cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Syntetisaattori
Syntetisaattoreiden käyttö musiikissa
1970- ja 1980-luvun vaihteessa populaarimusiikin keskeisimpiin ilmiöihin nousivat synthpop -yhtyeet, joiden musiikki perustui leimallisesti syntetisaattoreihin. Vaikka synthpop-yhtyeissäkin käytettiin usein perinteisiä soittimia, alkoi 1980-luvulla ilmestyä pop-levyjä, jotka oli tehty lähes täysin syntetisaattoreilla laulua lukuun ottamatta. 1980-luvun lopussa syntyneet tanssittavat, DJ-vetoiset underground-musiikin genret, kuten tekno ja house, perustuivat täysin tai ainakin hyvin pitkälle koneilla tehtyihin soundeihin. Jokin tietty basso- tai rumpusyntetisaattorin malli saattoi luoda vahvan leimansa yksittäiseen tällaisen musiikin tyylisuuntaan. Syntetisaattorit eivät syrjäyttäneet perinteisiä soittimia, joihin perustunut musiikki säilyi yleisön suosiossa, mutta syntetisaattorien käyttöä laajennettiin. 1990-luvulle tultaessa esimerkiksi tanssipop oli jo täysin koneellistettu.
Tunnettuja syntetisaattoreiden valmistajia
Korg omistaa ARP- tuotenimen ja on 2015 tuonut markkinoille alkuperäistä mukailevan Korg ARP Odyssey- mallin
Hemananda Biswal
Hemananda Biswal (1. joulukuuta 1939 – 25. helmikuuta 2022 ) oli intialainen kongressipuoluetta edustanut poliitikko, joka toimi kahdesti Odishan pääministerinä. Hän oli Odishan pääministeri ensimmäistä kertaa vuonna 1989. Tuolloin hänen edeltäjänsä J. B. Patnaik joutui eroamaan johtuen kongressipuolueen surkeasta menestyksestä Odishassa vuoden 1989 parlamenttivaaleissa, jolloin Biswal otti hänen paikkansa.
Vuonna 1999 Biswalista tuli Odishan pääministeri toisen kerran, kun hänen edeltäjänsä erosi epäonnistuttuaan hoitamaan syklonin aiheuttamia vahinkoja sekä varautumaan sen tuloon ennalta. Biswal toimi tuolloin kongressipuolueen Orissan paikallisosaston puheenjohtajana.
Entinen avustaja ampui Biswalia kohti vuonna 2010, mutta hän onnistui välttymään luodeilta. Vuonna 2012 BJP:n Odishan osaston johtaja Jual Oram syytti Biswalia kastinsa väärentämisestä, minkä seurauksena Biswal väitetysti olisi saanut itselleen kiintiöpaikan parlamenttiin.
Biswalin kaksi veljeä jättivät kongressipuolueen vuonna 2017 liittyäkseen Biju Janata Daliin. Kaksi vuotta myöhemmin hänen tyttärensä seurasi setiensä esimerkkiä isänsä harmiksi.
Emil Aro
Kustaa Emil Aro (vuoteen 1906 Axelbo, 2. maaliskuuta 1897 Köyliö – 16. maaliskuuta 1972) toimi Osuustukkukaupan (OTK) teollisuustoiminnan johtajana 1940- ja 1950-luvuilla toiminnan ollessa laajimmillaan.
Aron ensimmäinen työpaikka vuodesta 1915 lähtien oli Valtionrautateiden palveluksessa muun muassa jarrumiehenä Tampere–Pori-rataosuudella. Aro toimi Suomen sisällissodan aikana Nakkilan asemalla kirjurina. Tämä johti valtiorikosoikeudessa tuomioon avunannosta valtiopetokseen. Rangaistus oli kolme vuotta kuritushuonetta, joskaan rangaistusta ei tarvinnut istua kokonaan.
Aro keskittyi vuodesta 1920 lähtien työuraansa. Hän sai 1920 myymälänhoitajan paikan Kuopion Työväen Osuuskaupasta. Samaan aikaan hän opiskeli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton osuuskauppakoulussa, josta hän sai päästötodistuksen 1922. Vuonna 1928 hän sai Keski-Karjalan Osuusliikkeestä ensimmäisen toimitusjohtajan vakanssin. Aron viimeinen tehtävä ennen sotaa oli Osuusliike Itä-Karjalan toimitusjohtajan tehtävä Sortavalassa 1939–1940 ja siihen liittynyt Karjala-olutta ensimmäisenä Suomessa valmistaneen Sortavalan Panimo Oy:n toimitusjohtajan tehtävä.
Näihin aikoihin kaupan keskusliikkeillä oli vaikeuksia saada kotimaisia teollisuustuotteita suoraan tehtailta. Tehtaat halusivat mieluummin myydä ne yksityisen tukkukaupan kautta. Niinpä OTK ja SOK alkoivat valmistaa tavaraa omana tuotantona. Aro nimitettiin vuoden 1941 alussa OTK:n tuotannonjohtajaksi. Johtokunnan jäseneksi hänet kutsuttiin 1953. Aro sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1957, kun OTK:n oma tuotanto oli laajimmillaan. Toiminnan mielekkyys oli tällöin katoamassa. Kaikkia tavaroita oli saatavissa myös muilta valmistajilta, eikä kilpailu niiden kanssa aina ollut järkevää. Aron jäädessä 64-vuotiaana eläkkeelle vuoden 1961 lopussa alkoi OTK:n oman tuotannon vähittäinen supistuminen.
Radio Times
Radio Times on brittiläinen viikkolehti, joka sisältää kuluvan viikon radio- ja televisio-ohjelmatiedot. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1923 alkaen, ja se perustettiin Newspaper Publishers' Associationin vaadittua korvauksia radio-ohjelmatietojen julkaisemisesta jäsenlehdissään.
Aluksi lehti tehtiin BBC:n ja kustantamo George Newnes Ltd:n yhteistyönä, mutta vuonna 1935 koko vastuu lehdestä siirtyi BBC:lle. Televisio-ohjelmat lehteen lisättiin marraskuussa 1936. ITV:n aloittaessa 1955, se alkoi julkaista omia alueellisia ohjelmalehtiään, kuten TV Times, The Viewer ja Look Westward, ja lukijat joutuivat ostamaan sekä ITV:n että BBC:n lehdet, saadakseen täydellisen luettelon lähetettävistä ohjelmista. BBC Twon aloittaessa värilähetykset heinäkuussa 1967, myös Radio Timesin kansikuva painettiin useammin väreissä. Aikaisemmin värikansia oli ollut pääasiassa lehden joulunumeroissa.
Lehden levikkiennätys on vuoden 1988 joulunumerolla, jota myytiin 11 220 666 kappaletta. Se on samalla eniten myynyt brittiläinen aikauslehti kautta aikain. Vuoden 1990 Broadcasting Actin voimaantuloon saakka, sanomalehdet saivat julkaista ainoastaan ilmestymispäivänsä radio- ja televisio-ohjelmat. Viikoittaisten ohjelmalistausten julkaisuun oli yksinoikeus televisio- ja radioyhtiöillä. Vuoden 1990 lain jälkeen Radio Times on julkaissut kaikkien kanavien ohjelmatiedot. Vuonna 2017 lehden levikki oli noin 660 000 kappaletta.
Radio Times oli BBC:n omistuksessa vuoteen 2011 asti, ja tammikuussa 2017 saksalainen mediaryhmä Hubert Burda osti sen.
Elisabeth Marschall
Elisabeth Marschall (1886 – 3. toukokuuta 1947) oli pääsairaanhoitaja (Oberschwester) Ravensbrückin keskitysleirillä. Hänen velvollisuuksiinsa kuuluivat vankien valitseminen teloitettaviksi, lääketieteellisten kokeiden valvominen ja Auschwitziin lähetettävien vankien valitseminen. Sodan jälkeen Marschall joutui liittoutuneiden vangiksi ja sai kuolemantuomion sotarikoksista Hampurissa Ravensbrück-oikeudenkäynnissä. Hänet teloitettiin 3. toukokuuta 1947 ja oli vanhin teloitettu naispuolinen natsisotarikollinen, iältään 61.
The Maze
The Maze on amerikkalaisen kitaristi Vinnie Mooren vuonna 1999 julkaistu viides sooloalbumi.
Angelianá
Angelianá on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mylopótamoksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 577 (vuonna 2011).
Auringon ritarikunta
pienoiskuva|Ritarikunnan tunnuksia Auringon ritarikunta oli persialainen ritarikunta, joka perustettiin Qajar-dynastian aikana vuonna 1873. Sitä myönsi Persian hallitsevan monarkin puoliso ansioituneille naisille.
Kunnianosoitusta jaettiin kahdessa luokassa:
Angelianá
Angelianá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγγελιανών, Topikí Koinótita Angelianón), johon kuuluvat varsinaisen Angelianán kylän lisäksi kylät Cháni Alexándrou ja Chanothianá. Koko yhdyskunnan väkiluku on 653.
Aiemmin kylä kuului Geropótamoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Mylopótamoksen kunnan Geropótamoksen kunnallisyksikköön.
Dodonan teatteri
Dodonan teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Dodonassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Dodonan arkeologisella alueella Dodónin kunnassa. Teatterirakennus oli yksi kreikkalaisen maailman suurimpia ja samaa kokoluokkaa Epidauroksen teatterin kanssa.
Historia
pienoiskuva|vasen|240px|Teatterin katsomon tukimuureja.
Dodonan teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella 200-luvun eaa. alkupuolella Epeiroksen kuningas Pyrrhoksen aikana ja toimeksiannosta. Sitä käytettiin erityisesti Dodonan Zeukselle omistetuissa Naïan kisoissa, jotka järjestettiin joka neljäs vuosi. Teatterirakennus tuhoutui aitolialaisten hyökkäyksessä vuonna 219 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin uudestaan kokonaan kivisenä. Teatteri tuhoutui uudelleen roomalaisten hyökkäyksessä vuonna 167 eaa. Roomalaisella kaudella keisari Augustuksen aikana teatteri muutettiin roomalaisille gladiaattori- ja eläintaistelunäytöksille soveltuvaksi areenaksi.
Teatterin rauniot kunnostettiin vuosina 1961–1975. Nykyisin teatteri on Dodonan parhaiten säilyneitä rakennuksia, ja sitä käytetään jälleen teatteri- ja musiikkiesityksiin.
Rakennus
Teatteri oli rakennettu Dodonan akropoliin eli linnoituskukkulan etelärinteeseen Zeuksen pyhäkköalueen länsipuolelle. Se oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Koko rakennuksen korkeus oli noin 22 metriä, ja se oli tuettu itä- ja länsipuolilta korkeilla muureilla, jotka ovat säilyneet hyvin. Orkhestran halkaisija oli noin 19 metriä ja skene- eli näyttämörakennuksen leveys noin 31 metriä. Teatterin katsomo oli jaettu poikkikäytävillä osiin, joista alimmassa oli 21, keskimmäisessä 16 ja ylimmässä 21 penkkiriviä. Pystysuuntaiset porraskäytävät jakoivat alimmat osat yhdeksään ja ylimmän osan 18 lohkoon. Katsomoon mahtui noin – henkeä, mikä tekee siitä yhden kreikkalaisen maailman suurimmista teattereista.
Teatterin itäkulmauksessa oli papiston käytössä ollut rakennus. Dodonan stadion sijaitsi heti teatterin eteläpuolella.
pienoiskuva|none|480px|Panoraamakuva Dodonan teatterista.
Kaikkien pyhien kirkko (Leicester)
Kaikkien pyhien kirkko on käytöstä poistettu Grade I -tason suojeltu kirkkorakennus Leicesterissä, Englannissa. Rakennusmateriaaleina on käytetty paikallista kiveä, kappelissa tiiltä ja katossa saviliusketta. Kirkko poistettiin käytöstä 1. tammikuuta 1983 ja luovutettiin Churches Conservation Trustille 8. heinäkuuta 1986.
Dope Stars Inc.
Dope Stars Inc. on Italiassa 2002 perustettu yhtye, joka soittaa konevetoista rock-musiikkia. Yhtye kutsuu musiikkityyliään cyberpunk-rokiksi, sillä sekä musiikissa että sanoituksissa on paljon vaikutteita cyberpunkista. Dope Stars Inc. on esiintynyt Suomessa viidesti vuosien 2008–2010 aikana.
Artur Phleps
Artur Martin Phleps (29. marraskuuta 1881 Birthälm, Itävalta-Unkari – 21. syyskuuta 1944) oli itävaltalais-unkarilaista sukua ollut romaniansaksalainen Waffen-SS-upseeri toisen maailmansodan aikana. Hän oli sotilasarvoltaan SS-Obergruppenführer.
Phleps määrättiin 1. heinäkuuta 1943 perustettavan V SS-vuoristoarmeijakunnan komentajaksi. Armeijakuntaan kuuluivat 7. SS-divisioona, 181. jalkaväkidivisioona, 369. jalkaväkidivisioona (kroatialainen), 118. jääkäridivisioona ja 1. vuoristodivisioona. 1. syyskuuta 1943 Phleps otti vastaan Siebenburgin Höhere SS- und Polizeiführerin virka-aseman, toimien samalla armeijakuntansa komentajana. V SS-vuoristoarmeijakunta osallistui loppuvuodesta 1943 alkaen taisteluihin Titon kommunistipartisaaneja vastaan.
Syyskuussa 1944 Phleps oli Höherer SS- und Polizeiführerin ominaisuudessa Romaniassa, jolloin puna-armeijan 2. Ukrainan rintaman suurhyökkäys oli jo alkanut. 21. syyskuuta 1944 Phleps päätti lähteä adjutanttinsa kanssa tiedustelemaan tilannetta rintamalla, mutta he joutuivat Aradin kaupungin lähistöllä puna-armeijan osaston yllättämiksi ja jäivät vangiksi. Puna-armeijalaiset eivät ilmeisesti tienneet kenet olivat vanginneet, ja Phleps adjuntantteineen ammuttiin. Syynä oli mahdollisesti samaan aikaan tapahtunut Saksan ilmahyökkäys ja tarkoitus estää heidän pakonsa.
Phlepsin kohtalo oli saksalaisille epäselvä ja hänen epäiltiin syyllistyneen karkuruuteen. Raivostunut Himmler järjesti tutkinnan Phlepsin karkaamisesta, jolloin hänen todellinen kohtalonsa selvisi ja hänet merkittiin kentällä kaatuneeksi. Phlepsille myönnettiin postuumisti tammenlehvät ritariristiin ja 7. SS-vapaaehtoisvuoristodivisioona Prinz Eugenin 13. vuoristojääkärirykmentti sai kunnianimen ”Artur Phleps”.
Asta Tolonen
Asta Tolonen (s. 1960) on Suomussalmen kunnanjohtaja. Suomussalmen valtuusto valitsi hänet yksimielisesti kunnanjohtajaksi helmikuussa 2012. Ennen kuin hänestä tuli kunnanjohtaja, hän työskenteli Kainuun maakuntayhtymän talousjohtajana. Hän on kauppatieteiden maisteri.
Jacques Brel
Jacques Romain Georges Brel (8. huhtikuuta 1929 Schaerbeek, Belgia – 9. lokakuuta 1978 Pariisi, Ranska) oli arvostettu belgialainen laulaja-lauluntekijä, jota ylistettyjen sanoitustensa vuoksi kutsuttiin myös runoilijaksi. Ranskankielisissä maissa hänet muistetaan myös näyttelijänä ja teatteriohjaajana.
Elämä ja ura
Brel syntyi Belgiassa Brysselin esikaupungissa Schaerbeekissä mutta asui lähes koko ikänsä Pariisissa. Hän kuoli Pariisin esikaupungissa Bobignyssa keuhkosyöpään, ja hänet on haudattu Marquesassaarille, jossa hän asui pitkään.
Vaikka Brel puhui ranskaa, hänen perheensä oli flaamilaista alkuperää. Perheen sukujuuret juontuivat Zandvoordeen, lähelle Ieperiä. Brelin isä oli omistajana kartonkitehtaassa, ja tässä tehtaassa Brel aloitti työelämän ilmeisesti tarkoituksena seurata isänsä jalanjälkiä. Työ ei kuitenkaan kiinnostanut häntä, vaan sen sijaan hän kiinnostui kulttuurista liityttyään katolishumanistiseen nuorisojärjestöön Franche Cordée, jossa sai laulaa ja näytellä. Franche Cordéessa hän tutustui Thérèse Michielseniin (lempinimeltään ”Miche”). He avioituivat vuonna 1950.
1950-luvun alkupuolella Brel sai jonkin verran menestystä Belgiassa esitettyään omia laulujaan. Pian ilmestyi 78 kierroksen levy La foire/Il y a. Vuodesta 1954 Brel pyrki tosissaan kansainväliselle laulajanuralle. Hän irtisanoutui työpaikastaan ja muutti Pariisiin, teki lauluja ja esiintyi kaupungin kabaree-ravintoloissa sekä musiikkiteattereissa, joiden näyttämöillä hän esitti laulujaan hyvin eläytyvästi. Tammikuussa 1955 hän esiintyi Ancienne Belgiquessa Brysselissä belgialaisen pop- ja varietee-musiikin uranuurtajan Bobbejaan Schoepenin kanssa. Kun menestystä alkoi tulla, perhe muutti hänen luokseen Ranskaan. Vuonna 1956 hän kiersi Eurooppaa ja levytti laulunsa ”Quand on n’a que l’amour”, jonka ansiosta hän sai ensimmäisen kerran merkittävää huomiota. Hän esiintyi myös yhdessä Maurice Chevalierin ja Michel Legrandin kanssa.
1950-luvun lopulla Miche ja Brelin kolme tytärtä palasivat Brysseliin. Siitä pitäen Brel asui erillään perheestään. Ystäviensä Georges Pasquierin (”Jojo”) ja pianisti Gérard Jouannestin sekä François Rauberin vaikutuksesta Brel muutti tyyliään. Hän ei ollut enää katolishumanistinen trubaduuri, vaan hän esitti karheita lauluja rakkaudesta, kuolemasta ja elämäntaistelusta. Musiikki kehittyi laadukkaammaksi ja laulujen aiheet monipuolistuivat. Hän puhui niissä rakkaudesta (”Je t’aime”, ”Litanies pour un retour”), yhteiskunnasta (”Les singes”, ”Les bourgeois”, ”Jaurès”) ja uskonnosta (”Le bon Dieu”, ”Dites, si c’était vrai”, ”Fernand”). Hän ei rajoittunut vain yhteen tyyliin. Hän oli yhtä taitava hauskoissa sävellyksissä (”Le lion”, ”Comment tuer l’amant de sa femme...”) kuin tunnelmapaloissakin (”Voir un ami pleurer”, ”Fils de...”, ”Jojo”). Hänen 1960-luvulla levyttämänsä ”Le Moribond” on käännetty englanniksi, Terry Jacksin siitä esittämä cover-versio on kansainvälisesti tunnettu hitti ”Seasons in the sun”.
Terävän huomiokykynsä ansiosta Brel kuvasi arkielämää omaperäisen kekseliäästi ja runoilijan rentoudella. Hänen älykäs sanankäyttönsä oli hämmästyttävän sujuvaa, ja sen sisällökäs sanasto oli hyvin visuaalista. Harva toinen lauluntekijä osaa muutamalla arkisella sanalla ilmaista yhtä paljon.
Brel oivalsi myös vertauskuvien käytön, kuten laulussa ”Je suis un soir d’été”, jonka kertojana toimiva kesäilta kuvailee, mitä näkee laskeutuessaan kaupungin ylle. Vaikka hänen sanoituksiaan pidetään mestarillisina, myös hänen sävellyksensä ovat loistokkaita, eikä hän säveltäessäänkään rajoittunut vain yhteen tyylisuuntaan.
Brelin sävellykset olivat rytmikkäitä, eloisia ja vangitsevia (”L’aventure”, ”Rosa”, ”Au printemps”), mutta hän teki myös surullisia ja juhlallisia lauluja (”J’en appelle”, ”Pourquoi faut-il que les hommes s’ennuient?”).
Brelin romanttisista sanoituksista paljastuu joskus tummaa ja katkeraa ironiaa. Hellistä rakkauslauluista välähtää huonosti kätkettyä turhautumista ja harmin sävyjä. Hän kuvaa hyvin ymmärtävästi, myötätuntoisesti ja vailla sentimentaalisuutta niin sanottua yhteiskunnan pohjasakkaa: alkoholisteja, irtolaisia, huumeidenkäyttäjiä ja prostituoituja lauluissaan ”Jef”, ”La chanson de Jacky” ja ”Amsterdam”, eikä arastele kuvata elämäntyylin vastenmielisiä puolia.
Brel sanoitti ja levytti laulunsa lähes yksinomaan ranskaksi, ja häntä pidetään ranskankielisissä maissa yhtenä kaikkien aikojen parhaista ranskankielisistä säveltäjistä.
Hän esitti kuitenkin myös hollanninkielisiä kappaleita, kuten ”Marieke”, ja myös levytti muutamia laulujaan hollanniksi, kuten ”Le Plat Pays” (”Mijn vlakke land”), ”Ne Me Quitte Pas” (”Laat Me Niet Alleen”), ”Rosa” (”Rosa”), ”Les Bourgeois” (”De Burgerij”) ja ”Les paumés du petit matin” (”De Nuttelozen van de Nacht”). Koska hän osasi kieltä huonosti, ne käänsi ranskasta Ernst van Altena, joka on tunnettu ranskankielisten laulujen kääntäjä.
Vaikka Brel sanoi julkisesti Ranskan televisiossa olevansa flaamilainen (”moi je suis un Flamand”), hänen rakkautensa flaamilaisuutta kohtaan näyttäytyy rakkautena Flanderiin ja sen maaseutuun (kuten ilmenee esimerkiksi lauluissa 'Le Plat Pays', 'Marieke', 'Une Ostendaise' ja 'Mon Pere Disait'). Hän tunsi kuitenkin selvästi vastenmielisyyttä flaamilaisia nationalisteja kohtaan (”les Flamingants”). Vaikka hän julistautuikin flaamilaiseksi sanoen olevansa flaamilainen laulaja, hän myös pilkkasi flaamilaista maalaiselämää laulussaan ”Les Flamandes”. Uransa myöhemmässä vaiheessa hän kohdisti yhteiskunnallisen suuttumuksensa flaminganteihin. Laulusta ”La, la, la” (1967) ovat peräisin sanat ”Vive les Belges, merde pour les flamingants” (”Eläköön belgialaiset, paskat flaminganteista”). Laulussa ”Les F...” (1977) Brel kuvaa flaminganteja erittäin kärjistäen ”Nazis durant les guerres et catholiques entre elles” (”natseja sota-aikana, katolisia sotien välillä”). Hänen tyttärensä France Brel on sanonut:”...hän oli hyvin flaamilainen. Hän uskoi velvollisuudentuntoon, ankaraan työntekoon ja hän oli aina täsmällinen. Perheemme on monessa suhteessa olemukseltaan flaamilainen. Jacques oli ylpeä flaamilaisuudestaan.”
”Jos olisin kuningas”, Brel itse on sanonut, ”lähettäisin kaikki flaamilaiset Valloniaan ja kaikki vallonialaiset Flanderiin puoleksi vuodeksi, vähän niin kuin asevelvollisuuteen. He saisivat asua perheiden keskuudessa, ja näin ratkeaisivat nopeasti kaikki etniset ja kielelliset ongelmamme. Sillä kaikki potevat samanlaista hammassärkyä, kaikki rakastavat äitiään, kaikki rakastavat ja vihaavat pinaattia. Muu on yhdentekevää.”
Vaikka Ranska oli Brelin henkinen koti ja hän esitti ristiriitaisia näkemyksiä kotimaastaan Belgiasta, eräät hänen parhaista sävellyksistään ovat kunnianosoituksia Belgialle, esimerkiksi ”Le plat pays” ja ”Il neige sur Liège”.
Näyttelijänä hän sai mainetta näytellessään Claude Jaden kanssa elokuvassa Huoleton Benjamin, (Mon oncle Benjamin) ja Lino Venturan kanssa elokuvassa Kiusanhenki, (L’emmerdeur).
Hän oli tähti kaksikymmentä vuotta ja sai arvostusta myös Ranskan ulkopuolella. Vuonna 1973 hän vetäytyi asumaan Marquesassaarille Ranskan Polynesiaan ja asui siellä vuoteen 1977, jolloin palasi Pariisiin ja levytti hyvän vastaanoton saaneen viimeisen albuminsa.
Brel oli kova tupakoitsija, ja hänessä havaittiin keuhkosyöpä 1973. Hän kuoli 1978, ja hänet haudattiin Marquesassaarille Ranskan Polynesiaan taiteilija Paul Gauguinin haudan viereen.
Jacques Brel Suomessa
Jacques Brel esiintyi Nuorison ja opiskelijoiden festivaalilla Helsingissä 1962. (Joni Krekola: Maailma kylässä. Helsingin nuorisofestivaali. Like, 2012, 127,128.)
Brelin lauluista on levytetty suomeksi muun muassa ”Ne me quitte pas” nimillä ”Älä mene pois” (suom. Aale Tynni), ”Jos nyt menet pois” (Sauvo Puhtila) ja ”Ala vetää vaan” (Liisa Ryömä). Laulun ”La Chanson des vieux amants” suomensi Aale Tynni nimellä ”Laulu vanhoista rakastavaisista” sekä Jaana Lappo ja Anna Louhivuori erikseen tahoillaan nimellä ”Vanhojen rakastavaisten laulu”. Arto Sotavalta suomensi ja levytti Brelin laulun ”Le Moribond” nimellä ”Päivät kuin unta” sen jälkeen, kun kappaleesta oli tullut kansainvälinen hitti Terry Jacksin esittämänä nimellä ”Seasons in the Sun”.
Astrid Swan
thumb|200px|right|Astrid Swan Tavastialla 28.1.2006
Astrid Swan (oik. Astrid Joutseno, s. tammikuu 1982 Helsinki ) on suomalainen muusikko ja laulaja. Hänen pianovetoisista, tunnelmallisista kappaleistaan on usein löydetty yhtymäkohtia sellaisten artistien tuotantoon kuin Tori Amos, Kate Bush ja Laura Nyro. Hänen lyriikoissaan esiintyy anglo-amerikkalaisen kulttuurin vaikutteiden ohella myös elementtejä kirjallisuudesta. Swanin laulukieli on englanti.
Astrid Swanin instrumentteihin kuuluvat pianon ja koskettimien ohella myös kitara sekä klarinetti, jonka soittoa hän on opiskellut. Näitä instrumentteja hänen kuullaan soittavan myös debyyttialbumillaan Poverina (2005, Delphic Recordings). Paikoitellen vahvasti orkestroidun albumin jousisovitukset ovat Jimi Tenorin käsialaa.
Astrid Swan yhtyeineen esiintyi Groningenissa Hollannissa 12. tammikuuta 2006 Eurosonic-festivaaleilla Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen FIMICin sekä Yleisradion EBU-edustajana. Maaliskuussa 2006 hän esiintyi Yhdysvalloissa ja Kanadassa ruotsalaisen José Gonzálezin lämmittelijänä.
Astrid Swan tunnetaan myös vaihtoehtoista, englanninkielistä kitarapopmusiikkia soittavan Treeball-yhtyeen kosketinsoittajana ja toisena laulajana. Lisäksi Astrid Swan on tehnyt kappaleita oman soolotuotannon lisäksi myös joillekin muille esittäjille.
Swan sairastui aggressiiviseen rintasyöpään vuonna 2014. Maaliskuussa 2017 hän julkaisi levyn From The Bed And Beyond, joka kertoo sairastumisesta. Heinäkuussa 2017 Swan kertoi, että syöpä on uusiutunut ja levinnyt aivoihin, eikä sitä voi enää parantaa. Sairaus on kuitenkin hyvässä hoidossa, ja Swan jatkaa aktiivisesti keikkailua sekä työskentelee väitöskirjansa parissa vuoteen 2020 asti myönnetyn apurahan turvin.
Astrid Swanin yhtye
Astrid Swan esiintyy soolona sekä taustayhtyeensä kanssa, jossa ovat esiintyneet mm.
sekä
Jacques Brel
Brelin julkaisemat äänilevyt
Täydellisen levyluettelon tekeminen Jacques Brelin levytyksistä on mahdottomuus, sillä levytyksiä on julkaistu monina versioina eri maissa ja eri julkaisumuodoissa. Lisäksi samojakin levyjä on julkaistu eri nimillä.
Lyhyyden ja selvyyden vuoksi seuraavassa luettelossa on Brelin alkuperäislevyt, jotka on koottu ja julkaistu uudelleen 2003 16 CD:nä nimellä Boîte à Bonbons. Lisänä on albumi Chansons ou Versions Inédites de Jeunesse, joka ilmestyi ensimmäisen kerran tässä kokoelmassa. Otsikot ovat CD-kokoelmassa käytettyjä otsikoita.
Niemisjärvi (Hankasalmi)
Niemisjärvi on kylä ja taajama, joka sijaitsee Hankasalmella Niemisjärven pohjoisrannalla noin 35 kilometrin päässä Jyväskylästä itään.
Niemisjärven kautta kulkee Jyväskylän–Pieksämäen rataosa, ja siellä sijaitsi aikoinaan Niemisjärven rautatieasema. Kyläkauppana toimi vielä 2010-luvulla on S-ryhmään kuuluva Sale. Niemisjärvellä oli aiemmin myös pankki 1990-luvulla sekä kohtaamispaikkana Maamiesseurantalo.
Mäntsälän jäähalli
Mäntsälän jäähalli on Mäntsälässä sijaitseva jäähalli. Mäntsälän Jää-Tiikerit harjoittelevat ja pelaavat kotiottelunsa Tokmanni Areenalla.
Hallin peruskivi muurattiin vuonna 2003 ja se valmistui samana vuonna. Vuonna 2021 jäähallin laajennus valmistui, jonka myötä sen tiloihin lisättiin keilahalli.
Aiheesta muualla
60.63111°N, 25.31778°W
Koulutus Elämään Säätiö - Lära för Livet Stiftelse
Säätiö toteuttaa kansainvälistä Life Education opetusohjelmaa, joka on muokattu tukemaan ja täydentämään suomalaista kouluopetusta. Ohjelma on lähtöisin 60-luvun Australiasta josta se on Englannin kautta rantautunut myös Suomeen. Nykyään ohjelma toimii 14 eri maassa ja sen käy läpi n. 4 miljoonaa lasta vuosittain.
Ohjelma on laaja terveyskasvatusohjelma, jonka ydinteemoja ovat ehkäisevä päihdetyö, ravinto, lepo, liikunta sekä jokaisen lapsen henkisen ja fyysisen ainutlaatuisuuden korostaminen.
Helen Wills Moody
Tennisura
Kilpauransa aikana Wills voitti 31 Grand Slam -mestaruutta kaksinpelit, nelinpelit ja sekanelinpelit mukaan lukien. Hän voitti kaksinpelin seitsemän kertaa Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa, kahdeksan kertaa Wimbledonissa ja neljästi Ranskan mestaruuskilpailuissa. Lukuun ottamatta vuoden 1926 Ranskan mestaruuskisoja ja Wimbledonia hän eteni loppuotteluun kaikissa Grand Slam -kaksinpeliturnauksissa, joissa hän oli uransa aikana mukana.
Koulutus Elämään Säätiö - Lära för Livet Stiftelse
Suomessa tavoitettiin vuonna 2016 noin 20 000 lasta. Koulutus Elämään säätiö on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton ja sen hallituksen puheenjohtajana toimii Kari Helaniemi.
Helen Wills Moody
Tennisura
Pariisin kesäolympialaisissa 1924 Wills voitti kultamitalin sekä kaksin- että nelinpelissä. Tennis oli tuolloin viimeistä kertaa olympialajina ennen vuotta 1988. Kotimaansa naisten mestaruuden Wills voitti ensimmäisen kerran 17-vuotiaana 1923, mikä teki hänestä nuorimman mestarin siihen mennessä. Vuosina 1919–1938 hän keräsi ottelutilastoikseen 398–35 (voitot–häviöt, voittoprosentti noin 92), mihin sisältyi 158 ottelun mittainen voittoputki (1927–1932), jonka aikana hän ei hävinnyt yhtään erää. Hän oli mukana Yhdysvaltojen Wightman Cup -joukkueessa 1923–1925, 1927–1932 ja 1938.
Koulutus Elämään Säätiö - Lära för Livet Stiftelse
Koulutus Elämään Säätiö on SOSTEn jäsen.
Helen Wills Moody
Tennisura
Willsiä pidettiin introverttinä ja muista erillään pysyttelevänä persoonana. Pelikentillä hän näytti harvoin tunteitaan. Hän ei myöskään huomioinut millään tavalla vastustajiaan tai yleisöä. Kitty McKane Godfree, joka aiheutti hänen uransa ainoan tappion Wimbledonissa, sanoi: ”Helen oli erittäin yksityinen ihminen eikä oikeastaan hankkinut juurikaan ystäviä.” Willsin ilmeettömyydestä johtuen urheilutoimittaja Grantland Rice antoi hänelle lempinimen ”Pikkuneiti Pokerinaama” (”Little Miss Poker Face”). Yhtä aikaa kilpamenestyksen kanssa kasvoi hänen epäsuosionsa yleisön keskuudessa. Omaelämäkerrassaan Wills kertoi olleensa pelien aikana niin syvästi keskittynyt otteluun, ettei millekään ulkopuolisille ajatuksille yksinkertaisesti jäänyt sijaa.
Wills esiintyi yleensä valkoisessa merimiespuvussa, johon kuuluivat polvimittainen hame, valkoiset kengät ja valkoinen lippa. Vuonna 1926 Cannesin Carlton Clubilla pelatun turnauksen finaalissa hän kohtasi kuusinkertaisen Wimbledon-voittaja Suzanne Lenglenin. Tämä oli heidän ensimmäinen ja ainoa kohtaamisensa. Yleisön kiinnostus ottelua kohtaan oli valtavaa, ja lippujen hinnat kohosivat korkeiksi. Lenglen voitti ottelun lopulta 6–3, 8–6. Toista kohtaamista heidän välillään ei kuitenkaan koskaan enää nähty.
Willsille tehtiin umpilisäkkeen poistoleikkaus Ranskan mestaruuskisojen aikana 1926, minkä seurauksena hän jäi pois kolmannen kierroksen ottelustaan ja vetäytyi Wimbledonista. Molemmat tapaukset tulkittiin luovutuksiksi. Kilpakentille hän palasi seuraavalla kaudella. Tultuaan takaisin Yhdysvaltoihin ja yrittäessään paluuta hän hävisi kaksi ottelua ja jätti lääkärinsä neuvosta Yhdysvaltain mestaruuskilpailut väliin. Mikäli näitä kahta häviötä ei oteta lukuun, Wills hävisi ainoastaan neljä ottelua kolmen vuoden aikana Yhdysvaltain mestaruuskisoista 1923 lähtien: kerran Suzanne Lenglenille, kahdesti Kathleen McKane Godfreelle ja kerran Elizabeth Ryanille. Hän voitti kuitenkin enemmistön kahta viimeksi mainittua vastaan pelaamistaan otteluista. Vuonna 1927 elpynyt Wills aloitti voittoputkensa, joka jatkui ilman ainuttakaan erätappiota Wimbledonin turnaukseen 1933 saakka.
San Franciscossa tammikuussa 1933 järjestetyssä näytösottelussa Wills voitti kahdeksanneksi rankatun yhdysvaltalaisen miespelaajan Phil Neerin lukemin 6–3, 6–4.
Vuosina 1922–1938 Wills osallistui 24 Grand Slam -kaksinpeliturnaukseen. Hän voitti niistä yhdeksäntoista, oli kolme kertaa kakkonen ja joutui luovuttamaan kaksi kertaa appendektomiastaan aiheutuneiden syiden takia. Hänen seitsemän Yhdysvaltain mestaruuskisojen voittoa seitsemällä yrityksellä sisältänyt putkensa päättyi, kun hän joutui keskeyttämään finaalin Helen Hull Jacobsia vastaan 1933 selkävamman takia. Koska yleisö ja lehdistö olivat hänen mielestään kohdelleet häntä tylysti, Wills päätti olla jatkossa osallistumatta Yhdysvaltain mestaruuskisoihin. Vuoden mittaisen toipumisjakson jälkeen hän teki paluun ja voitti Wimbledonin 1935 ja 1938, minkä jälkeen hän lopetti tennisuransa.
Willsin aikalainen George Lott, joka voitti 12 Grand Slam -nelinpelimestaruutta, vertasi hänen peliään pokeriin ja sanoi: “Helenin kasvonilmeet vaihtelivat harvoin, ja hän keskittyi aina tiukasti asiaan. Hänen vastustajansa eivät silti koskaan epäilleet, mitä hänellä oli: erinomainen syöttö, voimakas kämmen, vahva rysty ja tappajan vaisto – eikä lainkaan heikkouksia. Viitoset! Kuka haluaisi vetää sellaista kättä vastaan?”
Associated Press valitsi Willsin vuoden naisurheilijaksi 1935, ja hänet hyväksyttiin International Tennis Hall of Fameen 1959. Hän esiintyi Time-lehden kannessa vuosina 1926 ja 1929.
Wills opiskeli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Hän testamenttasi 1998 yliopistolle kymmenen miljoonaa dollaria neurotieteen laitoksen perustamista varten. Tämän seurauksena Helen Wills Neuroscience Institute aloitti toimintansa 1999, ja siellä työskentelee nykyisin yli 50 tutkijaa.
Wills kuoli luonnollisista syistä Kalifornian Carmelissa 92 vuoden ikäisenä. Hänellä ei ollut lapsia.
Atenololi
Atenololi (kauppanimellä Tenoblock) on β1-selektiivisten beetasalpaajien ryhmään kuuluva lääkeaine, jota käytetään pääasiallisesti rytmihäiriöiden hoidossa sekä angina pectoriksen ehkäisyyn. Lisäksi sitä käytetään muun muassa migreenien ehkäisyssä, pidentyneen QT-ajan ja alkoholin vieroitusoireiden hoidossa. Muiden β1-selektiivisten salpaajien tapaan vaikutus keskittyy sydämen toimintaan keuhkojen sijaan. Atenololi laskee verenpainetta, tasaa sydämen lyöntirytmiä ja harventaa lyöntien tiheyttä. Lääkkeen toi markkinoille alun perin AstraZeneca vuonna 1976 ja patentin vanhennuttua markkinoille on tullut halvempia rinnakkaisvalmisteita.
Julia Valtanen
Julia Johanna Valtanen (s. 6. toukokuuta 2001 Rauma) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Rauman Urheilijoita.
Valtanen saavutti SM-hopeaa ensimmäisissä Kalevan kisoissaan Lappeenrannassa 2019 silloisella ennätystuloksellaan 54,78 metriä. Hänen aiempi ennätyksensä aikuisten keihäällä oli kesäkuussa 2017 heitetty 53,41. Kesäkuun 2020 alussa hän paransi kauden ensimmäisessä kilpailussa ennätyksekseen 57,84. Syyskuussa 2020 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Valtanen voitti ennätyksellään 57,91. Hän on edustanut Suomea alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021.
Valtanen on pelannut pesäpalloa Rauman Feran juniorijoukkueissa voittaen C-tyttöjen SM-kultaa, sekä B-tytöissä SM-kultaa ja kolme SM-hopeaa. Hallissa on tullut lisäksi kultaa, hopeaa ja pronssia. Valtasen äiti Tiina Andreasen pelasi pitkään Superpesiksessä.
Tal Flicker
Flicker saavutti 66 kg:n painoluokassa pronssia Budapestin MM-kilpailuissa 2017 ja Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Bakun MM-kilpailuissa 2018 hän oli viides. Hän saavutti hopeaa Prahan EM-kilpailuissa 2020 hävittyään loppuottelussa azerbaidžanilaiselle Orxan Səfəroville. Hän sai sekajoukkuekilpailuissa MM-pronssia Taškentissa 2022
Hän voitti Bakun ja Abu Dhabin Grand Slam -turnaukset 2017 sekä Grand Prix -kilpailut Cancúnissa 2017, Zagrebissa 2018 ja Tbilisissä 2019. Hän on sijoittunut Grand Prix -kilpailuissa lisäksi viisi kertaa kolmanneksi. Grand Slameissa hän on ollut kahdesti kolmas. Hän on voittanut maailmancupiin kuuluneet European Open -kilpailut Bukarestissa 2013, Roomassa 2015 ja Lissabonissa 2017. Hän on sijoittunut maailmancupin kilpailuissa lisäksi kolme kertaa kolmanneksi.
Flicker on voittanut aikuisten sarjassa neljä Israelin-mestaruutta.
Arkalochórin, Kástellin ja Viánnoksen hiippakunta
Arkalochórin, Kástellin ja Viánnoksen hiippakunta on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu Kreetan kirkkoon.
Hiippakunta käsittää alueen Kreetan keskiosissa, ja siihen kuuluu neljä rovastikuntaa (archieratikí periféreia) ja 90 seurakuntaa (enoría). Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Arkalochórissa sijaitseva Pyhän Andreas Kreetalaisen katedraali.
Historia
Arkalochórin, Kástellin ja Viánnoksen hiippakunta on perustettu vuonna 2001 erottamalla sille alueita Kreetan arkkihiippakunnasta sekä Górtynan ja Arkadían hiippakunnasta ja Pétran ja Cherrónisoksen hiippakunnasta.
Seurakunnat ja kirkot
Hiippakunnassa on neljä rovastikuntaa, joihin kuuluu yhteensä 90 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen.
pienoiskuva|[[Thrapsanón Neitsyt Maria (Panagía) Mesochorítissan kirkko.]] 1. Arkalochórin rovastikunta (A΄ Archieratikí Periféreia Arkalochoríou), 22 seurakuntaa ja 23 seurakuntakirkkoa:
pienoiskuva|[[Kastélli (Iraklion)|Kastéllin Pyhän Georgioksen kirkko (Naós Agíou Georgíou).]] 2. Kastélli Pediádan rovastikunta (V΄ Archieratikí Periféreia Kastellíou Pediádos), 24 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
3. Skiniás Monofátsin rovastikunta (G΄ Archieratikí Periféreia Skiniá Monofatsíou), 25 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
4. Viánnoksen rovastikunta (D΄ Archieratikí Periféreia Viánnou), 19 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Luostarit
Hiippakunnan alueella on neljä toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Nunnaluostarit
Avaruus (täsmennyssivu)
Avaruus voi viitata seuraaviin asioihin:
Aurinkomyrsky
thumb|380px|Maata ympäröivä magnetosfääri.
Suomessa muuntajat eivät ole normaalien aurinkomyrskyjen vuoksi vaarassa, sillä muuntajiin ei täällä synny suuria magneettisia virtoja. Myrsky voidaan ennakoida magneettikenttiä tutkimalla. Myrskyjen määrä vaihtelee 11 vuoden jaksoissa, ja edellinen huippu oli kesä-heinäkuussa 2013. Myrskyjen voimakkuus ei kuitenkaan riipu vaihtelujakson vaiheesta. Hiukkasten nopeus on 6,4 miljoonaa kilometriä tunnissa.
Sähköisten järjestelmien häiriöt
On arvioitu, että voimakkuudeltaan vuoden 1859 aurinkomyrskyä vastaava hiukkaspurkaus aiheuttaisi miljardien dollarien vahingot satelliiteille, sähköverkoille ja radiotaajuiselle tietoliikenteelle, sekä aiheuttaisi laajoja sähkökatkoja.
Tietoliikenne
HF-taajuusalueen (3–30 MHz) radiolähetykset häiriintyvät aurinkomyskyistä, sillä niiden toiminta perustuu aaltojen heijastumiseen ilmakehän ionosfääristä. Aurinkomyrskyn aikana ionosfääri on epävakaa, mikä voi estää radioaaltojen heijastumisen.
Tietoliikennesatelliittien vahingoittuminen aiheuttaa katkoksia satelliittipohjaisiin puhelin- ja internetyhteyksiin sekä televisiolähetyksiin.
Navigointijärjestelmät
Satelliittinavigointijärjestelmät kuten GPS ja GLONASS häiriintyvät aurinkomyrskyjen aikana, sillä ionosfäärin epävakaustila aiheuttaa signaalien katkonaisuutta.
Satelliittien laitteisto
Aurinkomyskyjen aikana erityisesti korkealla, kuten geostationaarisella radalla maata kiertävät satelliitit ovat alttiita vahingoittumiselle. Satelliitti voi varautua sähköisesti ja näin syntyneiden suurien varauserojen tasoittuminen voi vaurioittaa satelliitin elektronisia komponentteja. Suurienergiset hiukkaset voivat myös läpäistä satelliitin kuoren ja siten vahingoittaa komponentteja suoraan.
Sähkönsiirtoverkot
pienoiskuva|Geomagneettisesti indusoituneen virran (GIC) syntyperiaate. Ionosfäärin sähkövirrat synnyttävät muuttuvan magneettikentän. Magneettikenttä indusoi sähkökentän E(t), joka saa aikaan GIC-virtoja maanpinnalla. Aurinkomyrskyt voivat vaikuttaa myös sähkönsiirtoverkkoihin aiheuttaen vakavissa tapauksissa laajoja sähkökatkoja. Maapalloon osuva hiukkaspilvi saa magnetosfäärissä aikaan nopeita muutoksia, jotka aiheuttavat geomagneettisesti indusoituneita virtoja maanpinnalle, tekniseen infrastruktuuriin ks. Faradayn induktiolaki. Nämä virrat kulkevat erityisesti sähköä johtavissa rakennelmissa, kuten sähköverkoissa sekä kaasuputkissa. Ylimääräinen virta sähkönsiirtoverkossa voi johtaa muuntajien kyllästymiseen tai niihin kytketyn laitteiston virhetoimintoihin. Suomessa käytössä olevat muuntajatyypit kestävät testien mukaan hyvin aurinkomyrskyjen vaikutuksia. Aurinkomyrskyjen voimakkuus ja sijainti vaihtelee maapallolla. On arvioitu, että pahimmassa mahdollisessa tapauksessa aurinkomyrsky pystyisi tuottamaan sähkökenttiä, joiden voimakkuus on jopa 20 V/km.
Aurinkomyrskyt ovat aiheuttaneet muuntajan tuhoutumisen ainakin Yhdysvalloissa, sekä sähkökatkoksia Kanadan Quebecin osavaltiossa vuonna 1989 ja Ruotsin Malmössä vuonna 2003. Quebecissa katko kesti tunteja ja Malmössä useita kymmeniä minuutteja.
Häiriöltä suojautuminen sähkönsiirtoverkoissa
Sähkönsiirtoverkoissa esiintyviä häiriöitä voidaan ehkäistä käyttämällä erilaisia tasasähköisiä komponentteja, kuten DC-sivusuodattimia, -inverttereitä ja -johtoja.
Tapahtuneita aurinkomyrskyjä
Voimakas myrsky iskeytyi maahan tammikuussa 2012. Se oli voimakkain kuuteen vuoteen ja viisiportaisella asteikolla voimakkuudeltaan kolmostasolla.
Saman vuoden heinäkuussa (26.7.2012) iski voimakas koronan massapurkaus maan kiertoradalle. Maahan osuessaan se olisi voinut tuhota globaalisti koko sähköverkon. Tämä myrsky oli vähintään yhtä iso kuin vuoden 1859 myrsky, josta käytetään löytäjänsä Richard Carringtonin mukaan nimitystä Carrington Event. Se tapahtui vuonna 1859, jolloin jättimäinen auringon roihupurkaus sai aikaan revontulia, jotka näkyivät koko maapallolla, erityisesti Karibialla.
Kanadan Quebec pimeni aurinkomyrskyn johdosta vuonna 1989 ja vuonna 2003 maahan iski lähivuosien voimakkain aurinkomyrsky, joka oli voimakkuudeltaan X40.
Tupelokasvit
Tupelokasvit (Nyssaceae) on koppisiemenisten Cornales-lahkoon kuuluva puuvartisheimo, jossa on viisi sukua ja 20 lajia pääasiassa Itä-Aasiassa.
Tuntomerkit
Tupelokasvit ovat puita tai pensaita, joiden toissijainen aineenvaihdunta tuottaa eräitä iridoideja, saponiineja, pihkaa, tanniineja, limaa ja maitiaisnestettä. Solukarvat ovat T:n muotoisia. Lehdet sijaitsevat tavallisesti kierteisesti, harvoin vastakkaisesti ja ovat saha- tai ehytlaitaisia. Kasvit ovat kaksikotisia tai sekasopuisia tai kukat ovat kaksineuvoisia. Kukintotyyppi vaihtelee, tavallisesti se on terttumainen. Kukat ovat neli- tai viisilukuisia ja pieniä. Verhiö on huomattavan pieni. Terälehtien kärjet sisäänpäin taittuneet tai teriö puuttuu. Heteitä on 4–26. Yhdislehtisen ja kehänalaisen sikiäimen muodostaa viidestä kymmeneen emilehteä, ja vartalo on lyhyt. Hedelmä on 1–5-siemeninen luumarja. Alkio on pitkä tai lyhyt. Kromosomiluku n = 11, 13, 21, 22.
Levinneisyys
Tupelokasveilla on erillisiä levinneisyysalueita: Pohjois- ja Keski-Amerikan itäosat, Etelä-Kiinasta Uuteen-Guineaan ulottuva alue sekä Intian niemimaan eteläkärki ja Sri Lanka.
Evoluutio ja luokittelu
Tupelokasveihin luokiteltavissa olevia fossiileja on löydetty laajalti pohjoisen pallonpuoliskon myöhäisliitukaudelta ja varhaiselta tertiäärikaudelta.
Heimon sukuja ovat :
The Complete Stone Roses
The Complete Stone Roses on rock-yhtye The Stone Rosesin vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka sisältää yhtyeen kaikki singlet b-puolineen vuosilta 1985-1992.
Florentia (Etruria)
Florentia (lat.; ) oli antiikin aikainen kaupunki Etruriassa Italiassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Firenzen kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla. Kaupunki perustettiin roomalaisena coloniana eli sotilassiirtokuntana. Antiikin Florentia ei kuitenkaan ollut vielä erityisen merkittävä kaupunki verrattuna siiihen, millaiseksi Firenze kehittyi keskiajalla.
Maantiede
Florentia sijaitsi Etrurian pohjoisosassa Arnus (nyk. Arno) -joen pohjoisrannalla noin kolme roomalaista mailia eli noin 4,5 kilometriä etelään Faesulaesta. Sen kohdalla oli tärkeä joenylityspaikka, ja sen kautta kulki keskeisiä teitä, mikä teki sen sijainnista luonnostaan merkittävän. Roomalaisista teistä kaupungin kautta kulkivat Via Cassia ja Via Quinctia. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä viljelysmaata.
Chrysler Sebring
Chrysler Sebring on Chryslerin automalli. Aiemmin Sebring oli 1970-luvun Plymouthin urheilullisempi mallinimi. Nykyään Sebring nimeä on käytetty Suomeen myydyissä Chryslereinä markkinoiduissa keskikokoisissa sedaneissa vuodesta 2000.
Tekniikkana on ollut valinnaisina:
Florentia (Etruria)
Historia
Florentian paikalla ei ole merkkejä siitä, että se olisi ollut asuttu vielä etruskiajalla, ja se vaikuttaa syntyneen roomalaisena coloniana eli sotilassiirtokuntana. Sen perustamisen ajankohtaa ei tunneta varmuudella, mutta perustamisen arvellaan tapahtuneen ensimmäisen vuosisadan eaa. puolivälin tienoilla. Jotkut viitteet antavat ymmärtää, että kaupungin olisi perustanut jo Sulla, mutta tälle ei ole suoraa antiikin aikaista lähdettä, ja ainakaan paikka ei ollut erityisen merkittävä, koska sitä ei mainita, kun Antonius Hybrida soti seudulla Catilinaa vastaan. Nykyisin on katsottu, että colonian olisi saattanut perustaa Julius Caesar. Viimeistään kaupunki perustettiin (tai ainakin sai uusia siirtokuntalaisia) Liber coloniarumin mukaan Caesarin kuoleman jälkeen, jolloin triumvirit perustivat paikalle colonian nimeltään Colonia Florenti(n)a.
pienoiskuva|vasen|[[Firenzen arkeologinen museo|Firenzen arkeologisen museon lapidariumia.]] Myöskään kaupungin nimen alkuperää ei tunneta varmuudella. Niccolò Machiavellin mukaan nimen selitettiin myöhemmin tulleen joko eräästä Fiorinuksesta tai Florinuksesta, joka liittyi colonian perustamishistoriaan, tai olleen alun perin Fluentia (< flumen, ’virta’), mikä viittasi Arnus-jokeen. Perinteen mukaan kaupunki olisi saanut ensimmäiset asukkaansa Faesulaesta. Tällekään seikalle ei kuitenkaan ole suoraa antiikin aikaista lähdettä. Kaupungin asukkaat luettiin Scaptian tribukseen. Heistä käytettiin etnonyymiä Florentinus.
Colonian perustamiseen jälkeen Florentia kasvoi nopeasti suhteellisen huomattavaksi ja kukoistavaksi kaupungiksi, ja se ohitti merkittävyydessä paljon vanhemman Faesulaen, vaikka ei vaikutakaan säilyttäneen colonian titteliä pitkään. Tacitus mainitsee Florentian niiden municipiumeiden joukossa, joiden asukkaat lähettivät lähetystön Roomaan Tiberiuksen aikana esittääkseen vastustuksensa suunnitelmalle, jossa Clanis (nyk. Chiani) -joen uoma oli tarkoitus ohjata Tiberistä Arnukseen. Tämä olisi mitä ilmeisimmin johtanut heidän kaupunkinsa ja maidensa jäämiseen tulvavesien alle. Plinius vanhempi mainitsee Florentian Etrurian municipiumeiden joukossa. Kaupungin nimi esiintyy myös Klaudios Ptolemaioksella sekä itinerariumeissa.
Kaupunki kukoisti erityisesti Hadrianuksen aikana ensimmäisellä vuosisadalla. Varhaisella kristillisellä kaudella siitä tuli piispanistuin. Myöhemmän antiikin aikana Florentia mainitaan vain harvoin, mutta sen asema merkittävänä kaupunkina tulee ilmi muun muassa piirtokirjoituksista sekä kaupungin rakennusjäänteistä, kuten siitä, että siellä oli suuri amfiteatteri. Goottisotien aikaan kaupunki esiintyy huomattavana linnoituspaikkana ja yhtenä koko Toscanan merkittävimmistä kaupungeista. Se taantui sotien seurauksena, mutta paikka ei vaikuta jääneen missään vaiheessa asumattomaksi antiikin ja keskiajan murrosvaiheessa. Kun keskiaikainen Firenze alkoi nousta 800-luvulta lähtien, se rakennettiin antiikin aikaista asemakaavaa edelleen seuraten.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|pysty|Elpiksen hauta-alttari.
Florentiassa oli roomalaisen colonian ruutuasemakaava, jonka koko oli noin 480 × 420 metriä. Sen pääkadut olivat tyypilliset pohjois-eteläsuuntainen cardo maximus ja itä-länsisuuntainen decumanus maximus. Ensin mainittu noudatti nykyisen Via Roma -kadun linjausta ja jälkimmäinen nykyisten Via degli Strozzi, Via degli Speziali ja Via del Corso -katujen linjausta. Pienemmät cardot ja decumanukset jakoivat kaupungin noin 60 × 60 metrin kokoisiin kortteleihin. Kaupungin keskellä nykyisen Piazza della Repubblican paikalla sijaitsi forum. Sen laidalla oli Capitolium eli Juppiterille, Junolle ja Minervalle omistettu temppeli sekä Marsin temppeli muita julkisia rakennuksia. Florentia oli ympäröity muureilla, joissa oli pyöreitä torneja. Ajan kuluessa kaupunki kasvoi muurien ulkopuolelle erityisesti etelän suuntaan.
Antiikin ajan kaupungista on säilynyt suhteellisen vähän muinaisjäänteitä, koska ne ovat keskiaikaisen ja myöhemmän Firenzen rakennusten alla. Merkittävimpiin lukeutuvat forumin marmorikiveyksen jäänteet, nykyisen Basilica di Santa Crocen lähellä olevat amfiteatterin rauniot sekä Palazzo Vecchion eli Firenzen kaupungintalon alla olevat roomalaisen teatterin jäänteet. Amfiteatterin ovaalimainen muoto näkyy edelleen Firenzen asemakaavassa Piazza Santa Crocen länsipuolella. Löydöksiin lukeutuvat myös muun muassa Isikselle omistetun temppelin, kahden roomalaisen kylpylän sekä kahden varhaisen kristillisen basilikakirkon jäänteet sekä useita hautoja. Arnuksen ylittänyt roomalaisaikainen silta sijaitsi nykyisen Ponte Vecchion paikalla. Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Firenzen arkeologisessa museossa.
Tuusulanjärven lintuvesi
Tuusulanjärven lintuvesi on Tuusulan ja Järvenpään alueella sijaitseva Tuusulanjärveen rajoittuva luonnonsuojelualue, joka kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan ja valtioneuvoston vahvistamaan valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan.
Alueen pohjoisosassa Järvenpään keskustan tuntumassa pesii suuri naurulokkikolonia sekä mm. silkkiuikkuja, Järvenpään nimikkolintuja. Pohjoispään aluetta on ruopattu talvella 2006 ja sinne on rakenteilla pitkospuut ja lintutorni. Aluetta on helppo tarkkailla Järvenpään Rantapuistosta.
Moon (albumi)
Moon (Kuu) on japanilaisen rock-muusikko Gacktin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 19. kesäkuuta 2002.
A. Kärppä
A. Kärppä oli suomalainen runoilija ja arkkiveisujen tekijä. Kärppä julkaisi runojaan pääosin 1930-luvun lopulla omakustanteina.
Wisconsinin lippu
thumb|300px|Wisconsinin lippu (1981–) Wisconsinin lippu on Yhdysvaltain osavaltio Wisconsinin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion vaakuna sinisellä taustalla, sen yläpuolella valkoisin kirjaimin ”Wisconsin” ja alapuolella vuosiluku 1848, jolloin osavaltio liittyi unioniin. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 1. toukokuuta 1981.
Montrésor
Montrésor [mɔ̃.tʁe.zɔʁ] on Ranskan kunta Centre-Val de Loiren hallintoalueella Indre-et-Loiren departementissa. Noin 50 kilometriä kaakkoon Toursin kaupungista sijaitsevan kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 101. Kunta kuuluu departementissaan Lochesin kantoniin Lochesin arrondissementissa.
Luoteen suuntaan virtaavan Indrois-joen pohjoisrannalla sijaitseva Montrésor kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Kylää hallitsee linna, Château de Montrésor, joka on yleisölle avoinna 1800-luvun puolenvälin asussaan täysin kalustettuna.