cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palojärvi (Kangasala)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Lihasulan kylän pohjoispuolella kallioisella metsäalueella. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Länsirantaan tulee pieni peltotilkku ja sen koillispuolella on ollut viljelyssä nykyinen niitty. Järvellä on kahdeksan vapaa-ajan asuntoa sekä yksi tila. Niille tulee tiet Lihasulan ja Säynäjärven yhdistävältä tieltä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Vesijärven lähialueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,5 metriä mpy. Siihen on johdettu järveltä alkava Heramaanoja ja vastarantaan laskeva lyhyt metsäoja. Järven laskuoja lähtee etelärannasta. Laskuoja laskee 400 metrin päähän Vähäjärveen. Laskuojalle tulee pudotusta 13,4 metriä.
Luuttuteokset (Bach)
thumb|Luuttusarjan c-molli käsikirjoituksen ensimmäinen sivu thumb|Luuttusarjan c-molli preludin ensimmäinen sivu. Luuttuteokset (BWV 996–1000, 1006a) muodostavat hyvin pienen osan Johann Sebastian Bachin yli tuhannesta säilyneestä teoksesta. Lisäksi epäillään, ettei Bach alun perin säveltänyt niitä varsinaiselle luutulle, vaan barokkiluutun ääntä mukailevalle kosketinsoittimelle Lautenclavicymbelille eli luuttucembalolle. Ne ovat kuitenkin muodostuneet tärkeäksi osaksi luutun ja kitaran ohjelmistoa ja niitä esitetään nykyisin laajasti.
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
thumb|upright=1.1|Punakaartilaisia [[Pekingin Tiananmenin aukiolla syyskuussa 1966.]] Punakaartit olivat Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana 1966–1969 radikaalin nuorison perustamia militantteja ryhmiä, jotka hyökkäilivät kaikkea vastavallankumoukselliseksi katsomaansa vastaan. Hyökkäykset kohdistuivat ensin koulujen opettajiin ja älymystöön, sitten kommunistisen puolueen kaadereihin ja lopulta lähes mihin tahansa, jopa toisiin punakaarteihin. Puhemies Mao Zedong kannusti punakaartien toimintaa varsinkin kulttuurivallankumouksen alkuvaiheessa ja käytti niitä välineenä kommunistisen puolueen puhdistamiseen vastustajikseen katsomistaan henkilöistä.
Luuttuteokset (Bach)
Bachin perunkirjoituksessa luetteloidaan säveltäjän omaisuuden joukossa kaksi luuttucembaloa ja yksi luuttu. Ei ole olemassa varmaa tietoa siitä, osasiko säveltäjä itse soittaa luuttua, mutta on oletettavaa, että hän oli siihen tutustunut ja ainakin kaksi hänen oppilaistaan (Johann Ludwig Krebs 1713 - 1780) ja R. Straube) soittivat ja sävelsivät sille.
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
Punakaartien synty ja toiminnan alku
Punakaartilaiset kuuluivat sukupolveen, joka oli kasvanut lapsesta asti Kiinan kansantasavallassa ja altistunut voimakkaalle propagandalle ja indoktrinaatiolle. He uskoivat erittäin voimakkaasti vallankumouksen ihanteisiin ja puhemies Maon johtajankykyihin. Kulttuurivallankumouksen alkuvaiheessa toukokuussa 1966 Kiinan oppilaitoksissa käynnistettiin joukkokampanja, jossa oppilaita kehotettiin kirjoittamaan kriittisiä kirjoituksia ensimmäiseksi maalitauluksi valitusta kirjailija Wu Hanista ja muista vastaavista akateemisista hahmoista. Kulttuurivallankumouksen pienryhmän kannustamina koulujen ja yliopistojen opiskelijat alkoivat pian perustaa ryhmiä, jotka ryhtyivät hyökkäilemään vanhoillisina pitämiään opettajia vastaan. Kommunistisen puolueen keskuskomitean hyväksymä niin sanottu Toukokuun 16. päivän direktiivi kannusti tätä toimintaa. Kesällä 1966 vastuun kulttuurivallankumouksen toimeenpanosta saaneet Liu Shaoqi ja Deng Xiaoping yrittivät hillitä oppilaita lähettämällä kouluihin puolueen työryhmiä, jotka asettuivat usein opettajien puolelle. Otettuaan heinäkuussa asiat takaisin omiin käsiinsä Mao kuitenkin tuomitsi tämän linjavirheeksi ja päästi nuorison väkivallan uudelleen irti.
Luuttuteokset (Bach)
c-mollisarja, BWV 995
Perinteisesti teosta on pidetty Bachin omana sovituksena c-molli -sellosarjasta (BWV 1011). Viimeisimpien tutkimusten mukaan voi kuitenkin olla, että sellosarja onkin sovitettu tästä luuttusarjasta. Teos on sävelletty vuosien 1727 ja 1731 välisenä aikana ja siitä on säilynyt kaksi käsikirjoitusta.
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
Punakaartien synty ja toiminnan alku
Nimeä punakaarti alkoi ensimmäisenä käyttää eräs korkea-arvoisten kaaderien lapsista muodostunut Pekingin Qinghuan yliopiston opiskelijaryhmä, joka järjestäytyi salaisesti 29. toukokuuta 1966. Kun Mao oli elokuun 1966 alussa antanut ryhmälle tukensa, alkoi puolueen propagandakoneisto levittää termiä ja kaikki muutkin vastaavat ryhmät ottivat sen käyttöönsä. Lisäksi jokaisella kaartilla oli oma nimi. Punakaartit jakautuivat jo alkuvaiheessa kahteen eri suuntaukseen, maltillisiin ”konservatiiveihin” ja radikaalimpiin ”kapinallisiin”, minkä lisäksi oli vielä radikaalimpia ”äärivasemmistolaisia” ryhmiä. Konservatiivien jäseniksi valikoitui usein kommunistisen yhteiskunnan ”hyvistä perheistä” eli työläistaustasta lähtöisin olleita nuoria, kapinallisiin taas liittyi enemmän ”huonompiin luokkiin” kuuluneita.
Elokuussa 1966 kommunistisen puolueen keskuskomitea oli julkistanut niin sanotun 16 kohdan päätöksen, jossa kehotettiin taistelemaan kaikkia puolueen sisällä toimivia ”kapitalistisen tien kulkijoita” vastaan. Punakaartilaiset eivät tienneet paljoakaan kulttuurivallankumouksen epämääräisesti linjatuista tavoitteista, mutta Mao ja Kulttuurivallankumouksen pienryhmä kannustivat kaarteja käymään puolueen kaadereiden kimppuun. Konservatiiviset kaartit eivät olleet innokkaita hyökkäilemään kommunistisen puolueen kaadereita vastaan ja monet oman asemansa suojelemiseen pyrkineet kaaderit suosivat niiden perustamista. Kapinalliset kohdistivat paljon aktiivisemmin oman hyökkäyksensä nimenomaan puoluekoneistoa vastaan. Uhrit valikoituivat usein sattumanvaraisesti, koska etukäteen oli mahdoton tietää, kuka oli Maon mielestä vastavallankumouksellinen ja kuka ei. Kohteiksi päätyi jopa kaikkein korkeimpia puoluejohtajia, kuten presidentti Liu Shaoqi ja Deng Xiaoping. Kulttuurivallankumouksen myöhemmässä vaiheessa eri suuntauksia edustaneet punakaartit alkoivat taistella toisiaan vastaan, myös aseellisesti.
Luuttuteokset (Bach)
e-mollisarja, BWV 996
E-molli -luuttusarja on vanhin Bachin säilyneistä luuttuteoksista ja on sävelletty vuosien 1707 ja 1717 välisenä aikana. Teos hyvin melodinen ja harmonioiltaan rikas ja on muodostunutkin esitetyimmäksi Bachin luuttuteokseksi.
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
Punakaartien toimintamuodot
Punakaartit kohdistivat yleensä uhreihinsa fyysistä väkivaltaa ja pyrkivät nöyryyttämään heitä julkisesti. Tapahtumat esitettiin jonkinlaisena oikeudenkäyntinä. Tyypillinen toimintamuoto oli kamppailuistunto, jossa uhri joutui olemaan pitkiä aikoja polvillaan samalla kun häntä häpäistiin ja pahoinpideltiin ja lopuksi pakotettiin tunnustamaan rikoksensa. Kiduttaminen ja murhat olivat myös tavallisia, ja surmattujen omaisuus yleensä ryöstettiin. Jotkut tekivät itsemurhan, mikä myös tulkittiin tunnustukseksi tai itsessään rikokseksi puoluetta vastaan. Punakaartien väkivallassa fanaattiseen vallankumouksellisuuteen yhdistyi usein yksilöllisiä motiiveja kuten henkilökohtainen kosto tai joskus silkka sadismi.
Luuttuteokset (Bach)
e-mollisarja, BWV 996
Teoksen osat:
c-mollisarja, BWV 997
Mahdollisesti monimutkaisin Bachin luuttuteoksista, erityisesti kaksi- ja välillä kolmiääninen fuugaosa. Sävellyksen arvellaan valmistuneen ennen vuotta 1741. Sarja ei noudata perinteistä barokkisarjan muotoa, vaan sisältää neljä pitkähköä osaa (preludi, fuuga, sarabande ja gigue).
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
Punakaartien toimintamuodot
Jo syksyllä 1966 Mao kehotti punakaartilaisia matkustamaan ympäri Kiinaa ”vallankumouksen kokemusten vaihtamiseksi” ja junamatkustuksesta tehtiin kaartien jäsenille ilmaista. Miljoonat saapuivat pääkaupungissa Pekingissä Tiananmenin aukiolla järjestettyihin suuriin joukkokokouksiin, joissa Mao henkilökohtaisesti vastaanotti kaartilaiset. Valokuvat pientä punaista kirjaa heiluttaneista valtavista väkijoukoista levisivät tuolloin kaikkialle maailmaan.
Punakaarteja oli kannustettu tuhoamaan kulttuurivallankumouksen nimissä ”neljä vanhaa” eli vanhat ajatukset, tavat, tottumukset ja kulttuuri, jotka oli korvattava uusilla vallankumouksellisilla arvoilla. Tämän seurauksena punakaartilaiset hävittivät monia kulttuuriaarteita, polttivat kirjoja ja vaihtoivat katukylttien nimiä. Monet vaihtoivat myös oman nimensä.
Luuttuteokset (Bach)
Preludi, fuuga ja allegro E-duuri, BWV 998
Bachin arvellaan säveltäneen teoksen vuosien 1740 ja 1745 välisenä aikana. Se sisältää da capo -fuugan, mikä on harvinaista Bachin musiikissa.
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
Punakaartien toimintamuodot
Keväällä 1967 Maon Shanghain kommuunille antama tuki kannusti punakaartilaisia suorittamaan paikallis- ja aluetasolla ”vallankaappauksia”, joissa paikalliset viranomaiset syrjäytettiin ja punakaartilaiset ottivat heidän virastonsa omaan haltuunsa ja julistivat perustaneensa kommuuneja. Tämän jälkeen Kansan vapautusarmeija otti väliaikaisesti asiat komentoonsa ja punakaartien toimintaa hillittiin väkisin. Mao alkoi kuitenkin pelätä armeijasta lähtöisin olevan ”helmikuun vastavirran” pysäyttävän kulttuurivallankumouksen, ja lietsoi muutamaa kuukautta myöhemmin punakaartit aloittamaan hyökkäyksensä uudelleen. Elokuussa 1967 Kiina ajautui suureen sekasortoon, kun monet armeijan yksiköt hajosivat ja raskaita aseita käsiinsä saaneet kilpailevat kaartit alkoivat taistella toisiaan vastaan eri puolilla maata. Nämä taistelut aiheuttivat enemmän kuolonuhreja kuin kaikki punakaartien siihenastinen toiminta.
Luuttuteokset (Bach)
Preludi, fuuga ja allegro E-duuri, BWV 998
Teoksen osat:
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
Punakaartien loppu
Vuoden 1967 ”elokuun anarkia” pakotti Maon kääntymään punakaarteja vastaan. Puoluejohto määräsi punakaartit luovuttamaan aseensa pois ja lehdistössä aloitettiin äänekäs kampanja ”anarkiaa” ja ”faktionalismia” vastaan. Punakaartilaiset määrättiin palaamaan oppilaitoksiinsa. Kun punakaartien aseellinen väkivalta ei ottanut loppuakseen, alettiin kaarteja tukahduttaa voimakkaammin kesästä 1968 alkaen. Armeija käynnisti tässä vaiheessa suuren ”luokkarivien puhdistuksen”, jonka yhteydessä suuria määriä taisteluissa hävinneitä teloitettiin. Puhdistus jatkui vuoteen 1969 ja sitä seurasi vielä uusi entisiä kulttuurivallankumouksen radikaaleja vastaan suunnattu kampanja 1970-luvun alussa. Monet entiset punakaartilaiset katkeroituivat ja tunsivat tulleensa petetyiksi. Monet kääntyivät myös Maoa vastaan tajuttuaan, että suuri johtaja oli vain hyväksikäyttänyt heitä. Myöhäisvaiheessa nousi esiin joitain entistä radikaalimpia punakaarteja, jotka kyseenalaistivat koko Kiinan poliittisen järjestelmän. Näistä tunnetuin oli Shengwulian-niminen ryhmä, joka julkaisi ”Minnepäin Kiina?” -nimisen manifestin. Ne kuitenkin vaiennettiin pian.
Luuttuteokset (Bach)
Preludi, BWV 999
Vuodelta 1720
Kulttuurivallankumouksen pienryhmä
Kulttuurivallankumouksen pienryhmä oli Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitean alaisuudessa toiminut työryhmä, joka ohjaili vuosien 1966–1967 kulttuurivallankumousta sen radikaaleimmassa vaiheessa.
Luuttuteokset (Bach)
Fuuga, BWV 1000
Teos on sovitus sonaatista no. 1 soolo-viululle, g-molli, BWV 1001 ja arvellaan valmistuneen vuonna 1725.
Kulttuurivallankumouksen pienryhmä
Vuoden 1965 alussa keskuskomitean alaisuuteen oli perustettu Peng Zhenin johtama ”kulttuurityön pienryhmä” (ns. viiden miehen ryhmä), joka kulttuurivallankumouksen käynnistymisvaiheessa vuoden 1966 alussa laati niin sanotun helmikuun ohjeen rajoitetusta kritiikkikampanjasta kulttuurielämän porvallisia piirteitä vastaan. Kun Mao Zedong julisti helmikuun ohjeen vääräoppiseksi ja syrjäytti Pengin, myös tämä työryhmä hajotettiin. Sen tilalle perustettiin toukokuussa 1966 Kulttuurivallankumouksen pienryhmä, josta tuli sen jälkeen hyvin vaikutusvaltainen elin. Se oli muodollisesti puolueen politbyroon pysyvän komitean alainen, mutta todellisuudessa sitä merkittävämpi. Ryhmän puheenjohtajana oli aluksi Maon sihteeri Chen Boda ja sitä hallitsivat vasemmistoradikaalit. Mukana oli tosin myös joitain maltillisia jäseniä, kuten Zhou Enlai, joka nimettiin myöhemmin ryhmän nimelliseksi puheenjohtajaksi. Tosiasiallinen johtaja oli kuitenkin Maon vaimo Jiang Qing. Mao käytti kulttuurivallankumouksen aikana pienryhmää välineenä omien tavoitteidensa ajamiseen, mutta vastaavasti myös ryhmä vetosi Maon auktoriteettiin omien linjaustensa ajamiseksi. Pienryhmän valta kasvoi entisestään vuonna 1967, jolloin myös puolueen politbyroon toiminta lamaantui joksikin aikaa. Saman vuoden syksyllä käynnistynyt suuri kurinpalautus kuitenkin romahdutti Kulttuurivallankumouksen pienryhmän valta-aseman ja pääosa sen vasemmistolaisista jäsenistä syrjäytettiin puolueesta seuraavien kahden vuoden aikana. Ryhmä lakkautettiin vuoden 1969 lopussa.
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
Punakaartien loppu
Lokakuussa 1967 annettiin määräys koulutetun nuorison lähettämisestä ”ylös vuorille ja alas maaseudulle”, jotta punakaartit saataisiin hajotettua. Aluksi jotkut lähtivät vapaaehtoisesti uskollisuudesta Maolle. Varsinkin kesästä 1968 alkaen armeija alkoi systemaattisesti karkottaa opiskelijoita maaseudulle, jossa heidät pakotettiin maatöihin alkeellisissa oloissa. Karkotukset koskivat noin 17–20 miljoonaa nuorta. Lähes kaikki vielä elossa olleet punakaartilaiset kokivat tämän kohtalon. Lopullisesti punakaartilaisliikkeen lopetti huhtikuussa 1969 pidetty kommunistisen puolueen 9. puoluekokous. Punakaartien organisaatio jäi vielä tämän jälkeen muodollisesti olemaan, mutta kaartien tehtävänä oli enää vain auttaa maaseudulle karkotuksissa.
Luuttuteokset (Bach)
E-duuri -sarja, BWV 1006a
Sovitus partitasta no. 3, E-duuri, sooloviululle (BWV 1006).
Teoksen osat
Jesus Döner
Jesus Döner on Kyyria-yhtyeen toistaiseksi viimeiseksi jäänyt single vuodelta 1998. Single äänitettiin 1998 Hyde Street Studiossa San Franciscossa Yhdysvalloissa. Single on yhtyeen Inner Wellness -levyltä, ja sisältää kolme kyseisellä levyllä julkaistua kappaletta.
Kappale ”Jesus Döner” on viittaus etelähelsinkiläiseen, Isolla Roobertinkadulla sijaitsevaan Tuomas-grilliin. Kappaleesta on Cut and Run -yhtiö tuottanut musiikkivideon, jonka Heiner Timm on ohjannut nimellä Tim Luna. Video sai Suomen ensiesityksen MTV3:n Jyrki-ohjelmassa. Kaikki singlellä olevat uudet kappaleet löytyvät Inner Wellness -levyltä.
Pieni Karhu (täsmennyssivu)
Pieni karhu tarkoittaa seuraavia asioita:
Jean-Christophe Boullion
Jean-Christophe Boullion (s. 27. joulukuuta 1969, Saint-Brieuc, Ranska) on ranskalainen kilpa-ajaja, joka ajoi vuonna 1995 F1-sarjassa Sauber-Fordia. Boullion saavutti urallaan 3 MM-pistettä.
Boullion sai paikan Sauberilta, kun loukkaantumisen jälkeen paluun tehneen Karl Wendlingerin suoritustaso oli tallille pettymys. Boullion ajoi ensimmäisen kilpailunsa Monte Carlon kaduilla Monacon Grand Prix'ssa. Ranskalainen saikin noukittua kauden aikana muutaman pisteen, mutta oli huomattavasti heikompi kuin tallikaverinsa Heinz-Harald Frentzen, joka saavutti 15 MM-pistettä ja MM-pisteitden 9.sijan. Kauden kahteen viimeiseen kilpailuun Peter Sauber otti jälleen mukaan Wendlingerin, ja Boullionin viimeiseksi F1-kilpailuksi jäi Tyynenmeren Grand Prix Aidan Okayama Circuitilla syksyllä 1995. Vuonna 1996 Boullion toimi Williams-Renault'n testikuljettajana.
thumb|left|Boullion ajaa [[Sauber-autoa Britannian GP:ssä.]]
F1-uransa jälkeen Boullion on ajanut vakioautoja ja urheiluautoja, joiden parissa hän rakentanut menestyksekkään uran. Boullion on osallistunut useita kertoja Le Mansin 24 tunnin ajoon. Vuonna 2006 Boullion voitti urheiluautojen kestävyyskilpailujen Le Mans -sarjan parinsa Emmanuel Collardin kanssa. Boullion ja Collard ajoivat entisen ranskalaisen F1- ja urheiluautokuljettaja Henri Pescarolon tallin Pescarolo-Judd -autolla.
M8 Greyhound
M8 Light Armored Car on yhdysvaltalainen toisen maailmansodan aikainen kuusipyöräinen panssariauto, jonka suunnitteli Ford Motor Company. Brittiläiset antoivat sille lempinimen Greyhound (suom. englanninvinttikoira), mutta yhdysvaltalaiset käyttivät tätä nimeä hyvin harvoin. Yhdysvaltojen lisäksi ajoneuvoa ovat käyttäneet lukuisat valtiot ympäri maailman, ja se on säilynyt joidenkin Etelä-Amerikan valtioiden käytössä vielä 2000-luvulle saakka.
Valfrid Perttilä
Matti Valfrid Perttilä (23. syyskuuta 1878 Isokyrö – 17. elokuuta 1953 Kontupohja) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1914 ja 1917. Sisällissodan aikana Perttilä toimi työväen pääneuvoston puheenjohtajana ja pakeni sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle.
M8 Greyhound
Pääaseena oli 37 millimetrin M6-tykki, lisäksi se oli aseistettu myös .50-kaliiperisella Browning M2 -konekiväärillä ja .30-kaliiperisella Browning M1919 -konekiväärillä. Moottorina oli kuusisylinterinen Hercules JXD -bensiinimoottori, jonka voimin M8 saavutti 88 km/h huippunopeuden. vasen|pienoiskuva|M20 Armored Utility Car M8 Greyhoundista valmistettiin myös M20 Armored Utility Car -versiota, josta tykki torneineen oli poistettu. Sitä käytettiin tiedustelu- ja komentoajoneuvona.
Valfrid Perttilä
Elämä
Isossakyrössä syntynyt Perttilä muutti Helsinkiin tehdastyöläiseksi vuonna 1893 ja liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen 1899. Vuosisadan vaihteessa hän oli merimiehenä ja työskenteli kirvesmiehenä. Suurlakon aikana Perttilä oli Helsingin suurlakkokomitean jäsen ja toimi vuodesta 1906 lähtien SDP:n Uudenmaan piirisihteerinä. Perttilä valittiin kansanedustajaksi vuoden 1907 eduskuntavaaleissa. Vuosina 1910–1911 hän toimi myös Helsingin Työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Myöhemmin Lahdessa asunut Perttilä oli vuonna 1916 perustamassa Merimies-Unionin edeltäjää Helsingin merimiesten ja lämmittäjäin ammattiosastoa ja lisäksi hän oli muun muassa Suomen Kuljetustyöntekijäin liiton sihteerinä.
Perttilä palasi Neuvosto-Venäjälle 1920 työskennellen aluksi NKP:n Suomen osastossa Moskovassa. Vuonna 1922 Perttilä muutti Leningradiin, jossa hän työskenteli Kustannusliike Kirjassa sekä Vapaus-sanomalehdessä. Perttilän puoliso teloitettiin Stalinin vainoissa, jonka jälkeen hänet siirrettiin 1938 Neuvosto-Karjalaan. Perttilä vietti eläkevuotensa Kontupohjassa, jossa hän kuoli vuonna 1953. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi vuonna 1969.
Perhe
Valfrid Perttilän vanhemmat olivat Matti Jaakonpoika Perttilä (1848–1937) ja Sanna Antintytär Ahlberg (s. 1855). Kansanedustaja Emil Perttilä oli hänen velipuolensa.
Perttilän puoliso oli Jokioisessa syntynyt Augusta Påhlsson (1887–1937), joka toimi aktiivisesti työväenliikkeessä ja oli sisällissodan jälkeen vangittuna. Hänet teloitettiin Stalinin vainojen yhteydessä vakoilusta syytettynä. Pariskunnalla oli kolme lasta, joista Yrjö Mauno Perttilä (1910–1938) valmistui Frunzen sotilasakatemiasta 1933 ja palveli Itämeren laivastossa vartiolaivan varakapteenina. Hänet teloitettiin myös vakoilusta syytettynä.
Janne Laine (kaupunginjohtaja)
Lainetta pyydettiin keskustan ehdokkaaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleihin, mutta asiaa harkittuaan hän päätyi kieltäytymään tarjouksesta.
Survival of the Fastest
Survival of the Fastest on irlantilaisen thrash metal -yhtye Gama Bombin esikoisalbumi. Albumi julkaistiin omakustanteena syyskuussa 2005 sekä uudelleen levymerkillä Witches Brew vuonna 2006.
Aleksanteri III (paavi)
Paavi Aleksanteri III (noin 1100/1105 – 30. elokuuta 1181) oli paavina 7. syyskuuta 1159 – 30. elokuuta 1181. Hänen oikea nimensä oli Orlando Bandinelli ja hän syntyi Sienassa. Aluksi hän toimi opettajana Bolognan yliopistossa, jossa hän opetti kanonista oikeutta ja kirjoitti Stroman tai Summa Magistri Rolandin, joka oli ensimmäisiä kommentteja Gratianuksen teokseen Decretum.
7. syyskuuta 1159 hänet valittiin paavi Hadrianus IV:n seuraajaksi. Kardinaalien vähemmistö valitsi paaviksi kuitenkin pappi Octavianuksen, joka otti nimen Victor IV. Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta tuki vastapaavia ja hänen seuraajiaan Paschalis III:ta (1164–1168) ja Calixtus III:ta (1168–1178). Hävittyään Legnanon taistelun Barbarossa tunnusti vuonna 1177 Venetsian rauhassa Aleksanterin paaviksi. 12. maaliskuuta 1178 Aleksanteri palasi Roomaan, josta hän oli ollut paossa kahdesti. 1162–23.11.1165 hän oli paossa Ranskassa ja 1167–1168 Italiassa Gaetan, Beneventon, Anagnin ja Venetsian kaupungeissa.
Barbarossan päihittämisen lisäksi Aleksanteri nöyryytti Englannin kuningas Henrik II:ta ja vahvisti Alfonso I:n oikeuden Portugalin kruunuun. Ollessaan paossa Ranskassa hän oli kuningas Ludvig VII:n suojeluksessa.
Maaliskuussa 1179 Aleksanteri järjesti kolmannen lateraalikonsiilin (Yhdestoista ekumeeninen kirkolliskokous). Sen päätöksiin lukeutuu monia paavin ehdotuksia kirkon tilanteen parantamiseksi. Yksi päätöksistä on nykyäänkin voimassa oleva sääntö, jonka mukaan paavin valintaan tarvitaan kaksi kolmasosaa äänistä. Kolmas lateraanikonsiili oli Aleksanterin vallan lakipiste. Kuitenkin pian kirkolliskokouksen jälkeen Rooman tasavalta pakotti Aleksanterin pakenemaan kaupungista lopullisesti, ja 29. syyskuuta 1179 eräät aateliset valitsivat vastapaavi Innocentius III:n. Käyttämällä rahaa viisaasti Aleksanteri onnistui kuitenkin saamaan Innocentiuksen valtaansa niin, että tämä syrjäytettiin tammikuussa 1180. Vuonna 1181 hän julisti Skotlannin kuninkaan Vilhelm I:n pannaan ja Skotlannin interdiktiin. Aleksanteri III kuoli Civita Castellanassa 30. elokuuta 1181.
Aleksanteri III:n aikana Ruotsi sai oman arkkipiispan Uppsalaan. Aleksanterin Bulla (Gravis admodum) on vanhin tunnettu Suomea koskeva Vatikaanin asiakirja.
Sokolov
Sokolov voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä
Sokolov, naisilla Sokolova on yksi yleisimmistä venäläisistä sukunimistä. Se perustuu ’haukkaa’ tarkoittavaan lisänimeen Sokol (Со́кол). Nimi voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Avet Terterjan
Alfred Terterjan syntyi Azerbaidžanissa vuonna 1929 ja muutti Armeniaan vuonna 1951. Vuosina 1952–1957 hän opiskeli sävellystä Jerevanissa Eduard Mirsojanin johdolla. Hän käytti taiteilijanimeä Avet Terterjan.
Terterjan kuoli Jekaterinburgissa vuonna 1994.
Terterjanin teoksiin kuuluu yhdeksän sinfoniaa (viimeinen keskeneräinen), sellosonaatti sekä ooppera Das Erdbeben ja elokuvamusiikkia. Terterjanin musiikissa on vaikutteita muun muassa kansanmusiikista. Esimerkiksi hänen kolmannessa sinfoniassaan (1975) käytetään zurna- ja duduk-soittimia.
Kurjenmäki
Kurjenmäki on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta kaakkoon ja kuuluu keskustan suuralueeseen. Kurjenmäen naapurikaupunginosia ovat II ja III kaupunginosat sekä Kupittaa, Mäntymäki, Luolavuori ja Vasaramäki.
Kurjenmäen väkiluku on 786 (2007) ja vuotuinen väestönmuutos −2,5 %. Asukkaista 7,07 % on alle 15-vuotiaita, ja 20,47 % on yli 65-vuotiaita. Äidinkielenään suomea puhuu 92,64 % asukkaista, ruotsia 3,39 % ja muita kieliä 3,98 %.
Albalophosaurus
Albalophosaurus on sukupuuttoon kuollut kasvinsyöjädinosaurusten suku, joka kuvailtiin tieteelle vuonna 2009. Hirmuliskon fossiileita löydettiin Hakusanin kaupungin ympäristössä, Ishikawan prefektuurissa Japanissa sijaitsevasta Kuwajiman muodostumasta. Albalophosauruksen holotyyppi koostuu kallon luista, jotka ovat oletettavasti peräisin yhdeltä yksilöltä. Kaikki kallon osat eivät ole säilyneet. Tyyppilaji Albalophosaurus yamaguchiorum sai nimensä kahden innokkaasti etsinnöissä auttaneen Yamaguchi-nimisen japanilaisen mukaan.
Elinaika ja koko
Albalophosauruksen fossiilien löytökerrostuman ikää ei tiedetä tarkasti, sillä löytöpaikalta puuttuu indeksifossiileita sisältäviä merikerrostumia. Kuwajiman muodostuman tiedetään kuitenkin kehittyneen varhaisliitukauden aikana, luultavasti Berrias-vaiheen jälkeen ennen Barrême-vaihetta. Arvio perustuu löytöpaikan ala- ja yläpuolella sijaitseviin muodostumiin. Uudemmat tutkimukset viittaavat siihen, että Kuwajiman muodostuman syntyaika on todennäköisesti Valangin- ja Hauterive-vaiheiden välimaastossa, vaikka tarkka ikä onkin vielä epävarma.
Albalophosauruksen etujalat olivat lyhyet ja se liikkuikin takajalkojensa varassa. Hirmulisko oli 1,3 metriä pitkä ja sen kallolla oli pituutta noin kymmenen senttimetriä.
Luokittelu
Albalophosaurus luokiteltiin lajinkehitysanalyysissa tavanomaiseksi sarvinaamaksi. Luokitus suoritettiin suvun kuvauksen yhteydessä. Holotyypistä tunnistettiin vain kladogrammin hämäräperäinen synapomorfia eikä ainuttakaan yksiselitteistä, sarvinaamaisuuden määrittelevää synapomorfiaa. Dinosauruksen muut piirteet kuten hampaiden morfologia vaikuttavat viittaavan siihen, että suvulla on yhteys Ornithopoda-lahkon jäseniin, minkä myötä alkuperäisen kuvauksen tekijät yhdistävät hirmuliskon sarvinaamaisuuden incertae sedisiin eivätkä pidä sitä sarvinaamana.
Pensasleppä
Pensasleppä kasvaa 0,5–2 metriä korkeaksi. Sen kuori on harmaa tai ruskea ja sileä. Lehtilapa on tavallisesti 1–5 cm pitkä, ehyt, soikea ja lyhyesti suippokärkinen. Lehti on väriltään päältä tummanvihreä ja alta kirkkaanvihreä. Lehtilaita on sahahampainen tai heikosti toissahainen. Pensasleppä kukkii kesäkuussa.
Levinneisyys
Pensasleppä kasvaa luonnonvaraisena Keski- ja Itä-Euroopassa, Venäjällä, Koillis-Kiinassa, Mongoliassa, Japanissa, Alaskassa ja osassa muita Yhdysvaltoja, Kanadassa ja Grönlannissa. Laji jaetaan viiteen alalajiin: euroopanpensasleppä (subsp. alnobetula) joka esiintyy Euroopassa, subsp. crispa Pohjois-Amerikassa ja Grönlannissa, siperianpensasleppä (subsp. fruticosa) Venäjältä Pohjois-Amerikkaan, sitkanpensasleppä (subsp. sinuata) Itä-Aasiasta läntiseen Pohjois-Amerikkaan ja subsp. suaveolens Korsikalla. Sahalininpensasleppä (Alnus maximowiczii, syn. A. alnobetula subsp. maximowiczii), joka esiintyy Koreassa, Japanissa ja Venäjän Kaukoidässä, voidaan luokitella joko lajiksi tai myös yhdeksi pensaslepän alalajeista. Pensasleppä viihtyy tuoreissa ja kosteissa keskiravinteisissa metsänreunoissa sekä puron- ja tienvarsilla.
Jack’s Mannequin
Jack's Mannequin on rock-yhtye Orangen piirikunnasta Kaliforniasta. Yhtye aloitti Andrew McMahonin sooloprojektina vuonna 2004, ja yhtyeen ensisoitto julkaistiin vuonna 2005. Samana vuonna hänellä todettiin leukemia.
Kun McMahon parantui leukemiasta, hänen albuminsa, Everything In Transit, sai hyvää palautetta faneilta ja kriitikoilta.
ASO
ASO, Aso tai Asō voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ararat (maakunta)
Ararat on yksi Armenian maakunnista (marz). Maakunnan pääkaupunki on Artašat. Ararat sijaitsee maan eteläosassa rajoittuen Turkkiin ja Azerbaidžaniin (Nakhchivanin autonominen tasavalta). Pinta-alaa maakunnalla on 2 096 neliökilometriä ja asukkaita alueella on 252 665 (2001). Asukkaista miehiä oli 121 005 ja naisia 131 660.
Araratin naapurimaakunnat ovat Armavir luoteessa, Kotajk' pohjoisessa, Geghark'unik' idässä ja Vajots' Dzor kaakossa.
Kaineus
thumb|right|240px|Kaineus taistelee kentaurin kanssa, attikalainen [[lekyytti, n. 500–490 eaa.]] Kaineus oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien sankari, joka syntyjään oli thessalialainen nainen, Kainis.
Kainis oli Elatoksen, lapiittipäällikön, ja Hippean tytär, jonka Poseidon makasi väkisin. Tekonsa jälkeen Poseidon kuitenkin toteutti Kainiin toiveen muuttua mieheksi, jottei häntä voitaisi enää häväistä. Tämän lisäksi Poseidon teki hänet haavoittumattomaksi aseita vastaan. Kainis vaihtoi nimensä Kaineukseksi ja ryhtyi soturiksi matkaten halki Thessalian ja ottaen myöhemmin osaa Kalydonin metsästykseen.
Kaineus sai surmansa taistelussa lapiittien ja kentaurien välillä Peirithooksen ja Hippodameian häissä. Viiden kentaurin hyökättyä häntä vastaan yksi niistä, Latreus, pilkkaa Kaineusta tämän syntyperänsä tähden. Kaineus iskee keihäänsä tämän kylkeen ja pysyy vahingoittumana huolimatta kentaurin viimeisistä yrityksistä haavoittaa häntä aseillaan. Muiden kentaurien huomatessa tämän ne päättivät heittää Kaineusta tukeilla, ja niin tämä hautautui runkojen muodostaman pinon alle.
Kaineuksen kohtalosta tämän jälkeen on kaksi erilaista versiota. Hän joko vajosi painon voimasta suoraan Tartarokseen, tai sitten hän muuttui kultasiipiseksi linnuksi, jonka Ampykoksen poika näki lentävän tukkipinon seasta, ja jonka Mopsos tunnisti tämän jälkeen Kaineukseksi.
Vergilius kertoo Aineiaan nähneen hänet matkalla Tartaroksessa surujen kentällä, jossa Kohtalo oli jälleen muuttanut hänet takaisin naiseksi.
Adrian von Ziegler
Adrian von Ziegler (s. 25. joulukuuta 1989 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen säveltäjä, joka tuli kuuluisaksi YouTuben välityksellä. Ziegler säveltää yleensä yksin pelkillä koskettimilla käyttäen apunaan Magix Music Maker ohjelmaa, toisinaan hän myös laulaa tai soittaa kitaraa. Ziegler julkaisi ensimmäisen albuminsa Requiem vuonna 2010 ja on sen jälkeen julkaissut 13 muuta albumia. Zieglerin kappaleet ovat yleensä kelttiläis- tai fantasia- vaikutteista instrumentaalimusiikkia.
Tytti Määttä
Tytti Määttä (o.s. Seppänen, s. 1980 Vaala) on suomalainen maakuntajohtaja. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri (Turun yliopisto). Joulukuussa 2022 Määttä valittiin Pohjois-Savon liiton johtoon maakuntajohtajaksi. Tätä ennen hän työskenteli Kuhmon kaupunginjohtajana (2018–2022).
Ennen Kuhmon kaupunginjohtajan virkaa Määttä oli Vaalan kunnanjohtaja lokakuusta 2009 joulukuuhun 2017. Hän siirtyi Vaalan kunnanjohtajaksi Kuntaliiton erityisasiantuntijan tehtävästä.
Vuonna 2019 työ- ja elinkeinoministeriö kutsui Määtän selvittämään paikkariippumattoman ja monipaikkaisen työn lisäämistä, eli tapoja, joilla työskentely, asuminen ja toimiminen useammalla paikkakunnalla on mahdollista elinkeinoministerin vastuulla olevissa organisaatioissa.
Suomen Kylät ry valitsi Määtän vuoden maaseutukasvoksi vuonna 2019. Kajaanin Nuorkauppakamari valitsi hänet samana vuonna Kainuun Vireäksi Virkamieheksi. Kunnallisalan kehittämissäätiö myönsi Määtälle kunniamaininnan vuosikymmenen kuntajohtajana toimimisesta vuonna 2021. Palkintoraadin mukaan Määttä toimii esimerkkinä nuorille johtajille ja toiminnallaan modernisoinut yhteisöjohtajuutta.
Aiemmin Määttä on vaikuttanut muun muassa Turun kaupunginvaltuutettuna (2004–2008), Keskustanuorten varapuheenjohtajana ja Pohjoismaiden Keskustanuorten puheenjohtajana. Vuonna 2006 hänet valittiin Nuorten Pohjoismaiden neuvoston puheenjohtajaksi. Määttä toiminut myös Suomen Keskustan puoluevaltuuskunnan jäsenenä ja ollut ehdokkaana vuosien 2003 ja 2007 eduskuntavaaleissa sekä 2004 eurovaaleissa.
Määttä on toiminut useiden sanomalehtien (muun muassa Kaleva ja Maaseudun Tulevaisuus) kolumnistina.
Helen Boosalis
pienoiskuva|Helen Boosalis (oikealla) [[Ronald Reaganin kanssa vuonna 1981.]]Helen Boosalis (28. elokuuta 1919 – 15. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi osavaltionpääkaupunki Lincolnin pormestarina vuosina 1975–1983. Hän oli vuonna 1986 ehdolla Nebraskan kuvernööriksi, mutta hävisi Kay A. Orrille.
Boosalis oli ensimmäinen yli 100 000 asukkaan kaupungin naispormestari Yhdysvalloissa.
Pyhä Faustinus
Pyhä Faustinus (Brescia, Lombardia, Italia – 120 Brescia, Lombardia, Italia) oli aatelismies, pappi, marttyyri ja pyhän Jovinuksen veli. Saarnattuaan evankeliumia veljekset vangittiin, heitä kiduttettin ja vietiin Mediolanumiin, Roomaan, Neapoliihin ja takaisin Bresciaan jossa heidät teloitettiin. Kerrotaan että keisari Hadrianus antoi teloitusmääräyksen. Hänen reliikkejään on raportoitu Bresciassa, Roomassa, Veronassa ja Bolognassa. Mies on Brescian ja Credera Rubbianon suojeluspyhimys sekä hänen muistopäiväänsä vietetään joko 15. tai 16. helmikuuta.
Da Ai (TV-kanava)
pienoiskuva|Da Ai TV:n auto kuvattuna 2018. Da Ai TV (suom. ”suuri rakkaus”) on taiwanilainen vuonna 1998 perustettu TV-kanava, jota ylläpitää Tzu Chi -hyväntekeväisyysjärjestö. Kanava tuottaa suurimman osan sisällöstään itse eikä sillä näytetä väkivaltaa tai politiikkaa. Kanava on uskonnollinen ja siinä käsitellään mm. Tzu Chin perustajan Cheng Yenin opettamaa dharmaa. Lisäksi kanava katsoo buddhalaisen näkemyksen mukaan, että ihmiset ovat pohjimmiltaan hyviä.
Pyhä Faustinus
Pyhää Faustinusta ja Jovinusta on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
Johnny Hallyday
Johnny Hallyday (alkujaan Jean-Philippe Léo Smet; 15. kesäkuuta 1943 Pariisi – 6. joulukuuta 2017 Marnes-la-Coquette ) oli ranskalainen laulaja ja viihdetaiteilija. Hän oli ranskankielisten maiden suosituimpia laulajia, jota verrattiin Elvis Presleyyn. Hallydayn ura jatkui yli 40 vuotta, hänen levyjään on myyty yli sata miljoonaa kappaletta, ja hän sai 18 platinalevyä. Hän teki 400 kiertuetta.
Hallyday aloitti esiintymisen jo lapsena ja kävi kesällä 1955 kasvattiperheensä kanssa muun muassa Suomessa Linnanmäellä. Hallyday sai vaikutteita Elvikseltä ja tuli tunnetuksi 1960-luvulla laulamalla rock-suosikkien ranskankielisiä versioita. 1960-luvulla Hän teki yhteistyötä brittimuusikkojen (mm. The Small Faces, Jimmy Page) kanssa. Hän kuitenkin lauloi koko ikänsä lähinnä etupäässä ranskaksi. 1970-luvulla hän pakeni verovelkoja Yhdysvaltoihin, harrasti moottoripyöriä ja vaihtoi esiintymisasunsa mustaan nahkaan ja niitteihin. 1980-luvulla hän sai sairauskohtauksia, ja hänelle tuli avioero. Silti tähden 60-vuotisjuhlakiertue vuonna 2003 oli menestys.
Hallyday vaipui joulukuun alussa 2009 losangelesilaisessa sairaalassa koomaan hänelle tehtyjen leikkausten jälkeen. Laulaja kuitenkin heräsi koomasta.
Maaliskuussa 2017 Hallydayn kerrottiin sairastavan syöpää. Hän kuoli 6. joulukuuta.
Da Ai (TV-kanava)
Ohjelmaa tuotetaan suurimmaksi osaksi kiinaksi, mutta myös englantia käytetään jonkin verran. Esimerkiksi Da Ain nettiradion ainoa englanninkielinen ohjelma on The Power of the Heart. Da Ailla on myös lastenohjelmia.
Lauren Child
Lauren Child on palkittu englantilainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Kuvituksessaan hän käyttää monia tekniikoita, muun muassa valokuvia, tietokonetta, kollaaseja ja niin edelleen. Lauren Child tunnetaan ehkä parhaiten hänen luomistaan Samu & Salla -hahmoista (engl. Charlie & Lola).
Da Ai (TV-kanava)
Kanava aloitti 2012 HD-lähetykset.
Lauren Child
Astrid Lindgrenin Peppi Pitkätossun uusi kuvitus on Childin käsialaa. Suomessa se on julkaistu Kristiina Rikmanin uuden käännöksen kera vuonna 2007. Ilta-Sanomien artikkelissa haastatellut lapset pitivät Childin perinteistä irtautuvaa kuvitusta outona tai vieraana.
Lev Gumiljov
Lev Nikolajevitš Gumiljov (14. lokakuuta (J: 1. lokakuuta) 1912 Pietari – 15. kesäkuuta 1992 Pietari) oli venäläinen historiantutkija, maantieteilijä, etnografi ja paleografi. Hänen ajatuksensa etnisten ryhmien syntymästä ja häviämisestä ovat synnyttäneet poliittisen ja kulttuurisen liikkeen "Neo-Eurasianismi". Gumiljov yritti muun muassa todistaa, että Venäjä on Kultaisen ordan jatkumo ja monet venäläiset ovat kristittyjen tataarien jälkeläisiä. Gumiljovin äiti, runoilija Anna Ahmatova väitetysti oli Ahmat-kaanin jälkeläinen. Gumiljovin isä Nikolai oli myös runoilija.
Tatarstanin pääkaupunkiin Kazaniin pystytettiin vuonna 2005 Gumiljovin patsas, jossa lukee: "Minä, venäläinen, olen koko ikäni puolustanut tataareita". Kazakstanin Astanassa puolestaan on Gumiljovin mukaan nimetty yliopisto.
Vladimir Putinin on todettu yhtyvän ainakin joihinkin Gumiljovin ideoihin.
Suku ja koulutus
Lev Gumiljovin vanhemmat olivat kuuluisia runoilijoita: Nikolai Gumiljov ja Anna Ahmatova. Vanhemmat erosivat, kun hän oli lapsi. Hänen isänsä ammuttiin vuonna 1921, eikä hän yhteiskunnallisen taustansa takia päässyt aluksi opiskelemaan yliopistoon. Hän toimi aluksi tutkimusretkien nuorempana avustajana. Hän pääsi opiskelemaan yliopistoon vuonna 1934, mutta pidätettiin ensimmäisen kerran vuonna 1935. Hänet vapautettiin pian, mutta häneltä kiellettiin paluu opiskelemaan yliopistoon, joten hän jatkoi opintojaan yksityisesti opiskelemalla vanhoja turkin- ja itämaisia kieliä.
Päästyään taas opiskelemaan, Lev Gumiljov erotettiin jälleen Leningradin yliopistosta vuonna 1938 äitinsä Anna Ahmatovan poliittisen epäsuosion takia. Hän sai viiden vuoden tuomion, jonka hän kärsi vankilassa Norilskissa. Vapauduttuaan hän jatkoi oleskeluaan Siperiassa toimimalla tutkimusretkikunnassa. Vuonna 1944 Gumiljoville myönnettiin lupa ilmoittautua vapaaehtoisena sotaan ja mennä rintamalle. Hän liittyi puna-armeijaan ja osallistui Berliinin taisteluun.
Sodan jälkeen Gumiljov suoritti loppututkinnon ulkopuolisena opiskelijana aloittaen jatko-opinnot. Mutta ongelmat jatkuivat hänen äitinsä jouduttua jälleen viranomaisten silmissä "häpeään".
Tieteellinen ura
Vuoden 1949 alussa Lev Gumiljov aloitti työn Neuvostoliiton kansojen etnografisessa museossa, mutta pidätettiin jälleen marraskuussa 1949 ja tuomittiin kymmenen vuoden tuomioon vankileireillä, ensin Karagandassa ja sitten Omskissa.
Josif Stalinin kuoleman jälkeen Gumiljov palasi Leningradiin vuonna 1956, jossa Eremitaašin johtaja Mihail Artamonov palkkasi hänet kirjaston henkilökuntaan. Artamonov sai hänet kiinnostumaan tataareista ja hän alkoi opettaa yliopistossa vuodesta 1960 alkaen. Kaksi vuotta myöhemmin hän väitteli tohtoriksi antiikin turkkilaisista. 1960-luvulta lähtien Gumiljov työskenteli Maantieteen instituutissa ja laati toisen väitöskirjan, tällä kertaa maantieteestä. Hänen sallittiin julkaista töitään, mutta joutui taas julkaisukieltoon 1970-luvulla Brežnevin hallintoaikana.
Vaikka neuvostoviranomaiset olivat torjuneet Gumiljovin ajatukset ja useimmat hänen teoksistaan olivat julkaisukiellossa, Gumiljovin kirjat, radio- ja televisio-ohjelmat ja haastattelut tulivat suosituiksi erityisesti perestroikan vuosina. Osoitukseksi hänen suosiostaan Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajev rakennutti Lev Gumiljovin Euraasialaisen yliopiston vastapäätä omaa palatsiaan Kazakstanin uuteen pääkaupunkiin Astanassa.
Eurasianismi
Gumiljovin eurasianismista aloitettiin puhua ja kirjoittaa ensimmäistä kertaa 1970-luvun lopulla. Hän myös kutsui itseään useissa haastatteluissa 1980-luvulla mielellään "euraasialaiseksi". Siitä huolimatta monien nykyaikaisten tutkijoiden mukaan Gumiljovin ja muiden euraasialaisten näkemykset poikkesivat jokseenkin. Esimerkiksi kysymys valtiojärjestelmästä ja hallintomuodosta ei yleensä kiinnostanut häntä. Gumiljov ei käytännössä koskenut euraasialaisten poliittisiin näkemyksiin. Gumiljov ei myöskään ottanut kantaa katolisuuden kritiikkiin siinä missä muut euraasialaiset.
S. Beljakovin mukaan Gumiljovia voidaankin pitää euraasialaisena sanan kirjaimellisessa merkityksessä; "Venäläis-turkkilais-mongolialaisen veljeyden" kannattajana. Gumiljoville euraasialaisuus ei ollut poliittinen ideologia, vaan ajattelutapa. Hän yritti todistaa, että Venäjä on Kultaisen ordan jatkumo, ja monet venäläiset ovat kristittyjen tataarien jälkeläisiä. Tätä ideaa hän kehitti viimeiset viisitoista vuotta elämästään.
Nämä näkemykset esitettiin hänen myöhemmissä teoksissaan, esseissä "Kulikovo-taistelun kaiku", "Musta legenda", kirjassa "Venäjältä Venäjälle", monografiassa "Muinainen Venäjä ja suuri aro". Lyhyesti sanottuna niiden sisältö on seuraava: Aleksanteri Nevski auttoi Batu-kaania pysymään vallassa ja vastineeksi "vaati ja sai apua saksalaisia ja germanofiilejä vastaan". Tataari-mongolien hyökkäys Venäjälle ei ollut sitä, vaan enemmänkin liitto Ordan kanssa, toisin sanoen, venäläis-tataarilainen "symbioosi" (Sartaq-kaani oli hänen mukaansa Aleksanteri Nevskin kaksoisveli). Mongolitataarit puolustivat Venäjää saksalaisten- ja liettualaisten uhilta ja Kulikovon taistelun voitti kastetut tataarit, jotka astuivat Moskovan prinssin palvelukseen.
Gumiljov, jonka äidillä tiettävästi oli tataarijuuria, totesi muun muassa seuraavasti: ”Tataarit ovat veressämme, historiassamme, kielessämme, maailmankuvassamme. Olivatpa todelliset erot venäläisten kanssa mitkä tahansa, tataarit eivät ole kansa, joka on ulkopuolellamme, vaan sisällämme".
Ferrari F2005
F2005 on auto, jolla Ferrari-talli kilpaili Formula 1-sarjassa kaudella 2005. Autoa ajoivat Michael Schumacher ja Rubens Barrichello.
Ferrari aloitti kauden perinteiseen tapaan vanhalla autolla (F2004M), jonka vauhti osoittautui kuitenkin riittämättömäksi. Uusi auto tuotiin pikavaudilla radalle, mutta ei tuottanut silti merkittävää parannusta vauhtiin. Ainoa voitto saavutettiin Yhdysvaltain Grand Prix'sta, jolloin Schumacher voitti.
thumb|left|250px|Schumacher USA:n GP:n harjoituksissa.
Zsigmond Móricz
Zsigmond Móricz (1879 Tiszacsécse, Unkari – 1942 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija ja toimittaja. Hän on kirjoittanut historiallisia romaaneja ja kuvauksia ihmisten arjesta, maaseudun väestöstä ja pikkukaupungin virkamiehistä ja papistosta.
Ted Nasmith
Ted Nasmith (s. 1956 Goderich, Ontario, Kanada) on yksi tunnetuimmista J. R. R. Tolkienin tuotannon kuvittajista. Ammatikseen hän on tehnyt myös arkkitehtonisia kuvituksia suunnitteilla olevista rakennuksista.
Lapsuus ja nuoruus
thumb|250px|Nasmithin varhainen akryylimaalaus The Unexpected Party, jonka Bilboa Tolkien piti liian lapsenomaisena. Nasmithin isä oli upseeri Kanadan ilmavoimissa. Isän työkomennuksen vuoksi perhe asui kolme Nasmithin lapsuusvuosista Ranskassa. Useiden muuttojen jälkeen perhe asettui 1960-luvun puolivälissä Torontoon. Taiteellinen Nasmith kirjoittautui erityisen taidelinjan omaavaan high schooliin.
Nasmith tutustui ensimmäistä kertaa Tolkienin Taruun sormusten herrasta sisarensa kautta ollessaan high schoolin kolmannella luokalla. Teoksesta tuli Nasmithille keskeinen innoittaja niin taiteessa kuin muussakin elämässä:
Vuonna 1972 Nasmith lähetti Tolkienille joitakin töistään ottamiaan valokuvia. Kirjailija vastasi kirjeitse muutaman viikon päästä kehuen piirroksia, mutta myös kritisoiden kuvaa Bilbo Reppulista hieman liian lapsenomaiseksi. Palaute inspiroi teini-ikäistä Nasmithiä ponnistelemaan piirroksissaan vielä suurempaan uskollisuuteen tekstille.
Kouluaikana Nasmith oli Art Fitzpatrickin töiden innoittamana suunnitellut suuntautuvansa automainosten kuvittajaksi, mutta automainonta oli murroksessa valokuvauksen syrjäyttäessä piirroksia eikä nuori Nasmith saanut valmistuttuaan töitä alalta. Sen sijaan hän pestautui syksyllä 1972 yritykseen, jossa suunnitteilla olevista rakennuksista piirrettiin arkkitehtonisia kuvituksia. Ensimmäisten vuosien jälkeen Nasmith siirtyi freelanceriksi. Huolimatta Tolkien-kuvitustensa saavuttamasta suosiosta hän on jatkanut myös arkkitehtonisena kuvittajana 2000-luvulle saakka.
Työ Tolkienin tuotannon parissa
thumb|180px|Nasmithin Silmarillion-aiheinen [[guassimaalaus Lúthien, jossa ilmenee hänelle tyypillinen yksityiskohtien tarkkuus.]] 1980-luvun lopulla Nasmithin Tolkien-aiheiset työt kiinnittivät kustantajien huomion ja neljä hänen työtään pääsi vuoden 1987 Tolkien-kalenteriin. Sen jälkeen Nasmithin kuvia on julkaistu Tolkien-kalentereissa useasti. Vuosien 1990, 2002–2004 ja 2009 kalenterit ovat olleet yksinomaan hänen kuvittamiaan.
Vuonna 1996 kustantajat pyysivät Nasmithiltä kuvitusta ensimmäiseen kuvitettuun laitokseen Silmarillionista. Ensimmäinen kuvitettu Silmarillion julkaistiin 1998 ja toinen, uusin Nasmithin kuvin, vuonna 2004.
Alkuvuodesta 1999 Peter Jacksonin ja New Line Cineman edustajat pyysivät John Howen ja Alan Leen ohella myös Nasmithiä mukaan suunnittelemaan tulevan elokuvatrilogian taiteellisia ratkaisuja. Hän joutui kuitenkin asiaa harkittuaan kieltäytymään osallisuudesta henkilökohtaisen kriisin johdosta.
Taiteellisten kykyjensä lisäksi Nasmithiä pidetään erinomaisena Tolkien-tietäjänä. Hän on kysytty puhujavieras erilaisissa Tolkien-tapahtumissa ja jäsen useissa Tolkieniin liittyvissä järjestöissä kuten Tolkien Societyssä, Mythopoeic Societyssä ja Mensan Beyond Breessä.
Musiikki
Kuvataiteellisten kykyjensä ohella Nasmith on paneutunut myös musiikkiin. Hän on muun muassa soittanut bassokitaraa rockyhtyeessä, laulanut kuorossa ja esittänyt omatekoisia laulujaan Tolkien-harrastajien tapahtumissa. Vuonna 2007 hän julkaisi veljensä Brucen avustamana levyn The Hidden Door: Songs in the Key of Enchantment, joka sisältää Tolkienin ja fantasian innoittamia lauluja. Muutamat sanoituksista ovat mukaelmia Tolkienin runoista, jotkut taas käsittelevät fantasiaa yleisemmin. Muista poiketen kappaleen "A King There Was" sanat on kirjoittanut Nasmithin ystävä Alex Lewis.
Stratagus
Stratagus on pelimoottori, joka mahdollistaa erilaisten reaaliaikaisten strategiapelien pelaamisen.
Strataguksen lähdekoodi on saatavilla avoimesti. Ohjelma toimii 32-bittisissä Windowseissa, Mac OS X:ssä, AmigaOS 4:ssä ja POSIX-tyyppisissä UNIX-järjestelmissä (Mukaan lukien *BSD ja Linux). Pelimoottori on tehty C-kielellä, ja eri peliskenaarioiden skriptauksessa käytetään Lua-skriptikieltä.
Stratagus oli alkuperäiseltä nimeltään Freecraft, ja sen alkuperäinen tarkoitus oli nimenomaan toimia uutena pelimoottorina Warcraft II-pelille. Freecraft-koodi kuitenkin laadittiin niin, että sillä pystyttiin pelaamaan muitakin pelejä. Freecraft-projekti loppui Blizzard Entertainmentin vaatimuksesta, sillä heidän näkemyksensä mukaan nimi oli liian lähellä Warcraft-tavaramerkkiä - ja myös siksi että Freecraftin tekijätiimi oli kyllästynyt.
Risto Westerlund
Risto Emil Westerlund (1917 Pori – 1. syyskuuta 1944 Vaasa) oli suomalainen desantti, joka teloitettiin jatkosodan aikana. Hän oli tiettävästi toiseksi viimeinen Suomessa teloitettu henkilö. Westerlund ehti toimimaan Helsingissä noin vuoden ajan keväästä 1943 lähtien, mutta viranomaiset olivat koko ajan selvillä hänen tekemisistään. Viimeiset kuukautensa Westerlund oli yhteistyössä Valpon kanssa kaksoisagenttina toimien. Muista suomalaisista desanteista poiketen hän oli poliittisilta näkemyksiltään kommunistin sijaan vasemmistososialidemokraatti.
Stratagus
Suhteellisen pian sen jälkeen uudet tekijät jatkoivat työtä Stratagus-nimen alla. Nykyisin Strataguksen Warcraft II-tuki on hajautettu omaan projektiinsa nimeltä Wargus, ja lisäksi on ilmaantunut useita muita peliprojekteja. Muutamia esimerkkejä toimivimmista ovat esimerkiksi Magnant, Battle for Survival, Astroseries ja Battle for Mandicor.
Risto Westerlund
Varhaiset vuodet
Porissa syntynyt Westerlund oli avioton lapsi, joka äidin kuoltua kasvoi punakaartissa taistelleen isoisänsä hoivissa Helsingissä. Westerlund opiskeli Helsingin Koelyseossa, mutta rahapula pakotti hänet jättämään koulun ja ryhtymään viilariksi. Westerlund oli mukana sosialidemokraattisen nuorisoliiton toiminnassa ja vuonna 1936 hänet valittiin Helsingin Toveriseuran nuorisojaoston puheenjohtajaksi. Toveriseurassa Westerlund tutustui Elvi Sinervon kaltaisiin vasemmistolaisiin kulttuurivaikuttajiin. Hän oli myös lahjakas uimari, joka edusti Helsingin Työväen Uimareita. Vuonna 1937 Westerlund valittiin TUL:n joukkueen varaedustajaksi Antwerpenin työläisolympialaisten rintauintiin.