cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lasse Sievinen
Suhde Paulaan
thumb|252px|right|Lasse ja Paula Aaron ”kummitustalolla” vuonna 2008 esitetyssä jaksossa. Lasse oli vuosikausia naimisissa Paulan kanssa. Erityisesti heidän suhdettaan vaikeuttivat molemminpuoliset syrjähypyt ja Aaro Vaalanne, jonka takia Paula meinasi kerran jättää perheensä eikä tämä malttanut jättää Paulaa rauhaan vaan palasi aika ajoin häiritsemään tämän elämää. Lasse tuli yksinäiseksi Paulan ollessa hoidossa mielenterveydellisten ongelmiensa vuoksi ja tutustui Maaritiin, jonka kanssa Lasselle kehittyi salasuhde. Suhteen paljastuttua Paulalle, tämä antoi tapahtuneen anteeksi, koska Lassekin oli antanut Paulan petokset anteeksi. Myöhemmin Paulan kadottua kaksikon riidan jälkeen kevään 2008 päätösjaksossa, Lasse näki Paulan suutelevan Eero Vanalaa tämän mökissä ja hän päätyi suhteeseen Tanja Jääskeläisen kanssa. He jakoivat samanlaisia kokemuksia, sillä he molemmat olivat tulleet petetyksi. Lopulta Tanja ja Lasse kuitenkin erosivat, koska Tanjan mielestä Lasse rakasti yhä Paulaa. Tällä välin Paula itse oli päätynyt suhteeseen Eero Vanalan kanssa ja he olivat Lassen kanssa päätyneet avioeroon. Paulan ja Eeron suhteesta syntyi Severi Sievinen, jolle Lasse on toiminut kasvatti-isänä Eeron kuoltua.
Näiden tapahtumien jälkeen Paula ja Lasse kuitenkin palasivat yhteen ja menivät uudelleen naimisiin. Liitto päättyi jälleen Paulan karattua mielisairaalasta ja maasta. Paulan palattua Suomeen päätyivät Lasse ja Paula taas kerran yhteen. Pian tämän jälkeen Paula joutui ammutuksi salaklinikan hyväntekeväisyysjuhlissa. Lasse syytti Katariinaa tapahtuneesta, vaikka Jiri vannoi tämän olevan syytön. Paula menehtyi syksyllä 2014, kun hänet oli todettu aivokuolleeksi ja hänen sydämensä päätettiin siirtää Lassen lapsenlapselle Nellalle. Lasse jäi kaipaamaan Paulaa ja lopulta muutti tyttäriensä luo Vaasaan aloittaakseen puhtaalta pöydältä.
Tieto Jirin isyydestä
Lassen nuoruuden rakkaus on Paulan sisko Armi, jonka Lasse kuitenkin jätti rakastuttuaan Paulaan. Lassella ja Armilla oli myöhemmin yhden yön juttu, samoihin aikoihin Paulalla oli säpinää toisen miehen, joka myöhemmin paljastui Aaro Vaalanteeksi, kanssa ja aikoi jättää Lassen. Yhden yön tuloksena Armi tuli raskaaksi ja sai pojan, Jirin. Monen vuoden kuluttua Jiri muutti asumaan Lassen ja Paulan luokse. Pihlajakadun 100-vuotisjuhlassa Jirin pudotessa parvekkeelta ja joutuessa sairaalaan Armi tuli Helsinkiin poikansa tueksi ja paljasti Lasselle tämän olevan Jirin biologinen isä. Jirille salaisuus isyydestä oli jo selvinnyt kevään 2010 päätösjaksossa vaihdettuaan Severin sylkinäytteen omaansa, kun Lasse teki isyystestiä.
Sonya Fadiga oli Lassen senegalilainen kollega, joka oli vierailemassa Suomessa. Lassen ja Sonyan välillä oli pientä ihastusta ilmassa, mutta suhde ei jatkunut pidemmälle Paulan takia ja Sonyan lähdettyä takaisin Senegaliin. Sonyan palattua Suomeen Lasse luuli paluun johtuvan hänestä, mutta pian hänelle selvisi Sonyan olleen ihastunut Lassen tyttäreen Heliin.
Auto-onnettomuus ja Aaron paluu
Vuonna 2012 Lassen ja Paulan häiden jälkeen paljastui, että pikku-Severiä hoitanut Anni-täti onkin todellisuudessa Aaro Vaalanteen ja Eero Vanalan äiti eli näin ollen Severin mummo. Tämä selvisi, kun Anni katseli medaljonkiaan, jonka sisällä olivat kuvat Aarosta ja Eerosta, hänen pojistaan. Kerran Lasse yritti avata medaljonkia arvattuaan, että Annilla on siihen liittyvä salaisuus, mutta medaljonki oli jumissa. Saatuaan selville Lassen yrityksen, Anni näytti korun tyhjää "sisällystä" sanoen, ettei hän anna kenenkään koskea koruun, ettei lukko menisi rikki. Lasse, hänen veljenpoikansa Joonatan ja vaimonsa Paula joutuivat auto-onnettomuuteen kevään 2012 päätösjaksossa, kun he lähtivät ajamaan takaa Annia, joka oli kidnapannut Severin viedäkseen tämän mummilaan. Lasse sai onnettomuudesta vain aivotärähdyksen ja ruhjeita, muutkin selvisivät hengissä. Severiä ja Annia ei tosin enää löydetty. Myöhemmin kävi ilmi, että Aaro, Anni ja Severi piileksivät Annin metsämökissä ja Aaro oli väittänyt Severille olevansa tämän isä. Kidnappausta katuva Anni päätti viedä Paulan tapaamaan poikaansa, jos Paula suostuisi pelaamaan Aaron ehdoilla. Myöhemmin Lasse, Joonatan ja Jiri pääsivät Aaron jäljille ja he lähtivät etsimään heitä. Lasse tavoitti karkulaiset motellista ja poliisit pidättivät Aaron ja Annin. Severi tosin päästi Aaron pakoon poliisien silmien välttäessä.
Paulan katoaminen ja suhde Liisaan
Kaikki alkoi vaikuttaa hyvältä jälleen, kunnes Paulalla ilmeni mielenterveysongelmia. Lasse vei Paulan mielisairaalaan, mutta Paulan huonetoveriksi paljastui vanha naapuri, Laura Kiviranta. Laura sai Paulan uskomaan, että Aaro olisi heidän perässään ja kehotti tätä karkaamaan, koska ei muuten ikinä pääsisi Aaroa karkuun. Lasse lähti vaimonsa perään ja pyysi Ismo Laitelaa hoitamaan Severiä. Maaliskuussa 2013 Lasse palasi takaisin kotiin, sillä Severi oli uskotellut hänelle Ismon lyöneen tätä. Severin väitteet osoittautuivat valheeksi ja Lasse päätyi suhteeseen Liisan kanssa. Lasse huomasi olevansa ihastunut Liisaan, kun Ismon ja Liisan suhde oli alkanut vaikeutua. Kun Ismo jätti Liisan alttarille Lasse otti Liisan luokseen asumaan toivoen, että saisi tämän itselleen, ja lopulta he alkoivat seurustella. Paulan palattua Lasse tunnusti hänelle rakastavansa yhä tätä, minkä myös Liisa kuuli. Lassen ja Liisan suhde päättyi eroon Liisan varastettua Joonatanin firman rahat ja häipymällä maasta.
Paulan kuoleman jälkeen
Masentunut Lasse ihastui Paulan kuoleman jälkeen pojantyttärensä Nellan äitiin, Evaan. Tunteet eivät saaneet vastakaikua, vaikka Lasse uskaltautui jopa suutelemaan Evaa. Myöhemmin hän jätti asuntonsa Evalle vuokralle ja muutti Severin kanssa Vaasaan. Severi palasi kuitenkin myöhemmin Pihlajakadulle asumaan Jirin ja Evan luo koti-ikävän vuoksi. Lassen tytär Heli syytti Evaa Lassen hyväksikäytöstä, sillä Sievisten vanhan asunnon vuokra oli hänen mielestään liian alhainen. Lopulta he saivat asiansa sovittua ja Eva jäi asumaan Sievisten vanhaan asuntoon Nellan kanssa.
Paluu sarjaan, Evan katoaminen ja suhde Juttaan
Lasse palasi sarjaan elokuussa 2019 Evan katoamisen takia. Lasse tuli hoitamaan myös Sievisten perheen asioita. Hän uskoi Aaro Vaalanteen kaapanneen Evan ja tämän syntymättömän lapsen, muttei kuitenkaan onnistunut löytämään Evaa. Lasse ihastui baarissa tapaamaansa Jutta Laitelaan, joka oli kuitenkin Lassen parhaan ystävän Ismon entinen naisystävä. Lasse ja Jutta ajautuivat suutelemaan useampaan otteeseen, myös sen jälkeen kun Jutta oli palannut yhteen Ismon kanssa. Kalle Laitela todisti Jutan ja Lassen suudelmaa, ja hän kiristi nämä olemaan hiljaa Kallen juomisesta. Kalle päätti kuitenkin hakea apua juomiseensa leikattuaan Victoria Saaren humalassa.
Ismon ja Jutan hääpäivänä Lasse päätyi sänkyyn Jutan kanssa. Myöhemmin totuus paljastui Ismolle Aaron ja Dahlian kihlajaisissa, kun hän kuuli Jutan ja Lassen keskustelun. Ismo ja Lasse ajautuivat tappeluun, jonka seurauksena molemmat miehet putosivat alas kartanon parvekkeelta. Ismon jalka murtui, mutta Lasse makasi viikkoja koomassa kunnes Aaron munuainen siirrettiin hänelle. Lasse ei riemastunut tästä, varsinkaan sen jälkeen kun selvisi että Lasse oli ollut koko ajan oikeassa: Aaro oli kaapannut Evan ja tämän Nadja-tyttären äitinsä Annin mökille. Lasse oli jopa uhannut tappaa Aaron, mutta Jirin naisystävä ja Aaron tytär Linda Eerikäinen uhkasi häntä aseella joten Lasse ei ehtinyt tekemään mitään.
Aiheesta muualla
Tegelaskujud sarjas "Varjatud elud"
Triatsolaami
Triatsolaami (kauppanimi Halcion ) on lyhytvaikutteinen bentsodiatsepiini, jota käytetään lyhytaikaisesti univaikeuksien hoitoon. Vaikuttava aine, triatsolaami, on nk. triatsolobentsodiatsepiini, muista bentsodiatsepiiniryhmän kemiallisen rakenteensa suhteen poikkeava yhdiste (sen sukulaisaine on rauhoittavana lääkkeenä käytetty alpratsolaami). Muiden bentsodiatsepiinien tapaan riippuvuuden riski, vaikkakin vähäisempi, on olemassa etenkin jos lääkettä käytetään yhtäjaksoisesti. Lisäksi useista muista bentsodiatsepiineistä poiketen, triatsolaamin vaikutus voi muuttua esimerkiksi tiettyjen antibioottien kanssa. Tästä syystä valmistajan mukaan on aina lääkärin määrätessä jotakin toista lääkettä, kerrottava triatsolaamin mahdollisesta käytöstä.
Triatsolaamin myynti kiellettiin väliaikaisesti Suomessa 2. lokakuuta 1991. Sosiaali- ja terveyshallitus perusteli kieltoa Dumozolamin, Halcionin ja Triazonin sisältämän triatsolaamin haitallisilla psyykkisillä sivuvaikutuksilla. Uudessa Lääkintöhallituksen seuraajassa Sosiaali- ja terveyshallituksessa toimittiin heti, kun Isossa-Britanniassa oli pitkään tutkittu näitä unilääkkeitä ja päätetty kieltää ne lukuisten haittojen (muistin heikentymistä, sekavuutta ja levottomuutta) vuoksi. Muita maita, joissa kielto otettiin voimaan samaan aikaan, olivat Hollanti, Norja, Bermuda ja Jamaika. Kiellon astuessa voimaan Halcion oli Suomen yleisin unilääke. Se kuitenkin palasi apteekkeihin tammikuussa 1993, mutta sitä saa myydä vain 10 kappaletta kerrallaan. Halcionin tilalle ehdotettiin tuolloin seuraavia lääkkeitä: tsopikloni, hydroksitsiini, tematsepaami ja oksatsepaami.
Elokuvavuosi 1938
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1938 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Reumatologia
Reumatologia eli reumatautioppi on tuki- ja liikuntaelinten, sidekudoksen ja siihen rajoittuvien pehmytosakudosten toimintaa ja sairauksia tutkiva lääketieteen ala. Tavallisimpia reumasairauksia ovat tulehdukset ja kulumat nivelissä ja selkärangassa, aineenvaihduntaongelmat tuki- ja liikuntaelimissä ja tulehdussairaudet lihaksissa, luustossa, verisuonissa ja elinten sidekudoksissa.
New Era Part 3: The Apocalypse
New Era Part 3: The Apocalypse on Derdian-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2010.
Dark Angel (yhtye)
Dark Angel oli yhdysvaltalainen thrash metal-yhtye. Yhtye perustettiin Los Angelesissa ja sen ensimmäinen demo ilmestyi vuonna 1983. Yhtye hajosi 1990-luvun alussa, mutta se perustettiin uudelleen vuonna 2002 ja se hajosi taas vuonna 2005. Vuonna 2003 Dark Angel teki nauhoituksia täyspitkää levyä varten tauon jälkeen, mutta laulaja Ron Rinehartin vammauduttua vakavasti levyn lauluja ei saatu nauhoitettua, eikä levyäkään siten ole julkaistu. Ainoa kyseisistä sessioista julkaistu kappale on Metallica-cover Creeping Death, joka ilmestyi sekä itsenäisenä singlenä että Metallica-tribuutilla Metallic Attack - The Ultimate Tribute.
Yhtyeen jäsenistä on rumpali Gene Hoglan miltei ainoa, jonka muusikonura on jatkunut aktiivisena näihin päiviin asti. Yhtyeen kitaristi Jim Durkinin kerrottiin kuolleen 58-vuotiaana 10. maaliskuuta 2023.
Diskografia
Studioalbumit
Kokoelma-albumit
Demot
Singlet
Videot
Lähteet
Dark Angel
Elokuvavuosi 1937
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1937 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Thaimaan historia
Nykyisen Thaimaan valtion alue on ollut thai-kansan asuinalueena parin tuhannen vuoden ajan. Thait alkoivat siirtyä alueelle noin 800-luvulla eaa. 1200-luvulla syntyi Sukhothain kuningaskunta, jota pidetään ensimmäisenä thai-kansan kuningaskuntana. Sukhothain aikana kehitettiin thain kielen kirjoitusjärjestelmä.
Sukhothain valtakunnan valtapiste alkoi siirtyä Ayutthayaan 1300-luvulla ja se menetti valta-asemansa nykyisen Thaimaan alueella Ayutthayan kuningaskunnalle. Ayutthayan kukoistusta kesti 400 vuotta. Valtakunta laajeni nykyisen Laosin ja Kambodžan alueille ja maa kehittyi aasialaiseksi suurvaltioksi. Ayutthayan aikana nykyisen Thaimaan alueelle saapuivat myös eurooppalaiset, jotka alkoivat käyttää maasta nimeä Siam. Eurooppalaiset kauppiaat kuvasivat Ayutthayaa yhtä mahtavaksi kaupungiksi kuin Lontoo. Ayutthaya kävi olemassaolonsa aikana lukuisia sotia burmalaisia vastaan. Vuonna 1769 burmalaiset hyökkäsivät Ayutthayaan ja kaupunki hävitettiin perusteellisesti.
Ayutthayan hävityksen jälkeen maan uudeksi yhdistäjäksi nousi kuningas Taksin, joka perusti uuden valtakeskuksen Chao Phraya -joen varrelle. Hänen valtakaudellaan Siam onnistui taas saavuttamaan valta-aseman alueella. Taksin kuitenkin sortui tyrannimaisiin otteisiin ja hänet syrjäytettiin valtaistuimelta vuonna 1782 ja valtaistuimelle nousi kuningas Rama I, maan nykyisen Chakri-dynastian ensimmäinen kuningas. Hän teki Bangkokista maan pääkaupungin.
Maassa luovuttiin absoluuttisesta monarkiasta vuoden 1932 sotilasvallankaappauksen jälkeen ja maan nimi muutettiin sen jälkimainingeissa Thaimaaksi. 1930-luvun jälkeen maassa on nähty lukuisia sotilasvallankaappauksia. Maan lukuisat sotilasvallankaappaukset ovat hidastaneet Thaimaan demokratiakehitystä, mutta antikommunistisena maana Thaimaa sai kylmän sodan aikana Yhdysvaltojen tuen, mikä vauhditti maan talouskasvua ja nousua Aasian kehittyneiden maiden joukkoon.
Alueen esihistoria
Koillis-Thaimaan Udon Thanin provinssin alueella sijaitsevasta Ban Chiangin kylästä tehtiin merkittävä arkeologinen löytö 1960-luvulla. Alueelta löytyi vanhoja keramiikka- pronssi- ja rautaesineitä, joista vanhimpien on todettu olevan peräisin 3000-luvulta eaa. Löydöt ovat todiste paikallisesta pronssikulttuurista ja pronssin valmistuksen on päätelty alkaneen Thaimaan pohjoisosassa viimeistään noin 1500 eaa. Metallinvalmistusta harjoittavien yhteisöjen kehittyminen on todennäköisesti perustunut Kiinan suunnalta levinneeseen tietoon, mutta on myös esitetty että pronssintekotaito on kehittynyt itsenäisesti Kaakkois-Aasiassa. Alueelta tehdyt hautalöydöt ovat myös todistaneet että Ban Chiangin varhaiskulttuurissa harjoitettiin riisinviljelyä ja karjataloutta. Maanviljelystä ja karjataloudesta kertovat myös eri puolilta Thaimaata löydetyt kalliomaalaukset, joista varhaisimpien on ajoitettu olevan peräisin 3000 luvulta eaa.
Ban Chiangin muinaiskulttuurin ja alueen nykyisen väestön välillä ei ole todettu olevan yhteyttä. Yleisen katsomuksen mukaan thai-kansat ovat lähtöisin nykyisen Lounais-Kiinan Yunnanin alueelta. Ennen thaiden saapumista alueella oli malaiji-, mon- ja khmer-sivilisaatioita. Tai-kieliä puhuneet kansat alkoivat syrjäyttää nykyisen Thaimaan alueelta austronesialaisten kielten puhujia noin vuodesta 600 eaa.
Mon- ja khmer-kuningaskunnat
Kaakkois-Aasian varhaisin tunnettu valtiomuotoinen hallintorakenne syntyi nykyisen Kambodžan ja Vietnamin alueille. Kiinalaisissa lähteissä valtio tunnettiin nimellä Fu-Nan. Funanin kuningaskunta nousi merkittäväksi ajanlaskun alun ensimmäisellä vuosisadalla. Funanin menestys perustui siihen että maa kävi kauppaa intialaisten, persialaisten ja kiinalaisten kanssa. Funan kävi jatkuvasti sotia ja se alisti valtaansa uusia vasallivaltioita. Laajimmillaan Funanin vaikutusalue ulottui etelässä syvälle Malakan niemimaalle ja lännessä nykyisen Myanmarin eteläosiin asti. Funan alkoi menettää merkitystään alueen kaupallisena keskuksena, kun 350-luvulle tultaessa kiinalaiset ja intialaiset kauppiaat valitsivat satamapaikakseen yhä useammin nykyisen Indonesian alueen läpi kulkeneen merireitin.
Funanin heikentymisen myötä aiemmin sen vallan alla ollut Chenla sulautti Funanin kuningaskunnan itseensä 600-luvulla. Chenla oli ensimmäinen khmervaltakunta ja se sijaitsi pääosin nykyisen Kambodžan alueella. Sen vaikutuspiiriin kuului myös osa nykyisestä Thaimaasta.
pienoiskuva|Dvaravatin kuningaskunnan ajalla, vuonna 755 rakennettu [[Wat Cham Devin temppeli Lamphunin kaupungin lähellä. ]] Khmerien sukulaiskansa mon-kansa kasvatti vaikutusvaltaansa nykyisen Thaimaan alueella 500-luvulla Funanin kuningaskunnan rappion myötä, ja alueelle syntyi mon-kansan hallitsemia kuningaskuntia. Chao Phraya -joen varrelle, syntyi Dvaravatin kuningaskunta. Sen keskus sijaitsi nykyisen Nakhon Pathomin alueella. Dvaravatista pohjoiseen syntyi Haripunjayan kuningaskunta, jonka keskus sijaitsi nykyisen Lamphunin alueella Pohjois-Thaimaassa. Nykyisen Myanmarin puolelle syntyi Sudhammavati, jonka keskuksena pidetään Thatonin kaupunkia, monesti kuningaskuntaa kutsutaan sen keskuksen mukaisella nimellä Thatonin kuningaskunnaksi. Nämä kolme kuningaskuntaa muodostivat Ramannadesan, eli monien maan.
Mon-kansan kulttuuri levittäytyi laajalle nykyisen Thaimaan aluetta ja moneilla oli ratkaiseva rooli theravada-buddhalaisuuden leviämiselle Kaakkois-Aasiaan. Monien kulttuuri kukoisti noin tuhat vuotta suuressa osassa nykyistä Thaimaata ja mon-kulttuurin erilaiset taiteen muodot ovat jättäneen jälkensä Kaakkois-Aasian kulttuuriin.
Huolimatta kulttuurisesta valta-asemastaan mon-kansa eli khmerien ja burmalaisten puristuksessa. Monien asuinalueen itäpuolella sijainneen Chenlan heikennyttytyä alueelle syntyi khmerläinen Angkorin valtakunta. Monit joutuivat useasti naapuriensa kukistamaksi ja 900-luvulla Dvaravati joutui Khmerien valtakunnan alaisuuteen. Dvaravatin rippeistä muodostui Lavon kuningaskunta, kun valtakunnan keskus siirtyi nykyisen Lopburin alueelle. Läntiset mon-alueet joutuivat burmalaisten valtaan, kun Paganin kuningaskunta valloitti Thatonin vuonna 1057. 1100 luvulta lähtien monien asuinalueelle levittäytyivät myös pohjoisen suunnalta tulleet thait.
Thaimaan nykyisen alueen eteläiset osat Malakan niemimaalla elivät erillään pohjoisen tapahtumista. 600-luvulla sumatralainen Srivijayan kuningaskunta, joka hallitsi Sumatran ja Malakan niemimaan välissä olevan Malakansalmen kaupankäyntiä. Srivijaya oli ensimmäinen merkittävä malaijien imperiumi. Srivijaya kävi kauppaa intialaisten, kiinalaisten ja persialaisten kanssa. Kauppiaiden mukana eteläisen Thaimaan alueelle levisi intialaisen kulttuurin vaikutteita. Surat Thanin provinssin alueella sijaitseva Chaiya oli Srivijayan aikana vilkas satamapaikka. Alueelta on tehty mahajana-buddhalaisuuteen viittaavia löydöksiä, joka oli keskeinen osa Srivijayan kulttuuria.
Lanna
Lannan kuningaskunta sijaitsi nykyisen Pohjois-Thaimaan alueella tuhannen vuoden ajan. Lannan aikakausi jakaantuu eri aikakausiin, kuningaskunta syntyi vuonna 750 ja kuningaskuntaa hallitsivat alun perin monit, aina 1300-luvulle asti. 1200-luvun lopulla tai-kansat alkoivat asuttaa aluetta ja valtasivat alueen mon-kansalta. pienoiskuva|vasen|Kaakkois-Aasia 1300-luvulla. Punaisella [[Khmerien valtakunta, vaaleansinisellä Lavon kuningaskunta, oranssilla, Sukhothain kuningaskunta, keltaisella Champa, sinisellä Đại Việt ja violetilla Lanna.]] Tai-kansojen muuttoaaltoa vauhditti Kublai-kaanin johtaman Mongolivaltakunnan valloitettua eteläisen Kiinan alueella sijainneen Nanzhaon. Tait pakenivat mongolien hyökkäyksiä, mikä vauhditti etelään vaeltavien tai-kansojen perustamien uusien valtiorakenteiden syntyä. Khmerien ja monien valta alueella heikkeni sitä mukaa, kun tait muuttivat alueelle. Massamuutto johti siihen että tai-kansat saavuttivat johtavan aseman keskisen Thaimaan alueella.
Lanna pysyi pitkään itsenäisenä ja se onnistui torjumaan kiinalaisten invaasiot, sekä eteläisen Ayutthayan laajentumispyrkimykset. Lanna pysyi aina 1800-luvulle asti erillään muusta Thaimaasta.
Mira-tähti
alt=Mira sykkii|pienoiskuva|250x250px|Mira-tyypin tähdet ovat sykkiviä punaisia jättiläistähtiä. thumb|right|250px|Omikron "Mira" Ceti. thumb|right|250px|Mira-tyyppisen R Andromeadae-tähden valokäyrä. thumb|right|khi Cygnin kirkkaus, lämpötila, säde ja säteilyntuotto vaihtelevat tähden sykkimisen tahdissa.
Thaimaan historia
Sukhothai
Sukhothain kuuluisin kuningas oli hänen poikansa Ramkhamhaeng, hän peri valtaistuimen vuonna 1279. Ramkamhaengia pidetään nykyisen Thaimaan perustajana ja maan isänä. Ramkamhaengin aikana Sukhothai laajensi vaikutusvaltaansa nykyisen Thaimaan alueella voittoisan tai-armeijan valloitusretkillä saavuttamien voittojen ansiosta. Ramkamhaengin valloitusretkien päätteeksi Sukhothain vaikutuspiiri ulottui idässä Mekong-joelle, lännessä burman rajavuorille ja etelässä Malakan niemimaan Nakhon Si Thammaratiin asti. Sukhothain vaikutuspiiri ulottui näin ollen suunnilleen Thaimaan nykyisille rajoille. Pohjoisempana sijainneen Lannan tai-valtion kuninkaan Mangrain kanssa Ramkamhaeng solmi hyökkäämättömyyssopimuksen. Sopimukseen liittyi myös kolmas tai-valtio Phayao. Toisinaan tämä sopimus tulkitaan myös valtioliitoksi.
Mira-tähti
Mira-tähti on punertava, pitkäjaksoisesti sykkivä jättiläistähti. Tähden sykkiminen aiheuttaa jaksollisia kirkkauden muutoksia. Mira-tähdet ovat hyvin punaisia, spektriluokkiin M, C tai S kuuluvia tähtiä. Mira-tähdillä on ympärillään pöly- ja kaasuvaippa. Mira-tähtien perustyyppi on Omikron Ceti eli Mira.
Thaimaan historia
Sukhothai
Ramkamhaeng oli paitsi menestyksekäs sotapäällikkö, hän oli myös taitava valtionpäämies. Hän hallitsi maata feodalismin kaltaisesti, jolloin valloitettujen alueiden paikallisista ylimyksistä tuli Sukhothain vasalleja. Ramkamhaeng solmi diplomaattisuhteet kiinalaisten kanssa ja tunnusti kiinan keisarin nimellisen ylivallan. Ramkamhaeng teki buddhalaisuudesta valtionuskonnon ja hänen ansiokseen lasketaan thain kielen kirjoitusjärjestelmän synty. 1280-1290-luvuilta peräisin oleva piirtokirjoitus, jossa ylistetään olojen vakautta, kansan hyvinvointia ja elinkeinonharjoittamisen vapautta, on ensimmäinen tunnettu thaikielinen dokumentti. Kaiverruksen aitoudesta on kuitenkin esitetty epäilyksiä joidenkin historioitsijoiden kesken, sillä kieli muistuttaa paljon nykythaita. Kivipaasi jossa kaiverrus oli, löytyi vuonna 1833.
Sukhothain valta nykyisen Thaimaan alueella kesti satakunta vuotta. Ramkamhaengin kuoltua vuonna 1298 tai-kuningaskunnan valtapiste alkoi vähitellen siirtyä Ayutthayaan. Sukhothain heikennyttyä Ayutthaya kasvatti valtapiiriään ja lopulta asetti Sukhothain valtaistuimelle vasallikuninkaan 1351. Sukhothain viimeisen kuninkaan Thammaracha IV:n kuoltua 1448 Sukhothai menetti itsenäisyytensä viimeisetkin rippeet.
Kuningaskunnan synty ja laajentuminen
Ayutthayan kuningaskunta oli Sukhothaista erkaantunut vasallivaltio, jonka pääkaupunki oli Ayutthaya Chao Phraya -joen saarella. Ayutthayan perustaja oli maan ensimmäinen kuningas Ramathibodi I, vuonna 1350. Hän oli syntyisin varakkaasta kiinalaisesta kauppiassuvusta, ja hän kasvatti valtaansa diplomatian ja naimakauppojen avulla. Ayutthaya laajensi valtaansa myös sodilla, ja Ramathibodin hallintokaudella valtakunta vakiinnutti itsenäisyytensä Angkorista. Huolimatta sodista khmerejä vastaan, Ayutthaya sai paljon kulttuurisia vaikutteita Khmervaltakunnasta; siinä missä Sukhothain hallitsija oli maanläheinen, Ayutthayyaa hallittiin jumalkuninkaana, jota kuolevaisten ei sopinut edes katsoa. Uskonnoltaan Ayutthayan yhteiskunta oli theravada-buddhalainen, joka oli omaksuttu Sukhothain aikakaudella. Ramathibodi myös kokosi dharmasastran, lakikokoelman, jossa vanhat hindukirjoitukset yhdistettiin thailakeihin.
Ayutthayan ja Khmervaltakunnan välillä vallitsi jatkuva sotatila aina Ayutthayan syntymisestä lähtien. Kuningas Borommaracha II:n valtakauden aikana Ayutthaya valloitti Khmervaltakunnan pääkaupungin Angkorin vuonna 1431. Ayutthayan tai-armeija tuhosi Angkorin ja Khmervaltakunnan kuningas katsoi parhaaksi siirtää valtakunnan pääkaupungin kauemmas itään Ayutthayasta. Khmer-kuninkaiden hylättyä Angkorin jäljelle jäi nykyinen temppelialue Angkor Wat.
Siinä missä Sukhothain valtakunta sulatui Ayutthayan kuningaskuntaan, Ayutthaya ei onnistunut valloittamaan pohjoisempana sijainnutta tai-valtiota Lannaa. Kuningas Trailok, joka hallitsi maata vuosina 1448-1488, oli yksi Ayutthayan merkittävimmistä kuninkaista. Hän siirsi pääkaupungin 25 vuodeksi Phitsanulokiin vahvistaakseen sotilaallista voimaansa Lannaa vastaan. Tai-valtioiden välillä vallitsi jatkuva keskinäinen sotatila Trailokin valtakaudella, kun Ayutthaya pyrki laajentamaan vaikutusvaltaansa Lannan kustannuksella. Ayutthaya ei kuitenkaan koskaan kyennyt valloittamaan pohjoisempaa tai-valtiota. Lannan ohella toinenkin tai-valtakunta, nykyisen Laosin alueella sijainnut Lan Xang, säilyi itsenäisenä Ayutthayan valta-asemasta huolimatta.
Kuningas Trailokin ansioksi katsotaan sakdina-järjestelmän kehittäminen, joka oli feodaalinen hallintojärjestelmä. Siinä jokaisella henkilöllä oli yhteiskunnassa selkeä asema, pohjalla olevista orjista ylimpänä olevaan kuninkaaseen. Trailokin hallintojärjestelmässä Ayutthayan hallitsemat alueet jaettiin provinsseihin, joissa jokaisessa oli oma kuvernöörinsä.
Eurooppalaisten saapuminen
pienoiskuva|[[Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian ajalta oleva maalaus Ayutthayasta.]] pienoiskuva|Ayutthaya ja Kaakkois-Aasia 1600-luvulla. Trailokin jälkeen kuninkaaksi nousi hänen poikansa Ramadhipati II, joka joutui ensimmäisenä kuninkaana tekemisiin eurooppalaisten kanssa. Vuonna 1511 portugalilainen Afonso de Albuquerque lähetti Ayutthayaan ensimmäisen lähetystön. Nämä olivat luultavasti ensimmäiset maassa käyneet eurooppalaiset. Portugali oli aiemmin samana vuonna valloittanut Malakan. Burmalaiset muodostivat kuitenkin suuremman uhan Ayutthayalle kuin eurooppalaiset. Burmalaiset hyökkäsivat Ayutthayaan vuonna 1569 ja pitivät valtakuntaa hallussaan 15 vuoden ajan, ennen kuin Ayutthaya onnistui ajamaan burmalaiset pois.
Portugalilaiset solmivat Ayutthayan kuninkaan kanssa sopimuksen, joka oikeutti portugalilaisia asumaan ja käymään kauppaa Ayutthayan alueella. Portugalilaiset pitivät Ayutthayaa yhtenä Aasian mahtavimmista valtioista. Ayutthayan pääkaupunki oli Aasian vauraimpia ja se kävi yhä enemmän kauppaa kiinalaisten kanssa.
1500-1600 -lukujen vaihteessa nykyisen Thaimaan alueelle saapuivat myös hollantilaiset ja espanjalaiset, sekä hieman myöhemmin brittiläiset ja ranskalaiset. Ayutthayan kuningas Naresuan solmi kauppasopimuksen Espanjan ja kanssa vuonna 1598 ja hänen seuraajansa Ekathotsarot Hollannin kanssa. Vuonna 1612 kauppaoikeus myönnettiin myös briteille. Ayutthaya solmi diplomaattisuhteita eurooppalaisiin ja lähetti omat diplomaattinsa Haagin ja Pariisiin. Pitämällä suhteita yllä kaikkiin eurooppalaisiin, Ayutthaya pystyi varmistamaan että yksikään eurooppalainen siirtomaavalta ei saanut liiallista vaikutusta Ayutthayan alueella. 1600-luvulle tultaessa eurooppalaiset käyttivät Ayutthayasta nimeä Siam.
Ayutthayasta kasvoi kansainvälinen kauppakeskus, jonne saapui eurooppalaisten lisäksi myös aasialaisia kauppiaita. Burmalaisten vuoden 1569 maahantunkeutumisesta ja sen aiheuttamista tuhoista huolimatta Ayutthayan väkiluvun arvioidaan olevan tänä aikakautena noin 100 000 henkeä, ja eurooppalaiset arvioivat sen olevan yhtä suuri kaupunki kuin Lontoo. Kaupungin suuri koko johtui paitsi Chao Phraya joen hedelmällisestä maastosta, joka tuotti paljon riisiylijäämää, myös siitä että thai-kuninkaat halusivat ympäröidä itsensä alamaisilla sotilas- ja statustarkoituksen vuoksi.
Ayutthaya pystyi säilyttämään valta-asemansa alueella burmalaisiin ja khmervaltakuntaan nähden. Ayutthayan puolustusta burmalaisia ja khmerejä vastaan vahvistettiin 1590-luvulla, ja Ayutthayan pohjoiset tai-naapurit Lanna ja Lan Xang kärsivät burmalaisten hyökkäyksistä Ayutthayaa enemmän. Ulkoiset uhat kuitenkin piinasivat Ayutthayaa vielä 1600-luvulla. Khmerit saivat merkittävän sotavoiton Ayutthaysta vuonna 1622 ja Ayutthayan tappiot olivat 4000-5000 miestä. Myös Ayutthayan eteläinen Patanin vasallivaltio onnistui lyömään siamilaiset vuonna 1634. Suurimman uhan muodostivat kuitenkin edelleen burmalaiset, joita vastaan puhkesi jälleen sotia 1660-luvulla. Ayutthaya ja Lanna liittoutuivat burmalaisia vastaan, mutta huolimatta eurooppalaisilta saaduista musketeista ja tykeistä, burmalaiset saivat haltuunsa Chiang Main kaupungin. Burmalaiset estivät Ayutthayan vaikutuspiirin leviämisen pohjoiseen, mutta siamilaiset onnistuivat valloittamaan Malakan niemimaalla sijainneet Kedahin ja Songkhlan kuningas Prasat Thongin valtakaudella 1630-1656.
pienoiskuva|Siamin valtuuskunta Ranskan hovin vieraina [[Ludvig XIV:n hallituskaudella 1686]] Ayutthayan 1600-luvulla hallinneista kuninkaista kuuluisin on kuningas Narai, joka oli kuninkaansa vuosina 1656-1688. Hänen valtakautenaan siamilaiset alkoivat menettää itsemääräämisoikeuttaan eurooppalaisille, vaikka Narai onnistui valtakaudellaan peluuttamaan eurooppalaisia toisiaan vastaan. Tällaisten olosuhteiden vallitessa kreikkalainen seikkailija Konstantin Phaulkon, joka saapui Ayutthayaan 1675, nousi kuningas Narain tärkeimmäksi neuvonantajaksi. Vuonna 1664 hollantilaiset taivuttelivat Ayutthayan kuninkaan myöntämään maalle väkipakolla paremmat kauppaoikeudet. Phaulkon pyysi ranskalaista apua Ayutthayaan, ja ranskalaiset rakensivat maahan linnoituksia ja myös uuden palatsin Lopburiin, joka on jäänyt kuningas Narain muistomerkiksi. Phaulkon juonitteli ranskalaisten tuella myös englantilaisia vastaan, tarkoituksena oli myös käännyttää Ayutthayan väestö katolilaisuuteen jesuiittojen tuella. Ranskan kuningas Ludvig XIV allekirjoitti sopimuksen, jonka mukaan ranskalaiset saivat lisää toimintavapauksia Ayutthayassa.
Valtakunnan tuho
Siamilaiset ylimykset eivät katsoneet hyvällä ulkomaalaisten kasvavaa vaikutusvaltaa maan hovissa. Kruununperimysjärjestys Ayutthayan monarkiassa oli luonteeltaan epävarma, sillä kruunua ei perinyt kuninkaan poika vaan veli, mikä mahdollisti erilaiset hovijuonittelut. Siamilaiset kapinoivat ylimykset kannattivat kuninkaaksi Narain kasvattiveljeä Phetrachaa. Kapinaan osallistui tuhansia aseistettuja siamilaisia, ja kapinan tarkoitus oli lopettaa eurooppalaisten vaikutus maan hovissa. Kuningas Narai sairastui ja kuoli vuonna 1688. Hänen sairastuttuaan Phaulkon ja useat eurooppalaiset lähetyssaarnaajat pidätettiin ja teloitettiin.
Kuningas Phetracha löi siaminlahdelle saapuneet ranskalaisjoukot ja ranskalaiset vetäytyivät Ayutthayasta. Ayutthayassa alkoi poliittisen vakauden, mutta myös eristäytymisen kausi, kun eurooppalaisten nousevaa mahtia pelänneet siamilaiset sulkivat ulkomaalaisilta ovensa. 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa valtakunta toipui perimyskiistan ja kansainvälisen kaupan hiipumisen aiheuttamasta sekasorrosta. Maa ei pitänyt 150-vuoteen minkäänlaisia yhteyksiä länsimaihin. Kristinusko käytännössä kiellettiin ja buddhalaisuus elpyi erityisesti kuningas Borommakotin vuonna 1733 alkaneella hallintakaudella.
Ayutthaya kärsi 1700-luvulla yhä enemmän burmalaisten hyökkäyksistä. Burmalaiset piirittivät kaupungin vuonna 1765 ja kahden vuoden piirityksen jälkeen vuonna 1767 burmalaiset hyökkäsivät Ayutthayaan ja hävittivät kaupungin. Väestö surmattiin tai vangittiin ja omaisuus ryöstettiin. 400 vuotta kukoistaneesta Ayutthayasta jäivät jäljelle vain rauniot.
Thonburin kuningaskunta
Ayutthayan tuhosta selviytyneet thait yhdisti karismaattinen sotilasjohtaja Taksin. Hän oli kiinalaisen kauppiaan ja thai äidin poika. Hän onnistui joukkoineen pakenemaan burmalaisten hävitystä, ja hän perusti uuden tukikohdan Chao Phraya -joen suulle Thonburiin, nykyisen Bangkokin kupeeseen. Thonburissa asui runsaasti kiinalaisia kauppiaita, ja Taksinin arvellaan valinneen Thonburin tukikohdakseen juuri sen takia.
Taksin julisti itsensä kuninkaaksi vuonna 1768 ja aloitti uuden kuningaskunnan rakentamisen. Ensitöikseen hän puhdisti buddhalaismunkkikuntaa mahdollisista kapinallisista ja lähetti tämän jälkeen kenraali Chakrin johtaman armeijan alistamaan entiset Ayutthayan vasallivaltiot uudelleen. Chakrin johtamat sotajoukot ajoivat burmalaiset pois Lannan kuningaskunnasta, jolloin Chiang Mai palasi Siamin alaisuuteen. Myös nykyisen Koillis-Thaimaan alueella sijainneet lao-ruhtinaskunnat ja khmerien kuningaskunnan reuna-alueet pakotettiin Thonburin alaisuuteen. Etelässä Nakhon Si Thammarat ja Songhla palasivat takaisin vasalliasemaan. Taksin laajensi aggressiivisesti Thonburin valtakuntaa, joka kasvoi Ayutthayaakin laajemmalle alueelle. Taksinin aikana nykyinen Thaimaa alkoi hahmottua nykyisille rajoilleen.
Taksinin väitetään tulleen mieleltään sairaaksi. Hän vakuuttui vallassaoloaikanaan omasta jumaluudestaan, mikä oli vastoin thai-kuninkuuden perinteitä. Hän muuttui vainoharhaiseksi ja näki kaikkialla salaliittoja. Tyrannimaiseksi muuttunut kuningas ruoskitutti ja tuomitsi pakkotyöhön noin 500 munkkia, jotka eivät suostuneet tunnustamaan Taksinia yliluonnolliseksi.
Lopulta kenraali Chakrin valtaistuimelle tukenut ryhmittymä sai tarpeekseen ja kuningas Taksin vangittiin ja surmattiin. Chakri kruunattiin uudeksi kuninkaaksi vuonna 1782. Hän hallitsi maata nimellä Rama I. Näin sai myös alkunsa nykyisin vallassa oleva Chakri-dynastia.
Chakri-dynastian alku
Kuningas Rama I oli myös kiinalaista sukua äitinsä puoilelta. Hänen perintönsä on merkittävä nykyisessä Thaimaassa, sillä hän siirsi maan pääkaupungin Thonburista joen vastakkaiselle rannalle, perustaen Bangkokin kaupungin. Tuolloin paikalla oli vaatimaton kiinalaisten kalastajien asuttama pikkukylä.
Bangkok kasvoi nopeasti kiinalaisten suosimaksi uudeksi kauppakeskukseksi, mikä perustui siihen että jokialangoilta saatiin kaksi riisisatoa vuodessa, ja riisistä tuli merkittävä vientituote Kiinan kaupassa. Myös sotilaallisen laajentumisen strategia jatkui, sillä eteläinen Patani palautettiin siamilaisten alaisuuteen vuonna 1791. Nakhon Si Thammaratin ja Songhlan annettiin johtaa maan eteläosaa ja pohjoisessa Chiang Main annettiin hallinnoida pohjoisosaa. Vasallivaltioasemaan joutuivat myös koillisen lao-valtiot, Malakan niemimaan sulttaanikunnat ja Kambodža. Maat olivat käytännöllisesti katsoen itsenäisiä, kunhan ne tunnustivat Siamin ylivaltiuden.
Rama I vaali myös Ayutthayan perintöä. Hän eristi Chao Phraya -joesta Rattanakosinin tekosaaren, jolle rakennettiin kuninkaan palatsi Ayutthayan mukaan. Pääkaupunki Bangkokiin siirrettiin merkittävät kansallisaarteet, jotka ovat edelleen nähtävissä Wat Phra Keon temppelissä. Myös Ayutthayan taideperintöä elvytettiin, maan kansalliseepoksesta Ramakienistä kirjoitettiin uusi versio, jolla korvattiin vanhat käsikirjoitukset jotka tuhoutuivat Ayutthayan mukana.
Rama I:n kuollessa vuonna 1809 valtaistuimelle nousi hänen poikansa Rama II, jonka seuraaja taas oli tämän poika Rama III vuonna 1824. Rama II:n ja Rama III:n kaudella maan taloudellisia uudistuksia jatkettiin. Kansainvälinen kauppa alkoi kukoistaa uudestaan, kun maan eliitti ryhtyi taas käymään kauppaa kiinalaisten kanssa. Myös eurooppalaisiin siirtomaavaltoihin alettiin suhtautua joustavammin. Tämä olikin järkevää, sillä mikäli eurooppalaisten toimia olisi rajoitettu, Siam olisi voinut jäädä eurooppalaisten imperialistien alaisuuteen. Siam oli Kaakkois-Aasian maiden joukossa ainutlaatuinen, sillä se oli ainoa jota eurooppalaisten kolonialismi ei hallinnut.
Erityisen tyytymättömiä tilanteeseen olivat britit, jotka halusivat laajentaa Intian kauppaa Malakan niemimaan länsipuolella sijaitsevan Penangin kautta. Britit valloittivat siivun burmalaisten hallitsemista alueista ja kuningas Rama III päätti tämän johdosta sallia Englannin Itä-Intian kauppakomppanialle vapaammat kauppaoikeudet. Se että Siam ei koskaan joutunut siirtomaahallinnon alaisuuteen johtui paitsi hyvästä diplomatiasta ja siirtomaavalloille tehdystä myönnytyksistä, myös siitä että Siam sijaitsi Ranskan ja Britannian siirtomaiden välissä maantieteellisenä puskurivaltiona.
Mongkut ja Bowringin sopimus
Chakri-dynastian merkittävin kuningas oli Mongkut, joka hallitsi Siamia vuosina 1851–1868. Mongkut oli edeltäjänsä Rama III:n tapaan Rama II:n poika. Mongkut oli kruununperimysjärjestyksessä ennen Rama III:ta, vaikka Rama III oli vanhempi kuin Mongkut, tämän äiti oli kuningatar mutta Rama III:n äiti oli kuninkaan jalkavaimo. Mongkut oli kuitenkin vetäytynyt vain hieman ennen isänsä kuolemaa munkkiluostariin ja Rama III kruunattiin kuninkaaksi vuonna 1824. Mongkut jäi olosuhteiden pakosta luostariin isänsä kuoleman jälkeen, ja hän eli luostarissa kaikkiaan 27 vuotta.
Kuningas Rama III kieltäytyi solmimasta uutta kauppasopimusta brittiläisten kanssa, ja kun Sarawakin rajah ja brittiläinen lähettiläs sir James Brooke kuvasi Mongkutin oppineisuutta, britit näkivät hänessä ratkaisun jolla Siamin kauppaa voitiin kehittää, ja britit alkoivat tukea Mongkutia valtaistuimelle. Rama III:n kuoltua Mongkut astui valtaistuimelle hänen jälkeensä. Mongkut tunnettiin hallitsijana myös nimellä Rama IV.
Mongkut joutui valtaan noustuaan selvittelemään Siamin suhteita siirtomaavaltoihin. Elettiin aikakautta, jolloin britit hallitsivat Burmaa ja Malakan niemimaata, Ranska Indokiinaa ja Hollanti Hollannin Itä-Intiaa, nykyistä Indonesian saaristoa. Mongkut oli vakuuttunut siitä että Siamin suhteiden siirtomaavaltoihin tuli säilyä hyvänä, jotta maa pystyi säilyttämään itsenäisyytensä. Vuonna 1855 Mongkut solmi Bowringin sopimuksen britanniaa edustaneen Hongkongin kuvernöörin John Bowringin kanssa. Sopimuksen mukaan valtion monopolit poistettiin, riisikauppa vapautettiin ja Britannialle annettiin vapaus nimittää maahan konsuli. Britit saivat omistaa Siamissa maata ja he voivat hyödyntää luonnonvaroja, ilman että he olivat siamilaisten lain piirissä. Sopimus oli Siamille epäedullinen, mutta maa sai pitää itsenäisyytensä, jonka myös kuningatar Viktoria vahvisti vuonna 1856.
Mongkut solmi brittiläisten ylivallalta suojautuakseen samankaltaisen sopimuksen myös Ranskan kanssa vuonna 1856. Myöhemmin Siam solmi samantapaiset kauppasopimukset muidenkin länsivaltojan kanssa. Tasapainoillessaan länsivaltojen välissä, hän onnistui säilyttämään maan itsenäisenä. Maa joutui luopumaan joistakin reuna-alueistaan. Vuonna 1867 maa solmi Ranskan kanssa sopimuksen Kambodžan protektoraattiasemasta, ja samalla Siam luopui Taksinin valtakaudella valloitetuista Bat Dâmbângin ja Siem Réabin maakunnista. Etelässä Siam luopui aiemmin kontrolloimistaan Kelantanin ja Terengganun sulttaanikunnista.
Chulalongkorn ja uudistusten aika
pienoiskuva|right|Kuningas [[Chulalongkorn]] Mongkutin kuoltua malariaan vuonna 1868, hänen poikansa Chulalongkorn kruunattiin kuninkaaksi. Chulalongkorn lakkautti orjuuden ja perinteisen käytännön, että kaikkien oli ryömittävä kuninkaan edessä. Hän toteutti uudistuksia, jotka vähensivät maan yläluokan valtaa. Maan valtakeskuksen Bangkokin valtaa vahvistettiin ja aiemmin itsenäisesti toimineet ruhtinaskunnat alistettiin täydellisesti Bangkokin alaisuuteen.
Chulalongkorn noudatti samaa politiikkaa siirtomaavaltojen kanssa kuin hänen isänsäkin. Ulkovaltoja peluutettiin toisiaan vastaan, jolloin vältyttiin alistumasta yhden valtion edessä. Britannian kanssa välit olivat läheisemmät kuin Ranskan, sillä siamilaiset katsoivat että Ranska oli heikompi valtio ja sen koettiin muodostavan suuren uhan Siamin itsenäisyydelle. Chulalongkornin hallintokaudella Siam menetti kuitenkin lopullisesti Kambodžan ja Laosin alueiden hallinnan Ranskalle ja Malakan niemimaan pohjoisimpien malaijivaltioiden hallinnan Britannialle, lukuun ottamatta Pattania.
Chulalongkornin aikana alkoivat myös ensimmäiset vaatimukset maan demokratisoimisesta. Kuningas oli kuitenkin sitä mieltä että maa ei ole valmis, sillä hallintotehtäviin ei ole saatavissa sopivia koulutettuja henkilöitä. Chulalongkorn kannusti avoimesti ihmisiä kouluttautumaan ja koulujen perustamisen lisäksi hän kannusti ihmisiä lähtemään Eurooppaan opiskelemaan.
Euroopassa opiskeli myös Chulalongkornin poika ja seuraava kuningas Vajiravudh, hallitsijanimeltään Rama VI. Hän seurasi isäänsä valtaistuimelle tämän kuoltua vuonna 1910. Rama IV:n jälkeen nousi kuninkaaksi hänen veljensä Prajadiphok, joka hallitsi nimellä Rama VII. Chulalongkornin seuraajat eivät olleet yhtä taitavia taltuttamaan maan sisäistä tyytymättömyyttä kuninkaan itsevaltiutta kohtaan. Perinteistä kuninkaanvaltaa yritettiin tukea thai-nationalismin aatteella, johon liittyi myös muukalaisvastaisuutta kiinalaisväestöä kohtaan. Vuonna 1910 lähes kymmenen prosenttia maan väestöstä oli kiinalaisia. Tämä herätti pelkoa kiinalaisväestössä ja muodostui salaseuroja, sillä kiinalaisten järjestöt kiellettiin.
Rama VI pyrki edistämään Siamin kansainvälistä merkitystä ja maa oli ensimmäisessä maailmansodassa brittiläisten rinnalla sodassa Saksan keisarikuntaa vastaan. Tämä kuului kuitenkin myös siamilaiseen strategiaan, sillä maa oli Versailles’n rauhansopimuksen jälkeen perustamassa Kansainliittoa. Siam pyrki näin muuttamaan länsivaltojen kanssa solmimiaan epätasa-arvoisia sopimuksia.
Perustuslaillinen monarkia
pienoiskuva|Kuningas [[Prajadhipok allekirjoitti Thaimaan perustuslain vuonna 1932, jolloin absoluuttisesta monarkiasta luovuttiin.]] Wall Streetin pörssiromahdusta seurannut suuri lama laukaisi suuret muutospaineet itsevaltaista monarkiaa vastaan. Riisin vientihinta laski, mikä vaikutti Siamin talouteen tuhoisasti.
Noin sadan henkilön ryhmä perusti Khana Ratsadon kansanpuolueen. Puolueeseen kuului sotilas- ja siviilivirkahallinnon jäseniä, jotka eivät olleet kuninkaallista syntyperää. Monet heistä olivat opiskelleet Ranskassa, jossa he olivat saaneet vaikutteita tasavaltalaisista ajatuksista. Ryhmä suoritti verettömän vallankaappauksen kesäkuussa vuonna 1932, ja he pakottivat kuninkaan luopumaan absoluuttisesta monarkiasta ja maa siirtyi perustuslaillisen monarkian aikaan. Kuninkaan rinnalle perustettiin kansallisneuvosto, jonka oli määrä hallita maata yhdessä vallassa olevan monarkin kanssa.
Kansanpuolueen rivit rakoilivat kuitenkin heti vallankaappauksen jälkeen. Sen siviilijohtaja Pridi Phanomyong puolsi maaomaisuuksian kansallistamista ja hänen suunnitelmansa mukaan kaikki kansalaiset olisivat valtion palveluksessa. Pridin aatteita pidettiin kommunistisina ja hänet ajettiin maanpakoon Ranskaan. Vain vuoden päästä suoritettiin uusi vallankaappaus, jonka toteuttivat vain sotilaat. Sen myötä maan pääministeriksi nousi Phahon. Maahan luotiin perustuslaki, jonka tavoitteena oli siirtyä asteittain parlamentarismiin. Myös Pridin sallittiin palata maahan vuonna 1934 ja hänestä tuli Phahonin hallituksen sisäministeri.
Vuonna 1933 kuninkaan serkku, prinssi Boworadet johti vastavallankaappausta. Hän syytti hallitusta kuninkaan halventamisesta ja kommunismista. Vastavallankumous kukistettiin nopeasti Phibunin johdolla, ja hän kasvatti samalla asemaansa maan johdossa.
Kuningas Rama VII katsoi tapahtumia sivusta ja hän sai kansanvallasta ja eri tahojen valtataisteluista tarpeekseen. Hän luopui kruunusta vuonna 1935 ja lähti Englantiin, eikä palannut enää koskaan. Hänen seuraajakseen kruunattiin hänen veljenpoikansa, vasta 10-vuotias Ananda Mahidol. Nuori kuningas kävi kuitenkin vielä koulua Sveitsissä ja hänen tehtäviään hoiti kaksi sijaishallitsijaa. Kuningas Rama VIII palasi kotimaahansa vuonna 1945, jolloin hän alkoi hoitaa virkaansa. pienoiskuva|Kenraali [[Phibun]] Phibun valittiin maan pääministeriksi vuonna 1938 virasta väistyvän Phahonin tilalle. Valtataistelua käytiin erityisesti Phibunin ja Pridin välillä. Phibun aloitti aggressiivisen thai-nationalistisen politiikan. Hän oli sekä pääministeri että armeijan johtaja. Maan nimi muutettiin Thaimaaksi vuonna 1939, jolla korostettiin sitä että maa oli thai-kansan maa. Politiikka oli avoimen muukalaisvastaista ja eurooppalaisten ja kiinalaisten toimintaa rajoitettiin. Phibun pidätytti poliittisia vastustajiaan, osa heistä oli kuningasperheen jäseniä. Maan kuningas menetti Phibunin kaudella merkityksensä.
Lahti Scala
thumb|[[Scania L94-alustalle valmistettuja Scaloja Helsingin Rautatientorilla]] thumb|[[Helsingin Bussiliikenne|Helsingin Bussiliikenteen Lahti Scala Scanian uudella KUB-sarjan alustalla Helsingin Itäkeskuksessa ]] thumb|[[Tampereen Kaupunkiliikenne|Tampereen Kaupunkiliikenteen Lahti Scala telibussi Keskustorilla.]] Lahti Scala on Lahden Autokorin vuosina 2001–2013 valmistama matalalattiainen kaupunkibussikori. Sitä rakennettiin yksinomaan Scanian alustoille koko sen elinkaaren ajan, yhtä poikkeusta lukuun ottamatta:. Scalan nimi on lyhenne sanoista ’Scania’ ja ’Lahden Autokori’.
Thaimaan historia
Toinen maailmansota
Japani hyökkäsi Pearl Harboriin Yhdysvaltojen laivastotukikohtaan 7. joukukuuta 1941, mikä käynnisti toiseen maailmansotaan kuuluneen Tyynenmeren sodan. Päivää myöhemmin Japani nousi maihin Thaimaan eteläosissa. Thaimaan armeija teki vastarintaa tietämättä että Bangkok oli jo antautunut japanilaisille. Japanin invaasion jälkeen Phibun solmi sotilasliiton Keisarillisen Japanin armeijan kanssa. Tuen vastalahjaksi Japani lupasi palauttaa Thaimaalle maan siirtomaille menettämät maat Ranskan Indokiinasta ja Malaijasta. Phibun toivoi pystyvänsä palauttamaan Japanin tuella suur-Thaimaan.
Lahti Scala
Historia
Vuonna 1992 Lahden Autokori lanseerasi Scalan edeltäjän, Lahti 402:n. Se oli Suomen ensimmäisiä matalalattiabussimalleja, mutta sitä valmistettiin myös puolimatalana ja Suomen oloissa harvinaisesti myös täysmatalana. Lahti 402 -koria tehtiin aluksi vain Scanian alustalle, mutta Volvon saatua oman matalalattia-auton alustansa tuotantovalmiiksi mallia sai vuodesta 1994 myös Volvon päälle rakennettuna. Lisäksi yksi auto tehtiin Mercedes-Benzin alustalle. Lahti 402 -linja-autoja valmistui yhdeksän vuoden aikana vajaat 250.
Scalan suunnitteli helsinkiläinen muotoilutoimisto Creadesign Oy. Bussi on helposti tunnistettavissa keulassa olevasta hymystään ja pyöreistä muodoistaan. Scalaa valmistettiin Villähteen tehtaalla Nastolassa, kokonaan omalla tuotantolinjallaan.
Thaimaan historia
Toinen maailmansota
Japanilaismiehitys aiheutti myös vastarintaa Thaimaassa. Miehityksen jatkuessa japanilaiset toimivat maassa liittolaisten sijaan kuin valloittajat. Maan talous kärsi ja Bangkok kärsi liittoutuneiden pommituksista. Yleinen mielipide alkoi kääntyä Phibunia vastaan. Pridi perusti seri Thai -liikkeen, (Vapaa Thai) liittoutuneiden tuella. Sodan loppuun mennessä liikkeessä oli mukana jo 50 000 aseistettua japanilaisvaltaa vastustavaa thaita.
Lahti Scala
Historia
Ensimmäinen Scala (HelB 114) valmistettiin Scanian N94UB 4x2 -alustalle ja se luovutettiin HKL-Bussiliikenteelle elokuussa 2001. Lahden Autokori halusi muuttaa kaupunkibussien konseptia ja siirtyä avorahastukseen. Niinpä kaksi proto-Scalaa ovat kokonaan matalalattiaisia ja ovitettu HKL:n erikoisluvalla 1+2+2. Tarkoitus oli, että keski- ja takaovesta voisivat kaikki tietenkin poistua ja matkakortin käyttäjät myös nousta sisään. Etuovesta olisivat nousseet sisään vain kertalipun ostajat. Kortinlukijat asennettiin alun perin kaikille oville ja avorahastusta kokeiltiinkin Helsingin sisäisellä linjalla 91. Avorahastusta ei kuitenkaan enää kokeilun jälkeen jatkettu sen epäonnistuttua. Pian proto-Scalojen jälkeen siirryttiin valmistamaan Scalaa Scanian L94UB-alustalle. Scania L94UB -alusta Lahti Scalan korilla osoittautuikin pian menestyksekkääksi. Kyseistä yhdistelmää hankittiin paljon pääkaupunkiseudulle ja myös muihin kaupunkeihin. Kokomatalat Scalat jäivät kuitenkin kahteen, sillä myöhemmin Scaloista valmistettiin etumatalia. Ne ovat siis kokonaan matalia keskiovelle asti ja sen jälkeen on kaksi porrasta. Scalasta tehdään sekä kaksiakselisia että teliversioita.