cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Himos Juhannus
Himos Festival on vuosittain Himoksella Jämsässä järjestettävä juhannusfestivaali, joka alkaa juhannusaattoa edeltävänä päivänä ja päättyy juhannuspäivänä.
Ensimmäistä kertaa tapahtuma järjestettiin vuonna 1999. Vuonna 2019 kävijöitä oli kolmepäiväisellä festivaalilla noin 39 000. Esiintyjiä olivat muiden muassa Abreu, Apulanta, Elastinen, JVG, Ellips, Pariisin Kevät, Popeda, Teflon Brothers, Maustetytöt, Kaija Koo, Juha Tapio ja Sanni.
Simo Muhonen
Simo Muhonen (s. 23.9.1996) on suomalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut karting-sarjoissa vuosina 2001-2012 saavuttaen satunnaista menestystä mm Cadetti-luokassa, Mini-luokassa, KF3, KF2 ja SM-luokassa. Vuonna 2013 Muhonen kilpailee Ranskan F4-mestaruussarjassa.
Brittney Skye
Brittney Skye oik. Brandie Rae Rothwell , (s. 5. marraskuuta 1977 Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornotähti. Hän esitti ensimmäisen hardcore-kohtauksensa vuonna 2001 ja on sen jälkeen esiintynyt sadoissa elokuvissa.
15. kesäkuuta 2003 Skye yritti kukittaa kuuluisan golfpelaaja Jim Furykin Olympia Fields Country Clubilla Yhdysvaltain avoimen golfturnauksen viimeisellä kierroksella. Hän esiintyi kentällä puolialastomana, Goldenpalace.com-kasinon mainos ihollaan. Furyk myönsi olleensa enemmän hämillään kuin häiriintynyt tilanteesta ja lopulta hän voitti kilpailun. Skye sai kuitenkin syytteen ”yleisen järjestyksen häiritsemisestä” (disorderly conduct).
Skye on voittanut AVN-palkinnon vuonna 2006 luokassa "Paras parin seksikohtaus videolla" yhdessä Tommy Gunnin kanssa. Hän on esiintynyt useilla samankaltaisilla peitenimillä, kuten Brittney Sky ja Brittany Skye. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Piłan voivodikunta
250px|oikea|pienoiskuva|Piłan voivodikunnan sijainti Puolan kartalla. Piłan voivodikunta oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Piła. Piłan voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Ison-Puolan ja Länsi-Pommerin voivodikunnille.
Geertruidenberg
Geertruidenberg on kaupunki Pohjois-Brabantin provinssissa Alankomaissa. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1213 ja nimettiin Nivellesin luostarin abbedissa Gertrudin mukaan.
Matias Rinta-aho
Matias Rinta-aho (s. 7. syyskuuta 1992 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. Ulkopelipaikaltaan Rinta-aho on sieppari, ja hänen sisäpeliroolinsa on kotiuttaja.
Hannes Trautloft
Johannes ”Hannes” Trautloft (3. maaliskuuta 1912 − 11. tammikuuta 1995) oli saksalainen lentäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Hän lensi 560 taistelutehtävää ja saavutti 58 ilmavoittoa. Hän lensi Luftwaffen hävittäjälentorykmentti JG 54:ssä.
Trautloft syntyi Großobringenissa. Hän meni ensin siviililentäjäkoulutukseen ja liittyi Reichswehriin vuonna 1932. Hänen opiskelutovereitaan olivat lentäjä-ässät Wolfgang Falck ja Günther Lützow. Ennen natsien valtaannousua Trautloft opiskeli lentämistä Neuvostoliitossa ja otti myöhemmin osaa Espanjan sisällissotaan.
Toisessa maailmansodassa Trautloft otti osaa Puolan offensiiviin ja yleni kapteeniksi. Ranskan ja Britannian ilmataisteluissa hän saavutti kymmenen ilmavoittoa. Hänestä tuli JG 54:n päällikkö 25. elokuuta 1940. Eräs hänen ensimmäisiä tekojaan päällikön asemassa oli yhteisen tunnuksen, vihreän sydämen, nimeäminen yksikölle. 25. elokuuta 1941 hänet ylennettiin majuriksi.
Matias Rinta-aho
Rinta-aho pelasi kesällä 2013 neljä ottelua lainalla Alajärven Ankkureiden joukkueessa.
Hannes Trautloft
Toisen maailmansodan jälkeen hän liittyi Bundeswehrin palvelukseen vuonna 1957, yleten ensin prikaatinkenraaliksi ja sitten kenraaliluutnantiksi. Hän kuoli vuonna 1995 Bad Wiesseessä. pienoiskuva|JG 20:n, myöhemmän JG 51:n Me-109 Bf-konetta tankataan ja ladataan uutta ilmataistelua varten.
Matias Rinta-aho
Tilastot
Lähde: Pesiksen Maailma
Sotilaspartiohiihto talviolympialaisissa 1928
Vuoden 1928 talviolympialaisissa järjestettiin sotilaspartiohiihto näytöslajina Sankt Moritzissa, Sveitsissä. Joukkueita oli yhdeksän yhdeksästä eri maasta. Tapahtuma käytiin sunnuntaina, 12. helmikuuta 1928.
Pyydyslampi (Ylöjärvi)
Pyydyslampi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Vekaran kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Pyydyslampi on osa Liesijoen aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 550 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 6,6 hehtaaria. Se sijaitsee yli kolme kilometriä Vekarasta luoteeseen Tantereenmaan kaakkoispuolella. Maasto lammen ympärillä on soistunutta metsämaata. Siihen laskee kymmenen suo- ja metsäojaa, joista kaksi ojista alkavat Tervalammen maatilan pelloilta. Suurin ojista laskee lammen eteläpäähän ja se on kilometrin mittainen luontaisesti mutkitteleva oja, joka on Ala-Majaveden laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee lammen luoteispäästä ja se laskee Siltanevan läpi Vuorijärveen. Lampi on melko matala, mikä näkyy runsaana vesikasvillisuutena sekä suurena ja 70 metriä pitkänä saarena. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Sekä eteläpään että luoteispään rannat ovat avosuota. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lammen rannan läheisyyteen pääsee kaakkoispuolen peltoa tai koillispuolen metsäautotietä pitkin.
Proteiinilaskos
Proteiinilaskos syntyy kun proteiini on laskostuneena proteiinin rakenteeksi.
Oikea kolmiulotteinen muoto on oleellista proteiinin toiminnalle, vaikka osa voi jäädä poimuttumatta järjestäytyneeseen tilaan. Laskostumisen epäonnistuminen luontaiseen muotoon johtaa usein toimimattomaan proteiiniin jotka ovat usein myrkyllisiä. Useiden sairauksien uskotaan olevan seurausta amyloidi-kasautumista jotka muodostuvat väärin laskostuneista proteiineista.
Laskostumista ohjaa hydrofobinen voimatasapaino; vettähylkivät aminosidokset ovat usein laskostuneet proteeinilaskoksen sisään.
Oklahoma Cityn roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
Oklahoma Cityn roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan juuret ovat 1870-luvulla, jolloin ranskalaiset benediktiinimunkit saapuivat Intiaaniterritorion alueelle. Oklahoma Cityn hiippakunta perustettiin vuonna 1905 ensimmäisenä piispanaan belgialainen Theophile Meerschaert. 1930-luvulla hiippakunnan nimeksi tuli Oklahoma City-Tulsan hiippakunta. 13. joulukuuta 1972 se kuitenkin jaettiin kahtia, ja Oklahoma Cityn hiippakunnasta tuli samalla arkkihiippakunta.
Arkkihiippakunnan virallinen sanomalehti on Sooner Catholic.
Piispat
Vuosina 1876–1887 Intiaaniterroritorion prefektinä toimi Isidore Robot ja vuosina 1887–1890 Ignatius Jean. Vuosina 1891–1905 sen apostolisena vikaarina toimi Theophile Meerschaert, joka sitten hiippakunnan synnyttyä toimi sen ensimmäisenä piispana vuoteen 1924. Häntä ovat seuranneet:
Johan Venegas
Johan Alberto Venegas Ulloa (s. 27. marraskuuta 1988 Puerto Limón, Costa Rica) on costaricalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Venegas edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Montreal Impactia.
Piotrkówin voivodikunta
250px|oikea|pienoiskuva|Piotrkówin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla. Piotrkówin voivodikunta oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Piotrków Trybunalski. Piotrkówin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Łódźin ja Świętokrzyskin voivodikunnille.
Sato
Sato tarkoittaa maanviljelyssä syötäväksi tai muuten hyödynnettäväksi kelpaavia viljelykasvien osia, jotka kasvavat yhden kasvukauden aikana. Sadon poimiminen eli sadonkorjuu on perinteisesti ollut tärkeä tapahtuma maatalousyhteiskunnissa.
Mustikkalehtimittari
Mustikkalehtimittari (Scopula ternata) on erittäin yleinen mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Vaalea perhonen. Siipien pohjaväri on kellertävänvalkoinen ja ne ovat kauttaaltaan pienten harmaanruskeiden pisteiden kirjomat. Siipien poikki kulkee kolme kellanruskeaa poikkijuovaa, jotka saattavat erottua heikosti, etenkin takasiivissä. Ulompi poikkijuova on vain kevyesti aaltoileva ja siiven etureunan puoleinen osa on muuta juovaa tummempi. Siipien alapinnalla on tiheä mustanharmaa pisteytys. Perhosen niska on vaalea. Siipiväli 23–27 mm.
Huomattavan samannäköinen laji on maitolehtimittari (Scopula floslactata).
Levinneisyys ja lentoaika
Mustikkalehtimittaria tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopasta Keski-Aasian läpi Venäjän kaukoitään ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa laji on erittäin yleinen pohjoisinta Lappia myöten. Aikuiset perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppupuoliskolle.
Elinympäristö ja elintavat
Lajia tavataan erityisesti metsiköissä, soilla ja matsäniityillä aina puurajalle asti. Perhonen lentää iltahämärän laskeuduttua ja lentää helposti valolle. Pohjoisessa se on aktiivinen myös päivällä. Monien sukulaislajiensa tapaan mustikkalehtimittari lähtee häirittynä hyvin helposti lentoon päivälläkin.
Keskenkasvuinen toukka menee talvilevolle jo heinäkuun lopulla ja aktivoituu jälleen toukokuussa. Se koteloituu maahan.
Ravintokasvi
Toukka elää pääasiassa mustikalla (Vaccinium myrtillus).
Miletoksen portti
Miletoksen portti on antiikin aikainen teatraalinen porttirakennus, joka sijaitsi alun perin Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se oli kaupungin Eteläisen agoran pohjoisportti. Nykyisin rakennelma on uudelleenpystytettynä Pergamon-museossa Berliinissä.
Historia
Miletoksen Eteläisen agoran pohjoisportti rakennettiin keisari Hadrianuksen aikana Rooman keisarikaudella noin vuonna 120 jaa. Sen paikalla oli aiemmin ollut pienempi doorilaista tyyliä edustanut propylon-sisäänkäynti.
pienoiskuva|vasen|upright=0.95|Niin kutsuttu Miletoksen portti Miletoksen pienoismallissa. [[Eteläinen agora sijaitsi sen takana, mutta sitä ei ole toteutettu pienoismalliin. Pergamon-museo.]] pienoiskuva|vasen|upright=0.95|Miletoksen portti, yksityiskohta. Portti vaurioitui maanjäristyksessä 200-luvulla, jonka jälkeen sitä kunnostettiin. Keisari Justinianuksen aikana varhaisella bysanttilaisella kaudella vuonna 538 portti rakennettiin osaksi uutta, entistä pienemmän alan kattanutta kaupunginmuuria. Portti sortui maanjäristyksessä lopulta 900- tai 1000-luvulla.
Portin kivet lojuivat maassa, kunnes saksalainen arkeologi Theodor Wiegand teki kaivauksia Miletoksen sijaintipaikalla nykyisessä Turkissa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Vuosina 1907–1908 pääosa rakennelmasta siirrettiin Berliiniin varastoitavaksi odottamaan Pergamon-museon valmistumista. Portti pystytettiin uuteen museorakennukseen vuosina 1928–1929 suureksi osaksi alkuperäisestä materiaalista. Alkuperäiselle paikalleen ovat jääneet lähinnä portin perustukset.
Portti kärsi vahinkoja toisen maailmansodan lentopommituksissa, ja se restauroitiin alustavasti vuosina 1952–1953. Vuosina 2005–2008 portti korjattiin sotaa edeltävään asuunsa osana kokonaisvaltaista pitkäaikaissuunnitelmaa.
Rakennus
Ulkonäöltään portti jäljittelee roomalaisen teatterin näyttämön taustaseinää (scaenae frons). Se on pohjakaavaltaan U-kirjaimen muotoinen, ja sen leveys on noin 29 metriä, syvyys noin 14,7 metriä ja korkeus noin 17 metriä. Portti on kaksikerroksinen ja se oli rakennettu kolmiportaiselle krepidomalle. Agoran sisäänkäyntinä toimivat alakerroksen kolme kaariholvattua porttiaukkoa.
Danny Green
Daniel Richard ”Danny” Green jr. (s. 22. kesäkuuta 1987 North Babylon, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän voitti NBA:n mestaruuden San Antonio Spursissa vuonna 2014, Toronto Raptorsissa vuonna 2019 ja Los Angeles Lakersissä vuonna 2020. Hän edustaa kaudella 2020–2021 Philadelphia 76ersiä.
Green pelasi Pohjois-Carolinan yliopistossa ja varattiin NBA:han 46. pelaajana vuoden 2009 varaustilaisuudessa. NBA:ssa hän edusti Cleveland Cavaliersia kaudella 2009–2010, minkä jälkeen hän siirtyi San Antonio Spursiin. Vuonna 2014 hän voitti San Antonio Spursin joukkueessa NBA:n mestaruuden. Hänet valittiin NBA-kauden 2016–2017 kakkospuolustustähdistöön.
Kaudeksi 2018–2019 Green siirtyi Toronto Raptorsiin. Hän voitti kauden päätteeksi Raptorisissa NBA:n mestaruuden.
Kaudeksi 2019-2020 Green siirtyi Los Angeles Lakersiin kahden vuoden sopimuksella. Hän voitti NBA:n mestaruuden Lakersissa.
Green vaihdettiin marraskuussa 2020 Oklahoma City Thunderiin, josta hänet vaihdettiin lähes heti Philadelphia 76ersiin.
Iso-Liesi
Iso-Liesi on Pirkanmaalla Juupajoella ja Keski-Suomessa Jämsässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 122 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä ja se on 2,3 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Se sijaitsee Tulippaan yläpuolella valuma-alueensa latvoilla. Järven kaakkoispuolella kohoaa Liesivuori, joka kohoaa yli 70 metrin korkeuteen. Tästä huolimatta rantaan putoavat rinteet ovat Liesivuorella loivemmat kuin kahdessa muussa kohdassa. Rimminlahteen laskeutuvat Venäläisvuoren rinteet ja järven pohjoisrantojen rinteet ovat edellisiä jyrkemmät. Järven länsipuolella kohoaa matala Pahavuori. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 6,9 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, jota rikkoon kallioiset rannat vain kymmenessä kohtaa. Järven ainoa peltopalsta viettää länsirantaan, mutta järvellä ole maatila. Haja-asutus rajoittuu yhteentalouteen, mutta rannoilla on vielä lisäksi 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 3421 tai järven itäpuolelta kiertävän kylätieltä. Venäläisvuorella sijaitsee Juupavaaran laskettelurinteet. Jämsän puolella järven itäpäässä sijaitsee Liesin kämppä.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu vesinäyttein vuosina 1975, 1988, 1989, 1990, 1992, 1995 ja 2010. Lisäksi vettä tutkittiin Rimminlahdesta vuosina 2012–2015, mutta niiden tuloksia ei ole julkaistu. Järven valuma-alue on metsämaata ja Isosuolla suomaata. Tämän vuoksi vedenväri on rusekaa ja sisältää humusta jonkin verran. Vesi on kuitenkin kirkasta. Humuspitoisuuden takia vesi on lievästi hapanta. Järven suuren syvyyden takia se lämpötilakerrostuu voimakkaasti niin, että alusvesi pysyy kylmänä jo alle kymmenessä metrissä. Alusveden happipitoisuudet ovat hyvät. Veden ravinnepitoisuudet ovat luontaiseen järveen verrattuna lievästi koholla. Ilmeisesti tämä on aiheuttanut myös veden happamuustason kasvua, vaikka se on vielä pysynyt happaman puolella. Iso-Liesijärvi soveltuu virkistyskäyttöön hyvin.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,9 metriä mpy. Samassa mäkien välisessä painanteessa sijaitsevat Lettolammi, jonka oja laskee Rimminlahteen, ja tähän samaan ojaan yhtyvä Rimminlammi. Järveen laskee metsäojia mäkien välisistä laaksoista, mutta merkittävimmät pienojat laskevat pohjoisrantaan. Ne ovat Hetto-Kylliön laskuoja, ja Musta-Kylliön laskuoja, jonka kautta laskevat myös Iso-Kylliö ja Ylimmäinen-Kylliö. Suurin vaikutus järveen lienee Hauinvetämän laskuojalla, johon yhtyvät myös Hauinvetämänsuon kuivatusojat ja laajemman ojitetun Isosuon laskuoja. Järven laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja virtaa Pikku-Liesin läpi laskien Hulippaaseen, joka on Sahajoen pääjärvi. Laskuojalla on pudostusta 2,0 metriä Pikku-Liesiin ja siitä 3,9 metriä Hulippaaseen.
Historiaa
Vuoden 1958 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin vielä ”Liesjärvi”. Seuraavassa vuoden 1979 kartassa nimi oli nykyinen ”Iso-Liesi”. järvellä sijaitsi viisi maatilaa, joidan peltoalasta on jäljellä vain yksi palsta länsirannasta länteen. Maatilan lopetuksen yhteydessä rannoille ilmaantui vapaa-asuntojen rivistö. Lettolammi oli aikaisemmin pieni suolampare, joka on vuoden 1988 kartan jälkeen ilmeisesti padottu suuremmaksi lammeksi.
Kimmo Leinonen
Kimmo Leinonen (s. 30. elokuuta 1949 Tampere) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja.
Kimmo Leinosella ei ole takana merkittävää uraa pelaajana, mutta sitäkin monipuolisempi ura jääkiekon monitoimimiehenä kaukaloiden ulkopuolella. Hänen työstään on suuri osa jäänyt vähälle huomiolle Suomessa, koska Leinonen on ollut pitkään jääkiekon palveluksessa kansainvälisillä kentillä ja kabineteissa.
1970-luvun lopulta 1980-luvun puoliväliin asti Leinonen oli mailateollisuuden palveluksessa ja mailoja ulkomailla kaupatessaan hän innostui lähtemään mukaan suomalaiseen jääkiekkomuseohankkeeseen. Vuonna 1984 Leinonen palasi SM-liigan markkinointipäälliköksi, josta hän siirtyi selostamaan Hockey Night -lähetyksiä televisioon 1988. TV-tehtävät loppuivat 1995, jolloin Leinonen siirtyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton markkinointijohtajaksi aina vuoteen 2007 asti.
Leinonen on toiminut myös muun muassa juniorivalmentajana sekä naisten joukkueenjohtajana Tampereen Ilveksessä. Lisäksi Leinonen on toiminut kykyjenetsijänä NHL-joukkue New York Rangersille sekä NHL Central Scouting Bureau:lle.
Vuonna 2011 hänet aateloitiin Suomen jääkiekkoleijonaksi numerolla 211.
Toukokuussa vuonna 2023 Leinonen aatelointiin IIHF:n kunniagalleriaan. Hän sai myös ensimmäisenä suomalaisena Paul Loicq -palkinnon.
Rafael Benítez
Rafael "Rafa" Benítez (s. 16. huhtikuuta 1960 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän on toiminut heinäkuusta 2023 lähtien espanjalaisseura Celta Vigon päävalmentajana.
Yksityiselämä
Rafael Benítez syntyi keskiluokkaiseen madridilaisperheeseen. Hänen isänsä Francisco Benítez työskenteli hotellissa, ja äiti Rosario Maudes hoiti kotia. Äiti-Rosario kannatti Real Madridia, kun taas isä-Francisco oli intohimoinen Atlético Madridin kannattaja. Rafaelin lisäksi perheessä oli vuotta vanhempi isoveli Francisco ja muutaman vuoden nuorempi sisar Rosario. Molemmat Rafaelin sisaruksista opiskelivat eläinlääketiedettä. Perheen isä kuoli joulukuussa 2005.
Ura pelaajana
Benítez pelasi nuorena useissa koulujoukkueissa Madridissa, kunnes 12-vuotiaana liittyi Real Madridin juniorikouluun. Myöhemmin hän pelasi sekä Real Madridin C-joukkueessa että Castillassa kolmanneksi ja toiseksi korkeimmilla sarjatasoilla. Peliuransa ohella hän opiskeli liikuntatieteitä Madridin teknillisessä yliopistossa.
Vuonna 1979 Benítez edusti Espanjan yliopistomaajoukkuetta opiskelijoiden MM-kisoissa Meksikossa ja teki rangaistuspotkumaalin avausottelussa Kuubaa vastaan (4–0). Toisessa ottelussa Kanadaa vastaan Beníteziä taklattiin rajusti ja hän joutui vuodeksi sivuun pelikentiltä, mikä sulki realistiset mahdollisuudet tulla huippupelaajaksi. Benítez pelasi kuitenkin vielä Tercera Divisiónissa ja Segunda Divisiónissa, mutta kauden 1985–1986 epäonnistuttua vammojen vuoksi Benítez päätti lopettaa pelaajauransa 26-vuotiaana.
Uran alku Real Madridissa
Päätettyään peliuransa Benítez palasi Madridiin ja liittyi Real Madridin valmennustiimiin saaden kaudella 1986–1987 vastuulleen Castillan B-juniorit. Castillassa Benítez voitti vuosina 1987 ja 1989 nuorten liigamestaruuden ja Real Madridin B-juniorien kanssa kolmannen tittelinsä vuonna 1990. Kauden 1990–1991 puolivälissä hän siirtyi Jose Antonio Camachon seuraajaksi Real Madridin alle 19-vuotiaiden joukkueen päävalmentajaksi. Benítezin johdolla joukkue voitti Espanjan U19-Cupin vuosina 1991 ja 1993 voittaen molemmissa finaaleissa Barcelonan U19-joukkueen. Vuonna 1993 Benítez johdatti Realin myös U19-liigamestaruuteen. Real-vuosinaan Benítez suoritti valmentajan tutkintonsa.
Vuonna 1995 Benítez pääsi kokeilemaan siipiään edustusjoukkueen päävalmentajana siirryttyään Real Valladolidin käskyttäjäksi. Kausi ei kuitenkaan sujunut ruusuisesti ja Benítez sai potkut, kun Valladolid voitti vain kaksi pelaamistaan 23 ottelusta ja juuttui La Ligan hännille. Kaudella 1996–1997 hän toimi Osasunan päävalmentajana, mutta sai jälleen potkut kehnojen tulosten vuoksi.
Jätettyään Extremaduran Benítez piti sapattivuoden opiskellen Englannissa ja Italiassa sekä työskennellen kommentaattorina ja asiantuntijana eri medioissa. Valmennustöihin hän palasi vuonna 2000, kun Segundassa pelannut Tenerife palkkasi hänet päävalmentajakseen. Benítezin johdolla Tenerife, jossa pelasivat muun muassa Mista, Curro Torres ja Luis García sijoittui Segundassa toiseksi Sevillan ja Real Betisin jälkeen nousten La Ligaan.
Menestysvuodet Valenciassa ja Liverpoolissa
Kesällä 2001 Benítez pääsi ensi kertaa urallaan todellisen suurseuran peräsimeen, kun Valencia palkkasi hänet päävalmentajaksi. Valencia oli kaudella 2000–2001 pelannut Mestarien liigan finaalissa, mutta tylsästä pelitavasta kritiikkiä saanut Héctor Cúper oli jättänyt seuran. Benítezin johdolla Valencia pelasi viihdyttävää ja hyökkäysvoittoista peliä, joka upposi katsojiin. Myös tulokset puhuivat puolestaan, sillä Valencia juhli kaudella 2001–2002 Espanjan mestaruutta 31 vuoden tauon jälkeen. Seuraava kausi meni penkin alle Valencian oltua liigassa vasta viides. Mestarien liigassakin tie katkesi jo puolivälierissä, mutta Benítez sai jatkaa. Kausi 2003–2004 olikin sitten jymymenestys. Valencia palasi liigamestariksi ja eteni UEFA Cupissakin finaaliin. Loppuottelussa Valencia kukisti Olympique de Marseillen Vicenten ja Mistan osumilla 2–0.
Menestyksestä huolimatta Benítez ajautui keskinäisiin ristiriitoihin Valencian urheilutoimenjohtaja Jesus Garcia Pitarchin kanssa. Benítez ei saanut täysin päättää kokoonpanostaan ja niinpä hän ilmoitti jättävänsä seuran kesäkuussa 2004. Pian ilmoituksensa jälkeen Benítez allekirjoitti sopimuksen englantilaisseura Liverpoolin kanssa. Benítez hankki Liverpooliin vahvistuksia Espanjasta, mutta valioliigakausi meni poskelleen loukkaantumisten vuoksi. Mestarien liigassa Benítez ja Liverpool puolestaan etenivät loppuotteluun saakka. Istanbulin illassa AC Milan karkasi ensimmäisellä puoliajalla jo 3–0-johtoon, mutta Liverpool tuli toiselle puoliajalle hurjasti taistellen ja venytti ottelun vielä jatkoajalle 3–3-lukemin. Rangaistuspotkukisassa Liverpool oli parempi Jerzy Dudekin loistavien torjuntojen siivittämänä ja Benítezin euromenestys sai jatkoa.
Kaudella 2005–2006 eniten puhetta aiheutti maalivahti Dudekin korvaaminen espanjalaisella Pepe Reinalla. Valioliigassa mestaruus karkasi jälleen Liverpoolin ulottumattomiin seuran jäätyä kolmanneksi. FA Cupissa seura eteni kuitenkin aina finaaliin saakka, jossa vastaan tuli West Ham United. Liverpool joutui taas 2–0-tappioasemaan ja kavennuksesta huolimatta pokaali näytti karkaavan Lontooseen. Steven Gerrard kuitenkin tasoitti viime hetkillä ja edessä oli lopulta rangaistuspotkukilpailu. Tällä kertaa Liverpoolin sankari oli Pepe Reina ja Liverpool voitti cup-pokaalin rangaistuspotkujen jälkeen.
Kausi 2006–2007 sujui jälleen heikosti Englannin Valioliigassa. Huono alkukausi vei mahdollisuudet taistella mestaruudesta ja noutaja tuli sekä FA Cupissa että Englannin liigacupissakin. Euroopan kentillä Benítezin Liverpool oli kuitenkin taas terästä. Mestarien liigassa tuli taas finaalipaikka ja vastassa oli kahden vuoden takainen hopeajoukkue AC Milan. Ateenan illassa Filippo Inzaghi vei kahdella maalillaan AC Milanin johtoon ja tällä kertaa Liverpool ei onnistunut toistamaan Istanbulin ihmettä, vaikka Dirk Kuyt kavensikin loppuhetkillä. Kausi päättyi pokaalittomana ja moni kritisoi Benítezin asemaa, koska Liverpool ei edelleenkään onnistunut voittamaan himottua Englannin Valioliigan mestaruutta.
Kauteen 2007–2008 Liverpool lähti uusien omistajien Tom Hicksin ja George Gillettin rahoin. Siirtomarkkinoilla paloi rahaa ja Benítezin oli tarkoitus luoda joukkue, joka päättäisi Liverpoolin 18 vuotta kestäneen kuivan kauden Englannin liigassa. Jälleen kerran Anfieldillä jouduttiin pettymään, sillä Liverpool ei pystynyt vastaamaan Manchester Unitedin vauhtiin Valioliigassa. Hetkittäin jopa neljäs sija oli uhattuna. Mestarien liigakin alkoi huonosti ja Benítezille vaadittiin jopa potkuja. Lopulta Liverpool taisteli tiensä aina välieriin saakka, joissa Chelsea vei lopulta pidemmän korren yhteismaalein 4–3. Valioliigassa Liverpool jäi lopulta neljänneksi.
Kaudella 2008–2009 Liverpool taisteli jälleen kerran liigamestaruudesta. Chelsean ja Arsenalin kompuroidessa mestaruuskamppailu käytiin Poolin ja Manchester Unitedin välillä. Vielä vuodenvaihteessa Liverpoolin mestaruushaaveet näyttivät elävän ja seura johti sarjaa. Vuodenvaihteen molemmin puolin osunut tasapelien putki kuitenkin pudotti seuran lopulta Manchester Unitedin kyydistä ja Benítez miehistöineen joutui jälleen kerran pettymään. Ainoastaan kaksi ottelua kauden aikana hävinnyt Liverpool oli Valioliigassa kakkonen neljä pistettä ManUlle hävinneenä. Kaudesta tuli kaikin puolin kuiva, koska Mestarien liigassa tie katkesi jo puolivälierätappioon Chelsealle ja FA Cupissa Everton oli parempi jo neljännellä kierroksella.
Kaudella 2009–2010 Liverpool jäi valioliigassa Mestarien liigan paikkojen ulkopuolelle ja eurokentillä selviytyi Eurooppa-liigan välieriin. Kesäkuussa 2010 Liverpool purki Benitezin sopimuksen neljän miljoonan punnan hintaan. Pian tämän jälkeen Benítez allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen tuoreen Mestarien liigan voittajan Internazionale Milanon kanssa.
Seurakiertoa Italiassa, Englannissa ja Espanjassa
Benítezin alaisuudessa Interillä oli kaudella 2010–2011 vaikeuksia pelata samalla tasolla kuin aikaisempina vuosina. Serie A:ssa paikallisvastustaja AC Milanin lisäksi myös Lazio oli syksyllä huomattavasti paremmassa iskussa. Inter voitti kuitenkin seurajoukkueiden maailmanmestaruuden kukistamalla finaalissa kinshasankongolaisen TP Mazemben 3–0. Mestaruudesta huolimatta Benítezin ja seurajohdon välit kiristyivät. Espanjalaisvalmentaja vaati seuralta lisähankintoja tai hän jättää seuran. Benítez erotettiin Interistä 23. joulukuuta 2010.
Marraskuussa 2012 Benítez palasi valmennustehtäviin, kun Chelsea teki hänen kanssaan loppukauden kattavan sopimuksen. Benítezin johdolla Chelsea paransi peliesityksiään ja sijoittui Valioliigassa kauden päätteeksi kolmanneksi. Lisäksi Benítez luotsasi seuran Eurooppa-liigan mestariksi, kun Chelsea kaatoi loppuottelussa SL Benfican. Benítez ilmoitti jo keväällä, ettei ole jatkamassa lontoolaisseurassa kauden jälkeen.
Kaudella 2014/15 Benítez luotsasi Napolin Eurooppa-liigan välieriin, joissa hävisi ukrainalaiselle FK Dnipro Dnipropetrovskille yhteismaalein 2–1. Serie A:ssa Napoli kärsi viimeisellä kierroksella 4–2 tappion SS Laziolle ja putosi liigassa viidenneksi. Näin seura jäi niukasti ulos Mestarien liigan karsinnoista.
Kesäkuun alussa 2015 Real Madrid ilmoitti tehneensä Benítezin kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Pesti tuulisessa Realissa jäi Benítezin osalta lyhyeksi, sillä hän sai potkut seurasta tammikuun alussa 2016. Mestarien liigan alkulohkon voitosta huolimatta seurajohdon luottamus valmentajaan loppui. Real majaili vuodenvaihteessa La Ligassa kolmantena neljä pistettä sarjakärki Atlético Madridia perässä.
Paaso (Heinola)
Paaso on kylä Heinolassa kaupungin pohjoisosassa. Kylässä on myös historiallinen Paason kartano. Valtatie 5 sivuaa Paasoa, ja siltä on viitoitus kylään.
Rafael Benítez
Paluu Englantiin
Maaliskuussa 2016 Benítez palasi valmentajaksi Valioliigaan, kun putoamiskamppailuun vajonnut Newcastle United teki hänen kanssaan kolmivuotisen sopimuksen. Benítezin tehtävänä oli pelastaa Newcastle putoamiselta. Espanjalainen ei kuitenkaan saanut Newcastlen peliä kulkemaan toivotulla tavalla. Tasapelit Manchester Cityä ja Liverpoolia vastaan olivat lopulta laiha lohtu. Newcastle voitti Benítezin alaisuudessa vain kaksi ottelua, kunnes seuran putoaminen Valioliigasta sinetöityi kierros ennen liigakauden päätöstä.
Paaso (Heinola)
Sotien jälkeen
Paason alueen viljelystiloille asutettiin sotien jälkeen siirtoväkeä Karjalasta, Käkisalmesta. 1900-luvulle asti kylä oli virkeä maalaiskylä, mutta nykyään jäljellä on tyhjentyneitä navetoita ja lakkautettu kyläkoulu.
Rafael Benítez
Paluu Englantiin
Benítez jatkoi Newcastlen peräsimessä Mestaruussarjassa kaudella 2016/17. Newcastle pelasi sarjaporrasta alempana hyvän kauden, joka päättyi 3–0 voittoon Barnsleysta. Voitto sinetöi Newcastlen Mestaruussarjan ykkössijan ja suoran nousun takaisin Valioliigaan. Kaudella 2017/18 Benítez luotsasi sarjanousija Newcastlen Valioliigassa sijalle 10. Kausi oli kaksijakoinen, sillä voittoputkia seurasivat myös tappioputket, jotka sysäsivät Newcastlen heikoimmillaan putoamisviivan alapuolelle. Kausi 2018/19 alkoi heikosti, kun Newcastle ei voittanut otteluakaan kauden kymmenestä ensimmäisestä Valioliiga-ottelusta ja vajosi putoamiskamppailuun. Kauden edetessä Newcastle onnistui myös voittamaan otteluita ja sijoittui lopulta Valioliigassa kolmanneksitoista. Kesäkuun lopulla 2019 Newcastle United ilmoitti, ettei se ole päässyt sopimukseen Benítezin jatkosta seurassa ja espanjalainen jättää seuran kesäkuun lopussa.
Paula Korva
Paula Korva (s. 1978 Kemijärvi) on suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja. Korva on ohjannut ja käsikirjoittanut mm. tv-sarjoja Rehtori ja Konttori. Lisäksi Korva on ohjannut dokumentteja ja lyhytelokuvia, mm. palkitun Hypermarket Nation -dokumentin. Koulutukseltaan hän on taiteen maisteri.
Rafael Benítez
Paluu Englantiin
Benítezin aikaa Newcastlessa värittivät spekulaatiot seuran omistussuhteista, sillä Mike Ashleyn kerrottiin haluavan myydä seuran. Neuvotteluiden kariuduttua Ashely kertoi keväällä 2019, ettei ole enää halukas myymään seuraansa. Kesällä 2019 Ashleyn kerrottiin käyvän neuvotteluita Arabiemiraateista tulevan ostajaehdokkaan kanssa.
Paula Korva
Ura ja koulutus
Korva valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan taloustiede. Hän työskenteli Taloussanomissa ja Nelosen uutisissa toimittajana ja uutisankkurina vuosina 2002-2012.
Rafael Benítez
Siirtyminen Kiinaan
Pian Newcastlen kanssa kariutuneiden sopimusneuvotteluiden jälkeen Benítez teki valmennussopimuksen Kiinan Superliigassa pelaavan Dalian Yifangin kanssa. Benítez jätti Dalianin tammikuussa 2021. Hän perusteli lähtöään koronapandemian aiheuttamalla riskeillä perheensä terveyteen ja hyvinvointiin. Benítez luotsasi Daliangin kaudella 2020 Kiinan Superliigassa seitsemänneksi ja joukkue joutui alempaan loppusarjaan, jossa se kuitenkin varmisti liigapaikkansa.
Paula Korva
Ura ja koulutus
Vuonna 2009 hänen kirjoittamansa puolituntinen elokuva Ilmianto valittiin tuotantoon Elokuvasäätiön ja Ylen Novellielokuva-käsikirjoituskilpailusta Ilmianto kertoo kouluampumisten jälkeisestä Suomesta.
Rafael Benítez
Taas Englantiin
Kesäkuussa 2021 Valioliigassa pelaava Everton FC palkkasi Benitezin valmentajakseen kolmivuotisella sopimuksella. Sopimus aiheutti protestointia seuran kannattajissa, jotka eivät pitäneet ex-Liverpool-valmentajan nimityksestä. Benítezin menestys Evertonissa jäi vaisuksi ja Valioliigassa sijalle 16 vajonnut seura erotti hänet 16. tammikuuta 2022.
Paula Korva
Ura ja koulutus
Paula Korva on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston elokuvataiteen ja lavastustaiteen osastolta pääaineenaan ohjaus. Hänen taiteellinen lopputyönsä oli puolituntinen komedia Rehtori(2015). Sen pohjalta Korva loi yhdessä Anna Brotkinin kanssa samannimisen komediasarjan Rehtori, joka esitettiin MTV3:lla alkuvuodesta 2020. Korva myös ohjasi sarjan.
Płockin voivodikunta
250px|oikea|pienoiskuva|Płockin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla. Płockin voivodikunta oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Płock. Płockin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Łódźin ja Masovian voivodikunnille.
Paula Korva
Ura ja koulutus
Korva on ohjannut ja käsikirjoittanut myös komediasarja Konttorin 3. kauden jaksoja. Lisäksi hän on toiminut ajankohtaissatiiri YleLeaksin vastaavana käsikirjoittajana sekä kirjoittanut komediasarjoja SNL Suomi ja Putous. Korva on käsikirjoittanut myös teatteriin, mm. Mika Myllyahon ja Taina Westin kanssa Kansanhiihto 2012'' nimisen yhteiskuntasatiirin, joka sai ensi-iltansa Suomen kansallisteatterin suurella näyttämöllä 2012.
Palkinnot
Hypermarket Nation
Paaso (Heinola)
Palveluja
Paasosta löytyy jätehuoltopiste, hienoja vuokramökkejä ja urheilukenttä. Lisäksi kylässä käy kirjastoauto. Lähimmät kaupat ovat Kuortissa ja Heinolassa ja koulut Heinolassa ja Lusissa. Joka kesänä Paasossa pidetään liikunnalliset kesäjuhlat ja talvisin hiihtokilpailut.
Paula Korva
Palkinnot
Hyvä ihminen
Ilmianto
Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo
thumb|250px|Pääsisäänkäynti. Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo sijaitsee Helsingin Taka-Töölössä osoitteessa Nordenskiöldinkatu 12. Sen on suunnitellut Alvar Aalto, ja se on valmistunut 1956. Rakennus kattaa koko korttelin, jota rajaavat Nordenskiöldinkadun lisäksi Minna Canthin katu ja Messeniuksenkatu.
Eteläesplanadilta Nordenskiöldinkadulle
thumb|Kelan päätoimitalo nähtynä Mannerheimintieltä. thumb|Rakennuksen päämassan eteläpääty Nordenskiöldinkadulle. Ennen nykyisen päätoimitalonsa valmistumista Kansaneläkelaitos toimi Lars Sonckin suunnittelemassa niin sanotussa Hypoteekkiyhdistyksen talossa Eteläesplanadilla. Kelan henkilöstömäärä oli kasvanut tästä talosta ulos jo vuosia ennen toimitalon valmistumista. Tilojen puutetta paikattiin Mäntytielle 1950-luvun alussa rakennetuilla kolmella kerrostalolla. Ne oli suunniteltu tilapäisiksi toimistotiloiksi, jotka voitiin myöhemmin muuttaa asuintaloiksi. Näissä tilapäistiloissa työskenteli jo kaksi kolmasosaa laitoksen henkilöstöstä ennen muuttoa uuteen päätoimitaloon.
Kelan toiminta alkoi joulukuussa 1937. Uuden toimitalon tarpeellisuus oli alusta alkaen selvä, mutta sen suunnittelusta ja rakentamisesta tuli lopulta toistakymmentä vuotta kestänyt projekti. Ajatuksena ei ollut pelkästään oman toimitalon rakentaminen, vaan myös eläkerahastojen sijoittaminen inflaatiolta turvaan eli vuokrattaviin asuin-, toimisto- ja liiketiloihin.
Toimitalosta oli suunnitelmia jo 1940, mutta hanketta lykättiin samalle vuodelle suunniteltujen Helsingin olympialaisten aiheuttaman rakennusbuumin takia. Kisat peruttiin sodan takia, mutta vuoden 1952 kisat olivat koko 1950-luvun merkkitapahtuma. Silloinkin Helsingissä oli paljon rakennushankkeita (muun muassa Olympiaterminaali, Kisakylä, lentoasema ja Eteläranta 10:ssä oleva Teollisuuskeskuksen talo), mutta nämä eivät enää lykänneet Kelan hanketta.
Ensimmäinen yritys oli saada korttelin kokoinen tontti nykyisen Venäjän suurlähetystön paikalta Tehtaankadulta. Tämä tonttikauppa epäonnistui.
Seuraavaksi tonttikaupoista neuvoteltiin Helsingin kaupungin kanssa. Tuon aikaisen nihkeän tonttipolitiikan takia vasta vuoden 1947 lopulla saatiin varatuksi kokonaisen korttelin käsittävä tontti Mannerheimintien varrelta. Paikalla sijaitsee nykyisin kaksi suurta hotellia, mutta tuolloin kortteli oli Helsingin kaupungin puhtaanapitolaitoksen käytössä, ja siellä oli venäläisen sotaväen aikaisia puurakennuksia, joista vanhimmat olivat 1700-luvulta. Kivelänkadun varrella oli myös 1800-luvun alussa rakennettu kivitalo, jossa toimi Töölön kirjasto 1960-luvun lopulle.
Kaupunki oli suunnitellut samaan kortteliin Töölönkadun ja Kivelänkadun kulmaan myös kansakoulun, minkä vuoksi Kelalle varattu alue jäi liian pieneksi. Kela ryhtyi erinäisten tuloksettomien neuvottelujen jälkeen etsimään uutta tonttia muun muassa neuvottelemalla vaihtokaupoista puolustuslaitoksen kanssa.
Mannerheimintien korttelista oli käyty vuonna 1948 aatekilpailu, johon oli saatu 42 ehdotusta arkkitehdeilta ja arkkitehtitoimistoilta. Voittajaksi julistettiin ”Forum Redivivum” -niminen ehdotus, jonka tekijäksi paljastuivat Alvar Aalto ja hänen puolisonsa Aino Aalto avustajinaan arkkitehdit Keijo Ström, Gustaf Boström ja Olav Hammarström.
Neuvotteluja ja kaupankäyntiä Mannerheimintien tontista jatkettiin, mutta huonolla menetyksellä. Puhtaanapitolaitosta ei saatu siirtymään pois alueelta. Aalto sai myöhemmin toimeksiannon nykyisen toimitalon suunnitteluun. Aalto on käyttänyt suunnitelmiensa pohjana kilpailun voittanutta ehdotusta.
Päätoimitalon nykyisestä tontista solmittiin kaupat Helsingin kaupungin kanssa keväällä 1952. Alun perin tontti oli varattu oopperatalolle. Ihan ilman ehtoja Helsingin kaupunki ei vieläkään kauppoja tehnyt. Se edellytti, että kaupungilla on oikeus vuokrata tulevasta rakennuksesta 1200 neliön toimistotilat ainakin viideksi vuodeksi kohtuullista vuokraa vastaan.
Tontti on kolmionmuotoinen, ja se oli kokonaan kalliota vuonna 1952, jolloin rakennustyö aloitettiin. Siinä vaiheessa Aallon suunnitelmat olivat vasta luonnosasteella, Kiirettä pidettiin siksi, että aikaa jäisi enemmän rakennusmateriaalin hankkimiselle. Noihin aikoihin esimerkiksi lämpöpattereiden saaminen saattoi kestää kokonaisen vuoden niiden tilauksesta. Sodan jälkeen oli voimassa hintoja, palkkoja ja oikeastaan koko kansantaloutta koskeva sääntely, joka perustui valtalakiin. Valtalaista käytiin keskustelu eduskunnassa vuosittain. Järjestelmä kumottiin 1956 eli samana vuonna, jolloin päätoimitalo valmistui. Rakennuslupaa varten tarvittavat piirustukset valmistuivat keväällä 1953, jolloin työt tontilla olivat jo varsin pitkällä.
Suomalaisen tavan mukaan julkisten rakennusten rakennustyöt käynnistetään juhlavalla peruskiven muurauksella. Jostakin syystä tällaisesta tilaisuudesta ei löydy dokumentteja Kelan eikä Alvar Aalto -säätiön arkistoista. Sanomalehdetkään eivät kerro asiasta mitään.
Rakennusmontun pohja oli betonoitu vuoden 1953 aikana ilman rakennuslupaa. Kovin salaa se ei tapahtunut, sillä rakennustöiden melu oli häirinnyt naapurustoa ja aiheuttanut runsaasti kirjoituksia yleisönosastoihin. Talon harjannostajaiset pidettiin 10. marraskuuta 1954. Tuon ajan uutisten mukaan tilaisuudesta ei annettu tietoa tiedotusvälineille, kuten ei myöskään tietoja siihenastisista rakennuskustannuksista.
Urakoitsijan kanssa tehdyn sopimuksen mukaan talon olisi pitänyt valmistua helmikuussa 1956. Materiaalitoimitusten viivästymiset ja maaliskuinen kolmen viikon yleislakko pitkittivät töitä. Talo otettiin vaiheittain käyttöön kesäkuusta 1956 alkaen, hyväksyttiin kokonaan käyttöön otettavaksi elokuussa, ja vastaanottotarkastus pidettiin 11. syyskuuta.
Toimitalon arkkitehtuuri
thumb|250px|Julkisivu Minna Canthin kadulle. thumb|250px|Julkisivu Messeniuksenkadulle. Kelan päätoimitaloa pidetään keskeisenä esimerkkinä siitä, kuinka Alvar Aalto pyrki inhimillistämään suurikokoisia instituutio- ja liikerakennuksia. Tässä tärkein keino oli jakaa suuri rakennusmassa useisiin osiin. Kolmionmuotoinen tontti antoi tähän monia mahdollisuuksia. Rakennusosien väliin suunniteltiin aukioita ja suojaisia puistoalueita. Tämän osiin jakamisen huomaa, jos kävelee talon ympäri. Se näyttää erilaiselta joka sivultaan. Pääsisäänkäynti ja varsinainen julkisivu näkyvät Mannerheimintieltä. Vastapäisellä sivulla talo näyttää imaisevan sisäänsä Lastenlinnan suunnasta tulevan Kirjailijanpuiston. Kolmannessa kulmassa on savupiipusta kehitetty torni. Savupiippu ei ole enää alkuperäisessä käytössä.
Rakennuksen suuri yleisösali (Kela-halli) kattoikkunoineen on kuin sisälle siirretty julkisen elämän kyläaukio. Talon kirjasto toistaa Viipurin kirjaston aiheita. Rakennuksen eri osat laskevat portaittain puistovyöhykkeeseen päin ja tuovat mieleen italialaiset tai kreikkalaiset mäen päälle rakennetut kylät tai temppelialueet, joissa julkinen tila on nostettu mäelle.
Kelan rakennus poikkeaa ympäristöstään, koska se on paikalla muurattua punatiiltä. Ympäröivät asuintalot ovat rapattuja ja pääasiassa vaaleaksi maalattuja. Tiilet ovat Riihimäellä toimineen Santamäen tiilitehtaan tuotantoa. Ne ovat normaalimittaisia ja käsin lyötyjä. Ne ovat osoittautuneet kestäviksi, minkä lisäksi ne eivät jäätyneenäkään kuoriudu samalla tavalla kuin paineella valmistetut tehdastiilet. Myös 1950-luvun muurareiden ammattitaidolla on osuutensa asiaan. Julkisivuissa on käytetty myös kuparipeltiä ja tummaa graniittia. Kelan talon ensimmäisen kerroksen sisäseinissä käytetytä sauvamaiset keraamiset laatat Aalto kehitti Arabian tehtaiden kanssa nimenomaan tätä rakennusta varten. Hän käytti samoja laattoja samanaikaisesti myös Rautatalossa. Hän halusi löytää akustisesti edullisen ja suurta kulutusta kestävän ratkaisun. Laatat näyttävät vielä nytkin täysin uuden veroisilta.
Aalto jakoi talon kolmeen eri kategoriaan, joiden perusteella sisustuksen materiaalit valittiin. Ensimmäisen kerroksen asiakastilat ja yleiset tilat olivat yksi kategoria, tavalliset toimistohuoneet toinen ja johdon kerros kolmas kategoria. Niissä tiloissa, joissa kävi asiakkaita tai liikenne oli muuten kova, tarvittiin kulutusta kestävää materiaalia. Tähän ryhmään kuului muun muassa henkilöstön ruokala toisessa ja sosiaalitilat ensimmäisessä kerroksessa. Taloon rakennettiin myös paternosterhissi.
Aallon arkkitehtuurin tuntijat ovat yksimielisiä siitä, että Aallon paras kausi osui sodan jälkeiseen aikaan. Kun hänen syntymästään vuonna 1998 oli kulunut sata vuotta, asetettiin toimikunta, jonka tehtävänä oli arvottaa hänen keskeinen tuotantonsa. Yhtenä tavoitteena oli kymmenen parhaan listan laatiminen, jollainen syntyikin. Kelan talo oli tämän listan viiden ensimmäisen joukossa. Neljä muuta ovat Paimion parantola, Säynätsalon kunnantalo, Vuoksenniskan kirkko ja Villa Mairea. Kelan pääkonttoria arvostetaan niin suomalaisten kuin ulkomaistenkin asiantuntijoiden keskuudessa.
Kielteinen julkisuus
thumb|250px|Savupiippu on naamioitu torniksi. thumb|250px|Pääjulkisivun puolella on runsaasti sisäänvedettyjä kulkuväyliä. Toimitalo sai rakennusaikanaan ja valmistuttuaan paljon arvostelua ja kielteistä julkisuutta. Kansan­eläkkeen pienuus, laitoksen kasvu, Kelan sijoitustoiminta ja esimerkiksi henkilöstön luontoisedut olivat vastakkain rakennuksen arkkitehtonisen ulkonäön ja rakennuskustannusten kanssa. Yleinen mielipide oli, että vaatimattomampikin olisi riittänyt. Kelan niukka tiedotuslinja oli omiaan lisäämään yleistä ärtymystä. Peruskiven muurauksen ja harjannostajaisten lisäksi myöskään talon käyttöönotosta, tupaantuliaisista tai muista juhlallisuuksista ei ole jäänyt merkintöjä eikä niistä tiedotettu.
Median pyynnöt päästä tutustumaan uuteen rakennukseen oli päättäväisesti torjuttu. Perusteluiksi oli erään lehden mukaan kerrottu muun muassa, että arkkitehti oli kieltänyt valokuvaamisen ja muun julkisen esittelyn. Todellisuudessa arkkitehdilla ei ollut silloin eikä nytkään juridisia oikeuksia tällaiseen kieltoon, eikä Aalto tiettävästi asettanut tällaista kieltoa eikä muitakaan rajoituksia. Lehti arvelee, että Kela itse ei halunnut toimittajia paikalle. Kelan taholta arvostelua torjuttiin muun muassa kysymällä, olisiko Eduskuntatalo tai Kansallismuseo pitänyt rakentaa kasarmityyliin. Nekin oli annettu aikansa parhaiden arkkitehtien suunniteltaviksi. Lehdissä oli puhuttu ”palatsista” koko rakennusajan. Huhujen mukaan taloon olisi ollut tulossa jopa uima-allas, mikä oli 1950-luvulla epätavallista. Todellisuudessa kysymyksessä on talon kirjasto, joka oli jonkun rakennusmiehen mielestä vaikuttanut uima-altaalta, koska se on pohjakerroksessa osittain upotettuna muun lattiatason alapuolelle. Aalto oli käyttänyt suunnittelemansa Viipurin kirjaston teemaa. Arkkitehti Juhani Pallasmaa arvelee, ettei missään virastossa kirjasto ole yhtä merkittävässä asemassa kuin Kelan päätoimitalossa. Kirjasto tuo hänen mukaansa mieleen ajatuksen: ”Tässä talossa tehdään viisaita päätöksiä”.
Kielteisen suhtautumisen vuoksi Kelassa ryhdyttiin muuttamaan tiedotusta avoimemmaksi, ja samalla ryhdyttiin kiinnittämään huomiota myös talon sisäiseen viestintään.
Toimitalo tänään
thumb|250px|Rakennuskokonaisuuteen kuuluu monta sisäpihaa. Alvar Aalto -säätiö teki vuonna 2000 Helsingin kaupungille esityksen Aallon suunnittelemien Helsingissä sijaitsevien rakennusten suojelutilanteen selvittämisestä. Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto ryhtyikin selvittämään suojelun tarvetta ja toteuttamista. Vuonna 2006 oli päästy niin pitkälle että muun muassa Kelan päätoimitalo tontteineen oli asetettu rakennuskieltoon sillä perusteella, että suojelukaava oli valmisteilla.
Talon 50-vuotispäivän lähestyessä taloa oli jo pitkään käsitelty ikään kuin se olisi jo suojeltu. Talo oli ollut peruskorjauksen tarpeessa jo kauan, ja korjauksia oli tehtykin Aallon alkuperäisiä ajatuksia kunnioittaen. Museovirasto ja Alvar Aalto -säätiö ovat olleet mukana korjaussuunnitelmia tehtäessä. Yksi esimerkki korjauskohteista olivat Aallon suunnittelemat ikkunapuitteet, niiden saranointi ja lukitus. Taloa rakennettaessa Aalto oli teettänyt ikkunoista useita mallikappaleita muun muassa niiden kiinnityksen ja rakenteiden toimivuuden toteamiseksi. Peruskorjauksen suunnitteluvaiheessa todettiin, että alkuperäiset tammesta tehdyt ikkunapuitteet olivat pääosin säilyneet terveinä, mutta nykyaikana varsinkin siivous vaatii toisenlaisia ratkaisuja. Aallon suunnittelemat ikkunat aukesivat liian vaikeasti, minkä lisäksi myös niiden lämmöneristys oli huono. Ikkunat uusittiin 2000-luvun puolivälissä siten, että alkuperäiset tammipuitteet pääosin säilytettiin ja uudistukset toteutettiin siten, että ulkonäössä ei ole havaittavissa mitään muutoksia.
Eniten rakennuksen luonnetta on muuttanut asiakaspalvelun siirtyminen muualle ja sitä varten rakennettujen tilojen purkaminen. Kelan Helsingin piiritoimisto sijaitsi talon ensimmäisessä kerroksessa katutasossa. Alun perin siellä oli väliseinin erotettuja palvelutiloja, joiden tarkoituksena oli taata asiakkaiden yksityisyys ja tietosuoja. Kattoikkunoin varustettua kolmannen kerroksen korkeudelle ulottuvaa tilaa on sanottu Suomen ensimmäiseksi maisemakonttoriksi. Henkilökunnan keskuudessa tilaa kutsutaan myös ”Alvarin kirkoksi”. Piiritoimistot ja vuonna 1964 aloittaneet sairausvakuutustoimistot yhdistettiin 1975 Kelan paikallistoimistoiksi, ja asiakaspalvelu siirtyi Kamppiin Salomonkatu 17:ään, jossa se toimii edelleen viiden muun Helsingissä sijaitsevan palvelupisteen ohella. Tämän jälkeen ihmeteltiin muutama vuosi, mitä ”labyrintiksi” kutsutulle tilalle pitäisi tehdä. Lopulta tilasta päätettiin muokata luentosali ja esittelytila. Kela-halliksi nimitetty tila valmistui Kelan 50-vuotisjuhliin 1987. Yksi asiakaspalvelutila on säilytetty jälkipolville.
Arlen López
Arlen López (s. 21. helmikuuta 1993) on kuubalainen amatöörinyrkkeilyn olympiavoittaja ja maailmanmestari. 178 senttimetriä pitkä López kilpailee keskisarjassa. López edustaa Guantanamo-seuraa.
López saavutti olympiakultaa keskisarjasta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta kaadettuaan finaalissa Uzbekistanin Bektemir Melikuzievin. MM-kilpailuista Lópezilla on yksi kulta vuodelta 2015. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista López saavutti kultaa keskisarjasta.