cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Otto Nordenswan
Sisällissodan jälkeinen aika
Nordenswan palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin 25. elokuuta 1918 alkaen päälliköksi kenttätykistörykmentti l:n 5. patteriin, josta hänet siirrettiin edelleen 1. tammikuuta 1919 päälliköksi kenttätykistörykmentti 3:n 2. patteriin. Myöhemmin hän toimi rykmentin III patteriston komentajana ja aliupseerikoulun johtajana kunnes erosi 2. syyskuuta 1920 armeijan palveluksesta. Hän palasi armeijan palvelukseen 30. kesäkuuta 1922, jolloin hänet sijoitettiin toimistoupseeriksi puolustusministeriön yleiselle sota-asiainosastolle. Hänet siirrettiin 26. elokuuta 1927 Saimaan kutsuntapiirin päälliköksi ja majurin arvoon ylentämisen jälkeen Hämeen kutsuntapiirin päälliköksi 4. kesäkuuta 1928 alkaen. Hämeenlinnan sotilaspiirin päälliköksi hänet nimitettiin 1. maaliskuuta 1932 alkaen. Vuoksen jääkäripataljoonan (myöhemmin Jääkäripataljoona 4) talouspäälliköksi hänet siirrettiin heinäkuun alussa 1933. Jääkäripataljoona 4:stä hänet siirrettiin Kenttätykistörykmentti 3:n talouspäälliköksi 26. tammikuuta 1937, missä tehtävässä hän toimi talvisotaan saakka.
Talvi- ja jatkosota
Nordenswan osallistui talvisotaan huoltopäällikkönä Raudun Ryhmä ja 3. Prikaatissa. Välirauhan aikana hän toimi 2. Divisioonan intendenttinä ja toimistopäällikkönä puolustusministeriön yleisten asiain toimistossa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin intendentiksi Ilmavoimien esikuntaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin toimistosihteeriksi Kotijoukkojen esikunnan intendenttiosastolle. Hän toimi myös huollon tarkastajana aina sodan loppuun saakka. Sotien jälkeen Nordenswan toimi toimistopäällikkönä puolustusministeriössä vuoteen 1945 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi neuvosmieheksi Helsingin raastuvanoikeuteen. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Luottamustoimet
Nordenswan toimi Kenttätykistörykmentti 3:n kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1919 ja Vuoksen Jääkäripataljoonan kunnianeuvoston puheenjohtajana vuonna 1935 sekä 3. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1935 ja 1938–1939. Kenttätykistörykmentti 3:n upseerikerhon puheenjohtajana hän toimi vuosina 1938–1940.
Terry Gilliam
thumb|Terry Gilliam [[Cannesissa vuonna 2001.]]
Terence Vance ”Terry” Gilliam (s. 22. marraskuuta 1940 Minneapolis, Minnesota ) on brittiläinen elokuvaohjaaja ja Monty Python -komediaryhmän ainoa alkuperältään ei-brittiläinen jäsen. Syntyään yhdysvaltalainen Gilliam sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1968. Vuonna 2006 hän luopui Yhdysvaltojen kansalaisuudesta. Hänelle myönnettiin erikois-BAFTA vuonna 1970 ja BAFTA:n kunniajäsenyys vuonna 2009.
Ura
Gilliam opiskeli poliittista historiaa Occidental Collegessa Los Angelesissa. Hän toimi 1960-luvun alkupuolella Help-nimisen lehden toimittajana ja freelance-kuvittajana New Yorkissa, kunnes muutti Britanniaan. Hän aloitti uransa animaattorina ja sarjakuvantekijänä. Hänen ensimmäinen kokonaan oma ohjaustyönsä oli Jappervokki (1977), joka muistutti vielä huomattavasti Python-huumoria. Elokuvan Brazil – tämän hetken tuolla puolen (1985) menestyksen myötä Gilliam sai mahdollisuuden tehdä suuremman budjetin elokuvan Paroni von Münchhausenin seikkailut (1988), josta kuitenkin tuli taloudellinen floppi vaikka kriitikoiden vastaanotto oli hyvä. Gilliamin seuraava työ oli jälleen pienellä budjetilla tehty Fisher King (1991), jossa hän säilytti omintakeisen tyylinsä ja aukaisi itselleen ovet Hollywoodiin. Gilliam sai luvan ohjata elokuvan 12 apinaa (1995), johon hän sai suuren budjetin ja hyviä näyttelijöitä. Gilliamin omintakeinen tyyli teki elokuvasta menestyksen, eikä hänen ohjaajan lahjojaan enää epäilty. Vuonna 1998 Gilliam ohjasi elokuvan Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa muuntaen kulttimaineessa olleen Hunter S. Thompsonin gonzotyylin romaanin omaperäiseksi elokuvaksi.
Terry Gilliam on vieraillut Suomessa vuonna 1998 Sodankylän elokuvajuhlilla.
Gilliamin ohjaaman elokuvan The Man Who Killed Don Quixote tuotanto kohtasi useita haasteita, ja projekti kesti kokonaisuudessaan miltei 30 vuotta. Elokuvan sai lopulta ensi-iltansa vuonna 2018.
Filmografia
Terry Gilliam on ohjannut seuraavat elokuvat:
Hidalgo
Hidalgo on osavaltio Meksikossa. Se on nimetty meksikolaisen itsenäisyystaistelija Miguel Hidalgon mukaan. Osavaltio sijaitsee kokonaan sisämaassa ja sen pinta-ala on 20 846  neliökilometriä ja asukasluku noin 2,8 miljoonaa. Osavaltion pääkaupunki on Pachuca. Osavaltio jakautuu 74 kuntaan.
Hidalgo (täsmennyssivu)
Sukunimenä:
Raevavae
Raevavae (kirjoitetaan joskus myös Raivavae) on saari ja kunta Ranskan Polynesiassa. Se on yksi Australsaarten eli Tubuaisaarten saariryhmän pääsaarista. Raevavae sijaitsee Ranskan Polynesian eteläosissa. Saaren pinta-ala on 16,7 neliökilometriä ja asukasluku oli 937 vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Bilateraalikauppa
Bilateraalisen kaupan käytännöt
Bilateraalista kauppaa käytiin kahden maan välillä sopimalla määräajoin vaihdettavien tavaroiden ja palvelusten määrät. Tavoitteena oli, että kumpikin maa vaihtoi tarkasteluajanjaksolla arvoltaan yhtä suuren määrän tavaraa, joten kaupan tase pysyi automaattisesti tasapainossa. Tavoitteena oli siis, ettei maalla olisi kauppataseen yli- tai alijäämää.
Suomen ja Neuvostoliiton bilateraalikauppa
Neuvostoliitolla oli vain kahden periaatteessa markkinatalousmaan kanssa bilateraaliset kauppasopimukset: Intian ja Suomen. Bilateraalikauppasopimusjärjestelmä mahdollisti melko suuria yksittäisiä teollisia yhteistyöhankkeita.
Suomen ja Neuvostoliiton bilateraalikauppa oli jatkoa Suomen suorittamille melko metalliteollisuuspainotteisille sotakorvauksille. Bilateraalikauppaa jatkettiin sen lopussa bilateraalikaupan periaatteiden vastaisella välitysöljykaupalla. Suomi, joka ei ostanut Neuvostoliitosta yhtä paljon kuin mitä Neuvostoliitto osti Suomesta, sai luvan ostaa helposti rahaksi muutettavaa öljyä Neuvostoliitosta edelleen vapaille maailmanmarkkinoile myytäväksi. Näin ollen ikään kuin Suomen ostoalijäämää täydennettiin helposti rahaksi muutettavalla öljyllä.
Bilateraalikaupan päättyessä Neuvostoliiton hajoamiseen Suomelle jäi merkittäviä saatavia clearing-tilille. Venäjän huomattava valtionvelka Suomelle oli tätä perua. Nyttemmin Venäjä on maksanut noin 600 miljoonan euron velan täysimääräisesti.
Fredrik Vilhelm I (Preussi)
Fredrik Vilhelm I (, 14. elokuuta 1688 Berliini – 31. toukokuuta 1740 Potsdam) oli Preussin kuningas vuodesta 1713 kuolemaansa asti. Hän oli lähtöisin Hohenzollernin suvusta ja syntyi Preussin ensimmäiselle kuninkaalle Fredrik I:lle ja tämän puolisolle Sophie Charlotte von Hannoverille Berliinissä. Brandenburgin vaaliruhtinaana hän hallitsi nimellä Fredrik Vilhelm II. Hänet tunnetaan myös lempinimellä Sotilaskuningas.
Varhaisvuodet
Lapsuudessaan tuleva Sotilaskuningas esiintyi mielellään. Hänet nähtiin kuninkaallisen baletin näyttämöllä esittämässä lemmenjumalaa. Kun Fredrik Vilhelm täytti kuusi vuotta, hänelle annettiin ohjaaja eli gouverneur ja opettaja. Hänen kasvatuksessaan tähdättiin luonteen kehittämiseen ja ihmisenä kasvamiseen.
Itsevaltiuden ajan Euroopassa hallitsija eli käytännössä kaikkien lakien yläpuolella. Siksi tulevan hallitsijan tuli oppia hillitsemään vihansa ja torjumaan paheita. Säästäväisyyttä pidettiin tärkeänä. Toisinajattelijoitakin tuli suvaita. Myös ajan kirjallinen sivistys kuului tulevan hallitsijan opetussuunnitelmaan, mutta tämä ei osoittanut niitä kohtaan juuri mitään kiinnostusta. Kun Sophie Charlotta kuoli, määräsi isä Fredrik I, että poika tulee kasvattaa inhoamaan oopperaa ja tanssia, jotka äidin mielestä olivat olleet tärkeä osa kasvatusta.
Ensimmäiset hallitustoimet
Fredrik Vilhelm I nousi valtaistuimelle vuonna 1713. Melko pian kävi selväksi, että hallitsijana oli erityylinen mies kuin edeltäjänsä. Uusi hallitsija osoittautui säästäväiseksi mieheksi. Palatsin edustiloihin asettui virkamiehistöä työskentelemään ja hyväpalkkaiset hoviarvonimet muutettiin pelkiksi arvonimiksi ilman palkkaa. Palatsin henkilökuntaa vähennettiin ja sen antiikkiesineistöä laitettiin myyntiin. Osa sivupalatseista vuokrattiin tai muutettiin sairashuoneiksi.
Suuri poikkeus säästäväisyyteen tehtiin, kun Fredrik Vilhelm päätti pitää edustustilaisuuksia. Ulkovaltojen suurlähettiläille ja vieraileville ruhtinaille täytyi pitää yhtä juhlavat vastaanotot ja antaa hienot majoitustilat kuin Wienissä tai Pariisissa, oli hallitsijan määräys.
"Krenatöörikuningas"
Espanjan perimyssodan päättänyt Utrechtin rauha solmittiin melko pian Fredrik Vilhelmin valtaannousun jälkeen. Euroopan valtiot pienensivät armeijoitaan, mutta Preussissa päätettiin tehdä toisin.
Aikaisemmin Preussissa oli saatu armeijan henkilöstö värväämällä, mutta nyt päätettiin aloittaa kutsunnat. Koska sotilaspiirejä ei ollut, täytyi everstien kilpailla alokkaista. Tämä johti ylilyönteihin ja aiheutti kansalaisissa suoranaista pelkoa. Kutsuntaviranomaiset tulivat koteihin ja kirjoittivat nuoria miehiä armeijan luetteloihin osoittaen heille joukko-osastonsa. Nuorimmat näin värvätyt olivat 7-vuotiaita. Erään kerran maantiellä pysäytettiin postivaunut ja kaikki miehet vietiin väkipakolla varuskuntaan. Ylilyönnit johtuivat siitä, että jos tarpeeksi miehiä ei värvätty, joutui hallitsijan epäsuosioon. Kansa valitti viranomaisille, jotka eivät tehneet mitään.
Myös kuningas ymmärsi, että näin räikeisiin epäkohtiin oli puututtava. Värväysten johdosta eräistä maakunnista muutti asukkaita pois ja Preussin elinkeinoelämä taantui kun naapurimaihin muutti nuorta väkeä pakoon kutsuntoja. Vuonna 1733 tuli voimaan laki kutsuntapiireistä. Useimmat nuoret miehet tiesivät nyt, että he joutuisivat armeijaan vuodeksi tai kahdeksi ja myöhemmin kertausharjoituksiin. Asevelvollisuudesta vapautettiin tilalliset ja ammattitaitoiset käsityöläiset. Laki oli voimassa 1800-luvulle saakka.
Värväystoiminta ulotettiin myös ulkomaille. Kauniit neitoset houkuttelivat nuorukaiset kapakkaan, missä riitti tarjoilua. Humalaiset nuorukaiset laittoivat nimensä papereihin ja sitten heidät raahattiin rajan yli Preussiin. Tästä Fredrik Vilhelm sai osakseen koko Euroopan moraalisen inhon.
Euroopassa herätti huomiota myös Fredrik Vilhelmin henkivartiokaarti. Siihen otettiin miehiä, joiden pituus oli 180–190 cm. Värvätyt olivat pääasiasiassa unkarilaisia ja venäläisiä. Kaikkien aikojen pisin kaartilainen oli Norjasta, 256 cm pitkä mies. Myös suomalainen Daniel Cajanus kuului jonkun aikaa kaartiin. Miehiä kaartissa oli parisataa.
Rivimiesten ohella kiinnitettiin huomiota upseeristoon. Heidät pestattiin aatelistosta. Aateli menetti vapauden valita sotilaspalvelun ja perintötilan hoidon välillä, osa aatelisnuorukaisista määrättiin armeijaan. Armeijassa vannottiin vala, jossa korostettiin uskollisuutta Preussille eikä kulloinkin istuvalle hallitsijalle. Valaan kuului lupaus elinikäisestä palvelusta. Rykmentinkomentajilta otettiin oikeus nimittää upseerit ja siitä lähtien kuningas nimesi upseerit. Kuningas otti nyt velvollisuudekseen tuntea upseerinsa henkilökohtaisesti ja korosti luottamussuhdetta. Upseeriston tehtäväksi tuli siviilivirkamiesten valvonta ja vähitellen vihatusta asevelvollisuudesta tuli asia jota pidettiin kunniana.
Käsitteeksi tullut preussilainen kuri luotiin Fredrik Vilhelmin aikana. Kuninkaan mielestä ruumiillisen rangaistuksen pelko oli paras motivoija. Kaikesta rangaistiin ruumiillisesti ja keppiä oli lupa käyttää hitaasti oppivien motivointiin. Yleisenä rangaistuksena käytettiin kujanjuoksua.
Fredrik I:n kuollessa hänen silmäteräänsä, armeijaan, kuului 30 000 miestä. Sen ylläpito nieli valtaosan valtion tuloista.
Virkakoneiston rakentaminen
Fredrik Vilhelm oli vakuuttunut siitä, että hallitsijan ei tule laiskotella, vaan työskentelemään ja pitämään huolta omasta valtiostaan. Preussia ja Brandenburgia hän piti omina maatiloinaan, joiden Jumalalle vastuussa oleva pehtoori hän oli. Työpäivinään hän heräsi aamuviideltä ja tutki virkamiesten hänelle lähettämiä raportteja ja asiakirjoja.
Vuonna 1732 Fredrik Vilhelm kutsui Itävallan Salzburgin alueella asuneita protestantteja asumaan Itä-Preussiin, joka oli joutunut ruton kouriin varhaisella 1700-luvulla. Sopimusten mukaan Salzburgin asukkaiden piti tunnustaa katolista uskoa ja protestanteilla oli oikeus poistua maasta rauhallisesti. Kaikkiaan 20 00 henkeä noudatti kutsua ja kuningas tapasi ensimmäiset maahantulijat henkilökohtaisesti veisaten heidän kanssaan virsiä. Myös ranskalaisten hugenottien maahanmuutto jatkui Fredrik Vilhelmin hallituskaudella.
Preussissa suosittiin Fredrik Vilhelmin aikana ainoastaan niitä tieteitä, joilla nähtiin olevan käytännöllistä hyötyä. Hän myönsi määrärahoja lääketieteelle, kansantaloustieteelle ja valtiotieteelle. Teologia oli kuninkaan erityissuojelussa. Muiden tieteenalojen määrärahoja supistettiin. Oppineille hallitsija oli yleensä tyly, hän vaati lyhyitä vastauksia kysymyksiinsä ilman pitkiä perusteluja. Edeltäjän aikana kukoistanutta tiedeakatemiaa nöyryytettiin näyttävästi järjestämällä siellä väittely aiheesta "Kaikki professorit ovat narreja". Tiedeakatemian johtoon nimitettiin historioitsija Jakob Paul Gundling mikä oli myös nöyryytys tiedeakatemialle. Uusi johtaja oli tunnettu alkoholismistaan.
Vaikka ei välttämättä aina yliopistosivistyksestä piitannutkaan, Preussin kansalaisten sivistystaso kääntyi Fredrik Vilhelmin hallituskaudella nousuun. 28. syyskuuta vuonna 1717 hän antoi käskyn, jossa lapsille määrättiin koulupakko. Maalaiskoulujen määrä kääntyi nousuun; kun niitä oli vuonna 1717 320 kappaletta, oli niitä hänen kuolinvuonnaan 1480 kappaletta.
Ulkopolitiikassaan Fredrik Vilhelm oli varovainen. Suuri sotilaskunnia ei häntä houkutellut. Hänen hallituskaudellaan Preussi liittyi aivan Suuren Pohjansodan loppumetreillä mukaan Ruotsin vastaiseen sotaan ja sen alueisiin liitettiin Stettin. Pojalleen hän tähdensi, että vain puolustussota on oikeutettu.
Yksityiselämä
Fredrik Vilhelm nai Sophie Dorothea von Braunschweig-Lüneburgin (1687–1757), Ison-Britannian kuninkaan Yrjö I:n tyttären vuonna 1706. He saivat neljätoista lasta, joista viisi kuoli aivan nuorina. Puolisot eivät tulleet mitenkään hyvin toimeen. Sophia Dorothea, jota kutsuttiin Olympiaksi, oli usein pilkkaamassa miestään ja tekemässä tätä julkisesti naurettavaksi. Vaimo ei voinut sietää miehensä askeettista sotilaallisuutta eikä ajoittaista kohtuuttomuutta ruoassa ja juomassa. Sophia Dorothea yritti myös vaikuttaa miehensä ulkopolitiikkaan ja saada aikaan liiton Brandenburg-Preussin ja Iso-Britannian välillä. Tämä liittoutuma ei kuitenkaan toteutunut. Puolisot viettivät suurimman osan ajasta erossa toisistaan, Sophia Dorothea asui Monbijoun linnassa ja keräili kiinalaisia fajanssi- ja posliiniesineitä.
Lapsista Fredrik (Friedrich) nousi myöhemmin Preussin valtaistuimelle Fredrik II:na ja Loviisa Ulriika (Luise Ulrike) Ruotsin valtaistuimelle kuningas Aadolf Fredrikin puolisona. Yksi lapsista, prinsessa Anna Amalia, oli säveltäjä.
Aluksi Fredrik Vilhelmin suhde vallanperijäänsä, tulevaan Fredrik Suureen oli lämmin. Kun poika kasvoi, alkoi isä pitää poikaansa velttona ja naismaisena. Suhteesta tuli vaikea, se oli väkivallan ja nöyryytysten täyttämä ja isä ja poika tekivät sovinnon vasta isän ollessa kuolemansairas.
Vapaa-aikaansa hallitsija vietti kuuluisuutta saavuttaneessa "tupakkakollegiossaan". Fredrik Vilhelm kutsui sinne upseereja, diplomaatteja ja maassa vierailleita kuuluisuuksia. Siellä hovitavat ja koukeroinen etiketti olivat kiellettyjä. Seuraan valitut olivat ehdottoman luotettavia ja valtion asioista voitiin puhua ilman pelkoa niiden vuotamisesta ovien ulkopuolelle. Kuningas nautti, kun saattoi olla vain yksi kavereistaan joilla oli lupa laskea leikkiä hänen heikkouksistaan.
Tupakkakollegio kokoontui säännöllisesti. Siellä keskusteltiin kaikesta mahdollisesta mikä tuli mieleen, mutta paljon käytettiin aikaa ajankohtaisen politiikan pohtimiseen. Jokaiselle jäsenelle tarjottiin ruukkukaupalla olutta ja kuninkaan itsensä tekemää ruokaa. Illan kuluessa miehet humaltuivat ja pilanteko meni välillä myös fyysiseksi.
Yhdessä August Väkevän kanssa Fredrik Vilhelm perusti "Raittiuden vihaajien seuran". Tupakkakollegiossa istuminen ja Raittiuden vihaajien seura lopulta romuttivat hallitsijan terveyden. Häntä vaivasivat vesipöhö ja kihti.
Näöntarkastus
Näöntarkastuksessa selvitetään, millaisessa kunnossa henkilön näkökyky on ja millaisilla optisilla korjauksilla näkö saadaan korjattua mahdollisimman hyväksi. Näöntarkastuksen saa suorittaa koulutettu optikko. Näöntarkastuksessa myös paljastuu mahdolliset silmäsairaudet, jolloin optikko antaa lähetteen silmälääkärille.
Jos näöntarkastuksessa todetaan, että henkilö tarvitsee silmälasit nähdäkseen kunnolla, annetaan silmälasiresepti.
Compact Disco
Compact Disco on unkarilainen elektronista musiikkia esittävä yhtye.
Qian Lin
thumb|Qian Lin Qian ”Linlin” Lin (s. 11. maaliskuuta 1991 Hangzhou, Kiina, ) on japanilaisen popyhtyeen Morning Musumen kahdeksannen sukupolven toinen kiinalainen jäsen Li Chunin ohella. Ennen kuin hänet liitettiin Morning Musumeen hän oli Hello! Project Egg. Qian Lin on asunut Japanissa hieman kauemmin kuin Li Chun ja osaa siksi enemmän japania. Qian Lin on 153 cm pitkä.
Hän valmistui Morning Musumesta ja Hello! Projectista 15.12.2010 Li Chunin ja Eri Kamein kanssa ja palasi takaisin Kiinaan jatkamaan uraansa.
Salers
Salers on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 100 kilometriä itään Brive-la-Gaillardesta ja 45 kilometriä pohjoiseen departementin pääkaupungista Aurillacista.
Kunta on maatalousvaltaista aluetta, ja se on tullut tunnetuksi nimeään kantavasta Salers-nautarodusta ja Salers-juustosta.
Salers on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi. Puolen tunnin ajomatkan päässä Salersista etelään sijaitsee toinen järjestön jäsenkylä, Tournemire.
Perunkultapöllö
Tämä pöllö on jokseenkin suuri, sen pituudeksi on kerrottu vaihdellen 35,5–48 cm. 13 kummankin sukupuolen lintua painoi punnittaessa 590–1 250 grammaa, ja keskimäärin paino oli 873 grammaa. Se on päältä tummanruskea ja alta vaalea, jossa on selvää punaruskeaa raidoitusta. Rinnassa on leveä ruskea raita, jossa on vaaleita-vaaleanruskeita täpliä. Sen naamakiehkura on tummanruskea ja siinä on vaaleat silmänkohdat. Kaulassa on valkoinen puolikaulus. Silmät ovat punaruskeat.
Perunkultapöllön käyttäytyminen on lähes täysin tuntematonta. Kuten sen tunnetumpi serkku kultapöllö, sen uskotaan saalistavan monenlaisia eläimiä pudottautumalla oksalta saaliinsa kimppuun.
Sillä on kaksi alalajia:
Alatornio-Haaparannan piiri
Alatornio-Haaparannan piiri sijaitsee Haaparannan kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Haaparannan kunnan piirit
Fahrenheit 451 (vuoden 2018 elokuva)
Fahrenheit 451 on Ramin Bahranin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2018. HBO-maksukanavan tuottama elokuva on tulevaisuusdystopia, joka perustuu Ray Bradburyn samannimiseen tieteisromaaniin vuodelta 1953. Ensimmäisen ja tunnetumman elokuvaversion kirjasta ohjasi François Truffaut vuonna 1966.
Bahranin versiossa pääosia, palomies Guy Montagia näyttelee Michael B. Jordan ja tämän esimiestä Michael Shannon.
Punaotsamaki
Punaotsamaki (Eulemur rufus) on Madagaskarin saarella elävä makilaji. Vuoteen 2001 asti lajia pidettiin tavallisen ruskomakin (E. fulvus) alalajina, minkä jälkeen se luokiteltiin omaksi lajikseen.
Punaotsamaki painaa 1–6 kg. Sen pää ja vartalo ovat yhteensä 40-48 cm pitkät, häntä 45-55 cm. Uros ja naaras ovat aivan eri väriset. Uros on vihertävänharmaa, naaras selkäpuolelta punaruskea vatsapuolelta oranssinsävyinen.
Punaotsamaki elää Madagaskarin kuivissa lehtimetsissä. Sitä on tavattu myös lepäämässä mangroveissa.
Mil Mi-24
Mil Mi-24 on entisessä Neuvostoliitossa ja nykyisin Venäjällä valmistettava raskas taisteluhelikopteri. Mi-24 on yksi nykyajan suurikokoisimmista ja laajimmin käytetyistä taisteluhelikoptereista, ja se on palveluskäytössä yli 30 maan ilmavoimissa, lähinnä Itä-Euroopan ja kolmannen maailman valtioissa.
Mi-24 tunnetaan Venäjän ilmavoimissa koodinimellä ”Krokodil”, mikä viittaa helikopterin väritykseen ja muotoiluun. Sotilasliitto Natossa helikopterille on annettu tunnusnimeksi ”Hind”. Vientiversiot tunnetaan nimillä Mi-25 (Hind-D) ja Mi-35 (Hind-E).
Suurikokoisuutensa ja raskaan aseistuksensa vuoksi neuvostoliittolaiset sotilaslentäjät viittasivat helikopteriin ”lentävänä panssarivaununa”. Kopterin erikoisuutena on että ohjus- ja rakettiaseistuksen lisäksi se voi myös kuljettaa sotilaita tai laskuvarjomiehiä.
Yleistietoa
pienoiskuva|vasen|Neljä Mil Mi-24 -kopteria muodostelmassa. pienoiskuva|vasen|Mil Mi-24D Hindin ohjaamo. Mi-24 on kaksimoottorinen taisteluhelikopteri, joka suunniteltiin tukemaan ja kuljettamaan maajoukkoja. Helikopteri on erittäin kestävä ja on käytännössä vahingoittumaton käsiaseiden tulitukselle. Kopterin ainoa varsinainen heikko kohta on sen panssaroimaton peräroottori.
Kopterin ohjaamo muodostuu kahdesta peräkkäisestä kuplamaisesta kuomusta, paitsi aikaisemmissa versioissa, joissa on vain yksi V:n muotoinen kuomu. Ohjaamo on paineistettu, minkä tarkoitus on suojella lentäjiä kemiallisilta aseilta. Ensimmäisissä koptereissa ohjaamossa oli erittäin huono näkyvyys, minkä seurauksena kopteri täytyi suunnitella uudestaan. Alun perin ohjaamon varustus oli hyvin pelkistetty, mutta kopterin uudemmissa malleissa on nykyisin GPS-paikannin ja kehittyneet sensorijärjestelmät. Varhaisissa Mi-24 on nykypäivän standardeihin verrattuna melko alkeelliset LLTV-sensorit, jotka tarjosivat helikopterille pimeätaistelukykyä. Tätä on parannettu myöhemmissä versioissa FLIR-järjestelmillä.
Mi-24 on aseistettu versiosta riippuen erilaisilla konekivääreillä tai tykeillä. Ensimmäiset versiot oli aseistettu 23 mm tykillä. Se vaihdettiin kuitenkin gatling-tyyppiseksi 12,7 mm neljäpiippuiseksi sähkömoottorilla toimivaksi konekivääriksi. Myöhemmät mallit on aseistettu kaksiputkisella 30 mm tykillä. Mi-35:ssa on 30 mm tykki. Kopterin aseistus vaihtelee tehtävän mukaan ja koostuu erilaisista aseista pommeista ja ohjuksista. Useimmista taisteluhelikoptereista poiketen Mi-24:ssa on matkustamotila, jossa on tila kahdeksalle sotilaalle tai esimerkiksi neljille paareille.
Historia
Mi-24 suunniteltiin 1960-luvun loppupuolella, jolloin Neuvostoliitto halusi yhdistää silloisten sotilashelikopterien taistelu- ja kuljetusominaisuudet. Kopterin suunnitteli Mihail Mil, joka sai rakennepiirrokset valmiiksi vuonna 1967. Ensimmäinen prototyyppi rakennettiin samana vuonna ja sen ensilento oli vuonna 1969. Sotilaskäyttöön kopteri otettiin vuonna 1972.
Mi-24 osallistui sotatoimiin ensimmäistä kertaa Ogadenin sodassa, jossa ne toimivat Neuvostoliiton tukeman Etiopian puolella ja karkottivat Etiopian maaperälle tunkeutuneet somalialaiset joukot. Vietnam käytti 1978 taistelukoptereita sodassa Kambodžaa hallitsevia punaisia khmerejä vastaan.
Afganistanin sisällissota
Mi-24 -koptereilla oli merkittävä rooli Neuvostoliiton puolella Afganistanin sisällissodassa 1979–1989. Afganistanin karun ja kallioisen maaston vuoksi Neuvostoliittoa vastustavat mujahideen-sissitaistelijat eivät kyenneet piiloutumaan koptereilta, eikä heillä ollut riittävää ilmatorjunta-aseistusta. Koska mujahideenit olivat huonosti aseistettuja, kopterit kohtasivat vain vähäistä vastarintaa. Yleensä kopterit toimivat tukemassa sotilaita ja panssarivaunuja, mutta toisinaan ne suorittivat hyökkäyksiä mujahideenien asemia vastaan. Kopterit kykenivät tehokkaasti pommittamaan viholliskohteita ja kuljettamaan neuvostosotilaita paikasta toiseen, minkä vuoksi neuvostokomentajat pitivät niitä suuressa arvossa. Kertoman mukaan mujahideenit vihasivat koptereita niin paljon, että he alkoivat kutsua niitä ”paholaisen vaunuiksi”.
1980-luvulta 2000-luvulle
Irakin-Iranin sodan aikana Irak käytti Mi-24 -koptereita Irania vastaan, jolloin syntyi rajuja ilmataisteluita niiden ja Iranin ilmavoimien AH-1J SeaCobrien välillä. Myöhemmin Irak käytti koptereita Kuwaitin miehityksessä ja Persianlahden sodassa. Irakin sodan aikana irakilaiset Mi-24:t eivät koskaan ehtineet taistelutoimiin, mutta Irakiin lähetetyillä puolalaisjoukoilla oli käytössään kuusi Mi-24 -kopteria, joista yksi putosi 18. heinäkuuta 2006 Al-Diwaniyahissa.
Neuvostoliiton romahdettua Venäjä on käyttänyt Mi-24 -koptereita sekä ensimmäisessä että toisessa Tšetšenian sodassa. Sotien aikana kopterit ovat Afganistanin sodan tavoin osoittautuneet haavoittuviksi ilmatorjuntaohjuksille, mutta kopterien putoamisiin ovat liittyneet myös huollon puute, kopterien ikääntyminen ja lentäjien kokemattomuus. Suomen lähistöllä venäläisiä Mi-24 -koptereita on Alakurtin sotilastukikohdassa.
Mi-24 -taisteluhelikoptereita on myös käytetty muiden muassa Sri Lankan sisällissodassa, 1991–1995 Kroatian sodassa, 1996–1999 Kosovon sodassa, 1991–2002 Sierra Leonen sisällissodassa, 2006 Somalian sodassa ja 2014 Krimin miehityksessä.
Muunnelmat
Kopterin muunnelmia:
Guatemalan kansalliskirjasto
Guatemalan kansalliskirjasto on Guatemalan pääkaupungissa Guatemalassa toimiva maansa kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto perustettiin 29. lokakuuta 1879.
Iridosykliitti
Iridosykliitti on silmän suonikalvon tulehdus.
Syyt
Usein silmän altistuminen kemikaaleille voi aiheuttaa iridosykliitin. Iridosykliitti on "tyyppisairaus" reumapotilailla. Mekanismia ei tarkasti tunneta, mutta muualla elimistössä oleva tulehdus (reuma) aiheuttaa silmään tulehduksen. Iriitti liittyy varsinkin selkärankareumaan ja lasten reumaan.
Hoito
Voidaan hoitaa tehokkaasti tropaanialkaloideilla ja steroideilla
Värikalvon paikallaan pitämiseen ja kivun lievittämiseen käytetään tropaanialkaloideja, erityisesti skopolamiinia ja atropiinia. Tulehduksen helpottamiseen käytetään steroideja, prednisolonia ja deksametasonia.
Katso myös
Iridocyclitis
Tiibetin lippu
right|220px|thumb|Tiibetin lippu thumb|right|Tiibetin lippuja sotilasparaatissa Lhasassa vuonna 1938 thumb|right|Tiibetissä 1920-luvun alussa kuvattu lippuversio thumb|right|Tiibetin Chushi Gangdruk -vapautusarmeijan lippu 1957-1974 thumb|right|Tiibetin lippuja Zürichissä huhtikuussa 2010 järjestetyssä mielenosoituksessa
Tiibetin lippu oli itsenäisen Tiibetin valtio- ja sotalippu. Nykyisin lippu on käytössä tiibetiläisten kansallislippuna. Sitä käyttää myös Intiassa toimiva Tiibetin pakolaishallitus.
Kiinassa Tiibetin lipun hallussapito ja julkinen liputtaminen on kielletty, koska sen katsotaan olevan separatismin symboli. Lippu myös sensuroidaan pois kiinalaisessa mediassa, ja lippua esittävä kuva esimerkiksi kännykässä johtaa pidätykseen.
Historia
Nykymuotoinen Tiibetin lippu on ollut käytössä Tiibetin de facto itsenäisyyden ajasta vuosista 1912–1951 alkaen. Sen keskeinen symboliikka, muun muassa lumileijona, peräytyy kuitenkin 600-luvulle kuningas Songtsen Gambon hallituskauteen. Itsenäisessä Tiibetissä lippua käytettiin alun perin sotilaslippuna. Valtiolippuna se tuli käyttöön mahdollisesti 1920-luvun kuluessa. Toisaalta eräiden tietojen mukaan lippua olisi käytetty pelkästään sotalippuna 13. dalai-laman hallintokauden loppuun, 1930-luvun puoliväliin saakka.
Lippua ja sen käyttöä koskevat tiedot ovat itsenäisyyden ajalta hajanaisia ja epävarmoja, sillä Tiibet harjoitti eristäytymispolitiikkaa, ei hakenut itsenäisyydelleen kansainvälistä tunnustusta eikä liittynyt Kansainliittoon tai muihin kansainvälisiin järjestöihin. Lisäksi Kiinan kansantasavallan ja aiemmin myös kansallisen Kiinan johdonmukaisena pyrkimyksenä on myöhemmin ollut ja on edelleenkin Tiibetin itsenäisyyden ja sen symbolien kyseenalaistaminen. Molemmat tekijät on syytä huomioida Tiibetin lipun itsenäisyyden aikaista historiaa koskevia tietoja tulkittaessa. Nykymuotoinen (tai ainakin sitä muistuttava) lippu mainitaan kuitenkin Ranskan ulkoministeriön raportissa vuodelta 1920 Tiibetin valtiolipuksi, Tiibetin valtuuskunta käytti lippua niin ikään vuonna 1947 osallistuessaan New Delhissä pidettyyn kansainväliseen Aasia-kokoukseen. Suomessa vuonna 1949 julkaistussa Otavan koulukartastossa (samoin kuin kartaston uusintapainoksissa aina vuoteen 1966 saakka) lippu esiintyy itsenäisten valtioiden lippuluettelossa Tiibetin kansallislippuna. Vuonna 1957 julkaistussa Mitä-Missä-Milloin 1958 Kansalaisen vuosikirjassa lippu puolestaan esitetään Tiibetin kauppalippuna.
Lipun mittasuhteita, värejä tai kuvioita ei itsenäisessä Tiibetissä koskaan vahvistettu. Kommunistisen Kiinan joukot valtasivat Tiibetin vuosien 1950-1951 sodassa ja vuonna 1951 Tiibetin ja Kiinan kansantasavallan edustajat solmivat 17-kohtaisen sopimuksen, jolla Tiibetin hallitus tunnusti Kiinan suvereniteetin Tiibetissä. Käytännössä kommunistinen Kiina ei puuttunut aluksi radikaalisti Länsi-Tiibetin sisäiseen hallintojärjestelmään. Dalai-laman hallinto jatkoi toimintaansa ja myös Tiibetin lipun käyttö sallittiin vuoden 1959 Tiibetin kansannousuun saakka. Kansannousun kukistuttua dalai-lama seuraajineen pakeni Intiaan.
Symboliikka
Lipun alareunan valkoinen kolmio kuvaa lumipeitteistä Himalajan vuoristoa, jossa Tiibet sijaitsee. Kaksi tyyliteltyä lumileijonaa taas viittaavat hengellisen ja maallisen vallan keskinäiseen harmoniaan. Leijonat kannattelevat jalokiveä, joka kuvaa buddhalaista filosofiaa. Kiven yläpuolella on kolme loistavaa jalokiveä jotka kuvaavat Buddhaa, dharmaa ja sanghaa. Huipun takaa loistaa aurinko, joka on onnen, vapauden ja hyvinvoinnin symboli. Auringosta lähtevät 12 sädettä puolestaan kuvaavat Tiibetin alkuperäisiä heimoja. Lipun värit taas viestivät lippua suojelevista nais- ja miespuolisista jumalolennoista. Buddhan aatteiden leviämistä lipussa edustaa kolme kultaista reunustaa.
Lipun värejä, kuvioita tai mittasuhteita ei ole koskaan virallisesti vahvistettu, yleensä käytössä olevat liput ovat mittasuhteiltaan 2:3 tai 5:8, mutta muunkinlaisia käytetään.
Pierce the Veil
1998–2006
Pierce The Veilin perustivat Vic ja Mike Fuentes vuonna 1998 nimellä Early Times. Heidän ensimmäinen julkaisunsa oli nimeltään No Turning Back ja sisälsi 11 raitaa. Julkaisu levisi nopeasti ja Early Times sai nopeasti ensimmäiset pienet keikkansa. Nopean suosion nojalla he julkaisivat neljä raitaa sisältävän nimettömän EP:n. Tämän jälkeen he äänittivät Roots Beneath Idelas nimisen EP:n. Equal Vision Records:in omistaja Steve Reddy tarjosi levytyssopimusta veljeksille ja näin veljekset siirtyivät tälle levy-yhtiölle. He joutuivat muuttamaan yhtyeensä nimen tekijänoikeus syistä Early Time:sista Before Today:ksi ja julkaisivat albumin nimeltä A Celebration Of An Ending. Tämä albumi sisälsi kolme uudelleen äänitettyä raitaa Roots Beneath Idelas:lta. Levyn tuottajana toimi Jeff Forest.
2006–2009
Syksyllä 2006 Joe Tancil (kitara) ja Mithcell Ballatore (basso) jättivät yhtyeen. Jäljelle jääneet Vic ja Mike Fuentes jatkoivat kirjoittamista ja saivat luoduksi materiaalia uutta pitkäsoittoa varten. Veljekset äänittivät uuden albumin itse tuottaja Casey Bates:n kanssa, vaikka olivatkin vielä Equal Vision Records:illa. Veljekset julkaisivat toisen albumin nimeltään A Flair For The Dramatic 26. toukokuuta 2007 uuden nimen alla: Pierce The Veil. Nimi on yksi A Celebration Of An Ending:n raita. Pian Pierce The Veil sai kaksi jäsentä lisää: Tony Perryn (kitara) ja Jaime Preciadon (basso).
Pierce The Veil kiersi ahkerasti kolme kuukautta A Flair For The Dramatic:n julkaisun jälkeen. He kiersivät yhtyeiden A Day To Remember, Chiodos, Emery, From First To Last, Mayday Parade ja The Devil Wears Prada kanssa. He olivat myös Vans Warped Tour:lla 2008. Pierce The Veilin ensimmäinen oma kiertue oli nimeltään The Delicious Tour ja oli loka-marraskuussa 2008. Mukana olivat Breathe Carolina, Emarosa ja Four Letter Lie. Pierce The Veil esiintyi myös yhtyeiden Bring Me The Horizon, Cancer Bats, Four Letter Lie ja Thursday kanssa Taste Of Chaos nimisellä kiertueella vuonna 2009.
2009–2011
Elokuussa 2009 Pierce The Veil ilmoitti työstävänsä seuraavaa albumiaan. Muutaman kuukauden kuluttua yhtye julkaisi seuraavan pitkäsoittonsa nimen: Selfish Machines. Laulaja Vic Fuentes sanoi, että nimi viittaa ihmisen luonteeseen olla ns. eläimellinen ja jokainen yrittää piilottaa nämä luonteenpiirteensä, mutta heidän oikeasti pitäisi oppia hyväksymään ne. Olemme kaikki itsekkäitä koneita ja meillä on taipumus haluta, rakastaa ja ottaa ("The title refers to human nature and the animal-like qualities inside all of us that we try and hide, but should just learn to accept. We are all selfish machines and we all have natural tendencies to want, love, and take.") Selfish Machines julkaistiin 21. toukokuuta 2010 Equal Vision Records:n kautta. Pierce The Veil soitti levynsä julkaisemisen jälkeen Never Say Never, Bamboozle Left, South By Southwest ja Vans Warped Tour festivaaleilla. He olivat myös Attack! Attack! nimisen yhtyeen kanssa kiertuuella Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Pierce The Veil kiersi Japanissa, jonka jälkeen tekivät kiertueen nimeltä This Is A Family Tour yhtyeiden Of Mice & Men, In Fear And Faith, Emmure ja Attack! Attack! kanssa. Vuoden 2011 maalis-huhtikuun Pierce The Veil kiersi yhtyeiden A Day To Remember, Bring Me The Horizon ja We Came As Romans kanssa. He myös tekivät kiertueen Escape the Fate:n kanssa.
2011–nykyhetki
Pierce The Veil saapui ensimmäistä kertaa Suomeen Bring Me The Horizonin lämmittelijäksi 7–8. joulukuuta 2013 Oulun Club Teatrialle ja Helsingin Circukseen.
In pectore
Paavi voi päättää pitää kardinaalinimityksen salaisena, mikäli: Kummassakin tapauksessa kyse on alueista, jotka ovat vihamielisiä katolilaisuudelle tai kristinuskolle yleensä tai kielteisiä uskonnollisuudelle sinänsä. Kardinaaleja in pectore arvellaan nimitetyn Kiinan kansantasavallan, Neuvostoliiton ja entisten Itä-Euroopan kansandemokratioiden alueelle.
Edellisen kerran kardinaalien in pectore henkilöllisyys jäi salaiseksi vuonna 1963, jolloin paavi Johannes XXIII kuoli julkistamatta kolmea salaista kardinaalia, jotka hän oli nimittänyt 1960. On kuitenkin arveltu heidän olleen Prahan arkkipiispan Josef Beranin (1888-1969), romanilaisen Cluj-Gherian piispan Iuliu Hossun (1885-1970) ja ukrainalaisen Lvovin suurarkkipiispan Josif Slipyjin (1892-1984). Johannes XXIII:n seuraaja Paavali VI ilmoitti Iuliu Hossun kuoleman jälkeen nimittäneensä tämän kardinaaliksi in pectore.
Albert Wendt
thumb|right|Albert Wendt
Albert Wendt (s. 27. lokakuuta 1939 Apia) on samoalainen kirjailija.
Wendt syntyi samoalaisperheeseen, jolla oli saksalais- ja englantilaisjuuret. Hän opiskeli Uudessa-Seelannissa Ardmoren opettajakorkeakoulussa (1958–1959) ja Wellingtonin Victoria-yliopistossa, josta valmistui humanististen tieteiden maisterina vuonna 1964. Tämän jälkeen hän opetti toisen asteen opetusta tarjoavassa Samoa Collegessa vuosina 1965–1969 ja toimi sitten sen rehtorina vuoteen 1973. Vuonna 1974 Wendt pääsi professoriksi Etelä-Tyynenmeren yliopistoon Fidžille. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti yliopiston sivuhaaran Samoalle ja toimi siellä professorina sekä hallinnoijana. Wendtillä oli vuosina 1988–2006 professuuri Aucklandin yliopistossa ja vuosina 2004–2008 Havaijin yliopistossa.
Wendtin teoksissa on yhdistelty polynesialaisia kerrontaperinteitä nykyaikaiseen kirjalliseen fiktioon. Hänen ensimmäisenä romaaninaan ilmestyi vuonna 1973 Sons for the Return Home, josta tehtiin elokuvaversio vuonna 1979. Vuonna 2010 mytologiapohjainen eepos The Adventures of Vela (2009) palkittiin Commonwealth Writers' Prizella parhaana kirjaana Kaakkois-Aasian ja Etelä-Tyynenmeren kategoriassa. Wendtin tuotantoon kuuluu romaanien ohella esimerkiksi monia novelli- ja runokokoelmia. Vuodelta 2004 on näytelmä The Songmaker's Chair. Wendt sai vuonna 2012 Pääministerin palkinnon kirjallisista saavutuksista fiktiokategoriassa, ja hän sai Uuden-Seelannin ritarikunnan arvon vuonna 2013. Hänen elämäntarinaansa kuvattiin dokumentissa The New Oceania vuonna 2005.
Saint-Jacques-des-Blats
Saint-Jacques-des-Blats on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee 1855 metriä korkean Plomb du Cantalin vuoren juurella, joka on Ranskan keskiylängön toiseksi korkein vuori.
Nikola Petrović-Njegoš
thumb|Nikola Petrović-Njegoš [[Pariisissa vuonna 1990.]] Nikola Petrović-Njegoš (s. 7. heinäkuuta 1944 Miehitetty Tšekkoslovakia) on Montenegron kruununtavoittelija.
Nikola nauttii suosiota Montenegron monarkistien keskuudessa. Nikola tuki Montenegron itsenäisyyttä ja hänellä on oikeus kruunuun. Montenegrossa puhutaan yleisesti monarkian palauttamisesta, jolloin Nikola voisi nousta hallitsijaksi.
Nikola on Mihail Petrović-Njegošin lapsi. Hänen äitinsä oli Geneviève Prigent (1919–1991). Vanhemmat erosivat vuonna 1949. Nikola meni naimisiin Francinen (s. 27. tammikuuta 1950 Casablancassa Marokossa) kanssa Trebeurdenissa Côtes-du-Nordissa 27. marraskuuta 1976.
Montenegron itsenäistyttyä kesäkuussa 2006 Nikola voitaisiin asettaa ehdolle Montenegron perustuslailliseksi hallitsijaksi, mutta näin ei ole tehty. Nikolan vanhin poika Boris Petrović-Njegoš on myös nykyinen kruununtavoittelija.
Vuonna 2011 parlamenttiin tuotiin ehdotus, jossa perheelle palautettaisiin osa arvonimeä ja omaisuutta, ja lupa toimia epäpoliittisissa hallinnollisissa tehtävissä.
Fermin paradoksi
thumb|[[Arecibon radioteleskooppi|Arecibon radioteleskoopilla vuonna 1974 lähetetty radioviesti.]] Fermin paradoksi on astrobiologiaan, älyllisen elämän olemassaoloon liittyvä paradoksi ja astrobiologian kulmakivi. Se voidaan muotoilla seuraavasti: jos maailmankaikkeudessa on muuta älyllistä elämää kuin ihmiskunta, miksi tätä ei ole havaittu? Pelkästään omassa galaksissamme Linnunradassa pitäisi olla miljardeja ja taas miljardeja planeettoja, ja jo suhteellisen alkeellisella tekniikalla koko Linnunradan olisi pitänyt jo olla asutettuna 5–50 miljoonassa vuodessa eli maailmankaikkeuden ikään nähden hyvin lyhyessä ajassa.
Paradoksi on saanut nimensä fyysikko Enrico Fermin aikoinaan esittämästä kysymyksestä "Missä kaikki ovat?".
Havuloiskärsäkäs
Havuloiskärsäkäs (Anthribus nebulosus) on typpykärsäkkäiden (Anthribidae) heimoon kuuluva loiskärsäkässuku. Aikuinen havuloiskärsäkäs on kooltaan 2,5 – 4 mm ja sillä on lyhyt kärsä. Lajin peitinsiivet ovat valkotäpläiset ja etuselän takareuna mutkittelee aaltomaisesti ja siinä esiintyy vaalea ristikkokuvio. Havuloiskärsäkkään toukat elävät kuusissa ja syövät ravinnokseen kilpikirvoihin kuuluvia lajeja kuten Eulecanium tiliae ja Physokermes hemicryphus. Aikuisia havuloiskärsäkkäitä löytyy puunrunkojen lisäksi myös tuomien ja pihlajien kukista.
Havuloiskärsäkästä esiintyy Suomen lisäksi ainakin Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Kompleksikonjugaatti
thumb|right|200px|Luku z ja sen kompleksikonjugaatti \bar{z} kompleksitasolla, jossa siis Im tarkoittaa luvun imaginaariosaa ja Re reaaliosaa.
Kompleksiluvun
kompleksikonjugaatti on
missä i on imaginaariyksikkö.
Määritelmästä seuraa, että liittolukujen summa ja tulo ovat reaalilukuja
Jos kompeksiluku on esitetty polaarimuodossa Eulerin kaavan avulla, eli niin sen kompleksikonjugaatti on
Kirjallisuutta
Комплексное число
Lännenkäpinkäinen
Lännenkäpinkäinen (Lobotos lobatus) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Lännenkäpinkäistä tavataan Norsunluurannikolla, Ghanassa, Guineassa, Liberiassa ja Sierra Leonessa. Sen kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä. Laji on vähenemässä nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Elinympäristö
Lännenkäpinkäinen elää alankojen sademetsissä korkeiden puiden latvuskerroksissa. Sen elinympäristöt sijaitsevat alle 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Se elää joskus jokien läheisyydessä ja myös avoimissa suometsissä. Se kestää jonkin verran elinympäristöjen muutoksia.
Ravinto
Lännenkäpinkäinen käyttää ravinnokseen perhosentoukkia, heinäsirkkoja sekä pieniä mustia siemeniä.
Maa hehkuu
Maa hehkuu on Pronssisen Pokaalin vuonna 2000 julkaistu kolmas ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi.
Kappaleet
Sävellykset Tomi Sivenius ja Jouni Hynynen, sanoitukset Tomi Sivenius, sovitukset Pronssinen Pokaali/Mara Salminen.
Suru soittaa
Julkaistu 1999.
Annikki Tähti
Airi Annikki Tähti (vuosina 1959–1978 Tähti-Tiensuu; 5. joulukuuta 1929 Helsinki – 19. kesäkuuta 2017 Vantaa ) oli suomalainen iskelmälaulaja. Hän aloitti uransa vuonna 1952. Hänen ohjelmistonsa sisälsi eri tyylilajeja laulelmista swingiin ja valsseista latinalaisrytmeihin.
Ura
Ennen iskelmäuraansa Annikki Tähti oli työssä Helsingissä Siemensin palkkakonttorissa. Yhtiön puhelinkeskuksen hoitaja järjesti Tähdelle tämän tietämättä joulun alla 1950 tapaamisen George de Godzinskyn kanssa. De Godzinskyn parin vuoden valmennuksen jälkeen Tähden ura iskelmälaulajana käynnistyi. Talvella 1954 Tähti solmi levytyssopimuksen juuri toimintansa aloittaneen Scandia-levy-yhtiön kanssa. Hänen ensimmäinen menestyslevynsä oli San Remon musiikkifestivaalin voittosävelmä ”Laulu kahdesta pennistä”, jonka tekstin Saukki käänsi suomeksi ja jota myytiin yli 18 000 kappaletta.
Tähden läpimurtolevytys, Erik Lindströmin säveltämä ja Aili Runnen sanoittama valssi ”Muistatko Monrepos’n”, ilmestyi 1955 ja siitä tuli ensimmäinen kultaa myynyt levy Suomessa. Erik Lindström kertoi myöhemmin, että ”Muistatko Monrepos'n” oli alun perin tarkoitettu täytekappaleeksi Pieni sydän -levyn B-puolelle, mutta se nousi ylivoimaisesti suositummaksi. Lindströmin mukaan levyä myytiin parhaimmillaan tuhat kappaletta päivässä, ja levypuristamossa tehtiin töitä kolmessa vuorossa. 1950-luvun lopulla suosioon nousivat unkarilaiset ja unkarilaistyyliset iskelmät, ja kesällä 1958 Tähden levyttämä, Jaakko Salon sovittama ja Saukin sanoittama vauhdikas foksi ”Budapestin yössä” pysyi levytilaston kärjessä kuusi viikkoa. Kappaleen viulusoolon soitti Per-Erik Förars.
Muita Tähden tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Balladi Olavinlinnasta” ja ”Kuningaskobra”, jotka niin ikään ylsivät kultalevyyn 1950-luvulla, ”Laulu kahdesta pennistä” sekä ”Pieni sydän”. Huomattava osa hänen levyttämistään kappaleista on ollut Sauvo Puhtilan (Saukki) sanoittamia. Tähti oli naimisissa orkesterinjohtaja Pentti Tiensuun kanssa. Heillä oli yksi poika, Jukka Tiensuu (1960–2014 ).
Tähti esiintyi ensimmäisen kerran 22 vuoden iässä elokuvassa Kaksi hauskaa vekkulia laulaen ensimmäisen levytyksensä ”Onnen sävel”. Tähti on ollut laulusolistina Onni Gideonin orkesterissa 1954–1956, Erik Lindströmin orkesterissa 1956–1957 ja Pentti Tiensuun yhtyeessä 1957–1967. Muutaman levyn Annikki Tähti teki myös Kullervo Linnan Humppa-Veikkojen kanssa 1960-luvun alussa. Hänen laulunopettajinaan ovat toimineet George de Godzinsky sekä Ellen Rask. Alkuaikoinaan Tähti esiintyi myös Brita Koivusen kanssa. Hänen uransa jäi äitiyden myötä pitkälle tauolle vuonna 1960. Hän kuitenkin teki paluun vuonna 1978. Tähti esiintyi vuonna 2002 Aki Kaurismäen elokuvassa Mies vailla menneisyyttä, jossa hän lauloi kappaleen ”Muistatko Monrepos'’n”. Tämä nosti hänen laulajanuransa uuteen nousuun. Tähden taiteilijanura kesti yli 50 vuotta.
Annikki Tähti ja Toivo Kärki olivat eri levyfirmoissa, mutta Tähti levytti kuitenkin jokusen Kärjen kappaleen: vuonna 1967 tangot "Tule hiljaa" ja "Joka ainoa hetki" Kalevi Nyqvistin sovituksina ja vuonna 2003 ennenjulkaisemattoman foxtrotin "Elämän sävel" Yrjö Hjeltin sovituksena. Vuonna 2001 Tähti esiintyi Vääksyssä Maarit Niiniluodon vetämässä Toivo Kärki -konsertissa ja lauloi kappaleet "Äidin syntymäpäivä" ja "Muratin peittämä akkuna".
Yksityiselämä
Annikki Tähti vietti lapsuutensa Helsingin Kalliossa. Kahdeksanvuotiaana hän joutui lähtemään sodan vuoksi väliaikaisesti Keski-Suomeen. Hän asui Vantaan Martinlaaksossa kolmenkymmenen vuoden ajan. Tähti tunnettiin absolutistina. Hän vietti 50-vuotistaiteilijajuhlansa vuonna 2003.
Laulajanuransa hiljaisempina aikoina hän työskenteli Muusikkojen Liiton toimistossa ja ajoi aktiivisesti muusikkojen etuja. Keväällä 2008 Annikki Tähti sai aivoinfarktin, jonka jälkeen hän ei enää ollut julkisuudessa, eikä esiintynyt. Vaikka Tähti asui edelleen kotonaan Martinlaaksossa, hän joutui liikkumaan pyörätuolin avulla; vielä ennen aivoinfarktia hän kykeni ajamaan itse omalla autollaan keikoille.
Tähti vietti viimeiset vuotensa vantaalaisessa hoivakodissa. Hänen ainut lapsensa oli kuollut jo kolme vuotta aiemmin, joten hänellä ei enää ollut lähisukulaisia, eikä häneltä jäänyt myöskään paljoa omaisuutta. Tähti haudattiin ystävien keräämillä varoilla Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.
Palkinnot ja tunnustukset
Vuonna 1992 Tähti sai Vantaan kulttuuripalkinnon ja vuonna 1998 Erikois-Emman. Vuonna 2003 Annikki Tähdelle myönnettiin naislaulajille tarkoitettu historian toinen Anna-Liisa-palkinto Asikkalan Vääksyn Toivo Kärki -tapahtumassa. Samana vuonna hän sai Savonlinna-mitalin. Hänelle myönnettiin myös Suomen Leijonan Ritarikunnan ritarimerkki.
Vuonna 2004 järjestetyssä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Tähti sijoittui 89. tilalle kirjailija Erno Paasilinnan ja pop-muusikko Antti Tuiskun kanssa.
Turun Korjaustelakka
Turun Korjaustelakka Oy (Turku Repair Yard Ltd) on vuonna 1989 perustettu Naantalin Luonnonmaalla toimiva Pohjois-Euroopan suurin kuivatelakka. Telakka työllistää noin 100 työntekijää ja lisäksi 250–300 alihankkijaa. Telakka korjataan muun muassa autolauttoja ja säiliöaluksia, mutta myös pienempiä kalastus- ja sota-aluksia. Telakan tärkeimmät asiakkaat ovat Viking Line, Tallink, Neste ja Suomen valtion jäänmurtajat. Vuosittain telakalla korjataan 80–100 alusta. Korjausten lisäksi Turun Korjaustelakan toimenkuvaan kuuluu alusten muuttaminen, kuten pidennykset ja maalaukset.
Telakka pystyy vastaanottamaan laivoja Aframax-luokkaan saakka. Kuivatelakan mitat metreinä ovat: pituus 265, leveys 70 ja syvyys 7,9. Uiva telakka: pituus 101, leveys 21,6 ja syvyys 6. Lisäksi laituria on useita satoja metrejä. Telakalla on useita nostureja, joista suurimpien nostokyky on 150 tonnia, 100 tonnia ja 2 × 30 tonnia.
Yrityksellä on lisäksi Helsingissä Suomenlinnan telakka, jossa on pienempi kuivatelakka, jonka pituus on 120 metriä, leveys 20 m ja syvyys 5,8 m. Suomenlinnan telakan liikevaihto on noin 1 % verrattuna Naantalin telakkaan. Se on ainoa kuivatelakka Suomessa Hangon itäpuolella. Se korjaa pääasiassa merivoimien ja rajavartiolaitoksen aluksia, mutta myös paikallisia laivoja, hinaajia ja Saimaalla liikennöiviä aluksia. Lisäksi Turun Korjaustelakka omistaa laivojen pintakäsittelyyn erikoistuneen naantalilaisen LTT-Tekniikka Oy:n.
Turun Korjaustelakka siirtyi virolaisen BLRT Groupin haltuun vuonna 2007.