cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Betancurianpäivännouto
Betancurianpäivännouto on varpumainen ja kasvutavaltaan koheneva laji, joka ei kasva 25 cm korkeammaksi. Sen lehdet ovat pieniä, suikeita tai soikeita, vihreitä, kiiltäviä sekä harvakarvaisia. Kukat ovat keltaisia.
Betancurianpäivännoudon tieteellisen nimen lajinimi (thymiphyllum) viittaa lehtien samankaltaisuuteen ajuruohojen (Thymus) kanssa.
Joongang Tongyang Broadcasting Company
Joongang Tongyang Broadcasting Company (JTBC) on eteläkorealainen kaapelitelevisioyhtiö, joka perustettiin 28. maaliskuuta 2011. JTBC on JoongAng Ilbon omistuksessa, kuten muutkin eteläkorealaiset mediatalot.
Neft Daşları
thumb|300px|Neft Daşların paalurakennelmia. Neft Daşları (, ”Maaöljykivet”) on Kaspianmeressä Azerbaidžanissa sijaitseva maailman ensimmäinen öljynporauslautta. Sen suunnittelu alkoi vuonna 1947 ja öljynporaus vuonna 1949. Kyseessä oli neuvostoliittolaisten kunnianhimoinen idea, jonka avulla saataisiin Kaspianmeren vedenalaiset öljyvarat käyttöön. Öljyntuotannolla oli jo pitkät perinteet läheisellä Azerbaidžanin maaperällä Bakun alueella. Neft Daşları valmistui vuonna 1952 42 kilometrin päähän rannikosta Apšeronin niemimaan edustalle, 110 km:n päähän Bakusta. Se on yhä toiminnassa ja se on maailman suurin öljynporausalusta.
Neft Daşları on ainutlaatuinen öljynporausalusta, sillä se on itse asiassa toimiva 5 000 asukkaan kaupunki (kaupunkimainen taajama), joka on rakennettu täyttömaasta rakennetuille saarille. Suurin osa asukkaista on vuorotyötä tekeviä työntekijöitä. Vuoroviikoin ollaan töissä lautalla ja maissa vapaalla. Kaupunkiin rakennettiin asuntojen ja asuntoloiden lisäksi muun muassa sähkövoimalaitos, sairaala, kauppoja, kulttuurikeskus, koulu ja puisto. Keinotekoisia saaria yhdistää yli 200 km pilareiden varaan rakennettuja teitä.
Nykyään Neft Daşların rakennelmat ovat huonossa kunnossa ja osa siitä on vajonnut veden pinnan alapuolelle. Silti Neft Daşları on yhä merkittävin Azerbaidžanin öljyntuotantoalue.
Dikson (jäänmurtaja)
Dikson on venäläinen satamajäänmurtaja, jota voidaan käyttää kesäisin avomerihinauksiin. Laiva valmistui viimeisenä kolmen murtajan sarjasta, jonka aiemmat alukset olivat Mudjug (1982) ja Magadan (1982). Diksonin suunnittelussa oli tavoitteena luoda hankinta- ja käyttökuluiltaan dieselsähköistä koneistoa edullisempi propulsiojärjestelmä. Myös Murmansk Shipping Companyn omistaman murtajan varustelutasoa on laskettu, sillä sen on suunniteltu pysyvän sataman läheisyydessä.
Nitoja
thumb|200px|Tavallinen käsikäyttöinen toimistonitoja. thumb|200px|Nitomanastoja. thumb|200px|Voimanitoja paksujen nippujen nitomiseen.
Nitoja on toimistotarvike, jolla voidaan kiinnittää paperiarkkeja nipuksi. Nitoja painaa niitin eli nitomanastan ensin nidottavan materiaalin läpi, ja taivuttaa sitten niitin päät metallilevyä vasten. Taivuttaminen estää nastaa irtoamasta ja nippua hajoamasta.
Tyypillisin nitoja on kevyt käsikäyttöinen laite, jolla voidaan kiinnittää yhteen korkeintaan parinkymmenen arkin nippuja. Paksumpiin nippuihin on käytettävä voimanitojaa, jonka pidempi varsi ja raskaampi rakenne kohdistavat suuremman voiman nidottavaan materiaaliin. Sähkönitojaa käyttämällä voidaan nitomista helpottaa edelleen. Nykyaikaisissa kopiokoneissa on usein ominaisuus, jolla kopioitavat arkkiniput nidotaan yhteen automaattisesti.
Haaraniitillä voi yhdistää rei'itettyjä papereita toisiinsa.
The Movement (kirjallisuus)
The Movement oli 1950-luvulla syntynyt löyhä brittiläinen kirjailijaryhmä, jonka synnyn provosoi Dylan Thomas vastavaikutuksena retoriikalle. Ryhmän periaatteita olivat runon puhekielenomaisuus, proosamaisuus ja arkiset aiheet. Sen jäseniä olivat Philip Larkin, Donald Davie, Elizabeth Jennings, Kingsley Amis ja John Wain.
Derek Dougan
Alexander Derek Dougan (20. tammikuuta 1938 Belfast, Pohjois-Irlanti – 24. kesäkuuta 2007 Wolverhampton, Englanti) oli pohjoisirlantilainen jalkapalloilija.
Dougan pelasi Englannin Liigassa 18 kautta (1957–1976) ja viimeisteli 222 maalia 546 ottelussa. Hän onnistui peliuransa aikana tekemään hattutempun Englannin Liigan kahdella korkeimmalla sarjatasolla, FA Cupissa, Englannin Liigacupissa sekä UEFA Cupissa ja on edelleen kaikkien aikojen eniten liigamaaleja Englannin Liigassa tehnyt irlantilainen.
Dougan kuoli 69-vuotiaana 24. kesäkuuta 2007 sydänkohtaukseen kotonaan Wolverhamptonissa.
Suur Saarjärv
Suur Saarjärv on Viron vesistöjen hallinnolliselle Koivan vesistö- ja Mustjõen alavesistöalueelle kuuluva, Ähijärven kylässä Võrumaalla Antslan kunnassa sijaitseva oligotrofinen järvi.
Järven itäosassa sijaitsee 0,06 tai 0,1 hehtaarin kokoinen saari ja järvestä laskee pois Mustjõgi (Koiva)-niminen joki.
Maantietoa ja järven historiaa
Suur Saarjärv on niukkaravinteinen järvi, jonka veden ravinteisuus jonkin verran koheni ihmisen toiminnan vaikutuksesta. Ensi alkuun kaivettiin ojia, joita pitkin Ähijärvestä tuli kalaa Saarjärviin, jotka vuorostaan olivat yhdistettyinä kahdesta kohti. Silloin jokainen tilanomistaja hoiti ojansa, jolloin ne pysyivät puhtaina ja kalat pystyivät liikkumaan. Ojien kaivamista ei pidetty raskaana työnä ja tilan kaikki ojat puhdistettiin tai uusittiin joka kolmas vuosi. Kolhoosin aikana ojat täytettiin ja järvien kalat alkoivat kuolla. Syksyllä vuonna 1971 kaivettiin melko syvä kanava yhdistämään Saarjärvet ja kaloja kuoli vähemmän. Suur Saarjärvestä meni kalaa Sibula järveen ja keväisin saattoi helpostikin napata ojista haukea. Myöhemmin kaivettu yhdyskanava ei ole merkittävästi vähentänyt Saarjärvien vesieroja.
Järven luokittelu ja ekologia
Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (, (VRD)) luokituksen mukaan Suur Saarjärv on VRD V:n, vesipinta-alaltaan alle 10 km²:n vähäkloridinen (klorideja alle 25 mg/l) ja veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vaaleavärinen vesimassa ei lämpötilakerrostu.
Suur Saarjärv luokitellaan limnologisesti pehmeävetiseksi ja niukkaravinteiseksi järveksi, jossa vesi vaihtuu kerran vuodessa. Järveä uhkaa jokavuotinen vesimuodostuman tila, jossa liuenneen hapen puute aiheuttaa vesieliöiden (erityisesti enemmän happea tarvitsevien kalalajien) kuoleman.
Suur Saarjärven rantaviiva on suhteellisen vähän poukamainen, sen rannat ovat enimmäkseen kovapintaisia ja melko korkeita. Järven itäosissa rantamaisemat ovat viljeltyjä, pohjoisilla rinteillä kasvaa metsää ja luoteiskulmassa esiintyy jopa soisia pengereitä. Järven kerrostumaton vesi on vihertävän keltaista ja melko läpinäkyvää. Vedessä on kuitenkin suhteellisen vähän mineraaleja (52–76 mg HCO3/ l), järven kasveissa on havaittu kalkkikerrosta ja tästä on löydetty runsaasti nykyaikaisissa vesimuodostumissa harvinaisia yhtymäleviä (Zygnematophyceae). Saarjärven pohja on melkein kauttaaltaan peitetty paksulla, 2-3 metrisellä mutakerroksella. Kasvillisuutta kasvoi vuoteen 1961 melko runsaasti ja eri lajia oli lukuisia (n. 20). Järvi on melko rikas planktonilta ja etenkin eläinplanktonilta, jonka joukossa löytyy suhteellisen harvinainen pohjoinen vesikirppu (Ophryoxus gracilis). Pohjaeläimistöä on vähän, mutta se on monipuolinen, ja aikoinaan täällä eli verijuotikas. Myöhemmin Väikene Saarjärven rapuja, samoin kuiten tummanvärisiä lahnoja ja ahvenia sekoittui tähänkin järveen.
Luontoarvoja ja kalakanta
Suur Saarjärvellä ei ole yleistä käyttöluokitusta. Kaloista järven vesissä elää suutari, ruutana, hauki, lahna, ahven, särki ja sorva.
Suur Saajärv kuuluu Karulan kansallispuiston Saarjärven erityissuojavyöhykkeen ja Ähijärven ympäröivän vyöhykkeen  alueelle.
Varmistuslukko- ja opastinturvalaitos
thumb|Varmistuslukko- ja opastinturvalaitoksen ohjaustaulu. Kulkutie on turvattu ja opastin A½ on asetettu näyttämään opastetta Aja sn 35 (vihreä ja keltainen valo). Varmistuslukko- ja opastinturvalaitos eli niin sanottu köyhänmiehen releasetinlaite on rautatieliikenteen turvalaite. Turvalaitos muodostuu rautatieliikennepaikkaa suojaavista valo-opastimista, paikallisesti käsin käännettävistä ja varmistusavaimella lukittavista vaihteista sekä vaihteiden asennon tarkastuslaitteista. Varsinaisesti turvalaitos ei kuitenkaan ole asetinlaite. Varmistuslukko- ja opastinturvalaitoksia rakennettiin pääosin 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Turvalaitokset olivat täydellisiä asetinlaitteita huomattavasti edullisempia, joten niitä voitiin asentaa useille vailla opastimia olleille liikennepaikoille. Varmistuslukko- ja opastinturvalaitokset suunniteltiin ja rakennettiin Suomessa Siemensin valmistamista komponenteista.
Varmistuslukko- ja opastinturvalaitoksessa vaihteiden kääntäminen tapahtuu paikallisesti käsin, ja lukitus tapahtuu varmistuslukoilla. Liikennepaikan tulosuunnissa olevien valo-opastimien opasteet ovat riippuvaisia vaihteiden asennoista ja lukituksesta. Opastimien asettaminen tapahtuu joko asematoimistossa olevalta ohjaustaululta tai ratapihan molemmissa päissä vaihdekopeissa olevilta ohjaustauluilta käsin.
Varmistuslukko- ja opastinturvalaitokset ovat kadonneet rataverkolta kauko-ohjauksen laajennuttua. Alun perin köyhän miehen releasetinlaitteita asennettiin ensisijaisesti vaarallisina pidetyille liikennepaikoille, mutta myöhemmin niitä asennettiin useille liikennepaikoille. Kun ELSA-rataa suunniteltiin ensimmäisiä kertoja, radan liikennepaikat suunniteltiin varustettaviksi näillä turvalaitteilla.
Viimeiset liikennepaikkoja suojanneet varmistuslukko- ja opastinturvalaitokset olivat käytössä rataosalla Hyvinkää–Karjaa, mistä ne poistettiin käytöstä vuoden 2009 lopulla uuden kauko-ohjausjärjestelmän valmistuttua.
Metta
Metta on naisen etunimi. Pentti Lempiäisen Suuren etunimikirjan mukaan se on lyhentymä saksalaisesta nimestä Mathilde, Eeva Riihosen kirjan Mikä lapselle nimeksi? mukaan taas muun muassa Saksassa käytetty muunnos nimestä Margareta. . Metta on annettu etunimeksi 1960–2019 Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 63 naiselle.
Anželika Balabanova
pienoiskuva|Anželika Balabanova Anželika Isaakovna Balabanova (1878 Tšernihiv, Venäjä – 25. marraskuuta 1965 Rooma, Italia) oli ukrainalaissyntyinen sosialisti, joka osallistui toiseen internationaaliin.
Balabanova toimi läheisessä yhteistyössä puoluejohtajien Antonio Labriolan, Giacinto Menotti Serratin, Benito Mussolinin ja Filippo Turatin kanssa. Balabanova siirtyi enemmän vasemmalle ensimmäisen maailmansodan aikana ja hänestä tuli sodanvastaisen Zimmerwaldin liikkeen aktivisti. Sodan aikana hän vietti suurimman osan ajastaan puolueettomassa Ruotsissa. Balabanova toimi vasemmistososialistien liikkeessä ja hänestä tuli läheinen ystävä ruotsalaisten kommunistijohtajien Ture Nermanin, Fredrik Strömin, Zeth Höglundin ja Kata Dalstörmin kanssa.
Balabanova liittyi Venäjän bolševikkipuolueseen vuonna 1917 ja toimi Kominternin sihteerinä vuosina 1919–1920, työskenteli mm. Vladimir Leninin, Lev Trotskin, Grigori Zinovjevin ja Emma Goldmanin kanssa. Hän kuitenkin riitautui kommunistien kanssa ja poistui Neuvostoliitosta vuonna 1922.
Hän palasi Italiaan, missä hän johti marxilaista maksimalistien ryhmää. Fasismin nousu pakotti hänet siirtymään Sveitsiin, Pariisiin ja New Yorkiin. Hän palasi Italiaan toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1947 Balabanova liittoutui Giuseppe Saragatin kanssa tämän hyväksyttyä liiton PSI:n ja Italian kommunistisen puolueen (PCI) kanssa. Balabanova liittyi Sosialistiseen työläväenpuolueeseen, josta myöhemmin tuli Italian demokraattinen sosialistipuolue (sisältäen Yhdistyneen Sosialistipuolueen).
AHL-kausi 2013–2014
AHL-kausi 2013–2014 oli American Hockey Leaguen 78. kausi. Kausi käynnistyi 4. lokakuuta 2013 ja runkosarja päättyi 19. huhtikuuta 2014. Runkosarjan itäisen konferenssin voitti Manchester Monarchs ja läntisen Texas Stars.
Benita Ferrero-Waldner
Benita Ferrero-Waldner (s. 5. syyskuuta 1948, Salzburg) on itävaltalainen poliitikko, joka toimi Barroson komissiossa Euroopan unionin komission ulkosuhteista ja Euroopan naapuruuspolitiikasta vastaavana komissaarina.
Al-Nour
al-Nour on libanonilainen radioasema, jonka tilit Yhdysvaltain valtiovarainministeriö ilmoitti jäädyttävänsä 23. maaliskuuta 2006 yhdessä televisioyhtiö al-Manarin kanssa pitäen näitä Hizbollahin mediakäsinä. Radioyhtiö al-Nour on Lebanese Media Groupin tytäryhtiö, minkä osakkaina on mm. libanonilaisia kansanedustajia Bekaan laaksosta. Kolmas Yhdysvaltain Hizbollahin kannattajana pitämä media on kommunistisen puolueen radio Sawt al-Shab.
Yhdysvaltain valtiovarainministeriön tiedotteen mukaan niin al-Manar kuin al-Nour ovat tarjonneet mainosaikaa Hizbollahille, joka on tätä kautta tarjonnut yhteystietoja ja kerännyt rahaa harjoittamaansa sosiaalityöhön. Tämän lisäksi Yhdysvaltain valtiovarainministeriön mukaan Hizbollahin johtaja Hassan Nasrallah olisi julkaissut myös kutsun kaikille libanonilaisille Hizbollahin sotilaalliseen koulutukseen osallistumiseksi niin al-Manarilla kuin al-Nourilla.
Israelin ilmavoimat tuhosi al-Nourin toimituksen rakennuksen Beirutissa toisena sotapäivänä 13. heinäkuuta 2006.
Muhlenberginpurokilpikonna
Muhlenberginpurokilpikonna (Glyptemys muhlenbergii) on suokilpikonniin kuuluva matelijalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Yhdysvalloista.
Koko ja ulkonäkö
Muhlenberginpurokilpikonna on hyvin pienikokoinen kilpikonna ja sen kilpi voi kasvaa suurimmillaan 8–11 cm pitkäksi. Laji on Pohjois-Amerikan kilpikonnista pienin ja koiraat ovat hieman naaraita kookkaampia. Muhlenberginpurokilpikonnan kilpi on väriltään tummanpunaruskea ja erityisesti nuorilla yksilöillä on kilvessä keltaisia täpliä. Lajin pää ja raajat ovat tummanruskeat ja pään sivulla on oranssit täplät.
Levinneisyys ja elinympäristö
Muhlenberginpurokilpikonnaa tavataan Yhdysvalloista hyvin laikuittaisesti New Yorkista Georgiaan. Lajin elinympäristöä ovat suot, marskimaat, kosteat pensaikot, suoniityt ja suopurot. Se viettää suuren osan ajastaan kaivautuneena paksuun sammalikkoon tai mutaan. Ne myös kaivavat käytäviä tai käyttävät myyrien käytäviä. Muhlenberginpurokilpikonnat ovat kaikkiruokaisia ja syövät muun muassa kotiloita, matoja, hyönteisiä, pieniä selkärankaisia, siemeniä, hedelmiä ja toisinaan myös ruohoja tai muita vihreitä kasvinosia. Lajin parittelu tapahtuu maalis-toukokuussa ja naaras munii yhdestä kuuteen munaa toukokuun lopulta heinäkuun alkuun ulottuvalla jaksolla. Munien kuoriutumiseen menee tyypillisesti yhdestä kahteen kuukautta. Luonnossa muhlenberginpurokilpikonnat elävät noin 30–40-vuotiaiksi.
Muhlenberginpurokilpikonna luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Tärkein uhka kannalle on elinympäristön häviäminen sopivien soiden kuivattamisen vuoksi. Paikoitellen alkuperäisestä ympäristöstä on jäljellä enää muutama prosentti. Lisäksi lajia uhkaa pyydystäminen lemmikiksi, poikasia pyydystävät pesukarhut sekä paikoitellen bakteeritaudit. Muhlenberginpurokilpikonnan kantaa pyritään ylläpitämään suojelemalla sen elinympäristöjä.
Ludvig (Ranskan kruununprinssi)
Ludvig -nimisiä Ranskan kruununprinssejä eli dauphineita olivat seuraavat:
Kino Riviera
Kino Riviera on Pelle Miljoonan 25. syyskuuta 2015 United-yhtyeen kanssa julkaisema musiikkialbumi.
== Kappaleet ==
Nyyrikki (lehti)
Nyyrikin näytenumero ilmestyi 26. marraskuuta 1904. Lehti alkoi ilmestyä säännöllisesti 1. huhtikuuta 1905 alkaen. Nyyrikin perustivat oululaiset Herman Willehad Marjamaa ja toimittaja Juho Raappana, joka oli vuonna 1899 perustanut Kalevan ja pakinoinut siinä Nyyrikki-nimimerkillä.
Lehden päätoimittajina toimivat Herkko Marjamaa ja vuosina 1949–1970 hänen poikansa Kosti Marjamaa. Kosti Marjamaa oli myös lehteä kustantavan H. W. Marjamaan Kirjapaino/Marjamaa Oy:n toimitusjohtaja.
Vuonna 1972 samantapaista Perjantai-nimistä lehteä Oulussa julkaissut Perjantai ky osti Nyyrikin ja vuonna 1976 toisen oululaisen viikkolehden Sirpaleen. Sittemmin Nyyrikkiä on julkaissut Kolmiokirja Oy. Lehden päätoimittaja on Eeva Vainikainen.
Nyyrikissä julkaistaan novelleja, jatkokertomuksia, pakinoita ja runoja. Se on tullut tunnetuksi aloittelevien kirjoittajien tekstien ensimmäisenä julkaisupaikkana. Monet kirjailijat kuten Kalle Päätalo, Timo K. Mukka, Pentti Haanpää, Uuno Kailas ja Jorma Kurvinen ovat uransa alkuvaiheessa kirjoittaneet Nyyrikkiin.
Mäkimeirami
thumb|Oreganoa thumb|260px|Mäkimeirami
Johan Osvald Wasastjerna
Johan (Johannes, Hannes) Osvald (Oswald) Wasastjerna (5. marraskuuta 1861 Hausjärvi – 23. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies.
Mäkimeirami
Mäkimeirami on monivuotinen, hoikkajuurakkoinen noin 20–80 cm korkea kasvi ja voimakas tuoksultaan. Lehdet ovat lyhytruotisia ja muodoltaan puikeita, matalahampaisia tai ehytlaitaisia ja vaaleakarvaisia. Kasvi viihtyy lehtoniityillä, kallioilla ja kivikkoisilla rinteillä. Mäkimeirami on suosittu mauste italialaisessa keittiössä (erityisesti pizzassa) ja kreikkalaisessa keittiössä, mutta vanha kansa käytti mäkimeiramia kalamausteena erityisesti silakan seurana. Maustehyllyjen oregano on sekoite, johon käytetään mäkimeiramin versojen ohella lähisukuisia maustemeiramia (Origanum majorana) ja turkinmeiramia (Origanum onites). Kasvin haihtuva öljy sisältää pääasiassa tymolia ja karvakrolia.
Johan Osvald Wasastjerna
Wasastjernam vanhemmat olivat pankinjohtaja Evert Wasastjerna ja Matilda Wilhelmina Barck ja puoliso vuodesta 1894 vapaaherratr Johanna Wilhelmina Adelaide Wrede. Wasastjerna tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1879 ja valmistui filosofian maisteriksi 1882 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1891. Hän oli ensin Turun Osakepankin johtaja vuodesta 1896 ja sitten Yhdyspankin johtajia ja Pohjoismaiden Yhdyspankin keskusjohtokunnan jäsen, pankin toimitusjohtajan varamies hän oli 1908–1931 ja hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1931.
Mäkimeirami
Viljely
Suomen oloissa mäkimeirami joudutaan kylvämään sisällä jo maaliskuussa. Kylvöstä kastellaan säännöllisesti vähällä vedellä, niin että se ei tule märäksi mutta pysyy kosteana. Taimet on syytä istuttaa ulos vasta sitten, kun pakkasöitä ei enää tule. Istutus on syytä suorittaa kuohkeaan ja hiekkaperäiseen maahan, jota voi kalkita kevyesti. Keväällä taimet leikataan noin 6 cm:n korkuisiksi tyngiksi. Kasvi on monivuotinen, ja se talvehtii Suomessa ongelmitta. Talvella varsi lakastuu mutta kasvaa varsin nopeasti heti kasvukauden alussa noin 30 cm:n korkuiseksi.
Muuta
Kreikkalaisessa mytologiassa Kyproksen kuninkaan Cinyrasin palvelija kaatui, kun hän oli kantamassa valtavaa parfyymiastiaa. Tietäen isäntänsä tulisen luonteen palvelija järkyttyi niin, että pyörtyi ja muuttui mäkimeiramiksi.
Luettelo Tukholman kaupunginosista
Luettelo Tukholman kaupunginosista sisältää Tukholman kaupunginosat ryhmiteltyinä eräiden muiden aluejakojen mukaisesti. Kaupunginosajako otettiin Tukholmassa käyttöön vuonna 1904 ja nykyisin kaupunginosia on 117 kappaletta.
Tukholma jaetaan kantakaupunkiin ja esikaupunkeihin. Kantakaupunki jaetaan viiteen pienempään alueeseen; esikaupungit puolestaan eteläalueeseen ja länsialueeseen. Nämä alueet jaetaan kaupunginosiin. Kantakaupungissa on tilastoinnissa käytössä lisäksi kaupunginosia vastaavia alueita, jotka eivät kuitenkaan ole virallisia kaupunginosia.
Kantakaupungissa kaupunginosat on yleensä jaettu useampaan seurakuntaan, joita käytetään yhtenä aluejakotasona tilastoinnissa. Esikaupungeissa puolestaan seurakuntaan kuuluu useampia kaupunginosia. Kaupunginosat on edelleen jaettu pienalueisiin. Tätä pienempiä aluejakoja ovat vielä korttelit ja yksittäiset kiinteistöt.
Kantakaupunki
Virallisten kaupunginosien suuren koon vuoksi tilastoinnissa käytetään kantakaupungin kohdalla pienempiä alueita, jotka ovat kooltaan lähempänä esikaupunkien kaupunginosia. Nämä alueet on lueteltu seuraavassa seurakunnittain.
Vanhakaupunki-keskusta
Alue koostuu Domkyrkoförsamlingen- eli Tuomiokirkkoseurakunta-nimisestä seurakunnasta. Tilastoinnissa esikaupunkien kaupunginosia vastaavat alueet ovat Storkyrkan, Klara ja Jakob. Aikaisemmin kukin niistä muodosti itsenäisen seurakuntansa. Viralliset kaupunginosat ovat:
Vasastaden
Vasastadenissa on neljä seurakuntaa. Johanneksen seurakunnan kaupunginosia vastaavat alueet ovat Norra Johannes ja Södra Johannes, Adolf Fredrikin seurakunnassa Norra Adolf Fredrik ja Södra Adolf Fredrik ja Gustav Vasan (eli Kustaa Vaasan) seurakunnassa Gustav Vasa sekä Matteuksen seurakunnassa Västra Matteus ja Östra Matteus. Virallisia kaupunginosia on vain yksi:
Östermalm
Östermalmin alue koostuu kolmesta seurakunnasta. Engelbrektin seurakunnan kaupunginosia vastaavat alueet ovat Engelbrekts kyrka, Hjorthagen-Värtahamnen, Tekniska Högskolan ja Universitetet. Hedvig Eleonoran seurakunnassa vastaava alue on Hedvig Eleonora; Oscarin seurakunnassa puolestaan Djurgården, Gärdet ja Oscars kyrka. Virallisia kaupunginosia ovat
Kungsholmen
Kungsholmenin alueella on kolme seurakuntaa. Kungsholmenin seurakuntaan kuuluu Kungsholm-niminen kaupunginosaa tilastoinnissa vastaava alue. Sankt Göranin seurakunnan vastaavat alueet ovat Fredhäll, Kristineberg, Marieberg, Stadshagen ja Östra Sankt Göran. Essingen seurakuntaan kuuluvat Lilla Essingen ja Stora Essingen. Alueen viralliset kaupunginosat ovat
Södermalm
Södermalmin alue jakautuu neljään seurakuntaan. Marian seurakunnan kaupunginosia vastaavia alueita ovat Mariatorget ja Södra Station, Högalidin seurakunnassa Mellersta Högalid, Norra Högalid, Södra Högalid ja Reimersholme-Långholmen, Katarinan seurakunnassa Västra Katarina ja Östra Katarina sekä Sofian seurakunnassa Norra Sofia, Södra Sofia ja Södra Hammarbyhamnen. Viralliset kaupunginosat ovat
Esikaupungit
Esikaupungit koostuu kahdesta suuralueesta: Etelä-Tukholmasta ja Länsi-Tukholmasta.
Etelä-Tukholma
Etelä-Tukholma käsittää kantakaupungin eteläpuolisen alueen ja vastaa suunnilleen entistä Brännkyrkan maalaiskuntaa. Lisäksi siihen on liitetty osia Nackan ja Huddingen kunnista. Alueet on seuraavassa ryhmitelty seurakunnittain.
Enskede-Årsta
Seurakunnan nimenä oli aiemmin pelkästään Enskede.
Länsi-Tukholma
Länsi-Tukholma kattaa kantakaupungin länsipuolella olevan osan Tukholmasta. Aiemmin siellä sijaitsivat Bromman ja Spångan maalaiskunnat sekä Hässelby villastad in kauppala. Alueen kaupunginosat on seuraavassa ryhmitelty seurakunnittain. Spångan ja Kistan seurakunnat on nykyisin yhdistetty Spånga-Kistan seurakunnaksi.
Kaupunginosa-alueet
Vuodesta 1997 lähtien Tukholma on jaettu kaupunginosa-alueisiin. Tuolloin kaupunginosa-alueita muodostettiin 24 kappaletta. Vuonna 1998 kaupunginosa-alueita vähennettiin 18:aan yhdistämällä Enskede ja Årsta sekä Hässelby ja Vällingby. Lisäksi Västerled sulautettiin Brommaan, Söderled Farstaan ja Hornstull Maria-Gamla staniin. Hammarby jaettiin Katarina-Sofian ja Skarpnäckin kesken. Jakoa muutettiin jälleen vuonna 2006, jolloin yhdistettiin Maria-Vanhakaupunki ja Katarina-Sofia Södermalmin kaupunginosa-alueeksi. Samoin Hägersten ja Liljeholmen, Enskede-Årsta ja Vantör sekä Rinkeby ja Kista yhdistettiin. Nykyisin jäljellä ovat seuraavat 14 kaupunginosa-aluetta:
Jaakko Rantanen
Jaakko Johannes Rantanen (25. lokakuuta 1927 Turku – 21. lokakuuta 1976 Sysmä) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja joka johti Suomen Ammattijärjestö SAJ:ta 1966–1972 ja oli keskeisesti mukana 1960-luvulla SAK:n ja SAJ:n välisessä valtakamppailussa.
Sihteerijuntta oli saanut ennen potkuja hallintaansa merkittävän osan SAK:n omaisuudesta ja alkoi lisäksi kerätä taloudellista tukea sekä kotimaan työnantajilta että myös ulkomailta eri tahoilta muun muassa Ruotsin ammattiliittojen keskusjärjestöltä LO:lta ja joidenkin maiden tiedustelupalveluilta. Rahat kulkivat Järjestötuki ja Järjestöhuolto nimisten yhdistysten kautta joita Rantanen ja Järvelä valvoivat. Tarvittaessa Rantanen kävi myös rahanhakumatkoilla Ruotsissa ja Sveitsissä.
Uusi SAK:n kanssa kilpaileva keskusjärjestö SAJ perustettiin marraskuussa 1960 ja Rantasesta tuli sen pääsihteeri ja Järvelästä taloudenhoitaja. SAJ:n puheenjohtajana toimi Kutoma- ja neuletyöväen liiton puheenjohtaja Veikko Oksanen oman toimensa ohella, käytännössä kuitenkin Rantanen ja Järvelä johtivat SAJ:ta alusta lähtien. SAJ:n toiminta lähti vauhdilla liikkeelle mutta se ei kuitenkaan onnistunut saamaan jäsenikseen kaikkia SAK:sta eronneita liittoja ja suurimmillaankin SAJ:n liittojen jäsenmäärä oli vain noin puolet SAK:n liittojen jäsenmäärästä.
Kun professori Heikki Wariksen johdolla alettiin syksyllä 1964 neuvotella SAK:laisen ammattiyhdistysliikkeen yhdistämisestä erotti SAJ:n valtuusto puheenjohtaja Veikko Oksasen marraskuussa 1965 koska tämä oli osallistunut Wariksen ryhmän neuvotteluihin. Olavi Aarnio toimi tämän jälkeen SAJ:n puheenjohtajana kunnes Jaakko Rantanen valittiin tehtävään 1966. Jäsenliitot alkoivat kuitenkin painostaa SAJ:ta toimimaan keskusjärjestöjen eheyttämisen puolesta. SAJ:n neuvotteluasemaa heikensi vielä järjestön tutkimusjohtajan Niilo Koljosen syksyllä 1967 tekemä paljastus SAJ:n saamasta taloudellisesta tuesta Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelulta CIA:lta.
Rantanen ja Järvelä pysyivät eheytyksen jälkeenkin SAJ:n rahoituksesta vastanneiden Järjestötuen ja Järjestöhuollon johdossa. SAJ:n varat siirrettiin ennen järjestön lopettamista eri säätiöille joita Rantanen ja Järvelä myös hallitsivat. Jaakko Rantanen siirtyi SAJ:n toiminnan loputtua Enso-Gutzeit Oy:n palvelukseen ja Olavi Järvelä jäi eläkkeelle. Lokakuussa 1976 Rantanen ja Järvelä saivat molemmat surmansa Sysmässä kun heidän autonsa törmäsi kallioleikkaukseen.
Tepelenën piirikunta
Tepelenën piirikunta oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Gjirokastërin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Gjirokastërin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 817 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 32 465 asukasta.
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Buz, Memaliaj, Krahës, Kurvelesh, Lopës, Luftinjë, Memaliaj Fshat, Qendër, Qesarat ja Tepelenë. Pääkaupunkina toimi Tepelenë.
Oslon kuninkaallinen linna
Kuninkaallinen linna on Norjan pääkaupungissa Oslossa sijaitseva hallitsevan monarkin virallinen residenssi ja valtiollinen edustustila. Linna rakennettiin vuosina 1825–1848 Ruotsin ja Norjan kuningasta, Kaarle XIV Juhanaa varten, joskaan hän ei koskaan ehtinyt nähdä linnaa valmiina. Rakennuksen valmistuttua sen otti käyttöönsä kuningas Oskar I.
Linnan suunnittelusta vastasi tanskalaissyntyinen arkkitehti Hans Ditlev Franciscus Linstow, ja se edustaa uusklassista tyylisuuntaa. Kerroksia rakennuksessa on kolme, siipiä kaksi ja huoneita 173, joista tunnetuimmat ovat edustustilaisuuksissa käytettävät suuri sali/tanssisalonki, lintuhuone/vastaanottosali ja suuri ruokasali valtiovierailuja varten. Linna on yksi Oslon suosituimmista nähtävyyksistä, ja se on auki turisteille kesäkuukausina.
Linnaa ympäröi Linnanpuisto (norj. Slottsparken). Linnan takana oleva Linnanpuisto on nimeltään Kuningattarenpuisto (Dronningparken).
Armando Sadiku
Armando Sadiku (s. 27. toukokuuta 1991 Elbasan, Albania) on albanialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Sadiku edustaa Sveitsin Superliigassa pelaavaa Vaduzia, jossa hän on lainassa samassa sarjassa pelaavasta Zürichistä.
Pekka Vähäsöyrinki
Pekka Ilmari Vähäsöyrinki (s. 14. helmikuuta 1957) on entinen Suomen Hiihtoliiton päävalmentaja ja maastohiihdon lajipäällikkö. Vuosina 1998–2009 hän toimi Vuokatin urheiluopiston rehtorina. Hän jäi eläkkeelle tästä tehtävästä marraskuussa 2009.
Hiihtoliiton päävalmentajana Vähäsöyrinki oli vuosina 1985–1989 ja 1992–1995. Lajipäällikkönä hän oli 1997–1998. Japanin edustushiihtäjiä Vähäsöyrinki valmensi 1995–1997.
Vähäsöyrinki on kilpaillut hiihtosuunnistajana. Hän edusti Suomea Aigenin MM-kilpailuissa 1982 sijoittuen henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi.
Vähäsöyringin poika Eetu Vähäsöyrinki on entinen yhdistetyn maajoukkueurheilija.
2000-luvun vaihteessa Vähäsöyringin ja Bror-Erik Walleniuksen hiihtoselostukset Ylen tv-kanavilla nousivat kulttimaineeseen. Wallenius on myöhemmin sanonut, että kaikista hänen työpareistaan, parhaiten yhteistyö on sujunut Vähäsöyringin ja Antero Mertarannan kanssa, vaikka heidän selostustyylinsä ovat täysin erilaiset kuin Walleniuksella.
STT:n dopinguutinen ja Vähäsöyringin oikeudenkäynti
Vähäsöyrinki toimi vuoden 1998 STT:n nk. dopinguutisen tapahtuma-aikana Japanin maastohiihtäjien päävalmentajana. Oikeudenkäynnissä 18 Hiihtoliiton vaikuttajaa vaati STT:n päätoimittajalta ja toimittajalta yhteensä 5,1 miljoonan markan korvauksia uutistoimiston jutusta, jossa oli muun muassa kerrottu, että Suomen maastohiihdon piirissä esiintyy dopingia.
Käräjäoikeus määräsi heinäkuun puolessa välissä vuonna 1999 STT:n maksamaan dopingoikeudenkäynnissä Vähäsöyringille 100 000 markkaa korvauksia. Päätöksestä valitettiin ja myöhemmin hovioikeus kumosi korvaukset vuonna 2002. STT myönsi samalla uutisensa virheelliseksi. Vuonna 2004 Vähäsöyrinkiä epäiltiin petosrikoksesta, mutta syytettä ei nostettu. Vähäsöyrinki vaati oikeudessa isoja kärsimyskorvauksia STT:n uutisista, joissa väitettiin suomalaishiihtäjän käyttäneen kasvuhormonia.
Uusi syytteeseen johtanut esitutkinta alkoi keskusrikospoliisissa vuonna 2008 ja tutkinta päättyi lokakuussa 2010. Esitutkinta-aineisto oli laaja sisältäen lähes 8 800 sivua ja noin kuusi tuntia videokuulustelumateriaalia. Epäiltyinä oli kuultu kuutta ihmistä, joiden joukossa olivat muun muassa kansanedustaja Marjo Matikainen-Kallström ja Hiihtoliiton entinen toimitusjohtaja Esa Klinga. Vähäsöyrinki sai syytteen joulukuussa 2010 yhdessä ex-toimitusjohtaja Jari Piiraisen, ex-hiihtäjä Jari Räsäsen ja ex-lajijohtaja Antti Leppävuoren kanssa. Heitä syytettiin valehtelusta aikaisemmassa oikeuskäsittelyssä, jossa puitiin 1998 julkaistuja STT:n dopinguutisia.
Oikeudenkäynti sai runsaasti julkisuutta keväällä 2011 kun esitutkintamateriaali tuli julkiseksi. Syyttäjänä toimi kihlakunnansyyttäjä Mikko Jaatinen ja oikeudenkäynti alkoi huhtikuun lopulla 2011. Keskeinen todistaja oli entinen päävalmentaja Kari-Pekka Kyrö. Lisäksi oikeudessa kuultiin todistajina muun muassa Vuokatin urheiluopiston entistä testauspäällikkö Kari Kajausta, hiihtäjä Mika Myllylää, Harri Kirvesniemeä ja Hiihtoliiton entisiä lääkäreitä Pirkka Mäkelää ja Juha-Pekka Turpeista. Vähäsöyrinkiä edusti oikeudessa asianajaja Jorma Ipatti. Vähäsöyringin etätodistajana kuultiin Kanadan Edmontonissa asuvaa professori Tapio Videmania. Vähäsöyrinki nimesi Harri Kirvesniemen oikeudenkäyntiin kuultavaksi, mutta syyttäjän vaatimuksesta tämä päätyi todistajaksi. Vähäsöyringin oma kuuleminen oli tunteikas ja hän murtui kyyneliin kysyttäessä kärsimyksistään STT:n dopinguutisoinnista. Vähäsöyrinki kiisti kaikki valehteluväitteet. Vähäsöyringin mukaan hänellä ei ollut velvollisuutta kertoa esimerkiksi eposta, vaikka hän olisi siitä jotain tiennytkin.
Muuta
Lahden vuoden 2001 dopingskandaalin jälkeen ilmestyi nimettömän testiryhmän tekemä ''Dopingin musta kirja. Suomen maastohiihdon katastrofaalinen häpeä''. Kirja sisältää luvun "Kuolleen miehen todistus", jossa on Hiihtoliiton edesmenneen puheenjohtajan Eino Petäjäniemen väite, jonka mukaan vastuuvalmentaja Vähäsöyrinki oli asettanut töihin tulonsa ehdoksi EPO-hormonin käytön. Petäjäniemi oli kertonut asiasta Jääkiekkoliiton puheenjohtajalle Kalervo Kummolalle ja Urheiluliiton puheenjohtaja Ilkka Kanervalle. Vastauksena kirjan väittämille, silloisen Vuokatin urheiluopiston rehtorin Vähäsöyringin asianajaja Olli Rauste uhkasi kustantajaa korvausvaatimuksilla, mikäli ne jatkaisivat perättömän tiedon levittämistä.
Paluu valmentajaksi
STT:n dopingoikeudenkäynnin jälkeen Vähäsöyrinki osallistui marraskuussa 2011 useiden Lahden Hiihtoseuraa edustavien yhdistetyn maajoukkuetason urheilijoiden valmentamiseen. Hän ryhtyi keväällä 2016 hiihtäjä Ari Luusuan henkilökohtaiseksi valmentajaksi. Maaliskuussa 2017 hän ryhtyi myös Kerttu Niskasen ja Juho Mikkosen henkilökohtaiseksi valmentajaksi.
Kälviän vaakuna
thumb|150px|Kälviän vaakuna (1962–2008) pienoiskuva|150x150px|[[Väinö Voionmaa|Väinö Wallinin piirros Kälviän pitäjän sinetistä vuodelta 1896.]] Kälviän vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers. Se on saanut aiheensa vanhasta pitäjänsinetistä. Sinetin vaikeaselkoinen kuvio, joka mahdollisesti kuvaa rantamaisemaa, on vaakunassa yksinkertaistettu tulkitsemalla se kolmeksi osmankäämiksi.
Vaakunan selitys on "sinisessä kentässä kolme hopeista, nousevaa osmankäämiä, emitähkät kultaa". Se muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 2009 Kälviän liityttyä osaksi Kokkolan kaupunkia.
M/S Viking 4
M/S Express O oli autolautta, joka kuului menestykseksi osoittautuneen Meyer Werftin telakan "Papenburgin sisaret" -sarjaan. Aluksen tilasi Viking Linen osakasvarustamo Rederi AB Sally vuoden 1972 kesäkuussa. Alus valmistui valmistenumerolla 570 ja se luovutettiin tilaajalleen kesäkuussa 1973. Alus asetettiin alkujaan Turku–Maarianhamina–Tukholma reitille, mutta sitä käytettiin Viking Linen liikenteessä myös muilla yhtiön reiteillä, muun muassa Naantali–Maarianhamina–Tukholma/Kapellskär, sekä väliaikaisesti myös Helsinki–Tukholma välillä.
Pääpiirteissään uusi alus noudatti sarjan edellisten alusten tilauserittelyä, ja suunnilleen samoja teknisiä pääarvoja, sekä mittoja. Joitakin muutoksia Viking 4:n oli kuitenkin tehty.
Tekniset tiedot
Aluksen tekniset tiedot ovat voineet muuttua aluksen käyttöhistorian aikana. Artikkelissa esitetyt tiedot perustuvat aluksen alkuperäiseen kokoonpanoon.
Aluksen käyttöhistoriaa
Viking 4 myytiin vuonna 1980 englantilaiselle rahoitusyhtiölle, joka puolestaan vuokrasi aluksen edelleen. Tämän jälkeen alusta käytettiin muun muassa Englannin kanaalin liikenteessä. Viimeisimpinä käyttövuosinaan 2000-luvun alussa alus liikkui Kreikan lähivesistöillä. Alus lähti Intiaan Mongolian lipun alla vuonna 2005. Alus lienee päätynyt romutukseen vuonna 2005.
High Speed 1
thumb|220px|Rataa pohjoisessa [[Kent (kreivikunta)|Kentissä, taustalla Medway Viaducts -sillat.]] High Speed 1 (lyh. HS1, ent. Channel Tunnel Rail Link) on Lontoon St Pancrasin ja Kanaalin tunnelin suun välinen suurnopeusrata. Rata avattiin liikenteelle kahdessa osassa: ensimmäinen 28. syyskuuta 2003 ja toinen osa 14. joulukuuta 2007.
Historia
Kanaalin tunnelin ja Pariisin välille avattiin suurnopeuslinja, LGV Nord, vuonna 1994. Samantyyppinen suurnopeusrata avattiin myös Lillen ja Brysselin välille vuonna 1997.
Eurostar-junat saattoivat ajaa näillä osuuksilla 300 kilometriä tunnissa, mutta Englannin puolella ne joutuivat käyttämään tavallista rataa hiljaisemmilla nopeuksilla. Koska paikallisliikenne kulki samoja raiteita, siitä aiheutui paljon myöhästymisiä eikä vuoroja voinut ajaa yhtä usein kuin nykyään.
Radan ensimmäinen 74 kilometriä pitkä osuus Kanaalin tunnelilta Fawkham Junctioniin lähellä Ebbsfleetin asemaa Kentissä otettiin käyttöön 28. syyskuuta 2003. Suurin osa tästä osuudesta kulkee moottoriteiden M2 ja M20 vieressä. Osuuden turvallisuustesteissä 30. heinäkuuta Eurostar kulki parhaimmillaan 334,7 km/h, joka oli Ison-Britannian raideliikenteen nopeusennätys.
Toinen, 39,4-kilometrinen osuus avattiin 14. joulukuuta 2007. Etelästä tullessa Ebbsfleetin jälkeen rata menee Thames-joen alitse 2,5 kilometriä pitkässä tunnelissa. Kuljettuaan noin kymmenen kilometriä Lontoon esikaupunkien reunoilla rata menee kahteen yhteensä noin 19 kilometriä pitkään tunneliin. Sen katkaisee kilometrin mittainen osuus Stratfordissa, jossa sijaitseva asema avataan helmikuussa 2009. Asemalta on myös raideyhteys North Polen varikolle. Tunneli päättyy St Pancrasin aseman pohjoispuolelle.
Rata lyhensi matka-aikoja Ranskasta ja Belgiasta noin 40 minuutilla. Pariisista Lontooseen matka kestää nykyisin kaksi tuntia 15 minuuttia.
Vuoden 2012 kesäolympialaisten aikaan radalla tulee kulkemaan Southeasternin liikennöimä Olympic Javelin -suurnopeusjuna.
Alpine A110
Alpine A110 (tunnetaan myös nimillä Renault Alpine, Alpine-Renault ja Berlinette) oli ranskalaisen Alpinen vuodesta 1961 vuoteen 1977 valmistama takamoottorinen urheiluauto. Sen edeltäjämalli oli Alpine A108. Autossa käytettiin kaikkien Alpine-autojen tavoin Renault’n moottoreita ja muuta tekniikkaa.
Historia
Kun edeltävä malli A108 käytti Renault Dauphinen osia, A110 perustui puolestaan Renault 8 -malliin. Koriversioina esiteltiin aluksi umpikorinen ”Berlinetta”  ja sitten avomalli. Kori on tehty lujitemuovista teräskehikon päälle. Moottorivaihtoehtoina oli aluksi Renault 8 -mallissa käytetty 1,1 litran moottori ja 95 hevosvoimaa (SAE) tuottanut R8 Gordini -moottori. Myöhemmin autoon sai Renault 16 -malliin pohjautuvan moottorin, joka tarjosi 125 hevosvoimaa (DIN).
Menestys ralleissa
A110 saavutti mainetta 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa voitokkaana ralliautona, joka saavutti muun muassa kolmoisvoiton Ranskan Alppirallissa 1969. Kolmannelle tilalle autolla ajoivat suomalaiset Jorma Lusenius ja Seppo Halme. Vuonna 1971 auto voitti Monte Carlo -rallin kuljettajana ruotsalainen Ove Andersson. 1970-luvun alkuvuosina Renault osti Alpine-tehtaan kokonaan itselleen ja 1973 perustettiin rallin maailmanmestaruussarja WRC, jolloin Renault alkoi kilpailla siinä A110-mallilla. Tehdastallin vakiokuljettajia olivat Bernard Darniche, Jean-Pierre Nicolas ja Jean-Luc Thérier, ja heidän lisäkseen käytettiin ”vierailevia tähtiä” kuten Jean-Claude Andruet, joka voitti 1973 Monte Carlo -rallin. Ralleissa käytettiin tuolloin 1,8 litran moottoria.
Vuonna 1974 varta vasten ralliautoksi suunniteltu Lancia Stratos aloitti voittokulkunsa WRC-rallimaailmassa, ja takamoottorisen A110:n aika alkoi olla ohi huolimatta yrityksistä parantaa sen ominaisuuksia.
Dejan Stanković
Dejan Stanković (, s. 11. syyskuuta 1978 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Lokakuusta 2022 lähtien hän on toiminut Sampdorian päävalmentajana.
Ura pelaajana
Stanković aloitti jalkapallon pelaamisen katupeleissä ja futsal-kentillä. Jalkapalloilijavanhempien pojan lahjat kiinnittivät Belgradin Punaisen tähden kykyjenetsijän huomion ja hän liittyi Jugoslavian suurseuran junioriorganisaatioon 13-vuotiaana. Keskikentällä viihtyneen Stankovićin ammattilaisura alkoi seurassa helmikuussa 1995, kun hän debytoi nuorimpana pelaajana edustusjoukkueessa. Kesällä 1998 hän siirtyi 11 miljoonan punnan siirtosummalla italialaiseen Lazioon kesällä 1998. Lazion tähtiä vilissessää joukkueessa Stanković teki läpimurtonsa Euroopan huipulle ja vakiinnutti paikkansa avauksessa Juan Sebastián Verónin, Pavel Nedvedin ja Roberto Mancinin rinnalla. Stanković nousi kovalla työmoraalillaan ja taistelutahdollaan sekä loisteliailla maaleillaan Lazion kannattajien suosikiksi ja sai Roomassa pelatessaan lempinimen Lohikäärme. Hän edusti seuraa kaikkiaan kuusi vuotta ja voitti Serie A:n mestaruuden lisäksi kaksi Italian cupia sekä Cup-voittajien Cupin mestaruuden.
Stanković siirtyi kesällä 2004 Internazionaleen 4,5 miljoonan punnan siirotsummalla. Serbialainen vakiinnutti nopeasti paikkansa Interin avauskokoonpanossa ja pelasi myös uudessa seurassaan itsensä kannattajien suosioon. Hän viihtyi Interissä yhdeksän vuotta ja pelasi niin entisen pelaajatoverinsa Mancinin kuin José Mourinhon alaisuudessa. Hän kuului Interin 2000-luvun kultaiseen joukkueeseen, joka voitti vuosina 2006-2010 viisi perättäistä Serie A:n mestaruutta. Stanković lopetti pelaajauransa Interissä vuonna 2013.
Maajoukkuetasolla Stanković pelasi Jugoslavian liittotasavallan, myöhemmin Serbia ja Montenegron ja nykyisin Serbian jalkapallomaajoukkueessa yhteensä 103 A-maaottelua, joissa teki 15 maalia. MM-kisoissa hän edusti Jugoslaviaa vuonna 1998, Serbia ja Montenegroa vuonna 2006 ja Serbiaa vuonna 2010, ja on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kolmea eri valtiota MM-kisoissa edustanut pelaaja.
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Stanković jatkoi uraansa jalkapallon parissa valmennustehtävissä. Kesällä 2014 hänestä tuli Andrea Stramaccionin apuvalmentaja Udinese Calcioon. Kauden jälkeen hän siirtyi Interin organisaatioon joukkueen koordinaattoriksi ja toimi vuosina 2017–2019 UEFA:n neuvonantajana.
Joulukuussa 2019 hän teki 2,5 vuoden sopimuksen Belgradin Punaisen tähden kanssa ja ryhtyi seuran päävalmentajaksi. Hän johdatti debyyttikaudellaan seuran Serbian mestaruuteen 14 pisteen erolla paikallisvastustaja FK Partizaniin. Kaudella 2020/21 hän luotsasi seuran tuplamestaruuteen vahvan kauden päätteeksi. Liigassa Punainen tähti voitti 35 kauden 38 liigaottelustaan. Eurooppa-liigassa hän johdatti joukkueen lohkovaiheesta pudotuspeleihin, joissa tie katkesi ensimmäisellä kierroksella Stankovićin entistä seuraa Interiä vastaan vierasmaalisäännön perusteella. Stanković jätti tehtävänsä elokuussa 2022, kun Punainen tähti oli pudonnut Mestarien liigan karsinnoissa Maccabi Haifalle
Lokakuun alussa 2022 Stankovićista tuli UC Sampdorian päävalmentaja.
Keith Ferguson
Keith James Ferguson (s. 26. helmikuuta 1972 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on näytellyt muun muassa animaatiosarjassa Foster's Home for Imaginary Friends Bloon äänenä.
Elämäkerta
Ferguson valmistui University of the Pacificista, ja sen jälkeen hän työskenteli taustatyöntekijänä televisiossa.
Hänen isänsä oli tunnettu ja suosittu pianisti Etelä-Kaliforniassa kuolemaansa vuoteen 1999 asti.
Ääninäyttelijänä
Myöhemmin 2000-luvulla Fergusonin ääninäyttelijän lahjat huomattiin ja hän ryhtyi ääninäyttelijäksi. Aluksi Ferguson teki enimmäkseen äänirooleja videopeleihin, kuten Metal Gear Solid 3: Snake Eater, God of War, Metal Gear Solid 3: Subsistence, Final Fantasy XII ja Tony Hawk's Project 8. Vuodesta 2004 lähtien hänet tunnetaan parhaiten Bloon ääniroolista Emmy-palkitussa animaatiosarjassa Foster's Home for Imaginary Friends, josta hän sai myös itse Annie-ehdokkuuden. Tämän myötä Ferguson on tehnyt useampia äänirooleja animaatioihin kuten Codename: Kids Next Door, Bambi 2, Ultimate Avengers ja The Grim Adventures of Billy & Mandy.
Voitto Eloranta
Voitto Viktor Eloranta (synt. '''Johan Viktor (J. V.) Lindroos''', 6. heinäkuuta 1876 Janakkala – 9. marraskuuta 1922 Pietari ) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja sanomalehtimies, joka toimi sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1907–1908 ja 1909–1911. Suomen sisällissodan jälkeen hän pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa Eloranta kuului SKP:n oppositioon ja sotkeentui niin sanottuihin Kuusisen klubin murhiin vuonna 1920. Kolme vuotta myöhemmin hänet teloitettiin tapauksen päätekijäksi syytettynä.
Toiminta Suomessa
Voitto Eloranta syntyi Janakkalassa räätäli Viktor Lindroosin ja Miina Kustaantyttären perheeseen. Kansakoulun käytyään hän opiskeli Jyväskylän seminaarissa, josta Eloranta valmistui opettajaksi vuonna 1899. Tämän jälkeen hän työskenteli kansakoulunopettajana Hauhon Miehoilan ja kirkonkylän kansakouluissa 1899–1903 sekä Hausjärvellä 1903–1905, kunnes Hauholta kotoisin olleet veljekset Sulo ja Wäinö Wuolijoki houkuttelivat Elorannan mukaan politiikkaan. Vuonna 1906 hänet valittiin Tampereella järjestetyn ensimmäisen yleisen torpparikokouksen keskustoimikuntaan ja myöhemmin samana syksynä Eloranta avioitui työväenliikkeen toiminnassa mukana olleen kirjailija Elvira Willmanin kanssa. Helsinkiin muutettuaan Eloranta työskenteli toimittajana Työmiehessä 1906–1911 ja oli myös sosialidemokraattisen rautatieläisille tarkoitetun Juna-lehden päätoimittaja 1907–1909.
Eduskuntaan Eloranta valittiin Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907 ja myöhemmin vielä uudelleen kausiksi 1909–1910 ja 1910–1911. Toukokuussa 1910 Eloranta osti puolisonsa kanssa 30 hehtaaria maata Espoon Lintuvaarasta toimittaja A. B. Mäkelältä ja työväenliikkeessä vaikuttaneelta tilanomistaja Kössi Koskiselta. Kansanedustajan toimensa päättymisen jälkeen hän rakensi perheelleen kotitalon sekä huvilan ystävilleen Sulo ja Hella Wuolijoelle. Suontauksen tilan maille rakennetun kotitalon yhteyteen tuli myös kauppapuutarha ja sikala. Eloranta kuitenkin ajautui nopeasti talousvaikeuksiin ja myi tiluksensa jo heinäkuussa 1911 yhtiölle, jonka hän muodosti yhdessä Lauri af Heurlinin ja Väinö Wuolijoen kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin käydyssä pakkohuutokaupassa ne siirtyivät kokonaan Heurlinin omistukseen, kun Eloranta oli ilmeisesti joutunut selvitystilaan.
Suomen sisällissodan aikana hän toimi punakaartin keskisen rintaman esikunnassa. Sodan loppuvaiheessa Elvira Willman pakeni pariskunnan lasten kanssa Pietariin, jonne Eloranta seurasi perhettään myöhemmin syksyllä. Kolmesta lapsesta mukana olivat aluksi vanhin ja nuorin, mutta keskimmäinen tytär jätettiin Suomeen tuttavien hoitoon. Myöhemmin isänsä kuoleman jälkeen kotimaahan palasi myös poika Voitto Ilmari (s. 1907).
Aika Venäjällä
Neuvosto-Venäjällä Elorannat osallistuivat vuonna 1919 perustetun Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaan, mutta pian he joutuivat riitoihin keskuskomitean kanssa. Kiistat johtivat lopulta avoimeen konfliktiin, ja Aku Paasin johtama oppositio murhasi kahdeksan puoluejohdon jäsentä 31. elokuuta 1920 niin sanotuissa Kuusisen klubin murhissa. Vuonna 1922 oikeus totesi Elorannan päätekijäksi, ja hänet teloitettiin Pietarissa marraskuussa 1922. Suomessa Eloranta julistettiin kuolleeksi Helsingin raastuvanoikeuden päätöksellä huhtikuussa 1941, jolloin kuolinpäiväksi määrättiin 1. tammikuuta 1932. Samaan aikaan pidätettiin myös hänen puolisonsa, joka kuitenkin aluksi vapautettiin kaikista syytteistä. Elvira Willman-Eloranta vangittiin uudelleen Moskovassa heinäkuussa 1924 ja ammuttiin Moskovassa seuraavana vuonna, 17. huhtikuuta 1925. .
Elorantojen Suomeen muuttanut poika Voitto I. Eloranta väittää muistelmissaan Poika vallankumouksen jaloissa, että vanhemmat olivat olleet syyttömiä. Silminnäkijöiden mukaan Voitto Eloranta oli kuitenkin ollut yksi pääasiallisia ampujia.
Kosminen keiju
Kosminen keiju on Pelle Miljoonan vuonna 2018 julkaisema albumi. Yhtyeenä toimii Pellen nuoruusvuosien soittokavereista koostuva Haminan Akustiikka.
== Kappaleet ==
Luettelo katastrofielokuvista
Tämä on luettelo katastrofielokuvista.
Mannerheimin patsas (Tampere)
Mannerheimin patsas on Tampereen Leinolassa sijaitseva, kuvanveistäjä Evert Porilan tekemä noin kolme metriä korkea C. G. E. Mannerheimiä kuvaava pronssipatsas. Veistos on tehty vuonna 1939, mutta patsas pystytettiin vasta 1956. Se on tehty Eero Järnefeltin maalauksen mukaan ja sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä keskustasta Leinolan Mannerheiminkalliolla, jolta käsin Mannerheimin kerrotaan seuranneen Tampereen valtausta Suomen sisällissodassa vuonna 1918.
Patsaan vaiheet
thumb|upright|Patsaan esikuvana toiminut Eero Järnefeltin maalaus Kenraali Mannerheim vuonna 1918 [[Vehmainen|Vehmaisten sotanäyttämöllä (1933).]] Aloitteen patsashankkeelle teki kauppaneuvos Rafael Haarla juuri ennen kuolemaansa. Patsaan tilasi kuvanveistäjältä Tampereen seudun Rintamamiesyhdistys, joka edusti vapaussotureita eli sisällissodan valkoista osapuolta. Valmistunut veistos oli tarkoitus paljastaa vuoden 1940 alussa, mutta talvisota siirsi paljastusta.