cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul McCartney
1980-luku
Vuonna 1985 McCartneyn Beatles-laulujen tekijänoikeudet siirtyivät Michael Jacksonille tämän ostettua ATV Musicin, mikä oli McCartneylle järkytys. McCartneyn seuraava albumi Press to Play (1986) menestyi edellisiin albumeihin verrattuna heikohkosti. Seuraava albumi Снова в СССР (1988) oli rock and roll -coveralbumi, joka julkaistiin omaperäisesti ”venäläisenä bootlegina”. Sitä seurannut Flowers in the Dirt (1989) menestyi listoilla jälleen kohtalaisen hyvin. McCartney aloitti albumin julkaisun jälkeen ensimmäisen kiertueensa vuoden 1979 jälkeen. Maailmankiertueen liput hinnoiteltiin melko huokeiksi, koska McCartney halusi esiintyä mahdollisimman suurille yleisöille. Hän esitti kiertueella soolotuotantonsa lisäksi 14:ää Beatles-kappalettaan eli puolet kiertueen soittolistasta.
1990-luku
McCartneyn Get Back -jättikiertueella syntyi uusi maailmanennätys, kun 184 000 maksavaa kuuntelijaa kerääntyi Rio de Janeiron Maracana-stadionille Brasiliassa 21. toukokuuta 1990. Kiertueesta julkaistiin live-LP Tripping The Live Fantastic ja konserttivideo Get Back.
McCartney sävelsi 1990-luvun taitteessa Carl Davisin kanssa Liverpool-oratorion, joka on orkesteriteos Royal Liverpool Philharmonicille. McCartney ei aiemmin ollut kiinnostunut klassisesta musiikista, mutta häntä kiehtoi ajatus Liverpool-teemaisen musiikin tekemisestä. Kesäkuussa 1991 ensiesityksensä saanut teos sai suhteellisen suopean vastaanoton, ja McCartney on jatkanut klassisen musiikin tekemistä sen jälkeenkin.
Tammikuussa 1991 McCartney esiintyi MTV:n akustisessa Unplugged-sarjassa ja julkaisi esiintymisestään konserttisarjan ensimmäisen albumin.
Seuraava maailmankiertue alkoi 1993, jolloin McCartney kulki maailmalla soittamassa vanhoja Beatles-hittejä, sekä uusimman levynsä Off the Ground parhaimpia paloja. Myös tästä kiertueesta julkaistiin Paul Is Live -niminen VHS/DVD ja CD/LP.
Vuonna 1999 McCartney esiintyi Liverpoolin Cavern-klubilla ensimmäistä kertaa Beatlesin ja vuoden 1963 jälkeen.
2000-luku
Lukuun ottamatta esiintymisiä televisiossa ja hyväntekeväisyyskonserteissa, seuraavan kerran McCartney astui lavalle vasta vuonna 2002, jolloin hän käynnisti uuden maailmankiertueen. Kiertue menestyi niin hyvin, että McCartney jatkoi konsertointia vuonna 2003. Hän esiintyi Punaisella torilla Moskovassa 100 000 kuulijalle, joiden joukossa oli presidentti Vladimir Putin. McCartney kävi myös tapaamassa Putinia Kremlissä. Punaisen torin konsertti ilmestyi DVD-levyllä.
Vuonna 2008 McCartney teki maailmankiertueen, joka ulottui muun muassa Israeliin, jossa hän ei ollut aiemmin esiintynyt. Lisää kiertueita hän teki vuosina 2009 ja 2010. Vuosien 2008–2010 kiertueiden oli tarkoitus jäädä viimeisiksi suuriksi kiertueiksi, sen jälkeen McCartney sanoi esiintyvänsä livenä vain korkeintaan satunnaisesti.
2010-luku
thumb|McCartney [[Uruguayssa 2014]] Päätös suurkiertueiden lopettamisesta ei pitänyt, ja heinäkuussa 2011 McCartney lähti uudelle Amerikan-kiertueelle, joka jatkui samana syksynä Euroopassa ja pysähtyi 12.12.2011 myös Suomeen Helsingin Hartwall Areenalle. Hän on esiintynyt ahkerasti sen jälkeenkin.
McCartney on kiistellyt tekemiensä Beatles-kappaleiden tekijänoikeuksista Sony/ATV:n kanssa vuodesta 2016 alkaen, jolloin Sony osti ne Michael Jacksonin perikunnalta. Juttu sovittiin oikeuden ulkopuolella kesällä 2017. Tekijänoikeuslain mukaan McCartneyn on määrä saada kappaleidensa oikeudet itselleen vuonna 2018, mutta oikeusjutulla hän oli pyrkinyt varmistamaan asian.
2020-luku
Joulukuussa 2020 hän julkaisi uuden pitkäsoiton McCartney III:n.
Uskontososiologia
Uskontososiologia tutkii uskonnon roolia yhteiskunnassa: sen käytäntöjä, historiallisia taustoja, kehityskulkuja ja yleisiä aiheita. Tutkimuksen painopisteenä on erityisesti uskonnon toistuva rooli yhteiskunnissa ja eri historian aikoina.
Paul McCartney
Perhe
Paul McCartneyn pikkuveli Michael on menestynyt viihdetaiteilija, koomikko ja valokuvaaja. Hän käytti taiteilijanimeä Mike McGear.
Uskontososiologia
Moderni sosiologia alkoi tutkia uskontoa Émile Durkheimin vuonna 1897 julkaistun tutkimuksen myötä, jossa hän käsitteli katolisen ja protestanttisen väestön itsemurhien määriä. Tutkimus oli yhteiskunnallisen tutkimuksen perusteos, joka erotti sosiologian muista tieteenaloista, kuten psykologiasta. Karl Marx ja Max Weber korostivat teoksissaan uskonnon ja taloudellisen tai yhteiskunnallisen rakenteen välistä suhdetta. Nykyisin uskontososiologiassa käsitellään tavallisesti maallistumista eli sekularisaatiota, yksityistä uskontoa ja uskonnon yhtenäisyyttä globalisaation ja monikulttuurisuuden yhteyksissä.
Paul McCartney
Perhe
Paul McCartney seurusteli englantilaisen näyttelijä Jane Asherin kanssa vuodesta 1963 vuoteen 1968, jolloin he purkivat kihlauksensa.
Viaporin kapina
Viaporin kapina oli heinä-elokuun vaihteessa 1906 tapahtunut kapina Suomenlinnan eli silloisen Viaporin merilinnoituksessa Helsingissä. Se liittyi Venäjän–Japanin sodan aiheuttamaan laajempaan kapinaliikehdintään Venäjän keisarikunnan sisällä. Viaporin kapinan oli tarkoitus olla lähtölaukaus koko maan laajuiselle vallankumoukselle, mutta se kuitenkin epäonnistui tapahtumien käynnistyttyä yli viikkoa suunniteltua aikaisemmin.
Paul McCartney
Perhe
McCartneyn ensimmäinen vaimo oli yhdysvaltalainen valokuvaaja Linda Eastman. He tapasivat lontoolaisessa klubissa toukokuussa 1967, alkoivat seurustella vuonna 1968 ja menivät naimisiin maaliskuussa 1969. Linda kuoli rintasyöpään vuonna 1998. Heillä on kolme yhteistä lasta: Mary, Stella ja James. Paul myös adoptoi Lindan Heather-tyttären tämän aiemmasta avioliitosta. Lapsista Stella McCartney on tunnettu muotisuunnittelija, Mary McCartney on valokuvaaja, James McCartney on muusikko, ja Heather McCartney on savenvalaja ja taiteilija.
Uskontososiologia
Tutkimusalan luonne
Uskonnonsosiologia eroaa uskonnonfilosofiasta siten, että se ei tutki uskonnollisten uskomusten pätevyyttä – tosin useiden keskenään ristiriitaisten opinkappaleiden vertailu voi edellyttää ”metodologista ateismia”. Menetelmälliseksi eli metodologiseksi ateismiksi on kutsuttu tieteellisessä tutkimuksessa vallitsevaa periaatetta, jonka mukaan tapahtumia tutkittaessa ja selitettäessä ei tule ottaa lukuun mitään luontoon ja historiaan kuulumattomia ulkopuolisia, yliluonnollisia vaikuttajia.
Viaporin kapina
Kapina alkoi 30. heinäkuuta, kun osa linnoituksen venäläisestä sotaväestä nousi upseeristoa vastaan kapteeni Sergei Tsionin sekä kahden nuoren luutnantin johdolla. Suunnitelman olivat laatineet venäjän vallankumoukselliset bolševikit ja eserit. Kapinalliset uskoivat saavansa tukea toisilta Helsinkiin sijoitetuilta joukko-osastoilta sekä Johan Kockin johtamalta Suomen punakaartilta, mutta niin ei kuitenkaan käynyt, vaan kapina kukistettiin jo vajaan kolmen vuorokauden kuluttua. Tapaukseen liittyi myös muita levottomuuksia Helsingissä ja lähiympäristössä. Niistä tunnetuin on niin sanottu Hakaniemen mellakka, joka oli ensimmäinen Suomen punakaartien ja suojeluskuntien välinen yhteenotto.
Paul McCartney
Perhe
McCartney vihittiin malli ja aktivisti Heather Millsin kanssa kesäkuussa 2002. Heille syntyi vuonna 2003 tytär Beatrice Milly. Pariskunta erosi vuonna 2006. Hyvin riitaisan avioero-oikeudenkäynnin jälkeen vuonna 2008 McCartney määrättiin maksamaan Millsille erokorvausta 24,3 miljoonaa puntaa.
Viaporin kapina
Taustaa
Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen bolševikit ottivat aseellisen vallankumouksen tavoitteekseen keväällä 1905 Lontoossa järjestetyssä kolmannessa puoluekokouksessaan. Tärkeä rooli sen toteuttamisessa annettiin Venäjän Itämeren laivastolle. Vuoteen 1906 mennessä oli bolševikit ja sosialistivallankumouksellisen puolueen eserit olivat perustaneet jo 60 salaista taisteluryhmää, jotka toimivat laivaston ja keisarillisen armeijan sisällä. Pääpaino oli laivastoyksiköissä, koska niiden miehistöt koostuivat suurimmaksi osaksi kaupunkien teollisuustyöläisistä. Jalkaväen yksiköt taas oli muodostettu maaseudun väestöstä, joka ei ollut yhtä tietoinen työväenaatteesta. Taisteluorganisaatiot levittivät joukko-osastoissa puolueen julkaisemia laittomia lehtiä ja kirjoja. Bolševikkien lisäksi myös puolueen maltillisella siivellä eli menševikeillä sekä esereillä oli omat julkaisunsa.
Vuoden 1905 vallankumouksen aikana Viaporin sotilaat olivat marraskuussa 1905 esittäneet nuorten luutnanttien Arkadi Jemeljanovin ja Jevgeni Kohanskin johdolla 20-kohtaisen listan vaatimistaan parannuksista ja menneet lakkoon. Linnoituksen komentaja, kenraaliluutnantti Nestor Kaigorodov oli osin taipunut vaatimuksiin vastatessaan omalla 33-kohtaisella parannuslistallaan ja luvannut olla rankaisematta ketään. Tämän seurauksena hänet kuitenkin erotettiin ja haastettiin sotaoikeuteen. Kaigorodovin seuraajaksi nimitetty kenraalimajuri Vladimir Laiming ilmoitti seuraavana keväänä peruvansa kaikki Kaigorodovin lupaamat parannukset, mikä tuskastutti sotilaita.
Alustavat suunnitelmat
Ensimmäinen varsinainen vallankumoussuunnitelma laadittiin keväällä 1906. Kumouksen piti alkaa samana kesänä tai syksynä Viaporin ja Kronstadtin linnoitusten sotilaskapinoilla, jonka jälkeen siihen liittyisi myös muita linnoituksia sekä Itämeren laivasto ja Mustanmeren laivaston päätukikohta Sevastopolissa. Tämän jälkeen eri puolilla Venäjää aloitettaisiin yleislakko, joka laajenisi työläisten kansannousuksi. Valmisteluja jatkettiin kesän aikana laivaston ja armeijan salaisissa vallankumouskomiteoissa. Ilmiantajiensa ansiosta Venäjän hallitus oli kuitenkin tietoinen mahdollisesta vallankaappausyrityksestä ja luokitteli lähes puolet Kronstadtin ja Viaporin linnoitusten sekä Tallinnan ja Liepājan laivastoasemien miehistöstä epäluotettaviksi.
Vallankumouksellinen toiminta oli Suomen suuriruhtinaskunnan alueella paljon helpompaa kuin Venäjällä, jonka poliisilla ei ollut toimivaltuuksia Suomessa. bolševikit perustivat Suomessa sijainneiden Venäjän armeijan yksiköiden keskuuteen oman sotilasorganisaation, joka oli suoraan sosiaalidemokraattisen puolueen keskuskomitean alainen. Toiminnan keskuspaikka oli Viaporin linnoitus, missä heillä oli kaikkein suurin kannatus. Kolmelletoista Helsingin edustan saarelle levittäytyneessä Viaporin linnoituksessa oli yhteensä noin 6 000 sotilasta. Lisäksi kaupungissa oli yksi jalkaväkipataljoona sekä yksi laivaston joukko-osasto, joka oli sijoitettu Katajanokan Merikasarmiin. Lokakuun 1905 suurlakon aikana perustettuun Suomen punakaartiin kuului yli 20 000 miestä, joista katsottiin myös olevan apua kapinan yhteydessä.
Johtohahmot
Kapinan johtohahmoiksi nousivat kapteeni Sergei Tsionin lisäksi luutnantit Jemeljanov ja Kohanski. Heistä Tsion oli toimittanut Viaporissa ilmestynyttä Vestnik kazarmy (”Kasarmin sanansaattaja”) ‑lehteä, Jemeljanov puolestaan oli salanimeä ”Filip” käyttänyt linnoituksen vallankumouksellisen sotilaskomitean johtaja ja Kohanski hänen apulaispäällikkönsä. Jemeljanov ja Kohanski olivat bolševikkeja, mutta Tsion oli jossakin vaiheessa vaihtanut sosialistivallankumouksellisten esereiden riveihin. Sotilaskomiteaan kuului lisäksi viisi tykkimiestä sekä yksi jalkaväen sotilas. Katajanokan merisotilaiden kapinajohtajana puolestaan toimi bolševikki Jegor Mikejev.
Tapahtumat käynnistyvät
Kapinan oli tarkoitus alkaa vasta 10. elokuuta, mutta tilanne Viaporissa eskaloitui kuitenkin jo useita päiviä aiottua nopeammin. Kapinamielialaa oli keväästä lähtien aiheuttanut huonon ruoan ja ylimääräisten palkkioiden leikkaamisen lisäksi muun muassa yhden sotamiehen kuolema upseeriston simputuksen uhrina. Sotilaat olivat järjestäneet joukkokokouksia, joissa esitettiin erilaisia vaatimuksia olosuhteiden parantamiseksi. Heinäkuun lopulla tsaarin salainen poliisi Ohrana oli ilmiantajilta saamiensa tietojen perusteella varoittanut komentaja Laimingia mahdollisesta kapinasta, joka määräsi saarten ympäristön miinoitettavaksi kapinallisten laivojen rantautumisen estämiseksi. Kun miinoja laskeneille sotilaille selvisi toiminnan syy, kieltäytyvät he 28. heinäkuuta jatkamasta miinoitusta. Tämän johdosta Laiming pidätytti kaikki miinoittajat, repi upseerien arvomerkit omakätisesti irti ja uhkasi heitä myös ampumisella. Vangitut kuljetettiin Santahaminaan, missä he joutuivat viettämään ensimmäiset puolitoista vuorokautta ilman ruokaa.
Suomenlinnan tykkimiesten saatua tiedon miinoittajien vangitsemisesta, päättivät he seuraavana päivänä pitää kokouksen. Upseeristo puolestaan aikoi vastata tähän pidättämällä myös tykkimiehet, mutta nämä ehtivät kuitenkin tekemään oman vastaiskunsa heinäkuun 30. päivän iltana. 6. 8. ja 9. komppanian miehet yrittivät aluksi vapauttaa miinoittajat, siinä kuitenkaan onnistumatta. Tämän jälkeen he yrittivät vielä vallata linnoituksen komendantin Iso-Mustasaaressa, mutta joutuivat lopulta vetäytymään Santahaminan kautta Kuninkaansaareen, jossa sijaitsivat linnoituksen raskaimmat tykit. Kapinalliset perustivat saarelle oman päämajansa ja ottivat mukaansa kaikki löytämänsä veneet, sekä runsaasti aseistusta, kuten kiväärejä ja konekiväärejä. Sergei Tsion yritti vedota tykkimiehiin, jotta he eivät aloittaisi kapinaa, ennen kuin Kronstadtin linnoituksesta saataisiin lisätietoa, mutta tapahtumat olivat jo edenneet liian pitkälle.
Kapina alkaa
Heinäkuun 30. päivänä puoli yhdentoista aikaan illalla Kuninkaansaaresta ammuttiin kolme tykinlaukausta merkiksi kapinan aloittamisesta ja samalla myös Vallisaari, Susisaari sekä Kustaanmiekka otettiin kapinallisten haltuun. Viaporin saarista Iso- ja Pikku Mustasaari sekä Santahamina jäivät hallitukselle uskollisten joukkojen haltuun ja Harakka sekä Länsi-Mustasaari puolestaan pysyivät puolueettomina. Kapinan aloittamisesta lähetettiin välittömästi viesti Merikasarmin lisäksi myös Eteläsatamassa olleille miinalaivoille sekä Viipurin, Tuusulan ja Perkjärven varuskuntiin. Kapinan alkaessa kapteeni Tsion oli vielä kaupungissa, josta hän yritti yöllä soutaa Kuninkaansaareen suomalaisen aktivistin Filemon Tidermanin ja kahden eserin avustamana. Miehet harhautuivat huonon näkyvyyden vuoksi Isoon-Mustasaareen ja olivat joutua pidätetyiksi. He onnistuivat kuitenkin pelastautumaan väittämällä olevansa lehtimiehiä.
Kapinallisten riveihin liittyi kaikkiaan seitsemän tykistökomppaniaa kymmenestä, eli noin 1 500 miestä. Yhteensä kapinallisia oli noin 2 000. Komentaja Laiming onnistui lopulta nostamaan joukkojensa määrän 2 800 mieheen, kun kapinalliset eivät saaneet estettyä meritse tehtyjä täydennyksiä. Itämeren laivaston saapumiseen saakka heillä oli kuitenkin enemmän tulivoimaa. Varsinaiset taistelut alkoivat varhain heinäkuun 31. päivän aamuna. Kapinalliset alkoivat ensimmäiseksi pommittamaan Iso-Mustasaaressa sijainnutta komendanttia, jonne suuntautui ankaraa tykistötulta sekä Kuninkaansaaresta että Kustaanmiekasta. Komentaja Laimingin kerrotaan paenneen kranaatteja Suomenlinnan kirkon kellariin. Kapinallisilla oli mahdollisuus vallata sekasortoon joutunut päämaja, mutta he päättivät kuitenkin odottaa esereiden lupaaman laivaston saapumista.
Taistelu Katajanokasta
Merikasarmilla oli arviolta vajaat 300 merisotilasta, joiden odotettiin liittyvän kapinallisten puolelle. Heidän tarkoituksenaan oli myös ottaa haltuun Eteläsatamaan ankkuroidut hävittäjät Emir Buharski ja Finn, mutta upseeriston vastarinnan takia valtaus epäonnistui. Aluksilta avattiin tuli kasarmia kohti, jolloin huonosti aseistetut merisotilaat yrittivät kaupungin keskustaan. Suurin osa ei kuitenkaan päässyt murtautumaan Katajanokan kanavan ylitse, vaan joutui kasakoiden ja hallitukselle uskollisten jalkaväkijoukkojen pysäyttämiksi. Yhteensä noin 100 merisotilasta vangittiin ja loput pakenivat veneillä kapinallisten hallitsemille saarille. Muutamat kaupunkiin päässeet vietiin Helsingin Työväenyhdistyksen talolle Yrjönkadulle, jossa heille annettiin siviilivaatteet ja sotilaat liittyivät Vesilinnanmäelle koottuun punakaartiin. Joidenkin lähteiden mukaan myös noin 100–150 punakaartin jäsentä olisi osallistunut Katajanokalla käytyyn taisteluun. Viiden aikaan iltapäivällä kasakat ja hallituksen sotilaat onnistuivat miehittämään laivaston sotilaista tyhjentyneen Merikasarmin. Tämän jälkeen Helsingin rannat olivat hallituksen joukkojen hallussa, eikä kapinallisilla ollut enää huoltoreittejä tai edes kontaktia kaupungissa oleviin liittolaisiinsa.
Apujoukot saapuvat ja kapinalliset antautuvat
Elokuun 1. päivänä kaupunkiin saapui lopulta hallituksen lisäjoukkoja. Niitä ei kuitenkaan saatu kuljetettua Viaporiin asti, koska kaikki veneet olivat kapinallisten hallussa. He päättivät vihdoin yrittää myös Iso-Mustasaaren valtausta, joka olikin jo valmistautumassa antautumiseen kovan tykistötulen paineessa. Tilanteen muutti kuitenkin onnekas sattuma, kun Kuninkaansaareen ammuttu kranaatti osui suoraan ruutikellariin. Seurannut räjähdys surmasi lähes 60 miestä ja sai kapinallisten rivit sekaisin. Loukkaantuneiden joukossa oli muun muassa kapinajohtaja Arkadi Jemeljanov.
Kuuden aikaan iltapäivällä Helsingin edustalle saapuivat Itämeren laivaston taistelulaiva Tsesarevitš ja panssarikansiristeilijä Bogatyr. Kapinalliset luulivat niiden olevan heidän hallussaan, koska eserit olivat luvanneet myös laivaston tuen. Ilmiantajien ansiosta tsaarin salainen poliisi oli kuitenkin saanut vihiä kapinasuunnitelmasta, jolloin Suomenlahdelle sijoitettuja aluksia oli määrätty purjehtimaan Riianlahdelle. Lisäksi miehistön keskuudessa vaikuttaneita agitaattoreita oli pidätetty, osa oli myös siirretty maihin ja korvattu merikadeteilla tai upseereilla. Kapinajohtajiin kuulunut Jevgeni Kohanski lähti erehdyksessä tervehtimään aluksia, mutta joutuikin pidätetyksi.
Laivoilta avattiin nopeasti raskas tykistötuli kohti kapinallisten hallussa olleita saaria, jolloin he joutuivat ristituleen. Samaan aikaan hallituksen Pietarista lähettämät vahvistukset pääsivät viimeinkin aloittamaan oman hyökkäyksensä kaupungin suunnasta. Tilanne muuttui nopeasti niin toivottomaksi, että varhain seuraavana aamuna kapinalliset antautuivat, noin 60 tuntia kapinan käynnistäneiden tykinlaukausten ampumisen jälkeen.
Jälkiselvittelyt
Kapinan jälkeen pidätettiin noin 900 siihen osallistunutta sotilasta. Heistä 43 teloitettiin, 127 tuomittiin pakkotyölaitokseen ja loput 735 joutuivat vankilaan tai kurikomppaniaan. 11. elokuuta teloitettiin ensimmäisenä kapinan johtajiin kuuluneet Arkadi Jemeljanov ja Jevgeni Kohenski sekä viisi kapinajohtoon luettua tykkimiestä. Sergei Tsion ja Johan Kock sen sijaan onnistuivat molemmat suomalaisten aktivistien avustamana pakenemaan Ruotsin kautta Englantiin.
Punakaartin osuus
Suomen punakaartin johtaja Johan Kock julisti suurlakon kapinallisten tueksi Helsingissä. Venäjän Itämeren laivasto tulitti 1. elokuuta Viaporia ja punakaartilaiset auttoivat kapinallisia pakenemaan Viaporista. Mäkkylässä punakaartilaiset ja suojeluskuntalaiset ottavat yhteen. Helsingin punakaarti järjesti suurlakon, mutta sosiaalidemokraatit ja porvarilliset ryhmät vastustivat kapinaa voimakkaasti. Venäjän armeijan tuloa Viaporiin kapinaa tukahduttamaan pyrittiin estämään lähettämällä 80 punakaartilaista rikkomaan rataa Riihimäen kohdalla. Pohjoinen Haapahuhdan rautatiesilta räjäytettiin 1. elokuuta 1906. Haapahuhdan sillan räjäyttämisestä seurannut tarve varmistaa rautatieliikenne synnytti päätöksen Riihimäen ratsuväkivaruskunnan perustamiseen 1910–1913 ratsain liikkuvaksi nopean toiminnan joukoksi.
Kapinan aikana Hakaniemessä syttyi vakava mellakka, kun vallankumoukselliset yrittivät pysäyttää raitiovaunujen kulun. Raitiovaunuja suojasi porvarillinen ylioppilaiden suojeluskaarti, joten sattunutta mellakkaa on myöhemmin kuvattu suomalaisten ”punaisten” ja ”valkoisten” ensimmäiseksi yhteenotoksi, vaikka kyseessä oli pikemminkin venäläisten matruusien ja suojeluskaartin välinen kahakka. Kymmenkunta ihmistä sai surmansa.
Kapinassa vangittiin kapinoivien sotilaiden ohessa myös noin satakunta heitä tukenutta punakaartin jäsentä. Viaporissa kuolleiden venäläisten sotilaiden ja suomalaisten punakaartilaisten määrästä ei ole tarkkaa tietoa, mutta suomalaisia arvioidaan kuolleen noin 150 kaatuneina ja teloitettuina. Mantereella pidätetyt kapinalliset joutuivat suomalaisten viranomaisten käsiin, ja heidät tuomittiin vankeusrangaistuksiin. Yhteensä 77 punakaartilaista tuomittiin kuritushuoneeseen. Tavanomaisin vankeusrangaistuksen pituus oli neljä vuotta. Oikeudessa heitä puolusti entinen prokuraattori Valde Hirvikanta. Punakaartin päällikön Johan Kockin onnistui paeta kapinan kukistuttua maasta aktivistien avulla Ruotsiin ja sieltä edelleen Englantiin ja Yhdysvaltoihin.
Mechelinin senaatti tuki sikäli tsaarin hallitusta, että se luovutti Suomesta turvapaikan ottaneita Viaporin kapinallisia Venäjälle.
Muuta
Viaporin kapinasta on tehty vuonna 1972 valmistunut neuvostoliittolais-suomalainen elokuva Viaporin kapina (Sveaborg). Elokuvan käsikirjoittanut Paavo Rintala julkaisi myös siihen pohjautuvan romaanin Viapori 1906.
Helsinkiläisen kaupunkitarinan mukaan kapinallisten teloittama Viaporin tykistökomentaja, eversti Aleksandr Notara kummittelee edelleen Vallisaaressa, jossa hänet tunnetaan ”päättömänä everstinä”. Notara surmattiin ampumalla ja hukuttamalla.
Paul McCartney
Omaisuus
Paul McCartneyn ja hänen vaimonsa omaisuudeksi vuonna 2017 arvioitiin 780 miljoonaa puntaa, mikä tekee McCartneysta Britannian rikkaimman elossa olevan muusikon.
McCartney omistaa useita asuntoja ja maatiloja Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Hän hankki High Park Farm -tilan Skotlannin Kintyresta vuonna 1966 ja vetäytyi sinne Lontoosta vuonna 1970 viettämään yksinkertaista maalaiselämää vaimonsa kanssa. Linda McCartneyn kuoleman 1998 jälkeen Paul vähitellen lakkasi käymästä tilalla. Hän asuu nykyisin Lontoossa ja Manhattanilla, ja hänellä on asunnot myös Long Islandin The Hamptonsissa ja Beverly Hillsissä, tila Sussexissa ja talo Arizonassa.
Aktivismi ja hyväntekeväisyys
McCartney harjoittaa laajamittaista hyväntekeväisyyttä. Hän tukee runsaskätisesti etenkin eläinoikeusjärjestöjä, ympäristöjärjestöjä, humanitäärisiä järjestöjä ja terveysjärjestöjä. Rahallisen tuen lisäksi hän on osallistunut useisiin hyväntekeväisyyskonsertteihin.
Huumeet
McCartney alkoi käyttää kannabista 1960-luvun puolivälissä ja käytti huumetta säännöllisesti vuoteen 2015 saakka. Hänet pidätettiin toisinaan kannabiksen hallussapidosta, esimerkiksi vuonna 1980 kymmeneksi päiväksi Japanissa.
McCartney kertoi Life-lehden haastattelussa vuonna 1967 käyttäneensä psykedeeli LSD:tä neljä kertaa. Hän kertoi ymmärtäneensä LSD:n myötä elämän mysteerin ja sen, että Jumala on olemassa. Haastattelusta syntyi suuri mediakohu. Samoihin aikoihin McCartney kokeili myös muita huumeita kuten kokaiinia ja heroiinia, mutta ei pitänyt kokemuksista.
Kapitalisti
Kapitalisti merkitsee joko rikasta pääoman eli kapitaalin omistajaa tai kapitalismin kannattajaa. Pääoman omistajasta sanaa käytetään varsinkin politiikasta puhuttaessa.
Paul McCartney
Levynmyynti
McCartneylla on ollut vuoteen 2016 mennessä 22 Britannian albumilistan ykkössijaa, enemmän kuin yhdelläkään toisella artistilla. Näistä 15 on Beatles-albumeja (mukaan lukien kokoelmat), 2 Wings-albumia ja 5 sooloalbumia (Ram, 1971; McCartney II, 1980; Tug of War, 1982; Give My Regards to Broad Street, 1984; ja Flowers in the Dirt, 1989). McCartneyn ja hänen yhtyeidensä albumeja on myyty koko maailmassa 700 miljoonaa kappaletta.
Kapitalisti
Kapitalisti on erityisesti pääoman tuotolla (korot, osingot, vuokrat tms.) eläjä, jonka ei tarvitse tehdä työtä elääkseen.
Paul McCartney
Tunnustukset ja palkinnot
McCartney sai vuonna 1965 MBE-merkin. Kuningatar Elisabet II aateloi McCartneyn vuonna 1997 tämän palveluksista musiikille.
Kapitalisti
Marxismin mukaan pääomatuloilla eläjä riistää työläisiä eli proletaareja.
Paul McCartney
Musiikillinen tyyli
McCartneyn tuotanto on monipuolista ja hän on tehnyt musiikillaan koukkauksia hyvin monille osa-alueille. Esimerkiksi Little Richard -tyylittely ”Long Tall Sally”, akustinen kappale ”Blackbird” sekä heavy metal -musiikkia ennakoinut kappale ”Helter Skelter” ovat hyviä esimerkkejä McCartneyn musiikillisesta monipuolisuudesta.
McCartneyta arvostetaan paitsi lauluntekijänä, myös yhtenä rockmusiikin merkittävimmistä basisteista. McCartney soittaa bassoa ja kitaraa vasemmalta puolelta. McCartneyn tunnusmerkiksi live-esiintymisissä muodostui hänen käyttämänsä Höfner-basso. Vuodesta 1965 eteenpäin levytyksissä esillä oli kuitenkin yhä enemmän Fenderin jazzbasso ja Rickenbacker 4001 -basso. Hän soittaa myös rumpuja, kitaraa ja pianoa sekä monia muita soittimia.
McCartney ei ole John Lennonin tapaan koskaan opetellut lukemaan nuotteja. Hän sanookin soittotaitonsa perustuvan ennemmin erilaisiin skaaloihin, kuin nuorena opeteltuihin sointuihin. Orkesterikappaleensa hän on tehnyt avustajan kanssa.
Kapitalisti
Marxilaisen ajattelun mukaan kapitalistisessa yhteiskunnassa kapitalisti omistaa tuotantovälineet. Omistuksen nojalla hän saa määräysvallan tuotannon tuloksiin. Osan tuotannosta syntyneestä arvonnoususta kapitalisti maksaa työläisille palkkana, mutta loput hän pitää itse. Muita tuloja kapitalisti saattaa hankkia keinottelemalla ei-tuotannollisilla finanssipääomilla kuten arvopapereilla ja kiinteistöillä. Kapitalistit myös kilpailevat keskenään. Kilpailun seurauksena kapitalistien pääomat kasautuvat entistä harvempien kapitalistien käsiin.
Blanka Stajkow
Blanka Stajkow (s. 23. toukokuuta 1999), tunnetaan paremmin nimellä Blanka on puolalais-bulgarialainen laulaja ja malli. Hän edusti Puolaa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa kappaleella "Solo".
Valeri Rjumin
Valeri Viktorovitš Rjumin (, 16. elokuuta 1939 Komsomolsk-na-Amure, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 6. kesäkuuta 2022 ) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.
Rjumin valittiin kosmonauttikoulutukseen 27. maaliskuuta 1973. Hän lensi Sojuz 25 -lennolla vuonna 1977, Sojuz 32 -lennolla vuonna 1979 ja Sojuz 35 -lennolla vuonna 1980 sekä Nasan avaruussukkula Discoveryllä STS-91-lennolla vuonna 1998. Hän vietti 371 vuorokautta 17 tuntia avaruudessa.
Rjumin meni vuonna 1985 naimisiin kosmonautti Jelena Kondakovan kanssa.
Anna mulle tähtitaivas
Anna mulle tähtitaivas on Katri Helenan albumi, joka julkaistiin vuonna 1992 artistin viiden vuoden levytystauon jälkeen. Albumi myi tuplaplatinalevyyn oikeuttavan määrän, enemmän kuin mikään muu Katri Helenan siihenastinen levytys.
Albumin lisäksi myös singlenä julkaistu Jukka Kuoppamäen kirjoittama nimikappale oli suurmenestys. Vuoden 1995 lehtihaastattelussa Katri Helena hämmästeli, miten uran myydyin levy syntyi vasta 32 vuoden esiintymisten jälkeen. Jukka Kuoppamäki piti vuonna 1997 kappaletta Anna mulle tähtitaivas yhtenä uransa parhaista, eräänlaisena modernina rukouksena: ”Tekstejä tehdessä ei tiedä, miten vakavastikin niitä kuunnellaan, että joku elämän murjoma kiinnittää tekstin nuppineulalla korkkitauluunsa.” Myös Katri Helena sanoi vasta vähitellen ymmärtäneensä, miten vakava laulun sanoma pirteän kuoren alla on.
Albumilla on neljä muutakin Jukka Kuoppamäen sävellystä ja sanoitusta sekä kaksi Katri Helenan omaa sävellystä.
Hervé Guibert
Hervé Guibert (14. joulukuuta 1955 Saint-Cloud Ranska – 27. joulukuuta 1991 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, toimittaja ja valokuvaaja.
Hän syntyi keskiluokkaiseen perheeseen ja vietti varhaisvuotensa Pariisissa. Vuosina 1970–1973 hän asui perheensä kanssa La Rochellessa. Hän kuitenkin palasi Pariisiin heti kun olosuhteet perheessä sen sallivat. Hän ei päässyt Pariisissa opiskelemaan elokuvantekoa ja myös yritti sitten näyttelemistä mutta päätyi kuitenkin lopulta valokuvauksen ja lehtityön pariin.
Vuonna 1977 ranskalainen kustantaja Régine Deforges julkaisi hänen ensimmäisen teoksensa La mort propagande. Koska nuori kirjailija ei halunnut menettää ainuttakaan tilaisuutta itsensä markkinoinnissa, hän lähetti kopiot teoksestaan Roland Barthesille ja Michel Foucaultille, koska uskoi olevansa pian Ranskan johtava gay-intellektuelli. Guibertin ystävyys ja kumppanuus tulivat erittäin tärkeiksi filosofi Foucault'lle.
Vuonna 1985 Guibert julkaisi teoksen Des aveugles, joka on novelli hänen toiminnastaan nuorten kuurojen instituutissa. Siellä hän luki kirjoja sokeille lapsille. Tätä ennen, vuonna 1983 ja vuotta ennen filosofi Foucault'n kuolemaa aidsiin. Myös hänen miesystävällaan Hans Georg Bergerillä oli todettu myös hiv-positiivisuus. Myöskään Guibert ei säästynyt sairauden vitsaukselta. Tästä muodostui nuoren kirjailijan läpimurron perusta. Hänen kirjansa À l'ami qui ne m'a pas sauvé la vie (suom. Ystävälle joka ei pelastanut henkeäni, 1991) julkaistiin vuonna 1990. Tässä teoksessa hän kertoo avoimesti tartunnastaan ja sairaudestaan. Samalla hän paljasti myös Foucault'n sadomasokistiset mieltymyksen. Yhtäkkiä kirjan ilmestymisen jälkeen kirjailija totesi olevansa tiedotusvälineiden huomion keskipisteessä. Hänestä kirjoittivat niin sanomalehdet, aikakauslehdet kuin kirjallisuusjulkaisutkin, ja hän oli läsnä useiden televisiokanavien kulttuuriohjelmissa. Guibert'n seuraava teos Le protocole compassionnel ilmestyi vuonna 1991.
Tämän jälkeen Guibert työskenteli kiivaasti koko sen ajan, mitä hänellä oli elämää vielä jäljellä. Kaksi uutta teosta ilmestyi vuonna 1992 postuumisti: L'homme au chapeau rouge ja Cytomégalovirus, joka ilmestyi tammikuussa 1992. Samassa kuussa Ranskan televisiossa esitettiin La Pudeur ou l'impudeur, Guibert'n itsensä tekemä filmi viimeisestä kymmenestä elinvuodestaan sekä (porno)grafisia teoksia hänen häviämästään taistelusta aidsia vastaan. Guibert kuoli kuitenkin Pariisin lähellä sijaitsevassa Clamart'ssa yritettyään ensin itsemurhaa aidsin aiheuttamien suurten tuskien tähden. Ennen tätä hän oli kuitenkin avioitunut rakastettunsa Hans Georg Bergerin lapsen äidin kanssa, jotta hänen tekijänoikeuspalkkionsa säilyisivät ”suvussa”.
Teokset
Postuumina julkaistu:
Hopewell (Virginia)
pienoiskuva|Hopewell Virginian kartalla. Hopewell on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 22 591. Hopewellia ympäröi Appomattoxjoki ja Prince Georgen piirikunta. Kaupungin pormestarina toimii Patience Bennett.
Haapajärven kihlakunta (1996)
Haapajärven kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakunta sijaitsi Oulun läänissä.
Kihlakuntaan kuuluivat:
Sakari Salminen
Sakari Salminen on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Mulgin rata
Mulgin rata oli vuosina 1897–1973 käytössä ollut kapearaiteinen Viron rataverkon rautatie. Sitä kutsutaan myös pääteasemien mukaisesti Viljandi–Mõisaküla-radaksi. Rata oli 45,8 kilometriä pitkä.
Beemster
Beemster on kunta ja polderi Pohjois-Hollannissa. Pinta-alaa kunnalla on 72,08 neliökilometriä, josta vettä on 1,55 km². Kunnassa oli vuoden 2011 alussa 8 573 asukasta.
Se oli Alankomaiden ensimmäinen polderi: alue, joka vallattiin järven alta viljelykäyttöön pumppaamalla vesi pois tuulimyllyjen pyörittämillä pumpuilla. Beemsterin polderi kuivattiin vuosien 1609 ja 1612 välillä. Sen maankäyttö on säilynyt noilta ajoilta: pellot, kanavat, tiet ja asutus on aseteltu renessanssin parhaiden suunnitteluperinteiden mukaan. Alue on Unescon maailmanperintökohde. Se valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1999.
Søren Ulrik Thomsen
Søren Ulrik Thomsen (s. 8. toukokuuta 1956 Kalundborg) on tanskalainen runoilija ja esseisti, 1980-luvun tanskalaisen modernistisen runoilijasukupolven johdonmukaisimpia. Hän on kokeilija ja muodon uudistaja. Hänen tyylinsä on kehittynyt huomattavasti teoksesta toiseen. Thomsenin läpimurto oli esseekokoelma Mit lys brænder (1985), jota on luonnehdittu 1980-luvun kirjallisuuden manifestiksi.
SpaceX CRS-16
SpaceX CRS-16 oli SpaceX:n avaruuslento ISS:lle. Lento on laukaistiin 5. joulukuuta 2018 ja alus palasi 14. tammikuuta 2019. Lento kuuluu NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Filosofian kandidaatti
Filosofian kandidaatti (FK ) on vanha suomalainen ylemmän korkeakoulututkinnon nimi, jota käytettiin ennen vuotta 1992 niin humanistisella kuin luonnontieteellisellä alalla. Uusia filosofian kandidaatin tutkintoja ei voi enää suorittaa.
Oppiarvon nimi on seuraus siitä, että nykyiset Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen ja humanistinen tiedekunta muodostivat aikaisemmin yhdessä filosofisen tiedekunnan, joka oli kuitenkin jo kauan jakautunut kahteen käytännössä eri tiedekuntien tavoin toimivaan osastoon. Helsingin yliopistosta oppiarvon nimi omaksuttiin Suomen muihinkin yliopistoihin. Vuonna 1951 otettiin molemmissa osastoissa käyttöön alemmat yliopistotutkinnot, jotka saivat nimet luonnontieteiden kandidaatti ja humanististen tieteiden kandidaatti. Tästä huolimatta filosofian kandidaatti säilytettiin molemmissa osastoissa ylemmän tutkinnon nimenä.
Vuosien 1972–1994 välisenä aikana filosofian kandidaatille myönnettiin pyynnöstä maksua vastaan filosofian maisterin arvonimi joko promootion yhteydessä tai ilman sitä. Nykyisen käytännön mukaan filosofian maisteri on tutkinnon nimi ja maisterin arvo saadaan suorittamalla se.
Tutkinnon nimi perustuu historiallisesti filosofia-tieteeseen ja siinä saavutettuun alustavaan edistykseen, jota osoittaa ehdokkuuteen viittaava käsite kandidaatti (< lat. candidatus, ’valkoisiin puettu’, alkujaan julkisen viran hakija Rooman valtakunnassa).
Defender (videopeli)
Defender on Williams Electronicsin kehittämä ja julkaisema shoot 'em up -peli, joka on julkaistu vuonna kolikkopelinä.
Peli on lajityypiltään kaksiulotteinen scrolling-ammunta. Defenderissä pelaaja ampuu avaruusmuukalaisia ja pyrkii samalla suojelemaan planeetan pinnalla olevia ihmisiä. Pelin pääkehittäjä Eugene Jarvis kertoo saaneensa vaikutteita peliin muun muassa kuuluisista peleistä Space Invaders ja Asteroids.
Defender oli yksi merkittävimpiä pelejä ennen vuoden 1983 videopelilamaa ja sitä myytiin huomattavan paljon. Defender on kuuluisa myös erityisen korkeasta vaikeustasostaan. Eugene Jarvis kehitti Defenderille myös jatko-osan, Stargaten, joka julkaistiin vuonna 1981.
Pelistä on myös julkaistu useita käännöksiä eri alustoille.
Heinolan kihlakunta (1996)
Heinolan kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Hartola, Heinola ja Sysmä sekä kuukauden verran ennen vuoden 1997 kuntaliitosta myös Heinolan maalaiskunta. Kihlakunta sijaitsi aluksi Mikkelin läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 – Lohko E
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2016 lohko E:ssä pelaavat Belgia, Italia, Irlanti ja Ruotsi. Ottelut pelataan 13.–22. kesäkuuta 2016.
Sijoitukset
<section begin=LohkoE/> <section end=LohkoE/>
Irlanti vs. Ruotsi
<section begin=IRLvSWE/> <section end=IRLvSWE/>
Belgia vs. Italia
<section begin=BELvITA/> <section end=BELvITA/>
Italia vs. Ruotsi
<section begin=ITAvSWE/> <section end=ITAvSWE/>
Belgia vs. Irlanti
<section begin=BELvIRL/> <section end=BELvIRL/>
Lexington (Virginia)
pienoiskuva|Lexington Virginian kartalla. Lexington on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 7 042. Lexingtonia ympäröi Rockbridgen piirikunta. Kaupungin pormestarina toimii Frank W. Friedman.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 – Lohko E
Italia vs. Irlanti
<section begin=ITAvIRL/> <section end=ITAvIRL/>
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2023
Suomen jääkiekkomaajoukkue Suomessa ja Latviassa järjestestettävissä vuoden 2023 maailmanmestaruuskilpailuissa. Suomen joukkue pelasi A-lohkossa.
Joukkueen päävalmentaja on Jukka Jalonen ja general manager on Jere Lehtinen.
Suomi päätyi lohkonsa kolmanneksi. Suomi pelasi Kanadaa vastaan puolivälierässä. Suomi hävisi Kanadalle 4-1. Suomen turnaus päättyi puolivälieriin ja 7. sijaan.
Venla Mäkelä
Venla Mäkelä (s. Kotka) on suomalainen elokuva- ja TV-käsikirjoittaja.
Mäkelä on opiskellut viestintää Lontoossa, jonka jälkeen hän hakeutui töihin Solar Filmsiin. Siellä hän työskenteli tuotantoapulaisena ja kehitteli samalla käsikirjoitusta, josta lopulta muodostui hänen ensimmäinen televisiosarjansa Muodollisesti pätevä (1999). Tämän jälkeen hän lähti opiskelemaan elokuvakäsikirjoittamista Kanadaan, jossa myös viimeisteli käsikirjoituksen Aleksi Mäkelän ohjaamaan elokuvaan Lomalla (2000).
Matti Ijäkselle Mäkelä kirjoitti elokuvan Aita (2001), joka on koominen tarina keski-ikäisen miehen vaihdevuosista tämän hullaantuessa nuoreen tyttöön. Vuonna 2006 Yle TV1 esitti Mäkelän kirjoittaman ja Kimmo Taavilan ohjaaman Tikkurila-trilogian, joka on kolmesta itsenäisestä elokuvasta (Kirkkaalta taivaalta, Arppa vaan, Kodit ja kalusteet) koostuva draamakomedia, joka sijoittui keskiluokkaiseen ja keskivertoon lähiöön Vantaan Tikkurilaan. Sarja toi Mäkelälle parhaan käsikirjoituksen Venla-palkinnon. Ensimmäisen hän oli saanut jo Muodollisesti pätevä -sarjasta.
Helsingin kihlakunta (1996)
Helsingin kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuului Helsingin kaupunki. Kihlakunta sijaitsi aluksi Uudenmaan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Vic Chesnutt
thumb|Vic Chesnutt esiintymässä vuonna 2008. Vic Chesnutt (12. marraskuuta 1964 – 25. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Chesnutt syntyi Floridan Jacksonvillessä ja joutui 18-vuotiaana auto-onnettomuuteen, joka jätti hänet halvaantuneeksi vyötäröstä alaspäin. Hän kasvoi adoptiolapsena Georgiassa ja muutti onnettomuutensa jälkeen saman osavaltion Athensiin.
Chachapoyas-intiaanit
Chachapoyas-intiaanit elivät pohjoisen Perun vuoristossa ennen inkoja ja inkojen aikoihin. Chachapoyilta on jäänyt kaupunkeja, joita on löydetty espanjalaisvalloitusten jälkeen.
Vic Chesnutt
Chesnutt esiintyi säännöllisesti 40 Watt Clubilla, josta R.E.M.-yhtyeestä tunnettu Michael Stipe ”löysi” hänet. Stipe tuotti Chesnuttin kaksi ensimmäistä albumia, Littlen (1990) ja West of Romen (1991). Chesnutt teki soolouransa ohella yhteistyötä Widespread Panicin jäsenten kanssa nimellä brute..
Chachapoyas-intiaanit
Historiaa
Chachapoyas-intiaaneista on olemassa vain vähän arkeologisia todisteita, koska haudanryöstäjät ovat vieneet mennessään suuren osan muumiosta. Chachapoyas-intiaanien alue on ollut asutettuna vuodesta 200 jaa., ja chachapoyien kulttuurin oletetaan kehittyneen noin vuoden 800 jaa. tienoilla. Suurimpia löydettyjä asutuskeskuksia ovat Gran Pajaten ja Kuélap.
Vic Chesnutt
Chesnuttin sanoitukset ovat yleensä runollisia, ja hän ihaili Stevie Smithin teoksia. Hän kannatti avoimesti marihuanan laillistamista.
Chachapoyas-intiaanit
Historiaa
Noin 3 kilometriä korkean Kuélapin kalliotasanteilta on löydetty satoja hautoja. Kuélapin linnoitus on chachapoyien rakentama. Etelä-Amerikan suurin linnoitus osoittaa, että chachapoyat olivat taitavia insinöörejä. Linnoituksen neljä sisääntuloaukkoa on suunniteltu niin kapeaksi että niistä mahtui vain yksi ihminen kerrallaan, mikä helpotti linnoituksen vartioimista. Linnoitukset ovat saattaneet syntyä puolustustarpeisiin huari-heimoja vastaan.
Suurin chachapoyas-intiaanien museo on Leymebamban museo. Se sai alkunsa yhdestä suurimmasta chachapoyas-intiaanilöydöstä Laguna de los condoresissa. Löytö tehtiin vuonna 1996. Eräästä lähes luoksepääsemättömästä luolasta kallion jyrkänteeltä löydettiin 219 koskematonta palsamoitua muumiota. Ei tiedetä, miksi ruumiit olivat palsamoituja, sillä Kuélapissa niitä ei ollut palsamoitu. Radiohiiliajoituksen mukaan muumiot ovat peräisin inkavalloituksen jälkeiseltä ajalta. Niiden muumiointitapa on chachapoyas-intiaanien ja inkojen muumiointitavan välimuoto.
Vuonna 1475 inkojen päällikkö Túpac Inca Yupanqui löi chachapoyat vuodessa suuren ylivoiman ansiosta. Useat inkojen eri aikoina valloittamat alueet alistuivat ylivoiman edessä. Chachapoyat sen sijaan taistelivat miltei viimeiseen mieheen, sillä he eivät olleet tottuneet johtajiin tai kuninkaisiin omassa demokratiassaan. Estääkseen kapinoinnin inkat karkottivat kaikki nuoret sotilaat, vaikkakin kapinointia tapahtui vielä vuosia.
Lähes ainoat kirjalliset todisteet ovat espanjalaisvalloittajien aikaisissa kirjoissa.
Lähteet
1. JIM D HISTORIA: Intiaanien salaisuuksia.
ISO 3166
ISO 3166 on ISO-järjestön standardi, joka määrittää kansainvälisesti käytettävät koodit valtioille ja eräille muille alueille. Standardi koostuu kolmesta osasta, joista ensimmäinen käsittelee maakoodeja, toinen valtioiden osa-alueiden koodeja ja kolmas vanhentuneiden koodien korvaamista.
Valtiot ja niihin verrattavat alueet (ISO 3166-1)
thumb|300px|Euroopan maiden ISO 3166-1 alpha-2 -koodit. ISO 3166-1 sisältää valtioiden ja niihin verrattavien alueiden kaksikirjaimiset, kolmikirjaimiset ja numeeriset koodit. Kaksikirjaimisia koodeja käytetään muun muassa Internetin maakohtaisissa ylätason verkkotunnuksissa (eli niin sanotuissa domain-nimissä). Esimerkiksi suomalaisten varattavissa on .fi-loppuisia osoitteita.
Valtio tai alue saa standardiin koodin, jos se on listattuna Yhdistyneiden kansakuntien julkaisussa United Nations Terminology Bulletin Country Names tai YK:n tilastotoimiston julkaisussa Country and Region Codes for Statistical Use. Tullakseen listatuksi julkaisussa Country Names valtion pitää olla YK:n jäsen, jonkin YK:n erityisjärjestön jäsen tai osallistua Kansainvälisen tuomioistuimen toimintaan tuomioistuimen perussäännön mukaisesti.
Valtioiden 1. aluehallintotasot (ISO 3166-2)
ISO 3166-2 sisältää valtioiden ensimmäisen aluehallintotason osa-alueiden koodit. Niiden alkuosana on kaksikirjaiminen ISO 3166-1 -maakoodi, jota seuraa yhdysviiva ja kirjaimista tai numeroista koostuva aluetunnus.
Vanhentuneiden koodien korvaaminen (ISO 3166-3)
ISO 3166-3 käsittelee käytöstä poistettujen ja toisessa merkityksessä uudelleen käyttöön otettujen kaksikirjaimisten ISO 3166-1 -maakoodien korvaamista silloin, kun niiden aiemmin tarkoittamaan alueeseen joudutaan nykyisin viittaamaan.
Michel Therrien
pienoiskuva|Michel Therrien [[Pittsburgh Penguinsin päävalmentajana ]] Michel Therrien (s. 4. marraskuuta 1963 Montréal) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja. Therrien toimi Montreal Canadiensin päävalmentajana viiden kauden ajan vuodesta 2012 vuoteen 2017, jolloin hänet erotettiin.
Therrienin peliura kesti vuodet 1980–1987. Hän aloitti uransa QMJHL:n Quebec Rempartsissa, jota hän edusti kahden kauden ajan. Kaudet 1983–1985 ja 1986–1987 Therrien pelasi AHL:ssä. Hän edusti Nova Scotia Voyageursia, Sherbrooke Canadiensia ja Baltimore Skipjacksia, jossa hän myös lopetti uransa vuonna 1987. Pelipaikaltaan Therrien oli puolustaja.
Ensimmäisen valmentajapestinsä Therrien sai kolme vuotta lopettamisensa jälkeen, vuonna 1990, kun hänestä tuli QMJHL-seura Laval Titanin valmentaja. Hän valmensi QMJHL:ssä vielä Granby Predateursia, kunnes vuonna 1997 hän siirtyi AHL:ään ja Fredericton Canadiensin päävalmentajaksi. AHL:ssä Therrien valmensi neljän kauden ajan Canadiensia ja Quebec Citadellesiä. Kesken kauden 2000–2001 Therrien siirtyi kaikkien aikojen menestyneimmän NHL-seuran, hänen kotikaupunkinsa Montréalin Canadiensin päävalmentajaksi. Therrien toimi Canadiensin valmentajana kaudelle 2002–2003 asti, jolloin hän sai potkut seurasta. Kaudet 2003–2006 Therrien valmensi AHL:ssä pelannutta Wilkes-Barre/Scranton Penguinsia, mutta kesken kauden 2005–2006 hän siirtyi Penguinsin pääseuran Pittsburgh Penguinsin valmentajaksi NHL:ään. Penguinsia Therrien valmensi neljän kauden ajan. Kaudella 2007–2008 Penguins selviytyi finaaleihin, mutta hävisi ne Detroit Red Wingsille. Therrien sai potkut seurasta kesken kauden 2008–2009. Kaudeksi 2012–2013 Therrien siirtyi jälleen entisen seuransa Montréal Canadiensin päävalmentajaksi.
Uuni
Uuni on sellaisten rakenteiden ja laitteiden yleisnimitys, joilla saadaan keinotekoisesti aikaan lämpöä, muun muassa huoneiden lämmitykseen, ruoan paistamiseen, keittämiseen sekä erinäisten aineiden ja tarvikkeiden kuivattamiseen ja sulattamiseen. Uunin lämpö saadaan aikaan esimerkiksi sähköllä tai polttamalla polttoainetta. Uunien rakenne vaihtelee huomattavasti, mikä johtuu niiden moninaisista käyttötarkoituksista.
Uunit voidaan jakaa kolmeen ryhmään:
1400–1500-luku
Suomen ensimmäiset takat muurattiin linnoihin 1400-luvun lopussa tai 1500-luvun alussa. Sture- ja Tott -sukujen aikana rakennettiin takkoja Olavinlinnaan. Linnoista takat levisivät muualle Suomeen, missä niillä oli useita nimityksiä, kuten piisi ja totto. Takka soveltui kuitenkin lähinä vain huoneen valaisemiseen, keittämiseen ja jossain määrin lämmitykseen, muttei tietenkään leipomiseen eikä se varannut lämpöä. Tuonaikainen takka oli lähinnä savupiipun alapään avoin laajennus eli samantapainen kuin lapintakka tai nykyiset avotakat.
1500-luku
Hämeessä ja Varsinais-Suomessa leivonta tapahtui aluksi ulkona savupiiputtomissa tai savupiipullisissa ulkouuneissa eli mäkiuuneissa, joista on tietoja jo esihistorialliselta ajalta.
Karjalassa leivinuuni oli siirretty sisätiloihin jo muinaisajalla. Samalla siihen oli yhdistetty liesi, joka sijaitsi uuninsuun edessä.
1600–1700-luku
1600-luvulla ruvettiin Suomessa aluksi viranomaisten määräyksestä muuraamaan uloslämpiäviä uuneja asuinrakennuksiin. Länsi-Suomessakin huonetiloihin alettiin muurata erillisiä leivinuuneja, jotka monien kehitysvaiheiden myötä yhdistyivät takkaan ja syntyivät yhdistelmät, joissa leivinuunin kulmaan on muurattu takka. 1700-luvulla tiilen käytön yleistyminen myös helpotti savukanavien rakentamista. Aluksi vain Länsi-Suomessa rakennettu uloslämpiävä uuni levisi pikkuhiljaa myös Keski- ja Pohjois-Suomeen.
Antti Liikkanen
Antti Liikkanen (s. 19. lokakuuta 1946 Kuusankoski) on suomalainen erikoislääkäri ja SDP:n poliitikko.
Uuni
1600–1700-luku
Idässä pitäydyttiin perinteisessä, puulavalle muuratussa, liedellisessä leivinuunissa, sillä se lämmitti huomattavasti paremmin ja vei vähemmän puita kuin alkeellinen, uloslämpiävä uuni.
Antti Liikkanen
Liikkanen on toiminut vuodesta 1984 Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsenenä ja aiemmin myös kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Lokakuussa 2014 Liikkanen valittiin kolmannelle viisivuotiskaudelle Euroopan unionin alueiden komiteaan. Hän on toiminut myös komitean Suomen valtuuskunnan varapuheenjohtajana.
Uuni
1600–1700-luku
Leivinuuni on yleensä sijainnut ovensuunurkassa, ovesta tullessa oikealla puolella, niin että uunin suu on avautunut sivuseinään ja siinä olevaan ikkunaan päin.
Antti Liikkanen
Liikkanen oli ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Lapin vaalipiirissä.
Uuni
1800-luku
1800-luvun uloslämpiäviä uuneja on vielä säilynyt mm. Kuusamossa, Hyrynsalmella, Valtimolla, Juuassa, Savitaipaleella, Lemillä, Ristiinassa ja muualla Itä-Suomessa.
1900-luku
1800-1900-lukujen vaihteessa alettiin rakentaa nielulla ja pellillä varustettuja leivinuuneja, jonka savukanava eli hormi kiertää myös uunin perustuksessa lämmittäen sitä. Tällaisen uunin lämmitysteho oli jo parempi, muttei läheskään vielä savu-uunin tai nykyisen leivinuunin veroinen. Vasta 1900-luvun puolivälissä alkoi yleistyä nykyinen (leivin)uunityyppi, joka jo lämmitysteholtaan vastaa vanhoja savupirtin uuneja.