cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludwigsburgin piirikunta
Ludwigsburgin piirikunta on piirikunta Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Stuttgartin hallintopiirissä. Sen pinta-ala on 686,77 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 39 kuntaa. Kesäkuun 2022 lopussa piirikunnassa oli 548 208 asukasta. Piirikunnan keskus on Ludwigsburg, joka on myös piirikunnan suurin kaupunki.
Kunnat ja kaupungit
pienoiskuva|Ludwigsburgin piirikunta ja sen kunnat. Ludwigsburgin piirikunnassa on 39 kuntaa, joista 19 on kaupunkeja. Suluissa kuntien asukasluvut 30. kesäkuuta 2022.
Retkikunta 29
Retkikunta 29 oli Kansainvälisen avaruusaseman 29. miehistö. Retkikunta alkoi 16. syyskuuta 2011 Sojuz TMA-21:n irtautuessa asemasta. Asemalle jääneet Retkikunta 28:n jäsenet jatkoivat asemalla Retkikunta 29:n miehistössä. 14. marraskuuta 2011 asemalle laukaistiin loput retkikunnasta lennolla Sojuz TMA-22. Täydennysmiehistö telakoitui avaruusasemaan 16. marraskuuta 2011. Retkikunta päättyi suunnitelmien mukaan 21. marraskuuta 2011 Sojuz TMA-02M:n irtautuessa asemasta. Fossum, Furukawa ja Volkov laskeutuivat Sojuzin kyydissä pohjoiseen Kazakstaniin.
Björn Vikström
Björn Håkan Vikström (s. 17. heinäkuuta 1963 Turku) on teologian tohtori ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisen Porvoon hiippakunnan entinen piispa.
Ura
Vikström vihittiin papiksi vuonna 1988, jonka jälkeen hän on toiminut seurakuntapastorina Hangossa ja Helsingin Matteuksen seurakunnassa, sekä kappalaisena 15 vuotta Kemiön seurakunnassa ja vt. kirkkoherrana Västanfjärdissä. Teologian tohtoriksi hän on väitellyt vuonna 2000 Åbo Akademissa, jossa hän toimi piispaksi valintaansa saakka tutkijana ja suunnittelijana kestävän kehityksen ja ympäristöetiikan alalla. Vikström oli ehdolla arkki­piispan­vaalissa 2018, mutta hävisi Tapio Luomalle äänin 374,667–292,333.
Vikström voitti syksyn 2009 piispanvaalissa hiippakuntadekaani Sixten Ekstrandin toisella äänestyskierroksella äänin 250–199. Vikström vihittiin piispan virkaan 29. marraskuuta 2009. Hän on Porvoon hiippakunnan seitsemäs piispa, ja on ilmoittanut jättävänsä piispanviran 1. syyskuuta 2019 siirtyäkseen lehtoriksi Åbo Akademihin. Hänen seuraajansa piispanvirassa on Bo-Göran Åstrand.
Piispan vaalia luonnehdittiin konservatiivien ja liberaalien väliseksi kilpailuksi, jossa liberaali puoli pääsi selvästi voitolle. Vikströmin vapaamielinen Raamattu-käsitys oli vanhoillisille ongelma, ja keskustelu kärjistyi erityisesti vastakkainasetteluksi homoparien hyväksymisestä. Vikströmin myönteinen kanta homopareihin herätti vastustusta erityisesti ruotsinkielisellä Pohjanmaalla, jossa erään näkemyksen mukaan ”moni ei koe Vikströmiä hengellisenä johtajana”.
Vikström on naimisissa Maria Björkgren-Vikströmin kanssa, ja hänellä on kolme lasta. Vikströmin isä on entinen arkkipiispa John Vikström ja setä entinen Porvoon piispa Erik Vikström.
Näivekasvit
Näivekasvit (Orobanchaceae) on Lamiales-lahkon kasviheimo, johon kuuluu 104 sukua ja niihin noin 2 310 lajia. Heimon kaikki lajit ovat joko muiden kasvien loisia tai puoliloisia. Heimo on kosmopoliittinen ja sitä esiintyy Euraasiassa, Pohjois-Amerikassa sekä osassa Australiaa ja Uutta-Seelantia. Trooppisessa Afrikassa ja Amerikassa esiintyy vain muutama laji.
Luokittelu
Heimossa on 99 sukua ja 2060 lajia. Ne kuuluvat kahdeksaan alaryhmään:
Suvut
Suomessa esiintyviä näivekasvisukuja ovat:
Muita suomeksi nimettyjä sukuja ovat kastiljat (Castilleja), maahikit (Cistanche), näiveet eli mehunimijät (Orobanche), tahmayrtit (Parentucellia), näiviöt (Conopholis), soiliot (Rehmannia) ja kelminkukat (Striga).
UNMIK
UNMIK (engl. United Nations Interim Administration Mission in Kosovo) on 19. kesäkuuta 1999 perustettu Yhdistyneiden kansakuntien johtama operaatio tehtävänään vastata sodanjälkeisen Kosovon väliaikaisesta siviilihallinnosta. YK-hallinnon päällikkönä toimii saksalainen Joachim Rücker.
Kosovo julistautui itsenäiseksi 17. helmikuuta 2008, mutta YK ei ole toistaiseksi tunnustanut itsenäisyyttä ja UNMIK-hallinto jatkaa alueella.
Nato-johtoinen KFOR-operaatio (Kosovo Force) toimii YK:n valtuutuksella ja vastaa läsnäolollaan vihamielisyyksien estämisestä ja rauhan ylläpidosta.
Meenakshin temppeli
Meenakshin temppeli tai Meenakshi Ammanin temppeli on historiallinen hindutemppeli, joka sijaitsee Vaigai-joen etelärannalla Madurain temppelikaupungissa, Tamil Nadussa, Intiassa. Se on omistettu jumalatar Meenakshille, Parvatin muodolle, ja hänen puolisolleen, Sundareshwarille, Shivan muodolle. Temppeli on keskellä muinaista Madurain temppelikaupunkia, joka mainitaan Sangam-kirjallisuudessa, ja jumalattaren temppeli mainitaan 6. vuosisadan teksteissä. Tämä temppeli on yksi Paadal Petra Sthalam -temppeleistä. Paadal Petra Sthalam ovat 275 Shivan temppeliä, joita kunnioitetaan Tamil Saiva Nayanarsin jakeissa 6.–9. vuosisadalla.
Temppelin länsitorni (gopuram) on malli, jonka perusteella Tamil Nadun osavaltion tunnus on suunniteltu.
pienoiskuva|700px|vasen|[[Panoraamakuva Meenakshin temppelistä.]]
Diego Kostner
Diego Kostner (s. 5. elokuuta 1992 Brixen, Italia) on italialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen HC Ambrì-Piottassa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Seuraura
Kostner on HC Gherdëinan kasvatti, mutta hän siirtyi jo 15-vuotiaana Sveitsiin Pikes Oberthurgaun junioreihin kaudeksi 2007–2008. Kaudella 2008–2009 Kostner voitti seuran U17-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 19+20=39. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi HC Luganon A-nuoriin, joiden sisäisen pistepörssin Kostner voitti tehoilla 16+19=35. Kaudella 2011–2012 hän nousi Luganon National League A -miehistöön. Kostnerilla oli Sveitsissä luodun junioriuransa ansiosta Sveitsin pelaajalisenssi, jonka ansiosta hän ei vienyt paikkaa joukkueen ulkomaalaiskiintiöstä. Kostnerin ensimmäinen NLA-kausi toi 35 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4.
Kaudella 2012–2013 Kostner teki 14 tehopistettä. Tammikuussa 2013 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Luganon kanssa. Kaudella 2013–2014 Kostner teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+13=19. Kaudella 2015–2016 hän edusti Luganoa myös Spengler Cupissa, jonka finaalissa joukkue kuitenkin hävisi Kanadalle lukemin 4–3.
Kaudeksi 2016–2017 Kostner teki kaksivuotisen sopimuksen HC Ambrì-Piottan kanssa. Kaudella 2017–2018 hän oli 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Cory Emmertonin kanssa. Kostner voitti myös Ambrì-Piottan sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Marraskuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Kostner edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2017, joista ensimmäisessä turnauksessa hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Kostner valittiin myös Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Italian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2018. Vuosien 2013, 2016 ja 2018 turnaukset päättyivät hopeaan. Vuosien 2015 ja 2016 turnauksissa Kostner toimi Italian varakapteenina. Vuoden 2018 turnauksessa hän jakoi kahdella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Giulio Scandellan ja Thomas Larkinin kanssa.
Kostner pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, joista jälkimmäisten karsintojen esikarsinnoissa hän toimi Italian varakapteenina ja jakoi kahdella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Kostner jakoi myös Italian sisäisen tehotilaston voiton seitsemän muun pelaajan kanssa lukemalla +5. Yhteensä hän on pelannut 70 A-maaottelua tehopistein 9+12=21.
Kostner pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa.
Muuta
Kostnerin isä Thomas on entinen Italian pääsarjakiekkoilija, joka on sittemmin luonut uraa valmentajana.
Valehtelijoiden klubi
Valehtelijoiden klubi on suomalainen Mainostelevision tuottama viihdeohjelma, jota esitettiin vuosina 1981–1983. Ohjelman käsikirjoittivat Pertti Reponen ja Heikki Kinnunen. Ohjelma perustuu Yhdysvalloissa 1970-luvulla aloittaneeseen The Liar's Club -sarjaan.
Ohjelmassa olivat alusta alkaen mukana näyttelijät Leo Lastumäki (jäsen K), Aake Kalliala (jäsen R), Maija-Leena Soinne (jäsen F) sekä Olavi Ahonen (jäsen Z), joista viimeksi mainittu esitti vankia. Mukana hänellä oli poliisiasuinen vartija.
Kilpailussa esiteltiin outoja esineitä, joiden merkitykselle ja käytölle edellä mainitut henkilöt keksivät selityksiä. Heistä yksi puhui totta ja muut valehtelivat. Mukana olleen kilpailijan tehtävänä oli sanoa, kuka puhuu totta. Kilpailun juontajana toimi steppaileva Helge ”Heguli” Herala. Hänellä oli apunaan ”sihteerikkö”, jota esitti Marita Jyrkinen. Pöydän yläpuolella roikkui narulla pyykkipoikien pitelemänä 50 markan seteleitä (nykyrahassa vajaa 20 €), joita Heguli jakoi kilpailijoille melko mielivaltaisesti. Lisäksi ohjelmassa esitettiin valehtelu-aiheisia sketsejä. Ohjelma sai kunniamaininta-Venlan vuonna 1982.
Olavi Ahosen esittämä hahmo sai vuonna 1984 lyhytikäisen oman spin off -sarjan Ollin koppivuodet.
Kahdeksan jaksoa sarjasta esitettiin uusintana lauantaisin 10. toukokuuta – 7. kesäkuuta 1997 ja 21. kesäkuuta – 5. heinäkuuta 1997 klo 19.30–20.00 MTV3-kanavalla. Jaksoja oli lyhennetty uusintaa varten.
Ohjelman formaatti herätettiin henkiin vuonna 2013, kun MTV3 alkoi esittää siihen perustuvaa Totuuden torvet -nimistä ohjelmaa.
Zimbabwen kuningaskunta
Zimbabwen kuningaskunta eli Zimbabwen valtakunta oli nykyisten Zimbabwen ja Mosambikin alueilla ja laajemminkin eteläisessä Afrikassa noin vuosina 1220–1450 hallinnut suurvalta. Sen pääkaupunki oli Suur-Zimbabwe, joka on nykyisin Unescon maailmanperintökohde. thumb|left|Pääkaupungin rauniot Kuningaskunta kehittyi Mapungubwen kaupunkivaltiosta. On arvioitu, että yksi syy vallan siirtymiseen Mapungubwesta Zimbabween oli sääolosuhteissa; vuoden 1290 paikkeilla tuli kuiva jakso, jolloin hirssi ja durra eivät menestyneet Mapungubwessa, kun taas kukkuloiden kaakkoisrinteet sateisemmalle alueelle perustettu Zimbabwe kukoisti.
Sen vaurauden perustana olivat kultakaivokset, jotka olivat jopa 30 metriä syviä kaivantoja. Joinakin vuosina kultaa kaivettiin jopa tonnin verran. Toinen menestystekijä oli sijainti kullan ja norsunluun tuotantoalueiden ja rannikon satamien välisellä reitillä.
Kuninkaiden asumuksiksi rakennettiin kivilinnoja kukkuloiden huipulle – noin sadan tällaisen linnakkeen rauniot on löydetty. Linnakkeet rakennettiin läheisten kallioiden graniitista, joka lohkeilee luonnostaan palasiksi, joita kykenee kantamaan ihmisvoimin. Ne ladottiin kokoon ilman muurilaastia, hiukan sisäänpäin kaartuviksi kuin iglun seinät. Vuosikymmenien kuluessa rakennustaito kehittyi, ja hienoimmat kivipinnat ovat todella viimeistellyn näköisiä.
Kansan elämästä Zimbabwessa tiedetään kovin vähän. Pääkaupungin asukasluvun arvioidaan olleen suurimmillaan kymmenen tuhannen paikkeilla. 1400-luvun puolivälin jälkeen Zimbabwe hajosi kahtia: eteläosaa hallittiin Khamista, läheltä nykyistä Bulawayoa, kun taas pohjoisosasta tuli Mwene Mutapan valtakunta.
On päätelty, että valtion hajoamisen jälkeen pääkaupungin suurin kivilinna jätettiin tyhjilleen. Autioitumisen syytä ei tarkkaan tiedetä. Osasyynä lienee ollut kauppareittien siirtyminen pohjoisemmaksi.
334 eaa.
right|thumb|200px|Aleksanteri Suuren sotaretki vuonna 334 eaa.
Oksennuspallo
thumb|250px|[[Sarvipöllön oksennuspalloja sekä pallosta löytyneet jyrsijän luut (mittakaava, janan pätkä = 1 cm)]] Oksennuspallo on pallo, jonka lintu oksentaa syötyään. Se sisältää sen osan linnun syömästä ravinnosta, jota lintu ei voi käyttää hyväkseen. Oksennuspalloissa on muun muassa karvoja, suomuksia, höyheniä, luita, muovia ja kasvinosia. Muun muassa pöllöt, varislinnut, päiväpetolinnut, uikut, haikarat, merimetsot ja lokit oksentavat sulamattoman osan saaliistaan pallona.
Pöllöt nielevät ruokansa kokonaisina tai suurina kappaleina. Mahan pohjalla sulamattomat ainekset tiivistyvät vähitellen oksennuspalloksi, joka painaa noin kymmenesosan syödystä saaliista. Lintu oksentaa sen ulos noin puoli vuorokautta sen jälkeen, kun on syönyt saaliin.
Oksennuspalloista on löytynyt myös niihin normaalisti kuulumattomia esineitä, kuten rengastuksessa käytettyjä metallirenkaita.
Jyrsijöiden ruumiinosien jäänteet oksennuspalloissa saattavat kantaa niiden viruksia ja bakteereja, minkä takia oksennuspallojen sterilointi esimerkiksi mikroaaltouunissa on tärkeää ennen niiden tutkimista. 2000-luvun alussa huonosti steriloidut oksennuspallot aiheuttivat tautiepidemian kahdessa yhdysvaltalaisessa peruskoulussa.
Kainuun prikaati
Kainuun prikaati (KAIPR ) on yksi kolmesta Suomen maavoimien valmiusyhtymästä. Kajaanissa sijaitsevaan prikaatiin kuuluu esikunta, viisi joukkoyksikköä ja kolme aluetoimistoa.
Yleistietoa
Kainuun prikaati sijaitsee Kajaanissa Hoikankankaalla noin kolme kilometriä etelään kaupungin keskustasta. Varusmiesmäärältään se on maavoimien suurimpia joukko-osastoja. Sen vastuu-alue on noin kolmasosa Suomen pinta-alasta ja kattaa Pohjois-Karjalan, Pohjois-Savon, Kainuun ja Pohjois-Pohjanmaan maakunnat. Prikaatiin kuuluu esikunta, viisi joukkoyksikköä ja asevelvollisuusasioita hoitavat aluetoimistot, jotka sijaitsevat Oulussa, Kuopiossa ja Joensuussa.
Kainuun prikaati vastaa toimialueensa maapuolustuksen suunnittelusta ja toimeenpanosta. Prikaatissa koulutetaan maavoimien alueellisia joukkoja, aselajijoukkoja ja Rajavartiolaitoksen joukkoja. Prikaati vastaa toimialueensa maanpuolustustyöstä, antaa viranomaisapua ja hoitaa toimialueensa asevelvollisuusasiat. Prikaati on erikoistunut kouluttamaan varusmiehiä ja reserviläisiä Suomen maastollisiin erityisolosuhteisiin.
Kokoonpano
Prikaatia johtaa komentaja apunaan apulaiskomentaja sekä esikunta, joka on jaettu huolto-, henkilöstö-, koulutus-, operatiiviseen osastoon. Esikunnan lisäksi rauhanajan organisaatiossa on viisi joukkoyksikköä sekä kolme aluetoimistoa, jotka ovat Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun aluetoimisto Oulussa, Pohjois-Karjalan aluetoimisto Joensuussa ja Pohjois-Savon aluetoimisto Kuopiossa. Prikaatin vastuulla olevia harjoitus- ja ampuma-alueita ovat Kassunkuru Kajaanissa, Vuosanka Kuhmossa, Sotinpuro Nurmeksessa ja Hiukkavaara Oulussa.
Kuopion Huoltopataljoona (KUOHP)
Kuopion huoltopataljoonaan kuuluvat Huoltokomppania (HK) ja 1. erillinen autokomppania (1ERAUTOK) sekä materiaalikeskus ja kuljetuskeskus. Huoltopataljoona kouluttaa huollon ja kuljetusalan erikoisosaajia ja antaa yhdistelmäajoneuvokoulutusta. Koulutusta annetaan kaikille pohjoisen Suomen joukoille Ilmavoimat ja Rajavartiolaitos mukaan lukien.
Kainuun tykistörykmentti (KAITR)
Kainuun tykistörykmentti perustettiin 1. tammikuuta 1990 Kainuun prikaatin kenttätykistöpatteristosta (PSTO/KAIPR). Rykmenttiin kuuluu kaksi tuliasemapatteria (1TASPTRI ja 2TASPTRI) ja kranaatinheitinkomppania (KRHK). Rykmentti kouluttaa tykki- ja kranaatinheitinmiehiä tukemaan jalkaväen taistelijoita.
Pohjan pioneeripataljoona (POHPIONP)
Pohjan pioneeripataljoonaan kuuluvat Teknillinen komppania (TEKNK) ja 1. pioneerikomppania (1PIONK). Pioneeripataljoonassa annetaan aselajin erikoiskalustokoulutusta sekä taistelupioneerin koulutusta.
Pohjois-Suomen viestipataljoona (PSVP)
Pohjois-Suomen viestipataljoonaan kuuluvat esikuntakomppania (EK) ja kaksi viestikomppaniaa (1VK ja 2VK). Pataljoonassa koulutetaan johtajia esikunta- ja viestijoukkoihin sekä taistelijoita viestijärjestelmien osaajiksi, johtamispaikkojen tukitehtäviin ja sotilaspoliiseiksi. Pataljoona kouluttaa myös tarvittavat partioradistit sekä sotakoiranohjaajat. Pataljoonan vuosipäivänä pidetään viestiaselajin vuosipäivää 5. maaliskuuta, jolloin vuonna 1918 perustettiin Suomen ensimmäinen viestijoukko-osasto Mikkelissä. Perinnemarssina on Conrad Greven säveltämä Suomalainen sotilaslaulu, joka oli aiemmin 1. erillisen viestikomppanian kunniamarssi.
Historiaa
pienoiskuva|Kainuun prikaatin pääportti Kajaanin Hoikankankaalla. Prikaatin kantajoukkona, millä tarkoitetaan yhtäjaksoisesti periytyvää historiaa, on välirauhan ajan 12. prikaati, joka oli muodostettu talvisodan Lapin Ryhmän joukoista vuonna 1940. Prikaatin esikunta, tukiyksiköt ja I pataljoona olivat Kemijärvellä, II pataljoona Savukosken Saunakankaalla ja erillinen polkupyöräkomppania Karhujärvellä. Prikaatin III pataljoona, joka lakkautettiin vielä samana syksynä, oli Ivalossa. Tukiyksikköinä olivat kolmipatterinen kevyt patteristo, (pst)tykkikomppania, viestikomppania sekä huolto.
Jalkaväkirykmentti 12
Jatkosodan alkaessa kesällä 1941 prikaatin palveluksessa olleista varusmiehistä muodostettiin 6. divisioonaan jalkaväkirykmentti 12:n I ja II pataljoona. Rykmentin III pataljoona (Sallan pataljoona) perustettiin reserviläisistä Tohmon kansakoululla Kemijärvellä.
jalkaväkirykmentti 2
Jatkosodan jälkeisen joukkojen kotiuttamisen jälkeen marraskuun alussa vuonna 1944 Sodankylässä olevan rykmentin vahvuus oli kantahenkilökuntaan kuuluvien lisäksi kaksi aliupseeria ja 240 vuosina 1924-1925 syntynyttä sotilasta. Marraskuun alusta alkaen rykmenttiin saapui muista 6. divisioonan joukoista palvelukseen jääneitä yhteensä 571 miestä. Rykmentin nimeksi vaihdettiin 2. marraskuuta jalkaväkirykmentti 2 ja samana päivänä sen III pataljoonaksi tuli jatkosodan erillispataljoona 16. Rykmentin vahvuus oli nimenvaihtopäivänä noin 1 200 miestä. Armeijakunta antoi määräyksen rauhanajan kokoonpanoon siirtymisestä 13. marraskuuta.
Mega Man (pelisarja)
Mega Man, joka tunnetaan kotimaassaan Japanissa nimellä Rockman, on Capcomin luoma videopelisarja, jolla on myös lukuisia sivuhaaroja. Valtaosa Mega Maneista kuuluu ensimmäisen pelin tavoin tasohyppelygenren klassikkoteoksiin. Mega Man on esiintynyt useammassa pelissä kuin yksikään toinen Capcomin pelihahmo. Yhteensä Mega Man -julkaisuja on yli 50, mikä tekee siitä yhden maailman laajimmista pelisarjoista.
Kainuun prikaati
jalkaväkirykmentti 2
Marraskuun lopulla rykmentti marssi Sodankylästä Rovaniemelle varuskuntajoukoksi. Pahoin tuhoutuneella Rovaniemellä ei kuitenkaan ollut majoitustiloja rykmentille. Joulukuun alussa rykmentti majoittui Kemin pohjoispuolelle Törmän kylässä olleisiin parakkeihin. Samalla rykmentti sai tiedon sijoittumisesta Kuopioon, mutta Hatsalan kasarmien huonon kunnon vuoksi II pataljoona sijoitettaisiin Vaasaan. Rykmentti ei kuitenkaan voinut aloittaa siirtymistä kasarmien ollessa edelleen varattuina.
Mega Man (pelisarja)
Mega Mania pidetään yleisesti Capcomin maskottina samaan tapaan kuin Mariota Nintendon tai Sonicia Segan maskottina. Alkuperäisen hahmon pikseligrafiikan suunnitteli ensimmäisen Mega Man -pelin ohjaaja Akira Kitamura, ja hahmon tarkemman suunnittelun sen jälkeen Keiji Inafune. Inafune on toiminut pelisarjan artistina ja pitkäaikaisena tuottajana. Inafune kuitenkin jätti Capcomin vuoden 2010 loppupuolella eikä näillä näkymin tule enää osallistumaan sarjan kehittämiseen.
Kainuun prikaati
jalkaväkirykmentti 2
Törmän parakkikylän talviasumiseen sopimattomuuden vuoksi rykmentti sijoitettiin vuodenvaihteessa Liedakkalan parakkikylään, joka oli kymmenen kilometriä Törmästä Kemin suuntaan. II pataljoona jatkoi marssia Ouluun, joka oli määrätty Vaasan sijaan pataljoonan uudeksi sijoituspaikaksi ja edelleen Luonetjärvelle heinäkuussa 1945. Rykmentin pääosa siirtyi Kuopioon 9. toukokuuta mennessä. Rykmentistä erillään ollut II pataljoona lakkautettiin kesällä 1946.
Mega Man (pelisarja)
Mega Man -nimen kirjoitusmuodosta on käyty paljon keskusteluja. Yleisesti hyväksytty muoto on edellä mainittu välin kanssa kirjoitettu, mutta pelien välillä ontuvien käännöstöiden vuoksi (ja siksi ettei japanin kielessä yleensä käytetä välejä) versiot Megaman ja MegaMan ovat hyvin yleisiä. CamelCase-muunnelma on erityisen ahkerassa käytössä Battle Network -sarjassa, jossa hahmojen nimet on kirjoitettu tiedostonimien tyyliin.
Mega Man -pelisarjat
Mega Man -pelisarja jakaantuu lukuisiin eri alasarjoihin. Tasohyppelypelien lisäksi sarjaan kuuluu myös suuri määrä muihin genreihin kuuluvia pelejä, kuten Battle Network -sarja jonka tyyli muistuttaa enemmän roolipelejä.
Kainuun prikaati
Pohjois-Savon prikaati
Ensimmäiset suunnitelmat Hoikankankaalle keskittämisestä tehtiin 1959, kun Pohjois-Savon Prikaatin muuttopäätös tehtiin. Pohjois-Savon Prikaatin myötä Kajaaniin siirtyi kenttätykistön patteristo (Psto/PohSavPr). Pohjois-Savon prikaatin joukot keskitettiin 1962 Kajaaniin. Vuonna 1963 Kuopion varuskuntasoittokunta siirtyi Kajaaniin ja aliupseerikurssi Ylämyllyltä siirtyi 1965.
Riigikogun vaalit 1923
Riigikogun vaalit 1923 (II Riigikogu valimised) olivat Viron parlamenttivaalit ja niissä valittiin satajäseninen toinen riigikogu. Muutamaa kuukautta aikaisemmin maassa pidettiin kansanäänestys uskonnollisesta opetuksesta, ja sen vuoksi riigikogun vaalit siirrettiin loppusyksystä 1923 kevääseen.
Kainuun prikaati
Kainuun prikaati
Kainuun prikaatiksi yhtymä muuttui 1. heinäkuuta 1966, jolloin prikaatiin liitettiin Porin prikaatin patteristo Niinisalosta. Ensimmäisessä rakennusvaiheessa Hoikankankaalle valmistui neljä kasarmirakennusta vuosien 1960 ja 1966 välillä. Sotilaskotirakennus valmistui 1967.
Mega Man (pelisarja)
Mega Man -pelisarjat
Juonellisesti eri sarjat ovat suoraa jatkoa toisilleen, mutta eri sarjojen välillä on yleensä satojen vuosien ajallinen ero. Poikkeuksen tekevät Battle Network ja Star Force -jotka kuuluvat rinnakkaiseen universumiin (jossa tietokoneet ja tietoverkot kehittyivät enemmän robottien sijaan) eivätkä ole osa pääsarjan juonta.
Riigikogun vaalit 1923
Vaalit pidettiin 5.–7. toukokuuta 1923 ja hyväksyttyjä ääniä annettiin 477 284 (äänestysprosentti 67,8 %). Riigikogun paikat jakautuivat puolueittain seuraavasti:
Seuraava, kolmas riigikogu valittiin 15.–17. toukokuuta 1926.
Mega Man (pelisarja)
Klassinen Mega Man (Rockman)
thumb|[[Mega Man (videopelihahmo)|Mega Man, päähahmo alkuperäisissä peleissä.|150px]]
Klassinen Mega Man -sarja on ensimmäinen pelisarjan alasarjoista ja myös pelisarjan tarinan kronologiassa se tapahtuu ensimmäisenä. Sarja alkaa vuodesta 200X maailmassa, jossa on kehitetty ensimmäiset humanoidit teollisuusrobotit. Kun ilkeä tohtori Wily uudelleenohjamoi kuusi tohtori Lightin kehittämää teollisuusrobottia uudelleen ja käyttää niitä maailmanvalloitukseen, tohtori Lightin apulaisrobotti Rock haluaa tulla muokatuksi taistelurobotiksi jotta hän voi pysäyttää seonneet veljensä ja estää Wilyn aikeet. Myöhemmät pelit toistavat käytännössä samaa kaavaa: Wily nousee aina uuden suunnitelman avulla yrittämään maailmanvalloitusta, mutta Mega Man pysäyttää Wilyn joka kerta. Monissa sarjan peleissä alkuasetelma näyttää siltä, kuin joku muu kuin Wily olisi pahuuksien takana, mutta aina lopulta selviää, että todellisuudessa Wily on esimerkiksi manipuloinut jonkun muun tekemään pahaa hänen puolestaan.
Klassisessa sarjassa suuri osa hahmoista on nimetty musiikkitermien mukaan. Näistä esimerkkejä ovat Mega Manin alkuperäinen nimi Rock ja hänen siskonsa Roll, joka on viittaus rock and roll -musiikkiin, Proto Manin japanilainen nimi Blues, sekä Mega Manin kilpailija Bass.
Klassinen sarja sisältää tällä hetkellä yksitoista päätarinaan kuuluvaa osaa ja useita spin-off -pelejä, joiden ei katsota kuuluvan osaksi päätarinaa. Lisäksi on julkaistu viisi Game Boy -konsolille tehtyä osaa, jotka käytännössä kuuluvat klassiseen sarjaan, mutta yhtä lailla näyttävät olevan oma kokonaisuutensa erillään muista peleistä. Klassinen Mega Man -sarja oli lähes 10 vuoden pituisella tauolla vuosina 1998-2008, jolloin yhtään uutta pääpeliä ei julkaistu pelien Mega Man & Bass ja Mega Man 9 välillä.
Viralliseen tarinajatkumoon kuuluvat klassisen sarjan osat
Game Boy -sarja
Muut klassiseen sarjaan kuuluvat pelit
Kokoelmat
Mega Man X (Rockman X)
Mega Man X (Japanissa Rockman X) -sarja alkoi, kun Capcom julkaisi vuonna ensimmäisen Mega Man X -pelinsä Super Nintendo Entertainment Systemille (SNES). Tarina sijoittuu klassisen Mega Man -sarjan synkkään tulevaisuuteen; päähenkilöt ovat Tohtori Lightin viimeinen luomus, Mega Man X ja mystinen Zero, joka itse asiassa paljastuu Tohtori Wilyn rakentamaksi. Molemmat robotit ovat erittäin kehittyneitä ja omaavat vapaan tahdon sekä kyvyn tehdä omat päätöksensä. Tohtori Light päätti nimetä robotin X:ksi matemaattisen muuttujan X mukaan, kertoakseen sen rajattomista kyvyistä. Kun X oli rakennettu, se suljettiin kapseliin sadaksi vuodeksi, kunnes tohtori Cain löysi kapselin. Mega Man X:n pohjalta Cain kehittää uuden robottisukupolven, reploidit (Japanissa repliroidit). Pelisarjan uuden pääpahiksen roolin ottaa Sigma ja hänen seonneet maverick-robottinsa (Japanissa irregularit). Kahdessa ensimmäisessä pelissä pystyi pelaamaan vain Mega Man X:llä. Zero tuli pelattavaksi hahmoksi ensimmäistä kertaa rajallisesti X3-pelissä, ja täysin X4:ssä.
Kolme ensimmäistä peliä sarjasta julkaistiin SNES:lle. X-pelit 4-6 julkaistiin Sonyn PlayStationille (näistä Mega Man X3 ja X4 myös Sega Saturnille ja Windowsille) ja sarjan viimeisimmät osat, MegaMan X 7-8 sekä roolipeli Command Mission Sonyn Playstation 2:lle (Command Mission myös Nintendo GameCubelle). Sarjasta on myös julkaistu kaksi spin-off -peliä Nintendon Game Boy Colorille. Sarjaa on kritisoitu epäloogisista juonista sekä epätasaisesta laadusta. Fanit ovat myös nostaneet sarjan yhteyden klassiseen sarjaan useaan kertaan tapetille. Klassisen sarjan ja X-sarjan välille on jäänyt sadan vuoden juonellinen aukko. Tämä on jättänyt monia kysymyksiä avoimiksi, esimerkiksi sen, mikä oli alkuperäisen Mega Manin kohtalo.
Keiji Inafunen tarkoitus oli lopettaa X-sarja sen viidenteen osaan, mutta Capcom päätöksestä sarjaa jatkettiin vielä sen jälkeen. Inafune ei kuudennesta X-pelistä alkaen ollut enää mukana X-sarjan kehittämisessä.
Viralliset pelit Muut
Mega Man Legends (Rockman DASH)
Mega Man Legends -sarja siirsi Mega Manin ensimmäistä kertaa kolmiuloiteiseen muotoon. Legends-sarja sijoittuu kronologisesti koko pelisarjan viimeiseksi, tuhansia vuosia ZX-sarjan jälkeen. Itse Mega Man -pelien isänä tunnettu Keiji Inafune on maininnut lukuisissa haastatteluissa, että Legends-sarja sijoittuu kauas tulevaisuuteen. Pelit ovat toiminnallisia seikkailupelejä, joissa on kevyitä roolipelielementtejä (kuten The Legend of Zeldassa). Sarjasta on julkaistu kaksi virallista peliä ja yksi minipelikokoelma Sonyn Playstationille. Alun perin pelit ilmestyivät yksinoikeudella Playstationille, mutta ensimmäinen Legends-peli on myöhemmin julkaistu myös kotitietokoneille ja Nintendo 64:lle nimellä Megaman 64. Kyseistä sarjaa pidetään Capcomin unohdettuna lapsena, sillä sarjaan ei ole julkaistu jatkoa yli kymmeneen vuoteen, vaikka Legends-hahmot ovatkin tehneet cameoita ja "vierailuja" Capcomin muissa peleissä. Nykyisin Mega Man Legends -pelit on myös julkaistu PSP:lle, mutta tällä hetkellä vain Japanissa.
Vuonna 2010 Capcom ilmoitti että pelin Mega Man Legends 3 kehitys oli aloitettu Nintendo 3DS -pelikonsolille. Capcom halusi ottaa pelisarjan fanit mukaan pelin kehitykseen ja sen seurauksena käynnistettiin "Devroomiksi" kutsuttu sivusto, jossa fanit voisivat vaikuttaa siihen, millaista sisältöä pelissä tultaisiin näkemään. Kuitenkin heinäkuussa 2011 Capcom ilmoitti, että koko Mega Man Legends 3 -projekti keskeytetään ja pelin kehitys on lopetettu. Euroopan Capcomin edustajan mukaan syy keskeytykselle oli se, että fanit eivät olleet osallistuneet Devroomiin tarpeeksi innokkaasti.
Mega Man Battle Network (Rockman.Exe)
Mega Man Battle Network (fanien keskuudessa myös Exe-sarja) on tuoreimpia Mega Manin sivuhaaroja. Se on spin-off-sarja jonka tarina seuraa vaihtoehtoista todellisuutta. Siinä missä alkuperäisessä aikajatkumossa robotit kehittyivät ylitse muiden, Battle Network -sarjassa pääosassa ovat tietoverkot ja internet. NetNaveiksi kutsutut hahmot liikkuvat kyberavaruudessa ja taistelevat tietokoneviruksia vastaan. Pelisarjan tyyli sekoittaa konsoliroolipeliä ja keräilykorttipeliä. Taistelut käydään ruuduista koostuvalla pelikentällä.
Sarja alkoi Nintendon Game Boy Advancellä, mutta on siirtynyt myös osittain kolmiulotteiseen muotoon Nintendon GameCubella. Sarjaan pohjautuen on myös luotu animesarja. Pelisarjan osat kolmannesta lähtien on julkaistu kahtena hieman toisistaan eroavina versioina, samaan tapaan kuin Pokémon-pelit. Myöhemmin Nintendo DS:lle julkaistu Mega Man Star Force -pelisarja on suoraa jatkoa Battle Network -sarjalle, ja sijoittuu tarinassa noin 200 vuotta myöhempään aikaan.
Megaman.Exe -sarjaan kuuluvat pelit:
Mega Man Zero (Rockman Zero)
Mega Man Zero jatkaa vanhaa Mega Man -sarjaa niin juonellisesti kuin pelimekaanisestikin. X-sarjaa vielä synkempään tulevaisuuteen pohjautuva pelisarja on toistaiseksi pysynyt yksinoikeudella Nintendon Game Boy Advancella. Sarjan neljä peliä julkaistiin myöhemmin kokoelmana Nintendo DS:lle. Päähahmon osa sarjassa kuitenkin lankeaa uuden ulkoasun saaneelle Zerolle, joka on X-sarjasta tuttu hahmo. Mega Man X saa tässä sarjassa vain pienen roolin, sillä hän auttaa Zeroa Cyber Elf -muodossa. X oli käyttänyt fyysisen ruumiinsa vaarallisen Dark Elfin vangitsemiseen ennen ensimmäisen Mega Man Zero -pelin tapahtumia.
Pelejä on kritisoitu liiallisesta haastavuudestaan, ja niiden on uskottukin olevan suunnatut vanhemmille Mega Man -veteraaneille. Capcom on myös ilmoittanut, että Mega Man Zero 4 on viimeinen Zero-sarjan peli. Myöhemmin sarjan neljä osaa julkaistiin myös kokoelmana Nintendo DS -konsolille. Alkuperäisten pelien lisäksi kokoelma tarjoaa uusille pelaajille tarkoitetun pelimuodon jossa kaikki osat pelataan läpi yksi toisensa jälkeen ja pelin vaikeustasoa on helpotettu suuresti.
Mega Man ZX (zex) (Rockman ZX)
Mega Man ZX -sarja on IntiCreatesin tekemä jatko Mega Man -sarjaan, mutta siinä ei esiinny yhtäkään samaa hahmoa edellisistä sarjoista. Ajallisesti sarja tapahtuu ainakin 200 vuotta Zero-sarjan päättymisestä. Pelisarjassa on tähän mennessä ilmestynyt kaksi osaa Nintendo DS -konsolille:
Päähahmoina ovat uudet hahmot Vent ja Aile tai Grey ja Ashe. Vent ja Grey ovat nuoria poikia, Aile ja Ashe ovat vastaavasti nuoria tyttöjä. Mega Man ZX on ensimmäinen Mega Man -tasoloikkapeli, joka antaa pelaajan valita hahmokseen naispuolisen päähahmon. Päähenkilöt käyttävät niin sanottuja Biometalleja (Live Metaleja Japanissa) saadakseen taisteluun tarkoitettuja haarniskoita, joita kutsutaan Malleiksi eli Modeleiksi. Näitä malleja ovat
Mega Man muussa mediassa
Mega Man ja Rockman -aiheisia sarjakuvia on ilmestynyt Japanissa joitakin kymmeniä. Lisäksi Yhdysvalloissa muun muassa uutta Transformersia julkaisevalla kustantajalla, Dreamwavella, on oma Mega Man -sarja. Uusin Mega Man -sarjakuva on Archie Comicsin sarja joka ilmestyy tällä hetkellä Yhdysvalloissa.
Yksi esimerkki vain Japanissa julkaistuista sarjakuvista on Mega Man Zero -peleihin perustuva manga jonka on piirtänyt Hideto Kajima. Toisin kuin itse pelit joissa tunnelma on vakava, sarjakuva on hyvin huumoripitoinen.
1990-luvun puolivälissä Mega Man sai oman amerikkalaisen piirrossarjansa, jonka tuotti Ruby-Spears (mm. Mr. T sekä Alvin ja pikkuoravat -piirrettyjen tekijä). Sarja esitti hyvin "amerikkalaislokalisoidun" version itse pelistä, ja sai ristiriitaisen vastaanoton sarjan faneilta. Mega Man -piirrettyä tuotettiin kaksi tuotantokautta ja kolmaskin aiottiin tehdä, mutta sarja päätettiin, kun kolmannen kauden jaksoja oli saatu vasta yksi valmiiksi.
Kainuun prikaati
Kainuun prikaati
Kainuun prikaatiin liitettiin Oulusta Pohjan Prikaatista 1. erillinen autokomppania (1. ErAutoK/PohPr) vuoden 1997 alusta, Pohjan pioneeripataljoona 25. syyskuuta 1998 sekä Pohjois-Suomen viestipataljoona ja Oulun korjaamo (OulKmo/PohPr) 30. joulukuuta 1998. Vuonna 1998 valmistui prikaatin viides kasarmirakennus viestipataljoonaa varten.
Prikaati muuttui valmiusyhtymäksi vuonna 1999.
Elokuussa 2018 prikaatin alueella otettiin käyttöön Millog Oy:n uusi korjaamorakennus.
Tunnukset ja perinteet
pienoiskuva|Kainuun prikaatin lippu ja prikaatin komentaja eversti Vesa Virtanen itsenäisyyspäivän paraatissa 2015. Prikaatille 21. maaliskuuta 1960 vahvistettu joukko-osastolippu on entinen Kajaanin sissipataljoonan lippu vuodelta 1920. Carolus Lindbergin suunnitteleman vihreän lipun, jonka koko on 120 × 142 senttimetriä, keskellä on peuranjäkäläseppeleen ympäröimä Brahen vaakuna. Lipputangossa on leijonakärki.
Pohjois-Savon prikaatin kunniamarssiksi vahvistettiin 27. marraskuuta 1956 Karl Collanin säveltämä Hurtti Ukko, jonka sanat ovat Johan Ludvig Runebergin Otto Mannisen suomentamasta runosta. Marssin on sovittanut Teuvo Laine.
Kainuun prikaatin vuosipäivää vietetään 5. huhtikuuta. Tuona päivänä vuonna 1632 perinnejoukko-osasto Savon rykmentti kunnostautui kolmikymmenvuotisessa sodassa Lech-virran taistelussa.
Prikaati vaalii myös talvisodan Suomussalmen, Raatteen tien ja Kuhmon taistelujen sekä jatkosodan 14. Divisioonan Rukajärven suunnan korpisotureiden perinteitä.
Prikaatin erityispiirteenä on vastata lumilajien urheilukoulutoiminnasta (yhteistoiminnassa Urheilukoulun kanssa), jossa on saavutettu kansainvälistä huippumenestystä. Prikaatissa on palvellut usea maailmanmestaritason urheilija.
Johto
Prikaatin komentajat vuosien varrella ovat :
Prikaatin apulaiskomentajat:
Prikaatin esikuntapäälliköinä ovat toimineet mm. seuraavat upseerit:
Mega Man (pelisarja)
Musiikki
Mega Man -pelisarjan musiikista on muodostunut yksi sarjan suurimmista tunnusmerkeistä aina ensimmäisistä Nintendo Entertainment System -peleistä lähtien, ja pelisarjalla on sen historian aikana ollut useita säveltäjiä. Sarjaan liittyviä musiikkijulkaisuja ja -albumeita ovat pelaajat tehneetniin virallisesti kuin epävirallisestikin. Sarjan musiikit ovat muodostuneet vakiokalustoksi internetin pelimusiikkiyhteisöissä, jotka tuottavat niistä uudelleensovitettuja versioita. Jotkut rock-yhtyeet ovat ottaneet vahvasti inspiraatiota pelisarjasta, kuten yhdysvaltalaiset yhtyeet nimeltä The Megas ja The Protomen.
Ulkopuolisten kehittäjien Mega Man -julkaisuja
Kun ottaa huomioon miten suosittuja Capcomin Mega Man-pelit ovat, on varsin yllättävää, kuinka vähän ulkopuolisten kehittäjien julkaisuja on tehty niiden pohjalta.
Ensimmäiset tällaiset julkaisut olivat Hi Tech Expressionsin varhaiset PC-pelit: Mega Man ja Mega Man 3. Vaikka ne esittelivätkin aivan uusia Robot Mastereita ja vaikuttivat mielenkiintoisilta, pelit olivat grafiikoiltaan ja pelattavuudeltaan huonompia kuin Capcomin julkaisut, eivätkä myyneet kovin hyvin. On myös epäselvää, miksi toiselle pelille annettiin nimeksi Mega Man 3. On mahdollista, että kyseessä oli yksinkertainen markkinointitaktiikka (MM3 oli ensimmäinen maailmanlaajuisesti menestynyt Mega Man -peli).
Capcom lisensoi Mega Manin myös Tiger-yhtiölle, joka tuotti kannettavat LCD-versiot peleistä Mega Man 2 ja Mega Man 3. Nämä pelit olivat yllättävän uskollisia alkuperäisille, lukuun ottamatta ensimmäisen pelin spritea, jonka mukaan Mega Manillä oli ase eikä käsikanuunaa (Mega buster). Syystä tai toisesta nämäkään eivät menestyneet.
Myös Rockman & Forten pohjalta julkaistiin 1999 versio Wonderswan-käsikonsolille. Peli ei ollut suinkaan konversio vaan täysin uusi peli, jonka juonella on kaikesta päätellen jotain tekemistä Game Boylla julkaistun Mega Man 2 -pelihahmon Quintin kanssa. Pelin kehittäjä on tuntematon, mutta pääepäilty on Bandai.
Fanipelit
Pelisarjan fanit ovat kehittäneet suuren määrän Mega Man -pelejä, joista useimmat ovat täysin epävirallisia. Esimerkki fanipelistä josta tuli kuitenkin virallinen julkaisu on Street Fighter X Mega Man. Singaporelainen Seow Zong Hui aloitti pelin kehittämisen itsenäisesti ja epävirallisesti, mutta myöhemmin esitteli sen Capcomille. Lopulta Capcom ryhtyi pelin viralliseksi tukijaksi ja julkaisijaksi. Peli julkaistiin ilmaisjakeluun Capcom-Unity -sivustolla joulukuussa 2012.
Graaff Reinet
Graaff Reinet on kaupunki Etelä-Afrikan Itä-Kapin provinssissa. Kaupungin perusti Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian kuvernööri vuonna 1786. Kaupunki on parhaiten säilyneitä historiallisia kaupunkeja Etelä-Afrikassa. Vuonna 2011 siellä oli 36 572 asukasta.
Trekboerit saapuivat alueelle 1770-luvun aikana ja elivät alueella itsenäisinä maanviljelijöinä. Kapkaupungin viranomaiset loivat alueelle pian virallisen hallinnon ja ensimmäinen johtaja nimitettiin sekä kaupungintalo, Drostdy, valmistui vuonna 1786. Kaupunki sai nimensä kuvernööri Jacob van der Graaffin ja tämän Cornelia Reinet nimisen vaimonsa mukaan.
Hallinnon muodostaminen osoittautui vaikeaksi paikallisten asukkaiden vastustuksesta johtuen. Vuonna 1795 alue julistettiin ensimmäiseksi itsenäiseksi buuritasavallaksi, mutta itsenäisyyssuunnitelmat kaatuivat brittiläisten saapumiseen Kapmaahan samana vuonna.
Ilmasto
Graaff Reinetissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan keskileveysasteiden aroilmasto. Kesäisin on lämmintä ja sateista, talvisin on leutoa ja kuivempaa. Vuoden keskilämpötila on noin 18 °C ja keskimääräinen sademäärä 320 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 23 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 13 °C. Sateisin kuukausi on maaliskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 50 millimetriä. Kesäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 11 millimetriä.
Robert Kousal
Robert Kousal (s. 7. lokakuuta 1990 Vyškov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Pardubice:ssä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Kousal osaa pelata myös keskellä.
Seuraura
Kousal on HC Pardubicen kasvatti. Hän oli kaudella 2007–2008 Tšekin A-nuorten Extraliga juniorůn pudotuspeleissä joukkueensa paras pistemies Lukáš Radilin kanssa tehoilla 3+4=7. Kousal debytoi samalla kaudella myös Pardubicen miesten Extraliga-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi playout-ottelua ilman tehopisteitä. OHL-joukkue Oshawa Generals varasi Kousalin 34. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2008. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2008–2009.
Kaudeksi 2009–2010 Kousal palasi kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa HC Pardubiceen, jossa hän pelasi varsinaisen Extraligan tulokaskautensa tehden 30 runkosarjaottelussa tehot 3+2=5 ja 13 playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kousal voitti kauden päätteeksi Tšekin-mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös viisi ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Chrudimissa. Kousal pelasi ison osan kaudestaan vielä myös Pardubicen A-nuorissa, joiden sisäisen tehotilaston hän voitti lukemalla +18. Kaudella 2010–2011 Kousal teki Extraligan runkosarjassa kuusi tehopistettä. Hän voitti kauden päätteeksi pronssia. Kousal sai miesten pelejä tililleen 1. ligassa yhteensä 21 ottelun verran HC Chrudimissa ja HC Vrchlabíssä.
Kousal teki kaudella 2011–2012 Extraligan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+14=28. Hän voitti kauden päätteeksi Tšekin-mestaruuden. Kesken kauden 2013–2014, joulukuussa 2013 Kousal siirtyi kevääseen 2015 asti ulottuvalla sopimuksella Pardubicestä KHL-joukkue Vitjaz Podolskiin. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi jatkamaan KHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Metallurg Novokuznetskiin. Kousal jakoi tehoilla 9+18=27 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Kirill Kaprizovin kanssa.
Kaudeksi 2016–2017 Kousal siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Sveitsin National League A:ssa pelaavan HC Davosin riveihin. Kaudella 2017–2018 hän jakoi Sveitsin Cupin pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Marc Wieserin ja Rapperswil-Jona Lakersin Michael Hüglin kanssa. Kousal edusti Davosia molempina kausinaan myös seuran perinteisesti isännöimässä Spengler Cupissa. Marraskuussa 2017 jo farmiliiga VHL:ään pelaamaan siirtynyt Metallurg Novokuznetsk kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Lokomotiv Jaroslavliin vaihdossa Roman Krikunenkoon. Seurat kuitenkin kauppasivat samat pelaajat uudelleen kesäkuussa 2018, jolloin Kousalin pelaajaoikeudet siirtyivät Metallurgin VHL-joukkueelle.
Kousal siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Brynäs IF:ään.
Maajoukkueura
Kousal edusti Tšekkiä MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2018. Yhteensä hän on pelannut 49 A-maaottelua tehopistein 9+8=17. Kousal sai tililleen ensimmäisen A-maaottelunsa Karjala-turnauksessa 9. marraskuuta 2013 Helsingin Hartwall Areenalla turnauksen isäntäjoukkue Suomea vastaan. Hänet merkittiin kuitenkin Tšekin extrahyökkääjäksi, eikä Kousal saanut peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa A-maajoukkueessa Kousal sai seuraavassa ottelussa 10. marraskuuta 2013 Venäjää vastaan, jolloin hän pelasi joukkueensa nelosketjun oikeassa laidassa Jan Buchtelen ja Lukáš Kašparin vierellä. Kousal sai ottelussa yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Channel One Cupissa 21. joulukuuta 2013 Venäjän Sotšissa Ruotsia vastaan.
Kousal pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän oli kuudella syöttöpisteellään Tšekin paras syöttäjä Andrej Nestrašilin kanssa sekä jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Michal Poletínin ja Tomáš Doležalin kanssa lukemalla +1. Kousal pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti kultaa ja oli nostamassa Tšekkiä vuoden tauon jälkeen takaisin pääsarjatasolle. Kousal voitti myös turnauksen jäähypörssin 31 minuutillaan.
Kousal pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007. Yhteensä hän on pelannut 12 nuorten ja 34 poikien maaottelua.
Marie-Simone Capony
Marie-Simone Capony (14. maaliskuuta 1894 Loire, Ranska – 15. syyskuuta 2007 ) oli Ranskan vanhin, Euroopan toiseksi vanhin ja maailman viidenneksi vanhin elossa oleva ihminen. Euroopassa häntä vanhempi oli vain portugalilainen Maria de Jesus.
Capony työskenteli kirjastonhoitajana. Hänestä tuli maansa vanhin Camille Loiseaun kuoltua 12. elokuuta 2006. Maailman seitsemänneksi vanhin hänestä tuli Helen Stetterin kuoltua 1. kesäkuuta 2007 ja viidenneksi vanhin Shitsu Nakanon kuoltua elokuussa 2007.
Capony ei ollut naimisissa: hänen kihlattunsa kaatui vuonna 1914 ensimmäisessä maailmansodassa. Vanhus asui viimeisinä vuosinaan Cannesissa, eikä kyennyt enää liikkumaan itsenäisesti.
Ubuntu Foundation
Ubuntu Foundation on Mark Shuttleworthin ja Canonicalin perustama rahasto, jonka tarkoituksena on varmistaa Ubuntu-Linux-jakelupaketin pitkäaikainen kehitys Canonicalin kaupallisesta toiminnasta riippumatta. Rahasto perustettiin 1. heinäkuuta 2005, ja sen alkupääoma on 10 miljoonaa yhdysvaltain dollaria.
Vaikka rahaston piti alun perin työllistää useita Ubuntu-yhteisön ydinjäseniä, rahasto on pysynyt passiivisena. Mark Shuttleworth kuvaa sitä "hätärahastoksi" siltä varalta, että Canonicalin osallisuus Ubuntu-projektissa päättyy.
Aiheesta muualla
אובונטו (לינוקס)
Karin Struck
Karin Struck (1947 Schlagtow, Saksan demokraattinen tasavalta – 2006 ) oli saksalainen kirjailija. Hän syntyi Itä-Saksassa, mutta perhe pakeni 1953 Länsi-Saksaan, jossa hän myöhemmin opiskeli Saksan kirjallisuutta ja psykologiaa. Hänen esikoisromaaninsa Klassenliebe ilmestyi 1973, ja hän kuvaa siinä yhteiskuntaluokkien välisiä konflikteja. Viides romaani Hehku ja tuhka ilmestyi 1985 ja sai runsaasti huomiota. Siinä, kuten muissakin hänen teoksissaan, on vahva naisnäkökulma.
Otso6
Otso6 on Saalastin valmistama Otso-tuoteperheeseen kuuluva veturityyppi, jota toimitetaan tilauksesta teollisuuslaitosten käyttöön. Saalasti ilmoittaa veturin suurimmaksi nopeudeksi 50 km/h, tehoksi 500–600 kW ja vetovoimaksi 200 kN. Voimansiirto on hydrodynaaminen, ja voima välitetään akselinkäyttölaitteille nivelakseleilla. Rakenteeltaan veturi on 2-akselinen ja painaa 45–65 tonnia. Veturi voidaan toimittaa myös radio-ohjauksella.
Live at Shepperton ’74
Live at Shepperton '74 on Uriah Heepin vuonna 1986 julkaistu livealbumi. Albumin materiaali on äänitetty vuonna 1974 konsertissa Sheppertonissa.
Rancid
Rancid on Kalifornian Berkeleyssä vuonna 1991 perustettu punk-ska-yhtye, jonka pääpaino on kuitenkin punkissa. Se aloitti kolmijäsenisenä, Lars Frederiksen liittyi yhtyeeseen 1993 juuri ennen debyyttialbumin julkaisua. Marraskuussa 2006 rumpali Brett Reed jätti yhtyeen, hänet korvasi The Usedissa aikaisemmin soittanut Branden Steineckert.
Historia
Rancid perustettiin vuonna 1991 Tim Armstrongin ja Matt Freemanin entisen yhtyeen Operation IVYn (1987–1989) hajottua. Vanhat lapsuuden ystävät ottivat mukaan skeittari Brett Reedin, joka Armstrongin mukaan osasi tuskin soittaa. Pari vuotta yhdessä soitettuaan ja keikkailtuaan yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, Rancid, vuonna 1993. Levy sisälsi vauhdikkaita ja energisiä punk-kappaleita ja Rancid nousikin pian suuren yleisön tietoisuuteen. Huhujen mukaan jopa Madonna olisi lähettänyt alastonkuvansa yhtyeelle saadakseen nämä omalle levy-yhtiölleen. Lars Frederiksen liittyi yhtyeeseen levyn julkaisun aikoihin, muttei omien sanojensa mukaan halunnut ottaa kunniaa muiden tekemistä kappaleista, joten hän ei soita levyllä.
Seuraava levy Let's Go julkaistiin vuonna 1994. Tällä levyllä Lars Frederiksen soitti kakkoskitaraa ja lauloi. Let's Go'lla on huomattavissa jo myöhemmillä levyillä tutuksi tullut tapa Armstrongin ja Frederiksenin vuorotella lauluosuuksilla.
Vuonna 1995 julkaistiin Rancidin kolmas albumi ...And Out Come the Wolves, joka sisälsi punk rockin lisäksi ska-vaikutteisia kappaleita. ...And Out Come the Wolves on Rancidin menestynein levy, jonka tunnetuimmat kappaleet ovat Time Bomb ja Ruby Soho. Jatkoa albumille seurasi vuonna 1998, kun Life Won't Wait -albumi julkaistiin. Life Won't Waitillä oli mukana paljon ska- ja reggae-vaikutteita.
Rancidin viides albumi Rancid julkaistiin vuonna 2000. Levyllä musiikkityyli oli vaihtunut ska punkista enemmän hardcore punkin suuntaan. Seuraavaksi ilmestyi Rancid-albumi Indestructible joka tuli ulos vuonna 2003. Erityisesti yhtyeen fanit ovat kritisoineet levyä aavistuksen edeltäjiään pop-vaikutteisemmasta soundista. Kesällä 2009 ilmestyi Rancidin seitsemäs albumi Let The Dominoes Fall.
Kwai-joen silta (elokuva)
Kwai-joen silta (The Bridge on the River Kwai) on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut sotaelokuva, joka kertoo toisesta maailmansodasta. Se perustuu Pierre Boullen samannimiseen romaaniin. Elokuva palkittiin seitsemällä Oscarilla.
Elokuvan tapahtumat ovat kuvitteelliset, mutta ne sijoittuvat historiallisiin tapahtumiin Burman rautatien rakennustyömailla vuosina 1942–1943.