cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hermann Göring
Ensimmäinen maailmansota
Adolf Galland kertoo muistelmissaan kuinka Göringin laivueen paluu kotiin sotatoimista oli yhtä näyttävä kuin hänen muutkin toimensa: kun Göring miehineen saapui junalla Müncheniin, asemalla odotti joukko mellakoivia kommunisteja valmiina käymään kotiin palaavien sotilaiden kimppuun riistääkseen näiltä tunnukset ja kunniamerkit. Ennen lentokentältä lähtöä Göring oli kuitenkin varotoimena käskenyt irrottaa ja ottaa mukaan konekiväärejä yksikön lentokoneista. Konekiväärit työnnettiin esiin vaunun ikkunoista ja Göring komensi vaununportailta joukkoa hajaantumaan. Mellakka hajosi välittömästi ja lentäjät marssivat paraatina asemalta.
Kiihdytinreaktori
Kiihdytinreaktori eli ADS on teoriassa toimiva ydinvoimalaratkaisu korkea-aktiivisen ydinjätteen hävittämiseksi, ja käyttämiseksi energiantuotannossa. Tavanomaisiin ydinvoimaloihin soveltumattomien radioaktiivisten raskaiden atomien isotooppien ytimet kyetään teoriassa käyttämään energian hallittuun tuottamiseen käyttämällä neutronisäteilyä reaktion alkuun saattamisessa. Turvallisuusnäkökohtiakin on jossain määrin selvitetty. Teoria ja osa teknisistä ratkaisuista on kehitetty CERNissä viime vuosikymmenten aikana (1990-). Yhtäkään tämäntyyppistä reaktoria ei ole vielä (2005 mennessä) toiminnassa.
Hermann Göring
Weimarin tasavallan aika
vasen|pienoiskuva|Hääpari Hermann Göring ja Emmy Sonneman Berliinin tuomiokirkon portailla. Hitler kuvassa taustalla oikealla. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Göring työskenteli liikennelentäjänä Tanskassa ja Ruotsissa sekä lentokonevalmistaja Fokkerilla. Ruotsissa ollessaan hän tutustui ensimmäiseen vaimoonsa paronitar Carin von Kantzowiin (omaa sukua Fock). Pari vihittiin Münchenissä helmikuussa 1923. Hermann Göring rakasti vaimoaan syvästi ja intohimoisesti. Carin Göring kuoli sydänkohtaukseen 1931. Göring nimesi myöhemmin rakennuttamansa suuren kartanon edesmenneen vaimonsa mukaan Carinhalliksi. Carin von Kantzown sisar Mary Fock oli puolestaan aviossa ruotsalaisen kreivi Eric von Rosenin kanssa.
Pari vuotta myöhemmin Göring tutustui Weimarissa käydessään Kansallisteatterin näyttelijättäreen (hänen virallinen tittelinsä oli valtakunnannäyttelijätär) Emmy Sonnemanniin, jonka kanssa hänet vihittiin avioliittoon 10. huhtikuuta 1935 uuden Saksan suurimmissa häissä Berliinin tuomiokirkossa. Pariskunnalle syntyi yksi tytär, Edda Göring, 2. kesäkuuta 1938. Edda Göring kuoli Münchenissä 80 vuoden iässä 21. joulukuuta 2018.
Göring liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1922. Hänen yläluokkainen taustansa ja sotasankarin menneisyytensä tekivät hänestä keskeisen henkilön nuoressa ja pienessä puolueessa. Joulukuussa 1922 Adolf Hitler nimitti Göringin vasta muodostamansa puolueen taistelujärjestön SA:n johtajaksi Emil Mauricen (1920–1921) ja Hans Ulrich Klintzschen (1921–1923) jälkeen.
Juice Leskinen & Coitus Int (albumi)
Juice Leskinen & Coitus Int on Juice Leskisen, Mikko Alatalon ja Harri Rinteen Coitus Int -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1973. Se on samalla sekä Leskisen että Alatalon ensimmäinen studioalbumi. Ensimmäinen CD-versio levystä tuli vuonna 1989, ja remasteroitu versio vuonna 2003, mukana yhtyeen ensimmäisen singlen kappaleet bonusraitoina.
Hermann Göring
Weimarin tasavallan aika
9. marraskuuta 1923 Göring otti osaa kansallissosialistien Münchenissä järjestämään oluttupavallankaappaukseen, joka epäonnistui surkeasti. Göring haavoittui poliisin tulituksessa vaikeasti reiteen. Göringin puoluetoverit kantoivat runsaasti verta vuotavan toverinsa Hof Residenzstraße 25:een, jonka juutalainen omistaja Robert Ballin otti Göringin hoiviinsa pelastaen mahdollisesti tämän hengen. Ballin ja hänen vaimonsa säilyvät myöhemmin hengissä holokaustista, koska Göring suojeli heitä. Tuon ajan tavan mukaan Göringille annettiin kipuja vastaan runsaasti morfiinia, mikä oli alkuna hänen aina toisen maailmansodan loppuun jatkuneelle huumausaineriippuvuudelleen. Göring halusi välttää pidätyksen ja pakeni Saksasta Itävallan kautta Italiaan, jossa hän tutustui maan pääministeriin Benito Mussoliniin. Myöhemmin Göring asettui asumaan vaimonsa kotimaahan Ruotsiin, josta hän palasi takaisin Saksaan vuoden 1927 lopulla viranomaisten julistettua vallankaappausyritykseen osallistuneille yleisen armahduksen. Hän liittyi uudelleen kansallissosialistisen puolueen ja SA:n jäseneksi.
Juice Leskinen & Coitus Int (albumi)
Albumin tuotti Måns Groundstroem. Juice on itse sanonut, että albumin sisältönä oli ”siihen asti tehty rock-musiikki suomen kielellä”
Hermann Göring
Weimarin tasavallan aika
Vuonna 1928 Göringistä tuli yksi kansallissosialistien ensimmäisistä valtiopäiväedustajista. Hitler antoi hänelle SA:ssa yliryhmänjohtajan (SA-Obergruppenführer) arvon. Täten Göring saavutti merkittävän avainaseman, jonka avulla hän saattoi edesauttaa kansallissosialistien valtaannousua.
Juice Leskinen & Coitus Int (albumi)
Kultalevy myönnettiin vuonna 1976. Albumia on myyty yhteensä 25 000 kappaletta.
Hermann Göring
Weimarin tasavallan aika
31. heinäkuuta 1932 pidetyt vaalit olivat kansallissosialisteille erittäin menestyksekkäät. Puolueesta tuli valtiopäivien suurin puolue. 30. elokuuta 1932 valtiopäivät valitsivat Göringin valtiopäivien puhemieheksi. Häntä äänestivät kansallissosialistien lisäksi myös kaikki katolisen Zentrum-puolueen ja Baijerin kansanpuolueen edustajat. Täten kansallissosialistit olivat saaneet haltuunsa tasavallan kolmanneksi korkeimman viran valtakunnanpresidentin ja valtakunnankanslerin jälkeen. Uuden asemansa myötä Göringillä oli myös oikeus päästä aina halutessaan valtakunnanpresidentti Paul von Hindenburgin puheille.
Juice Leskinen & Coitus Int (albumi)
Kappaleet
Kaikki kappaleet laulaa Leskinen, ellei toisin mainita.
Hermann Göring
Weimarin tasavallan aika
Jo seuraavassa valtiopäivien täysistunnossa 12. syyskuuta 1932 Göring käytti asemaansa ja esti presidentti von Hindenburgin allekirjoittaman valtiopäivien hajottamisen määräävän asetuksen lukemisen, koska ei myöntänyt valtakunnankansleri Franz von Papenille puheenvuoroa, missä hän olisi vaatinut luettavaksi valtiopäiville punaisessa salkussa tuomansa tiedon ennenaikaisten valtiopäivävaalien järjestämisestä. Sen sijaan äänestettiinkin von Papenin hallituksen luottamuksesta ensin, ja kun kansallissosialistit muun muassa kommunistien kanssa äänestivät epäluottamuksesta, oli von Papen menettänyt puheenvuoron saatuaan valtakunnankanslerina valtiopäivien luottamuksen, jolloin puhemies Herman Göring piti häntä entisenä valtakunnankanslerina, millä ei ole oikeutta tuoda tietoa presidentti Hindenburgin päätöksestä järjestää ennenaikaiset valtiopäivävaalit.
Juice Leskinen & Coitus Int (albumi)
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
CD-bonukset
Hermann Göring
Kolmas valtakunta
Adolf Hitlerin noustua valtaan 30. tammikuuta 1933 Göringistä tuli Hitlerin valtakunnanhallituksen salkuton ministeri. Hän oli yksi hallituksen kolmesta kansallissosialistisesta ministeristä. Hänelle oli kuitenkin luvattu ilmailuministerin virka, mikäli Saksalla tulevaisuudessa olisi ilmavoimat. Samalla Göringistä tuli myös Saksan suurimman osavaltion Preussin sisäministeri. Sisäministerin ominaisuudessa hän oli myös Preussin poliisin päällikkö. Täten hän saattoi vaikuttaa keskeisesti siihen, että Preussin hallinto yhdenmukaistettiin (Gleichschaltung) kansallissosialistien haluamalla tavalla ja uuden hallinnon vastustajat vangittiin ja toimitettiin keskitysleireihin. Muodollisen esimiehensä, Preussin pääministeri Franz von Papenin Göring yksinkertaisesti syrjäytti päätöksenteossa; myöhemmin hän otti itselleen myös Preussin pääministerin viran.
Preussin sisäministerin ominaisuudessa Göring määräsi perustettaviksi ensimmäiset keskitysleirit, joihin hallituksen vastustajat toimitettiin hallinnollisilla päätöksillä turvasäilöön. Göringin aloitteesta perustettiin vuonna 1933 Preussin salainen valtionpoliisi Gestapa, joka laajeni muutaman vuoden kuluttua valtakunnalliseksi Gestapoksi. Gestapan ensimmäinen johtaja Rudolf Diels oli Göringin perhetuttu.
Vuonna 1934 Göringistä tuli valtakunnan jahti- ja metsänhoitomestari. 30. elokuuta 1933 Göring sai jalkaväenkenraalin arvon. Tämä merkitsi viiden upseerinarvon ylittävää ylennystä, koska Göring oli aiemmin ollut valtakunnanarmeijan kapteeni. Ylennyksen tarkoituksena oli antaa Göringille riittävä sotilaallinen asema ja auktoriteetti hänen ryhtyessään rakentamaan Saksalle ilmavoimia, Luftwaffea. Toukokuussa 1935 Göring nimitettiin Luftwaffen komentajaksi, samalla hänelle myönnettiin ilmavoimien kenraalin arvo.
Vuonna 1937 Göringistä tuli Saksan talouden uuden valtakunnallisen suunnitelman, nelivuotissuunnitelman, johtaja. Täten hän sai käytännössä diktatoriset valtuudet Saksan talouden johtamisessa. Nelivuotissuunnitelman johtajana Göringin pääasiallinen tehtävä oli saattaa Saksan talous sotakuntoon. Tässä tehtävässä hän kuitenkin epäonnistui; vuonna 1942 maan uusi varusteluministeri Albert Speer sai käytännössä Göringin valtuudet maan talouden johtamisessa. Saksan Wehrmachtia vuonna 1938 ravistelleen Blomberg–Fritsch-kriisin yhteydessä – jossa sekä valtakunnansotaministeri Werner von Blomberg että Wehrmachtin komentaja Werner von Fritsch pakotettiin eroamaan viroistaan tekaistujen moraalittomuussyytteiden avulla – Göring pyrki Blombergin seuraajaksi Wehrmachtin komentajaksi. Hitler kuitenkin noudatti Blombergin neuvoa ja otti itse Wehrmachtin komentajuuden. Eräänlaiseksi lohdutukseksi hän myönsi Göringille 4. helmikuuta 1938 marsalkan arvon. Blombergin eron jälkeen Göring oli vuoteen 1939 ainoa, jolla oli tämä arvo. Täten hän oli sotilasarvoltaan Wehrmachtin korkein upseeri.
Lokakuussa 1938 Saksan juutalaisia kohdanneen pogromin, kristalliyön, jälkeen Göring kehitti suunnitelman, jonka mukaan Saksan juutalaisilta vaadittiin kollektiivinen miljardin valtakunnanmarkan vahingonkorvaus, koska pogromia pidettiin reaktiona juutalaisen Herschel Grynszpanin suorittamaan murhaan. Heinäkuussa 1941 Göring valtuutti Heydrichin laatimaan kokonaissuunnitelman juutalaiskysymyksen lopullisen ratkaisun läpiviemiseksi. Hänen tuli laatia ohjelman organisaatio ja suunnitelma sekä arvioida sen kustannukset. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä Göring väitti, ettei hän tiennyt mitään juutalaisten joukkomurhista.
Hitlerin sotasuunnitelmiin Göring suhtautui skeptisesti, koska hän epäili Saksan mahdollisuuksia menestyä sodassa. Vuoden 1938 sudeettikriisin aikaan Göring järjesti yhdessä Benito Mussolinin kanssa ulkoministeri Joachim von Ribbentropin selän takana Münchenin konferenssin. Siinä kriisiin saavutettiin rauhanomainen neuvotteluratkaisu, jonka seurauksena Tšekkoslovakian Sudeettialueet liitettiin Saksaan. Toisen maailmansodan aattona Göring yritti vielä kerran saavuttaa neuvotteluratkaisun ruotsalaisen liikemiehen Birger Dahleruksen avulla. Hitler ei kuitenkaan suostunut neuvotteluihin, koska hän oli sitä mieltä, että Saksa voittaa Puolan sodassa helposti.
Toinen maailmansota
Sodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1945 Göring pakeni jo lähes saarretusta ja raunioituneesta Berliinistä Berchtesgadeniin, Baijeriin. Sieltä hän lähetti Hitlerille sähkeen, jossa hän ilmoitti ottavansa Saksan valtionjohdon käsiinsä, koska Hitler oli ilmoittanut pysyvänsä Berliinissä kuolemaansa saakka ja täten tosiasiallisesti luopunut valtion johdosta. Hessin lennettyä Isoon-Britanniaan Göring oli Hitlerin asetuksen mukaan hänen ensisijainen seuraajansa. Göringin sähke oli seuraavanlainen:
Talvisodan neuvot
Saksan ja Neuvostoliiton välinen Molotov–Ribbentrop-sopimus esti Saksaa julkisesti tukemasta Suomea talvisodan aikana. Suomen tuleva Berliinin-lähettiläs Toivo Kivimäki lähetettiin kuitenkin helmikuussa 1940 Berliiniin hakemaan Saksalta tukea sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Suhtautuminen oli aluksi nihkeää, mutta tilanne muuttui äkisti Suomen ilmoitettua aikeestaan hyväksyä liittoutuneiden avuntarjous. Kivimäelle järjestettiin kiireesti 22. helmikuuta tapaaminen Göringin kanssa. Ragnar Nordströmin 1940-luvun lopulla kirjoittamien muistelmien mukaan Göring antoi Kivimäelle lupauksen Saksan tulevasta hyökkäyksestä Neuvostoliittoon.
Göringille myönnettiin juhannuksena 1941, kolme päivää operaatio Barbarossan alkamisen jälkeen Suomen Valkoinen Ruusu suurristillä ketjui­neen. Kunniamerkin luovutti Berliinissä suurlähettiläs Kivimäki. Ulkoministeri Rolf Wittingille lähettämässään ”hyvä veli” -kirjeessä Kivimäki kuvaa luovutustilaisuutta. Hän kiittää Göringiä talvisodan aikaisesta neuvosta ja ”koron kanssa” -lupauksesta. Historioitsija Heikki Ylikangas arvioi, että kunniamerkin luovuttaminen Göringille on jo yksin osoitus Göringin lupauksen merkityksestä talvisodan päättäneissä neuvotteluissa. Hän myös arvioi, että Saksa oli tulkinnut Suomen ratkaisut seuraukseksi siitä, että Göringin ilmoitus otettiin vakavasti ja että sitä noudatettiin. Historioitsija Erkki Hautamäki kertoo teoksessaan Suomi myrskyn silmässä, joka perustuu Mannerheimin salaiseksi leimattuun S32-kansioon, että Mannerheim sai saksalaisilta 5. maaliskuuta 1940 kirjeen, jonka he olivat kaapanneet venäläiseltä kenraalikuriirilta tämän lentomatkalla Englantiin. Tämä dokumentti paljasti Britannian ja Neuvostoliiton jo 15. syyskuuta 1939 tekemän sotasopimuksen liittyen pohjoisrintaman muodostamiseksi Skandinaviaan tulevassa sodassa Saksaa vastaan. Britannian pääministeri Winston Churchill saikin kirjeen Suomesta, jonka presidentti Ryti ja Mannerheim olivat allekirjoittaneet 24. kesäkuuta 1941. Kirjeessä maan johto teki selväksi, että Suomessa oltiin tietoisia Englannin ja Neuvostoliiton salaisesta sopimuksesta.
Göringin maine
upright|pienoiskuva|Göringin käyttämä puku Göring tuli tunnetuksi ylitsepursuavasta mukavuudenhalustaan ja kalliista maustaan. Elämäntavoiltaan yleensä askeettisten natsijohtajien joukossa hän profiloitui hyvän ruoan, kalliiden viinien ja kauniiden naisten ystävänä. Eräiden arvioiden mukaan hän oli Hitlerin linkki kansallissosialistien ja vanhan saksalaisen sotilaseliitin välillä.
Saksan kansa oppi yhtäältä tuntemaan hänet lupsakkaana ja joviaalina, jos kohta myös rahvaanomaisena johtajana, joka ”laskeutui kansansa pariin” esimerkiksi talviapukeräyksen avajaisissa, ja joka piti lapsille puheita radiossa. Toisaalta Göringin koreilunhalusta revittiin Saksassa vitsejä. Koska hänen valtakunnanmarsalkan univormunsa oli koristeltu lukemattomin kunniamerkein, hänestä käytettiin nimitystä ”kultainen fasaani”. Göring tuli tunnetuksi myös innokkaana metsästäjänä, joka otti omikseen Saksan keisarien entisiä metsästysmaita.
Göringillä oli useita hyväpalkkaisia virkoja, ja hän onnistui haalimaan itselleen runsaskätisesti ”vapaaehtoisia” lahjoja esimerkiksi häälahjoikseen vuonna 1935 ja 50-vuotislahjoikseen. Göring tuli myös tunnetuksi natseista suurimpana taiteenystävänä rohmuten taideaarteita sotasaaliin joukosta hulppean metsästyslinnansa Carinhallin kokoelmiin. Saksan museonjohtajat vapisivat Göringin vierailujen edellä, koska hän yleensä vaati lahjoituksia ja takavarikoi suoralta kädeltä itseään miellyttävät taideaarteet. Sodan aikana hän keräsi yksityiskokoelmiinsa Carinhalliin lukuisia taideaarteita miehitetyiltä alueilta.
Sodan loppuvaiheessa Göringin julkinen maine kärsi paitsi Saksan kaupungit raunioittaneiden pommitusten johdosta, myös siksi, että hän Saksan kansan kärsimästä puutteesta huolimatta keräsi itselleen yhä uusia rikkauksia.
Nürnbergin tuomio
pienoiskuva|vasen|[[Nürnbergin oikeudenkäynnit|Nürnbergin oikeudenkäynnissä otettu kuva. Eturivissä vasemmalta Göring, Hess, von Ribbentrop ja Keitel.]] Nürnbergin oikeudenkäynnissä Göring oli korkea-arvoisin tuomiolle saatu kansallissosialisti. Oikeudenkäynnin kuluessa hän pääsi irti morfiiniriippuvuudestaan, laihtui lähes 20 kilogrammaa ja sai terävän älynsä jälleen esiin. Ennen oikeudenkäyntiä yhdysvaltalainen psykiatri Douglas Kelley teki syytetyille natseille älykkyystestin ja Göring sai 138 pistettä (huippuälykkyys). Hän puhui oikeudenkäynnissä varsin taitavasti ja puolusti itseään loppuun asti, mutta sai lopulta kuolemantuomion. Tuomion täytäntöönpanoa edeltäneenä yönä hän kuitenkin onnistui tekemään itsemurhan syanidilla ja vältti näin hirttämisen. Hän kuoli 53-vuotiaana. Vieläkään ei ole täyttä varmuutta siitä, oliko Göringillä koko ajan syanidikapseli mukanaan vai toiko jokin ulkopuolinen taho myrkyn hänelle. On väitetty, että syanidi saatiin toimitettua hänelle yhdysvaltalaisen sotapoliisin saksalaisen tyttöystävän avustuksella. Göring itse kertoo viimeisessä kirjeessään tuoneensa kolme syanidikapselia vankilaan. Yhden kapselin hän piilotti voidepurkkiin. Toisen kapselin hän kätki selliin, mutta piti yhtä kapselia aina sukanvarressa oikeudenkäyntien ajan. Kolmannen kapselin Göring piilotti vaatteisiinsa, ja se luonnollisesti löytyi ruumiintarkastuksessa. Näin olikin tarkoitus, jotta luultaisiin, ettei hänellä olisi enää yhtään syanidia jäljellä.
Nicolas-Louis François de Neufchâteau
Nicolas-Louis François de Neufchâteau (17. huhtikuuta 1750 Saffais Lothringen – 10. tammikuuta 1828 Pariisi) oli ranskalainen agronomi, poliitikko ja Ranskan akatemian jäsen.
Varhaisvaiheet
François de Neufchâteau syntyi kyläkoulun opettajan ja johtajan perheeseen. Hän herätti jo varhain Neufchâteaussa virkapaikkaa pitävän Elsassin kruununvoudin Henri d'Héninin huomion. Runot, joita hän kirjoitti 12-vuotiaana kiitokseksi suojelijalleen, saivat osakseen sekä Voltairen että Rousseaun hyväksynnän. Hän kävi koulun Neufchâteaussa ja opiskeli juridiikkaa Reimsissä. Vuonna 1765 tuskin 15-vuotiaana hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Poésies diverses, jota seurasi Pièces fugitives.
Vuonna 1766 hänet hyväksyttiin Dijonin akatemian jäseneksi, ja myöhemmin seurasivat Lyonin, Marseillen ja Nancyn akatemioiden jäsenyydet. Kuusitoistavuotiaana hän sai lisätä nimeensä Neufchêteun kaupungin nimen ja näin hänen sukunimekseen tuli François de Neufchâteau.
François de Neufchâteau nimitettiin vuonna 1770 Toulin Saint-Clauden episkopaalisen collegen opettajaksi, mutta hänet erotettiin pian, koska hän esitti tehtävässään "filosofisia" ajatuksia. Vuonna 1776 hän osti itselleen oikeudenkäytön viran Mirecourt’in kihlakunnasta Vosges’ista.
Hänestä tuli Lothringenin talousviraston varajohtaja vuonna 1781. Hänet nimitettiin yleisen syyttäjän virkaan Saint-Dominguessa (nyk. Haiti) vuonna 1783, ja hän lähti Ranskasta uudelle virkapaikalleen, jossa hän viipyi vuoteen 1786. Hän opetteli siirtokunnan taloutta ja sen kehitysmahdollisuuksia. Hän oli yhteistyössä Almanach des Muses’n kanssa ja käänsi sitä varten Raivoisan Rolandin säkeitä, mutta ne tuhoutuivat paluumatkalla hänen jouduttuaan haaksirikkoon. Vuonna 1787 hän palasi takaisin Lothringeniin, jossa hän omistautui maataloudelle ja jatkoi kirjeenvaihtoaan filosofien, kirjailijoiden ja runoilijoiden kanssa.
Vallankumous
Hänet valittiin Ranskan vallankumouksen aikana toimineen Konventin jäseneksi, mutta hän kieltäytyi osallistumasta sen toimintaan ja vetosi heikkoon terveyteensä. Hän myös kieltäytyi hänelle tarjotusta oikeusministerin tehtävästä. Kansalliskokouksen lopettamisen jälkeen hän palasi vanhaan tehtäväänsä Vichereyn (Vosges) rauhantuomariksi, johon hänet valittiin 1790.
Hän joutui kokemaan myös vallankumouksen ajan vankilat, sillä 2. syyskuuta 1793 ja 4. elokuuta 1794 välisen ajan hän vietti vankeudessa. Hänen valittiin kuitenkin Ranskan ja vallankumouksen korkeimman oikeuden Tribunal de cassation jäseneksi 3. tammikuuta 1796. Hän oli ylin poliisivirkamies Vosgesin departementissa marraskuusta 1795 alkaen. Hänet nimitettiin Ranskan sisäministeriksi 6. heinäkuuta 1797, ja hän oli tehtävässä 14. syyskuuta 1797 sakka, jolloin Lazare Carnot korvasi hänet. Hänet valittiin uudelleen arvannostolla sisäministeriksi toukokuussa 1798, ja tällöin ministeriys kesti lähes vuoden.
Huoltosuhde
Huoltosuhde tarkoittaa yleisesti tilastoidun työvoiman ulkopuolella olevien määrää suhteessa varsinaisen työvoiman määrään.
Nicolas-Louis François de Neufchâteau
Napoleon
Hän liittyi Napoleonin kannattajiin, ja hänet valittiin senaattoriksi vuonna 1800, ja vuosina 1804 -1806 hän toimi senaatin puhemiehen. Hän sai asetuksella 26. huhtikuuta 1808 keisarikunnan kreivin arvon. Tämän jälkeen hän vetäytyi julkisesta elämästä sairastamaan kihtiään ja kirjallisten töiden pariin.
Huoltosuhde
Tällainen kuvaustapa on tiettävästi ollut käytössä ainakin 1940-luvulta saakka, jolloin siitä on käytetty ilmaisua elatusrasitus. Käsite ”rasitus” voi kuvastaa joidenkin mielestä vanhakantaista käsitystä väestökerrosten eriarvoisuudesta, mitä nykyisellä ilmaisulla huoltosuhde ei ole.
Määrittely
Huoltosuhteella on kaksi eri määrittelyä. Se voi olla väestöllinen (demografinen) huoltosuhde tai taloudellinen huoltosuhde.
Väestöllinen huoltosuhde
Väestöllinen huoltosuhde ilmoitetaan ei-työikäisten ja työikäisten määrien suhteena: kuinka monta ei-työikäistä kansalaista on kutakin työikäistä kohti jollakin määritellyllä alueella tai koko maassa. Väestötieteilijät laskevat suhdeluvun niin, että ei-työikäisiksi määritellään kaikki alle 15-vuotiaat ja yli 64-vuotiaat. Työikäisiä ovat loput eli näiden rajojen väliin sijoittuvat. Kyse on siis lähinnä väestön ikärakenteen ja sen muutosten kuvaamisesta.
Taloudellinen huoltosuhde
Taloudellinen huoltosuhde ilmaisee työttömien ja muiden työvoiman ulkopuolella olevien määrän suhteessa työllisten määrään. Edelliseen lasketaan mukaan 0–14-vuotiaat, opiskelijat, ase- tai siviilipalvelusta suorittavat, eläkeläiset sekä muut työvoiman ulkopuolella olevat, esimerkiksi omaa kotitalouttaan hoitavat. Työllisiksi luetaan kaikki 15–64-vuotiaat henkilöt, jotka vuoden viimeisellä viikolla olivat ansiotyössä eivätkä olleet työnhakijoina.
Taloudellinen huoltosuhde riippuu merkittävällä tavalla talouden suhdannekehityksestä niin kansallisesti ja alueellisesti kuin maailmanlaajuisestikin. Siinä tapahtuvien muutosten ennustaminen on tämän vuoksi varsin hankalaa, eikä ennustamista usein edes yritetä. Väestöllinen huoltosuhde on Suomessa pysynyt vuosikymmenten mittaan melko vakaana, mutta taloudellinen suhdeluku on vaihdellut, varsinkin alueellisesti.
Triviatieto
Trivia- eli nippelitieto (myös triviaali tieto) tarkoittaa yleisesti johonkin aiheeseen liittyvää irrallista, usein toisarvoista, tietoa.
Käsite pohjaa adjektiiviin triviaali, jonka merkityksiä ovat yksinkertainen, alkeellinen, itsestään selvä; tylsä, lattea; perus-. Trivialla saatetaan tarkoittaa myös jossain määrin yleistietoa.
1900-luvun lopulla triviatiedolla saatettiin tarkoittaa tietoa, josta on hyötyä lähinnä tietokilpailussa. Triviatietokilpailuista tunnetuimpia on Trivial Pursuit -lautapeli.
Jakob Benzelius
Jakob Benzelius (1683–1747 ) oli Uppsalan arkkipiispa vuosina 1744–1747. Hän toimi vuodesta 1718 teologian professorina Lundin yliopistossa, vuodesta 1731 Göteborgin piispana ja vuodesta 1744 Upsalan arkkipiispana. Hattupuolueen jäsenenä ja oikeaoppisuuden puolustajana tunnettu Benzelius oli 1720-luvun vaikutusvaltaisin henkilö Ruotsin valtiollisessa ja kirkollisessa elämässä. Hänen jumaluusopin väitöskirjansa Epitome repetitionis theologiae levisi laajalti valtakunnassa ja Suomenkin kouluissa se oli oppikirjana useiden vuosien ajan. Hänen toinen teoksensa Repetitio theologica (1735) oli tarkoitettu ylioppilaille ja papeille.
Benzeliuksen isä oli Erik Benzelius vanhempi ja hänen veljensä Erik Benzelius nuorempi. Hänen lapsensa aateloitiin nimellä Benzelstierna.
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa
thumb|[[Carola Häggkvist]]
Ruotsi on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta lähtien. Se on jättänyt välistä vuosien, ja  kilpailut. Ruotsin edustajaksi Eurovision laulukilpailuun pääsee SVT:n järjestämän Melodifestivalenin voittaja.
Ruotsi on voittanut Eurovision laulukilpailun seitsemän kertaa. Ensimmäinen voitto saavutettiin vuonna Abban kappaleella ”Waterloo”. Toinen voittajakappale oli Herreysin ”Diggi-loo diggi-ley”, kolmas Carolan ”Fångad av en stormvind” , neljäs Charlotte Nilssonin ”Take Me to Your Heaven” , viides Loreenin ”Euphoria” , kuudes Måns Zelmerlöwin ”Heroes” ja seitsemäs Loreenin "Tattoo" (2023). Ruotsi on järjestänyt kisat kuusi kertaa voittojen jälkeisinä vuosina, ensin vuonna Tukholmassa, sitten  Göteborgissa,  Malmössä ja vuonna  taas Tukholmassa. Vuonna vuorossa oli Malmö. Vuonna 2016 Euroviisut järjestettiin kolmannen kerran Tukholmassa ja toista kertaa Globenissa.
Ide (Traakia)
Ide oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakian Khersonesoksella nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan noin kilometri pohjoiseen nykyisestä Çanakkalen maakunnan Güneylin kylästä.
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa
Ruotsi esitti kappaleensa ruotsin kielellä, kunnes kielisäännön vapauduttua laulukieleksi vaihtui englanti. Vuonna laulettiin osittain ranskaa englannin lisäksi. Ruotsiksi ei ole laulettu kertaakaan esityskielen vapauden aikana. Kielisääntö laadittiinkin juuri sen jälkeen, kun Ruotsin vuoden kappale laulettiin englanniksi. Ennen sitä oli pidetty itsestään selvänä, että jokainen maa laulaa omalla kielellään. Kielisääntö oli myös hetkellisesti poissa käytöstä vuosina 1973–1976, joten Abban vuoden 1974, Charlotten vuoden 1999, Loreenin vuoden 2012, Måns Zelmerlöwin vuoden 2015 ja Loreenin vuoden 2023 voittojen myötä Ruotsilla on viisi englannin- ja kaksi ruotsinkielistä (Herreys ja Carola) voittokappaletta.
Ide (Traakia)
Ide sijaitsi Traakian Khersonesoksen pohjoisrannikolla itään Paionista ja länteen Lysimakheiasta. Kaupungista ei tiedetä juuri mitään. Ainoa maininta siitä on Pseudo-Skylaksilla.
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa
Ruotsi on yksi Euroviisujen menestyneimmistä maista, mutta 2000-vuosikymmenen loppuvuosina maa ei ollut yltänyt kovin korkeille sijoille. Vuonna Ruotsi putosi finaalista ensimmäistä kertaa. Vuonna Ruotsi oli menestyksekäs Eric Saaden saavutettua kolmannen sijan 185 pisteellä. Seuraavana vuonna Loreen vei voiton Azerbaidžanin Bakussa järjestetyissä kisoissa. Loreenin kappale ”Euphoria” keräsi 372 pistettä, joka on Euroviisujen silloisen pistelaskusysteemin toiseksi paras pistemäärä, jolla hän jää Norjan Alexander Rybakin ”Fairytalesta” 15 pisteen verran. Loreen ohitti Lordin pistemäärän 292 juuri silloin, kun Mr. Lordi itse kertoi Suomen antamat pisteet. Seuraava voitto tuli vuoden 2015 kilpailussa, jolloin Måns Zelmerlöwin kappale ”Heroes” keräsi 365 pistettä. Vain kahdeksan vuotta tämän jälkeen, vuonna 2023, Loreen voitti toisen kerran, tällä kertaa kappaleella "Tattoo", saaden Ruotsin parhaan pistemäärän koskaan (583). Loreenista tuli myös ensimmäinen naisartisti, joka on voittanut Euroviisut kahdesti.
Nykyinen pistejärjestelmä
Vuodesta 1975 käytössä ollut suomalaisen viihdepäällikkö Heikki Seppälän ideoima äänestyskäytäntö:
Vuodesta 2006 lähtien, pisteiden jaon nopeuttamiseksi, pisteiden lukija on kertonut vain kolme suurinta pistettä (pisteet 8, 10, 12), kun pienemmät pisteet (1–7) ilmestyvät ruutuun suoraan.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
Kun vuonna 2003 kiinnostus Eurovision laulukilpailua kohtaan lisääntyi, EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta seuraavanlaiseksi:
Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on:
Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. Kymmenen parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin. Semifinaalissa ei kerrota kunkin valtion saamia pistemääriä vaan ne paljastetaan vasta finaalin jälkeen. Semifinaalista finaaliin selvinneet ilmoitetaan satunnaisessa järjestyksessä.
Kaksi semifinaalia
Koska kiinnostus Eurovision laulukilpailuun vain jatkoi kasvamistaan, päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä:
Ruotsin antamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Ruotsi ei osallistunut kilpailuun 1976. Vuonna 2010 Ruotsi ei päässyt finaaliin, mutta sai äänestää siinä.
Ruotsin saamat pisteet
Ainoastaan finaalissa saadut pisteet näkyvät taulukossa. Ruotsi ei osallistunut kilpailuun vuonna 1976. Vuonna 2010 maa ei selviytynyt finaaliin. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Kapellimestarit
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.
Luis Bacalov
thumb|Luis Bacalov vuonna 2014. Luis Enríquez Bacalov (30. maaliskuuta 1933 Buenos Aires, Argentiina – 15. marraskuuta 2017 Rooma, Italia ) oli argentiinalaissyntyinen italialainen säveltäjä, joka tuli tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikillaan. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1967 ja voitti palkinnon 1996.
Bacalovin tunnetuimpia töitä ovat Matteuksen evankeliumi (1964) ja Il Postino – Posteljooni (1994). Quentin Tarantino käytti Bacalovin musiikkia Django Unchained- ja Kill Bill -elokuvissa. Säveltäjä työsti musiikkia myös elokuvien ulkopuolella; häneltä valmistui esimerkiksi teoksia orkesterille ja kuorolle.
Bacalov syntyi Buenos Airesissa. Vuodesta 1959 alkaen hän asui Italiassa. Bacalov jatkoi aktiiviuraansa 1960-luvulta aina 2000-luvulle. Hän esiintyi kansainvälisesti pianistina.
Helmitorni
Asunto Oy Helsingin Helmitorni, vuoteen 2015 asti nimeltään Kiinteistö Oy Itäkeskuksen Maamerkki , on Helsingin Vartiokylän kaupungiosassa Itäkeskuksen Lyypekinaukion reunalla, Kauppakartanonkadulla sijaitseva tornitalo. Se on 82 metriä korkea ja siinä on 19 kerrosta. Ylhäällä on näköalatasanne. Talo valmistui vuonna 1987 ja sen on suunnitellut arkkitehti Erkki Kairamo. Rakennuksessa on nykyisin yli 50 asuntoa ja muutaman yrityksen toimitiloja.
Arkkitehtuuri
Rakennuksen 82 metriä korkea lasinen porrashuone on yksi selkeimmin erottuvista piirteistä rakennuksen ulkoasussa. Yhdessä rakennuksen katolla olevan lasilyhdyn kanssa ne muodostavat suurimittakaavaisen suprematistisen ristin. Rakennuksen taivaalle kurottautuva porrashuone korostaa rakennuksen korkeutta. Tähän pyrittiin myös katolle johtavien ilmastointikanavien sijoittamisella rungon ulkopuolelle. Näillä arkkitehtonisilla ratkaisuilla rakennuksen muoto on saatu kohtalaisen solakaksi huolimatta siitä, että rakennuksessa on vain 16 varsinaista kerrosta.
Maamerkin rakentamiseksi Haka järjesti arkkitehtikilpailun vuonna 1977. Kutsukilpailun voitti arkkitehtitoimisto Gullichsen, Kairamo, Vormala/ Arkkitehdit Ky:n ehdotus Valomerkki. Valmistumisestaan vuoteen 2006 asti se oli Helsingin korkein rakennus, muusta kaupunkikuvasta erottuva ”piikki”. Lasiseinäinen rakennuksen ulkopuolinen porrashuone on pimeään aikaan valaistu. Helmitornin rakennus on rungoltaan paikallavalettua betonia ja sen julkisivut ovat klinkkeripintaiset.
Chung Hyeon
Chung Hyeon (s. 19. toukokuuta 1996 Suwon) on eteläkorealainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 19 huhtikuussa 2018.
Chung eteni vuonna 2013 Wimbledonin poikien kaksinpelin loppuotteluun. Ammattilaiseksi hän siirtyi vuonna 2014. Grand Slam -debyyttinsä hän teki Wimbledonissa 2015. Vuonna 2017 hän voitti Milanossa tulevaisuuden tähtien ATP-turnauksen.
Australian avoimissa 2018 Chung eteni välieriin, missä joutui luovuttamaan Roger Federeriä vastaan ottelun toisessa erässä. Ennen turnausta maailmanlistan sijalla 58 ollut Chung voitti turnauksessa muun muassa maailmanlistan sijalla neljä olleen Alexander Zverevin sekä turnauksen kuusinkertaisen voittajan Novak Đokovićin.
Anna (vuoden 1970 elokuva)
Anna on Jörn Donnerin ohjaama suomalaiselokuva vuodelta 1970.
Filmi kertoo kollegoidensa arvostamasta anestesialääkäristä. Eronnut Anna on myös kymmenvuotiaan tytön äiti. Taloudellisestikin Annan elämä on hyvällä tolalla ja kotiapulainen katsomassa tyttären perään. Kesiään he viettävät aurinkoisessa saaristossa omalla mökillään. Moni voisi olla menestyneelle lääkärille kateellinen. Mutta julkisivun takana tyhjyyden tunne kalvaa Annaa. Heikki Katajisto voitti Parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon tästä elokuvasta jaettuna Naisenkuvia-elokuvan kanssa.
Yleisradion tallennepalvelu on julkaissut elokuvan VHS-kasettina. Finnkino julkaisi elokuvan DVD:nä vuonna 2008.
Veijareita vai vartijoita
Veijareita vai vartijoita on Dennis Duganin ohjaama yhdysvaltalainen poliisiaiheinen komediaelokuva vuodelta 2003.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä kahdesta erirotuisesta poliisista muodostuvan komediaparin luonteenpiirteet ovat toivottoman kliseisiä: musta mies on vastuuton suupaltti, valkoinen puolestaan ohjesääntöjä totteleva, ammatistaan ylpeä virkamies.
Liber Chronicarum
thumb|200px|Liber Chronicarumin ensimmäinen kuva: Jumala luo maailman.
Liber Chronicarum ("Kronikkojen kirja") eli Nürnbergin kronikka on yksi hienostuneimpia ja parhaiten dokumentoituja varhaisia painettuja kirjoja eli inkunaabeleita. Teos on kuvitettu maailmanhistoria. Se painettiin ensimmäisen kerran latinaksi kesäkuussa 1493, ja pian saman vuoden joulukuussa saksaksi. Teos painettiin Nürnbergissä. Teoksen kirjoittaja on Hartmann Schedel, ja Georg Alt oli vastuussa saksankielisestä käännöksestä. Albrecht Dürer todennäköisesti teki joitakin kirjan puupiirroksista.
Tutkijat ovat arvioineet, että kirjasta julkaistiin noin 1400–1500 latinankielistä ja noin 700–1000 saksankielistä kopiota. Vuodelta 1509 säilynyt dokumentti mainitsee, että teoksesta oli myymättä 539 latinankielistä ja 60 saksankielistä kappaletta. Nykyaikaan teoksia on säilynyt noin 400 latinankielistä ja 300 saksankielistä kappaletta.
Keskiaikaisen käytännön mukaan kirjalla ei ollut varsinaista nimeä ja nimilehteä. Oppineet kutsuvat teosta yleisesti nimellä Liber Chronicarum, sillä nimi esiintyy latinankielisen version hakemiston alussa. Monilla kielillä teoksesta käytetään nimeä Nürnbergin kronikka (esimerkiksi ) painopaikan mukaan. Saksaksi teosta kutsutaan nimellä Die Schedelsche Weltchronik kirjoittajan mukaan.
Aiheesta muualla
Hartmann Schedel
Virginian kuvernööri
thumb|230px|Virginian kuvernöörin kartano Virginian kuvernööri on Virginian päämies. Kuvernöörillä on toimeenpanovalta osavaltiossa.
Vuosina 1776-1788 Virginialla oli kuvernööri, vaikkei osavaltio ollutkaan ratifioinut Yhdysvaltain perustuslakia. Virginia liittyi unioniin 25. kesäkuuta 1788 Yhdysvaltain kymmenentenä osavaltiona.
Osavaltion nykyinen kuvernööri on republikaanisen puolueen Glenn Youngkin, joka astui virkaan tammikuussa 2022. Tuoreimmat kuvernöörinvaalit järjestettiin 2. marraskuuta 2021.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – miesten supersuurpujottelu
Miesten supersuurpujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 22. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Norjan Kjetil Jansrud ennen Yhdysvaltojen Andrew Weibrechtia. Pronssin jakoivat Kanadan Jan Hudec ja Yhdysvaltain Bode Miller.
Kyseessä oli neljäs kerta peräkkäin, kun norjalainen laskija voitti supersuurpujottelun olympiakultaa: Kjetil André Aamodt voitti 2002 ja 2006, Aksel Lund Svindal voitti vuonna 2010. Kyseessä oli Jansrudin kisojen toinen mitali ja Millerin uran kuudes olympiamitali.
Millerista tuli mitalin myötä vanhin mitalin voittanut alppihiihtäjä sekä toiseksi menestynein yhdysvaltalainen talvikisojen historiassa yhdessä kaukalopikaluistelija Bonnie Blairin kanssa.
Lähtökohdat kilpailuun
Alppihiihdon maailmancup kausi 2013–2014 oli nähnyt neljä supersuurpujottelukilpailua: Norjan Aksel Lund Svindal voitti 1. joulukuuta Lake Louisessa ja 20. joulukuuta Val Gardenassa, Sveitsin Patrick Küng voitti 7. joulukuuta Beaver Creekissä ja Sveitsin Didier Défago voitti 26. tammikuuta Kitzbühelissä.
Kilpailun lähtöpaikka oli 1592 metrin korkeudessa Small Panin ja Russian Trampolinen välissä. Kilpailupäivänä sää oli osittain pilvinen: parempien sääolojen toivossa lähtöä aikaistettiin tunnilla kello kymmeneksi.
Tulokset
Lähde:
Kyösti Laasonen
Kyösti Kalevi Laasonen (s. 27. syyskuuta 1945 Kitee) on suomalainen jousiammunnan olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän on Tomi Poikolaisen ohella menestynein suomalainen jousiampuja. Myös hänen veljensä Kauko Laasonen oli olympiatason jousiampuja.
Kyösti Laasonen voitti kultaa ensimmäisissä jousiammunnan Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1968. Maastoammunnassa hän saavutti MM-pronssia vuonna 1969 ja tauluammunnassa EM-pronssia vuonna 1970 sekä MM-hopeaa vuonna 1971. Jousiammunta oli Münchenissä 1972 ensi kertaa 52 vuoteen olympialaisten ohjelmassa. Laasonen epäonnistui ensimmäisenä kilpailupäivänä mutta nousi lopulta olympiapronssille. Hän hävisi voittajalle, maailmanennätystuloksen 2528 ampuneelle Yhdysvaltain 18-vuotiaalle John Williamsille 61 pistettä.
Laasonen saavutti jälleen MM-hopeaa tauluammunnassa vuonna 1973. Vuoden 1976 EM-kilpailuissa hän voitti henkilökohtaisen pronssin ja joukkuekilpailussa kultaa. Montrealin olympialaisissa 1976 hän jäi 15:nneksi. Vuonna 1978 hän voitti toisen henkilökohtaisen Euroopan-mestaruutensa. Moskovan olympialaisissa 1980 hän sijoittui seitsemänneksi Tomi Poikolaisen voittaessa kultaa.
Lysimakheia (Myysia)
Lysimakheia oli pieni kaupunki, jonka mainitsee vain Plinius vanhempi. Hänen aikanaan sitä ei ollut enää olemassa. Kaupungin nimen perusteella sen oli oletettavasti perustanut tai uudelleennimennyt Lysimakhos hellenistisellä kaudella 300-luvun eaa. lopussa tai 200-luvun eaa. alussa. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Lysimakheus.
Kyösti Laasonen
Laasosen uran toinen huippuhetki oli maailmanmestaruus Italian Punta Alassa 1981. Hän ampui tuloksen 2541 ja voitti yhdysvaltalaisen, vuoden 1976 olympiavoittajan Darrell Pacen, joka voitti toisen olympiakultamitalinsa vuonna 1984, yhdellä pisteellä ja tämän maanmiehen Richard McKinneyn kahdella pisteellä. Joukkuekilpailussa Suomi sai hopeaa. Neljännen kerran Laasonen kilpaili olympialaisissa vuonna 1984, jolloin hän sijoittui 28:nneksi.
Laasonen lopetti urheilu-uransa vuonna 1987, kun hän jäi kuudenneksitoista MM-kisoissa eikä täten saanut rahoitusta olympialaisiin valmistautumiseen. Aktiiviuransa jälkeen hän on jatkanut jousiammunnan valmentajana. Hän toimi muun muassa Tomi Poikolaisen tukihenkilönä. Seuratasolla hän edustaa Porin Jousiampujia.
Pietari (apostoli)
Apostolien tekojen mukaan Pietari johti Jerusalemin seurakuntaa Jeesuksen kuoleman jälkeen. Kristillisen perimätiedon mukaan hän kuoli marttyyrinä Roomassa vuoden 63 tai 64 tienoilla. Uudessa Testamentissa on kaksi Pietarin nimissä laadittua kirjettä, mutta osa nykytutkijoita olettaa, etteivät kirjeet ole Pietarin kirjoittamia.
Roomalaiskatolisen kirkon piirissä Pietaria pidetään ensimmäisenä Rooman piispana eli paavina. Katolinen kirkko katsoo Pietarin paaviuden alkaneen hänen saatuaan Jeesukselta Taivasten valtakunnan avaimet ja päättyneen hänen marttyyrikuolemaansa 60-luvulla. Nykytutkimuksen mukaan Pietari ei ollut Rooman piispa, sillä käsite syntyi vasta seuraavalla vuosisadalla ja Rooman seurakunta oli perustettu jo ennen hänen saapumistaan.
Pyhän Pietarin mukaan on perustettu 18. lokakuuta 1988 roomalaiskatolinen sääntökunta Fraternitas Sacerdotalis Sancti Petri (F.S.S.P) eli Pyhän Pietarin veljeskunta, joka keskittyy tridentiinisen messun viettämiseen ja toimii ainakin 13 maassa. Muita Pietari-nimisiä pyhimyksiä ovet esimerkiksi pyhä Peter Chrysologus (406–450), pyhä Pavian Pietari (kuollut 735), pyhä Anagnin Pietari (kuollut 1105), pyhä Tarentaisen Pietari (1102–1174), pyhä Peter Damian (1007–1072), pyhä Pietari Pareuzi (kuollut 1199), pyhä Veronan Pietari (1206–1252), pyhä Alcántaran Pietari (1499–1562), pyhä Peter Claver (1581–1654) ja pyhä Peter-Louis-Marie Chanel (1802–1841). Pietari on muun muassa paavien, kalamiesten, verkkojen tekijöiden ja laivojen rakentajien suojeluspyhimys.
Pietari on ainoa varsinainen paavi, jonka paavillinen nimi on ollut Pietari. Ensimmäisen paavin kunnioitukseksi hänen seuraajansa eivät ole käyttäneet kyseistä nimeä. Joillakin paaveilla tämä on kuitenkin ollut kastenimenä, kuten paavi Benedictus XIII:llä.
Luonne
Pietari kuvataan evankeliumeissa dynaamisena, impulsiivisena ja temperamentiltaan sangviinis-koleerisena hahmona. Apostolien teoissa kuvatun helluntain Pyhän Hengen vuodatuksen jälkeen Pietari kypsyy, ja hänen kiivautensa muuttuu johtamistaidoksi ja viisaudeksi. Paavali kertoo Galatalaiskirjeessä konfliktista, joka hänellä oli Pietarin kanssa. Paavali ja Pietari tapasivat ilmeisesti vain muutamia kertoja eivätkä juurikaan toimineet yhdessä, mutta arvostivat toisiaan ja toistensa työtä eri saroilla.
Ensimmäiset tiedot Pietarista – Pietarin kutsuminen opetuslapseksi
thumb|200px|[[Lluís Borrassà, Pietarin alttari: Jeesus kannattaa Pietaria vedessä, 1411.]]
Varhaisimmat maininnat Pietarista löytyvät Paavalin kirjeistä. Paavali käyttää Pietarista yleisimmin arameankielistä nimitystä Keefas, mutta myös kreikankielistä Petrosta, josta on johdettu suomalainen Pietari-nimi. Molemmat nimet tarkoittavat kalliota.
Evankeliumeista varhaisin maininta Pietarista on Markuksen evankeliumissa, jota tutkijat yleisesti pitävät neljästä Raamatun evankeliumista vanhimpana. Markuksen evankeliumi kertoo vain lyhyesti Pietarin, silloin vielä Simonin, ja tämän veljen Andreaan kutsumisesta Jeesuksen opetuslapsiksi. Pietarin kutsumista opetuslapseksi ja tämän lähtemistä seuraamaan Jeesusta ei käsitellä kovin laajasti Markuksen evankeliumissa. Samoin kuvataan lyhyesti myös kahden seuraavan opetuslapsen, Jaakobin ja Johanneksen, kutsuminen. Syynä asian lyhyeen käsittelemiseen voi olla se, että evankeliumin kirjoittaja on tekstiä kirjoittaessaan olettanut lukijoiden tietävän jo ennestään Pietarista. On myös esitetty, että evankeliumin kirjoittanut Markus olisi ollut Pietarin työtoveri, joten tämä olisi siksi aloittanut kuvauksensa Pietarista nopeasti päästäkseen pian kirjoittamaan tärkeämmistä tapahtumista. Koska evankeliumien kirjoittajia ei alun perin tiedetty, tutkijat eivät ole varmoja Markuksen evankeliumin kirjoittajasta.
Luukkaan evankeliumissa kuvataan tarkemmin Pietarin kutsumista opetuslapseksi. Luukkaan mukaan Jeesus osoitti jumalallisuutensa auttamalla Pietaria saamaan valtavan kalansaaliin. Tämän jälkeen Pietari, hänen veljensä sekä samassa kalaveneessä olleet Jaakob ja Johannes lähtivät Luukkaan evankeliumin mukaan Jeesuksen matkaan.
Pietarin perhe, varhainen elämä ja koulutus
Paavali mainitsee 1. Korinttilaiskirjeessä Pietarilla (eli Keefaalla) olleen vaimon, joka oli hänen mukanaan matkoilla. Pietarin lapsista ei ole Raamatussa mitään mainintaa, vaikka joidenkin myöhäisempien kirjoitusten mukaan hänen perheeseensä väitetään kuuluneen myös lapsia
Raamatussa puhutaan muutenkin jonkin verran Pietarin perheestä. Matteuksen evankeliumi mainitsee esimerkiksi tämän isän nimeksi Joonaan. Johanneksen evankeliumi kertoo Pietarin olleen kotoisin Betsaidan kaupungista hiukan Galilean ulkopuolelta. Pietarin nuoruusvuosista ennen Jeesuksen kohtaamista ei kuitenkaan kerrota mitään, mutta hänen tiedetään varttuneen osittain alueella, jolla ei juurikaan ollut juutalaisia.
Pietarista käytetään Apostolien teoissa sanaa "oppimaton". Kristillisten piirien tulkinnan mukaan tällä termillä viitattiin siihen, ettei Pietari ollut "kirjanoppinut" tai opiskellut nuoruudessaan kreikkalaisten tai juutalaisten rabbien opettamana. He väittävät Pietarin osanneen lukea ja kirjoittaa, joten täysin oppimaton hän ei heidän mukaansa ollut. Kristilliset tahot pitävät myös mahdollisena, että Pietari oli opiskellut nuoruudessaan kotona isänsä johdolla.
Pietari opetuslapsena ja hänen asemansa muiden opetuslasten joukossa
thumb|left|Pyhä apostoli Pietari, enkaustinen ikoni 700-luku [[Pyhän Katariinan luostarista.]]
Uudessa testamentissa esitetään neljässä kohdassa luettelo Jeesuksen opetuslapsista, ja vaikka joidenkin opetuslasten järjestys ja nimi luettelossa vaihtelee, on Pietari niissä aina ensimmäisenä. Matteuksen evankeliumin luettelossa lisäksi sanotaan: "ensimmäinen oli Simon, jota kutsuttiin Pietariksi".
Pietarin sijoittaminen opetuslapsista kertovien luetteloiden kärkeen saattaa kertoa siitä, että hänet kutsuttiin opetuslapseksi ensimmäisenä. Tätä vastaan puhuvat kuitenkin jotkin perustelut, kuten esimerkiksi se, että myös Andreas kutsuttiin opetuslapseksi Pietarin kanssa, eikä Pietari siis voinut olla yksin ensimmäinen opetuslapsi. Myös Johanneksen evankeliumi horjuttaa ajatusta Pietarista ensimmäiseksi kutsuttuna opetuslapsena. Johanneksen evankeliumissa nimittäin juuri Andreas esittelee Pietarin Jeesukselle, ja annetaan vaikutelma siitä että Andreas olisi ennen Jeesuksen tapaamista ollut Johannes Kastajan opetuslapsi.
Vaikka Jeesuksella olikin synoptisten evankeliumien mukaan kaksitoista opetuslasta, kuului heistä kolme tai neljä henkilöä pienempään sisäpiiriin, joka mainitaan useasti Raamatussa. Esimerkiksi Markuksen evankeliumi ja Luukkaan evankeliumi kertovat, että Jeesuksen herättäessä kuolleista erään synagogan esimiehen tyttären, hän salli vain kolmen opetuslapsensa – Pietarin, Johanneksen ja Jaakobin – tulla sisään kanssaan. Samoin Jeesuksen ollessa Kirkastusvuorella hänen mukanaan kerrotaan myös olleen vain samat kolme opetuslasta.
Raamatusta käy myös ilmi, että Pietari edusti paikoin kaikkia muita opetuslapsia. Esimerkiksi Jeesuksen kysyessä "Kenenkä te sanotte minun olevan?", vastaa Pietari koko opetuslapsijoukon puolesta: "Sinä olet Kristus." Pietari johtaakin opetuslasten puhetta suuressa osaa Uutta testamenttia, lukuun ottamatta Johanneksen evankeliumissa mainittua Jeesuksen viimeistä illallista, jossa puhetta johtaa "opetuslapsi, jota Jeesus rakasti". Kirkon perimätiedon mukaan tämä "rakkain opetuslapsi" olisi ollut apostoli Johannes. Tutkimuksessa tämä näkemys on kuitenkin asetettu kyseenalaiseksi, eikä tiedetä, kehen nimityksellä viitataan.
Simon Pietari, Kallio
thumb|200px|[[Pietro Perugino, Jeesus luovuttaa Taivasten valtakunnan avaimet Pietarille, noin 1445/48.]]
Pietariin viitataan Raamatussa useita kertoja alkuperäisen Simon-nimen lisäksi myös nimillä Pietari ja Keefas. Uuden testamentin mukaan nämä nimet olivat Jeesuksen antamia. Esimerkiksi Johanneksen evankeliumin mukaan Jeesus sanoi Pietarille heidän tavatessaan ensimmäistä kertaa: "Sinun nimesi on oleva Keefas." Nimi kuului Jeesuksen puhumalla aramean kielellä Kephas ja tarkoitti kalliota. Myös Matteuksen evankeliumissa kerrotaan tapauksesta, jolloin Jeesus antaa Pietarille uuden nimen: