cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tiedonhankintatutkimus
Tutkimuskohteet
Tiedonhankintatutkimus on ensisijaisesti kiinnostunut siitä, millä kriteereillä yksilöt tai ryhmät valitsevat ja hyödyntävät erilaisia tiedonlähteitä ja tiedonhankinnan kanavia.
Tiedonhankintatutkimuksen keskeisimmät tutkimuskohteet:
Asema suhteessa muihin tieteenaloihin
Tiedonhankintaa tarkastellaan myös muilla tieteenaloilla kuin informaatiotutkimuksen piirissä. Ainakin seuraavilla tieteenaloilla harjoitetaan myös informaatiotutkimuksen kannalta kiinnostavaa tiedonhankintatutkimusta:
Tiedonhankintatutkimus suhteessa muihin informaatiotutkimuksen osa-alueisiin
Tiedonhankintatutkimus muistuttaa kysymyksen asetteluiltaan ja sisällöltään tiedonhaun tutkimusta. Kumpikin tutkimusalue on kiinnostunut esimerkiksi tiedon relevanssin arvioimisesta. Arkikielessä tiedonhaku ja -hankinta sekoitetaankin usein keskenään.
Gary Marchionini on korostanut kuitenkin kahden osa-alueen välisiä eroavaisuuksia. Hänen mukaansa tiedonhaun tutkimus tulisi ymmärtää ennen kaikkea osaksi tiedonhankinnan tutkimusta. Tiedonhankinnan tutkimus keskittyy makrotason ilmiöihin, kun taas tiedonhaun tutkimusta voidaan pitää mikrotason tutkimuksena. Tiedonhaku on Marchioninin mukaan etupäässä tietokoneen avulla toteutettava tiedonhankinnan osa-alue.
Tiedonhankintatutkimuksen keskeiset käsitteet
Tiedonhankintatutkimuksessa on havaittavissa tutkijakohtaisia eroja terminologian käytössä. Taustalla on ilmausten ”informaatio” ja ”tieto” väljä, joskus jopa synonyymi käyttö. Viime vuosina tiedonhankintatutkimuksessa yhdyssanat tiedontarve, tiedonhankinta ja tiedonkäyttö ovat yleistyneet.
Tiedontarve
Tiedontarve (information need) on käsitteellisesti hankalasti määriteltävissä, eikä sen luonteesta ole tieteen piirissä päästy yksimielisyyteen. Tiedontarpeita samoin kuin tiedonhankintaa voidaan tyypitellä kiinnittämällä huomiota sen kohdentuneisuuteen. Ongelmalähtöinen tai praktinen tiedontarve ja -hankinta keskittyy yksittäisen tehtävän suorittamiseen tai tietyn ongelman ratkaisemiseen. Orientoiva tiedontarve ja -hankinta on taas sellaista toimintaa, jossa tietoa hankitaan yleisen mielenkiinnon vuoksi muun muassa seurattaessa uutisia televisiosta tai luettaessa työhön liittyviä julkaisuja ammattitaidon ylläpitämiseksi. Tiedontarpeisiin liittyy, samoin kuin tiedonhankintaan ja tiedonkäyttöön, myös kognitiivisia, affektiivisia ja tilannesidonnaisia tekijöitä.
Haasion ja Savolaisen mukaa tiedontarpeista on järkevää puhua vain ongelmien ja niiden ratkaisemisen tai toiminnan merkityksellistämisen yhteydessä, ei abstraktissa mielessä.
Tiedonhankinta
Yleisesti ottaen tiedonhankinnalla (information seeking) voidaan ymmärtää tiedontarpeesta nousevaa toimintaa, jonka tarkoituksena on tunnistaa relevantteja tiedonlähteitä, hakeutua näille lähteille ja valita niistä tietyt tiedontarpeiden tyydyttämiseksi. Tiedonhankinta ei ole itseisarvoinen prosessi, vaan se saa merkityksensä palvellessaan jotakin päämäärätoimintaa, esimerkiksi opiskelua tai ongelmien ratkaisua.
Käsite ”tiedonhankinta” voidaan tulkita joko laajasti tai suppean instrumentaalisesti. Suppeassa merkityksessä tiedonhankinnalla viitataan eri lähteille ja kanaville hakeutumiseen ja dokumenttien hankkimiseen lähempää tutustumista varten. Laajemman tulkinnan mukaan tiedonhankinta kattaa myös käsiin saatujen tiedonlähteiden relevanssin arvioinnin.
Tiedonkäyttö
Yksinkertaistettuna tiedonkäytöstä (information use) puhutaan silloin, kun yksilö hyödyntää saamaansa informaatiota tiettyä ennalta määriteltyä päämäärää ja tarkoitusta varten. Kognitiivisen lähestymistavan mukaan tiedonkäyttö voidaan jäsentää yksilön kognitiivisten rakenteiden (käsitysten, mentaalisten mallien jne.) muutosprosessina. Tiedonhankkijan käsitykset saattavat tarkentua ja muuttua vastaanotetun informaation seurauksena. Kognitiivisten tekijöiden lisäksi myös affektiivisilla ja kontekstisidonnaisilla tekijöillä on vaikutusta tiedonkäyttöön. Affektiiviset tekijät saattavat näkyä muun muassa siinä, miten hyväksyvästi tai epäilevästi informaatiosisältöihin suhtaudutaan. Tilannesidonnaiset tekijät taas näkyvät muun muassa siinä, kuinka syvällisesti tiedonkäytössä ehditään paneutua eri lähteiden yksityiskohtiin.
Tiedonlähde
Tiedonlähteellä (information source) viitataan yksilön tietyssä tilanteessa tarvitseman informaation kantajaan. Tiedonlähde voi viitata dokumenttiin johon informaatiosisältö on tallennettuna tai tiedonlähteenä toimivaan henkilöön (lääkäri, ystävä).
Tiedonvälittäjä
Tiedonvälittäjät (intermediaries) ovat henkilöitä, jotka osaavat ohjata tiedontarvitsijan oikean tiedonlähteen äärelle. Useimmiten tiedonlähteet toimivat jonkin institutionaalisen kanavan palveluksessa (kirjasto, tietopalvelukeskus). Kirjastonhoitaja ja informaatikko ovat hyviä esimerkkejä tällaisista tiedonvälittäjistä.
Tiedonhankintatutkimuksen historiaa
Varsinaisen tiedonhankintatutkimuksen katsotaan syntyneen 1950-luvulla, jolloin kiinnostuttiin erityisesti tiedonkäytöstä eri tieteen aloilla. Tuolloin alkoi myös tieteenalan metodinen kehittely, jossa keskityttiin lähinnä kysely- ja haastattelututkimuksen soveltamiseen tiedonhankintatutkimuksessa.
1960-lukua voidaan pitää tiedonhankintatutkimuksen laajentumisen kautena. Tuolloin heräsi tarve hyödyntää tiedonhankintatutkimuksen tuloksia tietojärjestelmien suunnittelussa ja kehittämisessä. 1960-luvulla esiteltiin myös tiedonhankintatutkimuksen ensimmäiset tiedonhankintakäyttäytymistä kuvaavat mallit, joista keskeisimpinä William Paisleyn systeemimalli ja Thomas J. Allenin tiedonhankintamalli.
Tiedonhankintatutkimuksen katsotaan eriytyneen ja vakiintuneen omaksi tutkimusalakseen 1960–1970-luvuilla. Keskeisimpiä tutkimusaiheita 1970-luvulla olivat kansalaisten tiedonhankintaa koskevien kysymysten tutkiminen, sekä ammatillisen tiedon hankinnasta virinneet kysymykset.
Vuonna 1986 tiedonhankintatutkimuksen kentällä tapahtui merkittävä käänne Dervinin ja Nilanin esittämän järjestelmäkeskeisen paradigman kritiikin pohjalta. Heidän esittämän käyttäjäkeskeisen paradigman mukaisesti laadulliset tutkimusmenetelmät yleistyivät ja kirjastokeskeisen paradigman kritiikki voimistui. 1990-luvulla tiedonhankintamallien kehittämiseen ja tiedonkäytön problematiikkaan kiinnitettiin yhä enemmän huomiota. Tietoverkkojen räjähdysmäisen kasvun myötä yhteistyö tiedonhauntutkimuksen kanssa voimistui ja internetiin kiinnitettiin enemmän huomiota.
Järjestelmäkeskeinen paradigma
1980-luvulle saakka lähes kaikki informaatiotutkimuksessa tehty tutkimus oli systeemi- tai järjestelmäorientoitunutta. Metodologiset valinnat järjestelmäkeskeisessä paradigmassa ovat keskittyneet posiitivistisen tieteenfilosofian ihanteen mukaisesti kvantitatiivisiin survey-menetelmiin.
Järjestelmäkeskeisen tiedonhankintatutkimuksen keskeisiä kysymyksiä ovat:
Selittävinä tekijöinä järjestelmäkeskeisessä paradigmassa on käytetty tyypillisesti mm. seuraavia tekijöitä:
Käyttäjäkeskeinen paradigma
Vuonna 1986 Brenda Dervin ja Michael Nivan esittivät kritiikkiä järjestelmäkeskeistä paradigmaa kohtaan. Heidän mukaan tiedonhankintatutkimuksen perinteinen lähestymistapa perustuu liiaksi kirjasto- ja tietopalvelujärjestelmien intresseihin. Vaihtoehdoksi järjestelmäkeskeiselle paradigmalle he kehittivät niin kutsutun käyttäjäkeskeisen paradigman. Sen metodologisia lähtökohtia voidaan luonnehtia seuraavilla käsitteillä:
Käyttäjäkeskeinen paradigma on saanut myös osakseen kritiikkiä. Paradigman heikkoudeksi voidaan laskea liiallinen yksilökeskeisyys ja yhteiskunnallisten reunaehtojen unohtaminen. Reijo Savolaisen ja Ari Haasion mukaan tiedonhankintatutkimuksen kehittämiselle olisi eduksi, jos näitä kahta paradigmaa ei asetettaisi jyrkästi vastakkain, vaan koetettaisiin yhdistää niiden parhaita puolia.
Tiedonhankintatutkimus Suomessa
Suomessa tiedonhankintatutkimusta on harjoitettu pääosin Tampereen yliopistossa, mutta myös jonkin verran Åbo Akademissa ja Oulun yliopistossa. Tampereen yliopistossa tiedonhankintatutkimusta on harjoitettu 1990-luvulta lähtien. Vuodesta 2009 Tampereen yliopistossa tiedonhankintatutkimusta on harjoitettu informaatio ja mediakäytäntöjen tutkimiseen keskittyvän tutkimusryhmä RIMEn (Research Group on Information and Media Practices) piirissä.
Alan merkittävimpänä suomalaisena tutkijana voidaan pitää professori Reijo Savolaista Tampereen yliopistosta. Muita tunnettuja alan tutkijoita ovat mm. Sami Serola ja Jarkko Kari.
Beni (departementti)
Benin departementti on yksi Bolivian departementeista. Se sijaitsee Bolivian alangoilla maan koillisosassa. Departementin pinta-ala on 213 564 neliökilometriä ja siellä on arviolta 462 081 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede
Departementissa on paljon suuria kumpuja, joita yhdistävät muinaisasukkaiden rakentamat pengertiet.
Historia
Departementti perustettiin asetuksella 18. marraskuuta 1842 kenraali José Balliviánin hallinnon aikana.
Aluejako
Benin departementissa on kahdeksan provinssia.
Väestö
Benin asukkaat eli benianos polveutuvat lähinnä santacruzilaisista ja alkuperäiskansoista. Heidän kulttuurinsa ei ole andi-kulttuuria vaan camba-kulttuuria, joka on yhteinen Santa Cruzille, Benille ja Pandolle.
Luettelo valokuvakirjoista
Tässä luettelossa on valokuvaan ja valokuvaamiseen liittyviä kirjoja. Tässä ei ole luetella kuvateoksia eri aihepiireistä.
Tampereen seutukunta
Tampereen seutukunta on yksitoista kuntaa käsittävä väkiluvultaan Suomen toiseksi suurin seutukunta, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa. Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä seutukunnan LAU 1 (NUTS 3) -numero on 064, ja siellä asuu noin 422 000 asukasta.
Tampereen seutukuntaa ei pidä sekoittaa Tampereen kaupunkiseutuun, johon eivät kuulu Hämeenkyrö, Kuhmoinen eikä Pälkäne.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2021 tilanteen mukainen.
John Casken
John Arthur Casken (s. 15. heinäkuuta 1949 Barnsley, Yorkshire, Englanti) on brittiläinen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu ooppera Golem (1986/1988; kantaesitys Lontoossa 28. kesäkuuta 1989).
Casken opiskeli Birminghamin yliopistossa ja sai Puolan hallituksen stipendin, jonka turvin hän opiskeli Varsovassa vuonna 1971 opettajanaan Andrzej Dobrowolski. Näihin aikoihin sai alkunsa Caskenin pitkäaikainen yhteys Witold Lutosławskiin ja hänen musiikkiinsa. Casken luennoi Birminghamin ja Durhamin yliopistoissa ennen pääsyään Manchesterin yliopiston musiikin professoriksi vuonna 1992.
Caskenin varhaisessa tuotannossa on kuultavissa ajan puolalaissäveltäjien vaikutus. Jo 1970-luvulla hän kuitenkin kehitti yksilöllisemmän tyylinsä, joka edustaa joustavasti sarjallisuutta. Esimerkkinä tästä uudesta tyylistä on teos Music for the Crabbing Sun (1974).
Mikael Seppälä
Hannu Mikael Seppälä (s. 8. maaliskuuta 1994 Ylivieska) on suomalainen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelaa Ruotsin SHL-liigan HV71:ssä.
Seuraura
Seppälä on Ylivieskan Jääkarhujen kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Kalevan Pallon C-nuoriin kaudeksi 2009–2010. Kaudella 2012–2013 Seppälä oli joukkueen A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 9+18=27, joilla hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Kauden päätteeksi Seppälä palkittiin KalPan omilla Tuplajäät -kaudenpäättäjäisillä A-nuorten parhaana puolustajana.
Kaudella 2013–2014 Seppälä nousi KalPan SM-liigarinkiin. Hän esiintyi harjoituskaudella yhdessä European Trophyn ottelussa, mutta SM-liigadebyyttinsä Seppälä teki 27. joulukuuta 2013 Tampereen Ilvestä vastaan. Hän teki liigauransa avausmaalin 7. helmikuuta 2014 Pelicansia vastaan. Yhteensä Seppälä pelasi kauden aikana SM-liigassa 18 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen KalPan kanssa.
Seppälä pelasi kaudella 2014–2015 KalPan lisäksi myös kymmenen ottelua lainalla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa, jonne hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella seuraavaksi kaudeksi 2015–2016. Seppälä nimettiin joukkueen kapteeniksi. Hän oli kahdeksalla osumallaan Hokin eniten maaleja tehnyt puolustaja. Seppälä voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +21.
Kesken kauden 2016–2017, joulukuussa 2016 Seppälä palasi pitkällä, kevääseen 2019 asti ulottuvalla ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella Kalevan Palloon. Hän teki loppukaudella 31 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5 ja 18 playoff-ottelussa kaksi maalia. Seppälä teki liigauransa ensimmäisen playoff-maalin neljännessä puolivälieräottelussa 27. maaliskuuta 2017 vieraissa Pelicansia vastaan. Hänen osumansa jäi KalPan 2–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Seppälä voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 2017–2018 hän teki 59 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 4+6=10. Seppälän pudotuspelit päättyivät kolmanteen otteluun, kun Lukon Juho Keränen taklasi häntä pään seudulle. Keräselle tuomittiin päähän kohdistuneesta taklauksesta kolmen ottelun pelikielto. Seppälä oli sivussa koko alkukauden 2018–2019, kunnes hän palasi kaukaloihin joulukuussa 2018. Seppälä edusti KalPaa kauden aikana myös Spengler Cupissa, joka päättyi joukkueen voittoon. Tammikuussa 2019 hän teki KalPan kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Joulukuussa seura käytti Seppälän sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Seppälän sopimus sisältää option ulkomaille siirtymisestä. Kaudeksi 2020–2021 hänet nimettiin KalPan varakapteeniksi.
Seppälä siirtyi kaudeksi 2021–2022 kaksivuotisella sopimuksella Tapparaan. Hän voitti koko SM-liigan pudotuspelien tehotilaston lukemalla +13. Seppälä voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Hän eteni Tapparan kanssa myös Mestarien liigan finaaliin, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin ruotsalainen Rögle BK lukemin 2–1. Kaudella 2022–2023 Seppälä teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+11=15. Hän voitti taas koko liigan pudotuspelien tehotilaston lukemalla +9. Seppälä voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Hän voitti myös Mestarien liigan mestaruuden.
Maajoukkueura
Seppälä on pelannut myös neljä poikien maaottelua.
Pelityyli
KalPan entinen urheilujohtaja Kimmo Kapanen on luonnehtinut Seppälää yleispuolustajaksi, joka hoitaa lähtökohtaisesti oman puolustuspään ja on käyttökelpoinen alivoimalla. KalPan sivusto mainitsee hänet myös raamikkaaksi puolustajaksi, joka tykkää pelata kovaa.
Muuta
Seppälä valmistui ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lukiosta syksyllä 2013.
Viidakkohaukat
Viidakkohaukat (Leucopternis) on haukkojen (Accipitridae) heimoon kuuluva lintusuku.
AMD Sempron
pienoiskuva|Sempron 3000+ AMD Sempron on AMD:n valmistama suoritin. Se sijoittuu halpaan hintaluokkaan kilpaillen Intel Celeron D:n kanssa. Sempronin edeltäjä oli AMD Duron.
Ensimmäiset Sempron-mallit perustuivat Athlon XP:n Thorton-ytimeen. Niissä oli 256 kilotavua L2-välimuistia ja 333 megahertsin kellotaajuudella toimiva väylä. Myöhemmin esiteltiin Sempron 3000+, joka perustui Barton-ytimeen. Siinä on 512 kilotavua L2-välimuistia. Myöhemmät Sempron-versiot, kuten Sempron 3100+, perustuvat Athlon 64:ään ja siitä johdettuun Paris-ytimeen. Ne eivät tue AMD64-käskykantaa, niissä on vain 128 tai 256 kilotavua L2-välimuistia ja lisäksi Semproneiden Hyper Transportin nopeus on laskettu 800 MHz:iin. Niissä on kuitenkin joitain Athlon 64:n ominaisuuksia, kuten integroitu muistiohjain ja tuki Socket 754 -suoritinkannalle. Uuden Palermo-ytimen myötä AMD on tuonut markkinoille Semproneita joiden 64-bittisiä laajennuksia ei ole poistettu käytöstä. Vuonna 2009 AMD julkaisi AM3-kannalle uuden Sempronin. Sempron 140 toimii myös AM2+ kannallisilla emolevyillä. Prosessorin valttikortteina on matala 45W TDP ja edullinen hinta. Sempron 140 perustuu Athlon II X2-siruun, josta on suljettu toinen ydin. Toinen ydin voidaan avata sopivalla laitteistolla sirun palauttamiseksi Athlon II X2-tilaan. Prosessori ei voi vahingoittua ytimen avauksessa.
Binding of the Spirit
Binding of the Spirit on Throes of Dawnin kolmas pitkäsoitto. Albumi sisältää kahdeksan kappaletta dark metalia, joksi yhtye musiikkinsa luokittelee. Kappaleet ovat nopeita, mutta sisältävät doom metal -tyyliin kuuluvia hitaita ja raskaita sävelmiä.
Grumman A-6 Intruder
Grumman A-6 Intruder ("Tunkeilija") oli yhdysvaltalainen lentotukialuskäyttöön rakennettu rynnäkkökone. Konetyyppi otettiin käyttöön 1960-luvulla, ja se korvasi potkurikäyttöisen Douglas A-1 Skyraiderin. Viimeinen Intruder poistettiin käytöstä vuonna 1997. Konetyyppi korvattiin pikkuhiljaa F/A-18 Hornet-koneilla.
Formula 1 -kausi 1990
Formula 1 -kausi 1990 oli historian 41. Formula 1 -kausi. Kausi alkoi 11.3. Yhdysvaltain ja päättyi 4.11. Australian GP:hiin 16 osakilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Ayrton Senna ja valmistajien tittelin vei McLaren-Honda.
Grumman A-6 Intruder
Kehitys
Yhdysvaltain laivasto alkoi suunnitella vanhentuvan potkurikäyttöisen mäntämoottorikone Douglas A-1 Skyraiderin korvaamista uudella jokasään rynnäkköpommittajalla 1950-luvulla. Grumman sai sopimuksen vuonna 1957. Ensimmäinen A2F lensi vuonna 1960. Tätä konetyyppiä ei kuitenkaan hyväksytty.
Formula 1 -kausi 1990
Kauden yhteenveto
Ayrton Sennan ja Alain Prostin välinen kamppailu jatkui edelleen, vaikka Prost siirtyi Ferrarille ja Senna jatkoi McLarenilla. Kuljettajien mestaruus ratkesi kauden toiseksi viimeisessä osakilpailussa, Japanissa, kun Senna ajoi ensimmäisessä mutkassa Prostin ulos radalta. Molemmat joutuivat keskeyttämään, mutta Senna varmisti uransa toisen kuljettajien mestaruuden.
Grumman A-6 Intruder
Kehitys
Grumman suunnitteli koneen uudelleen, ja ensimmäinen laivueellinen A-6A-koneita otettiin käyttöön helmikuussa 1963. Konetyypistä tuli Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen jokasään rynnäkkökone 1960-luvun puolivälistä 1990-luvun puoliväliin.
Konetyyppi palveli rintamalla ensimmäisen kerran Vietnamissa, ja myöhemmin Libanonissa ja Libyassa. Viimeisen kerran tyyppi nähtiin rintamalla Persianlahden sodan aikana. Intruder poistui palveluksesta 1990-luvun loppupuolella. Alun perin kone oli tarkoitus korvata A-12 Avenger II-stealth-koneilla. A-12-suunnitelma kuitenkin peruttiin, ja korvaajaksi tuli F/A-18E/F Super-Hornet.
Rynnäkkömallit
A-6:sta tehtiin sen toimintakauden aikana seitsemän versiota, mukaan lukien prototyyppi YA-6. Viimeisin, A-6F suunniteltiin 1980-luvun alussa. Käytännössä kyseessä oli täysin uusi kone vanhoissa kuorissa. Grumman tarjosi A-6G-mallia vielä A-12-koneen peruutuksen jälkeen, mutta tätäkään konetta ei otettu palveluskäyttöön.
Elektronisen sodankäynnin mallit
Koneesta tehtiin myös elektronisen sodankäynnin (ELSO) malli EA-6A ECM Yhdysvaltain merijalkaväen tarpeisiin. Vain 28 konetta rakennettiin. Näiden koneiden erikoisuus oli kullalla päällystetty kuomu: tämä vain muutaman mikronin vahvuinen suojaus mahdollisti erityisherkkien elektronisten tiedustelulaitteiden käytön koneessa. Tämä erityiskäyttöön tähdätty konetyyppi otettiin palvelukseen vuonna 1972. Ensimmäinen sitä käyttänyt lentolaivue oli VAQ-132.
A-6:n pohjalta kehitettiin myöhemmin myös EA-6B Prowler, johon tehtiin huomattavasti suurempia muutoksia, muun muassa paikat neljän hengen miehistölle. Tämä konetyyppi on edelleen USA:n laivaston ja merijalkaväen käytössä. Kone käyttää ALQ-99 -nimistä elektronista häirintäjärjestelmää. Koneet päivitettiin 1990-luvun puolivälissä ylempään standardiin.
Ilmatankkauskone
Koneesta tehtiin Vietnamin sodassa runsaasti käytetty ilmatankkausversio KA-6, josta puuttuivat inertianavigointijärjestelmä, kaksi tutkaa ja taisteluvarusteet. Kone pystyi kuljettamaan sisäisessä tankissaan ja irrotettavissa siipitankeissa noin 14 kuutiota kerosiinia. Koneessa oli muista poiketen kaksi radiolaitteistoa, jotta lentäjät pystyivät keskustelemaan tarpeen vaatiessa yhtä aikaan esimerkiksi vaurioituneen koneen ohjaajan ja lennonjohdon kanssa. Samoin he pystyivät kuulemaan kunkin hyökkäyksestä palaavan koneen ”jalat märät” -ilmoituksen, joka tarkoitti että kyseinen kone oli siirtynyt maan päältä meren puolelle. Se siis oli periaatteessa koska tahansa tankkausetäisyydellä ja kuitenkin pysymään kiinteässä yhteydessä lennonjohdon kanssa, mikä oli oleellista toiminnan kannalta. Yhtä tärkeätä oli, että näin tankkauskone pystyi tutkimaan tehtävältä tulevan pommittajan tai hävittäjän alapuolen taisteluvauriot, ja välittämään niistä tiedon yhtaikaisesti sekä lentäjälle että lennonjohdolle. Näin pystyttiin päättämään, yrittäisikö vaurioitunut kone laskua vai hylkäisivätkö lentäjät sen.
Tekniset tiedot (A-6E)
thumb|A-6-koneita [[lentotukialus USS John F. Kennedyn kannella. Etualalla S-3 Viking. Neljäs kone edestä laskien on elektronisen sodankäynnin versio EA-6B Prowler]]
HMS Manligheten (1785)
HMS Manligheten oli Ruotsin laivaston 64-tykkinen linjalaiva.
Valmistus
Alus perustui Fredrik Henrik af Chapmanin tekemiin piirustuksiin linjalaiva Kronprins Gustav Adolfin valmistamiseksi. Samoilla piirustuksilla valmistettiin lopulta kymmenen alusta. Manligheten tilattiin Karlskronan telakalta ja valmistui 1785.
Palvelus
Palveluksensa aikana se osallistui operaatioihin 1789–1790, 1807–1809 ja 1812–1814 sekä 1810–1811 Karlskronan sulkulaivastoon. Alus romutettiin vuonna 1864.
Luettelo terrori-iskuista
Tämä on luettelo terrori-iskuista, jotka ovat tapahtuneet 1940-luvulta nykypäivään.
''Katso myös: Luettelo kuuluisista poliittisista murhista
Tuhoisimmat iskut
Tämä osio perustuu Marylandin yliopiston START-tutkimuskeskuksen (National Consortium for the Study of Terrorism and Responses to Terrorism) ylläpitämän Global Terrorism Databasen tietoihin. Tietokanta kattaa vuodet 1970–2018. Luettelossa on iskuja, joissa kuolleista suurin osa oli hyökkääjiä, kuten Nepalissa vuonna 2004 ja Afganistanissa 2018.
Drakkar Entertainment
Drakkar Entertainment GmbH (myös Drakkar Records tai Drakkar Publishing) on saksalainen levy-yhtiö, jonka pääkonttori on Wittenissä.
Bogdan Kopec perusti yhtiön vuonna 1999 lähdettyään GUN Recordsilta. Levy-yhtiö oli aluksi Bertelsmann Music Groupin tytäryhtiö kunnes Kopec osti BMGn osuuden itselleen vuonna 2001. Drakkar Recordsin alkuvuosien suurimmat nimet olivat suomalaiset yhtyeet Nightwish ja Lordi.
Drakkar Entertainment jakautuu neljään divisioonaan:
Artistit
Yhtiön artistit:
John Osborne
John James Osborne (12. joulukuuta 1929 – 24. joulukuuta 1994) oli englantilainen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja yhteiskuntakriitikko. Hänen näytelmänsä Nuori viha (1956) saama menestys muutti merkittävästi Englannin teatterimaailmaa ja aloitti uuden ”nuorten vihaisten miesten” aikakauden, joka korosti realismia ja yhteiskuntakritiikkiä.
Osbornen monipuolinen tuotanto kattaa yli 40 vuotta ja koostuu teatterinäytelmistä, elokuvakäsikirjoituksista ja televisiotöistä. Hänen yksityiselämänsä oli myrskyisää ja hän käytti väkivaltaista kieltä paitsi teksteissään, myös puolisoitaan ja perhettään kohtaan. Näytelmän Nuori viha päähenkilössä, lakkaamatta muita solvaavassa katkeroituneessa nuoressa miehessä, on paljon Osbornea itseään.
Osbornen isä Thomas Godfrey Osborne toimi mainospiirtäjänä ja copywriterina ja äiti baarimestarina. Isä kuoli 1941, ja hänen henkivakuutusrahoillaan pojalle kyettiin kustantamaan paikka Belmont Collegen yksityiskoulussa. Parin vuoden jälkeen 16-vuotias Osborne erotettiin koulusta hänen lyötyään rehtoria. Sen jälkeen hän kokeili taloustoimittajan työtä, mutta kiinnostui sattuman kautta teatterista ja sai paikan Anthony Creightonin kiertävästä teatteriseurueesta. Osborne alkoi kirjoittaa näytelmiä aluksi yhdessä muiden kanssa, kuten Creightonin ja Stella Lindenin kanssa.
Osbornen ensimmäinen näytelmä Nuori viha syntyi runsaassa kahdessa viikossa teatteritöiden vapaa-ajoilla. Se perustui hänen myrskyisään suhteeseensa näyttelijä Pamela Lanen kanssa pienessä yksiössä Derbyssa, jolloin Lane petti häntä paikallisen hammaslääkärin kanssa. Teatteriagentit palauttivat käsikirjoituksen yksi toisensa jälkeen, mutta vastaperustettu English Stage Company kiinnostui siitä. Näytelmä sai enimmäkseen huonoja arvosteluja, ja monet katsojat vaativat rahojaan takaisin. Kaksi arvostettua kriitikkoa, The Observer -lehden Kenneth Tynan ja Sunday Timesin Harold Hobson kuitenkin näkivät sen lupauksena uudenlaisesta teatterista. Sitä kautta näytelmästä tuli lopulta suurmenestys sekä Lontoossa että Broadwaylla ja vuonna 1959 ensi-iltansa saaneena samannimisenä elokuvana, jotka kaikki ohjasi Tony Richardson.
Seuraavan näytelmän Osbornelta tilasi Laurence Olivier. Hän ei ollut pitänyt Nuoresta vihasta, mutta kiinnostui Osbornen kyvyistä nähtyään silloisen vastanäyttelijänsä Marilyn Monroen aviomiehen, näytelmäkirjailija Arthur Millerin vaikuttuvan näytelmästä. Tuloksena oli The Entertainer (1957), joka käyttää kuihtuvaa music hall -perinnettä metaforana brittiläisen imperiumin kadonneista loiston päivistä ja toisaalta rock’n’roll-musiikkia metaforana nousevasta amerikkalaisuudesta.
Seuraavia Osbornin näytelmiä olivat tabloid-lehdistöä satirisoiva musikaali The World of Paul Slickey (1959), erikoinen television dokumenttinäytelmä A Subject of Scandal and Concern (1960) ja vuoden 1962 näytelmäpari Plays for England, joka koostui teoksista "The Blood of the Bambergs" ja "Under Plain Covers".
Vuonna 1961 kantaesitetty Luther, näytelmä Martti Lutherista, toteutettiin Nuoren vihan tavoin pian myös Broadwaylla ja toi Osbornelle Tony-palkinnon sekä New York Drama Critics’ Circlen palkinnon vuoden parhaasta näytelmästä.
1960-luvun alussa Osborne teki myös elokuvakäsikirjoituksia, joista Tom Jones – hulivilihurmuri (1963) toi hänelle Oscarin.
Osbornen menestys jatkui näytelmillä A Patriot For Me (1965) ja The Hotel in Amsterdam (1968), jotka molemmat voittivat Evening Standard -lehden Vuoden näytelmä -palkinnon. Edellinen kertoi homoseksuaalisesta kaksoisagentista Alfred Redlistä, jälkimmäinen kolmesta elokuva-alan pariskunnasta jotka pakenevat tyrannimaista tuottajaansa yhteiseen hotellisviittiin.
John Osbornen 1970-luvun alun näytelmiä ovat West of Suez, A Sense of Detachment ja Watch It Come Down. Noihin aikoihin hän myös näytteli elokuvissa, kuten Cyril Kinnearin rooli elokuvassa Tappakaa Carter (1971).
Vanhoilla päivillään Osborne kirjoitti kaksiosaisen omaelämäkertansa, A Better Class of Person (1981) ja Almost a Gentleman (1991). Ensimmäinen niistä oli pohjana Thames Televisionin televisionäytelmälle (1985), joka oli ehdolla Prix Italia -palkinnon saajaksi. Vuonna 1999 elämäkerrat julkaistiin yhteislaitoksena Looking Back - Never Explain, Never Apologise.
Gaston Kaboré
'''Gaston J.-M. Kaboré''' (s. 23. huhtikuuta 1951 Bobo-Dioulasso, Ranskan Ylä-Volta) on kansainvälistä tunnustusta saanut burkinalainen historioitsija, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvatuottaja.
Kaboré opiskeli vuodesta 1970 lähtien historiaa ensin Ouagadougoussa (Centre d’Etudes Supérieures d’Histoire de Ouagadougou. Kahden vuoden opintojen jälkeen hän siirtyi jatkamaan opintojaan Ranskaan. Hän suoritti maisteritutkinnon historia pääaineenaan Sorbonnessa 1972. Siellä hän kiinnostui elokuvan käyttämisestä historian popularisoinnissa. Väitöskirjatyötään tehdessään hän kiinnitti huomiota ranskalaisen joukkotiedotuksen välittämään Afrikka-kuvaan; tästä havainnosta muodostui keskeinen peruste Kaborén päätökselle hankkia elokuvan tekemisen ammatillinen koulutus. Hän sai tohtoritutkinnon. Vuodesta 1974 lähtien Kaboré opiskeli elokuvantekoa Ranskassa (Ecole Supérieure d’Etudes Cinématographiques, ESEC) ja valmistui vuonna 1976. Tämän jälkeen hän palasi Burkina Fasoon. Hänen ohjaamansa elokuva Wend Kuuni (1982) oli vasta toinen Burkina Fasossa valmistunut pitkä elokuva. Ohjaaja sai tällä elokuvalla ranskankielisen elokuvan César-palkinnon vuonna 1985 (César du meilleur film francophone). Buud Yam (1997) palkittiin FESPACO:n Yennengan kultaisella oriilla (parhaan elokuvan palkinto) vuonna 1997.
Kaboré osallistui lyhytelokuvallaan kansainväliseen 40 ohjaajan yhteiseen dokumenttielokuvaprojektiin Lumière ja kumppanit (1995).
Helsingin pitäjä
Helsingin pitäjä voi liittyä seuraaviin:
Metyyliamiini
Metyyliamiini on primäärinen amiini, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön kaasu ja sillä on tunnusomainen, kalaa muistuttava haju. Sen kemiallinen kaava on CH5N ja rakennekaava CH3NH2. Metyyliamiinista käytetään myös nimiä metaaniamiini, aminometaani tai monometyyliamiini.
Metyyliamiinin moolimassa on 31,1 g/mol, sulamispiste –93 °C, kiehumispiste –6 °C, suhteellinen tiheys (neste) 0,7 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukenee erittäin hyvin veteen 25 °C:ssa, itsesyttymislämpötila 430 °C ja CAS-numero 74-89-5. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Valmistus ja käyttö
Metyyliamiinia valmistetaan metanolin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään piidioksidin ja alumiinioksidin seosta. Reaktiossa syntyy myös dimetyyli- ja trimetyyliamiinia. Näiden suhteeseen voidaan vaikuttaa lähtöaineiden välisellä suhteella. Nämä metyyliamiinit erotetaan toisistaan tislaamalla. Metyyliamiinia käytetään maalinpoistoaineissa, eräissä polttoaineissa sekä valmistettaessa värejä, lääkkeitä, räjähteitä, valokuvauskehitteitä ja hyönteismyrkkyjä, kuten karbaryyliä ja karbofuraania.
Toni Kroos
Seurajoukkueura
Kroos debytoi Bundesliigassa 26. syyskuuta 2007 FC Energie Cottbusia vastaan pelatussa ottelussa. Hän sai unelma-alun Bundesliiga-uralleen, kun hän syötti kaksi Miroslav Klosen tekemää maalia 5–0 päättyneessä ottelussa. Eurocupeissa hän esiintyi ensimmäistä kertaa UEFA Cupissa portugalilaista Belenensesiä vastaan 4. lokakuuta. Suuren yleisön tietouteen Kroos nousi, kun hänet vaihdettiin Mark van Bommelin tilalle ottelussa Belgradin Punaista Tähteä vastaan UEFA Cupin lohkovaiheen ensimmäisellä kierroksella. Kyseisessä ottelussa saksalainen laukoi kaksi vapaapotkua, joista toisen hän keskitti maalintehneelle Kloselle ja toisen hän laukoi suoraan maaliin.
3. heinäkuuta 2014 urheilulehti Marca uutisoi Kroosin siirtyvän espanjalaisjätti Real Madridiin viisivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 25 miljoonan euron siirtokorvaus ja siirto julkistettiin vuoden 2014 MM-kilpailujen päättymisen jälkeen. 17. heinäkuuta 2014 Real Madrid vahvisti Kroosin siirron kuuden vuoden sopimuksella 25 miljoonan euron siirtosummalla.
Maajoukkueura
Brasilian MM-kisojen semifinaaliottelussa isäntämaata Brasiliaa vastaan Kroos teki kaksi maalia vain 69 sekunnin välein. Suoritus on uusi MM-kisojen ennätys. Hän on pelannut myös vuosien 2010 ja 2018 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2012, 2016 ja 2021 EM-kilpailuissa.
Kroos on kesäkuun 28. päivään 2021 mennessä pelannut 105 maaottelua ja tehnyt niissä 17 maalia.
Saavutukset
Bayern München:
Bayer Leverkusen:
Real Madrid: 2022
Saksan maajoukkue:
Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet
Venäjän federaation valtiollisia luonnonsuojelualueita on kolmen tyyppisiä: luonnonpuistoja, kansallispuistoja ja rauhoitusalueita (tai suojelualueita). Tämän lisäksi liittovaltiosubjekteilla (esim. alueet, tasavallat) on omat alueellisen tason suojelualueensa.
Pamela Geller
Gellerillä on vahvat sidokset Yhdysvaltojen teekutsuliikkeeseen. Hän perusti islamkriitikko Robert Spencerin kanssa Stop Islamization of America ja Freedom Defense Initiative -järjestöt. Hän toimii äärioikeistolaisen English Defence Leaguen esikuvana.
Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet
Erityyppisillä suojelualueilla on erilaiset tarkoitusperät ja rauhoituksen tasonsa.
Alueellisen tason luontopuistot (prirodnyi park) vastaavat Suomen kansallispuistoja; ne varjelevat luontoarvoja ja palvelevat virkistyskäyttöä. Lisäksi on rauhoitettuja luonnonmuistomerkkejä (pamjatnik prirody), joita suojellaan niiden tieteellisen, kulttuurisen tai historiallisen merkityksen vuoksi (esimerkiksi ainutlaatuiset maisemakohteet).
Luettelo Venäjän valtiollisista luonnonsuojelualueista
Vuonna 2009 Venäjällä on 101 (102) luonnonpuistoa, 35 (39) kansallispuistoa ja 68 (68) liittovaltion rauhoitusaluetta (suluissa helmikuussa 2018 raportoituja lukuja). Muutamia uusia rauhoitusalueita on perustettu sivuston tietojen päivittämisen jälkeen, joten kaikki eivät olleet edellä mukana (esim. ).
Joidenkin rauhoitusalueiden suojeluasemaa tai laajutta on heikennetty 2010- ja 2020-luvuilla muun muassa fossiilisten polttoaineiden kaivamiseksi maaperästä. Esimerkiksi Venäjän arktisella alueella Jamalin Nenetsiassa Gydanin luonnonpuisto on muutettu Gydanin kansallispuistoksi   ja Krasnojarskin aluepiirin pohjoisosassa sijaitsevan Venäjän suurimman luonnonpuiston Suuren arktisen luonnonpuiston pinta-alaa supistettiin kivihiilen louhimisen sallimiseksi maaperästä.
Oheinen luettelo on epätäydellinen.
Jussi Ketola
Ketola valmistui rakennusmestariksi Turun teknillisestä oppilaitoksesta 1934.
Teuvo Lyly
Teuvo Lyly on Pekka Seppäsen käsikirjoittama ja Jari Pantzarin sekä Pertti Hämäläisen piirtämä sarjakuva. Se on ilmestynyt Ilta-Sanomissa vuodesta 1993 asti. Vuonna 1998 sarjan stripeistä koottiin albumi "Teuvo Lyly - Työ tekijäänsä kiittää" (Arktinen Banaani, ISBN 952-9809-17-4)
Tommot
Tommot (ven. ja ) on kaupunki Aldanin piirissä Sahan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Se sijaitsee Aldanin varrella linnuntietä 390 km pääkaupungista Jakutskista etelään ja 65 kilometriä piirikeskuksesta Aldanista.
Atlaksenvihertikka
Atlaksenvihertikka (Picus vaillantii) on keskikokoinen luoteisafrikkalainen tikkalintu. Lajin nimesi Alfred Malherbe 1847 ranskalaisen François Le Vaillantin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 30–32 cm, siipien kärkiväli 41–43 cm ja paino noin 150–170 grammaa. Sen höyhenpuku on yläpuolelta tummanvihreä ja alapuolelta kellanvihreä, yläperä on keltainen. Uloimmat käsisulat ovat mustavalkeat. Koiraalla on karmiininpunainen päälaki, naaraalla se on harmaa tai musta. Äänet muistuttavat vihertikan ääniä. Pärryttää harvoin. Laji muistuttaa suuresti vihertikan alalajia sharpei, ja monet tutkijat luokittelevat sen vihertikan (P. viridis) alalajiksi.
Esiintyminen
Atlaksenvihertikka elää Luoteis-Afrikassa Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa 100 000–1 000 000 neliökilometrin alueella, lähinnä Atlasvuoristossa. Lajin kanta on elinvoimainen. Se on ilmeisesti paikkalintu.
Elinympäristö
Atlaksenvihertikan elinaluetta ovat vuoristometsät, aina kahden kilometrin korkeuteen saakka.
Lisääntyminen
pienoiskuva|Atlaksenvihertikan muna Laji pesii huhti-kesäkuussa. Se kovertaa syvyydeltään 40–50 cm pesäkolon puuhun. Munia on 4-8 kappaletta, tavallisimmin niitä on kuudesta seitsemään.
Ravinto
Atlaksenvihertikka syö pääasiassa muurahaisia, mutta se käyttää ravinnokseen myös lahopuissa eläviä muita hyönteisiä ja niiden toukkia.
Kuurankukka
Kuurankukka on vuonna 1997 julkaistu, 20 suosikkia -sarjaan kuuluva Joel Hallikaisen kokoelmalevy.
Friedl Kjellberg
Friedl Kjellberg (oik. Elfriede Amalie Adolfine Holzer-Kjellberg; 24. lokakuuta 1905 Leoben, Itävalta – 11. syyskuuta 1993 Porvoo) oli itävaltalaissyntyinen, sisarensa houkuttelemana 1919 Suomeen muuttanut keraamikko. Hänet muistetaan erityisesti riisiposliinin kehittäjänä, mutta sen ohella hänellä oli muuta monipuolista tuotantoa.
Kjellberg opiskeli ja valmistui keraamikoksi Itävallan Grazissa taideteollisuuskoulussa. Hän meni keraamikoksi Arabialle 1924. Avioiduttuaan 1932 Arabian insinöörin Erik Kjellbergin kanssa hän alkoi saada hyväksyntää ammatillisissa piireissä, ja 1940-luvulla hänen tuotantonsa alkoi kehittyä perinteisestä koristeellisesta yksilölliseksi. Hän oli Arabialla vuoteen 1971 ja kaksi vuotta taideosaston johtajana. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti Helsingissä 1953.
Widerøe
Laivasto
pienoiskuva|289x289px|Widerøen [[Embraer 170/190|Embraer E190-E2.]] Widerøen laivasto vuonna 2022:
Pest (kaupunki)
Buda, Óbuda ja Pest yhdistyivät vuonna 1873 Budapestiksi. Ennen yhdistymistä Pest oli itsenäinen kaupunki ja kirjoituksissa Pest mainitaan jo vuonna 1148. Tätä ennen muinaisilla kelteillä ja roomalaisilla oli jo asutuksia samalla alueella. Pest tuhottiin vuonna 1241 mongolien hyökkäyksessä, mutta rakennettiin uudelleen pian tämän jälkeen. Vuonna 1849 valmistui ensimmäinen Tonavan ylittänyt riippusilta, Széchenyin ketjusilta. Runsaat kaksikymmentä vuotta myöhemmin muodostui Budapestin kaupunki.
Albert O. Hirschman
thumb|Hirschman (vasemmalla) vuonna 1945. Albert Otto Hirschman (7. huhtikuuta 1915 Berliini, Saksa – 10. joulukuuta 2012) oli saksalais-yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hän julkaisi useita merkittäviä kirjoja varsinkin poliittisen taloustieteen alalta.
Hirschmanin vanhemmat olivat Carl ja Hedwig Marcuse Hirschman. Hän opiskeli Pariisin yliopistossa ja London School of Economicsissa sekä Triesten yliopistossa, josta hän sai tohtorinarvonsa vuonna 1938.
Envision Racing
Envision Racing Formula E Team on brittiläinen Formula E -talli, joka on kilpaillut sarjassa ensimmäisestä kaudesta alkaen.
Albert O. Hirschman
Toisen maailmansodan puhjettua Hirschman teki Varian Fryn kanssa yhteistyötä uhan alle joutuneiden taiteilijoiden ja intellektuellien auttamiseksi pakoon kansallissosialistisesta Saksasta. Hän palveli vuosina 1943–1946 Yhdysvaltain maavoimissa.
Hirschman loi huomattavan uran juuri Yhdysvalloissa. 1950-luvulta alkaen hän työskenteli muun muassa 1956–1958 Yalen yliopistossa, 1958–1964 Columbian yliopistossa, 1964–1974 Harvardin yliopistossa ja vuoden 1974 jälkeen Institute for Advanced Studyssä.
Envision Racing
Talli on tunnettu myös nimillä Virgin Racing (2014–2015), DS Virgin Racing (2015–2018) ja Envision Virgin Racing (2018–2021). Nykyinen nimi tuli käyttöön 1. marraskuuta 2021, kun Envision Group ilmoitti ottaneensa haltuun tallin koko omistajuuden.
Kausi 2014−2015
Formula E -sarjan debyyttikaudella kaudella 2014–2015 tallin nimi oli Virgin Racing ja tallin kuljettajina toimivat brittiläinen Sam Bird ja espanjalainen Jaime Alguersuari.
Pauliina Puurila
Pauliina Puurila (ent. Salonen, s. 21. toukokuuta 1976 Tampere) on suomalainen näyttelijä, radiojuontaja ja laulaja. Hän juonsi valtakunnallista aamulähetystä Radio Iskelmässä vuodesta 2016 vuoteen 2022. Syksyllä 2022 Puurila siirtyi juontamaan Yle Radio Suomen aamulähetystä Tampereelta. Radiotyön lisäksi Puurila on juontanut useita tapahtumia, mm. jääkiekon miesten MM-kultajuhlat Tampereella v. 2019.
Envision Racing
Kausi 2014−2015
Virgin Racing saavutti historiansa ensimmäisen palkintosijan heti ensimmäisessä osakilpailussa, kun Bird ajoi Pekingin kilpailussa kolmanneksi. Bird oli vielä viimeisellä kierroksella palkintosijojen ulkopuolella, mutta hänen edellä olleet Nicolas Prost ja Nick Heidfeld kolaroivat ja Bird nousi neljänneksi. Kolmannes tullut Daniel Abt pudotettiin kymmenneksi sai 57 sekunnin aikarangaistuksen ylitettyään sallitun erergiamäärän, joten Bird oli lopputuloksissa kolmas. Alguersuari sai saman rangaistuksen kuin Abt ja hän oli lopputuloksissa yhdestoista, jääden pisteittä. Ensimmäisen osakilpailun jälkeen Virgin Racing oli tallien pisteissä kolmas.
Raimo Veranen
Raimo Veranen (27. heinäkuuta 1942 Helsinki – 4. joulukuuta 2011 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalaistanskalainen kuvataiteilija. Hän asui Tanskassa.
Envision Racing
Kausi 2014−2015
Tallin menestys jatkui toisessa osakilpailussa Malesiassa, kun Bird ajoi voittoon. Bird nousi kilpailun johtoon lähdössä ja pysyi johdossa aina autojen vaihtoon asti. Aikaisessa vaiheessa autonsa vaihtanut Daniel Abt nousi johtoon, mutta viisi kierrosta ennen maalia Bird onnistui ohittamaan hänet ja ajoi voittoon. Bird voitti kilpailun neljän sekunnin erolla ennen sarjan johtajaa Lucas di Grassia. Alguersuari oli yhdeksäs ja ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen. Kahden osakilpailun jälkeen Virgin Racing oli kerännyt toiseksi eniten pisteitä, 44. Eroa sarjaa johtaneeseen Audi Abt Sportslineen oli vain piste. Malesian ePrix oli pisteissä mitattuna Virgin Racingin kauden paras osakilpailu (29 pistettä).
Kauden kolmannessa osakilpailussa Uruguayssa Alguersuari ajoi viidenneksi, mutta Bird joutui keskeyttämään osuttuaan raidan seinään ensimmäisessä mutkassa. Talli keräsi kymmenen pistettä, mutta tippui sarjassa kolmanneksi.
Buda
thumb|230px|Ilmakuva [[Budapestistä pohjoisesta päin nähtynä, Pest vasemmalla ja Buda oikealla. Keskellä Margit-saari.]] Buda on Tonavan halkoman Budapestin läntinen puoli, joka sai nimensä hunni Attilan veljen mukaan. Buda käsittää noin kolmasosan Budapestistä ja on maastostaan mäkistä. Budan merkittävin maamerkki on Budan linna.
Valkohaukka
Valkohaukka (Leucopternis albicollis) on haukkojen heimon viidakkohaukkojen sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Etelä- ja Keski-Amerikan maista Belizessä, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Ranskan Guianassa, Guatemalassa, Guyanassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa sekä Venezuelassa.
Raimo Veranen
Veranen opiskeli Helsingin yliopistossa valtiotieteitä ennen kuin ryhtyi taiteilijaksi. Hän teki elämäntyönsä pääasiassa Ruotsissa ja Kööpenhaminassa. Veranen oli kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hän oli Taidemaalariliiton ja Suomen taiteilijaseuran jäsen. Hän kuului myös tanskalaiseen kuvanveistäjien yhdistykseen Den Gyldne. Hän asui Ruotsissa Lundissa josta hän muutti 1970-1980-luvun vaihteessa Kööpenhaminaan. Hänen ateljeensa oli Gylsbodassa.
Envision Racing
Kausi 2014−2015
Argentiinassa ajettiin kauden neljäs osakilpailu. Kilpailu oli tallille parempi kuin edellinen. Algursuari ajoi neljänneksi ja Bird seitsemänneksi. Algursuari oli taistelemassa palkintosijasta, mutta kamppailu Daniel Abt'n kanssa päättyi espanjalaisen pyörähtämiseen. Bird oli myös mukana kärkitaistelussa, mutta hän sai varikon läpiajorangaistuksen, koska ei ollut pysähtynyt punaiseen valoon lähtiessään varikolta. Bird ajoi kilpailun nopeimman kierroksen, joten Virgin Racing sai kilpailusta 20 pistettä ja nousi sarjassa toiseksi.
Turun seutukunta
Turun seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa. Turun seutukunnassa on noin 337 000 asukasta. Seutukuntaan kuuluu yksitoista kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 023.
Envision Racing
Kausi 2014−2015
Virgin Racingin seuraavat kuusi osakilpailua olivat vaikeat. Ensimmäisestä neljästä kilpailusta talli keräsi 74 pistettä, mutta seuraavasta kuudesta vain 32. Miamin kilpailussa Bird johti kilpailua ennen auton vaihtoa, mutta joutui ajamaan kierroksen säästellen energian melkein loputtua autosta. Bird jäi lopulta kahdeksanneksi. Alguersuari jäi pisteittä oltuaan yhdestoista. Long Beachin osakilpailussa Bird lähti kilpailuun paalupaikalta, mutta epäonnistui lähdössä. Ensimmäisessä mutkassa Bird vahingoitti autonsa jousitusta ja joutui tulemaan auton vaihtoon. Bird lopulta keskeytti kierroksella 22. Alguersuari oli kilpailun kahdeksas.
Valkohaukka
Sen tärkeintä elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät, mutta myös kuivat metsät ja kosteat vuoristometsät 1 500 metrin korkeuteen sekä viljellyt alueet. Populaation suuruudeksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä. Amazonin alueen metsien hakkuun vuoksi populaation arvioidaan kuitenkin pienevän kolmessa sukupolvessa 25 prosenttia.
Lähteet
pienoiskuva|vasen|Aikuinen Pseudastur albicollis ostaricensis [[Hondurasissa.]] pienoiskuva|vasen| Aikuinen Pseudastur albicollis ghiesbreghti [[Guatemalassa.]]
Raimo Veranen
Hänen töitään on ollut näyttelyissä Suomessa, muun muassa Porissa, Iissä, Verlassa ja Artpurhassa Anjalankoskella. Tanskassa hänen töitään on pysyvästi Tanskan prinssi Henrikin kokoelmissa, Nokian Kööpenhaminan toimipisteessä ja Kastrupin lentoasemalla on työ Ready to Fly.
Envision Racing
Kausi 2014−2015
Kahden Yhdysvalloissa ajetun kilpailun jälkeen kauden seitsemäs osakilpailu ajettiin Monacossa. Alguersuarin kilpailu loppui keskeytykseen jo ennen ensimmäistä mutkaa. Bird painosti kilpailun lopussa Nelson Piquetia viimeisestä palkintosijasta, mutta jäi lopulta neljänneksi. Seuraavassa kilpailussa Bird oli yhdeksäs ja Alguersuari oli kolmastoista. Molemmat sijoitukset nousivat yhdellä, kun kilpailun voittanut di Grassi hylättiin.
Raimo Veranen
Tunnetuimmissa töissään hän kuvaa alastomia naisfiguureja eroottissävyisesti. Hän edisti Tanskassa suomalaista kulttuuria ja sai niistä ansioista Leijonan ritarikunnan ritarimerkin 1998.
Envision Racing
Kausi 2014−2015
Venäjän ePrix 2015 oli ensimmäinen kilpailu, kun Virgin Racing jäi kokonaan pisteittä. Bird keskeytti kierroksella 24 ja Alguersuari oli lopputuloksissa kolmastoista. Moskovan kilpailun jälkeen Virgin Racing oli tippunut tallien sarjassa sijalle kuusi.
Raimo Veranen
Veranen opetti Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa 1983-1986 ja oli professori Robert Jacobsenin assistentti.
Envision Racing
Kausi 2014−2015
Venäjän osakilpailussa ilmenneiden terveysongelmien johdosta Alguersuari menetti FIA:n superlisenssinsä, eikä voinut ottaa osaa kauden päätösviikonloppuun. Hänen paikkansa tallissa otti sveitsiläinen Fabio Leimer.
Kauden kaksi viimeistä kilpailua ajettiin Lontoossa. Ensimmäisessä kilpailussa Bird oli kuudes ja Leimer neljästoista. Toisessa osakilpailussa Leimerin kolaroi kilpailun lopussa aiheuttaen turva-auton tulemisen radalle. Bird oli kilpailussa toinen, mutta nousi voittajaksi, kun Stephane Sarrazin sai rangaistuksen käytettyään liikaa energiaa. Bird ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen.
Kauden loppusijoituksissa Virgin Racing oli lopulta viides. Kuljettajien pisteissä Bird oli viides ja Alguersuari oli kolmastoista. Leimerille annettiin lopulta sijoitus 34.
Turun seutukunta
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2021 tilanteen mukainen.
Buda
Historia
Buda oli Unkarin pääkaupunki vuodesta 1361 vuoteen 1541 asti, kun Osmanien valtakunta valtasi kaupungin. Vuonna 1686 Itävalta valtasi Budan, mutta kaupunki oli lähes tuhoutunut ja lukuisat saksalaiset tuotiin rakentamaan kaupunkia uudestaan. Budasta tuli vapaa kuninkaallinen kaupunki vuonna 1703, ja nousi Unkarin pääkaupungiksi uudestaan vuonna 1784. Vuonna 1873 Buda sekä Óbudan ja Pestin kaupungit yhdistyivät Budapestiksi.
Pauliina Puurila
Ennen radiouraa Pauliina Puurila on ollut kiinnitettynä näyttelijänä muun muassa Tampereen Komediateatterissa, Savonlinnan kaupunginteatterissa, Teatteri Eurooppa Neljässä ja Pyynikin kesäteatterissa. Tämän lisäksi Puurila on koulutukseltaan poliisi.
Pauliina Puurila lauloi yhdessä Maria Lundin kanssa vuosina 2006–2009 cover-yhtyeessä Maid for Sale. YUP:n Vapauden kaupungit -studioalbumilla Puurila lauloi taustalauluja. Vuonna 2013 hän teki duettolevyn "Kärpänen" yhdessä näyttelijä Antti Reinin kanssa. Nykyään Puurila keikkailee pääasiassa yksityistilaisuuksissa trion kanssa.