cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matapanin taistelu
Italia
Vara-amiraali Luigi Sansonettin johtamaan eteläiseen ryhmään kuuluivat Messinasta lähteneet 3. risteilijäviirikkö (vara-amiraali Sansonetti) Trieste, Trento ja Bolzano, joita saattoi 12. hävittäjäviirikön Soldati-luokan Ascari, Corazziere ja Carabiniere sekä Brindisistä merelle lähteneet 8. risteilijäviirikön (kommodori Antonio Legnani) Abruzzi-luokan kevyet risteilijät Luigi di Savoia Duca Degli Abruzzi ja Giuseppe Garibaldi, joita saattoivat 6. hävittäjäviirikön Navigatori-luokan Nicoloso da Recco ja Emanuele Pessagno. Keveiden risteilijöiden tehtävänä oli edetä aina Kreetalle saakka, minkä jälkeen tavata pääosasto jälleen Navarinossa. Alukset olivat palanneet kotisatamaansa kohtaamatta brittien laivasto-osastoja. Akselivaltojen tiedustelutiedoissa oli puutteita, jotka osaltaan aiheuttivat tappion. Saksan ilmavoimien ilmoituksen, jonka mukaan kaksi liittoutuneiden taistelulaivaa olisi vaurioitunut ilmahyökkäyksissä, perusteella italialaiset luulivat, että Välimerellä olisi ainoastaan yksi taistelukelpoinen liittoutuneiden taistelulaiva. Mutta todellisuudessa alueella oli kolme taistelulaivaa ja tuhoutunut lentotukialus oli korvattu uudella, jolloin liittoutuneilla oli edelleen merkittävä laivasto suojaamassa kuljetuksia Kreikkaan. Lisäksi taistelun kannalta merkittävää oli, ettei yhdessäkään italialaisessa sota-aluksessa ollut tutkaa.
Taistelun kulku
pienoiskuva|Taistelualueen kartta|400px Brittiläinen Short Sunderland lentovene havaitsi 27. maaliskuuta 1941 Joonianmerellä purjehtivan italialaisen laivasto-osaston, joka oli saanut käskyn häiritä liittoutuneiden meriliikennettä Joonianmerellä Kreetasta pohjoiseen. Vielä samana iltana Välimeren laivaston komentaja amiraali Cunningham antoi käskyn laivastolleen lähteä Aleksandriasta. Hän oli määrännyt vara-amiraali Pridham-Wippelin Pireuksesta lähteneen laivasto-osaston kohtaamaan osastonsa Gavdhos-saaren kaakkoispuolella.
Ensimmäinen kosketus
Ensimmäinen kosketus laivastojen välillä tapahtui brittiläisten kevyiden risteilijöiden ja italialaisen amiraali Sansonettin komentaman kolmen raskaan risteilijän välillä aamulla noin kello 08.00. Italialaiset avasivat tulen kello 08.12 22 000 metristä, mutta heillä oli ongelmia tulenkeskittämisessä, jolloin sen vaikutus jäi heikoksi. Noin tuntia myöhemmin brittien kevyet risteilijät väistyivät ylivoiman tieltä, jolloin italialaiset kuvittelivat väistön tarkoituksena olevan alusten houkutteleminen raskaiden alusten tykkien kantamalle.
Italialaisten laivaston komentaja Iachino kutsui raskaat risteilijät pois, jolloin ne aloittava purjehduksen luoteeseen ja kevyet risteilijät rupesivat varjostamaan etäältä italialaista laivasto-osastoa. Nyt avasi taistelulaiva Vittorio Veneto tulen pääaseillaan 23 000 metristä, mutta ei saanut yhtään osumaa 94 kranaatilla. Brittien kevyet risteilijät kärsivät kuitenkin lieviä vaurioita raskaiden 305 millimetrin kranaattien sirpaleista.
Ilmahyökkäykset
Brittien lentotukialukselta HMS Formidablelta nousseet lentokoneet tekivät ensimmäisen hyökkäyksen italialaisia vastaan puoliltapäivin ilman tuloksia. 829. laivue aloitti toisen hyökkäyksen kello 15.10. Tällöin kapteeniluutnantti J. Dalyell-Stead oman henkensä hinnalla läheltä laukaisema torpedo vaurioitti Vittorio Venetoa, johon tulvi 4 000 tonnia vettä ja vasemmanpuoleiset pääkoneet menivät epäkuntoon. Miehistö sai kuitenkin aluksen uudelleen liikkeelle ensin 17 solmun ja myöhemmin 19 solmun nopeudella.
Wilhelmina Cygnaeus
thumb|Mina Cygnaeus Sofia Wilhelmina (Mina) Cygnaeus, o.s. Backlund (14. helmikuuta 1851 Jönköping – 19. maaliskuuta 1936 Helsinki) oli ruotsalais-suomalainen näyttelijä.
Matapanin taistelu
Ilmahyökkäykset
Illan hämärtyessä Iachino keräsi 1. ja 3. risteilijälaivueensa vaurioituneen lippulaivansa ympärille sekä osan hävittäjistään suojaamaan alusta uusilta ilmahyökkäyksiltä. Lentokoneet olivat kuitenkin saaneet tehtäväkseen ainoastaan viivyttää taistelulaivaa, jotta Välimeren laivaston taistelulaivat saisivat osaston kiinni tuhottavaksi. Laivaston ilmavoimien Kreetalta toimivan 815. laivueen Fairey Swordfish lentokoneiden kolmannen hyökkäyksen aikana kello 19.25 raskas risteilijä Pola sai torpedo-osuman kylkeensä, joka täytti etummaiset konehuoneet vedellä. Iachino käski amiraali Cattaneon 1. risteilijäviirikön jäädä suojaamaan ja auttamaan vaurioitunut alus takaisin kotisatamaan.
Wilhelmina Cygnaeus
Cygnaeuksen vanhemmat olivat kauppias Carl Gustaf Backlund ja Anna Helena Jonsson. Hän oli vuodesta 1889 naimisissa Åbo Tidningin päätoimittaja Gustaf Alexander Cygnaeuksen (k. 1907) kanssa. Mina Cygnaeus näytteli Carl Johan Fröbergin oppilaskiertueessa 1870–1876 ja oli Tukholman ja Göteborgin teattereiden näyttelijä 1876–1885. Hänen roolejaan olivat muun muassa Nukkekodin Nora. Mina Cygnaeus kävi ensimmäisen kerran Suomessa 1886 erään kiertueen mukana ja hän asettui myöhemmin pysyvästi asumaan Suomeen. Näyttelijäuran jälkeen hän oli Turun ruotsalaisen teatterin johtokunnan jäsen 1900–1909 ja toimi näyttelijä-ohjaajana ja kiertueiden järjestäjänä. Vuosina 1909–1928 hän oli Helsingin Ruotsalaisen Teatterin oppilaskoulun opettaja.
Matapanin taistelu
Taistelun loppuvaihe
Englantilainen risteilijä HMS Ajax sai vaurioituneen Polan tutkaansa, jolloin amiraali Pridham-Wippell luuli havaittua alusta taistelulaiva Vittorio Venetoksi ja ilmoitti siitä taisteluosaston komentajalle amiraali Cunninghamille. HMS Valiantin tutkassa havaittiin italialaiset risteilijät noin kello 22.00 ja noin puoli tuntia myöhemmin taistelulaivat yllättivät hitaasti etenevän italialaisosaston. HMS Warspite avasi tulen ja ampui kaksi täyslaidallista kohti Fiumea, joka upposi kello 23.15. Samanaikaisesti Valiant avasi tulen kohti Zaraa, jota kohti avasi tulen myös Warspite Fiumen tuhouduttua. Valiantin ampumaa viisi sarjaa pääaseillaan ja Warspiten ampumat neljä muuttivat Zaran hitaasti vajoavaksi hylyksi. Lopulta päällikkö upotti aluksensa estääkseen sen joutumasta vihollisen saaliiksi. Italialaiset hävittäjät suorittivat vastahyökkäyksen, mutta Alfieri, joka oli laukaissut neljä yhteislaukausta pääaseillaan ja kolme torpedoa, upotettiin tykkitulella. Carduccin, joka sai useita osumia ja syttynyt tuleen, upottivat hävittäjät HMAS Stuart ja HMS Havock. Oriani, jonka toinen moottori tuhoutui osumasta, pääsi pakenemaan ja palaamaan kotisatamaan ja Giobertin onnistui paeta uskaliaan vastahyökkäyksen jälkeen. Lopulta englantilaiset hävittäjät HMS Jervis ja HMS Nubian löysivät Polan pimeästä ja upottivat sen torpedoimalla otettuaan kansilleen ensin eloonjääneitä.
Koptilaiskatolinen kirkko
Koptilaiskatolinen kirkko on aleksandrialaista liturgiaa noudattava kirkko, joka on suorassa pyhässä yhteydessä paavinistuimen kanssa ja näin ollen osa maailmanlaajuista katolista kirkkoa. Yksistään Egyptissä kirkolla on 163 000 jäsentä (2010). .
Koptilaiskatolilaiset muodostavat koptien katolisen vähemmistön, jonka olemassaolo perustuu skismaan vanhemman ja suuremman koptilais-ortodoksisen kirkon kanssa. Koptilaiskatolinen kirkko muodostaa oman patriarkaattinsa katolisen kirkon sisällä Pyhän istuimen alaisuudessa ja sitä johtaa tällä hetkellä patriarkka Antonios I Naguib, joka tuli Stephanos II Ghattasin seuraajaksi vuonna 2005. Patriarkaatin virastot sijaitsevat Kairossa. Pääkirkko Egyptin Neitsyt Marian katedraali (Our Lady of Egypt) sijaitsee Nasr Cityssä, Kairon modernissa esikaupungissa.
Historia
Vuonna 1741 Jerusalemin koptilainen piispa Amba Athanasius kääntyi katolilaiseksi. Paavi Benedictus XIV nimitti hänet seuraajiensa muodostaman pienen yhteisön (noin 2000 jäsentä) apostoliseksi vikaariksi. Vaikka Athanasius lopulta palasikin koptilais-ortodoksiseen kirkkoon, katolilaisten apostolisten vikaarien linja jatkui hänen jälkeensäkin.
Vuonna 1824 Pyhä istuin perusti koptikatolilaisille patriarkaatin, mutta se oli olemassa lähinnä vain muodollisesti paperilla. Vuonna 1829 ottomaaniviranomaiset sallivat koptikatolilaisten rakentaa omia kirkkojaan.
Matapanin taistelu
Lopputulos
Italialaiset menettivät kolme raskasta risteilijää, kaksi hävittäjää sekä taistelulaiva vaurioitui. Taistelulaiva Vittorio Veneto saapui Taranton satamaan 29. maaliskuuta iltapäivällä ja se palasi korjausten jälkeen palvelukseen 22. elokuuta. Alusten mukana menetettiin 2 400 miestä, joiden joukossa olivat amiraali Cattaneo, sekä risteilijöiden Zaran ja Fiumen päälliköt kommodorit Giorgis ja Corsi.
Koptilaiskatolinen kirkko
Historia
Vuonna 1895 Leo XIII perusti patriarkaatin uudelleen ja 1899 sen johtoon vihittiin piispa Kyrillos Makarios nimellä "patriarkka Kyrillos II Aleksandrialainen". Patriarkaatin vikaarina piispa Kyrillos oli johtanut vuonna 1898 koptikatolista kirkolliskokousta, joka loi useita latinalaisia käytäntöjä. Kyrillos vetäytyi 1908, ja virka täytettiin uudelleen vasta 1947.
Matapanin taistelu
Lopputulos
Taistelun seurauksena Italian laivastolta kiellettiin operaatiot merellä kauempana kuin maakentiltä operoivat koneet voivat toimia eli ilman ilmasuojaa ei merelle ollut asiaa. Tällä oli merkittävä vaikutus Kreetan evakuointiin, koska Italian laivasto ei häirinnyt sitä.
Herøy
Herøy on
Koptilaiskatolinen kirkko
Kirkon sosiaalinen toiminta
Koptikatolinen papisto saa koulutuksensa pääasiassa Pyhän Leon arkkipiispallisessa seminaarissa Kairossa. Yli 100 koptikatolista seurakuntaa ylläpitää yksityiskouluja sekä muutamia lukioita. Kirkolla on myös sairaala sekä lukuisia terveysasemia ja klinikoita ja erityisesti orpokoteja. Lisäksi useat koptikatolilaiset lännen kirkon tyyliin järjestetyt sääntökunnat osallistuvat koulutuksen, terveydenhuollon ja hyväntekeväisyyden järjestämiseen.
Buin siirtola
Buin siirtola (myös Buin siirtokunta) oli vuonna 1918 Neuvosto-Venäjällä Kostroman kuvernementin Buin kaupungissa toiminut pakolaisleiri, johon oli majoitettu Suomesta paenneita punaisia. Noin 400 kilometriä Moskovan koillispuolella sijaitsevaan leiriin oli enimmillään sijoitettu noin 3 300 pakolaista, joista suurin osa oli sotainvalideja, vanhuksia ja lapsia. Ensimmäiset asukkaat saapuivat huhtikuun lopussa Suomen sisällissodan vielä ollessa käynnissä ja leiri tyhjeni vähitellen asukkaista syksyyn 1918 mennessä.
Leirin toiminta
Olosuhteet ja työnsaantimahdollisuudet olivat elintarvikepulan vaivaamassa Pietarissa hyvin huonot, joten pakolaisille alettiin bolševikkihallituksen toivomuksesta nopeasti etsimään muita mahdollisia sijoituspaikkoja. Väliaikaiseksi ratkaisuksi keksittiin perustaa pakolaisten vastaanottopisteen 640 kilometriä Pietarin itäpuolelle Kostroman kuvernementtiin. Paikalla oli aikaisemmin vuodesta 1916 lähtien toiminut itävaltalaisten sotavangeille tarkoitettu leiri. Maaliskuussa 1918 solmitun Brest-Litovskin rauhansopimuksen jälkeen itävaltalaiset oli vapautettu ja Buin leiri oli jäänyt tyhjilleen. ”Suomalaiseksi siirtokunnaksi” nimetyn leirin komissaariksi valittiin entinen kansanedustaja Juho Kirves, jonka johdolla pakolaisten vastaanotto aloitettiin jo huhtikuun lopussa. 15. toukokuuta Buissa oli 3 268 asukasta ja 1. kesäkuuta 2 827, minkä jälkeen määrä väheni niin, että 15. kesäkuuta leirillä oli enää noin tuhat pakolaista ja heinäkuussa noin 500. Siirtokunnassa oli myös sairaala, jossa heinäkuun loppuun mennessä hoidettiin 199 potilasta. Heistä 28 kuoli erilaisiin kulkutauteihin. Leirillä raivosi muun muassa syyhyepidemia, jonka leirin lääkäri kuitenkin onnistui taltuttamaan.
Buin leiri sijaitsi Kostroma-joen länsirannalla Koregan kylässä kolme kilometriä Buin eteläpuolella. Asuntoina oli vain huonokuntoisia parakkeja. Buin siirtolaan sijoittui pidemmäksi aikaa lähinnä lapsia, vanhuksia ja sotainvalideja, kun taas työkykyiset jatkoivat pian muualle. Heinäkuun loppuun mennessä suurin osa oli siirtynyt teollisuus- ja maataloustöihin muun muassa Uralille ja Siperiaan. Suuri osa asekuntoisista miehistä puolestaan liittyi vapaaehtoisesti puna-armeijaan, mihin ryhdyttiin perustamaan Venäjän sisällissodan taisteluihin osallistuvia suomalaisia joukko-osastoja. Kesäkuussa 1918 Oskari Tokoin johtama pakolaisryhmä lähti Buista junalla Siperiaan Semipalatinskin seudulle, jonne he perustivat siirtokunnan noin 100 kilometriä Permin länsipuolelle. Toinen suomalainen siirtokunta perustettiin samaan aikaan Muromin kaupunkiin Oka-joen varrelle. Heinäkuussa 1918 Buin leiriltä lähti Suomea kohti kaksi junaa, joilla kuljetettiin kotiinpalaavia naisia, lapsia ja vanhuksia. Pakolaiset saapuivat Pietarin kautta Rajajoen asemalle, jossa heidät pidätettiin kuulusteluja varten. Suomen palaaminen oli vaarallista, sillä useilla paikkakunnilla olivat valkoisten kostotoimet vielä käynnissä.
Hieman myöhemmin entinen kansanedustaja Kalle Korhonen perusti Buin alueelle Aino-nimisen maatalouskommuunin, mutta siitäkään ei tullut pitkäikäistä, vaan hänet siirrettiin muualle jo kesäkuussa 1920.
Hallinto
Buin siirtokunnan komissaarina toimi Juho Kirves. Huoltotoimikunnan puheenjohtajia olivat Jussi Kiviniemi ja O. Granö, sekä taloustoimikunnan puheenjohtajia F. D. Malinen, Fredrik Valtaranta ja Aatto Sirén. Leirin lääkäri oli Erik Jorpes, konttoripäällikkö Toivo Alavirta, lastenkodin johtaja Sandra Lehtinen ja leipomon johtaja Johan Sainio. Muita tunnettuja asukkaita olivat muun muassa Konsta Lindqvist ja Elviira Vihersalo.
Buin komppania
Loppukesällä 1918 Buin siirtokunnassa muodostettiin kaupungin sotilaskomissariaatin alainen miliisiosasto Buin kaupungin sotilaskomissariaatin pataljoonan suomalaiskomppania. Se vastasi järjestyksestä Buin rautatieasemalla ja toimi myöhemmin myös Vetlugan seudulla. Miliisiosaston poliittisena ohjaajana toimi entinen kansanedustaja J. K. Lehtinen ja muita päälliköitä olivat suomalaiset punakaartilaiset Enbom, Eino Kaiho, A. Ivanov ja H. Kärkkäinen. Syksyn aikana se kasvoi kokoiseksi komppaniaksi, toimien Kostroman kuvernementissä puhjenneita kapinoita vastaan. Talveksi komppania palasi Buihin, josta se keväällä 1919 siirrettiin Adam Partasen johdolla sisällissodan itärintamalle. Toivo Antikaisen vuonna 1930 ilmestyneen Kansalaissodan rintamilta -teoksen mukaan komppania tuhoutui kokonaan kaatuneina, valkoisten teloittamina tai tauteihin kuolleina.
Kilpanen
Kilpanen on Päijät-Hämeessä Lahdessa Nastolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,4 metriä mpy.
FUS de Rabat
Fath Union Sport de Rabat on marokkolainen jalkapalloseura. Marokon pääsarjassa pelaava FUS Rabat perustettiin vuonna 1946. Joukkueen menestys vuodet sijoittuvat 1970-luvulle, jolloin se voitti Marokon cupin kahdesti. Joukkue ei ole toistaiseksi koskaan onnistunut voittamaan Marokon pääsarjaa, mutta se on ollut parhaimmillaan toinen vuosina 1973, 1974, 1981 ja 2001. Samasta kaupungista on myös paikalliskilpailija FAR Rabat.
Gennadi Vavilov
Gennadi Aleksejevitš Vavilov (s. 7. toukokuuta 1932 Abdulino) on venäläinen säveltäjä.
Vavilovin opettajiin kuuluivat Jevgeni Messner, Jevgeni Golubev ja Orest Jevlahov. Hän valmistui Leningradin konservatoriosta vuonna 1966 ja suoritti opintoja myös Moskovassa. Vuodesta 1966 lähtien hän on asunut ja työskennellyt Petroskoissa. Vavilovin tuotannon joukossa on pianomusiikkia, kuten 16 sonaattia, 14 sarjaa ja miniatyyrejä. Vavilov on musiikissaan hyödyntänyt karjalaisia ja suomalaisia kansanomaisia aineksia.
Vavilovilla on Karjalan kansantaiteilijan arvo. Hän on toiminut professorina Petroskoin Glazunov-valtionkonservatoriossa.
Kostamuksessa avattiin vuodenvaihteessa 2000–2001 Vavilovin mukaan nimetty musiikkikoulu. Vuodesta 2002 lähtien Kostomuskhassa on kahden vuoden välein järjestetty Vavilovin mukaan nimetty kansainvälinen pianokilpailu.
Dietyylisulfaatti
Dietyylisulfaatti (C4H10SO4) on etanolin ja rikkihapon muodostama niin kutsuttu epäorgaaninen esteri. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä etyloivana reagenssina ja katalyyttinä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa dietyylisulfaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä, jolla on piparmintun kaltainen haju. Se liukenee hieman veteen ja hydrolysoituu kuumassa vedessä etanoliksi ja rikkihapoksi. Dietyylisulfaatti liukenee erittäin hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Dietyylisulfaatti reagoi useiden vapaita elektronipareja sisältävien yhdisteiden kanssa alkyloimalla ne. Alkoholeista muodostuu etyylieetterijohdannaisia, karboksyylihapoista etyyliestereitä, ja myös amiinit, tiolit ja fosfiinit alkyloituvat. Kuumennettaessa aromaattisten yhdisteiden kanssa dietyylisulfaattia muodostuu sulfonihappojohdannaisia.
Dietyylisulfaatin akuutti myrkyllisyys ei ole aivan yhtä suuri kuin dimetyylisulfaatilla, mutta aine on silti myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata voimakasta kipua silmissä ja kurkussa, näön väliaikaista heikentymistä, yskää, pääkipua, huonovointisuutta ja ihovaurioita. Koska dietyylisulfaatti on erittäin voimakas alkyloiva yhdiste, se on todennäköisesti myös ihmiselle karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava aine.
Valmistus ja käyttö
Dietyylisulfaatin valmistamiseen on useita eri menetelmiä. Ensimmäisen kerran yhdistettä valmistivat Dumas ja Peligot vuonna 1835 tislaamalla rikkihapon ja etanolin seosta. Nykyään yhdistettä valmistetaan käsittelemällä etyylivetysulfaattia natriumkloridilla ja tislaamalla alipaineessa tai käsittelemällä rikkihapon ja eteenin reaktioseosta natriumsulfaatilla alipaineessa.
Kiteen rautatieasema
Kiteen rautatieasema (lyh. Kit, ruots. Kides järnvägsstation, ratakm 460+016) on rautatieasema Karjalan radalla, Kiteen Tolosenmäessä valtatie 6:n tuntumassa. Asemalla ei ole enää lipunmyyntiä, mutta asemalla pysähtyvät suurin osa Helsingin ja Joensuun välisistä kaukojunista (lukuun ottamatta junaa IC 7 ). Paikallisliikennettä Kiteen asemalle ei ole ollut. Asema on Suomen toiseksi suurin puunlastausasema. Kiteen keskustaan on matkaa 8 kilometriä, Rääkkylään noin 30 kilometriä. Asemalla on lippuautomaatti. Asemarakennuksen lisäksi asemalla on VR:n paritaloasuinrakennus ja vanha Orenstein & Koppelin höyrykäyttöinen kaivinkone.
Asemalta on ollut linjanvaihde entiseen Kit-Selliin.
Tolosenmäessä rautatieaseman tuntumassa valtatie 6 risteää seututeihin 484 ja 487.
Turbo (täsmennyssivu)
Turbo voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kalliojärvi (Lahti)
Kalliojärvi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Kumian kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 59 hehtaaria, se on 2,8 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 8,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,2 metriä mpy.
Margretebergin kartano
Margretebergin kartano sijaitsee Järvenperässa Espoon keskiosassa Matalajärven ja Kehä III:n välissä. Kartanon mailla on nykyisin Marketanpuisto.
Margretebergin nimi on vaihdellut vuosisatojen saatossa. Vanhin nimi, Bölsby, oli käytössä vähintään vuoteen 1750; vuosisadan jälkipuoliskolla käytettiin myös nimiä Eriksberg ja Smeds. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1800-luvun alkupuoliskolla. Aikakirjojen mukaan kantatilan varhaisin omistaja oli talonpoika Mårten Nilsson 1500-luvun lopussa. Vuonna 1611 tilasta tehtiin maaratsutila ja vuonna 1631 siihen liitettiin autioitunut Jofsin tila.
Bölsby oli vakinainen ratsutila vuodesta 1682, mutta se joutui rappiolle, kunnes Johan Simonsson otti sen haltuunsa 1698. Myöhempiä omistajia oli muun muassa Törnqvistin suku ja 1936 alkaen Svenska Småbruk och Egna Hem Ab. Margretebergin talousrakennukset, tilanhoitajan asunto ja karjakon asunto ovat säilyneet kartanonmäellä.
Margretebergin melko vaatimaton aumakattoinen päärakennus sijaitsee Matalajärven itäpuolella. Sen runko on 1700-luvun jälkipuoliskolta ja se sai nykyisen empirehenkisen asunsa todennäköisesti 1800-luvun alkupuoliskolla. Päärakennuksen sisätilat nykyaikaistettiin 1961.
Luettelo televisiosarjan Pyhimys jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Pyhimys jaksoista. Ohjelma alkoi Britanniassa 4. lokakuuta 1962 ja päättyi 9. helmikuuta 1969.
1. tuotantokausi (1962)
Tästä kaudesta neljännen kauden loppuun sarjan jaksot olivat mustavalkoisia.
5. tuotantokausi (1966-1967)
Tämän kauden alusta sarjan loppuun asti kaikki jaksot olivat värillisiä.
Carnivàle (yhtye)
Carnivàle on suomalainen etnojazz-yhtye, joka yhdistelee jazzia mm. argentiinalaiseen tangoon ja progressiiviseen rockiin.
Amerikanturpiaalit
Amerikanturpiaalit, aikaisemmalta nimeltään amerikanmustarastaat (Euphagus) on turpiaalien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Amerikanturpiaalien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Kimon ruukki
pienoiskuva|Kimon ruukki, lampi Kimon ruukki oli Jepualla ja Oravaisissa toiminut rautaruukki, joka perustettiin 1703 Röykasjärvestä Pohjanlahteen laskevan, monia koskia sisältävän Oravaistenjoen varteen.
Kimon rautaruukin toiminta oli jakautunut kolmeen erilliseen kohtaan joen varrella sekä neljäntenä masuuniin, joka sijaitsi kahdeksan kilometrin päässä alimmasta ruukista. Yläruukilla (Övre hammaren) Röykasjärven rannalla ruukin vesivoimaa sääteli luonnonkivipato, joka on yksi Suomen vanhimmista ja suurimmista. Yläruukilla on säilynyt myös 1784 rakennettu vasarapaja, joka on myöhemmin muutettu myllyksi. Keskiruukki (Mellanbruket tai Nyhammare) on Mutta-nimisen kosken varteen vuonna 1788 rakennettu vasarapaja. Alaruukki (Nedre hammaren) joen alimman kosken varrella oli Kimon ruukin ydinosa, jossa toimi vasarapajan ohella käsipaja ja mekaaninen verstas. Pajan seinään on merkitty vuosiluku 1791. Kosken vastarannalla entisen puhallushuoneen paikalla on pieni tiilinen voimalaitos vuodelta 1920.
Masuunin alue oli Kimon ruukin toimipisteistä pisimpään elinvoimainen, vaikka itse masuuni purettiin 1915. Alueelle muodostui vilkas tehdasyhdyskunta vuonna 1893 perustetun Oravaisten verkatehtaan ansiosta. Masuunin alueen nykyinen punatiilinen rakennuskanta on pääosin peräisin verkatehtaan kukoistuskaudelta 1920–1930-luvuilta. Tehdasrakennuksia ja 1922 rakennettua höyryvoimalaitosta ympäröivät kasarmin kaltaiset työväenasunnot.
Historiaa
Kimon ruukin perusti ruotsinsaksalainen Peter Heijke, joka siirsi masuunin omistamastaan Orisbergin ruukista läheisestä Isostakyröstä. Orisbergistä ei odotusten vastaisesti ollutkaan löytynyt rautamalmia, ja malmin tuominen meritse ja rahtaaminen sisämaahan oli kallista. Niinpä Heijke päätti siirtää masuuninsa Kimoon, jonne sai ruukille perustamisprivilegion 1703. Paikka oli kaikin puolin sopivampi: alueella sai koskista vesivoimaa, metsistä polttoaineeksi puuhiiltä, ja satama oli lähellä rautamalmin rahtaamiseksi jaaloilla Ruotsin Roslagenista ja Tukholman saariston Utöstä, 1800-luvulla Suomesta Sillbölen ja Jussarön kaivoksista.
Alkuperäisen masuunin tuhosivat venäläisjoukot isonvihan aikana 1714, ja uusi masuuni rakennettiin Oravaisiin vieläkin lähemmäs satamaa. Sieltä harkkorauta kuljetettiin Kimojokea ylös ruukille, jossa se taottiin kankiraudaksi.
Kimon ja Orisbergin ruukit osti vuonna 1758 ruotsalaisten Robert Finlayn ja John Jenningsin omistama ruukkiyhtiö. Vuonna 1776 ruukkien omistus siirtyi ruotsalaisille A. Hasselgrenille ja Bengt Magnus Björkmanille. Björkman hankki omistukseensa myös Fiskarsin, Antskogin ja Kosken ruukit. Kimon ruukin masuuni nousi 1700-luvun lopulla Fiskarsin masuunin ohella Suomen suurimpia harkkoraudan valmistajia. Vuonna 1818 Kimon ruukin sai itselleen Bengt Magnus Björkmanin poika Lars Magnus Björkenheim, joka oli saanut Orisbergin ruukin toimimaan kannattavasti. Hän alkoi uudistaa myös Kimon ruukkia ja rakennutti 1857 pookin eli tunnusmajakan Uudenkaarlepyyn edustan Stubbenin saarelle helpottamaan malmijaalojen navigointia. Raudanvalmistus kuitenkin hiipui 1890-luvulle mennessä, mutta alueen teollisuushistoria sai jatkoa vuonna 1881 perustetusta villakutomosta, josta muodostui eri yhtiönimillä monenlaista tuotantoa näihin päiviin jatkanut Oravaisten tehdas. Teollista toimintaa tehtaassa jatkaa nyt KWH Groupiin kuuluva hiomatarvikevalmistaja Mirka.
Lähteet
63.24353°N, 22.46225°W
Sinusoidaalinen projektio
thumb|Jean Cossin, Carte cosmographique ou Universelle description du monde, Dieppe, 1570 300px|thumb|Sinusoidaalisen projektion mukainen maailmankartta. thumb|right|300px|Sinusoidaalinen projektio ja alueiden muodon muuttumista siinä kuvaavat Tissot'n indikaattorit Sinusoidaalinen projektio eli Sanson–Flamsteedin projektio on pseudosylindrinen oikeapintainen karttaprojektio, jota joskus nimitetään myös Mercatorin oikeapintaiseksi projektioksi tai Mercatorin–Sansonin projektioksi. Siinä leveyspiirit näkyvät yhdensuuntaisina suorina ja pituuspiiri sinikäyrän muotoisina lukuun ottamatta kartan keskipisteen kautta kulkevaa, joka näkyy suorana.
Historia
Sinusoidaalinen projektio tunnettiin jo 1500-luvulla. Sitä käytti muun muassa dieppeläinen Jean Cossin, jonka maailmankartta ilmestyi vuonna 1570. Muiden varhaisten käyttäjien mukaan projektiosta on käytetty monia nimiä. Esimerkiksi Jodocus Hondius Afrikan ja Etelä-Amerikan kartoissa eräissä julkaisemissaan uusituissa painoksissa Mercatorin maailman­kartastosta, minkä vuoksi sitä nimitetään toisinaan Mercatorin oikea­pintaiseksi projektioksi, mutta sitä ei pidä sekoittaa tunnetumpaan, oikeakulmaiseen Mercatorin projektioon. Noin vuonna 1650 sitä käytti ranskalainen Nicolas Sanson mantereiden kartoissa ja myöhemmin englantilainen John Flamsteed tähtikartoissa, minkä vuoksi se tunnetaan myös Sanson–Flamsteedin projektiona.
Matemaattinen määritelmä
Sinusoidaalisessa projektiossa maanpinnan piste, jonka leveysaste on φ ja pituusaste λ, kuvautuu tason pisteelle, jonka karteesiset koordinaatit ovat:
missä λ0 on kartan keskipituuspiiri.
Ominaisuudet
Kartan mittakaava on keskipituuspiirillä vakio, ja länsi-itä-suuntainen mittakaava on vakio kaikkialla kartalla. Sen vuoksi jokaisen leveyspiirin pituus kartalla on verrannollinen leveysasteen kosiniin, kuten on todellisuudessakin asian laita maapallolla. Tästä seuraa, että kartan reunalla olevat pituuspiirit ovat muodoltaan siniaallon puolikkaita ja toistensa peilikuvia. Muutkin pituuspiirit ovat siniaallon puolikkaan muotoisia, ja vain niiden amplitudit poikkeavat toisistaan. Tähän viittaa projektion nimikin. Pituuspiirit ovat kartalla sitä pidempiä, mitä kauempana ne sijaitsevat keskipituuspiiristä, vaikka todellisuudessa ne ovat yhtä pitkiä.
Leveyspiirit näkyvät kartalla yhdensuuntaisina vaakasuorina viivoina, ja niiden etäisyydet päiväntasaajalta ovat kartalla suoraan verrannolliset niiden todellisiin etäisyyksiin päiväntasaajalta maapallolla. Kahden samalla pituuspiirillä olevan paikkakunnan välinen etäisyys voidaan näin ollen mitata kartalta mittaamalla niiden kautta kulkevien leveyspiirien etäisyys.
Päiväntasaajan ja keskimeridiaanin kohdalla kartassa ei ole pituuksien tai muotojen vääristymiä. Niinpä etäisyydet näitä viivoja pitkin ovat oikeassa suhteessa, ja päiväntasaajan ja keskimeridiaanin muiden viivojen kanssa muodostamat kulmat ovat oikein. Sen sijaan kaukana päiväntasaajasta ja keskimeridiaanista kulmat ja alueiden muodot vääristyvät paljonkin. Alueiden pinta-alat sen sijaan ovat oikeassa suhteessa eli projektio on oikeapintainen'. Kulmien ja muotojen vääristymistä voidaan vähentää jakamalla maapallo pituuspiirejä myöten "lohkoihin" ja kuvaamalla niistä jokainen erikseen sinusoidaalisen projektion mukaisesti.
350px|thumb|right|Sinusoidaalinen projektio näyttää alueiden pinta-alat oikeassa suhteessa, mutta vääristää muotoja ja suuntia. Vääristymistä voidaan vähentää "lohkomalla" kartta. Sinusoidaalinen projektio sopii parhaiten lähellä päiväntasaaja a olevien alueiden kuvaamiseen. Nykyaikana sitä on käytetty muun muassa Rand McNallyn julkaisemissa karttakirjoissa Afrikan ja Etelä-Amerikan kartoissa. Sinusoidaaliseen projektioon perustuu myös MODLANDin sinikäyräverkko, joka on NASA:n MODIS-työryhmän (Moderate-Resolution Imaging Spectroradiometer) kehittämä geodeettinen verkko.
Sinusoidaalinen projektio voidaan käsittää Bonnen projektion rajatapaukseksi, jossa standardileveyspiirinä on päiväntasaaja.
Viaporin piiritys
pienoiskuva|Viaporin linnoitus vuonna 1808. Viaporin piiritys tapahtui Suomen sodan aikana 2. maaliskuuta – 3. toukokuuta 1808, jolloin venäläiset piirittivät ruotsalaisten hallussa ollutta Viaporin linnoitusta Helsingin edustalla. Piiritys päättyi linnoituksen antautumiseen venäläisille 3. toukokuuta 1808.
Taustaa
Ruotsalaisten sotasuunnitelmien mukaan Viaporin linnoituksen olisi tullut sitoa Etelä-Suomeen hyökänneitä venäläisiä joukkoja, samalla kun pääjoukot vetäytyisivät pohjoiseen odottamaan lisävahvistuksia Ruotsista. Linnoituksen komendanttina toimi Ruotsinsalmen toisen meritaistelun aikana kunnostautunut vara-amiraali Carl Olof Cronstedt, sen varuskunnan vahvuus oli 6 750 miestä ja tykkejä oli käytettävissä maaliskuun alussa 734 kappaletta. Linnoitukseen oli varattu riittävästi muonaa niin että se tulisi toimeen aina vesien avautumiseen saakka. Kullekin tykille oli käytettävissä yli 40 laukaukseen vaadittavat ammukset ja ruuti. Myös Ruotsin saaristolaivaston eskaaderi oli asettunut talven ajaksi linnoituksen suojiin.
Piiritys alkaa
Venäläiset saapuivat Helsinkiin 2. maaliskuuta 1808, ja kaupunkiin jäljelle jääneet ruotsalaiset joukot vetäytyivät linnoituksen suojiin. Venäläisten joukkojen ylipäällikkö kenraali Friedrich Wilhelm von Buxhoevden jätti kaupunkiin vain 2 000 miehen vahvuisen osaston ja jatkoi matkaa pääjoukon kanssa kohti pohjoista. Venäläiset alkoivat saada vahvistuksia vasta maaliskuun puolivälissä, ja huhtikuun alussa piirittäviin joukkoihin kuului 6 500 miestä ja 59 tykkiä. Venäläiset rakensivat patteristoja nykyisen Kaivopuiston kalliolle ja Katajanokalle. He tulittivat niistä tykistöllä linnoitusta ensimmäisen kerran 19.–20. maaliskuuta ilman mainittavia tuloksia. Toisen kerran Viaporia pommitettiin 28.–31. maaliskuuta.
Neuvotteluja käydään
Cronstedt torjui aluksi ehdottomasti venäläisten antautumisvaatimukset mutta ajan oloon hänen mielipiteensä alkoivat muuttua. Tähän vaikuttivat muun muassa uutiset muun armeijan jatkuvasta perääntymisestä, sekä eräät antautumista kannattaneet Cronstedtin alaiset, kuten eversti Fredrik Adolf Jägerhorn ja K. H. Klick; sekä upseerien omaisista Helsingissä asunut rouva Reutersköld, joka pääsi vierailemaan linnoituksessa. Cronstedtilla itselläänkin oli alusta lähtien hyvin pessimistinen käsitys linnoituksen puolustusmahdollisuuksista. Myös 18. maaliskuuta tapahtunut Loviisan edustalla sijainneen Svartholman merilinnoituksen antautuminen ilman taistelua venäläisille saattoi vaikuttaa asiaan.
pienoiskuva|upright=1.7|Viaporin varuskunta luovuttaa aseensa venäläisille. [[Magnus Adlercreutzin maalaus 1800-luvun lopulta.]] Cronstedt suostui 6. huhtikuuta venäläisen kenraali Jan Peter van Suchtelenin ehdottamaan aselepoon ja lupasi, että linnoitus antautuu ellei Ruotsista saavu ennen 3. toukokuuta vähintään viittä linjalaivaa linnoituksen avuksi. Aseleposopimuksen pantiksi Cronstedt luovutti tykistöineen venäläisille kolme saarta, Länsi- ja Pienen Mustasaaren sekä Särkän. Aselevon ehdot olivat ruotsalaisille hyvin epäedulliset, sillä Viaporin ympäristön vedet vapautuivat 1800-luvun alussa jäistä hyvin harvoin vielä toukokuun alkuun mennessä, ja kulunut talvi oli ollut ankara. Saarten luovuttaminen heikensi myös huomattavasti linnoituksen mahdollisuuksia jatkaa puolustautumista.
Cronstedt lähetti Tukholmaan kaksi kuriiria kertomaan aselevon ehdoista, mutta venäläiset viivyttivät heitä niin, että ensimmäinen kuriiri saapui perille vasta aselevon päättymispäivänä 3. toukokuuta.
Linnoituksen antautuminen
Cronstedt joutui antautumisen vuoksi voimakkaan arvostelun kohteeksi, ja hän vietti lopun elämäänsä syrjäänvetäytyneenä omistamassaan Herttoniemen kartanossa.
Rush team
Rush team on Roka-yhtiön vuonna 2012 kehittämä sotapeli. Peliä pelataan ilmaiseksi verkossa selaimen kautta. Pelaajan roolina on toimia jalkaväen sotilaana, joka voi pelata toisia pelaajia vastaan joko joukkueena (Team Deathmatch -moodi) tai yksin (Free For All -moodi). Pelaaminen tapahtuu käyttäjien luomissa pelihuoneissa, joihin pelaajat voivat asettaa rajoituksia esim. aseille tai lisätä useita erilaisia pelikenttiä. Lisäksi pelaaja voi valita mahdollisuuden pelata vain ystävien kanssa yksityisissä pelihuoneissa.
Vuoden 2015 syys-lokakuussa peli saa jatko-osan Rush Team 2, joka korvaa ensimmäisen pelin verkossa.
Milford Sound
Milford Sound (maori: Piopiotahi) on vuono lounaisessa Uudessa-Seelannissa Eteläsaarella Fiordlandin kansallispuistossa.
Turismi
Milford Sound on arvioitu maailman parhaimpiin matkakohteisiin useissa kansainvälissä tutkimuksissa. Se on myös Uuden-Seelannin suosituin turistikohde. Rudyard Kipling on kutsunut paikkaa maailman kahdeksanneksi ihmeeksi.
Ilmasto
Milford Soundin vuotuinen sadanta on pitkälti yli 6 000 mm vuodessa, mikä tekee siitä yhden maailman sateisimmista paikoista.
Brahma (kanarotu)
pienoiskuva|Tumma brahmakana. Brahma on kanarotu, joka on kotoisin Aasiasta Brahmaputra-joen varsilta.
Kukon paino on 3–5 kg ja kanan 3–4 kg, joten kana kuuluu isoihin kanarotuihin.
Brahmat munivat 130–160 munaa ensimmäisenä munintavuotena, mutta tämän jälkeen määrä alkaa laskea. Ensimmäisenä munintavuotena munia tulee siis kahden päivän välein. Munan paino on noin 60 g. Muninta alkaa noin 7–8 kuukauden iässä. Vaikka monet kanarodut ovat menettäneet hautomavietin, brahma on innokas hautoja ja poikasten hoitaja.
Brahmoilla on runsas höyhenpeite, minkä vuoksi rodulla on hyvä sään kestävyys. Tämän rodun edustajilla on myös pienet heltat, punavihreät tai punakeltaiset silmät ja pienet siivet suhteessa kokoon.
Ventus
Ventus on Päijät-Hämeessä Lahdessa Luhtaanmaan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120 metriä mpy.
Fat Lizard Brewing Company
Fat Lizard Brewing Company on vuonna 2014 perustettu espoolainen pienpanimo. Yhtiön toimitusjohtaja on Jussi Arposalo.
Yhtiö aloitti teollisen mittakaavan toimintansa Espoon Kivenlahdessa noin 30 000 litran vuosittaisella valmistusmäärällä. Nykyisin yhtiön panimo on Otaniemessä. Vuonna 2020 yhtiö arvioi tuotantomäärien ylittävän 500 000 litraa. Vuonna 2021 yhtiö valmisti yli miljoona litraa olutta.
Historia
Yhtiön perustajajäsenet Heikki Ylinen ja Tuomas Koskipää aloittivat panimotoiminnan vuonna 2013 Koskipään autotallissa Espoon Kattilalaaksossa 20 litran käymisastialla. Kun prosessin toistettavuus oli saatu hallintaan, toiminta siirtyi loppuvuonna 2014 Espoon Kivenlahteen. Kivenlahden panimoon perustajajäsenet valmistivat itse vanhoista suurkeittiökalusteista kapasiteetiltaan 300 litran valmistuslaitteiston, jolla saatiin valmistettua 30 000 litraa olutta vuodessa. Ensimmäinen olut ravintolamyyntiin valmistui 2015.
Vuonna 2017 yhtiö siirtyi Espoon Otaniemen tiloihin. Sinne yhtiö hankki kapasiteetiltaan 6 000 litran valmistuslaitteiston, jolla saavutettiin 300 000 litran vuosituotantomäärä. Otaniemen tuotantotilat mahdollistivat valikoiman laajentamisen ravintolamyyntiin menneiden hanaoluiden lisäksi tölkkitarjontaan. Vuonna 2018 laitteiston kapasiteettia kasvatettiin niin, että olutta on mahdollista tuottaa yli 500 000 litraa vuodessa.
Vuosina 2014–2020 yhtiön toimitusjohtajana toimi Heikki Ylinen ja vuosina 2021–2022 Eero Kukko.
Brändi
Fat Lizard Brewing Companya on rakennettu tietoisesti erottuva brändi edellä. Perustajajäsen Ylisen mukaan: ”Ensimmäinen olut ostetaan brändin ansiosta, seuraavat maun takia”. Yhtiö panostaa sosiaalisen median näkyvyyteen, jossa se tavoittelee rentoa vaikutelmaa.
Yhtiön urheilusponsorointikohde on rantalentopalloa pelaavat teekkarisiskokset, Team Fat Lizard Metsäkoivu/Metsäkoivu. Fat Lizard on vuodesta 2020 alkaen ollut myös Suomen toiseksi korkeimman baseball-sarjan pääsponsori.
Tuotteet
thumb|Fat Lizard Ankle Slapper Yhtiö päätyi tekemään ensisijassa amerikkalaistyylisiä oluita ”siitä syystä, että Amerikan-oluet kuuluu nauttia tuoreena. Tänne laivattuna ne eivät koskaan ole tuoreita.” Fat Lizard Brewing Company kertoo panevansa oluita, joita tekijät haluavat itse juoda. Yhtiö peräänkuuluttaa teknisen osaamisen, laitteiston ja prosessitekniikan merkitystä oluen valmistuksessa. Osa tuotteista on kausituotteita ja osa saatavilla ympärivuotisesti. Yhtiö valmistaa vuosittain erän espoolaisesta humalasta valmistettua Glims-olutta, joka myydään tyypillisesti loppuun hetkessä.
Panimokauppa
Vuodesta 2018 lähtien panimon yhteydessä on toiminut panimokauppa, josta olutta on voinut ostaa kotiin. 500 000 litran vuosituotantorajan ylittyessä yhtiö ei Suomen alkoholilaista johtuen saa enää myydä yli 5,5-prosenttisia oluita ulos panimokaupasta.
Taproom
Lokakuussa 2020 yhtiö avasi panimon yhteyteen taproomin, jossa vahvempien tuotteiden nauttiminen on mahdollista myös jatkossa. Taproomissa myydään ensisijassa yhtiön omia oluita, mutta valikoimaan pyritään tuomaan myös lentorahdilla Yhdysvalloista sellaisia erikoisuuksia, joita yhtiön jäsenet ovat itsekin kiinnostuneita kokeilemaan. Lisäksi taproomista on tarkoitus tarjota kävijöille laaja valikoima amerikkalaisia viskejä ja pientä purtavaa.
COVID-19-pandemian viivästettyä taproomin alkuperäistä perustamisaikataulua, kesällä 2020 panimon pihalla toimi Biergarten olutterassi.
Kumppaniravintolat
Yhtiöllä on kolme kumppaniravintolaa. Vuodesta 2018 lähtien Otaniemessä kivenheiton päässä panimosta on toiminut Ravintola Fat Lizard Otaniemi. Alkuvuonna 2020 avattiin Herttoniemeen Fat Lizard Street bar. Kolmas ravintola avattiin Helsingin keskustaan kolmen sepän aukiolle loppuvuonna 2020.
Palkinnot
Fat Lizard Brewing Companyn Track Day IPA 5,5 % voitti Suomen paras olut -kilpailussa ”Amerikkalaistyylinen vaalea ja keskitumma ale” -sarjan vuonna 2016. Yhtiön Ankle Slapper Surf Ale 5,2 % voitti saman sarjan vuonna 2019.
Pakettiautovarkaus
Kesällä 2020 panimon pihasta varastettiin täydessä olutlastissa ollut pakettiauto. Panimoyrityksen hallituksen puheenjohtaja Tuomas Koskipää pysäytti autovarkaan kurvaamalla vuoden 1977 Chevrolet Corvette -urheiluautonsa pakettiauton eteen. Tapaus sai kohtalaisesti mediahuomiota. Myöhemmin yhtiö julkaisi välikohtauksen kunniaksi oluen, joka nimi Vigilante Mission New England IPA on leikkisä populäärikulttuuriviittaus. Nimi viitannee Grand Theft Auto -pelisarjasta tuttuun tehtävätyyppiin, jossa pelaaja jahtaa rosvoja virkavallan asemassa.
Kelsi Nielsen
Kelsi Nielsen on kuvitteellinen henkilö High School Musical -elokuvissa. Lukion alussa Kelsi oli tavattoman ujo ja piti lahjakkuutensa visusti salassa. Hän ei ajatellut eikä harrastanut mitään muuta kuin musiikkia, ja vain harva east High'ssa tiesi, että Kelsi oli soittanut pianoa, huilua ja selloa jo kymmenkunta vuotta. Pari vuotta aikaisemmin hän laski säveltäneensä 563 pop-biisiä, 5 aariaa, 2 sonettia sekä sinfonian sellolle ja huilulle. Koulun musikaalien myötä hänelle avautui aivan uusi maailma. Kimallekaupungin ja Abivuoden säveltäminen toi Kelsille viimeinkin mainetta, kunniaa ja ennen kaikkea paljon uusia ystäviä. Hän paiski töitä hiki hatussa, oppi puolustamaan näkemyksiään ja sai itseluottamusta. Kelsin parhaita ystäviä ovat Gabriella Montez, Taylor McKessie, Ryan Evans ja Troy Bolton. Kelsi aloittaa yliopisto-opintonsa Juilliardissa, New Yorkissa sijaitsevassa esittävien taiteiden koulussa.
Uralskin oblasti
Oblasti perustettiin vuonna 1868. Sen pinta-ala oli 323 700 km², josta yli viidennes oli Uralin kasakka-armeijan maata. Vuonna 1897 alueella oli noin puoli miljoonaa asukasta, joista 71 % kazakkeja ja 25 % venäläisiä.
Gaël Etock
Gaël Junior Etock (s. 5. heinäkuuta 1993 ) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2019 Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa.
Gaël Etock on FC Barcelonan junioriakatemian La Masian kasvatti. Hän siirtyi Sporting-kausien jälkeen Belgian pääsarjaan Cercle Bruggeen, josta hän siirtyi edellen Israeliin Hapoel Tel Aviviin saamatta kuitenkaan peliaikaa.
Etock tuli Suomeen keväällä 2016 testattavaksi veikkausliigaseura PS Kemiin, josta myös ehdittiin uutisoida. Hänen muuttosuuntansa vaihtuikin suoraan Keski-Suomeen. Sopimus syntyi Ykkösessä pelanneen jyväskyläläisen JJK:n kanssa, ja Etock pelasi menestyksekkäästi kauden 2016 JJK:ssa ja oli nostamassa seuraa Veikkausliigaan. Etock jatkoi JJK:ssä vielä Kaudella 2017 Veikkausliigassa.
JJK-kausien jälkeen Etock siirtyi Latvian pääsarjan Riga FC:n riveihin, josta hän palasi keväällä 2018 Suomeen ja FC Hongan riveihin. Etockin sopimus purettiin kuitenkin jo huhtikuussa 2019. Etock onnistui tällöin saamaan sopimuksen toisen veikkausliigaseura FC Lahden kanssa.
Gaël Etock on pelannut Veikkausliigassa kaikkiaan kahden kauden aikana 48 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia.
Rami Välimäki
Rami Välimäki (s. 11. heinäkuuta 1977 Nurmo) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän osallistui vuonna 1996 Lavatähti-kisaan sijoittuen kolmanneksi. Sen jälkeen hän alkoi keikkailla. Hän on osallistunut kahdesti Seinäjoen tangomarkkinoille päästen kerran semifinaaliin. Hänestä tuli tangoprinssi vuonna 2004. Välimäki on esiintynyt televisiosarjassa Tähtitehdas ja elokuvassa Häjyt.
Unelmien siivet kantaa-albumin jälkeen Rami on viettänyt hiljaiseloa julkisuudelta ja esiintynyt bilebändissä, kunnes hän osallistui The voice of Finland-kilpailuun vuonna 2014. Hänen kappaleensa "Tuleen rakkauden" toimi Pelastajat-draamasarjan tunnusmusiikkina.
Rami muutti vuonna 2015 Etelä-Norjaan ja esiintyi vuonna 2019 klassisena laulajana Norjassa. Rami keikkailee satunnaisesti myös Suomessa.
Lehtisammakot
Lehtisammakot (Hylidae) on heimo sammakoiden ja konnien lahkossa. Lehtisammakot jaetaan neljään alaheimoon: Pelodryadinae, Phyllomedusinae, Hemiphractinae ja Hylinae, jotka vielä jaetaan useisiin sukuihin. Lehtisammakot ovat levittäytyneet suureen osaa maapalloa, mutta eivät Pohjoismaihin.
Alvojärvi
Alvojärvi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Nastolan Vierunkulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 23 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,6 metriä mpy.
Blackfriars (Newcastle)
thumb|Blackfriarsin julkisivu nykyisin. Kuva vuodelta 2010. thumb|Luostarin sisäpihaa vuonna 2011. Blackfriars on 1200-luvulta säilynyt entinen luostari Newcastlen keskustassa Englannissa.
Luostarin perustivat dominikaanimunkit vuonna 1239. Luostaria kutsutaan nimellä Blackfriars (’mustat munkit’), koska dominikaaniveljet pukeutuivat mustiin kaapuihin. Vuonna 1250 munkit rakensivat kirkon, joka sijaitsi nykyisen Pyhän Andreaan kirkon lounaispuolella. Vuonna 1265 pystytetty kaupunginmuuri jakoi luostarin tilukset kahtia.
Blackfriars lakkautettiin reformaation myötä Henrik VIII:n määräyksestä vuonna 1539. Luostarin omaisuus joutui pormestarin haltuun, joka vuokrasi tilat killoille. Killat käyttivät tiloja kokoontumisiinsa, mutta muunsivat osia niistä vähävaraisten asunnoiksi. 1900-luvun loppupuolella rakennukset kunnostettiin, ja nyt niissä toimii kahviloita ja käsityöläispajoja. Laajalla sisäpihalla esiintyy kesäteatteri.
Ojajärvi
Ojajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Matteo Tagliariol
Matteo Tagliariol (s. 7. tammikuuta 1983 Treviso) on italialainen kalpamiekkailija.
Tagliariol voitti kaikkien yllätykseksi olympiakultaa henkilökohtaisesta kilpailusta Pekingissä 2008. Loppuottelussa hän kaatoi ranskalaisen Fabrice Jeannetin pistein 15–9. Lisäksi Tagliariol otti pronssia kalvan joukkuekilpailusta, jossa Italian joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Diego Confalonieri ja Alfredo Rota.
Godzilla (vuoden 1998 elokuva)
Godzilla on Roland Emmerichin ohjaama yhdysvaltalainen kauhu- ja toimintaelokuva vuodelta 1998. Elokuva perustuu japanilaiseen Godzilla-hirviöelokuvien sarjaan. Elokuvassa ei kuitenkaan esiinny alkuperäinen Godzilla vaan Zilla. Godzillan pääosissa näyttelevät Matthew Broderick, Jean Reno, Maria Pitillo ja Hank Azaria.
Juoni
Godzilla syntyy ydinkokeiden seurauksena Tyynellämerellä. Se rantautuu Panamaan ja jatkaa sieltä New Yorkiin. Biologi Niko Tatopoulos kutsutaan tutkimaan outoja tapahtumia Panamassa, ja sillä välin Godzilla tuhoaa New Yorkia. Lopulta se kuitenkin onnistutaan tuhoamaan padolla.
Tatopoulos saa selville Godzillan olleen raskaana, vaikka se olikin uros – Godzilla kykenee lisääntymään suvuttomasti. Madison Square Gardenista löytyy yli Godzillan 200 munaa. Poikaset syövät neljä ihmistä, ennen kuin Madison Square Garden viimein tuhotaan. Kuolleeksi luultu täysikasvuinen Godzilla saapuu paikalle ja raivostuu nähdessään poikasensa kuolleena. Lopulta se saadaan kuitenkin tuhottua ohjuksilla Brooklynin sillalla. Viimeisissä kuvissa näytetään, kuinka yksi Godzillan munista on säilynyt, ja siitä kuoriutuu poikanen.
Soundtrack
Musiikin sävelsi David Arnold ja soundtrackillä kuullaan myös Rage Against the Machinen "No Shelter".
Kalingan provinssi
thumb|200px|Kalingan sijainti Kalinga on Filippiinien Cordilleran hallinnollisella alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Tabuk. Provinssin naapureita ovat pohjoisessa Apayao, koillisessa Cagayan, idässä Isabela, etelässä Mountain Province ja lännessä Abra. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 201 613.
Aiheesta muualla
17.75°N, 121.25°W
Isabela (provinssi)
thumb|200px|Isabelan sijainti Isabela on Filippiinien Cagayan Valleyn alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Ilagan. Provinssin naapureita ovat pohjoisessa Cagayan, kaakossa Aurora, lounaassa Quirino ja Nueva Vizcaya ja lännessä Ifugao, Mountain Province ja Kalinga. Idässä Isabela rajoittuu Tyyneenmereen. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 1 489 645.
Aiheesta muualla
17°N, 122°W
Frankensteinin kosto
Frankensteinin kosto (The Revenge of Frankenstein) on Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1958. Sen tuotti Hammer Film Productions ja pääosaa näytteli Peter Cushing.
Assaminnakkeli
Assaminnakkeli (Sitta nagaensis) on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Assaminnakkelia tavataan Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin on raportoitu olevan suurimmaksi osaksi melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mauno Tarkiainen
Tarkiainen sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten maratonilla yhdeksänneksi. Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän keskeytti. Hän sijoittui Tukholman maratonilla neljänneksi vuonna 1939 ja kuudenneksi vuonna 1941.