cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fosfoglukomutaasi
thumb|250px|Malli kaniinin fosfoglukomutaasin rakenteesta, jossa neljä eri alayksikköä on esitetty eri väreillä ja aktiivisen kohdan seriiniaminohappo vaaleanpunaisena Fosfoglukomutaasi on entsyymi, joka katalysoi pääasiassa glukoosi-6-fosfaatin ja glukoosi-1-fosfaatin reversiibeliä muuntamista toisikseen, mutta katalysoi myös muiden heksoosisokereiden 1- ja 6-fosfaattien muuntamista toisikseen joskin hitaammin. Entsyymi osallistuu glykogeenin hajottamiseen ja biosynteesiin. Fosfoglukomutaasin EC-numero on EC 5.4.2.2.
Toiminta
Rakenteeltaan fosfoglukomutaasi on monomeeri, jonka rakenteesta voi erottaa neljä eri alayksikköä. Entsyymin atiivisessa keskuksessa on seriiniaminihappo, jonka hydroksyliryhmään on esteröitynyt fosfaattiryhmä. Jos substraattina on glukoosi-1-fosfaatti siirtää entsyymi fosforyyliryhmän seriiniltä C6-hiileen liittyneelle hydroksyyliryhmälle, jolloin välituotteena muodostuu glukoosi-1,6-bisfosfaattia. Vastaavasti glukoosi-6-fosfaatin ollessa seriinin fosforyyliryhmä esteröidään C1-hiileen liittyneeseen hydroksyyliryhmään. Tämän jälkeen entsyymi siirtää toisen glukoosi-1,6-bisfosfaatin fosforyyliryhmän entsyymin seriiniaminohapolle ja tuote vapautuu. Myös välituotteena olevan glukoosi-1.6-bisfosfaatti pysyy entsyymissä koko reaktion ajan sitoutuneena, koska tämän kompleksin dissosioituminen on hidasta.
Toimiakseen entsyymi tarvitsee kaksiasrvoisen metallikationin esimerkiksi magnesium- tai kadmiumionin. Ioni sitoutuu seriiniin esteröityneen fosfaattiryhmän kanssa. Fosfoglukomutaasin inhibiittoreita ovat muun muassa 2,3-bisfosfoglyseriinihappo ja fruktoosi-1,6-bisfosfaatti.
Aleksandr Travin
Aleksandr Konstantinovitš Travin (, 23. heinäkuuta 1937 Moskova, Venäjän SFNT – 15. helmikuuta 1989) oli neuvostoliittolainen koripalloilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Travin voitti Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964, maailmanmestaruuden Uruguayssa 1967, MM-pronssia Brasiliassa 1963 ja Euroopan mestaruudet Puolassa 1963 sekä Neuvostoliitossa 1965.
Manuel Sánchez
thumb|Manolo
Aleksandr Travin
Seuratasolla Travin edusti vuosina 1958–1967 TsSKA Moskovaa jossa voitti avoimen Euroliigan mestaruuden vuosina 1961 ja 1963 sekä Neuvostoliiton mestaruuden vuosina 1960, 1961, 1962, 1964, 1965 ja 1966. Travinin isä oli Neuvostoliiton koripallon mies- ja naisjoukkueet Euroopan mestaruuteen valmentanut Konstantin Travin.
Manuel Sánchez
Manuel Sánchez Delgado eli Manolo (s. 17. tammikuuta 1965 Cáceres, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti urallaan Espanjan pääsarjassa Atlético Madridia ja Real Murciaa.
Manolo teki liigadebyyttinsä kaudella 1986–1987 Real Murcian riveissä. Nousu tähteyteen tapahtui Atlético Madridissa, jonne hän siirtyi vuonna 1988. Atléticossa Manolo voitti Espanjan Cupin kahdesti kausilla 1990–1991 ja 1991–1992. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti myös liigan maalikuninkuuden 27 tehdyllä maalilla. Manolo muodosti yhdessä brasilialaisen kärkiparinsa Baltazarin ja portugalilaisen laitahyökkääjä Paulo Futren kanssa yhden 1980- ja 1990-luvun taitteen tehokkaimmista hyökkäyskokoonpanoista Espanjan liigassa.
Manolo pelasi Espanjan maajoukkueessa kaikkiaan 28 kertaa tehden yhdeksän maalia. Hän edusti Espanjaa vuoden 1990 maailmanmestaruuskisoissa Italiassa.
Aasian GP2 Abu Dhabin Grand Prix 2009
Aasian GP2 Abu Dhabin Grand Prix 2009 oli Aasian GP2-kauden 2009–2010 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 31. lokakuuta.–1. marraskuuta Yas Marinan moottoriradalla Abu Dhabissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Abu Dhabin GP:n ohessa.
Tomu (hevonen)
Tomu (1924 – kuolinaika ei tiedossa) oli musta suomenhevostamma, jonka isä oli Nuoli, emä Reksu ja emänisä Villi. Tomu kilpaili menestyksekkäästi ravurina voittaen neljä ravikuninkuutta (1930–1933). Tamma juoksi useita Suomen ennätysaikoja parantaen sekä 3000 metrin että mailin ennätystä kerran, ja se oli ensimmäinen kilometriajan 1.30 virallisesti alittanut suomenhevonen. Sen ennätys (paras kilometriaika) oli 29,8.
Kilpaura
Tomun kasvattaja, omistaja, valmentaja ja ohjastaja oli porilainen tilanomistaja Frans Vanhatalo. Tamma aloitti kilpauransa Tampereella tammikuussa 1929 ja saavutti saman vuoden syksyllä samoin Tampereen raviradalla 2000 metrin kilpailussa ajan 3.02,8. Neljänä seuraavana vuonna se voitti ravikuninkuuden, josta oriit ja tammat tuolloin kilpailivat samassa sarjassa. Viimeisissä kuninkuusraveissaan se saavutti mailin Suomen ennätysajan 2.24,6 (kilometriaika 29,9), samana kesänä 1933 myös 3000 metrin Suomen ennätysajan 4.40,8. Kaikkiaan se osallistui kuusivuotisen kilpauransa aikana 74 kilpailuun ja saavutti 62 voittoa; kaudella 1930 se voitti kaikki 19 lähtöään. Lama-aika vähensi tuolloin kaiken aikaa kilpailutoimintaa. Tomua pidetään sotavuosia edeltäneen ajan ylivoimaisimpana suomalaisjuoksijana, ja sen merkitys Satakunnan raviurheilun nousulle oli valtava.
Kantakirjaus ja jälkeläiset
Tomu kantakirjattiin vuonna 1929. Lausunto oli seuraava: ”Rotutyyppi jotenkin tyydyttävä, pitkä kaula, korkea säkä, suora selkä, pitkä lanne, jyrkkä tasaleveä lautanen, hennot tyydyttävän kuivat jalat. Luonne ja askel hyvät.” Sen säkäkorkeudeksi mitattiin 160 cm.
Tomu sai ainakin kaksi varsaa, joista vuonna 1940 syntynyt ori Tomuri (i. Lohdutus) ravasi huippujuoksijaksi (kilometriaika 30,8) ja jatkoi sukuaan.
Tero Pitkämäki
Tero Kristian Pitkämäki (s. 19. joulukuuta 1982 Ilmajoki) on suomalainen uransa päättänyt keihäänheittäjä, olympiamitalisti, maailmanmestari ja moninkertainen arvokisamitalisti. Pitkämäen ennätys on 26. kesäkuuta 2005 Kuortaneella heitetty 91,53 metriä.
Seuratasolla Pitkämäki edustaa Seinäjoen Seudun Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimii Hannu Kangas. Myös Jan Železný on valmentanut Pitkämäkeä. Železný liittyi mukaan Pitkämäen valmennusryhmään vuonna 2011 Daegun MM-kilpailuiden jälkeen, mutta yhteistyö heidän välillään päättyi vuoden 2013 aikana.
Pitkämäki valittiin vuoden eurooppalaiseksi miesyleisurheilijaksi vuonna 2007. Hän on ensimmäinen kyseisen tunnustuksen saanut suomalainen. Pitkämäki on valittu myös kolme kertaa Suomen Urheilugaalassa Vuoden urheilijaksi.
Pitkämäki on menestynein suomalainen keihäänheittäjä arvokisamitaleiden määrällä mitattuna.
Urheilu-ura
Pitkämäki kiinnostui keihäänheitosta kahdeksanvuotiaana suomalaisten menestyttyä vuoden 1991 MM-kisoissa. MM-kisojen jälkeen hän meni heittämään yhdeksänvuotiaiden kisaan ja voitti sen kymmenen metrin erolla toiseksi tulleeseen, mikä motivoi kilpailuhenkistä Pitkämäkeä. Tosissaan Pitkämäki alkoi kilpailla keihäänheitossa myöhemmin, kun hän päätti lopettaa siihen asti päälajinaan pitämänsä hiihdon. 15-vuotiaaksi saakka Pitkämäkeä valmensi hänen isänsä Esko Pitkämäki, jonka jälkeen valmennusvastuun otti Hannu Kangas. Pitkämäen isä jatkoi kuitenkin ravintovalmentajana. Vuonna 2011 ilmoitettiin Jan Železnýn liittymisestä Pitkämäen valmennustiimiin.
Ensimmäisen kerran Pitkämäki heitti keihästä yli 80 metriä Kalevan kisoissa 2003 saavuttaessaan hopeaa tuloksella 80,45. Kesällä 2004 80 metrin ylityksiä tuli useampia parhaan tuloksen ollessa Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla heitetty 84,64. Pitkämäki voitti myös Suomen mestaruuden ja oli Ateenan olympialaisissa paras suomalainen yleisurheilija sijoittuessaan keihäänheiton finaalissa kahdeksanneksi.
Kausi 2005
pienoiskuva|200px|Pitkämäki Helsingin Grand Prix’ssä heinäkuussa 2005. Hän voitti kilpailun yli 85-metrisellä heitolla. Kesän 2005 tulostavoitteekseen Pitkämäki asetti tuloksen 87,50. Tavoite ylittyi reilusti jo kauden neljännessä kilpailussa 26. kesäkuuta Kuortaneen juhannuskisoissa, joissa Pitkämäki heitti maailman kärkituloksen 91,53. Nykykeihään kaikkien aikojen tilastossa Pitkämäki oli yhdeksäs 90 metrin ylittäjä ja nousi tilastoissa kuudenneksi. Suomen tilastoissa hän nousi Aki Parviaisen (93,09) jälkeen toiseksi.
Kesän Kultainen liigan osakilpailuista Pitkämäki voitti neljä, oli kerran toinen ja kerran kolmas. 1. heinäkuuta 2005 kesän ensimmäisessä kultaisen liigan osakilpailussa Pariisissa Pitkämäki voitti keihäskilpailun (85,95) ollen näin ensimmäinen suomalaisvoittaja Kultaisen liigan historiassa. Hän voitti myös Zürichissä (88,71 m), Oslossa – heitettyään 90,54-metrisen heiton – sekä Berliinissä tuloksella 89,32. Roomassa tuloksena oli 2. sija 84,87 metrin tuloksella. Brysselin osakilpailussa sijoitus oli kolmas tuloksella 85,90.
Joutee (Jyväskylä)
Joutee on Keski-Suomessa Jyväskylässä Humman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Tero Pitkämäki
Kausi 2005
Helsingin MM-kilpailuissa Tero Pitkämäki sijoittui neljänneksi tuloksella 81,27. Hän oli vaikeissa olosuhteissa käydyn kilpailun yksi suurimmista ennakkosuosikeista, mutta omaksi ja kotiyleisön pettymykseksi jäi mitalisijojen ulkopuolelle.
Joutee (Jyväskylä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Tero Pitkämäki
Kausi 2005
IAAF:n yleisurheilufinaalissa Monacossa Pitkämäki otti voiton 91,33 metriä kantaneella heitollaan, joka oli myös kisaennätys.
Kausi 2006
Kesän 2006 tulostavoitteeksi Pitkämäki asetti 95 metriä. Kautensa hän avasi toukokuussa Seinäjoella heittäen siellä parhaallaan 88,41. Kesäkuun alussa Pitkämäki sijoittui kolmanneksi Kultaisen liigan avauskilpailussa Oslossa tuloksella 86,34. Kilpailukauttaan hän jatkoi Joensuussa, jossa hän heitti 89,52. Kauden neljännessä kilpailussaan, Kuortaneen juhannuskisoissa, Pitkämäki ylitti 90 metriä heitettyään 91,11. Pitkämäki voitti myös ensimmäisenä suomalaisena keihäänheittäjänä Euroopan cupin superliigassa lajinsa tuloksella 85,30. Näin ollen hänestä tuli kautta aikojen viides suomalainen miesurheilija, joka on pystynyt voittoon Euroopan cupin pääsarjassa. Kauden toisen Kultaisen liigan osakilpailun Pariisissa Pitkämäki voitti tuloksella 89,07. Kolmannessa osakilpailussa Pitkämäki heitti 88,19 ja sijoittui toiseksi.
Joutee (Jyväskylä)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vuojoen valuma-alueeseen (14.283) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,5 metriä mpy.
Tero Pitkämäki
Kausi 2006
Kalevan kisoissa Jyväskylässä Pitkämäki voitti Suomen mestaruuden tuloksella 88,17, joka oli samalla Kalevan kisojen ennätys ja Jyväskylän Harjun stadionin kenttäennätys. Elokuussa hän saavutti Göteborgin EM-kilpailuissa ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa sijoituttuaan hopealle tuloksella 86,44.
Kausi 2007
pienoiskuva|Osakan MM-kisojen keihäänheiton kärkikolmikko Kesällä 2007 Pitkämäki voitti Pariisin Kultaisen liigan osakilpailun kolmantena vuotena peräkkäin tuloksella 89,70.
Kultaisen liigan Rooman osakilpailussa 13. heinäkuuta Pitkämäki heitti kolmannella heittokierroksella pahasti ohi sektorista ja keihäs osui ranskalaista pituushyppääjää Salim Sdiriä kylkeen. Aluksi Sdirin kerrottiin selvinneen tapauksesta lievin vammoin, mutta tarkemmissa tutkimuksissa selvisi, että keihäs oli osunut muun muassa Sdirin oikeaan munuaiseen ja maksaan. Pitkämäki kertoi päättäneensä jatkaa kilpailua onnettomuuden jälkeen, koska hänelle ilmoitettiin, ettei Sdiri ollut saanut vakavia vammoja. Ranskan television haastattelussa Sdiri arvosteli Pitkämäkeä Kultaisen liigan miljoonan dollarin voittopalkinnon ajattelemisesta turman uhrin hengen sijasta.
Rooman kilpailun jälkeen Pitkämäki kilpaili Lapinlahdella 22. heinäkuuta, jossa hän heitti 91,23 ja viidennen kerran urallaan yli 90 metriä. Lappeenrannan Kalevan kisoissa Pitkämäki voitti neljännen Suomen mestaruutensa tuloksella 89,43, joka oli samalla uusi Kalevan kisojen ennätys ja Kimpisen kentän kenttäennätys. Kalevan kisojen ennätystä Pitkämäki oli parantanut jo keihään karsinnassa heittäessään 88,67.
Osakan MM-kilpailuissa 2. syyskuuta 2007 Pitkämäki voitti keihäänheiton maailmanmestaruuden tuloksella 90,33 metriä. Ennen viimeistä suoritustaan hän oli jo ehtinyt varmistaa kultamitalin toisen kierroksen 89,16 metriä kantaneella heitollaan. Maailmanmestaruuden ansiosta hän sai 60 000 Yhdysvaltain dollarin palkinnon, minkä lisäksi Seinäjoen kaupunki palkitsi hänet 10 000 euron palkkiolla.
Lokakuussa 2007 Euroopan yleisurheiluliitto EAA valitsi Pitkämäen vuoden 2007 parhaaksi miesyleisurheilijaksi Euroopassa.
Kausi 2008
Pekingin olympialaisissa 2008 Pitkämäki saavutti pronssia tuloksella 86,16 metriä. Hän jäi kilpailun voittajasta Andreas Thorkildsenista hieman yli neljä metriä. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 81,64.
Kausi 2009
Pitkämäki voitti kesällä 2009 Kultaisen liigan osakilpailun Berliinissä tuloksella 86,53, Oslossa heitettyään 84,63 ja Brysselissä tuloksella 86,23. Lisäksi hän oli toinen Rooman ja Pariisin osakilpailuissa. Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa hän voitti ykkösliigan kilpailun Bergenissä heitettyään 86,78. Kauden parhaansa 87,79 hän heitti Lapinlahden eliittikisoissa heinäkuun lopulla. Kalevan kisoissa hän sai pronssia.
Pitkämäki sairastui kuumeeseen ja korvakipuun juuri ennen Berliinin MM-kilpailujen karsintakilpailua. Hän sijoittui loppukilpailussa toipilaana viidenneksi tuloksella 81,90. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli toinen tuloksella 84,09.
Kausi 2010
Pitkämäki voitti kesällä 2010 Tukholmassa käydyn Timanttiliigan osakilpailun tuloksella 84,41. Hän sijoittui Timanttiliigan kilpailuissa toiseksi Lausannessa, Pariisissa ja Brysselissä sekä kolmanneksi New Yorkissa ja Lontoossa. Barcelonan EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia viidennen kierroksen heitollaan 86,67. Kalevan kisoissa Pitkämäki sijoittui ensimmäiseksi heitettyään toisella kierroksella tuloksen 85,19.
Kausi 2012
Pitkämäkeä käytettiin näkyvästi Helsingin EM-kilpailuiden 2012 mainonnassa. Pari viikkoa ennen kisoja Suomen Urheiluliitto päätti kuitenkin vähentää merkittävästi tai lopettaa hänen käyttämisensä EM-mainonnan johtotähtenä. Kevään aikana Pitkämäki ei ollut kyennyt kertaakaan heittämään yli 80 metrin kilpailuheittoa ja oli epävarmaa, valittaisiinko häntä lainkaan mukaan Suomen EM-joukkueeseen. Pihtiputaan Keihäskarnevaaleilla hän heitti 83,87 ylittäen 80 metrin rajan ensimmäistä kertaa yli vuoteen. Tulos oikeutti kilpailun voittoon. Keihäskarnevaalien jälkeen SUL:n hallitus valitsi Pitkämäen mukaan Helsingin EM-kisoihin, joissa hän selviytyi karsinnoista loppukilpailuun tuloksella 80,66. EM-finaalissa Pitkämäen paras heitto kantoi 74,89 metriä, ja hänen sijoituksensa oli 11. Kuortaneen Eliittikisoissa 22. heinäkuuta Pitkämäki heitti kauden parhaansa 84,90 voittaen kilpailun. Lontoon olympiakisoissa 2012 Pitkämäki sijoittui viidenneksi tuloksella 82,80. Tukholman timanttiliigassa elokuussa 2012 Pitkämäki voitti heitettyään 86,98, joka oli hänen paras tuloksensa kolmeen vuoteen. Hän voitti myös Zürichin timanttiliigan kilpailun. Ruotsi-ottelussa Pitkämäki voitti keihään tuloksella 86,86.
Kausi 2013
Toukokuussa 2013 Pitkämäki heitti Shanghaissa maailmantilaston kärkituloksen 87,60, jonka Vítězslav Veselý rikkoi heinäkuussa 87,68 metrin heitollaan. Pitkämäen edellinen yli 87 metrin keihäskaari oli vuodelta 2009. Kesäkuussa Pitkämäki joutui leikkaukseen, jonka syynä olivat kylkiluuvamma ja revennyt vatsalihas. Hän aikoi jättää Kalevan kisat väliin mutta teki lopulta taustahenkilöidensä kanssa päätöksen osallistua niihin, jotta voisi varmistella valintaansa Moskovan MM-kilpailuihin. Kalevan kisoissa Pitkämäki vei mestaruuden tuloksella 85,70, ja hänet valittiin mukaan MM-joukkueeseen. Pitkämäki saavutti MM-kisoissa hopeaa tuloksella 87,07, jääden vain kymmenen senttiä Vítězslav Veselýn voittoheitosta. 25. elokuuta Pitkämäki heitti Bad Köstritzin kutsukilpailussa Saksassa maailman kärkitulokseksi 89,03 metriä. Syyskuun alussa hän osallistui kolmeen eri kilpailuun viikon sisällä. Ensin tiistaina 3. syyskuuta hän voitti Zagrebissa järjestetyn kilpailun tuloksella 86,36. Sitten perjantaina 6. syyskuuta Pitkämäki oli Timanttiliigan viimeisen osakilpailun ykkönen 87,32 metrin heitollaan, ja sunnuntaina 8. syyskuuta hän voitti Ruotsi-ottelun keihäskilpailun tuloksella 86,38.
Kausi 2014
Keskiviikkona 11. kesäkuuta 2014 aiemmin samalla viikolla isäksi tullut Pitkämäki voitti Timanttiliigan osakilpailun Oslossa tuloksella 84,18. Toiseksi tullut Julius Yego jäi hänestä ainoastaan yhden senttimetrin päähän. Muutama päivä myöhemmin sama kaksikko muodosti kärkiparin Lahden Eliittikisoissa, kun Pitkämäki voitti kilpailun 85,48-metrisellä neljännen kierroksen heitollaan. Kesäkuun lopulla Paavo Nurmen kisoissa Turussa Pitkämäki voitti keihäskilpailun tuloksella 85,89. Heinäkuun alussa hän sijoittui toiseksi Timanttiliigan osakilpailussa Pariisissa heitettyään ensimmäisellä heitollaan 86,63 metriä. Ennen Zürichin EM-kilpailuja Pitkämäki oli useita viikkoja kilpailutauolla nivusvaivan takia. Zürichissa hän kuitenkin selvitti karsinnan ensimmäisellä 81,48 metriä kantaneella heitollaan ja saavutti lopulta EM-pronssia loppukilpailussa syntyneellä tuloksella 84,40. Elokuun lopulla heitetyssä Timanttiliigan keihäsfinaalissa Pitkämäen paras heitto kantoi 85,12 metriä, ja hän sijoittui kolmanneksi. Timanttiliigan kokonaiskilpailussa Pitkämäki oli toinen Thomas Röhlerin jälkeen.
Kausi 2015
pienoiskuva|300px|Pitkämäki Timanttiliigan osakilpailussa Dohassa toukokuussa 2015. Vuonna 2015 Pitkämäki avasi keihäskautensa 15. toukokuuta Timanttiliigan osakilpailussa Dohassa, missä hän heitti maailman kauden kärkituloksen 88,62 metriä. Toukokuun lopulla hän sijoittui Ostravassa järjestetyssä Kultainen piikkari -kilpailussa kolmanneksi 83,96 metrin heitolla. Kesäkuun ensimmäisellä viikolla Pitkämäki osallistui Roomassa ja Birminghamissa käytyihin Timanttiliigan osakilpailuihin, joissa hän sijoittui neljänneksi ja viidenneksi tuloksilla 82,72 ja 83,72. Birminghamissa kauden kärkitulos siirtyi Pitkämäeltä Julius Yegon nimiin tämän heitettyä 91,39 metriä.
Joukkueiden EM-kisoissa 21. kesäkuuta 2015 Pitkämäki heitti 84,44 metriä ja otti keihään lajivoiton yli viiden metrin erolla seuraavaan heittäjään. Pitkämäki kuvaili keliolosuhteita hankaliksi sivuvastaisen, vasemmalta puhaltaneen tuulen takia. Neljä vuorokautta myöhemmin hän voitti Turussa Paavo Nurmi Gamesin keihäskilpailun tuloksella 89,09 metriä. Timanttiliigan Lausannen osakilpailussa 9. heinäkuuta Pitkämäen paras heitto kantoi 87,44 metriä, ja hän sijoittui kolmanneksi. Kahdeksan päivän kuluttua hän voitti Monacon osakilpailun tuloksella 88,87 m.
Kalevan kisoissa 2015 Pitkämäki saavutti hopeamitalin tuloksella 87,82 metriä. Kuortaneen eliittikisoissa 8. elokuuta hän oli kolmas heitettyään parhaalla heitollaan 85,84 metriä. 26. elokuuta, Pitkämäki saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 uransa seitsemännen arvokisamitalin sijoituttuaan pronssille tuloksella 87,64. Tero Pitkämäelle historiallisen seitsemännen arvokisamitalin tuonut pronssiheitto oli myös ehdolla Suomen Urheilugaalan Vuoden sykähdyttävimmäksi urheiluhetkeksi 2015. Lisäksi Pekingin pronssin myötä Pitkämäestä tuli ensimmäinen keihäänheittäjä, joka on voittanut yleisurheilun MM-kilpailuissa kaikenvärisiä mitaleita. Kultamitalin hän sai Osakassa 2007 ja hopeaa Moskovassa 2013.
Brysselissä 11. syyskuuta 2015 järjestetyn Timanttiliigan viimeisen osakilpailun Pitkämäki voitti heittämällä 87,37 metriä, ja samalla keihäänheiton kokonaiskilpailu ratkesi kahdella pisteellä hänen edukseen. Näin Pitkämäestä tuli ensimmäinen Timanttiliigan lajikohtaisen kokonaiskilpailun voittoon yltänyt suomalainen urheilija. Voiton myötä hänelle annettiin palkintorahoina kokonaiskilpailun voitosta 37 000 euroa. Pitkämäki päätti kautensa Suomi–Ruotsi-maaotteluun, jossa hän voitti keihäskilpailun tuloksella 84,42 metriä.
Kausi 2016
Lokakuussa 2015 Suomen Olympiakomitea valitsi Pitkämäen Rion olympialaisiin. 10. toukokuuta 2016 hän joutui nivusleikkaukseen, jossa vasemman reiden lähentäjälihas operoitiin. Pitkämäki avasi kautensa Lapinlahden eliittikisoissa 19. kesäkuuta heittämällä kauden kotimaisen kärkituloksen 84,24 m.
Amsterdamin EM-kisoissa 2016 Pitkämäki ei päässyt loppukilpailuun heitettyään karsinnassa tuloksen 80,52 metriä. Oulun Kalevan kisoissa Pitkämäki voitti Suomen-mestaruuden tuloksella 82,05 m. Rion olympialaisissa Pitkämäki heitti keihäänheiton karsinnassa tuloksen 79,56 metriä ja karsiutui finaalista.
Pitkämäki voitti vuonna 2016 Eliittikisasarjan kokonaiskilpailun. Voitto varmistui 27. elokuuta Lappeenrannan eliittikisoissa, joissa Pitkämäki voitti miesten keihäskilpailun tuloksella 86,13 metriä.
Kausi 2017
Edellisestä kaudesta poiketen kesää 2017 edeltäneellä harjoituskaudella Pitkämäki ei joutunut käymään leikkauksessa. Hän aloitti kautensa 5. toukokuuta Timanttiliigan osakilpailulla Dohassa. Siellä hänen vähimmäistavoitteenaan oli MM-kisojen tulosrajan 83 metrin ylittäminen. Dohassa Pitkämäki heitti tuloksen 84,26 metriä ja sijoittui neljänneksi. Timanttiliigan osakilpailussa Roomassa 8. kesäkuuta hän puolestaan sijoittui viidenneksi heitettyään parhaalla yrityksellään 83,84 metriä. Paavo Nurmen kisoissa Turussa 13. kesäkuuta Pitkämäki oli viides tuloksella 83,95 ja neljä päivää myöhemmin Kuortaneen eliittikisoissa kolmas tuloksella 83,17 metriä.
Yleisurheilun joukkueiden EM-kilpailuiden Ykkösliigassa Pitkämäki otti keihäänheitossa lajivoiton tuloksella 88,27 metriä, ja samalla vuodesta 2017 tuli 13. perättäinen vuosi, jonka aikana hän on heittänyt yli 85 metrin keihästuloksen. Kilpailu heitettiin 25. kesäkuuta Vaasassa Kaarlen kentällä. Seuraavana viikonloppuna Pitkämäki osallistui Timanttiliigan Pariisin osakilpailuun, jossa hän oli neljäs 85,34 metrin heitolla.
Kalevan kisat 2017 käytiin Pitkämäen kotikentällä Seinäjoella. Pitkämäki voitti kisoissa kahdeksannen Suomen mestaruutensa tuloksella 82,80 metriä. Orimattilan Tähtikisoissa 29. heinäkuuta hän oli kolmas tuloksella 81,96.
Lontoon MM-kisoissa Pitkämäki sijoittui viidenneksi tuloksella 86,94. Pitkämäki itse, sekä valmentaja Hannu Kangas pitivät kesän toiseksi ja kolmanneksi pisimmät kaaret tuonutta kilpailua onnistumisena, joka ei ainakaan kallista vaakaa lopettamisen puolelle.
Pitkämäki sijoittui Zürichin Timanttiliigan kilpailussa kolmanneksi tuloksella 86,57. Hän voitti Lappeenrannan Eliittikilpailun tuloksella 85,56 ja Suomi–Ruotsi-maaottelun keihäskisan Tukholmassa tuloksella 80,28.
Pitkämäki valittiin joulukuussa 2017 elokuussa 2018 pidettäviin yleisurheilun EM-kisoihin Berliiniin, mutta hän ilmoitti heinäkuun alussa 2018 ettei lähde kisoihin loukkaantumisen vuoksi.
Kausi 2018
Pitkämäki aloitti kauden 2018 Vantaalla 26.5.2018 järjestetyissä Kultainen keihäs -kilpailuissa. Pitkämäki sijoittui kilpailuissa toiseksi pisimmän heiton kannettua 82,64 m. Pitkämäki heitti kilpailussa neljä yli 80 metrin heittoa. Seuraavan kerran Pitkämäki kisaili Paavo Nurmi Games -tapahtumassa 5.6.2018. Pitkämäen pisin heitto oli 82,41 metriä ja se oikeutti kilpailun viidenteen sijaan. Viimeisellä heitolla Pitkämäen tukijalka antoi periksi ja Pitkämäki loukkaantui. Myöhemmin todettiin, että Pitkämäen polvesta oli mennyt eturistiside poikki ja kausi päättyi näihin kisoihin. Pitkämäen polvi leikattiin Seinäjoella 6.8.2018.
Kausi 2019
Pitkämäki kertoi joulukuussa 2018 järjestetyssä tiedotustilaisuudessa jatkavansa uraansa ja pitävänsä päätähtäimenään Dohan MM-kisoja. Myöhemmin 9. elokuuta hän kuitenkin ilmoitti, että jalan ominaisuudet eivät ole palautuneet riittävälle tasolle ja että hän ei tavoittele pääsyä MM-kisoihin. Samalla Pitkämäki totesi jättävänsä kauden 2019 todennäköisesti kokonaan väliin. Lokakuussa 2019 hän ilmoitti lopettavansa keihäänheittouransa.
Uran jälkeen
Pitkämäestä julkaistaan vuoden 2020 syyskuussa Tammen kustantama, Keijo Leppäsen kirjoittama elämäkertakirja Keihäsmies.
Tammikuussa 2020 Pitkämäki aloitti työt start-up-yritys Leadoo Marketing Technologiesin aluejohtajana.
Pitkämäki aloitti vuoden 2021 alussa Suomen Urheiluliiton keihäänheiton toisena lajivalmentajana Petteri Piirosen ohella. Hän kuitenkin ilmoitti syyskuussa irtisanoutuvansa vuoden 2022 lopussa, vaikka pestin oli määrä kestää vuoden 2024 loppuun saakka.
Yksityiselämä
Pitkämäki valmistui sähköinsinööriksi Vaasan ammattikorkeakoulusta vuonna 2006. Hänen avopuolisonsa on seitsenottelija Niina Kelo. He rakensivat talon Ilmajoelle kunnan lahjoittamalle tontille. Pariskunnalla on kolme lasta. Vanhin lapsista, poika, heittää myös keihästä ja heitti toukokuussa 2022 7-vuotiaiden epävirallisen maailmanennätyksen.
Luettelo Siilinjärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Siilinjärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Siilinjärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Roldano Lupi
thumb|250px|Roldano Lupi ja [[Evi Maltagliati elokuvassa Sissignora.]] Roldano Lupi (oikealta nimeltään Rolando Squassoni-Lupi, 8. helmikuuta 1909 Milano – 13. elokuuta 1989 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Kirjanpitäjäksi opiskellut Lupi ryhtyi ammattinäyttelijäksi vuonna 1938 ja teki huomattavan teatteriuran. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Ferdinando Maria Poggiolin ohjaama Sissignora vuonna 1941. Poggiolin Gelosian (1942) myötä Lupista tuli yksi aikansa elokuvatähdistä, mutta myöhemmin hän joutui tyytymään etupäässä viihde-elokuvien luonnenäyttelijän rooleihin. Lupi työskenteli paljon myös televisiossa. Hänen vaimonsa oli näyttelijä Pina Bertoncello.
Simputer
thumb|Simputer Simputer oli intialainen kämmentietokonehanke, jonka avulla pyrittiin vakio-osista kokoamaan halpa kehitysmaissa käytettäväksi soveltuva kämmentietokone. Simputer julkistettiin huhtikuussa 2001. Hankkeeseen kohdistui suuria odotuksia: esimerkiksi New York Times kutsui sitä tietokoneteknologian vuoden 2001 tärkeimmäksi innovaatioksi, vaikka samana vuonna julkaistiin muun muassa Windows XP.
Suurista odotuksista huolimatta Simputer-hanke epäonnistui, eikä se koskaan onnistunut lyömään itseään läpi. Tietokone ei onnistunut saamaan merkittävää jalansijaa Intiassa, mistä on myöhemmin syytetty muun muassa Intian julkisen sektorin haluttomuutta tilata laitetta itselleen.
Jussi-palkinnot 1981
Jussi-palkinnot 1981 jaettiin 28. toukokuuta 1981 Hämeenlinnassa, Hotelli Aulangossa. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa aikavälillä 1. maaliskuuta 1980 – 28. helmikuuta 1981.
Franky
Franky on One Piece -nimisessä manga- ja anime-sarjassa kahdeksas Olkihattupiraattien jäsen. Hän on laivanrakentaja, joka valmisti yhdessä Galley-La-järjestön kanssa Olkihattujen uuden laivan, Thousand Sunnyn.
Franky ja hänen unelmansa
Franky on 34-vuotias (36 aikahypyn jälkeen) kyborgi, joka ilmestyy ensimmäistä kertaa Water 7 -saagassa. Franky on 225cm pitkä (240cm aikahypyn jälkeen). Frankyn syntymäpäivä on 9 maaliskuuta.
Hänen unelmansa on rakentaa laiva, joka voisi purjehtia Grand Linen loppuun saakka. Kyseinen laiva on jo valmis. Sen nimi on Thousand Sunny. Tämä uusi Olkihattupiraattien laiva ei ole vielä selvittänyt matkaansa Grand Linen loppuun asti, joten Frankyn unelma ei ole vielä toteutunut. Hän rakensi sen Olkihattupiraateille tavallaan korvaukseksi tuhlaamistaan 200 000 000 berrystä (joskus myös Beli; One Piecen rahayksikkö), mutta oikeastaan siksi, että Olkihatut ovat matkalla Grand Linen loppuun.
Menneisyys
Kun Franky oli 12 Tom laitettiin koetukseen Gol D. Rogerin laivan rakentamisen (joka purjehti Grand Linen loppuun saakka) johdosta. Tom jätettiin rauhaan kymmeneksi vuodeksi jotta hän voisi valmistaa "Puffing Tomin", junan joka voisi matkata merellä. 14 vuoden (10 vuotta junan ja ensimmäisen radan valmistamiseen ja 4 vuotta kolmen muun radan valmistukseen) kuluttua Marinet kiittivät Tomia junan rakentamisen vuoksi. Mutta hänet lavasti CP9:n nykyinen johtaja Spandam, joka haluaa muinaisen aseen Plutonin tekemisohjeiden kopiot. Tekemisohjeiden kopiot annettiin kaikessa hiljaisuudessa Tomille Water 7:n laivanrakentajien keskuudessa. Spandam käytti Frankyn valmistamia sotalaivoja hyökätäkseen Water 7:ään. Tom, Franky ja Iceburg onnistuivat lopettamaan hyökkäyksen mutta Water 7:n asukkaat ehtivät jo luulla heitä syyllisiksi. Tom tuomittiin kuolemaan. Silloin Franky yritti suojella Tomia seisomalla Puffing Tomin tiellä johon Tom oli lukittu. Franky jäi junan alle ja hänen ruumiinsa sai hyvin vakavia vaurioita mutta vaikka Franky jäikin eloon hänet julistettiin kuolleeksi.
Franky kirjaimellisesti korjasi itsensä hylätyn laivan osia käyttäen. Hän tatuoi oikeaan olkapäähänsä BF ja vasempaan 36 merkiten sillä, että hän olisi ns. 36 Battle Franky. Neljä vuotta hänen katoamisensa jälkeen Franky odotti näkevänsä Iceburgin mutta hänet käännytettiin pois ja samalla hän sai tietää, että hän on rikollinen Maailman Hallinnon mukaan. Myöhemmin Iceburg antoi Frankylle tekemisohjeiden kopiot jotka hän oli saanut Tomilta.
Neljä vuotta myöhemmin
Neljä vuotta myöhemmin kun Luffy ja hänen joukkonsa saapuivat Water 7:ään, Frankystä on tullut laivanpurkajajengin "Franky Familyn" johtaja. Joukko metsästää sivutyökseen etsintäkuulutettuja. Ennen Frankyn ja Olkihattupiraattien kohtaamista Frankyn joukko pahoinpitelee Usoppin ja varastavat 200.000.000 berryä, jotka Olkihattupiraatit saivat myyvällä Skypie-saagassa saadun kultansa. Se oli 2/3 siitä mitä Olkihatut niistä sai. Kostoksi varastamisesta ja ystävän mukiloimisesta Luffy, Zoro, Sanji ja Chopper tuhoavat Franky Familyn piilopaikan, Franky Housen täysin.
Nähtyään tuhon törsäysmatkan jälkeen Franky päätti haastaa Luffyn taisteluun. Hetken aikaa taisteltuaan tappelu kuitenkin keskeytyy Galley-La järjestön vuoksi, jotka syyttävät Luffyä Iceburgin murhayrityksestä.
Tämän vuoksi Franky menee ja kidnappaa Usoppin ja Merryn luullen, että Usopp on yhä Olkihattupiraateissa (Usopp erosi koska hänellä oli erimielisyyksiä Going Merryn kohtalosta Luffyn kanssa). Franky olettaa Luffyn tulevan pelastamaan Usoppin ja Merryn. Franky vei heidät hänen salapaikkaansa joka oli Tomin työntekijöiden työpaja. Siellä CP9:n Lucchi, Kaku, Blueno ja Califa kidnappaavat Frankyn ja Usoppin vieden heidät Puffing Tomiin matkaten kohti "Enies Lobbyä". Frankyä pidettiin vankina CP9:n luona Nico Robinin kanssa mutta Franky lopulta poltti CP9:n havittelemat muinaisen aseen Plutonin sinikopiot.
Enies Lobbyn jälkeen
Frankyn unelma on rakentaa laiva jolla voi matkata Grand Linen loppuun asti, aivan kuten Tomin Gol D. Rogerille tekemä alus. Hän käytti 200 000 000 berryä ostaakseen "Adam-puuta" jota hän päätti käyttää unelmansa toteuttavan laivan rakentamiseen. Kun laiva valmistuu hän lahjoittaa sen Olkihatuille. Enies Lobbystä pakenemisen jälkeen Franky saa etsintäkuulutuksen mukaan 44 miljoonan berryn löytöpalkkion. Franky Family haluaa Frankyn liittyvän Olkihattupiraatteihin koska hän on nyt etsintäkuulutettu ja hänen jääminen saarelle olisi vaarallista. Lisäksi Franky on muutenkin oikeasti merirosvojen poika. Luovutettuaan laivan Olkihatuille Franky piiloutuu peläten joutuvansa jättämään Franky Familyn ja samalla epäröi kieltäytyä Franky Familyn ehdotuksesta.
Franky Family varastaa Frankyn uimahousut (jotka olivat hänen ainoat housunsa) ja houkuttelevat niiden avulla Frankyn paikkaan josta Olkihattupiraattien on tarkoitus lähteä uuden laivansa kanssa. Siellä Franky tapaa Luffyn, joka pitelee hänen uimahousuja käsissään luvaten antaa ne takaisin, jos Franky suostuu liittymään heihin. Franky kieltäytyy ja Nico Robin käyttää pirunmarjavoimiansa rutistellakseen Frankyn kiveksiä. Iceburg muistuttaa Frankyä, että hänen unelmansa voi täyttyä kun hän matkustaa kyseisellä unelmalaivalla huoltaen sitä kunnes matka olisi ohi. Tämä saa Frankyn vihdoinkin liittymään Olkihattuihin. Franky sanoo hyvästit kaikille ja lähtee muiden kanssa purjehtien kohti unelmien täyttymystä.
Taidot ja voimat
Franky on ihminen keinotekoisten osien kanssa ja hänellä on uskomattomat voimat, kuten ampua suustaan nauloja ja syöstä tulta, ampua luoteja hänen sormistaan, käsistään ja kämmenistään sekä kestää luotisateet edestäpäin. Hänen vuosien työ laivojen aseilla varustajana ja rikollistenmetsästys ovat vaikuttaneet hänen taistelutaitoihin ja tekniikoihin positiivisesti.
Yksi yleisistä hyökkäyksistä on Strong Right, jossa hän heitti oikean kätensä kohti vastustajaa (käsi nyrkillä) ja vetää käden takaisin sen sisällä olevan ketjun avulla. Hyökkäys muistuttaa hiukan Luffyn Gomu Gomu no Pistol hyökkäystä. Toinen hyökkäys on Coup de Vent jossa hän yhdistää kätensä ja syöksee kädessä olevasta piipusta voimakkaan ilmasyöksyn joka voi rikkoa rakennuksia. Tämä hyökkäys kuluttaa Frankyltä eniten colaa. Hyökkäyksen nimi on ilmajytky.
Frankyn hiustyyli vaihtuu eri juomista riippuen. Esimerkiksi Enies Lobbyssä Chopper antaa Frankylle kasvismehua ja teetä. Tämä kertoo, että Franky on paljon voimakkaampi kun hänellä on vatsakaapissa colaa eikä esimerkiksi teetä. Frankyllä voi olla vatsassaan kolme pulloa kerralla (yhteensä 6 litraa), joten yhdessä pullossa on kaksi litraa.
Frankyn heikkous on hänen selkänsä. Kun hän rakensi itseään hän ei yltänyt taakse, joten hän ei voinut tehdä tärkeitä korjauksia selkäpuolelle. Selkä on siis ainoa paikka, missä Frankyllä ei ole rautaa.
Llista de personatges de One Piece
Pelham 1-2-3 kaapattu
Pelham 1-2-3 kaapattu (The Taking of Pelham One Two Three) on Joseph Sargentin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva, jossa rikollisjoukko kaappaa New Yorkin metrojunan. Vuonna 1974 ensi-iltansa saanut trilleri perustuu John Godeyn romaaniin Juna pysähtyy (Otava 1973), jonka pohjalta käsikirjoituksen on tehnyt Peter Stone. Elokuvasta on tehty uusintaversiot 1998 ja 2009.
Juoni
Rikolliset nimeltä Sininen (Robert Shaw), Vihreä (Martin Balsam), Harmaa (Héctor Elizondo) ja Ruskea (Earl Hindman) kaappaavat metrojunan vaunun ja vaativat toimitettavaksi tunnin kuluessa miljoonan dollarin lunnaat. Myöhästymisestä aletaan tappaa vaunun matkustajia yksi joka minuutti. Tapahtumat etenevät elokuvassa reaaliajassa. Nopeita päätöksiä vaativan poliisioperaation johtajaa näyttelee Walter Matthau.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Petri Kemppinen luonnehti elokuvan tv-esityksen alla 1992 sitä taitavasti ohjatuksi suurkaupunkiin siirretyksi westerniksi. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kuvasi elokuvaa ”sähäkäksi ja ovelasti juonituksi keikaksi” sekä Matthaun ja Shaw’n hahmojen väliseksi ”tiukaksi pikashakiksi”. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
82 Alkmene
82 Alkmene on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi R. Luther vuonna 1864. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Alkmenen mukaan. Alkmenen läpimitta on noin 61 kilometriä ja sen pyörähdysaika on noin 13 tuntia.
Yrjö Lyytikäinen
Yrjö Emil Lyytikäinen (3. huhtikuuta 1902 Helsinki – 4. heinäkuuta 1956 Helsinki) oli Apu -aikakauslehden ja Kustannus Oy Apulehden (nyk. A-lehdet) perustaja ja Avun ensimmäinen päätoimittaja.
Elämäkerta
Yrjö Lyytikäisen suku on peräisin Maaningan Lyytikkälästä, josta isoisä Johan lähti töihin Sinebrychoffin panimoon Helsinkiin 1856. Johanin pojasta, Yrjön isästä tuli muurari, joka kuoli kun Yrjö-poika oli yhdeksänvuotias. Yrjö Lyytikäinen sai pysyvän jalkavamman lapsena, kun hevosrattaiden pyörä ajoi hänen ylitseen.
Yrjö Lyytikäinen joutui aloittamaan ansiotyön heti kansakoulun jälkeen, aluksi asiapoikana, sitten pakkaajana ja postittajana Kirjavälitys Oy:ssä. Kustannusliike Minervan konttoripäällikkö hänestä tuli 1920-luvun alussa. Aikalaiset muistelevat hänen opiskelleen tarmokkaasti työnsä ohessa.
Lyytikäinen siirtyi toimitusjohtajaksi Tampereelle Teos-nimiseen kustannusyhtiöön, jossa hän kustansi muun muassa aikansa menestyskirjailijan Hedwig Courths-Mahlerin teosten suomennoksia. Hän ryhtyi myös päätoimittamaan yhtiön Revontuli-lukemistoa 1932, mutta sitä ei saatu kannattamaan. Samoihin aikoihin Lyytikäinen menetti säästönsä pankin konkurssissa. Lyytikäinen palasi Helsinkiin ja kokeili vielä nimiinsä hankkiman Revontulen kustantamista siellä mutta luovutti. Yhdessä kirjapainonomistaja K. F. Puromiehen kanssa hän perusti uuden lukemistolehden Avun, markkinoiden kolmannen lehden jonka myyjiksi värvättiin työttömiä. Pian kaksi aiemmin saman idean keksinyttä kilpailevaa lehteä, E. J. Paavolan Urpu ja Antero Kajannon Lukki jouduttiin lopettamaan, kun Apu oli sisällöltään parempi ja tarjosi työttömille myyjille suuremman provision.
Lyytikäinen toimitti Apua alkuvuosina alusta loppuun miltei yksin, apunaan vain vaimonsa Aune Lyytikäinen, joka hoiti konttoria. 1930-luvun lamassa monet kirjoittajat tarjosivat tekstejään halvalla. Vasta sotien jälkeen Apuun palkattiin enemmän työntekijöitä, hekin aluksi sukulaisia ja tuttavia.
Sotaa pakoon Lyytikäinen muutti perheineen Karjalohjalle, jonne hän rakennutti ison talon, Matti Lampénin piirtämän Kyrönnokan, ja jäi asumaan sinne sotien jälkeenkin. Hän oli varhainen etätyöntekijä, joka ajoi Packard-autollaan vain kerran viikossa maanantaisin Avun toimituskokoukseen Helsingin Köydenpunojankadulle. Samalla hän haki seuraavan viikon paperityöt itselleen ja Aune-vaimolleen. Karjalohjan ainoana autonomistajana Lyytikäinen sai usein toimia myös sairaankuljettajana.
Apu-lehden tekoa vaikeutti sodan jälkeen paperinsäännöstely, koska se oli luokiteltu ajanvietelehdeksi toisin kuin kilpailija Seura. Tilanne korjaantui sosiaalidemokraattien tuella 1948, ja Lyytikäinen otti perustamansa Kustannus Oy Apulehden johtoon puoluetta lähellä olleen Janne Hakulisen. Lehden myynti provisioineen siirrettiin työttömiltä työväenliikkeelle.
1950-luvun mittaan Apu kasvatti levikkiään ja ilmoitustulojaan ja muuttui lukemistosta kuvapitoiseksi yleisaikakauslehdeksi niin, että sitä ruvettiin painamaan sanomalehtirotaation sijasta Herttoniemeen perustetussa Helprint-syväpainossa. Lyytikäisen pojat Olli ja Matti Lyytikäinen tulivat 1950-luvun puolivälissä mukaan toimitukseen, johon palkattiin myös ulkopuolisia nuoria kykyjä.
Yrjö Lyytikäinen kuoli yllättäen vuonna 1956, ja yrityksen johdon otti leski Aune Lyytikäinen. Hän kuitenkin menehtyi jo kahta vuotta myöhemmin 1958, ja jatkajiksi nousivat molemmat pojat ja miniä Kirsti Lyytikäinen.
Petsamo (Murmanskin alue)
thumb|280px|Petsamon kunnan sijainti [[Petsamon piirissä.]] Petsamo (, koltansaameksi Peäccam, ) on kaupunkikunta ja kunnan samanniminen keskustaajama Barentsinmeren rannalla Petsamon piirissä Murmanskin alueella Luoteis-Venäjällä. Nykyinen Petsamon kunta käsittää entisen, aikanaan Suomelle kuuluneen Petsamon kunnan (1920-1940) pohjoisimman osan sekä Kalastajasaarennon kokonaan.
Petsamon kunta perustettiin vuonna 2004. Kunnassa on 7 418 asukasta, joista Petsamon taajamassa 3 188 as. (2010).
Petsamon naapurit ovat lännessä Norja, idässä Kuolan piiri ja etelässä Korzunovon maalaiskunta.
Liinahamarissa Petsamonvuonon länsirannalla sijaitsee Petsamon satama, joka on jäätön läpi vuoden. Petsamoon ja Liinahamariin on rautatieyhteys Muurmannin radalta, ja paikkakunnan läpi kulkee M18-valtatie Pietarista Murmanskin kautta Norjaan.
Asutuskeskukset
Petsamon kunnassa on nykyisin seuraavat asutuskeskukset:
Amartya Sen
Amartya Sen (s. 3. marraskuuta 1933 Santiniketan, Intia) on intialainen taloustieteilijä ja filosofi. Hän sai Nobelin taloustieteen palkinnon 1998.
Elämä ja ura
Senin perhe oli kotoisin Dhakasta, Bangladeshin nykyisestä pääkaupungista. Hänen isänsä Ashutosh Sen opetti kemiaa Dhakan yliopistossa. Sen kuitenkin syntyi Santiniketanissa, missä hänen äitinsä Amata Senin isä opetti yliopistossa sanskritia ja muinaista ja keskiaikaista Intian kulttuuria. Sen opiskeli Kalkutassa ja Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa.
Sen on opettanut Delhin, Kalkutan ja Oxfordin yliopistoissa, ja hän on taloustieteen ja filosofian professori Harvardin yliopistossa, jossa hän hoitaa Thomas W. Lamontin professuuria.
Senille myönnettiin Nobelin taloustieteen palkinto vuonna 1998 työstä hyvinvointitaloustieteen alalla. Vuonna 2020 Sen sai Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon työstään globaalin oikeudenmukaisuuden kysymysten parissa.
Tutkimus ja filosofia
Senin tunnetuin teos on 1981 ilmestynyt ''Poverty and Famines. An Essay on Entitlement and Deprivation''. Teoksessa Sen osoittaa, etteivät nälänhädät aiheudu ruoan pulasta vaan sen jakamiseen sisältyvistä epätasa-arvoisista mekanismeista.
Teoksessa Identiteetti ja väkivalta Sen arvioi, että nykymaailman selkkausten merkittävä alkuunpanija on oletus, että ihmiset voidaan luokitella yksiselitteisesti uskonnon tai kulttuurin perusteella. Hänen mielestään tällainen rajoittunut käsitys identiteetistä luo pohjan jyrkille vastakkainasetteluille ja väkivallalle.
Senin vuonna 2009 ilmestynyttä teosta The Idea of Justice on sanottu merkittävimmäksi etiikan teokseksi John Rawlsin 1971 ilmestyneen oikeudenmukaisuusteorian jälkeen.
Aina Sainio
Aina Maria Sainio o.s. Uotila oli Hämeenlinnassa asunut lehtorinrouva, joka myrkytti miehensä, lehtori Ferdinand ”Nantti” Sainion (1863–1892) vuonna 1892. Tämä murha herätti aikanaan suurta huomiota sekä Suomessa että myös Pohjoismaissa.
Ferdinand Sainio (s. 1863 Hauho) oli päässyt ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1884 ja valmistunut filosofian maisteriksi 1890. Hän toimi latinan ja kreikan kielen lehtorina Hämeenlinnan klassillisessa lyseossa ja valmisteli parhaillaan tohtorinväitöskirjaansa sanskritin kielestä. Hänen vaimonsa oli kahdeksan vuotta nuorempi miestään ja heillä oli yksi lapsi, alle vuoden ikäinen Kyllikki-vauva. Perheen Niittykadun ja Linnantien (nykyinen Kustaa III katu) kulmatalossa olleessa huoneistossa asui myös kaksi koulupoikaa täysihoitolaisina. Aina Sainio oli varakkaan maalaistalon tytär kun taas Ferdinand Sainio oli kotoisin vaatimattomammista oloista ja hänellä oli vielä opiskeluvelkoja jäljellä. Aina Sainio oli tutustunut mieheensä tämän toimiessa kotiopettajana Sahalahdella. He olivat menneet naimisiin vuonna 1890.
Perheen palvelija löysi Ferdinand Sainion kuolleena vuoteestaan aamulla 24. helmikuuta 1892. Ruumiin kouristunut asento herätti Hämeenlinnan piirilääkäri Bergstedtin epäilykset ja ruumiinavauksen yhteydessä selvisi että Sainio oli kuollut strykniinimyrkytykseen. Pian sen jälkeen selvisi myös, että Aina Sainio oli pari päivää aikaisemmin pyytänyt tohtori Gratschoffilta strykniinireseptiä villakoiran myrkytystä varten ja ostanut sitten strykniinin Pomoellin apteekista.
Lehtori Sainio oli edellisenä iltana illallisen jälkeen valittanut päänsärkyä ja pyytänyt vaimoltaan migreenipulveria. Tämän jälkeen hän vetäytyi omaan huoneeseensa, josta alkoi kuulua jonkin ajan kuluttua voimakkaita tuskanhuutoja. Rouva Sainio ei oman kertomansa mukaan ollut kuullut mitään, mutta perheen luona asuneet koulupojat ja naapurihuoneistossa asunut latinanmaisteri Ison (Brummer) olivat ne kuulleet. He olivat kuitenkin luulleet huutojen tulevan venäläiselle kasarmille vievältä puistotieltä ja juopuneiden sotilaiden siellä mellastavan.
Aluksi oletettiin, että kyseessä olisi ollut onneton erehdys, jossa migreenipulveri ja strykniini olivat vahingossa sekoittuneet. Lehtori Sainiolla oli 10 000 markan henkivakuutus, mutta vakuutusyhtiö ei suostunut maksamaan korvausta epäillen kyseessä olleen itsemurhan. Asian selvittämiseksi alkoi oikeudenkäynti, jossa lehtori Sainion isää edusti sen ajan tunnetuin asianajaja Lauri Kivekäs ja syytettynä ollutta Aina Sainiota edusti Castrén-niminen asianajaja. Kivekäs sai selville, että Aina Sainio oli tilannut surupuvun Helsingistä jo useita päiviä ennen miehensä kuolemaa ja että hän oli myös tehnyt velkoja miehensä tietämättä. Kivekkään harjoittama tiukka ristikuulustelu johti lopulta siihen, että Aina Sainio tunnusti murhanneensa miehensä.
Aina Sainion oikeudenkäynti oli omana aikanaan sensaatiotapaus, jota käsiteltiin sekä paikallisissa että pääkaupungin Helsingin lehdissä. Oikeudenkäynnin päätteeksi Aina Sainio tuomittiin murhasta ja väärennöksistä elinkautiseen vankeusrangaistukseen, josta tuomiosta hän kärsi 14 vuotta Hämeenlinnan naisvankilassa. Vapauduttuaan Aina Sainio muutti nimensä ja lähti pois Hämeenlinnasta. Aina ja Nantti Sainion tytär kuoli 12-vuotiaana Tuusulassa aivokalvontulehdukseen. Aina Sainio meni uusiin naimisiin veistonopettaja Kalle Kustaa Nurmisen kanssa ja sai kaksi lasta uudessa avioliitossaan. He asuivat aluksi Sahalahdella ja sitten vuodesta 1911 Tampereella. Aina Saino kuoli Tampereella syksyllä 1931 ja hänet haudattiin Kalevankankaan hautausmaalle.
Lyseota Hämeenlinnassa murhan tapahtuma-aikana käyneet runoilijat Eino Leino ja Larin-Kyösti kirjoittivat myöhemmin muistelmissaan kuvauksen lehtori Sainion murhasta ja murha antoi virikkeitä myös Minna Canthille hänen kirjoittaessaan Sylvi-nimistä näytelmäänsä.
Artikla 58
Artikla 58 oli Venäjän SFNT:n rikoslakiin vuonna 1927 lisätty luku, joka sisälsi valtioon kohdistuvat vastavallankumoukselliset rikokset. Se käsitti 14 pykälää, jotka sisälsivät muun muassa maanpetoksen (58-1), aseellisen kapinan (58-2), vakoilun (58-6), terrorismin (58-8), sabotaasin (58-9) sekä neuvostovastaisen agitaation ja propagandan (58-10).
Artikla 58 oli taannehtiva ja mahdollisti tuomitsemisen myös Venäjän keisarikunnan aikaisista tapahtumista. Myös muiden neuvostotasavaltojen rikoslaeissa oli vastaavia artikloita.
Aleksandr Solženitsynin mukaan Gulagin työleireille tuomituista noin puolet oli saanut tuomionsa artikla 58:n perusteella.
Mathieu Schneider
Mathieu Schneider (s. 12. kesäkuuta 1969 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Montreal Canadiens varasi Schneiderin NHL:ään kolmannella kierroksella vuonna 1987. Hän voitti seurassa Stanley Cupin vuonna 1993. Schneider lähti Canadiensistä keväällä 1995, ja Atlanta Thrashers, johon hän siirtyi kaudeksi 2008–2009, oli hänen NHL-uransa kahdeksas seura. Helmikuussa 2009 hän palasi Montrealiin. Pisteissä mitattuna parhaan kautensa hän pelasi Detroit Red Wingsissä 2005–2006, jolloin hän teki 72 ottelussa 21 maalia, 38 syöttöä ja yhteensä 59 pistettä.
Saxifragales
Saxifragales on aitokaksisirkkaislahko, johon kuuluu joukko puu- ja ruohovartisia lajeja, joilla arvioidaan olleen yhteinen kantamuoto noin 121–111 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. Ryhmän evoluutio lienee ollut nopeaa heti sen syntymisen jälkeen ja siksi se näyttää nyt epäyhtenäiseltä erilaisine edustajineen. Mukaan mahtuu loiskasvejakin. Huomattavan osan lahkosta muodostaa puuvartisten kasvien ryhmä, joka ennen (esimerkiksi Cronquistin järjestelmässä) on muodostanut norkkokasvien ryhmän Hamamelididae. Osa siitä kuuluu nykyisellään myös Fagales-lahkoon.
Lahkon systemaattinen asema ei ole täysin selkiintynyt. Mahdollisesti se voidaan sisällyttää Rosanae-ryhmään. Joitakin sen heimoja onkin aiemmin pidetty Rosales-lahkoon kuuluvina tai sen läheisyyteen sijoittuvina. Fylogeneettiset menetelmät ja DNA-tutkimukset viittaavat kuitenkin varsin etäiseen sukulaisuuteen.