cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olli Jokinen (jääkiekkoilija, 1990)
Seuraura
Kaudeksi 2013–2014 Jokinen palasi taas Ketterään, jonka kapteeniksi hän nousi. Jokinen oli joukkueen paras maalintekijä 21 osumallaan, joilla hän jakoi koko Suomi-sarjan maalipörssin viidennen sijan S-Kiekon Olli Aallon ja Roope Elosen kanssa. Kauden 2015–2016 päätteeksi Jokinen voitti Suomi-sarjan hopeaa.
Maajoukkueura
Jokinen pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007, jolloin hän voitti hopeaa.
Péter Hajdú
thumb|Péter Hajdú (n. 1970) Péter Hajdú (27. joulukuuta 1923 Budapest, Unkari - 19. syyskuuta 2002 Budapest) oli unkarilainen kielitieteilijä. Hajdú toimi Szegedin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professorina 1958 - 1974. Hän oli myös Unkarin tiedeakatemian kielitieteen laitoksen johtaja 1974 - 1982 ja professori Budapestin yliopistossa vuodesta 1983 lähtien. Hajdú sai Suomessa akateemikon arvonimen vuonna 1980.
Thomas Van der Plaetsen
Thomas van der Plaetsen (s. 24. joulukuuta 1990 Gent) on belgialainen kymmenottelija.
Arvioverotus
Arvioverotus on verottajan käyttämä menettely verovelvollisen tulon ja varallisuuden määräämiseksi silloin, kun veroilmoitusta ei ole annettu, se on puutteellinen tai sitä ei muuten voida käyttää verotuksen perusteena. Arvioverotusta käytetään myös silloin, kun verovelvollisen ilmoittama tulo on paljon vähäisempi verrattuna muiden samalla alalla toimivien verovelvollisten tuloon nähden. Tällöin on syytä epäillä verovelvollisen salaavan tulojaan. Arvion mukaan verotetaan, jos valmisteveroa koskevaa veroilmoitusta ei ole annettu tai se ei oikaistunakaan kelpaa verotuksen pohjaksi. Samoin toimitaan, jos veroviranomaisen tekemässä valmisteveroon liittyvässä tarkastuksessa havaitaan vajausta. Lisäksi arviointia käytetään perintö- ja lahjaveron määräämisessä, jos perukirjaa tai veroilmoitusta ei ole annettu tai sitä ei voi hyväksyä verotuksen perusteeksi.
Thomas Van der Plaetsen
Van der Plaetsen voitti kymmenottelun kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 uusilla ennätyspisteillään 7769. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kuudenneksi. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 hän voitti kultaa uudella ennätyksellään 8157 pistettä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 13:nneksi pistein 8069. Hän voitti 2013 kultaa Kazanin universiadeissa ennätyspisteillään 8164 ja sijoittui 15:nneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013 uudella ennätyksellään 8255.
Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 Van der Plaetsen saavutti seitsenottelussa pronssia Belgian ennätyspisteillä 6259 pisteellä. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui kymmenenneksi. Van der Plaetsen valittiin Belgian vuoden urheilijaksi 2014.
Tammikuun kansannousu
Tammikuun kansannousu oli Kongressi-Puolan alueilla tapahtunut kansannousu Venäjän keisarikuntaa vastaan vuosina 1863–1865. 1830-luvulla tapahtuneen marraskuun kansannousun tavoin tammikuun kansannousunkin kukisti lopulta Venäjän armeija. Kapinan seurauksena Puolan itsehallinnollinen asema Venäjän yhteydessä heikkeni entisestään.
Thomas Van der Plaetsen
Syyskuussa 2014 Van der Plaetsen antoi istukkahormonia sisältäneen dopingnäytteen. Positiivisen dopingnäytteen syyksi paljastui kivessyöpä, joten positiivinen dopingtulos kumottiin. Vuonna 2015 hän saavutti kultaa opiskelijoiden MM-kilpailuissa vuoden 2013 tapaan. Pekingin MM-kilpailuissa hän sijoittui 14:nneksi pistein 8035.
Van der Plaetsen voitti kymmenottelun Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 pistein 8218. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi ennätyspisteillään 8332. Hän keskeytti kymmenottelun Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Hän sijoittui kuudenneksi Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 ja yhdeksänneksi Dohan MM-kilpailuissa 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän keskeytti kymmenottelun.
Tammikuun kansannousu
Tausta
220px|thumb|vasen|Venäjän armeijan telttoja Varsovassa vuonna 1861. Marraskuun kansannousun jälkeen puolalaiset Venäjän hallitsemilla Puolan alueilla olivat pitkään niin lyötyjä, ettei kapinoita alkanut Itävallan ja Preussin puolalaisalueiden kapinoinnin tapaan. Uusi mahdollisuus kapinoinnille tuli kuitenkin keisari Aleksanteri II:n myötä. Vuonna 1856 Aleksanteri lakkautti Krimin sodan jälkeen Puolan kuningaskunnassa marraskuun kansannoususta lähtien vallinneen poikkeustilan. Poliittinen elämä Puolassa heräsi jälleen henkiin, mutta kansallinen liike oli jakautunut kahtia. Punaiset kannattivat itsenäisyyden palauttamista kapinan avulla ja sitä valmisteltiin erilaisia salaseuroja perustamalla. Merkittävimpiä näistä seuroista oli Aleksandrzej Zamoyskin johtama Maanviljelysseura, johon kuului 4 000 jäsentä. Toinen kansallisen liikkeen ryhmittymä olivat valkoiset, jotka kannattivat itsenäisyyden tavoittelua muiden kuin väkivaltaisten keinojen avulla. Valkoisten johtajana toimi Aleksander Wiwlopolski. Valkoisten mielestä Venäjä ei muodostanut puolalaisille yhtä suurta vaaraa kuin Preussi. Kannatuksen takaamiseksi valkoiset vaativat punaisten tavoin Puolan entisten itäalueiden liittämistä Puolaan, mutta punaiset olivat silti kansan keskuudessa suositumpia. Wielpolski pääsi Aleksanterin nimittämänä Puolan siviilihallinnon johtoon ja kansannousun ehkäisemiseksi hän sijoitti Puolaan 100 000 venäläistä sotilasta. Lisäksi hän suunnitteli 30 000 miehen kutsumista armeijaan, mutta suunnitelma tuli ilmi ja kutsuttavat katosivat maan alle.
Thomas Van der Plaetsen
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: Tilastopaja, IAAF
Galeries Royales Saint-Hubert
Historia
Gallerian suunnitteli Alankomaissa syntynyt ja lapsena vanhempiensa mukana Brysseliin muuttanut arkkitehti Jean-Pierre Cluysenaar. Galleria valmistui vuonna 1847.
Tammikuun kansannousu
Kapina
220px|thumb|oikea|[[Węgrówin taistelu.]] Tammikuun kapina alkoi varsinaisesti Varsovan salaisen keskuskomitean perustamisen myötä 22. tammikuuta 1863. Poiketen edellisistä kapinoista kapinoitsijoilla ei tällä kertaa ollut vakinaista armeijaa, vaan kapina oli luonteeltaan sissisotaa. Lisäksi kapinalliset kehittivät maan alaisen kilpailevan hallintokoneiston. Kansannousu alkoi sissi-iskuilla venäläisiä varuskuntia vastaan. Kapina levisi myös Liettuaan. Kapinan pitkittyessä punaisten yhtenäisyys kärsi ja eri osastot alkoivat kilpailla keskenään. Kapinan alussa johto oli ollut Stefan Bobrowskin käsissä, mutta myöhemmin kapinan johtajaksi nousi Romuald Traugutt. Traugutt pidätettiin toukokuussa 1864, mikä merkitsi kansannousun loppua Puolassa vaikkakin erilliset sissiryhmät jatkoivat toimintaansa vielä vuoden 1865 kesään saakka.
Seuraukset
Tragautt ja neljä hänen läheistä johtajaansa hirtettiin Varsovan sitadellissa vuoden 1864 elokuussa. Puolan kuningaskunta lakkautettiin kokonaan, ja Puolan alueita alettiin kutsua Veikselin maakunniksi. Puolalaiset virkamiehet vaihdettiin venäläisiin ja virka- sekä koulukieliksi tuli venäjä puolan tilalle. Liettuassa rankaisutoimia johti kuvernööri Mihail Muravjov, joka sai lempinimen ”Vilnan pyöveli”. Monet aateliston omistamat maatilat takavarikoitiin ja niiden omistajat vietiin Siperiaan. Toimet keskittyivät erityisesti aatelistoon, koska aatelistoa pidettiin suurvaltaihanteiden ylläpitäjinä. Puolassa aloitettiin poikkeustilahallinto, joka levisi vuoden 1881 jälkeen käyttöön koko Venäjän alueelle.
Bubble Guppies
Bubble Guppies on yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja.
AMD Accelerated Processing Unit
AMD Accelerated Processing Unit (APU, aiemmin AMD Fusion) on AMD:n mikroprosessorien tuotelinja, jossa suoritin ja grafiikkaprosessori ovat integroituna samalle mikropiirille.
Ensimmäiset julkaistut mallit olivat E-sarja (koodinimi Zacate), joka kuluttaa 18 W ja toimii 1,5 tai 1,6 GHz kellotaajuudella ja C-sarja (Ontario), joka kuluttaa 9 W 1,0 tai 1,2 GHz malleina.
APU-sarjan suorittimet on tarkoitettu kannettaviin ja edullisempiin pöytäkoneisiin.
Intelin vastaava suoritinsarja on nimeltään Intel HD Graphics. Eri valmistajien malleja kutsutaan yhteisellä termillä
AMD:n APU-malleja käytetään mm. PlayStation 4 ja Xbox One konsoleissa.
PlayStation 4 konsoli käyttää AMD:n HSA-arkkitehtuuri rakennetta, jossa CPU ja GPU voivat käyttää samaa muistiväylää ja muistia vähentäen muistien välisiä siirtoja.
Strokkur
Sijainti
Strokkur kuuluu geotermisesti aktiiviseen alueeseen, johon kuuluu useita kuumia lähteitä, joista kuuluisin on Geysir. Ainoa islannin kielestä muihin kieliin omaksuttu sana, joka tarkoittaa maasta ryöppyävää vesisuihkua. Muita nimettyjä ovat muun muassa Litli Geysir ja Blesi. Alkuperäinen geysir ei enää purkaudu kovin usein, mutta lähellä sitä sijaitseva Strokkur purkautuu säännöllisesti noin 4-6 minuutin välein ja usein kahdestikin eli ensimmäistä purkausta seuraa hyvin nopeasti toinen suurempi purkaus.
Historia
Strokkur on ollut aktiivinen siitä asti, kun sen purkaukset alkoivat vuonna 1789 maanjäristyksen avattua sille purkauskanavan. Se purkautui vuoteen 1896 asti, jolloin toinen maanjäristys sulki kanavan. Vuonna 1963 paikalliset avasivat tukkeutuneen kanavan ja geysir on purkautunut säännöllisesti siitä lähtien.
Royal Ordnance L7
Royal Ordnance L7 on brittiläinen panssarivaunukanuuna, joka oli Naton ja useiden muiden maiden panssarivaunujen pääase 1960-luvulta 1980-luvun alkuun. Tykki on 105 mm kaliiperinen ja putken pituus on 52 kaliiperin mittaa. Asetta on valmistettu noin 20 000 kappaletta.
Strokkur
Turismi
Suðurlandin alue, jolla Strokkur ja muut geysirit sijaitsevat, on suosittu matkailukohde, koska geysirit sijaitsevat siellä ja siitä on myös suhteellisen lyhyt ajomatka toiselle Islannin ehkä kuvatuimmalle paikalle eli Gullfossin putouksille. Matkailijan pitää kuitenkin huolehtia hyvin hyönteissuojauksesta, sillä ainakin kesällä siellä on todella valtavasti hyönteisiä.
Purkaus
Geysyrissä oleva vesi on ylikuumennut 23 metrin syvyydessä noin 120 °C lämpötilaan, muttei voi kiehua, koska yläpuolella olevan veden paine estää sen. Kun tämä vesi on noussut 16 metrin syvyyteen, osa vedestä pääsee kiehumaan ja se laukaisee ketjureaktion: paineen lasku sallii sen, että yhä enemmän vettä alkaa kiehua muuttuen välittömästi höyryksi, joka nostaa kiehumattoman veden ylös kanavaa. Kun tämä tapahtuu yhä lähempänä purkausaukkoa, lopulta vettä ja höyryä purkautuu geysirinä.
Royal Ordnance L7
Historia
Unkarin vuoden 1956 kansannousun aikana neuvostoliittolainen T-54-panssarivaunu ajettiin Britannian Budapestin suurlähetystön pihalle, jossa vaunua päästiin tutkimaan. Vaunussa oli 100 mm tykki ja brittiläisellä 20-paunaisella 84 mm Ordnance QF -tykillä oli vaikeuksia läpäistä sen panssarointi.
Armament Research and Development Establishment (ARDE) -laboratorio Fort Halsteadissa oli aloittanut uuden tykin kehittämisen jo 1950-luvun alkupuolella ja ensimmäiset testiammunnat suoritettiin 1956. L7 suunniteltiin sopimaan edeltävän 20-paunaisen kiinnityksiin, näin brittiläiset Centurionit voitiin vuodesta 1959 eteenpäin päivittää pienin kustannuksin.
Tykki valittiin myös länsisaksalaisen Leopard 1 -vaunun pääaseeksi. Saksalainen versio tunnetaan nimellä L7A3, jossa lukon takareunaa on madallettu jotta aseelle saadaan suurempi alakoro tykin ottamatta kiinni tornin kattoon.
Yhdysvallat otti tykin käyttöön nimellä M68 M60 Patton -vaunujen päivittämiseen. Yhdysvaltalaisessa versiossa lukkomekanismia ja savunpoistinta on muutettu. Tykkiä käytettiin myös M1 Abrams -vaunuissa ennen sen korvaamista 120 mm Rheinmetal L44 -tykillä. Amerikkalainen versio lisensointiin edelleen Turkille, jossa siitä valmistettiin nimellä M68T päivittämään M48 Patton -vaunuja. M68:tä käytetään myös Stryker-miehistönkuljetusvaunusta kehitetyssä M1128 Mobile Gun System -ajoneuvossa. Koreassa M68:ta valmistettiin M48 Pattoneita päivittämään ja K1-vaunuun.
Israelissa tykkiä käytettiin Merkava I ja II -vaunuissa. Israel on myös päivittänyt T-54 ja T-55-vaunuja tällä tykillä. Näistä vaunuista käytetään israelilaista nimitystä nimitys Tiran.
Egyptissä amerikkalaisten avustuksella M68:lla päivitetty T-55 tunnetaan nimellä Ramses II.
Argentiinassa tykkiä valmistettiin TAM-vaunuun.
Intiassa tykkiä käytettiin Vijayanta-vaunussa, joka perustui Vickers MBT -vaunuun.
Sveitsissä tykkiä käytettiin Panzer 61 ja Panzer 68 -vaunuissa.
Japanin Type 74 käytti tykistä muunnettua versiota L7:n putkella ja omalla lukko- ja rekyylinvaimennuksella.
Kiinalaisten uskotaan kopioineen L7-tykin nimellä Type 83. Tällä tykillä on päivitetty kiinalaisia Type 59 (T-55-kopio), Type 69/79, Type 80 ja Type 85-II -vaunuja.
Bernhard Grzimek
Bernhard Klemens Maria Grzimek (24. huhtikuuta 1909 Neisse, Saksa – 13. maaliskuuta 1987 Frankfurt am Main, Saksa) oli saksalainen eläintieteilijä ja eläinlääkäri. Hän oli Frankfurtin eläintarhan johtaja vuodesta 1945 lähtien ja maailman tunnetuimpia luonnonsuojelijoita. Hänen tuotannostaan on suomennettu muun muassa kirja Serengeti ei saa kuolla (suom. 1960).
Požega-Slavonia
Požega-Slavonian piirikunta (Požeško-slavonska županija) on piirikunta Itä-Kroatiassa Slavonian suuralueella. Sen pääkaupunki on Požega. Piirikunnan pinta-ala on 1 823 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 67 028. Vuosina 2011–2018 väkiluku laski 14,1 prosenttia.
Bernhard Grzimek
Grzimek syntyi aikanaan Saksan Sleesiaan kuuluneessa Neissessä (nyk. Nysa Puolassa). Hänen isänsä oli ammatiltaan poliisituomari. Hän opiskeli eläinlääkäriksi suorittaen tohtoritutkinnon Berliinin yliopistossa vuonna 1932. Grzimek palveli eläinlääkintäupseerina toisessa maalimansodassa.
Požega-Slavonia
Kaupungit ja kunnat
Piirikunnassa sijaitsee viisi kaupunkia ja viisi kuntaa. Kaupungit ovat Kutjevo, Lipik, Pakrac, Pleternica ja Požega sekä kunnat Brestovac, Čaglin, Jakšič, Kaptol ja Velika. pienoiskuva|vasen|[[Požegan kaupunki on piirikunnan hallintokeskus.]]
Bernhard Grzimek
thumb|Grzimekin silhuetti Frankfurtin eläintarhassa Grzimekin ura alkoi toden teolla sodan jälkeen. Hän nosti sodassa pahoin vaurioituneen Frankfurtin eläintarhan uuteen kukoistukseen. Eläintarhassa oli hänen aloittaessaan jäljellä enää kaksitoista eläintä ja sen rakennukset olivat palaneet lähes poroksi. Grzimekin varainhankintakeinot tunnettiin epätavanomaisina; hän järjesti urheilufestivaaleja ja juhlia eläintarhan alueella. Hänen johdollaan perustettiin myös eräs maailman johtavia zoologisia puutarhoja ja eläintarha tuli tunnetuksi myös eläinten siemennys- ja kasvatustoiminnastaan. Hän jäi eläkkeelle johtajan toimesta vuonna 1974. Grzimek tunnettiin myös televisiosta, jossa hän isännöi luonto-ohjelmia vuodesta 1956 lähtien. Saksan liittokansleri Willy Brandt nimitti Grzimekin valtakunnalliseen ympäristönsuojeluasioiden asiantuntijavirkaan, josta hän erosi 1977 vastalauseena valtion puutteellisina pitämilleen toimenpiteille luonnonsuojelun suhteen.
Grzimek ohjasi luontodokumenttielokuvan Serengeti ei saa kuolla vuonna 1959, jonka kuvausten aikana hän menetti poikansa Michaelin lento-onnettomuudessa. Elokuva voitti parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkinnon 1960. Hän kuoli sydänkohtaukseen seuratessaan sirkusesitystä Frankfurtissa.
Punapellava
Punapellava eli somapellava (Linum grandiflorum) on pellavakasvien heimoon ja pellavien sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko
Punapellava on yksivuotinen ruohokasvi. Tavallisesti kasvi haarautuu juurestaan, mutta hoikalla, pystyllä kasvullaan se saavuttaa silti tavallisesti 30–45 senttimetrin korkeuden ja jopa 15 senttimetrin leveyden. Lajin harmaanvihreät, kannasta kasvavat lehdet ovat nuorten lehtien lähellä kattotiilimäisesti pakkautuneet yhteen; muualla ne ovat avoimia, yksinkertaisia ja soikeita–suikeita.
Kukinto on kasvin ulompiin haaroihin kasvava löyhä huiskilo; kukinnon kärjessä sijaitsevat yksittäiset kärkikukat. Luonnonvaraisen punapellavan kukat ovat suuret, mutta kukinta-aika on varsin lyhyt. Kukan kankeakarvaiset verholehdet ovat vihreitä, pystyjä, jäykkiä, laidoiltaan nahkamaisia. Verholehdet ovat suikeita tai naskalimaisia ja sijoittuvat päällekkäin kuin kattotiilet. Terälehdet ovat leveästi munanmuotoisia, otakärkisiä ja ulkopinnaltaan hienosti hammaslaitaisia. Terälehtien väri vaihtelee roosasta tulipunaiseen; terälehden kärjessä oleva piikki on mustahko ja sisäosa on valkoinen. Kukan heteet ovat kasvaneet yhteen suhteellisen pitkäksi, lieriömäiseksi putkeksi, jossa on suuri ponsi. Sikiäin on soikea ja kapenee paksuksi vartaloksi. Luotti on pitkä ja pörröinen.
Punapellavan kromosomiluku on 2n = 16.
Levinneisyys
Punapellava kasvaa kotoperäisenä Algeriassa, jossa sitä esiintyy pääasiassa rannikkoalueilla (Muaskar, Oran). Täten punapellava on levinneisyydeltään yksi eteläisimmistä pellavalajeista.
Luokittelu
Punapellavan kuvaili ensimmäisenä ranskalainen kasvitieteilijä René Louiche Desfontaines vuonna 1798. Laji kuuluu pellavien (Linum) sukuun ja sektioon Linum yhdessä useimpien eurooppalaisten pellavalajien kanssa.
Käyttö
Punapellava on arvostettu koristekasvi. Siitä on olemassa myös useita roosa- tai violettikukkaisia puutarhamuotoja, kuten 'Rubrum', jonka kukat ovat tummanvioletinpunaisia.
You’ve Got It Bad Girl
You’ve Got It Bad Girl on yhdysvaltalaisen muusikko ja orkesterinjohtaja Quincy Jonesin studioalbumi vuodelta 1973. Levy-yhtiö on Kalifornian Beverly Hillsissä toiminut A&M Records.
Kappaleet
Kappaleet:
Max Jason Mai
Max Jason Mai (oikealta nimeltään Miroslav Šmajda, s. 27. marraskuuta 1987, Košice, Tšekkoslovakia) on slovakialainen laulaja.
Eurovision laulukilpailu 2012
Max Jason Mai edusti Slovakiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Don't Close Your Eyes". Kappale on melko epätyypillinen kilpailulle, jossa raskaampi musiikki on ollut harvinaista, hard rock -yhtye Lordin vuoden 2006 voitosta huolimatta. Kappale ei päässyt kilpailun semifinaalista finaaliin.
Integrointi
Integroinnilla tarkoitetaan
Lajikuvaus
Lajikuvaus on vasta löydetyn lajin muodollinen kuvaus. Sen tarkoituksena on antaa selkeä kuvaus uudesta lajista ja kertoa miten se eroaa aiemmin kuvatuista lajeista. Lajikuvaus perustuu aina lajia edustaviin tyyppiyksilöihin, jotka useimmiten tallennetaan luonnontieteelliseen museoon. Lajin tieteellinen nimi tulee käyttöön, kun kuvaus on julkaistu. Maapallon arviolta noin 8,7 miljoonasta nykyisin elävästä aitotumaisesta lajista alle 14% on kuvattu.
Lajikuvauksen sisältö
Lajikuvauksen ja etenkin lajinimen muoto on tarkkaan määritelty. Eläimet on kuvattava "International Code of Zoological Nomenclature":n ja kasvit ja sienet "International Code of Nomenclature for algae, fungi, and plants":n sääntöjen mukaan, joko kirjassa tai tieteellisessä julkaisussa.
Lajikuvauksiin kuuluu yleensä vähintään seuraavat osiot:
Lajikuvausten historia
oikea|pienoiskuva|[[Carl von Linnén Systema Naturaen alkuperäinen etusivu, julkaistu vuonna 1735]] Varhaisimmat lajikuvaukset olivat usein laajoja teoksia, joissa pyrittiin luetteloimaan kaikki tunnetut lajit.
Vuonna 77 jKr Plinius vanhempi kuvasi teoksessaan Naturalis historia kaikki tuntemansa eliöt. Teoksessa esiintyy myös useita Aristoteleen kuvaamia taruolentoja, joten on todennäköistä, että hän oli lukenut Aristoteleen Eläinopin.
Moderni lajikuvaus juontaa juurensa Carl von Linnén työstä, etenkin hänen vuonna 1735 ilmestyneestä teoksesta Systema Naturae. Teoksessa Linné esitteli nykyisinkin käytössä olevan binomisen nimistön ja tieteellisen luokittelun.
Myöhemmin, sitä mukaa kuin lajeja löytyi yhä enemmän, luovuttiin yrityksestä julkaista kaikki lajit yhdessä teoksessa. Nykyisissä lajikuvauksissa kuvataan yleensä vain muutamia lähisukuisia lajeja.
78 Diana
78 Diana on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi R. Luther vuonna 1863. Pikkuplaneetta sai nimensä roomalaisen mytologian Diana-jumalattaren mukaan. Dianan läpimitta on noin 121 kilometriä ja pyörähdysaika noin 7,30 tuntia.
Two Dogs
Two Dogs on australialainen fermentoimalla valmistettu sitruunapitoinen virvoitusjuoma. Sitruunat ovat tärkeä osa Two Dogsin valmistusta, eivät pelkästään makuaine. Two Dogsin kehitti Duncan MacGillivray vuonna 1993. Tuotteen osti ranskalainen alkoholijuomayhtiö Pernod Ricard vuonna 1995. Vuonna 2006 tuotteen osti Kirin Brewery Company of Japan -niminen japanilainen yhtiö.
Perunpeukaloinen
Perunpeukaloinen (Henicorhina leucoptera) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Perunpeukaloista tavataan Perun pohjoisosissa ja Ecuadorin eteläisimmissä osissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 400 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Kanta on kuitenkin vähenevä.
Ragnar Pomoell
Pomoellin vanhemmat olivat sotakamreeri Julius Albert Pomoell ja Aina Maria Gabriella Wendell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1913 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1928 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1933. Pomoell opiskeli Göteborgissa 1913–1914, 1928, 1930 ja 1938.
Pomoell toimi Tampereen Osake-Pankin Hämeenlinnan konttorin esimiehenä 1918–1926, suomalaisen normaalilyseon latinankielen ja kreikankielen vt. vanhempana lehtorina 1929–1930 ja Turun suomalaisessa klassillisessa lyseossa vt. lehtorina 1930–1932 sekä vakinaisena lehtorina vuodesta 1932. Hän oli myös Åbo Akademissa latinankielen opettajana 1932–1947, Rooman kirjallisuuden dosenttina 1944 sekä hoiti Kreikan ja Rooman kirjallisuuden professorin virkaa vuodesta 1947 alkaen.
Vlachiótis
Vlachiótis on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Evrótaksen kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Sen väkiluku on 2 080 (vuonna 2011).
Vlachiótisin pieni kaupunki sijaitsee noin neljä kilometriä itään Skálasta, 42 kilometriä kaakkoon Spártista ja kuusi kilometriä sisämaahan Lakonianlahden rannasta. Vlachiótis muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Βλαχιώτη, Dimotikí Koinótita Vlachióti), johon kuuluu varsinaisen Vlachiótisin kaupungin lisäksi Ágios Andréaksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 104.
Aiemmin kaupunki kuului Éloksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Evrótaksen kunnan Éloksen kunnallisyksikköön.
Delta
Latinalaisessa kirjaimistossa deltaa vastaa kirjain D|D/d ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Д|Д/д. Suomen kieleen delta translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta d.
Muoto ja sen historia
Delta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta 15px (dalet). Sen muoto on alun perin saattanut viitata esimerkiksi oviaukkoon tai kalan päähän.
Delta esiintyi kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa. Sillä oli kirjaimistoissa kaksi perusmuotoa, joista toinen oli kolmiomainen ja toinen pyöreämpi muistuttaen nykyistä D-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa, johon se kopioitui tässä muodossa. Joissakin kirjaimistoissa esiintyi enemmän nykyistä lambda-kirjainta muistuttava muoto.
Epigrafisissa lähteissä deltasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Merkityksiä
Matematiikassa
'''Kemiassa
Muita merkityksiä
Moshe Dayan
Moshe Dayan (20. toukokuuta 1915 – 16. lokakuuta 1981) oli Israelin puolustusvoimien komentaja 1953–1958, puolustusministeri 1967–1974 ja ulkoministeri 1977–1979. Israelissa hänet tunnettiin etenkin vuoden 1956 Suezin kriisin ja vuoden 1967 kuuden päivän sodan sankarina.
Nuoruus
thumb|vasen|Moshe Dayan (vas.) [[Hanitan kibbutsilla vuonna 1938.]] Moshe Dayan syntyi 20. toukokuuta 1915 Degania Alefin kibbutsissa varttuen myöhemmin Nahalalissa. Hänen isänsä oli Shemuel Dayan. Moshe oli perheen vanhin poika. Nuorena Moshe Dayan alkoi työskennellä Nahalalin peltojen vartijana, ja myöhemmin hän liittyi Haganan riveihin. Vuosien 1936–1939 arabikapinan aikana hän toimi juutalaisissa poliisijoukoissa Jisreelin laakson ja Galilean alueella. Dayan kuului Orde Wingaten komentamiin erityisiin yöpartioihin. Vuonna 1939 Dayan pidätettiin hänen osallistuttuaan Haganan järjestämälle laittomalle johtajakurssille. Hän sai kymmenen vuoden vankeustuomion laittomasta aseiden hallussapidosta. Dayan oli Akkon vankilassa, jossa hänen kirjoittamiaan kirjeitä julkaistiin vuonna 2001 teoksena.
Dayan vapautettiin jo vuonna 1941. Sittemmin hän toimi Haganan yksikössä, joka teki maailmansodan aikana yhteistyötä brittien kanssa. Dayan oli mukana esimerkiksi liittoutuneiden hyökkäyksessä tuolloin Vichyn Ranskaan kuuluneeseen Libanoniin. Dayan haavoittui taistelujen aikana ja menetti vasemman silmänsä. Sittemmin hän alkoi käyttää silmälappua, josta tuli hänen tunnuksensa. Sodan aikana Dayanista tuli Palmahin jäsen. Yhdessä brittiläisen tiedustelupalvelun kanssa Dayan oli valmistelemassa salaista lähetysverkkoa Palestiinan mahdollisen saksalaismiehityksen varalta.
Brod-Posavina
pienoiskuva|vasen|[[Slavonski Brod on Brod-Posavinan piirikunnan pääkaupunki.]]
Moshe Dayan
Israelin asevoimissa
Dayan eteni edelleen sotilasurallaan sodan jälkeen. Lokakuussa 1949 hänestä tuli eteläisen sotilasalueen komentaja kesäkuussa 1952 pohjoisen komentaja. Näihin aikoihin Dayan kävi kouluttautumassa upseeriopinnoissa Isossa-Britanniassa. Vuonna 1953 hänestä tuli Israelin neljäs puolustusvoimien komentaja, jona hän toimi aina tammikuuhun 1958 saakka. Dayan oli armeijan komentajana jatkuvasti mukana päätöksenteossa, josta eivät aina tienneet edes kaikki hallituksen jäsenet. Puolustusvoimien komentajan yksi haasteista olivat Israelin rajojen ulkopuolelta palestiinalaisten taistelijoiden Israeliin tekemät iskut. Dayan oli Israelin vuodesta 1951 lähtien tekemien kostoiskujen suunnittelija. Iskut saivat huomattavaa kansainvälistä kritiikkiä, mutta Dayanin rinnalla niitä puolusti pääministeri David Ben-Gurion. Vuonna 1954 niin sanotun Lavonin tapauksen saralla Dayan piti yhdessä puolustusministeri Pinhas Lavonin kanssa pääministeri Moshe Sharettin tietämättömänä israelilaisista vakoojaringeistä Egyptissä. Dayan tunnettiin myös ulkopolitiikan ja etenkin arabimaiden muodostaman uhan kannalta Israelin aloitteellisuutta. Hän teki useita ehdotuksia, joiden tarkoituksena oli ajaa Israelia kohti uutta sotaa. Dayanin laajentumispolitiikan mukaan Israelin tulisi myös liittää itseensä Jordanjoen itäpuolisia alueita. Suezin kriisin sytyttyä vuoden 1956 lopulla Israel miehitti koko Siinain niemimaan. Dayanilla oli ollut oleellinen osa varovaisen David Ben-Gurionin taivuttelussa sodan kannalle yhdessä Ranskan ja Ison-Britannian kanssa. Dayan sai sodan johdosta kansallissankarin maineen. Hän jäi kuitenkin eläkkeelle aktiivipalveluksesta vuonna 1958.
Puolustusministerinä
thumb|Dayan [[Vietnamissa Vietnamin sodan aikana.]] Sittemmin Dayan suoritti oikeustieteen opintoja Tel Avivin yliopistossa ja Heprealaisessa yliopistossa Jerusalemissa. Suezin kriisin aikainen maine siivitti Dayanin poliittista uraa. 17. joulukuuta 1959 Dayan aloitti Mapain edustajana 4. knessetissä. David Ben-Gurion muodosti uuden hallituksen ja nimitti Dayanin maatalousministeriksi. Dayan piti ministerinsalkkuaan aina marraskuuhun 1964 saakka. Vuonna 1965 Dayan erosi Mapaista, liittyi David Ben-Gurionin Rafi-puolueeseen, ja hänet valittiin sen listoilta kuudenteen knessetiin. Elokuussa 1966 Dayan matkusti sotaa käyvään Vietnamiin ja julkaisi itsenäisen tutkimuksen maan tilanteesta. Egypti oli tällä välin alkanut Neuvostoliiton tuella siirtää joukkoja Siinaille. Tiraninsalmen sulku aiheutti paniikin, ja Israelissa suoritettiin yleinen liikekannallepano. Sodan uhan alla monet uskoivat uuden holokaustin häämöttävän. Tuolloista pääministeriä Levi Eshkolia alettiin syyttää heikkoudesta. Israelin armeijan painostuksesta Eshkol laajensi hallitusta opposition edustajilla. Dayanista tuli Suezin kriisin maineen ansiosta uusi puolustusministeri uuden sodan uhatessa.
Kuuden päivän sota alkoi 5. kesäkuuta 1967 Israelin iskiessä lentokentille Egyptissä. Egyptin ilmavoimat lamautettiin, ja pian seurasivat Syyrian ja Irakin ilmavoimat. Israel saavutti täyden ilmaherruuden ja miehitti jälleen koko Siinain. Jordaniassa oli kaavailtu aluksi puolustuksellista sotaa, mutta ällistyttävän menestyksen jälkeen politiikka tälläkin suunnalla muuttui hyökkäävämmäksi. Vaikka Dayan oli vastustanut alun perin esimerkiksi taisteluja Jerusalemissa ja sanonut, että Israel ei tarvitse "sitä Vatikaania", tilanne sopi kuitenkin hänen pitkään ajamaansa käsitykseen vuoden 1948 rajojen virheellisyydestä. Kun Israel valtasi Länsirannan ja 7. kesäkuuta Jerusalemin vanhankaupungin Dayan saapui Itkumuurille julistamaan armeijan "vapauttaneen" Jerusalemin. 9. kesäkuuta Dayan ja armeijan johto tekivät päätöksen iskeä Syyriaan, jossa vallattiin Golan. Sodan päättänyt aselepo astui voimaan 10. kesäkuuta.
Sodan voittaneena Dayan oli jälleen niittänyt kansallissankarin mainetta. Puolustusministerinä hän oli sodan jälkeen vastuussa Israelin miehittämistä uusista alueista. Palestiinalaisiin miehitetyillä alueilla suhtauduttiin Dayanin alaisuudessa suhteellisen liberaalisti. Esimerkiksi liikenne Jordaniaan säilyi melko vapaana. Dayan tavoitteli alueiden hallintaa käytännön läheisesti Jordanian kanssa, kun taas esimerkiksi Yigal Allon alkoi ajaa ajatusta Palestiinalaisen valtion perustamisesta. Dayanin ajatuksen mukaan Länsirannalla vallitsisi Jordanialainen siviilihallinto, ja Israel johtaisi vastaisi sen turvallisuudesta. Sodan jälkeen perustettiin myös Israelin työväenpuolue, johon Rafi liittyi. Dayan oli edelleen Israelin puolustusministeri, kun vuonna 1973 alkoi jälleen uusi sota.
6. lokakuuta 1973 Egypti ja Syyria tekivät yllätyshyökkäyksen Israeliin. Egyptiläiset ylittivät Suezin kanavan onnistuneesti ja Syyrian joukot etenivät Golanille. Helppoihin voittoihin tottuneet israelilaiset olivat poissa tolaltaan. Dayan puhui jopa "kolmannen temppelin" eli Israelin tuhosta. Israelin onnistui lopulta kääntää sodan kulku, mutta se päättyi ilman täysin selkeää voittajaa. Huonosta valmistautumisesta uuteen sotaan tuli kansallinen trauma, josta monet syyttivät puolustusministeri Dayania. Sodan jälkeen perustettiin valmistautumattomuutta tutkinut Agranatin komissio. Se ei kritisoinut Dayania, mutta Golda Meirin eron jälkeen hallitusta kesäkuussa 1974 muodostamaan lähtenyt Yitzhak Rabin jätti Dayanin hallituksen ulkopuolelle.
Ulkoministerinä
thumb|Dayan ja Yhdysvaltain presidentti [[Jimmy Carter valokuvassa vuodelta 1978.]] Vuonna 1977 Dayan valittiin 9. knessetiin, jossa hän edusti ensin itsenäisenä edustajana ja vuodesta 1981 perustamansa Telem-ryhmän edustajana. Hän liittyi Menachem Beginin hallitukseen ulkoministerinä ja oli johtamassa Israelin rauhanneuvotteluja Egyptin kanssa. Dayan johti Anwar Sadatin historiallista vierailua Israeliin marraskuussa 1977 ja maaliskuussa Egyptin ja Israelin rauhan allekirjoitusta. Ulkoministerin urallaan Moshe Dayan teki myös Suomeen kolmipäiväisen vierailun 14.–16. toukokuuta 1978 tavaten virkaveljensä Paavo Väyrysen. Presidentti Urho Kekkonen oli siirtynyt maaseudulle eikä ottanut Dayania vastaan. Pääministeri Kalevi Sorsa oli vierailun aikana matkoilla.
Dayan puhui palestiinalaisen niin sanotusta demografisesta uhasta. Hänen mukaansa suuri palestiinalaisvähemmistö olisi väistämättä turvallisuusriski Israelille, eikä heille voisi näin ollen myöntää esimerkiksi kansalaisoikeuksia. Lokakuussa 1979 Dayan erosi hallituksena vastalauseena Joseph Burgin nimitykselle palestiinalaisen autonomisesta asemasta egyptiläisten kanssa neuvotelleen ryhmän johtoon. Dayanin perustama Telem ajoi sittemmin toisaalta rauhanneuvottelujen jatkoa ja toisaalta se vastusti myönnytyksiä miehitettyjen alueiden suhteen. Samaan tapaan Telem kannatti palestiinalaisten itsehallintoa, mutta tuki samalla syntyvää siirtokuntaliikettä. Kymmenenteen knessetiin Telem sai kuitenkin vain kaksi ehdokastaan.
Dayan kuoli 16. lokakuuta 1981. Hänet haudattiin Nahalaliin. Dayanin tytär Yael Dayan tuli tunnetuksi kirjailijana ja knessetin edustajana.
Dinah Washington (albumi)
LP-levyn kansitekstissä todetaan, että tämä bluesin kuningatar, Queen of the Blues, on viime aikoina esittänyt myös pop-balladeja, vauhdikkaita swing-kappaleita ja jopa huvituslauluja. Tällä levyllä monipuolinen laulajatar kuitenkin palaa lähemmäs juuriaan.
Paul Héroult
thumb|Paul Héroult Paul-Louis-Toussaint Héroult (10. huhtikuuta 1863 Thury-Harcourt, Ranska — 9. toukokuuta 1914 Antibesin lähistöllä) oli ranskalainen kemisti. Héroult keksi alumiinin sähkömetallurgisen valmistamismenetelmän sekä kehitti valokaariuunin, jota tarvitaan teräksen valmistukseen. Uusi alumiinin valmistusmenetelmä, joka tunnetaan nimellä Hall–Héroult-menetelmä, alensi metallin hintaa ja mahdollisti halvan alumiinin ja sen johdannaisten laajamittaisen hyödyntämisen.
Dubjonki
Kylä on syntynyt tataarien maille 1600-luvulla. Asukkaat ovat etupäässä ersäläisiä.
Dubjonkin kautta kulkee Saranskin ja Uljanovskin välinen maantie. Siellä toimii maatalousyritys, meijeri, leipomo ja muuta jalostusteollisuutta. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, ammattikoulu, taidekoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Kylässä on kotiseutumuseo.
Luiz Adriano
Luiz Adriano de Souza da Silva (s. 12. huhtikuuta 1987 Porto Alegre, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa italialaista Milania ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ennätykset
Luiz Adriano teki mestarien liigan ottelussa BATEa vastaan peräti viisi maalia. Luiz Adriano jakaa tämän ennätyksen Barcelonan Lionel Messin kanssa.
Seurajoukkueura
Luiz Adriano on brasilialaisseura Internacionalin kasvatti. Hän koki joukkueessa uransa huippuhetkiä, kun se voitti vuoden 2006 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailuiden loppuottelussa Barcelonan. Hän alusti joukkuetoverinsa Adriano Gabirun voittomaalin. Aikaisemmin välieräottelussa Luiz Adriano oli itse onnistunut maalinteossa Al-Ahlia vastaan.
2. maaliskuuta 2007 hän siirtyi ukrainalaisseura Šah’tar Donetskiin 3 miljoonan euron siirtokorvauksen. Hän voitti toisella kaudellaan joukkueessa Ukrainan pääsarjamestaruuden ja seuraavalla kaudella 2008–2009 joukkue selviytyi aina UEFA Cupin loppuotteluun saakka. Luiz Adriano teki loppuottelun ensimmäisen maalin. Šah’tar Donetsk voitti ottelun lopulta numeroin 2–1 jatkoajan jälkeen.
20. marraskuuta 2012 Mestareiden liigan ottelussa Nordsjællandia vastaan Luiz Adriano teki reilun pelin vastaisen maalin, kun brasilialaispelaaja Willian potkaisi erotuomaripallon jälkeen pallon kohti tanskalaismaalivahti Jesper Hansenia, mutta Luiz Adriano kävi hakemassa pallon ja sijoitti sen tyhjään maaliin. Ottelu päättyi 5–2 Šah’tar Donetskin hyväksi.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Luiz Adriano debytoi marraskuussa 2014 Turkkia vastaan.
Neomeoneurites
Neomeoneurites on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja Carnidae-heimoon kuuluva hyönteissuku. Sen tyyppilaji on Neomeoneurites chilensis. Sukuun luetaan seuraavat kaksi lajia:
Valkometsäpeukaloinen
Valkometsäpeukaloinen (Henicorhina leucosticta) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Valkometsäpeukaloista tavataan laajalla alueella Meksikosta Etelä-Amerikan pohjoisosiin ulottuvalla alueella. Sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 2 520 000 km2. Laji kannaksi arvioidaan 500 000–4 999 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kurra Hockey
Kurra Hockey ry on suomalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Nurmijärveltä. Kurra perustettiin 7. toukokuuta 1975 ja seuran nimi juontaa Aleksis Kiven Seitsemän veljestä -romaanista, jossa "lyötiin kurraa". Kurran toiminta keskittyy nykyään junioritoimintaan. Seuran miesten joukkue pelasi III-divisioonaa kaudella 1979–1980. Kurran A-juniorit pelaavat nykyään aluesarjaa. Seuran B-juniorit pelaavat Suomi-sarjaa ja C-juniorit aluesarjaa kaudella 2019-2020.
Seura pelaa kotiottelunsa Klaukkalan jäähallissa.
Kurralla on myös seniorijoukkuetoimintaa, kun Kurra Seniorit pyrkii kausittain pelaamaan muutaman ystävyysottelun lähinnä entisen edustusjoukkueensa pohjalta koottujen pelaajien voimin. Kurra on tunnettu myös hyvänä kasvattajaseurana. Seuran tunnetuin kasvatti on Ville Peltonen.
Seuran kasvattamat pääsarjakiekkoilijat
250px|thumb|right|[[Suomen jääkiekkomaajoukkue|Suomen A-maajoukkueen kaikkien aikojen arvokisojen paras pistemies Ville Peltonen aloitti jääkiekkoilun Kurrassa, josta hän siirtyi 10-vuotiaana Etelä-Vantaan Urheilijoihin.]]
Isku (yritys)
pienoiskuva|250x250px|Isku Center – Lahdessa sijaitseva Iskun pääkonttori Isku-Yhtymä Oy on suomalainen huonekalualan perheyritys. Se suunnittelee, valmistaa ja markkinoi kalusteita sekä koteihin että toimistoihin ja julkisiin tiloihin. Suomen kattavan myymäläketjun lisäksi Isku toimii Pohjoismaissa, Baltiassa, Puolassa sekä Lähi-idässä. Iskun omat huonekalutehtaat sijaitsevat Lahdessa.
ISKU työllistää Suomessa yli 600 työntekijää. Vuonna 2021 Iskun liikevaihto oli 124,9 miljoonaa euroa.
Iskun toiminta jakautuu eri liiketoimintayhtiöihin:
Vuodesta 2022 lähtien Isku on omistanut noin 10 prosentin osuuden kilpailevasta toimistokalustevalmistajasta Martelasta, mikä tekee Iskusta Martelan toiseksi suurimman omistajan.
Historia
Iskun perusti Eino Vikström (1901–1966) vuonna 1928 nimellä Lahden Puukalusto Oy. Jo vuonna 1923 Vikström oli aloittanut yrittäjän uransa Matti Metson liikekumppanina, ja vuonna 1927 hän osti Metson osuuden yrityksestä itselleen. Tuolloinen puusepänliike sai nimekseen Eino Vikströmin Huonekaluliike.
Ensimmäisiä kalusteita oli päästävedettävä sänky. 1950-luvulla Isku keksi vuodesohvan hetekan korvaajaksi. Sotien aikana yritys valmisti puisia kengänpohjia ja ruumisarkkuja.
Kasvun myötä Lahden Puukalusto Oy investoi tuotantolaitoksiin, ja vuonna 1954 valmistui Savonkadulle uusi tehdas, ja kolme vuotta tämän jälkeen alkoi kymmenvaiheinen teollisuuslaitoksen rakentaminen Mukkulankadulle.
Lahden Puukaluston tuotteiden jakelusta vastanneen myyntiyhtiön nimeksi tuli 1950-luvulla Iskukaluste Oy. Markkinointipiireissä puhuttiin tuohon aikaan ”iskuartikkeleista”, joilla vedettiin asiakkaita kauppaan. Yhtiön tarkoituksena oli ”iskeä” markkinoille hyvillä tuotteilla ja edullisella hinnalla. Vähitellen alettiin puhua Isku-kalusteista, ja pian sana Isku tai Iskukaluste oli tuotteiden kattonimenä mm. esitteissä.
Lahden Puukalusto pyrki nyt vaihtamaan nimekseen Iskun Tehtaat Oy. Se ei kuitenkaan vielä 1958 onnistunut, koska nimi muistutti liikaa Askon Tehtaat Oy:n nimeä. Myöskään Isku-Yhtymä Oy ei kelvannut kaupparekisteriin, koska siellä oli jo muita Isku-nimisiä yrityksiä. Niin yhtiö hankki itselleen Isku-lehden, Sähköliike Iskun ja Polkupyöräliike Iskun nimet. Tämän jälkeen yhtiö yritti vaihtaa nimekseen Isku Oy, vaikka kaupparekisterissä olivat vielä Isku-Metalli Oy ja Isku-filmi Oy. Patentti- ja rekisterihallitus ei kuitenkaan suostunut myöntämään yhtiölle yksinoikeutta Isku-sanaan. Lopulta vuonna 1961 Lahden Puukalusto Oy sai vaihdettua nimekseen Oy Iskun Tehtaat.
Mukkulaan rakennettiin varsinaisen kalustetehtaan lisäksi saha vuonna 1965 ja vuonna 1971 lastulevy- ja vaneritehtaat. Vuonna 1978 Iskukaluste Oy ja Oy Iskun Tehtaat yhdistettiin yhdeksi yhtiöksi, jolle annettiin lyhyesti nimi Isku Oy, joka nyt lopulta hyväksyttiin kaupparekisteriin. Konsernin emoyhtiöksi ja mekaanista puuteollisuutta harjoittavaksi yhtiöksi tuli Isku-Yhtymä Oy. Yritysostojen kautta konserniin liitettiin vuonna 1985 Lahden Puutyö Oy ja vuonna 1990 Koulukalusto Oy Salosta.
Matti Hako
Matti Juhani Hako, sukunimi vuoteen 1935 Flinck (24. joulukuuta 1927 Pori – 29. heinäkuuta 2014 Vantaa) oli suomalainen filosofian tohtori, lehtori ja suomen kielestä ja kansankulttuurista kirjoittanut tietokirjailija.
Hako oli vuosina 1953–1957 Helsingin yliopistossa professori Martti Haavion assistenttina. Hänen vuonna 1956 valmistuneen saksankielisen tohtorinväitöskirjansa aiheena olivat lumikolle luettavat syntyloitsut.
Hako toimi suomen kielen lehtorina ensin SAK:n ammattiyhdistysopistossa ja sitten Helsingin teknillisessä oppilaitoksessa. Hän jäi eläkkeelle 1990. Hako oli myös suomalaisen ja vertailevan kansanrunoudentutkimuksen dosenttina Helsingin yliopistossa, Työväen muistitietotoimikunnan puheenjohtajana vuodesta 1960 ja ylioppilastutkintolautakunnan jäsenenä 1970–1995. Hako laati piilosanoja Suomen Kuvalehteen nimimerkillä Ilpo I. Ansa vuosina 1976–2001.
Tietokirjojen lisäksi Hako julkaisi 1954 uittoaiheisen novellikokoelman Erottelijat, joka perustui hänen omiin kokemuksiinsa.
Matti Hakon vanhemmat olivat näyttelijä-ohjaaja-järjestäjä Hannes Hako ja näyttelijä Maikki Sälehovi. Hänen poikansa on käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja Pekka Hako (s. 1957).
Hällefors–Fredriksbergs Järnvägar
thumb|Radan nykytilaa [[Fredriksberg (Ludvika)|Fredriksbergin ja Tyforsin välisellä osuudella. Ratalinjaa käytetään kävely- ja pyöräilyreittinä.]] Hällefors–Fredriksbergs Järnvägar (HFJ) oli ruotsalainen rautatieyhtiö. Yhtiön rataverkon muodostivat kapearaiteiset rataosat Hällefors–Gäddsjön–Gravendal–Neva, Gäddsjön–Sikfors sekä Gravendal–Hörken. Rautatien raideleveys oli 802 mm.
Vuonna 1874 aloitettiin kapearaiteisen Sävsnäs Järnvägin rakentaminen Hörkenin ja Fredriksbergin välille. Rautatielle tuli yhdysliikenneasema Hörkeniin Bergslagsbanan-radalle. Rautatien raideleveydeksi tuli 802 mm, suurimmaksi nousuksi 25 promillea (25 metriä kilometrillä) ja pienimmäksi kaarresäteeksi 148 metriä. Rautatieyhtiö hankki omistukseensa vanhemman teollisuusrautatien ja rakensi myös radan Fredriksbergistä Tyforsin ruukin kautta Nevan asemalle Inlandsbanan-radan varteen.
Vuonna 1931 avattiin liikenteelle rataosuus Gravendalista Hälleforsiin Hälleforsin ruukille, ja yhtiön nimeksi vaihdettiin Hällefors–Fredriksbergs Järnvägar. Hälleforsin radan valmistuttua Gravendalin ja Hörkenin välisen osuuden liikenne väheni, ja se lakkautettiin 1940.
HFJ oli alusta saakka pääasiassa tavaraliikennettä palveleva rautatieyhtiö, eikä henkilöliikenne ollut milloinkaan laajaa. Vuonna 1954 rautatieyhtiö lakkautti kaiken julkisen liikenteen ja palveli jatkossa ainoastaan omistajansa Hällefors Bruk AB:n kuljetuksia. Nevaan johtava rataosuus lakkautettiin vuodenvaihteessa 1963–64, ja rataosan liikenne ohjattiin Hälleforsiin.
Rautatie lakkautettiin 1970, jonka jälkeen se purettiin. Ratalinja on muutettu osin kävely- ja pyöräilyreiteiksi.
Leo Liusvaara
Leo Armas Liusvaara (6. heinäkuuta 1930 – 26. heinäkuuta 2015 ) oli suomalainen voimistelunopettaja ja Helsingin kaupungin Urheilu- ja retkeilytoimiston kenttäpäällikkö (myöhemmin osastopäällikkö). Hän oli pesäpalloilija, ja hänen pesäpalloseuransa oli Helsingin Pallo-Toverit, ja hän pelasi kolmosvahtina. Hän oli myös pikaluistelija ja toimi Suomen Luisteluliiton toiminnanjohtajana. Hän kirjoitti oppaan Pikaluistelun opas (1960).
Noored Kotkad
Noored Kotkad on perustettu 30. toukokuuta 1930 ja uudelleenperustettu 1989.
Jäsenet ja organisaatio
Jäseneksi pääsevät 7–18-vuotiaat pojat ja johtajaksi täysi-ikäiset. Jäsenet eivät osallistu valtion aseelliseen puolustukseen. Jäsenmäärä on yhteensä noin 3 000.
Poikajärjestö jakautuu viiteentoista piiriin (viroksi: malev). Piiriit jakautuu joukkueisiin. Esikunta sijaitse Tallinnassa osoitteessa Toompea 8.
Kylmäkosken Veikot
Kylmäkosken Veikot (KylVe) on vuonna 1910 perustettu yleisurheiluseura. Futsal seuran ohjelmaan tuli 1990-luvun lopulla. Nykyään Kylmäkosken Veikot Ry toimii alueellisena liikunnan ja urheilun yleisseurana. Kilpatoimintaa seuralla on jalkapallossa, futsalissa (edustusjoukkue nimellä Leijona Futsal), frisbeegolfissa, hiihdossa, yleisurheilussa ja kestävyyslajeissa. Aikuisurheilussa lajeja löytyy yleisurheilun, hiihdon, luistelun ja rullaluistelun parista.
Noored Kotkad
Koulutus
Tavoitteena on kasvattaa nuorista vastuuntuntoisia kansalaisia. Järjestössä opetetaan esimerkiksi:
Kylmäkosken Veikot
Historia
Kylmäkosken Veikkojen historiaa vuosien varrelta. Kylmäkoskella innostus urheiluharrastamiseen alkoi Mellolan ja Taipaleen kylissä syyskesällä vuonna 1910 koneenkäyttäjä Järvisen ja leipuri E Virtasen toimesta. Urheiluseuran nimeksi päätettiin ottaa Mellolan ja Taipaleen voimistelu ja urheiluseura Alku. Toiminta lähti vilkkaasti liikkeelle varsinkin Taipaleen kylässä. Uuden urheiluseuran toimintaan kuului urheilun lisäksi muun muassa iltamien ja talkoiden järjestäminen, joista kerätyillä varoilla tuore seura sai hankittua esimerkiksi kaksi voimistelumattoa, korkeat nojapuut, voimistelusauvoja, kaksi kuulaa, kiekon ynnä muuta pientä välineistöä. Alkuinnostuksen jälkeen toiminta hiipui johtavien toimijoiden puutteeseen kunnes vuonna 1915 toiminta taas elpyi. Samaisena vuonna pidettiin kahdet iltamat ja kesäjuhlat ja seuran jäsenmäärän ollessa 84. Toiminta pysyi virkeänä kunnes tuli vuosi 1918, jolloin toimintaa ei ollut juurikaan. Seuraavana vuonna 1919 pidettiin taas kahdet iltamat sekä hiihtokilpailut. Joulukuun 28. päivänä vuonna 1919 pidetyssä kokouksessa Mellolan Kassarissa päätettiin Alku seuran lopettamisesta, koska kapina-aikana seuran säännöt olivat hukkuneet ja uuden yhdistyslain mukaan olisi ollut muutenkin hankittava seuralle uudet säännöt. Muistitiedon mukaan on Alku seuran säännöissä ollut, että jos seura kuolee niin sen koko omaisuuden saa lähin voimistelu ja urheiluseura. Päätettiin siis Alku seuran omaisuus luovutettavan samassa tilaisuudessa perustetulla uudella voimistelu - ja urheiluseuralle Veikalle. Toiminta siis jatkui nyt nimellä Veikka, kunnes tultiin vuoteen 1925 ja helmikuun 8. päivän johtokunnan kokoukseen. Kokouksessa keskusteltiin liittymisestä SVUL:n jäseneksi, jonka johdosta johtokunta esittikin seuran uudelleen järjestämistä. Tämän vuoksi koolle kutsuttiin seuran uudestaan perustava kokous, joka pidettiin Taipaleen kansakoululla 17. päivänä maaliskuuta vuonna Kokouksessa seuran säännöt ehdotettiin muutettavan urheiluseuran malli- sääntöjen mukaiseksi, koska liittyminen SVUL:n ei muuten olisi ollut mahdollista.
Seuran uudeksi nimeksi päätettiin ottaa ehdotettu Kylmäkosken Veikot eli KylVe. Vuonna 1945 Kylmäkosken tehtaan urheilijat lähestyivät liittyäkseen Kylmäkosken Veikkoihin, joten 5. Toukokuuta 1945 pidetyssä kokouksessa päätettiin ilmoittaa SVUL:lle Kylmäkosken tehtaan urheilijoiden liittymisestä Kylmäkosken Veikkoihin. Liittymisen myötä seuran jäsenmäärä kasvoi 84: stä 172:een henkeen. Kylmäkosken Veikkojen toiminta keskittyi alkuvuosina pitkälti Taipaleen kylälle ja siellä olevalle urheilukentälle mikä oli hankittu seuralle. Nykyään kenttä toimii KylVe:n jalkapalloilijoiden kotikenttänä luvulla toiminta oli levinnyt koko Kylmäkosken kattavaksi. Tavanomaista toimintaa olivat muun muassa erilaiset kylien väliset kilpailut ja mittelöt. Merkittävä toimintaan liittyvä saavutus oli talkootyöllä rakennettu Veikkojen Maja, joka vihittiin käyttöön vuoden 1976 kesäkuun lopulla. Majan ympäristöön tehtiin myös pururata, jonka myöhemmin toteutetun valaistuksen myötä mahdollisti harjoitusten pitämisen ja kilpailujen järjestämisen myös pimeällä. Pururataa on aikojen saatossa pidennetty yli 4 kilometriä valaistuksen kattaessa latuverkostosta noin 4,5 kilometriä. 2010 talkoovoimin toteutetun remontin myötä majalle saatiin myös kunnolliset sauna- ja pukutilat sekä sisävessa. Veikkojen maja sekä pururata sijaitsevat seurakunnan maalla, jonka pitkät vuokrasopimukset ovat antaneet mahdollisuuden latuverkoston ja itse majan kunnostamiseen ja kehittämiseen. Kylmäkosken Veikkojen jäsenmäärä on vaihdellut 150 ja 300 jäsenen välillä viimeiset 30 vuotta. Tämä kirjoituksen tarkoituksena on kertoa seuran synnyinhistoriasta ja seuralle tärkeistä tapahtumista ottamatta kantaa urheilulliseen puoleen, vaikka seuran edustajat ovat loppujen lopuksi menestyneet vuosien saatossa eri lajeissa ja ikäluokissa varsin hyvin.