cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stromsdal
Historia
Raudanjalostuksen rinnalle tuli 1800-luvun lopussa saha, vuonna 1907 puuhiomo ja vuonna 1913 kartonkitehdas. Raudanvalmistus päättyi 1911. Sotien jälkeen aina 1970-luvun alkuun Juantehtaan päätuote oli valkoinen puupahvi. Suurin artikkeli oli olutpahvi, jossa tehdas oli yksi johtavista tuottajia Euroopassa.
Kartonkitehdas oli Kymin Osakeyhtiön (sittemmin Kymmene Oy) omistuksessa vuodesta 1915 vuoteen 1988 saakka, jolloin se myytiin yksityiselle sijoittajaryhmälle. Myyntiä varten tehdas oli siirretty Stromsdal Oy -nimisen yhtiön omistukseen.
Talousvaikeudet ja konkurssi
13. marraskuuta 2008 yhtiö ilmoitti olevansa vakavissa talousvaikeuksissa. Samalla ilmoitettiin, että aloitetaan koko henkilöstöä koskevat yt-neuvottelut. Seuraavana päivänä Stromsdal Oyj asetettiin Helsingin pörssissä tarkkailulistalle.
Yhtiön hallitus päätti jättää konkurssihakemuksen 27. marraskuuta 2008, koska aiesopimus yritys- ja rahoitusjärjestelystä kariutui eikä korvaavaa rahoitusta löytynyt.
Stromsdalin tuotannon jatkuminen arvioitiin epätodennäköiseksi, mutta mahdolliseksi. Konkurssipesän ostajaksi ehdotettiin jotakin pääomasijoittajaa. Juankosken kartonkitehtaan sijainti on syrjäinen ja sen kartonkikone on pieni. Myös nykyinen markkinatilanne ja usean vuoden näkymät nykyisillä tuotteilla ovat todella vaikeat.
Tehtaan myynti
9. maaliskuuta 2009 uutisoitiin kotimaisen tahon tehneen kaikesta yhtiön omaisuudesta tarjouksen. Tämä ei kuitenkaan johtanut mihinkään.
18. kesäkuuta 2009 espanjalainen Castor Plus -yhtiö kertoi tehneensä aiesopimuksen suurimmasta osasta Stromsdalin konkurssipesän omaisuuden ostamisesta. Ylen Radio Savon mukaan kauppaan kuuluvat myös osakeomistukset Juankosken Biolämpö Oy:ssä sekä kiinteistöyhtiö Juantehtaan Ympäristö Oy:ssä. Lopullinen kauppa oli tarkoitus tehdä syyskuun puoliväliin mennessä. Kauppa peruuntui myöhemmin. Castor Plus oli aiemmin toiminut Stromsdalin tuotteiden myyjänä muun muassa Espanjassa ja Kuubassa ja tuotteet ovat päätyneet mm. sikarilaatikoiden materiaaliksi.
Vuoden 2011 alkupuolella Premium Board Oy kertoi ostavansa tehtaan. Hollantilainen Pehami B.V. omistaa 100 % Premium Board Capital Oy:n osakekannasta. Pehamin taustalla on hollantilais-ukrainalainen Val Samoriz ja yhtiön varatoimitusjohtaja on suomalainen Krister Björkqvist. Myös venäläisten tahojen kerrottiin olleen kiinnostuneita tehtaasta. Kauppaan kuuluu maa-alueet, kiinteistöt, irtaimistot ja immateriaalioikeudet. Uudelleen käynnistynyt tuotanto keskeytettiin marraskuussa 2012.
Premium Boardin taustalta löytyi epäselvyyksiä jopa siitä, kuka yrityksen todella omistaa. Tehtaan pelastusyritykset ovat tuoneet jo yli 10 miljoonan euron tappiot valtiolle ja kaupungille.
Tehtaan kartonkikone
Stromsdalilla on yksi kartonkikone. Kone on kolmeviirakone, jossa keskikerros valmistetaan valkaistusta painehiokkeesta ja kemiallisesta sellusta. Kartongin tausta- ja pintakerros valmistetaan ainoastaan kemiallisesta sellusta. Koneessa on päällystysyksiköt, jotka mahdollistavat kartongin pinnan päällystämisen terällä ja ilmaharjalla sekä taustan päällystämisen sauvakaavarilla. Graphi-laadut päällystetään erillisellä päällystyskoneella ja lopullinen kiilto ja sileys saadaan aikaan pehmokalanterilla.
Tehtaan alkuperäinen puuhiomo oli saksalaisen Voithin vuosina 1906-1908 toimittama. Hiomossa oli kuusi hiomakonetta, jotka olivat kolmipesäkkeisiä vesipainesyöttöisiä koneita. Hiomakivinä käytettiin Nilsiän kvartsihiekasta valmistettuja Sampo-hiomakiviä.
Aiheesta muualla
63.06806°N, 28.34083°W
Stortinden (Andersdalen)
Stortinden on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Andersdalenin ja Lavangsdalenin välissä. Vuoren korkeus merenpinnan tasosta on 1 320 metriä.
Benji Madden
Benji Madden (oik. Benjamin Levi Combs; s. 11. maaliskuuta 1979 Waldorf, Naptown, Maryland) on Good Charlotten kitaristi.
Elämä
Hän syntyi 11. maaliskuuta 1979 Marylandin Waldorfissa vain viisi minuuttia ennen kaksoisveljeään Joel Maddenia, joka toimii laulajana ja sanoittajana Good Charlottessa. Joelin lisäksi Benjillä on kaksi muuta sisarusta: isoveli Josh, joka toimii DJ:nä Good Charlottessa, ja nuorempi sisko Sarah, jolla on oma bändinsä Her Daily Obsession.
Teini-iässään Benji ja Joel vaihtoivat sukunimensä isänsä 'Combsista' äitinsä sukunimeen 'Madden'. Kerrang!-lehden painoksessa Benji Madden paljastaa omistavansa vielä bändin pakettiauton, jota he käyttivät matkaamiseen bändin ensimmäisille keikoille. Hänellä on monia tatuointeja ympäri kehoaan kunnianosoituksena uskonnolleen. Hän seurusteli perijäkaunotar Paris Hiltonin kanssa. Lisäksi hän toimii PETA:ssa vahvasti eläinten oikeuksien puolustajana.
Benji asuu tällä hetkellä Kalifornian Glendalessa – samalla kadulla kuin veljensä Joel. Benji esiintyi vuonna 2007 MTV Cribsissä. Good Charlotte esiintyi Helsingissä 3.4.2008. Benji Madden teki keikan jälkeen oman DJ-esiintymisen Helsingin Lux-yökerhossa.
Madden avioitui tammikuussa 2015 näyttelijä Cameron Diazin kanssa ja he saivat tammikuussa 2020 tyttären.
Metsänhoitaja
Metsänhoitaja (, lyhenne MH tai metsänhoit). on arvonimi, joka myönnetään metsätieteellisestä koulutusohjelmasta valmistuneille maatalous- ja metsätieteiden maistereille (MMM). Alun perin metsänhoitaja oli Evon metsäopistosta valmistuneiden tutkintonimike. Kun metsänhoitajakoulutus siirrettiin vuonna 1908 Helsingin yliopistoon, tutkinnosta muodostui alempi korkeakoulututkinto. Tällöin ylempi korkeakoulututkinto oli maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti. Vastaava maisterin arvo myönnettiin anomuksesta kandidaatille ja jonka sai suoritettuaan leimaveron.
Metsänhoitajat työskentelevät metsäsektorilla ja sitä sivuavilla aloilla yleensä asiantuntija- ja esimiestehtävissä.
Suomessa metsänhoitajaksi voi valmistua Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa tai Itä-Suomen yliopiston luonnontieteiden ja metsätieteiden tiedekunnassa (Joensuun kampus). Metsätieteiden opiskelijoita näissä kutsutaan metsäylioppilaiksi.
Historia
Sana metsänhoitaja vakiintui suomen kieleen Suomen senaatin kielenkääntäjän C. G. Borgin ansiosta, kun hän käänsi suomen kielelle eräitä metsähallintoa ja metsäopetusta koskevia säädöstekstejä ja saksalaisen ylimetsäneuvos Edmund von Bergin Suomen senaatille laatiman esityksen, jonka käännös julkaistiin nimellä ”Kertomus Suomenmaan metsistä 1858”. Metsänhoitaja-nimikkeestä tehtiin arvonimi vasta 1970-luvun lopulla.
Korkeampi metsäopetus alkoi Suomessa vuonna 1860, kun metsäkonduktööri A. G. Blomqvist otti rakenteilla olleeseen Evon metsäopistoon yksityisopetukseen kymmenen miestä, joista sitten tuli ensimmäiset Suomessa koulutetut metsänhoitajat. Tuolloiseen opetussuunnitelmaan kuuluneita oppiaineita olivat esimerkiksi metsätiede, kemia ja kasvitiede. Opiskelijapulan vuoksi opisto oli suljettuna vuodesta 1867 vuoteen 1874.
Yliopiston metsänhoitotutkintoon kuuluneet pääaineet olivat vuoteen 1944 asti metsänhoito, metsänarvioiminen, metsäpolitiikka ja metsäteknologia. Vuodesta 1944 vuoteen 1951 metsätutkinto oli jaettu yleis-, suo-, teknilliseen, taloustieteelliseen ja puukaupalliseen linjaan. Aluksi näistä vain neljä ensimmäistä oikeuttivat metsänhoitajan arvon saamiseen, mutta vuonna 1949 päätettiin antaa metsänhoitajan arvo myös puukaupallisen linjan suorittaneille. Vuonna 1951 metsätutkintoon lisättiin vielä kuudenneksi linjaksi metsänsuojelulinja.
Metsänhoitajaliitto 1927–2016
Metsänhoitajia oli 1868 vuonna 1960. Metsänhoitajien ammattijärjestö oli Metsänhoitajaliitto ry. Liitto perustettiin vuonna 1927 ja lakkautettiin vuonna 2016.
Metsänhoitajien työllistyminen
Metsätieteiden maisterit työllistyvät enimmäkseen erilaisiksi asintuntijoiksi ja johtotehtäviin. Noin kaksi kolmasosaa työskentelee metsäalalla, jossa maistereiden suurimmat työllistäjät ovat teollisuus ja koulutus.
Metsänhoitajat työllistyvät yleensä hyvin ja melko nopeasti valmistumisen jälkeen. Erikoistumisaloista parhaiten työllistyivät metsäekonomian opiskelijat, joista suuri osa kuitenkin työskentelee metsäalan ulkopuolella. Parhaiten koulutuksen sisältöä vastaavaan työhön työllistyivät metsänarvioinnin ja metsäsuunnittelun opiskelijat.
Metsänhoitajien työttömyysaste on noin 3 %, mikä on keskimääräistä matalampi. Metsänhoitajia valmistuu vuodessa noin 80-100, ja yhteensä työmarkkinoilla on noin 2400 metsätieteiden opinnot suorittanutta maisteria. Metsänhoitajien työllisyysmahdollisuudet ovat jatkossakin todennäköisesti hyvät, sillä metsäsektorin työllistämisvaikutuksen arvellaan kasvavan biotalouden merkityksen kasvaessa. Noin puolet metsänhoitajista työskentelee yksityisellä sektorilla. Erilaisia metsänhoitajia työllistäviä aloja ovat esimerkiksi metsäteollisuus ja puukauppa, sahateollisuus, bioenergia, logistiikka ja metsiin liittyvä teknologia, metsäteollisuuden ja metsätalouden palvelutoiminta, ohjelmistot ja konsultointi, rahoitusala, valtion tutkimuslaitokset ja valtio-omisteiset liikelaitokset, ministeriöt sekä erilaiset järjestöt.
Kansainvälisyys
Metsänhoitajan (engl. forester) ammatti on hyvin kansainvälinen ja suomalaisilla metsänhoitajilla onkin hyvät mahdollisuudet työllistyä ulkomaille. Ulkomailla työskentelevien osuudella mitattuna metsänhoitajat on yksi Suomen kansainvälisimmistä akateemisista ammattikunnista. Koska monet suomalaisista metsäalan yrityksistä ovat kansainvälisiä ja toimivat useissa eri maissa, on metsänhoitajien mahdollista työskennellä ulkomailla myös suomalaisissa yrityksissä.
Myös metsänhoitajaksi opiskelu voi tähdätä kansainvälisyyteen. Ulkomailla suoritetun opiskelijavaihdon tai harjoittelun lisäksi suomalaisessa yliopistokoulutuksessa tarjotaan useita englanninkielisiä kursseja joissa opiskelu tapahtuu kansainvälisessä ympäristössä yhdessä Suomessa vaihdossa olevien opiskelijoiden kanssa.
Osana Helsingin yliopiston metsätieteiden laitosta toimii Viikki Tropical Resources Institute (VITRI) jossa metsänhoitajan opinnot suuntautuvat trooppisten ja sub-trooppisten metsien kestävään käyttöön ja hoitoon.
IFSA (International Forestry Students’ Association on metsänhoitajiksi opiskelevien kansainvälinen katto-organisaatio, joka yhdistää metsäylioppilaita maailmanlaajuisesti. IFSA:n jäseniä ovat Helsingin ja Itä-Suomen yliopisto. Jäseniä on noin 3 000 yli 40 maassa. IFSA:n tarkoituksena on parantaa yliopistojen vaihtomahdollisuuksia ja edustaa opiskelijoita kansainvälisessä metsäalan päätöksenteossa. IFSA:n tavoitteita ovat metsäopintojen rikastuttaminen ja kansainvälisen vuorovaikutuksen lisääminen.
Thule-seura
Thule-seura, alun perin Studiengruppe für germanisches Altertum eli ”Germaanisen muinaisuuden tutkimusseura”, oli saksalainen esoteerinen seura. Se tunnetaan etenkin siitä, että se rahoitti Saksan työväenpuoluetta, josta myöhemmin tuli Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue (NSDAP). Kansallissosialistien johtajaksi kohonneen Adolf Hitlerin ei ole pystytty todistamaan olleen seuran jäsenenä. Miehet Hitlerin takana -kirjan mukaan ”Hitlerille oli myyty rotuhygienia-ajatus jo Thule-seurassa vuosisadan alussa”.
Thule-seuran perusti 17. elokuuta 1918 saksalainen okkultisti Rudolf von Sebottendorff salaseura Germanenordenin Münchenin-jaostoksi. Seuraan kuului 250 jäsentä Münchenistä ja 1 500 muualta Baijerista. Seuran päätavoitteena oli tutkia arjalaisten alkuperää, johon liittyivät muun muassa teoriat Ultima Thulesta ja Hyperboreasta.
Thule-seuraan kuuluivat myös Dietrich Eckart, josta tuli yksi kansallissosialismin johtohenkilöistä ja Hitlerin ystävä, sekä korkean aseman NSDAP:ssa saavuttanut Alfred Rosenberg.
Tverrbotnfjellet
Tverrbotnfjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Lavangsdalenin länsipuolella. Vuoren korkein kohta on 1 299 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Leovigildo López Fitoria
Leovigildo López Fitoria (7. kesäkuuta 1927 Boaco – 5. elokuuta 2016) oli nicaragualainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 11. heinäkuuta 1954 ja nimitettiin Granadan hiippakunnan piispaksi 7. heinäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lorenzo Antonetti, jota avustivat José Eduardo Alvarez Ramírez ja Manuel Salazar y Espinoza.
López Fitoria jäi eläkkeelle 15. joulukuuta 2003.
Hupeli
Hupeli on Heikki Turusen vuonna 1978 ilmestynyt romaani. Se on ensimmäinen osa kirjasarjaksi muodostuneesta tarinasta jossa kuvataan rintamamiestilan vaiheita lapsesta mieheksi varttuvan Heino Oinosen silmin. Muut Turusen romaanit joissa tarinaa jatkettiin olivat Kolmen hevosen mies (1981), Punahongan hehku (1982), Mustarinnan lapset (1985), Maan veri (1987). Myöhemmissäkin Turusen teoksissa Heino Oinonen esiintyy hahmona.
Juonen pääkohtia yllä mainituista kirjoista
Viljo Oinonen on haavoittunut pahasti ja makaa sotasairaalassa. Hänen vaimonsa Kyllikki vierailee hänen luonaan ja järkyttyy miehensä tilasta. He ovat olleet naimisissa jo ennen sotia. Esikoinen oli vähällä syntyä äpäränä ja Viljo epäilee edelleen tämän olevan toisen miehen aikaansaannoksia. Hän epäilee etenkin veljeään jonka kanssa Kyllikki oli myös seurustellut. Viljo selviää sairaalasta unelmoimalla omasta maatilasta, jollaisia valtio on luvannut rintamamiehille. Kyllikki haluaisi kaupunkiin mielestään kevyempiin töihin. Viljo kuitenkin saa taivuteltua vaimonsa suostumaan maan anomiseen. Heille osoitetaan Hupeli-niminen tila kylmästä raivaamattomasta korvesta.
Uudisraivaajan arki on karua, peltoja raivataan lihasvoimin, Kyllikki saa jopa keskenmenon. Päähenkilö, Heino, on syntynyt vuonna 1945 heidän entisessä asuinpaikassaan Pösön mökillä. Viljo rakentaa perheelleen talon. Se on tyyppipiirustuksien mukainen mallitalo. Heillä on asuntoviljelystila, jonka kanssa on enemmän työtä kuin he oikeasti jaksaisivat. Ajat muuttuvat, kehitys maailmalla kulkee nopeammin kuin osattiin arvata. Tilalla vain jatkuu arki riitoineen ja puutteineen. Viljo on sairaalloisen mustasukkainen. Lapset käyvät koulua ja vanhemmat lapset kokeilevat jo töitäkin.
Viljo ja Kyllikki väsyvät ja heidän elämänsä jää kiertämään samoja puuduttavia uria. Heino on taiteellinen ja pyrkii Ateneumiin jonne ei kuitenkaan pääse. Hän päätyy kaupunkiin sanomalehtimieheksi. Hän käy läpi monia kriisejä ja tuntee ajelehtivansa. Hän tuntee mielenterveytensä järkkyvän. Maaseutu-Suomi kituu ja lopulta maaltapako tyhjentää kylät ja tilat. Myöhemmissä kirjoissa Heino asuu kaupungissa mutta tuntee itsensä edelleen juurettomaksi näissä vieraissa maisemissa.
Luettelo Suomen kunnista väkiluvun mukaan
Tämä on luettelo Suomen kunnista väkiluvun mukaan. Kuntien mediaanissa on (0). Lähimpänä keskiarvoa on Äänekoski (0).
pienoiskuva|. [[Pori.]]
Jorge Solórzano Pérez
Jorge Solórzano Pérez (s. 23. maaliskuuta 1961) on nicaragualainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Managuan arkkihiippakuntaan Miguel Obando Bravo 29. maaliskuuta 1985. Hänet nimitettiin Managuan vihkipiispaksi ja Theuzin titulaaripiispaksi 17. kesäkuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Obando Bravo, jota avustivat César Bosco Vivas Robelo ja Leopoldo José Brenes Solórzano.
Solórzano Pérez sai 15. lokakuuta 2005 nimityksen Matagalpan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 3. joulukuuta 2005. Hänet nimitettiin 11. maaliskuuta 2010 Granadan piispaksi.
Deftones
Deftones on yhdysvaltalainen alternative metal -yhtye, joka on kotoisin Kalifornian Sacramentosta. Deftones yhdistelee musiikissaan popin ja metallin elementtejä. Yhtyeen suurimpiin vaikuttajiin kuuluvat mm. The Cure, Morrissey, Depeche Mode, Faith No More, Bad Brains, Fear Factory ja Meshuggah. Deftones tuli erittäin suosituksi kolmannella studioalbumillaan White Pony (2000). Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuvat mm. "Be Quiet And Drive (Far Away)", "Digital Bath", "Back To School (Mini Maggit)", "Change (In The House Of Flies)", "Minerva", ja "Hole In The Earth". Yhtyeen kappale "Elite" (albumilta White Pony) voitti vuonna 2001 Grammyn parhaana metalliesityksenä (Best Metal Performance).
Yhtyeen oli tarkoitus levyttää albuminsa Eros ja julkaista se vuosien 2008–2009 aikana, mutta basisti Chi Chengin jouduttua vuoden 2008 loppupuolella auto-onnettomuuteen ja sitä seuranneeseen koomaan oli yhtyeen pakko hyllyttää kyseinen projekti. Yhtye otti riveihinsä Chin tuuraajaksi Sergio Vegan (entinen Quicksand-basisti) ja levytti uuden levyn ja julkaisi sen nimellä Diamond Eyes vuonna 2010. Koi No Yokan ilmestyi vuonna 2012. Yhtyeen viimeisin albumi Ohms julkaistiin 2020.
Deftones on esiintynyt Suomessa viidesti, Provinssirockissa vuosina 2000, 2006 ja 2022, Helsingissä ravintola Circuksessa elokuussa 2011 sekä Tuska-festivaaleilla vuonna 2022.
Aluevankila
Aluevankila oli Suomessa karkeasti nykyisten aluehallintovirastojen eli vuoteen 2009 olemassa olleiden läänien alueella olevien vankiloiden muodostama kokonaisuus, eli aluehallintovirastoa kohden on 1 aluevankila, jonka alaisudessa ovat alueellansa olevat vankilat ja avovankilat.
Aluevankilat aloittivat toimintansa vuoden 2006 alusta. Tällöin yksittäiset vankilat siirrettiin perustettujen aluevankiloiden alaisuuteen.
Aluevankiloiden ulkopuolella olivat Psykiatrinen vankisairaala Turussa ja Vankisairaala Hämeenlinnassa. Ne kuuluivat Rikosseuraamuslaitoksen terveyden­huolto­yksikön alaisuuteen.
Sittemmin aluevankilajaottelu on poistunut. Nykyään Rikosseuraamuslaitos jakaa Suomen vankilat kolmeen rikosseuraamusalueeseen.
Bel Ami (aikuisviihdeyhtiö)
Bel Ami on bratislavalainen homoeroottisia pornoelokuvia tekevä yhtiö. Yhtiön on perustanut slovakialainen George Duroy ("Duroy" on Guy de Maupassant'n novellin "Bel Ami" päähenkilöön perustuva peitenimi). "Bel ami" on ranskaa ja tarkoittaa "(miespuolista) kaunista ystävää".
Stormheimfjellet
Stormheimfjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Tepphaugdalenin ja Nakkedalenin välissä. Vuoren korkein kohta on 1 222 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Luettelo Indre-et-Loiren kunnista
border|right|200px|Indre-et-Loiren sijainti Tämä on luettelo Indre-et-Loiren departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 276 kuntaa.
Visionaarinen taide
thumb|250px|[[Francisco Goya, Fantastinen visio, 1819-1823.]] thumb|250px|[[Hieronymus Bosch, Maallisten ilojen puutarha, 1500-1505, yksityiskohta.]] thumb|250px|[[Alex Grey The Chapel Of Sacred Mirrors.]]
Visionaarinen taide pyrkii kuvaamaan fyysisen ylittävää laajempaa tietoisuutta, kuten henkisiä, haltioituneita tai mystisiä aiheita, tai se perustuu sellaisten kokemiseen. Näitä voidaan saavuttaa jokaisen yksilön subjektiivisuuden kautta.
Joseph Nechvatalin mukaan visionaarisia taiteilijoita yhdistää heidän epätavallisen voimakkaista mielikuvista tai visiosta peräisin oleva luomisvoima. Alan lehti on Visionary Revue ja eräs visionaarisen taiteen museo sijaitsee Baltimoressa Yhdysvalloissa.
American Visionary Art Museum -museon mukaan käsite viittaa taiteeseen, jota tekevät itseoppineet yksilöt, tavallisesti ilman muodollista koulutusta. Heidän työnsä nousee sisäisestä, henkilökohtaisesta visiosta, joka paljastuu ennen kaikkea itse luovassa toiminnassa. Visionaarinen taide alkaa kuuntelemalla sielun sisäisiä ääniä, joiden luoja ei ehkä edes ajattele olevan taidetta.
Anonyymin taidehistoriasivuston ylläpitäjän mielestä visionaarinen taide on pikemminkin teema kuin liike. Taiteilijoiden teoksissa on paljon eroja, mutta heidän yhteinen teemansa on yritys kuvata maailmaa sen fyysisen ilmentymän takana ja limittää mystisiä ja henkisiä ideoita.
Taustaa
Taiteilija Joseph Nechvatal on todennut, että nykyajan visionaariset taiteilijat pitävät vastineinaan Hieronymous Boschia ja William Blakea. Alex Greyn mukaan Bosch on ehkä kaikkein kuuluisin 1400-luvun visionaarinen taiteilija, joka kuvasi erilaisia groteskeja olentoja, kidutettuja sieluja helvetissä ja enkeleitä, jotka ohjaavat pelastettuja taivaan valoon esimerkiksi maalauksessaan Maallisten ilojen puutarha. William Blake totesi töidensä olevan luonteeltaan visionaarisia. Tunnettu suuntauksen edustaja on taiteilija Alex Grey.
Visionaarinen taide yhdistetään usein ITE-taiteeseen, outsider-taiteeseen tai fantastiseen realismiin, joka syntyi vuonna 1946 perustetun Wienin fantastisen realismin koulukunnan myötä. Joidenkin näiden alojen taiteilijoiden on nähty luovan töitään visionaareina, heidän taiteensa syntyessä sisäisestä välttämättömyydestä tai pakosta. Outsider-taiteessa tekijän henkilökohtaiselle visiolle perustuvia teosympäristöjä sanotaan visionaarisiksi ympäristöiksi.
Visio
Visio viittaa alun perin silmien avulla tapahtuvan aistimisen voimaan, näkemykseen. Se voi tarkoittaa myös voimakasta tulevan asian ennakointia, profeetallista visiota tai yrittäjän visiota. Visionaarinen (myös visionäärinen) tarkoittaa näkyä koskevaa tai näynomaista.
Jonathan Kerrigan
Jonathan Kerrigan (s. 14. lokakuuta 1972 Lincolnshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Kerrigan on tunnettu Sydämen asialla -sarjan Rob Walkerina sekä Sairaalaelämää-sarjan Sam Collobyna. Hän esiintyi myös yhdysvaltalaisen NCIS Rikostutkijat -sarjan 7. tuotantokaudella vierailevana tähtenä. Kerrigan esiintyi Merseybeat-poliisisarjassa ja sävelsi sarjan tunnusmusiikin.
Tepphaugdaltinden
Tepphaugdaltinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Tepphaugdalenin eteläpuolella. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 251 metriä.
Bars Kazan
Bars Kazan on venäläinen jääkiekkojoukkue Kazanin kaupungista Tatarstanin tasavallasta. Joukkue on perustettu vuonna 2009 alun perin Venäjän nuorten jääkiekkoliiga MHL-joukkueeksi. Kuitenkin kaudeksi 2014–2015 joukkue siirtyi pelaamaan Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle VHL-liigaan. Joukkue toimii KHL-joukkueen Ak Bars Kazanin farmijoukkueena.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Antimytologia
Antimytologia on Kari E. Nurmen mukaan todellisuutta kuvaava kokonaisesitys, joka hylkää tietoisesti uskontojen tarujen eli myyttien kuvaukset jumalista, hyvän ja pahan taistelusta ja muusta vastaavasta ja pyrkii esittämään tieteellisen maailmankatsomuksen.
Luettelo Julia Louis-Dreyfusin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista
Tämä on luettelo Julia Louis-Dreyfusin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Nationalpolitische Erziehungsanstalten
Nationalpolitische Erziehungsanstalten, lyh. NPEA (. Yleisesti käytetty kutsumanimitys Napola, joka oli lyhenne termistä Nationalpolitische Lehranstalt ) olivat natsi-Saksassa toimineita sisäoppilaitoksia. Ne perustettiin ”yhteisöllisiksi koulutuspaikoiksi” lapsille ja nuorisolle sen jälkeen kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue otti vallan vuonna 1933.
Koulujen tarkoitus oli kasvattaa Saksalle uusi sukupolvi poliittisia, sotilaallisia ja hallinnollisia johtajia. Niihin pääsivät pelkästään rodullisesti täysin puhtaiksi luokitellut pojat ja tytöt. Päässeiden tuli olla täysin terveitä, eikä kouluihin hyväksytty lapsia, joilla oli ongelmia näön tai kuulon kanssa. Hampaiden tuli olla terveet ja hyvin hoidetut. Myös keskinkertaista korkeampaa älykkyyttä odotettiin ja hakijoiden tuli läpäistä kahdeksan päivää kestävät pääsykokeet.
Napoloihin päässeille pojille annettiin kadettia vastaava arvo Jungmann. Jungmannit olivat iältään 11–18-vuotiaita.
Kouluissa vallitsi sotilaallinen kuri ja järjestys. Varsinkin poikien kouluissa oppilaita kannustettiin keskinäiseen kamppailuun ja nokkimisjärjestyksen luomiseen väkivalloin. Siksi loukkaantumiset olivat yleisiä opetuksen ulkopuolella, mutta myös sen aikana. Noin viidesosa Napoloiden oppilaista karsittiin kouluista erilaisten koulussa saatujen ruumiinvammojen vuoksi.
Pablo (jalkapalloilija)
Pablo Ibáñez Tébar (s. 3. elokuuta 1981 Madrigueras, Albaceten maakunta, Espanja), lyhyemmin Pablo, on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka edustaa Englannin mestaruussarjan Birminghamia. Hän on pelannut urallaan myös West Bromwichissa, Atlético Madridissa ja Albacetessa.
Pablo siirtyi kasvattajaseurastaan Albacetesta kesällä 2004 Atléticoon valmentajansa César Ferrandon mukana. Yhdessä kolumbialaisen Luis Perean kanssa hän muodosti madridilaisjoukkueen aloituskokoonpanon toppariparin. Pablon ongelmat Madridissa alkoivat kesällä 2006 hänen neuvoteltuaan salaa mahdollisesta siirrosta Atléticon paikalliskilpailijan Real Madridin leiriin. Vaikka siirto lopulta kariutui, tiedot neuvotteluista olivat vuotaneet tiedotusvälineille ja Pablo joutui pyytämään toimintaansa julkisesti anteeksi Atléticon kannattajilta. Real-episodin jälkeen Pablo joutui aika ajoin kannattajien mielenilmausten kohteeksi. Kahden viimeisen Atlético-vuotensa aikana Pablo ei kuulunut valmentajien luottopelaajiin ja spekulaatiot lehdistössä Pablon siirrosta muualle yleistyivät. Viimein kesäkuussa 2010 West Bromwich ilmoitti tehneensä kolmivuotisen sopimuksen keskuspuolustajan kanssa, joka matkasi Englantiin ilmaisella siirrolla. Pablo siirtyi nykyiseen seuraansa kauden 2011–2012 alussa.
Espanjan maajoukkueessa Pablo teki ensiesiintymisensä 17. marraskuuta 2004 Englantia vastaan, ja on pelannut yhteensä 18 maaottelua. Hän oli mukana myös vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Technics
thumb|right|250px|Technicsin logo
Tuotteista erityisen kuuluisia ovat Technics SL-1200 -malliston levysoittimet, joita tuotettiin 1970-luvulta aina vuoteen 2010. Ne ovat yhä maailman käytetyimpiä DJ-käyttöön tarkoitettuja levysoittimia.
Hamperokken
Hamperokken on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Bjørnskarddalenin ja Namdalenin välissä. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 404 metriä.
Tulunidit
800-luvulla abbasidien kalifaatti menetti otteensa Egyptistä, kun turkkilaissyntyinen varakuvernööri Ahmad ibn Tulun otti ohjat. Veroja ei lähetetty Bagdadiin, vaan niillä kehitettiin Egyptin kastelujärjestelmää ja laivastoa ja elvytettiin paikallista taloutta ja kauppaa. Merkittävimpiä arkkitehtuurisia töitä oli Fustatiin rakennettu Ibn Tulunin moskeija, joka jäljitteli Samarran spiraalimaista moskeijaa. Vuonna 878 tulunidit valtasivat myös Syyrian ja Palestiinan. Tunidien pääkaupungiksi rakennettiin Al-Qaṭāʾīʿ, joka sijaitsi lähellä beduiinvalloittajien perustamaa varuskuntakaupunkia al-Fustatia ja fatimidien myöhemmin perustamaa Kairoa.
Vuonna 905 abbasidit valloittivat Egyptin takaisin.
Tulunidiemiirit
Tulunidiemiirejä olivat
Honda Cr 85
Honda Cr 85 on japanilaisen Hondan valmistama motocross-pyörä, jossa on 85-kuutioinen kaksitahtimoottori. Sen valmistus alkoi vuonna 2003 ja loppui vuonna 2007. Kuten kaikissa Hondan motocross-pyörissä, myös Cr 85-pyörässä on punaiset katteet. 85-kuutioisen edeltäjä oli 80 kuutioinen kaksitahtinen Honda Cr 80. Honda korvasi Honda Cr 85 motocross-pyörän Honda Crf 150:llä, jossa on yksisylinterinen 150 kuutioinen nelitahtimoottori.
Virmaila (saari)
Virmaila eli Virmailansaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se on Päijänteen suurin saari, josta osa kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Virmaila
Maantietoa
Saari on 12,2 kilometriä pitkä, 4,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 34,38 neliökilometriä. Saaren keskiosa muodostaa sen pääosan, joka on lähes nelikulmion muotoinen saarenosa. Keskiosasta työntyy kaakkoon lähes kolmion muotoinen Höysniemi, jonka keskiosaan kiinnittyvä kannas on alle 300 metriä leveä. Niemen pohjoispuolella sijaitsee kapeneva ja niemen pituinen Virmailanlahti. Keskiosan luoteisosasta työntyy luoteeseen 3,8 kilometriä pitkä niemi. Sen 650 metriä leveän kannaksen eri puolilla ovat Raulahti ja Vaimolahti. Niemen keskellä sijaitsee edellistä kapeampi kannas, jolla on leveyttä 150 metriä. Sen eri puolilla ovat Lossarinlahti ja Heikkilänlahti. Virmailan erottaa mantereesta Ruotsalaisesta Pitkäveteen ulottuva kalliomurros, jonka kaakkoispuoliskoa kutsutaan Salonsalmeksi ja luoteispuoliskoa Kellosalmeksi. Salmi on Lossarinlahden kohdalla 80 metriä leveä, mutta muualla se on 200–1200 metriä leveä. Salonsalmi levenee etelässä aukeavalle Padasjoenselälle, jossa on Virmailan suunnalla joitakin saaria. Niitä ovat Kirstinsaari, Iso Lammassaari, Halkosaari, Korkeasaari, Hakohuittu, Loirosaari, Haukkasalo ja Lietsaari. Höysniemen edustalle ulottuu etelästä pitkä Kelvenne, jonka pohjoispuolella on vielä pienet saaret Papinsaari, Huhtsaari, Hietasaari, Vasainsaari ja Sammalsaari. Edellä luetellut saaret kuuluvat Päijänteen kansallispuistoon ja ne seuraavat Virmailanselän rantoja. Virmalilansaaresta pohjoiseen aukeaa laaja Tehinselkä. Sen ja Virmailan välissä on muutama saari, jotka ovat kaakosta luoteeseen päin lueteltuina: Selkäsaari, Purtsari, Linnasaarentakut, Linnasaari ja Lehtiset (noin parikymmentä saarta). Linnasaaressa on ollut muinaislinna. Lehtisten länsipuolella aukeaa Varpusenlinnanselkä, jossa on Varpusenlinna niminen saari. Sielläkin on ollut muinaislinna. Virmaila ja Vähäsalo sijaitsevat sen eteläpuolella. Siellä sijaitsevat rannan tuntumassa myös Luhtasaari, Korkeasaari, Talassaari, Lammassaari ja Siilinsaari. Vähäsalon välissä on Vähä Kellosalmi, jonne on salmen ylittävä pengertie ja silta niemen niemennokasta.
Saari on jakautunut alangoiden ja ylängön kesken. Saaren ylänkö muodostuu lukuisista mäistä, jotka kohottavat saaren keskikorkeuden helposti yli 100 metriä mpy. Korkeita mäkiä ovat luoteispäässä Haasianmäki (yli 170 metriä mpy. eli yli 94 metrin korkeuteen Päijänteestä), Tupsuvuori (kohoaa yli 107,5 metrin korkeuteen), saaren keskiosassa Vahtervuori (yli 102 metrin koreuteen) ja Ylimmäinenmäki (yli 97 metrin korkeuteen), ja Höysniemessä Suurmäenvuori (lähes 90 metrin korkeuteen Päijänteestä). Saaren korkein kohta sijaitsee Tupsuvuorella, joka toimi Struven ketjun yhtenä mittauspisteenä (nimeltään ”Wirmala” ).
Saaressa on kolme pientä lampea. Saaren pohjoisosassa Purtmäen alla sijaitsee Mannilansuolla Purtlampi, jonka laskuoja laskee pohjoisessa Linnasalmessa Linnasaaren eteen. Laskuojan pudotus on 46 metriä. Saaren keskellä sijaitsee Kalatonjärvi ja sen laskuoja virtaa länteen Vaimolahteen. Ojalle tulee 1,7 kilometrin matkalla pudotusta yli 57 metriä. Vajaa 400 metriä kaakkoon sijaitsee vielä Nuottajärvi, jonka vedenpinta on tätä viisi metriä korkeammalla. Sen laskuoja virtaa etelään ja se laskee kansallispuiston läpi Salonsalmeen. Saaren ylängölle on kaivettu runsaasti muitakin ojia.
Vakituisia asukkaita Virmailassa on alle 50, mutta kesämökkejä useita satoja. Orvokkilassa ja Kellosalmessa niemellä on peltomaata, ja samoin on saaren itäpäässä Virmailassa. Saaren päiden välissä kulkee yhdystie 14173. Saareen pääsee yhdystien siltaa pitkin ja kesäisin tien lisäksi laivavuoroilla, jotka liikennöivät Padasjoen, Kelventeen ja Kuhmoisten välillä.
Luontoarvoja
Saarella on neljä luonnonsuojelualuetta. Yhtä aluetta lukuun ottamatta kaikki muut kuuluvat Päijänteen kansallispuistoon. Ne kuuluvat Natura 2000-alueeseen Päijänteen alue (10 857 hehtaaria, FI0335003). Virmailaan siitä kuuluu saaren keskellä ja järvien kohdalla sijaitseva laaja metsäalue, joka ulottuu Salonsalmen rantaan asti, ja saaren itäpäässä Höysänniemessä sijaitsee kaksi erillistä aluetta. Neljäs luonnonsuojelualue on pieni ja se sijaitsee Virmailan kylässä Myllymäen etelärinteessä.
Historiaa
Kylästä on ensimmäinen kirjallinen maininta vuonna 1486. Kiinteää asutusta on seudulla ollut 800–1300 jaa., koska käytössä on ollut Linnasaaren muinislinna ja Varpusenlinna. 1539 oli maakirjassa maininta neljästä veroa maksavasta maatalosta. Vuonna 1856 alkoi ensimmäinen höyrylaiva purjehtia Päijänteellä ja silloin rakennettiin Kellosalmen, Korteniemen ja Salon laiturit saarelaisen käyttöön. Vuoden 1911 taloudellisessa kartassa oli Virmailan kulmakunnassa kaksi peltoaluetta: Virmailanlahdella ja Kortelahdella. Toinen peltokeskittymä sijaitsi Kellosalmella Lossarinlahden ympäristössä. Asukkaat liikkuivat mantereelle yleensä veneillä, mutta raskailla kuormilla Salonsalmi ylitettiin lautalla. Talvisin liikuttiin jäitä pitkin. Kylien välille rakennettiin tie. Salmeen saatiin kapulalossi vuonna 1952. Lossia käyttivät asukkaat itse. Kun vuonna 1966 saatiin moottorikäyttöinen lossi, sitä käytti lossari. Saareen rakennettiin vuonna 1986 lopulta kiinteä silta.
Aiheesta muualla
61.429°N, 25.358°W
Bjørnskardtinden
Bjørnskardtinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Bjørnskarddalenin ja Namdalenin välissä. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 358 metriä.
Victor Sjöström
thumb|Victor Sjöströmiä pidetään [[Mauritz Stillerin ohella merkittävimpänä ruotsalaisen mykkäelokuvan tekijänä.]] Victor David Sjöström (20. syyskuuta 1879 Silbodal, Värmlanti – 3. tammikuuta 1960 Tukholma) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän ohjasi noin 50 elokuvaa, joista suurin osa on mykkiä. Hänen tunnetuin ohjaustyönsä lienee Ajomies vuodelta 1921. Näyttelijänä hän esiintyi ainakin 40 elokuvassa sekä lukuisissa teatterituotannoissa. Hänen viimeisiä elokuvaesiintymisiään oli professori Isak Borgin rooli Ingmar Bergmanin elokuvassa Mansikkapaikka vuonna 1957.
Sjöström työskenteli vuosina 1898–1899 Helsingissä Svenska Teaternissa sekä vuosina 1923–1930 Hollywoodissa, jossa hän ohjasi nimellä Victor Seastrom yhdeksän elokuvaa. Vuonna 1924 antamassaan haastattelussa Charles Chaplin ylisti Sjöströmiä maailman parhaimmaksi ohjaajaksi. Hän vieraili Suomessa näyttelijänä vielä vuonna 1958.
Elano
Elano Blumer (s. 14. kesäkuuta 1981 Iracemápolis, São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Santosia, jonne siirtyi 2,9 miljoonalla eurolla Galatasaray SKsta talvella 2010. Galatasarayyn hän oli siirtynyt 8 miljoonan siirtosummalla Manchester Citystä kesällä 2009. Ennen Englantiin siirtymistään Elano pelasi FK Šah’tar Donetskissa ja Santos FC:ssä.
Elano edusti ensimmäisen kerran Brasiliaa maaottelussa tammikuussa 2004. Hän teki maaottelu-uransa kaksi ensimmäistä maalia 3–0-voittoon päättyneessä ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan syyskuussa 2006. Kesän 2007 Copa América -turnauksessa hän pelasi neljä ottelua, muun muassa loppuottelun Argentiinaa vastaan, jossa hän syötti yhden Brasilian maaleista. Hän on mukana Brasilian joukkueessa Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010.
Finnheimfjellet
Finnheimfjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Breidalenin ja Langdalenin välissä. Vuoren korkein kohta on 1 148 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
TFL
TFL voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Petri Pihlajaniemi
Pihlajaniemi on ollut kiinteistösijoittajana keskeinen henkilö kotikaupunkinsa Kristiinankaupungin ja Seinäjoen vanhan rakennuskannan kunnostamisessa uuteen käyttöön. Hän on tehnyt Kristiinankaupungin veturitallista ravintolan sekä Seinäjoella rautatieläisten talosta hotelli Alman ja Itikanmäen Kalevan navetasta kaupungin uuden kulttuurikeskuksen, jonne myös Seinäjoen taidehalli muutti 2020. Seuraavaksi Pihlajaniemi kaavailee Seinäjoen ratapihan vanhasta veturitallista kylpylää.
Uusinta-jousikvartetti
Uusinta-jousikvartetti on perustettu vuonna 1999. Uusinta Ensemblen alkuvaiheissa Uusinta-jousikvartetti toimi useissa vaihtelevissa kokoonpanoissa, mutta vuonna 2004 se vakiintui, ja nykyään yhtyeessä soittavat viulistit Maria Puusaari ja Aleksi Kotila, alttoviulisti Max Savikangas sekä sellisti Pinja Nuñez. Kuten emoyhtyeensä Uusinta Ensemble, myös Uusinta-jousikvartetti on keskittynyt nykytaidemusiikin esittämiseen. Se on kantaesittänyt ja levyttänyt useiden suomalaisten ja pohjoismaalaisten säveltäjien teoksia. Kvartetti on esiintynyt kotimaan lisäksi mm. Ruotsissa, Tanskassa, Saksassa ja Itävallassa.
Ivar Luuton
pienoiskuva|Ivar ja Ubbe ryöstelevät maaseutua. Kuvitusta 1400-luvun käsikirjoituksesta. British Library. Ivar Luuton tai Ivar Ragnarsson (, k. 873 Dublin) oli tanskalainen viikinkipäällikkö. Hänet tunnetaan parhaiten yhtenä suuren pakana-armeijan päälliköistä. Se oli viikinkiarmeija, joka valloitti Englannin länsiosat 800-luvulla. Ivar lienee saanut lisänimensä luustosairauden tai jonkin vamman vuoksi.
Ivar oli tarinoiden mukaan viikinkipäällikkö Ragnar Lodbrokin poika, mutta muuten Ivarin varhaisvaiheet ovat pitkälti hämärän peitossa. Ivarin mainitaan johtaneen vuonna 855 ryöstöretkeä Thamesin jokisuulle sekä osallistuneen 850-luvulla Olav Kviten joukoissa useisiin taisteluihin Irlannissa.
Vuonna 865 Ivar sekä hänen veljensä Halfdan Ragnarsson ja Ubbe Ragnarsson johtivat Englantiin suuren viikinkiarmeijan, jota kristityt kutsuivat suureksi pakana-armeijaksi. Veljesten oli tarkoitus kostaa isänsä Ragnar Lodbrokin kuolema. Ragnar oli kuollut vankeudessa ehdittyään sitä ennen ryöstellä Northumbrian kuningaskuntaa. Tarujen mukaan Northumbrian kuningas Ælla oli heittänyt Ragnarin käärmekuoppaan voitettuaan hänet ensin taistelussa.
Ivarin joukot rantautuivat Itä-Angliassa, jossa ne kohtasivat vain heikkoa vastarintaa. Sen jälkeen viikingit hyökkäsivät Northumbriaan, jossa valloittivat Yorkin vuonna 866. Ælla ja hänen syrjäyttämänsä Osberht yhdistivät voimansa viikinkejä vastaan, mutta saivat kummatkin surmansa maaliskuussa 867 käydyssä taistelussa. Joidenkin kertomusten mukaan Ælla ei olisi kuollut taistelussa, vaan viikingit olisivat teloittaneet hänet vasta taistelun jälkeen erityisen julmalla tavalla.
Ivar asetti tämän jälkeen Northumbrian nukkehallitsijaksi Ecgberhtin ja johti viikinkiarmeijan Nottinghamiin, Mercian kuningaskuntaan. Mercian kuningas Burgred pyysi Wessexilltä apua, ja Wessexin kuningas Ethelred sekä hänen nuorempi veljensä Alfred (tuleva Alfred Suuri) saapuivat piirittämään Nottinghamia, jolloin tanskalaiset vetäytyivät Yorkiin taistelutta. Viikinkiarmeija viipyi Yorkissa vuoden verran. Vuonna 869 viikingit marssivat halki Mercian ja palasivat Itä-Angliaan, missä he voittivat taistelussa kuningas Edmundin.
Ilmeisesti Ivar ei osallistunut 870-luvun epäonnistuneeseen yritykseen valloittaa Wessex. Sen sijaan hän liittyi vanhan toverinsa Olav Kviten joukkoihin Skotlannissa. Myöhemmin he palasivat Irlantiin, jossa Ivar kuoli vuonna 873.
Nakkefjellet
Nakkefjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Ullsfjordenin ja Sørfjordenin länsirannalla. Vuoren korkein kohta on 1 206 metriä merenpinnan tasoa ylempänä oleva Karltinden.
Nicolas Flamel
thumb|Nicolas Flamel Nicolas Flamel (noin 1330–1410) oli ranskalainen alkemisti. Hänen on väitetty saavuttaneen alkemistien tavoitteen eli viisasten kiven, ja hänen vaimonsa Perenellen saavuttaneen kuolemattomuuden. Useat kertomukset hänestä ovat tarunomaisia, ja hänet on mainittu useissa kaunokirjallisissa teoksissa kuten Harry Potter -sarjassa, Pariisin Notre-Damessa, Da Vinci -koodissa ja Kuolemattoman Nicholas Flamelin salaisuudet -sarjassa. Flamel rahoitti monia rakennushankkeita Pariisissa. Eräs niistä on yhä kunnossa oleva talo osoitteessa 51 rue de Montmorency, jossa toimii nykyään ravintola.
Akropolis-museo
Akropolis-museo on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se keskittyy Akropolis-kukkulaan liittyvän antiikin aikaisen esineistön säilyttämiseen ja kunnostamiseen. Museo sijaitsee Dionysíou Areopagítou -kadulla Makrygiánnin kaupunginosassa Akropoliin eteläpuolella.
Historia
Alkuperäinen Akropolis-museo sijaitsi Akropoliin huipulla kukkulan kaakkoisreunassa. Sitä alettiin suunnitella pian sen jälkeen kun turkkilaiset olivat vetäytyneet kukkulalta vuonna 1833. Museo rakennettiin 1860-luvulla. Kukkulan arkeologisten kaivausten edetessä rakennus osoittautui kuitenkin melko pian pieneksi ja sitä laajennettiin vuonna 1888 sekä vuosina 1946–1947.
Lopullinen arkkitehtuurikilpailu järjestettiin vuonna 2000. Bernard Tschumin suunnittelema museorakennus valmistui vuonna 2007. Museoesineiden siirto vanhasta museosta uuteen alkoi 14. lokakuuta 2007 kestäen kuuden viikon ajan. Museo avattiin virallisesti 20. kesäkuuta 2009.
Erotuksena vanhasta Akropolis-museosta, nykyistä museota kutsuttiin alkuvaiheessa ”Uudeksi Akropolis-museoksi” (Νέο Μουσείο Ακρόπολης, Néo Mouseío Akrópolis).
Rakennus
thumb|right|150px|[[La Delicata -kore, n. 500–490 eaa.]] thumb|right|150px|[[Erekhtheionin karyatidit.]]
Museon ala on 25 000 neliömetriä ja näyttelytilan ala 14 000 neliömetriä. Näin se on kymmenen kertaa suurempi kuin vanha museo. Museossa on neljä kerrosta, joista kolme on pääosin vakituisina näyttelytiloina. Lisäksi museossa on muun muassa tila vaihtuville näyttelyille, auditorio, ravintola, kahvila ja kirjakauppa. Rakennuksen pääsisäänkäynnin alla avautuu näkymä rakennuksen alle jääneisiin antiikin Ateenan arkeologisiin kaivauksiin.
Kokoelmat
Akropolis-museon kokoelmiin kuuluu noin 4 250 museoesinettä. Niihin lukeutuvat muun muassa ne Parthenonin temppelin marmoriveistokset, jotka ovat säilyneet Kreikassa, sekä Erekhtheionin karyatidit yhtä British Museumissa olevaa lukuun ottamatta. Lisäksi museossa esitellään muista Akropoliin rakennuksista säilyneitä muinaisjäänteitä sekä sen lähiympäristöstä tehtyjä löydöksiä. Museossa on myös muun muassa suuri sali arkaaisen kauden kuvapatsaille.
Akropoliin ympäristön galleria
Arkaaisen ajan galleria
Museon toisessa kerroksessa esitellään Parthenonia edeltäneen Athenen temppelin koristeluja (mm. gigantomakhia) sekä Akropoliin varhaisimman nimeltä tunnetun rakennuksen Hekatompedon-temppelin koristeluja. Salissa on myös arkaaisen ja klassisen kauden veistoksia, kuten kuros- ja kore-veistoksia, mukaan lukien Antenorin kore, Euthydikoksen kore, La Delicata -kore, Moskhoforos ja Peploforos -veistokset sekä niin kutsuttu Vaalea kuroksen pää.
Muiden Akropoliin rakennusten galleria
Museon toisessa kerroksessa sijaitsevat myös Propylaian ja Athene Niken temppelin muinaisjäänteet sekä Erekhtheionin koristelut, merkittävimpinä sen karyatidipylväät. Esillä on myös myöhäisantiikin ja varhaiskristillisen ajan löytöjä Akropoliin alueelta.
thumb|right|150px|[[Parthenonin marmoriveistokset|Parthenonin metooppien ja friisin osia ja kopioita.]] Parthenon-galleria
Museon neljännessä kerroksessa ovat esillä Parthenonin marmoriveistosten eli friisien, metooppien sekä päätykolmiokoristelujen jäänteet. Parthenonin päätykolmiokoristelut ovat lattitasolla kerroksen itä- ja länsipäissä samoin päin kuin alkuperäisessä temppelissä. Friisit ja metoopit on asennettu teräksestä ja betonista valmistettuun runkorakennelmaan, joka muodostaa koko museon ytimen. Se on pituus- ja leveyssuunnassa saman kokoinen kuin Parthenon, siinä on yhtä monta teräksistä pylvästä kuin temppelissä ja se on sijoitettu itä-länsisuunnassa samansuuntaisesti temppelin kanssa. Näin syntyy vaikutelma, kuin osa temppelistä olisi siirretty sellaisenaan Akropoliilta alemmas kukkulan juurelle. Gallerian suurista ikkunoista on näkymä ylös Akropoliille ja alkuperäiselle temppelille.
British Museumissa säilytettävistä veistoksista museossa on esillä kopiot. Ne ovat väriltään alkuperäisveistoksia selvästi vaaleampia. Näin halutaan kiinnittää museovieraiden huomio siihen, ettei British Museum ole lukuisista pyynnöistä huolimatta suostunut palauttamaan marmoriveistoksia alkuperäismaahansa.
thumb|none|560px|Rekonstruktio Parthenonin länsipään päätykolmion koristelusta.
Niko Mattila
Pelaajaura
Vuosina 2009–2011 B- ja A-poikien SM-sarjoja pelannut Mattila nousi Pyrinnön edustusjoukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Hänen ottelukohtaiset piste- ja levypalloennätyksensä (11/3) joukkueessa syntyivät 26. lokakuuta 2011 pelatussa ottelussa Katajaa vastaan. Kyseisellä kaudella Mattila pelasi Pyrinnössä 24 ottelussa 3,3 pisteen ja 1,0 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. A-pojissa Pyrintö voitti kauden päätteeksi SM-pronssia, miesten edustusjoukkue sijoittui neljänneksi. Suomen cupissa Pyrintö selviytyi loppuotteluun, jossa se hävisi Katajalle pistein 68–78. Lisäksi Mattila pelasi Pyrinnön reservijoukkueessa kymmenessä ottelussa 6,3 pisteen ja 3,6 levypallon keskiarvoilla.
Kaudeksi 2012–2013 Mattila teki pelaajasopimuksen Kauhajoen Karhun kanssa.
Heinäkuussa 2015 Mattila siirtyi BC Nokiaan.
Sampsa Kataja
Sampsa Kalle Henrikki Kataja (s. 3. huhtikuuta 1972 Kerava) on suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja asianajaja. Kataja on toiminut Porin kaupunginvaltuustossa vuosina 1997−2017 sekä 2021−2025 ja kokoomuksen kansanedustajana vuosina 2007–2015.
Vuonna 2015 Kataja siirtyi politiikasta kansainvälisen asianajotoimisto Evershedsin osakkaaksi.
Koulutus ja ura
Kataja suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1998. Lisäksi hän on suorittanut kansainvälisen oikeuden opintoja Uppsalan yliopistossa vuonna 1997. Hänestä tuli varatuomari vuonna 1999 auskultoituaan Porin käräjäoikeudessa sekä hovioikeudessa vuosina 1998–1999, minkä jälkeen Kataja työskenteli asianajajana. Asianajajatutkinnon hän suoritti vuonna 2002.
Poliittinen ura
Kataja valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2007 vaaleissa 8 463 äänellä. Hän oli Satakunnan vaalipiirin eniten ääniä saanut ehdokas. Hänet valittiin jatkokaudelle kevään 2011 vaaleissa 6 425 äänellä. Vuosina 2008–2012 Kataja toimi kaksi kautta kokoomuksen varapuheenjohtajana. Eduskunnassa Kataja oli lakivaliokunnan (2007–2011), sivistysvaliokunnan (2007–2008, 2008–2009 ja 2010–2011), valtiovarainvaliokunnan ja sen alaisen hallinto- ja turvallisuusjaoston (2011–2015) jäsen sekä verojaoston puheenjohtaja (2011–2015). Vuosina 2007–2011 hän oli myös Etyjin parlamentaarisen yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan jäsen.
Joulukuussa 2011 Kataja esiintyi humalassa eduskunnan täysistunnossa. Kokoomusjohto tuomitsi käytöksen sopimattomana, ja Kataja pahoitteli toimintaansa varapuhemies Pekka Raville.
Heinäkuussa 2014 Kataja ilmoitti, ettei asetu ehdolle vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän kertoi haluavansa viettää enemmän aikaa perheensä kanssa ja palaavansa takaisin asianajajan töihin ja elinkeinoelämään, mutta jatkavansa Porin kunnallispolitiikassa. Kataja ei myöskään pitänyt kansanedustajien palkkioita riittävän kilpailukykyisinä, jotta ne houkuttelisivat esimerkiksi juristeja ja muita asiantuntijoita politiikkaan.
Vaalirahoituskohu
Vuonna 2007 Kataja sai eduskuntavaalikampanjaansa 54 200 euroa Satakunnan tulevaisuus 2011 -yhdistykseltä. Hän kertoi, ettei täsmällisesti tiennyt, ketkä yhdistystä ovat rahoittaneet. Nova Groupin toimitusjohtaja Arto Merisalo kertoi Katajan kiittäneen häntä henkilökohtaisesti saamastaan vaalituesta jo huhtikuussa 2007, mutta Kataja kiisti tunteneensa Merisaloa vielä tuolloin. Merisalo väitti Katajan yrittävän peitellä suhteitaan vaalirahoittajiin.
Kataja oli Kuntien eläkevakuutus Kevan hallituksen puheenjohtaja vuosina 2009–2013. Samaan aikaan tutkittiin Kevan ja Nova Groupin välisiä Rovaniemen kelkkatehtaaseen liittyviä epäselvyyksiä, jotka johtivat Kevan toimitusjohtaja Markku Kauppisen eroon heinäkuun alussa 2009. Katajan mukaan Kauppinen ja Merisalo pyrkivät toistuvasti mustamaalaamaan häntä. Tutkinnan kohteena olivat tapahtumat ajalta ennen Katajan nousua eduskuntaan tai Kevan hallituksen puheenjohtajuutta.