cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Come Taste the Band
Julkaisu ja painokset
Come Taste the Bandin myyntiluvut olivat selvästi Deep Purplen aiempia albumeja heikommat. Se ei yltänyt missään maassa listojen kärkipäähän, ja yhtyeen kotimaassa Britanniassa sijoitus oli parhaimmillaan 19. Yhdysvalloissa paras sijoitus Billboardin Hot 200 -listalla oli vasta 43. Suomessa aiemmin suositun yhtyeen albumi ei päässyt listoille lainkaan. Se olikin kaupallisesti huonoiten menestynyt 1970-luvun Deep Purple -studioalbumi. Britanniassa myynti ylitti tästä huolimatta 60 000 kappaletta 1. marraskuuta 1975 mennessä, mikä toi yhtyeelle hopealevyn jo ennen albumin virallista julkaisua. Tšekkoslovakiassa albumi myi vuosikymmenen loppuun mennessä kultaa. Yhdysvalloissa Come Taste the Band on sen sijaan Deep Purplen ainoa 1970-luvun studioalbumi, jolle ei ole myönnetty kulta- tai platinalevyä.
Useimmista muista 1970-luvun Deep Purple -albumeista julkaistiin 1990-luvulta alkaen laajennetut 25-vuotispainokset. Vastaava Come Taste the Band -juhlajulkaisu oli pitkään suunnitteilla, ja ilmestyi toistuvien lykkäysten jälkeen lopulta marraskuussa 2010. Come Taste the Band – 35th Anniversary Edition julkaistiin sekä kahden CD:n että kahden LP:n pakettina. Ensimmäinen levy sisältää alkuperäisen albumin ja singleversion kappaleesta ”You Keep on Moving” remasteroituna. Toisella levyllä on Kevin Shirleyn remixit kappaleista sekä kaksi uutta kappaletta.
Aikalaisarvostelut
Come Taste the Bandin vastaanotto oli ristiriitainen. Dave Thompsonin mukaan ”se ei saanut murska-arvosteluja, sillä ei ollut heikkoja kappaleita eikä se ollut huono levy, mutta se ei – – kuulostanut Deep Purplelta”. Ammattikriitikkojen arviot olivat kuitenkin enimmäkseen myönteisiä. Fanfaren arvostelussa Come Taste the Bandia pidettiin yhtyeen parhaana sitten Machine Headin (1972) ja NME:n arvostelussa parhaana sitten In Rockin (1970).
Rolling Stonen Kris Nicholson kehui Bolinia edeltäjäänsä monipuolisemmaksi kitaristiksi ja albumin uusia tyylisuuntia oivina aluevaltauksina Deep Purplelle. Nicholsonin mukaan Deep Purple oli päässyt Bolinin avulla eroon aiempien albumiensa ennalta-arvattavuudesta ja luotti nyt äänenvoimakkuuden sijaan melodiaan ja dynamiikkaan. ”Ilmeinen pyrkimys kokeellisuuteen on laajentanut yhtyeen musiikkia heavy metal -vankilan ulkopuolelle”, ja Nicholson toivoo yhtyeen löytävän uudelleen alkuaikojensa progressiivisuuden, jonka se oli In Rockin jälkeen kadottanut.
Soundsin Geoff Barton kirjoitti Bolinin tuoneen yhtyeeseen uutta voimaa, minkä seurauksena musiikissa voi pitkästä aikaa aistia soittamisen iloa. Bolinin soitto on letkeää mutta hillittyä, ja yleisvaikutelma on vapaamuotoisempi ja hyväntuulisempi kuin Deep Purplen aiemmilla albumeilla. Bartonin mukaan Come Taste the Band on selvästi keskivertoa parempi rock-levy, mutta hän ei kuitenkaan ole varma, onko se riittävän hyvä takaamaan yhtyeen jatkuvuuden.
Circus-lehden arvostelu tulkitsi Come Taste the Bandin rock-elämän ”psyykkisistä sijaltaanmenoista” kertovaksi konseptialbumiksi. Street Lifen Steve Peacock suhtautui levyyn kielteisemmin ja kritisoi kaavamaisia kappaleita sekä erityisesti ”banaaleja” sanoituksia.
Jälkimaine
Myöhemmissä arvosteluissa albumi on saanut pääasiassa myönteistä palautetta, joskin sen yleensä katsotaan olevan yhtyeen kahden edellisen kokoonpanon levytyksiä heikompi. Toimittaja Daniel Bukszpanin kirjoitti vuonna 2003 ”tyylillisesti ehyen ja linjakkaan” albumi olleen ”monien yllätykseksi [Deep Purplen] vahvin levy vuosikausiin”.
Allmusicin Alex Henderson taas kehuu Bolinia lahjakkaaksi ja Come Taste the Bandin musiikkia ”ihan hyväksi” ja miellyttäväksi. Kuitenkaan albumi ei kohoa yhtyeen parhaimpien saavutusten joukkoon, eikä sen kappalemateriaalin joukossa ole ainuttakaan suurta klassikkoa. Sputnikmusicin Jamie Twort kuvailee Come Taste the Bandia aliarvostetuksi albumiksi, joka on vahva esitys sekä kappalemateriaalin että soiton suhteen. Äänimaailmaltaan se eroaa yhtyeen aiemmasta tuotannosta lähinnä Bolinin soittotyylin vuoksi. Albumin parhaat kappaleet ovat kolme ensimmäistä, minkä jälkeen se menettää osan energiastaan. Suurin yllätys on kuitenkin B-puolen ”This Time Around”, joka on Deep Purplelle epätyypillinen pianoballadi.
BBC:n Greg Moffitt kehui vuoden 2010 arvostelussa erityisesti Coverdalen laulua ja Bolinin kitaransoittoa. Hänestä Come Taste the Band edustaa ”leppoisaa easy listeningiä” ja on ”kaukana katastrofista”, kunhan albumia tarkastelee sen omilla ehdoilla. Yhtyeen huippuaikojen räjähtävä energia on kuitenkin vaihtunut ”harmittomiin pikku kipinöihin”. Kielteisessä arviossa George Starostin kuvailee Come Taste the Bandia ”geneeriseksi funkiksi”, jonka kaikki kappaleet kuulostavat täsmälleen samalta — lukuun ottamatta nopeatempoista avausraitaa ”Comin’ Homea”, jossa Bolin epäonnistuneesti jäljittelee Blackmoren soittotyyliä. Deep Purplen ura olisi Starostinin mukaan joka tapauksessa loppunut pian, vaikka Bolinin huumeongelma ei olisikaan vauhdittanut vääjäämätöntä. Starostin kuitenkin kehuu Come Taste the Bandin kansikuvaa, joka Deep Purple in Rockin kannen ohella oli yhtyeen siihenastisista mielenkiintoisin.
Suomenkielisen Deep Purple -historiikin kirjoittanut Heikki Heino kehuu albumia, jonka B-puoli on ”yksi Purplen levytysuran onnistuneimmista kokonaisuuksista”. Erityisen hyvänä Heino pitää ”Owed to ’G’” -instrumentaalia. ”I Need Love” sen sijaan on albumin ainoa täyteraita. Mika Järvinen on puolestaan arvioinut, että Deep Purple teki virheen yrittäessään suunnata musiikkiaan nuorille sen sijaan että olisi pitänyt kiinni vanhasta yleisöstään, joka oli tuossa vaiheessa jo kasvanut aikuisiksi. Albumiin olisi ehkä suhtauduttu myönteisemmin, jos se olisi julkaistu Deep Purplen sijaan jollain muulla nimellä. Toisaalta manageriporras ei tätä olisi hyväksynyt, ”ja tuskin Bolinkaan olisi liittynyt uuteen Coverdalen ja Hughesin perustamaan yhtyeeseen, jos sellaiseen häntä olisi kysytty.”
Kiertue
pienois|pysty=1.1|Promokuva vuoden 1976 Britannian-kiertueelle.
Deep Purplen jäsenten välillä syntyi ristiriitoja jo ennen kiertueen alkua. Aiemmin taiteellisesta vapaudesta nauttinut Bolin turhautui, kun häntä pyydettiin soittamaan Blackmoren aikaiset kappaleet edeltäjänsä tyyliin. Erityisen katkeraksi tämän teki se, että Bolinin piti todistaa oikeudessa Blackmoren vaimon uskottomuudesta. Kiertueen alettua paljastui, ettei Bolin osannut Blackmoren kappaleita kunnolla. Niiden ohella yhtye esitti kaikkia uuden albumin kappaleita jossain vaiheessa kiertuetta. Bolin ja Lord soittivat myös pitkät improvisoidut kitara- ja kosketinsoolot, jotka aiemmasta poiketen esitettiin varsinaisista kappaleista irrallisina soolonumeroina. Lisäksi yhtye esitti Bolinin Teaser-albumin kappaleita ”Wild Dogs”, ”Marching Powder” ja ”Homeward Strut”. Bolin lauloi soolokappaleensa itse.
Ongelmia kiertueella aiheuttivat jäsenten huumeongelmat. Hughes oli vieroitushoidon aikana vähentänyt kokaiininkäyttöä mutta tullut samalla riippuvaiseksi vieroitusoireiden hoitoon käytetystä diatsepaamista. Bolin puolestaan käytti suuria määriä heroiinia, mikä paljastui muille jäsenille vasta kiertueen jo alettua. Goldmine-lehdessä yhtyeen lähipiiriin kuulunut henkilö tosin huomautti: ”Ongelma ei ollut niinkään siinä, että Tommy piti huumeista, vaan siinä, etteivät muut bändin jäsenet olleet siinä mukana. Hän oli pitkiä aikoja omissa maailmoissaan, eivätkä muut ymmärtäneet lainkaan, mistä oli kysymys.” Ristiriitoja herätti myös yhtyeen jäsenten seksuaalinen uskottomuus: Bolinin tyttöystävällä oli suhde Hughesiin ja Hughesin tyttöystävällä Lordiin.
Managerit päättivät aloittaa kiertueen Kaukoidästä, jotta uusi kokoonpano voisi hankkia kokemusta eikä Euroopassa ja Amerikassa kuultaisi mahdollisista epäonnistumisista. Ensimmäinen konsertti oli Havaijilla, minkä jälkeen yhtye siirtyi Uuteen-Seelantiin ja Australiaan. Konsertit onnistuivat hyvin ja erityisesti Uudessa-Seelannissa yhtye keräsi ennätysyleisöjä. Yhtyeestä myös kuvattiin dokumentti paikalliseen televisioon.
Joulukuussa Deep Purple siirtyi Indonesiaan. Yhtyeelle oli kerrottu, että se esiintyisi noin 10 000 ihmiselle, mutta todellinen esiintymispaikka oli yli sadantuhannen hengen stadion. Lisäksi yhtyettä vaadittiin esiintymään kahtena iltana vaikka se sai korvauksen vain yhdestä pienestä konsertista. Yhtyeelle maksettiin Indonesian-konserteista yhteensä 11 000 dollaria, kun käytännön mukainen osuus lipputuloista olisi ollut noin 750 000 dollaria. Järjestyksenvalvojina toimi 6 000 konetuliasein ja dobermannein varustautunutta poliisia. Ensimmäinen konsertti oli kaoottinen ja yhtye lopetti soittamisen lyhyeen. Jälkimmäinen eskaloitui lopulta valtavaksi mellakaksi. Konserttien välisenä yönä yksi Deep Purplen henkivartijoista putosi hissikuiluun, jolloin Hughes ja kaksi roudaria pidätettiin murhasta epäiltyinä. Seuraavana aamuna sotilaspukuinen tuomari totesi tapahtuneen onnettomuudeksi ja määräsi pidätetyt lunastamaan passinsa 2 000 dollarilla. Lord ja Hughes ovat jälkeenpäin arvelleet, että kyseessä oli murha, jonka avulla yhtyeeltä kiristettiin rahaa. Kun yhtye yritti poistua Indonesiasta, siltä vaadittiin vielä 10 000 dollaria tekaistuihin lentokenttäkuluihin vedoten.
Indonesiassa Bolin piikitti käteensä huonolaatuista heroiinia, minkä seurauksena käsi muuttui tunnottomaksi eikä Bolin kyennyt soittamaan kunnolla. Muille yhtyeen jäsenille hän väitti saneensa hermopinteen käden päällä nukkumisesta. Ongelmat jatkuivat Japanissa, missä yhtye soitti neljä konserttia. Bolin joutui käyttämään avointa viritystä ja Jon Lord paikkasi kitaraosuuksia uruillaan.
Vuoden 1976 alkupuolella Deep Purple suuntasi Yhdysvaltain-kiertueelle. Kotimaassaan Bolin oli itsevarmempi ja konsertit onnistuivat varsin hyvin. Vajaat kaksi kuukautta kestänyt kiertue käsitti yhteensä 30 esitystä, ja niiden päätyttyä yhtye oli pahasti ylirasittunut. Alkuperäisenä suunnitelmana oli pitää taukoa ja jatkaa esiintymisiä vasta kesällä. Managerit järjestivät kuitenkin yhtyeelle viiden konsertin kiertueen Britanniaan jo maaliskuuksi. Coverdale, Lord ja Paice käyttivät väliin jääneen kuuden päivän loman lepäämiseen, kun taas Bolin ja Hughes juhlivat koko ajan.
Britannian-kiertue oli riitaisa ja konserttiarviot voimakkaan kielteisiä. Bolinin ja Hughesin huumeidenkäytön vuoksi konserttien taso vaihteli suuresti, ja Blackmorea äänekkäästi takaisin vaatinut yleisö heikensi Bolinin suoriutumista entisestään. Yhtyeen mielialaan vaikutti myös Come Taste the Bandin huono menestys. Coverdalea turhauttivat Bolinin ja Hughesin lauluosuudet sekä pitkät instrumentaaliosuudet, joiden aikana hänellä ei laulajana ollut paljoakaan tekemistä. Lisäksi jäsenet olivat erimielisiä yhtyeen musiikillisesta linjasta: Coverdale, Lord ja Paice halusivat pitäytyä rockissa, kun taas Bolin ja Hughes olivat kiinnostuneempia funkista.
Kiertueen viimeinen konsertti oli 15. maaliskuuta 1976 Liverpoolissa, missä Hughes pahoitteli yleisölle yhtyeen huonoa suoritusta tekaistulla amerikkalaisella aksentilla. Konsertin päätyttyä Lord ja Paice päättivät lopettaa yhtyeen toiminnan. Hetken päästä Coverdale saapui paikalle itkuisena ja ilmoitti eroavansa, mihin Lord ja Paice vastasivat sen olevan mahdotonta, sillä Deep Purplea ei enää ollut.
Hajoamisen jälkeen
Deep Purplen hajoamisesta ei tiedotettu heti julkisuuteen. Kesälle kaavailtu Euroopan-kiertue oli siirretty epämääräiseen tulevaisuuteen yhtyeen ylirasittuneisuuden vuoksi. Bolin ja Hughes kuulivat asiasta vasta heinäkuussa, jolloin virallinen lehdistötiedote ilmoitti yhtyeen haluavan lopettaa huipulla. Tätä ennen Bolin oli jo ehtinyt kertoa haastattelussa odottavansa, että yhtye aloittaisi seuraavan Deep Purple -albumin teon. Huumeongelman ohella yhtyeen hajoamiseen vaikuttivat ankara työskentelyaikataulu sekä managerien haluttomuus järjestää jäsenille lomaa. Vain 25-vuotias Bolin kuoli 4. joulukuuta 1976 heroiinin yliannostukseen.
Sekä Jon Lord että Ian Paice ovat myöhemmin antamissaan haastatteluissa pohtineet, missä määrin Come Taste the Bandia voi pitää Deep Purplen albumina. Lordin mukaan levy toimii kuitenkin omillaan ”yllättävän hyvin”: ”Se on loistavasti kasattu ja upeasti soitettu. Jokainen soittaa siinä erinomaisesti.” Ian Paice on puolestaan kertonut pitävänsä Come Taste the Bandin rumpuraitoja eräinä parhaistaan. ”You Keep On Moving” oli hänen mukaansa albumin klassikko. Bolinin taitoihin Paice suhtautui ristiriitaisesti: ”Hän oli studiossa erinomainen soittaja, mutta lavalla hänestä ei ollut mihinkään. Isolla lavalla hän jäätyi täysin. Soolon soittamisen sijaan hän alkoi huudella yleisölle ja riidellä heidän kanssaan.” Jon Lordin mukaan Bolin ”ei ymmärtänyt, mitä Purplen yleisö halusi ja tarvitsi, ja päädyimme tekemään albumin, jolla ei ollut mitään tekemistä Deep Purplen kanssa”.
Deep Purplessa vuosina 1969–1973 ja jälleen vuodesta 1984 soittanut Roger Glover pohdiskeli asiaa: ”Vasta kun bändit ovat epäonnistuneet, on mahdollista pohtia ongelmien syitä. – – Kukapa tietää, mihin bändi olisi kehittynyt Tommy Bolinin kanssa? Siitä olisi voinut tulla valtavan suosittu. Jos niin olisi käynyt, suhtautuminen hänen kokoonpanoonsa voisi olla nyt erilainen.” Laulaja Ian Gillan taas on kertonut albumin funk-vaikutteiden tyrmistyttäneen häntä:
Come Taste the Bandiin liittyviä albumeja
Itse Come Taste the Band -albumin lisäksi Mark IV:n ajoilta on julkaistu monia muitakin äänityksiä:
Albumin kiertueelta on saatavana useita konserttitaltiointeja. Last Concert in Japan oli pitkään näistä ainoa, mutta 1990- ja 2000-luvulla on julkaistu runsaasti arkistomateriaalia sisältäviä livealbumeja:
Kiertueelta on julkaistu myös useita bootlegejä. Saatavilla on esimerkiksi Mark IV:n kaikkein viimeinen konsertti Liverpoolissa.
35th Anniversary Edition
Kaikki kappaleet ovat uudelleen masteroituja
Kaikki kappaleet ovat Kevin Shirleyn uudelleen miksaamia
Kimmo Kouri
Kimmo Kouri (s. 1962 Kemijärvi) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän osallistui vuonna 2005 Suomen euroviisukarsintoihin kappaleella ”My life, my love”. Hän julkaisi debyyttialbuminsa Isäni maa samana vuonna.
Kouri asuu nykyisin Äänekoskella.
Diskografia
Albumit
Singlet
USS McAnn (DE-179)
USS McAnn (runkonumero DE-179) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa Atlantilla suojaten saattueita.
Valmistus
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Newarkista New Jerseystä. Sen köli laskettiin 17. toukokuuta 1943 ja Donald Roy McAnnin mukaan nimetty alus laskettiin vesille 5. syyskuuta kumminaan Ethel Marie McAnn. Alus otettiin palvelukseen 11. lokakuuta New Yorkissa ensimmäisenä päällikkönään Charles F. Hooper.
Palvelus
Koeajojen päätyttyä Bermudalla alus partioi Yhdysvaltain itärannikolla Newportista Rhode Islandilta Charlestoniin Etelä-Carolinaan, kunnes se lähti 19. joulukuuta 1943 saattueen mukana Panaman kanavalle. Alus saapui Coco Soloon 26. joulukuuta, mistä se jatkoi matkaansa 31. joulukuuta Key Westiin. Alus saapui 3. tammikuuta 1944 Key Westiin, jossa se oli osa laivaston kaikuluotain koulua kouluttaen sukellusveneentorjuntaa.
Alus liitettiin 21. hävittäjäviirikköön, jonka mukana se partioi Karibialla 29. helmikuuta alkaen. Se liittyi 5. maaliskuuta saattueeseen TJ25 Trinidadista Recifeen. Alus pelasti 15. maaliskuuta Brasilian rannikolla mereen pudonneen B-17 -pommikoneen miehistön ja se saapui seuraavana päivänä Recifeen. Alus liittyi 2. huhtikuuta saattueeseen JT27 Trinidadiin, jonne se saapui 12. huhtikuuta. Seuraavien kolmen kuukauden ajan alus teki kolme matkaa Karibialta Brasiliaan. Se vapautui tehtävästä 12. heinäkuuta ja neljä päivää myöhemmin alus lähti Recifesta suojaten USS Memphisiä. Alukset partioivat Etelä-Atlantilla etsien Saksan laivaston sukellusveneitä ja ne palasivat Recifeen 30. heinäkuuta.
McAnn lähti Nataliin, jonne se saapui 10. elokuuta. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta 15. elokuuta ja se siirrettiin Lend-Lease-ohjelman perusteella Brasilialle vielä samana päivänä.
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu (Aalto BIZ;, ) on Aalto-yliopistoon kuuluva, akateemisesti itsenäinen kauppatieteisiin erikoistunut korkeakoulu. Korkeakoulua johtaa 1. tammikuuta 2020 alkaen dekaani Timo Korkeamäki. Koulu liittyi Aalto-yliopistoon 1. tammikuuta 2010 ja tätä ennen se tunnettiin nimellä Helsingin kauppakorkeakoulu. Koulu on perustettu vuonna 1911 ja se on Suomen toiseksi vanhin kauppakorkeakoulu.
Kauppakorkeakoulussa opiskelee noin 3 400 perustutkinto- ja jatko-opiskelijaa. Syyslukukaudesta 2015 lähtien valtaosa kauppakorkeakoulun kandidaattitason opetuksesta järjestetään Aalto-yliopiston pääkampuksella Espoon Otaniemessä, poikkeuksena Mikkelin kampuksella järjestettävä englanninkielisen kandidaatintutkinnon (BScBA) opetus. Kauppakorkeakoulun maisteri- ja tohtoritason opetus sekä tutkimustyö järjestettiin 22. helmikuuta 2019 asti Helsingin Etu-Töölössä.
Kauppakorkeakoulun koulutusohjelmiin kuuluu kaksi kauppatieteiden kandidaattiohjelmaa, kolmetoista maisteriohjelmaa sekä kansainvälisiä kaksoistutkintoja. Lisäksi kauppakorkeakoulussa voi suorittaa kauppatieteiden ja filosofian tohtorin sekä kauppatieteiden lisensiaatin tutkinnon. Koulutustarjontaa täydentävät Avoin yliopisto, Aalto University Executive Education (Aalto EE) ja Aalto University Professional Development (Aalto PRO).
Historia
Koulu aloitti toimintansa 16. tammikuuta 1911 nimellä Kauppakorkeakoulu. Vuonna 1974 korkeakoulun nimi muutettiin Helsingin kauppakorkeakouluksi. Vuoden 2005 loppuun asti sen lyhenne oli HKKK ja vuosina 2006-2009 HSE (Helsinki School of Economics ). Vuonna 2010 Helsingin kauppakorkeakoulu yhdistyi Taideteollisen korkeakoulun ja Teknillisen korkeakoulun kanssa Aalto-yliopistoksi, ja nimeksi tuli Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu.
Rakennus
Otaniemen kampuksella sijaitseva rakennus on nimeltään Kauppakorkeakoulu. Kauppakorkeakoulun rakennus on osa isompaa rakennuskokonaisuutta, jonka kaksi muuta osaa ovat Väre (Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun rakennus) ja kauppakeskus A Bloc. Korttelin on suunnitellut Aalto-yliopiston alumneista koostuva Verstas Arkkitehdit, joka voitti vuonna 2012–2013 käydyn kansainvälisen arkkitehtuurikilpailun. Kilpailuun osallistui 189 ehdotusta. Pääsuunnittelijana toimi Jussi Palva Verstas Arkkitehdeista ja muina vastuullisina arkkitehteina Väinö Nikkilä, Riina Palva, Ilkka Salminen ja Mikko Rossi.
Kauppakorkeakoulun uudisrakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 2016 ja se valmistui joulukuussa 2018. Rakennuksen valmistuttua loput Etu-Töölöön jääneet toiminnot siirtyivät Otaniemeen helmikuussa 2019.
Entinen päärakennus
Etu-Töölössä sijaitseva entinen päärakennus on rakennettu funktionalistiseen tyyliin. Vuonna 1950 valmistuneen päärakennuksen tilojen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Woldemar Baeckman ja Hugo Harmia ja sisustuksen suunnittelusta sisustusarkkitehdit Olli Borg, Ilmari Tapiovaara ja Maija Heikinheimo. Päärakennuksen akustiikan suunnitteli Paavo Arni. Rakennus vihittiin käyttöönsä 2. huhtikuuta 1950. Tiilijulkisivu ja Michael Schilkinin reliefit liittävät arkkitehtuurin myös 1940-luvun romanttiseen suuntaukseen. Rakennus kuuluu kansainväliseen Docomomo-rekisteriin eli modernin arkkitehtuurin suojelukohteisiin.
Rakennuksen tyhjennyttyä helmikuussa 2019 se menee remonttiin. Remontin jälkeen siihen tulee muun muassa Aalto-yliopiston ja yhteistyökumppaneiden kohtaamispaikka ja ravintola. Päätoimijana on Aalto University Executive Education eli Aalto EE, joka tuottaa koulutusta liikemaailman johdolle ja asiantuntijoille. Rakennuksen juhlasalit ovat tiukasti suojeltuja, mutta talotekniikka uudistetaan täysin. Korjaustyöt valmistuvat vuoden 2020 loppuun mennessä.
Organisaatio
Helsingin kauppakorkeakoulun, Taideteollisen korkeakoulun ja Teknillisen korkeakoulun yhdistyttyä Aalto-yliopistoksi vuonna 2010 Kauppakorkeakoulu on ollut yksi Aalto-yliopiston kuudesta korkeakoulusta. Muut Aalto-yliopiston korkeakoulut ovat:
Dekaani ja varadekaanit
Kauppakorkeakoulua johtaa dekaani, jonka tehtävänä on johtaa sekä kehittää korkeakoulun toimintaa yliopiston strategisten linjausten puitteissa sekä osallistua Aalto-yliopiston kehittämiseen johtoryhmän jäsenenä. Lisäksi dekaani vastaa kansainvälisestä kilpailukyvystä, resurssien jaosta korkeakoulussa sekä tutkimus- ja opetushenkilöstön rekrytoinnista yliopiston urajärjestelmien mukaisesti. 1.1.2020 alkaen Kauppakorkeakoulun dekaanina on toiminut professori ja kauppatieteiden tohtori Timo Korkeamäki. Dekaanistossa toimii lisäksi kaksi apulaisdekaania: professori, KTT Tomas Falk (vastuualueenaan opetus ja oppiminen) ja professori, KTT Virpi Tuunainen (vastuualueenaan tutkimus ja kansainvälinen yhteistyö).
Kauppatieteen akateeminen komitea
Kauppakorkeakoulun akateemisten asiain komitean tehtäviin kuuluu tehdä esitys Lisäksi kauppatieteen akateeminen komitea hoitaa kaikkia Aalto-yliopiston akateemisten asiain komitean sekä korkeakoulun johtajan sille osoittamia muita tehtäviä.
=== Kauppakorkeakoulun laitokset ===
Koulutusohjelmat
Aalto-yliopiston kauppakorkeakouluun voi hakea sekä kandidaatti- että maisterivaiheen opiskelijaksi. Koulu on mukana valtakunnallisessa kauppatieteellisen alan yhteisvalinnassa. Kauppakorkeakoulu tarjoaa kolme kauppatieteen kandidaattiohjelmaa (Otaniemessä ja Mikkelissä) sekä yksitoista kauppatieteen maisteriohjelmaa (Otaniemessä).
Kauppatieteiden kandidaattiohjelma (KTK), Otaniemi
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun Otaniemen yksikön kandidaattitason opiskelijavalinnan kautta opiskelija saa oikeuden myös maisteritason tutkinnon suorittamiseen. Kandidaattitasolle voi tulla valituksi ylioppilastodistuksen arvosanoilla, valintakokeella, avoimen yliopiston opintojen, SAT Reasoning Testi n, lukiolaisten Talousguru-kilpailun menestyksen perusteella tai erityisten saavutusten perusteella. Näiden väylien kautta opiskelijoiksi hakeneita oli vuonna 2020 yhteensä 5897, joista opiskelemaan hyväksyttiin 421.
Kandidaattiohjelmassa on seitsemän erikoistumisaluetta :
Bachelor's Programme in Economics (KTK), Otaniemi
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun Otaniemen yksikössä aloitettiin vuonna 2019 taloustieteisiin erikoistuva, englanninkielinen kandidaattiohjelma. Opiskelija saa automaattisesti oikeuden myös maisteritason tutkinnon suorittamiseen.
Englanninkielinen kauppatieteiden kandidaattiohjelma (BScBA), Mikkeli
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun Mikkelin yksikön International Business -kandidaattiohjelma ei ole mukana alan yhteisvalinnassa, vaan siihen on erillinen hakumenettely. Opiskelijavalinta suoritetaan ylioppilastutkinnon, SAT Reasoning Testin tai avoimen yliopiston opintojen perusteella. Suoritettuaan englanninkielisen kauppatieteiden kandidaatin tutkinnon Mikkeliin hyväksytty opiskelija saa automaattisen opinto-oikeuden Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun maisteritason koulutusohjelmiin Otaniemen kampuksella. Vuonna 2014 Mikkeliin opiskelijaksi haki 912 henkilöä, joista opiskelemaan valittiin 80.
Kauppatieteiden maisteriohjelma (KTM), Otaniemi
Suoraan maisteritasolle voivat hakeutua opiskelemaan soveltuvan yliopisto- tai ammattikorkeakoulututkinnon suorittaneet maisterivaiheen erillisvalinnassa. Kauppakorkeakoulun maisteritason koulutusohjelmat ovat pääasiassa englanninkielisiä. Alla sulkeissa esitetyt ohjelmien suomennokset ovat epävirallisia, ja virallisesti ohjelmista käytetään vain niiden englanninkielistä nimeä :
Lisäksi kauppatieteiden maisterin tutkinnon voi opiskella Aalto-yliopiston poikkitieteellisissä maisteriohjelmissa, joissa osa opiskelijoista valmistuu kauppatieteiden maisteriksi, osa diplomi-insinööreiksi ja osa taiteen maistereiksi.
Tohtorikoulutus (KTT tai FT)
Kauppatieteiden tohtoriohjelmasta opiskelijat valmistuvat kauppatieteiden tohtoriksi tai filosofian tohtoreiksi. Tieteellisten jatko-opintojen suorittaminen edellyttää maisterin tutkintoa, GRE Testi n tai GMAT Testin tulosta viimeisen viiden vuoden ajalta sekä vahvaa englannin kielen osaamista. Vuonna 2015 tohtorikoulutukseen hakijoita oli 87, joista opiskelemaan valittiin 27 tohtoriopiskelijaa. Tohtoriohjelman opetusta järjestetään seuraavilla osa-alueilla:
Avoin yliopisto
Aalto-yliopiston avoin yliopisto järjestää Otaniemessä ja Mikkelissä Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun opetussuunnitelman mukaisia kursseja, jotka ovat pohjakoulutuksesta riippumatta kaikille avoimia.
MBA/EMBA-ohjelmat
Aalto-yliopiston liikkeenjohdon MBA- ja EMBA-koulutusohjelmat on suunnattu eri alojen asiantuntijoille, joilla on jo työkokemusta. Executive MBA (EMBA) -ohjelman toteutuksesta vastaa Aalto University Executive Education Oy (Aalto EE). EMBA-ohjelma järjestetään Helsingin lisäksi Puolassa, Taiwanissa, Etelä-Koreassa ja Singaporessa. Se on yritysjohdon tarpeisiin kehitetty ohjelma, joka toteutetaan kansainvälisin kouluttajavoimin englannin kielellä.
Pienyrityskeskus
Pienyrityskeskus on Kauppakorkeakoulun erillislaitos, yrittäjyyden ja pk-yritysten koulutus- ja tutkimuskeskus. Pienyrityskeskus järjestää maksullista täydennyskoulutusta sekä tutkimus- ja yrityshautomotoimintaa. Sillä on toimipisteet Helsingissä, Mikkelissä, Pietarissa ja Tallinnassa. Mikkelin toimipiste on osakkaana mukana Mikkelin yliopistokeskuksessa.
Akkreditoinnit
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu on ensimmäinen kauppakorkeakoulu Pohjoismaissa, jolle on myönnetty kaikki alan tärkeimpinä pidetyt kansainväliset laatuleimat: AACSB, AMBA ja EQUIS. Heinäkuuhun 2015 mennessä kaikista maailman kauppakorkeakouluista vain 72 koulua on saanut tämän "Triple Crown" -tunnuksen. Akkreditoinnit ovat kouluille vapaaehtoisia.
Raunistulan rehutehdas
thumb|250px|right|Raunistulan viljasiilo kuvattuna kesällä 2006. thumb|250px|right|[[Raunistula|Raunistulan hylätyn rehutehtaan varastohalli 8. elokuuta 2004. Halli tuhoutui tulipalossa kesällä 2005.]] Raunistulan rehutehdas oli Turun Raunistulassa sijainnut Hankkijan entinen viljasiilo ja tuotantorakennus.
Historia
Keskusosuusliike Hankkija rakennutti 1910 puurakenteisen varastorakennuksen Turun Raunistulaan. Yksitoista vuotta myöhemmin vierelle nousi betoninen varastorakennus. 1959 valmistuivat viljavarasto ja kuivauslaitos. Turun yksiköstä tuli Hankkijan suurin ja nykyaikaisin.
Vuoden 1970 laajennuksessa rakennetut terässiilot romahtivat ensimmäisen täyttönsä aikana. Muutaman vuoden kuluttua siilot romahtivat jälleen – henkilövahingoilta kuitenkin vältyttiin molemmilla kerroilla. Parhaimmillaan tehtaassa valmistui 300 000 kiloa rehua yhden päivän aikana. Työntekijöitä rehutehtaalla oli enimmillään 85.
Rehunvalmistus Raunistulassa loppui pian Hankkijan konkurssin jälkeen, vuonna 1993. Pienimuotoinen toiminta jatkui vielä viisi vuotta, minkä jälkeen rakennukset jäivät lopullisesti tyhjilleen.
Vuodet teollisuuskäytön loppumisen jälkeen
Hankkijan teollisuuskauppojen yhteydessä Danisco Oy:lle siirtynyt tehdaskompleksi asetettiin myyntiin ensimmäisen kerran jo 1993. Tehtaan tiloihin suunniteltiin esimerkiksi opiskelija-asuntoja, mutta hanke hylättiin pian liian kalliina. Siiloalue suojeltiin vuonna 2000 teollisuushistoriallisin perustein asemakaavalla, mutta kaava peruttiin kaksi vuotta myöhemmin, koska rakennuksista löytyi ihmisille haitallista mikrobikasvustoa. 2004 siiloalueen omistus siirtyi Oy Business Park Auralle.
Tehdas esiintyi vuoden 2005 elokuvassa Tyttö sinä olet tähti, joka kuvattiin muiltakin osin Turussa.
Rehutehdas purettiin vuoden 2010 aikana ja YIT on rakentanut paikalle kerrostaloja. Alueelle, joka on nimetty Barkerinrannaksi, on kaavoitettu kahdeksan punatiilistä kerrostaloa, joista kuudes valmistui syystalvella 2015.
Marakei
Marakei on Kiribatin Gilbertsaariin kuuluva atolli Tyynellä valtamerellä.
Marakeilla on muun muassa lentoasema.
Harry Potter ja Feeniksin kilta (videopeli)
Pelaaminen
Pelissä on yli 70 paikkaa, 60 tehtävää, 90 erilaista hahmoa ja 13 000 lausetta. Peli on kehitetty yhdeksälle pelialustalle ja käännetty 23 kielelle. Microsoft Windows-, PlayStation 2- ja Xbox 360 -versiot ovat pelattavissa suomenkielisenä. Pelissä on mahdollista pelata Harry Potterin lisäksi esimerkiksi Albus Dumbledorella ja Sirius Mustalla. Pelisarjan aikaisemmista osista poiketen loitsut tehdään oikealla analogisella sauvalla, Wii Remotella tai Nintendo DS:n Stylus-kynällä.
Pelin teemana on tutkia Tylypahkaa ja seurata tarinaa. Peli palaa avoimeen tyyliin niin kuin kolme ensimmäistä pelisarjan osaa, eikä ole Liekehtivän pikarin tapaan toimintasuuntautunut. Tylypahkassa yhdistyvät elokuvan piirustukset, J. K. Rowlingin piirustukset ja kirjojen kuvauksia luoden tunnettuja paikkoja, kuten taikaministeriö, Kamananaukio 12 ja Pikku Whinging. Tylypahka on täysin tutkittavissa suurimman osan ajasta, ja siellä on ”löytöpisteitä”, jotka tarjoavat palkintoja pelaajalle. Lisäksi on taisteluita ryhmien välillä.
Seija-myrsky
Seija-myrsky oli Suomea 13. joulukuuta 2013 koetellut harvinaisen voimakas talvimyrsky. Myrskyn on kuvailtu olleen paikoin jopa voimakkaampi kuin joulukuussa 2011 riehuneen Tapani-myrskyn. Myrskyn aikana kovin maa-alueilla mitattu puuska oli 29,8 m/s, ja se mitattiin Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Merialueilla kovin puuska mitattiin Raumalla, ja sen nopeus oli 36,8 m/s. Kovin keskituuli merellä, 30,7 m/s, mitattiin Kaskisissa, ja se sivusi voimassa olevaa keskituuliennätystä. Noin 31 m/s keskituuli on mitattu Suomessa nyt neljä kertaa (30,5–31,4 m/s). Aallokko oli Seija-myrskyssä kovaa Suomen merialueilla, erityisesti Selkämerellä, jossa merkitsevä aallonkorkeus oli lähes 6 metriä. Merivesi myös nousi korkealle länsirannikolla ja Suomenlahden itäosissa.
Seija-myrskyn aikana Kainuuseen, osaan Pohjois-Pohjanmaata ja Etelä-Lappiin satoi jopa 20 senttiä lunta, mikä yhdessä kovan tuulen kanssa lisäsi etenkin Kainuun eteläosissa sähkökatkosten määrää.
Avtandil Koridze
Koridze voitti kultaa kreikkalais-roomalaisen painin 67 kilon sarjassa Rooman 1960 olympialaisissa. Viidennen kierroksen ottelussaan hän paini Bulgarian Dimiter Jantsevin kanssa tehottomasti 11 minuuttia. Minuutti ennen ottelun päättymistä Koridze, joka tarvitsi tuosta ottelusta selkävoiton säilyttääkseen mahdollisuutensa kultamitaliin, sanoi jotain Jantseville, minkä jälkeen hän selätti bulgarialaisen helposti. Jantsev, joka olisi sijoittunut kisoissa viidenneksi, hylättiin tahallisen häviön vuoksi, mutta Koridze pääsi ottelemaan kultamitalista Jugoslavian Branislav Martinovicia vastaan ja voitti tuon ottelun.
Koridze voitti maailmanmestaruuden Jokohamassa 1961. Hän kuoli auto-onnettomuudessa 1966.
Shopville
Shopville on kauppakeskus Sveitsissä Zürichin päärautatieasemalla. Kauppakeskuksen ensimmäinen osa avattiin vuonna 1970. Aseman kävijämäärä on työpäivisin noin 450 000.
Sinatran oppi
Sinatran oppi oli muun muassa Neuvostoliiton ulkoministeriön ja Yhdysvaltojen johdon julkisuudessa käyttämä nimitys Neuvostoliiton uudelle ulkopoliittiselle linjalle 1980–1990-lukujen taitteessa. Sinatran oppi korvasi vuodesta 1968 vallalla olleen Brežnevin opin. Nimi viittasi Frank Sinatran tunnetuksi tekemään lauluun My Way, Oma tieni – Neuvostoliiton johto oli päättänyt antaa Itä-Euroopan valtioiden mennä omia polkujaan ilman Neuvostoliiton poliittista tai sotilaallista väliintuloa. Aikaisemmin Neuvostoliitto oli puuttunut Brežnevin opin mukaisesti jopa sotilastoimin, jos jokin sosialistimaa teki liian rohkeita uudistuksia ja Neuvostoliitto katsoi kommunistien ylivallan olevan uhattuna.
Yhdysvallat reagoi virallisissa kannanotoissaan Sinatran oppiin myönteisesti, mutta varovaisesti. Varapresidentti Dan Quayle sanoi Yhdysvaltojen toivovan perestroikan onnistumista, mutta muistutti käänteisenkin kehityksen mahdollisuudesta: ”He puhuvat Frank Sinatran opista, mutta älkää unohtako Nancy Sinatran oppia laulusta These Boots Are Made for Walkin’!” Nancy Sinatran esittämässä laulussa varoitetaan saappaista, jotka kävelevät kuulijan ylitse.
Jäähyväiset presidentille (elokuva)
247px|thumb|Asko Mertasen roolia näyttelee Hannu Lauri. Jäähyväiset presidentille on Matti Kassilan ohjaama suomalainen jännitys- ja toimintaelokuva vuodelta 1987. Se perustuu Pentti Kirstilän samannimiseen jännitysromaaniin. Elokuva on jälkiklassisesta Hollywood-elokuvasta vaikutteita saanut jännityselokuva, jonka pääosaa näyttelee hyisen vähäeleisesti Hannu Lauri.
Juoni
Elokuvan päähenkilö on herravihaa hautova, katkeroituneelta vaikuttava tamperelainen tarjoilija Asko Mertanen. Hän näkee työssään, kuinka kaupungin ja rakennusliikkeen pomot juhlivat "meidän rahoilla". Asehullu Mertanen suunnittelee tasavallan presidentin murhaa. Mertasen naisystävä on tarjoilija Eeva-Maria, jonka Mertanen haluaa todistajaksi, kun hän harjoittelee suunnitelmaansa varten ampumalla elävään maaliin. Maaliksi vain osuu väärä henkilö.
Tarinan alussa poliisi tutkii naistarjoilijan kuolemaa, ja siinä yhteydessä kuulustellaan Eeva-Mariaa. Samalla poliisi osuu ensimmäisen kerran Mertasen nimeen. Useat tapahtumat saavat hänen kauttaan yhteyden, ja näin omituisia ammuskelutapauksia tutkiva komisario Hanhivaara (Antti Litja) onnistuu pääsemään hänen jäljilleen.
Tuotanto
Elokuva kuvattiin kesällä 1986 Helsingissä, Tampereella ja Tampereen lähiseuduilla. Mertasen roolin näyttelee Hannu Lauri. Tarmo Manni tekee Urho Kekkosta muistuttavana kaljupäisenä presidenttinä viimeisen elokuvaroolityönsä.
Presidentti Kekkonen kuoli elokuvanteon aikana, ja Kassila oli jopa sitä mieltä, ettei elokuvaa voida jatkaa. Jo aiemmin, maaliskuussa 1986, oli tapahtunut Ruotsin pääministeri Olof Palmen murha, ja kuvausten aikana sattui Mikkelin panttivankidraama.
Elokuvan oikeudet ovat tuotantoyhtiö Skandia-filmin konkurssipesällä, ja siksi sitä on esitetty vain harvakseltaan.
Jaakko Seppälä toteaa Kassilan uraa käsittelevään teokseen Elokuvat kertovat, Matti Kassila kirjoittamassaan artikkelissa, että elokuva on jäänyt vaille ansaitsemaansa huomiota. Sen katsojamäärät jäivät aikanaan vähäisiksi. Lauri sai kuitenkin Jussi-palkinnon roolisuorituksestaan Asko Mertasena, jonka hyistä hahmoa luonnehditaan karismaattiseksi ja jopa yhdeksi Suomen elokuvahistorian pelottavimmista.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuvalle annettiin sekä kiitosta että kritiikkiä. Sakari Toiviainen (Ilta-Sanomat) piti elokuvaa harvinaisuutena: "Hyvin tehty toimintaelokuva supisuomalaisessa ympäristössä supisuomalaisin ihmisin". Myös Erkka Lehtolan (Aamulehti) arvio elokuva oli myönteinen, se on ammattitaitoisesti tehty, mutta hän löysi kuitenkin kritisoitavaa yhteiskunnallisen viitetaustan puuttumisesta. Pentti Stranius (Kansan Ääni) piti murhaajan hahmoa liian ilmeisenä, kliseisenä, kun taas Heikki Eteläpään (Uusi Suomi) mielestä Hannu Laurin roolisuoritus murhaajana oli karismaattinen. Arto Pajukallio antaa myöhemmässä arviossaan dialogille luonnehdinnan "väkinäisen makuinen". Pertti Avola (Helsingin Sanomat), toteaa että tarina on ajan myötä saanut valitettavasti uskottavuutta.
Carlos María Abascal Carranza
thumb|right|Carlos María Abascal Carranza Carlos María Abascal Carranza (14. kesäkuuta 1949 – 2. joulukuuta 2008) oli meksikolainen lakimies ja konservatiivisen Partido Acción Nacional -puolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 2000–2005 maansa työministerinä ja vuosina 2005–2006 sisäministerinä. Myös hänen isänsä Salvador Abascal oli tunnettu poliitikko.
Clive Barker
thumb|Clive Barker Clive Barker (s. 5. lokakuuta 1952 Liverpool) on brittiläinen kirjailija, ohjaaja ja kuvataiteilija. Hänen Veren kirjat -kauhunovellikokoelmistaan (osat 1–6, 1984–86) tuli suuri menestys.
Elämä ja ura
Barker opiskeli Liverpoolin yliopistossa englantia ja filosofiaa. Lontooseen muutettuaan hän kokosi oman teatteriseurueen, joka esitti hänen kirjoittamiaan ja ohjaamiaan näytelmiä. Monet näytelmistä sivusivat samankaltaisia aiheita kuin myöhemmin romaanit ja novellit. Kauhunovelleja Barker kirjoitti aluksi lähinnä omaksi huvikseen. Veren kirjat -kokoelmista tuli suuri menestys Yhdysvalloissa Stephen Kingin suosituksen vauhdittamana. Vuonna 1987 hän ohjasi elokuvan Hellraiser, jolle on sittemmin tehty useita jatko-osia. Barker ohjasi ja käsikirjoitti romaaniinsa Yön kansaan (1988) perustuvan elokuvan Nightbreed vuonna 1990. 1990-luvulla Barkerin kertomistapa muuttui kauhusta kohti dark fantasya.
Näyttelemisen, ohjaamisen ja kirjoittamisen lisäksi Barker on myös kuvataiteilija, ja toisinaan hän kuvittaa omat kirjansa. Hän on homoseksuaali ja asuu Los Angelesissa partnerinsa David Armstrongin ja tyttärensä Nicolen kanssa.
Al Kooper
Al Kooper (oik. Alan Peter Kuperschmidt, s. 5. helmikuuta 1944 New York) on yhdysvaltalainen lauluntekijä, kosketinsoittaja ja tuottaja, joka on työskennellyt useiden erittäin tunnettujen rocktähtien kanssa.
Parhaiten Al Kooper muistetaan kosketinsoittajan ominaisuudessa tapahtuneesta osallistumisestaan Bob Dylanin albumin Highway 61 Revisited (1965) ja Jimi Hendrixin Electric Ladylandin (1968) äänityksiin. Lisäksi Kooper teki vuonna 1968 albumin Super Session yhdessä tunnettujen kitaristien Stephen Stillsin ja Michael Bloomfieldin kanssa. Kooper on soittanut myös muun muassa eräillä The Rolling Stonesin ja The Whon kappaleilla. Hän oli alkuvaiheessa mukana Blood, Sweat & Tears -yhtyeessä ja toimi 1970-luvulla Lynyrd Skynyrdin tuottajana.
Deluxe
Deluxe (SPI20CD) on Xysman rock-albumi, jolla yhtye esitteli tyylinsä kehitystä grindcoresta tyylikkäämpään, mutta myös toisaalta rokkaavampaan indierockin suuntaan ollen tällä levyllä tyylin kehittämisen pioneeri. Levystä on ilmestynyt uusintapainos (SVR 081) 2011 vinyylimuodossa. Uusintapainoksen juhlistamiseksi ja promotoimiseksi Xysma esiintyi Turussa marraskuussa 2011 loppuunmyydyllä keikalla, jolla vierailevana kitaristina 2006 kuolleen Toni Straniuksen tilalla soitti Samae Koskinen.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Andrew Yang
thumb|Andrew Yang kampanjoimassa [[New Hampshiressa tammikuussa 2019.]] Andrew M. Yang (s. 13. tammikuuta 1975) on yhdysvaltalainen yrittäjä, hyväntekeväisyysasiamies ja entinen presidenttiehdokas vuoden 2020 demokraattien esivaaleissa. Vuonna 2011 hän perusti voittoa tavoittelemattoman järjestön Venture for America (VFA) -organisaation, joka keskittyi luomaan työpaikkoja kaupungeissa, jotka kamppailevat "suuresta taantumasta".
Yang sai huomattavaa suosiota verkossa ja erityisesti nuorten miesten keskuudessa, ja The New York Times kutsui häntä "Internetin suosikkikandidaatiksi". Uutiset kuvasivat Yangia vuoden 2020 vaalisyklin yllättävimmäksi ehdokkaaksi, suhteessa kilpailun merkittävimpään kilpailijaan. Yangin kannattajat, jotka tunnetaan epävirallisesti nimellä "Yang Gang", sisälsivät useita korkean profiilin julkkiksia, ja heidät tunnettiin ideologisesta ja poliittisesta monimuotoisuudestaan. Yang keskeytti vaalikampanjansa 11. helmikuuta 2020 New Hampshiren esivaalien jälkeen ja liittyi CNN:ään 19. helmikuuta "poliittisena kommentoijana".
Elämä
Yang eli lapsuutensa New Yorkissa ja hänen molemmat vanhempansa ovat taiwanilaisia maahanmuuttajia. Yang on opiskellut Columbia Law'ssa ja Brown Universityssä. Yang on ollut tasokokeisiin valmentavan Manhattan GMAT -yrityksen toimitusjohtaja. Markkinajohtaja The Washington Post/Kaplan osti yrityksen vuonna 2009. Yang on perustanut voittoa tavoittelemattoman organisaation nimeltä Venture for America.
Presidentinvaalikampanja 2020
Yang kiinnostui presidentinvaalien esivaaliehdokkuudesta, kun hän työssään Venture for Americassa huomasi, että teollisuusautomaatio vie työpaikkoja nopeammin kuin hänen organisaationsa kykenee niitä luomaan. Yangin mukaan Donald Trump valittiin täpärästi presidentiksi vuonna 2016, koska automaatio oli vienyt neljä miljoonaa tehdastyöpaikkaa useista vaa'ankieliosavaltioista.
Demokraattisen puolueen edustajana Yangin kampanjalupauksia ovat julkinen terveydenhuolto kaikille ja tuhannen dollarin kuukausittainen perustulo kaikille täysi-ikäisille. Yang kannattaa perustuloa, sillä hänen mukaansa automaatio vie työpaikkoja kiihtyvällä tahdilla. Hänen mukaansa perustulo loisi aluksi 4,5 miljoonaa uutta työpaikkaa. Yangin mielestä on kehitettävä uudet mittarit joilla hyvinvointia mitataan. Niihin kuuluvat Yangin mukaan mielenterveysongelmat ja päihderiippuvuudet. Lisäksi Yang on maininnut, että yrittäjiä helpottaisi, jos heidän ei tarvitsisi järjestää terveydenhuoltoa työntekijöille. Julkisen terveydenhuollon ja perustulon Yang rahoittaisi arvonlisäverolla, jollaista Yhdysvalloissa ei ole. Hän esittää arvonlisäveron tasoksi 10 prosenttia.
Yangin kannattajiksi ovat ilmoittautuneet valkoiset nationalistit Richard Spencer ja Andrew Anglin, joka julkaisee uusnatsisivustoa The Daily Stormer. Osa valkoisista nationalisteista on tyytymättöminä Trumpiin löytäneet Yangista sopivan ehdokkaan. Yang on jyrkästi torjunut valkoisten nationalistien tuen, ja heidän tulkintansa hänen poliittisista linjauksistaan ovat herättäneet hänessä suurta hämmennystä.
Yang lopetti kampanjansa New Hampshiren esivaalien jälkeen 11. helmikuuta 2020.
Yang Gang ja Internet-meemit
Yang Gang on Yangin presidenttikampanjan ympärille syntynyt aikaisemmin Trumpia kannattaneista meemien tekijöistä koostuva yhteisö, joka on tehnyt kampanja-aiheista rap-musiikkia ja musiikkivideoita. Yang on esitetty Redditissä ja 4chanissa erilaisissa meemeissä, joissa on ollut muiden muassa antisemitistisiä aiheita juutalaisten rahojen jakamisesta kansalaisille.
Näkemyksiä
Yangin mukaan ihmiskunta on tärkeämpi kuin raha.
Yangin mukaan työttömyysaste on harhaanjohtava luku, ja työttömyysasteen ohella on puhuttava alityöllisyysasteesta sekä osallistumisasteesta.
Yang on puhunut positiivisesti Kiinan sosiaalisesta luottoluokitusjärjestelmästä.
Yksityiselämä
Yang asuu vaimonsa Evelynin kanssa New Yorkin kaupungissa, ja heillä on kaksi lasta.
Iida Piiroinen
Iida Piiroinen (31. joulukuuta 1889 Kontiolahti – 18. tammikuuta 1956 Liperi) oli suomalainen runoilija.
Doksorubisiini
Doksorubisiini on sytotoksinen eli soluille myrkyllinen antibiootti ja se on useiden syöpien hoidossa käytettävä antrasykliini. Sen kauppanimi on Adriamycin. Lääke annetaan laskimoon monoterapiassa tai osana yhdistelmähoitoa. Sitä käytetään toisinaan myös virtsarakon sisäisesti, kun pyritään estämään pinnallisen virtsarakon syövän uusiutuminen.
Doksorubisiinia käytetään virtsarakon syövän lisäksi muiden muassa lymfoomien, rintasyövän, keuhkosyövän ja leukemian kohdalla.
Lääkkeellä on useita mahdollisia sivuvaikutuksia. Hyvin yleisiä ovat sivuvaikutukset, joita tulee yli yhdelle kymmenestä. Näitä ovat muiden muassa infektio, leukopenia, neutropenia, anemia, trombosytopenia, pahoinvointi, ripuli ja kuume.
Doksorubisiinia voidaan eristää Streptomyces peucetius var. caesius -viljelyistä ja sitä voidaan valmistaa myös puolisynteettisesti daunorubisiinistä (C27H29NO10).
Pohjois-Karjalan maakuntaliitto
Pohjois-Karjalan maakuntaliitto on kuntayhtymä, jonka jäseniä ovat kaikki Pohjois-Karjalan 13 kuntaa. Pohjois-Karjalan maakuntaliitto perustettiin 21.4.1936. Nykyisin se on yksi Suomen kahdeksastatoista maakunnan liitosta.
Pohjois-Karjalan maakuntaliiton toiminnasta ja taloudesta päättää alueen kuntien valitsema Pohjois-Karjalan maakuntavaltuusto. Maakuntaliiton toimitilat ovat Joensuun vanhimmassa kivirakennuksessa, Pielisjoen linnassa. Liiton toimistossa työskentelee noin 40 henkilöä. Operatiivista toimintaa johtaa maakuntajohtaja Markus Hirvonen.
Pyhtään kirkko
thumb|Pyhtään kirkko [[Zachris Topelius|Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.]]
Pyhtään kirkko on Pyhtäällä sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko. Kirkko on peräisin 1460-luvulta, ja se on parhaita alkuperäisessä rakennusmuodossaan säilyneitä keskiaikaisia kirkkoja Suomessa. Kirkko on omistettu Pyhälle Henrikille. Rakennus sijaitsee Kymijoen Pyhtäänhaaran ja Suuren rantatien risteyksessä.
Arkkitehtuuri ja esineistö
Pyhtään kirkko on valkoiseksi kalkittu harmaakivikirkko. Kirkkosali on kolmilaivainen, jossa on korkeat ja kapeat pylväät. Kirkossa on alkuperäisiä keskiaikaisia holvi- ja seinämaalauksia sekä puuveistotöitä. Ikkunoissa on harvinaiset tiilisauvastot. Alttaritaulun ”Kristus Emmauksessa” on maalannut Auguste Joseph Desarnod ja se on lahjoitettu kirkkoon vuonna 1848.
Kirkon asehuone muutettiin vuonna 1671 Creutz-suvun hautakappeliksi, jolloin se sai tyypillisen barokkikatteen. Se palautettiin 1700-luvun lopulla eteistilaksi. Kirkon erillinen kellotapuli on rakennettu Intendentinkonttorin piirustuksen mukaan 1820-luvulla. Kellotapulissa on korkea kivinen alaosa. thumb|200px|Kirkon sisätiloja
Taasianjoen vesistö
Taasianjoen vesistö (vesistöaluetunnus 15) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Taasianjoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 530,3 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,46 %.
Yleistä
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Vedenalaishyökkäykset Gibraltariin
Vedenalaishyökkäykset Gibraltariin olivat toisen maailmansodan aikana sarja Italian laivaston rynnäkkösukeltajien ja torpedoalusten avulla tekemiä hyökkäyksiä Britannian hallussa olevaan Gibraltarin satamaan.
Yleistä torpedoaluksista
Iskut tehtiin avoimilla torpedoista muunnetuilla pienoissukellusveneillä, miehitetyillä ohjausjärjestelmällä varustetulla torpedoilla. Kaksi rynnäkkösukeltajaa istui torpedon rungon päällä, koska varsinaista hyttiä tai ohjauskuomua ei aluksissa ollut. Räjähdyspanos oli muutettu irrotettavaksi ja se ripustettiin kohdealuksen köliin kahden ruuvipuristimen ja niiden väliin asennetun vaijerin avulla tai vaihtoehtoisesti erillisillä ruuvipuristimilla. Alusta kutsuttiin nimellä Maiale. Ensimmäiset alukset olivat uudenaikaisista sähkökäyttöisistä torpedoista muunnettuja, koska polttomoottorikäyttöisen torpedon pinnalle nousevat pakokaasut olisivat paljastaneet lähietäisyydellä toimivan aluksen nopeasti.