cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Laura Huhtasaari
Sananvapaus ja vihapuhe
Syyskuussa 2018 Huhtasaari julkaisi Twitter-tilillään kuvan tamperelaisten oppilaiden tekemästä koulutyöstä, jota hän piti opettajien lietsomana häneen itseensä kohdistuneena vihapuheena. Huhtasaari julkaisi myös koulun nimen sekä oppilaiden etunimet, minkä johdosta koulu sai lukuisia uhkailuja ja joutui palkkaamaan vartijan. Huhtasaari vetosi siihen, että kuva oli julkaistu aiemmin Instagramissa ja siinä näkyi silloin samat tiedot. Kohun seurauksena koulusta tehtiin kolme kantelua oikeuskanslerille ja asia nousi uutisotsikoihin myös ulkomailla.
Kommunismi
Helmikuussa 2020 Huhtasaari sanoi Satakunnan Kansan haastattelussa kaikkien keskustasta vasemmalle olevien olevan kommunisteja ja myös kokoomuslaisten alkavan olla.
Tammikuussa 2021 Huhtasaari twiittasi Yhdysvaltain presidentinvaaleihin liittyen maan olevan nyt ”kommunistien hallussa”.
Yhteydet ja tuenosoitukset
Huhtasaari on käynyt puhumassa kansallismielisten ja maahanmuuttovastaisten liikkeiden tapahtumissa, kuten itsenäisyyspäivänä 2015 Helsingin Kansalaistorilla järjestetyssä Itsenäinen Suomi -tapahtumassa. Helmikuussa 2017 Suomi Ensin -liike kutsui mielenosoitukseensa poliitikkoja. Huhtasaari ja Paula Risikko vastasivat kutsuun.
Huhtasaari piti Donald Trumpia hyvänä valintana republikaanien presidenttiehdokkaaksi ja toivoi tämän voittoa. Trumpin noustua presidentiksi Huhtasaari kutsuttiin helmikuussa 2017 kansalliselle rukousaamiaiselle, johon osallistuivat suomalaisista poliitikoista Huhtasaaren lisäksi ulkoministeri Timo Soini ja Antero Laukkanen. Huhtasaari osallistui kesäkuussa 2017 Israelissa juutalaisten ja kristittyjen yhteiselle kansalliselle rukousaamiaiselle.
Huhtasaari antoi marraskuussa 2017 Twitterissä tukensa Puolassa järjestetylle 60 000 ihmisen äärioikeistolaiselle mielenosoitukselle, jonka osallistujat esittivät rasistisia ja valkoista ylivaltaa kannattavia iskulauseita. Marssilla oli mukana äärioikeistolaisia eri puolilta Eurooppaa. Huhtasaari on jälkeenpäin selittänyt, ettei hänen Twitter-viestinsä ollut tuki rasismille.
Marraskuussa 2017 Huhtasaari myös ilmaisi tukensa 612-soihtukulkueelle sanomalla tilaisuudesta: ”Se on hieno kulkue, ja toivon, että mahdollisimman moni osallistuisi. Ja kyllä minä jonain vuonna siihen osallistun.”
Pro gradun plagiointi
Vuoden 2018 presidenttikampanjan aikana tammikuussa 2018 liberaalipuolueen puoluesihteeri Tuomas Tiainen väitti Huhtasaaren Jyväskylän yliopiston Kokkolassa sijaitsevaan Chydenius-instituuttiin vuonna 2003 tekemän kasvatustieteen alan pro gradun olleen plagioitu. Suomen Kuvalehden toimittaja Tuomo Lappalainen totesi sen sisältävän useita suoria ja sanatarkkoja lainauksia toisista teoksista ilman lähdeviitteitä.
Jyväskylän yliopiston teettämän huhtikuussa 2018 julkaistun selvityksen mukaan pro gradu -tutkielma on osin hyvän tieteellisen käytännön vastainen, mutta epäilyä laajemmasta vilpistä ei ilmennyt. Tutkielmasta oli plagioitu alle viisi prosenttia. Huhtasaari syytti pro gradun tutkimista ja uudelleen arviointia lokakampanjaksi.
Toukokuussa 2018 Svenska Ylen toimittaja löysi aiemmin tuntemattoman vuonna 2001 hyväksytyn gradun, Tiina Simpasen vuonna 2001 kirjoittaman työn "Kohti monikulttuurista koulua", jota Huhtasaari oli käyttänyt oman gradunsa lähteenä. Huhtasaaren gradusta plagioiduksi osoittautui tämän seurauksena ainakin noin 30 prosenttia. Lisäksi Huhtasaari oli Svenska Ylen selvityksen mukaan kopioinut useita muita lähteitä viittaamatta niihin mitenkään. Jyväskylän yliopisto kirjasi 9. toukokuuta 2018 vastaanotetuksi yksityishenkilön tekemän esiselvityspyynnön hyvän tieteellisen käytännön loukkaamisesta – esiselvitys käynnistetään, mikäli pyyntö ei ole ilmeisen perusteeton. Huhtasaaren itsensä mukaan kyseessä on ajojahti, koska asia on hänen mielestään jo käyty kahdesti läpi hänen 15 vuotta vanhan gradunsa osalta.
Uusi esiselvitys julkaistiin elokuun lopussa 2018. Jyväskylän yliopiston rehtorin antamassa päätöksessä todettiin, että Huhtasaaren pro gradu sisältää plagiointia huomattavasti enemmän kuin mitä oli aiemmin selvitetty. Työ sisältää lausunnon mukaan vakavaa piittaamattomuutta tieteen käytännöistä sekä vilppiä plagioinnin muodossa. Päätöksen mukaan pro gradun toimintatavat ovat johtaneet harhaan tiedeyhteisöä ja myöhempien opinnäytetöiden tekijöitä. Asia oli hallinnolliselta kannalta vanhentunut, joten varsinaista tutkintaa ei aloitettu. Huhtasaaren tutkintoa koskevan päätöksen purkaminen olisi ollut mahdollista ainoastaan korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Esiselvityksen johtopäätökset liitettiin opinnäytetyön yhteyteen.
Yksityiselämä
Huhtasaari on naimisissa lääkäri Teemu Lämsän kanssa ja heillä on kaksi tytärtä. Huhtasaari asuu Brysselissä.
Huhtasaareen kohdistunut ilkivalta ja uhkailu
Huhtasaaren Porin-asunnon kaksi ikkunaa rikottiin joulun 2017 aikana ja asiasta tehtiin rikosilmoitus. Tapauksesta nousi valtakunnallinen kohu. Syyllisten arveltiin olevan poliittisin motiivein liikkuneita aktivisteja, mutta jo vuonna 2018 rikkojiksi paljastui kaksi alle 15-vuotiasta poikaa. Poliisi ei kuitenkaan kertonut asiaa julkisuuteen, vaan se tuli esille vasta helmikuussa 2020 Satakunnan Kansan saamien tietojen pohjalta. Huhtasaaren mukaan asuntoa on aikaisemminkin vandalisoitu. Joulukuun 2017 alussa talon seinään oli maalattu spray-maalilla teksti ”homohuora”.
Maaliskuussa 2019 kokoomuksen Porin varavaltuutettu Tero Niskanen soitti hätäkeskukseen puhelun, jossa hän omien sanojensa mukaan kertoi ehdottaneensa ”entäs jos poltan Laura Huhtasaaren asunnon”. Hänen sijaintinsa paikannettiin, ja poliisi pidätti hänet. Niskanen kertoi myöhemmin olleensa kovassa humalassa ja hermostuneensa perussuomalaisten vaalivideosta. Niskanen pyysi Huhtasaarelta anteeksi ja erosi kokoomuksesta.
Kelucharan Mohapatra
pienoiskuva|Kelucharan Mohapatran patsas Bhubaneswarissa Kelucharan Mohapatra (8. tammikuuta 1926 – 7. huhtikuuta 2004 ) oli intialainen tanssija ja koreografi, jonka ansiona pidetään odissitanssiperinteen elävöittämistä ja tunnetuksi tekemistä. Odissin asemaa Intian klassisten tanssien joukossa pidetään hänen ansionaan.
Mohapatra palkittiin elämänsä aikana useasti. Hänelle myönnettiin Padma Shri vuonna 1974, Padma Bhushan 1988 ja Padma Vibhushan 2000. Vuonna 1994 hän perusti yhdessä poikansa Ratikant Mohapatran kanssa Srijan-tanssikoulun, jossa hän opetti odissia. Mohapatran kuoltua Ratikant jatkoi opetustehtäviä yhdessä vaimonsa Sujatan kanssa. Ratikant on perustanut isänsä nimeä kantavan palkinnon, joka jaetaan vuosittaisessa tanssifestivaalissa Bhubaneswarissa.
Mohapatran oppilaisiin lukeutuu muun muassa Sanjukta Panigrahi, Kumkum Mohanty, Sonal Mansingh ja Rani Karnaa.
Olli Vanttaja
Olli Vanttaja (s. 9. kesäkuuta 1999 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja. Vanttaja osaa pelata tarvittaessa myös hyökkääjänä.
Ura
Vanttaja on Oulun Kärppien kasvatti. Hän voitti kauden 2014–2015 päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Vanttaja pelasi osan kaudestaan myös Kiimingin Kiekko-Poikien C-nuorissa. Hän siirtyi seuran B2-nuoriin kaudeksi 2015–2016, jolloin Vanttaja nousi joukkueensa varakapteeniksi. Hän voitti tehoilla 17+26=43 koko sarjan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Kaudeksi 2016–2017 Vanttaja siirtyi Kiekko-Laserin B-nuoriin.
Kaudeksi 2017–2018 Vanttaja palasi Kärppiin ja siirtyi seuran A-nuoriin, jossa hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Vanttaja pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Kokkolan Hermeksen A-nuorten Mestisjoukkueessa. Kaudella 2018–2019 hän oli Kärppien tehokkain puolustaja tehoilla 3+27=30. Vanttaja voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2019–2020 Vanttaja edusti Kärppiä Junior Club World Cupissa. Pronssiottelussa itävaltalaista EC Salzburgia vastaan hän teki tehot 2+2=4. Vanttajan ensimmäinen osuma jäi Kärppien 7–4-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi ja se ratkaisi joukkueelle pronssia. Hän oli Kärppien toiseksi paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja tehoilla 4+33=37. Vanttaja valittiin A-nuorten SM-liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Vanttaja debytoi kauden 2019–2020 aikana myös Kärppien SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Vanttaja teki liigadebyyttinsä 11. joulukuuta 2019 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänelle avautui paikka Kärppien kokoonpanosta, kun Jakub Krejčík ja Mikko Niemelä osallistuivat Channel One Cupiin. Vanttaja merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Topi Niemelän viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.25 minuuttia. Vanttaja pelasi samassa kuussa myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa paikattuaan joukkueen loukkaantumisia.
Maaliskuussa 2020 Vanttaja teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Hän pelasi varsinaisella tulokaskaudellaan 2020–2021 33 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Maaliskuussa 2021 seura käytti Vanttajan sopimuksessa olleen option ja teki kaksivuotisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Vanttaja teki liigauransa ensimmäisen ja kauden 2021–2022 ainoaksi jääneen maalinsa runkosarjan viidennellä kierroksella 22. syyskuuta 2021 Rauman Lukkoa vastaan. Samuli Kivimäki valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.
Alkukaudella 2022–2023 Vanttaja pelasi Sportissa vain kaksi ottelua, kun hän oli pitkään loukkaantuneena. Kuntouduttuaan tammikuussa 2023 seura lainasi Vanttajan kahden viikon mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn vahvuuteen. Hän pelasi siellä neljä ottelua. Helmikuussa 2023 Sport vuokrasi Vanttajan alustavasti 15. helmikuuta asti ulottuvalla lainasopimuksella Turun Palloseuraan, jossa hän pelasi kaksi ottelua, kunnes Vanttaja palasi Sportiin Emil Johanssonin ja Valtteri Viljasen siirryttyä muualle.
30 hittiä! – Live
'''30 hittiä! – Live''' on vuonna 1999 julkaistu Frederikin kokoelmalevy. Levy on äänitetty Frederikin keikalla.
Kristen Bjorn
Kristen Bjorn (s. 12. lokakuuta 1957 Lontoo, Iso-Britannia) on homopornon tuottaja ja ohjaaja. Bjorn on aiemmin myös esiintynyt alan tuotannoissa. Tunnusomaista Kristen Bjornin tuotannolle on rajun miehekkäät näyttelijät ja tapahtumapaikkoina eksoottiset ympäristöt ympäri maailmaa.
Jupiter (täsmennyssivu)
Jupiter voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Lahti L-39
Lahti L-39 on Aimo Lahden vuonna 1939 kehittämä panssarintorjuntakivääri. L-39 on itselataava, ja siinä on kymmenen patruunan lipas. Suuren kaliiperin takia aseessa on huomattavan kova rekyyli, ja sekä sen paino että koko tekevät siitä vaikeasti kuljetettavan. Näistä syistä aseen kutsumanimeksi tuli ”Norsupyssy”. Kun panssarivaunujen panssarit kehittyivät paksummiksi, panssarintorjuntakivääreillä ei ollut enää käyttöä niille tarkoitetussa tehtävässä, vaan asetta käytettiin pitkän kantaman tarkka-ammuntaan, panssarivaunujen häirintään sekä muunneltuna ilmatorjuntaan.
Harakankaunokki
Harakankaunokki (Centaurea diffusa) on kasvilaji kaunokkien suvussa.
Lahti L-39
Kehitys ja tuotanto
Kotimaisen kevyen panssarintorjunta-aseen kehitystyön alkaessa vuonna 1935 perustana oli Yleisesikunnan arvio, jonka mukaan puna-armeija käyttäisi keskitetysti suuria määriä kevyitä panssarivaunuja. Tätä taustaa vasten pidettiin 12,7-13 mm panssarintorjuntakonekivääriä ihanteellisena asetyyppinä 37 mm panssarintorjuntatykin tueksi suuren tulinopeutensa ansiosta. Seurauksena Valtion Kivääritehdas sai tehtäväkseen 13 mm panssarintorjuntakonekiväärin kehittämisen.
Harakankaunokki
Ulkonäkö
Harakankaunokki on yksi- tai kaksivuotinen, 20–50 senttimetriä korkeaksi kasvava. Varsi on jäykän pysty ja hyvin harittavasti haarova. Sen latvassa sijaitsevat lukuisat, kaunokiksi pienet mykerökukinnot. Mykeröiden kehtosuomujen kärkiosat ovat oljenvärisiä ja ripsiliuskaisia. Kukan teriö on vaaleanpunainen tai valkoinen.
Lahti L-39
Kehitys ja tuotanto
Kaikki eivät kuitenkaan olleet vakuuttuneita 13 mm ammuksen riittävyydestä panssarintorjuntakäyttöön. Erityisesti jalkaväen tarkastaja kenraalimajuri Erik Heinrichs kannatti sitä voimakkaasti. Sotatalouspäällikkö kenraalimajuri Erik Grandell ehdotti 20 mm:n asetta ja vuoden 1938 kesällä suoritetut koeammunnat prototyyppiaseella tukivat tätä näkemystä, joten samalla ryhdyttiin kehittämään järeämpää 20 mm panssarintorjuntakivääriä. Molempia asetyyppejä kehitti Aimo Lahti. Panssarintorjuntakonekiväärin ammukseksi vakiintui aseen kanssa samanaikaisesti kehitetty 13,2 mm patruuna jonka läpäisykykyä yritettiin parantaa kokeilemalla erilaisia erikoisluoteja.
Harakankaunokki
Levinneisyys
Harakankaunokin päälevinneisyysalue on Kaakkois-Euroopassa ja Lounais-Aasiassa, missä sitä kasvaa peltorikkakasvina. Se on levinnyt Länsi- ja Keski-Eurooppaan, paikoin myös Pohjois-Eurooppaan. Suomessa kasvi on harvinainen satunnaistulokas, josta on alle 20 havaintoa, enimmäkseen yli 50 vuotta vanhoja. Leviämisreittinä oli yleensä Neuvostoliitosta tuotu vilja.
Lahti L-39
Kehitys ja tuotanto
Järeämmän panssarintorjuntakiväärin kaliiperiksi valittiin 20 x 138 mm, jolloin ase oli yhteensopiva useiden ulkomaalaisten 20 mm ampumatarvikkeiden kanssa. Kesäkuussa 1939 asetyyppejä vertailtiin ja 20 mm panssarintorjuntakivääri havaittiin ylivoimaiseksi. Henkilöstön kitkat ja Erik Heinrichsin päättämättömyys viivyttivät valmistuspäätöstä syyskuun 6. päivään. 20 mm kivääri valittiin virallisesti armeijan kevyeksi panssarintorjunta-aseeksi nimellä ”20 mm panssarintorjuntakivääri 39”. Aseen suunnittelija Aimo Lahti antoi aseelle nimen L-39.
Valtion Kivääritehtaan suuren työtaakan takia tuotanto pääsi kunnolla alkamaan vasta vuoden 1940 puolella, ja ensimmäinen 10 kappaleen koesarja valmistui 15. huhtikuuta 1940. Aseelle kehitettiin Suomessa panssariammus, panssarikranaatti, sirpalekranaatti ja fosforisytytysammus, ja suurin osa jatkosodassa käytetyistä ampumatarvikkeista oli kotimaista tuotantoa. Normaalien avotähtäinten lisäksi aseelle kehitettiin yö- ja ilmatorjuntatähtäin sekä tähtäyskaukoputki. Aseen tuotanto jatkui kesään 1945 asti, johon mennessä Valtion Kivääritehdas oli valmistanut noin 1 900 L-39:ää.
Jatkosota
Lahti L-39 ei pystynyt tuhoamaan uudempia neuvostoliittolaisia T-34- ja KV-1-panssarivaunuja, mutta sitä käytettiin menestyksellisesti bunkkerien ampuma-aukkojen, kevyiden kohteiden ja jopa lentokoneiden tuhoamiseen. Aseen erinomaisen tarkkuuden ansiosta hyvä ampuja saattoi ampua matalalla lentävän IL-2 Sturmovik-maataistelukoneen alas. Aseesta valmistettiin myös muutamia L-39/44-ilmatorjuntaversioita tähän tarkoitukseen. Räjähtävillä ammuksilla pystyttiin karkottamaan vihollisen tarkka-ampujia sekä ampumaan esimerkiksi auki olevasta panssarivaunun luukusta.
L-39:n huomattiin olevan kuitenkin liian kookas tehokkaaseen kuljetukseen rintamalla, ja useita kappaleita hylättiinkin perääntyessä. 50 kilogramman painoisen L-39:n vetämisessä käytettiin apuna poroja ja hevosia.
Sotien jälkeen
Sotien jälkeen asetyyppiä oli jäljellä noin 1650 kappaletta, ja vuonna 1951 vielä 1333 kappaletta. Vuosina 1960–1961 noin 1 000 asetta myytiin lähinnä yhdysvaltalaisille keräilijöille. Loput säilyivät Puolustusvoimien varastoissa, ja aseen käyttämistä helikoptereiden torjuntaan harkittiin. Vuonna 1986 loput aseet joko myytiin tai hävitettiin.
Lähteet
Viitteet
Griefshire
Griefshire on Elisin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 24. marraskuuta 2006. Albumi omistettiin yhtyeen alkuperäiselle laulajalle Sabine Dünserille, joka menehtyi aivoverenvuotoon. Hän ehti äänittää lauluosuutensa ennen kuolemaansa.
Tšeptsa
thumb|250px|Tšeptsajoki Glazovin lähellä. Tšeptsa on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Permin aluepiirissä, Udmurtian tasavallassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 501 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 20 400 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus 85 kilometrin päässä joen suusta on 130 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Ylä-Kaman ylängöltä, virtaa länteen ja laskee Vjatkaan 25 kilometriä Kirovin yläpuolella. Tärkeimmät sivujoet ovat Ljuk, Nižni Pyzep, Ljum, Pudem, Irymka, Loza, Kep, Junda, Sepytš, Ubyt, Lekma, Lema, Sada, Svjatitsa ja Kosa.
Tšeptsan varrella sijaitsevat Glazovin, Zujevkan ja Kirovo-Tšepetskin kaupungit sekä Debjosyn, Balezinon, Jarin ja Faljonkin piirikeskukset. Jokea käytetään vedenottoon, virkistyskalastukseen ja retkeilyyn.
Aiheesta muualla
58.56167°N, 50.06306°W
Kobolttiasetaatti
Kobolttiasetaatti (Co(C2H3O2)2) on koboltti- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään musteissa, väriaineissa ja orgaanisessa synteesissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Kobolttiasetaatti on kidevedettömänä vaaleanpunertavaa kiinteää ainetta. Kidevedettömän kobolttiasetaatin lisäksi tunnetaan myös tetrahydraatti (Co(C2H3O2)2·4H2O), joka on tummemman punaista kiinteää ainetta. Sekä kidevedetön yhdiste että tetrahydraatti liukenevat hyvin veteen ja etanoliin.
Kobolttiasetaattia valmistetaan neutraloimalla jotain emäksistä kobolttiyhdistettä, kuten kobolttikarbonaattia, etikkahapon avulla.
Kobolttiasetaattia käytetään muun muassa niin kutsutuissa näkymättömissä musteissa, maaleissa ja lakoissa sekä anodisoidun alumiinipinnan värjäämiseen, missä tarkoituksessa anodisoitu alumiinimetalli kastetaan ensin kobolttiasetaattiliuokseen ja sen jälkeen ammoniumsulfidi- tai kaliumpermanganaattiliuokseen. Orgaanisessa synteesissä kobolttiasetaattia käytetään hapetus- ja esteröintireaktioiden katalyyttinä.
Living Sacrifice
Living Sacrifice on yhdysvaltalainen metalliyhtye, joka perustettiin Little Rockissa, Arkansasissa vuonna 1989. Yhtye on julkaissut kahdeksan studioalbumia, joista kolme ensimmäistä REX Recordsilla alkuperäisen laulajan Darren Johnsonin kanssa, kun yhtye soitti vielä thrash metalia ja death metalia. Reborn-levyltä alkaen yhtye on soittanut groove metalia ja metallista hardcorea Solid State -levy-yhtiöllä. Yhtye hajosi julkaistuaan kokoelma-albumin In Memoriam vuonna 2005. Yhtyeen jokaista albumia myytiin keskimäärin 30 000 kappaletta. Yhtye palasi yhteen vuonna 2008 ja julkaisi albumin The Infinite Order vuonna 2010. Albumi meni sijalle neljä Heatseekersin Top New Artist Albums -listalla, joka luettelee sellaisten uusien ja kehittyvien yhtyeiden albumit, joita ei mainittu Billboard 200-listan Top 100:ssa.
Alkuvaiheet
Living Sacrifice oli yksi varhaisimpia kristillisiä äärimetalliryhmiä. Yhtyeen perustivat vuonna 1989 laulaja-basisti Darren "D.J." Johnson, kitaristi Bruce Fitzhugh ja rumpali Lance Garvin. Myöhemmin Jason Truby liittyi kitaristiksi. Yhtye olivat tuolloin kiinnostunut thrash metalista ja pitivät Metallicaa, Anthraxia, Slayeria sekä Testamentia vaikuttajinaan. D.J. tutustui muihin kristillisiin yhtyeisiin tilaamalla demokasetteja Heaven's Metal -fanzinen kautta. Believer-yhtyeen demo The Return teki häneen vaikutuksen ja tutustui pian kitaristi-laulaja Kurt Bachmaniin, joka myöhemmin auttoi Living Sacrificea tuottamaan ensimmäisen demonsa ...Not Yelding to the Ungodly. Muita Living Sacrificeen vaikuttaneita yhtyeitä olivat The Crucified, Deliverance ja Bloodgood.
Death metal -kausi (1991–1995)
Vuonna 1991 yhtye sai levytyssopimuksen R.E.X. Recordsilla ja julkaisi omaa nimeään kantavan albuminsa, ja sen tuotti Kurt Bachman. Yhtyeen jäsenet olivat tuolloin noin 18 vuoden ikäisiä, joten he joutuivat jäämään pois koulun tunneilta, koska heillä oli vain kuusi päivää studioaikaa. Musiikkiharrastajat vertasivat albumia moniin aikansa thrash metal -yhtyeisiin, erityisesti Slayeriin. Esikoisalbumi oli suhteellisen menestyksekäs ja pysyi 56 viikon ajan Pure Rock Reportin Top Ten Metal Albums -listalla. Lisäksi albumi poiki kolme singleä, jotka kävivät Top Ten CCM Metal Singles -listalla. Yhtye myös esiintyi Cornerstone-festivaaleilla vuonna 1992 ja teki kiertueen 20 Yhdysvaltojen kaupungin läpi.
Vuonna 1992 Living Sacrifice julkaisi toisen studioalbuminsa Nonexistent. Niin kutsuttu Florida Death Metal -piiri yhtyeillään kuten Obituary vaikuttivat Living Sacrificen musiikkityyliin. Tuolla albumilla yhtye vaihtoi thrash metalin matalavireiseen death metaliin, ja D.J. alkoi kokeilla erilaista vokalisointityyliä. Living Sacrifice teki Anorexia Spiritual -kiertueen industrial metal -yhtye Circle of Dustin kanssa. Kiertueella syntyneestä ideasta Circle of Dustin johtohahmo Scott Albert teki myöhemmin remix-versioita Kummankin yhtyeen sekä Brainchildin kappaleista, jotka julkaistiin albumilla Metamorphasis (1993).
Vuonna 1994 yhtye julkaisi kolmannen albuminsa, Inhabit, jota monet harrastajat pitävät death-grind-tyylinsä puolesta Living Sacrificen raskaimpana ja teknisimpänä levytyksenä, vaikka toisten mielestä taas Nonexistent on raskaampi. Inhabitilla on runsaasti blastbeat-työskentelyä, jonka hyökkäävyyttä tasapainottavat synkeät akustiset kitarointiosiot. D.J. vaihtoi albumilla vokalisointityylinsä hieman selkeämmin artikuloituun murinaan. Julkaisua seuranneesta kahden viikon kiertueesta Living Sacrifice teki osan Malevolent Creationin kanssa. Vuonna 1995 R.E.X. Records ajautui taloudellisten vaikeuksien jälkeen konkurssiin. Vastaavasti Living Sacrifice kiinnitettiin pian Solid State Recordsille.
Metalcore-kausi (1997–)
Myöhemmin D.J. jätti Living Sacrificen tuntemattomasta syystä ja Bruce Fitzhugh otti vastuulleen laulun. Yhtyeen jäsenet leikkasivat tukkansa ja vaihtoivat musiikkityylin metalcoreen. Jason Trubyn veli Chris Truby liittyi basistiksi. Tällä kokoonpanolla Living Sacrifice äänitti Rebornin, Solid Staten esikoisalbuminsa vuonna 1997. Monet harrastajat pitävät sitä yhtyeen parhaana albumina. Se on myös yhtyeen merkittävin julkaisu, ja oli yksi varhain menestyneistä kristillisistä metalcore-albumeista. Metalcore-suunnasta huolimatta yhtye piti vielä kiinni thrash metal ja death metal -vaikutteistaan. Tyylimuutos vei yhtyeen suosion nousukiitoon. Rebornin jälkeen Chris ja Jason Truby jättivät yhtyeen. Jay Stacy otti basistin paikan mutta myöhemmin hänen tilalleen tuli Arthur Green, joka vaikutti aiemmin yhtyeessä Eso-Charis. Cory Putman (yhtyeistä Eso-Charis ja Norma Jean) soitti kitaraa Ruotsin ja Norjan kiertueilla, jonka jälkeen hänen tilalleen tuli Rocky Gray. Hän soitti myöhemmin rumpuja Evanescencessa ja kitaraa Soul Embracedissa.
Vuoden 1999 lopulla Matt Putman liittyi Living Sacrificeen soittamaan lyömäsoittimia. Tämä antoi Living Sacrificelle uuden äänimaailman yhdistettynä Rocky Grayn laulunkirjoitustapaan. Vuonna 2000 Living Sacrifice äänitti viidennen täyspitkän studioalbuminsa The Hammering Process. Samoihin aikoihin Fitzhugh myös lauloi Evanescencen kappaleella "Lies".
Vuonna 2001 julkaistiin tribuuttialbumi A Tribute to Living Sacrifice. Levy sisälsi muiden metalliyhtyeiden ja entisten jäsenten soittamia Living Sacrifice -covereita. Albumilla on myös Living Sacrifice -kappale vuoden 1993 split-CD:ltä Metamorphosis.
Hajoaminen (2002–)
Vuonna 2002 Living Sacrifice meni jälleen studioon ja äänitti albumin Conceived in Fire, joka jäisi yhtyeen viimeiseksi. Albumilla yhtye palasi osittain thrash metal ja death metal -vaikutteiseen metalcore-tyyliinsä. Conceived in Fire sai hyvän vastaanoton harrastajien joukossa. Kuitenkin vuonna 2003 Living Sacrifice peruutti loput kiertueestaan ja ilmoitti, ettei enää levytä yhtään albumia. Yhtyeen jäsenillä oli muita velvollisuuksia täytettävänä ja päättivät jättää yhtyetoiminnan taakseen.
Bruce Fitzhugh on nykyisin yhtyemanageri ja tuottaja. Hän on tehnyt töitä yhteille, kuten Few Left Standing ja The Showdown. Rocky Gray soittaa rumpuja Evanescencessa. Matt Putman sen sijaan soittaa yhtyeissä Lovedrug, Snailhunter ja Unwed Sailor. Jason Truby taas soitti P.O.D.-yhtyeessä vuodesta 2003 vuoteen 2006, jonka jälkeen hän päätti jättää yhtyeen harjoittaakseen muita musiikillisia kiinnostuksiaan Phil Keaggyn ja Lance Garvinin kanssa. Cory Putman on jäsen yhtyeissä Norma Jean. Lance Garvin levyttää musiikkia ystäviensä kanssa. D.J. asuu Arkansasissa ja tekee seurakuntatyötä.
Maaliskuussa 2005 Solid State Recordsin kautta julkaistiin best of -kokoelmalevy In Memoriam. Albumi sisältää kolme uutta kappaletta, jotka Lance Garvin, Rocky Gray ja Bruce Fitzhugh ovat kirjoittaneet sekä äänittäneet. In Memoriamilla on kaksi kappaletta Living Sacrificen jokaiselta albumilta sekä vuoden 1998 coveri Nonexistent-albumin kappaleesta "Enthroned".
Paluu (2008–)
4. helmikuuta 2008 Living Sacrifice perusti virallisen MySpace-sivun, jolla yhtye ilmoitti tekevänsä paluun. Living Sacrifice teki kiertueen Demon Hunterin kanssa vuonna 2008. 10. kesäkuuta 2008, Living Sacrifice julkaisi näytteeksi kaksi uutta kappaletta iTunesiin ja MySpace-sivulleen sekä AmazonMp3:een. Samana päivänä Bruce Fitzhugh ilmoitti, että yhtye alkaa tehdä uutta albumia. Sonshine Festival 2009:ssä, Green ilmoitti albumin olevan täysin valmis. Musiikkivideo singlestä "Rules of Engagement" näytettiin ensikertaa 22. joulukuuta 2009. The Infinite Order Julkaistiin 26. tammikuuta 2010, ja se meni sijalle neljä Heatseekers-listalla.
Olet tässä / Du är här / You are here
Olet tässä / Du är här / You Are Here on rap-artisti Laineen Kasperin kolmas sooloalbumi, jonka julkaisi Ähky Records 17. helmikuuta 2010.
Taustatietoa
Levyllä vierailevat Aztra, Raipati, Kama-vee (Lpr), Ryikköne, Tku10:n Kripu sekä Yona. Ryikköne on tehnyt myös albumin kannen. Hip hop -sivusto Redrum-187 julkaisi tammikuussa 2010 ilmaisladattavaksi "Myö" -kappaleen. Levy kakkosella oleva kappale "Pelkoa & inhoa" löytyy myös 18 sekunnin pätkänä rap-artisti Steen1:sen Runoja kontrollihuoneesta albumilta nimellä "Skit 3". Kappaleesta "Laittakaa miut hoitoon" on julkaistu musiikkivideo. Videolla esiintyy myös rap-artisti Asa.
Z12 Erich Giese
Z12 Erich Giese oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Friedrich Krupp Germaniawerft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 3. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1937 ja valmistui 4. maaliskuuta 1939.
Palvelus
Aluksen miehistönsä upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Idänmaruna
Idänmaruna (Artemisia sieversiana) on Aasiasta kotoisin oleva mykerökukkaiskasvi.
Ulkonäkö
Idänmaruna muistuttaa paljon koiruohoa, mutta on yksi- tai kaksivuotinen. Korkeudeltaan laji on 30–100 senttimetriä. Se on vähemmän karvainen ja himmeänvihreä verrattuna koiruohon hopeanharmaaseen väriin. Idänmarunan mykeröt ovat hieman pienemmät kuin koiruoholla. Suomessa kasvi on havaittu harvoin kukkivana ja yleensä vain lehtiruusukkeena.
Levinneisyys
Idänmaruna esiintyy luontaisesti Pohjois- ja Keski-Aasiassa, Itä-Venäjällä ja Siperiassa. Suomessa se on harvinainen satunnaistulokas, jota on löydetty pohjoisimmillaan Torniosta. Sen leviämistavat ovat sidoksissa rautatieliikenteeseen ja aiemmin viljantuontiin. Suomen lisäksi muista Pohjoismaista idänmarunaa ei ole havaittu.
Louis Jean Desprez
thumb|Louis Jean Desprez. thumb|[[Uppsalan kasvitieteellinen puutarha|Uppsalan kasvitieteellisen puutarhan kasvihuone on Desprezin suunnittelema.]] Louis Jean Desprez, joskus virheellisesti Jean Louis Desprez (1743 Auxerre, Ranska − 19. maaliskuuta 1804 Tukholma, Ruotsi) oli ranskalainen arkkitehti, maalari ja graafikko, joka työskenteli Ruotsissa. Desprez oli yksi monista taiteilijoista, jotka kuningas Kustaa III toi Ruotsiin. Desprezin arkkitehtuuri edustaa monumentaalista uusklassismia. Tyylisuuntaansa hän haki oppia Etelä-Italiassa ja Sisiliassa.
Desprez teki useita Rooman Pantheonia mukailevia ehdotuksia, joista toteutui kuitenkin vain Hämeenlinnan kirkko (1798). Hänen Viaporia (Suomenlinna) varten tekemänsä suunnitelmat jäivät toteutumatta.
Desprez suunnitteli myös lavasteita, joiden vaikutteiden antaja oli Piranesi. Hänen romanttinen tyylinsä oli pitkään alan esikuva. Maalauksissaan hän hyödynsi historiallisia aiheita.
Desprez’n oppilaita olivat Charles Bassi ja Carl Christoffer Gjörwell.
Minne tuuli kuljettaa (kappale)
Minne tuuli kuljettaa on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha Vainion sanoittama kappale, jolla Katri Helena osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan 1965. Suosittuun letkajenkka-rytmiin sovitettu laulu oli kansan suosikki, mutta raati päättää lähettää kilpailufinaaliin Viktor Klimenkon esittämän laulun ”Aurinko laskee länteen”, jonka Kärki kirjoitti Reino Helismaan kanssa. Kärki oli vakuuttunut siitä, että ”Minne tuuli kuljettaa” olisi menestynyt kilpailussa Klimenkolle säveltämäänsä laulua paremmin. Myös suuren yleisön samanlainen käsitys vain vahvistui loppukilpailun jälkeen, kun voittajaksi selviytyi monien mielestä hyvin ”letkajenkkamainen” ”Poupée de cire, poupée de son”.
Reino Helismaan piti alun perin kirjoittaa sanat ”Aurinko laskee länteen” -kappaleen lisäksi myös tähän Kärjen sävellykseen, mutta hän ehti kuolla eikä ehtinyt kirjoittaa lauluun juuri muuta kuin otsikon ”Minne tuuli kuljettaa”. Vainio otti paikan Kärjen sanoittajana ja viimeisteli sanoitukset.
Ragni Malmstén levytti kappaleen 1. helmikuuta 1965, Katri Helena 12. huhtikuuta 1965. Tämä julkaistiin singlenä, ja b-puolella oli niinikään Katri Helenan laulama Kärjen-Sauvo Puhtilan ”Helsinki-letkis”.
Laulun julkaisuaikoina lehdistö piti laulua muiden silloin suosittujen letkajenkkojen tapaan hyvin suomalaisena. Laulun sanojen katsottiin kuvaavan suomalaista sisua ja luonnon karuutta. Mikko S. Lehtonen katsoo laulun tarinan liittyvän topeliaaniseen suomalaisuuskäsitykseen, jossa pohjoisella luonnolla on ollut keskeinen merkitys. Hänen mukaansa sekä laulussa että topeliaanisessa puhetavassa luonto on feminiininen ankara ”äiti” (”tuuli tuutii lastaan”) ja suomalainen subjekti yleensä miespuolinen selviytyjä, mutta tässä laulussa naispuolinen. Laulun sanoitus onkin ensimmäisiä ilmentymiä Suomessa suositun kulkuriromantiikan laajentumisesta myös naissukupuolelle sopivaksi.
Ítanos
Ítanos käsittää Kreetan saaren itäpään. Kunnallisyksikkö on saanut nimensä antiikin ajan Itanoksen kaupungista, joka sijaitsi sen alueella. Kunnallisyksikön alueella sijaitsee myös lukuisia minolaisen ajan kohteita, kuten Káto Zákros ja Palaíkastron Rousolákos, sekä Toploún luostari ja Váin palmuranta.
Emmanuelle Riva
Emmanuelle Riva, oik. Paulette Germaine Riva (24. helmikuuta 1927 Cheniménil, Ranska – 27. tammikuuta 2017 Pariisi ) oli ranskalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin muun muassa rooleistaan elokuvissa Hiroshima, rakastettuni (1959) ja Rakkaus (2012), josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Bafta- ja César-palkinnoilla. Hän sai roolista myös Oscar-ehdokkuuden.
Ítanos
Kunnallisyksikön osat
Ítanoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Kudus Oyenuga
Kudus Oyenuga (s. 18. maaliskuuta 1993 Walthamstow, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Valioliigan Tottenham Hotspuria.
Merten saalistajat
Merten saalistajat (engl. Beyond the Poseidon Adventure) on vuonna 1979 julkaistu katastrofielokuva ja jatko-osa elokuvalle S/S Poseidonin seikkailu (1972). Elokuvan pääosia esittävät Michael Caine, Karl Malden, Sally Field, Telly Savalas, Paul Picerni, Peter Boyle, Angela Cartwright, Jack Warden, Shirley Jones, Slim Pickens ja Veronica Hamel. Elokuvan on ohjannut katastrofielokuvien lajityypin keskeinen kehittäjä ja niiden tuottajana paremmin tunnettu Irwin Allen.
Kudus Oyenuga
Oyenuga on kuulunut Tottenham Hotspurin akatemiaan täyspäiväisesti kaudesta 2009–2010 alkaen ja teki vajaan kahden kauden aikana 28 maalia alle 18-vuotiaiden akatemialiigan otteluissa. Huhtikuussa 2011 hän siirtyi suomalaiseen Myllykosken Palloon elokuuhun 2011 ulottuneella lainasopimuksella. Hän debytoi Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa 2. toukokuuta 2011 ottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Oyenugan sekä hänen maanmiehensä Jake Nicholsonin laina purettiin kuitenkin jo myöhemmin toukokuussa, mitä ennen hän ehti pelata kolmessa Veikkausliigan ottelussa.
Merten saalistajat
Juoni
Kaksi kilpailevaa tahoa yrittää pelastaa arvoesineitä ylösalaisin kääntyneeltä risteilijä S/S Poseidonilta. Kumpi osapuoli, laivan omistajan (Caine) johtamat hyvät ihmiset vai rosvopäällikön (Savalas) johtamat pahat pojat löytävät nopeammin tiensä laivan purserihyttiin?
Vastaanotto
Elokuva oli tappiollinen ja sai osakseen myös nuivia arvosteluja. Elokuva on ainoa Allenin katastrofielokuva, joka ei ollut ehdolla yhteenkään Oscar-palkintoon.
Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti elokuvan ensi-ilta-arvostelussa 1979, että katastrofielokuvat ovat ylipäätään Hollywoodin tylsimpiä keksintöjä ja niiden jatko-osat vasta tylsiä ovatkin. Hän näki Merten saalistajat usein tahattoman koomisena kliseisine ihmistyyppeineen, jotka tämän tästä puhkeavat lausumaan rakkaudentunnustuksia ja viimeisiä sanoja samassa vaarassa oleville läheisilleen. Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen luonnehti elokuvaa yllättävän hyväksi jatko-osaksi, jonka klaustrofobista tunnelmaa tosin häiritsee liian monta rikosvyyhteä. Hän antoi Merten saalistajille kaksi tähteä viidestä.
Jan Opletal
pienoiskuva|Opletalin hautajaiset 16. marraskuuta 1939. pienoiskuva|Opletalin hauta [[Náklossa.]] Jan Opletal (1. tammikuuta 1915 – 11. marraskuuta 1939) oli lääketieteen opiskelija Kaarlen yliopistossa Prahassa. Hän haavoittui kuolettavasti natsien vastaisen mielenosoituksen aikana Saksan miehittäessä osaa Tšekkoslovakiasta.
Tšekkoslovakian itsenäisyyspäivänä 28. lokakuuta 1939 Prahassa oli natsien vastaisia mielenosoituksia ja mellakoita, jotka Gestapo-poliisijoukot tukahduttivat väkivalloin. Jan Opletal sai ampumahaavan vatsaansa ja kuoli myöhemmin 11. marraskuuta.
Opletalin hautajaisiin 15. marraskuuta osallistui tuhansia opiskelijoita. Hautajaisista alkoi jälleen uusia opiskelijalevottumuuksia, joiden seurauksena saksalaiset sotilaat tunkeutuivat yöllä Prahan opiskelija-asuntoloihin ja pidättivät satunnaisesti satoja opiskelijoita 17. marraskuuta 1939. Böömin–Määrin protektoraatin valtakunnanprotektori, vapaaherra Konstantin von Neurath sulki kaikki tšekkiläiset yliopistot ja korkeakoulut, lähetti yli 1200 opiskelijaa keskitysleireille ja teloitutti yhdeksän opiskelijajohtajaa ilman oikeudenkäyntiä.
Opletalin jäännökset siirrettiin hänen kotikyläänsä Nákloon, Olomoucin piirikunnalle, jonne on myös pystytetty Opletalin muistomerkki.
Nykyisin näiden tapahtumien muistona vietetään kansainvälistä opiskelijoiden päivää.
Z13 Erich Koellner
Z13 Erich Koellner oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 10. marraskuuta 1934 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 12. lokakuuta 1935. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1937 ja valmistui 28. elokuuta 1938.
Palvelus
Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Opintotuen muutoksenhakulautakunta
Opintotuen muutoksenhakulautakunta on itsenäinen ja riippumaton tuomioistuinta muistuttava lainkäyttöelin Suomessa. Se toimii ensimmäisenä muutoksenhakuasteena käsiteltäessä asioita, jotka liittyvät opintotukilakiin (65/1994) sekä lukiokoulutuksen ja ammatillisen koulutuksen opiskelijoiden koulumatkatuesta annettuun lakiin (48/1997). Hallinnollisesti lautakunta kuuluu opetus- ja kulttuuriministeriön toimialaan.
Lautakunnan kokoonpanoon kuuluu päätoiminen puheenjohtaja ja sivutoiminen varapuheenjohtaja, joilta molemmilta vaaditaan tuomarin viran hoitamiseen oikeuttava pätevyys. Lisäksi lautakuntaan kuuluu neljä sivutoimista jäsentä, joista kahden pitää olla perehtyneitä korkeakouluopintoihin ja kahden perusopetuksen jälkeisiin opintoihin. Varapuheenjohtajalla ja jäsenillä on jokaisella henkilökohtainen varajäsen. Muutoksenhakulautakuntaa johtaa puheenjohtaja, joka myös vastaa sen toiminnasta ja valvoo lautakunnan tekemien ratkaisujen laintulkintojen yhdenmukaisuutta.
Laki opintotuen muutoksenhakulautakunnasta (1080/2012) tuli voimaan 1. toukokuuta 2013.
Zazie
Zazie (oik. Isabelle Marie Anne de Truchis de Varennes, s. 18. huhtikuuta 1964 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä. Hän myös tuottaa albuminsa yhdessä muiden tuottajien kanssa. Zazie käyttää sanoituksissaan sanaleikkejä, alkusointuja, samoin ääntyviä sanoja ja kaksoismerkityksiä.
Zazie debytoi vuonna 1992 albumillaan Je Tu Ils ja singlellään "Sucré salé".
Tulemajoki
Tulemajoki on Venäjällä Karjalan tasavallan eteläosassa Pitkärannan ja Prääsän piireissä virtaava 55 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokkaan Lunkulanlahteen. Se muodostaa noin 110 kilometriä pitkässä joessa sen alajuoksun osuuden.
Joen kulku
Joki alkaa Tulemajärvestä, joka sijaitsee 40 kilometriä Salmista koilliseen päin Laatokan ja Äänisen välisellä ylängöllä. Joki virtaa aluksi viisi kilometriä länteen päin ja siihen yhtyy pohjoisesta virtaava Loimolanjoki, joka tuo paljon vettä siihen. Varsin pian joen virtaussuunta kääntyy etelään ja joki levenee ilmakuvissa suuresti. Joki virtaa leveänä 15 kilometriä ja kääntyy samalla vaiheittain kohti lounasta. Lounainen suunta säilyy 20 kilometrin matkalla. Joen varrella ei esiinny satelliittien ilmavalokuvissa asutusta, vaan joki virtaa metsämaiseman läpi. Joen leveät kohdat katkeavat kapeikkojen koskiin, joita esiintyy koko uoman pituudelta. Ennen Salmia on joessa kaksi pientä vesivoimalaa, jotka on sijoitettu korkeampiin koskiin. Salmin taajamassa on joen osuus vain viiden kilometrin pituinen.
Vesivoimaa
Tulemajoen suurimmat kosket ovat Rompakonkoski (350 metriä pitkä, 2,6 metriä korkea, 0,26 MW), Suur-Jukakoski (450 m pitkä, 12,2 m korkea, 1,58 MW), Pien-Jukakoski (300 m pitkä, 9,9 m korkea, 1,18 MW), Dolgosenkoski (400 m pitkä, 3,2 m korkea, 0,41 MW) ja Tulemakoski (5,6 m korkea, 0,72 MW). Joen alajuoksulla toimii kaksi vesivoimalaitosta, jotka ovat Suuri-Jukakosken vesivoimalaitos (1,3 MW, Суури-Йоки ГЭС-25, Suurijoki) ja Pieni-Jukakosken vesivoimalaitos (1,3 MW, Пиени-Йоки ГЭС-24, Pienijoki).
Historiaa
Joki sijaitsee pääasiassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Ennen alueluovutuksia joesta oli Suomen puolella noin 40 kilometriä ja myös suurin osa lähdevesistä oli Suomen puolella. Salmin taajama oli Suomen aikana Salmin kunnan kirkonkylä ja sen nimi oli Tulema.
Yleistä
Tulemajoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Tulemajoen valuma-alueeseen, jonka pääuoman alajuoksun se muodostaa. Tulemajoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Tulemajoen valuma-alueen pinta-ala on 1 720 neliökilometriä.
Pääuoma
Tulemajoen valuma-alueen pääuoman kulku voidaan päätellä varmasti lähes koko pituudelta. Sen alajuoksu muodostuu Tulemajoesta, joka on noin 55 kilometriä pitkä. Se alkaa Tulemajärvestä, jonka valuma-alueen pinta-ala on 829 neliökilometriä (km²). Järveen laskevista joista Narvoisjoella (Нарвойсйоки tai Наровож, Narovož) on suurin valuma-alue 458 km². Joen pituudeksi on ilmoitettu 52 kilometriä. Se virtaa Pirttijärven kautta ja se alkaa Pienestä Kotajärvestä, johon laskee vieresssä sijaitseva Iso Kotajärvi. Kun Tulemajoki on 55 kilometriä pitkä, Tulemajärven selkää on yli 3 kilometriä ja Narvoisjoki on 52 kilometriä pitkä, tulee pääuomaksi pituudeksi 110 kilometriä.
Sivujoet
Tulemajoen ja sen yläjuoksun pääuoman eri osuuksien suurimpia sivu-uomina on kaksi sivujokea ja muutama sivuoja, jotka on lueteltu alla sijaitsevassa taulukossa. Taulukon tietojen lähteet on esitelty taulukon alla ja eritelty riveittäin taulukon oikeassa sarakkeessa. Lähteet : 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta, 3 = katsottu Internetin karttapalveluista, 4 = katsottu joen venäjänkielisen wikipedian artikkelista, 5 = katsottu tarjolla olevista livvinkarjalankielisistä artikkeleista, 6 = katsottu vanhoista suomalaiskartoista
Järviä
Salmissa joensuun tuntumaan yhtyy pieni laskuoja Onnilammesta, joka sijaitsee aivan peltoalueen ulkopuolelta. Pieni Kivioja alkaa Vepsäislammesta, jonka lähellä sijaitsevat myös Polvilampi, Valkealampi, Larilammet ja Onkilampi. Pienen Kiviojan sivu-uoman Lammitsuojan sivuhaaran Puolivälinojan valuma-alueella sijaitsevat Särkilampi, Sammallampi ja Valkealampi. Ison Kiviojan valuma-alueella on muutamia järviä. Kiviojan varressa sijaitsee esimerkiksi Pieni Valkealampi, jonka laskuoja yhtyy Kiviojaan, hieman ylempänä Kiviojaan yhtyy Muljanaoja, joka on Muljanan laskuoja. Sen vieressä sijaitsee pieni Muljana. Hieman pohjoisempana Kiviojaan yhtyy Koivusenoja, jonka valuma-alueella ovat Lepolampi, Koivusenjärvi Keskimäjärvi. Kiviojan yläjuoksulla, tai täällä myös Kivijoen, sijaitsevat Suuri Latvajärvi, Kalliolampi, Suuri Retsunjärvi, Pieni Retsunjärvi , Soikulampi, Sulalampi, Mihkailinlampi ja Kivilampi.
Myllyoja alkaa Urusjärven pohjoispuolella sijaitsevasta Myllylammesta. Siihen laskee kylällä sijaitseva Ponkkolanjärvi. Myllyojan pohjoispuolella pääuomaan yhtyy Palojärvestä alkava laskuoja. Haukiojan latvoilta löytyvät Haukilampi ja Kasarmilampi. Aivan Loimolanjoen yhtymäkohdan alapuolelle yhtyy pieni puro, jolla on valuma-alueellaan useita järviä. Niistä suurin on Kavadjärvi ja sitä pienempi Kadjärvi (Кадаярви).
Loimolanjoki on suurin Tulemajoen sivujoista. Jo sivujoen uomassa on monia läpivirtausjärviä. Niitä ovat esimerkiksi Ivkinjärvi, Kalajärvi, Hiisijärvi , Kaitajärvi (Кайтаярви), Oravajärvi , Karijärvi , Saarijärvi , Korpijärvi , Sammallampi ja Loimolanjärvi. Loimolanjärven yläpuolella sijaitsee vielä järvet Songerjärvi, Tavaskainen , Iso Katiolampi, Iso Saarilampi, Kiaslampi, Sammallampi, Suovanjärvi , Petjajärvi ja Heppoinlampi. Loimolanjoen uomaan yhtyvät Heinälammen laskuoja Ylismäinenjoki, jonka valuma-alueella ovat myös Ulismaisenjärvi.
Tulemajärven ympäristössä on paljon lampia. Suurimpi järveen laskevia järviä on Jevčenjärvi. Järven pohjoisrantaan laskee Kollasjoki (Колос), jonka kapealla valuma-alueella on pieniä lampia sekä Kollasjärvet. Suurin järveen laskeva joki on Narvoisjoki, jolla on suuri valuma-alue. Sen sivuojan Sonan alueella sijaitsee pieni Kotajärvi (Кодаярви). Narvoisjoen latvoilla sijaitsevat Pieni-Kotajärvi ja Iso-Kotajärvi.
Bombay Sapphire
thumb|right|Puolillaan oleva pullo Bombay Sapphire -giniä Bombay Sapphire on vuodesta 1987 valmistettu kuiva gini. Bacardi osti sen vuonna 1998. Aiemmin se kuului Diageolle.
Alkoholipitoisuudeltaan 40-/47-tilavuusprosenttista giniä myydään vaaleansinisessä litteäkylkisessä pullossa, jonka etiketissä on kuningatar Viktorian kuva. Se on maultaan pehmeämpää kuin monet muut ginit, mikä johtuu sen poikkeuksellisesta maustamismenetelmästä: mausteaineita ei keitetä tislausastiassa, vaan alkoholihöyryt johdatetaan tislauksen yhteydessä niillä täytetyn siivilän tai korin läpi. Maustamiseen käytetään kymmentä kasvista, joista muiden ginien tapaan voimakkaimpana maistuu katajanmarja.
Bombay Sapphire Designer Glass Competition on vuosittainen kansainvälinen suunnittelukilpailu, jossa osallistujien on tarkoitus suunnitella lasi Bombay Sapphiren innoittamana.
Kyriákos Ioánnou
Kyriákos Ioánnou (, s. 26. heinäkuuta 1984 Limassol, Kypros) on kyproslainen korkeushyppääjä.
Ioánnou karsiutui 2001 Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa tuloksella 190. Seuraavana vuonna hän karsiutui Kingstonin nuorten MM-kisoissa hypättyään 212. Tampereen alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 hän oli kuudes tuloksella 215. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 225. Seuraavana vuonna hän karsiutui Madridin sisäratojen EM-kisoissa, mutta Helsingin MM-kisoissa hän selviytyi loppukilpailuun, jossa sijoittui kymmenenneksi. Hän voitti kultaa Välimeren kilpailuissa Almeriassa tuloksella 224 ja sijoittui neljänneksi Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2006 hän sijoittui kolmanneksi Kansainyhteisön kisoissa.
Osakan MM-kisoissa 2007 Ioánnou voitti MM-pronssia tuloksella 235, joka oli uusi Kyproksen ennätys. Mitali oli ensimmäinen kyproslaisen voittama mitali yleisurheilun MM-kisoissa. Bangkokin universiadeissa hän sai hopeaa. Maaliskuussa 2008 hän saavutti pronssia sisäratojen MM-kisoissa Valenciassa tuloksella 230. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2009 hän saavutti hopeaa Torinon EM-hallikilpailuissa tuloksella 229 sekä Berliinin MM-kilpailuissa hypättyään 232. Pescaran Välimeren kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 230.
Ioánnou sijoittui Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 neljänneksi tuloksella 228. Vuonna 2012 hän karsiutui loppukilpailusta Helsingin EM-kilpailuissa ja sijoittui 13:nneksi Lontoon olympialaisissa. Hän sai hopeaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 tuloksella 228. Hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta sekä Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 että Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi.
Ioánnou on voittanut Kyproksen-mestaruuden 2004, 2005, 2009, 2012, 2011, 2012 ja 2014. Kreikan sisäratojen mestaruuden hän on voittanut 2005, 2006, 2007 ja 2009 sekä ulkoratojen mestaruuden 2005 ja 2007.
Karōshi
Karōshi on japanilainen ilmiö ja virallinen kuolinsyy, jota käytetään, kun työntekijän katsotaan kuolleen liiallisen työnteon vuoksi. Sana "karōshi" on japania ja tarkoittaa ylirasitukseen kuolemista. Ilmiöstä tuli lainmukainen kuolinsyy 1980-luvulla, ja siihen kuolleiden työntekijöiden läheisillä on oikeus saada valtiolta vuosittainen rahallinen korvaus. Alun perin karōshi ilmeni pääasiassa sydän- tai aivoperäisinä kuolemina. Nykyisin myös itsemurhan tekeminen liiallisen työrasituksen seurauksena voidaan laskea karōshi-kuolemaksi.
Koska kyseessä on virallinen kuolemansyy, pitää Japani tilastoja karōshi-kuolemiksi lasketuista tapauksista. Vuonna 2010 sydän- ja aivosairausperäisiä karōshi-tapauksia katsottiin olleen 113 kappaletta. Tilastoja ylläpitävä Japanin terveys-, työ- ja hyvinvointiministeriö on kuitenkin kertonut hylkäävänsä jopa puolet karōshi-kuolinsyyn hakemuksista. Vuonna 1994 Japanin talouden suunnitteluvirasto arvioi tapauksia olevan todellisuudessa vuosittain noin tuhat.
Karōshin katsotaan saaneen alkunsa Japanin toisen maailmansodan jälkeisestä voimakkaasta talouskasvusta. 1960-luvulle tultaessa tavalliseksi katsottu työmäärä oli 12 tuntia päivässä. Ensimmäinen karōshi-kuolema kirjattiin 1969.
Robert W. Holley
Robert W. Holley (28. tammikuuta 1922 – 11. helmikuuta 1993) oli yhdysvaltalainen biokemisti joka selvitti lähetti-RNA:n kemiallisen rakenteen. Hän sai työstään Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1968.
Holley syntyi Illinoisissa ja opiskeli Illinoisin yliopistossa, missä suoritti luonnontieteen kandin tutkinnon vuonna 1942. Sieltä hän siirtyi Cornellin yliopistoon, missä osallistui synteettisen penisilliinin valmistukseen 1944-1946, ja väitteli tohtoriksi 1947.
Pyydysmäki
Pyydysmäki on Kouvolan kaupungin pienalue Kouvolan suuralueella, Kankaron kaupunginosassa. Se sijaitsee Eskolanmäen eteläpuolella ja on pääosin 1980- ja 1990-luvuilla rakennettua omakotitaloaluetta. Asuinalue on saanut nimensä alueen eteläpuolella sijaitsevasta metsäisestä ja kallioisesta Pyydysmäestä, jonka vanha murteellinen nimi on Pyylysmäki.
60.84472°N, 26.71694°W