cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riimukirjoitus
Riimukirjoitus nykyään
Riimuja käytetään Ruotsissa ja muuallakin edelleen, tosin nykyisin enemmän harrastuksena ja ajanvietteenä kuin varsinaiseen tiedon siirtoon. Mystiikasta ja magiasta viehättyneet tutkivat myös riimuja yliluonnollisessa mielessä, mutta riimut ovat toisaalta ikään kuin kaupallistuneet ja tulleet osaksi myös ajanvietettä ja elämyksiä.
Käyttö
Esineissä riimuteksti kertoi usein sen valmistajan tai omistajan. Riimuja on käytetty myös kirjeissä, laskuissa ja kuiteissa. Riimuin on kirjoitettu runoja ja salaisia viestejä. Riimut ovat vahvistaneet amuletteja ja muita taikaesineitä, riimuja on käytetty myös kirkonkelloissa, kastemaljoissa ja suitsutusastioissa, myös kirkkojen seinissä ja hautapaaseissa.
Riimukivien tekstit ovat yleensä lyhyitä ja kaavamaisia. Kuuluisin ja pisin teksti on Rökin kivessä, joka on Itä-Götanmaalla (58.13N-14.40E). Nuorimmat kivet ovat hautakiven tapaisia muistokiviä. Kiviin hakattiin usein kirjainten lisäksi kuvia. Viikingit kaiversivat riimukiviin muistokirjoituksia kuolleista sukulaisistaan ja ystävistään – usein kaukaisille maille lähteneistä ja sinne jääneistä. Kivet pystytettiin näkyville paikoille, etenkin teiden varsille ja risteyksiin.
Riimuista esiintyi myös monenlaisia salariimuja (lönnrunor) ja niitä muistuttavia riimuja, jotka kaiverrettiin kiinni toisiinsa (binderunor). Niin sanotut sauvattomat riimut (stavlösa runor) muistuttavat pikakirjoitusta, ja niitä on kutsuttu myös Hälsinglannin riimuiksi (hälsingerunor) niiden pääasiallisen käyttöalueen mukaan. Lävistetyillä riimuilla (stungna runor) voitiin helpottaa kirjoituksen lukemista, kun merkkejä oli enemmän ja yhdellä merkillä vähemmän äännearvoja.
Taikamerkkeinä
Riimumerkkien väkevyys tuli siitä, että ne olivat, paitsi kirjaimia, myös taikamerkkejä. Merkkien nimet oli saatu luonnosta ja jumalista ja siksi merkeillä uskottiin olevan enemmän voimaa kuin tavallisilla latinalaisilla kirjaimilla. Jokin kirjain merkitsi karjaa, toinen jäätä, kolmas ratsastajaa, neljäs iloa ja niin edelleen. Kun merkit kaiverrettiin puutikkuihin, voitiin tikkuja heittämällä tulkita ja ennustaa maailman tapahtumia. Jos taas merkkejä kirjoitettiin esineisiin, saatiin esineelle salaista voimaa, olipa kyseessä keihäs tai kilpi tai myöhemmin vaikkapa kirkonkello tai kastemalja.
Riimut myyteissä
Muinaisskandinaavisessa mytologiassa Yggdrasil oli puu, joka yhdisti kaikki Yhdeksän maailmaa. Odin oli viisauden ja kuoleman jumala, jolla oli sammumaton tiedonjano. Odinin mielestä tieto oli valtaa, ja hän halusi lahjoittaa tiedon lahjana seuraajilleen. Odin halusi selvittää riimujen salaisuuden. Niinpä hän keihästi itsensä Gungnir-keihäällään Yggdrasil-puun kylkeen ja riippui puun kyljessä yhdeksän päivää. Jumala uhrasi itsensä itselleen. Yhdeksän oli erittäin merkityksellinen numero muinaisskandinaavisessa taikuudessa (yhdeksän maailmaa), joten hän oppi yhdeksän (myöhemmin kahdeksantoista) maagista laulua ja sen kerrannaisena kahdeksantoista maagista riimua.
Riimuja käytettiin myös ennustamiseen. Tacitus mainitsi ennustamiseen käytetyt merkit jo Germania-teoksessaan vuonna 98 jaa. Ei kuitenkaan ole todisteita, että nimenomaan riimuaakkosto olisi ollut germaanien käytössä jo tällöin.
Riimujen tutkimus eli runologia
Riimukirjoitusten tieteellinen tutkimus eli runologia alkoi 1500-luvulla. Nykyinen riimututkimus on monitieteinen ala, joka yhdistää muiden muassa kielentutkimusta, arkeologiaa ja taidehistoriaa.
Tietotekniikassa
Pohjoiseurooppalaiset riimut on koodattu Unicode-merkistön (versio 7.0) lohkoon U+16A0–16FF. Jokaisella kirjaimella on vain yksi merkkipaikka riippumatta siitä, monessako eri riimuaakkostossa se esiintyy. Lohkoon kuuluu 89 kirjainta (16A0–16F8), kolme välimerkkiä ja kolme symbolia, joita käytettiin keskiaikaisissa kalentereissa. Riimuja voi näin tarvittaessa esittää vaikka www-sivustoilla, jos käyttäjällä on vaadittava merkistötuki:
Dit Clapper
Aubrey Victor "Dit" Clapper (9. helmikuuta 1907 Newmarket, Ontario, Kanada – 21. tammikuuta 1978 Newmarket, Ontario, Kanada) oli ammattimaisen jääkiekon varhaisia suuria nimiä. Boston Bruinsin organisaatiossa hänestä tuli ensimmäinen National Hockey Leaguen pelaaja, joka sai täyteen 20 sarjakautta. Hän menestyi niin hyökkääjänä kuin puolustajanakin; tähtiviisikoihin hän pääsi sekä oikean laitahyökkääjän että puolustajan tonteilta.
Itä-Häme (sanomalehti)
thumb|left|Lehden toimistorakennus Heinolan torin laidalla elokuussa 2015.
Itä-Häme on Heinolan seudulla Itä-Hämeessä ilmestyvä paikallinen sanomalehti. Viisi kertaa viikossa jaettavan lehden levikki on 9 560. Se on perustettu vuonna 1927 Sysmässä, mutta nykyään Hämeen Mediaan kuuluvan lehden toimitus sijaitsee Heinolassa. Lehti painetaan Lahdessa. Itä-Hämeen päätoimittaja on Ari Viuhko.
Sanna Immanen
Sanna Immanen (s. 30. huhtikuuta 1975 Kouvola) on suomalainen virkamies ja kääntäjä, joka suomentaa erityisesti virosta, mutta myös englannista ja ruotsista. Immanen on Viron asiantuntija, ja hän on suomentanut virolaista kirjallisuutta. Hän on työskennellyt lehdistövirkamiehenä Suomen Tallinnan-suurlähetystössä vuodesta 2020 alkaen. Immanen on työskennellyt myös Viro-instituutin Suomen edustuston toiminnanjohtajana.
Immanen on Suomen Viro-yhdistysten liiton hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2012 alkaen.
Ura
Immanen valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2003. Hänen pääaineensa oli itämerensuomalaiset kielet (Viron kieli ja kulttuuri) ja sivuaineita folkloristiikka sekä Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimus. Vuodesta 2001 Immanen on toiminut kääntäjänä omalla toiminimellään.
Royal Victorian Order
Royal Victorian Order on brittiläinen kunniaritarikunta, jonka kuningatar Viktoria perusti vuonna 1898.
Ritarin arvoja myönnetään miehille ja naisille, jotka ovat tehneet kuningasperheelle henkilökohtaisia palveluksia.
Kunniamerkin saajat voidaan jakaa viiteen luokkaan:
Helen Gallagher
pienoiskuva|Helen Gallagher vuonna 1971. Helen Gallagher (s. 19. heinäkuuta 1926) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
New Yorkissa vuonna 1926 syntyneellä Gallagherilla on englantilaisia, irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Hänet tunnettiin vuosikymmenien ajan Broadway-esiintyjänä. Hänellä oli rooleja muiden muassa musikaaleissa Make a Wish, Hazel Flagg, Portofino, High Button Shoes, Sweet Charity ja Cry For Us All. Hänelle on myönnetty Tony-palkinnot roolista musikaalissa Pal Joey vuonna 1952 sekä musikaalissa No, No, Nanette 1971.
Vuonna 1977 Gallagher esiintyi elokuvassa Roseland. Hänellä oli lisäksi merkittävä televisiorooli sarjassa Ryan's Hope vuosina 1975–1989. Hän voitti Maeve Ryanin osallaan Emmy-palkinnot vuosina 1976, 1977 ja 1988.
Gallagherilla on ollut vähäisempiä televisiorooleja Ryan's Hopen jo päätyttyä. Hän oli naimisissa Frank Wisen kanssa, mutta erosi jo 1958.
Life on a Plate
Life on a Plate on ruotsalaisen Millencolinin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Se oli yhtyeen ensimmäinen Yhdysvaltojen markkinoille tuotu levy.
Albumin kansitaide on yhtyeen kitaristi Erik Ohlssonin käsialaa. Albumin kansi äänestettiin vuoden albuminkanneksi Slitz-lehdessä vuonna 1995.
Äänitykset
Life on a Plate nauhoitettiin elokuussa 1995 Unisound Studiosilla Örebrossa. Sen tuotti Dan Swanö.
Nikola Sarcevicin sävellykset hallitsevat albumia; albumin neljästätoista kappaleesta kymmenen on hänen käsialaansa. Kappaleet ”Move Your Car”, ”Buzzer” ja ”Airhead” ovat kitaristi Mathias Färmin käsialaa ja kappale ”Olympic” Fireside-yhtyeen Kristofer Åstromin käsialaa. Yhtyeen kitaristi Erik Ohlsson ja rumpali Fredrik Larzon eivät osallistuneet albumin kappaleiden sävellystyöhön.
Yleistä kappaleista
Aloituskappale ”Bullion” on nopeatempoinen punk rock -kappale, jonka sanoituksissa kerrotaan miehestä, joka aikoo muuttaa tylsää ja huomaamatonta elämäänsä. Se on myös albumin lyhyin kappale kestäen tasan kaksi minuuttia. ”Bullionia” seuraa niin ikään nopeatempoinen ”Olympic”. Kappaleen sanoituksissa kerrotaan huono-onnisesta ihmissuhteesta. ”Olympicia” seuraa nopeatempoinen skate punk -kappale ”Move Your Car”, jonka sanoituksissa kehotetaan olemaan olematta aina samassa paikassa auton kanssa ja siirtämään autoa tarvittaessa, jotta jotain tapahtuisi. Kappaleesta julkaistiin single vuonna 1996 sekä musiikkivideo. Neljäntenä kappaleena toimii pop-punkia edustava ”Killercrush”, jonka sanoituksissa kerrotaan, että ulkonäkö ei ole tärkein asia tytöissä. Viides kappale on nopeatempoinen ”Friends Til' the End”, jonka sanoituksissa kerrotaan minäkertojan ystävyyssuhteesta erääseen tyttöön, hieman synkin kuvauksin. Kuudes kappale ”The Story of My Life” edustaa nopeatempoista skate punkia, ja sen sanoituksissa kerrotaan ruoasta ja vegetaristina olemisesta. Kappaleesta julkaistiin single ja musiikkivideo. ”The Story of My Lifea” seuraa pop-punkia edustava rakkauslaulu ”Jellygoose”. Kappaleen nimi on lempinimi laulaja-basisti Nikola Sarcevicin tyttöystävälle.
”Jellygoosea” seuraa nopeatempoinen ”Replay”, jonka sanoituksissa kerrotaan toivottamasta ”itsensä etsimisestä”. Yhdeksäs kappale ”Vulcan Ears” edustaa skate punkia ja kertoo ufoista ja avaruusolennoista. Kymmenes kappale ”Dr. Jackal & Mr.Hide” kertoo periksiantamattomuudesta. Se edustaa punk rockia. Yhdestoista kappale on hidastempoinen ”Softworld”, jossa kerrotaan asumisesta ”matalassa maailmassa”. Se julkaistiin jo vuonna 1994 ”Da Strike” -singlen b-puolena. ”Softworldia” seuraa nopeatempoinen ”Buzzer”. Kappaleesta on nauhoitettu kaksi versiota; albumilla julkaistu kahden ja puolen minuutin mittainen sekä pidempi versio, joka on julkaistu ”Millencolin / Midtown” split-albumilla. Kolmastoista kappale, viiden sekunnin mittainen ”Ace Frehley” oli oikeastaan yhtyeen jäsenten vitsi; yhtyeen jäsenet eivät halunneet albumiin kolmeatoista kappaletta, joten he lisäsivät täytteeksi tämän kappaleen, joka nimensä mukaisesti on tribuutti Kiss-yhtyeen kitaristi Ace Frehleylle. Päätöskappale ”Airhead” edustaa ska punkia, ja sen sanoituksissa kerrotaan miehestä, joka luulee olevansa kaupunkinsa ”siistein”.
Vastaanotto
Life on a Plate menestyi hyvin Millencolinin kotimaassa Ruotsissa; se ylsi siellä listan neljännelle sijalle pian ilmestymisensä jälkeen. Albumi saavutti kultalevyyn vaadittavan 50 000 kappaleen myynnin huhtikuussa 2002, kuusi ja puoli vuotta albumin julkaisemisen jälkeen.
Life on a Plate on saanut hyviä arvosteluja kriitikoilta; sputnikmusic.com-sivuston arvostelija antoi albumille kahdeksan pistettä kymmenestä ja kommentoi, että ”jokaisen tulisi omistaa tämä albumi”. Myös allmusic.com-sivuston arvostelija Jason Anderson kehui albumia ja antoi sille neljä tähteä viidestä.
Rateyourmusic.com-sivusto listasi albumin ilmestymisvuotensa parhaiden albumien listalla sijalle 877.
Julkaisut
Albumista on otettu kaiken kaikkiaan neljä painosta, josta yksi vinyylilevylle ja kolme CD;lle. Albumin julkaisi 26. maaliskuuta 1996 Yhdysvalloissa Epitaph Records.
Ohjelmistoatomi
Ohjelmistoatomi on käsite, artefakti, joka kuvaa formaalien rakenteiden käsittelyä ja tulkintaa tietokoneessa. Ohjelmistoatomin sisäisenä määrittelynä toimii pelkästään yksi atomistinen kaava (myös atomistinen sääntö). Sen takia ohjelmistoatomeista syntyvä malli on formaali ja tietokoneella täysin tulkittavissa ilman moniselitteisyyksiä. Ohjelmistoatomi liittyy symboliseen analyysiin, missä symboleita ja niiden taustalla olevia objekteja tulkitaan kuvatun logiikan mukaisesti.
Ohjelmistoatomin taustaa
Ohjelmistoatomi on kehittynyt fysiikan atomin ja atomismin muodostamista esikuvista. Loogisen atomismin teoriaa ovat kehittäneet Ludwig Wittgenstein ja Bertrand Russell, jotka kuvaavat myös molekyläärisiä käsitemalleja ajattelun pohjana atomeja käyttäen. Ohjelmistoatomi on menetelmätekninen ratkaisu, jossa symbolisen analyysin ja semiotiikan keskeinen käsite eli objekti saadaan toteutettua.
Pekka Streng
Pekka Valter Mattias Streng (26. huhtikuuta 1948 Sysmä – 11. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja lauluntekijä.
Ohjelmistoatomi
Ohjelmistoatomin soveltaminen koodin analysoimiseen
Symbolisessa ohjelma-analyysissa ohjelmistoatomin sisäisenä atomistisena sääntönä toimii vastaavasta ohjelmasta sen kieliopin mukaan johdettu kielioppitermi. Tämä muodostaa ohjelmistoatomin semantiikan. Koodista kehitetty atomistinen malli sisältää joukon ohjelmistoatomeita, jotka kytkeytyvät keskenään samaan tapaan kuin vastaavat kielioppitermit esimerkiksi Java- tai C++-koodissa. Ohjelmistoatomia simuloidaan vastaavalla simulointimetodilla, joka ohjelmoidaan ohjelmistoatomia vastaavan olioon. Simulointimetodin käyttäytyminen vastaa alkuperäisen kielen käyttäytymistä, mikä voidaan kuvata tilasiirtymäkaaviona (tilakaavio).
Pekka Streng
Streng julkaisi kaksi albumia, Magneettimiehen kuolema ja Kesämaa, jotka kummatkin luetaan nykyään suomalaisen kevyen musiikin klassikoihin. Hän tiesi koko levytysuransa ajan sairastavansa syöpää ja tietoisuus lähestyvästä kuolemasta kuuluu sekä hänen sanoituksistaan että musiikistaan. Silti hänen tuotantoaan luonnehtii valoisuus, kauneus ja optimismi. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat "Sisältäni portin löysin" sekä "Puutarhassa", joita tulkitaan yhä uusina versioina.
Streng kuoli vuonna 1975 HYKSin sädehoitoklinikalla Helsingissä. Hänet haudattiin Myrskylän hautausmaan uuteen osaan kaksi viikkoa myöhemmin päivänä, jona hän olisi täyttänyt 27 vuotta.
Ennen levytysuraa
Pekka Streng syntyi Sysmässä, mutta perhe muutti Myrskylään Strengin ollessa lapsi. Koulun jälkeen Streng muutti Mikkeliin opiskelemaan nuoriso-ohjaajaksi, joksi hän valmistui 1966. Tämän jälkeen hän muutti Tampereelle opiskelemaan toimittajaksi. Vuonna 1967 Streng joutui suorittamaan asevelvollisuuttaan. Varusmiesaikana Strengillä todettiin syöpä. Strengin ystävän Calle Lindholmin mukaan Streng sairastui armeijassa syöpään hoitovirheen seurauksena. Armeijan jälkeen Streng muutti Helsinkiin. Helsingissä hän liittyi Ylioppilasteatteriin, jonka esityksiin hän teki musiikkia näyttelemisen ohella. Ylioppilasteatterin kautta Streng pääsi tekemään muutamia radiokuunnelmia Yleisradiolle. Strengillä oli näihin aikoihin myös Calle Lindholmin, Pale Annalan ja Janne Louhivuoren kanssa yhtye "Mursun lämmin henkäys", joka soitti myös Strengin tekemiä kappaleita. Yhtye kuitenkin hajosi pian jäsentensä musiikillisten kiinnostuksen kohteiden erilaisuuden takia.
Kymmenosainen J. M. Barrien samannimiseen lastenkirjaan perustuva kuunnelmasarja Peter Pan radioitiin ensimmäisen kerran tammi-helmikuussa 1969 ja Strengin omaan käsikirjoitukseen perustuva kuunnelma Papiljonttinainen marraskuussa samana vuonna. Näissä lapsille suunnatuissa kuunnelmissa Strengin lisäksi esiintyy Ellipsi-yhtye. Näiden lisäksi Streng teki Calle Lindholmin, Hectorin ja Kiti Neuvosen kanssa avantgardistisen radio-ohjelman Kreivi von Krolockin hymyn variaatiot, joka lähetettiin ensimmäisen kerran heinäkuussa 1969. Sen taustayhtyeenä soittaa Soulset. Kuunnelma sisältää varhaisempia versioita joistain Strengin, Calle Lindholmin ja Hectorin myöhemmin levyttämistä kappaleista. Strengillä on pieni rooli Risto Jarvan vuonna 1969 ohjaamassa tieteiselokuvassa Ruusujen aika.
Levytysura
Streng pääsi levyttämään Love Recordsille, kun Yleisradion Pentti Kemppainen otti yhteyttä Love Recordsin Otto Donneriin. Vuonna 1970 julkaistulla Magneettimiehen kuolema -levyllä soittaa taustalla Tasavallan Presidentti, joka on aikansa tunnetuimpia suomalaisia proge-yhtyeitä. Streng soittaa itse levyllä akustista kitaraa ja laulaa.
Pekka Strengin toinen levy Kesämaa ilmestyi loppuvuodesta 1972. Albumilla ovat mukana muun muassa Olli Ahvenlahti, Eero Koivistoinen, Hasse Walli ja Pekka Pöyry. Julkisuutta vältellyt Streng antoi ainoaksi jääneen haastattelunsa Musa-lehden toimittaja Tapio Korjukselle alkuvuodesta 1973. Haastattelu julkaistiin kuitenkin vasta Strengin kuoleman jälkeen Soundi-lehdessä.
Streng valmisteli kolmatta albumiaan vuonna 1974. Inspiraation lähteinä olivat muun muassa Emmaus-liike ja J. R. R. Tolkienin Taru sormusten herrasta. Varattu studioaika jouduttiin kuitenkin perumaan Strengin terveydentilan huononnuttua.
Strengin demojen pohjalta valmistettu albumi Unen maa ilmestyi tammikuussa 2009. Levyn alkuperäiset nauhoitukset on tehty monokelanauhurilla ja vanhimmat niistä on äänitetty 1960-luvulla ja viimeisimmät ilmeisesti vuosina 1973–1974. Levyllä on 15 kappaletta, joista kaksi on alkuperäisessä muodossaan ja loput Olympia-orkesterin sovituksina.
Pekka Streng oli ilmeisesti julkista kuvaansa määrätietoisempi taiteilija. Love Recordsin Atte Blom kertoo Magneettimies-elokuvassa, että Streng vetosi syöpäänsä, kun halusi saada jonkin levynsä julkaistua. Tämä myös tehosi.
Menestys ja vaikutus myöhempiin muusikoihin
Strengin levyt eivät ilmestyessään olleet erityisen suosittuja, mutta myöhemmin ne saavuttivat ensin jonkinlaista kulttisuosiota ja sittemmin jatkuvasti kasvavaa arvostusta. Vaikutteita Strengiltä voi kuulla muun muassa Sielun Veljien, Kuusumun Profeetan, Liekin ja Joose Keskitalon musiikissa. Strengin levyjä myydään edelleen tasaisesti; kysynnän vuoksi vuonna 2003 molemmat levyt julkaistiin uudelleen, ensimmäistä kertaa itsenäisinä CD-albumeina. Soundi-lehden kriitikoiden "50 parasta suomalaista albumia" -listalla Kesämaa oli sijalla yhdeksän ja Magneettimiehen kuolema sijalla 24.
Strengin kappaleita muiden levyttäminä
Versioiduin Strengin kappale on Magneettimiehen kuolema -levyn päättävä "Sisältäni portin löysin", jonka ovat levyttäneet Tasavallan Presidentti (ilman Strengiä) vuonna 1972, Matti Salminen vuonna 1987, Eero Raittinen vuonna 1994, Pepe Willberg vuonna 2000 ja Vesa-Matti Loiri vuonna 2006. Lisäksi Strengin serkun tytär, Emma Salokoski, on levyttänyt Strengin kappaleen "Puutarhassa" vuonna 2003 levyllään Puutarhassa ja kappaleen "Katsele yössä" vuonna 2005 levyllään Kaksi mannerta.
Winchester (kivääri)
thumb|300px|Winchester Model 1873.
thumb|[[Buffalo Bill Winchester Model 1873:n kanssa vuonna 1903.]] Winchester on yleisnimitys yhdysvaltalaisen Winchester Repeating Arms Companyn valmistamille kivääreille, ja sillä useimmin tarkoitetaan vuosina 1866–2006 valmistettuja putkimakasiinisia vipulukkokiväärimalleja. Yhtiön muista kiväärimalleista tunnetuin on vuosina 1936–2006 valmistettu Model 70 -pulttilukkokivääri.
Vuonna 1860 perustettu New Haven Arms Company muutti nimensä vuonna 1866 perustajansa Oliver Fisher Winchesterin (30. marraskuuta 1810 – 11. joulukuuta 1880) mukaan Winchester Repeating Arms Companyksi. Yhtiö jatkoi aiemman Henry-kiväärin valmistusta parannettuna Winchester Model 1866 -"reperteri"kiväärinä.
Model 1866 sai seuraajikseen 1873-, 1876-, 1886-, 1892-, 1894- ja 1895-mallit.
Ne olivat yleisesti käytössä Yhdysvalloissa 1800-luvun loppupuolella ja Winchester hallitsi Yhdysvaltain kiväärimarkkinoita vuosikymmenien ajan tuomalla tarjolle jatkuvasti parannettuja malleja. Winchester-kivääreistä käytetään usein nimitystä the gun that won the West johtuen niiden suunnattomasta suosiosta kyseisenä aikana ja myös myöhemmästä yleisyydestä lännenelokuvissa.
Model 1866
Model 1866 on ensimmäinen Winchester-tuotenimellä valmistettu kivääri. Aiempaan Henry-kivääriin perustuvan ’66-mallin runko oli tehty ”asemetalliksi” kutsutusta pronssiseoksesta. Sen messinginvärin vuoksi kivääri sai lisänimen ”Yellow Boy”.
Saustala
Saustala oli yhteisnimitys Myhkyrilän, Oravalan ja Saavolan pikkukylille Punnusjärven etelärannalla Muolaan kunnan itäosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Saustala sijaitsi Valkjärven rajalla noin seitsemän kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta itään. Saustalan naapurikyliä olivat Muolaan puolella lännessä Himala ja Telkkälä sekä Valkjärven puolella etelässä Pentsilä ja idässä Kuuppola. Saustalan kylistä Saavola käsitti Punnusjärven ranta-alueen, Myhkyrilä Telkkälän ja Himalan vastaisen alueen ja Oravala sijaitsi Saavolan ja Myhkyrilän välissä. Nykyisin Myhkyrilä, Oravala ja Saavola ovat asumattomia eikä niillä ole venäläisiä asutusnimiä. Tosin joissakin kartoissa Saavola on nykyisin virheellisesti, mutta Lebedevka ei kuitenkaan sijaitse Saavolan alueella vaan sen naapurikylän Kuuppolan alueella
Juho Savio
Juho Savio (25. joulukuuta 1899 Hartola – 3. marraskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen ekonomi, kirjailija, suomentaja ja Intian kunniapääkonsuli (Honorary Consul General for India).
Winchester (kivääri)
Model 1866
.44 Henry -kaliiperista reunasytytteistä patruunaa käyttävää kivääriä valmistettiin vuosina 1866–1898 lähes 160 000 kappaletta. Sitä valmistettiin 20″ piipulla varustettuna karbiinina, 24 tuuman piipulla varustettuna kiväärinä ja 27 tuuman piipulla varustettuna muskettina. Ensimmäisessä tuotantomallissa runko oli samanlevyinen koko mitaltaan, mutta 2., 3. ja 4. mallissa rungon etuosa on leveämpi paksumman etutukin vuoksi.
Juho Savio
Savio valmistui ekonomiksi vuonna 1922. Hän toimi G:A:Serlachius AB:n kirjeenvaihtajana, kassanhoitajana ja tilastonhoitajana vuosina 1918-1919 ja 1920-1921 sekä sen jälkeen Suomen Sahanomistajayhdistyksen kirjeenvaihtajana vuoteen 1923.
Saustala
Kyläkuva
Kylien pellot olivat keskittyneet alueen pohjoispäähän, mutta Saavolan peltoja oli myös pitkin Punnusjärven rantaa. Kylien läpi johti kylätie Telkkälästä Kuuppolaan. Saustalassa ei ollut omaa koulua, vaan se kuului Telkkälän koulupiiriin. Saustalan alueen pinta-ala oli vuonna 1936 yhteensä 7,28 neliökilometriä.
Juho Savio
Siirryttyään Ranskaan hän toimi aluksi Jules Meensin puutavaraliikkeessä Rouenissa ja sitten G.F. Neame & Co. Ltd:llä Pariisissa. Palattuaan takaisin Suomeen vuonna 1925 hän toimi Suomen Puuliiton Myynti Oy:n prokuristina ja sitten johtokunnan jäsenenä sekä Suomen Propsinviejien yhdistyksen sihteerinä ja asiamiehenä. Vuonna 1931 hän tuli Aunuksen Puuliike Oy:n apulaisjohtajaksi, ja työskenteli samanaikaisesti Oy Woodsellers AB:ssa, jonka johtokunnan jäsenenä hän oli vuosina 1933-39. Ennen talvisotaa hän siirtyi Enso-Gutzeit Oy:n palvelukseen, kunnes hän kesällä 1941 tuli Foresta Oy:n johtajaksi. Oltuaan sitten Suomen puunvalmisteteollisuuden vientiyhdistyksen toimitusjohtajana 1945-48, hän siirtyi 1948 Puutalo Oy:n kaupalliseksi johtajaksi, missä tehtävässä hän toimi myös sen jälkeen, kun Puutalo Oy muuttui Myyntiyhdistys Puutaloksi. Hän oli myös Suomalaiset Intian ystävät ry:n perustajajäsen ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 1949-1963. Intian kunniapääkonsuliksi johtaja Savio nimitettiin vuonna 1953.
Winchester (kivääri)
Model 1866
Suurin parannus Henry-kivääriin nähden oli Nelson Kingin patentoima latausportti rungon oikeassa kyljessä ja ampujan kättä kuumalta piipulta suojaava etutukki. Henry-kivääriä ladattaessa putkimakasiinin jousi painettiin kokoon makasiiniputken alapuolella sijaitsevalla vivulla ja patruunat pudoteltiin suojaputkessa olevasta aukosta makasiiniin. Tämän vuoksi Henry-kiväärissä ei ollut etutukkia ja pöly, hiekka ja muu roska pääsi latausvivun urasta makasiiniin.
Saustala
Historia
Saustalan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylien asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylien asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylät jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Myhkyrilän ja Saavolan asukkaat asutettiin Urjalaan ja Oravalan asukkaat Forssaan.
Winchester (kivääri)
Model 1873
Aseen etuna oli sen pesittäminen samoille kaliipereille, joille muun muassa Colt, Remington ja Smith & Wesson valmistivat revolvereita, joten aseen ostaja pystyi halutessaan käyttämään sekä kiväärissään että revolverissaan samoja patruunoita. Tämän vuoksi Winchester ’73:t eivät toisaalta olleet erityisen tehokkaita tai pitkälle kantavia kivääreitä, vaan paremminkin pistoolikarbiineita.
Model 1876
Model ’76 oli saatavilla 22 tuuman piipulla varustettuna karbiinina ja suurriistakiväärinä, 28 tuuman piipulla varustettuna kiväärinä ja 32 tuuman piipulla varustettuna muskettina.
Tunnetuimpia Model 1876:n käyttäjiä olivat Kanadan ratsupoliisi ja Yhdysvaltain presidentti Theodore Roosevelt.
Model 1886
Model 1886 oli ensimmäinen John Moses Browningin Winchesterille suunnittelemista vipulukkokivääreistä. Sitä valmistettiin .45-70 Government, .45-90 W.C.F., .40-82 W.C.F., .40-65 W.C.F., .38-56 W.C.F., .50-110 Express, .38-70 W.C.F., .40-70 W.C.F., .50-100-450 Express ja .33 W.C.F. -kiväärikaliipereissa karbiini-, kivääri- ja muskettimalleina. Asetta valmistettiin vuosien 1886 - 1935 välillä lähes 160 000 kappaletta.
Juho Savio
Ulkoasiainministeriön ja Intian vastaavan viranomaisen välisestä kirjeenvaihdosta vuodelta 1953 ilmenee, että Juho Savion virallinen nimike oli kunniapääkonsuli. Asia vahvistettiin molemmista maista saaduin lausunnoin. ”Kun herra Savio ei ole liikkeensä toimeenpaneva johtaja, Intian ulkoministeriö alkuaan oli epätietoinen siitä, olisiko hänet nimitettävä pääkonsuliksi vai vain konsuliksi. Päätöksen oli kuitenkin ratkaissut hra Savion ansioituminen Intian hyväksi Suomalaiset Intian Ystävät -nimisen yhdistyksen puheenjohtajana.”
Juho Saviolla oli kaksi veljeä, Joel (k.1943) ja Pauli Savio sekä sisar Salli Savio (k.1996). Ekonomi Veli-Juhani Savio oli Joel Savion poika.
Arto Rastas
Arto Rastas (s. 1979) on keittiömestari Rovaniemeltä. Nykyisin hän asuu Lempäälässä. Hänen ravintoloitaan olivat aiemmin Ravintola Hella & Huone, Hella & Huone deli, ja nyttemmin Dining 26 by Arto Rastas Tampereella. Lempäälässä hänellä on kesäravintola Villa Hakkari. Rastas on myös Helsingin kulinaarisen instituutin omistaja ja kouluttaja sekä pitopalveluyrityksen omistaja. Marraskuussa 2018 avattiin Hans Välimäen ja Rastaan yhdessä omistama tapas-ravintola Penélope Helsingissä. Ennen vuotta 2010 Villa Hakkari ja Helsingin kulinaarinen instituutti olivat keittiömestari Gero Hottingerin hallinnassa, joka siirsi ne sukupolvenvaihdoksella eteenpäin tyttärelleen Katja Nissiselle ja vävypojalleen Arto Rastaalle.
Hänet palkittiin vuonna 2005 Vuoden nuori kokki -suomalaistittelillä, ja samana vuonna hän osallistui kansainväliseen nuorten kokkien kilpailuun Bermudalla voittaen maailmanmestaruuden. Hän on toiminut myös Suomen kokkimaajoukkueen jäsenenä vuosina 2007–2010.
Vuosina 2008–2010 Rastas esiintyi Yle TV2:n Kotikokit-ohjelmassa. Rastas on esiintynyt myös MTV3:n Linnan tähdet -ohjelmassa vuosina 2011 ja 2012. Hän osallistui vuoden 2015 Top Chef -kaksintaistelu ohjelmaan sijoittuen kolmanneksi.
Rastas on myös suomalaisen ruuan puolestapuhuja. Hän on tehnyt suomalaisen ruuan edistämismatkoja ympäri maailman ja osallistuu myös Suomen suurlähetystökokkien kouluttamiseen.
Dassault/Dornier Alpha Jet
pienoiskuva|Kuvassa Ranskan ilmavoimien Dassault/Dornier Alpha Jet. pienoiskuva|Dassault/Dornier Alpha Jet pienoiskuva|Dassault/Dornier Alpha Jet
Dassault/Dornier Alpha Jet on monitoiminen kaksipaikkainen harjoitussuihkuhävittäjä. Sen ensilento tapahtui 26. lokakuuta 1973. Sitä on käytetty ensi sijassa lentokoulutukseen, ennen varsinaisiin suihkuhävittäjiin siirtymistä. Toissijaisesti tätä konetta on voitu käyttää esimerkiksi maajoukkoja vastaan rynnäkkölentotoiminnassa ja kevyenä hävittäjäpommittajana. Lentokone on suunniteltu ja toteutettu ranskalais-saksalaisena yhteistyönä. Konetyyppiä tarjottiin myös aikanaan Suomen ilmavoimille Aérospatiale Magister CM.170:n seuraajaksi, mutta sen sijaan BAe Hawk tuli valituksi. Patrouille de France -taitolentoryhmä on käyttänyt tämän tyypin harjoitussuihkukoneita lentonäytöksissään.
Koneen ohjaamorakenne on peräkkäin istuttava ja se on hyvin pitkälle samankaltainen BAe Hawkin kanssa. Taistelutoiminnassa voi toinen lentäjä toimia navigoijana, tähystäjänä ja mahdollisesti myös aseupseerina.
Konetyyppi esiteltiin 4. marraskuuta 1977. Sitä käyttivät Ranskan ja Saksan ilmavoimien ohella Kamerunin, Portugalin ja Thaimaan ilmavoimat. Siiviltään ylätasoinen ja nuolisiipinen kone ylsi 1 000 km/t enimmäisnopeuteen ja 14 630 m lakikorkeuteen. Koneen kaksi SNECMA Turbomeca Larzac -suihkumoottoria ovat ranskalaista alkuperää.
Kone suunniteltiin SEPECAT Jaguarille tarkoitettuun tehtävään rynnäkkö- ja suihkuharjoituskoneeksi, kun tämä konetyyppi osoittautui lentäjäkoulutukseen liian kehittyneeksi ja vaativaksi. Alpha Jetin vuonna 1991 päättynyt tuotanto käsitti 480 konetta.
Alpha Jet -harjoitushävittäjään voidaan asentaa säiliö, jossa on vaihtoehtoisesti 27 mm Mauser IWKA - tai 30 mm DEFA -konetykki: näistä Mauser on Saksassa valmistettujen koneiden aseistusta ja DEFA -tyyppi Ranskassa valmistettujen. DEFA:n valmistajana toimii GIAT -aseyhtymä. Näiden lisäksi on mahdollisuus enintään 2 500 kg:n aseistukseen ripustimissa. Niihin saattaa kuulua sekä ohjuksia, raketteja että pommeja.
Suomen Kansallisteatteri
Suomen Kansallisteatteri (alkuperäiseltä nimeltään Suomalainen teatteri) on vuonna 1872 perustettu, vanhin suomenkielinen ammattiteatteri. Se on taiteellinen teatteri, jonka tavoitteena on tarjota kaikille suomalaisille suomenkielistä teatteritaidetta. Ohjelmistossa ovat alusta alkaen vaihdelleet kotimainen draama, ulkomaiset näytelmät sekä klassikot.
Kansallisteatteri kuuluu teatteri- ja orkesterilain piiriin. Se on yhtiömuodoltaan osakeyhtiö. Teatterin suurin osakkeenomistaja on Suomen Kansallisteatterin Säätiö. Teatterirakennus sijaitsee Helsingin keskustassa Rautatientorin laidalla.
Kansallisteatteri on Suomen kansallinen päänäyttämö. Siellä on esiintynyt useita merkittäviä näyttelijöitä, kuten Ida Aalberg, Arthur ja Selma Lundahl, Jalmari ja Joel Rinne, Uuno Laakso, Ella Eronen, Aku Korhonen, Tarmo Manni, Tauno Palo, Ansa Ikonen, Eeva-Kaarina Volanen, Jussi Jurkka, Hannes Häyrinen, Seela Sella, Pentti Siimes sekä Esko Salminen. Merkittävimpiä ohjaajia ovat olleet muun muassa Wilho Ilmari, Pekka Alpo, Edvin Laine, Esko Elstelä, Eugen Terttula, Arto af Hällström, Antti Einari Halonen, Mika Myllyaho, Laura Ruohonen, Kristian Smeds ja Paavo Westerberg.
Suomalainen Teatteri
Suomen Kansallisteatteri perustettiin 22. toukokuuta 1872 nimellä Suomalainen teatteri. Ajatuksen oli esittänyt professori Fredrik Cygnaeus jo vuonna 1859, jolloin hän ylioppilaiden teatteriesityksiä nähtyään ehdotti, että maahan perustettava uusi ammattiteatteri voisi olla suomenkielinen. Kymmenen vuotta myöhemmin sai kantaesityksensä Aleksis Kiven näytelmä Lea, jota pidetään suomenkielisen näyttämötaiteen syntyhetkenä. Vuonna 1872 eräät talonpoikaissäädyn edustajat tekivät valtiopäiville esityksen, että muutamaa vuotta aikaisemmin käyttöön otetussa uudessa teatteritalossa ryhdyttäisiin esittämään myös suomenkielisiä näytelmiä. He protestoivat teatterille annettavaa julkista tukea, koska pitivät sen toimintaa pelkästään pääkaupungin ruotsinkieliselle sivistyneistölle suunnattuna. Helsingin yliopiston estetiikan dosentti Kaarlo Bergbom laati lehtikirjoituksen, jossa hän asettui tukemaan talonpoikia ja korosti, miten tärkeä olisi myös suomenkielinen valistavaa isänmaallista draamaa esittävä laitos.
Pian tämän jälkeen uusi suomenkielinen ammattiteatteri perustettiin Helsingissä Kaarlo Bergbomin johdolla. Hänestä tuli myös sen ensimmäinen johtaja. Kieliriitojen repimän Helsingin sijaan Suomalainen Teatteri päätti aloittaa toimintansa Porissa. Se oli varakas kauppakaupunki, jossa suomen- ja ruotsinkielinen väestö tulivat keskenään hyvin toimeen. Lisäksi Porissa oli erilaista näyttämötoimintaa harrastettu jo vuosikymmenten ajan ja kaupungissa oli myös valmiina esiintymistilat Hotelli Otavan yläkerran salissa. Suomalaisen Teatterin ensimmäinen näytäntö esitettiin Hotelli Otavan tiloissa 13. lokakuuta 1872. Loppuunmyydyn tilaisuuden aloitti prologi Alkajaisnäytelmä, jota seurasivat J. L. Runebergin runosta Pilven veikko mukailtu kuvaelma sekä Sakari Topeliuksen näytelmät Saaristossa ja Sotavanhuksen joulu. Tilaisuus päättyi orkesterin soittamaan Maamme-lauluun. Näytännön jälkeisellä juhlaillallisella pitivät puheita muun muassa tehtailija Antti Ahlström sekä valtiopäivämies Edvin Avellan. Teatterin ensimmäisiä näyttelijöitä olivat August Aspegren, Bruno Böök, Selma Heerman, Edvard Himberg, Amanda Kaarlonen, Ismael Kallio, Aukusti Korhonen, Lydia Lagus, Benjamin Leino, Arthur Lundahl, Solida Savolainen, Aurora Toikka, Selma Tötterman ja Oskari Vilho.
Uusi teatterirakennus ja nimenmuutos
Kaarlo Bergbomin kaudella esitettiin suomalaisista kirjailijoista Aleksis Kiven ja Minna Canthin sekä maailmankirjallisuuden klassikoista Goethen, Molièren, Schillerin ja Shakespearen näytelmiä sekä oman aikansa teoksista muun muassa Henrik Ibsenin Nukkekoti. Teatterin johtajina ovat toimineet lisäksi muun muassa Eino Kalima (1917–1950), Arvi Kivimaa (1950–1974), Kai Savola (1974-1992) ja Maria-Liisa Nevala (1992–2010) ja apulaisjohtajina muun muassa Pekka Alpo, Wilho Ilmari, Jack Witikka, Eugen Terttula ja Lars Svedberg. Vuodesta 2010 lähtien Kansallisteatterin pääjohtajana on toiminut Mika Myllyaho.
Näyttämöt
Kansallisteatterissa on neljä näyttämöä: Suuri näyttämö (954 paikkaa), Pieni näyttämö (307 paikkaa) , Willensauna (154 paikkaa) sekä Omapohja (80 paikkaa). Kansallisteatterin ohjelmisto levittäytyy myös joskus muihin tiloihin, kuten esimerkiksi lämpiöihin, harjoitushuoneisiin ja maalaamoon. Lisäksi Kiertuenäyttämöllä ja Lavaklubilla on omat ohjelmistonsa.
Suuri näyttämö
Suuri näyttämö sijaitsee Kansallisteatterin päärakennuksessa, ja sen sisäänkäynti on Rautatientorin puolelta. Katsomossa on yhteensä 885 paikkaa, jotka ovat jakautuneet permannon ja kahden parven kesken. Näyttämöaukon leveys on 12 metriä ja näyttämötornin korkeus 19 metriä. Suuren näyttämön yhteydessä sijaitsee useiden Kansallisteatterin tunnettujen henkilökunnan edustajien muotokuvia.
Pieni näyttämö ja Willensauna
thumb|[[Kaisaniemen puiston puolella sijaitseva pieni näyttämö.]] Pieni näyttämö ja Willensauna sijaitsevat Kaisaniemen puiston puolella teatterirakennusta. Osoite on Bergbominkuja 2. Näyttämöistä Willensauna sijaitsee katutasossa ja Pieni näyttämö toisessa kerroksessa. Rakennus valmistui vuonna 1954 Kaija ja Heikki Sirenin suunnittelemana.
Pientä näyttämöä oli suunniteltu jo Eino Kaliman aloitteesta, mutta vasta Arvi Kivimaan aikana suunnitelmat saivat tulta. Rakennuksen suunnittelija on Heikki Siren, jolta työ tilattiin 1950. Ehdoksi asetettiin, että rakennus täyttäisi tilan mahdollisimman tehokkaasti. Rakennus vihittiin pienen näyttämön käyttöön syyskuussa 1954, ja samaan rakennukseen tuli teatteriravintola. Ravintolan paikalle vuonna 1976 rakennettu Willensauna on saanut nimensä paikalla aikoinaan sijainneen kylpylähotelli Villensaunan mukaan. Willensaunan suunnittelivat Heikki Siren ja Kai Savola.
Nykyisin pienellä näyttämöllä on 309 paikkaa ja Willensaunassa 154. Pienen näyttämön ohjelmisto rakentuu erityisesti klassikoille ja komedialle, Willensaunan puolestaan kokeilevalle ohjelmistolle ja lastenteatterille.
Omapohja
Omapohja sijaitsee varsinaista teatteritaloa vastapäätä Itäisellä Teatterikujalla. Näyttämö otettiin käyttöön vuonna 1987. Omapohja-nimi juontaa juurensa paikalla toimineesta matkustajakodista. Omapohjassa on 80 numeroimatonta paikkaa. Omapohja on tarkoitettu erityisesti kokeilevalle teatterille. Omapohjan suunnittelivat Heikki Siren ja Kai Savola.
Ohjelmisto
Kansallisteatterissa on vuosittain noin 15 ensi-iltaa.
Historiallisesti esitetyimpiä klassikoita ovat olleet muun muassa Shakespeare, Tšehov, Molière ja Gogol. Modernimmasta maailmankirjallisuudesta on esitetty muun muassa Samuel Beckettin, Bertolt Brechtin, Dario Fon, Ödön von Horváthin, Slawomir Mrozekin, Arthur Schnitzlerin, Arthur Millerin, Tennessee Williamsin, Marin Sorescun, Lájos Marotin, Yukio Mishiman ja Yasmina Rezan näytelmiä.
Teatterissa esitetään myös suomalaisia uusia näytelmiä. Ohjelmistossa on ollut esimerkiksi Heikki Ylikankaan, Kerttu-Kaarina Suosalmen, Reko Lundánin, Michael Baranin ja Pirkko Saision näytelmiä. 2000-luvun alun puhutuimpia suomalaisia näytelmiä ovat olleet esimerkiksi Sofi Oksasen Puhdistus sekä Kristian Smedsin ohjaama Väinö Linnan Tuntematon sotilas -romaanin näytelmädramatisointi. Ohjelmistossa on aina myös lapsille suunnattuja näytelmiä.
Reijo Heikkinen
Reijo Heikkinen (s. 21. huhtikuuta 1950 Oulu) on pitkään kasvatustieteen yliopisto-opettajana toiminut kirjailija, jolle on myönnetty professorin arvonimi. Heikkinen asuu Kajaanissa.
Henkilöhistoria
Heikkinen valmistui historiaa opiskeltuaan filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta vuonna 1976, valtiotieteen lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1980 ja kasvatustieteen maisteriksi 1987 Oulun yliopistosta. Kasvatustieteen tohtoriksi hän väitteli Oulun yliopistossa vuonna 1995 ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin kasvatustieteen dosentiksi.
Heikkinen on merkittävimpiä Lönnrotin, kulttuuriperinteen ja kansankulttuurin sekä kulttuuri- ja luontokohteiden tutkijoita. Hän työskenteli vuodesta 1978 Oulun yliopiston Kajaanin opettajankoulutusyksikössä ja yksikön lakkautuksen jälkeen Oulussa.
Tutkimuksellisista ansioistaan Heikkinen sai tasavallan presidentin myöntämän professorin arvonimen vuonna 2012. Lisäksi hän on saanut muun muassa tiedonjulkistamispalkinnon 1988, Oulun yliopiston ensimmäisen Hyvän opettajan palkinnon 1990, Oulun Historiaseuran Olaus Magnus -tunnustuspalkinnon 1997, Kajaanin kaupungin kulttuuripalkinnon 2001, Kainuun maakunta -kuntayhtymän Pro Kainuu -palkinnon 2005 sekä Kainuun kirjailijapalkinnon 2008.
Teoksia
Heikkinen on julkaissut viitisenkymmentä kirjaa, jotka käsittelevät muun muassa poliittista, kasvatus-, talous- ja ympäristöhistoriaa. Lisäksi hän on julkaissut tuhatkunta muuta julkaisua sekä tehnyt radio-ohjelmaa.
Panoz Roadster
thumb|250px|Panoz AIV Roadster Panoz (AIV) Roadster on yhdysvaltalaisen Panozin urheiluautomalli, joka esiteltiin vuonna 1992. Siinä on V8-moottori, se on viisivaihteinen ja sen huippunopeus on 210 kilometriä tunnissa. Muita Panozin malleja ovat muun muassa Panoz Esperante.
Elina Kilkku
Elina Vilhelmiina Kilkku (s. 30. maaliskuuta 1980 Uusikaupunki) on suomalainen kirjailija, teatteriohjaaja, näytelmäkirjailija ja teatteriopettaja. Hän on myös vetänyt työpajoja ja opettantut teatteria, muun muassa: huonon teatterin työpajaa, ohjaajantyön peruskurssia ja kurssia draaman kirjoittamisesta.
Opiskelu
Kilkku liittyi vuonna 1996 Ylioppilasteatteriin, jossa näytteli neljä vuoden ajan ja osallistui muun muassa Esa Kirkkopellon ohjaamaan Kostamus-sinfoniaan ja Juha Hurmeen ohjaamaan Amerikka näytökseen. Kilkku valmistui ylioppilaaksi Kallion ilmaisutaidon lukiosta vuonna 1999, teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Helsingin ammattikorkeakoulusta 2004 ja filosofian maisteriksi pääaineenaan teatteritiede Helsingin yliopistosta vuonna 2011.
Työt
Kilkku on kirjoittanut romaanit muun muassa Ihana tyttö, Täydellinen näytelmä ja Äideistä paskin ja on ohjannut viimeksi mainittuun kirjaan perustuvan samannimisen näytelmän vuonna 2015. Kilkku on kirjoittanut myös nuorten novellikokoelman ''Onks tää normaalii? ja muita tarinoita, tietokirjan Teatterin tyylilajit, sekä 10-osainen Storytel Originals -äänikirjasarjan Vaimovallankumous ja sille jatko-osan Vaimovallankumous 2.''
Kirjallinen tuotanto
Lähde:
Kai Somerto
Kai David Somerto (vuoteen 1935 Sundsten; 9. elokuuta 1925 Mikkeli – 7. syyskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän oli Suomen suurlähettiläs Meksikossa ja Kuubassa vuosina 1966–1969.
Somerto työskenteli aiemmin Prahassa lähetystösihteerinä, ja kun Suomi avasi vuonna 1956 Wienissä edustuston, hän hoiti kanslian avaamisen väliaikaisen asiainhoitajan tittelillä, mutta ei saanut todennäköisesti virallista nimitystä tehtävään.
Somerton veli oli STK:n toimitusjohtaja Pentti Somerto.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Jääkiekon maailman­mestaruus­kilpailut 2016 järjestettiin Moskovassa ja Pietarissa, Venäjällä. Kisojen pitopaikka päätettiin Slovakiassa järjestettyjen maailman­mestaruus­kilpailujen yhteydessä 2011. Aikaisemmin Venäjällä on MM-kisoja pelattu 1957, 1973, 1979, 1986 (tähän asti mainitut Neuvostoliiton aikakaudella), 2000 ja 2007. Unkari oli mukana kisoissa seitsemän vuoden tauon jälkeen.
Corippo
left|80px thumb|300px|right| Corippon kunnan keskustaajama
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Kanada voitti maailman­mestaruuden kukistettuaan Suomen loppuottelussa lukemin 2–0. Loppuottelu tavoitti MTV3:lla, MTV Sport 1:llä ja MTV Katsomossa 3,25 miljoonaa suomalaista, mikä tekee siitä nykyaikaisen TV-mittarijärjestelmän (vuodesta 1987 asti) katsotuimman lähetyksen sekä Suomen kaikkien aikojen katsotuimman urheilu- ja jääkiekkolähetyksen.
Corippo
Corippo on kunta Sveitsissä, Ticinon kantonissa, Locarnon pohjoispuolella Valle Verzascan laaksossa. Se sijaitsee noin 500 metrin korkeudessa. Kunnan pinta-ala on 7,7 km². Vuoden 2011 lopussa kunnan väkiluku oli 12, millä perusteella kunta on väkiluvultaan Sveitsin pienin.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Valintaprosessi
IIHF päätti kisojen pitopaikan keväällä 2011. Kisoja hakivat Venäjä, Tanska ja Ukraina.
Corippo
Kunnan asukkaiden perinteinen elinkeino on ollut maatalous eikä uusia elinkeinoja ole syntynyt. Tosin kunnassa on edelleen mm. ravintola. Corippoon on linja-autoyhteys Locarnosta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Valintaprosessi
Venäjä ja Tanska sopivat, että jos Tanska vetää hakemuksensa pois, Venäjä antaa Tanskalle tuen vuoden 2017 kisoille. Tanska hävisi kilvan vuoden 2017 kisoista, mutta valittiin vuoden 2018 MM-kilpailujen isännäksi.
Corippo
Huhtikuun 5. päivästä 2020 lähtien Corippo yhdistetään muutamien lähiseudun kuntien kanssa uudeskai Verzascan kunnaksi.
Leben
Leben eli Lebena (, Lebēna) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Górtynan kunnan Léntaksen kylän paikalla.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Joukkueet
Lohkot määräytyivät vuoden 2015 maailmanrankingin perusteella. Kazakstan ja Unkari nousivat 1. divisioonasta pääsarjaan.
Leben
Maantiede
Leben sijaitsi Kreetan etelärannikolla Libyanmeren rannalla. Paikan pohjoispuolella kohoavat Asterousia-vuoret. Leben oli sisämaassa noin 14 kilometriä pohjoisempana sijainneen Gortynin kaupungin satama. Kaupungin nimen oletetaan olevan foinikialaista alkuperää ja viittaavan leijonaan (labi). Nimi on mahdollisesti peräisin siitä, että kaupungin lähellä sijaitseva niemi muistuttaa leijonan päätä.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Alkusarja
{{legend|#B0FFB0|Etenee puolivälieriin}} {{legend|#ffcccc|Putoaa 1. divisioonan A-lohkoon kaudeksi 2017}}
Leben
Historia
pienoiskuva|vasen|240px|Lebenin Asklepieionin raunioita.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Lohko A
thumb|right|Norja - Tanska
Leben
Historia
Lebenin seutu on ollut asuttuna viimeistään myöhäisellä neoliittisella kaudella. Alueelta on löydetty myös varhaisen minolaisen kauden hautoja, millä perusteella alueella on todennäköisesti ollut pysyvä asutus tuolloin. Sillä oli kauppayhteyksiä Egyptiin, Lähi-itään ja Kykladeille.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Lohko A
Lyhenteet
Rasmus (satuhahmo)
Rasmus on päähenkilö Astrid Lindgrenin kahdessa satukirjassa. Kirjoissa Rasmus on pieni 9-vuotias poika. Hänellä ei ole vanhempia ja hän asuu lastenkodissa. Hän haluaisi saada kodin, mutta kukaan ei halua suoratukkaista poikaa. Rasmus karkaa ja lähtee kulkurin matkaan. Kulkuri on palaamassa kotiinsa ja Rasmus saa tietää saavansa vanhemmat, mutta haluaakin jäädä mieluummin kulkurin seuraan, josta vaimoineen tuleekin sitten Rasmukselle vanhemmat.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Lohko A
O = Pelattujen otteluiden määrä
Blood Money (vuoden 1988 elokuva)
Blood Money (tunnetaan myös nimellä Clinton and Nadine) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut televisio/rikostoimintaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Andy Garcia, Ellen Barkin, Morgan Freeman, Michael Lombard, John C. McGinley, Brad Sullivan, Alan North, Bill Raymond ja Mario Ernesto Sánchez. Elokuvan on ohjannut Jerry Schatzberg.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Lohko A
3p = Voitot varsinaisella peliajalla, kolme pistettä
2p = Voitot varsinaisen peliajan jälkeen, kaksi pistettä
Leben
Historia
Lebenin kaupunki kukoisti hellenistisellä kaudella ja erityisesti roomalaisella kaudella, jolloin Gortyn oli noussut saaren merkittävimmäksi kaupungiksi. Kaupunki kärsi suuria vaurioita maanjäristyksessä ensimmäisellä vuosisadalla jaa., ja tuolloin rantaviivan alueella kerrotaan siirtyneen jopa kilometrin verran. Kaupunki rakennettiin uudelleen, ja oli olemassa vielä varhaisella bysanttilaisella kaudella. Se autioitui 600–700-luvuilla jaa. saaren arabivalloitusta edeltäneiden saraseenien hyökkäysten vuoksi.
Rasmus (satuhahmo)
Kirjan Rasmus, Pontus ja Höpö Rasmukselle ja kirjan Rasmus ja kulkuri Rasmukselle yhteistä on vain se, että Eskil Dalenius näytteli molempia hahmoja 1950-luvun elokuvissa.
Transformers: Kuun pimeä puoli
Transformers: Kuun pimeä puoli on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Michael Bayn ohjaama tieteiselokuva, joka perustuu Hasbron Transformers-leluihin. Se on jatko-osa vuoden 2009 elokuvalle Transformers: Kaatuneiden kosto sekä Transformers-elokuvasarjan kolmas osa. Elokuva sijoittuu kolme vuotta Kaatuneiden koston jälkeen, ja seuraa Autobottien ja Decepticonien välistä taistelua Kuuhun jäänestä voimakkaasta cybertronilaisesta teknologiasta.
Leben
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|240px|Asklepieionin aarrekammion lattian mosaiikki ja votiivilahjareikä.
Transformers: Kuun pimeä puoli
Elokuvan pääosissa näyttelevät muun muassa Shia LaBeouf, Josh Duhamel, John Turturro, Tyrese Gibson, Rosie Huntington-Whiteley, Patrick Dempsey, Kevin Dunn, Julie White, John Malkovich ja Frances McDormand. Elokuvan käsikirjoitti Kaatuneiden koston käsikirjoittamiseenkin osallistunut Ehren Kruger. Kuvaamiseen käytettiin sekä kinofilmikameroita että 3-D -kameroita. Kuvauspaikkoina olivat muun muassa Chicago, Florida, Indiana, Milwaukee ja Washington. Elokuva sai ensiesityksensä Moskovassa 23. kesäkuuta 2011, kun taas Yhdysvalloissa ja Suomessa se sai ensi-iltansa 29. kesäkuuta 2011.
Leben
Rakennukset ja löydökset
Lebenissä oli Asklepieion eli Asklepiokselle ja Hygieialle omistettu temppeli, joka oli antiikin aikana hyvin tunnettu koko Kreetalla sekä muun muassa Libyassa. Se sijaitsi kuumien lähteiden paikalla ja toimi parantolana. Gortynin asukkaat perustivat temppelin Epidauroksen Asklepieionin mallin mukaan 300-luvulla eaa. Pyhäköstä on säilynyt sen terassitasanne ja seinien jäänteitä, kaksi marmoripylvästä sekä Asklepioksen ja Hygieian kuvapatsaiden jalusta.
Transformers: Kuun pimeä puoli
Elokuva sai sekalaisen vastaanoton, mutta sitä kehuttiin Kaatuneiden kostoa paremmaksi. Ylistystä saivat Steve Jablonskyn sävellykset sekä elokuvan visuaaliset efektit, mutta elokuvan pituus, käsikirjoitus ja näytteleminen saivat moitteita. Elokuvan jatko-osa, Transformers – Tuhon aikakausi, sai ensi-iltansa 27. kesäkuuta 2014. Viides elokuva, Transformers: Viimeinen ritari, sai ensi-iltansa 21. kesäkuuta 2017.
Leben
Rakennukset ja löydökset
Pyhäkön pohjoispuolella oli siihen liittynyt pitkä stoa eli pylväshalli, jossa potilaat yöpyivät, mikä oli osa hoitoprosessia. Itäpuolella oli lähdekaivo ja länsipuolella aarrekammio, jonka maanalaisessa kryptassa säilytettiin votiivilahjoja.