pettilässä 8 maatilaa, Rahikkalassa 11 tilaa, Tukialassa 5 tilaa ja Korholassa 5 maatilaa. Saarella hajalla sijaitsi lisäksi 15 maatilaa. Pieniä torpiksi tulkittavia tiloja oli näihin nähden murto-osan verran.
Vuosien 1970–1971 peruskartassa oli edellä luetelluista maatiloista jäljellä lähes kaikki. Maantiet olivat silloin samat kuin nykyään, joskin ne olivat hiekkateitä. Kapean Korholansalmen ylitse oli rakennettu silta. Myös Tukialansalmessa oli silta, jonka painorajoitus oli 12 tonnia. Saaren koillispäässä maantiet päättyivät Rahikkalan kylälle, jossa ne haarautuivat eri taloihin. Ketvelinniemelle ei mennyt silloin tietä. Kuivaisen kylässä maantie meni suoraan Vehkaselän rantaan Lapinsalon kohdalle. Myös vanha Nenäniemeen johtanut tie sai käyttöä, kun kesäasukkaat alkoivat rakentaa sinne rantamökkejään.
Naapurikylä Rahikkala tunnetaan kirkonrakentajistaan, joita olivat ainakin Taavetti Rahikainen, Juhana Salonen ja Matti Salonen. Rahikkalassa sijaitsee myös hirsisalvottu tuulimylly, joka on kunnostettu. Kuivasensaari oli vuoden eteläkarjalainen kylä 1999.
Ilja Venäläinen
Ura
Pelikauden 2020 lopussa Venäläinen teki loppukautta koskevan sopimuksen Kuopion Elon kanssa. Näin hänestä tuli yksi niistä, joka on urallaan edustanut kaikkia kolmea kuopiolaista pääsarjassa esiintynyttä jalkapalloseuraa. Venäläinen pelasi lopulta Elossa Nelosessa kaksi ottelua ilman tehtyjä maaleja.
Venäläinen pelasi myös futsalia aina maajoukkuetasolla asti. Hän edusti Suomen futsalmaajoukkuetta neljässä ottelussa, joissa hän teki yhden maalin.
Yksityiselämä
Venäläinen valmistui kauppatieteiden maisteriksi Itä-Suomen yliopistosta marraskuussa 2013. Pro gradu -tutkielmassaan hän käsitteli sitä, miten putkiremontin kustannukset näkyvät kuopiolaisten kerrostaloasuntojen hinnassa. Jalkapallouransa jälkeen hän siirtyi Verohallinnon palvelukseen verosihteeriksi.
Monday Morning
Monday Morning (1970 Irlanti – 2. helmikuuta 2000 Siuntio ) oli aikanaan Suomen tunnetuin ja menestynein esteratsu. Sillä kilpailivat Tom Gordin ja Christopher Wegelius, joka osallistui Monday Morningilla myös vuoden 1980 Moskovan olympialaisiin, toistaiseksi viimeisenä suomalaisratsukkona olympialaisen estekilpailussa. Kahden Suomen mestaruuden lisäksi Monday Morningilla ratsastettiin muun muassa SM-hopeaa vuosina 1977, 1978, 1984 ja 1987 sekä Finnderbyn ja Turun Maljan voitot.
Ura
Suomessa Monday Morning asui muun muassa Gumbölen Ratsastajien tallilla Gumbölen kartanossa sekä Siuntiossa, jossa hevonen myös kuoli sairauskohtaukseen helmikuussa 2000.
Kun ystävyyssuhteet solmitaan
thumb|Kun ystävyyssuhteet solmitaan -veistos [[Turku|Turun Puutorilla.]] thumb|Wäinö Aaltonen nojaa teoksensa kipsiluonnoksen jalustaan Helsingin taidehallin Olympia XV -näyttelyssä heinäkuussa 1952. Kun ystävyyssuhteet solmitaan on Wäinö Aaltosen suunnittelema Turun ja Göteborgin kaupunkien ystävyyspatsas. Ystävyyspatsaita on kaksi; alkuperäisteos Göteborgin Näckrosdammenilla ja kaksoiskappale Turussa Puutorilla osoitteessa Aninkaistenkatu 12.
Turun kaupunki tilasi veistoksen Aaltoselta lahjaksi Göteborgille kiitoksena sota-aikana Turkuun saadusta avusta. Veistokset valmistuivat vuonna 1948, ja ne paljastettiin 1955, ensin alkuperäinen patsas Göteborgissa 8. toukokuuta ja kaksoiskappale Turussa 21. toukokuuta. Turkuun sijoitetun kaksoiskappaleen lahjoitti kaupungille kauppaneuvos Leo Wainstein.
Teoksen vuonna 1941 valmistunut kipsiluonnos oli esillä Helsingin taidehallissa kesäolympialaisten 1952 kunniaksi järjestetyssä taidenäyttelyssä.
Kun ystävyyssuhteet solmitaan -veistos on tehty pronssista ja sen korkeus on 2,95 metriä. Veistoksen jalusta on punaista graniittia ja sen korkeus on 1,7 metriä. Veistos esittää toisensa kohtaavia ja ystävystyviä mies- ja naisratsastajia, mikä symboloi kaupunkien välistä ystävyyttä.
Mestarien liiga (jääkiekko)
Jääkiekon Mestarien liiga eli CHL on eurooppalaisten jääkiekkoseurojen turnaus. Vaikka IIHF oli mukana CHL:n perustamisessa, ei turnauksessa pelata virallisesti Euroopan mestaruudesta.
Ensimmäinen CHL pelattiin kaudella 2008–2009, ja se korvasi aiemmin pelatun European Champions Cupin. Mestariksi kruunattiin sveitsiläinen Zürich Lions.
Sarjaa alettiin pelata uudelleen kaudella 2014–2015, jolloin se korvasi välissä pelatun European Trophyn. Kilpailuun osallistuu viisi joukkuetta Ruotsista ja Suomesta, neljä joukkuetta Sveitsistä ja Tšekistä ja kolme joukkuetta Saksasta ja Itävallasta. Mukana on myös Slovakian, Norjan, Tanskan, Valko-Venäjän, Ranskan, Puolan ja Iso-Britannian mestarit, sekä Continental Cup -voittaja.
Sarjan omistavat perustajaseurat yhdessä kuuden maan pääsarjan ja IIHF:n kanssa.
CHL toimii lähes samalla tavalla kuin jalkapallon mestarien liiga.
Kausi 2008–2009
Suomesta, Tšekistä, Ruotsista ja Venäjältä osallistui kustakin kaksi joukkuetta kaudella 2008–2009 pelattavaan Champions Hockey Leagueen. Nämä joukkueet olivat maansa mestari sekä runkosarjan voittaja tai molemmat loppuottelijat, kuten Suomessa ensimmäisellä kaudella. Jos runkosarjan voittaja ja mestari oli sama joukkue, pääsi mukaan runkosarjan kakkonen. Venäjältä toinen osallistuja oli kuitenkin hallitseva Euroopan mestari Metallurg Magnitogorsk, joka pelasi myös Champions Hockey Leaguen voittajalle jatkossa kuuluvalla paikalla Victoria Cupissa NHL-joukkue New York Rangersia vastaan.
Slovakiasta, Sveitsistä ja Saksasta mukaan pääsivät maan mestarit.
12. joukkue selvisi 12.–14. syyskuuta 2008 Nuremburg Arenassa, Saksassa pelatussa karsintaturnauksessa, johon osallistuivat saksalainen Sinupret Ice Tigers, sveitsiläinen SC Bern ja slovakialainen HC Košice. SC Bern varmisti viimeisen Mestarien liiga -paikan voittamalla sekä Ice Tigersin (4–1) että HC Kosicen (5–4).
Champions Hockey Leaguen 12 joukkuetta oli jaettu neljään kolmen joukkueen lohkoon, joissa pelattiin kaksinkertainen sarja lokakuusta joulukuuhun. Kaikki ottelut pelattiin keskiviikkoisin kansallisten sarjojen lomassa. Lohkojen voittajat etenivät välierään, jotka pelattiin kaksiosaisina siten, että enemmän pisteitä kerännyt sai välieräotteluista jälkimmäisen kotiottelukseen.
Kaksiosaisten välierien voittajat pääsivät finaaliin. Myös finaali pelattiin kaksiosaisena ja jälkimmäinen ottelu enemmän pisteitä keränneen kotikentällä.
Mestarien liigan mestari pääsi pelaamaan Victoria Cupissa myöhemmin määrättävää NHL-joukkuetta (tai joukkueita) vastaan: ensimmäisellä kaudella Metallurg Magnitogorsk, joka voitti European Champions Cupin vuonna 2008. Se sai Bernissä 1. lokakuuta 2008 pelatussa ottelussa vastaansa New York Rangersin, joka voitti ottelun 3–4.
CHL:n palkintopotti oli aikanaan Euroopan seurajoukkuekiekkoilun suurin. Se oli yhteensä 10 miljoonaa euroa, josta voittaja sai miljoonan. Turnauksen palkintopokaalina kiersi Silver Stone Trophy, aivan kuten Champions Hockey Leaguen edeltäjien, EHL:n ja ECC:n, aikana.
Kausi 2014–2015
CHL:ään osallistui 44 joukkuetta 12 eri maasta. Suomesta ja Ruotsista oli molemmista kahdeksan joukkuetta, Saksasta, Sveitsistä ja Tšekistä jokaisesta kuusi ja Itävallasta kolme. Edellä mainituista maista tulleet 26 perustajaseuraa olivat mukana automaattisesti. Menestysperustein CHL:ään osallistui yhteensä 12 joukkuetta. Niin sanotulla villillä kortilla CHL:ään osallistuivat Slovakian, Ranskan, Norjan, Tanskan ja Iso-Britannian mestarit. Lisäksi mukana oli Continental Cupin voittaja.
Joukkueet oli jaettu neljän joukkueen lohkoihin. Lohkon jokainen joukkue kohtasi toisensa kotona ja vieraissa. CHL käynnistyi elokuun lopulla ja ensimmäiset ottelukierrokset pelattiin ennen kansallisten sarjojen alkua. Lohkovaiheen viimeiset ottelut pelattiin lokakuussa. Lohkojen voittajat ja viisi parasta lohkokakkosta (16 joukkuetta) etenivät pudotuspeleihin. Neljännesvälierät pelattiin marraskuussa, puolivälierät joulukuussa ja välierät tammikuussa. Otteluparit kohtasivat toisensa kotona ja vieraissa viikon välein. Finaali pelattiin 3. helmikuuta 2015, ja sen voitti Luleå numeroin 4–2. Loppuottelua isännöi kauden aiemmissa CHL-otteluissa paremmin menestynyt joukkue.
Kausi 2016–2017
Kaudella 2016–2017 oli edelliskauden tapaan mukana 48 joukkuetta, jotka oli jaettu 16:een kolmen joukkueen alkulohkoon. Suomalaisista seuroista kaudella olivat mukana Tappara, HIFK, Kärpät, JYP, TPS ja KalPa, jotka kuuluvat myös turnauksen perustajajäseniin, sekä edelliskauden liigasijoitusten perusteella myös SaiPa ja Lukko.
Kausi 2017–2018
Kilpailuun osallistui viisi joukkuetta Ruotsista ja Suomesta, neljä joukkuetta Sveitsistä ja Tšekistä ja kolme joukkuetta Saksasta ja Itävallasta. 24 osallistumisoikeutta jaettiin kuuden liigan kesken edellisten kolmen kauden menestyksen perusteella. Lisäksi kilpailuun osallistuivat pudotuspelimestarit Slovakiasta, Norjasta, Tanskasta, Valko-Venäjältä, Ranskasta ja Puolasta sekä kaksi joukkuetta Isosta-Britanniasta. Kausi alkoi elokuussa 2017 ja finaali pelattiin 6. helmikuuta 2018. Kauden finaalissa kohtasivat suomalainen JYP ja ruotsalainen Växjö Lakers, joista voittajaksi selviytyi JYP.
Kausi 2018–2019
Kilpailuun osallistui 32 joukkuetta 14 eri maasta. Kausi alkoi 30. elokuuta ja päättyi 5. helmikuuta 2019 pelattuun finaaliin. Mestaruuden voitti ruotsalainen Frölunda Indians, joka kaatoi finaalissa saksalaisen Red Bull Münchenin lukemin 3–1.
Kausi 2020–2021
Kilpailua ei järjestetty koronaviruspandemian vuoksi.
Kausi 2021–2022
Kaudella finaalivoiton vei Rögle BK. Tampereen Tappara oli finaalivastus ja yltäen toiseksi. Sitä ennen, kukisti Röglen joukkue kestomenestyjä Frölundan, sekä ensi kertaa näin pitkälle edenneen, Tapparan joukkue kaatoi RB Münchenin.
Kausi 2022–2023
Suomalaisjoukkue Mikkelin Jukurit hämmästytti nousemalla 8 parhaan joukkoon. Finaali-nelikossa olivat Luleå HF, jolle Frölunda HC putosi voittolaukaus-kisan jälkeen. Toinen kisapari oli Tampereen Tappara sekä EV Zug Sveitsistä. Tappara voitti finaalissa Luleå HF:n lukemin 3–2.
2023–2024
Kausi 2023–24 käynnistyy elokuun lopussa. Kaudella mukana on vain 24 joukkuetta aiemman 32 sijasta. Suomalaisseuroista mukana ovat Tappara, Ilves, Lukko ja Pelicans.
Somatotyypit
Somatotyypit ovat yhdysvaltalaisen psykologi William Sheldonin määrittelemiä ihmisen vartalotyyppejä. Kirjassaan Atlas of Men vuodelta 1945 Sheldon esittää luokittelujärjestelmän, jossa hän luokittelee ihmiskehot kolmeen ryhmään: ektomorfiseen, mesomorfiseen ja endomorfiseen. Sheldonin tyypittelyssä ihminen on harvoin puhdas yhden somatotyypin edustaja, yleensä ihmisissä on hänen mukaansa piirteitä eri vartalotyypeistä.
Sheldon liitti vartalotyypitykseensä myös luonteenpiirteitä. Lihavuuteen taipuvainen endomorfi on seurallinen ja mukavuudenhaluinen. Pitkä ja hoikka ektomorfi viihtyy sosiaalisten tilanteiden sijaan paremmin kirjojen seurassa ja lihaksikas mesomorfi on rohkea, jäykkä ja tunteeton luonne. Nämä Sheldon näki kuitenkin vain yleistyksinä, ja harva oli hänen mukaansa lajityyppinsä puhdas edustaja.
Nykyään Sheldonin käsityksiä ei enää pidetä tieteellisinä. Niitä kuitenkin käytetään edelleen vartalotyyppien kuvailussa, myös tieteellisessä kirjallisuudessa.
Vartalotyypit
thumb|right|250px|Kolme somatotyyppiä: ektomorfi, mesomorfi ja endomorfi. Ektomorfi (leptosomi) on hoikka ja pitkä, jolla myös lantio ja hartiat ovat kapeat. Tällaisen vartalotyypin edustajan on vaikea kasvattaa lihasmassaa tai saada lisää painoa. Sheldonin mukaan ektomorfisella henkilöllä hermokudos on hallitseva kudos.
Ektomorfit ovat yleensä notkeita, ja he omaavat hyvät valmiudet kestävyyslajeihin. Aerobisen liikunnan sijaan puhtaan lajityypin edustajan kannattaa panostaa kuntosaliharjoitteluun.
Mesomorfilla (atleetti) on ruumiinrakenteen tyyppi, joka kuuluu William Sheldonin luomaan vanhentuneeseen ruumiinrakenteen tyyppiin. Sille on luonteenomaista vahvat luut ja lihaksikkuus. Sheldonin mukaan rakenteeseen liittyy somatononinen persoonallisuus. Sitä hallitsevat kudokset ovat lihakset ja sidekudos. Puhdas lajityypin edustaja on lihaksikas ja hänellä on voimakas luusto. Rasvaprosentti on yleensä alhainen.
Mesomorfille lihasta kertyy helposti, mutta sillä on venyvyyden kanssa ongelmia. Vartalotyypille suositeltavia liikuntamuotoja ovat aerobiset ja liikkuvuutta lisäävät lajit.
Endomorfi (pyknikko) on luonnostaan pyöreä ja kerää helpommin rasvakudosta kuin muut vartalotyypit. Toisaalta endomorfin on muita vartalotyyppejä helpompaa lisätä sekä venyvyyttä että lihasvoimaa tasaisesti.
Kehon painopiste on vatsan ympärillä ja luusto on tavanomainen tai hento. Kyseisen vartalotyypin edustaja lihoo helposti, ja hänen on vaikea laihtua. Endomorfisella dominoivat umpieritystoimintaa säätelevät kudokset.
Voutikunta
Voutikunta oli voudin toimialue Ruotsin historiallisessa hallinnossa. Kustaa Vaasa uudisti maansa hallintoa 1500-luvun alkupuolella siten, että keskiajalla käytössä olleista linnalääneistä siirryttiin voutikuntiin. Suomen alueella niitä oli 1500-luvulla enimmillään noin 40 kappaletta. Voutikunnan hallinnosta vastanneen voudin tärkein tehtävä oli verojen kerääminen. Valtakunnan hallintoa uudistettaessa 1630-luvulla muodostettiin lääninhallinto ja pitäjää suuremmaksi, mutta lääniä pienemmäksi hallintoyksiköksi tulivat kihlakunnat. Voutikunta-nimitys säilyi kuitenkin käytössä pitkään kihlakunta-sanan rinnalla.
Suomen voutikunnat 1412–1448
Suomen eli keskiaikaisen Turun hiippakunnan alueella olleet voutikunnat.
Carlo Cudicini
thumb|Carlo Cudicini Carlo Cudicini (s. 6. syyskuuta 1973 Milano, Italia) on italialainen jalkapallomaalivahti. Cudicini on 183 senttimetriä pitkä.
Cudicini aloitti ammattilaisuransa kaudella 1991–1992 AC Milanin joukkueessa. Hän ei kuitenkaan koskaan saanut peliaikaa milanolaisjätin riveissä, ja kävi muun muassa lainalla Comossa. Kaudeksi 1995–1996 Cudicini siirtyi AC Pratoon, josta seuraavaksi kaudeksi takaisin huippuseuraan, tällä kertaa roomalaiseen SS Lazioon. Laziossa hänelle ei kuitenkaan tarjottu vastuuta, ja vuosina 1997–1999 Cudicini pelasi Castel di Sangrossa.
Vuonna 1999 hän siirtyi Englantiin valioliigaseura Chelseaan. Cudicini pelasi kymmenkautisen Chelsea-uransa aikana vuoteen 2004 asti joukkueen ykkösmaalivahtina, kunnes tšekkiläisen Petr Čechin saavuttua seuraan Cudicini sai tyytyä kakkosmaalivahdin rooliin.
26. tammikuuta 2009 toinen lontoolainen seura Tottenham Hotspur hankki Cudicinin ilmaiseksi Chelseasta. Chelsea salli pitkäaikaisen pelaajansa siirtyä ilmaiseksi, sillä hänen Chelsea-sopimuksensa olisi loppunut kesällä 2009.
Italian nuorten maajoukkueissakin pelannut Cudicini on kolmannen polven jalkapalloilija. Hänen isänsä Fabio Cudicini pelasi maalivahtina muun muassa AC Milanissa ja AS Romassa ja hänen isoisänsä Guglielmo Cudicini pelasi puolustajana Serie A:ssa Triestinan joukkueessa.
Lääketieteellinen tekniikka
Lääketieteellinen tekniikka on tekniikan ala, jossa kehitetään teknis-tieteellisiä menetelmiä ja ratkaisuja lääketieteen ja terveydenhuollon tarpeisiin. Lääketieteellinen tekniikka on suhteellisen uusi tieteenala, ja sille on tyypillistä monien muiden tieteen ja tekniikan alojen soveltaminen. Yleisimpiä sovellettavia aloja ovat sähkötekniikka, tietotekniikka ja materiaalitekniikka.
Käytännön esimerkkejä lääketieteellisen tekniikan sovellutuksista ovat muun muassa sydämentahdistin, keinoelimet ja magneettikuvaus.
Alan professuureja on Aalto-yliopistossa, Itä-Suomen yliopistossa, Oulun yliopistossa,Tampereen teknillisessä yliopistossa ja Turun yliopistossa. Alalla toimii Lääketieteellisen fysiikan ja tekniikan yhdistys LFTY, jonka vuosittain järjestämät LFT-päivät pidetään vuorollaan eri yliopistoissa. LFT-päivillä esitellään alan kehitystä, paikallista alan tutkimusta ja yritystoimintaa sekä alan opinnäytetöitä.
Opiskelumahdollisuudet Suomessa
Itä-Suomen yliopiston sovelletun fysiikan laitos
Arno Surminski
Arno Surminski (s. 1934 Jäglack, Itä-Preussi) on saksalainen kirjailija. Surminski on kirjoittanut romaaneissaan Saksan historiasta kuvauksen tavallisen ihmisen näkökulmasta 1930-luvulta alkaen.
La Galissonnière -luokka (ironclad)
La Galissonnière -luokka oli Ranskan laivaston kolmen 1870-luvulla valmistetun puurunkoisen aluksen muodostama panssarikorvettiluokka. Luokan alukset olivat raskaammin aseistettuja ja nopeampia kuin edeltäneen Alma-luokan alukset. Vaikka rakennustyöt alkoivat jo ennen Ranskan-Saksan sodan alkamista, niin kahden viimeisen aluksen rakennustyöt viivästyivät vuosia. Laivasto asensi aluksille odotusaikana käyttöönotetut uudet tykit.
Jone Nikula
Antti Joonas ”Jone” Nikula (s. 30. maaliskuuta 1970 Helsinki) on suomalainen juontaja, toimittaja sekä televisio- ja radiopersoona. Hänet tunnetaan muun muassa MTV3:n televisio-ohjelmista Idols, jossa ollut vakituisena tuomarina alusta alkaen, Tanssii tähtien kanssa sekä Subin Äijät-sarjasta.
Ura
Nikulan mediaura alkoi lukioikäisenä Radio Cityn kesätoimittajana, mistä kehkeytyi lopulta monivuotinen työsuhde. Sittemmin hän on työskennellyt muun muassa Elmun hallituksen puheenjohtajana, EMI Finlandin markkinointipäällikkönä ja Hanoi Rocksin kiertuemanagerina.
Suuren yleisön tietoisuuteen Nikula on noussut televisioesiintymisiensä myötä. Hän toimi uusia laulajakykyjä etsivän Idols-ohjelman tuomarina ohjelman ensimmäisestä kaudesta 2003–2004 lähtien, mutta ei ole mukana Idolsin palatessa ruutuihin kahdeksannen kauden merkeissä syksyllä 2017. Keväällä 2006 hän oli mukana Tanssii tähtien kanssa -tanssiohjelmassa, jossa hän sijoittui Katja Koukkulan opettamana kolmanneksi ja syksyllä 2010 oli myös yksi kisan tuomareista. Vuosina 2007–2008 hän esiintyi Kotiteollisuus-yhtyeen Jouni Hynysen kanssa Äijät-ohjelmassa, jossa kaksikko kokeili erilaisia miehisiksi koettuja ammatteja ja harrastuksia. Hän on toiminut myös Levyraati-ohjelman levylistan valitsijana.
Nikula on kirjoittanut suomalaisen metallimusiikin historiikin Rauta-aika (2002) sekä unikirjan Unia julkuista (2007). Hän oli vuosina 2006–2008 ilmestyneen Kaupungin aika -aikakauslehden (alun perin Ovi) päätoimittaja. Hänet valittiin vuonna 2008 yrittäjälehti Firman päätoimittajaksi.
Vuonna 2007 Nikula juonsi Radio Rockilla ensin Uuden rockin iltaa ja sittemmin Jonen päivävuoroa klo 11–14.
Nikulaa kuullaan 2007 julkaistulla Before the Dawnin singlellä Faithless, jolla hän esittää yhtyeen kanssa cover-version Panteran kappaleesta ”Mouth for War”.
Ranneliike nimesi Nikulan homofobian vastaisen työn hyvän tahdon lähettilääksi vuonna 2007. Hän toimii myös Kissakaveria ei jätetä -kampanjan kummina.
Kesäkuussa 2009 Jone Nikula syyllistyi rattijuoppouteen ajettuaan autoa Seinäjoella humalassa. Alkometri näytti 0,25 milligrammaa alkoholia uloshengitysilmassa, mikä vastaa reilua puolta promillea. Hänet tuomittiin Seinäjoen käräjäoikeudessa 30 päiväsakkoon. Yhteensä Jone Nikula joutui maksamaan 1 100 euroa sakkoa. Rattijuopumuksensa vuoksi hän menetti mainossopimuksen viinien maahantuojan kanssa.
Toukokuussa 2015 Julkisen sanan neuvosto antoi kaikkien aikojen ensimmäisen vakavan huomautuksensa Radio Rockille Jone Nikulan vääriin tietoihin perustuneista syytöksistä hänen kommentoidessaan hinkuyskään kuolleen vauvan uutistapausta. Neuvoston mukaan radioasema rikkoi vaatimusta lapsiuhrin ja tämän vanhempien hienotunteisesta kohtelusta sekä tietojen tarkistamisesta.
Yksityiselämä
Nikulan isä on entinen oikeuskansleri, kansanedustaja ja ministeri Paavo Nikula ja äiti taidehistorian professori Riitta Nikula. Nikulan veli Stuba Nikula on Helsingin kulttuurijohtaja.