cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leila Polák
Kilpaura
Maaliskuussa 2019 Polák saavutti Espanjan Openissa yksilö- ja joukkuekatassa hopeaa. Hän voitti myös Espanjan Openin kevytsarjan mestaruuden kohdattuaan loppuottelussa Nastasia Iavorscaia. Polák palkittiin myös parhaasta ottelutekniikasta. Kesäkuussa Polák saavutti All American Openin mestaruuden kevytsarjassa, voitettuaan loppuottelussa Ludivine Vedapodagomin. Kaksikko oli kohdannut vuotta aiemmin EM-kisoissa, jolloin Vedapodagomin oli parempi. Joulukuussa Polák saavutti EM-pronssia katassa.
Polák aloitti vuoden 2020 voittamalla helmikuussa Alankomaiden mestaruuskisoissa kevytsarjan ja kata mestaruuden. Lokakuussa hän saavutti kotimaansa Unkarin mestaruuden kumitessa ja katassa.
Polák oli mukana vuoden 2021 EM-kilpailuissa Puolassa, jotka järjestettiin poikkeuksellisesti marraskuussa koronaviruspandemian vuoksi. Yksilökatassa hän eteni loppukierrokselle, mutta ei saavuttanut mitalia. Joukkuekatassa hän saavutti pronssia yhdessä Balazs Papain ja Balazs Ördögin kanssa. Kumitessa Polák sijoittui alle 55-kiloisten sarjassa viiden parhaan joukkoon.
Maaliskuussa 2022 Polák saavutti kymmenennen kultamitalin Unkarin mestaruuskilpailuissa voitettuaan mestaruuden kumitessa ja katassa. Kesäkuussa hän oli mukana EM-kilpailuissa joukkuekatassa yhdessä Balazs Papain ja Balazs Ördögin kanssa. Kolmikko saavutti toista kertaa peräkkäin pronssia.
Johannes VI
Johannes VI (655–11. tammikuuta 705) oli paavina 30. lokakuuta 701 – 11. tammikuuta 705. Hän oli syntyperältään kreikkalainen. Hän avusti Bysantin keisari Justinianus II:n eksarkkia Italiassa, ja esti tätä käyttämästä väkivaltaa roomalaisia kohtaan. Osaksi suostuttelemalla, osaksi lahjomalla hän sai myös Beneventon ruhtinaan vetäytymään keisarikunnan mailta.
Vanessa Marshall
Vanessa Marshall (s. 19. lokakuuta 1969 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan erityisesti lukuisten videopelien äänirooleista, ja entinen malli sekä stand up -koomikko.
Stand-up ja mallin työt
Marshall syntyi New Yorkissa, jossa hän opiskeli näyttelemistä New Yorkin yliopistossa. Muutettuaan Los Angelesiin hän työskenteli stand up -koomikkona huomattuaan, ettei usein saanut näytelmärooleja ylipainonsa vuoksi. Marshall esiintyikin lähinnä cameorooleissa City Guysissa ja Tuho-osastossa. Työskennellessään koomikkona hän päätyi mallin töihin päivälliskutsujen, joissa hän esiintyi stand up -koomikkona, myötä. Eräs mies kysyi hänen halukkuuttaan toimia ylipainoisena mallina. Aluksi Marshall piti tätä pahana loukkauksena, mutta kysyi kuitenkin jälkeenpäin palkkatasoa. Marshall kuitenkin menetti mallintyöt laihtuessaan noin 23 kiloa hyväksyessään itsensä painosta huolimatta.
Ääninäyttelijänä
Ääninäyttelemisen pariin Marshall päätyi sketsi-esityksensä jälkeen Los Angelesissa, kun eräs agentti näki hänen esityksensä ja kehotti työskentelemään animaatioiden parissa. Agentti pyysi Marshallia koe-esiintymään hänelle. Mentyään koe-esiintymiseen Marshall kertoi ensimmäisen mainosjuonnon menneen huonosti hermostumisen johdosta. Agentti kuitenkin pyysi häntä tekemään juonnot eri hahmojen äänillä, jonka jälkeen he pyysivät allekirjoittamaan sopimuksen.
Sittemmin Marshall teki ensimmäisiä ääniroolejaan 1990-luvun X-Men-animaatiosarjaan, jonka jälkeen häntä on kuultu useissa videopeleissä, kuten Dune 2000, Metal Gear Solid 2: Substance, Kingdom Hearts II, James Bond 007: Nightfire, Need for Speed: Most Wanted, Justice League Heroes, Pirates of the Caribbean: At World’s End ja No More Heroes. Marshall on tehnyt äänirooleja animaatiosarjoihin, kuten Tehotytöt, Justice League, Duck Dodgers, The Grim Adventures of Billy & Mandy, Ben 10 ja Hämmästyttävä Hämähäkkimies. Lisäksi hän tekee mainosjuontoja televisioon ja radioon.
The Grim Adventures of Billy & Mandy -animaatiosarjaan Marshall koe-esiintyi Erwinin roolia varten, jonka roolin hän kertoi saaneensa luotuaan hahmolle enemmän nörttimäisen äänen hahmon lyijykynäluonnoksen nähtyään. Muut roolia varten esiintyneet yrittivät luoda hahmoa alentavan äänen. Marshallille selvisi vasta myöhemmin hänen nähdessään sarjan, että hahmo oli tummaihoinen.
Yksityiselämä
Marshall oli naimisissa Andrew Kishinon kanssa vuosina 2001–2007. Pariskunta hän perusti myös ääninäyttelijäyhtiön Marsh-Kish Productions.
Hänen äitinsä on näyttelijä Joan Van Ark.
Loimaan Palloilijat
Loimaan Palloilijat (LP) on loimaalainen pesäpalloseura, joka pelasi SM-sarjassa ensimmäisen kerran jo vuonna 1932. Valtakunnan sarjan mestaruuden seura voitti 1931 (Loimaan suojeluskunta) ja 1936 ja ykkössarjan voitto on tullut vuosina 1991 ja 1999.
Loimaan Palloilijoiden miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 Ykköspesiksessä, jossa se pelasi edellisen kerran kaudella 2014. Superpesiksestä LP putosi 2001.
Mailaset
Mailaset (Medicago) on suku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu useita rehu- ja koristekasvina viljeltyjä lajeja. Esimerkiksi Lounais-Aasiassa alkuperäisenä kasvava sinimailanen ("alfalfa") on otettu laajasti viljelykseen Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Frederick Boylstein
Frederick ("Fred") Boylstein (16. maaliskuuta 1903 Ford City, Pennsylvania – 28. helmikuuta 1972 Kittanning, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai kevytsarjassa pronssimitalin. Samana vuonna hän voitti AAU-tittelin.
Olympialaisten jälkeen Boylsteinista tuli ammattilainen, ja hänen uransa kesti vuoteen 1934. Hän työskenteli suurimman osan elämästään poliisina, ja lisäksi hän toimi nyrkkeilyvalmentajana.
Kimberly Birrell
Kimberly Birrell (s. 29. huhtikuuta 1998 Düsseldorf, Saksa) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 157 tammikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä.
Tammikuussa 2016 Birrell saavutti ensimmäisen voittonsa WTA-kiertueella voitettuaan Hobartin turnauksen avauskierroksella Danka Kovinićin. Nelinpelissä hän pääsi loppuotteluun Jarmila Wolfen kanssa. Australian avoimissa 2016 Birrell hävisi ensimmäisellä kierroksella yhdeksänneksi sijoitetulle Karolína Plíškoválle. Australian avoimissa 2019 hän ylsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Paula Badosa Gibertin ja 29:nneksi sijoitetun Donna Vekićin mutta hävisi sitten toiseksi sijoitetulle Angelique Kerberille.
Live It Up (Jennifer Lopezin kappale)
Live It Up on amerikkalaisartisti Jennifer Lopezin kappale hänen tulevalta kahdeksannelta studioalbumilta. Kappale sisältää myös amerikkalaisräppäri Pitbullin esittämiä vokaaleja. Kappaleen sanoittivat RedOne, Alex Papaconstantinou, Björn Djupström, Viktor Svensson, Pitbull, Achraf Janussi, sekä Bilal "The Chef" Hajji. "Live It Up" on kolmas Lopezin ja Pitbullin yhteistyössä esittämä kappale, ensimmäisen ollessa "On the Floor" (2011) ja toisen "Dance Again" (2012), joista molemmat olivat kaupallisia menestyksiä. "Live It Up" on dancepop- ja europopkappale, jossa Lopez laulaa inspiroivia sanoituksia vapaasta tahdosta. Se sai musiikkikriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton, muutamien kriitikoiden sanoessa, että se voisi olla jopa vuoden 2013 kesähitti.
Kappale on ollut maailmanlaajuisesti kohtalainen menestys, päästen kahdenkymmenen parhaan joukkoon kahdessatoista valtiossa, kuten Britanniassa, Kanadassa ja Australiassa; Kotimaassaan Yhdysvalloissa se onnistui pääsemään vain 60. sijalle, epäonnistuen saavuttamaan samanlaista menestystä kuin aiemmat Pitbull-duetot. Lopez esitti kappaleen ensimmäisen kerran livenä American Idolin 12. tuotantokauden finaalissa 16. toukokuuta 2013. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin seuraavana päivänä; Ranskaan sijoittuvalla videolla on meneillään muotinäytös Pariisissa, joka saa aikaan huolettoman ympäristön Saint-Tropezin rannalla. Musiikkivideo oli ehdolla kategoriassa "Paras koreografia" vuoden 2013 MTV Video Music Awardsissa.
Anton Voltšenkov
Anton Aleksejevitš Voltšenkov (, s. 25. helmikuuta 1982 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän edustaa KHL-seura Torpedo Nižni Novgorodia. Hän on pelannut urallaan lähes 700 NHL:n runkosarjaottelua Ottawa Senatorsissa, New Jersey Devilsissä ja Nashville Predatorsissa. Voltšenkov on pelannut kahdesti NHL:n Stanley Cup -finaaleissa, mutta hänen joukkueensa hävisi finaalisarjan kummallakin kerralla. Venäjän maajoukkuetta Voltšenkov on edustanut kahdesti olympialaisissa ja MM-kilpailussa sekä kerran World Cupissa. Hän oli voittamassa kultaa MM-kilpailussa 2009 ja hopeaa 2002.
Uran alku Venäjällä (1999–2002)
Voltšenkov aloitti seurauransa kaudella 1999–2000 Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla TsSKA Moskovan kakkosjoukkueessa. Hän pelasi myös toiseksi korkeimmalla sarjatasolla TsSKA Moskovassa. Voltšenkov pelasi kummassakin seurassa vuorotellen, jonka jälkeen hän siirtyi Venäjän superliigaan Krylja Sovetoviin. Voltšenkov pelasi seurassa 47 ottelua, joissa hän teki 19 pistettä.
Ottawa Senators (2002–2010)
Voltšenkov oli suuri lupaus ja Ottawa Senators varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2000. Voltšenkov siirtyi Ottawaan heinäkuussa 2002 kolmen vuoden pelaajasopimuksella. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Voltšenkov teki 16 pistettä. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 10. lokakuuta 2002 New Jersey Devilsiä vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi vain 19 ottelua maaliskuussa 2004 tulleen olkapäävamman vuoksi. NHL:n työsulkukaudella (2004–2005) hän solmi sopimuksen Venäjän superliigan Lada Toljattin kanssa. Sopimus kuitenkin purettiin ja hän siirtyi Ottawan farmijoukkueeseen Binghamton Senatorsiin. > Hän teki kauden aikana 69 ottelussa 55 tehopistettä. Kaudeksi 2005–2006 hän jatkoi NHL-uraansa Ottawassa ja teki kaudella 17 pistettä.
Voltšenkov teki kaudella 2006–2007 uransa piste-ennätyksen, 19 pistettä. Kauden lopulla Ottawa eteni Stanley Cupin finaaleihin Anaheim Ducksia vastaan. Anaheim voitti loppuottelusarjan otteluvoitoin 4–1. Voltšenkov pelasi läpi kauden Chris Phillipsin puolustajaparina ja oli joukkueensa parhaita puolustajia. Viimeisessä finaalissa François Beaucheminin tekemä 4–2-maali kimposi Voltšenkovista maaliin. The Hockey News valitsi Voltšenkovin NHL:n viidenneksi parhaaksi puolustavaksi puolustajaksi ja hän oli myös NHL:n eniten laukauksia estänyt pelaaja. Pian tämän jälkeen Voltšenkov allekirjoitti Ottawan kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen. Joukkueen manageri John Muckler sanoi hänen olleen joukkueen parhaimpia puolustajia jokaisella kaudella.
Kaudella 2007–2008 Voltšenkov teki 15 tehopistettä. Kausi sujui Ottawalta kehnosti siihen nähden, että joukkue pelasi edellisellä kaudella finaaleissa. Kaudella 2008–2009 Voltšenkov teki 68 ottelussa kymmenen tehopistettä. Myös Ottawalla oli vaikea kausi eikä se selviynyt pudotuspeleihin. Kaudella 2009–2010 Voltšenkov teki 14 tehopistettä ja Ottawa selviytyi pudotuspeleihin, jossa se putosi ensimmäisellä kierroksella.
New Jersey Devils (2010–2014)
Voltšenkovista tuli kesällä 2010 vapaa pelaaja. Hän teki kuusivuotisen ja 25,5 miljoonan sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Hän pelasi kaudella 2010–2011 yhteensä 57 ottelua New Jerseyssä ja seuraavalla kaudella 72 ottelua. Voltšenkov oli kummallakin kaudella sekä joukkueensa ahkerin taklaaja paras laukausten blokkaaja. Devils pääsi kaudella 2011–2012 Stanley Cup -finaaleihin, joissa se hävisi kuitenkin Los Angeles Kingsille voitoin 4–2. Voltšenkov pelasi kaikissa 24:ssä Devilsin pudotuspeliottelussa.
Kauden 2012–2013 Voltšenkov aloitti NHL:n työsulun takia Venäjällä Torpedo Nižni Novgorodin joukkueessa. NHL:ssä hän pelasi lyhentyneen kauden aikana 48 pelatusta ottelusta 37. Voltšenkov pelasi kauden 2013–2014 aikana uransa 600:nnen NHL:n runkosarjaottelun. Koko kauden aikana hän pelasi 56 ottelua ja oli Devilsin ahkerin taklaaja.
Devils purki kesäkuussa 2014 Voltšenkovin sopimuksen. Joukkueen GM Lou Lamoriello joutui purkamaan sopimuksen, kun NHL:n palkkakatto olikin oletettua pienempi ja Devilsillä oli monia muitakin uusia sopimuksia tehtävänä. Sopimuksesta siirtyi Devilsin maksettavaksi kaksikolmasosaa jäljelläolleista palkkasaatavista.
Kausi Nashville Predatorissa ja paluu Venäjälle (2014–)
Devilsin purettua Voltšenkovin sopimuksen tämä sopi yhdestä kaudesta Nashville Predatorsin kanssa. Predatosiin tehdyn sopimuksen arvo oli miljoona dollaria. Voltšenkov pelasi Predatorsissa kauden 2014–2015 aikana vain 46 ottelua. Hän kärsi useista loukkaantumista ja oli toisaalta useasti terveenäkin pelaavan kokoonpanon ulkopuolella. Predatos ei tarjonnut kauden jälkeen Voltšenkoville jatkosopimusta.
Voltšenkov ei pelannut missään kaudella 2015–2016, mutta teki ennen kautta 2016–2017 sopimuksen venäläisen KHL-seuran Admiral Vladivostokin kanssa. Voltšenkov pelasi Admiralissa kaudet 2016–17 ja 2017–18. Kaudesta 2018–2019 lähtien hän on pelannut Torpedo Nižni Novgorodissa.
Maajoukkueura
Voltšenkov on edustanut Venäjää arvoturnauksissa. Hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2000 ja saavutti hopeaa. Seuraavan kerran hän edusti Venäjää nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2002 ja voitti kultaa.
Ludovic Roux
Ludovic Roux (s. 4. huhtikuuta 1979) on entinen ranskalainen yhdistetyn hiihtäjä. Roux voitti olympiapronssia yhdistetyn joukkuekilpailussa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa. Yhdistetyn maailmancupissa hänen paras kokonaiskilpailusijoituksensa oli kymmenes kaudella 1997–1998. Tuolta kaudelta on myös hänen ainoa sijoituksensa palkintokorokkeelle oltuaan Chaux-Neuven kilpailussa kolmas.
Anton Voltšenkov
Maajoukkueura
Seuraavan kerran Voltšenkov edusti Venäjää vuoden 2009 MM-kilpailuissa, jossa hän pelasi vain yhden ottelun. Hän sai kisoista kultamitalin. Hänet valittiin Vancouverin talviolympialaisiin 2010. New Jersey esti Voltšenkovin osallistumisen kevään 2011 MM-kilpailuihin, koska Voltšenkov ei pelannut NHL-kauden lopulla seitsemässä ottelussa loukkaantumisten vuoksi.
Pelityyli
Voltšenkov on yksi NHL:n historian parhaista laukauksien blokkaajista. Hän menestyy hyvin yksi-yhtä-vastaan pelitilanteissa parhaitakin pelaajia vastaan. Voltšenkov pelaa suurella itsevarmuudella. Hänen pelitavassaan on myös ilkeitä piirteitä, eikä hän välttele vastustajien taklaamista. Voltšenkovilla on isoja puutteita hyökkäämisessä ja kiekollisessa pelissään. Hän sijoittuu huonosti puolustaessaan ja runsas laukausten torjunta johtaa usein loukkaantumisiin.
Dinamo Sofia
Dinamo Sofia  on bulgarialainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Sofiasta. Seura pelaa bulgarian jääkiekon pääsarjassa. Seura on pelaa ryhmässä B, joka on amatöörisarja.
João Cotrim de Figueiredo
João Cotrim de Figueiredo (s. 24. kesäkuuta 1961) on portugalilainen liikemies ja poliitikko. Hänet valittiin maan parlamenttiin 6.lokakuuta 2019 Liberaalin aloitteen ensimmäisenä edustajana.
Tausta ja yksityiselämä
Vuonna 2015 Cotrim de Figueiredo erosi silloisesta vaimostaan Patríciasta, jonka kanssa hänellä on neljä lasta (kaksi tytärtä ja kaksi poikaa).
Tähkälieot
Tähkälieot eli riidenlieot (Lycopodium) on kasvisuku, joka kuuluu sanikkaisiin ja liekokasvien heimoon. Suku on heimon tyyppisuku. Catalogue of Lifen mukaan tähkäliekoihin kuuluu nykyisin yhdeksän lajia. Suvun laajemassa rajauksessa lajeja on lähes 50. Tässä luokituksessa liekokasvit on jaettu ainoastaan kolmeen sukuun ja tähkäliekoihin yhdistettäisiin muun muassa hakoliekojen (Dendrolycopodium), suomuliekojen eli keltaliekojen (Diphasiastrum) ja otaliekojen (Spinulum) suvut.
Lajeja
Pohjoismaissa ja Suomessa esiintyy yksi tähkäliekolaji:
João Cotrim de Figueiredo
Poliittinen ura
Liberaali aloite osallistui ensimmäisiin parlamenttivaaleihinsa vuonna 2019. Cotrim de Figueiredo oli puolueensa ainoa läpi mennyt ehdokas.
Vaalien jälkeen Cotrim de Figueiredo valittiin 8. joulukuuta 2019 pidetyssä puoluevaltuuston kokouksessa Liberaalin aloitteen uudeksi puheenjohtajaksi. Hän oli ainoa ehdokas ja sai 96% äänistä.
Tähkälieot
Lajeja
Muualla maailmassa esiintyviä tähkäliekoja:
Varsinkin vanhemmissa lähteissä myös riidenlieko (Spinulum annotinum, syn. Lycopodium annotinum) on laskettu kuuluvaksi tähän sukuun.
Palmsen kartano
pienoiskuva|Palmsen kartano Palmsen kartano sijaitsee Vihulan kunnassa Viron Länsi-Virumaalla.
Palmse on Viron tunnetuin kartano, joka kuului alun perin Tallinnan sisterssiläiselle Mikaelin nunnaluostarille. Vuosina 1676–1922 kartanoa hallinnoi von der Pahlen -suku, ja vuodesta 1972 kartano on ollut osa Lahemaan kansallispuiston aluetta.
Päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Jakob Stael von Holstein ja sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1679. Rakennus kärsi suuria tuhoja suuren Pohjan sodan aikana ja se kunnostettiin viimeistään vuoteen 1730 mennessä Arend Dietrich von der Pahlenin johdolla. Nykyinen barokkityylinen ilme on peräisin vuosien 1782–1785 rakennustöistä.
Aiheesta muualla
59.51281°N, 25.95631°W
Vihanninjoki
Vihanninjoki on pieni joki Pyhäjoen vesistössä Vihannissa, Pohjois-Pohjanmaalla. Joki laskee Vihannin kirkonkylällä sijaitsevasta Kirkkojärvestä eteläkaakkoon Piipsanjokeen, jota kautta Piipsjärveen Oulaisten kaupungin pohjoispuolelle.
Bagrationovsk
Bagrationovsk on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Venäjän ja Puolan rajalla 37 kilometriä Kaliningradista etelään. Kaupunki on Bagrationovskin piirin keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 6 400 ja koko piirissä 32 352 henkeä.
thumb|left|230px|Rakennushistoriallisesti arvokkaana pidetty, nykyään muun muassa museona ja lasten taidekouluna toimiva tiilirakennus Bagrationovskissa. thumb|left|230px|Taiteilijan näkemys hetkestä Eylaun taistelussa vuonna 1807. Kaupunki on perustettu vuonna 1336. Vuoteen 1945 saakka se kuului Saksaan nimellä Preußisch Eylau. Vuonna 1807 sen lähellä tapahtui Eylaun taistelu kenraaliluutnantti Pjotr Bagrationin johtamien venäläisten ja Napoleonin armeijan välillä.
Neuvostojoukot valtasivat kaupungin helmikuussa 1945. Vuonna 1946 kaupunki nimettiin Bagrationin mukaan Bagrationovskiksi.
Kaupungissa on elintarvike-, koneenrakennus- ja huonekaluteollisuutta. Noin kaksi kilometriä kaupungin kaakkoispuolella on kansainvälinen rajanylityspiste Venäjää ja Puolaa yhdistävällä maantiellä (Venäjän maantie A195 Kaliningradiin, Puolan maantie 51).
Meinhard
Meinhard von Segeberg (1130- tai 1140-luku – 1196) oli saksalainen Liivinmaan piispa. Hänen kaudellaan piispanistuin sijaitsi nykyisessä Ykskylässä.
Nuorena Meinhard eli Bad Segebergin agustiinilaisluostarissa. Liivinmaalle hän tuli 1180-luvun alussa ja sai vuonna 1184 luvan Bremenin arkkipiispa Hartvig II:lta alkaa käännyttää liiviläisiä. Meinhard otti tukikohdakseen Ykskylen, jossa oli jo aikaisemmin ollut saksalaisten kauppatukikohta. Yhdessä paikallisten käännytettyjen kanssa hän rakensi paikalle kaksi kivilinnaa. Vuonna 1187 Hartvig II teki hänestä Liivinmaan piispan. Hän käännytti liiviläisiä rauhanomaisesti, mutta tämä muuttui hänen seuraajansa Bertoldin kaudella Meinhardin kuoltua vuonna 1191.
Retkikunta 22
Retkikunta 22 oli Kansainvälisen avaruusaseman 22. miehistö. Retkikunta alkoi 1. joulukuuta 2009 Retkikunta 21:n irtautuessa asemasta lennolla Sojuz TMA-15. Kolmen viikon ajan ISS:llä työskenteli ainoastaan kaksi miehistön jäsentä, ensimmäistä kertaa sitten heinäkuussa 2005 suoritetun lennon STS-114 täydentäessä ISS:n miehistön määrän kolmeen. Komentaja Jeff Williamsin ja lentoinsinööri Maksim Surajevin kaksihenkinen Retkikunta 22:n miehistö täydentyi muilla retkikunnan jäsenillä 20. joulukuuta 2009 viisihenkiseksi.
Varamiehistö
thumb|Retkikunta 22:n jäsenet Creamer, Kotov ja Noguchi laukaistiin lennolla [[Sojuz TMA-17 matkaan 20.12.2009.]]
Pyykkinaru
Pyykkinaru on naru tai köysi, joka on pingotettu kahden tai useamman pisteen välille maanpinnan tai lattian yläpuolelle puhtaan pyykin kuivumaan ripustamista varten. Ripustamisessa voidaan käyttää apuna pyykkipoikia.
Pidemmillä pyykkinaruilla voi olla keskellä tuki, jotta naru ei katkeaisi. Pyykkinaru tulisi ripustaa tarpeeksi korkealle, jotta vaatteet eivät likaantuisi osumalla maahan.
Pyykkinaru voi sijaita myös pyörivässä telineessä, jolloin se vie vähemmän tilaa.
Maddison Inglis
Maddison Inglis (s. 14. tammikuuta 1998 Perth) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 768 helmikuussa 2015.
Inglis voitti villin kortin vuoden 2016 Australian avointen pääsarjaan voitettuaan australialaisten väliset karsinnat. Hän hävisi kuitenkin pääsarjan avauskierroksella Jekaterina Makarovalle.
Kvinesdal
pienoiskuva|vasen|Kunnan keskustaajama Liknes Kvinesdal on Norjan kunta Länsi-Agderin läänissä. Kunnan eteläosa on Fedavuonon rannalla maan etelärannikolla. Lännessä kunta rajoittuu Flekkefjordiin ja Sirdaliin, pohjoisessa Itä-Agderin läänin Byglandiin, idässä Åseraliin ja Hægebostadiin ja etelässä Lyngdaliin ja Farsundiin. Kunnan hallintokeskus sijaitsee Liknesin taajamassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Kvinesdalin kunnassa oli 5 899 asukasta.
Historia
Vuosina 1837–1840 Liknesin ja Fedan alueet muodostivat Kvinesdalin formannskapsdistrikt-hallintoalueen. Fjotland liittyi siihen 1841. Vuodesta 1858 Fjotlandista tuli oma kuntansa, vuoteen 1963. Vuonna 1900 Feda ja Liknes muodostivat omat kuntansa uudelleen, joista Liknes vaihtoi nimensä takaisin Kvinesdaliksi 1917. Kvinesdal, Feda ja Fjotland muodostivat nykyisen Kvinesdalin kunnan uudelleen 1963.
Fedassa oli jo varhain paikallinen tuomioistuin ja siellä yksi maan ensimmäisistä postitoimistoista jo 1600-luvulla. Fedaan ja Øyeen muodostui 1700-luvulla kauppiasyhteisö. Lounais-Norjassa alkoi 1810 suuri sillinkalastustoiminta, jonka myötä paikkakunnalle muodostui merkittävää tynnyrinvalmistusta.
Fjotlandin Knabenissa avattiin 1885 molybdeenikaivos. Ainetta käytettiin voiteluaineena ja kirjoitusvälineisiin, sekä myöhemmin sotateollisuudessa teräksen jalostamiseen. Kaivostoiminta loppui 1973.
Vuonna 1917 Angholmeniin avattiin Kvina Carbid og Smelteverk, jossa tuotettiin karbideja vuoteen 1921 ja myöhemmin rautasilisiumia.
Lentopallo kesäolympialaisissa 1964
100px|right|Lentopallo
Vuoden kesäolympialaisten lentopallo järjestettiin 11.–23. lokakuuta 1964 Japanissa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 179 osanottajaa 11 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi, miesten ja naisten sarja. Miesten sarjassa oli kymmenen joukkuetta, jotka pelasivat toisiaan vastaan kerran. Sarjataulukossa ensimmäiseksi sijoittunut voitti kultaa, toiseksi hopeaa ja kolmanneksi pronssia. Naisten sarjassa joukkueita oli kuusi. Häviöstä sai yhden pisteen ja voitosta kaksi.
Titus Welliver
Titus Welliver (s. 12. maaliskuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja taidemaalari. Michael Connellyn menestysromaaneihin perustuvassa televisiosarjassa Bosch hän näyttelee pääroolia rikostutkija Harry Boschia. TV-sarjassa Lost Welliver näytteli Mies mustissa -nimistä hahmoa.
Lapsuus ja nuoruus
Titus Welliver syntyi New Havenissa vanhempinaan muotikuvaaja Norma Cripps ja taidemaalari Neil Welliver. Isänsä tavoin myös Titus tunnetaan näyttelijän töiden lisäksi taidemaalarina. 1980-luvulla Welliver opiskeli New Yorkin yliopistossa pääaineenaan draama.
Titus Welliverin kaikki kolme sisarusta ovat kuolleet: Isoveli Silas, joka kuoli lihastautiin, pikkusisko, joka kuoli lapsena sekä pikkuveli Eli, joka kuoli Thaimaassa.
Ura
Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Lost, Bosch, NYPD Blue, Brooklyn South, Kovat otteet, Elämän pyörteissä, Deadwood, Pako, Sons of Anarchy, Good Wife ja Mentalist. Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa Transformers – Tuhon aikakausi, The Town, The Doors, Argo ja Promised Land.
Yksityiselämä
Welliver on ollut naimisissa neljä kertaa. Avioliitot Heather Wielandtin ja näyttelijä Joanna Heimboldin kanssa päättyivät eroon. Kolmas vaimo tuottaja Elizabeth W. Alexander kuoli vuonna 2012 rintasyöpään.
Titus Welliver meni naimisiin neljännen vaimonsa, saksalaisen muotikonsultin ja entisen mallin Jose Stemkensin kanssa vuonna 2014.
Paul Haarhuis
Paul Haarhuis (s. 19. helmikuuta 1966 Eindhoven) on alankomaalainen entinen tennispelaaja. Hän on ATP-maailmanlistan nelinpelirankingin entinen ykkönen. Kaksinpelirankingilla hän oli korkeimmillaan sijalla 18. Hän voitti urallaan kuusi Grand Slam -turnausta miesten nelinpelissä. Kaiken kaikkiaan hän voitti yhden kaksinpeliturnauksen ja 54 nelinpeliturnausta.
Kuljetusliike E. Laurila
Kuljetusliike E. Laurila on vuonna 1963 perustettu perheyritys joka on keskittynyt jauhemaisten ja rakeisten aineiden säiliökuljetuksiin. Yrityksen perusti lapualainen Esko Laurila. Alkuvuosina Esko ajoi karjakuljetuksia, mutta nykyään kuljetusliike on keskittynyt monipuolisiin säiliökuljetuksiin. Nykyään veljekset Jarmo, Vesa ja Tuomo jatkavat kuljetusliikkeen historiaa oman 18 ajoneuvoyhdistelmän ja 36 hengen henkilökuntansa kanssa. Yrityksen päätoimipaikka on Lapualla, jossa heillä on pesu- ja huoltohallit sekä toimistotilat.
Thomas Hiärne
Thomas Hiärne l. Hjärne (1638 Skuoritsa, Inkerinmaa – 1678 Werdenin kartano) oli ruotsinkielinen liivinmaalainen runoilija ja historioitsija, Erlandus Jonæ Hjärnen poika ja Urban Hjärnen veli.
Koulunkäynnin päätyttyä Hiärne aloitti opinnot Dorpatissa (Tartto). Hänen elämänvaiheistaan ja -olosuhteista ei ole juurikaan tietoa. Vuonna 1666 hän oli maaviskaalina Inkerinmaalla, ja sen jälkeen hänestä todennäköisesti tuli ritarikunnan sihteeri Saarenmaalle.
Hiärne on esiintynyt useassa tilaisuudessa runoilijana, mutta hänet tunnetaan kuitenkin lähinnä historioitsijana. Hän tutki perusteellisesti Itämerenmaakuntien historiaa, mutta ei itse ehtinyt julkaista mitään. Hänen seitsemänä kirjana ilmestynyt teoksensa Ehst-, lyf- und lettlandische geschichte julkaistiin kokonaisena vasta 1835 (Napierskyn teoksessa "Monumenta Livoniæ antiquæ"). Jelgavassa 1794 julkaistu painos lienee tuhottu. Teos on merkittävä Ruotsin historian kannalta ja erityisen perusteellinen kuvatessaan venäläisten maahantunkeutumista ja hävitystä kovia kokeneissa maissa 1500-luvulla. Riian ritarihuoneen arkistossa säilytetään yhtä Hiärnen kirjoituskokoelmaa, joka käsittelee Liivinmaan historiaa, ja Mecklenburgin ritarihuoneen kirjastossa on Riian arkkipiispojen historia.
Historioitsijana Hiärnea on sanottu Viron Liviukseksi. Runoilijana on Hedvig Charlotta Nordenflycht verrannut häntä Ovidiukseen. Vielä hänen aikanaan olivat siis Hiärnen runot tunnettuja. Lukuun ottamatta yhtä ainoaa Lyckones säkreste Afvel, joka on Per Hansellin Vitterhetssamlingissa (runokokoelmassa), ne ovat kadonneet tai kätkeytyneet tuon ajan runoilijoiden runojen joukkoon, joiden tekijät ovat tuntemattomia ja pysynevätkin sellaisina.
Suomulieot
Suomulieot eli aiemmin keltalieot (Diphasiastrum) on kasvisuku, joka kuuluu sanikkaisiin ja liekokasvien heimoon. Siihen kuuluu 23 lajia, joista valtaosa kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla.
Suomuliekolajeja
Pohjoismaissa ja myös Suomessa kasvavat seuraavat suomuliekotaksonit:
Kelta-, harju- ja nummilieko muodostavat lähisukuisten lajien ryhmän, keltaliekoryhmän.
Muita lajeja:
Suryakant Acharya
Suryakant Acharya (9. joulukuuta 1929 – 21. joulukuuta 2009) oli Intian kansanpuolueen poliitikko, joka tuli valituksi maansa parlamentin ylähuoneeseen Rajya Sabhaan vuonna 2005 Gujaratista. Hän kuoli 80-vuotiaana kotonaan Junagadhissa, Gujaratissa. Hänen vaimonsa Hemaben Acharya toimi aikoinaan Gujaratin terveysministerinä.
Motelli Skronkle
Motelli Skronkle on suomalainen yhtye, joka on toiminut 1980-luvun puolesta välistä lähtien. Yhtyeen ensimmäisen kokoonpanon muusikot olivat Hannu Raatikainen, Esko Varonen ja Markku Peltola. Sekä Varonen että Peltola tunnettiin myös teatteri- ja elokuvanäyttelijöinä, tässä järjestyksessä. Vuonna 1987 yhtyeeseen liittyi Veli-Petteri Rajanti ja Jakke Kivelä vuonna 1990. Yhtye levytti 1990-luvulla kolme pitkäsoittoa Seal on Velvet -levymerkille. Yhtye herätti huomiota alun perin tavanomaista teatraalisemmalla esiintymisellä. Yhtye otti vaikutteita performanssitaiteesta ja Australian alkuperäiskansojen eli aboriginaalien kulttuurista.
Motelli Skronkle esiintyi Provinssirockissa 1990 ja 2006 sekä Karmarockissa 2003.
Esko Varonen menehtyi vuonna 2019, ja sen jälkeen Motelli Skronklen rumpaliksi palasi Jakke Kivelä. Vuonna 2020 yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat perustajajäsen Hannu Raatikaisen, Veli-Petteri Rajannin (basso, kitara) ja Kivelän lisäksi Tuomas Luukkonen (kitara) ja Mirkku Mattinen (sello, laulu).
Etyylikinnamaatti
Etyylikinnamaatti tai etyylisinnamaatti (C11H12O2) on kanelihapon ja etanolin muodostama esteri. Yhdistettä käytetään sen hyvän tuoksun vuoksi hajusteissa ja aromiaineena.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa etyylikinnamaatti on kirkasta nestettä, jolla on kanelin ja mansikan kaltainen tuoksu. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Etyylikinnamaattia esiintyy eräiden inkiväärilajien eteerisissä öljyissä.
Valmistus ja käyttö
Etyylikinnamaattia voidaan valmistaa esteröimällä kanelihappoa ja etanolia rikkihapon toimiessa katalyyttinä. Toinen tapa tuottaa yhdistettä on Claisen-kondensaation mukaisesti bentsaldehydistä ja etyyliasetaatista natriumasetaatin toimiessa emäksenä.
Etyylikinnamaatin hyvän tuoksun vuoksi sitä käytetään ainesosana hajusteissa ja aromiaineena. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös muita hajuste- ja aromiaineita. Esimerkiksi m-klooriperbentsoehapon kanssa etyylikinnamaatti reagoi muodostaen etyyli-3-fenyyliglysidaattia.
12. syyskuuta
Lähteet
Katso myös: kalenteri ~ 11. syyskuuta, 13. syyskuuta
Ovet paukkuu
Singlestä on julkaistu myös musiikkivideo, jolla Elastinen ajaa paloautolla sammuttaen vihanliekkejä, joita naiset ampuvat liekinheittimillä. Paloauton etuosassa oleva sana Sisu on korvattu sanalla Fisu, joka viittaa Elastisen aiemman albumin Anna soida kappaleeseen "Fisuu".
Pekka Vehkonen
Pekka Vehkonen (s. 27. toukokuuta 1964 Helsinki) on suomalainen motocrossin 125-kuutioisten maailmanmestari ja 250-kuutioisten nelinkertainen hopeamitalisti. Vehkonen saavutti urallaan myös stadioncrossin maailmanmestaruuden vuonna 1990 sekä sijoittui siinä kaksi kertaa toiseksi vuosina 1989 ja 1991.
Ura
Pekka Vehkonen aloitti ajouransa 49-kuutioisella trial-Montesa cota 25 vuonna 1977. Moottoripyöräily oli suvussa tuttua, sillä hänen setänsä Kalevi Vehkonen oli Heikki Mikkolan rinnalla Suomen menestyksekkäimpiä motocross-ajajia.
Ensimmäiseen merkittävään voittoon Pekka Vehkonen ajoi Suomen Cupissa vuonna 1979. Vuonna 1982, Suomen kaikkien aikojen nuorimpana, hän voitti Suomen mestaruuden 125-kuutioisten luokassa. Ensimmäisenä kokonaisena MM-kautenaan Yamahalla (1982) hän ajoi hyviä eräsijoituksia ollen paras tuotantokuljettaja. Samana vuonna Vehkonen muutti motocrossin Euroopan keskusmaahan Belgiaan. Vuonna 1983 Vehkonen sai tehdassopimuksen Yamahan kanssa ja sijoittui neljänneksi 125-kuutioisten kokonaispisteissä menetettyään viimeisessä osakilpailussa kolmannen tilan konerikon vuoksi. Vuoden 1984 kauden ja tavoitteena olleen maailmanmestaruuden pilasi loukkaantuminen. Toinen kausi Cagivalla toi lopulta maailmanmestaruuden Brasilian Belo Horizontessa vuonna 1985.
Vuonna 1986 Vehkonen taisteli maailmanmestaruudesta johtaen vielä MM-sarjaa kahdeksannessa osakilpailussa. Seuraavassa osakilpailussa Ruotsissa hänen lapaluunsa murtui ja hän menetti mestaruushaaveensa.
Vehkonen vaihtoi sarjaa 250-kuutioisiin, vuonna 1987. Hänestä tuli luokan "ikuinen kakkonen", sijoituttuaan toiseksi neljästi peräkkäin vuosina 1987–1990. Toiseen maailmanmestaruuteen hän ajoi vuonna 1990 supercrossissa. Lajia kutsuttiin aluksi suorituspaikkansa mukaisesti stadioncrossiksi.
Vehkonen loukkaantui vakavasti vuonna 1992 Yhdysvalloissa, mutta päätti kuitenkin vielä jatkaa kilpailemista 500-kuutioisissa. Vehkonen lopetti uransa kokonaan loukkaannuttuaan uudestaan kaudella 1993. Kilpauransa jälkeen hän palasi Suomeen ja toimii yrittäjänä Helsingissä.
Taivas (mainostoimisto)
Mainostoimisto Taivaan ympärille 2000-luvulla syntyneen Taivas-konsernin emoyhtiö Taivas Group Oy teki konkurssin vuonna 2012 nimellä Fifty Fifty Neljä Oy, mutta Taivas Maan Päällä Oy ehdittiin erottaa konsernista riippumattomaksi yhtiöksi sitä ennen. Konsernilla oli suurimmillaan toimintaa myös Venäjällä ja Baltian maissa.
Historiaa
Mainostoimisto Taivaan perustivat vuonna 1996 Jussi Nurmio ja neljä muuta osakasta. Se teki kampanjoita muun muassa Radiolinjalle, Tiimarille ja Teboilille. Taivas kasvoi monialakonserniksi, johon kuului kymmeniä yhtiöitä, kuten Habbosta tunnetuksi tullut Sulake Corporation ja kiinteistönvälitysalaa mullistamaan pyrkinyt Igglo. Taivas-konserni laajentui Viroon, Latviaan, Liettuaan, Venäjälle ja Lontooseen ja työllisti parhaimmillaan lähes tuhat ihmistä. Konsernin liikevaihto vuonna 2007 oli noin 150 miljoonaa euroa. Jussi Nurmio valittiin vuoden 2007 liikemieheksi.
Vuonna 2008 alkanut matalasuhdanne alkoi nopeasti murentaa Taivas-konsernin menestystä ja kannattavuutta. Taivas Group teki konkurssin 2012, mutta alkuperäinen mainostoimisto jatkaa toimintaansa.
Taivas Maan Päällä Oy:n nykyisiä tytäryhtiöitä ovat Suunnittelutoimisto Taivas Oy (vuoteen 2009 Taivasmainos Oy), tutkimustoimisto Kuulas Research Agency Oy (vuoteen 2005 Oy Hel Toy Ltd.) ja mainoselokuvien tuotantoyhtiö 7th Heaven Productions Oy. Ryhmä työllisti vuonna 2012 noin 90 henkilöä.
Libyan HIV-oikeudenkäynti
Libyan HIV-oikeudenkäynnillä viitataan vuonna 1999 alkaneeseen rikostutkintaan Libyassa, jossa viittä bulgarialaishoitajaa (Kristijana Valtševa, Nasja Nenova, Valentina Siropulo, Valja Tšervenjaška, Snežana Dimitrova) ja yhtä palestiinalaislääkäriä (Ashraf al-Hajuj, tunnettu myös nimellä al-Hadjudj) syytetään HIV:n levittämisestä tahallisesti satoihin lapsipotilaisiin verituotteilla, joissa oli virusta. Viimeisin oikeusjuttu tapauksessa päättyi 19. joulukuuta 2006: syytetyt todettiin jälleen syyllisiksi ja tuomittiin kuolemaan ampumalla. Tuomitut saivat kuitenkin edelleen valitusoikeuden Libyan korkeimpaan oikeuteen. Bulgarian presidentti Georgi Părvanov armahti sairaanhoitajat ja palestiinalaislääkärin, jotka tuomittiin Libyassa, mutta myöhemmin vapautettiin ja lennätettiin Bulgariaan.
Tuatara
Tuatara (Sphenodon punctatus) on endeeminen matelijalaji Uudesta-Seelannista ja sitä pidetään elävänä fossiilina. Se on alkuliskojen lahkon ainoa elossa oleva laji. Tuatara on yöeläin. Aiemmin tuataraliskot jaoteltiin kahdeksi eri lajiksi niiden esiintymisalueen mukaan, mutta vuonna 2009 tarkempi DNA-analyysi paljasti, että kyse on ennemminkin yhdestä ja samasta lajista.
Lisääntyminen
Tuatarat tulevat sukukypsiksi noin 20 vuoden ikäisinä ja voivat elää mahdollisesti yli 100 vuoden ikäisiksi. Naaraat munivat vain noin joka neljäs vuosi, joskin koiras voi siittää naaraan joka vuosi. Parittelu tapahtuu maaliskuun tienoilla ja munat munitaan keväällä, loka-marraskuussa, maahan kaivettuihin kuoppiin, jotka naaras munimisen jälkeen peittää. Kuoppaan munitaan 1–19 munaa kerrallaan. Poikaset kuoriutuvat 11–16 kuukauden kuluttua. Poikasen sukupuolen määrittää lämpötila, jossa muna on ollut.
Levinneisyys
Laji elää vain muutamilla Uuden-Seelannin Pohjoissaaren pohjoisrannikon ja Eteläsaaren pohjoisrannikon saarilla. Tuatara on ollut vaarassa hävitä ihmisten mukana tuotujen petojen syödessä lajin munia, erityisesti isorotta on suuri uhka tuataran munille.
Ravinto
Tuatara syö pieniä hyönteisiä ja nilviäisiä, joita se saalistaa yön turvin tai kaivaa maasta. Satunnaisesti ruokana käyvät myös liskot, linnut ja linnunmunat. Päivät tuatara viettää piilossa maanalaisessa kolossaan, jossa saattaa pesiä myös merilintuja.
Semgallit
220px|thumb|oikea|Baltialaiset heimot 1200-luvulla. Semgallit (latv. zemgaļi) historiallinen balttilainen heimo. He asuttivat nykyistä Zemgalen aluetta. He joutuivat Kalparitariston kukistamaksi Baltian ristiretkien aikana.
Historiallisen ajan alussa semgallit olivat ilmeisesti yhdistyneet yhdeksi kuningaskunnaksi, jonka merkittävin hallitsija oli Viestards. Hän yhdisti Zemgalen alueen eteläosan Mesothen ja länsiosan Tervethen semgallimuinaismaakunnat valtansa alle. Toinen merkittävä semgallijohtaja oli Nameitis, jonka johdolla semgallit liittoutuivat liettualaisten kanssa ja joka järjesti heidän kanssaan vastahyökkäyksiä saksalaisten alueelle. Semgallien vastarinta kukistui vuonna 1290 ja suuri joukko heitä pakeni Liettuaan. Latvian puolelle jääneet sulautuivat muihin latvialaisiin.
Altopiano della Vigolana
Altopiano della Vigolana on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun neljä kuntaa, Bosentino (838 asukasta), Centa San Nicolò (627), Vattaro (1 203) ja Vigolo Vattaro (2 279), yhdistyivät muodostaen Altopiano della Vigolanan kunnan.
Castlevania II: Simon’s Quest
Castlevania II: Simon’s Quest on Konamin kehittämä ja julkaisema toiminta/tasohyppely, joka julkaistiin vuonna  Japanissa Famicom Disk Systemille. Vuotta myöhemmin peli portattiin pelimoduulille ja julkaistiin vuonna 1988 Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuonna 1990 Nintendo Entertainment Systemille.
Peli oli ensimmäinen Castlevania-pelisarjassa, joka poikkesi suoraviivaisesta, lineaarisesta pelitavasta. Peli toi sarjaan avarasti tutkittavan maailman ja roolipelimäisiä elementtejä, kuten tavaroiden keräystä ja aseiden kehitystä.
Juoni
thumb|256px|left|Kuvakaappaus pelistä. Pelin tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1698, seitsemän vuotta ensimmäisen Castlevania-pelin jälkeen. Kun Simon Belmont toimitti kuolettavan iskun Pimeyden Prinssille Castlevaniassa, kreivi loitsi hänen ylleen pimeän kirouksen, joka vie Belmontin hautaan ellei Draculaa herätetä eloon. Draculan pahat apurit nousevat jälleen terrorisoimaan Transilvanian maita ja kyliä öisin.
Simon ottaa mukaansa legendaarisen piiskansa ”Vampyyrin Tappajan” ja lähtee taas kerran samoamaan Transilvanian maita kierrellen kaupungista toiseen. Matkallaan hän pelastaa ihmisiä Draculan kätyreiltä ja kysyy neuvoja kyläläisiltä kreivin ruumiinosien löytämiseen. Tehtävä on kuitenkin vaikea, koska yli 80 prosenttia kyläläisistä valehtelee ja Draculan ruumiinosat on piilotettu viiten eri kartanoon, Berkeleyhin, Bodleyhin, Brahmiin, Roveriin ja Larubaan.
Kun Simon on löytänyt kaikki kreivin ruumiinosat, hän vie ne kreivin kotikonnuille Castlevaniaan ja herättää hänet takaisin eloon. Simon taistelee häntä vastaan uudestaan ja vie kovan kamppailun jälkeen voiton Draculasta ja Simonin ylle langetettu kirous katoaa.
Julkaisut
Castlevania II on hiljattain listattu tulevaksi Wiin Virtual Consoleen ladattavaksi.
Peli oli yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä.
Vastaanotto
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelille 84 pistettä sadasta kahteen kertaan.
Sortavalan kreivikunta
Sortavalan kreivikunta oli 1651–1680 Käkisalmen läänissä ollut kreivikunta, joka käsitti Sortavalan kaupungin ja osa Sortavalan pogostaa. Sen sai vuonna 1651 lahjoituksena Gustaf Adam Banér isänsä, marsalkka Johan Banérin ansioista ja kreivikunta peruutettiin 1681.
Sabin Berthelot
Sabin Berthelot (4. huhtikuuta 1794 Marseille – 10. marraskuuta 1880 Santa Cruz de Tenerife) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja kansatieteilijä.
Kanariansaarilla hän kävi ensimmäisen kerran 1820. Hän toimi opettajana Teneriffalla ja perusti markiisi Villaneuva del Praton toimeksiannosta kasvitieteellisen puutarhan La Orotavaan. Berthelot perehtyi Kanariansaarten luonnonhistoriaan. Philip Barker Webb liittyi hänen seuraansa 1828 ja vuonna 1830 heillä oli kerättynä riittävästi aineistoa julkaistavaksi. He matkustivat Geneveen ja tuottivat ensimmäisen osan teoksesta L'Histoire Naturelle des Îles Canaries vuonna 1835. Berthelot jatkoi teoksen kirjoittamista kansatieteen, historian ja maantieteen aloilla, Webb luonnonhistorian ja Alfred Moquin-Tandon lintutieteen. Teos valmistui 1850.
Berthelot perusti "Société d'Ethnologique" seuran 1845. Hän palasi Teneriffalle 1846 ja nimitettiin Ranskan konsulaatin virkamieheksi 1848 ja konsuliksi 1867. Hän vetäytyi virasta 1874.
Bertheloti nimesi, yhdessä Webbin ja Moquin-Tandonin kanssa, kanarianpeipon (Fringilla teydea) 1836. Carl Bolle nimesi kanariankirvisen (Anthus berthelotii) hänen kunniakseen.
Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Berthel..
Passeig de Gràcian metroasema
Passeig de Gràcian metroasema on yksi Barcelonan metron suurimmista ja vilkkaimmista asemista. Se sijaitsee keskeisellä paikalla Eixamplen alueella maineikkaan Passeig de Gràcia -kadun alla. Asema on metron linjojen 2, 3 ja 4 käytössä. Lisäksi asemalla on Renfen liikennöimien lähijunien pysäkki.
Asema avattiin vuonna 1924 osana Barcelonan ensimmäistä metrolinjaa, jota nykyisin vastaa linja 3. Linjan 4 osuus avattiin vuonna 1975 ja linja 2 saavutti aseman 1995.
Antonio Gramsci
Antonio Gramsci (22. tammikuuta 1891 Ales, Cagliarin provinssi, Sardinia – 27. huhtikuuta 1937 Rooma) oli italialainen kommunisti ja marxilaisen teorian kehittäjä. Lännen Leniniksi kutsuttu Gramsci tuli tunnetuksi hegemonian käsitteen kehittäjänä ja kirjoittamistaan Vankilavihkoista.
Elämä
Opiskellessaan Dettori-lyseossa Cagliarissa Gramsci tuli ensimmäistä kertaa kosketuksiin työväenluokan organisoitujen sektoreiden sekä radikaalien ja sosialististen aatteiden kanssa. Gramscin valmistuttua lyseosta vuonna 1911 hänet hyväksyttiin stipendillä Torinon yliopistoon. Muiden hyväksyttyjen joukossa oli Palmiro Togliatti, josta myöhemmin tuli Italian kommunistisen puolueen (PCI) pääsihteeri. Hän tutustui yliopistossa myös Angelo Tascaan ja moniin muihin, joiden kanssa hän myöhemmin oli tekemisissä Italian sosialistisessa puolueessa (PSI) ja sen jakautumisen jälkeen PCI:ssä, jossa hän oli yksi perustajajäsenistä.
Gramsci oli lahjakas filosofian, kirjallisuuden ja lingvistiikan opiskelija. Lupaavasta akateemisesta urasta huolimatta Gramsci liittyi vuonna 1915 PSI:n aktiiviseksi jäseneksi ja aloitti journalistina. Samaan aikaan Italia liittyi ensimmäiseen maailmansotaan. Vuoden 1917 Venäjän vallankumouksen sekä sitä seuranneen sisällissodan kaaos ja julmuus järkyttivät Gramscia, mutta hän katsoi siitä huolimatta velvollisuudekseen tukea ”historian ensimmäistä työväenluokkaista valtiota” – Gramscin mielestä ensimmäinen maailmansota oli osoitus porvariston kykenevyydestä vielä suurempiin julmuuksiin. Gramsci oli myös ensimmäisiä, jotka kiinnittivät huomiota fasismiin ja varoittivat sen suosion noususta.
Gramsci ja PCI:n ensimmäinen johtaja Amadeo Bordiga edustivat eri linjauksia. Gramsci valittiin PCI:n sihteeriksi kesällä 1924, kun Bordiga syrjäytettiin Kominternin vaatimuksesta. Gramsci kuitenkin kunnioitti Bordigaa puolueen perustajana ja piti tätä ystävänään.
thumb|Gramscin hauta Roomassa. Gramsci pidätettiin vuonna 1926 Roomassa poikkeuslakien nojalla, ja hänet tuomittiin 4. kesäkuuta 1928 muiden Italian kommunistijohtajien kanssa 20 vuodeksi 4 kuukaudeksi ja 5 päiväksi vankeuteen. Tuomio merkitsi Gramscille kymmentä vuotta vankilassa, mikä merkitsi lähes katkeamatonta fyysistä ja psyykkistä kipua: vankilassa ollessaan Gramsci sairasteli paljon mutta jäi vaille asianmukaista hoitoa. Viimeiset kaksi elinvuottaan Gramsci vietti vartioituna roomalaisessa Quisisana-sairaalassa. Gramscin ystävä taloustieteilijä Piero Sraffa käytti omia varojaan ja lukuisia henkilökontaktejaan tarjotakseen Gramscille hänen tarvitsemansa kirjat ja aikakausjulkaisut, minkä ansiosta Gramsci saattoi omistautua kirjoittamiselle. Ilman Sraffan apua Gramscin tunnetuin julkaisu, Vankilavihkot, ei olisi ollut mahdollinen. Gramsci kuoli vankilassa 27. huhtikuuta 1937 aivoverenvuotoon.
Gramsci perusti vuonna 1924 kommunistisen puolueen äänenkannattajan L'Unità-lehden.
Bobby Ball
Robert 'Bobby' K. Ball (26. elokuuta 1925 Phoenix, Arizona − 27. helmikuuta 1954 Phoenix, Arizona)   oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija.
Lapsuus
Ball syntyi Phoenixissa vuonna 1925 ja ollessaan vain vuoden ikäinen hänen vanhempansa erosivat. Kasvatusvastuu siirtyi hänen isoäidilleen, jonka mielestä moottorikäyttöiset kulkuneuvot rappioittaisivat Bobbya ja päätti lähettää hänet armeijakouluun. Ball kuitenkin päätti ryhtyä kilpa-ajajaksi, vaikka oli vartaloltaan kevytrakenteinen ja käytti silmälaseja, minkä perusteella hänen ulkonäkönsä muistutti enemmän kirjanpitäjän tai akateemikon olemusta.
Antonio Gramsci
Ajattelu
Poliittisen toiminnan pohjana on Gramscin mukaan maaston tuntemus, jolla hän tarkoitti yhteiskunnan rakenteiden tutkimusta. Gramsci otti tehtäväkseen luoda metodologian, jolla etsitään keinoja työväenliikkeen uudelle nousulle. Hänen tutkimustapaansa kuului dogmaattisuutta karttava kriittisyys, huomion kiinnittäminen yksityiskohtiin ja kunkin asian historiallisen erityisyyden havainnointi. Yhteiskunnan muuttamisen on oltava tavoitteellista organisoitumista, jonka pitää muodostaa politiikan koko alueen läpäisevä kollektiivinen tahto.
Bobby Ball
Katuautot
Ball aloitti uransa ajamalla Arizonan Roadster Associationin roadster-autoja, joissa voitti useita kertoja, kunnes siirtyi ajamaan midget-autoja voittaen Arizonan Midget Associationin mestaruuden vuosina 1949 ja 1950. Midget-sarjan ohella Ball ajoi myös Kalifornian URA:ta ja Amerikan autoliiton kilpaosaston järjestämissä kilpailuissa.
Antonio Gramsci
Gramscin hegemonia-käsite
Antonio Gramscin mukaan moderneissa yhteiskunnissa hegemonia, yhteiskunnallinen johtajuus, täytyy luoda ja voittaa monilla eri alueilla. Hegemonian käsite tarkoittaa poliittisen johtamisen ja vaikuttamisen tapoja, joilla ryhmät pyrkivät tekemään omasta ideologiastaan yhteiskunnan yleisen ideologian. Hegemonian muodostamiseen tai valtaamiseen tarvitaan legitimiteetin hankintaa, poliittista indoktrinaatiota sekä kykyä yhdistää eri poliittisten ryhmien keskenään ristiriitaiset intressit yhteisymmärrystä ja kompromissitarvetta painottaen uudenlaiseksi kokonaisuudeksi.
Bobby Ball
Formula 1
Ball osallistui 1950-luvulla Formula 1 -sarjaan kuuluneeseen Indianapolis 500 -kilpailuun kahdesti vuosina 1951 ja 1952. Vuoden 1951 kilpailussa hän ajoi viidenneksi saaden kaksi Formula 1:n MM-pistettä (oli myös tuolloin nuorin pisteille ajanut kuljettaja 25 vuoden ja 276 päivän ikäisenä) ja vuonna 1952 hän keskeytti kilpailun sijoittuen 32.
Kuolema
Ball osallistui vuonna 1953 Los Angelesin Carrell Speedwayllä järjestettyyn midget-autokisaan, jossa joutui vakavaan kolariin ja sai vakavia päävammoja ajautuen koomaan yli vuodeksi. Hän kuoli elintoimintojaan ylläpitäneiden laitteiden aiheuttamaan tulehdukseen vuonna 1954.
Ledenite Dyavoli Sofia
Ledenite Dyavoli Sofia tunnetaan myös nimellä Ice Devil HC on bulgarialainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Sofiasta. Seura pelaa bulgarian jääkiekon pääsarjassa. Seura on pelaa ryhmässä B, joka on amatöörisarja.
Aiheesta muualla
Eurohockey.net seura sivut (englanniksi)
Nokian Työväen Teatteri
thumb|225px|Teatterin toimitiloja on samassa rakennuksessa kuin [[Nokian lukio.]] Nokian Työväen Teatteri on Nokialla toimiva ammattijohtoinen harrastajateatteri. Kesällä Nokian kesäteatteri- nimellä näytelmiä esitetään luonnonkauniissa Kennonnokassa, Vihnusjärven rannalla. Talvisin näytelmiä esitetään Nokian Työväen Teatterilla, jonka yhteydessa on myös teatterin toimisto.