cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kymijoki
Kuntajaon muutokset
Nykyisen Kouvolan alueella vuoteen 2008 asti Kymijoki virtasi entisten Jaalan, Kuusankosken, Valkealan, Elimäen, Kouvolan ja Anjalankosken kuntien alueella. Valkealan ja Elimäen alueella joki oli vain puoliksi, sillä kuntarajat kulkivat niissä kohdissa jokea pitkin. Loviisan puoleinen Kymijoen alue puolestaan kuului vuoteen 2009 asti Ruotsinpyhtään kuntaan.
Yleistä
Kymijoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 37 159 neliökilometriä (tai 37 107 km ), joka on noin 11 % Suomen pinta-alasta. Valuma-alueen järvisyys on 18,34 % tai 19,7 %, riippuen lähteestä. Valuma-alueen pohjoisimmat osat sijaitsevat noin 530 kilometrin päässä jokisuistosta. Kaukaisimmat osat sijaitsevat Keski-Suomessa ja Pohjois-Savossa, mutta niiden reuna-alueet kuuluvat Keski-Pohjanmaalle ja Etelä-Pohjanmaalle. Valuma-alueen keskiosat sijaitsevat Pirkanmaalla ja Etelä-Savossa ja eteläisimmät osat Päijät-Hämeessä, Etelä-Karjalassa, Kymenlaaksossa ja Uudellamaalla. Vesistöreittinä Kymijoen vesistö olisi pitempi kuin Kemijoen tai Tornionjoen jokireitit.
Kymijoen vesireitin sivu-uomia
Kymijoen vesireitillä tarkoitetaan tässä Päijänteestä Suomenlahteen ulottuvaa Kymijokea järvineen. Alapuoliseen taulukkoon on luetteloitu alajuoksulta alkaen Kymijoen sivu-uomia, jotka yhtyvät siihen tai sen vesireitillä sijaitseviin järviin. Osalla niistä on omat vesistöviranomaisten määrittämät valuma-alueet, joiden verkkopalvelusta mitatut valuma-alueet on ilmoitettu taulukossa. Sivu-uoman yhtymäkohdan etäisyys on määritetty viranomaistietoja yhdistelemällä tai tietoa on täydennetty Karttapaikasta mittaamalla. Sivuhaaroissa etäisyys tarkoittaa lyhintä etäisyyttä merestä ja yläjuoksulla etäisyys on määritetty etäisyytenä Pernoon haarautumiskohdasta, jonka etäisyys on lyhin määritetty matka merelle. Mittausarvot sisältävät yläjuoksulla muutaman kilometrin virheen. Lähteet : 1 = tietoluettu omasta artikkelista, 2 = Karttapaikka-verkkopalvelu, 3 = Paikkatietoikkuna-verkkopalvelu , 4 = VALUE-verkkopalvelu , 5 =mittaamiseen käytetty Paikkatietoikkunaa ja Karttapaikkaa yhdessä
Tsendiin Damdinsüren
Elämäkerta
Damdinsüren palasi Mongoliaan vuonna 1938 ja maan vainojen aikana hänet pidätettiin saman vuoden marraskuussa. Pidätyksen aikana häntä kidutettiin ja hän menetti useamman hampaan. Hänet vapautettiin vankeudesta tammikuussa 1940 ja Mongoliaa hallinnut Horloogijn Tšoibalsan palkkasi hänet kehittämään Mongolin kyrillistä kirjaimistoa. Vuodesta 1942 vuoteen 1946 hän toimi Ünen-sanomalehden päätoimittajana. Vuodesta 1946 vuoteen 1950 hän opiskeli Moskovassa maisteriksi kirjoittaen opinnäytetyönsä Geser-eepoksesta. Sittemmin hän työskenteli Mongolian tiedeakatemiassa julkaisten 56 tieteellistä artikkelia ja monografiaa.
Damdinsüren joutui sittemmin puolueen hampaisiin vuonna 1963. Häntä syytettiin buddhalaisten ja šamanististen tekstien julkaisusta ja muiden kehottamisesta tekemään samaa. Näinpä esimerkiksi hänen venäjä–mongoli-sanakirja vedettiin pois vuonna 1970. Koska Damdinsürenin työt olivat tunnettuja ulkomailla ja etenkin Venäjällä, ei häntä kuitenkaan vainottu sen enempää. Damdinsüren kuoli vuonna 1986.
Teokset
Damdinsürenin ensimmäinen kirjallinen teos oli vasemmistolaisessa kirjailijapiirissä vuonna 1929 julkaistu Gologdson khüükhen, joka seurasi köyhän perheen elämää vallankumouksen vuosina. Teos oli alun perin varsin neutraali, mutta Damdinsüren joutui sittemmin hävittämään alkuperäisen ja käyttämään ideologisempaa versiota kollegojensa painostuksesta. Leningradissa ollessaan Damdinsüren kirjoitti runon Buural ijii mini ja vuonna 1950 hän kirjoitti sanat Mongolian kansallislaulu Bügd Nairamdah Mongolille. Vuodesta 1940 eteenpäin hän keskittyi lähinnä tieteelliseen työhön. Hän kirjoitti vuonna 1947 Mongolien salaisen historian nykymongoliksi. Vuonna 1955 hän julkaisi puolestaan Monggol uran zokhiyal-un degeji zagun bilig oroshibai -antologian, jossa hän esitteli vallankumousta edeltäneellä ajalla julkaistuja teoksia.
Amatörfotografklubben i Helsingfors
Kokouksia pidettiin mm. hotelli Kämpissä. Ohjelmassa oli esitelmiä, kuvien esittelyjä, kilpailuja ja tekniikan esittelyä – aivan kuin nykyisinkin. Kerhossa on ollut jäseninä myös tunnettuja ammattilaisvalokuvaajia, esim. Thorvald Nyblin, Alfred Nybom, Harald Rosenberg, Nicolai Leibowitsch ja Caj Bremer. 1900-luvun alussa kantaviin voimiin kuului Ivan Timiriasev.
Kerhon kokouksissa kuullaan nykyisinkin usein tunnettujen valokuvaajien pitämiä esitelmiä.
Analyyttinen kieli
Analyyttinen (isoloiva) kieli on morfologisessa typologiassa kieli, jossa kieliopillisten suhteiden ilmaisemiseen käytetään enimmäkseen prepositioita ja postpositioita, toisin kuin synteettisissä kielissä, joissa siihen käytetään enemmän päätteitä. Äärimmäisen analyyttisissä kielissä sanat eivät taivu ollenkaan suvussa, sijassa tai luvussa. Tunnetuin tällainen kieli on kiina, ja näitä ovat myös Kaakkois-Aasian kielet kuten thai tai vietnam. Pääosin analyyttisia, mutta hieman taivutustakin käyttäviä kieliä ovat esim. germaaniset ja romaaniset kielet.
Lähteet
Isolating language Lingva tipologio Аналитикалық тілдер
Kolme etsivää ja Tulinen silmä
Kolme etsivää ja Tulinen silmä (engl. The Three Investigators in The Mystery of the Fiery Eye) on 3 etsivää -kirjasarjan yhdeksäs osa, jonka kirjoitti Robert Arthur. Kirjan on suomentanut Inkeri Pitkänen.
Juoni
Jupiter Jonesin ystävä Gus on saanut salaperäisen perinnön: suvun vanhan arvoituksen, jonka ratkaisija löytää mittaamattoman arvokkaan intialaisen rubiinin. Etsivät päättävät auttaa arvoituksen ratkaisemisessa, koska aarre kuuluu oikeuden nimessä Gusille. Mutta pojat saavat vastaansa vaarallisen joukon kokeneempia aarteenmetsästäjiä, jotka ovat saman aarteen jäljillä. Kuka löytää ensimmäisenä salaperäisen Tulisen silmän?
Ahvenlampi (Muurame)
Ahvenlampi on Keski-Suomessa Muuramessa Kinkomaan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 113 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 5,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,9 metriä mpy.
Ufotarusto
Ufotarusto on joukko ufoihin liittyviä uskomuksia.
Ufotarusto tukee suurelta osin väitettä, jonka mukaan ufot ovat vieraalta planeetalta tai toisesta ulottuvuudesta peräisin olevia lentäviä aluksia.
Tomas Brolin
Tomas "Brolle" Brolin (s. 29. marraskuuta 1969 Hudiksvall) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija.
Brolin oli Ruotsin maajoukkueen avainpelaajia vuoden 1992 EM-kisoissa sekä vuoden 1994 MM-kisoissa, jolloin joukkue saavutti pronssia. Kaikkiaan hän pelasi 47 maaottelua ja teki 26 maalia.
Marketanpuisto
Marketanpuisto on Espoon Järvenperässä sijaitseva piha- ja puistorakentamisen kaupallinen näyttelypuisto. Alue on seitsemän hehtaarin suuruinen. Vieressä on Överbyksi kutsuttu ruotsinkielinen puutarhaoppilaitos, jossa on opetusta sekä ammattikoulu- (Axxell) että ammattikorkeakoulutasolla (Yrkeshögskolan Novia).
Puistossa on mukana yli 110 näytteilleasettajaa: yrityksiä, yhteisöjä ja kaupunkeja. Esillä on kaikenlaisia viheralueiden rakentamiseen liittyviä asioita, esimerkiksi leikkivälineitä, kivirakenteita, kasveja, kasvihuoneita ja valaisimia.
Näyttelypuisto perustettiin vuonna 1997. Sitä hallinnoi vuonna 2001 perustettu yhdistys Marketanpuiston ystävät ry. Puisto on perustettu Margretebergin kartanon entisille maille, jossa on sijainnut myös Margretebergin kotieläinpuisto.
Aiheesta muualla
60.24801°N, 24.70733°W
Cosmo Duff-Gordon
right|thumb|200px|Sir Duff-Gordon Cosmo Edmund Duff-Gordon (22. heinäkuuta 1862 Aberdeen – 21. huhtikuuta 1931 Lontoo) oli Sir Cosmo Lewis Duff-Gordonin poika ja sukunsa viides baronetti. Vuonna 1900 hän meni naimisiin Douglas Sutherlandin tyttären Lucy Wallacen kanssa, joka oli ammatiltaan pukusuunnittelija ja tunnettiin julkisuudessa nimellä Lucile. Heillä ei ollut lapsia.
Sir Cosmo harrasti miekkailua ja edusti Britanniaa vuoden 1906 olympialaisissa, joissa hän voitti hopeaa kalvan joukkuekilpailussa.
Sir Cosmo kuoli Lontoossa, ja hänet on haudattu Brookwoodin hautausmaalle. Neljä vuotta myöhemmin kuollut Lady Lucile haudattiin miehensä viereen.
Titanic
Kun Titanic törmäsi jäävuoreen, Sir Cosmo ja Lady Lucile ilmaantuivat paikalle juuri kun ensimmäinen perämies William Murdoch täytti pelastusvenettä numero 1. Sir Cosmo tiedusteli pääsisikö hän, hänen vaimonsa ja tämän sihteeri Laura Francatelli veneeseen. Koska paikalla ei näkynyt muita matkustajia, Murdoch auttoi ryhmän kyytiin. Veneeseen ehti vielä kaksi amerikkalaista liikemiestä, kunnes Murdoch komensi veneen laskettavaksi. Vene numero 1 oli toinen laivan kahdesta 35 hengen pelastuskutterista, mutta se laskettiin vain 12 hengen lastissa, joista 7 oli miehistön jäseniä ja 5 matkustajia. Vene olisi voinut kuljettaa 23 henkeä enemmän.
Kun Titanic vajosi aaltoihin ja hypotermiaan menehtyvät ihmiset huusivat apua, veneessä olijat eivät tehneet elettäkään lähteäkseen pelastusretkelle, eikä kukaan esittänyt vastalauseita kun Lady Lucile pyysi, ettei uppoamispaikalle palattaisi. Ennen kuin veneen numero 1 matkustajat nousivat pelastuslaiva RMS Carpathialle, Sir Cosmo jakoi jokaiselle miehistön jäsenelle 5 punnan sekin korvaamaan näennäisen menetyksen. Samoin hän järjesti New Yorkissa pelastumisen johdosta samppanjajuhlat, mitä pidettiin sopimattoman kovasydämisenä ja huonoa makua osoittavana.
Myöhemmin Sir Cosmo joutui syytteeseen sopimattomasta käyttäytymisestä uppoavalla laivalla, mutta hänet vapautettiin syytteestä – joskin tutkintaa johtanut merijuristi lordi Mersey nuhteli häntä yksityisesti. pienoiskuva|309x309px|Cosmon hautakivi Sir Cosmo eristäytyi loppuiäkseen maailmasta. Lady Lucile sanoi että tapaus oli murtanut hänen sydämensä.
Erkki J. Anttila
Erkki Johannes Anttila (s. 1959 Tampere) on suomalainen tietokirjailija, tutkija, kouluttaja, free-lancer-toimittaja ja free-lancer-kääntäjä sekä yrityskonsultti.
Anttila on toiminut 15 vuotta Tampereen teknillisessä yliopistossa Rakentamistalouden luennoitsijana ja laajojen tutkimushankkeiden vetäjänä.
Konferenssiartikkelit
Anttila, Sulankivi (2003) : Creating the High Performance Office Environment by using (Development) Partnering Procedure. Teoksessa Construction Innovation and Global Competitiveness, p. 198., edited by Uwakweh and Minkarah, CRC Press LLC New York London etc. 2003.
Risto Räppääjä ja pullistelija
Risto Räppääjä ja pullistelija on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut lastenelokuva, jonka on ohjannut Markus Lehmusruusu. Sen ovat käsikirjoittaneet Sinikka ja Tiina Nopola, perustuen heidän kirjaansa Risto Räppääjä ja pullistelija (2016). Elokuvan musiikin on säveltänyt Iiro Rantala. Sen pääosissa esiintyvät Silmu Ståhlberg, Lumi Kallio, Eelis Kesäläinen, Ylermi Rajamaa, Pamela Tola, Jenni Kokander ja Timo Lavikainen.
Elokuvassa Risto (Ståhlberg), hänen ystävänsä Nelli (Kallio), tätinsä Rauha (Tola) ja naapurin herra Lindberg (Rajamaa) lähtevät lomalle mökkikylään, jossa he tapaavat voimailukisoihin valmistautuvan isä-poika parin Bill (Lavikainen) ja Sylvester Pöntisen (Kesäläinen). Yllättäen Rauha ja Nelli intoutuvat liikunnasta, ja Risto ja herra Lindberg tulevat mustasukkaisiksi. He päättävät näyttää etteivät ole vellihousuja ja kutsuvat Riston Elvi-tädin valmentamaan heidät kädenvääntökisaan.
Risto Räppääjä ja pullistelija sai ensi-iltansa 15. helmikuuta 2019. Se oli Suomen viidenneksi katsotuin elokuva ja samalla katsotuin kotimainen elokuva vuonna 2019 keräten elokuvateattereissa 288 305 katsojaa.
Kalevi Virkkala
Onni Kalevi Virkkala (25. helmikuuta 1914 Humppila – 1. tammikuuta 2001 Helsinki ) oli suomalainen geologi. Hän toimi Helsingin yliopiston geologian ja paleontologian dosenttina vuodet 1959–1980. Geologisessa tutkimuslaitoksessa Virkkala työskenteli vuosina 1945–1961 maalajigeologina, 1962–1969 valtiongeologina sekä 1969–1977 maaperäosaston johtajana ja professorina.
Virkkalan väitökirja Glacial geology of the Suomussalmi area, East Finland julkaistiin 1951. Hän on myös kirjoittanut muun muassa Huittisten, Jämsän, Rauman ja Ulvilan historiateoksia sekä lukuisia Satakunnan geologiaa käsitteleviä artikkeleita Satakuntalaisen Osakunnan julkaisemaan Satakunta-sarjaan.
Virkkalalla oli monia luottamustoimia Suomen Geologisessa Seurassa ja hän toimi sen puheenjohtajana vuonna 1958.
The Settlers (videopeli)
The Settlers on Blue Byten kehittämä ja julkaisema kaupunginrakennuspeli, joka on julkaistu vuonna  Amigalle ja seuraavana vuonna DOS:lle. Peli on The Settlers -sarjan ensimmäinen osa. SSI julkaisi pelin pohjois-amerikassa nimellä Serf City.
Pelaaminen
Pelissä rakennetaan asutusta sekä hallitaan taloutta ja resursseja. Peli lisäsi kaupunginrakennuspelien lajityyppiin etenemisen haastavampiin karttoihin.
Arvioita
Amiga Format -lehti antoi pelille arvioksi 94% arvostelussaan.
CU Amiga -lehti antoi pelille arvioksi 90% arvostelussaan.
Luolafossa
Luolafossa (Cryptoprocta spelea) on sukupuuttoon kuollut Madagaskarin petoeläin. Sen läheisin elävä sukulainen on fossa (Cryptoprocta ferox), mutta luolafossa oli noin kaksi kertaa nykyistä lajia suurempi. Luolafossa kuoli sukupuuttoon alle 2000 vuotta sitten, ja se eli Madagaskarilla samaan aikaan ihmisen kanssa. Se eli metsissä ja kiipeili taidokkaasti puissa. Luolafossan pääravintoa olivat muinaiset puoliapinat, ja saaliseläinten sukupuutto on yhdistetty luolafossan häviämiseen. Havainnot suurista fossista saattavat viitata siihen, ettei luolafossa ole vielä kuollut sukupuuttoon.
Ulkonäkö ja koko
Luolafossa oli luultavasti nykyisen fossan tavoin puumaa muistuttava lyhytjalkainen petoeläin. Sillä oli voimakkaat leuat ja suuret raateluhampaat. Se oli aikanaan Madagaskarin suurin nisäkäspeto. Titteli on siirtynyt luolafossan sukupuuton jälkeen fossalle. Luolafossa oli noin kaksi kertaa painavampi kuin tyypillinen fossa nykyään: arviot luolafossan painosta ovat vaihdelleet 10–20 kilogramman välillä, kun taas fossa painaa 5,5–9,9 kilogrammaa. Luolafossan kallo oli noin 20 prosenttia pidempi kuin nykyisen fossan.
Levinneisyys ja elinympäristö
Luolafossan subfossiilisia luita on löydetty pääasiassa Madagaskarin etelä- ja länsiosista, satunnaisesti myös saaren pohjoiskärjestä. Myös keskisillä ylängöillä on yksi löytöpaikka. Luolafossa eli sekä suhteellisen harvoissa metsissä että tiheälatvustoisissa metsissä, joissa virtasi puroja. Ensimmäiset luolafossan jäänteet löydettiin Andrahomanan luolasta Kaakkois-Madagaskarilta. Sittemin lajin jäänteitä on löydetty useista subfossiiliesiintymistä, joista osa on luolia ja osa ei. Luolissa on voinut olla luolafossan suojapaikkoja tai poikaspesiä.
Luolafossa oli osa Madagaskarin kotoperäistä selkärankaislajistoa, jonka kaikki yli kymmenen kilogramman painoiset edustajat kuolivat sukupuuttoon luultavasti sen jälkeen, kun ihminen saapui saarelle. Lajistoon kuului muun muassa suurikokoisia puoliapinoita, norsulintuja, jättiläiskilpikonnia, Voay-krokotiili, madagaskarinvirtahepoja ja suuria petolintuja.
On mahdollista, että luolafossa ehti elää samaan aikaan koirien ja kissojen kanssa, jotka ihminen toi mukanaan Madagaskarille. Vieraat petoeläimet syrjäyttävät usein paikallisia petoeläimiä, mutta luolafossan ekologinen lokero saattoi olla tarpeeksi poikkeava, jotta laji säästyi ravintokilpailulta koirien ja kissojen kanssa. Isotooppianalyysien perusteella koirat eivät kilpailleet ravinnosta luolafossan kanssa, mutta ne saattoivat silti pirstoa luolafossan elinympäristöä kylvämällä pelkoa. Koska kissat kiipeilevät puissa, ne saattoivat olla lähempänä luolafossan lokeroa, mutta pienen kokonsa vuoksi ne tuskin pystyivät syrjäyttämään luolafossaa.
Luolafossan ja fossan jäänteitä on usein löydetty samoista paikoista, ja radiohiiliajoitukset todistavat, että lajit elivät ainakin jonkin aikaa rinnakkain samalla alueella. Kun nämä kaksi lajia elivät samassa elinympäristössä samaan aikaan, luolafossa keskittyi luultavasti suurempien eläinten saalistamiseen. Toisaalta on arveltu, että paikoitellen hyvin runsas Pachylemur insignis -puoliapinaan kohdistunut saalistus johtui siitä, että samaa lajia saalistivat sekä luolafossa että fossa.
Kolme etsivää ja Pääkallosaari
Kolme etsivää ja Pääkallosaari (engl. The three investigators in the secret of Skeleton Island) on 3 etsivää -kirjasarjan kuudes osa, jonka kirjoitti Robert Arthur.
Luolafossa
Elintavat
Luolafossa oli luultavasti nykyisen fossan tapaan osittain puissa elävä peto, joka kiipeili taidokkaasti. Muun muassa olkaluun rakenne paljastaa, että luolafossa pystyi suuresta koostaan huolimatta kiipeilemään puissa ja metsästämään korkealla oksistossa. Fossan tapaan se oli voimakas saalistaja, joka käytti yllätyshyökkäystä saalistustekniikkana. Molemmilla lajeilla oli suurten eläinten saalistamiseen erikoistuneet eturaajat, mutta luolafossan suurempi koko mahdollisti suurempien eläinten saalistamisen. Luolafossa kuului aikansa huippupetoihin, ja sen pääravintoa olivat suuret puoliapinat. Se oli luultavasti tarpeeksi suuri syömään myös norsulintujen poikasia ja munia. Lisäksi sen on arveltu syöneen toisia petoeläimiä, tanrekkeja ja madagaskarinvirtahepojen poikasia.
Eräs vuonna 2017 julkaistu tutkimus tarkasteli Madagaskarin muinaisten puoliapinoiden luissa olevia saalistuksen jälkiä, joista osa on oletettavasti luolafossan aiheuttamia. Tutkimuksen perusteella luolafossa saalisti puoliapinoita, joiden paino vaihteli noin 11 ja 85 kilogramman välillä. Se suosi saaliita, jotka olivat samankokoisia tai pienempiä kuin se itse, nimittäin Pachylemur- ja Mesopropithecus-sukuihin kuuluvia puissa eläviä puoliapinoita. Tutkimus löysi kuitenkin viitteitä myös siitä, että luolafossa saalisti itseään moninkertaisesti suurempia eläimiä, kuten 85 kilogramman painoisia Megaladapis-puoliapinoita. Luolafossan saaliseläinten koko vaihteli siis huomattavasti, ja laji oli luonteeltaan opportunisti.
Luolafossa saalisti Megaladapiksen kaltaisia suuria puissa eläviä puoliapinoita todennäköisesti ryhmissä. Nykyisten fossien tiedetään saalistavan joskus sifakoita ryhmissä päiväaikaan. Ryhmässä saalistaminen mahdollistaa suurempien saaliseläinten pyydystämisen. Lisäksi luolafossa saalisti todennäköisesti fossan tapaan nukkuvia puoliapinoita öisin, mikä myös edesauttoi suurten puoliapinoiden saamista. Nykyisen fossan kyky saalistaa sekä maassa että puissa, sekä päivällä että yöllä, tekee siitä tehokkaan puoliapinoiden saalistajan, ja tämä oli luultavasti yhteistä luolafossan kanssa.
Isoflavonoidit
thumb|250px|Isoflavonoidien rakenteessa oleva rengasrakenne on 3-fenyylikromaani- eli isoflavonirakenne Isoflavonoidit on ryhmä heterosyklisiä orgaanisia yhdisteitä, joita tavataan eräissä kasveissa. Isoflavonoidit ovat flavonoidien isomeereja ja niiden fenyyliryhmä on 3-asemassa, kun se flavonoideilla on 2-asemassa. Isoflavonoideihin kuuluvia yhdisteitä tunnetaan yli 600.
Luolafossa
Elinaika ja sukupuutto
Kaikki tunnetut luolafossan jäänteet ovat holoseenilta peräisin olevia subfossiileja. Tämä johtuu siitä, että Madagaskarin fossiiliaineistossa on myöhäisliitukauden ja myöhäispleistoseenin välillä yli 60 miljoonan vuoden aukko, jonka ajalta maaeläinten fossiilit puuttuvat lähes kokonaan. Oikein vanhoja luolafossan tai sen sukulaisten jäänteitä ei siis ole löydetty, vaikka molekyyliajoitusten mukaan luolafossan ja muiden Madagaskarin petoeläinten kantamuodot saapuivat Madagaskarille noin 20 miljoonaa vuotta sitten.
Isoflavonoidit
Isoflavonoideihin kuuluvia yhdisteryhmiä ovat muun muassa isoflavaanit, joiden rakenne on 3-fenyylikromaanirakenne, isoflavonit, joiden rakenteessa on tyydyttymätön kaksoissidos ja karbonyyliryhmä, pterokarpaanit, joissa on fuusioituneita rengasrakenteita ja rotenoidit. Isoflavonoideissa voi olla hydroksyyliryhmä 2-asemassa olevaan hiiliatomiin liittyneenä. Esimerkkejä isoflavoinoideihin kuuluvista yhdisteistä ovat muun muassa genisteiini ja daidtseiini. Isoflavonoideja muodostuu flavonoideista sytokromi P450-entsyymiryhmään kuuluvan entsyymin katalysoimana.
Luolafossa
Elinaika ja sukupuutto
Vanhimmat radiohiiliajoitetut luolafossan jäänteet ovat 3270 ±100 kalenterivuotta vanhoja ja nuorimmat noin 1740 ±120 kalenterivuotta vanhoja. Ajoitus on kuitenkin tehty vain kolmelle yksilölle. Vanhempia ja nuorempia jäänteitä todennäköisesti on, mutta niitä ei ole ajoitettu suoraan. Esimerkiksi Christmas River -esiintymästä on löydetty noin 10 000 vanhoja luolafossan luita, mutta radiohiiliajoitusta ei ole tehty luolafossan luille vaan samasta esiintymästä löydetyille puoliapinoille, virtahevoille ja norsulinnuille. Samaan tapaan Malazamangan luolasta on löydetty luultavasti vain noin tuhat vuotta vanhoja luolafossan luita. Ajoitus tehtiin läheltä löytyneelle rengashäntämakin olkaluulle, jonka iäksi radiohiiliajoitus antoi 998 ±68 kalenterivuotta. Varmuudella luolafossa kuoli sukupuuttoon alle 2000 vuotta sitten. pienoiskuva|Muinaiset puoliapinat olivat luolafossan pääravintoa. Kuvassa Pachylemur insignis. Luolafossan sukupuuton syiksi on esitetty tärkeimpien saaliseläinten katoamista ja elinympäristöjen tuhoutumista, mutta sukupuuton pääsyyn on katsottu olevan epäselvä. Eräässä tutkielmassaan Jean Claude Rakotondramavo pitää kuitenkin ilmeisenä, että luolafossan sukupuutto johtui pääasiassa suurten puoliapinoiden katoamisesta. Puoliapinat olivat luolafossan pääasiallista ravintoa, ja niiden sukupuutolla oli väistämättä tuhoisa vaikutus luolafossaan. Suurten puoliapinoiden sukupuutto johtui lähes varmasti ihmisen toiminnasta. Kun suuret puoliapinat katosivat, luolafossa joutui kilpailemaan ravinnosta pienemmän fossan kanssa, joka oli ravinnon suhteen joustavampi laji. Ilmeisesti luolafossa ei pystynyt sopeutumaan muutoksiin, jotka viimeisten 2000 vuoden aikana tapahtuivat sen saaliseläinten ja elinympäristöjen suhteen.
Isoflavonoidit
Isoflavanoideja esiintyy erityisesti hernekasveissa. Muita heimoja, joiden lajeissa niitä on tavattu, ovat muun muassa ruusukasvit, mulperikasvit, revonhäntäkasvit, podokarpuskasvit, sypressikasvit, kurjenmiekkakasvit ja muskottikasvit. Isoflavonoideilla on biologista aktiivisuutta. Ne sitoutuvat eläimissä estrogeenireseptoreihin ja tämän vuoksi niitä kutsutaan usein kasviestrogeeneiksi.
Luolafossa
Lajin säilymisen mahdollisuus
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) luokittelee luolafossan hävinneeksi, koska ei ole todisteita siitä, että laji edelleen eläisi. Osissa Madagaskaria kerrotaan kuitenkin vielä 2020-luvulla tarinoita hyvin suurista fossista, jotka voivat viitata luolafossaan. Vuonna 2004 Steven M. Goodmanin tutkijaryhmä piti mahdollisena sitä, että Madagaskarilla elää edelleen enemmän kuin yksi fossalaji. Tutkijat mainitsivat muun muassa sen, että paikalliset asukkaat sanovat fossasta olevan kahta eri muotoa; näistä toinen on suurempi fosa mainty ’musta fossa’ ja toinen pienempi fosa mena ’punertava fossa’. Eräässä vuonna 2018 julkaistussa tutkimuksessa ei kuitenkaan löydetty geneettisesti poikkeavia fossapopulaatioita, jotka olisivat voineet vastata luolafossaa tai mitään muitakaan poikkeavia morfeja tai lajeja. Sen sijaan todettiin, että fossan geneettinen variaatio ympäri Madagaskaria on melko vähäistä.
Eva S. Nomenjanaharyn ja kumppaneiden vuonna 2021 julkaistussa tutkimuksessa tarkasteltiin kuvauksia suurista petoeläimistä, jotka voisivat vastata luolafossaa. Nomenjanahary oli kerännyt haastatteluita Montagne d’Ambren metsäalueen lähellä asuvilta ihmisiltä kesäkuussa 2020. Kuvauksia suuresta petoeläimestä saatiin 42 haastattelusta, joista 91 prosentissa haastateltu väitti omakohtaisesti nähneensä eläimen. Monet kuvailivat suurta fossaa, joka on tavallista fossaa tummempi. Tutkijat luokittelivat viisi kertomusta uskottaviksi silminnäkijähavainnoiksi, ja niiden ajankohdat ulottuivat ainakin vuodesta 1980 vuoteen 2020. Lisäksi yksi tutkijoista oli itse nähnyt vastaavanlaisen eläimen vuonna 1989. Tutkijat päättelivät, että suuremmalla fossalla on luultavasti vielä äskettäin ollut laaja levinneisyys Montagne d’Ambressa. Tutkijoiden mukaan luolafossa saattaa hyvinkin olla vielä elossa, jolloin se on luultavasti äärimmäisen uhanalainen.
Luolafossa kansanperinteessä
Madagaskarilaisessa kansanperinteessä on säilynyt tarinoita ja kuvauksia eläimistä, jotka mahdollisesti perustuvat aikalaishavaintoihin luolafossasta. Tätä kansanperinnettä on kerätty siitä asti, kun eurooppalaiset saapuivat saarelle. Eräs tarinoiden eläin on antamba, suurikokoinen peto, jonka on väitetty elävän Etelä-Madagaskarilla. Ranskalainen tutkimusmatkailija Étienne de Flacourt kirjoitti antambasta vuonna 1658 julkaistussa kirjassaan Histoire de la grande isle Madagascar. Flacourt kuvaili antambaa suuren koiran kokoiseksi ja leopardin näköiseksi. Hän kirjoitti paikallisten kertovan, että antamba syö vasikoita ja ihmisiä ja elää harvinaisena syrjäisillä vuorilla. On epäselvää, uskoiko Flacourt itse antamban olemassaoloon, sillä samassa kirjassa hän piti krokotiileja Madagaskarin ainoina ihmiselle vaarallisina eläiminä. Ei ole myöskään selvää, oliko antamba aito eläin vai taruolento, mutta sen on epäilty perustuvan luolafossaan tai fossaan.
Madagaskarilla kerrotaan edelleen tarinoita aggressiivisesta fossasta, joka muun muassa varastaa vauvoja kehdoista ja tappaa kokonaisia kanalaumoja. Tarinat saattavat perustua kansanmuistissa säilyneeseen luolafossaan. Nomenjanahary keräsi vuonna 2020 Montagne d’Ambresta kansantarinoita, joista osassa esiintyy suurikokoinen fossa yhdistettynä myyttisiin elementteihin. Eräässä tarinassa fossa esittää kosijaa pukeutumalla miehen vaatteisiin ja onnistuu näin petkuttamaan morsianta ja tämän vanhempia. Toisessa tarinassa vettä etsivä fossa löytää paloherkästä materiaalista rakennettujen talojen läheltä hylätyn nuotion, jonka se sammuttaa hännällään.
Taksonomia
Luolafossa kuuluu Cryptoprocta-sukuun yhdessä nykyisen fossan (Cryptoprocta ferox) kanssa. Suku luettiin aiemmin sivettieläimiin (Viverridae), mutta nykyään sen katsotaan olevan osa Madagaskarin petoeläinten heimoa (Eupleridae), joka sisältää kaikki Madagaskarilla luontaisesti elävät petoeläimet (Carnivora). Madagaskarin petoeläimet ovat läheisintä sukua mangusteille (Herpestidae), mutta ne ovat eläneet eristyksissä Madagaskarilla arviolta noin 20 miljoonaa vuotta. Luolafossa on toistaiseksi sukunsa ja heimonsa ainoa hyväksytty sukupuuttoon kuollut laji. Tsimanampetsotsan kansallispuistossa sijaitsevasta vedenalaisesta luolasta on kuitenkin löydetty hyvin suuren Cryptoprocta-yksilön olkaluu, joka ilmeisesti kuuluu ennestään tuntemattomalle lajille.
Luolafossan kuvasi ensimmäisen kerran Guillaume Grandidier vuonna 1902. Jäänteet olivat peräisin Andrahomanan luolasta, ja lajiepiteetti spelea tulee latinan sanasta speleum ’luola’. Grandidier katsoi jäänteiden kuuluneen fossan suurikokoiselle muodolle ja antoi eläimelle nimen Cryptoprocta ferox var. spelea. Vuodesta 1935 lähtien jotkut tutkijat ovat pitäneet tätä muotoa omana lajinaan Cryptoprocta spelea, mutta vasta vuonna 2004 julkaistiin Goodmanin ja kumppaneiden vertaileva tutkimus, joka vahvisti luolafossan olevan erillinen, sukupuuttoon kuollut laji. Lajistatusta tukevat luolafossan ja fossan eroavaisuudet morfologiassa ja ruumiinkoossa.
Vuonna 1939 Charles Lamberton kuvasi toisen subfossiilisen Cryptoprocta-lajin, ja se sai nimen Cryptoprocta antamba. Kuvaus perustui alaleukaan, joka poikkesi suvun tunnetuista lajeista, mutta luultavasti kyseessä oli vain epämuodostunut luolafossayksilö. Lajinimi antamba viittaa madagaskarilaisessa kansanperinteessä esiintyvään petoeläimeen.
Hinkanlampi
Hinkanlampi, osassa kartoista Hinkanjärvi, on Keski-Suomessa Muuramessa Kinkomaan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,3 metriä mpy.
Kolme etsivää ja kuiskaava muumio
Kolme etsivää ja kuiskaava muumio (engl. The Three Investigators in the Mystery of the Whispering Mummy) on 3 etsivää -kirjasarjan kolmas osa, jonka kirjoitti Robert Arthur. Kirjan on suomentanut Laura Tetri.
Risnefjorden
Risnefjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Gulenin kunnan alueelle.
Vuonon varrella sijaitsevat mm. Brekken, Instefjordin ja Asseimin kylät.
Grid-verkko
Grid-verkko tai Grid-laskenta on tietotekniikassa ja tietojärjestelmätieteessä nimitys tieteelliseen laskentaan käytettävälle tietokoneryhmälle. Carl Kesselman ja Ian Foster ovat määritelleet grid-verkkoa vuonna 1998: "laitteiston ja ohjelmiston infrastruktuuri, joka tuottaa luotettavia, täsmällisiä ja edullisia pääsyjä korkeatasoisiin laskennallisiin ominaisuuksiin".
Verkkoa voi määritellä sanoilla:
Grid-verkon kehitykseen ovat vaikuttaneet rinnakkaislaskennan ja hajautetun laskennan tutkimukset.
CERN toimii grid-laskentaverkon tier 0 -keskuksena. Raakadata ja esikäsitelty data välitetään yhdelletoista eri maissa sijaitseville 1-tason tier 1 -keskukselle.
Säde
Säde voi viitata seuraaviin asioihin:
Camilla Nylund
Camilla Nylund (s. 11. kesäkuuta 1968 Vaasa) on suomalainen oopperalaulaja. Hänen äänialansa on sopraano.
Trident (purukumi)
Trident on englantilainen sokeriton purukumimerkki, jota myydään yli 70 maassa. Sen omistaa Mondelez International. Se perustettiin vuonna 1960. Trident käyttää makeutusaineena sakariinia.
Camilla Nylund
Ura
Vaasalaissyntyinen Camilla Nylund aloitti laulu­opintonsa Salzburgissa Mozarteumissa, missä hänelle myönnettiin vuonna 1995 Lilli Lehman -mitali. Seuraavana vuonna hän jakoi voiton Lappeenrannan laulu­kilpailussa Johanna Rusasen kanssa. Vuonna 2001 Nylund sai Christel Goltz -palkinnon. Nylund loi kansain­välistä uraa erityisesti Dresdenissä Semperoperissa, joka myönsi hänelle vuonna 2008 arvonimen Kammersängerin. Vuonna 2013 Nylundille myönnettiin Pro Finlandia -mitali. . Vuoden 2017 Gigli gaala­konsertissa Camila Nylund sai Beniamino Gigli -palkinnon tunnustuksena suomalaisen laulu­taiteen edistämisestä. Eurooppalainen kulttuurifoorumi myönsi 2022 Nylundille Eurooppalaisen kulttuuripalkinnon.
Vuodet 1999–2001 Nylund oli kiinnitettynä Dresdenin Semperoperin solisti­kuntaan, jonka jälkeen hän oli talon vakituinen vierailija vuoteen 2011. Nylund on myös esiintynyt seuraavissa ooppera­taloissa: La Fenice (Venetsia), Carlo Fenice (Genova), Vlaamse Opera, die Deutsche Oper Berlin, Staatsoper Köln, Staatsoper Hamburg, Kööpenhaminan kuninkaallinen ooppera, die Deutsche Oper am Rhein ja De Nederlandse Opera. Vuonna 2004 Nylund lauloi Zürichissä Leonoren roolin Fideliossa Nikolaus Harnoncourtin johtamassa esityksessä ja sitten Simon Rattlen johtamana. Hän menestyi Straussin Salomessa 2005 niin Kölnissä kuin Wienin valtion­oopperassa.
Oopperan lisäksi Camilla Nylund esiintyy säännöllisesti kansain­välisten orkestereiden sopraano­solistina ja johtavien kapelli­mestarien kanssa.
Oopperaroolit
Nylundin tärkeimpiä rooleja ovat olleet:
Lisa Ek
Lisa Ek (s. 15. syyskuuta 1982 Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hänen viimeinen seuransa oli Fiorentina kaudella 2015–2016.
Kiila (heraldiikka)
pienoiskuva|upright|Punainen kiila hopeisella kilvellä. Kiila (suomalaisessa heraldiikassa aiemmin säde) on heraldinen airutkuvion sukuinen tunnus, joka on vastaava kuin kärki, mutta kapeampi. Kuten kärjen, myös kiilan normaaliasento on suomalaisessa heraldiikassa ylöspäin. Muut suunnat mainitaan kiilan yhteydessä: palkittainen kiila osoittaa kohti oikeaa yläkulmaa, vastapalkittainen kiila (aiemmin vasensäde) kohti vasenta yläkulmaa, palkittainen kumokiila (kumosäde vasemmalle) kohti vasenta alakulmaa ja vastapalkittainen kumokiila (kumosäde oikealle) kohti oikeaa alakulmaa.
Kiilat yltävät aina kilven reunasta reunaan.
Aittokylä (Oulu)
Aittokylä on Aittokoski-nimisen koskipaikan ympärille muodostunut kylä Sanginjoen varrella Vepsän kaupunginosassa Ylikiimingissä Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla, noin viisi kilometriä etelään Vepsänkylältä ja linnuntietä pitkin noin 14 kilometrin päässä Ylikiimingin taajamasta eteläkaakkoon. Kylään johtaa paikallistie 18697 Vepsänkylältä. Kylä sijaitsi aiemmin Muhoksen kunnanrajojen sisällä olevassa pienessä entisen Ylikiimingin kuntaan kuuluneessa eksklaavissa.
Oskar Klein
Oskar Klein (15. syyskuuta 1894 – 5. helmikuuta 1977) oli ruotsalainen fyysikko, joka tuli tunnetuksi kehittämällä Theodor Kaluzan luomaa viisiulotteista teoriaa, joka tunnetaan nykyään Kaluzan-Kleinin teoriana. Teoriaa pidetään ensimmäisenä moniulottuvuisena teoriana, vaikka suomalainen Gunnar Nordström oli aiemmin kehittänyt vastaavanlaisen teorian. Ylimääräiset ulottuvuudet ja niiden kompaktifiointi ovat keskeisessä osassa säieteorioissa.
Klein syntyi Danderyyn kunnassa, Ruotsissa. Hän oli Ruotsin ensimmäisen rabbin, Gottlieb Kleinin, ensimmäinen lapsi. Hän pääsi jo nuorena opiskelemaan Nobel-instituuttiin, jossa häntä opetti Svante Arrhenius. Arrhenius halusi lähettää Kleinin Jean-Baptiste Perrin luo Pariisin yliopistoon, mutta alkanut ensimmäinen maailmansota muutti suunnitelmia.
Klein työskenteli Niels Bohrin kanssa Kööpenhaminassa vähän aikaa alkaen vuodesta 1917. Hän väitteli itsensä tohtoriksi Tukholman yliopistosta vuonna 1921. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai työpaikan Michiganin yliopistosta. Klein ja hänen vaimonsa Gerda Koch muuttivat Yhdysvaltoihin. Klein palasi vuonna 1925 takaisin Tanskaan ja vietti vähän aikaa Leidenissä, Alankomaissa, Paul Ehrenfestin luona.
Vuonna 1938 hän ehdotti heikon vuorovaikutuksen aiheuttamien, varausta muuttavien prosessien pohjautuvan bosoninvaihtoon. Hän loi mallinsa muutamaa vuotta Hideki Yukawaa myöhemmin, ja malli pohjautui lokaaliin mittasymmetriaan, edeltäen ei-Abelisten mittakenttäteorioiden kehittämistä.
Boggle
Boggle on nopeutta vaativa sanapeli, jota pelataan kynän, paperin, tiimalasin, boggle-laatikon ja kirjainnoppien avulla.
Pelin kulku
Boggle-erä aloitetaan laittamalla kirjainnopat laatikkoon ja ravistamalla sitä. Laatikko on suunniteltu niin, että ravistuksen loputtua kirjainnopat tipahtavat niille varattuihin kuuteentoista koloseen muodostaen 4x4 neliön. Ravistuksen jälkeen laatikon kansi poistetaan ja tiimalasi käännetään ympäri. Nopat muodostavat Bogglekentän, josta pelaajat yrittävät löytää sanoja aloittamalla mielivaltaisesta nopasta ja siirtyen siitä johonkin viereiseen noppaan suoraan tai kulmittain. Samaa noppaa saa käyttää samassa sanassa vain kerran. Kun pelaaja huomaa sanan kentällä, merkitsee hän sen muistipaperiinsa.
Yleensä noudatettu sääntö on, että sanojen on oltava suomen kielen perusmuodossa tai monikossa. Yhdyssanat hyväksytään. Nimiä tai lyhenteitä ei hyväksytä. Myöskään kaksikirjaimisista sanoista ei saa pisteitä. Vakavammissa peleissä kannattaa heti alussa määrittää jokin sanakirja josta sanan on löydyttävä, jotta sen saa pisteyttää.
Kun aika loppuu tiimalasista, ilmoittavat pelaajat löytämänsä sanat. Jos jokin sana esiintyy useammalla kuin yhdellä pelaajalla, ei siitä saa pisteitä sillä kierroksella. Pisteet määräytyvät sanojen kirjainten lukumäärien nojalla seuraavasti.
Peli loppuu ennalta sovitun ravistusmäärän jälkeen tai kun joku pelaajista on saavuttanut ennalta sovitun pistemäärän, usein 100 pistettä.
Välineistä
Tiimalasin hiekka valuu noin 2 min 40 s. Joidenkin lähteiden mukaan ajanoton pituuden tulisi olla 3 min. Jos pelissä tulee BC kirjaimet samassa saa itse valita siihen haluamansa kirjaimen. Noppien sivuilla on kirjaimet seuraavasti.
Bøfjorden
Bøfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Hyllestadin kunnan alueelle.
Francesca Neri
thumb|Francesca Neri Francesca Neri (s. 10. helmikuuta 1964 Trento Italia) on italialainen elokuvanäyttelijä. Hänen äitinsä on näyttelijä Rosalba Neri. Kotimaansa lisäksi hän on näytellyt Hollywood-elokuvissa, kuten Hannibal (2001) ja Sivulliset uhrit (2002).
Carrus Star
pienoiskuva|Carrus Star 602 Volvo B12 -alustalla. Carrus Star (aikaisemmin Delta Star) on Carruksen valmistama linja-autosarja. Sarjan kehittely ja valmistus aloitettiin jo Delta-Planin aikana. Sarjaan kuului pääosin taajama-auto (30x), pikavuoroauto (50x) ja turistiauto (60x), joita valmistettiin vuoteen 2002 saakka.
Ensimmäinen sukupolvi
Ensimmäisen sukupolven Delta Star vastasi myöhemmin tullutta Star 30:tä. Delta Star korvasi 500-mallin vuonna 1981. Star 30 korvasi tämän vuonna 1984.
Toinen sukupolvi
Toisen sukupolven Delta Star oli valmistuksessa vuosina 1983–1988. Malleja olivat Star 30, Star 50 ja Superstar.
Kolmas sukupolvi
Kolmannen sukupolven Delta Star (vuodesta 1989 Carrus Star) sisälsi mallit Star 301, Star 501, Star 601 (Superstar), Star 701 ja Jumbostar. Malleja valmistettiin vuosina 1986–1995. Myöhemmin sarjaan lisättiin harvinaiseksi jääneet pikkubussit Star 102 ja Star 202, jotka saivat jo uuden sarjan merkinnät.
Neljäs sukupolvi
Neljännen sukupolven Carrus Starin valmistus aloitettiin vuonna 1995. Sarjaan kuuluivar Star 302, Star 502 ja Star 602. Malleja valmistettiin myös Puolassa nimillä Volvo 7350, Volvo 7450 ja Volvo 7550. Neljännen sukupolven Starista kehitettiin viides sukupolvi vuonna 2001.
thumb|[[Satakunnan Liikenne|Satakunnan Liikenteen Carrus Star 502 -linja-auto Vaasassa]] Carrus Star 502 on turistilinja-auto. Sitä käytetään myös pikavuoroissa. Se perustuu Delta-Planin Delta Stariin. Myöhemmin mallin on korvannut Volvo 9700.
Viides sukupolvi
Viidennen sukupolven Carrus Star oli Volvo 9700 -bussin versio toisen valmistajan (tarkemmin sanoen Scanian) alustalle. Siitä valmistettiin malleja Star 503 ja Star 603, joiden Volvo-versiot olivat 9700H ja 9700HD. 603 jäi harvinaiseksi, sillä sitä valmistettiin vain kaksi kappaletta. Vuonna 2002 valmistus lopetettiin Carruksen keskittyessä Volvoihin.
Aarre Tuompo
Aarre Armas Aatos Tuompo (11. toukokuuta 1908 Jaakkima – 30. elokuuta 1960 Mäntsälä) oli suomalainen psykologi, joka toimi Tampereella Yhteiskunnallisen korkeakoulun psykologian professorina 1957–1960 sekä psykologian dosenttina Turun yliopistossa vuodesta 1946 ja Helsingin yliopistossa vuodesta 1954 lähtien. Huittisissa sijaitsevan Länsi-Suomen opiston johtajana hän oli vuodet 1930–1955.
Don Eppes
Don Eppes on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Num3rot. Don on Charlien isoveli ja johtaa FBI:n väkivaltaisten rikosten yksikköä Los Angelesissa. Hänen veljensä Charlie auttaa hänen yksikköään haastavien rikosten ratkaisemisessa matemaattisilla analyyseillaan. Donia näyttelee Rob Morrow.
Aarre Tuompo
Tuompo tutki muun muassa Rorschachin musteläiskätestin erilaisia käyttömahdollisuuksia ja teki aiheesta saksankielisen väitöskirjansa vuonna 1942.
Don Eppes
Rooli
Don on hänen vanhempiensa Alan Eppesin ja Margaretin vanhin lapsi. Hänen isänsä oli aktivistina Vietnamin sodan aikaan.
Don seurusteli toisella tuotantokaudella syyttäjä Robin Brooksin (Michelle Nolden) kanssa. Robin kuitenkin jätti Donin kolmannen tuotantokauden alussa. Samoihin aikoihin Don alkoi seurustella entisen oppilaansa, Liz Warnerin (Aya Sumika) kanssa. Don oli ollut Lizin taktinen opettaja Quanticossa. Donilla on sarjan aikana monia parisuhteita, jotka loppuvat lyhyeen. Sarjan päätösjaksossa hän kuitenkin kihlautuu Robinin kanssa.
Donin tiimiin kuuluvat hänen lisäkseen Megan Reeves, Colby Granger ja David Sinclair. Megan osaa profiloida rikollisia, Colby on palvellut Afganistanissa ja David anti-terrorismiosastolla.
Kun sarjamurhaaja Crystal Houle kidnappasi Megan Reevesin, Don laittoi agentti Edgertonin pahoinpitelemään Crystalin kumppanin saadakseen tiedon hänen olinpaikastaan. Don mietti myöhemmin, kuinka pitkälle olisi ollut valmis menemään saadakseen Meganin takaisin. Donin saamasta tiedosta ei kuitenkaan lopulta ollut hyötyä; Crystal oli jo ehtinyt lähteä SWAT:in saapuessa ja Megan saatiin pelastettua vasta tulitaistelussa eräällä motellilla Los Angelesissa.
Paavo Piironen
Paavo Piironen (6. kesäkuuta 1943 Helsinki – 6. marraskuuta 1974) oli suomalainen näyttelijä. Piironen tuli tunnetuksi tehdessään elokuvan Saatanan radikaalit yhdessä Heikki Huopaisen, Heikki Nousiaisen ja Timo Nissin kanssa. Saman joukon kanssa Piironen myös näytteli WilmiCopla-sketseissä. Paavo Piironen kuului vuosina 1969–1973 Suomen Kansallisteatterin taiteilijakuntaan. Hän esitti vuonna 1969 nimiosan näytelmässä Peter Pan. Hän toimi näyttelijän työn ohella myös dramaturgina. Paavo Piironen kuoli vuonna 1974 liikenneonnettomuudessa vain 31-vuotiaana.
Arsinoites
Arsinoites, , egyptiläisittäin Naret-pehet , oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 21. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Pohjoinen sykomori”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa N‘ar(e)t-peḥtet, Noret-pehu ja Atef-pehu. Nomoksen kreikankielinen nimi oli aiemmin Krokodeilopolites. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U21.
Maantiede
Arsinoiteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 21. nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Se sijaitsi Ala-Egyptin vastaisella rajalla Ylä-Egyptin pohjoisosassa, ja luettiin joskus kuuluvaksi erilliseen Keski-Egyptiin eli Heptanomiihin. Nomos käsitti erityisesti Faijumin keitaan alueen Niilin länsipuolella, noin 100 kilometriä lounaaseen nykyisestä Kairosta. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Herakleopoliteen nomos (U20), itäpuolella eli joen toisella puolella Afroditopoliteen nomos (U22), ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin Ala-Egyptin ensimmäinen eli Memfiteen nomos (L01).
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Arsinoe eli aiempi Krokodeilopolis, egyptiläisittäin Shedet. Nomoksen muita kaupunkeja olivat Akanthon eli Shenakhen/Semenuhor (nyk. Kafr Ammar and Kafr Tarkhan?), Itjtawy ja Karanis.
Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu vähintään aruraa (auranalaa) eli yli 643 neliökilometriä.
Historia
Ylä-Egyptin 21. nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään jo Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisella nimellään se perustettiin hellenistisellä kaudella, ptolemaiosten aikana 200-luvulla eaa. Se tunnettiin aluksi nimellä Krokodeilopolis. Ptolemaios II antoi sille uuden nimen Arsinoites vaimonsa Arsinoen mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U21, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen aluetta eli Faijumia asutettiin voimakkaasti ptolemaiosten aikana, ja sitä otettiin entistä enemmän maanviljelyskäyttöön. Nomos oli jaettu jo varhain kolmeen pienempään hallinnolliseen alueeseen, osaan (, mon. ), päin vastoin kuin perinteisemmät nomokset. Osat oli nimetty johtavien hallintovirkamiesten mukaan nimille Polemonin meris, Themistoksen meris ja Herakleideen meris.
Nomoksen pääjumalia olivat krotokotiilijumala Sobek sekä Khnum ja Osiris. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy Khnum.
Raudanjärvi (Muurame)
Raudanjärvi on Keski-Suomessa Muuramessa Raudanlahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 156 600 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 4,1 metriä ja suurin syvyys on 7,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,3 metriä mpy.
Alexa Grasso
Karen Alexa Grasso Montes (9. elokuuta 1993 Guadalajara) on meksikolainen vapaaottelija ja UFC:n kärpässarjan mestari.
Ura
Elokuussa 2016 ilmoitettiin, että Grasso siirtyy ottelemaan UFC:hen. Hän kohtasi ensimmäisessä ottelussaan marraskuussa 2016 Heather Jo Clarkin. Grasso voitti ottelun yksimielisellä päätöksellä. Grasso koki uransa ensimmäisen tappion, kun hän hävisi helmikuussa 2017 Felice Herrigille. Herrig voitti yksimielisellä päätöksellä. Grasso kuitenkin palasi voittokantaan voitettuaan hajaäänituomiolla Randa Markosin saman vuoden elokuussa. Grasson vuoden 2018 ainoa ottelu päättyi tappioon Tatiana Suarezille, kun Suarez voitti kuristamalla Grasson ensimmäisessä erässä.
Vuonna 2019 Grasso otteli kaksi ottelua. Hän voitti kesäkuussa Karolina Kowalkiewiczin yksimielisellä päätöksellä, mutta hävisi syyskuussa Carla Esparzalle enemmistöpäätöksellä. Grasson piti otella UFC 246 -tapahtumassa Claudia Gadelha vastaan, mutta hän painoi viisi paunaa painorajan yli. Ottelu jouduttiin perumaan, kun Nevadan urheilukomissio peruutti ottelun vedoten sääntöön, jonka mukaan korsisarjassa ottelijoiden painojen ero saa olla korkeintaan kolme paunaa. Grasso siirtyi tämän jälkeen ottelemaan painoluokkaa korkeammalle kärpässarjaan.
Elokuussa 2020 Grasso otteli Ji Yeon Kimia vastaan voittaen ottelun yksimielisellä päätöksellä. Grasso voitti myös vuoden 2021 ainoan ottelunsa, kun hän oli Maycee Barberia parempi yksimielisellä päätöksellä. Vuoden 2022 ensimmäisessä ottelussaan Grasso kohtasi Joanne Woodin. Grasso voitti ottelun ensimmäisessä erässä luovutuksella. Saman vuoden lokakuussa Grasso voitti Viviane Araújon yksimielisellä päätöksellä. Maaliskuussa 2023 Grasso pääsi ottelemaan kärpässarjan mestaruudesta kirgisialais-perulaista Valentina Ševtšenkoa vastaan UFC 285:ssa. Grasso voitti ottelun neljännessä erässä, kun hän onnistui kuristamaan Ševtšenkon.
Lagrangen piste
thumb|250px|Lagrangen pisteet L1, L2, L3, L4 ja L5 thumb|330px|Kahden kappaleen systeemin Lagrangen pisteet (vihreät pisteet). Keltaisella merkitty suurempi kappale voi olla esimerkiksi Aurinko, sinisellä merkitty pienempi Maa.
Lagrangen pisteet ovat avaruudessa olevia kohtia, joissa kahden toisiaan kiertävän massapisteen vetovoimat sekä keskipakoisvoima kumoavat toisensa niin, että kolmas, pieni massa voi pysytellä niissä paikoillaan suhteessa kahteen muuhun kappaleeseen. Kahden kappaleen muodostamaan systeemiin liittyy viisi Lagrangen pistettä, joista käytetään merkintöjä L1, L2, L3, L4 ja L5. . Näistä L1 on kappaleiden välissä, L2 ja L3 niitä yhdistävän janan jatkeella molemmin puolin (L2 pienemmän ja L3 suuremman kappaleen takana), ja L4 ja L5 tämän suoran ulkopuolella siten, että kumpikin niistä muodostaa kappaleiden kanssa tasasivuisen kolmion.
Lagrangen pisteet voidaan määrittää esimerkiksi Auringon ja jonkin planeetan tai myös planeetan ja sen kuun muodostamalle systeemille. Esimerkiksi Maan ja Kuun välissä on ns. libraatiopiste L1 ja Kuun takana L2. Tunnettuja ovat myös Auringon ja Jupiterin muodostaman systeemin Lagrangen pisteet L4 ja L5, joissa sijaitsevat troijalaiset asteroidit. Jos kappale sijaitsee lähellä Lagrangen pistettä, sen rata on niin sanottu hevosenkenkärata eli se huojuu Lagrangen pisteen yli.