cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaupunki
Kaupunkien väentiheys
Yhdysvalloissa ennen autoistumista rakennetut kaupungit kuten New York, San Francisco ja Boston muistuttavat tiheydeltään eurooppalaisia kaupunkeja. Autoistumisen ja toisen maailmansodan jälkeen rakennetut kaupungit ovat väljempiä ja perustuvat siihen, että jokaisella asukkaalla on mahdollisuus hoitaa asiansa henkilöauton avulla. Tällaisia kaupunkeja ovat esimerkiksi Los Angeles, Houston ja Atlanta. Esikaupungistumisen myötä yrityksiä ja asukkaita on siirtynyt pois kaupunkien keskustoista moottoriteiden varsille. Kaupunkien keskustat ovat joko slummiutuneet tai sitten ne ovat liikekeskustoja, jotka hiljenevät kokonaan iltaisin. Joukkoliikenteen rooli yhdysvaltalaisissa kaupungeissa on eurooppalaisia kaupunkeja pienempi.
Aasian kaupungit kuuluvat maailman tiheimmin rakennettujen joukkoon, olipa sitten kyse vanhoista kaupungeista tai moderneista pilvenpiirtäjäkaupungeista.
Arvostus
Kaupunkien arvostus syntyy ihmisten omien mielipiteiden perusteella. Kaupungeilla on erilaisia hyviä ja huonoja ominaisuuksia, joita ovat esimerkiksi työpaikkojen tarjonta, opiskelumahdollisuudet, kulttuuritarjonta, sijainti, ympäristö, harrastusmahdollisuudet ja kunnalliset palvelut.
Ongelmia
Suurille kaupunkikeskuksille on aina ollut tunnusomaista paitsi hyvinvointi ja vauraus myös sosiaalisten ongelmien yleisyys. Elintasoerot kaupunkien eri alueiden välillä ovat suurempia kuin ympäröivällä maaseudulla. Kaupunkeihin muodostuu helposti alueita, joissa asuu lähes vain hyvin toimeentulevia asukkaita, jolloin joillakin toisilla alueilla huono-osaisuus kasaantuu. Tällaisesta ilmiöstä käytetään nimitystä sosiaalinen segregaatio.
Pahoinvointia voidaan tarkastella esimerkiksi seuraavien asioiden avulla suhteuttamalla niitä väestömääriin: toimeentulotuki, työttömyys, rikokset, alkoholijuomien myynti ja lasten huostaanotot.
Kaupunki ja ympäristö
Kaupungin synnyn elinehto on se, että maatalous tuottaa ylijäämää, jolla kaupunkiväestö pystytään ruokkimaan. Kaupunkien asukasluvun kasvaessa maata joudutaan ottamaan koko ajan enemmän maatalouden käyttöön. Myös kuljetusjärjestelmiä on täytynyt luoda ja kehittää, jotta ruoka pystytään kuljettamaan kaupunkilaisille.
Koska ihmiset tarvitsevat päivittäin makeaa vettä, moni kaupunki on perustettu joen tai järven rannalle. Kaupungin kasvaessa kaupunkiin rakennetaan kanavia, vesijohtoja ja putkistoja, joilla vettä kuljetetaan kauemmas asukkaille ja viljelyksille. Myös pohjavesikaivoja syvennetään.
Kaupunki tuottaa paljon monenlaista jätettä, joka on poistettava kaupungista jollain keinolla. Entisaikoina jätteet aiheuttivat kaupungeissa vakavia terveyshahttoja, kuten kulkutauteja ja tuholaisten lisääntymistä. Viemäreiden käyttöönoton myötä ihmisjäte on voitu kuljettaa pois kaupungista. Kaikissa kaupungeissa viemäriverkosto ei vieläkään kata koko kaupunkia.
Monen kaupungin ongelma on heikko ilmanlaatu. Kaupungissa asuu suuri määrä ihmisiä pienessä tilassa, ja he tuottavat ilmansaasteita kotonaan, työpaikoillaan, tehtaissaan ja liikenteessä. Huonoin ilmanlaatu on nykyisin sellaisissa kaupungeissa, joissa poltetaan paljon kivihiiltä.
Maailman suurimmat kaupunkiseudut
Globaalit suurkaupungit ovat kaupankäynnin, talouden, kulttuurin ja myös muiden elämänalueiden keskuksia. Tällaisia kaupunkeja ovat esimerkiksi New York, Tokio, Berliini, Hongkong, Moskova, Pariisi ja Lontoo.
Maailman kaupunkeja on vaikea laittaa yksiselitteiseen suuruusjärjestykseen, sillä hallintotapa ja kaupunkien rakenne saattavat erota hyvinkin paljon. Myös suurkaupunkien yhteenkasvaminen megalopoleiksi vaikeuttaa rajanvetoa, kun yhtenäinen kaupunkialue on hyvinkin laaja mutta hallintoalueet erillisiä. Megalopoleja on esimerkiksi Yhdysvaltain itärannikolla, Saksassa Reinin-Ruhrin alueella ja Japanissa. Maailman suurin kaupunkialue on Japanin Suur-Tokio. Laaja eurooppalainen kaupunkijärjestelmiin kohdistunut tutkimus on osoittanut, että kaupungistuminen tukee parhaiten sekä taloudellisesta, sosiaalista että koko maan taloudellista kehitystä, jos se rakentuu useiden vahvojen kaupunkiseutujen varaan.
Punavatsakiipijä
Punavatsakiipijä (Climacteris rufus) on australiankiipijöiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Punavatsakiipijää tavataan Australian lounais- ja eteläosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Teille ei tarjoilla promo
Teille ei tarjoilla promo on rap-artisti Jodarokin 15. lokakuuta 2004 julkaistu albumi. Sen julkaisi Hella Records.
Gay Men's Health Crisis
Gay Men's Health Crisis (lyh. GMHC) on yhdysvaltalainen terveysjärjestö, joka pyrkii estämään HIV:n ja AIDS:n leviämistä ja tukee sairastuneita. Järjestön perusti vuonna 1982 joukko homoseksuaalisia miehiä ja heidän ystäviään. Heidän joukossaan oli muun muassa kirjailijat Larry Kramer ja Edmund White sekä muita tunnettuja henkilöitä. GMHC:n itsensä mukaan se oli maailman ensimmäinen AIDS-tukijärjestö.
Vuonna 2018 GMHC:n auttamista 11 908 henkilöstä, jotka olivat ilmoittaneet tietonsa järjestölle, yli 60% oli homoseksuaalisia miehiä. Noin neljännes oli heteroseksuaalisia. Yli 80% tietonsa jättäneistä henkilöistä asui New York Cityssä.
AIDS-epidemia Yhdysvalloissa alkoi 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Vuonna 1981 Yhdysvaltain Centers for Disease Control and Prevention -viranomaiset ilmoittivat tuolloin tuntemattoman sairauden leviävän homoseksuaalisten miesten keskuudessa. Jo samana vuonna joukko New Yorkin homoseksuaalisten miesten piirin vaikuttajia kokoontui kirjailija Larry Kramerin kotiin keskustelemaan asiasta. Seuraavan vuoden alussa he virallisesti perustivat GMHC:n tarjoamaan tietoa sairaudesta tartunnan saaneille tai sitä epäileville. Kramer oli vuonna 1981 kehottanut New York Native -lehdessä homoseksuaalisia miehiä harkitsemaan seksuaalisen käyttäytymisensä muuttamista. Kehotukseen oli suhtauduttu negatiivisesti. Hänen mukaansa HMHC:n olisi pitänyt aloittaa julkisten mielensosoitusten järjestäminen, mihin järjestön muun johdon suhtauduttua varauksella Kramer erosi GMHC:sta ja perusti poliittisemmin toimivan ACT UP -järjestön.
RN Turbine (1927)
RN Turbine oli Italian kuninkaallisen laivaston Turbine-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1925. Alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1927 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 27. elokuuta.
Palvelus
Syyskuussa 1943 Saksa valtasi aluksen liittäen sen laivastoonsa nimellä TA14.
Oliver Konsa
Oliver Konsa (s. 4. maaliskuuta 1985 Tartto, Viron SNT) on virolainen jalkapalloilija, joka edustaa Viron pääsarjassa pelaavaa JK Nõmme Kaljua. Hyökkääjänä pelaava Konsa on pelannut myös Viron maajoukkueessa.
Duncan Jones
Duncan Zowie Haywood Jones (s. 30. toukokuuta 1971) on englantilainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuviaan ovat mm. Kuu (2009), Source Code (2011) ja Warcraft: The Beginning, joka perustuu Warcraft-videopelisarjaan. Sen ensi-ilta oli 10. kesäkuuta 2016.
Jonesin vanhemmat ovat David Bowie ja Angela Bowie.
Laura Voutilaisen diskografia
Suomalainen iskelmä- ja poplaulaja Laura Voutilainen on uransa aikana julkaissut 13 studioalbumia sekä kaksi kokoelmaa. Hän on saanut julkaisuistaan neljä kultalevyä, yhden platinalevyn sekä yhden tuplaplatinalevyn.
Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan. Singleissä Suomen viralliseen single- ja latauslistaan sekä radiosoittoa mittaavaan radiolistaan ja vuosina 1992–2007 Rumba-lehdessä julkaistuun levymyynnin ja radiosoiton yhdeksi hittilistaksi yhdistäneeseen Top 50 Hitit-listaan (Rumba Top 50).
Ämmänsaaren rata
Ämmänsaaren radalla tarkoitetaan Suomen valtion rataverkon rataosuutta Paltamossa sijaitsevalta Kontiomäen rautatieasemalta Suomussalmessa sijaitsevalle Ämmänsaaren rautatieasemalle. Aiemmin rataosaan kuului lisäksi vuonna 2004 liikenteeltä suljettu Pesiökylän ja Taivalkosken välinen rataosuus, jolloin rataa kutsuttiin Taivalkosken–Ämmänsaaren radaksi.
Rataosuus alkaa Paltamon Kontiomäen asemalta ja kulkee Hyrynsalmen ja Pesiökylän asemien kautta Ämmänsaareen. Rataosan pituus on 91,7 kilometriä, ja suurin sallittu nopeus 40 km/h: rataluokka A (kiskot 30 kg/m, puupölkyt, ratapenger raidesoraa). Rataosalla ei ole sähköistystä eikä sähköistä liikenteenohjauslaitteistoa. Liikenteenohjaus tapahtuu Oulusta käsin, ja liikkumisluvat annetaan radiopuhelimella.
Rataosalla Kontiomäki–Ämmänsaari on nykyisin vain tavaraliikennettä. Arkisin Kontiomäeltä lähtevä Ämmänsaaren päivystäjä työskentelee Hyrynsalmen, Pesiökylän ja Ämmänsaaren liikennepaikoilla, ja palaa iltapäivällä Kontiomäelle. Liikenne on lähes sataprosenttisesti raakapuun kuljetusta. Satunnaisesti rataosalla liikkuu museojunia.
Vuonna 2020 Kontiomäen ja Pesiökylän välisen rataosuuden peruskorjaukselle myönnettiin 81 miljoonan euron tuki. Peruskorjauksessa radan rakenteet uusitaan, rakennetaan turvalaitteet ja tehdään muutoksia tasoristeysjärjestelyihin. Lisäksi Pesiökylään rakennetaan uusi raakapuun kuormauspaikka. Uusi kuormauspaikka mahdollistaisi Ämmänsaaren kuormauspaikan sulkemisen, jolloin Pesiökylä–Ämmänsaari-rataosuus voitaisiin lakkauttaa. Peruskorjaus on tarkoitus aloittaa vuosien 2020–2022 aikana.
Rakentaminen
Radan suunnittelu aloitettiin vuonna 1933. Valtioneuvosto hyväksyi suunnitelman Kontiomäeltä Hyrynjärvelle 23. elokuuta 1934, Hyrynjärveltä Taivalkoskelle 31. toukokuuta 1935 ja Pesiökylästä Kiantajärvelle 22. elokuuta 1935. Suunnitelmaa muutettiin vielä 19. tammikuuta 1950 siten, että haararata Pesiökylästä ulotettiin Ämmänsaareen saakka.
Rakennustyöt aloitettiin 1. syyskuuta 1934. Kontiomäen ja Hyrynjärven välinen rataosuus avattiin liikenteelle 1. syyskuuta 1939. Rakennustyöt eivät juurikaan edistyneet 1940–1952 ja vuosina 1946–1949 työt olivat kokonaan pysähdyksissä. Tähän vaikuttivat muun muassa sodat. Radan rakentaminen aloitettiin kunnolla uudelleen vasta vuonna 1953. Rata valmistui Ämmänsaaren 1. joulukuuta 1955 ja Taivalniskaan 1. marraskuuta 1959. Taivalkoskelle rata avattiin vuoden 1961 alkupuolella.
Radan kokonaispituudeksi tuli 176 kilometriä. Radan suurimmaksi jyrkkyydeksi tuli 12 promillea ja pienimmäksi kaarresäteeksi 600 metriä. Koko radan rakentaminen kesti lähes 30 vuotta ja se oli maksanut vuoden 1960 loppuun mennessä 3 843 000 000 markkaa.
Rataosuus valmistui ja avattiin liikenteelle useassa osassa seuraavasti :
Osuuden Pesiökylä–Taivalkoski liikenteeltä sulkeminen ja tulevaisuus
Viimeinen rataosalla Pesiökylä–Taivalkoski liikennöinyt kaupallisen liikenteen tavarajuna oli malmijuna numero 5309 Taivalkoskelta Raaheen 18. elokuuta 2001. Tämän jälkeen rataosalla liikennöitiin ainoastaan radantarkastus- ja ratatyöjunia sekä Dm7-museohenkilöjunia. Lisäksi rataa käytettiin Transtechin Taivalkosken konepajan valmistamien veturinrunkojen siirtoon. Viimeinen Pesiökylän ja Taivalkosken välillä kulkenut kiskoilla liikkuva yksikkö oli radantarkastusvaunu Ttr1 nro 51, joka suoritti radantarkastuksen 21. toukokuuta 2004.
Pesiökylän ja Taivalkosken välisen radan liikenne loppui 1. heinäkuuta 2004 ja samalla rataosan kunnossapito päättyi. Kunnossapidon puutteen vuoksi rataosuus suljettiin liikenteeltä liikennöintikelvottomana 4. elokuuta 2004. Rataosuuden kiskot jätettiin paikalleen odottamaan rataosan mahdollista uudelleen avaamista tai purkamisen yhteydessä suoritettavaa poiskuljetusta.
Ratayhteys Taivalkoskelle katkaistiin 9. maaliskuuta 2007 nostamalla Vääkiön aseman eteläpäässä sijainnut seututien 897 ylittävä teräspalkkisilta pois paikoiltaan. Sillan kannattimet olivat vaurioituneet aiemmin kuorma-auton nostimen törmättyä siihen. Silta on korjattu vakuutusrahoilla keväällä 2008 ja raideyhteys Taivalkoskelle on palautettu.
Rataosa Pesiökylä–Taivalkoski on suljettu liikenteeltä, mutta rataa ei pureta. Radalla kunnossapidetään tällä hetkellä kuitenkin ainoastaan kuivatusjärjestelmät ja sillat. Raidetta ei pidetä kunnossa. Rataosan Pesiökylä–Vääkiö palauttamista raakapuuliikenteeseen on suunniteltu, mikäli Vääkiölle rakennettaisiin puuterminaali. Tästä ei ole kuitenkaan mitään päätöksiä. Myös koko Taivalkosken radan avaamisesta on keskusteltu.
Kiskobussiliikenne
Kontiomäen ja Ämmänsaaren välillä on parhaimpina aikoina liikennöity kaikkiaan kolmen päivittäisen junaparin voimin. Vuonna 1961 Ämmänsaaresta lähti kiskobussivuoroja Kontiomäelle kello 6.10, 9.55 ja 16.35. Junat pysähtyivät kaikilla asemilla aina ja rataosan useilla seisakkeilla tarvittaessa. Lisäksi ajettiin yksi päivittäinen junavuoro Ämmänsaaren ja Pesiökylän välillä.
Pesiökylän ja Vääkiön välinen kiskobussiliikenne alkoi 15. marraskuuta 1957 puumoottorivaunulla. Lättähatut syrjäyttivät puumoottorivaunut liikenteestä 31. toukokuuta 1958. Liikennettä jatkettiin radan valmistuessa Leinoon 15. tammikuuta 1959 ja edelleen Taivalniskalle saman vuoden joulukuussa. Parhaimmillaan vuonna 1961 Pesiökylästä liikennöitiin Leinon asemalle saakka kolmen junaparin voimin, josta Taivalkoskelle liikennettä hoidettiin kahden päivittäisen junaparin voimin. Toinen junapari poistettiin aikatauluista 30. marraskuuta 1967, ja liikennettä jatkettiin yhden junaparin turvin aina 15. heinäkuuta 1982 saakka, jolloin henkilöliikenne lakkautettiin.
Jehovan todistajien hallintoelin
Jehovan todistajien hallintoelin käyttää Jehovan todistajat -uskontokunnan korkeinta päätösvaltaa ja valvoo kaikkia sen toimia ympäri maapallon. Hallintoelimeen kuuluvien määrä vaihtelee. Se muun muassa päättää liikkeen raamatuntulkinnasta. Jehovan todistajat uskovat, että hallintoelimellä on Jumalan antama tehtävä toimia uskonnollisten totuuksien ja oikeiden raamatuntulkintojen välittäjänä ihmiskunnalle. Vuoden 2012 marraskuussa ilmoitettiin oppimuutos, jonka mukaan hallintoelin on Matteuksen evankeliumin 24. luvussa mainittu "uskollinen ja ymmärtäväinen orja", joka jakaa "palvelijoille ruokaa oikeaan aikaan". Tähän asti uskollinen ja ymmärtäväinen orja oli tulkittu viittaukseksi 144 000 "hengestä siinneeseen" eli "pieneen laumaan".
Hallintoelin kokoontuu Jehovan todistajien maailmankeskuksessa Warwickissa (New Yorkin osavaltio, USA). Sen organisoimiin tehtäviin sisältyvät muun muassa järjestön kirjoitus-, kääntämis- sekä kirjallisuuden julkaisutyö, seurakunnan kokouksien ohjelmien suunnittelu, kierros- ja piirikonventtien järjestäminen, lähetystyöntekijöiden lähettäminen, vanhimpien kokoukset, avustavien palvelijoiden sekä piiri- ja kierrosvalvojien nimittäminen ja hätäavun antaminen. Tätä ryhmää verrataan joskus virheellisesti Vartiotorniseuraan. Järjestön piirissä termi "Vartiotorniseura" tarkoittaa Jehovan todistajien "laillisia instrumenttejä". Hallintoelimen kokouksista ei juurikaan jaeta tietoa ulkopuolisille. 1970-luvun hallintoelimen kokouksia ja toimia kuvaa Raymond Franz kirjassaan Crisis of Conscience. Hän on entinen Jehovan todistajien hallintoelimen jäsen.
Jehovan todistajissa on nykyisin maailmanlaajuisesti noin 9000 sellaista jäsentä, jotka ilmaisevat vuosittaisessa Jeesuksen kuoleman muistojuhlassa kuuluvansa ns. voideltujen joukkoon ja omaavansa Jehovan todistajien valtaosasta poiketen taivaaseen menemisen toivon. Hallintoelimen jäsenen täytyy kuulua tuohon voidelluiksi kutsuttuun ryhmään. Teoriassa jokainen voidelluista kuuluu Jehovan todistajien erityiseen uskollinen ja ymmärtäväinen orja -luokkaan jolla tulisi Jehovan todistajien opin mukaan olla opetusvastuu, mutta käytännössä vain hallintoelimeen kuuluvilla muutamalla voidelluksi tunnustautuvalla on valtaa oppien ja jaettavan opetuksen suhteen. Muut voidelluiksi tunnustautuvat ovat seurakunnissaan samanlaisessa vastaanottavan asemassa kuin ns. muut lampaat -ryhmään kuuluvat, eli valtaosa noin 7 miljoonasta Jehovan todistajasta.
Hallintoelimeen valitaan tarpeen mukaan kokeneita voideltuja kristittyjä. Pääasiassa hallintoelimen jäsenet ovat olleet amerikkalaisia ja brittejä. Myös muunmaalaisia on ollut mukana hallintoelimessä, mm. Martin Pötzinger oli keskitysleireistä selvinnyt saksalainen.
Taustaa
1970-luvulle asti hallintoelin oli identtinen Vartiotorniseuran johtokunnan kanssa (Watch Tower Bible and Tract Society of Pennsylvania). Hallintoelintä laajennettiin muodollisesti varsinaisen johtoryhmän ulkopuolelle vuonna 1971 ja puheenjohtajuus alkoi kiertää vuosittain. 1.1.1976 kaikki Vartiotorniseuran toimet sekä Jehovan todistajien seurakunnat tuotiin hallintoelimen ja sen kuuden komitean valvonnan alaisuuteen.(Proclaimers s. 108-109) Vuodesta 2000 eteenpäin hallintoelin on alkanut delegoida vastuitaan muiden Jehovan todistajien laillisten säätiöiden johdon alle. Vuosina 2000–2014 Vartiotorniseuran presidenttinä ollut Don A. Adams ei ollut hallintoelimen jäsen.
Komiteat
Hallintoelimen organisoima työ jakautuu kuuteen komiteaan:
Ämmänsaaren rata
Winter Rail -koeliikenne
Koeliikenne jatkui talvella 1989–1990 siten, että perjantaisin pikajuna numero 271 saapui Taivalkoskelle ja palasi sunnuntaina takaisin Kontiomäelle numerolla 74. Junan vaunut saapuivat Kontiomäelle pikajunassa numero 71, ja paluuyhteys oli pikajunassa numero 10 Joensuun kautta. Junat liikennöivät 24. marraskuuta ja 16. huhtikuuta välisenä aikana.
Tavaraliikenne
Radalla ei koskaan ollut kovin runsaasti tavaraliikennettä. Tyypillisesti radalla liikennöi vain yksi tai kaksi tavarajunaparia vuorokaudessa arkisin, viikonloppuisin tavaraliikennettä ei yleensä ollut. Taivalkoskella sijainnut vaunutehdas aiheutti myös oman liikennöintitarpeensa. Radalla on kuljetettu Transtechin valmistamia Sr2-sähkövetureiden koreja sekä laivan potkureita.
Aluksi Taivalkoskelta etelään suuntautuva malmiliikenne oli vilkasta, mutta loppuaikoina junat kulkivat vain kerran viikossa, kuljettaen kaivoksen malmivarastoja.
Jehovan todistajien hallintoelin
Nykyiset (nimittämisvuosi / vuodet hallintoelimessä)
Jehovan todistajien hallintoelimen jäsenet aakkosjärjestyksessä (tammikuu 2023) :
Nasaretin pyhän perheen kirkko
Nasaretin pyhän perheen kirkko on Oulun katolisen seurakunnan kirkko.
Nasaretin pyhän perheen seurakunta on perustettu 1992 ja siihen kuuluvat Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin maakunnat. Katolinen pappi Marino Trevisini oli aloittanut Oulussa kuitenkin jo 1986.
Kirkkorakennuksen on suunnitellut italialais-sveitsiläinen arkkitehti Gabriele Geronzi ja se sijaitsee Koskelan kaupunginosassa noin 4–5 kilometrin päässä Oulun keskustasta. Paavi Johannes Paavali II siunasi kirkon peruskiven Suomen matkallaan 1989 ja rakennuksen ensimmäinen osa valmistui 1991. Toinen osa valmistui vuonna 2000.
Huhta
Huhta eli huuhta on kaskiviljelyn menetelmä, ja sitä käytettiin keskiajalta alkaen Suomessa havumetsien kaskeamiseen. Kaskeaminen on tunnettu paljon kauemmin. Sen ideana oli, että poltetun metsän puiden tuhka lannoittaa kylvöksen. Läntisen peltoviljelyn ja lehtokaskiviljelyn itäraja oli keskiajalla Päijänteen-Kymijoen linjalla, joten sen itäpuolella oli kaskettava havumetsiä.
Huhta tehtiin havumetsään niin, että puiden annettiin kuivua pystyssä usean vuoden ajan, jonka jälkeen kaski poltettiin. Kaskesta saatiin yksi ruissato. Hankaluutena oli, että järeät puut eivät palaneet kokonaan. Niinpä syntyi ”kahden polton huhta”, jolla saatiin samasta kaskesta kaksi satoa parin vuoden välein.
Seuraavan kuvauksen hyvästä ja huonosta huhtaviljelystä kirjoitti suomalainen Carl Axel Gottlund etsiessään vuonna 1818 Ruotsin suomalaismetsistä sinne muuttaneiden suomalaisten jälkeläisiä:
Ljudinovo
thumb|125px|Ljudinovon vaakuna. Ljudinovo on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Nepolot-joen muodostaman tekojärven rannalla 200 kilometriä Kalugasta lounaaseen. Kaupunki on Ljudinovon piirin keskus. Sen kautta kulkee Brjanskin ja Vjazman välinen rautatie. Asukkaita on 40 900 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1755 rakennetun rautatehtaan yhteyteen. Ljudinovon metallitehtaalla rakennettiin Venäjän ensimmäiset höyrylaivat ja vuonna 1870 yksi ensimmäisistä dieselvetureista. Kaupunginoikeudet Ljudinovo sai vuonna 1938. Toisen maailmansodan aikana se oli kolmen kuukauden ajan saksalaisten miehittämä. Kaupungissa on edelleen lähinnä metalli- ja konepajateollisuutta.
Aiheesta muualla
53.86611°N, 34.44694°W
Kerataanisulfaatti
thumb|right|270px|Kerataanisulfaatin rakenne. Kerataanisulfaatti (KS) on yksi glykosaminoglykaaneista. Sen rakenteessa toistuvana yksikkönä ovat galaktoosi ja N-asetyyliglukosamiini. Kerataanisulfaattia esiintyy muun muassa rustokudoksessa.
Ominaisuudet ja merkitys
Kerataanisulfaatti koostuu glykosidisellä sidoksella toisiinsa liittyneistä galaktoosi- ja N-asetyyliglukosamiiniyksiköistä. Sekä galaktoosi- että N-asetyyliglukosamiiniyksiköihin voi olla esteröityneenä sulfaattiryhmiä. Molekyylipainoltaan kerataanisulfaattimolekyyli vaihtelee huomattavasti ja on tyypillisesti 5–15 kDa. Kerataanisulfaattia esiintyy liittyneinä proteiineihin muun muassa rustokudoksen aggregaanissa, luustossa, silmän sarveiskalvolla ja aivoissa. Kerataanisulfaatti poikkeaa muista glykosaminoglykaanista siten, että se ei kiinnity proteiinin seriiniaminohappoon ksyloosisokerin välityksellä vaan joko suoraan asparagiiniaminohappoon tai N-asetyyligalaktosamiinin välityksellä seriinin tai treoniiniin.
Rustokudoksessa kerataanisulfaatti vuorovaikuttaa hyaluronihapon kanssa ja linkittää proteoglykaanit aggregaateiksi. Kerataanisulfaatti on voimakkaasti negatiivisesti varautunut ja vaikuttaa siten proteoglykaanin fysikaaliskemiallisiin ominaisuuksiin. Kerataanisulfaatin suhteellinen määrä rustokudoksessa lisääntyy ihmisen ikääntyessä. Silmän sarveiskalvo sisältää runsaasti kerataanisulfaattia solujen välisessä aineessa ja kerataanisulfaatilla on rooli eräässä periytyvässä sarveiskalvodystrofiasairaudessa.
RN Borea (1927)
RN Borea oli Italian kuninkaallisen laivaston Turbine-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Pyöräily kesäolympialaisissa 1896 – miesten maantieajo
Miesten pyöräilyn maantieajo kesäolympialaisissa 1896 käytiin 12. huhtikuuta. Reitti oli 87 kilometriä pitkä ja sillä ajettiin Ateenasta Marathoniin ja takaisin. Kilpailuun osallistui seitsemän urheilijaa kolmesta maasta ja sen voitti kreikkalainen Aristidis Konstantinidis.
Tulokset
Kilpailussa Konstantinidis johti kilpailua alusta aina Marathoniin saapumiseen saakka. Hänen polkupyöränsä kuitenkin hajosi matkalla takaisin, joten Edward Battel ohitti hänet ennen kuin hän pääsi jatkamaan toisella polkupyörällä. Sekä Konstantinidis että Battel kaatuivat vielä tämän jälkeen. Battelin kaatuminen oli tarpeeksi vakava pudottaakseen hänet August von Gödrichin taakse.
RN Borea (1927)
Palvelus
Alus upotettiin 17. syyskuuta 1940.
Hurja muodonmuutos
Hurja muodonmuutos (Extreme Makeover) on amerikkalainen tosi-tv-sarja, jota esittää Suomessa Nelonen. Sarjassa muutetaan ihmisten ulkonäköä muun muassa plastiikkakirurgien, hammaslääkärien, hius- ja meikkitaiteilijoiden sekä stylistien avustuksella.
Sarjasta on tehty myös sisarsarja Hurja remontti (Extreme makeover: Home edition), jossa muutoksen saa kokea talo.
Hirvijärvi (Pyhtää)
Hirvijärvi on Kymenlaaksossa Pyhtään ja Kouvolaan kuuluneen Anjalankosken rajalla ja Vastilan kaakkoispuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 30 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Se sijaitsee Hirvijärvensuolla ja sen erottaa Kymijoen Hirvikoskenhaarasta kapea Kärpänniemi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria, mutta se on hyvin matala ja ruohottunut. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä. Länsirannassa sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa ja järvelle tulee sekä länsi- että itärannalle yksityistiet. Pyhtään ja Kouvolan välinen kuntaraja ylittää järven niin, että pieni osa sen koillispäästä jää Kouvolan puolelle.
Virkistysarvoja
Järven ohittaa Kymijokea seuraava melontareitti, jolta voi poiketa järvelle.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 17,7 metriä mpy. Vaikka Kärpänniemessä on aukkoja, joista pääsee veneellä läpi, ei aukoista vaihdu juurikaan vettä jokiuoman kanssa.
John Forbes Nash
John Forbes Nash Jr. (13. kesäkuuta 1928 Bluefield, Länsi-Virginia – 23. toukokuuta 2015 Gloucester County, New Jersey) oli yhdysvaltalainen matemaatikko ja taloustieteen nobelisti. Hän kehitti 21-vuotiaana talouden peliteorian strategian monen toimijan peleihin. Nashin strategia on nyttemmin otettu monien taloudellisten analyysimallien perustaksi. Sylvia Nasarin vuonna 1998 kirjoittaman John Nashin elämäkerran Kaunis mieli (A Beautiful Mind)  pohjalta tehtiin Hollywood-elokuva Kaunis mieli.
Lapsuus
John Forbes Nashin isä John Forbes Nash vanhempi opiskeli sähköinsinööriksi Texasissa. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja toimi sen jälkeen jonkin aikaa luennoitsijana Texasin yliopistossa. Sitten hän työskenteli Länsi-Virginiassa toimineessa Appalachian Power Companyssa. Hänen vaimonsa, John Forbes Nash nuoremman äiti Virginia Martin, hankki yliopistotutkinnon kielistä Martha Washington Collegesta ja Länsi-Virginian yliopistosta. Hän työskenteli kymmenen vuotta opettajana ennen naimisiinmenoaan.
Johnny Nash, kuten häntä kotona kutsuttiin, syntyi Bluefieldissä Länsi-Virginiassa. Hänet kastettiin episkopaaliseen kirkkoon. Hän oli jo lapsena eristäytyvä ja yksinäinen, vaikka perheen ilmapiiri oli lämmin. Perheeseen syntyi myös toinen lapsi, Martha. Johnny oli kiinnostunut lukemisesta eikä juuri leikkinyt muiden lasten kanssa. Hänen vanhempansa rohkaisivat häntä opiskelemaan ja hankkimaan lisää tietoa. Koulussa Johnnyn poikkeuksellista lahjakkuutta ei huomattu, vaan häntä pidettiin heikkolahjaisena, koska hänen sosiaaliset taitonsa olivat puutteelliset. Kaksitoistavuotiaana hän alkoi tehdä tieteellisiä kokeita kotonaan. Muiden kanssa yhteiset harrastukset eivät häntä kiinnostaneet.
Opiskeluaika
Vuonna 1941 John Nash alkoi opiskella Bluefield Collegessa matematiikkaa ja luonnontieteitä, erityisesti kemiaa. Hän osoitti lahjakkuutta matematiikassa, etenkin ongelmanratkaisussa, mutta muut opiskelijat pitivät häntä omituisena hänen omalaatuisen käyttäytymisensä vuoksi. Hän aikoi ensin opiskella sähkötekniikkaa, kuten isänsäkin, mutta jatkoi kuitenkin myös kemiallisia kokeitaan.
Nash voitti stipendin George Westinghouse -kilpailusta ja pääsi opiskelemaan Carnegie Institute of Technologyyn, jonka hän aloitti vuonna 1945. Hän valitsi pääaineekseen kemian, mutta hänen kiinnostuksensa matematiikkaa kohtaan johti hänet muun muassa tensorilaskennan kursseille. Siellä hän tutustui John Syngeen, joka oli vastikään nimitetty matematiikan laitoksen johtajaksi ja opetti siellä suhteellisuusteoriaa. Synge ja muut professorit huomasivat Nashin lahjakkuuden ja suostuttelivat hänet vaihtamaan pääaineekseen matematiikan.
Nashin tavoitteet matematiikassa olivat heti korkealla. Hän osallistui kahdesti William Lowell Putnam -matematiikkakilpailuun, mutta ei sijoittunut viiden parhaan joukkoon, vaikka menestyikin hyvin. Nash oli mielestään epäonnistunut, ja hän otti sen vakavasti. Vaikka professorit arvostivat häntä, hänellä oli vaikeuksia sosiaalisessa elämässä. Häntä ei kiusattu fyysisesti, mutta toiset opiskelijat pilkkasivat häntä hänen epäkypsän luonteensa vuoksi. Hän sai joskus lapsellisia kiukunpuuskia, ja opiskelijatovereidensa mukaan hän saattoi esimerkiksi soittaa yhtä pianon kosketinta vaikka kuinka pitkään, jättää jäätelön sulamaan vaatepinonsa päälle tai tallata nukkuvaa huonetoveriaan mennessään sammuttamaan valot. Hän oli yksinäinen, ja jotkut opiskelijatoverit arvelivat hänellä olevan mielenterveydellisiä ongelmia.
Nashilla oli myös homoseksuaalisia taipumuksia, minkä vuoksi häntä pilkattiin ja nöyryytettiin. Hän saattoi vastata haastamalla kiusaajiaan ratkaisemaan matemaattisia ongelmia, mutta hän myös päätyi tekemään monen muun kotitehtävät.
Jatko-opinnot
Nash valmistui maisteriksi matematiikasta vuonna 1948. Hänet hyväksyttiin jatko-opiskelijaksi sekä Harvardiin, Princetoniin, Chicagoon että Michiganiin. Hän päätyi lopulta valitsemaan Princetonin, koska Synge ja muut opettajat suosittelivat sitä ja professori Solomon Lefschetz myönsi hänelle Princetonin yliopiston arvokkaimman stipendin.
Syyskuussa 1948 Nash aloitti jatko-opinnot Princetonissa ja osoitti mielenkiintoa useisiin matematiikan osa-alueisiin: topologiaan, algebralliseen geometriaan, logiikkaan ja peliteoriaan. Hän ei osallistunut luennoille mutta ei opiskellut myöskään kirjoista, vaan hän päätti kehittää matemaattisia yleisaiheita itse. Tämän lähestymistavan vuoksi hänestä tuli matemaatikko, joka ratkaisi ongelmat täysin omalla tavallaan. Vuonna 1949 hän kirjoitti artikkelin, josta hänelle 45 vuotta myöhemmin myönnettiin taloustieteiden Nobelin palkinto. Tänä ajanjaksona Nash loi peliteorian matemaattisen perustan. Nash väitteli vuonna 1950 tohtoriksi peliteoriasta.
Työura ja aikuisikä
Väitöskirjansa valmistuttua Nash työskenteli analyysejä asevoimille tuottavassa RAND Corporationissa, missä hänen erikoisalansa oli kylmä sota. Työnantajan tarkoitus oli soveltaa peliteoriaa sotilaalliseen ja diplomaattiseen strategiaan. Syksyllä 1950 Nash alkoi työskennellä vakavasti puhtaasti matemaattisten ongelmien parissa. Hänen oli kuitenkin vaikea saada akateemista virkaa, sillä hänen tutkimuksiaan ei vielä osattu arvostaa. Hän oli kuitenkin jo ennen väitöskirjaansa tutkinut monistoja ja algebrallisia varistoja. Hänen kuuluisa teoreemansa, jonka mukaan jokainen kompakti reaalinen monisto on diffeomorfinen reaalialgebrallisen variston komponentin kanssa, oli alun perin varasuunnitelma väitöskirjan aiheeksi siltä varalta, että peliteoriaa ei hyväksyttäisi.
Nash julkaisi vuonna 1952 artikkelin ”Real Algebraic Manifolds” julkaisussa Annals of Mathematics. Artikkelin tärkein tulos oli, että kaksi reaalista algebrallista monistoa ovat yhtä suuret, jos ja vain jos ne ovat analyyttisesti homeomorfisia. Tämä lause teki hänestä johtavan matemaatikon. Siitä huolimatta kaikki Princetonin matematiikan laitoksessa eivät halunneet työskennellä hänen kanssaan, koska häntä pidettiin luonteeltaan aggressiivisena. Nash palkattiin vuonna 1952 opettajaksi Massachusettsin teknilliseen korkeakouluun MIT:iin. Hänestä ei pidetty opettajana, mutta hänen tutkimuksensa algebrallisista varistoista oli kuitenkin merkittävää.
Perhe-elämä
Nash ja Eleanor Stier saivat vuonna 1953 pojan, jonka nimeksi tuli John David Stier. Työskennellessään MIT:ssä vuosina 1955–1956 Nash tutustui fysiikkaa opiskelleeseen oppilaaseensa Alicia Lardéen, jonka kanssa avioitui vuonna 1957 sen jälkeen kun suhde toisen poikansa äitiin oli päättynyt. Pariskunnalle syntyi vuonna 1959 poika, joka sai nimekseen John Charles Martin Nash. He erosivat jo vuonna 1963, mutta ATK-ohjelmoijana työskennellyt fyysikko-vaimo otti asunnottomaksi jääneen Nashin myöhemmin luokseen asumaan tarjoten hänelle myös elatuksen. Pariskunta avioitui uudelleen vuonna 2001. Pariskunnan poika väitteli matematiikan tohtoriksi, mutta joutui jättämään opetustyön ja muuttamaan takaisin vanhempiensa luo sairastuttuaan itsekin skitsofreniaan. Alicia kertoi pelkäävänsä, että heidän poikansa joutuu elämään asunnottomana sen jälkeen kun he kuolevat.
Nashin on sanottu olleen ihastunut miespuolisiin ystäviinsä ja lähennelleen heitä. Hänen elämäkertakirjoittajansa Sylvia Nasarin mukaan ei kuitenkaan ole voitu todistaa, että Nashilla olisi ollut homoseksuaalia suhteita. Kesällä 1954 Nash pidätettiin yleisestä käymälästä poliisin ratsiassa, jossa etsittiin homoseksuaaleja, mutta syytteistä luovuttiin. On kuitenkin väitetty, että hänet erotettiin työpaikastaan tämän tapauksen vuoksi.
Norman (yritys)
Norman (viralliselta nimeltään Norman ASA), on norjalainen yritys, joka valmistaa tietoturvaohjelmistoja yrityksille ja kotitalouksille. Yritys perustettiin vuonna 1984.
John Forbes Nash
Skitsofrenia
Nash sairastui psykoosiin 30-vuotiaana vuonna 1959. Sairastumisen taustalla saattoivat vaikuttaa muun muassa isän kuolema, aviottoman lapsen syntymä, pidätetyksi joutuminen ja ammatillisen tunnustuksen puute. Nash alkoi kuulla outoja viestejä ja puhua maailmanhallituksen muodostamisen tärkeydestä. Hän kieltäytyi myös hänelle tarjotusta hyvästä virasta sillä perusteella, että suunnitteli ryhtyvänsä etelämantereen keisariksi. Nashille diagnosoitiin keväällä 1959 paranoidinen skitsofrenia sekä masennus.
Nashin sisko toimitti hänet kahdesti psykiatriseen pakkohoitoon. Hoidot pitivät sisällään muun muassa insuliinišokkeja, joita Nash kuvaili silkaksi kidutukseksi. Hänelle ehdotettiin myös sähköšokkeja, joista kuitenkin kieltäytyi ex-vaimonsa tukemana, koska jo silloin tiedettiin, että ne aiheuttavat aivovaurioita. Nashia hoidettiin myös antipsykoottisilla lääkkeillä, joista hän vieroittautui vuoden 1970 jälkeen. Nashin data-analyytikkona työskennellyt ex-vaimo Alicia majoitti hänet asuntoonsa vuonna 1971 alkaen samalla myös elättää häntä. Alicia piti siitä lähtien huolta siitä, ettei Nash joutunut enää sairaalahoitoon, joka oli osoittautunut hyödyttömäksi. Alicia havaitsi, että parasta hoitoa Nashille oli se, että hänen perustarpeistaan huolehdittiin, että hän sai nukkua pitkään eikä joutunut kokemaan liikaa stressiä. Nash kulutti aikansa yliopistokampuksen kirjastoissa tietosanakirjoja lukien ja jättäen jälkeensä outoja viestejä sisältäviä lappusia. Ensimmäiset toipumisen merkit ilmaantuivat vuonna 1983 ja Nash kykeni normaaliin keskusteluun vuosikymmenen loppuun mennessä. Nash kuuli edelleen ääniä, mutta ne olivat muuttuneet hiljaisemmiksi. Hän muisteli myöhemmin, että oppi vähitellen torjumaan osan vainoharhaisista ajatuksistaan oman järkeilynsä avulla.
Alicia Nash teki eläköitymisensä jälkeen vuosikymmeniä vaikuttamistyötä mielenterveyspotilaiden aseman parantamiseksi, mistä hänelle myönnettiin arvovaltaiset tunnustuspalkinnot vuosina 2005 ja 2012.
Kuolema
John Nash kuoli 86-vuotiaana vaimonsa Alician kanssa taksi-onnettomuudessa toukokuussa 2015 palatessaan Norjaan suuntautuneelta palkinnonhakumatkalta.
Palkintoja ja muita tunnustuksia
Nash sai taloustieteiden Nobel-palkinnon peliteorian tutkimuksestaan vuonna 1994. Vuonna 1999 American Mathematical Society myönsi hänelle Leroy P. Steele -palkinnon. Nashille myönnettiin vuonna 2001 myös norjalainen Abel-palkinto.
Sanna Mander
Sanna Mander (s. 20. helmikuuta 1980 ) on suomalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija. Hän voitti teoksesta Avain hukassa lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian.
Sanna Mander kasvoi Tukholman lähiössä ja asui nuorena kirjaston yläkerrassa. Hän luki paljon lastenkirjoja ja ihaili Tove Janssonia ja Camilla Mickwitziä. Lukion jälkeen Mander muutti Helsinkiin opiskelemaan graafista suunnittelua Taideteolliseen korkeakouluun. Hän on tehnyt kuvituksia muun muassa kodin tekstiileihin, pakkauksiin, julisteisiin, levyinkansiin ja eri julkaisuihin.
Manderin kuvittamiin teoksiin kuuluvat muun muassa Punis ja Prinsessavärityskirja. Vuonna 2017 julkaistu Avain hukassa on sekä Manderin kirjoittama että kuvittama. Mander kirjoitti itse tekstit sekä suomeksi että ruotsiksi. Mander sai kirjan kuvituksesta Rudolf Koivu -palkinnon, ruotsinkielinen laitos palkittiin Vuoden kaunein kirja -kilpailussa, ja hänelle myönnettiin kirjasta lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia. Jenni Erkintalo ja Reka Király ovat syyttäneet Manderia plagioinnista. Heidän mukaansa Avain hukassa muistuttaa liikaa heidän kirjaansa Talo kulman takana.
John Law
John Law voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Sigrid Precht
Sigrid Leopoldina Precht, o.s. Silfverblad, (17. lokakuuta 1865 Helsinki – 17. kesäkuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Helsingin Ruotsalaiseen teatteriin 1884–1926, lukuun ottamatta vuosia 1894–1898, jolloin Precht kiersi Ruotsissa näyttelijä August Lindbergin teatteriseurueen mukana. 1910-luvulla hän esiintyi kolmessa suomalaisessa mykkäelokuvassa, jotka kaikki ovat sittemmin kadonneet.
Sigrid Prechtin puoliso oli ruotsalainen näyttelijä Axel Precht. Heidän poikansa John Precht oli myös näyttelijä.
Eino Puri
Eino Puri (s. 7. toukokuuta 1988 Tartto, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka edustaa Meistriliigassa pelaavaa JK Nõmme Kaljua. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Purin kaksoisveli Sander on myös maajoukkuetason jalkapalloilija.
Louis C.K.
Louis C.K. (oikealta nimeltään Louis Székely, s. 12. syyskuuta 1967 Washington) on yhdysvaltalainen stand up -koomikko, käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja, näyttelijä ja tuottaja.
Elämä ja ura
Louis C.K. on isänsä puolelta meksikolais-unkarilainen ja äitinsä puolelta irlantilainen. Hän syntyi Washingtonissa 12. syyskuuta 1967 ja asui Méxicossa seitsenvuotiaaksi asti, kunnes hänen perheensä muutti takaisin Yhdysvaltoihin, Massachusettsiin. Hänellä on yhä Meksikon kansalaisuus. Louis kasvoi yksinhuoltajaäitinsä ja kolmen sisaruksensa kanssa.
Louis C.K. muutti New Yorkiin vuonna 1989 ja aloitti stand up -koomikon uran. Hän työskenteli 1990-luvun alussa käsikirjoittajana Caroline’s Comedy Hourissa, Late Night with Conan O’Brienissa, ja myöhemmin The Dana Carvey Show'ssa ja The Chris Rock Show'ssa. Vuonna 2001 Louis C.K. ohjasi elokuvan Pootie Tang – supersankari. Vuonna 2006 hän loi HBO-kanavalle sarjan Lucky Louie, jota esitettiin yhden kauden ajan. Pian sen jälkeen hän julkaisi sarjan suosittuja komediaesitystallenteitaan oman verkkosivustonsa kautta. Vuonna 2010 hän loi FX-kanavalle sarjan Louie, jota hän käsikirjoittaa ja ohjaa itse.
Tunnustukset
Louis C.K. on voittanut komediakäsikirjoittamisesta kuusi Emmy-palkintoa. Hän on voittanut parhaan komedia-albumin Grammy-palkinnon vuosina 2011, 2015 ja 2021.
Posenin provinssi
thumb|250px|Kielisuhteet Posenin piirikunnissa vuoden 1910 väestönlaskennan perusteella: {{legend|#FF9999|[[saksan kieli|saksa}} {{legend|#6699CC|puola}} {{legend|#CCCC66|muut kielet.}}]]
Posenin provinssi oli Preussin kuningaskunnan itäinen provinssi vuosina 1815–1920. Provinssi oli noin 29 000 neliökilometrin suuruinen ja sen asukasluku oli vuonna 1910 noin 2,1 miljoonaa. Sen pääkaupunki oli Posen. Muihin suuriin kaupunkeihin lukeutuivat Bromberg, Schneidemühl ja Gnesen.
Saksan keisarikunnan hävittyä ensimmäisessä maailmansodassa siirtyi Posenin provinssi täysin saksankielisiä raja-alueita lukuun ottamatta Puolalle. Toisessa maailmansodassa osana Puolan offensiivia vuonna 1939 alue siirtyi jälleen Saksan hallintaan, silloin nimellä Reichsgau Wartheland. Vuonna 1945 alue liitettiin kokonaan osaksi Puolaa ja nykyisin alue on Ison-Puolan voivodikunta.
Väestö
Posenin provinssin asukasluku vuonna 1910 oli 2 099 831, mikä oli 5,2 prosenttia koko Preussin asukasluvusta. Provinssin suurin väestöryhmä oli puolalaiset. Vuonna 1910 puolankielisiä oli provinssin asukkaista 63,5 prosenttia. Puolan kielen jälkeen puhutuimpia kieliä olivat saksa ja jiddiš. Suurin osa, vuonna 1910 67,7 prosenttia, provinssin asukkaista kuului katoliseen kirkkoon. Evankelisia asukkaista oli 30,8 prosenttia ja juutalaisia 1,3 prosenttia.
Matti Rusanen
Matti Tapani Rusanen (s. 15. elokuuta 1955 Hyrynsalmi) on suomalainen pikajuoksija.
Rusanen voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden Porissa 3. heinäkuuta 1983 ennätysajallaan 46,65. Tällä tuloksella hän on kaikkien aikojen 11:nneksi nopein suomalaisjuoksija. Saman vuoden Helsingin MM-kisoissa Rusanen selvisi 400 metrillä toiselle kierrokselle.
Matti Rusasen veljet Heikki ja Pekka sekä heidän isänsä Tauno Rusanen kilpailivat myös 400 metrillä. Veljeskolmikko vahvistettuna Risto Heikkisellä juoksi vuonna 1983 4 × 400 metrin viestissä Kuhmon Kivan joukkueessa edelleen voimassa olevan seurajoukkueiden Suomen ennätyksen 3.10,69.
Seuratasolla Rusanen edusti Oulun Pyrintöä ja Kuhmon Kivaa ja häntä valmensi Markku Kukkoaho.
Tarkjärvi (Pyhtää)
Tarkjärvi on Kymenlaaksossa Pyhtäällä, Itä-Vastilan eteläpuolella sijaitseva järvi.
Luontoarvoja
Tarkjärvi sijaitsee Valkmusan kansallispuiston reunalla, mutta järvi on rajattu ulos siitä niin, että vain osa sen rannasta kuuluu kansallispuistoon.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Suolta tulee suo-oja, joka on johdettu järveen. Järven pohjoisrannasta on kapea salmi, joka yhdistää sen Kymijokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 17,7 metriä mpy., mikä on keskimäärin sama kuin Kymijoessa ja Hirvijävellä.
Kysymys elämästä ja kuolemasta
Kysymys elämästä ja kuolemasta (, amer. nimi Stairway to Heaven) on Michael Powellin ja Emeric Pressburgerin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama brittiläinen romanttinen fantasiaelokuva vuodelta 1946. Se kertoo Englantiin palaavan toisen maailmansodan Lancaster pommikoneen RAF lentäjästä, jonka olisi pitänyt kuolla 2. toukokuuta 1945, mutta joka jääkin henkiin tuonpuoleisen erehdyksen takia. Elokuvassa maanpäälliset jaksot ovat Technicolor-väreissä ja tuonpuoleiseen sijoittuvat osuudet ovat mustavalkoisia.
Kysymys elämästä ja kuolemasta oli ensimmäinen brittielokuva, jolla oli kuninkaallinen ensi-ilta (Royal Film Performance) 1. marraskuuta 1946. Esitystä seurasivat kuningas Yrjö VI perheineen.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Kysymys elämästä ja kuolemasta äänestettiin kaikkien aikojen 20. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Paavo Karjalainen
Paavo Armas Karjalainen (5. joulukuuta 1904 Valkeala – 1. marraskuuta 1978 Mikkeli) oli suomalainen poliitikko. Karjalainen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1945–1951 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Karjalainen toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1950.
Karjalainen kävi kansakoulun. Hän toimi Hämeen Kansan kirjeenvaihtajana 1925–1935, Kullervo-lehden vakinaisena avustajana, Eteenpäin-lehden Kuusankosken toimistonhoitajana 1935–1936, Mikkelin läänin vaalipiirin sosialidemokraattien piirisihteerinä 1937–1945, Vapaus-lehden toimitussihteerinä Mikkelissä 1942–1944 ja 1955–1961, Mikkelin lääninhallituksen hintatarkastaja 1951–1952 sekä Vapaus-lehden toimittajana 1952–1955.
Karjalaisen vanhemmat olivat kapellimestari Anton Karjalainen ja Wilhelmina Pard.
Yhä hämärää
Yhä hämärää on savonlinnalaisen Paavoharju-yhtyeen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin Fonal Recordsin kautta 14. syyskuuta 2005.
.ad
.ad on Andorran Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Sitä hallinnoi Servei de Telecommunicacions d’Andorra. Tunnus otettiin käyttöön vuonna 1996.
Rekisteröinti
Office for State Emblems and Signsin täytyy esihyväksyä rekisteröinnit.
Aiheesta muualla
סיומת אינטרנט Toppdomän
Mustanmeren taistelut
Mustanmeren taistelut olivat akselivaltojen laivasto-osastojen ja Neuvostoliiton Mustanmeren laivaston välisiä taisteluita sekä niitä tukevien maajoukkojen toimia Mustallamerellä toisessa maailmansodassa vuosina 1941–1944.
Operaatio Barbarossa yllätti Mustanmeren laivaston kuten neuvostojoukot muuallakin. Akselivaltojen Mustanmeren joukkoihin kuuluivat Romanian ja Bulgarian laivastot sekä Saksan ja Italian laivasto-osastot, jotka kuljetettiin alueelle rautateitse sekä kanavaverkon kautta. Neuvostoliitolla oli selkeä ylivoima pinta-aluksissa, mutta akselivaltojen ilmaylivoima tasoitti sitä ilmahyökkäyksin.
Neuvostoliiton alueen tärkeimmät telakat olivat Nikolajevin telakka Ukrainassa ja Sevastopolin telakka Krimillä, jonka saksalaiset valtasivat 1941. Useita keskeneräisiä aluksia saatiin kuitenkin evakuoitua ennen valtausta Georgiaan, jonne muodostui evakuoiduista aluksista merkittävä tukikohtia kuten Poti. Tukikohtien heikot korjaus- ja huoltomahdollisuudet supistivat merkittävästi laivaston kykyä toimia.
Neuvostolaivasto
Mustanmeren laivastoon kuului 22. kesäkuuta 1941 seuraavat alukset:
Akselivaltojen laivastot
Romanian kuninkaalliseen laivastoon kuului neljä hävittäjää, kuusi torpedovenettä, kolme sukellusvenettä, viisi pienoistsukellusvenettä, kaksi miinalaivaa ja seitsemän moottoritorpedovenettä.
Turkin ollessa sodassa puolueeton akselivallat eivät kyenneet toimittamaan aluksiaan Bosporinsalmen kautta. Kuitenkin joitakin keveitä aluksia kuljetettiin rautateitse sekä tie- ja kanavaverkon läpi Pohjanmereltä Tonavalle. Näitä olivat muun muassa kuusi 30. sukellusvenelaivueen tyypin IIB -sukellusvenettä, jotka purettiin ja kuljetettiin vuonna 1942 Constanțaan. Saksa kuljetti lisäksi Tonavaa pitkin kymmenen S-venettä ja 23 R-venettä sekä valmisti aseistettuja proomuja valtaamallaan Nikolajevin telakalla.
Italian kuninkaallinen laivasto siirsi Mustallemerelle pienen laivasto-osaston, johon kuului kuusi pienoissukellusvenettä ja laivue moottoritorpedoveneitä. Moottoritorpedovenelaivueen komentajana oli Francesco Mimbelli ja se sijoitettiin Jaltaan.
Operaatiot
Taistelut alkoivat 26. kesäkuuta 1941 Neuvostoliiton pommitettua Constanțan satamaa. Taistelun aikana laivueenjohtaja Moskva upposi osuttuaan miinaan, kun se väisti rannikkotykistön tulitusta. Mustanmeren laivasto huolsi piiritettyä Odessan rannikkokaupunkia ja lopulta evakuoi sieltä lokakuun lopulla 86 000 sotilasta ja 150 000 siviiliä. Evakuoinnin aikana Saksan ilmavoimien Junkers Ju 87 -koneet upottivat hävittäjä Frunzen ja yhden tykkiveneen.
Laivasto osallistui ensimmäisen Sevastopoliin tehdyn hyökkäyksen torjumiseen. Joulukuussa tehtiin Kertšiä vastaan maihinnousu, jonka seurauksena Kertšin niemimaa vallattiin takaisin saksalaisilta. Laivasto-osasto, johon kuului muun muassa risteilijä Krasnyi Krym, pysyi Sevastopolissa ollen tukien puolustusta tykistöllään. Neuvostoliiton sukellusveneet upottivat 29 000 tonnia aluksia Romanian ja Bulgarian rannikoilla.
Vuoden 1942 tapahtumista merkittävin on Sevastopolin piiritys. Talvella Mustanmeren laivasto tuki puolustusta tykistöllään sekä toimittaen täydennyksiä. Kuljetukset jatkuivat aina 27. kesäkuuta saakka. Niissä tuhoutuivat risteilijä Tšervona Ukraina, laivueenjohtaja Taškent sekä kuusi modernia hävittäjää.
Mustanmeren jäljellä olevat alukset evakuoitiin vuoden 1942 lopulla Potin satamaan Georgiaan. Neuvostosukellusveneet upottivat muun muassa pakolaislaivat MV Struman ja SS Çankayan.
Vuoden 1943 alkuun mennessä Mustanmeren laivasto oli supistunut yhteen taistelulaivaan, neljään risteilijään, laivueenjohtajaan, viiteen moderniin ja kolmeen vanhaan hävittäjään sekä 29 sukellusveneeseen. Koko laivasto kärsi heikosta huollosta, mikä oli seurausta puutteellisista tiloista.
Saksan kärsiessä muualla tappioita he aloittivat syyskuussa 1943 Kubanin sillanpään evakuoinnin, jossa onnistuttiin. Stukat upottivat Krimille iskiessään laivueenjohtaja Harkovin sekä hävittäjät Sposobnyn ja Bespoštšadnyin. Tappioiden seurauksena Stalin kielsi suurten pinta-alusten käytön Mustallamerellä.