cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abraham Chebii
Chebiin ensimmäiset arvokilpailut olivat 2000 Vilamouran maastojuoksun MM-kisat, joissa hän sijoittui lyhyellä matkalla viidenneksi. 2002 Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kahdeskymmenesneljäs ja voitti kauden lopussa IAAF:n GP-finaalissa 3 000 metrin juoksun. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän sijoittui viidenneksi 5 000 metrin juoksussa ajalla 12.57,74 ja kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi 3 000 metrillä ajalla 7.39,28.
Nanning
Liikenne
Nanning Wuxun kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia ja sen ympäristöä. Lentokentältä liikennöidään kaikkiin Kiinan maakunnallisiin pääkaupunkeihin, sekä ASEAN-maiden tärkeimpiin kaupunkeihin. Jokien kautta voidaan liikennöidä aina Kantoniin, Hongkongiin ja Macaolle saakka. Moottoritiet yhdistävät kaupungin Guiliniin, Liuzhouhun ja Beihaihin
Abraham Chebii
Chebii juoksi Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa 2004 lyhyellä matkalla yhdeksänneksitoista ja oli samalla mukana Kenian pronssia joukkuekilpailussa voittaneessa joukkueessa. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli 3 000 metrillä yhdeksäs. Maastojuoksun MM-kisoissa 2005 hän voitti hopeaa lyhyellä matkalla ja oli samalla mukana joukkuekilpailussa hopeaa voittaneessa Kenian joukkueessa.
Nanning
Talous
Nanningin bruttokansantuote vuonna 2014 oli yhteensä 314,8 miljardia renminbiä, eli asukasta kohden 45 735. Maatalouden osuus bruttokansantuotteesta on 12 % ja alueella tuotetaan esimerkiksi sokeriruokoa, silkkiä, hedelmiä ja kasviksia. Teollisuuden osuus bruttokansantuotteesta on 29 % ja sen tärkeä osa on maataloustuotteiden jalostus. Muita tärkeitä teollisuuden aloja kaupungissa ovat paperi-, kemikaali-, lääke- ja elektroniikkateollisuus. Suurin yksittäinen talouden ala on palveluala. Turismin ohella logistiikka on kasvattanut merkitystään.
Brent Ashton
Brent Ashton (s. 18. toukokuuta 1960, Saskatoon) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Vuonna 1979 Ashton liittyi Vancouver Canuckseihin ja pelasi seurassa kaksi kautta. Vuosien 1979–1993 välillä hän kuului useaan eri NHL-seuraan. Uransa aikana Ashton pelasi 998 NHL-pelissä ja teki 284 maalia ja 629 pistettä. Vuonna 2001 Ashton otettiin osaksi Saskatoon Sports Hall of Famea.
Jarmo Vakkuri
Jarmo Vakkuri (s. 1970) on suomalainen hallintotieteilijä, joka toimii kunnallistalouden professorina Tampereen yliopistossa. Hän väitteli hallintotieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1998.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut ovat Afrikan jalkapalloliiton CAF:n järjestämä maajoukkueiden maanosamestaruuskilpailu.
Ensimmäisen kerran kilpailut pidettiin vuonna 1957, jolloin osallistuneita maita oli kolme. Vuodesta 1968 lähtien turnaus on pidetty joka toinen vuosi. Vuodesta 2013 lähtien turnaus järjestetään parittomina vuosina, jotta ne eivät osu samaan vuoteen MM-kisojen kanssa. Vuodesta 2019 alkaen turnaukseen osallistuu 24 Afrikan maata (aiemmin 16).
Turnaukset ja mitalistit
Lyhenteet taulukossa:
Eragon
Eragon on Christopher Paolinin kirjoittama romaani, joka on Perillinen-kirjasarjan ensimmäinen osa. Romaani julkaistiin ensin omakustanteisesti vuonna 2002 ja seuraavana vuonna Alfred A. Knopfin kustantamana. Suomeksi se julkaistiin vuonna 2005. Kirjasarjan muut osat ovat Esikoinen, Brisingr ja Perillinen.
Kirja kertoo maalaispoika Eragonista, joka löytää sattumalta lohikäärmeenmunan. Kun Saphira-lohikäärme kuoriutuu, Eragonista tulee ensimmäinen lohikäärmeratsastaja pitkään aikaan. Kaksikko saa tehtäväkseen peitota pahan kuningas Galbatorixin, joka pitää Alagaësiaa vallassaan.
Kirjailija
Eragonin on kirjoittanut yhdysvaltalainen Christopher Paolini. Hän aloitti kirjan kirjoittamisen jo 14-vuotiaana, ja sai sen valmiiksi 15-vuotiaana. Eragonin myötä hänestä tuli bestseller-kirjailija jo 19-vuotiaana.
Nimi
Paolini on kertonut nimen Eragon tulevan englanninkielen lohikäärmettä tarkoittavasta sanasta "dragon". Hän muodosti nimen vaihtamalla sanan ensimmäisen kirjaimen. Paolinin mukaan Eragon-nimeen liittyy myös sanaleikki. Nimi ääntyy suunnilleen samoin kuin englanninkielen "era-gone", mikä suomeksi vapaasti käännettynä tarkoittaa suunnilleen "mennyt aikakausi".
Julkaisutietoa
Random House julkaisi elokuussa vuonna 2004 Yhdysvalloissa ja Kanadassa Eragonista niin sanotun deluxe-version, joka sisältää laajemman, irrotettavan kartan kirjan maailmasta Alagaësiasta. Deluxe-versio sisältää lisäksi pidennetyt liitteet. Ne käsittelevät Paolinin kehittelemiä kieliä, joita Eragonissa välillä puhutaan. Mukana on myös ensimmäinen luku Perillinen-trilogian seuraavasta osasta Esikoinen ja piirros Eragonin Zar'roc-nimisestä miekasta. Myös sarjan kolmas osa Brisingr ilmestyi syyskuussa alkuperäiskielellä.
Henkilöhahmot
Kirjan päähenkilö on nuori lohikäärmeratsastaja nimeltä Eragon. Hänen lohikäärmeensä on nimeltään Saphira, ja hän on Eragonin korvaamaton ystävä. Kirjan sivuosissa esiintyvät muun muassa Eragonin liittolaiset Arya ja Brom. Arya on haltia, itse asiassa haltiaprinsessa, muttei kerro tätä kenellekään Du Weldenvardenin ulkopuolella. Brom puolestaan on vanha tarinankertoja ja lohikäärmeratsastaja joka kuolee. Eragonin vihollisia ovat muun muassa Galbatorix ja Durza, joka on varjo eli tavallinen maagikko jonka demonihenget ovat vallanneet. Eragon kuitenkin onnistuu surmaamaan tämän Farthen Dûrin suuressa taistelussa. Galbatorix on Alagaësian hirmuvaltias, joka tappoi Valapatto liittolaistensa kanssa melkein kaikki lohikäärmeet, kuin myös ratsastajat. Durza oli hänen käskyläisensä. Durza oli ottanut urgalit valtaansa ja pakotti nämä taistelemaan Galbatorixin puolesta Farthen Dûrissa. Urgalit kuitenkin pyytävät saada suojelusta vardeneilta jos he liittyvät näiden riveihin.
Maailma
Eragonin tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Alagaësian maailmaan.
Vastaanotto
Eragon on ollut suuri menestys, ja sitä on myyty yli 2,5 miljoonaa kappaletta. Kirja on saanut kriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton, ja sitä on kritisoitu liioista samankaltaisuuksista esimerkiksi Tähtien sota -elokuvasarjan ja Taru sormusten herrasta -kirjasarjan kanssa.
Elokuva
Romaaniin perustuva samanniminen elokuva Eragon tuli elokuvateattereihin 15. joulukuuta 2006. Sen on ohjannut Stefen Fangmeier. Eragonia esittää Edward Speleers. Muissa rooleissa nähdään muun muassa Jeremy Irons ja John Malkovich. Elokuva ei kuitenkaan saanut suurta suosiota maailmalla, koska kirja ja elokuva poikkesivat toisistaan monin eri tavoin. Muun muassa Bromin kuolemispaikka, kuolintapa, ja tappaja, on muutettu.
Videopeli
Kirjasta on tehty myös videopeli. Siinä on elokuvahahmojen näköiset hahmot, mutta juoni etenee kirjan mukaan.
Televisiosarja
Disney+ kehittää kirjasarjaan perustuvaa televisiosarjaa. Paolini on mukana tuotannossa sarjan vastaavana tuottajana ja käsikirjoittajana.
Lihasmaha
thumb|250px|[[ankka|Ankan lihasmaha eli kivipiira]]
Useiden lintulajien kivipiiroja voidaan käyttää myös ruuanvalmistukseen.
Invitation
Invitation on Altarian esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. huhtikuuta 2003.
Kappaleet
Japanin ja Korean julkaisujen bonuskappale
Soyo
Soyo on kunta ja satamakaupunki Zairen maakunnassa Pohjois-Angolassa. Se sijaitsee Kongo-joen suulla lähellä Atlantin valtamerta. Soyo on Angolan toiseksi suurin öljyntuotantoalue Cabindan jälkeen.
Vuoden 2019 arvion mukaan Soyon kunnassa asui 266 958 asukasta. Soyo on väkiluvultaan Zairen maakunnan suurin kunta.
Varhaishistoria
Soyo oli yksi Kongon kuningaskunnan kuudesta maakunnasta. Joissakin vanhoissa kartoista maakunnan nimi kirjoitetaan Sonho tai Sonyo. Se ulottui Kongo-joen suulta etelään Loze-joelle ja noin 100 kilometriä sisämaahan. Maakunta oli olemassa hallinnollisena yksikkönä jo portugalilaisten saapuessa ensimmäistä kertaa Keski-Afrikkaan vuonna 1483.
1500-luvulla Soyon hallitsijat, joita kutsuttiin nimellä mwene Soyo, kuuluivat tavallisesti Kongon kuningassukuun. Esimerkiksi portugalilaisten vuonna 1491 Manueliksi kastama maaherra, joka oli ensimmäinen kristinuskoon kääntynyt kongolainen aatelinen, oli luultavasti Kongon kuninkaan setä. Maakunta laajeni uusille alueille Kongon kuninkaan suojeluksessa.
Soyon maakunnan satamakaupungista, Mpindasta tuli tärkeä kauppakeskus 1500-luvulla. Kaupunkiin asettuneet portugalilaiset kävivät kauppaa orjista, norsunluusta ja kuparista. Kuninkaan teettämän tutkimuksen mukaan sen kautta vietiin jopa 4000 orjaa joka vuosi São Toméen ja Brasiliaan.
Kuningas Álvaro II:n nimittämä maaherra Miguel hallitsi Soyoa melko itsenäisesti 1590-luvulla, mutta myöhemmät kuninkaat kumosivat Soyon maaherran erioikeudet. Kuningas Pedro II:n nimittämä maaherra Paulo oli hyvin uskollinen ja hän tuki kuningasta Kongon sisäisissä valtataisteluissa. Hän toimikin virassaan poikkeuksellisen kauan 1626-1641.
Itsenäisyyden aika
1641 Daniel da Silva korvasi Paulon maaherrana, ja hän sai välittömästi vastaansa juuri valtaistuimelle nousseen kuningas Garcia II:n, joka halusi nimittää uuden maaherran. Daniel asettui vastustamaan kuningasta sanoen, että paikallisella aatelistolla on oikeus valita Soyon valtias. Garcia yritti kurinpalautusta sotaretkillä 1641, 1643, 1645 ja 1656, mutta ne kaikki koituivat hänen tappiokseen. Tärkein syy Soyon menestykseen oli linnoitettu metsä nimeltä Mfinda Ngula, jota kuninkaan joukot eivät pystyneet valtaamaan.
Soyon tullessa itsenäisemmäksi, sen valtiaat ottivat itselleen arvonimen ruhtinas ja sittemmin suuriruhtinas 1700-luvun alussa. Soyo sekaantui Kongon politiikkaan Garcia II:n hallituskaudella ja sen jälkeen tukemalla kuningassuvun Kimpanzu-haaraa. Kun Pedro II:n jälkeläiset epäonnistuivat vallankaappausyrityksessä 1656, Soyo tarjosi heille turvapaikan.
Vuodesta 1665 aina 1700-luvun alkuun Kongon kuningaskunta oli sisällissodan kourissa, johon myös Soyo sekaantui. Portugalilaiset käyttivät tilaisuutta hyväkseen ja yrittivät alistaa Kongon valtansa alle. Aluksi se oli voittoisa, mutta se kärsi tappion Soyon joukoille Kitombon taistelussa 18. lokakuuta 1670. Tätä päivää, jota juhlitaan myös pyhän Luukkaan päivänä, juhlistetaan yhä.
Nykyaika
Soyo oli öljyntuotantonsa vuoksi strategisesti tärkeä kaupunki Angolan sisällissodassa 1974-2002. Se oli hallituksen joukkojen hallussa koko sodan ajan paitsi 1993-1994, jolloin kapinallinen UNITA valtasi sen.
Elinkeinot
2000-luvun alussa 50% maaseudun väestöstä hankki toimeentulonsa maataloudesta ja 25% kalastuksesta. Kaupungissa palkkatyö on keskittynyt lähes yksinomaan valtionhallintoon ja öljyntuotantoon. Muuten työttömyysprosentti oli korkea, jopa 90 prosenttia nuorten keskuudessa.
Maakaasun kaupallinen hyödyntäminen on parantanut asukkaiden koulutustasoa ja työllisyyttä. Soyossa tuotetaan nesteytettyä maakaasua 5,2 miljoonaa tonnia vuodessa. Tuotantolaitos valmistui vuonna 2013, mutta siellä on ollut useita toimintakatkoksia.
Lakaniemi
Lakaniemi voi tarkoittaa:
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1956
Suomi–Ruotsi-maaottelu vuonna 1956 käytiin Helsingissä Helsingin Olympiastadionilla 8. ja 9. syyskuuta.
Daphne Moon
Daphne Moon on fiktiivinen hahmo televisiosarjassa Frasier. Hän on sarjan päähenkilön Frasier Cranen luona asuva englantilainen fysioterapeutti, joka hoitaa Frasierin isää Martinia. Daphnea näyttelee Jane Leeves.
Johnny Temple
Johnny (myös Johnnie) ”Geechie” Temple (18. lokakuuta 1906 Canton, Mississippi – 22. marraskuuta 1968 Jackson, Mississippi ) oli yhdysvaltalainen bluesmuusikko, basisti, kitaristi ja laulaja.
Temple syntyi ja kasvoi Mississipissä, jossa lapsena oppi soittamaan kitaraa ja mandoliinia. Teini-ikäisenä hän soitteli juhlissa ja paikallisissa tapahtumissa, kunnes muutti Chicagoon 1930-luvun alussa. Siellä hän esiintyi muun muassa Charlie ja Joe McCoyn kanssa. Temple aloitti levytysuransa vuonna 1935 ja seuraavana vuonna ilmestyi hänen suosituin ja tunnetuin kappaleensa ”Louise Louise Blues” Decca Recordsille.
Temple ei koskaan saavuttanut suurta suosiota, mutta jatkoi levyttämistä 1930- ja 1940-luvuilla. 1950-luvulla hän ei enää levyttänyt, mutta jatkoi keikkailua muun muassa Big Walter Hortonin ja Billy Boy Arnoldin kanssa. Kun sodanjälkeinen sähköinen blues syrjäytti akustisen 1950-luvun puolivälissä, Temple muutti takaisin Mississippiin. Siellä hän soitteli klubeilla ja baareissa muutaman vuoden ennen kuin hävisi musiikkipiireistä. Temple kuoli vuonna 1968.
Diskografiaa
Templen tuotantoa on saatavilla CD-kokoelmilla:
Daphne Moon
Daphne on työväenluokkaisen suurperheen ainoa tytär. Hänellä on kahdeksan veljeä, joita hän paimensi lapsuudessaan, ja hän on näin ollen tottunut poikamaisiin kujeisiin. Daphnen onkin vaikea ymmärtää Frasierin ja Nilesin täysin erilaisia kiinnostuksenkohteita ja hienostuneita kulttuuririentoja. Hänellä on ristiriitainen suhde äitiinsä, ja hän tulee paremmin toimeen isänsä kanssa. Nuoruudessaan Daphne näytteli fiktiivisessä brittiläisessä televisiosarjassa Mind Your Knickers (”Pidä huolta alushousuistasi”), jonka hän joutui jättämään 16-vuotiaana kasvettuaan ulos roolistaan esipuberteettisena. Hän pelasi aikaisemmin myös biljardia, jossa hän kehittyi lahjakkaaksi. Sittemmin hän opiskeli fysioterapeutiksi ja sai sitä kautta myös työnsä Frasierin luona.
Niles Crane ihastuu Daphneen jo näiden ensitapaamisella, ja vaikka heidän välilleen kehittyy tiivis ystävyys, Niles ei saa itseään kertomaan Daphnelle tunteistaan ensin avioliittonsa takia ja myöhemmin muiden esteiden vuoksi. Daphnen seurustelusuhteet epäonnistuvat kunnes hän tutustuu Nilesin avioeroasianajajaan Donnyyn. Nämä kihlautuvat ja ovat menossa naimisiin, jolloin Daphne saa kuitenkin kuulla Frasierilta, että Niles on ollut häneen vuosikausia rakastunut. Daphne ymmärtää tuntevansa tätä kohtaan samoin, mutta koska Niles on tällä välin mennyt naimisiin Mel Karnofskyn kanssa säästääkseen itsensä Daphnen ja Donnyn avioliiton aiheuttamalta sydänsurulta, Daphne ei uskalla tehdä asian eteen mitään. Lopulta Frasier saa Nilesin kertomaan tunteistaan Daphnelle, joka jättää Donnyn ja alkaa seurustella Nilesin kanssa.
Daphnen ja Nilesin seurustelu aiheuttaa Daphnelle alussa ahdistusta, sillä hän kokee Nilesin pitävän häntä jonkinlaisena täydellisyyden ilmentymänä, mitä hän ei halua olla. Hän purkaa ahdistustaan alkamalla syöpötellä, ja joutuu lopulta lähtemään kylpylään laihduttamaan pois liikakilonsa. (Juonikuvio kirjoitettiin sarjaan, jotta Daphnea näyttelevä Jane Leeves saattoi viettää äitiyslomaa.) Tullessaan takaisin kotiin Daphne ja Niles puhuvat asiat halki, ja tämän jälkeen heidän suhteensa toimii hyvin. Kymmenennellä tuotantokaudella he menevät naimisiin, ja sarjan finaalijaksossa Daphne synnyttää pariskunnan David-pojan.
Perhe
Daphnen perheenjäseniä nähdään sarjan loppupuolella, kun nämä alkavat vierailla tämän luona Seattlessa Frasierin ja Nilesin kauhuksi. Hänen veljensä ovat kukin erikoisia kuten viinasta ja naisista pitävä Simon, joka ei koskaan oppinut käytöstapoja, ja homoseksuaaliksi viitattu tanssija Billy, jota ei koskaan nähdä sarjassa. Äiti Gertrude ajaa tyttärensä välillä hulluuden partaalle, kun taas isänsä Harryn kanssa Daphne tulee paremmin toimeen.
Laplink
Laplink (kirjoitusasuja LapLink, Lap-Link) oli Traveling Softwaren (myöhemmin Laplink Software, Inc.) alun perin vuonna 1983 julkaisema ohjelmisto, jota käytettiin tiedostojen synkronointiin, kopioimiseen tai siirtämiseen kahden PC- tai Mac-tietokoneen välillä ennen paikallisverkkojen aikakautta käyttämällä rinnakkaisporttia ja ns. LapLink-kaapelia tai sarjaporttia ja nollamodeemikaapelia, modeemia, infrapunaa, IPX-verkkoa tai myöhemmin USB:tä ja USB adhoc -verkkokaapelia. Myöhemmissä versioissa on myös etäkäyttömahdollisuus.
Laplink Softwaren myöhempi tuote on nimeltään PCmover.
Laplink-kaapeli
Laplink osasi hyödyntää erityistä kaapelia, jolla kaksi PC-tietokonetta voi yhdistää rinnakkaisliitäntää käyttäen. Rinnakkaisliitännässä on 25 johdinta ja 8 datajohdinta rinnakkain, joten tiedonsiirto sillä on huomattavasti nopeampaa kuin sarjaliitännällä, jossa datajohtimia on yksi.
MS-DOS 6.0 ja PC DOS 5.02 sisälsivät INTERSVR.EXE ja INTERLNK.EXE-ohjelmat, joilla samaa kaapelia voi käyttää tiedonsiirtoon. DR-DOS sisälsi filelink.exe-ohjelman.
Duke University
thumb|Kampuksella sijaitseva Duke Chapel. Duke University on yhdysvaltalainen yliopisto Durhamissa, Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Yliopiston perusti vuonna 1924 yhdysvaltalainen filantrooppi James Buchanan Duke, jonka suku rikastui tupakka- ja sähköteollisuudella. Virallisesti yliopisto perustettiin vuonna 1924. mutta sen tausta on vuonna 1859 perustetussa Trinity Collegessä.
Syksyllä 2017 yliopistossa opiskeli yhteensä 15 192 opiskelijaa, joista 6 532 suoritti perustutkintoa ja 8 660 jatko-opintoja. Perusopiskelijoita on kaikista Yhdysvaltojen osavaltioista ja 85 maasta. Lähes 40 prosenttia opiskelijoista kuuluu etnisiin vähemmistöihin.
The Whole Story
The Whole Story on Kate Bushin kokoelmalevy vuodelta 1986. Albumilla on mukana kaksi aikaisemmin julkaisematonta äänitystä: uusi kappale nimeltä ”Experiment IV” sekä Bushin ensimmäisen hitin ”Wuthering Heights” uudella vokalisoinnilla varustettu remix-versio. Albumi ylsi parhaimmillaan Ison-Britannian albumilistan ykkössijalle.
Vuonna 1986 julkaistiin myös videonauha nimeltä The Whole Story. Se sisältää albumin lauluista tehdyt musiikkivideot samassa järjestyksessä kuin levyllä. Lisäksi mukana on kappale ”The Big Sky”. Julkaisun ”Wow”-video sisältää otteita Bushin konserttikiertueelta, sillä laulaja ei enää pitänyt tallenteen alkuperäisestä promootioversiosta.
”Cloudbusting”-videossa Donald Sutherland esiintyy Wilhelm Reichin roolissa. ”Experiment IV” -musiikkivideolla nähdään puolestaan Dawn Frenchin ja Hugh Laurien cameo-roolit.
Crater Laken kansallispuisto
Ensimmäiset valkoihoiset paikalle saapuneet olivat kullankaivajat John Wesley Hillman, Henry Klippel ja Issac Skeeters, jotka antoivat järvelle nimen Deep Blue Lake, syvänsininen järvi. Nimi tulee järven syvänsinisen värisestä vedestä. Miehillä oli kuitenkin enemmän mielessään kulta kuin järvi, ja he unohtivat pian löytönsä. Myöhemmin paikalle saapuneet valkoihoiset nimesivät järven uudelleen Crater Lakeksi, kraatterijärveksi. Nykyään nimi ”kraatterijärvi” tiedetään virheelliseksi, sillä kyseessä ei ole vedellä täyttynyt kraatteri, vaan oikeammin romahtanut tulivuori eli kaldera. thumb|Mount Scott.
Kaakkois-Englanti
Kaakkois-Englanti on yksi Englannin yhdeksästä hallintoalueesta (region). Se luotiin vuonna 1994 alueuudistuksen yhteydessä. Hallintoalue koostuu yhdeksästä kreivikunnasta, jotka ovat Berkshire, Buckinghamshire, East Sussex, Hampshire, Wightsaari, Kent, Oxfordshire, Surrey ja West Sussex. Lisäksi alueseen kuuluu viisi yhtenäishallintopiiriä: Brighton & Hove, Medway, Milton Keynes, Portsmouth ja Southampton.
Crater Laken kansallispuisto
Vuonna 1870 mies nimeltä William Gladstone Steel alkoi tutkia järveä. Hän nimesi monet sen maanmerkeistä. Hän antoi muun muassa nimen ”Wizard Island” järven velhonhatun muotoiselle saarelle. Yhdessä geologi Clarence Duttonin kanssa Steel jopa mittasi järven syvyyttä. Myös kartta luotiin Crater Laken alueesta. Steelen tutkimukset johtivat haluttuun tulokseen; 22. toukokuuta vuonna 1902 presidentti Theodore Roosevelt julisti järven ja sen lähialueet kansallispuistoksi. Crater Lake on Yhdysvaltain viidenneksi vanhin kansallispuisto. Seuraavien vuosien kuluessa puistoon rakennettiin majataloja, pysäköintipaikkoja ja muita matkailijoiden tarvitsemia palveluita. Vuonna 2003 Crater Lakessa vieraili 451 322 ihmistä.
Kaakkois-Englanti
Kaakkois-Englannin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 8 635 000, mikä tekee siitä väkirikkaimman hallintoalueen. Alueen korkein kohta on 297 metrin korkuinen Walbury Hill Berkshiressa. Pinta-alaltaan 19 096 neliökilometrin suuruinen Kaakkois-Englanti on Englannin kolmanneksi suurin hallintoalue. Sen hallinnollinen pääkaupunki on Guildford.
Hallinto on jakautunut useisiin alayksiköihin. Kreivikunnilla on omat hallintoyksikkönsä, ja ne jakautuvat usein vielä alayksiköihin, jolloin päätöksiä tehdään lopulta aivan paikallistasolla.
Frank J. Selke Trophy
Frank J. Selke Trophy on palkinto, joka annetaan vuosittain National Hockey Leaguen parhaalle puolustavalle hyökkääjälle. Valinnan suorittaa runkosarjan päätyttyä äänestämällä Professional Hockey Writers' Association. Palkinto on nimetty Toronto Maple Leafsin ja Montreal Canadiensin managerin Frank J. Selken mukaan. Se jaettiin ensi kertaa kaudella 1977–1978.
Useimmin palkinnon on voittanut kanadalainen Patrice Bergeron kuudesti. Kaksi suomalaista on voittanut Frank J. Selke Trophyn: Jere Lehtinen kolmesti ja Aleksander Barkov kerran. Joukkueittain eniten palkintoja ovat voittaneet Montreal Canadiens ja Detroit Red Wings, kumpikin seitsemän kertaa. Detroitilla on myös eniten eri pelaajien saavuttamia Frank J. Selke Trophy -voittoja, neljä.
Frank J. Selke Trophyn voittajat
175px|thumb|Venäläinen [[Pavel Datsjuk voitti palkinnon kolme kertaa peräkkäin, vuosina 2008–2010.]] 175px|thumb|[[Jere Lehtinen voitti palkinnon kolmesti Dallas Starsin joukkueessa.]]
Voittajat maittain: (1978-2023)
Sadan miekan mies
Sadan miekan mies on Ilmari Unhon ohjaama suomalainen historiallinen seikkailukomediaelokuva vuodelta 1951. Se ajoittuu 1630-luvun Varsinais-Suomeen ja kertoo tarinan sankarillisesta miekkamiehestä, jolla on kuninkaan antama tehtävä suoritettavanaan. Mestarimiekkailija-sankarin ja hänen parinsa tielle sattuu konnia ja kaunottaria. Televisiossa elokuva nähtiin ensimmäisen kerran 7. maaliskuuta 1964.
Koskelan kartano
Vuosi on 1634, kaksi vuotta on kulunut siitä kun Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin kentällä. Sadan miekan mies, ”köyhä mies merien takaa”, ”Ota-henki-Olavi” eli Kaarnojan kapteeni ratsastaa toverinsa Hannu Eerikinpojan kanssa kohti Koskelan aateliskartanoa. Siellä hän kohtaa Krister Kristerinpojan ja päätyy miekkailemaan tätä vastaan kauniin Elisabeth Gyllenskiöldin, Kristerin serkun, neitsytkammiossa. Elisabeth ei pidä serkustaan ja paljastaa Kaarnojan kapteenille serkkunsa salajuonen kapteenin pään menoksi. Kapteenilla on tärkeä kuninkaan kirje eräälle Ståhlhandskelle. Hän luovuttaa kirjeen Elisabethin haltuun ennen lähtöään Koskelasta. Salajuonen mukaan kapteeni ja hänen toverinsa, Hannu Eerikinpoika on tarkoitus yllättää Lehikon autiotorpalla matkalla Turkuun. Kaksikko tietää varoa kyseistä torppaa, eivätkä he lopulta kohtaa siellä muita kuin vuolasta Karjalan murretta puhuvat hyväntahtoiset palkkasoturit Komsin ja Taavetin, jotka ovat elokuvan koomisen hahmon ritareita.
Kolmen tuopin majatalo
Turussa Kaarnojan kapteeni ja Hannu majoittuvat Kolmen Tuopin majataloon. Majatalon piika varoittaa miehiä Martens van Heerenin juoksupojasta Molleruksesta. Miehet saavat Mollerukselta arvokkaita tietoja uhkaamalla häntä kidutuksella. Seuraava kohtaus sijoittuu Kurjen taloon, joka on van Heerenillä vuokralla. Krister Kristerinpoika juonittelee siellä van Heerenin kanssa seuranaan serkkunsa, vaalea kaunotar Kristiina Gyllenskiöld. Van Herrenin motiivit paljastuvat: hän haluaa palauttaa Ruotsin valtakunnan pyhän kirkon eli Vatikaanin suojaan.
Kaarnojan kapteeni ja Hannu ovat tunkeutuneet Kurjen taloon yön pimeydessä. Kristiina on saanut tehtäväkseen viekoitella kapteenin, mutta hänen makuuhuoneeseensa tunkeutuukin Hannu, jota Kristiina luulee kapteeniksi. Hannu lumoutuu Kristiinasta. Kaarnojan kapteeni puolestaan tunkeutuu Kristiinan serkun Elisabethin makuuhuoneeseen. Elisabeth ja kapteeni tuntevat jo toisensa. Heidän välilleen kehittyy riita, joka päättyy kiihkeisiin suudelmiin. Krister ja van Heeren taasen vaativat saada tietää, onko Kaarnojan kapteeni Elisabethin luona. Maatessaan sängyssä kapteenin vieressä Elisabeth valehtelee Kristerille, ettei kapteeni ole läsnä.
Turun linna
Taistelutta sankarit eivät kuitenkaan pääse pois Kurjen talosta. He voittavat kamppailun miesylivoimaa vastaan ja hyvästelevät Elisabethin ja Kristiinan miekat tanassa ja ratsastavat kohti Turun linnaa. Krister Kristerinpoika on virittänyt sinne ansan, joten Kaarnojan kapteeni ja Hannu joutuvat tyrmään. Van Heeren ja Krister kuulustelevat kapteenia kuninkaan kirjeestä. Kapteeni säilyttää itsevarmuutensa ja lopulta valtaa Turun linnan Komsin ja Taavetin avulla. Linnan vankiluolista sankareiden matka jatkuu Koskelan aateliskartanoon.
Hyvä voittaa pahan
Serkukset Elisabeth ja Kristiina palaavat Koskelaan ennen kapteeni Kaarnojaa. Koskelassa renki kertoo Ståhlhandsken saapuneen paikalle. Se on kuitenkin valhe, jonka takana on van Heeren. Kaunottaret ajautuvat miekkataisteluun van Heereniä vastaan. Kaarnojan kapteeni saapuu juuri silloin Koskelaan. Hän voittaa van Heerenin kamppailussa, tämän todellinen henkilöllisyys paljastuu kapteenille ja van Heeren luovutetaan Ståhlhandskelle, joka sillä välin on todella saapunut Koskelaan. Elisabeth antaa hallussaan olleen kirjeen Ståhlhandskelle, ja van Heerenin peli on pelattu.
Tuotanto ja palkinnot
Elokuvan ulkokuvaukset tehtiin Paraisilla Kuitian keskiaikaisen kartanon ympäristössä ja Turussa Luostarinmäellä ja linnan tienoilla. Elokuvassa kahdesti näkyvä kokokuva Turun linnasta on pienoismalli, sillä linnan ympäristö ei käynyt enää 1600-luvun kuvauksiin. Miekkailua näyttelijöille opetti suomalaisten olympiamiekkailijoiden ranskalaisvalmentaja Roger Blanc, joka opetti pari vuotta myös Teatterikoulussa.
Tuottajan valitus veron korkeudesta tuotti tulosta, ja elokuva vapautettiin verosta kokonaan. Roy eli Tapio Vilpponen sai tämän elokuvan sekä elokuvan Gabriel, tule takaisin lavastuksesta Jussi-palkinnon tilaisuudessa, joka pidettiin 19. marraskuuta 1951 Hotelli Aulangossa.
Arviot
Suomen kansallisfilmografia -teossarjan päätoimittaja Kari Uusitalo valitsi Sadan miekan miehen sadan merkittävän suomalaisen näytelmäelokuvan joukkoon vuoden 1990 MMM -kirjassa. Pääosan esittäjää Kalervo Nissilää kutsuttiin elokuvan vuoksi Suomen Errol Flynniksi.
Aikalaisarvioijien yleinen mielipide oli, että kotimainen seikkailuelokuva puolustaa hyvin paikkaansa, joskin ohjauksen puutteisiin kiinnitettiin huomiota.
Myöhemmässä televisioajan arviossa ohjaus todetaan vetäväksi.
Mirtatsapiini
Käyttöaiheet
Mirtatsapiini on tarkoitettu aikuisten masennustilojen hoitoon. Sitä käytetään myös pieninä annoksina pitkäaikaisen unettomuuden hoitoon.
Masennuksen hoidossa vuorokausiannos on yleensä 15–45 mg; aloitusannos on 15 mg tai 30 mg. Mirtatsapiinin vaikutus saattaa alkaa jo 1-2 viikossa.
Vaikutustapa
thumb|Mirtatsapiiniin perustuvia lääkkeitä. pienoiskuva|Suomalaisia Mirtazapin Orion 15mg -mirtatsapiinitabletteja. Mirtatsapiini on mianseriinin lähisukulainen ja rakenteeltaan sen pyridiinianalogi. Vaikutukset solutasolla ovat monimutkaisia, mutta nettotuloksena se lisää noradrenergistä ja serotonergistä neurotransmissiota. Mirtatsapiini salpaa farmakologisissa testeissä postsynaptisia 5-HT2- ja 5-HT3-serotoniinireseptoreita. SSRI-lääkkeille ominaisia hoidon alussa ilmeneviä haittoja, kuten levottomuus- tai ahdistuneisuusoireita ja pahoinvointia on mirtatsapiinilla vähemmän. Myös seksuaaliset haitat ovat vähäisempiä kuin SSRI-lääkkeillä. Mirtatsapiini ei juuri sitoudu alfa-1-adrenergisiin eikä muskariinireseptoreihin. Se ei hoitoannoksilla yleensä vaikuta sydämen tai verenkierron toimintaan. Mirtatsapiini sitoutuu histamiinireseptoreihin, mikä selittää sen sedatiivisen vaikutuksen.
Lääkettä pidetään ns. kaksikanavaisena, koska se vaikuttaa sekä serotonergisesti että adrenergisesti.
Nykytietämyksen mukaan mirtatsapiinin antidepressiivinen vaikutus perustuu presynaptisten Alfa2A-reseptorien salpautumiseen, mikä aktivoi keskushermoston noradnergistä järjestelmää negatiivisen palautteen estyessä. Mirtatsapiini aktivoi myös keskushermoston serotonergista ja dopaminergista järjestelmää, kuitenkaan vaikuttamatta välittäjäaineiden takaisinottoa estämällä, kuten esimerkiksi SSRI-lääkkeet. Myös 5-HT2C-reseptorin salpautumisella saattaa olla rooli mirtatsapiinin antidepressiiviseen tehoon.
5-HT3-serotoniinireseptoreiden salpautumisesta saattaa olla hyötyä potilailla, jotka kärsivät pahoinvoinnista.
Mirtatsapiinin suositeltava annos on unettomuuteen 3,75–7,5 mg, jolla ei ole antidepressiivistä vaikutusta. Yli 15 mg:n annokset saattavat jopa huonontaa yöunta. Masentunut tai ahdistunut potilas voi hyötyä yöksi otetusta pienestä mirtatsapiini-annoksesta liitettynä muuhun masennuslääkkeeseen.
Hus, Helsingin yliopisto ja Aalto-yliopisto selvittivät tutkimuksessa toiminnallisen magneettikuvauksen avulla, miten mirtatsapiini vaikuttaa aivojen toimintaan. Tutkijat huomasivat, että mirtatsapiini pystyy vaimentamaan epämiellyttäviin tapahtumiin liittyviä reaktioita aivojen useilla eri alueilla. Lisäksi mirtatsapiini voi tutkimuksen mukaan vahvistaa positiivisia kokemuksia.
Sivuvaikutukset
Takykardia ja asentohypotensio ovat mahdollisia mirtatsapiinin haittavaikutuksia. Yleisiä mirtatsapiinin haittoja ovat myös lisääntynyt ruokahalu ja painonnousu. Yksittäisinä haittavaikutuksina on kuvattu mm. hyperkinesiaa, levottomat jalat -oireyhtymää, hallusinaatioita, huimausta, päänsärkyä ja valkosolukatoa. Mirtatsapiinin äkillisen lopettamisen yhteydessä on kuvattu vieroitusoireita, kuten huimausta, ahdistuneisuutta tai parestesioita. Mirtatsapiini otetaan yleensä yhtenä annoksena iltaisin, johtuen sedatiivisesta vaikutuksesta. Yliannostuksen yhteydessä on kuvattu lähinnä nopeaa pulssia.
Yhteisvaikutukset muihin lääkkeisiin
Lääke saattaa voimistaa muiden samanaikaisesti käytettävien lääkeaineiden vaikutusta. Tämä pätee etenkin sedatiivien sekä anksiolyyttien kohdalla, sillä mirtatsapiini saattaa näiden hoitovaikutuksia voimistaa. MAO-estäjät (lähinnä moklobemidi, selegiliini) ovat ehdottomasti vasta-aiheisia, ns. turva-aikana pidetään kahta viikkoa. Samanaikaisuudesta aiheutuisi vakava serotoniinioireyhtymän vaara, joka voi olla kohtalokasta.
Vieroitusoireet
Mirtatsapiinin ja muiden masennuslääkkeiden käytön lopettaminen voi aiheuttaa vieroitusoireita. Tästä syystä käytön asteittainen lopettaminen on suositeltavaa.
Kansallinen divisioona (Luxemburg)
Kansallinen divisioona  on Luxemburgin jalkapallon pääsarja.
Sarjaa on pelattu yhtäjaksoisesti vuodesta 1910 lähtien lukuun ottamatta vuotta 1913 ja kolmea toisen maailmansodan vuotta. Kauteen 1913–1914 saakka sarjan nimi oli Championnat Luxembourgeois , sen jälkeen kauteen 1931–1932 Division d’Honneur ja kauteen 1956–1957 Premiere Division ennen nykyisen nimen käyttöönottoa.
Kaudeksi 2006–2007 sarjan joukkuemäärää lisättiin kahdestatoista neljääntoista. Joukkueet pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Luxemburgin mestarijoukkue pääsee Mestarien liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle ja hopeajoukkue Eurooppa-liigan karsintojen avauskierrokselle.
Luciano Berio
Luciano Berio (24. lokakuuta 1925 – 27. toukokuuta 2003) oli italialainen säveltäjä. Lapsena hän opiskeli pianonsoittoa isänsä ja isoisänsä johdolla, jotka olivat molemmat urkureita. Toisen maailmansodan jälkeen hän muutti Milanoon ja opiskeli oikeustiedettä ja musiikkia. Hän aloitti säveltäjänuransa uusklassistina.
Berio matkusti häämatkallaan Yhdysvaltoihin ja tapasi siellä italialaisen Luigi Dallapiccolan, joka tutustutti hänet 12-säveljärjestelmään. Eurooppaan palattuaan Berio tutustui avant-garden kärkinimiin kuten Bruno Maderna, Henri Pousseur ja Karlheinz Stockhausen. Nämä olivat kiinnostuneita elektronisesta musiikista. Berio perusti Madernan kanssa Italian ensimmäisen elektronisen musiikin studion.
Berion sävellyksiin kuuluu muun muassa Sinfonia orkesterille ja kahdeksalle lauluäänelle (1968-1969). Hän kuoli Roomassa vuonna 2003.
Operaatio Wigwam
thumb|right|Wigwam-ydinkokeen räjäytys, joka tehtiin 14.5.1955 Tyynellämerellä. Operaatio Wigwam oli yhden ydinkokeen mittainen merellinen sotilasoperaatio. Tämän tehnee erityislaatuiseksi se, että toteuttaja oli Yhdysvaltain laivasto, sekä myös se: että ydinlaukaisu suoritettiin avomerellä ja pintaa paljon syvemmällä. Siihen osallistui 30 Yhdysvaltain laivaston alusta sekä 6 800 henkilöä. Ydinkoelataus räjäytettiin merialueella n. 800 km eli 500 mailia San Diegosta lounaiseen. 14. toukokuuta vuonna 1955 räjäytettiin Mark 90 W7-tyypin, Betty-nimen saanut ydinräjähde.
Aseen tyyppi oli syvyyspommi. Sen tuhovoima oli 30 kT, aseen kehittäjä on Los Alamosin ydinlaboratorio LANL ja se mahdollisesti käytti kiihdytettyä fissiota. Tämä on perusteltavissa pommin klassista fissiopommia kevyemmällä kokoonpanolla eli konstruktiolla. Esimerkiksi raskas laivastohävittäjäkone F7F-3 Tigercat kykeni kantamaan, tämän arviolta 1 100 kg omamassaltaan olevan ydinsyvyyspommin.
Koelataus hinattiin laukaisukohteeseensa proomulla Tyynellämerellä. Pommiin oli vedetty yli 6 mailin eli lähes 10 km mittaiset kaapelit. Räjäytys toteutettiin 680 m eli 2 000 jalan/ft. syvyydessä. Räjäytyksen nimi oli sama kuin operaation eli Wigwam.
Itse testattu asetyyppi Mark 90 Betty oli käytössä vain varsin lyhyen ajan, sillä sen palvelusura käsitti vuodet 1955 - 1960. Kehittely tapahtui vuonna 1952. Aktiivissa käytössä olleiden syvyyspommien ydinkärjen tuhovoima oli 5 - 10 kT. W7 -asetyyppiä eli ydinkärkeä käytettiin myös muissa sovellutuksissa, kuten taktisiin lyhyen kantaman ohjuksiin asennettuna sekä ilmatorjuntaohjuksissa.
Muuta erikoista oli se, että USS Mount McKinley oli toistamiseen johtoaluksena eli lippulaivana yhdysvaltalaisten suorittamassa ydinkokeessa. Operaatio Sandstone oli tämä edellinen (ko. alusta tarkoittaen) mainittu, mikä toteutettiin vuonna 1948.
Polar Music
Polar Music on ruotsalainen levy-yhtiö. Yhtiön perustivat Stig Anderson ja Bengt Bernhag vuonna 1963. Yksi Polar Musicin tunnetuimmista artisteista oli ABBA-yhtye. Vuosina 1976–1989 yhtiön yhtenä pääosakkaana oli virolaissyntyinen ja sittemmin Viron ulkoministerinä toiminut Jaan Manitski. Nykyisin Polar Music on osa Universal Musicia.
Polar Music artisti
ABBA, Alive Feat, Jessie Martins, Lena Andersson, Chana, Crosstalk, Dilba, Emilia, Frida, Agnetha & Linda, Ted Gärdestad, Gemini, Hellacopters, The Infinite Mass, Fredrik Kempe, Lambretta, Maarja, Paulo Mendonca, Mr. Vegas Fea Intense, Emma Nilsdotter, Mats Paulson, Pineforest Crunch, Sam (Musician), Skintrade, Starr Chukki/infinit, Svenne & Lotta, Joey Tempest, Top Notch, Topaz Sound and Anders Widmark.
Hjálmþérin ja Ölvirin saaga
Hjálmþérin ja Ölvirin saaga [hjaulmthjerin] (isl. Hjálmþés saga ok Ölvis) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Saaga kertoo Mannheimin (isl. Mannheimar) kuninkaan pojaksi kutsutun Hjálmþérin ja tämän ystävän Ölvirin seikkailuista, joihin nämä ajautuvat Hjálmþérin äitipuolen asettaman kirouksen vuoksi. Hjálmþérin ja Ölvirin saaga luetaan yleensä niin kutsuttuihin muinaissaagoihin, mutta saagalla on yhtäläisyyksiä myös kotoperäisiin ritarisaagoihin. Hjálmþérin ja Ölvirin saaga on yksi nuorimmista muinaissaagoista. Se on todennäköisesti kirjoitettu vasta 1400-luvulla. 1300-luvulta on kuitenkin säilynyt Hjálmþérin tarinaan liittyvää rímur-runoutta (Hjálmþés rímur), minkä perusteella on oletettu, että tarinasta on ollut myös alkuperäisempi versio, joka olisi kirjoitettu vuoden 1300 tietämillä. Hjálmþérin ja Ölvirin saagaa ei ole suomennettu.
Hans Aanrud
thumb|upright|Hans Aanrud Hans Aanrud (1863 Gausdal, Norja – 1953 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija ja kriitikko. Hän kuvasi tuotannossaan maaseudun ihmisiä ja luontoa. Tuotanto on luoteeltaan idyllisrealistista. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja, näytelmiä ja esseitä.
Hjálmþérin ja Ölvirin saaga
Hjálmþérin ja Ölvirin saaga lähteenä
Nuorena muinaissaagana Hjálmþérin ja Ölvirin saaga luetaan niin kutsuttuihin seikkailusaagoihin (saks. Abenteuersaga). Saaga muistuttaa juonensa ja tapahtumapaikkojensa osalta hyvin paljon myös kotoperäisiä ritarisaagoja. Niiden tavoin Hjálmþérin ja Ölvirin saagassa mainitaan useita eksoottisia paikkoja, kuten Syría ja Arabía, ja saagahahmoilla on nimiä, jotka eivät ole skandinaavista alkuperää (esim. Ptólómeus). Saagan sisällön ja tyylin perusteella Hjálmþérin ja Ölvirin saaga on katsottu sen saaneen vaikutteita monenlaisista lähteistä, alkaen muista muinais- ja kotoperäisistä ritarisaagoista eurooppalaiseen kirjallisuuteen. Saagalla on myös kansansatumaisia piirteitä, ja siinä esiintyy monia tarina-aihelmia. Useilla motiiveilla on vastaavuutensa joko skandinaavisessa tai kelttiläisessä perinteessä. Saaga on muunnelma niin sanotusta äitipuolisadusta.
Hjálmþérin ja Ölvirin saaga suurvalta-ajan Ruotsissa
Hjálmþérin ja Ölvirin saagaa pidetään tutkimuksessa lähinnä  ”valhesaagana” (isl. lygisaga) eli puhtaasti fiktiivisena teoksena, joka ei kerro todellisista tapahtumista. Siitä huolimatta saagasta kiinnostuttiin suurvalta-ajan Ruotsissa. Koska ruotsalaiset eivät tuolloin enää ymmärtäneet muinaissaagojen kieltä, muinaisislantia, saaga ilmestyi Johan Fredrich Peringskiöldin kääntämänä vuonna 1720 (Hialmters och Olvers saga, Stockholm: Horrn). Saagan kääntämisen ja julkaisemisen motiivina oli tuolloin nimenomaan saagan historiallinen arvo: sen katsottiin kuvaavan Ruotsin muinaista ja loistokasta menneisyyttä. Olof Rudbeck katsoi saagassa mainitun Mannheimarin vastaavan muinaista Atlantista eli hänen näkemyksensä mukaisesti Ruotsia.
Suomenlahti soi
Suomenlahti soi on muusikko Janne Louhivuoren toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1983.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Janne Louhivuori, ellei toisin mainittu.
Alcalá de Henares
Alcalá de Henares on noin 200 000 asukkaan kaupunki Espanjassa, Madridin itsehallintoalueella, 30 kilometriä pääkaupungista Madridista koilliseen. Kaupunki tunnetaan yleisesti nimellä Alcalá, mutta loppuosaa käytetään usein erottamaan se pienemmästä, Andalusiassa sijaitsevasta, Alcalá de Guadaírasta.
Historia
Alcalá de Henares on roomalaisten perustama, ja siellä oli roomalaisaikaan noin 10 000 asukasta. Kaupungin latinankielinen nimi on Complutum, ja siksi kaupungista käytetään edelleen paikannimiadjektiivia complutense. Jo ennen roomalaisia kaupungin lähitienoita olivat asuttaneet keltiberien heimot. Visigoottien valtakaudella Alcalá oli ainoastaan pyhimyksiä Justus ja Pastor kunnioittavien pyhiinvaelluskohde. Maurit perustivat kaupungin uudelleen vuonna 1083 rakentamalla läheiselle kukkulalle linnan (al-qalat), joka nykyään tunnetaan nimellä Alcalá la Vieja (Vanha Alcalá). Kaupungin nykyinen nimi tarkoittaa ”linnaa Henaresjoen varrella”.
Kristoffer Kolumbus tapasi kuninkaalliset Ferdinandin ja Isabellan ensimmäistä kertaa vuonna 1486 Alcalássa. Vuonna 1499 kardinaali Cisneros perusti Complutensen yliopiston, josta tuli tärkeä renessanssinaikainen keskus. Yliopisto siirrettiin Madridiin vuonna 1836, ja vanhoihin tiloihin avattiin vuonna 1977 uusi yliopisto, Universidad de Alcalá. Kaupunki vaurioitui pahasti Espanjan sisällissodassa. Yliopisto ja kaupungin historialliset osat ovat Unescon maailmanperintökohde.
Hyvien kulkuyhteyksien vuoksi suuri osa kaupungin asukkaista käy töissä Madridissa, ja Alcalásta onkin tullut nukkumalähiö. Madridin terrori-iskut 11. maaliskuuta 2004 koskettivat kaupunkia suuresti, sillä kaikki pommitetut junat olivat joko lähteneet Alcalásta tai ainakin kulkeneet sen läpi matkallaan Madridiin.
Palvelut
Alcalá de Henaresin ystävyyskaupunki on Englannissa sijaitseva Peterborough, jonka katedraaliin on haudattu Katariina Aragonialainen.
Väestö
pienoiskuva|lang=fi|Alcalá de Henaresin väestönkasvu 1900–2010. 18 prosenttia kaupungin väestöstä on ulkomaalaista alkuperää, ja heistä iso osa (30 prosenttia) on siirtolaisia Itä-Euroopasta. Keskustan tuntumaan on perustettu lukuisia kiinalaisia yrityksiä.
Tunnettuja asukkaita
Kirjailija Miguel de Cervantes syntyi Alcalá de Henaresissa, kuten myös Aragonian kuningas Ferdinand I ja Katariina Aragonialainen, Englannin kuningatar ja Henrik VIII:n ensimmäinen puoliso. Muita kaupunkiin liitettäviä henkilöitä ovat muun muassa teologi Gabriel Vázquez, taidemaalari Pablo de Céspedes, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan Ferdinand I sekä Espanjan toisen tasavallan viimeinen presidentti Manuel Azaña.
Sam Totman
thumb|200px|[[DragonForce esiintymässä vuoden 2006 Finnish Metal Expossa. Sam Totman kuvassa toinen vasemmalta.]] Sam "Heimdall" Totman (s. 8. elokuuta 1979, Englanti) on toinen power metal -yhtye DragonForcen kitaristeista ja vastaa useimmista yhtyeen kappaleiden sanoituksista sekä sävellyksistä.
Alkuajat
Totman syntyi Englannissa, mutta muutti jo nuorella iällä Uuteen-Seelantiin. Sam aloitti soittamaan klassista kitaraa yhdeksän vuoden iässä kaavamaisesti harjoitellen. Sam soitti kolmessa hyvin erilaisessa yhtyeessä ennen siirtymistään DragonForceen. Yksi näistä yhtyeistä oli Demoniac, jossa hän tapasi DragonForcen toisen soolokitaristin Herman Lin.
DragonForce
Totman ja Herman Li ovat nykyään ainoat DragonForcen alkuperäisjäsenistä. Sam Totman on DragonForcen toisen kitaristin Herman Lin kanssa tunnettu äärimmäisen nopeista kitarasooloista. Metallican kitaristi Kirk Hammett onkin sanonut DragonForcen kitaristien Herman Lin sekä Sam Totman olevan nopeimmat kitaristit, joihin hän on koskaan törmännyt.
Signature kitara
DragonForcen kummallekin kitaristille, Herman Lille sekä Sam Totmanille julkaistiin vuonna 2008 omat signature-kitarat. Lin mukaan Ibanez sekä kitaristit ovat käyttäneet uskomattomasti aikaa kitaroiden valmistamiseen. Lin kitara on nimeltään Ibanez E-Gen ja Totmanin Ibanez STM1, ja ne tulevat markkinoille heti julkaisun jälkeen. Totman on ennenkin käyttänyt Ibanezin kitaroita, ja hänen useimmin käyttämänsä malli on Ibanez Iceman.
Aymen Mathlouthi
Seurajoukkueura
Mathlouthi aloitti uransa paikallisessa junioriseurassa Jeunesse sportive d'El Omranessa, josta kykyjen etsijät löysivät hänet vuonna 2001. Mathlouthi siirtyi Club Africainin junioreihin ja oli myös kaudella 2002/2003 kirjoilla edustusjoukkueessa. Pian hän kuitenkin allekirjoitti sopimuksen Étoile Sahelin kanssa vuonna 2003, jossa Mathlouthi on voittanut muun muassa Tunisian liigamestaruuden ja Afrikan Mestarien liigan.
Maajoukkue
Mathlouthi pelasi ensimmäisen maajoukkue ottelunsa 23. maaliskuuta 2007, jonka jälkeen hän on kuulunut maajoukkueen vakiopelaajiin varamaalivahtina Hamdi Kasraouin toimiessa maansa ykkösmaalivahtina. Mathlouthi kuitenkin nousi vuoden 2008 aikana maansa ykkösvahdiksi vuoden 2010 MM-karsinnoissa. Sittemmin hän menetti roolinsa loukkaantumisen vuoksi.
Mathlouthi toimi maansa ykkösvahtina vuoden 2010 Afrikan kisoissa. Hänen oli tarkoitus olla mukana myös vuoden 2012 Afrikan kisoissa, mutta oli vähällä jättämään kisat väliin leikkauksen vuoksi. Mathlouthi pelasi lopulta kisoissa kolme ottelua, jossa Tunisian kisat päättyivät puolivälieriin.
Tarasque
Tarasque on Pyhän Martan legendaan liittyvä taruolento.
Legenda
Onachus-merikäärmeen ja Leviatan-merihirviön liitosta syntyi suuri sininen vesilohikäärme, Tarasque. Se terrorisoi eteläisen Rhônen laakson asukkaita kunnes Pyhä Martta tuli apuun.
Joissakin kuvauksissa Tarasque oli itse paholainen.
Epätoivoiset kyläläiset suunnittelivat kotiseutunsa jättämistä, kun yllättäen saapui nuori kaunis nainen, joka tunnistettiin heti Pyhäksi Martaksi. Hän oli juuri pelastanut erään pojan hukkumiselta ja oli muutenkin saavuttanut mainetta hyvillä töillään ja ihmeteoillaan. Kyläläiset anelivat pyhimystä pelastamaan heidät hirviöltä, ja Martta suostui auttamaan sillä ehdolla, että kylä kääntyisi kristinuskoon. Hän lähti paljain jaloin suolle vain risti suojanaan ja kesytti Tarasquen kiehtovan kauniilla laulullaan. Hirviö ryömi vedestä lepäämään hänen jalkojensa juureen. Martta sammutti lohikäärmeen tulen vihkivettä pirskottamalla, leikkasi sitten palmikkonsa, sitoi ne hirviön kaulaan ja talutti hirviön kylään. Mutta vaikka peto oli nyt lauhkea kuin lammas, ihmiset kävivät sen kimppuun ja tappoivat sen kivillä ja kepeillä.
Kimmo Timonen
Kimmo Samuel Timonen (s. 18. maaliskuuta 1975 Kuopio) on pelaajauransa päättänyt suomalainen jääkiekkoilija, olympia- ja MM-mitalisti, kaksinkertainen Suomen mestari sekä Stanley Cup -voittaja. Timonen oli jääkiekossa pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi mittavan uran Pohjois-Amerikan NHL-liigassa, jossa hän pelasi 1 108 runkosarjaottelua tehopistein 117+454=571. Timosen pelillisinä vahvuuksina on pidetty hyvää peliälyä ja luistelutaitoa.
Timonen on eniten maaleja tehnyt suomalaispuolustaja NHL:ssä Teppo Nummisen ohella, mutta Timonen saavutti 117 maalia pelaamalla 264 ottelua Nummista vähemmän. Lisäksi hän on eniten ylivoimamaaleja ja ylivoimapisteitä NHL:ssä tehnyt suomalaispuolustaja 61 maalillaan ja 332 pisteellään. Kaikkien puolustajien ylivoimamaalitilastossa hän on 43. sijalla ja ylivoimapistetilastossa 21. sijalla. Tosin suomalaistaustaisista pelaajista hänen edellään on kanadansuomalainen puolustaja Chris Pronger 83 ylivoimamaalillaan ja 374 ylivoimapisteellään.
Timonen pelasi ensimmäisen ottelunsa miesten tasolla kasvattajaseurassaan KalPassa kaudella 1991–1992. Vuonna 1994 hän siirtyi Turun Palloseuraan, jossa hän saavutti Suomen mestaruuden ja kaksi SM-hopeaa. Voitettuaan uransa toisen Suomen mestaruuden Helsingin IFK:ssa kaudella 1997–1998 Timonen siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja teki sopimuksen NHL-seura Nashville Predatorsin kanssa. Kahdeksan kauden ajan Nashvillea edustanut Timonen pelasi NHL:ssä myös seitsemän kauden ajan Philadelphia Flyersissa ja yhden kauden Chicago Blackhawksissa. Hän voitti NHL:n Stanley Cup -mestaruuden pelaajauransa viimeisellä kaudella Chicagossa keväällä 2015.
Maajoukkuetasolla Timonen pelasi kolmesti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, seitsemästi maailmanmestaruuskilpailuissa, viidesti olympialaisissa ja kahdesti maailmancupissa. Hän saavutti maajoukkueurallaan kolme aikuisten maailmanmestaruuskisojen mitalia sekä neljä olympiamitalia, ja toisen sijan vuoden 2004 maailmancupista.
KalPa jäädytti Timosen pelinumeron 44 3. joulukuuta 2016 seurahistorian neljäntenä pelaajana.
Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF nimesi Timosen IIHF:n Hall of Fameen helmikuussa 2020. Timonen on kunniagallerian 21. suomalainen.
SM-liiga
Timonen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset ottelunsa SM-liigassa kaudella 1991–1992. Kahdella seuraavalla kaudella hänen peliaikansa kasvoi huomattavasti. Tämän jälkeen Timonen siirtyi TPS:n riveihin. Heti seuraavalla kaudella hän murtautui TPS:n liigajoukkueeseen ja voitti Suomen mestaruuden. Timonen pelasi TPS:ssä vielä kaksi kautta. Jälkimmäisellä hän voitti SM-hopeaa ja valittiin tähdistökentälliseen. Tämän jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1997–1998 HIFK:n riveihin. Hän kuului jälleen mestaruuden voittaneen joukkueen avainpelaajiin. Hän teki uransa parhaat tehopisteet, 25 ja voitti Suomen mestaruuden.
Nashville Predators
Vuonna 1998 Timosen varannut Los Angeles Kings kauppasi hänet ja Jan Vopatin Nashville Predatorsiin. Debyyttikaudellaan 1998–1999 Nashville Predatorsissa hän pelasi 50 ottelua, mutta joutui pelaamaan osan ajasta IHL:ssä Milwaukee Admiralsissa.
Kaudella 1999–2000 Timonen teki todellisen läpimurtonsa. Hän teki 51 ottelussa 33 pistettä, mikä toi hänelle valinnan vuoden 2000 NHL:n tähdistöotteluun, joka jäi kuitenkin väliin loukkaantumisen vuoksi.
Seuraavat neljä kautta Timonen jatkoi Nashvillessä ja teki kolmella kaudella 40 pistettä tai yli. Joukkue kuitenkin selviytyi vain kaudella 2003–2004 pudotuspeleihin.
thumb|left|210px|Timonen [[Nashville Predatorsin paidassa vuonna 2006.]]