cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valtakunnansali
Salien käyttötarkoitukset
Jehovan todistajat kokoontuvat valtakunnansalille myös ennen ovelta ovelle -palvelukseen lähtemistä valmistautuakseen ja rukoillakseen. Tämä lyhyt kokous tunnetaan nimellä kenttäpalveluskokous. Jehovan todistajien salit on rakennettu pääsääntöisesti koulutuskäyttöön ja tämä on otettu huomioon arkkitehtuurissa ja rakentamisessa.
Valtakunnansaleilla voidaan järjestää Jehovan todistaja -parin avioliittoon vihkiminen. Myös seurakunnan jäsenen hautajaiset voidaan järjestää valtakunnansalilla.
Ylläpito ja rakentaminen
thumb|right|Hollantilaisia Jehovan todistajia kokouksessa valtakunnansalissa Valtakunnansaleja ylläpidetään pääsääntöisesti vapaaehtoistyöllä. Vapaaehtoistyöhön osallistuvat niiden seurakunnan jäsenet, jotka käyttävät kyseistä salia. Rakentaminen, suuremmat korjaukset ja ylläpitoon liittyvät projektit ovat alueellisen rakennuskomitean alaisuudessa. (Regional Building Committee (RBC)). Osa valtakunnansaleista rakennetaan ns. pikarakennusmenetelmällä jopa muutamassa päivässä. Silloin valmistelevat työt kuten perustus on tehty etukäteen. Rakentajat ovat yleensä vapaaehtoisia Jehovan todistajia joten salien rakennuskulut ovat pieniä. Ylläpitokustannukset katetaan vapaaehtoisilla lahjoituksilla joita antavat ne ihmiset, jotka kokoontuvat kyseisellä salilla. Ylimääräiset rahat lahjoitetaan maailmanlaajuiseen Jehovan todistajien työhön. Länsimaissa asuvat Jehovan todistajat rahoittavat myös kehitysmaihin rakennettavat salit. Monissa maissa salit tehdään hyvin samanlaisilla pohjapiirustuksilla joten rakentaminen on hyvin nopeaa ja halpaa. Kuitenkaan kaikkia valtakunnansaleja ei tehdä samanlaisiksi. Jotkut uudet valtakunnansalit saattavat olla ikkunattomia turvallisuus- ja säästösyistä.
Valtakunnansalien omistus on Suomessa hoidettu maakunnallisten yhdistysten kautta. Paikallisseurakunnat eivät siis omista saleja, vaikka ne ovat ne itse maksaneet.
Lapsen hyväksikäyttö
Lapsen hyväksikäytöllä tarkoitetaan lapsen kohtelemista hänen ihmisarvonsa vastaisesti ja hyväksikäyttäen hänen kehittymättömyytensä ja suojattomuutensa sekä riippuvaisuutensa tuomaa mahdollisuutta alistaa hänet aikuisen tarpeiden ja lapselle vahingollisen toiminnan kohteeksi. Lapsen hyväksikäyttö on osa lapsen kaltoinkohtelua.
Valtakunnansali
Aiheesta muualla
Pratiques des Témoins de Jéhovah
Etis
Etis voi viitata seuraaviin:
Stig Gustavson
Stig Gunnar Gustavson (s. 17. kesäkuuta 1945 Tukholma, Ruotsi) on suomalainen vuorineuvos, diplomi-insinööri ja talouselämän vaikuttaja. Gustavson tunnetaan keskeisestä asemastaan nosturiyhtiö Konecranesin perustamisessa. Hän toimi KCI Konecranes Internationalin (myöh. Konecranes) ensimmäisenä toimitusjohtajana 1994–2005 ja tämän jälkeen vielä yhtiön hallituksen puheenjohtajana 2005–2016. Gustavson on toiminut urallaan paljon ruotsalaisten pääomasijoittajien kanssa, minkä vuoksi häntä onkin luonnehdittu ”ruotsalaisen rahan luottomieheksi”.
Elämä ja ura
Stig Gustavson syntyi suomalaiseen perheeseen Tukholmassa, mutta muutti jo kuukauden ikäisenä Helsinkiin. Gustavson harrasti aktiivisesti partiotoimintaa ja politiikkaa ja liittyi Ruotsalaisen kansanpuolueen jäseneksi, mutta poliitikon uran sijaan hän seurasi isänsä Gunnar Gustavsonin perässä tekniselle alalle. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1971. Opiskeluaikanaan Gustavson osallistui aktiivisesti ylioppilaskunnan hallituksen toimintaan vastaten talousasioista.
Uransa Gustavson aloitti Wärtsilän tehtaanjohtajana Nuutajärven lasitehtaassa ja Järvenpään emalitehtaassa 1970–1976, mistä hän siirtyi Raha-automaattiyhdistykseen ja Sponsor Oy:öön. Toimitusjohtajan ura alkoi ruotsalaisessa Bruun System Ab:ssä 1979. Forrex Oy:n toimitusjohtajasta hän siirtyi 1982 Koneen Roxon-yksikön johtajaksi.
Konecranes
Vuonna 1988 Gustavson nimitettiin samana vuonna perustetun itsenäisen Kone Cranes -liiketoiminta-alueen johtoon. Alkuajat oltiin noususuhdanteen huipulla, mutta Neuvostoliiton-kaupan tyrehdyttyä ja laman iskettyä Gustavson aloitti mittavan rakenneuudistusohjelman, jossa tuotantolaitosten määrä putosi 19:stä neljään. Kone kuitenkin halusi luopua nosturiyksiköstään ja oli jo myymässä sen, kunnes Gustavson esitteli yhtiölle vaihtoehtoisen suunnitelman. Hän oli kerännyt ruotsalaisen pääomasijoittajan Industri Kapitalin avulla tarvittavan pääoman yksikön ostoon, joka toteutui vuonna 1994. Yhteyden Industri Kapitaliin Gustavson oli saanut Mandatumin Björn Wahlroosin kautta.
Konecranesin hallituksen puheenjohtajan paikasta Gustavson luopui keväällä 2016 ikäänsä vedoten. Seuraavan vuoden keväällä hän kertoi myös luopuvansa paikastaan yhtiön hallituksessa sen toimikauden loppuessa.
Luottamustehtäviä, kunnianosoituksia
Suomen Liikemies-Yhdistys valitsi Gustavsonin vuoden liikemieheksi 2001. Gustavson on toiminut aktiivisesti tekniikan aloille rahaa jakavien säätiöiden yhteistyön kehittämisessä. Hän on myös Tampereen teknillisen yliopiston ja Aalto-yliopiston kunniatohtori.
Femke Dekker
Femke Dekker (s. 11. heinäkuuta 1979) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Pekingissä 2008. Hän kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000 perämiehettömässä nelosessa ja Ateenan olympialaisissa 2004 yksikössä mutta jäi molemmissa B-finaaliin. Hän voitti maailmanmestaruuden perämiehettömässä nelosessa Poznańissa 2009 ja Karapirossa 2010. Hän saavutti samassa luokassa MM-pronssia vuosina 2001 ja 2011. Kahdeksikossa hän saavutti kaksi MM-pronssia ja yhden EM-hopean.
Olga Nikolajevna Romanova
Suuriruhtinatar Olga Nikolajevna Romanova (15. marraskuuta 1895 – 17. heinäkuuta 1918) oli Venäjän tsaari Nikolai II:n vanhin tytär.
Olga Nikolajevna Romanova syntyi vuonna 1895 Aleksanterinpalatsissa Tsarskoje Selossa. Hovineiti Anna Virubovan mukaan Olga oli luonteeltaan tsaarittaren kaltainen: järkähtämättömän oikeudenmukainen ja rehellinen, mutta myös hyvin itsepäinen ja suorasukainen. Olga kirjoitti mielellään runoja ja oli erittäin musikaalinen. Hänellä oli myös erinomainen lukupää ja hyvä muisti, kuten isällään Nikolai II:lla.
Jens Keller
Jens Keller (s. 24. marraskuuta 1970) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Joan Rivers
Joan Rivers (oik. Joan Alexandra Molinsky, 8. kesäkuuta 1933 New York, New York, Yhdysvallat – 4. syyskuuta 2014 New York, New York, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen koomikko, televisiopersoona ja näyttelijä. Hän oli tunnettu käheästä äänestään ja omalaatuisesta huumoristaan.
Jens Keller
Ura pelaajana
Keller aloitti pelaajauransa VfB Stuttgartin junioriorganisaatiossa ja nousi edustusmiehistöön vuonna 1990. Hän istui kaksi kautta Stuttgartin vaihtopenkillä ja esiintyi vain yhdessä ottelussa. Kesällä 1992 Keller siirtyi TSV 1860 Müncheniin, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Münchenistä Keller jatkoi pohjoiseen ja edusti seuraavat kaksi vuotta VfL Wolfsburgia. Stuttgartiin hän palasi 1998. Toisella yrittämällä seuran kasvatti pelasi 48 ottelua kahden kauden aikana, mutta säännöllinen avauskokoonpanon mies hän ei ollut. Vuonna 2000 Keller siirtyi 1. FC Kölniin ja kaksi vuotta myöhemmin Eintracht Frankfurtiin, jossa lopetti uransa vuonna 2005.
Olga Nikolajevna Romanova
Olga Nikolajevna sai surmansa muun tsaariperheen tavoin 17. heinäkuuta 1918, kun Venäjällä vuotta aiemmin vallan ottaneet bolševikit järjestivät teloitusryhmän surmaamaan tsaarin ja tämän perheen Ipatjevin talossa Jekaterinburgissa. Neuvostoliiton salaisten arkistojen avauduttua tuli päivänvaloon muun muassa teloitusta johtaneen Jakov Jurovskin muistiinpanot. Niissä oli yksityiskohtaisesti selostettu Romanovien salaisen haudan paikka Jekaterinburgissa. Hauta oli metsätiehen, kohtaan mihin auto upposi, hätäisesti lapioilla kaivettu matala kuoppa.
Jens Keller
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Keller jatkoi jalkapallon parissa valmentajana. Kauden 2008–2009 alussa hänestä tuli VfB Stuttgartin U19-juniorien valmentaja. Joulukuussa 2009 sveitsiläinen Christian Gross nosti hänet apuvalmentajakseen Stuttgartin edustusmiehistöön ja kaksikko luotsasi seuran kauden päätteeksi Bundesliigassa viidenneksi.
Joan Rivers
Nuoruus
Joan Alexandra Molinsky syntyi Brooklynissä 8. heinäkuuta 1933. Hänen vanhempansa Meyer ja Beatrice Molinsky olivat venäläisiä maahanmuuttajia. Meyer Molinsky oli menestyvä lääkäri, joten Joan ja hänen sisarensa Barbara kasvoivat New Yorkin esikaupunkialueella Larchmontissa. Joan Molinsky opiskeli Connecticut College for Womenissa ja Barnard Collegesta, josta hän valmistui vuonna 1954 pääaineenaan englanti.
Jens Keller
Ura valmentajana
Lokakuussa 2010 Kelleristä tuli Grossin potkujen jälkeen Stuttgartin päävalmentaja. Hän ei kuitenkaan onnistunut kääntämään Stuttgartin suuntaa ja sai potkut 12. joulukuuta Stuttgartin hävittyä Hannoverille 2–1.
Olga Nikolajevna Romanova
Hauta löydettiin vuonna 1991 ja siirrettiin katedraaliin Pietariin vuonna 1998.
Jens Keller
Ura valmentajana
Huhtikuussa 2012 Keller palasi valmennustehtäviin FC Schalken B-juniorijoukkueen päävalmentajana. Joulukuun puolivälissä 2012 hänestä tuli Schalken edustusjoukkueen valmentaja kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella. Keller sai Schalken peräsimessä osakseen runsaasti kritiikkiä ja häntä pidettiin ylimenokauden valmentajana. Kellerin johdolla Schalke kuitenkin sijoittui Bundesliigassa kaudella 2012/13 neljänneksi ja 2013/14 kolmanneksi. Europeleissä Keller johdatti Schalken 16 parhaan joukkoon kahdesti perättäin. Lopulta heikko alku kaudella 2014/15, vain kaksi voittoa seitsemästä liigaottelusta ja putoaminen Saksan cupista avauskierroksella, johti Kellerin potkuihin lokakuun alussa 2014.
Olga Nikolajevna Romanova
thumb|left|Olga Nikolajevna Romanova vuonna 1910.
Joan Rivers
Alkuvaiheet
thumb|left|Koomikkotrion Jim, Jake and Joanin jäsenet Jim Connell, [[Jake Holmes ja Joan Rivers 1960-luvulla.]] Molinsky haaveili urasta näyttelijänä, mutta hänen vanhempansa eivät suostuneet rahoittamaan hänen yritystään. Hän työskenteli muun muassa Lord & Taylorin pr-osastolla ja oli Bond Clothing Storesin sisäänostaja. Hän taisteli pitkään toimeentulonsa kanssa ja sai samaan aikaan pieniä rooleja Off Broadway -teattereissa. Hän alkoi myös esittä stand up -komiikkaa pienissä kahviloissa ja klubeissa. Samoihin aikoihin Molinsky muutti sukunimensä Riversiksi.
Otranton linna
Toisessa painoksessa Walpole myönsi kirjoittaneensa kertomuksen. Vuoden 1924 painoksessa Montague Summers osoitti, että Walpole oli käyttänyt osittain Sisilian kuninkaan Manfredin tositarinaa kertomuksensa pohjalla. Manfred omisti aikoinaan keskiaikaisen linnan Otrantossa, Italiassa.
Joan Rivers
Alkuvaiheet
Rivers kehitti jo uransa alkuvaiheissa aggressiivisen tyylin. Hän pääsi esiintymään muun muassa Jack Paarin The Tonight Show’ssa. Rivers sai siinä kansallista näkyvyyttä, mutta hänen etniset vitsinsä lähinnä kauhistuttivat yleisöä. Hän liittyi 1960-luvun alussa chicagolaiseen The Second City -seurueeseen. Rivers sai seurueen improvisaatioon perustuvista esiintymisistä omien sanojensa mukaan lisää itseluottamusta. Hän kuitenkin piti enemmän yksin esiintymisestä ja teki keikkoja Greenwich Villagessa ja esiintyi musikaalikomediatriossa Jim, Jake and Joan.
Jens Keller
Ura valmentajana
Huhtikuussa 2016 Keller allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen 1. FC Union Berlinin kanssa. Hän aloitti 2. Bundesliigassa pelaavan seuran päävalmentajana heinäkuun alussa. Kellerin johdolla Union pelasi hyvän sarjakauden ja taisteli noususta Bundesliigaan. Kauden keskivaiheille osunut vahva jakso kiritti itäberliiniläiset VfB Stuttgartin ja Hannover 96:n kantaan taistelemaan suorasta noususta, mutta huhtikuun alussa Hannoverille kärsityn 1–0 tappion jälkeen joukkue voitti vain kaksi pelaamistaan kahdeksasta sarjaottelusta. Kauden lopulla tappiot Eintracht Braunschweigille ja 1. FC Heidenheimille pudottivat Unionin lopullisesti neljänneksi ja nousukarsintojen ulkopuolelle. Sijoitus oli kuitenkin Unionin historian paras yhdistyneen Saksan sarjoissa.
Tōkyō metron Nanboku-linja
Nanboku-linja on Tōkyō metron liikennöimä metrolinja Tokiossa, Japanissa. Sen nimi tarkoittaa ’etelä–pohjoislinjaa’, ja sen reitti kulkeekin etelä–pohjoissuuntaisesti Shinagawan erillisalueen Meguron metroasemalta keisarillisen palatsin länsipuolitse pohjoiseen Kitan erillisalueen Akabane-Iwabuchin metroasemalle. Linjalla on 19 asemaa ja se on 21,3 kilometriä pitkä.
Jens Keller
Ura valmentajana
Kausi 2017/18 lähti liikkeelle nihkeämmin, mutta Keller onnistui luotsaamaan joukkueen alkukauden tasapelikierteestä voittojen tielle. Marraskuun puolivälin jälkeen Union Berlin ajautui kuitenkin tappiokierteeseen ja viiden voitottoman ottelun jälkeen seurajohto erotti Kellerin tehtävästään. Seura majaili potkujen aikaan 2. Bundesliigassa neljäntenä.
Tōkyō metron Nanboku-linja
Vuonna 2016 linjalla ajettiin noin 1 198 287 000 matkustajakilometriä, joten se oli Tōkyō metron linjoista vähiten käytetty. Tästä huolimatta sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 153 prosenttia kapasiteetista.
Jens Keller
Ura valmentajana
Joulukuussa 2018 Kelleristä tuli 2. Bundesliigan jumbojoukkueen FC Ingolstadtin päävalmentaja. Keller ei onnistunut luotsaamaan Ingolstadtia pois sarjan jumbosijalta ja seurajohto päätyi erottamaan hänet huhtikuun alussa 2019.
Marraskuussa 2019 Kelleristä tuli FC Nürnbergin päävalmentaja. Nürnberg jäi Kellerin johdolla 2. Bundesliigassa sijalle 16 ja joutui karsimaan sarjapaikastaan. Seura erotti Kellerin ennen sarjakarsintoja.
Joan Rivers
The Tonight Show’n kautta suosituksi koomikoksi
Rivers oli 1970-luvulla vakiovieras The Tonight Show’ssa. Kansallista yleisöä varten hän kuitenkin hieman hillitsi itseään ja luotti usein itseironiaan. Hän esiintyi säännöllisesti monissa muissain komedia- ja varieteeohjelmissa. Las Vegasissa hän toimi usein kaupungin tunnetuimpiin kuuluvan esiintyjän, laulaja Helen Reddyn lämmittelijänä. Hollywoodissa Rivers ohjasi vuonna 1978 raskaaksi tulevasta miehestä kertovan elokuvan Poika jolle kävi hassusti, jonka pääosassa oli Billy Crystal.
NBC palkasi vuonna 1983 Riversin Johnny Carsonin korvaajaksi The Late Show’n juontajaksi Carsonin 8–9 viikkoa loman ajaksi. Riversin katsojaluvut ylittivät usein Carsonin katsojaluvut, ja Fox Network tarjosi vuonna 1986 Riversille omaa myöhäsillan ohjelmaa. Carson hermostui kilpailevasta ohjelmasta ja purki hänen sopimuksensa Riversin kanssa. Häntä ei kutsuttu esiintymään The Tonight Show’hun edes Carsonin seuraajien aikana. Vasta Jimmy Fallonin juontajakaudella vuonna 2014 Rivers kutsuttiin ohjelman vieraaksi. The Late Show Starring Joan Riversia esitettiin Foxilla lopulta vuoden ajan.
Rivers aloitti vuonna 1989 viisi vuotta pyörineen päiväajan talk show -ohjelman. Hänet palkittiin The Joan Rivers Show’n juontajana parhana talk show -juontajan Daytime Emmy -palkinnolla. Rivers palasi Broadwaylle näytelmässä Sally Marr ... and Her Escorts, josta hän oli vuonna 1994 sekä Tony- että Drama Desk -ehdokkaana. Samana vuonna ilmestyi myös televisiotuotantoa ollut elämäkertaelokuva Tears and Laughter: The Joan and Melissa Rivers Story, jossa Rivers ja hänen tyttärensä Melissa Rivers esittivät itseään.
Viimeiset vuodet
thumb|Joan Rivers vuonna 2001. Rivers alkoi 1990-luvun puolivälissä haastatella julkkiksia Grammy-, Golden Globe- ja Oscar-gaalojen punaisilla matoilla. Ensin hän teki sitä E! Entertainmentille ja sitten TV Guide Channelille. Rivers muutti New Yorkiin vuonna 1997 ja juonsi siellä radio-ohjelmaa vuoteen 2003 saakka.
Rivers esiintyi muun muassa elokuvissa Muppetit Manhattanilla (1984), Hei, kuka puhuu (ääni) (1989), Sarjamurhaajamutsi (1994), Irtiotto (2004) ja lukuisissa tv-ohjelmissa, esimerkiksi USA:n Diilissä, jonka hän voitti. Hän myös esiintyi useassa jaksossa Muodon vuoksi -sarjassa omana itsenään. Riversillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Elokuussa 2014 Riversin sydän pysähtyi kesken kurkkuleikkauksen, mutta hänet saatiin elvytettyä. Hänet vaivutettiin koomaan ja oli viikon teho-osastolla. Hän kuoli perheen ja läheisten ystävien läsnä 4. syyskuuta 2014.
Johannes Althusius
thumb|Johannes Althusius Johannes Althusius (1563 Diedenshausen – 12. elokuuta 1638 Emden) oli saksalainen lakimies ja valtioteoreetikko. Hän oli eräs merkittävimmistä nykyaikaisen demokratian uranuurtajista. Hän perusti kansansuvereniteettiopin. Hänen oppinsa mukaan hallitsija saa vallan kansalta, ja tämän luopuessa siitä se palautuu kansalle. Althusius julkaisi ensi kertaa vuonna 1603 teoksensa Politica Methodice Digesta, josta viimeisimmän version vuonna 1614.
Insinööritoimisto
Insinööritoimisto on teknisiä töitä suunnitteleva ja niiden suorittamisesta huolehtiva yritys. Toimistossa työskentelee yksi tai useampi insinööri. On esimerkiksi rakennusinsinööritoimistoja jotka tarjoavat rakentamis,- sähkö- ja suunnittelupalveluita, tai LVI-insinööritoimistoja jotka antavat LVI-asennukseen liittyviä palveluita.
Monet insinööritoimistot kuuluvat Suunnittelu- ja konsulttitoimistojen liittoon.
Sytske de Groot
Sytske de Groot (s. 3. huhtikuuta 1986) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Lontoossa 2012. Hän saavutti samassa luokassa maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia Poznańissa 2009 ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa Montemor-o-Velhossa 2010.
Marcel Granollers
Marcel Granollers Pujol (s. 12. huhtikuuta 1986 Barcelona) on espanjalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 19 heinäkuussa 2012 ja nelinpelissä sijalla neljä helmikuussa 2013. Hän on voittanut neljä ATP-turnausta kaksinpelissä sekä yhdeksän nelinpelissä.
Junioriurallaan Granollers voitti vuonna 2004 Ranskan avointen nelinpelin Pablo Andújarin kanssa.
Ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa kaksinpelissä Granollers otti Houstonissa vuonna 2008, voitettuaan finaalissa James Blaken luvuin 6–4, 1–6, 7–5. Toinen turnausvoitto tuli Sveitsin avoimissa heinäkuussa 2011, jossa hän voitti finaalissa Fernando Verdascon. Kolmannen turnausvoittonsa hän otti Valencian turnauksessa marraskuussa 2011, kun hän voitti finaalissa Juan Mónacon. Nelinpelissä hän on voittanut kuusi ATP-turnausta, ja on ollut parhaimmillaan nelinpelin maailmanlistalla viidentenä lokakuussa 2010.
Leprous
Leprous on norjalainen yhtye, joka soittaa progressiivista metallia. Yhtye soittaa sekä itsenäisesti että black metal -yhtye Emperorista tunnetun Ihsahnin soolouran taustayhtyeenä. Leprouksen ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu albumi oli Tall Poppy Syndrome, joka ilmestyi vuonna 2009. Yhtye oli myös tehnyt sitä aiemmin omakustanteena täysipitkän levyn Aeolia vuonna 2006.
Historia
Leprouksen perustivat Einar ja Tor Oddmund vuonna 2001, ollessaan noin 15-vuotiaita. Yhtyeeseen tuli lisää jäseniä ja musiikillinen suunta kehittyi vuoteen 2004 asti, jolloin Leprous levytti ensimmäisen demonsa Silent Waters. Kaksi vuotta myöhemmin yhtye äänitti demo-CD:n Aeolia. Yhtye ei vielä halunnut etsiä levy-yhtiötä, sillä se halusi säveltää vielä parempaa musiikkia ennen levytyssopimusta.
Leprous äänitti toisen levynsä Tall Poppy Syndrome elokuussa 2008. Tällä kertaa Leprous lähetti levyn useille levy-yhtiöille, joista neljä osoitti kiinnostusta yhtyeen musiikkiin. Leprous päätti, että Sensory Records sopisi yhtyeelle parhaiten, ja solmi levytyssopimuksen. Maaliskuussa 2009 Tall Poppy Syndrome julkaistiin virallisesti. Levyn julkaisun myötä Leprous soitti muun muassa kuukauden mittaisella euroopankiertueella ruotsalaisyhte Therionin kanssa.
Joulukuussa 2010 yhtye ilmoitti, että basisti Halvor Strand on jättänyt yhtyeen muiden projektien viedessä hänen aikansa. Leprous ilmoitti löytäneensä saman tien uudeksi basistiksi Rein Blomquistin. Leprous aloitti äänittämään seuraavaa albumiaan uuden kokoonpanon kera seuraavana tammikuuna. Uusi albumi Bilateral julkaistiin elokuussa 2011.
Joonas Myllyveräjä
Jorma Juhani ”Joonas” Myllyveräjä on suomalainen juontaja, imitaattori ja näyttelijä. Myllyveräjä on toiminut myös liikunnanopettajana, ja esiintyi Yleisradion Iltajumppa -ohjelmassa ensimmäisenä miesjumpparina. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Klaustrofobia, Kiitos ja hyvästi ja Huuliveikot. Hän on myös ääninäytellyt muun muassa piirrossarjassa Ankronikka.
Hänen roolihahmojaan on mm. Suomi-verkkareihin ja -lippalakkiin pukeutunut aikuisten asioita puhuva Pikku-Ville -niminen pikkupoika, joka esiintyi alun perin viihdeohjelmassa Klaustrofobia. Hahmon pohjalta tehtiin vuonna 1987 videoelokuva Pikku Ville Korkeasaaressa, jossa Myllyveräjä näytteli imitaattorikollegansa Juha Laitilan kanssa.
Avalon (yhtye)
Avalon (myös nimellä Timo Tolkki's Avalon) on suomalainen Timo Tolkin perustama sinfonista metallia soittava yhtye.
Tōzai-linja
Tōzai-linja (, ’itä–länsilinja’) voi tarkoittaa seuraavia rautatie- tai metrolinjoja:
Trumpettimangrovekana
Trumpettimangrovekana (Eulabeornis castaneoventris) on Australiassa ja Arusaarilla elävä rantakanalaji. Pohjois-Australiassa elävä nimialalaji castaneoventris esiintyy Queenslandin luoteisosista Pohjoisterritorion kautta Länsi-Australiaan. Alalaji sharpei elää Arusaarilla. John Gould kuvaili lajin holotyypin Carpentarianlahden Flinders Riveriltä vuonna 1844.
Piotr Kozieradzki
Piotr Włodzimierz Kozieradzki (s. 1970, Varsova, Puola) on puolalainen rumpali. Hänet tunnetaan parhaiten työstään yhtyeissä Hate ja Riverside.
Diskografia
Hate
Domain
Riverside
Goetia
Kataxu
Thunderbolt
Lapsivuode
Lapsivuode ja lapsivuodeaika tarkoittavat perinteisesti noin kuuden viikon mittaista synnytyksen jälkeistä aikaa, jolloin naisen elimistö palautuu entiselleen. Vielä 1960-luvulla Suomessa kehotettiin synnyttänyttä pysymään vuoteessa viikon verran, ja tavallisessa kielenkäytössä juuri synnytyksenjälkeistä vuodelepoa kutsutaan lapsivuoteeksi.
Pelageja Danilova
Pelageja Aleksandrovna Danilova (o.s. Demirdžijan,, 4. toukokuuta 1918 Boroviki, Neuvosto-Venäjä – 30. heinäkuuta 2001 Pietari, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Danilova voitti Helsingin kesäolympialaisissa 1952 kultaa joukkuekilpailusta ja hopeaa yhteisvoimistelusta. Yksittäisillä telineillä hän sijoittui parhaimmillaan eritasonojapuilla neljänneksi.
João Carlos Teixeira
João Carlos Vilaça Teixeira (s. 18. tammikuuta 1993 Braga, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin Valioliigan Liverpoolissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seuraura
Teixeira siirtyi Sporting CP:een kasvattajaseurastaan Bragasta vuonna 2004. Hän harjoitteli edustusjoukkueen kanssa ja oli vaihtopenkillä joulukuussa 2011 Eurooppa-liigan otteluissa FC Zürichiä ja Laziota vastaan.
Teixeira siirtyi tammikuun 2012 siirtoikkunan aikana Englannin Valioliigan Liverpooliin 830 000 punnan siirtokorvauksella. Hän vakuutti Liverpoolin akatemian valmentajan Frank McParlandin NextGen Seriesin ottelussa, jossa hän pelasi Sporting CP:ssä Liverpoolia vastaan. Ensimmäiset kuusi kuukautta "uudeksi Decoksi" kutsuttu Teixeira oli sivussa loukkaantumisen vuoksi.
10. syyskuuta 2013 Teixeira siirtyi lainalle Englannin ykkösliigan Brentfordiin, 5. tammikuuta 2014 asti. 14. syyskuuta hän teki ammattilaisdebyyttinsä Tranmere Roversia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Brentford oli sarjan kärkipäässä ja päävalmentaja Uwe Rösler ei voinut luvata Teixeiralle Liverpoolin odottamaa peliaikaa, joten hän palasi joukkueeseen 7. lokakuuta.
Palattuaan Liverpooliin Teixeira debytoi Englannin Valioliigassa 12. helmikuuta 2014 Fulhamia vastaan. Vaihdosta kentälle tultuaan hän oli rakentamassa tilannetta, joka johti rangaistuspotkuun ja Liverpoolin 3-2-voittomaaliin. Ottelun jälkeen päävalmentaja Brendan Rodgers ja kapteeni Steven Gerrard kehuivat Teixeiraa.
Maajoukkueura
Teixeira on edustanut Portugalin ikäkausimaajoukkueita. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2010.
Marela
Marela on Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluvassa Vanhassa Raumassa sijaitseva kotimuseo, jota hallinnoi Rauman museo. Laivanvarustaja Gabriel Granlundin (1819–1901) perheen kotia esittelevä museo toimii hänen Marela-nimisessä kotitalossaan, joka on rakennettu vuonna 1825. Granlund oli kaupungin varakkaimpiin asukkaisiin lukeutunut kauppias ja laivanvarustaja. Hän toimi myös kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Hänen kotitalonsa on ollut museona vuodesta 1982 lähtien.
Marelan talo ja pihapiiri
Marela sijaitsee Kauppakadun varrella Kalatorin pohjoislaidalla. Vuonna 1825 valmistunut rakennus on nimetty 1700-luvun jälkipuoliskolla paikalla olleen talon omistaneen Abraham Marelinin mukaan, joka oli Granlundin tavoin varakas kauppias ja laivanvarustaja. Tontin muoto ja suurin osa sen rakennuksista periytyy Granlundia omistajana edeltäneen Paqvalinin suvun ajoilta. Pihan puolella sijaitsee muun muassa vilja-aitta, joka on rakennettu 1830-luvulla sekä vuosisadan puolivälissä valmistunut vaunuvaja. 1830-luvulla rakennettiin myös varsinaiseen Marelan taloon liitetty toinen kadunvarsirakennus. Lisäksi pihapiirissä on lukuisia ulkorakennuksia, muun muassa talli, leipomorakennus ja palvelusväen asuintiloja. Rakennusten nykyinen ulkoasu on peräisin 1800-luvun lopusta, jolloin myös Marelan päärakennus sai uusrenessanssityylisen vuorauksen oman aikansa muodin mukaan.
Museo
pienoiskuva|upright|Arabian valmistama kaakeliuuni Marelan salissa. Rauman kaupunki osti Marelan kiinteistön 1970-luvulla. Siitä päätettiin samalla tehdä talossa 1870-luvulta vuoteen 1906 saakka asuneen Granlundin perheen elämää sekä kaupungin purjelaivakauden kukoistuksen aikaa esittelevä museo. Marelan talo on sisustettu 1800–1900-lukujen vaihteen varakkaan porvariperheen tyyliin. Rakennuksessa on runsaan esineistön lisäksi mielenkiintoisia yksityiskohtia, kuten kattomaalauksia, seinäpanelointeja, koristeellisia ovia ja arvokkaita Arabian valmistamia kaakeliuuneja. Marelan tiloissa järjestetään myös vaihtuvia näyttelyitä.
Lumumba (drinkki)
pienoiskuva|Kuuma lumumba brandysta kermavaahdolla. Lumumba on juomasekoitus joka voi olla kuuma tai kylmä. Sen pääaineksia ovat konjakki tai brandy, maito, kaakaojuoma tai kaakaojauhe ja kermavaahto. Juoma voidaan tehdä toti- tai Highball -lasiin. Kermavaahto laitetaan juoman päälle ja koristellaan maitokaakaojauheella, joskus myös raastetulla suklaalla.
Drinkki on nimetty kongolaisen poliitikon Patrice Lumumban mukaan.
Paavo Paalu
Paavo Johannes Paalu ent. Palkén (28. toukokuuta 1895 Turku – 5. maaliskuuta 1971) oli suomalainen jääkärikenraalimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa komppanianpäällikkönä Valkoisessa armeijassa. Sisällissodan jälkeen hän antautui sotilasuralle ja toimi muun muassa Yleisesikunnassa toimistopäällikkönä. Hän oli talvi- ja jatkosodan divisioonan komentajana ja johti myös nimeään kantanutta Osasto Paalua.
Perhe ja koulutus
Paalun vanhemmat olivat pika-ajuri August Verner Palkén ja Alma Koroinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Ellen Agnes Dombrowskyn kanssa, jonka kuoltua vuonna 1941 hän avioitui uudelleen vuonna 1945 Lyyli (Lyla) Kiisken kanssa.
Palkén kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1914 ja liittyi Varsinaissuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1914–1915 ja 1921 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon alkututkinnot ja osan loppututkinnoista. Sotakorkeakoulun yleisen osaston hän suoritti vuosina 1924–1926.
Suomen sisällissota
Palkén saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ensin joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Komppanian päällikkyyden hän otti vastaan 11. huhtikuuta 1918. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa, missä hän haavoittui lievästi taistelussa 24. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika
Paalu jäi sisällissodan jälkeen edelleen palvelukseen 3. jääkärirykmenttiin, jonka nimi muutettiin myöhemmin ensin Savon jääkärirykmentti 3:ksi ja sitten Uudenmaan rykmentiksi. Rykmentissä hän toimi päällikkönä II pataljoonan 3. komppaniassa. Komppanianpäällikön tehtävien ohella hän hoiti myös pataljoonan komentajan tehtäviä 20. tammikuuta – 25. huhtikuuta 1919 välisen ajan. Paalu siirrettiin 5. helmikuuta 1920 alkaen Käkisalmen läänin rykmenttiin, jossa hän toimi komentajana I pataljoonassa.
Hänet komennettiin 17. marraskuuta 1920 Yleisesikuntaan, missä hän palveli toimistoupseerina liikekannallepano-, järjestely- ja operatiivisessa toimistossa. Yleisesikunnassa hän hoiti operatiivisen toimiston päällikön tehtäviä 12. tammikuuta – 15. elokuuta 1924 välisen ajan, jonka jälkeen hänet nimitettiin järjestelytoimiston päälliköksi. Järjestelytoimistosta käsin Paalu toimi myös Sotakorkeakoulussa yleisesikuntapalveluksen opettajana. Lopulta hänet siirrettiin Yleisesikunnasta 28. huhtikuuta 1927 Sotakorkeakouluun, missä hän toimi yleisesikuntapalveluksen vakinaisena opettajana. Oman tehtävänsä ohella hän toimi myös l. syyskuuta 1927 – 1. joulukuuta 1931 välisenä aikana taktiikan opettajana Sotateknillisessä koulussa. Lopulta koulutustehtävistä hänet joukko-osastoihin 1. syyskuuta 1931. Ensimmäisenä hänet nimitettiin komentajaksi Polkupyöräpataljoona 2:een ja seuraavaksi komentajaksi 1. heinäkuuta 1933 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin. Lopulta hänet nimitettiin sotilasläänin komentajaksi 28. helmikuuta 1938 alkaen Satakunta-Hämeen sotilaslääniin.
Talvi- ja jatkosota
Paalu osallistui talvisotaan 6. divisioonan (myöhemmin 3. divisioona) komentajana ja osallistui taisteluihin Karhula-Summa tasalla ja Vilajoella. Myöhemmin hän sai johdettavakseen Osasto Paalun, jonka komentajan tehtävistä hänet siirrettiin Päämajaan ylipäällikön käyttöön.
Välirauhan aikana Paalu toimi 23. divisioonan komentajana ja myöhemmin Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana, kunnes jatkosodan puhjettua hänet komennettiin rintamalle 1. divisioonan komentajaksi ja johdatti joukkonsa taisteluihin Korpiselässä, Vieljärvellä, Nuosjärvellä, Pyhäjärvellä, Petroskoissa, Kontupohjassa ja Karhumäellä. Vuonna 1942 hänet siirrettiin komentajan viransijaiseksi Maaselän Ryhmään, josta hänet siirrettiin edelleen 18. divisioonan komentajaksi, jonka komentajana hän osallistui muun muassa Neuvostoliiton suurhyökkäyksen torjuntaan Karjalankannaksella.
Mahdottomassa tehtävässään Paalu ei onnistunut ja hänen divisioonan lohkolta vihollinen teki läpimurron 25. kesäkuuta 1944, jonka jälkeen ylipäällikkö vapautti hänet divisioonan komentajan tehtävistä 26. kesäkuuta 1944 ja passitti erikoistehtäviin Päämajaan. Siirron syynä olivat hänen ja IV armeijakunnan komentajan Taavetti Laatikaisen kanssa syntyneet erimielisyydet. Paalu erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945 ja työskenteli sen jälkeen vakuutustarkastajana vakuutusyhtiö Sammossa Turussa vuoteen 1963 saakka. Paalu haudattiin Turkuun.
Luottamustoimet
Paalu toimi Jalkaväen harjoitusohjesääntökomitean jäsenenä vuosina 1919–1921 ja Suomen ja Venäjän välisen Karjalankannaksen paikalliskomitean jäsenenä vuonna 1920 sekä polkupyöräpataljoonan järjestelyä suunnitelleen komitean sihteerinä vuonna 1923. Yleisesikunnan kunniatuomioistuimen jäsenenä hän toimi vuonna 1924 ja kenttäohjesääntötoimikunnan jäsenenä vuosina 1927–1931 sekä 2. divisioonan kunniatuomioistuimen varapaheenjohtajana vuosina 1935–1937.
Paalu toimi myös Kouvolan ratsastajien puheenjohtajana vuosina 1933–1935 ja oli Suomen upseeriliiton Kouvolan-Korian alaosaston puheenjohtajana vuosina 1934–1937. ja Jääkäriliiton Kouvolan-Korian-Utin alaosaston puheenjohtajana vuosina 1934–1937. Kouvolan ratsastajien kunniajäsenyys hänelle myönnettiin vuonna 1935.
Nanboku-linja
Nanboku-linja (, ’etelä–pohjoislinja’) voi tarkoittaa seuraavia rautatie- tai metrolinjoja:
Nižneudinsk
Nižneudinsk on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein vesistöön kuuluvan Uda-joen rannalla 506 kilometriä Irkutskista luoteeseen. Kaupunki on Nižneudinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen valtatie M53. Asukkaita on 36 999 henkeä (vuonna 2010).
thumb|left|230px|Nižneudinskin rautatieasemaa Paikkakunta on saanut alkunsa kasakoiden vuonna 1648 perustamasta linnoituksesta. Vuonna 1783 siitä tuli kaupunki ja Irkutskin lääniin kuuluneen kihlakunnan (vuodesta 1822 piirikunnan) keskus. Nižneudinsk oli pitkään lähiseudun pieni kauppapaikka, jonka asukkaat harjoittivat lähinnä maanviljelyä. Nykyään kaupungissa on rautatieliikenteen yrityksiä sekä metsä-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Kultainen legenda
thumb|Seitsemän veljestä, [[Pyhä Felicitas|Pyhän Felicitasin pojat, kuvattuna Kultaisen legendan käsikirjoituksessa 1300-luvulta.]] Kultainen legenda on italialaisen Jacobus de Voraginen vuoden 1260 tienoilla koostama pyhimyslegendakokoelma, josta tuli keskiajan Euroopan myyntihitti. Kultaisesta legendasta on säilynyt yli tuhat käsikirjoitusta, ja sen tarinat tulivat tärkeäksi osaksi Euroopan kristillistä kansankulttuuria.
Teoksessa on editiosta riippuen 178 lukua, joista 153 käsittelee jotakin pyhimystä. Pyhimyslegendat alkavat Jacobuksen laatimilla mielikuvituksellisilla etymologioilla kunkin pyhimyksen nimestä. Pyhimykset on esitetty Kultaisessa legendassa kirkkovuoden mukaan, omien juhlapyhiensä mukaisessa järjestyksessä. Teoksessa on myös omat lukunsa useille tärkeille kirkollisille pyhäpäiville, kuten pyhäinmiestenpäivälle ja adventille.
Royal Sovereign -luokka (taistelulaiva)
Royal Sovereign -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului kahdeksan vuosina 1889-1894 valmistettua alusta. Aluksista viimeinen HMS Hood oli varustettu muista poiketen katetulla barbetilla eli tykkitornilla.
Springfield Falcons
Springfield Falcons oli yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka pelasi American Hockey Leaguessa. Joukkue pelasi kotiottelunsa Springfieldissä, Massachusettssin osavaltiossa. Sen kotihalli oli MassMutual Center, johon mahtuu 6 679 katsojaa. Falcons toimi viimeisellä kaudellaan 2015-2016 NHL-seura Arizona Coyotesin farmijoukkueena.
Perustaminen
Vuonna 1994 jääkiekkojoukkue Springfield Indians myytiin Worcesteriin, ja se vaihtoi nimensä Worcester Ice Catsiksi. Springfieldiin perustettiin uusi jääkiekkojoukkue Springfield Falcons.
Melander
Melander on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pekka Tonttila
Pekka Tapio Tonttila on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja ja laulaja, joka oli mukana Cameo-duossa ja vaikuttaa lastenlauluryhmässä Pellekaija Pum.
Jordon Ibe
Jordon Ashley Femi Ibe (s. 8. joulukuuta 1995 Bermondsey, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin Valioliigassa Bournemouthin joukkueessa. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki.
Ibe aloitti liigauransa Englannin ykkösliigassa Wycombe Wanderersin joukkueessa kaudella 2011–2012. Tammikuussa 2012 hän siirtyi Liverpooliin. Ensimmäisen ottelunsa Valioliigassa hän pelasi toukokuussa 2013 ja toisen helmikuussa 2014. Kaudella 2014–2015 hän pelasi jo 12 valioliigaottelua ja seuraavalla kaudella 27. Ainoan liigamaalinsa Liverpoolille hän teki toukokuussa 2016 kauden päätösottelussa West Bromwich Albionia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahtena kautena yhteensä kahdeksan ottelua ja teki maalin marraskuussa 2015 vierasottelussa Rubin Kazania vastaan. Vuosina 2014–2015 Ibe pelasi myös lainalla mestaruussarjassa Birmingham Cityn ja Derby Countyn joukkueissa.
Kesällä 2016 Ibe siirtyi Bournemouthiin. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa hän pelasi Valioliigassa 25 ottelua ja toisella kaudellaan 32 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 19 ottelua ja teki yhden maalin, jälleen kauden päätösottelussa.
Ibe on pelannut 15 maaottelua Englannin eri juniorimaajoukkueissa.
Jaakko Frigård-Rautanen
pienoiskuva|Frigård-Rautanen vuonna 1907. Jaakko Frigård-Rautanen eli Friikooli (14. maaliskuuta 1843 Jalasjärvi – 25. toukokuuta 1913) oli suomalainen pelimanni ja seppä. Hänen sävelmänsä löydettiin uudelleen 1970-luvun alussa ja niitä koottiin muun muassa Jalasjärven nuottikirjaan. Hänen sävelmiinsä perustuu Friikoolin messu, joka on levytetty 1975. Hänestä on tehty myös pari näytelmää.
Elämä ja ura
Jaakko Frigård-Rautanen syntyi jalasjärveläisen suurperheen neljänneksi lapseksi. Hänen isänsä Sameli oli alun perin sukunimeltään Köykkä, mutta muutti nimensä Frigårdiksi saadessaan Jalasjärven Luopajärveltä Haapalan torpan asuttavakseen. Jaakko Frigård taas muutti nimensä myöhemmin sepän ammattinsa myötä Rautaseksi.
Rautasen kerrotaan sepän töissään kehitelleen sävelmiä viheltelemällä ja menneen välillä tupaan kokeilemaan ”jotta kuinka se sopii fiulillen”. Hän kiersi viuluineen soittamassa häissä ja muissa juhlissa. Vaasalainen Eino Levón kiinnostui Rautasen sävelmistä ja vietti kesällä 1907 päiväkausia tämän luona nuotintamassa niitä.
Levón nuotinsi Rautaselta kaikkiaan 37 polskaa, kaksi ”minueeta” (menuettia), yhden ”enkeliskan”, kuusi marssisävelmää, 20 valssia, yhden masurkan ja kolme polkkaa, yhteensä 70 kappaletta. Perheen muilta jäseniltä hän tallensi lisäksi kymmenen kansanlaulua.
Jaakko Rautanen voitti soitollaan toisen palkinnon Etelä-Pohjanmaan nuorisoseurojen kesäjuhlassa Alavudella 1907. Maakunnan ensimmäisillä kotiseutupäivillä Vaasassa hän sai ylimääräisen palkinnon. Eino Levón arveli Pohjalainen-lehdessä ramppikuumeen aiheuttaneen sen, ettei Rautanen soittanut niin hyvin kuin tavallisesti. Vain kahta kuukautta myöhemmin Rautanen menehtyi keuhkokuumeeseen.
Monien muiden kansanpelimannien tavoin Frigård-Rautanen unohdettiin vuosikymmeniksi, kunnes hänet löydettiin uudelleen 1960- ja 1970-lukujen kansanmusiikki-innostuksen myötä. Levónin nuotinnokset löydettiin Tampereen yliopiston kansanmusiikkiarkistosta. Vuonna 1974 julkaistussa, professori Erkki Ala-Könnin toimittamassa Jalasjärven nuottikirjassa on tallennettuna noin 70 Frigård-Rautasen sävelmää. Parista niistä on syntynyt Friikoolin messu, jota on esitetty Jalasjärvellä toista sataa kertaa, esiintyjinä Peliitat-kuoro, Hirvijärven kuoro ja Jalasjärven seurakunnan jousiyhtye. Tämä kokoonpano myös levytti messun Finnlevylle 1975. Jouko Tekoniemen kokoamaa ja Arvo Ylitalon sanoittamaa messua on esitetty muuallakin Suomessa sekä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Toinen Friikooliin soitteista syntynyt teos on Viulujen vesper.
Martti Peltomäki on tehnyt Frigård-Rautasesta useita radio-ohjelmia ja kirjoittanut hänestä näytelmän, jonka Veikko Uusimäki ohjasi televisionäytelmäksi. Hannu Salon kirjoittama musiikkinäytelmä Frigård-Rautasesta on nimeltään Nuori Frigård. Sen musiikki on tallennettu CD-levylle.
Bad Wimsbach-Neydharting
Bad Wimsbach-Neydharting on Ylä-Itävallan osavaltiossa Itävallassa sijaitseva kunta. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 2 566 asukasta. Sen kokonaispinta-alasta 18,5 prosenttia on metsää ja 71,2 prosenttia maatalouskäytössä.
Jaakko Frigård-Rautanen
Elämä ja ura
Jalasjärven museoalueelle pystytettiin 1970-luvun lopulla Tauno Tantarimäen tekemä Jaakko Frigårdin muistomerkki.
Naamiotiaiskerttuli
Naamiotiaiskerttuli (Setophaga pitiayumi) on laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tavattava kerttuleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan naamiotiaiskerttuli on noin 10 cm. Naamiotiaiskettulikoiraan selkä on siniharmaa lukuun ottamatta keskiselän oliivinvihreää laikkua. Koiraalla on harmaassa päässä tumma maski ja rinnan keltainen muuttuu vatsaa kohti oranssiksi. Alavatsa ja alaperä ovat valkoiset. Naaraalta ja nuorelta yksilöltä puuttuvat maski ja väritys on vaaleampi. Kummallakin sukupuolella on kaksi valkoista siipijuovaa, joiden pituus vaihtelee yksilöittäin.
Elinympäristö ja ravinto
Naamiotiaiskerttulia tavataan Texasin eteläisimmissä osissa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa aina Argentiinaan saakka. Amazonin alueelta laji puuttuu. Laji elää metsien reunamilla, avoimissa metsissä sekä pensaikoissa. Texasissa lajia tavataan erityisesti tammimetsistä. Yhdysvaltojen kanta on vähentynyt hyönteismyrkkyjen käytön, elinympäristöjen häviämisen sekä mahdollisesti turpiaalien loisimisen vuoksi.
Ravintonaan naamiotiaiskerttuli käyttää hyönteisiä ja muita niveljalkaisia, joita se etsii puiden lehvästöistä. Pesänsä laji tekee epifyyttien kuten naavatillandsian (Tillandsia usneoides) joukkoon.
ORMDL3
ORMDL3 on kromosomissa numero 17 sijaitseva geeni.
Geenin tarkkaa toimintaa ei toistaiseksi tiedetä. Uskomuksena on että geeni koodaa proteiinia joka kykenee läpäisemään solukalvon ja ankkuroitumaan solunsisäiseen solulimakalvostoon.
Virojoki (joki)
Joen kulku
Virojoki alkaa Haminassa sijaitsevan Virojärven kaakkoispäästä, josta joki virtaa heti Miehikkälän kunnan puolelle. Joen pääsuunta on kahdeksan kilometrin matkalla kohti kaakkoa. Alkuosuus on metsätaivalta, jossa joki virtaa mutkitellen eteenpäin syvenevässä laaksossa päätyen Purhon peltoaukealle. Pelloilla siihen yhtyy kuivatetusta Mustajärvestä alkava lyhyt sivupuro ja yli kilometrin alempana siihen yhtyy koillisesta tuleva Ounionjoki. Yhtymäkohdassa joki kasvaa lähes kaksinkertaiseksi. Vielä samalla peltoalueella lännestä tulee Lapinsaara, joka on Lapjärven laskuoja. Kukkulaisessa maastossa joki tekee laajan mutkan, jonka mukaan Joenpolven kulmakunta on nimetty. Mutkan eteläpuolella sijaitsee Uudensillankoski, josta on luonnonsuojelulailla rauhoitettu 900 metrin matkalta. Joenpolvi kuuluu 10-kilometriseen osuuteen, joka päättyy Suur-Miehikkälään. Siellä jokeen yhtyy idästä tuleva Savanjoki, joka alkaa Savanjärvestä. Suur-Miehikkälän eteläosassa sijaitsee Kotijärvi, jonne Virojoki laskee. Kotijärveä ja Turanjokea säännöstellään Pitkäkosken vesivoimalaitoksen toimesta.
Voimalaitoksen jälkeen joki pysyttelee kulttuurimaisemissa merelle asti. Joki virtaa pian Säkäjärven läpi ja ylittää siinä kuntarajan siirtyen Virolahden kunnan puolelle. Säkäjärven kylä sijaitsee järvestä kolmen kilometrin päässä etelässä. Jokeen yhtyy ennen kylää luoteesta tuleva Onkamaanjoki, joka lisää uoman vesimäärää selvästi. Säkäjärven jälkeen joki käy Rajalammessa kääntymässä, ja tekee sen jälkeen mutkan ennen kuin se alittaa valtatien 7. Viimeisen osuuden loppupäässä, Myllymäellä ennen Virojokea, on joki padottu. Joen virtausta hyödyntää Kantturakosken vesivoimalaitos. Voimalan jälkeen joki kääntyy ensin koilliseen ja sitten jyrkän mutkan jälkeen, se alittaa seututien 170 ja virtaa sitten Virojoen läpi suoraan Suomenlahteen. Joen suisto sijaitsee Virolahden pohjukassa viisi kilometriä Venäjän rajalta.
Vesivoimalaitoksia ja säännöstelypatoja
Virojoesta löytyy vesitien sulkevia patoja. Noin 1,9 kilometriä ylävirtaan päin sijaitsee aivan taajama-alueen reunalla Myllykosken myllypato. Hieman ylempänä toimii Kantturankosken vesivoimalaitos, joka on velvoitettu rakentamaan kalatie ja ylläpitämään kalanpoikastuotantoa. Sen sijaan 20 kilometriä ylävirtaan sijaitsevalla Pitkäkosken vesivoimalaitoksella ei ole tällaisia velvoitteita. Suur-Miehikkälässä sijaitsee Toikankosken myllypato ja aivan Virojoen luusuassa on Virokosken myllypato. Sivujoissa vain Onkamaanjoessa on säännöstelypato.
Virojoen vesistö
Virojoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 357 neliökilometriä ja sen järvisyys on 3,8 %. Vesistö on alle 50 kilometriä pitkä ja suurimmillaan 20 kilometriä leveä. Sen suurimmat sivujoet ovat Onkamaanjoki ja Ounionjoki.
Vaikka seuraavassa mittausjaksossa, joka on kestänyt vain 1966–1970, on vain vähän vuosia, voitaneen joen virtaamien vuodenaikaisista eroista saada alustava kuva. Veden keskivirtaama (MQ) on ollut 3,9 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Joen keskiylivirtaama (MHQ) on ollut 31 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on ollut 0,3 m³/s.
Liu xing hua yuan (vuoden 2001 televisiosarja)
Liu xing hua yuan on televisioyhtiö CTS:n esittämä taiwanilainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Barbie Hsu, Jerry Wan ja Vic Zhou.
Kerman rautatieasema
Kerman rautatieasema (lyh. Ker) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Etelä-Savon Heinävedellä rataosuudella Pieksämäki-Joensuu. Kerma oli jo ennen rautatietä liikenteellisesti merkittävä kanavan ja maantieristeyksen takia. Kermaan rakennettiin rataosalle tyypillinen Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus 1938 ja asuinrakennus, joka rakennettiin jo radan suunnitteluvaiheessa 1933. Aseman käyttö jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä se muutettiin miehittämättömäksi jo vuonna 1968. Tavaraliikenne loppui vuonna 1974, ja henkilöliikenne kesäkuussa 1984, jonka jälkeen liikennepaikka lakkautettiin kesäkuussa 1985. Matkustajalaiturit ja sivuraiteet on purettu, mutta asemarakennus on yhä olemassa yksityisomistuksessa.
Heikki Miekk-oja
Heikki Malakias Miekk-oja (vuoteen 1931 Isaksson; 4. kesäkuuta 1908 Tampere – 30. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen metallifyysikko ja professori.
Miekk-oja opiskeli fysiikkaa Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1949. Hän oli Outokumpu Oy:n metallitehtaiden tutkimuslaboratorion päällikkönä 1945–1950 ja Teknillisen korkeakoulun metalliopin vt. professori 1950–1953 ja professori 1953–1972.
Miekk-oja toimi myös Teknillisen korkeakoulun vuoriteollisuusosaston johtajana vuodesta 1962. Hän oli Suomen fyysikkoseuran ja kuparikomitean puheenjohtaja sekä Suomalaisen Tiedeakatemian ja Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Abdellah Taïa
thumb|Abdellah Taïa vuonna 2013. Abdellah Taïa (عبد الله الطايع, s. 1973) on ranskankielinen marokkolainen kirjailija. Hän syntyi Marokossa ja vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Saléssa. Hän opiskeli Ranskan kirjallisuutta Mohamed V yliopistossa Rabatissa sekä Geneven ja Sorbonnen yliopistoissa. Abdellah Taïa asuu Pariisissa.
Taïa syntyi vaatimattomaan perheeseen. Hän on ensimmäinen marokkolainen kirjailija ja arabi, joka julkisesti kirjoissaan ja artikkeleissaan kertoo homoseksuaalisuudestaan. Hän on kirjoittanut useita romaaneja, kuten Le Jour du Roi (Seuil), joka voitti vuonna 2010 arvostetun Prix de Flore -kirjallisuuspalkinnon.
Heikki Miekk-oja
Heikki Miekk-ojan tyttäriä olivat pankinjohtajat Annikki Saarela ja Susanna Miekk-oja.
Abdellah Taïa
Julkaisuja
Hänen ensimmäisen itsenäisen novellikokoelmansa Mon Maroc julkaisi seuraavana vuonna Seguier-kustantamo. Kirjaan esipuheen on kirjoittanut kirjailija René de Ceccatty, jota Taïa kiitti erittäin lämpimästi voitettuaan Femina-palkinnon.
Abdellah Taïa tuli ulos kaapista kesäkuussa 2007 marokkolaisen Telquel-lehden haastattelussa otsikolla ”Homosexuel, envers et contre tous” aiheuttaen skandaalin. Häntä vaadittiin jopa kivitettäväksi. Homoseksuaalisuus on Marokossa rikoslaissa kielletty.
Samaisessa marokkolaisessa aikakauslehdessä julkaistiin huhtikuussa 2009 Abdellah Taïan avoin kirje, jossa hän selittää oman seksuaalisuutensa ja siihen liittyvät valinnat omalle äidilleen ja muulle perheelle sekä koko lukijakunnalle nimellä ”Homosexualité expliquée à ma mère”. Hänen äitinsä kuoli seuraavana vuonna.
Joulukuussa 2013 Abdellah Taïa toi julki pettymystään arabikevään saavutuksiin ruotsalaisessa Svenska Dagbladet -lehdessä yksinoikeudella julkaistussa kirjoituksessa ”Revolutionen överlever en arabisk höst”.
L'Armée Du Salut
Ranskassa sai 7. toukokuuta 2014 ensi-iltansa Abdellah Taïan esikoisohjaus, omaelämäkerrallinen L'Armée Du Salut. Elokuva on esitetty ympäri maailman elokuvafestivaaleilla ja se on kerännyt useita palkintoja.
Luettelo Suomen merivoimien komentajista
Luettelo Suomen laivaston ja Suomen merivoimien komentajista.