cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karri Kivi
Valmennusura
Kivi toimi Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana 2013–2014. Joukkue voitti vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa. Toukokuussa 2014 Kivi teki kaksivuotisen sopimuksen KHL-joukkue Traktor Tšeljabinskin kanssa ja jätti nuorten maajoukkueen. Kivi irtisanottiin Traktor Tšeljabinskin päävalmentajan tehtävästä 22.10.2014. 4. marraskuuta 2015 tiedotettiin, että Kivi siirtyy kaudesta 2016–2017 alkaen Tampereen Ilveksen päävalmentajaksi kaksivuotisella kevääseen 2018 kestävällä sopimuksella. Heikon runkosarja-alun jälkeen Kivi irtisanottiin tehtävistään 30. syyskuuta 2019. Silloin 7 pelatun pelin jälkeen oli Ilveksellä koossa 3 sarjapistettä eli yhden voiton verran. 23. marraskuuta 2021 Kivi palasi Ässiin korvaamaan päävalmentajan paikalta potkut saaneen Ari-Pekka Selinin.
Muuta
Kivi valittiin vuoden 2013 positiivisimmaksi porilaiseksi, ja samana vuonna hänet palkittiin myös Suomen Jääkiekkoliiton ojentamalla Kalen Kannulla, toukokuussa 2013. Kalen kannu on Kalervo Kummolan lahjoittama erikoispalkinto, joka jaetaan jääkiekkovaikuttajalle merkittävän kiekkoteon johdosta Liiga-gaalassa.
Kivi ja laulaja Olli Lindholm (1964–2019) olivat läheisiä ystävyksiä Lindholmin kuolemaan asti.
Iosif Berdijev
Berdijev kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952 jokaisella telineellä. Hän voitti joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui ottelussa kymmenenneksi. Yksittäisillä telineillä hänen paras sijoituksensa oli hypyn seitsemäs sija.
Tiina Vierto
Vierto kirjoitti ylioppilaaksi missivuonnaan 1990 ja vuonna 1997 hän oli valmis kauppatieteiden maisteri. Vierto tuli myös tunnetuksi TV:ssä Onnenpyörä-ohjelman tyttönä.
Fabián Monzón
Luciano Fabián Monzón (s. 13. huhtikuuta 1987 Granadero Baigorria, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa argentiinalaista Atlético Tucumánia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Hän aloitti uransa Boca Juniorsista. Monzón valittiin yllättäen mukaan Argentiinan maajoukkueeseen pelaamaan vuoden 2008 kesäolympialaisiin. Hän aloitti jokaisessa ottelussa kentällä ja turnaus päättyi lopulta olympiakultaan.
Monzónin hyvät otteet olympialaisissa herättivät kiinnostusta Euroopassa. Hän siirtyi lopulta Real Betisiin yhdeksän miljoonan euron siirtosummalla. Aikaisemmin hänet yhdistettiin muun muassa saksalaiseen Hamburg SV:hen. Monzón teki heti debyytissään Betisissä ensimmäisen maalinsa ottelussa FC Barcelonaa vastaan, Betis hävisi ottelun kuitenkin 3–2.
Leishmaniaasi
Leishmaniaasi on Leishmania-sukuun kuuluvien harvasiimaeliöiden aiheuttama sairaus, jolla on kolme eri ilmenemismuotoa. Leishmania-loisten aiheuttamat kolme erityyppistä infektiota ovat viskeraalinen eli sisäelinleishmaniaasi eli kala-azar, mukokutaaninen eli iho-limakalvoleishmaniaasi ja kutaaninen eli iholeishmaniaasi. Leishmaniaasi saadaan tartuntana verta imevien Phlebotomus- ja Lutzomyia-sukujen hietakärpästen pureman välityksellä.
Taudin yleisin muoto on iholeishmaniaasi, jossa puremakohtaan kehittyy vallireunainen haavauma. Hoitamattomana haavauman paraneminen kestää muutamasta kuukaudesta vuoteen ja jättää iholle arven. Taudin vaarallisempi muoto on viskeraalinen leishmaniaasi, jossa Leishmania-loiset infektoivat koko elimistön, erityisesti maksan ja pernan. Viskeraalinen leishmaniaasi voi hoitamattomana johtaa kuolemaan, ja se tunnetaan myös nimillä kala-azar ja mustakuume.
Leishmaniaasin lääkehoidossa käytetään esimerkiksi amfoterisiini-B:tä, vaikka vaihtoehtoisia ja vähemmän myrkyllisiä lääkkeitä tutkitaan.
Leishmaniaasia esiintyy myös eläimillä, esimerkiksi koirilla.
Sexorcism
Sexorcism on suomalaisen hard rock- ja heavy metal -yhtye Lordin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2018. Levyn äänitykset alkoivat lokakuussa 2017 Finnvox-studiolla Helsingissä. Levyn tuotti Mikko Karmila.
Albumin teemaksi valikoitui manaaminen, Manaaja sekä Conjuring -elokuvasarjojen innoittamana. Yhtye lupasi kohutuinta levyä tähän saakka.
Albumia varten oli demotettuna 20 kappaletta, joka on yhtyeen historiassa pienin määrä, joista albumin kokonaisuus on rakennettu. Äänitysten aikaan Mr. Lordilla oli paise kurkussa, joka jouduttiin leikkaamaan. Mr. Lordin ääni ei ollut enää entisellään. Ääni ei riittänyt Naked in My Cellar -kappaleen korkeimpaan kohtaan, joten siihen päädyttiin käyttämään lauluraitaa demolta.
Albumi ylsi ensimmäisillä listaviikoillaan Suomen virallisen listan sijalle 19 ja fyysisten albumien listan neljänneksi.
Lähteet
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022
Marco Tuokko
Marco Tuokko (s. 27. maaliskuuta 1979 Raisio) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Tuokko oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja hänen mailakätisyytensä oli vasen. Hän pelasi urallaan yli 300 ottelua SM-liigassa ja 200 ottelua Elitserienissä.
Vuosina 1998–2005 Tuokko pelasi TPS:ssä SM-liigaa voittaen kolme mestaruutta ja yhden hopean. Tuokko siirtyi kaudeksi 2005–2006 Elitserieniin pelaamaan seuraan Mora IK, jota valmensi Harri Rindell. Hän jatkoi seurassa vielä kaksi kautta. Yhdellä kaudella seura putosi korkeimmalta sarjatasolta Allsvenskaniin.
Kaudella 2008–2009 Tuokko jatkoi Elitserienissä, tällä kertaa MODO Hockeyn riveissä. Sopimus oli kaksivuotinen. Kahden MODO-kauden jälkeen Tuokko palasi vuoden sopimuksella Moraan kesällä 2010.
Tuokko pelasi ensimmäisen ottelunsa TUTO:n paidassa 15. tammikuuta 2014 tehoin 0+0.
Jurassic: The Hunted
Jurassic: The Hunted (tunnetaan myös nimellä Jurassic Hunter, ja Jurassic: The Hunter.) on Cauldron HQ:n kehittämä ja Activisionin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkistettiin 16. lokakuuta vuonna 2009. Peli julkaistiin 3. marraskuuta vuonna 2009 Xbox 360, PlayStation 2 ja PlayStation 3 konsoleille.
Go-Nara
Taustaa
Go-Nara oli Go-Kashiwabaran toinen poika. Hänen äitinsä oli Fujiwara Fujiko. Go-Nara nousi keisariksi isänsä kuoltua vuonna 1526 ja oli vallassa 31 vuotta. Hän kuoli vuonna 1557, jolloin hänen vanhin poikansa Ōgimachi peri vallan.
Karvamesiheinä
Karvamesiheinä (Holcus lanatus) on mesiheinien sukuun kuuluva heinälaji.
Se on monivuotinen, pehmeäkarvainen ja kasvaa mätästävänä. Lehtilavat ovat kolmesta kymmeneen millimetriä leveät ja niiden tupet tiheän valkokarvaisia. Tiheänmallinen röyhy on sinertävänpunaisenkirjava. Kaksikukkaisten tähkylöiden hedekukan ulkohelpeessä on vihne, joka on hyvin lyhyt ja koukkukärkinen verrattuna toiseen suvun lajiin pehmytmesiheinään (Holcus mollis).
Triklofossi
Triklofossi (Tricloryl) on eräs lääkeaine. Sitä on käytetty unettomuuden hoitoon sekä päiväkäytön sedatiivina ja esilääkkeenä erinäisiin lääkinnällisiin toimenpiteisiin, kuten synnytyksissä. Ainoa tunnettu lääkeaineen annostelutapa on ollut suun kautta lääkesiirappina otettava. 1970-luvulla sitä suositeltiin käytettäväksi kloraalihydraatin sijasta. Pharmaca Fennica 1976 esittää lisäksi lääkkeen soveltuvan lapsille ja pienokaisille, esim. barbituurihapon johdoksia paremmin. Triklofossia on valmistanut Glaxo-lääkeyhtymä.
Lääkkeen käytön sivuvaikutuksina kuvataan päänsärky sekä vatsan toiminnan häiriöt. Suurissa yliannostuksissa suositellaan dialyysihoitoa.
Triklofossin ATC-koodi on N05CM07.
Miira Sippola
Miira Maaria Sippola (s. 8. maaliskuuta 1973 Lapua) on suomalainen teatteriohjaaja ja käsikirjoittaja. Vuonna 2003 Sippola perusti Helsingissä toimivan Myllyteatterin ja toimi sen taiteellisena johtajana 2003–2018. Sippola on käsikirjoittanut, ohjannut, konseptoinut ja tuottanut useita kymmeniä teatteriesityksiä sekä laajempia kokonaisuuksia kuten Tragediakilpailut Helsingin Rautatientorilla vuonna 2008 sekä Suomessa, Portugalissa ja Kreikassa toteutetun esityksen Danten Divina Commedian pohjalta vuosina 2011–2012. Sippolalle on ominaista fyysis-visuaalinen näyttämökieli, jota hän on toteuttanut kutsumalla produktioihinsa monitaiteisia työryhmiä.
Sippolan kaudella Myllyteatterin tuotantoja esitettiin Suomen lisäksi laajalti ulkomailla, esimerkiksi Puolassa, Tanskassa, Skotlannissa, Portugalissa, Irlannissa ja Makedoniassa.
Elämä ja ura
Sippola valmistui ylioppilaaksi Madetojan musiikkilukiosta 1993 ja teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1999. Pääaineenaan hän opiskeli uskonnonfilosofiaa. Päädyttyään teatterialalle Sippola opiskeli Teatterikorkeakoulun kursseilla ja perehtyi erityisesti japanilaisen Tadashi Suzukin kehittämään fyysisen teatterin metodiin sekä yhdysvaltalaisen Anne Bogartin kehittämään Viewpoints-näyttelijäntyön tekniikkaan Yhdysvalloissa ja Japanissa. Sippola on käyttänyt näitä menetelmiä myös omassa ohjaustyössään. Hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.
Sippolan runoja on julkaistu MotMot:ssa 1997, Runon viiniä –antologiassa 2000 ja Lahden Runokilpailun ”Vapaus nyt” -antologiassa 2001. Hän on tehnyt myös useita runoesityksiä sekä ohjannut muille teattereille, muun muassa Aurinkoteatterille. Sippola toimi Nuoren Voiman Liiton toiminnanjohtajana 2000–2002. Hän on toiminut arvostelupalvelun kriitikkona vuodesta 1999. Osassa näytelmistään Sippola on toiminut myös näyttelijänä. Hän oli yksi vuonna 2002 järjestetyn Bileet Tornissa -keskustelun keskustelijoista. Vuonna 1997 Sippola oli Etsijä-lehden päätoimittaja.
Palkintoja
Sippola palkittiin 1999 ja 2003 J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Hän voitti Lahden Runomaratonin runokilpailun vuonna 2001.
Sippolan ohjaama Divina Commedia –esitys voitti Skupi ITF -festivaalin parhaan esityksen palkinnon Skopjessa, Makedoniassa 2012. Hänen ohjaamansa Kolga voitti Teresa Pomodoro -palkinnon Milanossa, Italiassa 2017.
Toivo Oikarinen
Toivo Erkki ”Topi” Oikarinen (16. huhtikuuta 1924 Sonkajärvi – 4. toukokuuta 2003 ) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Sonkajärven Pahkaa edustanut Oikarinen kilpaili 18 kilometrin matkalla Oslon talviolympialaisissa 1952 sijoittuen kymmenenneksi. SM-kilpailuissa Oikarinen voitti Pahkan joukkueessa viestihiihdon kultaa vuosina 1950 ja 1952 sekä saavutti 15 kilometrillä hopeaa hävittyään Heikki Hasulle kaksi sekuntia vuonna 1951. Pahkan menestyksekkääseen viestijoukkueeseen kuului myös hänen veljensä Kauko Oikarinen.
Oikarinen oli ammatiltaan poliisikonstaapeli.
Enganonrotta
Enganonrotta (Rattus enganus) on rottien sukuun (Rattus) kuuluva jyrsijä. Se on puutteellisesti tunnettu rottalaji Indonesian Enggano-saarelta. Harvinaisuus johtuu rotalle suotuisan elinympäristön katoamisesta Enggano-saarelta.
Savita Devi
Vidushi Savita Devi (1940 Varanasi – 20. joulukuuta 2019 Gurgaon) oli intialainen laulaja. Hän edusti maansa taidemusiikkia ja tuli tunnetuksi muun muassa thumritulkitsijana. Hän harjoitti myös muita tyylejä, kuten khyalia, mutta ei sekoittanut eri tyylejä keskenään.
Devi oli Siddheshwari Devin tytär ja edusti Banarasin (Varanasin) gharanaa eli koulukuntaa, mutta omaksui myös Kiranan gharanan tyylin guruiltaan Mani Prasadilta ja Dilip Chandra Vediltä. Saatuaan oppiarvon taiteissa hän opiskeli Intian taidemusiikkia Banaras Hindu Universityssa. Devi sai lisäksi sitaropetusta Ravi Shankarilta, mutta päätti keskittyä sitarin sijaan ensisijaisesti lauluun. Hän kuitenkin ehti saada teini-ikäisenä stipendin ja kilpailuvoiton sitaristina. Hän konsertoi Intiassa sekä ulkomailla ja esiintyi säännöllisesti All India Radiossa sekä kansallisessa televisiossa. Devi johti vuosien ajan musiikin laitosta Delhin yliopiston Daulat Ram Collegessa, perusti äitinsä mukaan nimetyn akatemian ja kirjoitti äitinsä elämäkertateoksen Maa... Siddheshwari.
Devi kuoli Fortis Memorial Research Institutessa.
Moptin alue
Moptin alue on hallintoalue Malin keskiosassa. Sen pinta-ala on 79 017 neliökilometriä. Alueella on 2 036 200 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Maantiede
Moptin alue muodostaa 6,3 % Malin pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa Timbuktun ja lounaassa Ségoun alueisiin sekä kaakossa Burkina Fasoon.
Alueen läpi virtaa Nigerjoki, joka muodostaa Nigerin sisämaasuistoksi kutsutun laajan tulva-alueen. Muita luonnonalueita ovat Bandiagaran–Homborin ylänkö, Gondo-Mondoro ja Gourma. Järviä ovat Débo, Waladou, Korientzé, Korarou, Aougoundou ja Niangaye.
Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin ilmastovyöhykkeisiin. Vuotuinen sademäärä vaihtelee 150 ja 750 millimetrin välillä.
Hallinnollinen jako ja asutus
Alue käsittää kahdeksan piiriä: Bandiagara, Bankass, Djenné, Douentza, Koro, Mopti, Ténenkou ja Youwarou. Niihin kuuluu 103 maalais- ja viisi kaupunkikuntaa. Kaupunkikuntia ovat Bandiagara, Djenné, Douentza, Mopti ja Ténenkou. Kyliä ja nomadiryhmiä on 2 078.
Alueella asuu 14,0 % Malin väestöstä. Asukastiheys on Bamakon sekä Sikasson ja Ségoun alueiden jälkeen maan neljänneksi suurin, 26,2 henkeä neliökilometrillä. Kaupunkiväestön osuus on 9,8 %.
Talous
Tärkeimmät liikenneväylät ovat etelästä pohjoiseen johtava maantie RN16 sekä Nigerjoki. Sévaréssa Moptin lähellä on lentokenttä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, fonio ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, siipikarja sekä vähäisemmässä määrin kamelit ja siat. Kalastus tuottaa vuosittain 70 000–120 000 tonnia tuoretta, kuivattua tai savustettua kalaa. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan.
Nähtävyydet ja matkailu
Alueen nähtävyyksiä ovat Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvat Djenné ja Dogonimaa, Nigerin sisämaasuisto, historialliset Moptin, Homborin ja Hamdallahin keskukset sekä seudun eläimistö, perinteinen arkkitehtuuri ja käsityötaide. Matkailupalvelut ovat vielä vähäisiä.
Bankassin piiri
thumb|200px|Bankassin piiri Malin kartalla. Bankassin piiri on paikallishallintoalue Malin Moptin alueella. Sen pinta-ala on 9 054 neliökilometriä. Asukkaita on 264 400 henkeä.
Bankassin piiri rajoittuu pohjoisessa Moptin alueen Bandiagaran ja koillisessa Koron piireihin, etelässä Burkina Fasoon ja lännessä Ségoun alueeseen.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Bankass, Baye, Dialassagou, Dimbal Habé, Kani Bozoni, Koulongon Habé, Léssagou Habé, Ouonkoro, Ségué, Sokoura, Soubala ja Tori. Enemmistö asukkaista on dogoneja. Lisäksi on fulbeja, markoja, samoja ja moseja. Tärkeimmät uskonnot ovat islam ja kristinusko.
Sincina
Sincina on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee viisi kilometriä Koutialasta etelään. Kunnassa on 19 000 ja kylässä 9 700 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja ilmasto
Sincinan kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan ja Yognogon, idässä Nafangan, etelässä Koloniguén ja Kapalan ja lännessä N’Goutjinan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Sadekaudella sen läpi virtaa väliaikainen joki. Luonnonvarainen kasvillisuus on heinä- ja metsäsavannia.
Alue kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–900 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta lokakuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 23 ja 31 asteen välillä.
Asutus
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää: Bania, Kaniko, Nampossela, N’Goukan, Sincina, Try I ja Try II. Asukkaiden enemmistön muodostavat miniankat. Lisäksi on senufoja, bambaroita, fulbeja, boboja ja dogoneja. Miniankat ovat enimmäkseen kääntyneet muslimeiksi, mutta pitävät kiinni animistisista perinteistään. Kunnassa on myös kristittyjä.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkevat Koutialan ja Sikasson välinen maantie RN11 sekä Koutialasta Kouryyn johtava RN12.
Sincinan kunta sijaitsee Malin tärkeimmällä puuvillanviljelyalueella. Viljelyn organisoinnista vastaa Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles -yhtiö, joka myös ostaa talonpoikien tuottaman puuvillan. Tärkeimmät viljakasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Muita viljelykasveja ovat lehmänpapu, maapapu, fonio, seesami ja teehibiskus (dah). Puutarhoissa kasvatetaan vihanneksia ja hedelmiä kuten mangoa ja banaania.
Maanviljelyyn integroitu karjanhoito perustuu laiduntamiseen. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset ja siat sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii seitsemän alakoulua, 11 lukutaitokeskusta ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Tšetšenian sotien sotarikokset
thumb|250px|right|Joukkohauta Tšetšeniassa.
Tiina Torkkeli
Tiina Torkkeli (s. 1969 Hyvinkää) on suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataiteilija. Hän asuu Hyvinkäällä.
Tšetšenian sotien sotarikokset
Tšetšenian sotien sotarikokset tapahtuivat Venäjän ja Tšetšenian kahden sodan (1994–1997 ja 1999–2009) aikana. Venäjän armeijan tekemä pommitus oli rajua jo ensimmäisen sodan aikana. Tykistötulikin oli ankaraa. Eri tapauksissa varsinkin toisen sodan aikana Venäjän joukot kiduttivat, murhasivat joukoittain ja raiskasivat antautuneita sotavankeja ja siviilejä. He polttivat ihmisten taloja. Venäjän joukot myös ryöstivät järjestelmällisesti ja kiristivät siepattujen sukulaisilta lunnaita. Venäjän hallituksen joukoilla oli Tšetšeniassa "suodatusleirejä", joissa kidutettiin kuolemaan asti. Monet sotarikokset olivat taistelujen jälkeisissä terroristien tuhoamiseen pyrkineissä "puhdistusoperaatioissa" tehtyjä.
Tiina Torkkeli
Ura
Tiina Torkkeli opiskeli vuosina 1989–1992 Uudessakaarlepyyssä Svenska konstskolan i Nykarlebyssä ja Hyvinkään lasten ja nuorten kuvataidekoulussa 1980–1986. Torkkeli on ollut lasinsulatusopissa Lapinlahdella, kuvanveistäjä Laila Pullisella harjoittelijana 1998–2000 ja avustajana 2001 ja kuvanveistäjä Taru Mäntysellä harjoittelijana 1992. Pronssivalua hän on opiskellut keväällä 1993 ja ollut harjoittelijana Taidevalimo Kärkkäisellä 1998.
Torkkeli on osallistunut näyttelyihin vuodesta 1993 lähtien.
Tšetšenian sotien sotarikokset
Tšetšenian kapinalliset surmasivat sotavankeja, ottivat ihmisiä panttivangeiksi ja tekivät terroritekoja. Venäjän hallitus kiisti suuren osan sotarikoksista ja halveksi avoimesti niiden esille tuojia. Tuntematon taho murhasi monia Tšetšenian sotien sotarikoksia tutkineita henkilöitä.
Venäjän tekemät sotarikokset
Monien Venäjän hallituksen ulkopuolisten lähteiden ja kansainvälisten ihmisoikeusjärjestöjen mukaan Venäjän erilaiset aseistetut organisaatiot, muun muassa sisäministeriön joukko OMON rikkoivat räikeästi ihmisoikeuksia Tšetšenian sodissa.
Erilaiset venäläiset asejoukot käyttivät tykistö- ja kranaatinheitintulta sekä ilmahyökkäyksiä liioitellusti aiheuttaen siten siviiliuhreja ja haavoittumisia. Ihmisoikeusrikokset liittyivät useimmiten "puhdistus"-operaatioihin, joilla eliminoitiin tai tuhottiin terroristeja.
Muun muassa Venäjän turvallisuuspalvelu mutta myös muut vangitsivat ihmisiä mielivaltaisesti epäinhimillisiin oloihin ja aiheuttivat joko tarkoituksellisia kuolemia tai ne olivat seurauksena kidutuksesta tai kohtelusta.
Human Rights Watchin mukaan ihmisoikeusrikoksiin syyllistyivät muun muassa OMON:it, sopimussotilaat ja Venäjää tukevat aseistetut tšetšeenit. Sopimussotilaat rikkoivat asevelvollisia useammin ihmisoikeuksia.
Venäläiset ryöstivät, raiskasivat ja kiristivät ihmisiä. Separatistiset sissit puolestaan tappoivat ainakin jonkin verran saamiaan sotavankeja ja tekivät terrori-iskuja piittaamatta siviiliväestöstä.
Syytteitä on Venäjällä nostettu vain muutamia ihmisoikeuksia rikkoneita yksittäisiä sotilaita vastaan. Monia Tšetšenian sotarikoksia tutkineita ihmisoikeusaktivisteja, kuten Anna Politkovskaja, on surmattu.
Venäjän sota Tšetšeniassa ja sodan säännöt
Joukkojen tekemät sotarikokset rikkovat selvästi vuoden 1949 Geneven sopimuksen 3. yhteistä artiklaa, joka koskee ei-kansainvälisiä konflikteja. Venäjän perustuslain 15. ja 17. artiklojen mukaan Venäjä tunnustaa kansainvälisen oikeuden ensisijaiseksi kansalliseen lakiinsa verrattuna. Näin ollen maa on ratifioinut kaikki kansainväliset sodan lait määrittelevistä sopimuksista. Nämä on solmittu 10. toukokuuta 1954 ja 29. syyskuuta 1989.
Ketkä ovat kertoneet sotarikoksista
Venäläiset ja tšetšeenit syyttelivät toisiaan monta kertaa sotarikoksista. Kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt, mm. Human Rights Watch ja Euroopan neuvosto kertoivat molempien sodan osapuolten tekemistä suorista ihmisoikeusrikoksista ja ihmisoikeuksien laiminlyönneistä.
Myös Venäjän oppositiopuolien edustajat kertoivat maansa rikkomuksista.
Kumpikaan sodan osapuolista ei piitannut taistelujen keskelle jääneestä siviiliväestöstä.
31. maaliskuuta 2003 presidentti Ahmad Kadyrov epäili venäläisten joukkojen tunkeutuvan öisin ihmisten koteihin ja sieppaavan ihmisiä. Mutta monet näistä sieppauksista olivat hänen poikansa Ramzan Kadyrovin turvallisuuspoliisin, kadyroviittien tekemiä.
Venäjän joukkojen ja venäläismielisten tšetšeenien rikollinen toiminta
Tšetšenian sodissa Venäjän asevoimat pommittivat muun muassa pääkaupunki Groznyitä sotilaallisesti hyödyttömällä tavalla. Virallinen tiedotusvälineistö vähätteli pommituksia ja jopa väitti niitä tšetšeenien lavastuksiksi. Ensimmäisessä Tšetšenian sodassa vallattujen alangon kaupunkien jälkeen siirrettiin pommitus vuoriston kyliä vastaan.
Molemmat Tšetšenian sodat olivat Venäjän kannalta katsoen tietyllä tavoin sisällissotia, eivätkä kahden valtion välisiä sotia vaikka käytännössä ne olivat sotaa tšetšeenejä vastaan. Tšetšenisiviileistä piittaamattomat pommitukset alkoivat, kun Venäjän armeija kärsi murskaavan tappion vuodenvaiheessa 1994-1995. Venäläiset sotilaat tappoivat siviilejä summittaisesti. Humalaiset ja huumeiden vallassa olevat Venäjän sotilaat tappoivat myös lapsia ja vanhuksia riippumatta siitä, ovatko nämä venäläisiä vai tšetšenejä.
Venäjän joukot surmasivat tai vangitsivat Tšetšeniassa viattomia siviilejä vastoin kansainvälisiä sodan sääntöjä.
Myös ryöstelyä ja kuolemaan johtavaa kidutusta esiintyi.
Varsinaisen taisteluvaiheen päätyttyä saapui paikalle sisäministeriön joukkoja puhdistamaan aluetta terroristeista. . Joukkoja syytettiin mielivaltaisista pidätyksistä, kidutuksesta, pahoinpitelystä ja rahan kiristyksestä käyttämällä tiedonhankintaa tekosyynä. Siviiliväestön hallitsemia kyliä saarrettiin, tulitettiin ja poltettiin tai ryöstettiin. Rikokset kohdistuivat myös tšetšeeneiksi luultuihin venäläisiin. Vangittuja siviilejä syytettiin tšetšeenisiviilien piilottelusta.
Helmikuussa 2000 ilmestyi länteen baijerilaisen N24-television käsiinsä saama video, missä vangittua tšetšeeniä raahattiin pellolla venäläisten kuorma-auton perässä. Videon toisessa kohtauksessa joukkohaudattiin tšetšeenimiehiä, joista osa oli silvottuja ja rautalangalla sidottuja. On mahdollista päätellä näitä miehiä kidutetun. Venäjän turvallisuusjoukot perustivat Tšetšeniaan monia kidutuspaikkoja. Menetelmiä olivat esimerkiksi fyysinen väkivalta mutta myös sähköshokit ja viiltely, ruuatta ja juomatta jättäminen sekä vangitseminen roskakuoppiin.
Osa sukulaisten antamista ruokalähetyksistä varastettiin. Vangittuja siviilejä kuulustelleet nuoret FSB-virkailijat kiristivät kidutuskuulustelujen avulla vangittujen sukulaisilta lunnaita. Alle 18-vuotiaita nuoria sissien tukemisesta epäiltyjä kidutettiin venäläisten kenraalien nähden. Myös ruumiita myytiin sukulaisille hautaamista varten.
Rikosten vähättely ja peittely
Venäjä katsoi käyvänsä Tšetšeniassa oikeutettua sotaa maata hajottavia terroristeja vastaan.
Tšetšeenit yhdistettiin Venäjällä 90-luvulla ja myöhemminkin usein mafiaan. Laillisuusyhteiskunta ei ollut muotoutunut Venäjällä länsimaiselle tasolle. Nämä seikat johtivat osaltaan siihen, että Venäjä laajalti kiisti joukkojensa tekemät sotarikokset, eikä voimaperäisesti tutkinut niitä.
Muun muassa Vladimir Putin piti sotarikokset esille tuonutta ja arvostellutta toimittaja Radio Svobodan toimittaja Andrei Babitskia ei-venäläisenä. Eräs helikopteri ammuttiin toisessa Tšetšenian sodassa alas ehkä sen takia, että se kuljetti tietoa Putinille paikallisten upseerien tekemistä rikoksista.
Separatistien rikokset
Kapinalliset Venäjää vastustaneet tšetšeenit sieppasivat laajalti ihmisiä, ja tappoivat vangiksi saamiaan venäläisiä sotilaita. Heidän tekemänsä terrori-iskut olivat vastoin sodan sääntöjä. Erilaiset rikollisryhmät, joista osa oli moskovalaismielisen Ramzan Kadyrovin tukemia, sieppasivat ihmisiä hyötymismielessä.
Sotarikostuomiot
Vain harvoissa tapauksissa on langetettu tuomioita Tšetšenian sodissa tehdyistä rikoksista. Eräs ensimmäisistä sotarikosoikeusjutuista käytiin Salman Radujevia, tšetšeenikapinallisten komentajaa vastaan. Hänet tuomittiin joulukuussa 2001 terrorismista ja murhista. Vuonna 2002 venäläiseversti Juri Budanov tuomittiin tšetšeenitytön murhasta ja raiskauksesta. Heinäkuussa 2006 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin tuomitsi Venäjän vuonna 2000 tapahtuneesta tšetšeenitaistelijan laittomasta teloituksesta.
Sotarikoksia tutkineiden kuolemat Venäjällä
Venäjällä on murhattu monia Tšetšenian sodasta kirjoittaneita ihmisoikeusaktivisteja, toimittajia ja lakimiehiä. Näistä tunnetuin on Anna Politkovskaja. Vuonna 2009 siepattiin ja murhattiin Memorial-järjestön Natalia Estemirova. Murhan jälkeen Memorial vetäytyi Tšetšeniasta.
Vuoden 2009 elokuussa surmattiin ei-poliittisen "Pelastakaa sukupolvet" järjestön johtaja Zarema Sadulajeva ja hänen aviomiehensä Alik Džabrailov. Murhaajia ei ole saatu kiinni. Murhista on eri tahoilla syytelty muun muassa Venäjän turvallisuusviranomaisia ja Tšetšenian johtajan Ramzan Kadyrovin miehiä, mutta näitä ei ole kyetty pitävästi todistamaan. On mahdollista että syyllisiä ovat aivan muut kuin viranomaiset. Esimerkiksi Stanislav Markelov sai ennen murhaansa tappouhkauksia everstiltä jota hän syytti tšetšeenitytön murhasta. Markelovilla oli muun muassa fasismin vastaisen sekä muun toimintansa vuoksi muitakin vihamiehiä.
Venäjän opposition äänenkannattaja Novaja Gazeta ilmoitti elokuussa vuonna 2009 lähtevänsä Tšetšeniasta, koska ei voi taata siellä työskentelevien toimittajiensa turvallisuutta.
Ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalin mukaan Venäjä jättää tietoisesti tutkimatta ihmisoikeusaktivistien murhia. Novaja Gazetassa on väitetty, että joku eliminoi harkiten Tšetšenian ihmisoikeusrikoksia tutkivia henkilöitä.
Armas Saastamoinen
thumb|Armas Saastamoinen Armas Herman (A. H.) Saastamoinen (14. huhtikuuta 1886 Kuopio – 20. lokakuuta 1932 Lontoo) oli suomalainen liikemies, kansanedustaja ja Suomen lähettiläs Kööpenhaminassa, Haagissa, Washingtonissa ja Lontoossa.
Lehtisaari (Tuomiojärvi, Jyväskylä)
62.25611°N, 25.7225°W
Armas Saastamoinen
A. H. Saastamoinen oli kuopiolaisen kauppaneuvos Herman Saastamoisen ja Alexandra Sofia Tengmanin vanhin poika. Hänen veljiään olivat vuorineuvos Onni Saastamoinen ja diplomaatti Yrjö Saastamoinen. Hänen puolisonsa vuodesta 1909 lähtien oli Edla Emilia (Emily) Carssen.
Lehtisaari (Tuomiojärvi, Jyväskylä)
Lehtisaari on Jyväskylän Tuomiojärven suurin saari. Siellä sijaitsee Jyväskylän evankelis-luterilaisen seurakunnan ylläpitämä kesäkoti, jossa voi viettää päivää esim. pelaillen, saunoen tai uiden. Saaren 1930-luvun alkupuolelta ollut päärakennus paloi 15.6.2016. Lehtisaareen lähtee kyyditys rannasta tasatunnein kesäisin.
Armas Saastamoinen
Saastamoinen osallistui jääkäriliikkeen toimintaan värvärinä Pohjois-Savossa. Hän myös vieraili jääkärien luona Lockstedtin leirillä.
Saastamoinen toimi aluksi salaisesti toimineen Savon suojeluskuntapiirin päällikkönä vuonna 1917 sekä Pohjois-Savon ja Kainuun sotilaspiirin esikuntapäällikkönä sisällissodan aikana 1918. Sodan jälkeen hänestä tuli Suomen lähettiläs ensin Kööpenhaminaan (1918–1919) ja sitten Washingtoniin (1919–1921). Lähettilään tehtävistä hän palasi Suomeen perheensä yritysten H. Saastamoinen Ltd:n, H. Saastamoinen & pojat Oy:n ja Saastamoisen faneeri Oy:n johtoon 1921. Tässä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 1926, jolloin keskittyi yhteiskunnallisiin tehtäviin. Hän oli kokoomuspuolueen kansanedustajana vuosina 1924–1926. Saastamoinen nimitettiin Suomen lähettilääksi Lontooseen ja Haagiin 1926. Hän hoiti näitä tehtäviä kuolemaansa saakka. Saastamoinen kuoli Lontoossa 1932.
George Berkeley
right|thumb|240px|George Berkeley George Berkeley (12. maaliskuuta 1685 Kilkennyn kreivikunta, Irlanti – 14. tammikuuta 1753 Oxford, Englanti) oli irlantilainen filosofi ja piispa. Hän edusti tietoteoriassa empirismiä ja ontologiassa idealismia. Hän kiteytti ajattelunsa latinankieliseen lauseeseen "esse est percipi" ('olemassaolo on havaituksi tulemista'). Berkeley on merkittävin subjektiivisen idealismin edustaja.
Berkeleyn mukaan aistitodellisuus on liian ristiriitainen ollakseen oikeasti olemassa. Berkeleyn mukaan oli olemassa vain Jumala ja olentojen sielut. Aistitodellisuus oli vain Jumalan sieluille antamaa aistitietoa, mutta sitä ei muuten ollut olemassa. Mitään ainetta Berkeleyn maailmankuvaan ei siis kuulunut. Aikalaiset eivät arvostaneet Berkeleyn filosofiaa, eikä se ole saanut kannattajia myöhemminkään, mutta Berkeleytä pidetään kuitenkin yhtenä 1700-luvun filosofian suurista hahmoista, koska hän loi oman filosofisen järjestelmänsä, ja pyrki argumentoimaan sen puolesta varsin uskottavalla tavalla.
Berkeleyn kiinnostuksen kohteena ei ollut vain filosofia, vaan myös uskonnolliset kysymykset, matematiikka ja yhteiskunnalliset uudistukset. Matematiikassa Berkeley arvosteli – varsin terävänäköisesti – vastikään keksittyä differentiaali- ja integraalilaskentaa, jonka käsitteelliset perusteet olivat hänen mielestään täysin sekavat. Berkeleyn kritiikki ei kuitenkaan suoraan johtanut matematiikassa uusiin keksintöihin, ja differentiaali- ja integraalilaskenta saatettiinkin täsmälliselle pohjalle vasta 1800-luvulla.
Berkeleyn runosta "On the Prospect of Planting Arts and Learning in America" otti David Foster Wallace nimen pienoisromaanilleen Westward the Course of Empire Takes Its Way. Runosta on saanut herätteensä myös Yhdysvaltain kongressitalon seinällä oleva Emanuel Gottlieb Leutzen muraali.
Elämä
Berkeley kasvoi Dysert Castlessa lähellä Thomastownia Irlannissa. Hän oli William Berkeleyn vanhin poika ja kuului Berkeleyn aatelissukuun. Hän opiskeli aluksi Kilkenny Collegessa ja valmistui maisteriksi Dublinin Trinity Collegesta vuonna 1707. Hän jatkoi Trinity Collegessa opettajana opettaen muun muassa kreikkaa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli matemaattinen, mutta ensimmäinen teos joka toi hänelle mainetta oli Essay towards a New Theory of Vision joka julkaistiin vuonna 1709. Vaikka se herätti valmistuessaan ristiriitoja, sen johtopäätökset hyväksytään nykyään osana optiikan perusteita. Seuraava teos oli vuonna 1710 julkaistu Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge, jota seurasi vuonna 1713 Three Dialogues Between Hylas and Philonous.
Näissä suhteellisen nuorena kirjoittamissaan pääteoksissa Berkeley esitti filosofisen järjestelmänsä, jonka keskeisenä ajatuksena oli, että aistiemme havaitseman todellisuuden olemassaolo vaatii sen, että se tulee havaituksi. Teoksista Principles selitti teorian ja Dialogue puolusti sitä. Berkeleyn yhtenä päätavoitteena oli vastustaa materialismia. Dialoguen päähenkilöt olivat kreikan kielen mukaan nimetyt Philonous, ”mielen rakastaja”, joka edusti idealistista katsantokantaa eli Berkeleytä itseään, sekä Hylas, ”materia”, joka edusti materialistista katsantokantaa eli muun muassa John Locken ajatuksia, joka uskoo ulkoisen, aineellisen todellisuuden olemassaoloon. Berkeleyn teoriaan suhtauduttiin usein pilkaten, mutta jotkut, kuten tohtori Samuel Clarke, pitivät Berkeleytä nerona.
thumb|left|240px|John Smibert, George Berkeleyn perhemuotokuva, 1729.
Pian tämän jälkeen Berkeley vieraili Englannissa ja pääsi Steelen, Addisonin ja Popen piireihin. Vuosien 1714 ja 1720 välisenä aikana hän matkusteli akateemisten töidensä ohella laajalti Euroopassa. Vuonna 1721 hän sai pappisvihkimyksen ja valmistui jumaluusopin tohtoriksi. Hän valitsi jälleen uran Trinity Collegessa luennoiden teologiasta ja heprean kielestä. Vuonna 1724 hänestä tuli Derryn tuomiorovasti.
Vuonna 1725 Berkeley aloitti hankkeen collegen perustamiseksi Bermudalle siirtokuntien papiston ja intiaanien parissa lähetystyötä tekevien kouluttamiseksi. Tehtävän johdosta Berkeleyn luopui virastaan, jossa oli ansainnut 1100 puntaa, ja muutti Amerikkaan 100 punnan palkalla. Hän saapui Newporttiin Rhode Islandille ja osti sieltä Whitehallin plantaasin. 4. lokakuuta 1730 Berkeley osti ”neekerimiehen nimeltään Philip, iältään neljätoista vuotta tai sinnepäin”. Muutamaa päivää myöhemmin hän osti lisää orjia. 11. heinäkuuta 1731 peräisin oleva merkintä kertoo, että ”rovasti Berkeley kastoi kolme neekereistään, Philip, Anthony ja Agnes Berkeleyn”. Hankintojen kuitit ovat nähtävillä British Museumissa (Ms. 39316) (George C. Mason, Annals of Trinity Church, 1698–1821, 51).
Berkeleyn saarnat selittivät siirtokuntalaisille, miksi kristinusko salli orjuuden ja miksi orjista tuli tehdä kastettuja kristittyjä: ”Olisi hyödyksi heille [orjien isännille], että heillä olisi orjia jotka kunnioittavat kaikissa asioissa isäntiään lihan mukaan, ei silmänpalvonnalla kuten mielistelijät, vaan sydämen yksinäisyydessä, Jumalaa peläten; että evankeliumin vapaus käsittää maallisen orjuuden; ja että heidän orjistaan tulee vain parempia orjia tulemalla kristityiksi” (Berkeley, Proposal, 347. Saarna Newportissa lokakuussa 1729).
Berkeley asui plantaasillaan odottaessaan collegen perustamiseksi tarkoitettujen rahojen saapumista. Rahoja ei kuitenkaan tullut ja vuonna 1732 hän palasi Lontooseen. Vuonna 1734 hänet nimitettiin Cloynen hiippakunnan piispaksi. Pian tämän jälkeen hän julkaisi teoksensa The Analyst, joka oli matematiikan myöhempään kehitykseen vaikuttanut tieteen perusteiden kritiikki, sekä teoksen Alciphron, or The Minute Philosopher, joka oli osoitettu Lordi Shaftesburyä vastaan. Vuosina 1734-37 hän julkaisi teoksen The Querist. Hänen viimeiset teoksensa olivat Siris, tutkielma tervaveden terveellisyydestä, ja sitä seurannut Further Thoughts on Tar-water samasta aiheesta.
Berkeley pysyi Cloynessä vuoteen 1752 jolloin hän jäi eläkkeelle ja muutti Oxfordiin elääkseen poikansa kanssa. Hän oli pidetty henkilö rakastavan olemuksensa ja leppoisien käytöstapojensa ansiosta.
Filosofia
Berkeleyn ajattelu oli empirismiä sen äärimmäisessä muodossa. Nuorena Berkeley teorioi, että ihmiset eivät voi tietää, ovatko oliot olemassa, vaan ainoastaan että ne ovat mielen havaitsemia. Hän katsoi, että ei voida ajatella tai puhua olioiden olemisesta, sen sijaan voidaan ajatella ja puhua vain, että ne ovat jonkun havaitsemia – ihmiset eivät voi tuntea sen taustalla miten oliot havaitaan mitään ”todellisia” olioita tai materiaa joka saisi aikaan havainnon.
Näin Berkeley päätteli, että kaikki mitä ihmiset tietävät olioista on heidän aistimuksensa niistä. Jos ihmisten oli tarve puhua lainkaan ”todellisista” tai ”materiaalisista” olioista, kaikkien nimitysten tuli kuitenkin viitata pelkästään niistä tehtyyn havaintoon. Erityisesti materia oli Berkeleylle epäselvä termi, josta hän pyrki eroon.
Tästä seuraa kysymys, ovatko yksilön aistimat oliot ”objektiivisia” siinä mielessä, että ne ovat samoja myös muille ihmisille, jos ajatus yksilön havainnoista riippumattomasta käsityksestä muista ihmisistä on edes pätevä. Berkeley katsoi, että yksilö kokee muut ihmiset sen mukaan, miten he puhuvat hänelle – tavalla joka ei ole peräisin mistään yksilön omasta toiminnasta – ja kun hän oppii, että heidän näkemyksensä maailmasta on yhtäpitävä hänen oman näkemyksensä kanssa, hän voi uskoa heidän olemassaoloonsa ja siihen, että todellisuus on sama tai samanlainen kaikille.
Tästä seuraa, että:
Teologisesti eräs Berkeleyn näkemysten seuraus on, että ne vaativat Jumalan läsnä olevaksi välittömänä syynä havainnoillemme. Berkeleyn Jumala ei siis ollut Isaac Newtonin taivaallisen kellokoneiston kaukainen insinööri, joka saa aikaan pihalla olevan puun kasvamisen ajan mittaan. Sen sijaan yksilön havainto puusta on ajatus, jonka Jumalan mieli on tuottanut yksilön mieleen, ja puu jatkaa olemassaoloaan silloinkin kun kukaan yksilö ei havaitse sitä siksi, että Jumala havaitsee sen aina.
Makarov
Makarov tai Makarova voi tarkoittaa seuraavia:
George Berkeley
Filosofia
Yli sata vuotta myöhemmin Ronald Knox tiivisti Berkeleyn ajatuskokeen seuraavankaltaiseen limerick-runoon:
Berkeleyn teos Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge julkaistiin kolme vuotta ennen Arthur Collierin teosta Clavis Universalis, joka esitti samanlaisia ajatuksia kuin Berkeley teoksessaan. Kirjoittajien välillä ei kuitenkaan vaikuta olevan mitään vuorovaikutusta.
Saksalainen filosofi Arthur Schopenhauer on kirjoittanut: ”Berkeley oli siksi ensimmäinen, joka käsitteli subjektiivista lähtökohtaa todella vakavasti ja osoitti kieltämättömästi sen täydellisen välttämättömyyden. Hän on idealismin isä – –” (Parerga and Paralipomena, Vol.I, ”Fragments for the History of Philosophy,” § 12).
Matematiikka
Filosofisen panoksensa lisäksi Berkeley vaikutti huomattavasti myös matematiikan kehitykseen, tosin enemmän arvostelijana kuin uutta luovana toimijana. Hänen vuonna 1734 julkaisema teoksensa The Analyst, alaotsikoltaan uskottomalle matemaatikolle osoitettu tutkielma, herätti paljon kiistoja. ”Uskottoman matemaatikon” uskotaan viitanneen joko Edmond Halleyhin tai itseensä Isaac Newtoniin, tosin jälkimmäisessä tapauksessa teos olisi suunnattu Newtonia vastaan vasta postuumisti, sillä hän kuoli jo vuonna 1727. The Analystissa Berkeley esitti suoran hyökkäyksen differentiaalilaskennan perusteita ja perusperiaatteita vastaan ja erityisesti Newtonin ja Leibnizin kalkyylin kehittämisessä käyttämiä jatkuvan funktion (Newtonin ”fluxion”) ja infinitesimaalisen muutoksen ajatuksia vastaan.
Berkeley katsoi kalkyyliä vastaan suunnatun arvostelunsa olevan osa hänen laajempaa kampanjaansa newtonilaisen mekaniikan uskonnollisia seuraamuksia vastaan – hän halusi puolustaa perinteistä kristinuskoa deismiä vastaan, joka pyrkii etäännyttämään Jumalan luomakunnastaan.
Teokset
thumb|160px|Berkeleyn teoksen Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge ensimmäisen painoksen kansi.
Koskenalus (Kouvola)
Koskenalus on Kymenlaaksossa, Kouvolan Anjalankoskella sijaitseva järvi. Se sijaitsee Anjalan ja Inkeroisten välissä taajama-alueella. Kymijoki virtaa järven läpi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 69 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 950 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 22 metriä mpy.
Taiwanin presidentinvaali 2020
Ehdokkaat ja tausta
Vaaleissa valitaan presidentti sekä tämän varapresidentti enemmistövaalilla (pluraliteettijärjestelmä eli ns. "first-past-the-post") samalla tavalla kuten esim. Yhdysvalloissa. Puolueet, jotka ovat viime vaaleissa saaneet vähintään 5 % kannatuksen, voivat asettaa oman ehdokkaan.
Koska DPP kärsi tappion vuoden 2018 paikallisvaaleissa, Tsain uskottiin aluksi häviävän myös presidentinvaalit. Tyytymättömyyden taustalla oli liuta erilaisia sisäpoliittisia skandaaleja ja epäsuosittuja lakimuutoksia (mm. samaa sukupuolta olevien avioliiton laillistaminen). Huonon vaalituloksen myötä vuonna 2018 Tsai myös erosi DPP:n johtajan paikaltaan.
Demokraattinen edistyspuolue
DPP:n ehdokas oli istuva presidentti Tsai Ing-wen, jonka varapresidenttiehdokas oli William Lai.
Hongkongin protestien myötä Tsain onnistui kuitenkin kasvattaa kannatustaan Manner-Kiinaa kritisoivien ulostulojensa avulla. Hän totesi mm. että "demokratia ja autoritarismi... eivät voi elää sovussa samassa maassa" hänen ottaessaan kantaa Yksi maa kaksi järjestelmää -systeemiin.
Vaalien alla kiersi myös huhu, ettei Tsain London School of Economics -yliopistossa tehty väitöskirja olisi aito. Yliopisto kuitenkin vahvisti Tsain väitelleen siellä oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1984.
Tsaista ja tämän työstä presidenttinä julkaistiin loppuvuodesta 2019 anime-tyylinen peli, jonka virallinen nimi on ''What?! I, a Taiwanese third-year high schooler from Class 2, suddenly fell into a different world and met the president?! tai lyhyemmin Presidential Palace Adventure''.
Kuomintang
Kiinan kansanpuolueen ehdokkaan, Han Kuo-yun, varapresidenttiehdokas oli Chang San-cheng.
Ennen presidentinvaaleja Han toimi Kaohsiungin kaupungin pormestarina. Häntä pidetään Beijing-myönteisenä ehdokkaana, ja Han aiheutti pahennusta allekirjoittamalla kauppasopimuksia mannerkiinalaisten kaupunkien kanssa vuonna 2019. Lisäksi hän on sanonut, että ajatus Taiwanin itsenäisyysjulistuksesta on pelottavampi kuin kuppa. .
Kansa ensin -puolue
Kansa ensin -puolue saavutti edellisissä vaaleissa hieman yli 6 % kannatuksen ja oli pienin presidentinvaaleihin osallistuva puolue. Sen presidenttiehdokkaana oli James Soong ja varapresidenttiehdokas Sandra Yu.
Soong on osallistunut useisiin vaaleihin aikaisemmin. Ilmoittautuessaan ehdokkaaksi Soong viittasi tämän kerran olevan hänelle kuin "Endgame". .
Vaalivaikuttaminen Manner-Kiinasta käsin
Joulukuussa 2019 Taiwanin parlamentti hyväksyi lakimuutoksen, joka kriminalisoi Taiwanille vihamielisten valtioiden yritykset vaikuttaa sen vaaleihin. Tähän kuuluvat mm. valeuutisten levittäminen, laittomat lahjoitukset ja lobbaus. Lain rikkomisesta voidaan rangaista 10 000 000 dollarin sakoilla tai jopa viiden vuoden mittaisella vankeustuomiolla. .
Beijing pyrki vaikuttamaan mm. trolli- ja bottitilien kautta sosiaalisessa mediassa (Facebook ja Weibo). Yksi paljon näkyvyyttä saanut keksitty tarina väitti, että taiwanilainen diplomaatti Su Chii-cherng jätti Taiwanin kansalaisia heitteille hirmumyrskyn jalkoihin Osakan lentokentälle vuonna 2018. Su joutui valtavan skandaalin keskelle ja päätyi hieman yli viikon jälkeen itsemurhaan.
Nuorten äänestysaktiivisuutta on myös selitetty Hongkongin mielenosoituksilla.
Tsain voittoa pidettiin mm. CNN:n analyysissa tappiona Manner-Kiinalle, ja saa Taiwanin liittymisen Kiinaan näyttämään entistä epätodennäköisemmältä.
Operaatio Crusader
thumb|250px|Italialainen saattue purjehtii kohti Pohjois-Afrikkaa. Operaatio Crusader oli toisessa maailmansodassa brittiarmeijan operaatio, jonka tarkoitus oli vapauttaa kansainyhteisön joukot Tobrukin piirityksestä vuonna 1941 ja saavuttaa samalla ratkaiseva voitto akselivaltojen joukoista Pohjois-Afrikassa.
Taustoja
Crusader oli kolmas ja operaatioista suurin ja pitkäkestoisin. Operaation taustavoimana ja kannustajana toimi Britannian pääministeri Winston Churchill, joka siirsi vahvistuksia Egyptiin, vaikka häntä oli varoitettu uudesta Japanin muodostamasta uhasta Itä-Aasiassa.
Suunnitelma
Alun perin Auchinleck suunnitteli hyökkäyksen alkamispäivämääräksi 1. marraskuuta, mutta päätti aloittaa operaation jo lokakuun puolessa välissä. Tähän vaikutti osittain myös innokkaan Churchillin painostus. Panssarikaluston saapuminen kesti hieman odotettua kauemmin, jolloin käynnistämistä siirrettiin kolmella päivällä. Valmisteluihin oli normaalien kalustotäydennyksien, huoltojen ja joukkojen siirtelyjen lisäksi kuulunut myös huoltorautatien sekä huoltovesiputken rakentaminen autiomaahan.
Operaatio alkaa
Britit saivat puolelleen yllätysedun, koska hyökkäyksen aloituspäivää edeltävän yön voimakas hiekkamyrsky esti saksalaisten tiedustelulennot operaation ensimmäisenä päivänä. Claude Auchinleckin ja Alan Cunninghamin johtamien brittien alkuperäinen suunnitelma tuhota akselivaltojen panssarijoukot ennen jalkaväen etenemistä mureni kuitenkin useisiin pieniin yhteenottoihin. Suurimmat taistelut käytiin Sidi Rezeghissä, jossa Erwin Rommelin johtamat akselivaltojen joukot onnistuivat päihittämään brittien 7. panssaridivisioonan. Operaation ensimmäinen vaihe koostui hajanaisista, mutta kovista yhteenotoista ja britit olivat menettäneet merkittävän osan panssarikalustostaan 23. marraskuuta mennessä. Tuona päivänä Rommel käynnisti keskitetyn hyökkäyksen, jossa menetti vuorostaan 70 yhteensä 160 jäljellä olevasta panssarivaunusta. Saksalaiset nimesivät päivän ”Kuolonsunnuntaiksi”.
Toinen vaihe
Afrika Korpsin komentaja kenraaliluutnantti Ludwig Crüwell ehdotti Rommelille huoltotaukoa joukkojen uudelleenorganisointiin, jonka aikana voitaisiin myös kerätä taistelukentille jääneitä tarpeellisia materiaaleja ja kalustoa. Rommel kuitenkin uskoi brittien kärsivän hajaannuksesta ja päätti hyökätä. Vastahyökkäys oli lähellä onnistumista ja Cunningham aikoikin vetäytyä. Auchinleck pysyi lujana puolustuksen suhteen ja korvasi Cunninghamin kenraalimajuri Neil Ritchiellä.
Rommelin panssaridivisioonien vastahyökkäys ei onnistunut löytämään brittijalkaväen pääosaa, joka oli ohittanut akselivaltojen linnoitetut asemat ja suunnannut Tobrukiin. Rommelin täytyi vetäytyä hyökkäyksestä tukemaan Tobrukissa taistelevia joukkojaan. Vaikka hän onnistui saavuttamaan pieniä taktisia voittoja alueella Rommel menetti Bardiaan ja Sollumiin linnoittautuneet 14 000 miestä ja hänen täytyi vetäytyä pelastaakseen huonosti huolletut joukkonsa Tobrukista länteen Gazalaan ja sieltä aina El Agheilaan saakka.