cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tšekkoslovakia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Tšekkoslovakia osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1983, 1987 ja 1991. Maa saavutti MM-kisahistoriansa aikana yhteensä 11 mitalia, joista neljä oli kultaisia. Helsingin MM-kisoissa 1983 Tšekkoslovakia saavutti yhdeksän mitalia ja sijoittui mitalitilastossa neljänneksi. Roomassa 1987 se jäi ilman kultamitalia ja Tokiossa 1991 kokonaan ilman mitalia. Vuoden 1991 jälkeen maan urheilijat ovat edustaneet Tšekkiä ja Slovakiaa.
Tšekkoslovakian edustajina maailmanmestaruuden saavuttivat Jarmila Kratochvílová, joka voitti Helsingissä 400:n ja 800 metrin juoksut, sekä kiekonheittäjä Imrich Bugár ja kuulantyöntäjä Helena Fibingerová. Tšekkoslovakian MM-mitalisteista Jan Železný voitti Tšekin edustajana kolme maailmanmestaruutta.
Ramona Kühne
Ramona Kühne (s.31. tammikuuta 1980 Berliini, Saksan liittotasavalta) on saksalainen ammattinyrkkeilijä, jolla on hallussaan WIBF:n, WBO:n ja WBF:n mestaruusvyöt ylemmässä höyhensarjassa. Hän voittanut ammattilaisuransa 24 ottelusta 23 ja niistä kahdeksan tyrmäyksellä.
Honoré IV
Honoré IV (17. toukokuuta 1758 Pariisi – 16. helmikuuta 1819 Monaco) oli kuudes Monacon ruhtinas 12. maaliskuuta 1795 – 16. helmikuuta 1819. Hän oli Honoré III:n ja Maria-Caterina di Brignole-Salen ainoa poika. Vallankumouksen jäljiltä Monaco oli ollut Ranskan hallinnassa vuodesta 1793. Napoleonin kukistumisen jälkeen, Wienin kongressin päätöksellä hän otti Monacon hallintaansa 1814. Samalla Monacosta tehtiin Sardinian kuningaskunnan protektoraatti.
Honoré IV meni naimisiin Louise Félicité Victoire d'Aumont Mazarinin kanssa Pariisissa 15. heinäkuuta 1777. Pariskunta erosi vuonna 1798. Heillä oli kaksi poikaa, Monacon ruhtinaat Honoré V (1778 - 1841) ja Florestan I (1785 - 1856)
Franz Böckli
Böckli voitti Loosduinenin MM-kisoissa 1899 vapaakiväärin pystyasennon tuloksella 315.
Böckli ampui vuonna 1899 vapaakiväärin 40 laukauksen pystyasennossa maailmanennätyksen 315. Tulos oli 17 pistettä parempi kuin Achille Parochen edellsenä vuonna ampuma edellinen ennätys. Böcklin ennätys pysyi voimassa kuusi vuotta, kunnes Paul van Asbroeck rikkoi sen vuonna 1905.
Syvä uni (vuoden 1978 elokuva)
Syvä uni (The Big Sleep) on Michael Winnerin ohjaama elokuva vuodelta 1978. Elokuvan pohjana on Raymond Chandlerin romaani Syvä uni vuodelta 1939. Samasta aiheesta ohjasi elokuvan jo aiemmin myös Howard Hawks (Syvä uni, 1946).
Elokuvassa Philip Marlowea näytteli Robert Mitchum ja kenraali Sternwoodia James Stewart. Tapahtumat sijoitettiin 1940–luvun Kalifornian sijasta kuvausajankohdan Lontooseen.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen valittaa, ettei Englantiin siirretty Marlowe-tarina löydä oikeaa olomuotoaan. Hän antaa tälle Syvän unen versiolle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Syvä uni (vuoden 1946 elokuva)
pienoiskuva|[[Humphrey Bogart ja Lauren Bacall elokuvassa.]] Syvä uni (The Big Sleep) on Howard Hawksin ohjaama film noirin klassikkoelokuva vuodelta 1946, joka perustuu Raymond Chandlerin samannimiseen romaaniin.
Humphrey Bogart esittää kovaksi keitettyä yksityisetsivää Philip Marlowea. Marlowe joutuu vedetyksi tapaukseen, johon liittyvät kadonnut mies, rikkaan kenraalin kaksi aikuista tytärtä, mutkikas kiristyskuvio ja useita murhia. Femme fatale -tyyppistä vanhempaa tytärtä esittää Lauren Bacall.
Tuotanto
Kirjailija William Faulkner laati käsikirjoituksen Leigh Brackettin ja Jules Furthmanin kanssa Raymond Chandlerin romaanin pohjalta. Juoni on niin monimutkainen, ettei Faulkner itsekään ymmärtänyt sitä kokonaan.
Kuuluisan tarinan mukaan sen paremmin käsikirjoittajat kuin ohjaaja Howard Hawks eivät kirjaa lukemalla keksineet, kuka murhasi yhden sivuhahmon, autonkuljettaja Owen Taylorin. Lopulta Chandlerille lähetettiin sähke: ”Kuka tappoi Owen Taylorin?”. Chandler kuulemma luki kirjansa uudelleen ja sähkötti takaisin ”En tiedä”. Asia ei ratkennut vaan jäi arvoitukseksi.
Vastaanotto
Elokuva on valittu talletettavaksi Yhdysvaltojen National Film Registryyn.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kokoon luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Syvä uni pääsi mukaan kahdeksalla äänellä.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Syvän unen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuva oli Suomessa Valtion elokuvatarkastamon kokonaan kieltämä vuodesta 1946 vuoteen 1949. Sensuurista vapautumisen jälkeen elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 1.7.1949.
Valjakkourheilu
pienoiskuva|330px|Hugh Neffin valjakko vuoden 2006 Iditarodin lähtöalueella. Valjakkourheilulla tarkoitetaan tyypillisimmin reki- tai kärrykilpailua, jossa vetäjänä on yhden tai useamman vetokoiran muodostama valjakko. Lajin perinteet ovat peräisin kaukaisilta ajoilta, jolloin arktiset kansat käyttivät koiravaljakkoja ensisijaisena kulkuvälineenä tundralla, jäätiköillä ja napajäällä. Kilpaurheiluksi laji kehittyi 1900-luvun alun Pohjois-Amerikassa, kun kultaryntäyksen vaurastuttamat kullankaivajat alkoivat lyödä vetoa koiravaljakkojen puolesta. Lajia harrastetaan nykyisin laajalti Pohjois-Amerikassa ja -Euroopassa, sekä Alpeilla.
Valjakkourheilun historia
pienoiskuva|Postinkuljetusta koiravaljakolla [[Beringinmeri|Beringinmeren jäällä Nomen lähellä Alaskassa 1900-luvun alkupuolella.]] Valjakkourheilu sai alkunsa Alaskan ja Yukonin kultakentillä, kun kultaryntäyksen vaurastuttamat kullankaivajat alkoivat järjestää viihteeksi koiravaljakkokilpailuja ja lyödä vetoa niistä. Ensimmäiset kilpailut järjestettiin tiettävästi heti vuosisadan vaihteen jälkeen, mutta varsinainen valjakkourheilun kultakausi sijoittui vuosien 1908-1941 välille. Kilpailut saivat laajalti julkisuutta ja ne nivoutuivat osaksi kultaryntäyksistä kertovia, usein liioittelevia tarinoita.
Tuon aikakauden valjakkokuskit olivat pääasiassa metsästäjiä ja kaivosyhtiöiden ammattikuskeja, joiden välillä oli jatkuvaa kinaa valjakoiden keskinäisistä voimasuhteista. Vuoteen 1907 mennessä Allan Alexander "Scotty" Allan ja muutamat muut musherit Nomessa järjestäytyivät järjestääkseen ensimmäiset kilpailut tilanteen ratkaisemiseksi. Nome Kennel Club sai syntynsä helmikuussa 1908 ja samalla syntyi 656 kilometrin All Alaska Sweepstakes -kilpailu (AAS), jonka säännöt toimivat vielä nykyäänkin useiden pitkän matkan kilpailuiden sääntöjen runkona. Ensimmäisen kilpailun voittajaksi selviytyi John Hegness, ajalla 199 tuntia, 15 minuuttia 12 sekuntia.
Valjakkourheilulajit
Valjakkourheilu jaetaan nykyään tyypillisesti kahteen pääluokkaan : kesä- ja talvilajeihin.
Sulanmaan lajit
Sulanmaan lajit (offsnow) ovat vasta viimevuosina nousseet valjakkourheilussa tasaveroisiksi lajeiksi perinteisempien talvilajien rinnalle. Aiemmin ne nähtiin enemmänkin harjoittelumuotoina kuin itsenäisinä kilpailulajeina. Kesälajien suosio on lähtenyt keskieuroopan vähälumisimmilta alueilta ja vähälumisempien talvien myötä lajit ovat kasvattaneet suosiotaan myös pohjoisempana.
Stephanie Beckert
Stephanie Beckert (s. 30. toukokuuta 1988) on saksalainen pikaluistelija, joukkuetakaa-ajon olympiavoittaja. Hän edustaa Eissportclub Erfurt -seuraa ja häntä valmentaa Stephan Gneubel.
Valjakkourheilu
Sulanmaan lajit
Kesälajeissa on kiinnitettävä erityistä huomiota ilman lämpötilaan. Yli 16 asteen lämpötilassa kilpailut edellyttävät erikoisjärjestelyjä (yleensä matkaa lyhennetään), ja yli 22 asteen lämpötilassa kilpailuja ei järjestetä lainkaan. Näin ollen kilpailut keskittyvät keväälle ja syksyyn, eivätkä niinkään kesäkuukausille.
Stephanie Beckert
Beckert sai pronssia junioreiden MM-kilpailujen joukkuekilpailussa Seinäjoella 2005. Richmondin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2009 hän oli neljäs 5 000 metrillä ja kahdeksas 3 000 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sai Martina Sáblíkován jälkeen hopeaa 3 000 metrillä ajalla 4.04,62 ja 5 000 metrillä ajalla 6.51,39. Joukkuetakaa-ajossa hän kuului Saksan kultajoukkueeseen. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa 5 000 metrillä sekä pronssia 3 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. Heerenveenin MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui toiseksi 3 000 ja 5 000 metrillä. Sotšin MM-kilpailuissa 2013 hän oli 5 000 metrillä viides ja 3 000 metrillä seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 5 000 metrillä kahdeksanneksi.
Valjakkourheilu
Sulanmaan lajit
Tyypillisesti sulanmaan lajien matkat ovat talvilajeja lyhyempiä, koska kova alusta rasittaa koirien tassuja enemmän.
Koirajuoksu (canicross, DC)
Canicrossissa kilpailija juoksee yhden koiran kanssa sovitun kilpamatkan. Koiraa ei saa ohittaa eikä sitä saa vetää perässään. Matkat ovat tyypillisesti muutamia kilometrejä. Canicross on helpoin laji jonka kautta hakea kokemusta valjakkourheilusta, sillä siihen voi osallistua liki minkärotuisen koiran kanssa hyvänsä, eikä lajiin osallistuminen edellytä suuria varustehankintoja (sääntöjen mukaiset jalkineet ja juoksuvyö, joustoköysi ja koiralle valjaat).
Koirajuoksun kilpaluokat: Lisäksi voidaan järjestää sekä lastensarjoja että harrastusluokan kilpailuja
Koirapyöräily (bikejoring, DB)
Koirapyöräilyssä koirakko koostuu yhdestä vetävästä koirasta, sekä kilpailijasta ja tämän pyörästä. Koirajuoksuun verrattuna laji on huomattavasti vaativampi ja vauhdikkaampi, tilannekohtaiset nopeudet voivat ylittää 40km/h. Lajissa kilpaileminen edellyttää että koira on tottunut vetämään.
Koirapyöräilyn kilpailuluokat: Lisäksi voidaan järjestää harrastusluokan kilpailuja. Lisäksi koirapyöräily voi olla osa sekaviestikilpailua.
Kärryajo (rig, DR 1-8)
thumb|DR4 -luokan kärryvaljakko saapumassa maaliin Ohkolan Kevätajoissa 2016. Kärryajossa menopeli riippuu koirien määrästä. 1-2 koiran luokissa kilpaillaan potkulautatyyppisellä menopelillä, joskin 2 koiran luokkaan saa osallistua myös kolmipyöräisellä kärryllä. Neljän koiran luokassa kilpaillaan kolmipyöräisellä kärryllä, ja 6-8 koiran luokissa kilpaillaan nelipyöräisellä kärryllä. Koirien määrän kasvaessa ohjaajan rooli muuttuu; pienissä luokissa kilpailijalla on merkittävä vaikutus nopeuteen omalla toiminnallaan, mutta suuremmissa luokissa sen merkitys vähenee. Vastaavasti turvattomuus kasvaa; 8 koiran kärryn pysäyttäminen voi olla vaikeaa tai jopa mahdotonta.
Kilpailumatkat vaihtelevat 2-12 kilometrin välillä, riippuen olosuhteista ja koirien määrästä.
Kärryajon kilpailuluokat: Lisäksi voidaan järjestää sekä lastensarjoja että harrastusluokan kilpailuja, erityisesti yhden ja kahden koiran luokissa.
Valjakkoajo
Valjakkoajossa reen eteen valjastetaan 4, 6, 8, 10 tai avoin määrä koiria. Vedettävä matka vaihtelee kilpailusta toiseen. Kilpailumatkat jaetaan sprintti-, keskipitkiin ja pitkiin matkoihin. Sprinttimatkat ovat yleensä 6-20 kilometriä, riippuen koirien määrästä. Keskipitkästä matkasta puhuttessa yleensä yhteismatka on 80-250 kilometriä jaettuna useammalle päivälle. Pitkän matkan kisoissa matka on yli 250 kilometriä. Pisin vuosittain järjestettävä kilpailu on Iditarod Trail, joka järjestetään Alaskassa. Kilpailun pituus on 1,688 km.
Kilpailuluokat sprinttikilpailussa: Kilpailuluokat keskipitkän matkan kilpailussa: Kilpailuluokat pitkän matkan kilpailussa: pienoiskuva|Kilpailun kärkivaljakon koirat työn touhussa
Koirahiihto (skijoring)
Koirahiihtovaljakko koostuu suksilla hiihtävästä kilpailijasta, joka on kytketty yhteen tai kahteen koiraan vetonarulla.
Kilpailuluokat koirahiihdossa:
Pulkkahiihto (pulka)
Valjakko koostuu suksilla hiihtävästä kilpailijasta, joka on kytketty pulkkaan tai ahkioon, jota vetävät valjastetetut koirat.
Pulkkahiihdon kilpaluokat:
Suomalaisten menestys kansainvälisesti
Suomalaiset ovat menestyneet arvokisoissa erinomaisesti. Seuraavassa suomalaisten mitalisijoitukset vuosittain IFSS:n alaisuudessa MM- ja EM-tasolla sekä SOC (Scandinavian Open Championships ) -kilpailussa, joka vastaa pohjoismaiden mestaruutta. Huomioitavaa on, että kaikkia kansainvälisiä kisoja ei järjestetä kaikkina vuosina.
2018 EM-tulokset
Vuoden 2018 EM-kilpailut järjestettiin talvilajien osalta Italian Millegrobbessa ja sulamaan lajien osalta Ruotsin Nybrossa. Suomen mitalisaldo kisoista oli yhteensä 13 mitalia; 5 kultaa, 2 hopeaa (sis. viesti), sekä 6 pronssia:
2017 MM-tulokset
Vuoden 2017 aikana IFSS:n alaisuudessa järjestettiin talvilajien MM-kilpailut Haliburtonissa, Kanadassa, sekä sulanmaanlajien MM-kilpailut Szamotuły-Koźlessa, Puolassa. Suomen mitalisaldo kisoista oli yhteensä 12 mitalia; 9 kultaa, 2 hopeaa, 1 pronssi:
Antidoping valjakkourheilussa
Suomen Valjakkourheilijoiden liiton antidopingohjelma käsittää ihmisurheilijoiden antidopingohjelman lisäksi koirien antidopingohjelman.
Stefan Klos
Stefan Klos (s. 16. elokuuta 1971 Dortmund) on entinen saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti urallaan Rangersia ja Borussia Dortmundia, jossa hän voitti Mestarien liigan 1997. Vuodesta 2013 lähtien Klos on toiminut Borussia Dortmundin taustayhdistyksen tilintarkastajana.
Pelaajaura
Klosin ura alkoi TuS Eving-Lindenhorstin juniorijoukkueessa, josta hän siirtyi 1988 Eintracht Dortmundin alle 19-vuotiaiden joukkueeseen. Eintrachista Klos siirtyi kesällä 1990 Bundesliigan Borussia Dortmundiin, jossa hän debytoi aikuisten tasolla kaudella 1990–91. Klos pelasi Dortmundissa vuoteen 1998 asti. Hän voitti seuran riveissä kaksi Bundesliigan mestaruutta ja Mestarien liigan 1997 sekä pelasi UEFA Cupin finaalissa 1993.
Joulukuussa 1998 Klos siirtyi skotlantilaiseen Glasgow Rangersiin. Hänet nimitettiin seuran kapteeniksi heinäkuussa 2004. Klos kärsi uransa loppupuolella vaikeista loukkaantumisista ja hän lopetti kesällä 2007 pelattuaan Rangersissa yli kahdeksan vuotta. Hän voitti Rangersissa neljästi mestaruuden, neljästi cupin ja kahdesti liigacupin. Klos valittiin uransa päätyttyä Rangersin Hall of Fameen.
Menestyksekkäästä urastaan huolimatta Klos ei pelannut kertaakaan Saksan maajoukkueessa.
Hiljainen todistaja
Hiljainen todistaja on brittiläinen BBC:n tuottama kuolinsyytutkintaan keskittyvä rikosdraamasarja, jonka on luonut entinen poliisi Nigel McCrery. Se on BBC:n historian pisimpään pyörinyt rikosdraamasarja.
Sarjassa patologit työskentelevät kuvitteellisessa Lyell Centren laboratoriossa, jossa he tekevät ruumiinavauksia ja muita tutkimuksia. Sarjan vainajat ja näiden elimet on tehty silikonista, mutta niistä yritetään saada mahdollisimman aidon näköisiä. Aloittaessaan yhtenä sarjan päänäyttelijöistä Emilia Fox kävi aluksi tutustumassa oikeaan ruumiinavaukseen.
Sarjan luoja Nigel McCrery on kehittänyt myös rikossarjan Ryhmä Pullman.
Sarjan hahmot ja näyttelijät
Sarjan päähahmo oli sen alussa naispatologi Sam Ryan (Amanda Burton) joka asui ensin Cambridgessa ja muutti sitten Lontooseen. Hänen hahmonsa poistui sarjasta sen kahdeksannella kaudella vuonna 2004, jolloin keskeisiksi hahmoiksi nousivat hänen tiiminsä jäsenet tohtori Harry Cunningham (Tom Ward) ja professori Leo Dalton (William Gaminara) sekä vähän myöhemmin tohtori Nikki Alexander (Emilia Fox).
Someri
Someri on yksi Suomenlahden ulkosaarista Leningradin alueen länsiosassa Venäjällä. Se sijaitsee Virolahden edustalla, noin 25 kilometriä Suomen mantereesta ja yhdeksän kilometriä Suomen merirajasta. Saaren korkein kohta on 16 metriä merenpinnasta.
1721–1914
Someri siirtyi Ruotsilta Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa 1721. Pyötsaaren omistusoikeus Someriin katsottiin kiistattomaksi vielä 1770-luvulla, mutta sitä ei liene valvottu 1721 rauhan jälkeen. Vuonna 1812 se yhdistettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan osana Vanhaa Suomea. Venäläiset olivat rakentaneet saarelle vuonna 1808 kivestä ja tiilestä valkoiseksi kalkitun majakan, jonka valolaitteet uusittiin 1866.
Maailmansota ja sisällissota
Ensimmäisen maailmansodan aikana venäläiset aloittivat Somerin linnoittamisen 1916. Linnoitustyöt keskeytyivät syksyllä 1917, jolloin perustukset saarelle aiotuille tykkipatterille olivat valmiit. Saarella oli kuitenkin isot varastot sota- ja elintarvikkeita. Suomen sisällissodassa Lavansaaren suojeluskunta sai tiedon, että saarella oli vain muutama vartiosotilas varastoja vartioimassa. Maaliskuussa 1918 Someria kohti lähti 30 hevosta ajomiehineen ja noin 20 suojeluskuntalaisen osasto. Saalis oli mittava. Kaikkiaan noin 150 kivääriä, osa venäläisiä ja osa brittiläisiä, runsaasti patruunoja, 65–70 rekikuormaa elintarvikkeita ja lennätinasema. Venäläiset vartiomiehet antautuivat osastolle vastarinnatta.
Vuonna 1920 solmitun Tarton rauhansopimuksen mukaisesti Suomen tuli demilitarisoida saari.
Talvisota ja jatkosota
Talvisodan alettua 1939 saari tyhjennettiin ja majakka räjäytettiin. Vehkalahden kuntaan kuuluneet Somerin ja Narvin saaret sekä muutama pieni luoto olivat sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella.
Jatkosodan alettua sukellusvene Saukko hyökkäsi heinäkuun alussa 1941 Somerin saaren päälaituria ja siihen kiinnittynyttä kahta neuvostolaista vartiovenettä vastaan torpedolla. Se osui laituriin, mutta vartioveneet jäivät koskemattomiksi ja hyökkäsivät Saukkoa vastaan kahdesti syvyyspommeilla, joista alus selvisi vain pohjasukelluksen ansiosta. Suomalaisjoukot valtasivat Somerin joulukuussa 1941.
Heinäkuussa 1942 käytiin kiivas Somerin taistelu, kun Neuvostoliiton puna-armeija pyrki valtaamaan saaren takaisin. Suomalaiset voittivat taistelun, mutta 17 kaatui ja 45 haavoittui. Puna-armeija puolestaan menetti saarella 128 miestä ja aluksissa arviolta kolmattasataa. Suomalaiset upottivat taistelun yhteydessä 17 neuvostoalusta.
Jatkosodan päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen mukaan suomalaisten oli vetäydyttävä saarelta syyskuussa 1944.
Sodan jälkeen Somerille rakennettiin uusi, 37 metriä korkea ristikkotornimajakka.
Benedict Cumberbatch
Regent’s Park Open Air -teatterissa hän on näytellyt muun muassa näytelmissä Turhaa lemmen touhua (2001), Kesäyön unelma (2001) ja Romeo ja Julia (2003). Hän on näytellyt lisäksi muun muassa näytelmissä Hedda Gabler (2005), After the Dance (2010) ja Frankenstein (2011).
Werner Bros.
Werner Bros. on tamperelainen musiikkiyhtye, joka on perustettu vuonna 1987.
Benedict Cumberbatch
Televisiossa hän on vieraillut muun muassa sarjoissa Sydämen asialla (2000), Hiljainen todistaja (2002) ja Fortysomething (2003). Vuonna 2004 hän näytteli nimiroolia televisioelokuvassa Hawking. Vuodesta 2010 hän on näytellyt Sherlock Holmesia televisiosarjoissa Uusi Sherlock.
Werner Bros.
Historia
Werner Bros. perustettiin Tampereella vuonna 1987. Ensimmäisessä kokoonpanossa soittivat Juhani ”Juuso” Pajula sekä veljekset Jari ja Jouni Tuukkanen. Esiintymiset alkoivat katusoitosta laajentuen noin sataan vuotuiseen keikkaan ympäri Suomea. Yhtye oli 1988 mukana Tampereen kulttuuridelegaatiossa ystävyyskaupunki Odensen 1000-vuotisjuhlilla. Werner Bros. on esiintynyt useita kertoja televisiossa, muun muassa Juice Leskisen juontamassa "Värillä on väliä" -ohjelmassa, Levyraadissa ja BumtsiBum!-ohjelmassa Halavatun papat -yhtyeen kanssa. He ovat esiintyneet myös viihdeohjelmassa nimeltä Titta Poo. Werner Bros. on julkaissut muutamia levyjä uransa aikana. Yhtye sai 1990 Tampereen Nuorkauppakamarin myöntämän Tamperelainen kulttuuriteko -palkinnon. Werner Bros. voitti parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon elokuvasta Iskelmäprinssi (1991).
Benedict Cumberbatch
Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Sankareita ja vihollisia (2003). Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Sovitus (2007), Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja (2011), Sotahevonen (2011), Star Trek Into Darkness (2013), 12 Years a Slave (2013) ja Viides valta (2013). Vuosina 2012–2014 hän ääninäytteli Smaugia ja Sauronia Hobitti-elokuvatrilogiassa. Vuonna 2014 hän näytteli elokuvassa The Imitation Game, josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Hän on vuodesta 2016 näytellyt Marvel Cinematic Universen elokuvissa Tohtori Outoa.
Cumberbatch on saanut kaksi Laurence Olivier -ehdokkuutta ja voittanut parhaan miespääosan näytelmästä Frankenstein. Hän on lisäksi saanut neljä Bafta-ehdokkuutta ja kolme Emmy-ehdokkuutta, joista hän on voittanut parhaan miespääosan sarjasta Uusi Sherlock, sekä saanut kaksi SAG-ehdokkuutta ja Golden Globe -ehdokkuuden. Vuonna 2014 Time-lehti listasi hänet yhdeksi maailman vaikutusvaltaisimmista ihmisistä. thumb|Benedict Cumberbatch Uusi Sherlock -televisiosarjan kuvauksissa vuonna 2010.
Elämäkerta
Cumberbatchin vanhemmat ovat näyttelijät Timothy Carlton ja Wanda Ventham. Perheen juuret ovat vanhassa brittiläisessä yläluokassa. Cumberbatch varttui Kensington and Chelsean alueella ja kävi koulunsa sisäoppilaitoksessa.
Cumberbatch opiskeli näyttelemistä Manchesterin yliopistossa ja London Academy of Music and Dramatic Artissa.
Yksityiselämä
Vuonna 2003 Cumberbatch osallistui Irakin sotaa vastustaneisiin mielenosoituksiin. Hän osallistuu myös nuorison parissa tehtävään hyväntekeväisyyteen.
Vuonna 2005 Cumberbatch lomaili ystävineen Etelä-Afrikassa ja joutui kaapatuksi KwaZulu-Natalin maakunnassa. Cumberbatch oli ystävineen vangittuna yön yli, mutta vangitsijat vapauttivat heidät seuraavana aamuna ilman selityksiä.
Maaliskuussa 2011 Cumberbatch erosi näyttelijä Olivia Poulet’sta yli 12 vuoden seurustelun jälkeen. Marraskuussa 2014 Cumberbatch kertoi The Timesissa julkaistussa sanomalehti-ilmoituksessa kihlautuneensa Sophie Hunterin kanssa. Pariskunta avioitui 14. helmikuuta 2015 ja sai ensimmäisen lapsensa saman vuoden kesäkuussa. Lokakuussa 2016 Cumberbatch vahvisti, että hän ja hänen vaimonsa odottavat toista lastaan.
Cumberbatch sai 10. marraskuuta 2015 kuningatar Elisabet II:lta Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvonimen.
Richard Buck
Richard Thomas Buck (s. 14. marraskuuta 1986) on brittiläinen 400 metrin juoksija.
Buck kuului Britannian joukkueeseen, joka voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 4 × 400 metrin viestissä Kaunasissa 2005. Vuonna 2008 hän selviytyi välieriin Valencian sisäratojen MM-kilpailuiden 400 metrillä. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän oli viides 400 metrillä ajalla 46,93, minkä lisäksi hän voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,04 yhdessä Nick Leaveyn, Nigel Levinen ja Philip Taylorin kanssa. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta 400 metrillä, mutta voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,52 yhdessä Conrad Williamsin, Nigel Levinen ja Christopher Clarken kanssa. Barcelonan EM-kilpailuissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestin alkuerissä, ja sai hopeamitalin kun Britannian joukkue oli loppukilpailussa eri kokoonpanolla toinen. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrillä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi ja juoksi Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän kuului Britannian kultajoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hänet hylättiin 400 metrin alkueräjuoksussa.
Syvä uni (kirja)
Romaanin pohjalta on tehty kaksi elokuvaa: Howard Hawksin ohjaama Syvä uni (1946) ja Michael Winnerin ohjaama Syvä uni (1978).
Juoni
Varakas kenraali Sternwood palkkaa yksityisetsivä Philip Marlowen selvittämään kenraalin tyttären, Carmenin pelivelkoihin liittyvää kiristysyritystä. Tapaus ei ole ensimmäinen laatuaan: Carmenia on aiemmin kiristänyt Joe Brody -niminen mies. Marlowen lähtiessä Vivian, toinen kenraalin tyttäristä, pyytää Marlowen puheilleen. Vivian luulee kenraalin pestanneen Marlowen etsimään Vivianin kadonnutta aviomiestä, Rusty Regania.
Marlowe lähtee jäljittämään tämänkertaista kiristäjää, Arthur Geigeria, joka on pornografiaa lainaava kirjakauppias. Geiger tapetaan kotonaan, ja Marlowe vie surmapaikalta alastomana ja huumattuna löytämänsä Carmenin Sternwoodin kartanoon. Sillä välin Geigerin ruumis katoaa.
Poliisilta Marlowe saa tietää, että Sternwoodien autonkuljettaja on löytynyt surmattuna mereen ajetusta autosta. Marlowe jatkaa Geigerin kirjakaupan varjostusta ja saa selville, että Joe Brody on ottamassa haltuunsa Geigerin pornonlainausbisneksiä.
Vivian vierailee Marlowen toimistossa ja kertoo, että Carmenia kiristetään nyt surmailtana otetuilla alastonkuvilla. Vivian kertoo lisäksi aviomiehensä Rusty Reganin tosiasiassa karanneen kasinonomistaja Eddie Marsin vaimon kanssa.
Marlowe menee Joe Brodyn kotiin ja kertoo olevansa perillä tämän aikeesta vallata Geigerin kirjakauppa. Carmen tulee paikalle aseen kanssa ja vaatii valokuvia. Marlowe lähettää hänet pois. Marlowe kuulustelee Brodya ja saa selville Geigerin surmayön tapahtumat. Sternwoodien autonkuljettaja oli tappanut Geigerin ja vienyt Carmenista otetut valokuvat. Brody, joka myös varjosti asuntoa, kolkkasi autonkuljettajan ja otti valokuvat mukaansa. Kesken kuulustelun ovikello soi ja ovelle mennyt Brody ammutaan.
Marlowe jahtaa ampujaa ja saa tämän kiinni. Ampuja on Geigerin miespuolinen rakastaja, joka luuli Brodyn tappaneen Geigerin. Nuorukainen oli vienyt Geigerin ruumiin saadakseen aikaa omien jälkiensä hävittämiseen.
Carmen ilmestyy Marlowen asuntoon alastomana. Marlowe torjuu naisen lähentely-yrityksen ja lähettää hänet pois.
Harry Jones -niminen mies tarjoaa Marlowelle rahasta tietoa Eddie Marsin vaimon, Monan olinpaikasta. Marlowe sopii tietojen vaihdosta, mutta Marsin kätyri Canino tappaa Jonesin. Marlowe saa kuitenkin Monan olinpaikan selville ja lähtee sinne. Perillä Canino lyö Marlowen tajuttomaksi ja sitoo hänet. Mona kuitenkin vapauttaa Marlowen ja Marlowe tappaa Caninon tulitaistelussa.
Marlowe vierailee Sternwoodeilla ja palauttaa Carmenille tämän aseen. Carmen yrittää ampua Marlowen, mutta Marlowe on aavistellut tätä ja ladannut aseen paukkupanoksin. Carmen pyörtyy. Marlowe kertoo Vivianille uskovansa nyt, että Carmen ampui Rusty Reganin, koska tämä oli torjunut Carmenin kuten Marlowekin. Eddie Mars oli aluksi auttanut Viviania pitämään tapauksen salassa, mutta alkanut sitten kiristää Viviania. Marlowe vannottaa Viviania häipymään kuvioista ja toimittamaan Carmenin hoitoon.
AccorHotels Arena
Areenan maksikapasiteetti on 20300 henkeä. Esimerkiksi tennistä voi seurata 15603, jääkiekkoa 15000 ja yleisurheilua 10910 katsojaa.
Esiintyjiä
Areenalla on esiintynyt lukuisia artisteja muiden muassa:
Jacques Higelin, David Bowie, Koffi Olomide, Phil Collins, Sting, Elton John, Shakira, Johnny Hallyday, Eddy Mitchell, Renaud, Indochine, Placebo, Céline Dion, Dorothée, France Gall, Paul McCartney, Eagles, Eric Clapton, Michel Polnareff, Iron Maiden, Mylène Farmer, Marilyn Manson, Kylie Minogue, Nightwish, Tina Turner, R.E.M., The Smashing Pumpkins, Eminem, Björk, The Cranberries, Radiohead, Vanessa Paradis, Manu Chao, Patricia Kaas, Mariah Carey, Christina Aguilera, Madonna, Britney Spears, Destiny's Child, Rammstein, Pink, Justin Timberlake, Cher, The Rolling Stones, Aerosmith, Queen, Dire Straits, Stevie Wonder, Deep Purple, AC/DC, Metallica, Daft Punk, Guns N' Roses, The Cure, U2, Toto, Green Day, Bruce Springsteen, The Offspring, Depeche Mode, Pink Floyd, Red Hot Chili Peppers, Linkin Park, Coldplay, Blink-182, Rage Against The Machine, Slipknot, Slayer, Zucchero, Laura Pausini, Eros Ramazzotti, Prince, Muse, Gwen Stefani, M. Pokora, Tokio Hotel, Superbus, Zazie, The Who, KISS, Alicia Keys, Beyoncé Knowles, Chris Brown, Lorie ja Simon ja Garfunkel.
Liikenneyhteydet
AccorHotels Arenaan pääse Pariisin metrolla. Lähin metroasema on Bercy.
Kiiltosiilikäs
Kiiltosiilikäs (Callimorpha dominula) on siilikkäisiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Kiiltosiilikäs on helposti tunnistettava perhoslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään mustanvihreät ja niissä on sininen metallinen hohde. siipien kuviointina ovat väriltään kellanvalkoisesta oranssiin vaihtelevat, epäsäännöllisen muotoiset laikut. Takasiivet ovat karmiininpunaiset. Niissä on mustia laikkuja sekä musta reunus. Ruumis on mustanvihreä, mutta keskiruumiin selkäpuolella on kaksi oranssia juovaa ja takaruumiissa kaksi leveää punaista selkäjuovaa. Siipiväli on 44–56 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Eurooppalainen laji, jonka levinneisyysalue ulottuu Espanjasta Keski-Euroopan läpi Turkkiin ja Iraniin saakka. Suomessa kiiltosiilikästä tavataan paikoin Itä-Suomessa sekä pitkin etelärannikkoa, mutta tärkeimmät esiintymät ovat Uudellamaalla. Laji lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat
Enimmäkseen päiväaktiivinen laji, joka lentää etenkin iltapäivällä, mutta saattaa tulla yöllä valolle. Kiiltosiilikäs viihtyy kosteissa lehtimetsissä, aukkopaikoilla ja metsänreunustoilla. Se on kuitenkin esiintymiseltään paikoittainen ja joskus esiintymä saattaa olla maantieteellisesti hyvinkin pienellä alueella. Lisäksi eri esiintymät ovat yleensä erillään toisistaan. Lajilla on taipumusta vaellukseen, jolloin sitä voi tavata kaukanakin tavallisten esiintymispaikkojen ulkopuolella. Useimmista muista siilikäslajeista poiketen kiiltosiilikään imukärsä on hyvin kehittynyt ja perhonen käy innokkaasti ruokailemassa kukilla, etenkin ohdakkeilla.
Naaras munii maahan 200–300 munaa. Nuoret toukat viihtyvät ryhmissä eivätkä erityisemmin piilottele. Toukka onkin tavallisin elämänvaihe, jossa kiiltosiilikkään tapaa. Toukka talvehtii ja koteloituu alkukesästä ravintokasville lähelle maanpintaa.
Ravintokasvi
Toukka on polyfagi ja elää erityisesti vadelmalla (Rubus idaeus) sekä nokkosella (Urtica dioica).
Lumipulmunen
Lumipulmunen (Plectrophenax hyperboreus) on pulmusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Lumipulmunen muistuttaa suuresti sekä kooltaan että väritykseltään pulmusta. Sen höyhenpuvussa on kuitenkin vielä enemmän valkoista ja siivillä ja pyrstössä vähemmän mustaa kuin pulmusella. Naaras, nuori lintu ja talvipukuinen koiras ovat hieman kirjavampia ja niiden puvussa on myös ruskeita kohtia.
Esiintyminen
Lumipulmunen pesii vain kahdella Beringinmeren Yhdysvaltain puolella olevalla saarella (St. Matthew ja Hall Islands). Se on muuttolintu ja talvehtii pääasiassa Alaskan länsirannikolla. Lajin populaation koko on noin 6 000 yksilöä. Lajin kanta on vaarantunut saarille levinneiden rottien, kettujen ja näätäeläinten takia.
Elinympäristö
Lumipulmunen elää pesimäaikana tundran ruohostoisilla ja kivikkoisilla alueilla, etenkin rannoilla. Muuttomatkoilla ja talvehtimisseuduilla se elää rannoilla, soilla ja viljelysmailla.
Ravinto
Lumipulmunen on siemensyöjä.
Nigel Levine
Nigel Levine (s. 30. huhtikuuta 1989) on brittiläinen 400 metrin juoksija.
Hän kuului Britannian joukkueeseen, joka saavutti 4 × 400 metrin viestissä alle 20-vuotiaiden EM-kultaa Hengelossa 2007 ja MM-hopeaa Bydgoszczissa 2008. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,04 yhdessä Richard Buckin, Nick Leaveyn ja Philip Taylorin kanssa. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2009 hän sijoittui toiseksi 400 metrillä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,52 yhdessä Conrad Williamsin, Christopher Clarken ja Richard Buckin kanssa.
Pariisin EM-hallikisoissa 2011 Levine juoksi avausosuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 hän voitti kultaa sekä 400 metrin juoksussa että 4 × 400 metrin viestissä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän juoksi avausosuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja juoksi alkuerissä Britannian viestijoukkueessa, joka oli loppukilpailussa neljäs.
Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 Levine voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja sijoittui toiseksi 400 metrillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Britannian viestijoukkueeseen. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sai viestissä hopeaa ja karsiutui 400 metrin välierissä.
Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 7. kesäkuuta 2012 Oslossa juostu 45,11 s. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on 18. helmikuuta 2012 Birminghamissa juostu 45,71 s.
Levine on lehtitietojen mukaan jäänyt kiinni dopingista käytettyään klenbuterolia, jota on alkujaan käytetty astmalääkkeenä. Nykyisin klenbuterolia käytetään myös urheilijoiden suorituskyvyn parantamiseen.
Viking Nyström
Harald Jarl Viking Nyström (12. helmikuuta 1925 Hanko – 7. heinäkuuta 2006 Tammisaari) oli suomalainen biologi ja kuvittaja.
Viking Nyströmin veli oli pankkimies ja kirjailija Hilding Nyström (1921–2018).
Setrivallankumous
Setrivallankumous oli vuoden 2005 helmikuussa alkanut tapahtumasarja, joka johti Libanonin demokratisoitumiseen. Alkunsa vallankumous sai pääministeri Rafik Haririn salamurhasta. Nimensä setrivallankumous sai setripuusta, joka esiintyy Libanonin lipussa.
pienoiskuva|Libanonin symbolina pidetty [[libanoninsetri (Cedrus libani)]] Rafik Haririn salamurha johti suuriin mielenosoituksiin, jotka olivat kuitenkin rauhanomaisia. Päätavoitteena oli saada Syyrian vuonna 1976 aloittama miehitys loppumaan ja sen joukot pois Libanonista.
Tapahtumat johtivat siihen, että Syyria veti huhtikuussa vuonna 2005 viimeisetkin Libanonissa olleet joukkonsa kotiin ja 29 vuotta kestänyt vuodesta 1976 jatkunut Syyrian sotilaallinen läsnäolo Libanonissa päättyi.
Qaidam
thumb|240px|Kaivos Qaidamin aavikolla. Qaidam (Tsaidam) on kuiva alue Qinghaissa Länsi-Kiinassa. Alueen kasvillisuus on harvaa puoliaavikkoa lähinnä kuivuuden ja suolaisuuden takia, ja alue on kylmimpiä kuivia alueita Kiinassa. Siellä on suolasoita ja kasvaa muun muassa ruohoa ja pensaita. Kuivuudesta ja kylmyydestä huolimatta altaan alueella elää monia luonnonvaraisia eläimiä, muun muassa ruskeakarhuja, susia ja ilveksiä. Gaselleja, jäniksiä ja lampaita elää pensasalueilla. Myskihirviä ja Tiibetin antilooppeja on altaan etelävuoriston metsäosissa. Siellä on monia louhittavia mineraaleja.
Razorlight (albumi)
Razorlight on brittiläisen rockyhtye Razorlightin toinen studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2006. Albumi ylsi kotimaassaan Britannian albumilistalla listaykköseksi. Albumilta julkaistiin singlenä viisi kappaletta.
Namibia
Namibian tasavalta eli Namibia on noin 2,7 miljoonan asukkaan valtio Lounais-Afrikassa, Atlantin rannalla. Namibian naapurimaita ovat Angola ja Sambia pohjoisessa, Botswana idässä ja etelässä Etelä-Afrikan tasavalta, jonka alaisuudesta Namibia itsenäistyi vuonna 1990. Namibian on sanottu olleen viimeinen siirtomaa, joka itsenäistyi. Etelä-Afrikan vallan aikaisesta sissijärjestö SWAPO:sta on kehittynyt maan nykyinen hallitseva puolue. Kuivassa ja kuumassa Namibiassa on useita luonnonpuistoja, jotka houkuttavat matkailijoita. Maan vientituloista puolet saadaan kaivostoiminnasta: timantteja, kultaa, sinkkiä, lyijyä ja uraania.
Maantiede
thumb|left|[[Okavango (joki)|Okavangojoki aivan Angolan rajan tuntumassa.]] thumb|left|Maisema [[Dead Vleistä.]] thumb|left|Tammikuinen Namibia satelliittikuvassa Namibian naapurimaita ovat Angola ja Sambia pohjoisessa, Botswana idässä ja etelässä Etelä-Afrikan tasavalta. Maan pinta-ala on 824 292 km2
Namibian pinnanmuodostumista keskeinen on pohjois-eteläsuuntainen, 1 000–2 000 metriä korkea keskusylänkö, jonka rannikonpuoleisella kaistaleella avautuu maailman vanhimpiin kuuluva Namibin autiomaa, itäpuolella Kalaharin autiomaa. Namibialle kuuluva pitkän ja kapean kielekkeen muotoinen Sambesin alue on perua siirtomaa-ajalta, jolloin saksalaiset uskoivat Sambesin olevan purjehduskelpoinen mereltä sisämaahan asti. Namibian korkein vuori Brandberg kohoaa 2 606 metrin korkeuteen.
Rannikon ilmastoa viilentää sen tuntumassa virtaava Benguelan merivirta.
Twyfelfonteinin kalliopiirrosalue on Unescon maailmanperintöluettelossa.
Varhaiset vaiheet
Namibian alkuperäisasukkaat kuuluvat keräilyllä ja metsästyksellä elävään, myös busmannien nimellä tunnettuun san-kansaan, joka yhdessä Khoi-paimentolaisten kanssa muodostaa etnisen Khoisan-kieliryhmän maan keski- ja eteläosassa. Maan nykyinen pääväestö koostuu lähinnä pohjoisesta tulleista, bantukieliä puhuvista hereroista, ovamboista ja kavangoista.
Eurooppalaisten aika
thumb|250px|Lähetyskoulu Namibiassa 1898 Namibian historiassa joutuminen kiinteään eurooppalaiseen valtaan ajoittuu paljon myöhemmäksi kuin monen muun Afrikan maan historiassa. Eurooppalaiset kiinnostuivat laajemmin Namibian alueesta vasta vuosisatoja sen jälkeen, kun ensimmäiset eurooppalaiset olivat saapuneet alueelle. Ensimmäinen eurooppalainen Namibian alueella oli portugalilainen Diogo Cão, joka saapui Namibian rannikolle, nykyiseen Cape Crossiin vuonna 1486. Samoihin aikoihin Bartolomeu Dias pystytti ristin nykyiseen Lüderitziin. Rannikon kuiva autiomaa ei houkutellut eurooppalaisia. Vasta 1700-luvulla Kapmaasta tehtiin vähitellen tutkimusmatkoja Namibiaan. Tämän jälkeen lähetyssaarnaajia ja kauppiaita alkoi saapua alueelle. Lüderitzista, joka silloin oli Angra Pequena, tuli suosittu satama kun laivat matkasivat Hyväntoivonniemeltä Eurooppaan.
Berliinissä vuonna 1884 pidetyssä Euroopan mahtimaiden konferenssissa nykyisen Namibian alue annettiin Saksan hallintaan, ja vähitellen saksalaiset ottivat koko maan haltuunsa, lukuun ottamatta Britannialle kuuluvaa Walvis Bayn aluetta rannikolla. Alueen rajat määriteltiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1890. Namibiasta tuli virallisesti Saksan siirtomaa. Siirtomaa sai näin nimekseen Saksan Lounais-Afrikka.
Hererot ja namat kapinoivat saksalaisten valtauksia vastaan 1904–1907. Kostona tästä 80 prosenttia hereroista ja puolet namoista surmattiin järjestelmällisesti hererojen ja namojen kansanmurhassa.
Yhdistynyt kuningaskunta hallitsi Namibiaa toiseen maailmansotaan saakka, jolloin Etelä-Afrikka otti maan täysin hallintaansa Yhdistyneen kuningaskunnan vaatimuksesta. Namibiasta tuli näin käytännössä Etelä-Afrikan unionin viides maakunta. Kun Kansainliitto lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen, mandaattialueet siirrettiin YK:n huoltohallintoalueiksi 1966. Etelä-Afrikan tasavalta kuitenkin torjui tämän ja jatkoi läsnäoloaan alueella.
Itsenäistyminen
Vastarintaa alkoi kehittyä 1940-luvulta lähtien. South African Labour Association välitti YK:lle tietoa maan sisäisistä erimielisyyksistä. Vuonna 1952 perustettu Owamboland's People's Organization, myöhemmin "Lounais-Afrikan kansanjärjestö" (SWAPO) -nimellä kulkeva marxilainen sissiryhmä käynnisti alueella itsenäisyyssodan 1966. Tämän seurauksena Etelä-Afrikan tasavalta lisäsi miehitysjoukkoja ja sääti tiukat terrorismin vastaiset lait tuomiten niillä SWAPOlaisia ankarasti. Jopa 40 000 namibialaista pakeni tuolloin naapurimaihin. Maan nimi muutettiin virallisesti Namibiaksi vuonna 1968. YK julisti Etelä-Afrikan tasavallan edelleen jatkuneen läsnäolon Namibiassa laittomaksi vuonna 1971 ja vuonna 1972 YK:n yleiskokous tunnusti SWAPOn ainoaksi autenttiseksi edustajaksi Namibian kansalle.
Etelä-Afrikka suostui lopettamaan hallintonsa alueella YK:n alueellisen rauhansuunnitelman mukaisesti. Maassa järjestettiin perustuslakia säätävän kokouksen vaalit vuonna 1989. Itsenäistymistä ajavan YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 435 toteuttamista valvoivat Martti Ahtisaari YK:n pääsihteerin erityisedustajana sekä YK:n rauhanturvaajat. Itsenäisyyden Namibia sai 21. maaliskuuta 1990, ja Walvis Bayn alue luovutettiin Namibialle vuonna 1994.
SWAPO sai ensimmäisissä vaaleissa vuonna 1989 eniten paikkoja. Namibia itsenäistyi maaliskuussa 1990 ja SWAPOn johtajasta Sam Nujomasta tuli Namibian ensimmäinen presidentti. SWAPOn johtama hallitus vannoi virkavalansa itsenäistymispäivänä. Nujoma vetäytyi kolmen kauden jälkeen. Vuonna 2004 valittiin presidentiksi hänen kannattamansa ehdokas Hifikepunye Pohamba ja vuonna 2009 Pohamba valittiin toiselle kaudelle. Marraskuussa 2014 Pohamban seuraajaksi valittiin pääministeri Hage Geingob. joka aloitti virkakautensa maaliskuussa 2015.
Marraskuun 2019 vaaleissa presidentti Hage Geingob valittiin uudelleen, mutta maan parlamentissa hallitseva SWAPO-puolue menetti aiemman kahden kolmaosan enemmistönsä, vaikka sai edelleen selkeän enemmistön. Työttömyys ja korruptio-skandaalit sekä pahan kuivuuden aiheuttamat taloudelliset ongelmat olivat vähentäneet hallitsevan puolueen suosiota. Presidentti Geingob sai nyt 56 prosenttia äänistä, kun edellisissä vaaleissa hän oli saanut äänistä 87 prosenttia. SWAPO on hallinnut maata koko sen itsenäisyyden ajan vuodesta 1990 lähtien ja kaikki maan presidentit ovat olleet SWAPOn edustajia. Geingob on maan kolmas presidentti.
Pääministerinä on toiminut presidentti Hage Geingobin ensimmäisen virkakauden alusta maaliskuusta 2015 lähtien SWAPO-puolueen Saara Kuugongelwa-Amadhila joka on Namibian ensimmäinen naispuolinen pääministeri.
Politiikka
thumb|225px|Namibian parlamentin ja hallituksen rakennus. Namibia on periaatteessa monipuoluedemokratia. Puolueeksi järjestäytynyt SWAPO on saanut vaaleissa hallitsevan aseman. Presidentti ja parlamentin 96-jäseninen kansalliskokous (National Assembly) valitaan viiden vuoden välein suoralla kansanvaalilla. Sama presidentti voidaan valita toiselle kaudelle. Parlamentin toisella kamarilla, alueita edustavalla kansallisneuvostolla (National Council) on lähinnä neuvoa-antava rooli.
Vuoden 2009 parlamenttivaaleissa SWAPO sai yli 74 % äänistä ja 54 paikkaa kansalliskokoukseen. Tärkeimmät oppositiopuolueet ovat vuonna 2007 perustettu Rally for Democracy and Progress RDP, joka sai vuonna 2009 11,3 % äänistä ja 8 paikkaa, konservatiivinen Demokraattinen Turnhall-allianssi (DTA), vuonna 2004 9,5 % ja 7 paikkaa, mutta vuonna 2009 vain kaksi paikkaa sekä sosiaalidemokraattinen Demokraattien kongressi (CoD), joka sai vuonna 2004 9,9 % ja 7 paikkaa, vuonna 2009 vain yhden paikan.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Namibia on yksi neljästä Afrikan vapaasta maasta. Vaikka Namibia on monipuoluedemokratia, Lounais-Afrikan kansanjärjestö (SWAPO) on hallinnut itsenäistymisen jälkeen. Kansalaisvapauksien suoja on yleensä vankka. Etniset vähemmistöt syyttävät hallitusta Ovambon enemmistön suosimisesta palveluiden jakamisessa. Paimentolaissanit kärsivät köyhyydestä ja syrjäytymisestä. Muita ihmisoikeuksiin liittyviä huolenaiheita ovat poliisin raakuus, samaa sukupuolta olevien seksuaalisuhteiden kriminalisointi ja naisten syrjintä.
Alueet
thumb|Namibian aluejako. Namibia jakautuu 13 alueeseen:
Talous
thumb|[[Rössingin uraanikaivos.]] Namibia on keskitulotason maa, mutta tuloerot ovat erittäin suuret.
Kaivostoiminta on tärkeässä roolissa Namibian taloudessa. Maa tuottaa muun muassa timantteja, kultaa, sinkkiä, lyijyä ja uraania. Kaivosteollisuus tuottaa 8 % bruttokansantuotteesta mutta lähes puolet vientituloista. Vuonna 2010 Namibia oli maailman neljänneksi suurin uraanin tuottaja, ja sen arvioitiin voivan kasvaa lähivuosina suurimmaksi ja tuottamaan kolmanneksen maailman uraanista. Rössingin uraanikaivos on lajissaan maailman kolmanneksi suurin.
Noin puolet namibialaisista työskentelee maataloudessa, mutta sen osuus bruttokansantuotteesta on suhteellisen pieni, alle kymmenen prosenttia. Kotitarveviljely elättää 35–40 prosenttia namibialaisista. Myös kalastus on tärkeä elinkeino, ja ulkomaanvaluutan tuojana se on toisella sijalla kaivostoiminnan jälkeen. Viljelylaitoksissa kasvatetaan tilapioita, Clarias-suvun monneja, krokotiileja, ostereita, simpukoita ja merilevää.
Merkittävimmät luonnonvarat ovat timantit, kupari, uraani, kulta, maakaasu, lyijy, tina, sinkki, suola, vanadiini ja kala. Merkittävimmät vientituotteet ovat timantit, kupari ja uraanioksidi. Vuonna 2022 Namibian rannikon merialueelta löydettiin lupaavia raakaöljyesiintymiä.
Namibian talous on kehittynyt vauhdilla ja köyhyys on vähentynyt huomattavasti. Vuonna 2008 köyhiä perheitä on 28 % ja erittäin köyhiä 4 %. Tästä huolimatta tuloerot ovat valtavia, maailman suurimpien joukossa. Vuonna 2004 puolet tuloista meni rikkaimmalle kymmenelle prosentille kotitalouksista, köyhimmille kymmenelle prosentille jäi vain prosentti tuloista. Suurin osa köyhistä asuu maaseudulla, jossa 38 prosenttia kotitalouksista on köyhiä. Kaupungeissa köyhien osuus on 12 prosenttia.
Liikenne
Namibiassa on 129 lentopaikkaa, joista kolmella on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Air Namibia on maan suurin lentoyhtiö. Rautatietä on 2626 km ja päällystettyä maantietä 5477 km. Satamia ovat Luderitz ja Walvis Bay. Junayhteydet ovat kattavia, mutta junat liikkuvat hitaasti, rahti ja matkustajat kulkevat samoissa junissa jotka pysähtyvät joka asemalla. Maanteillä kulkee linja-autoja ja minibusseja.
Väestö
thumb|200px|[[Hererot|Hereronaisia Windhoekissa]]
Heinäkuussa 2022 Namibiassa oli noin 2,7 miljoonaa asukasta. Väestöstä 87,5 % on mustia afrikkalaisia, 6 % valkoisia ja 6,5 % värillisiä. Mustista suurin osa kuuluu ovamboihin, joita on noin 50 % Namibian koko väestöstä. Muita merkittäviä etnisiä ryhmiä ovat kavangot (9 %), hererot (7 %), damarat (7 %) namat (5 %), caprivilaiset 4 % sekä alkuperäiskansat sanit (busmannit) 3 % ja khoit 0,1 %.
Valkoisista noin 60 % on afrikaansinkielisiä, 32 % saksankielisiä, 7 % englanninkielisiä ja muita kieliä puhuu noin 1 % väestöstä.
thumb|Luterilainen [[Christuskirche, Windhoekissa.]] Uskonnollisesti 97 % väestöstä on kristittyjä. Kristityistä ryhmistä suurin ovat luterilaiset, joita on noin puolet väestöstä. Muita kristillisiä ryhmiä ovat muun muassa katoliset, anglikaanit ja metodistit.
Vaikka köyhyys on saatu vähenemään, lapsikuolleisuus sekä HIV:n ja AIDSin leviäminen pysyvät korkeina. Vuonna 2007 arvioitiin, että 15,3 % aikuisista oli HIV-positiivisia. Tuhannesta vastasyntyneestä 46 kuolee, ja alle viisivuotiaista kuolee 69 tuhannesta. Lapsikuolemien tärkeimpinä syinä pidetään HIV/AIDSia ja aliravitsemusta. Vuonna 2008 maassa arveltiin elävän 50 000 – 86 000 AIDSin takia orvoksi jäänyttä alle 17-vuotiasta. Vuonna 2020 HIV:n kantajia oli 11,6% väestöstä.
HIV:n leviämisen seurauksena eliniänodote laski nopeasti viime vuosituhannen lopulla: kun vuonna 1990 se oli 60 vuotta, vuonna 2001 se oli enää 43 vuotta. Vuonna 2022 vastasyntyneen elinajanodote oli CIA:n mukaan 66,47 vuotta.