cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Virginia-luokka (sukellusvene)
Suunnittelu
Selvitystyö Seawolf-luokan alusten korvaamisesta alkoi jo vuonna 1988. Tammikuussa 1991 Yhdysvaltain laivaston operaatiopäällikkö amiraali Frank Kelso määräsi suunnittelutyön aloitettavaksi työnimellä Centurion eli seuraavan vuosisadan sukellusvene. Suunnittelutyön perusteet hyväksyttiin lokakuussa ja päävaatimukset hyväksyttiin tammikuussa 1992. Alusten hinnan tuli olla noin puolet Seawolf-luokan alusten hinnasta tai suurin piirtein sama kuin Los Angeles -luokan alusten hinta. Lisäksi Los Angeles -luokan alusten hankinnan tulee keskeytyä joko sen kehityskaaren päättymiseen tai siksi, ettei se kykene vastaamaan Venäjän laivaston kylmän sodan päättymisen jälkeen palvelukseen ottamien sukellusveneiden aiheuttamiin uhkiin.
Suunnitellun aluksen rungon pituus on 114,9, leveys 10,4 ja korkeus 9,8 metriä. Sen uppouma on noin 7 800 tonnia sukelluksissa. Aluksen aseistuksena on neljä keulaan asennettua 533 millimetrin torpedoputkea, joihin on 26 torpedoa esimerkiksi Mk 48 ADCAP. Torpedoista neljä on torpedoputkissa. Lisäksi aluksen etuosaan on asennettu kaksitoista Mk45 VLS -siiloa, joita voidaan käyttää esimerkiksi Tomahawk-ohjusten laukaisemiseen. Aseistuksen täydentävät Mk 60 ja Mk 67 merimiinat.
Alusten omasuojana on sekä ulkoisia että rungon sisäisiä harhamaaleja. Lisäksi aluksille on asennettu AN/BLQ-10 ESM-järjestelmä. Alusten kaikuluotaimina ovat AN/BQQ-10 A-RCI kaikuluotain, hinattavat AN/TB-16 ja AN/T29A kaikuluotaimet. Aluksille on asennettu AN/BVS-1 photoioninen masto ja AN/BPS-16 merenkulkututka. Taistelunjohtojärjestelmä AN/BYG-1 (CCS Mk II) yhdistelee taktisten valvontajärjestelmien (TCS) tiedot ja tulenjohtojärjestelmän (WCS) ja siihen on liitetty viestijärjestelmät yhteyksien hoitamiseksi.
Alusten voimanlähteenä on yksi S9G painevesireaktori, joka tuottaa höyryn kahdelle turbiinimoottorille. Järjestelmä tuottaa noin 40 000 hevosvoimaa yksiakseliseen pump jet -moottoriin. Aluksissa on myös apuvirtalaitteisto. Alusten maksiminopeus on reilusti yli 25 solmua, mutta tarkka tieto on salainen. Toimintamatkaa rajoittaa ainoastaan miehistön tarpeisiin varastoidut elintarvikkeet. Maksimisyvyys on luokiteltu salaiseksi, mutta oletettavasti noin 500 metriä. Aluksen normaalissa miehistössä on viitisentoista upseeria ja 120 miehistönjäsentä.
Alukset
Mallineessa on esitetty Block I:n tiedot. Block II:een kuuluneissa aluksissa toteutettiin uudistettuja valmistusmenetelmiä, joiden vuoksi sektioita oli vähemmän alusten ollessa muuten identtisiä aiempien kanssa. Rannikolla operoimisen vuoksi aluksille tehtiin tilat yhdeksälle sukeltajalle ja luukku aluksesta poistumiseksi. Aluksille lisättiin myös estevaroitin ja miinan ilmaisin. Alusten torpedohuoneet oli mahdollista varustaa miehittämättömin sukelluslaittein tai sukeltajien kuljetuslaittein torpedojen tilalle.
Block III:n merkittävin muutos on keulan kaikuluotain, kun otettiin käyttöön LAB-kaikuluotain. Luotain mahdollistaa paremman passiivisen toiminnan, mutta hieman heikomman aktiivisen kaikuluotauksen. Uusi kaikuluotain vapautti keulasta tilaa, jolloin painolastitankin voitiin uudelleen sijoittaa. Vapautuneeseen tilaan asennettiin kaksi Virginia Payload Tube (VPT)-asesiiloa kahdentoista pienempi halkaisijaisen VLS-siilon tilalle. Ensimmäiset VPT-siilot olivat uudelleen suunniteltuja Ohio-luokassa käytettyjä MAC-siiloja, kun neljä luokan aluksista muutettiin SSGN-tyypin risteilyalusten laukaisualustoiksi. Kuhunkin MAC-siiloon voidaan sijoittaa kuusi Tomahawk-ohjusta, mutta muidenkin hyötykuormien sijoittaminen on mahdollista. Block IV on vastaava kuin Block III, mutta sarjan veneissä pyritään helpottamaan ylläpitoa ja vähentämään telakointitarvetta elinkaaren aikana neljästä kolmeen. Telakointien määrän vähentämisellä voidaan lisätä aktiivikäytössä olevien veneiden määrää ilman uusia aluksia.
Block V tulee sisältämään joko 10 tai 11 alusta ja sen tilaus valtuutus kahden ensimmäisen aluksen hankinnasta tullaan antamaan budjettivuonna 2019. Alusten pitkän toimitusajan osat tilattiin jo vuonna 2017, mutta varsinaiset hankintasopimuksia ei ollut vielä tehty kesäkuussa 2019. Sarjan valmistuttua laivastolle tulisi palata mahdollisuus massamaiseen Tomahawk-ohjusten käyttöön, mikä poistuu SSGN-modernisoitujen Ohio-luokan alusten poistuessa palveluksesta 2020-luvun aikana.
Santa Claus 3
Santa Claus 3 (, televisioesityksessä käytetty nimeä Mutta mitä tapahtui joulupukille 3) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut jouluaiheinen komediaelokuva ja jatko-osa elokuville Mutta mitä tapahtui joulupukille ja Mutta mitä tapahtui joulupukille 2. Elokuvan pääosia esittävät Tim Allen, Martin Short, Elizabeth Mitchell, Judge Reinhold, Wendy Crewson, Liliana Mumy, Alan Arkin, Ann-Margret ja Spencer Breslin. Elokuvassa joulupukki joutuu ongelmiin pakkasukon kanssa samalla kun hänen appivanhempansa ovat tulossa kylään. Elokuvan on ohjannut Michael Lembeck. Elokuva jäi Peter Boylen viimeiseksi.
Hiram Maxim
thumb|Hiram Maxim kehittämänsä konekiväärin ääressä. Hiram Stevens Maxim (5. helmikuuta 1840 Maine, Yhdysvallat – 24. marraskuuta 1916 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen keksijä ja ensimmäisen nykyaikaisena pidetyn konekiväärimallin kehittäjä.
Elämäkerta
Maxim oli mekaanikkoisänsä vanhin poika. Hän osoitti keksijänlahjoja jo nuorella iällä ja haki ensimmäisen patenttinsa suunnittelemaansa hiuskähertimeen jo 26-vuotiaana.
Muutettuaan Lontooseen Maxim alkoi pohdiskella konetuliaseisiin liittyviä ongelmia. Työn seurauksena valmistui Maxim-konekivääri 1884. Keksintö oli yksinkertaisuudessaan nerokas. Panoksen räjähtämisen tuottaman kaasupurkauksen rekyyliä käytettiin voimana, joka sai mekanismin poistamaan hylsyn, lataamaan uuden panoksen ja virittämään aseen seuraavaa laukausta varten. Aikaisempia konekiväärimalleja kuten Gatling oli jouduttu käyttämään ulkoisen voimanlähteen avulla. Vyösyöttöinen ja vesijäähdytteinen Maxim-konekivääri toimi itsenäisesti ja sen ensimmäisen version käytännöllinen tulinopeus oli 300 laukausta minuutissa.
Paul Vieille oli keksinyt savuttoman ruudin samana vuonna. Hiram Maximin veli Hudson Maxim kehitti edelleen savuttoman patruunan 1891, joka täydensi Maxim-konekiväärin tehokkuutta. Maxim myi uuden aseensa brittiarmeijalle, vaikka upseeriston keskuudessa riitti arvostelijoita. Maxim jatkoi myös muiden keksintöjen kehittelyä. 1890-luvulla hän suunnitteli höyryvoimalla toimineen lentokoneen. Tuhansien keksintöjen jälkeen kuningatar Viktoria löi hänet ritariksi 1901. Yksi keksinnöistä oli nykyäänkin käytössä oleva jousiviritteinen hiirenloukku.
Maximin oman yhtiön liityttyä Vickers-yhtiöön Hiram Maxim toimi sen johtajana. Vickers-konekivääri oli brittiarmeijan perusaseita 1900-luvun alkupuolen sodissa. Maxim kuoli Lontoossa 1916.
Paavo Nurmi -tapahtumaviikko
Paavo Nurmi -tapahtumaviikko on juoksijalegenda Paavo Nurmen mukaan nimetty kesäisin Turussa järjestettävä liikuntatapahtuma. Tapahtumaviikko on järjestetty vuodesta 1997 lähtien, mutta sen päätapahtumat ovat huomattavasti vanhempia.
Paavo Nurmi -tapahtumaviikon päätapahtumat ovat Paavo Nurmi Marathon -juoksukilpailu ja Paavo Nurmi Games -yleisurheilukilpailu.
Naiad
Naiad on Neptunuksen kuu. Se löydettiin syyskuussa 1989 Voyager 2-luotaimen ottamista kuvista, ja se on lähin Neptunuksen kuu. Kuu on epäsäännöllisen muotoinen. Siellä ei ole havaittu geologista aktiivisuutta. Koska Naiad kiertää Neptunuksen synkronisen kiertoradan alapuolella, vuorovesivoimat aiheuttavat hiljalleen kuun lähestymisen kohti Neptunusta. Kuu tuleekin lopulta törmäämään Neptunukseen tai hajoamaan sitä ennen renkaaksi Neptunuksen ympärille (saavuttaessaan Rochen rajan).
Liam Mower
Liam Mower (s. 30. toukokuuta 1992) on brittiläinen tanssija ja näyttelijä.
Mower sai vuonna 2006 Laurence Olivier -palkinnon (paras miespääosa musikaalissa), jonka hän jakoi James Lomasin ja George Maguiren kanssa. Palkinto tuli heidän kolmoismiehityksestään musikaalin Billy Elliot the Musical ensimmäisellä esityskaudella.
Mower opiskeli Royal Ballet Schoolissa Lontoossa.
Jericho (korttipeli)
Jericho on saksalaisen Tom Lehmannin suunnittelema ja Abacusspielen kustantama peli. Peli on tarkoitettu 3–5 pelaajalle.
Pelissä on tavoitteena rakentaa mahdollisimman pitkiä muureja erilaisia kortteja käyttäen. Vastustaja voi kuitenkin sabotoida muurin rakentamista. Pelin lopussa eniten kortteja kerännyt pelaaja on voittaja. Yksi pelikierros kestää noin 15 minuuttia. Sattumanvaraisuus on suuressa osassa pelissä.
Peränne (järvi)
Peränne on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä sijaitseva järvi. Peränteen pohjoisosaa kutsutaan Peränteeksi, mutta sen eteläosaa myös Vähä Peränteeksi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 890 hehtaaria eli 8,9 neliökilometriä. Se on 9,8 kilometriä pitkä ja 3,2 kilometriä leveä. Järvessä on kolme järvenosaa. Pohjoispää jää poikittaisen Suihkonsaaren taakse ja pohjoisesta tuleva vesi kiertää saaren sen kapeiden ja matalien Suihkonsalmen ja Vähäsalmen kautta. Pohjoisosa on alle kaksi metriä syvää ja se on melko ruohottunut järvenosa. Loput Peränteestä on viisi kilometriä pitkää ja kapeahkoa järvenselkää, jonka eheyttä rikkoo neljä saarta. Peränteen eteläosassa järven ylittää Punkaharju, joka katkaisee järven kahtia. Harjussa on kolme osaa, joita kutsutaan Särkäksi, Vuohisaareksi ja Punkaharjuksi. Harjun matalaan kohtaan Punkaharjun ja Vuohisaaren väliin on ruoppaamalla avattu veneilyyn ja tukinuittoon sopiva Kirkkosalmen väylä. Järven eteläosaa kutsutaan Vähä-Peränteeksi, joka muodostaa oman järvialtaansa. Sen eteläpäässä sijaitsee laskujoen Pakarinjoen luusua. Peränteen pinta-ala on 6,74 neliökilometriä ja Vähä-Peränteen 2,05 neliökilometriä.
Järvessä on kartan mukaan 32 saarta, joista 21 kuuluvat Peränteeseen ja 11 Vähä-Peränteeseen. Pohjoisessa sijaitsee Suihkonsaari, joka on yli 650 metriä pitkä ja yli 200 metriä leveä. Tämä saari katkaisee järven lähes kahtia. Järven pohjoisosassa sijaitsevat vielä Taivalsaari ja Myllysaari ja Suihkonsaaren eteläpuolella on vielä Tervasaari. Keskellä järvenselkää on Selkäsaari, joka on yli 600 metriä pitkä ja järven toiseksi suurin saari. Vähä-Peränteen suuria saaria ovat Maununsaari ja Talassaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Niistä huomaa, että järven pohjoisosa on matalaa ja vasta Tervasaaren eteläpuolelta alkaa syvenevien syvänteiden sarja. Järven syvin kohta on 15 metriä syvä ja se sijaitsee Peränneen eteläosassa. Myös Vähä-Peränneessä on 15 metriä syvä alue. Kartalla järven luotaukset loppuvat Äkspyörtin saaren kohdalle.
Järven rantaviivan pituus on 50 kilometriä ja silmämääräisesti arvioiden noin puolet sen rannoista ovat peltomaata. Asutus on haja-asutusta ja rannoille on rakennettu alle sata vapaa-ajan asuntoa. Rantojen läheisyydessä olevissa kulmakunnissa on asutus keskittynyneempää. Rantojen pysyävän asutuksen suuruus on 750 henkilöä. Kulmakuntia ovat pohjoisessa Vääräkoski, länsirannassa Peränne ja Pakarinkylä, ja itärannassa Pusaankylä ja Itä-Peränne. Länsirantoja seuraavat kantatie 68 ja yhdystie 17235, ja itärantoja yhdystie 17133.
Säännöstely
Perännettä ei säännöstellä, mutta yläpuolisten järvien Ouluveden ja Ähtärinjärven sääntely vaikuttaa myös Peränteen vedenpinnan vaihteluihin. Peränteeseen laskevassa Hyvösenjoen Vääräkoskessa on voimalaitos. Vuonna 2008 Länsi-Suomen ympäristölupavirasto antoi luvan rakentaa Suihkonsaaren salmiin pohjapadot, joilla järven alivedenkorkeutta nostettaisiin 66 senttimetriä ylemmäksi kuin se oli ennen, ja kolmas pohjapato Pakariin Pakarinjokeen, joka nostaisi alivedenvedenkorkeutta 24 senttimetriä.
Vedenlaatu
Peränteen vedenlaatu noudattaa Ähtärin reitin vesistön yleispiirteitä. Vesi on sen mukaisesti runsaasta humuspitoisuudesta johtuen ruskeaa, hapanta ja sähkönjohtokyvyltään heikkoa. Vedenväri johtuu valuma-alueen suovaltaisuudesta. Vedessä on tavallista korkeammat ravinnepitoisuudet, mutta veden runsaan vaihtuvuuden vuoksi veden happipitoisuus säilyy korkeana kaikkina vuodenaikoina. Järven syvänteissä esiintyy veden lämpötilakerrostuneisuutta talvisin ja kesäisin, jolloin alusvesi on täysin hapetonta. Järven ravinnekehitys on ollut suotuisa, koska 1990-luvulla ravinnepitoisuudet ovat laskeneet. Järven pohjoisosan mataluus, rehevöityneisyys ja heikompi hygienia ovat rajoittaneet veden käyttöä. Sen sijaan järvenselät ovat puhtaita.
Kalasto
Vuonna 1997 suoritetussa kalastuksen seurannassa järven kalasaalis oli 10 000 kilogrammaa, josta yli puolet saatiin verkkokalastuksella. Haukea saatiin 3 600 kilogrammaa. Järveen on istutettu kirjolohta ja myös siikaa, mutta siika on kasvanut heikosti eikä se lisäänny luontaisesti. Siian kalasaalis oli vuonna 1997 344 kilogrammaa. Siian lisäksi järveen on alettu istuttamaan kuhaa. Järvessä on muikkua, mutta sen kanta on heikko.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Peränteen alueeseen (35.424) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,6 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestään Oulunveden alueella (35.431) sijaitsevasta Ouluvedestä (396 ha), jonka laskujoki Vääräkoski laskee Peränneen pohjoispäähän. Myös Vähä Haapajärven valuma-alueelta (35.428) Vähä Haapajärvestä (140 ha) laskeva oja tuo paljon vettä järven länsirantaan. Peränneen alueella on 10 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Pusaanjärvi (87 ha), joka laskee järven kaakkoisrantaan Pusaanlahteen, sitten Soukanjärvi (51 ha), Kylkiäinen (3 ha), Savilampi (18 ha) ja Kapealampi (3 ha), jotka laskevat Myllypuroa myöten itärantaan, Kumpulampi (4 ha) ja Suolampi (3 ha), jotka laskevat länsirantaan, sekä Iso Säynäslammi (3 ha) ja Pieni Säynäslampi, jotka laskevat järven pohjoispäähän.
Peränteen laskujoki Pakarinjoki laskee Iso Vehkajärven (134 ha) järvialtaaseen Vähä Vehkajärveen, josta vedet jatkavat matkaansa lopulta Toisveteen.
Historiaa
Järvessä on toimitettu 1930-luvulla järvenlasku, jossa vedenpintaa on alennettu noin 75 senttimetriä. Kesällä 1999 suoritettujen korkeusmittausten perusteella vanhan rantavallin tyven taso on ennen vedenpinnan alentamista ollut noin 75 cm ylempänä kuin kesäveden pinnankorkeus mittausvuonna.
Spektrografi
thumb|right|200px|Optisella spektrografilla kartoitetaan esimerkiksi tähtien alkuaineiden tuottamia [[spektriviiva|spektriviivoja.]] thumb|right|200px|Spektrografi perustuu nykyään harvemmin [[Prisma (optiikka)|prismaan, joka on yleisimpiä valoa spektriin hajottava esineitä.]] thumb|right|200px|Spektrografissa voi olla läpäisevä tai heijastava [[Hila (optiikka)|hila, tai myös kuituoptiikkaa. ]]
Spektrografi on laite, jolla valo, muu sähkömagneettinen säteily tai ääni voidaan hajottaa spektriksi ja rekisteröidä esimerkiksi valokuvaamalla.
Näkyvän valon alueella spektrin muodostamiseen voidaan käyttää prismaa, mutta parempi erotuskyky ja laaja taajuusalue saadaan hilaa käyttämällä. Hila on esimerkiksi lasilevy, johon on uurrettu sopivin välein uurteita, jotka tuottavat spektrin värit. Spektrografeja käytetään näytteissä olevien aineiden tunnistamiseen ja niiden määrien mittaamiseen. Tähtitieteessä spektrografilla saadaan tärkeää tietoa tähtien liikkeistä, pyörimisestä ja tähdissä olevista alkuaineista, ja joistain olosuhteista tähden pinnalla.
Puheen akustiikan tutkimuksessa spektrografia sai alkunsa Yhdysvalloissa 1940-luvun lopulla, tutkijayleisölle viimeistään Koenigin, Dunnin ja Lacyn artikkelissa Journal of the Acoustical Society of America -lehteen vuonna 1946. Äänispektrografi – jota usein Kay Elemetricsin mallinimen mukaan kutsuttiin myös sonagrafiksi – oli puheentutkimuksen kannalta koko 1900-luvun merkittävin keksintö. Alun perin sen toivottiin jopa antavan kuuroille mahdollisuuden nähdä puhe visuaalisessa muodossa, mutta tämän muodon, ns. spektrogrammin, tulkinta on hidasta ja yhteys puhesignaaliin kompleksinen. Esimerkiksi Gunnar Fant huomautti 1960–70-lukujen taitteessa, kun menetelmä jo tunnettiin hyvin, että ”kohtuullisella harjoittelulla [spektrogrammista] oppii yleensä tunnistamaan [tuntemallaan kielellä olevien] lyhyiden lauseiden foneemeja” korkeintaan yhdellä erotusvirheellä per foneemi, mikä ainakaan reaaliaikaiseen puheentunnistukseen olisi aivan liian riittämätöntä, hidasta ja vaivalloista.
Suomen opiskelija-asukkaiden neuvottelukunta
Suomen opiskelija-asukkaiden neuvottelukunta (SOANK) toimii valtakunnallisena opiskelija-asukkaiden yhteistyöelimenä. SOANK on perustettu vuonna 1982 ja sen tavoitteena on asukasdemokratian toteutuminen ja asumisen yhteisöllisyys.
SOANK edistää valtakunnallisella tasolla tapahtuvaa ajatusten ja kokemusten vaihtoa sekä välittää tietoa asuntoyhteisöille ja muille sidosryhmille edustajiensa kautta. Seminaareissa käsitellään opiskelija-asumiseen liittyviä tärkeitä ajankohtaisia asioita ja tehdään kannanottoja valtakunnallisella tasolla. SOANK osallistuu asukkaiden edunvalvontaan yhdessä muiden tahojen kanssa.
SOANK järjesti seminaareja vuonna 2016 Helsingissä ja Jyväskylässä.
Historia
Ensimmäiset valtakunnalliset opiskelija-asukkaiden neuvottelupäivät järjestettiin Jyväskylässä 3.-4.4.1982. Päätös tällaisesta tapahtumasta tehtiin Helsingissä 20.2.1982, jolloin koolla oli asukaselinten edustajia Helsingistä, Jyväskylästä, Oulusta, Tampereelta sekä Turusta. Suomen hallitus oli lähtenyt ajamaan tiukkaa talouspolitiikkaa opiskelija-asukkaita kohtaan ja tällöin neuvottelupäivien tarpeellisuutta perusteltiin mm. vuokratilanteella, opiskelijoiden toimeentulon heikkenemisellä, opiskelija-asukkaiden vaikutusmahdollisuuksien vähäisyydellä ja asuntojen ylläpitäjäyhteisöjen järjestäytymisellä. Samana vuonna perustettiin myös Suomen opiskelija-asunnot Oy (SOA oy ja nykyään SOA ry.) ja Opetusministeriön yhteydessä toiminut Opiskelija-asuntoneuvottelukunta.
Neuvottelupäivillä oli osanottajia yhteensä noin 50; edustettuina olivat seuraavat paikkakunnat: Helsinki, Espoo, Jyväskylä, Tampere, Joensuu, Vaasa, Oulu sekä Turku. Paikalla olivat myös Suomen opiskelija-asuntoneuvottelukunnan asiamies (Paavo Kykkänen), Keski-Suomen Opiskelija-asuntosäätiön johto sekä Suomen Ylioppilaskuntien Liiton edustus.
Käsitellyt asiat:
Yhteistyön ollessa vasta aluillaan päätettiin noudattaa varovaisuutta järjestäytymisessä ja eri tehtävien suunnittelussa. Organisaatiosta luotiin kaksiosainen: neuvottelupäivät ja neuvottelukunta. Vuosittain päätettiin järjestää yhdet, tarvittaessa useammat, neuvottelupäivät, joilla valitaan neuvottelukunta ja päätetään toiminnan päälinjat sekä asetetaan asukkaiden ehdokkaat SOA oy:n hallitukseen.
Neuvottelukunta tehtäviksi asetettiin vastata yhteydenpidosta, suunnittelusta, valmistelusta ja toiminnasta neuvottelupäivien välillä. Neuvottelukunnan kokoonpanoksi määriteltiin 10-20 edustajaa (jäsen + varajäsen) eri ylläpitäjäyhteisöjen (säätiöt) piiristä.
Vuosien saatossa SOANK on muuttanut toimintaansa ja alkuaikoina se pelasi roolia muun muassa opintotuen kehittämisessä ja teki kannanottoja laaja-alaisesti opiskelijoiden taloudellisesta asemasta ja elämästä. SOANK:n edustajat tapasivat Suomen poliittisia puolueita ja oli mukana audiensseissa Suomen ministeriöiden kanssa ajamassa Suomen opiskelija-asukkaiden asemaa.
Vuosina 1993-2001 kehitti merkittävästi tiedotuskanaviaan ja toimi vahvassa yhteistyössä SYL:n ja SOA:n kanssa, johon kuului muun muassa yhteisten kannanottojen tekeminen. Seminaareja järjestettiin ympäri Suomea ja toiminnassa oli mukana yli kymmenen taustayhteisöä.
Vuonna 2006 opiskelija-asuntoyhteisöt perustivat Suomen opiskelija-asunnot ry:n ja SOA oy:n toiminta siirtyi yhdistyksen hoidettavaksi vuoden 2008 alusta. Vuoden 2008 syksyllä SOA:n asiamiestoiminnot siirtyivät RAKLI ry:n hoidettavaksi.
2010-luvulla SOANK pyrki modernisoimaan toimintaansa ja kehittämään uusia tapoja viedä tavoitteitaan eteenpäin. Näihin kuului muun muassa pitkän aikavälin strategian luominen ja sosiaalisen median tehokkaampi hyödyntäminen.
Seminaarit
Suomen opiskelija-asukkaiden neuvottelukunnan kokouksia pidetään eripuolilla Suomea niissä kaupungeissa, joissa on opiskelijoiden asumisyhteisöjä. Pääsääntöisesti kokouksia pidetään niissä kaupungeissa, joista on edustaja Suomen opiskelija-asukkaiden neuvottelukunnassa. Kokouksen järjestämisestä vastaa paikkakunnan asukasedustaja yhdessä säätiön edustajan kanssa. Mikäli kaupungissa ei ole edustajaa SOANK:issa, voidaan poikkeustilanteessa kokouksessa joku edustajista vastuuhenkilöksi, joka hoitaa kokouksen järjestelyt yhteistyössä paikallisten asukastoimijoiden ja säätiön edustajan kanssa. Kokousten järjestämispaikkakunnan suhteen pyritään tasapuolisuuteen ja kattavuuteen.
Suomen opiskelija-asukkaiden neuvottelukunnan kokoukset ovat kaksipäiväisiä.
Ensimmäiselle kokouspäivälle rakennetaan ohjelma, joka palvelee käsiteltävää teemaa. Ohjelma voi olla koulutuspäivä tai yhteistä seminaarityöskentelyä. Kokouksen ohjelman valmistelee järjestävä taho yhdessä neuvottelukunnan johtoryhmän kanssa tai edeltävässä kokouksessa edustajista valittu ohjelmatyöryhmä. Puheenjohtaja hyväksyy ohjelman.
Toisena kokouspäivänä pidetään varsinainen kokous, jolle on varattava riittävästi aikaa (3-4 h) huomioiden edustajien matkajärjestelyt. Kokouksen aikana summataan edeltävän päivän työskentelyn tulokset ja tehdään niiden pohjalta tarvittavat johtopäätökset. Kokouksessa käydään läpi, miten kukin asukasedustaja raportoi kokouksen tulokset omaan asumisyhteisöönsä. Mikäli kokouksen aikana jonkin säätiön nykykäytännöissä havaitaan jokin selkeä kehittämiskohde, edustajaa suositellaan ottamaan asia käsittelyyn oman säätiönsä seuraavassa yhteistyöelimen kokouksessa. Edustaja raportoi SOANK:ille aloitteen etenemisestä asumisyhteisössään.
Puheenjohtajat
2016-2017  Petri Mattila (TOAS)
2013-2014  Sasa Sokka (KOAS)
2012  Pekka Sillanpää (TOAS)
2011  Jyri Järvinen (KOAS)
2009-2010  Tomi Oravasaari (HOAS)
2005-2008  Janne Aaltonen (TOAS)
2004  Jani Sipilä (VOAS)
2003  Tero Sutinen (TOAS)
2002  Mika Tauriainen (DAS)
2001  Ville Rinne (TOAS)
1996-2000  Jukka Relander (HOAS)
1995  Kari Takala (HOAS)
1994  Veikko Heilala (PSOAS)
1993  Petteri Heino (VOAS)
1991  Jukka Mähönen (TYS/VY)
1990  Jouni Haajanen (LOAS)
1989  Kirsi Paasikoski (TYS/VY)
1988  Ari Hertzberg (HOAS)
1987  Juha Kuusinen (HOAS)
1986  Arto Mattila (TOAS)
1985  Mauri Ketola (VOAS)
1984  Aaro Hakola (TOAS)
1982-1983  useita
Aiheesta muualla
SOANK-sivusto
Fjällräven
pienoiskuva|Fjällrävenin logo. Fjällräven AB on ruotsalainen retkeilyvarusteyritys, joka valmistaa muun muassa retkeilyyn tarkoitettuja reppuja, ulkoiluasusteita, telttoja, päähineitä ja takkeja. Yritys on perustettu vuonna 1960, ja sen perusti Åke Nordin. Tuotteita myydään noin 20 eri maassa. Erityisesti sen vuonna 1978 markkinoille tuoma Kånken-reppu on ollut suosiossa.
Fjällräven tarkoittaa suomeksi naalia eli napakettua. Suoraan suomennettuna se on tunturikettu. Vuonna 2007 yritys lahjoitti 222 000 kruunua ruotsalais-suomalais-norjalaiselle naalitutkimusprojekti Sefalolle.
Hovgården
thumb|Maunu Ladonlukon sinetti
Kamon metroasema
thumb|Metroaseman sisäänkäynti Kamon metroasema on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on neljästoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Hovgården
Hovgården on arkeologinen kohde Adelsön saarella Mälaren-järvessä Tukholman lähistöllä Ekerön kunnassa. Siellä asui viikinkejä 900- ja 1000-luvuilla. Siellä arvellaan olleen heidän kuninkaansa asuinpaikan ja Birkan hallintokeskuksen. Hovgårdenissa on tuhansia kuninkaiden, merkkihenkilöiden ja maanviljelijöiden hautakumpuja viikinkiajoilta. Kaiken kaikkiaan saarelta on tehty yli 3 000 arkeologista löytöä, mm. riimukivi.
Kamon metroasema
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Paavo Nurmi Games
Paavo Nurmi Games on Turussa vuosittain järjestettävä yleisurheilutapahtuma. Turun Urheiluliitto järjesti ensimmäiset Paavo Nurmen kisat turkulaisen suurjuoksija, Paavo Nurmen, 60-vuotissyntymäpäivälahjaksi 13. kesäkuuta 1957. Perinne on siitä lähtien jatkunut lähes katkeamattomana ja tapahtuma on joka kesä ollut yksi Turun urheilupuiston päätapahtumista. Turun urheilupuiston pääareena nimettiin kesäkuussa 1997 Paavo Nurmen stadioniksi osana Nurmen 100-vuotisjuhlavuoden tapahtumia. Tapahtuma on osa myös laajempaa urheilutapahtumien Paavo Nurmi -viikkoa. Nykyisin tapahtuman järjestelyistä vastaavat Turun Urheiluliitto, TuTo ja Turun Weikot yhteistyössä kesällä 2013 perustetun Paavo Nurmi Turku Oy:n kanssa. Vuoden 2022 kisat järjestettiin Turussa 14. kesäkuuta.
Paavo Nurmi Turku Oy
Vuonna 2013 perustettiin Paavo Nurmi Turku Oy, jonka tehtävänä on säilyttää Paavo Nurmen kulttuuri- ja urheiluperintöä monipuolisella ja kiinnostavalla tavalla. Uuden yhtiön omistavat paikalliset urheiluseurat, Suomen Urheiluliitto Oy, Turun kaupunki ja Paavo Nurmen poika Matti Nurmi. Yhtiön tavoitteena on rakentaa Paavo Nurmi Gamesista maailmanlaajuisesti kilpailukykyinen tapahtumakokonaisuus. Kunnianhimoisena tavoitteena on nostaa vuonna 2017 uudistuva Paavo Nurmi Games kansainväliseen IAAF:n Timanttiliiga -sarjaan. Syksyllä 2013 tavoitteesta toteutui ensimmäinen askel, kun Euroopan yleisurheiluliitto nosti vuoden 2014 kisatapahtuman osaksi liiton korkeimpaa EA Premium Permit Meeting -sarjaa.
IAAF:n kilpailurankingin perusteella Paavo Nurmi Games oli vuonna 2015 34. paras yksipäiväinen tai kutsukilpailu maailmassa. Pisteitä rankingissa jaetaan saavutettujen tulosten, osallistujien tason ja maailmanennätysten perusteella.
Silver and Gold
Silver and Gold On Iron Maiden -kitaristi Adrian Smithin vuonna 1989 perustaman yhtyeen, ASAPin esikoisalbumi vuodelta 1990. Albumi sai hyvän vastaanoton, ja ylitti kultalevyn oikeuttavan rajan vuonna 1991.
Miass
Miass on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä.
Miass sijaitsee Miassjoen varrella 96 kilometriä Tšeljabinskista lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Ufan ja Tšeljabinskin välinen rautatie. Asukkaita kaupungissa on 152 055 henkeä (vuonna 2010).
Reenpää
Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist) on suomalainen suku, jonka jäsenet ovat vaikuttaneet kulttuurissa ja varsinkin kustannustoiminnassa. Suku on vuosikymmeniä hallinnut ja johtanut kustannusosakeyhtiö Otavaa.
Suku lähtee ilomantsilaisen talollisen pojasta Henrik Kukkosesta, joka opiskellessaan papiksi 1810-luvulla otti itselleen uuden nimen Renqvist (ruots. ’puhdasoksa’), sillä halusi olla ”puhdas oksa viinipuussa Kristuksessa”. 1930-luvun puolivälissä Alvar Renqvistin lapset päättivät suomentaa sukunimensä mutta torjuivat isoisoisänsä alkuperäisen nimen Kukkonen. Useiden sukukokousten jälkeen päädyttiin nimeen Reenpää, joka otettiin käyttöön vuonna 1935.
Lamalaisuus
Lamalaisuus eli tiibetiläinen buddhalaisuus tai tiibetinbuddhalaisuus on buddhalaisuuden erityinen tiibetiläinen suuntaus. Lamalaisuus alkoi kehittyä vajrayānabuddhalaisuudesta 700-luvulla. Tiibetinbuddhalaisuus on nykyään levinnyt etenkin tiibetiläisten ja mongolialaisten asuttamilla alueilla kuten Tiibet, Nepal, Intia ja Mongolia.
Tiibetinbuddhalaisuudessa on useita lahkoja, jotka erottuvat ulkoisesti vaatetuksen ja temppelien koristeluiden perusteella. Tsong-khapa (1357–1419) perusti gelugin, keltaisen lahkon, 1400-luvun alussa. Hän saavutti kahden oppilaansa, kolmannen dalai-laman ja ensimmäisen panchen-laman kanssa suurimman kannattajamäärän ja johtoaseman. Tiibetinbuddhalaisuudessa muiden buddhalaisuuden suuntauksien tavoin pelastus tarkoittaa täydellistä poistumista jälleensyntymisen kiertokulusta ja vapautumista nirvanaan.
Panchen-lama on tiibetinbuddhalaisuuden Gelug-koulukunnan toiseksi korkein johtaja. Korkein johtaja on dalai-lama. Panchen-laman tehtävänä on muun muassa löytää uusi dalai-laman inkarnaatio ja päinvastoin. Panchen-lama käsitetään Buddha Amitabhan henkilöytymäksi.
Unohtumattomat (Reijo Taipale)
Unohtumattomat − 40 ikivihreää laulua on suomalaisen laulajan Reijo Taipaleen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2000.
Kokoelma sai jatkoa vuonna 2004 julkaistusta Unohtumattomat 2 -albumista ja vuonna 2005 Unohtumattomat 3 -albumista.
Anna Eliza Williams
Anna Eliza Davies Williams (2. kesäkuuta 1873 – 27. joulukuuta 1987) oli poikkeuksellisen pitkäikäinen britti. Hän syntyi Gloucestershiressa, Englannissa, ja kuoli Swanseassa, Walesissa.
Williams oli maailman vanhin elossa oleva ihminen helmikuusta joulukuuhun 1987. Oman maansa ennätyksen hän oli rikkonut jo vuonna 1985. Williamsista tuli myös kaikkien aikojen vanhin ihminen: kenenkään ei tiedetä häntä aiemmin saavuttaneen 114 vuoden ikää. Hänen ennätyksensä rikkoi vasta Jeanne Calment, joka pitää ennätystä hallussaan yhä.
Williams kuoli 27.12.1987, ja maailman vanhin elävä ihminen oli hänen jälkeensä Florence Knapp. Williamsin ennätyksen Britannian kaikkien aikojen vanhimpana rikkoi myöhemmin Charlotte Hughes.
Toni Gardemeister
Toni Gardemeister (s. 31. maaliskuuta 1975 Kouvola) on suomalainen ralliautoilija. Hän on ajanut rallin MM-sarjaa Suzukilla, Fordilla, Seatilla ja Škodalla. Uralle on lisäksi mahtunut muutamia kilpailuita muillakin automerkeillä, kuten Citroënilla ja Mitsubishillä. Seuratasolla Gardemeister kuuluu Valkealan Urheiluautoilijoihin. Gardemeister on ollut kuudesti palkintokorokkeella MM-sarjassa.
Nuoruus
Toni Gardemeister on toisen polven ralliautoilija, sillä hänen isänsä Olavi Gardemeister harrasti rallia muun muassa Sunbeam Avengerilla ja Ford Escortilla 1970- ja 1980-luvuilla. Toni sai nelivuotiaana ensimmäisen mikroautonsa ja harjoitteli isänsä opissa. Ensimmäisen kilpaviritetyn mikroauton Gardemeister sai seitsemänvuotiaana ja samana vuonna hän ajoi jäällä isänsä ralliautolla, joka oli Ford Escort RS 2000. Vuonna 1987, eli 12-vuotiaana, poika olikin jo isäänsä nopeampi. Murrosiässä Gardemeister ajoi jokamiesluokan autoilla ja kaksipyöräisillä.
Ralliura
Gardemeisterin ralliura alkoi amatööripohjaisena vuonna 1993. Tuolloin hän osallistui Kouvolan ralliin Opel Asconalla ja voitti rallin. Ensimmäisissä ralleissa kartanlukijana toimi Rolf Hedman. Vuonna 1994 kartanlukija vaihtui Paavo Lukanderiksi, joka toimi Gardemeisterin parina aina vuoteen 2004 asti, vaikka välillä mukana oli muitakin. Kaudella 1994 Gardemeister ajoi yhteensä jo 12 rallia pääasiassa junioreiden SM-sarjassa. Näissä ralleissa Gardemeister sijoittui maaliin päästyään aina vähintään toiseksi. Vielä vuonna 1995 Gardemeister ajoi pääasiassa juniorikisoja.
Vuonna 1996 junioriluokissa ylivoimaisesta Gardemeisterista tuli ammattikuljettaja, kun hän solmi yhteistyösopimuksen Timo Jouhkin kanssa. Gardemeister ajoi ensimmäisen MM-rallinsa Opel Astralla Suomen MM-rallissa vuonna 1996 ja tuloksena oli ulosajo. Seuraava MM-ralli tulikin vasta seuraavalla kaudella Ruotsissa ja myös tuolloin oli kohtalona keskeytys. Ruotsin ralli oli samalla Gardemeisterin ensimmäinen kilpailu ulkomailla. Autona vuonna 1997 oli Nissan Sunny. Saman kauden Suomen rallissa Gardemeister selvisi ensimmäistä kertaa maaliin sijoituksenaan 12. ja omassa luokassaan sijoitus oli kolmas. MM-rallien lisäksi Gardemeister menestyi hyvin myös kotimaassa, sillä hän voitti pienen N-luokan rallin SM-kultaa. Lisäksi Gardemeister ajoi kaudella 1997 myös EM-ralleja.
Kausi 1998 toi mukanaan kuusi MM-rallia. Niistä Ruotsin rallissa Gardemeister ajoi vielä Nissan Sunny GTI:llä, mutta lopuissa MM-ralleissa menopelinä toimi SEAT Ibiza Kit Car. Paras sijoitus oli 14. Hyvien suoritusten ansiosta Gardemeister sai tehdaspaikan Seatilta ja vuonna 1999 ensimmäisessä WRC-kalustolla ajetussa MM-rallissa Gardemeister selvisi ensimmäistä kertaa pisteille sijoituttuaan kolmanneksi Uudessa-Seelannissa. Tuo oli Gardemeisterille kauden neljäs MM-ralli. Kaikkiaan kausi 1999 toi Gardemeisterille kahdeksan rallia.
Kaudelle 2000 Seat tarjosi Gardemeisterille vakituista paikkaa tehdastallistaan, mutta vetäytyi myöhemmin MM-sarjasta. Gardemeister ajoikin kaudella 2000 Seat Cordoballa 14 MM-rallia. Seuraavalla kaudella hän ajoi Mitsubishilla ja yksityistallin Peugeotilla yhteensä neljä rallia.
Vuonna 2002 alkoi Gardemeisterin nelivuotinen ura Škodalla. Hän ajoi niin Octavialla kuin Fabialla. Vakituisesti hän ajoi Škodalla kaudet 2002 ja 2003. Kausilla 2002 ja 2003 MM-osakilpailuita kertyi 14, vuonna 2004 seitsemän.
Kaudeksi 2005 Gardemeister sai sopimuksen Fordin tehdastiimiin ja ajoi kaikki 16 rallia Ford Focuksella. Niistä hän saavutti neljä palkintokorokesijoitusta, joista kolme oli kakkossijoja. Toiseksi hän sijoittui Monte Carlossa, Akropoliksessa ja Korsikalla. Hän jopa johti MM-sarjaa alkukauden ajan. Lopulta sijoitus oli kuitenkin neljäs. Lisäksi kaudeksi 2005 kartanlukija vaihtui Jakke Honkaseen.
Kaudella 2006 hän ajoi neljä rallia, joista paras sijoitus oli WRC-Peugeotilla kolmas. Lisäksi Gardemeister ajoi kauden MM-ralleja Citroenin WRC-autolla. Kauden 20 MM-pistettä toi lopulta sijoitukseksi yhdeksän. Kaudella 2007 Gardemeisterille tarjottiin Mitsubishilta 12 MM-rallin sarjaa, mutta talli päättikin olla osallistumatta MM-sarjaan. Kuusi MM-rallia Gardemeister pääsi kuitenkin ajamaan Mitsubishi Lancerilla ja Citroën Xsaralla.
Kaudeksi 2008 Gardemeister teki tulokastalli Suzukin WRC-tiimin kanssa kahden vuoden sopimuksen. Hän kuitenkin ajoi tallissa vain yhden kauden kun talli vetäytyi MM-sarjasta ennen kauden 2009 alkua. Hänen kartanlukijanaan toimii Tomi Tuominen.
Vuonna 2011 Toni ajoi omassa TGS Worldwide -tallissa IRC-sarjassa Skoda Fabia S2000:lla. Tämän jälkeen hän on ajanut enää harrastemielessä keskimäärin yhden kisan vuodessa.
Perhe ja yksityiselämä
Nykyisin Gardemeister asuu Valkealassa. Hän ei ole naimisissa, mutta seurustelee. Avopuoliso on Miia Katajala. Katajala toimi vuonna 2008 myös Gardemeisterin kartanlukijana yhdessä rallissa. Gardemeister kuvailee itseään rauhalliseksi, nopeasti innostuvaksi ja pitkäjänteiseksi. Vapaa-ajallaan Gardemeister seuraa monipuolisesti muita urheilulajeja.
Juustola
thumb|250px|[[Emmental-juuston valmistusta]] Juustola on tuotantolaitos, joka valmistaa teollisesti juustoa. Suomessa juustolat toimivat aikaisemmin tavallisesti paikallisten ja alueellisten meijereiden yhteydessä, mutta meijerikoon kasvettua ei juustolan pitäminen osoittautunut kannattavaksi monillekaan meijereille.
Tämän vuoksi juustolat ovat Suomessa alkaneet eriytyä varsinaisesta meijeritoiminnasta, jonka päätuote on pastöroitu ja pakattu maito.
Shine On You Crazy Diamond
Shine On You Crazy Diamond on brittiläisen rock-yhtyeen Pink Floydin vuoden 1975 albumilla Wish You Were Here julkaistu yhdeksänosainen kappalekokonaisuus. Kappale on jaettu kahdeksi eri raidaksi, jotka on sijoitettu albumin alkuun ja loppuun. Sen sanoitukset ovat kunnianosoitus yhtyeen perustajajäsenelle Syd Barrettille, joka toimi yhtyeen keulakuvana 1960-luvulla, mutta hänet erotettiin, koska hän ei pystynyt toimimaan yhtyeessä heikenneen mielenterveytensä takia.
Kappale on julkaistu myös lyhennettynä versiona kokoelmalla Echoes: The Best of Pink Floyd, jossa molemmat osat on sulautettu yhdeksi raidaksi.
Livingston FC
Seura perustettiin vuonna 1943 nimellä Ferranti Thistle, mutta seura vaihtoi nimensä Meadowbank Thistleksi vuonna 1973. Kesällä 1995 seura otti käyttöön nykyisen nimensä.
FS Provence (1863)
Provence oli Ranskan laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu Provence-luokan ironclad.
Palvelus
Saksan–Ranskan sodassa alus oli Ranskan Pohjanmeren laivastossa kontra-amiraali Voulx'n lippulaivana.
Alus poistettiin alusluettelosta Toulonissa 3. toukokuuta 1886, minkä jälkeen hylky oli tykistömaalina. Hylky myytiin romutettavaksi 10. marraskuuta 1893.
200 motellia
200 motellia (200 Motels) on brittiläinen elokuvamusikaali vuodelta 1971. Elokuva kertoo Frank Zappan kiertue-elämästä ja sen kaoottisuudesta. Elokuvan käsikirjoittajat ja ohjaajat olivat Frank Zappa ja Tony Palmer, ja se tuotettiin Pinewoodin studiossa Englannissa. Elokuvan musiikin esittää Frank Zappa ja hänen yhtyeensä The Mothers of Invention, ja näyttelijöinä on muun muassa Ringo Starr, Theodore Bikel ja Keith Moon. Elokuvasta tehtiin myös soundtrack, joka ilmestyi samana vuonna.
Daze
Daze on tanskalainen eurodance-yhtye, jonka tunnetuin hitti on ”Superhero” vuodelta 1997. Yhtyeen debyyttilevy myi platinaa ja kultaa monissa maissa. Vuonna 1998 yhtye nousi listoille myös Yhdysvalloissa. Muita Dazen tunnettuja hittejä ovat mm. ”Tamagotchi” ja ”15 Minutes of Fame”. Yhtyeeseen kuuluvat naissolisti Trine Bix sekä miehet Lucas Sieber ja Jesper Tønnov Rasmussen.
Vuonna 2008 yhtye ilmoitti tekevänsä paluun. Comeback sisälsi kiertueen Tanskassa ja kokoelma-albumin muutamalla uudella kappaleella.
Vuonna 2013 yhtye osallistui Tanskan Euroviisukarsintoihin kappaleella We Own The Universe. Kappaleen on kirjoittanut sama tekijätiimi kuin vuoden 2012 voittajakappaleen ”Euphoria”, jonka esitti Loreen. Yhtye ei sijoittunut kolmen parhaan joukkoon.
Gone (vuoden 2012 elokuva)
Gone on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen trillerielokuva. Se kertoo nuoresta naisesta, jolla on rankka menneisyys. Sisarensa kadottua hän joutuu etsimään uudelleen oman kidnappaajansa.
Junkanoo
Junkanoo on bahamalaista kansanmusiikkia. Sitä käytetään muun muassa suuressa jokavuotisessa Junkanoo-paraatissa, jossa soitetaan lehmänkelloja ja tanssitaan afrikkalaisten rumpurytmien tahtiin.
Mary McKinney
Mary McKinney (30. toukokuuta 1873 – 2. helmikuuta 1987) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen syyskuusta 1986 kuolemaansa 113-vuotiaana.
McKinney oli kansallisuudeltaan yhdysvaltalainen ja syntyi Sacramentossa, Kaliforniassa. Hänestä tuli Guinnessin ennätystenkirjan mukaan maailman vanhin 20. syyskuuta 1986, kun Mamie Eva Keith kuoli. McKinney täytti 100 vuotta 1973 ja 110 1983.
McKinney kuoli muutamaa kuukautta aiemmin kuin olisi täyttänyt 114 vuotta. Nykyään alle 114-vuotiaana pääseminen maailman vanhimmaksi elossa olevaksi ihmiseksi on varsin epätavallista.
List of supercentenarians from the United States
Vyö ja tie
thumb|350px|Vyö ja tie -hankkeen kaksi haaraa talouskäytävineen. Punaisella Kiina, oranssilla muut hankkeeseen investoivan [[Aasian infrastruktuuri-investointipankki|Aasian infrastruktuuri-investointipankin jäsenmaat.]] Vyö ja tie on Kiinan hallituksen vuoden 2015 toimintasuunnitelmassa määritelty kehityshanke, jossa Kiina investoi 900 miljardia dollaria rautateihin, satamiin ja muuhun infrastruktuuriin 65 maassa.
Hankkeen nimi oli vuoteen 2016 saakka Yksi vyö, yksi tie, kunnes kiinalaiset poistivat sanan "yksi", koska se antoi virheellisen kuvan maa- ja merireittien määrästä. Hankkeesta on käytetty myös nimitystä uusi silkkitie.
Hankkeen tarkoituksena on yhdistää Kiina Eurooppaan ja Afrikkaan sekä lisätä kaupankäyntiä ja taloudellista yhdentymistä aloitteessa mukana olevissa maissa. Kiinalaisten mukaan hanke tarjoaa etuja Kiinan itsensä lisäksi myös kaikille mukana oleville maille. Kiinalaiset odottavat vientiyritystensä markkinoiden kasvavan sekä maansa rakennusfirmojen, insinööritoimistojen, rautatieyhtiöiden ja muiden infrastruktuurin parissa toimivien yritysten laajenevan ulkomaille. Hankkeen odotetaan myös auttavan Kiinan alikehittyneiden länsiosien kehityksessä. Hankkeen seurauksena olisi myös Kiinan valuutan kansainvälistyminen ja Kiinan poliittisen vaikutusvallan kasvu ulkomailla.
Hanketta on edistänyt etenkin Kiinan presidentti Xi Jinping. Hän ehdotti vuonna 2013 valtiovierailullaan Kazakstanissa, että Kiina ja Keski-Aasian maat rakentaisivat yhteisen talousvyöhykkeen, jonka hän rinnasti vanhaan Keski-Aasian kauppareittiin, silkkitiehen. Vähän sen jälkeen hän sanoi Indonesiassa, että Kiina vahvistaa yhteistyötä Kaakkois-Aasian maiden kanssa rakentamalla ”merellisen silkkitien”. Näistä kahdesta ehdotuksesta, maan ja meren kautta kulkevista yhteyksien verkostoista, syntyi kaksi vuotta myöhemmin Vyö ja tie -hanke.
Hankkeen ”vyö” tarkoittaa Kiinan länsiosien yhdistämistä kuuden talouskäytävän kautta Keski-Aasiaan, Venäjälle, Eurooppaan, Välimerelle ja Persianlahdelle sekä Kaakkois-Aasiaan, Etelä-Aasiaan ja Intian valtamerelle.
Hankkeen ”tie” on merireitti, joka yhdistää Kiinan rannikkoalueet Eurooppaan ja Afrikkaan yhtäältä Etelä-Kiinan meren ja Intian valtameren sekä toisaalta Etelä-Tyynenmeren kautta.
Hankkeeseen kuuluu 51 raideyhteyttä, jotka yhdistävät Kiinasta 27 ja Euroopasta 28 suurkaupunkia. Investointeihin kuuluu lisäksi muun muassa satelliitteja, Thaimaan ja Laosin läpi kulkevia rautateitä ja tieverkostoja, ilmailun ja merenkulun infrastruktuureja Keniassa, rauta- ja moottoriteitä Länsi-Kiinasta Pakistanin satamiin, Kiinan ja Kazakstanin rajalla sijaitseva kuivasatama sekä Keski- ja Itä-Eurooppaan vievä luotijunayhteys Kreikasta Pireuksen satamasta, jonka Kiina omistaa. Malesiaan Kiina aikoo rakentaa teollisuuskeskuksen ja Valko-Venäjälle suuren teollisuuspuiston.
Hankkeen rahoituksesta suurin osa tulee Kiinan valtion omistamilta pankeilta ja vuonna 2015 perustetusta 40 miljardin dollarin silkkitierahastosta. Silkkitien varrella oleviin maihin investoi myös Pekingissä sijaitseva Aasian infrastruktuuri-investointipankki.
Suunnitelman myötä Kiina on solminut kymmeniä kahdenvälisiä yhteistyösopimuksia eri maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Pekingissä järjestettiin vuonna 2017 silkkitiekokous, johon osallistui 28 valtiojohtajaa ja yli 50 kansainvälisen järjestön johtajaa. Italiasta tuli maaliskuussa 2019 ensimmäinen G7-maa ja ensimmäinen merkittävä länsivaltio, joka allekirjoitti hankkeeseen liittyvän yhteistyösopimuksen Kiinan kanssa.
Osana suunnitelmaa Kiina houkuttelee maita käyttämään yuania Yhdysvaltain dollarin sijaan. Pakistan on suostunut yuanin käyttämiseen.
Marni Nixon
Marni Nixon (22. helmikuuta 1930 Altadena, Kalifornia – 24. heinäkuuta 2016 New York, New York) oli yhdysvaltalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten jälkiäänitysrooleistaan lukuisille naistähdille elokuvamusikaaleissa. Tämän takia hän on ansaitsi lempinimet "The Ghostess with the Mostess" ja "Hollywood's "invisible voice"".
Ura
Margaret McEathronina syntynyt Marni Nixon aloitti laulu-uransa nuorena kuoroissa. Hänen äänensä kuultiin valkokankaalla ensimmäisen kerran elokuvassa Joan of Arc (1948), jossa 18-vuotias Nixon lauloi Ingrid Bergmanin kuulemat enkelten äänet. Ensimmäisen ääniroolinsa hän teki seuraavana vuonna toimimalla Margaret O'Brienin lauluäänenä elokuvassa Salainen puutarha (1949).
Nixon lauloi Deborah Kerrin äänenä elokuvissa Kuningas ja minä (The King and I, 1956) ja Unohtumaton rakkaus (An Affair to Remember, 1957). Komediassa Herrat pitävät vaaleaveriköistä (Gentleman Prefer Blondes, 1953) hän lauloi korkeat nuotit Marilyn Monroen puolesta tunnuslaulussa Diamonds Are a Girl's Best Friend. Musikaalielokuvassa West Side Story (1961) Nixon esitti päätähti Natalie Woodin Marian laulut. Hän lauloi myös osan Rita Morenon lauiluista West Side Storyssa.
Nixon sai runsaasti huomiota laulaessaan Audrey Hepburnin esittämän Elizan roolin elokuvassa My Fair Lady (1964). Aiemmin elokuvamaailma oli pysytellyt hiljaa siitä tosiasiasta, etteivät monet tähtinäyttelijät laulaneet omilla äänillään, ja Nixonin kaltaiset ääninäyttelijät olivatkin työskennelleet nimettöminä. Nyt lehdistö kuitenkin kaivoi Nixonin esiin ja esitteli yleisölle. Tätä pidetään syynä siihen, miksi Audrey Hepburn ei saanut Oscar-ehdokkuutta muuten erittäin onnistuneesta roolisuorituksestaan Elizana.
Seuraavana vuonna Nixon näytteli ja lauloi yhtenä nunnista (sisar Sophiana) elokuvassa The Sound of Music (1965). Elokuvan päätähti oli Julie Andrews, joka oli näytellyt ja laulanut menestyksellä My Fair Ladyn alkuperäisessä näyttämöversiossa mutta menettänyt elokuvaroolin laulutaidottomalle Audrey Hepburnille. Monet pelkäsivät, että Andrews suhtautuisi penseästi Hepburnin haamulaulajaan, mutta kun Nixon ja Andrews ensi kertaa tapasivat Sound of Musicin merkeissä, Andrews kätteli Nixonia sydämellisesti ja totesi: "Rakastan töitäsi!" Itse asiassa Nixon oli jo laulanut Andrewsin tähdittämässä elokuvassa Maija Poppanen (1964) yhden animaatiohahmon roolin. Kun Nixon harjoitteli Elizan rooliin, hän sai arvokkaina pitämiään neuvoja roolin tekemisestä juuri Andrewsilta. He harjoittelivat yhdessä Sound of Musicin kulisseissa muun muassa tohvelin heittämistä oikealla tavalla kohtausta varten, jossa Elizan tulee heittää tohvelinsa tietyllä tavalla.
Kun Hollywoodin musikaalit alkoivat työllistää Nixonia vähemmän, hän alkoi luoda uraa teatterissa, Eliza Doolittlena My Fair Ladyssa ja Fraulein Schneiderina Cabaret'ssa. 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa hän juonsi lasten televisio-ohjelmaan nimeltä Boomerang. 1990-luvulla Nixon lainasi äänensä isoäiti Fan rooliin Walt Disneyn animaatioon Mulan ja toimi Joan Robertsin sijaisena Heidi Schillerin roolissa Broadwaylla Stephen Sondheimin näytelmässä Follies. Hän on myös levyttänyt Jerome Kernin ja Arnold Schönbergin lauluja.
Yksityiselämä
Yksi Marni Nixonin kolmesta aviomiehestä oli Ernest Gold, joka loi tunnuslaulut elokuvaan Exodus ja tv-sarjaan Hulluna sinuun (Mad About You). He saivat yhdessä kolme lasta, joista yksi on laulaja ja laulujen sanoittaja Andrew Gold (1951-2011). Hän kuoli 86-vuotiaana rintasyöpään.
From the Screen to Your Stereo Part II
From the Screen to Your Stereo Part II on New Found Gloryn kuudes albumi ja jatkoa vuoden 2000 EP:lle From the Screen to Your Stereo. Kaikki albumin kappaleet ovat covereita elokuvien musiikista. Albumi julkaistiin 18. syyskuuta 2007.