cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Red (Taylor Swiftin albumi)
Taustaa
Useimmat Red-albumin kappaleista käsittelevät eroa tai rakastumista. Swift on sanonut, että albumin nimi Red (punainen) tulee lyriikoiden teemoista. "Kaikki erilaiset tunteet, joista olen kirjoittanut tällä albumilla, liittyvät pitkälti myrskyisiin, hulluihin intensiivisiin ja osittain myrkyllisiin ihmissuhteisiin, jotka olen kokenut viimeisen parin vuoden aikana. Kaikki nuo tunteet - intensiivinen rakkaus, turhautuminen, kateus, hämmennys - ovat mielessäni punaisia."
"Begin Again" kertoo ensimmäisille treffeille menosta vaikean eron jälkeen. Kappale "We Are Never Ever Getting Back Together" syntyi, kun Swiftin ex-poikaystävän ystävä kertoi levytysstudiossa väärästä huhusta, jonka mukaan Swift aikoi palata entisen poikaystävänsä kanssa yhteen. Swift alkoi selostaa suhteen historiaa tuottaja Max Martinille, ja he kirjoittivat siitä kappaleen.
Kappale "22" kertoo ystävyydestä ja elämästä 22-vuotiaana. "Olet tarpeeksi vanha suunnittelemaan elämääsi, mutta tarpeeksi nuori tietämään, että on monia avoimia kysymyksiä. Siitä tulee huoleton tunne, päättämättömyyttä, pelkoa ja vapaalle heittäytymistä samaan aikaan.
Singlet
Albumin ensimmäisenä singlenä levyltä julkaistiin kappale "We Are Never Ever Getting Back Together". Kappeleen musiikkivideo keräsi nettisivusto Youtubessa ensimmäisen kahden kuukauden aikana yli 54 miljoonaa katselukertaa. Seuraavaksi julkaistut promosinglet "Red", "Begin Again", "I Knew You Were Trouble" ja "State of Grace" nousivat kaikki vuorotellen iTunesin kymmenen ostetuimman kappaleen listaan Yhdysvalloissa.
Seuraavina singleinä julkaistiin kappaleet "Begin Again", "I Knew You Were Trouble", "22", "Everything Has Changed" ja "Red". Kappaleista "We Are Never Ever Getting Back Together", "Begin Again", "I Knew You Were Trouble", "22" ja "Everything Has Changed" on kuvattu musiikkivideo. Kappaleen "Red" musiikkivideo sisältää live-otoksia Swiftin Red-kiertueelta.
Red (Taylor’s Version)
Uudelleen levytetty versio Swiftin albumista Red, nimeltään Red (Taylor's Version), julkaistiin 12. marraskuuta 2021. Albumilla on mukana aiemmin julkaisemattomia kappaleita sekä 10 minuuttia kestävä pidennetty versio kappaleesta "All Too Well". Swift levyttää uudelleen kuusi ensimmäistä albumiaan musiikin master-nauhoitusten oikeuksiin ja omistajuuteen liittyvän kiistan takia.
Otto Hallamaa
Otto-Elias Hallamaa on suomalainen musiikkituottaja, ääniteknikko ja muusikko. Hänen omia yhtyeitään ovat olleet muun muassa Feedback, Cream Crackers ja Moonmadness. Hän on toiminut studioteknikkona muun muassa Juice Leskisen, Pate Mustajärven, Apulannan ja Topi Sorsakosken levyillä. Hän on tuottanut Absoluuttisen Nollapisteen levyn Olos.
Lähteet
https://www.discogs.com/artist/459064-Otto-Hallamaa
Laurent Schwartz
pienoiskuva|Laurent Schwartz. Laurent-Moïse Schwartz (5. maaliskuuta 1915 – 4. heinäkuuta 2002 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko. Hän opetti muun muassa École polytechniquessa vuosina 1959–1980. Hänen huomattava matemaattinen työnsä, erityisesti distribuutioteorian suhteen, tuotti hänelle Fieldsin mitalin vuonna 1950.
Syrjälä (Nurmijärvi)
Syrjälä on asuinalue Nurmijärven Klaukkalan eteläosassa. Alueella on omakotitaloasumista, rivitaloja ja pienkerrostaloja. Syrjälästä löytyy kaksi koulua: suomenkielisten Syrjälän koulu ja ruotsinkielisten Vendlaskolan, joissa kummassakin on luokat 1–6. Niiden yhteydestä löytyy myös päiväkoti. Alueelta löytyy jonkin verran palvelujakin, kuten ravintola Doping sekä vuonna 2019 avattu urheilu- ja aseliike Corenius. Syrjälän lähiympäristössä sijaitsee Espoon Lahnukseen suuntaan mentäessä Harjulan asuinalue.
Travis Fimmel
Travis Fimmel (s. 15. heinäkuuta 1979 Echuca, Victoria), on australialainen näyttelijä ja entinen malli, joka on tunnetuin roolistaan Ragnar Lothbrokina televisiosarjassa Viikingit. Mallin urallaan Fimmel toimi muun muassa Calvin Kleinin mallina.
Knut Aas
Knut Olav Aarne Aas (18. tammikuuta 1929 Heinola – 27. toukokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen poliisineuvos ja Liikkuvan poliisin päällikkö.
Aas valmistui lainopin kandidaatiksi 1957, ja hän sai varatuomarin arvon 1962.
Aas toimi konstaapelina, puolustuslaitoksen ylietsivänä, puolustusministeriön reviisorina, Espoon apulaisnimismiehenä sekä poliisiopiston opettajana ja varajohtajana. Espoossa apulaisnimismiehenä ollessaan Aas oli vuonna 1960 mukana Bodominjärven kolmoissurman tutkinnassa ja vielä syksyllä 2005 hän oli todistajana Espoon käräjäoikeudessa Nils Gustafssonia vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä.
Aas oli Liikkuvan poliisin päällikkönä 23 vuoden ajan 1969–1992. Hän sai poliisineuvoksen arvon 1978 ja jäi eläkkeelle 1992.
Sähköankerias
Sähköankerias (Electrophorus electricus) on Etelä-Amerikan koillisosissa elävä kala. Sähköankerias on saanut nimensä siitä, että se voi antaa saaliilleen jopa 650 voltin sähköiskun. Sähköimpulssien avulla se paikantaa myös saaliinsa. Nimestään huolimatta sähköankerias ei ole ankeriaan sukulainen, vaan se kuuluu veitsikaloihin (Gymnotiformes).
Sähköankeriaan antama sähköisku on 0,1–1 ampeerin ja 300–650 voltin välillä. Sähköankerias käyttää myös sähköiskua tuntiessaan olonsa uhatuksi.
Sähköankerias hengittää suurimman osan hapestaan ilmakehästä ja joutuu näin ollen poikkeamaan välillä pinnassa. Sähköankeriaat voivat olla jopa 2,9 metrin mittaisia ja ne syövät pikkueläimiä, lähinnä kaloja. Sähköankerias tuottaa sähköä erityisten sähköelinten avulla.
Ulkonäkö
Sähköankeriaan vartalo on tumma, liereä ja pitkulainen, lähes suomuton. Vatsapuoli on kalan peräosassa kellertävä. Pää on litteä ja suu iso, kummassakin leuassa on yksi rivi kartiomaisia hampaita.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sähköankeriasta tavataan Guyanassa, Orinoco-joessa ja Amazonin vesistön keski- ja alajuoksulla. Se viihtyy lähellä joen mutaista pohjaa ja joskus suoalueilla, varjoisissa vesissä.
Hjulstan metroasema
Hjulstan metroasema on yksi Tukholman metron asemista. Asema on osa metron sinistä linjaa ja toimii pääteasemana linjalle 10. Asemaa edeltää Tenstan metroasema. Etäisyys Kungsträdgårdenin metroasemalle on 14,3 kilometriä. Asema vihittiin käyttöön 31. elokuuta 1975 ja se oli tuolloin Tukholman metron 87. asema.
Keskilaiturisella asemalla on yksi lippuhalli aseman Kungsträdgårdenin suunnan puoleisessa päässä. Laituritason ja lippuhallin välissä on välitasanne.
Asemalla on useiden muiden Tukholman metroasemien tapaan esillä taideteoksia, kuten Christina Rundaqvist-Anderssonin teos "Sjöfåglar", Olle Magnussonin teos "Sista skörden i norra Botkyrka" ja Ruth Rydfeldtin teos "Landbyska verken vid Engelbrektsplan år 1890".
Dennis Bamford
Dennis Bamford (s. 1948) on mikrobiologian professori Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteellisessä tiedekunnassa. Hän tekee tutkimustyötä Biotekniikan instituutissa. Professori Bamford tutkii työryhmineen virusten rakennetta ja evoluutiota. Hän johtaa Helsingin ja Jyväskylän yliopiston yhteistä Virologian tutkimuksen huippuyksikköä. Professori Bamford on toiminut akatemiaprofessorina vuosina 2002–2007 ja 2012–2016.
Professori Bamford on ollut kirjoittajana yli 300 vertaisarvioidussa artikkelissa, joista useat on julkaistu alan arvostetuimmissa tiedelehdissä kuten Nature, Cell ja PNAS.
Oppilaat
Professori Dennis Bamford on ansioitunut tutkijakouluttaja ja hän on ohjannut yli 30 väitöskirjatyötä. Seitsemän Bamfordin väitöskirjaoppilasta on sittemmin nimitetty professoreiksi.
Peltirumpu (elokuva)
Peltirumpu (Die Blechtrommel) on Volker Schlöndorffin ohjaama eurooppalainen yhteistuotantoelokuva vuodelta 1979. Se perustuu Günter Grassin samannimiseen romaaniin.
Peltirumpu kertoo natsiajan Danzigissa elävästä Oskar Matzerathista, joka päättää lopettaa kasvamisen kolmivuotiaana vastalauseena aikuisten maailman tympeydelle ja tekopyhyydelle. Oskaria näytteli tuolloin 11-vuotias sveitsiläinen David Bennent, josta on sittemmin tullut ammattinäyttelijä. Myös hänen isällään Heinz Bennentillä on rooli elokuvassa.
Peltirumpu jakoi Kultainen palmu -palkinnon Ilmestyskirja. Nyt -elokuvan kanssa vuoden 1979 Cannesin elokuvajuhlilla ja valittiin parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi seuraavan vuoden Oscar-gaalassa. Lapsinäyttelijän seksikohtausten takia elokuvan levitys yritettiin kieltää muun muassa Kanadassa ja Yhdysvaltain Oklahomassa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Peltirummun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuvassa on dramatisoitu toisen maailmansodan syttymispäivänä käyty Danzigin puolalaisen postitoimiston taistelu.
Too Low for Zero
Too Low for Zero on Elton Johnin seitsemästoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1983. Se on hänen myydyin albuminsa 1980-luvulta ja sai platinalevyn Recording Industry Association of Americalta.
Tuotanto
Bernie Taupin sanoitti kappaleet ensimmäistä kertaa sitten Blue Moves -albumin (1976). Elton John soitti tällä albumilla myös kosketinsoittimia. Albumin tuotti Chris Thomas, ja se nauhoitettiin syyskuusta 1982 tammikuuhun 1983 Montserratissa ja Hollywoodissa. Elton John myös palasi entiseen yhtyeeseensä, jossa soittivat: Dee Murray, Nigel Olsson ja Davey Johnstone, sekä Ray Cooper ja Kiki Dee.
Kappalelista
Kaikki kappaleet on säveltänyt Elton John ja sanoittanut Bernie Taupin, ellei toisin mainita.
Hämähäkkikukkakasvit
Hämähäkkikukkakasvit (Cleomaceae) on 300-lajinen kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa.
Tuntomerkit
Kasvit ovat ruohovartisia tai pensasmaisia. Juurikarvat puuttuvat. Lehdet ovat sormilehdykkäisiä, harvoin yksinkertaisia, tavallisesti korvakkeellisia. Terttumaisen kukinnon ylälehdet ovat tavallisesti lehtimäisiä. Podandrogyne-lajit ovat yksikotisia, so. kukat ovat yksineuvoisia, mutta sijaitsevat samassa kasvissa, tavallisesti kukat ovat kaksineuvoisia. Kukat ovat vastakohtaisia, ja niissä on neljä kynnellistä terälehteä, kuusi hedettä ja kaksi emilehteä sekä joskus androgynofori, varsimainen muodostuma, jonka päässä hetiö ja emiö sijaitsevat. Heteiden palhot ovat pitkiä. Heteenponnet ovat toisinaan avautumisvaiheessaan kokoon kiertyneitä. Hedelmä on tavallisesti rakokota, jonka silmukkamainen ja puutunut istukka jää jäljelle kun kodan seinämäliuskat ovat varisseet.
Levinneisyys
Monien lajien kasvupaikat ovat kuivilla seuduilla, ja eräillä lajeilla yhteyttäminen on sopeutunut niihin oloihin (ns. C4-fotosynteesi).
Luokittelu
Heimon läheisin sukulainen on ristikukkaiskasvien heimo, joka on sen rinnakkaishaara yhteisessä Brassicales-lahkon evoluutiopuun kladissa. Kladin ominaisuuksia ovat muun muassa ruohovartisuus, yksivuotisuus, harvoin pensasmaisuus, enemmän tai vähemmän huiskilomainen kukintotyyppi, hetiön kuusilukuisuus ja hedelmänä rakokota.
Hämähäkkikukkakasvien jako sukuihin vaihtelee. Toisen käsityksen mukaan sukuja on ainakin 24 ja toisen vain kolme. Jälkimmäisessä tapauksessa suurin osa lajeista sisältyy heimon tyyppisukuun. Toisin sanoen suku Cleome on rajattu joko suppeana (sensu stricto) tai laajana (sensu lato).
Suvut Angiosperm Phylogeny Websiten rajauksen (2020) mukaan:
Suvut laajemman rajauksen mukaan:
Myös kapriskasveihin (Capparaceae) aiemmin viety suku Dipterygium sisällytetään nyt hämähäkkikukkakasveihin. Sen kasveilla on pienet kukat, kuusi yhtä pitkää hedettä, lankamaiset palhot ja siivellinen, yksisiemeninen pähkinä-hedelmä.
Battle Group Battle Management System
Battle Group Battle Management System on Yhdistyneen kuningaskunnan taistelunhallintajärjestelmä, joka perustuu ytimeltään Bowman-radioihin. Järjestelmänä siihen kuitenkin liittyy useita kenttäradioihin liittyviä osa-alueita ja osajärjestelmiä.
Pirisaari
Pirisaari sijaitsee Ryssjeholmsfjärdenin merialueen koillisosassa Suomenojan venesataman ja Nuottaniemen venesataman välissä. Saaren pinta-ala on noin 2,3 hehtaaria. Runsas sata metriä Pirisaaresta lounaaseen sijaitsee Ryssjeholmen. Suomenlahden avomeri on Pirisaaresta katsottuna kaakon suunnassa.
Pirisaari on metsäinen ja lähes koskematon. Kasvillisuustyypiltään Pirisaari on tuoretta kangasta. Pohjoisosan puusto on kuusivaltaista, etelää kohden mäntyjen määrä lisääntyy. Saaren lounaisosassa ja koillisosassa on jonkin verran ruovikkoa. Kenttäkerroksen valtalaji on mustikka, muita lajeja ovat muun muassa kevätpiippo, käenkaali, metsäalvejuuri, metsäimarre, metsämaitikka ja metsätähti. Ranta-alueen kasvilajit ovat alueelleen tavanomaisia, kuten hiirenvirna ja keltaängelmä.
Pirisaaren ruotsinkielinen nimi Birisholm palautunee johonkin Birger-miehennimen muotoon. Saari on aiemmin tunnettu myös nimellä Lövisholmen.
Tatra T6A5
Tatra T6A5 on Euroopan liikenteeseen suunniteltu yksisuuntainen korkealattiainen raitiovaunu, joka on yksi T6-sarjan alatyypeistä. Sitä valmisti tšekkiläinen raitiovaunuvalmistaja ČKD Tatra Prahassa. Tyyppiä liikennöi eri määriä ja muunnelmia viidessä kaupungissa: Slovakian Košicessa ja Bratislavassa ja Tšekin Brnossa, Prahassa ja Ostravassa. Vaunutyyppi suunniteltiin T3:n korvaajaksi; T3 oli liikennöinyt Euroopassa yli kolmen vuosikymmenen ajan, kun T6A5 julkaistiin. Ensimmäinen T6A5:ttä tilannut yhtiö oli Dopravný podnik Bratislava, ja se vastaanotti ensimmäiset kaksi vaunua vuonna 1991. Neljää onnettomuuksissa romuttunutta poistettua vaunua lukuun ottamatta koko kalusto on nykyisin ajossa. Suuri yleisö ja liikennöitsijöiden henkilökunta kutsuvat T6A5:iä usein silitysraudoiksi, koska vaunujen muotoilu muistuttaa silitysrautojen kolmiomaista pintaa korkeammalta katsottuna.
Historia
1980-luvun alussa Euroopan pikaraitioteiden liikennöitsijät asettivat uusia kalustovaatimuksia uusille kulkuneuvoille: käyttö- ja huoltokustannukset tuli saada pienemmiksi. Samaan aikaan ČKD Tatran insinöörit suunnittelivat jo uutta muotoilua ja sähkölaitteita korvaamaan lähes 30 vuotta vanha Tatra T3, joka oli yleisin raitiovaunu monissa Euroopan kaupungeissa.
T6-sarja esiteltiin T6B5:nä vuonna 1983. Sitä valmistettiin pääosin venäläisille ja ukrainalaisille liikennöitsijöille. T6B5 tarjosi sähköisen ohjauksen ja täysin uuden muotoilun. T6A2 esiteltiin vuonna 1985, mutta siitä tehtiin uusi muunnelma, joka täytti saksalaisten ja unkarilaisten liikennöitsijöiden kalustovaatimukset. Kulkuneuvo pysyi teknisesti samana, mutta siitä tehtiin pienempi, jotta se sopi paremmin Saksan kapeille kaduille ja kapeamman raidevälin liikenteeseen. Erona kahteen muuhun T6-malliin T6A5:stä suunniteltiin pienempi ja kevyempi kuin T6B5:stä muttei niin pieni kuin T6A2. Saksassa Schwerinin ja Chemnitzin kaupungit harkitsivat raitiotiekaluston korvaamista T6A5:llä.
Auvo Pehkoranta
Auvo Johannes Pehkoranta (s. 17. marraskuuta 1941 Laihia) on suomalainen seiväshyppääjä.
Tatra T6A5
Historia
Viimeinen T6A5-tilaus toimitettiin vuonna 1998, mutta tyyppi pysyi ČKD Tatran valikoimissa, kunnes yhtiön toiminta loppui vuonna 2002. Tyyppiä valmistettiin 296 raitiovaunua ja yksi varaosa-alusta vuodesta 1991 alkaen.
Auvo Pehkoranta
Pehkoranta on seiväshypyn vuoden 1970 Suomen mestari tuloksella 490 cm. Nykyäänkin hän osallistuu lajin veteraanikilpailuihin edustaen Raahen Vesaa. Aiemmin hän on edustanut Lapuan Virkiää, Rosenlewin Urheilijat -38:aa, Porin Tarmoa ja Kuortaneen Kuntoa.
Tatra T6A5
Historia
27. joulukuuta 2005 kaksi raitiovaunua myytiin Bratislavaan. Molemmat vaunut oli valmistettu vuonna 1997 ja niitä käytettiin koeajoissa Prahassa 11. toukokuuta 2004 asti. Tämän jälkeen Šumperkissa toiminut raideinsinööriyhtiö Pars Nova a.s. osti ne ja teki niille suuren peruskorjauksen ja maalasi ne uuteen Bratislavan kolmannen muunnelman kulkuneuvojen väritykseen. Säännöllinen liikenne alkoi 13. joulukuuta 2006, ja molemmat vaunut ovat kaksinajossa keskenään. Niiden numerot ovat 7957 ja 7958, ja ne eroavat muusta kalustosta, sillä niissä on erilaiset kytkimet molemmissa päissä.
Auvo Pehkoranta
Pehkoranta edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1965–1975. Hän voitti maaottelun seiväskilpailun Napolissa 1965 tuloksella 480 cm, Helsingissä 1966 hypättyään 475 ja Lontoossa 1969 tuloksella 480. Hän voitti myös Euroopan cupin karsintakilpailun 1970 hypättyään tasan viisi metriä. Kalevan kisoissa hän sai kultaa 1970, hopeaa 1965, 1968 ja 1973 sekä pronssia 1969 ja 1975. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1977.
Sungei Bulohin kosteikonsuojelualue
Sungei Bulohin kosteikonsuojelualue on luonnonsuojelualue Singaporessa. Se perustettiin lintuharrastajien vuonna 1986 tekemän aloitteen pohjalta. Siellä tavataan ympäri vuoden mangrovesoiden tyypillisiä lajeja kuten taskurapuja ja vesikäärmeitä, ja syyskuun ja maaliskuun väisenä aikana lisäksi muuttolintuja, etenkin vesilintuja ja kahlaajia.
Tatra T6A5
Muotoilu ja rakenne
alt=|pienoiskuva|200x200px|Kolmannessa muunnelmassa oli uudet ovet, matkustamo ja väritys. Kulkuneuvossa on kulmateräskori, jossa on suuret ikkunat, kolme nelilehtistä taitto-ovea oikealla kyljellä ja ne on maalattu punakermaiseen väritykseen.
Sungei Bulohin kosteikonsuojelualue
Puisto sijaitsee Singaporen luoteisosassa katkarapukasvattamoiden keskellä. Se on tärkeä muuttolintujen levähdyspaikka.
Auvo Pehkoranta
Pehkoranta hyppäsi ennätyksensä 520 cm Alavieskassa 8. elokuuta 1976. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 502 cm Otaniemessä 13. maaliskuuta 1974. Hän on valmentanut muun muassa Kimmo Pallosta sekä Petri ja Arto Peltoniemeä.
Tatra T6A5
Muotoilu ja rakenne
Matkustamossa oli nahkaistuimet, kuminen liukuestelattia, kermanväriset seinät ja harmaa katto ja lattia.
Auvo Pehkoranta
Helmikuussa 2007 Pehkoranta hyppäsi 65-vuotiaiden halli-ME:n 345
Tatra T6A5
Muotoilu ja rakenne
Alustassa on kaksi teliä ja yhteensä neljä akselia, ja jokaisella akselilla on oma ajomoottorinsa. Ajomoottoreita ohjataan pulssimuuntajilla. Virta otetaan ajojohtimesta saksivirroittimella. T6A5:n telien rakenne perustuu pohjois-amerikkalaiseen PCC-standardiin.
Tatra KT8D5
Tatra KT8D5 on kaksisuuntainen pikaraitiovaunu, jota liikennöi nykyisin (kesäkuussa 2016 eikä sen odoteta poistuvan lähiaikoina) Euroopassa ja Aasiassa. Tšekkiläinen raitiovaunuvalmistaja ČKD Tatra suunnitteli sen ja valmisti sitä useina muunnelmina vuodesta 1984 vuoteen 1999 yhteensä 206 kappaletta. Vaunun muotoilu on kulmikas ja samanlainen kuin Tatra T6A5:ssä ja KT4:ssä sekä sisältä että ulkoa. Raitiovaunua myytiin useina muunnelmina.
Tatra T6A5
Liikennöinti
oikea|pienoiskuva|200x200px| Ensimmäisen muunnelman T6A5:t Bratislavassa. T6A5 voi liikennöidä yksinään tai moninajossa kaksi- tai kolmivaunuisena raitiotiejunana. Kahden ja yhden vaunun kokoonpanoja käytetään jatkuvasti, mutta kolminajoa hyvin harvoin: lähinnä koeajoissa. Raitiovaunut on yhdistetty toisiinsa sähköisillä kytkimillä, ja koko junan sähkönsyöttöön riittää yksi virroitin.
Tatra KT8D5
Historia
vasen|pienoiskuva|KT8D5-raitiovaunu [[Pjongjang|Pjongjangissa vuonna 2012.]] Tšekkoslovakiassa syntyi 1970-luvun lopulla tarve hankkia uuden sukupolven kulkuneuvoja. Alkuperäinen päämäärä oli tehdä pikaraitiovaunu, jonka suurempi kuljetuskyky täyttäisi kasvavan joukkoliikenteen tarpeet. Uuden mallin suunnittelu- ja valmistushanke alkoi vuonna 1982.
Tatra T6A5
Liikennöinti
T6A5:n huippunopeus on 65 km/h. Liikenteen alkaessa Bratislavassa saavutettiin jopa 115 kilometrin tuntinopeus koeajoissa. Raiteiden huonon huollon ja kunnon vuoksi vaunut eivät aja kovempaa kuin 50 km/h. Ainut poikkeus on United States Steelin tehtaan pikaraitiotiellä Košicen laitamilla, jossa kaikki raitiovaunut (ei pelkästään T6A5) ajavat 60 km/h, joka on alueen enimmäisnopeus.
Matkustajainformaatiojärjestelmään kuuluu etu- sivu- ja takalinjakilpi sekä sisälinjakilpi.
Kehitys
T6A5:stä tehtiin kolme muunnelmaa, mutta suurin osa muutoksista oli vähäisiä ja lähinnä ulkonäköön vaikuttavia raitiovaunutyypin pysyessä sähköisesti ja mekaanisesti muuttumattomana.
Ensimmäinen muunnelma (T6A5/I) on vanhimman mallinen T6A5. Se on punaisen ja kermanvärinen ja sisältä kermanvärinen ja harmaa. Tiedosto:Tatra T6A5 614-Interior.jpg| T6A5:n matkustamoa
Toisessa muunnelmassa (T6A5/II) on vain pieniä muutoksia kuten pyörien luistonesto, erilainen virroitin ja kallistetut liukuikkunat.
Kolmannessa muunnelmassa (T6A5/III) on uudistettu väritys ja uudenlainen matkustamo, ovet, ohjaamon ilmanvahto, kangaspäällysteiset muovi-istuimet, uusi virroitin ja sähköiset näytöt.
T6A5.3 on klassisen Tatra T3:n muunnos T6A5:ksi, jossa käytettiin uutta varaosa-alustaa ja vanhoja T3:n osia ja telejä. Se oli Prahassa suoritettu koe, jonka tarkoituksena oli löytää halvin tapa kaluston uudistamiseen. Vain yksi tällainen raitiovaunu valmistettiin vuonna 1998, mutta koska se on harvinaislaatuinen, sitä ei käytetä säännöllisessä liikenteessä huonomman toimivuuden vuoksi.
Liikennöinti Pohjois-Amerikassa
ČKD yritti päästä Yhdysvaltain markkinoille, kun Louisianan osavaltion New Orleansin liikennöitsijä New Orleans Regional Transit Authority osoitti kiinnostusta T6A5:tä kohtaan 1990-luvun lopulla, mutta koska New Orleansin raitioteillä oli monia epätavallisia ominaisuuksia kuten raideleveys, johdinautotyyliset ajojohtimet ja asiakkaan vaateet, T6B5:tä piti muunnella paljon, jotta vaateet täytettiin. Lopputuloksena oli T6C5, joka oli kaksisuuntavaunu, jossa oli kaksi ovea molemmilla puolilla, ilmastointi ja rinnakkaiset virroittimet: kaksi rinnakkaista tankovirroitinta vaunun molemmissa päissä. Kulkuneuvoa valmistettiin vain yksi kappale vuonna 1998, ja sitä kokeiltiin New Orleansissa vuotten 1999 ja 2001 välillä. Amerikkalaiset liikennöitsijät olivat tyytyväisiä T6C5:een, mutta peruivat tilauksen ČKD:n lähestyvän konkurssin vuoksi, ja raitiovaunu palautettiin Eurooppaan. Vuonna 2003 T6C5 myytiin Strausbergiin, Saksaan, jossa se on edelleen liikenteessä.
Onnettomuuksia
19. tammikuuta 2009 kaksivaunuinen raitiotiejuna #618+619 törmäsi jäykkään kuorma-autoon rautatien tasoristeyksessä Košicessa, suistui raiteilta ja törmäsi useaan pylvääseen. Vaunu 618 vahingoittui pahasti ja poistettiin liikenteestä ja muutamia matkustajia loukkaantui. Vaunu 619 korjattiin ja palasi liikenteeseen.
1. syyskuuta 2008 vaunu 8671 törmäsi ambulanssiin Prahassa, kun se oli menossa pikaraitiotien varikolle. Kukaan ei loukkaantunut, mutta raitiovaunu poistettiin liikenteestä.
19. syyskuuta 2011 kahden raitiovaunun juna #8697+8698 törmäsi suurella nopeudella raitiovaunupysäkillä seisseeseen Škoda 14T:hen. Kaikki kolme kulkuneuvoa poistettiin liikenteestä ja T6A5:n kuljettaja kuoli. Onnettomuustutkinnassa selvisi, että kuljettajan terveysongelmat olivat todennäköisin syy turmaan.
Romain Bussine
Bussinen rooleihin kuului Ylipappi Camille Saint-Saënsin oopperassa Simson ja Delila. Vuonna 1871 hän perusti useiden Pariisin musiikkipiirien johtohahmojen kanssa Société nationale de musiquen, jonka tehtävänä oli edistää ranskalaista kamari- ja orkesterimusiikkia. Bussine toimi yhtenä puheenjohtajista, kunnes vuonna 1886 erosi tehtävistään seuran laajentaessa toimintaansa myös ulkomaisen musiikin pariin.
William A. Lunk
William A. Lunk (6. toukokuuta 1919 Johnstown, Pennsylvania – 18. toukokuuta 2006) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Lunk valmistui eläintieteen kandidaatiksi ja lintutieteen tohtoriksi. Hän toimi biologian lehtorina Länsi-Virginian yliopistossa 1946–1947. Hän työskenteli New Yorkin American Museum of Natural Historyn preparaattorina, kuraattorina, apulaisjohtajana ja näyttelyjohtajana 1949–1989. Eläkkeelle jäätyään hän jatkoi vapaaehtoisena AMNH:n Paleontologian museossa ja Näyttelymuseossa. Hän valmisti museon näyttelyitä eri aiheista ja oli kuuluisa Evoluutiohallin (Hall of Evolution) näyttelyistä. Hän osallistui useiden kirjojen ja muiden painotuotteiden kuvittamiseen. 1962 hän julkaisi teoksen The rough-winged swallow (Publications of the Nuttall Ornithological Club, no. 4).
Toisessa maailmansodassa Lunk oli kapteeni Tyynellämerellä. Hänen puolisonsa oli Mary Hunsaker ja heillä oli neljä lasta.
Romain Bussine
Bussine sekä kirjoitti että käänsi runoja. Osaa hänen runoistaan käytti laulujen sanoituksina hänen ystävänsä Gabriel Fauré. Hän opetti laulua Pariisin konservatoriossa. Hänen oppilaisiinsa kuului Jean Périer.
William A. Lunk
Lunk nimesi linnuista tammitiaisen (Parus carolinensis) alalajin atricapilloides 1952.
Tatra KT8D5
Historia
Ensimmäinen koekappale valmistui vuonna 1984. Ensimmäiset vaunut tulivat liikenteeseen vuonna 1986 Brnossa, Mostissa ja Košicessa.
Muotoilu ja rakenne
Tatra KT8D5 on suuri raitiovaunu, jossa on paljon matkustajapaikkoja. Se koostuu kolmesta korin osasta, joiden välissä on nivelet ja neljästä telistä. Keskiosan alla on kaksi Jacobsin teliä. Raitiovaunu on kaksisuuntainen, joten siinä on ohjaamot molemmissa päissä, ovet molemmilla puolilla ja saksivirroittimet molemmissa päissä. Matkustajapaikkoja on 231, ja nämä vaunut liikennöivätkin ruuhkaisimmilla linjoilla ja ruuhka-aikaan; kaksisuuntaisuuden ansiosta niitä käytetään säännöllisesti myös linjoilla, joilla ei ole kääntösilmukoita, ja ratatöiden aikaan voidaan liikennöidä molempiin suuntiin samaa raidetta pitkin.
Andrius Kubilius
Andrius Kubilius (s. 8. joulukuuta 1956 Vilna) on liettualainen poliitikko. Hän toimi Liettuan pääministerinä vuosina 1999–2000 ja 2008–2012. Hän on johtanut Kotimaan liitto – Liettuan kristillisdemokraatit -puoluetta vuodesta 2003.
Kubilius opiskeli fysiikkaa Vilnan yliopistossa vuosina 1974–1979. Hän osallistui vuodesta 1988 Sąjūdis-kansanliikkeeseen, ja hänet valittiin Liettuan parlamenttiin (Seimas) ensimmäisen kerran vuonna 1992. Sąjūdisin oikeistolaisesta, konservatiivisesta siivestä muodostui Vytautas Landsbergisin johtama Kotimaan liitto (Liettuan konservatiivit) -puolue, jonka jäsen Kubilius on ollut vuodesta 1993. Puolue suuntautui sittemmin kristillisdemokratiaan ja otti nykyisen nimensä vuonna 2008.
Lokakuun 2008 vaaleissa Kubilius johti Kotimaan liiton, Ylösnousemuksen puolueen ja Liberaalien liikkeen muodostaman oikeistoliittouman voittoon ja nousi pääministeriksi. Vuoden 2012 vaalien jälkeen oikeistopuolueet ovat olleet oppositiossa.
Erik Adlercreutz
Adlercreutzin vanhemmat olivat kaupunginvouti, valtiopäivämies Herman Adlercreutz ja Naima Sofia Charpentier. Adlercreutz tuli ylioppilaaksi 1917 ja opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1928. Adlercreutz erikoistui sisätautioppiin, teki opintomatkoja Eurooppaan ja hoiti yliopistossa sisätautiopin dosentuuria vuosina 1934–1966. Hän luennoi myös mm. Ruotsissa ja Ranskassa ja hoiti lääkärintointa useissa eri sairaaloissa. Helsingin diakonissalaitoksen 2. sisätautiosaston ylilääkärinä Adlercreutz toimi 1935–1950. Hänellä oli useita alansa luottamustoimia. Adlercreutz oli sotilasarvoltaan reservin lääkintämajuri.
Erik Adlercreutz oli kahdesti naimisissa. Ensimmäisestä avioliitosta (1931–1939) Elisabeth Hedvig Adlercreutzin kanssa syntyi kolme lasta, näiden joukossa professori Herman Adlercreutz ja arkkitehti Eric Adlercreutz. Toisesta avioliitosta (1939–) Margaretha Lerchen kanssa syntyi kaksi lasta.
Connie Stevens
thumb|Connie Stevens. Connie Stevens (s. 8. elokuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Stevens oli muusikko Teddy Stevensin (oik. Peter Ingoglia) ja laulaja Eleanor McGinleyn tytär. Hän otti isänsä taiteilijanimi Stevensin oikeaksi sukunimekseen. Hänen vanhempansa olivat tuolloin jo eronneet, ja hän asui isovanhempiensa luona. Kahdeksanvuotiaana hän meni katoliseen sisäoppilaitokseen. Näyttelijä John Menga on hänen velipuolensa.
Stevens perusti lauluryhmän The Foremost. Ryhmän kolme muuta jäsentä ovat myöhemmin tulleet tunnetuisiksi The Lettermenin jäseninä. Vuonna 1953 Stevens muutti isänsä kanssa Los Angelesiin. 16-vuotaana hän perusti toisen lauluryhmän nimeltään The Three Debs. Hän myös aloitti näyttelemisen elokuvissa, ensin pikku rooleissa. Hän on esiintynyt lukuisissa sarjoissa ja elokuvissa. Hän on ollut myös tekemisissä useiden muiden supertähtien kanssa. Hänet muistetaan Elvis Presleyn ystävänä.
Hänellä on koti niin Beverly Hillsissä, Palm Springsissä kuin New Yorkissakin.
Kari Eloranta
Kari Pekka Eloranta (s. 29. helmikuuta 1956 Lahti) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkopuolustaja ja jalkapalloilija.
Juniorina
Eloranta aloitti lahtelaisessa Upon Pallo -seurassa 7-vuotiaana juniorina ja hän pelasi siellä sekä jääkiekkoa, että jalkapalloa. Hän voitti juniorina jalkapallossa Suomen mestaruuden. Hän joutui valitsemaan 17-vuotiaana jääkiekon, koska kummankin lajin sen ikäluokan maajoukkueleirit menivät päällekkäin.
Jääkiekkoura
Elorannan pelaajaura jääkiekkoilijana käynnistyi Kiekkoreippaassa ja kesti huipulla yli 20 vuotta. Hän pelasi 267 NHL-ottelua Calgary Flamesissa ja St. Louis Bluesissa sekä yli 500 ottelua Sveitsin ja Ruotsin pääsarjoissa. Sveitsissä Eloranta voitti kaksi mestaruutta. Eloranta pelasi 139 A-maaottelua ja oli voittamassa vuonna 1988 Calgaryn olympialaisissa Suomen jääkiekkohistorian ensimmäistä arvokisamitalia.
Marco Koch
Marco Koch (s. 25. tammikuuta 1990 Darmstadt) on saksalainen uimari. 185 senttimetriä pitkä ja 84 kilogrammaa painava Koch edustaa DSW 1912 Darmstadtia. Koch kilpailee rintauinnissa.
Kari Eloranta
Jalkapalloura
Eloranta pelasi ensimmäisen SM-sarjan jalkapallo-ottelunsa vain 17-vuotiaana vuonna 1973. SM-tasolla hän voitti Suomen mestaruuden Lahden Kuusysissä vuosina 1982 ja 1986. Myöhemmin Eloranta toimi myös Kuusysin joukkueenjohtajana.
Marco Koch
Koch on sijoittunut olympialaisten 200 metrin rintauinnissa sijalle 13 vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja seitsemänneksi Rio de Janeirossa 2016. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Kazanista hän saavutti MM-kultaa ja vuoden 2013 MM-kilpailuista Barcelonasta MM-hopeaa samalta matkalta. Lyhyen radan MM-kilpailuista hänellä on kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi. Pitkän radan EM-kilpailuista Kochilla on yksi kulta vuodelta 2014 ja kaksi hopeaa sekä lyhyen radan EM-kilpailuista kolme kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia.
Sinkkisitraatti
Sinkkisitraatti on kolmesta sinkki-ionista ja niihin liittyneistä kahdesta orgaanisesta sitraatti-ionista muodostunut yhdiste. Sinkkisitraatin kemiallinen kaava on C12H10O14Zn3.
Marco Koch
Kochin valmentajina toimivat Henning Lambertz maajoukkueessa ja Alexander Kreisel seurassa. Koch aloitti uinnin kahdeksanvuotiaana.
Kari Eloranta
Valmennusura
Elorannan pelaajaura päättyi keväällä 1996, minkä jälkeen hän jatkoi Pelicansin päävalmentajana ensin I-divisioonassa ja vuodesta 1999 lähtien SM-liigassa. Vuodet 2002–2005 Eloranta valmensi sveitsiläistä Rapperswiliä. Keväällä 2005 hänet palkattiin Tampereen Ilveksen uudeksi päävalmentajaksi. Seura kuitenkin vapautti hänet tehtävästään 18. marraskuuta 2006 odotettua heikomman menestyksen vuoksi. Eloranta palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin Rapperswiliin, mutta sai potkut marraskuussa 2007. Tammikuussa 2008 ruotsalainen Mora IK palkkasi Elorannan uudeksi valmentajakseen. Kauden 2008–2009 Eloranta valmensi Mestiksessä pelannutta Heinolan Kiekkoa.
Suomen Jääkiekkomuseo on aateloinut Kari Elorannan Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 105.
Sinkkisitraatti
Sinkkisitraattia käytetään ravintolisänä sinkin puutoksen hoitoon.
Chaplin reportterina
Chaplin reporttina on melko tyypillinen Keystone Studiosin tuottama komediaelokuva. Siinä keskeinen koominen hahmo on naisen perässä, kohtaa kilpailijan ja yrittää todistaa kelpoisuutensa työskentelemällä. Elokuva kuvattiin osin Keystone-studioiden näyttämöllä, osin läheisen talon puutarhassa ja osin kadulla. Chaplin vihasi elokuvaa, ja hän oli ollut raivoissaan elokuvan lopullisesta versiosta, josta oli leikattu monia Chaplinin improvisoituja koomisia lisäyksiä. Hän oli sitä mieltä, että Lehrman oli pyrkinyt tuhoamaan hänen työnsä, koska oli loukkaantunut Chaplinin kuvausten aikana antamista komiikkaa koskevista neuvoista.
Sinkkisitraatti
Apteekeissa on saatavilla flunssan hoitoon tarkoitettuja sinkkisitraattia sisältäviä imeskelytabletteja. Helsingin yliopiston dosentin Harri Hemilän mukaan ne ovat kuitenkin tehottomia, sillä niissä sinkki on liian tiukasti sitoutuneena sitraattiin jotta se vapautuisi nielussa. Hemilän mukaan sinkkiasetaatti soveltuu paremmin flunssan hoitoon.
Miklós Meszéna
Miklós Meszéna (14. joulukuuta 1940 Budapest – 29. heinäkuuta 1995 Budapest) oli unkarilainen miekkailija. Hän oli mukana saamassa pronssia säilän joukkuekilpailussa vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa. Hän oli aiemmin sijoittunut siinä joukkueineen viidenneksi kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa.
José Ángel Valdés
José Ángel Valdés Díaz (s. 5. syyskuuta 1989 Gijón, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura
José Ángel on Sporting Gijónin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 8. helmikuuta 2009 ottelussa Barcelonaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan, joka päättyi lopulta Sportingin 3–2-voittoon. Joukkue oli lähellä pudota kauden päätteeksi alemmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin, mutta onnistui tiukasta paikasta huolimatta säilyttämään sarjapaikkansa pisteen erolla putoamisviivaan.
Seuraavalla kaudella 2009–2010 hän pelasi 13 sarjaottelua, mikä oli sama määrä kuin edelliskaudella. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi sijalle 15.
Houston Comets
Houston Comets oli yhdysvaltalainen naiskoripalloseura, joka pelasi Women's National Basketball Association -liigassa. Seura pelasi WNBA:ssa liigan ensimmäisestä kaudesta, kaudesta 1997 alkaen. Seuran toiminta päättyi kauden 2008 jälkeen. Cometsin kotikaupunki oli Texasin osavaltion Houston ja se pelasi kotiottelunsa vuosina 1997–2003 Compaq Centerissä, 2004–2007 Toyota Centerissä ja 2008 Reliant Arenalla.
Alkuvuodet – neljä kautta, neljä mestaruutta
Comets kuului alun perin WNBA:n itäiseen konferenssiin, mutta liigan laajennuttua se siirtyi vuonna 1998 läntiseen konferenssiin. Joukkue voitti ensimmäisenä kautenaan 18 runkosarjaottelua 28:sta ja sen voittoprosentti (64,3) oli liigan paras jatkopeleihin mentäessä. Joukkue kohtasi välierissä Charlotte Stingin, joka kaatui pistein 70–54 ja loppuottelussa vastaan asettui New York Liberty, jonka Comets voitti pistein 65–51. Toisella runkosarjakaudellaan Houston voitti 27 runkosarjaottelua ja hävisi vain kolme. Välierissä vastassa oli jälleen Charlotte Sting, joka nujertui suoraan kahdessa ottelussa ja loppuotteluissa seura kohtasi Phoenix Mercuryn, joka kaatui voitoin 2–1. Ratkaisevan kolmannen ottelu päättyi luvuin 80–71.
Myös kolmas ja neljäs WNBA-kausi jatkuivat Cometsin komennossa. Vuonna 1999 Comets voitti runkosarjassa selvästi eniten otteluita, 26 ottelua 32:sta, ja ansaitsi suoran paikan lännen konferenssifinaaleihin, joissa vastaan asettui pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Sacramento Monarchsin voittanut Los Angeles Sparks. Sparks kaatui voitoin 2–1 ja loppuotteluissa joukkue voitti New York Libertyn niin ikään voitoin 2–1. Vuonna 2000 joukkue voitti jälleen selvästi suurimman osan otteluistaan, 27 32:sta, mutta Los Angeles Sparks nousi runkosarjassa Cometsin edelle voitettuaan yhden ottelun enemmän. Pudotuspeleissä Comets kohtasi ensimmäisellä kierroksella Sacramento Monarchsin, jonka se voitti suoraan kahdessa ottelussa, ja konferenssifinaaleissa oli vastassa Sparks, jonka Comets voitti niin ikään suoraan kahdessa ottelussa. Loppuotteluissa Comets kohtasi jo kolmannen kerran New York Libertyn, joka kukistui kahdessa ottelussa, pistein 59–52 ja 79–73.
Kaudet 2001–2003
Vuonna 2001 Comets pääsi pudotuspeleihin konferenssinsa neljäntenä seurana ja kohtasi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella runkosarjavoittaja Los Angeles Sparksin, joka voitti ottelusarjan suoraan kahdessa ottelussa. Sparks eteni lopulta ensimmäiseen mestaruuteensa. Vuonna 2002 Comets sijoittui runkosarjassa sekä konferenssinsa että liigan toiseksi jääden vain Sparksin taakse. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella vastaan asettui Utah Starzz, joka vei ottelusarjan voitoin 2–1. Vuonna 2003 Comets sijoittui runkosarjassa jälleen konferenssinsa toiseksi Sparksin jälkeen. Pudotuspeleissä tie nousi jälleen pystyyn jo ensimmäisellä kierroksella, kun Sacramento Monarchs voitti ottelusarjan voitoin 2–1.
Kaudet 2004–2008
Cometsin edettyä seitsemänä vuonna peräkkäin WNBA:n pudotuspeleihin, kausi 2004 oli ensimmäinen, jona se ei pudotuspeleihin päässyt. Sama toistui myös 2007 ja 2008. Seura voitti 2004 ja 2007 kummallakin 13 ottelua 34:stä, 2004 se jäi konferenssinsa ja koko liigan toiseksi viimeiseksi, 2007 läntisen konferenssin ja liigan kolmanneksi viimeiseksi. 2008, viimeisellä kaudellaan, Comets voitti 17 ottelua 34:stä ja sijoittui konferenssinsa viidenneksi. Vuonna 2005 joukkue sijoittui runkosarjassa konferenssinsa kolmanneksi ja eteni pudotuspeleissä konferenssifinaaleihin, joissa Sacramento Monarchs ansaitsi loppuottelupaikan voitoin 2–0. Monarchs voitti vuonna 2005 WNBA:n mestaruuden. Kaudella 2006 Monarchs katkaisi kolmannen kerran neljän kauden aikana Cometsin pudotuspelitaipaleen voitettuaan ensimmäisen kierroksen ottelusarjan suoraan 2–0.
Seuran omistus ja toiminnan päättyminen
Cometsin omisti tammikuusta 2007 lähtien Hilton Furniture & Mattressin omistaja Hilton Koch, mutta elokuussa 2008 joukkueen hallinta siirtyi WNBA:lle. Ennen Kochia seuran omistaja oli NBA-seura Houston Rocketsin omistaja Leslie Alexander. WNBA etsi seuralle uutta omistajaa, jota ei kuitenkaan löytynyt. Cometsin toiminta päättyi joulukuussa 2008.
Pelaajat
Houston Cometsin historian tunnetuimpia pelaajia ovat muun muassa Cynthia Cooper, Sheryl Swoopes ja Tina Thompson. Cooper, joka pelasi joukkueessa kausina 1997–2000 ja 2003, valittiin WNBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi kausina 1997 ja 1998 sekä WNBA:n loppuottelujen arvokkaimmaksi pelaajaksi kaikkina Cometsin mestaruusvuosina. Sheryl Swoopes, joka on valittu kolmesti, 2000, 2002 ja 2005, WNBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi ja yhtä monta kertaa parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi, pelasi joukkueessa kausina 1997–2000 ja 2002–2007, minkä jälkeen hän siirtyi Seattle Stormiin. Tina Thompson, ensimmäisen WNBA Draftin ykkösvaraus, pelasi joukkueessa 1997–2008, seuran koko taipaleen ajan.
Cynthia Cooper oli Cometsin paras pistenainen kausina 1997–1999. Kausina 2000, 2002 ja 2005 paras pisteidentekijä oli pistekeskiarvon perusteella Swoopes, ja kausina 2001 , 2003 , 2004 , 2006 , 2007 ja 2008 Thompson. Cooperin pistekeskiarvo 22,7 ja kokonaispistemäärä 680 runkosarjakaudelta 1998 jäivät Cometsin yhden kauden seuraennätyksiksi. Levypalloissa Tina Thompson oli keskiarvon perusteella joukkueen ykköspelaaja kausina 1997–2003 ja 2008 ja Michelle Snow kaudesta 2004 kauteen 2007. Snow'n levypallokeskiarvo 7,9 ja levypallojen kokonaismäärä 269 kaudelta 2006 jäivät seuran ennätyksiksi.
Karthaia
Karthaia oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Keoksen eli nykyisen Kéan saarella Kykladeilla Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee saaren kaakkoisrannikolla.
Houston Comets
Pelaajat
Heitontorjunnoissa Snow oli joukkueen kärkinimi (keskiarvon perusteella) tulokaskaudestaan 2002 alkaen joka kausi kauteen 2007; kaudella 2008 hänet ohitti Sancho Lyttle. Pallonriistoissa joukkueessa pelanneista kunnostautui etenkin Sheryl Swoopes, joka oli joukkueen sisäisen palloriistotilaston kärjessä kausina 1999, 2000 ja 2002–2006. Koriin johtaneissa syötöissä Cynthia Cooper oli joukkueen ykköspelaaja keskiarvon perusteella vuosina 1997, 1999, 2000 ja 2003 (kokonaismäärän perusteella kolmella ensiksi mainitulla kaudella) ja Sheryl Swoopes kausina 2002, 2004, 2005 ja 2007 (kokonaismäärän perusteella 2002–2005).
Comets jäädytti kaksi pelinumeroa, Cynthia Cooperin numeron 14 ja Kim Perrot'n numeron 10. Joukkueessa kaudet 1997 ja 1998 pelannut, elokuussa 1999 syöpään kuollut Perrot oli joukkueen kärkinimi pallonriistoissa molempina WNBA-kausinaan ja koriin johtaneissa syötöissä kaudella 1998.
Karthaia
Historia
Karthaia kukoisti arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien. Varhaisella klassisella kaudella se oli osa Keoksen tetrapolista eli neljän kaupungin liittoa, johon kuuluivat sen lisäksi myös Iulis, Koressia ja Poieessa. Strabonin aikaan ajanlaskun alun tienoilla Karthaia oli liittänyt itseensä Poieessan ja Iulis Koressian, joten kaupunkeja oli vain kaksi.
Houston Comets
Valmennus
Houston Cometsin ensimmäisenä päävalmentajana toimi kymmenen kauden ajan Van Chancellor, joka oli aiemmin toiminut valmentajana yliopistotasolla. Voitettuaan kymmenen vuoden aikana neljä WNBA-mestaruutta ja tultuaan kolme kertaa valituksi liigan vuoden valmentajaksi, Chancellor erosi valmentajan paikalta tammikuussa 2007. Samana vuonna hänet valittiin Naismith Basketball Hall of Fameen.
Karthaia
Historia
pienoiskuva|vasen|240px|Karthaian lyömä raha. Karthaia tunnettiin antiikin aikana monumentaalisesta arkkitehtuuristaan, linnoitteistaan ja hopearahoistaan. Kaupungin, samoin kuin koko saaren, asukkaat olivat joonialaisia. Persialaissodissa kaupungin asukkaat taistelivat kreikkalaisten puolella ja osallistuivat muun muassa Artemisionin ja Salamiin taisteluihin.
Houston Comets
Valmennus
Chancellorin seuraajaksi Cometsin päävalmentajana nimitettiin helmikuussa 2007 Karleen Thompson, joka toimi kausina 2005 ja 2006 seuran apuvalmentajana. Aiemmin Thompson toimi kahdeksan vuotta Los Angeles Sparksin organisaatiossa. Kauden 2004 lopulla hän jakoi Sparksin päävalmentajan tehtävät Ryan Weisenbergin kanssa. Thompson jäi Cometsin viimeiseksi päävalmentajaksi.
Karthaia
Historia
Karthaia hylättiin antiikin ajan lopulla. Se on säilynyt saaren kaupungeista parhaiten, koska sen paikalla ei ole ollut myöhempää asutusta. Kaupungin rauniot olivat näkyvissä läpi vuosisatojen, ja siksi monet matkailijat ja varhaiset antiikintutkijat vierailivat paikalla jo 1600-luvulta lähtien. Esimerkiksi J. P. Tournefort kutsui kuitenkin vielä vuonna 1699 kaupungin raunioita Iuliin raunioiksi.
Mikkosten maailma
Mikkosten maailma oli Nelosella esitetty tositelevisiosarja, jossa seurattiin Nina ja Timo T.A. Mikkosen perheen arkea. Sarja avautui Suomen televisiohistoriassa poikkeuksellisesti siten, että katsojat saivat päättää ensimmäisen pilottijakson 8. maaliskuuta 2009 jälkeen tekstiviestiäänestyksellä esitetäänkö sarja kokonaisuudessaan. Myönteinen tulos julkistettiin 12. maaliskuuta suorassa Maria!-ohjelman lähetyksessä.
Karthaia
Historia
Tanskalaisten suorittamat arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1811–1812 P. O. Broendstedin johdolla, ja samalla selvisi, että kyseessä oli Karthaia. Kaivaukset olivat menetelmiltään varhaiset, ja niiden esinelöydöt hajaantuivat museoihin eri puolille Eurooppaa tai katosivat. Vuosina 1905 ja 1920–1921 kaivauksia suorittivat ranskalaiset P. Graindorin johdolla. Kreikkalaiset arkeologit ovat jatkaneet kaivauksia vuosina 1963–1965 sekä vuodesta 1987.
Rakennukset ja löydökset
Karthaialla oli akropolis eli yläkaupunki, jolla sijaitsivat merkittävimmät temppelit ja muut julkiset rakennukset, sekä teatteri ja alakaupunki taloineen. Myös muureista on jäljellä jäänteitä. Kaupungin ympäristössä on ollut erillisiä puolustustorneja.
Mikkosten maailma
Vuoden 2010 alussa sarja julkaistiin DVD:nä.
Karthaia
Rakennukset ja löydökset
Athenen temppeli pienoiskuva|240px|Athenen temppelin rauniot.
Mikkosten maailma
Sisältö
Ohjelmassa seurattiin Mikkosten perheen arkipäivää sekä kuultiin heidän mielipiteitään ja kannanottojaan ajan ilmiöihin. Mikkoset muun muassa lukivat sanomalehtiä tuoreeltaan ja ottivat kantaa päivän polttaviin aiheisiin. Lisäksi ohjelmassa nähtiin perheen poikien toimittamat lyhyet ”Poikien uutiset”, joissa kerrottiin perheen tapahtumista viikon varrelta.
Karthaia
Rakennukset ja löydökset
Athenelle omistettu temppeli oli doorilaista tyyliä edustanut peripteraalitemppeli, joka rakennettiin 500-luvun eaa. lopulla tai 400-luvun eaa. alussa. Se koko oli noin 11 x 23 metriä, ja siinä oli 6 x 11 pylvästä. Se sijaitsi kaupungin kaakkoisportin lähellä. Temppeli oli koristeltu muun muassa amatsonomakhiaa esittävillä veistoksilla.
Apollon Pythioksen temppeli
Apollon Pythiokselle omistettu doorilainen temppeli oli rakennettu myös 500-luvun eaa. lopulla tai 400-luvun eaa. alussa. Temppelin koko oli noin 16 x 31 metriä, ja siinä oli julkisivussa kuusi pylvästä (heksastylos in antis). Temppeli sijaitsi keinotekoisella tasanteella kaupungin itälaidalla. Sen länsipuolella oli kallioon kaiverrettu syvennys, jossa oli Apollonin kulttipatsas. Temppelin veistoskoristelu esitti muun muassa Troijan sotaan liittyneitä aiheita.
Muut rakennukset ja rakennelmat
Kaupunginmuurit oli tehty suurista suorakulmaisista tai monikulmaisista kivistä, ja ne on ajoitettu 500-luvun lopulta 300-luvulle eaa. Muurit seurasivat alueen luonnonmuotoja, ja ne oli varustettu suorakulmaisilla ja pyöreillä torneilla. Muureissa on ollut kuusi porttia.
Vicente del Bosque
Vicente del Bosque González (s. 23. joulukuuta 1950 Salamanca, Salamancan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapallovalmentaja ja puolustaja. Hän toimi vuodet 2008–2016 Espanjan maajoukkueen päävalmentajana, minkä lisäksi hänet tunnetaan sekä pelaajana että valmentajana ajastaan Real Madridissa.
Del Bosquelle myönnettiin periytyvä Del Bosquen markiisin (Marqués de Del Bosque) aatelisarvo kunnianosoituksena urheilusaavutuksistaan helmikuussa 2011. Valmentajana Del Bosque on voittanut Mestarien liigan, Euroopan-mestaruuden sekä maailmanmestaruuden. Kukaan muu valmentaja ei ole pystynyt vastaavaan saavutukseen.
Inkojenkarvatonkoira
Inkojenkarvatonkoira (Perro flora) on perulainen koirarotu. Se on käytännössä perunkarvattomankoiran erivärinen variaatio.
Ulkomuoto
Inkojenkarvatonkoira on melko pitkärunkoinen, hoikka eläin jonka selkälinja on hieman kaartuva. Sen pää on kiilanmuotoinen ja pitkänomainen ja kallo suhteellisen leveä. Kuono on suunnilleen yhtä pitkä kuin kallo. Hampaisto on useimmiten puutteellinen, kuten muillakin karvattomillakoirilla. Korvat ovat pystyt, kookkaat, ohuet ja teräväkärkiset. Rintakehä on syvä ja vatsalinja ylösvetäytynyt. Raajat ovat kapeat ja suhteellisen pitkät, ja liikkeet ovat lyhyet mutta nopeat. Suhteellisen pitkä häntä on alaskiinnittynyt ja vaakasuoraan kannettu.
Päässä, selässä, raajoissa ja hännän päässä voi olla jonkin verran karvaa. Toisinaan pentueisiin syntyy karvallisia yksilöitä. Ihon pääväri on hyvin vaalea, lähes valkoinen, jossa on tummempia läiskiä. Sen nimitys perro flora eli "kukkaiskoira" johtuu juuri kyseisestä värityksestä. Rodusta on kaksi kokomuunnosta, iso (medio, sananmukaisesti "keskikokoinen") ja pieni (pequeno). Ison säkäkorkeus on 40–50 cm ja paino 8–12 kg, pienen säkäkorkeus 25–40 cm ja paino 4–8 kg.
Luonne ja käyttäytyminen
Inkojenkarvatonkoira on älykäs, rauhallinen ja herkkäluonteinen, eikä koskaan aggressiivinen. Se on myös eloisa, valpas ja erittäin nopea. Se on huomattavasti perunkarvatontakoiraa alkukantaisempi, ja se on usein arka ja vieraisiin epäluuloisesti suhtautuva. Se sopii parhaiten ihmisille joilla on aiempaa kokemusta alkukantaisista koirista. Rodun rooli on nykyisin useimmiten toimia seurakoirana, mutta sillä on myös erinomaisia käyttöominaisuuksia mm. vahtikoirana.
Alkuperä
Rodun tarkkaa ikää ei tiedetä, mutta sen täytyy olla erittäin vanhaa perua. Alun perin sitä syötiin tiettyjen rituaalien yhteydessä, sillä sillä uskottiin myös olevan parantavia ominaisuuksia. Huancat pitivät koiranlihaa niin suurena herkkuna, että heidät tunnettiin "koiriensyöjinä". Lähtiessään sotaan he puhalsivat torviin, jotka oli valmistettu koirien kalloista. Kun inkat alistivat huancat valtaansa vuonna 1460, koirien kallojen käyttö kiellettiin ja niiden tilalla alettiin käyttää kauriiden kalloista tehtyjä torvia.