cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikkel Hansen
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Hansenin edustama Tanska oli seitsemäs, Lontoon kesäolympialaisissa 2012 kuudes ja vuoden 2010 EM-kilpailuissa viides. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Hansen saavutti Tanskan joukkueen mukana hopeaa. Lisäksi Hansen voitti kisojen maalikuninkuuden 68 maalillaan. Hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen vasemmaksi takarakentajaksi. Serbian EM-kilpailuissa 2012 Tanska voitti Euroopan mestaruuden, ja Hansen valittiin turnauksen parhaaksi vasemmaksi takarakentajaksi. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Tanska ja Hansen saavuttivat jälleen hopeaa, ja Hansen valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
DVD+RW
DVD+RW on uudelleenkirjoitettava DVD-formaatti. Formaatti on kehitetty DVD+RW Alliancea varten. Levylle mahtuu dataa 4,377 gibitavua eli 4,7 gigatavua.
Formaatista on pyritty tekemään myös kaksikerroksinen versio, DVD+RW DL. Näille levyille on ilmestynyt useita eri valmistajia markkinoilla (Maxell).
DVD+RW -levyä löytyy useimmiten 1-2 ja 3-4 speed (nopeusarvoilla), ne kertovat datan tallennusnopeuden levylle. Kotikäytössä suosituin formaatti on 2-4 speed.
Porossalmen kalliomaalaus
Porossalmen kalliomaalaus (myös Hepokallio) sijaitsee Saimaalla Porossalmella Savonlinnassa Etelä-Savossa. Kuviottomana sitä pidetään epävarmana kalliomaalauksena. Kohteen löysi Risto Kupiainen vuonna 1993 Hannu Poutiaisen ja Martti Koposen kanssa tekemällään kalliomaalausten etsintäretkellä.
Kallio ja sen sijainti
Saimaan Pihlajaveden Porossalmen etelärannan tuntumassa sijaitsee Pellossalon saari, jonka pohjoispäässä noin 180 metriä Porossalmen sillalta on maalauskallio. Pystysuorassa kallioseinämässä on havaittu punaväriä 2−3 metrin korkeudella maanpinnasta ja 6−7 metriä vedenpinnasta.
Maalaus
Punavärijälkiä on havaittavissa 0,5×0,5 metrin alalla. Punaväri muodostaa epäselviä muotoja, mutta tunnistettavia kuvioita ei ole. Museoviraston sivuilla mainitaan hirveä muistuttava kuvio, mutta yksimielisyyttä tästä ei liene. Kuvioiden havainnointia haittaa runsas jäkäläkasvusto. Kallion sijainti, yleisvaikutelma ja korkeus vedenpinnasta tukisivat muuten maalauksen statusta.
Alexander Edler
Alexander Edler (s. 21. huhtikuuta 1986 Östersund, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL:ssä Los Angeles Kingsia. Vancouver Canucks varasi puolustajana pelaavan Edlerin vuoden 2004 NHL:n varaustilaisuudessa kolmannella kierroksella varausvuorolla 91. Ennen NHL-uraa Edler pelasi Ruotsin kolmannella sarjatasolla Jämtlandin joukkueessa, Elitserienin MODO Hockeyn junioreissa sekä WHL:n Kelowna Rocketsissa.
Ruotsi
Edler oli varausvuonnaan tuntemattomuus suurelle yleisölle eivätkä kykyjenetsijät ennustaneet hänelle lainkaan varausta NHL:ään. Vancouver Canucks kuitenkin kiinnitti huomiota nuoreen ruotsalaiseen saatuaan suositukset joukkueen Ruotsin kykyjenetsijä Thomas Gradinilta, joka oli nähnyt Edlerin pelaavan Ruotsin kolmannen sarjatason Jämtlandissa. Vaikka Gradin piti Ruotsin kolmatta sarjatasoa huonotasoisena, hän oli vakuuttunut Edlerin kyvyistä ja rohkaisi Vancouveria varaamaan hänet. Vancouver vaihtoi oman vuoden 2005 kolmannen kierroksen varausvuoronsa Dallas Starsin vastaavaan varaukseen vuonna 2004 kun tuli tietoon että myös Detroit Red Wings oli kiinnostunut Edlerin varaamisesta.
Ennen siirtoa NHL:ään Edler pelasi vielä vuoden MODO Hockeyn junioreissa alle 20-vuotiaiden joukkueessa.
Pohjois-Amerikka
Edler osallistui vuonna 2005 Vancouverin farmijoukkue Manitoba Moosen harjoitusleirille, jonka jälkeen siirtyi WHL:n Kelowna Rocketsiin, jossa pelasi yhden kauden junioriliigassa. Vuonna 2006 Vancouverin harjoitusleirin jälkeen Edler siirtyi pelaamaan AHL:n Manitobaan kaudeksi 2006–2007. Edler sai kutsun NHL:ään kuitenkin jo 3. marraskuuta 2006 paikkaamaan Sami Salon loukkaantumista. Hän teki NHL-debyyttinsä seuraavana päivänä Colorado Avalanchea vastaan. Kausi oli onnistunut Edlerille sillä hän pääsi pelaamaan 22 NHL-ottelua ja valittiin Manitobassa joukkueen kauden tulokkaaksi.
Kaudella 2007–2008 Edler valittiin NHL:n nuorten pelaajien All-Stars-otteluun jossa hän mittautti kovimman lyöntilaukauksen lauottuaan tutkaan 99,3 mailia tunnissa. Kausi oli myös virallisesti Edlerin tulokaskausi vaikka edellisellä kaudella hän oli pelannut 22 ottelua Vancouverin puolustuksen loukkaantumisten vuoksi. Edler teki tulokaskaudellaan tehopisteet 8+12=20.
Kauden jälkeen Edler solmi Vancouverin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen, arvoltaan 13 miljoonaa dollaria.
Heinäkuussa 2021 Edler teki vapaana agenttina Los Angeles Kingsin kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Maajoukkueessa
Edler on voittanut Ruotsin maajoukkueessa olympiahopeaa 2014 ja MM-kultaa 2013 ja 2017. Hän sai vuoden 2013 MM-kisoissa polvitaklauksesta pelikiellon, joka ulottui kahteen otteluun myös Sotšin talviolympialaisissa.
Itäkeskuksen peruskoulu
pienoiskuva|Itäkeskuksen peruskoulu Olavinlinnantien suunnastaItäkeskuksen peruskoulu on Helsingissä sijaitseva yhtenäinen peruskoulu, jossa on luokat 1–9. Oppilaita koulussa on noin 460 ja rehtorina toimii Jutta-Riina Karhunen. Koulu sijaitsee nimestään huolimatta Myllypurossa, noin puoli kilometriä Itiksen kauppakeskuksesta pohjoiseen. Koulu toimii lähikouluna Puotinharjun lapsille ja on itäisen Helsingin kielikoulu. Vaikka koulu onkin virallisesti Myllypurossa, se ei palvele lähikouluna Myllypurossa asuvia. Koulussa voi lukea ensimmäisenä vieraana kielenä englantia, kiinaa, ranskaa tai saksaa. Luokkien 3–9 painotuksena on vieraiden kielten oppiminen ja eri maiden kulttuureihin tutustuminen. Ranskaa ja saksaa A-kielenä opiskelemaan pyrkiville järjestetään soveltuvuuskoe 2. luokan keväällä.
Historia
Nykyinen Itäkeskuksen peruskoulu on jatkoa Puotinharjun peruskoululle (aik. kansa- ja kansalaiskoulu) ja Itäkeskuksen peruskoululle (aik. Puotinharjun yhteiskoulu). Koulu toimii Puotinharjun koulun rakennuksissa, jotka on piirtänyt arkkitehti Kari Virta. Koulurakennukset otettiin käyttöön 1969 ja saneerattiin täysin vuosien 2004-2008 aikana Antti Luutosen toimiessa arkkitehtina.
Vuoteen 1992 asti Puotinharjun koulussa Olavinlinnanpolulla opiskelivat lähialueen lapset ja nuoret. Itäkeskuksen koulun puolella Kajaaninlinnantiellä toimi "kielikoulu", johon oppilaat tulivat kolmannelle luokalle eri puolilta kaupunkia. Kouluun pääsi soveltuvuuskokeen perusteella. A-kielenä kaikki opiskelivat ranskaa, saksaa tai venäjää joka vuosi kolme tuntia viikossa. Samalla lailla toimii nykyään Etelä-Haagassa sijaitseva Helsingin Suomalainen Yhteiskoulu. Moni jatkoi opiskelua samassa rakennuksessa Itäkeskuksen lukiossa.
Tommi Nieminen
Tommi Nieminen on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Helsingin Sanomien kirjeenvaihtajana Delhissä vuosina 2010–2011 ja kirjoitti asemamaastaan kirjan Vastaus on Intia. Nieminen julkaisi yhdessä Laura Halmisen kanssa jutun ”Uusnatsien sisäpiirissä” vuonna 2015. Tutkivan journalismin yhdistys myönsi jutulle seuraavana vuonna Lumilapio-palkinnon. Nieminen toimii Helsingin Sanomien Feature-toimituksessa.
Mangrovemesikko
Mangrovemesikko (Ramsayornis modestus) on Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
KNM Freia (1828)
Valmistus
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 1. Se laskettiin vesille 25. elokuuta 1828 telakan ensimmäisenä aluksena. Valmistuskustannukset olivat 718 116 Norjan kruunua.
Mangrovemesikko
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan mangrovemesikko on 11–12 cm. Selästään mangrovemesikko on ruskea ja päässä on silmän alapuolella vaalea ohut viiru. Lajin vatsa on vaalea ja siinä on heikosti erottuvia ruskeita raitoja. Pitkä ja hieman kaareva nokka on vaaleanpunertava.
Bo Stenström
Bo Rafael Stenström (10. joulukuuta 1945 Snappertuna – 13. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Mangrovemesikko
Levinneisyys ja elinympäristö
Mangrovemesikoita elää Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Mangrovemesikko on hyvin riippuvainen elinympäristöistä, joilla kasvaa Melaleuca-suvun puita. Lintua tavataan soilla ja mangrovemetsissä sekä joenrantojen läheisyyden kasvillisuudessa. Toisinaan lajia tavataan kuivempien laaksojen pensaikoissa ja avoimilla alueilla.
Pesiminen
thumb|left|250px|Mangrovemesikon pesä Mangrovemesikon pesimäkausi alkaa elokuussa. Pesä on roikkuva ja se rakennetaan Melaleuca-suvun puiden kuoresta. Kuoren palat sidotaan yhteen hämähäkinseitin avulla. Naaras munii kaksi tai kolme munaa.
Bo Stenström
Stenström oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti, joksi hän valmistui vuonna 1969. Hän toimi vuosina 1971–1972 kansanopiston rehtorina Paraisilla. Stenström työskenteli suurimman osan toimittajanurastaan Åbo Underrättelser -lehdessä. Hän aloitti lehden toimittajana vuonna 1972, siirtyi sen toimitussihteeriksi vuonna 1975 ja aloitti sen päätoimittajana vuonna 1978. Vuonna 1987 hän siirtyi Åbo Underrättelseristä Hufvudstadsbladetiin, jossa hän toimi aluksi apulaispäätoimittajana. Marraskuussa 1991 hänet valittiin Hufvudstadsbladetin vastaavaksi päätoimittajaksi, kun silloinen päätoimittaja Håkan Hellberg oli jäämässä eläkkeelle, ja hän aloitti tehtävässä maaliskuussa 1992. Stenström toimi Hufvudstadsbladetin vastaavana päätoimittajana runsaan kolmen vuoden ajan, kuolemaansa asti. Stenström osallistui monen kirjan tekoon. Näitä olivat muun muassa Jan-Magnus Janssonin elämäkerta Jan-Magnus Jansson – ett multiporträtt (1989) ja ''Att välja väg. Finlands roll i Europa'' (1991). Vuonna 1979 julkaistiin pakinakokoelma Treskalldigt, johon oli koottu hänen, Ralf Norrmanin ja Olle Springin kirjoituksia. Stenström käytti pakinoitsijana nimimerkkiä Sofflockes.
Stenström palkittiin toimittajantyöstään muun muassa Svenska kulturfondenin kulttuuripalkinnolla vuonna 1981 ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla vuonna 1984.
Bo Stenström kuoli heinäkuussa 1995, 49-vuotiaana, sairauskohtaukseen.
Reijo Paananen
pienoiskuva|Reijo Paananen 2021 Arvamusfestivalissa Reijo Paananen (s. 9. toukokuuta 1964 Jyväskylä) on SDP:n entinen puoluesihteeri. Hänet valittiin Mikael Jungnerin seuraajaksi SDP:n puoluekokouksessa toukokuussa 2012. Vuoden 2014 puoluekokouksessa hänet valittiin jatkamaan tehtävässä ilman vastaehdokkaita. Nykyisin Paananen työskentelee Pohjoismaiden Teollisuustyöntekijät -yhdistyksen (Industrianställda i Norden, Nordic IN) pääsihteerinä Tukholmassa.
Paananen työskenteli vuosina 1988–1997 ja 2006–2012 useissa tehtävissä SAK:ssa. Hän toimi SDP:n vt. tiedotussihteerinä 2003–2006 ja vaalipäälikkönä vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa. Vuosina 1997–1999 Paananen oli Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän aluepolitiikan ja tietoyhteiskuntatyön erityisavustajana ja vuosina 1999–2000 SDP:n valtuuskunnan pääsihteerinä ja tiedottajana europarlamentissa. Vuosina 2000–2002 Paananen oli Eurooppalainen Suomi ry:n toiminnanjohtaja. Hän oli ehdolla vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa, muttei tullut valituksi 1 442 äänellä.
Paananen on avoimesti kertonut olevansa homoseksuaali. Hän on elänyt vuodesta 2006 saakka avoliitossa thaimaalaisen vaatesuunnittelijan Piyapong "Bee" Kerdmohin kanssa, ja he avioituivat heinäkuussa 2020. Aiemmin hän oli 17 vuotta naimisissa poikansa äidin kanssa.
Wipeout Suomi
Wipeout Suomi on suomalainen versio yhdysvaltalaisesta Wipeout-televisiosarjasta. Ohjelma kuvattiin Argentiinassa helmikuussa 2013, ja se esitettiin televisiossa kevään aikana Fox-kanavalla. Ohjelman tuotti Endemol.
Ohjelma alkoi Foxilla 31. maaliskuuta 2013, ja sen juontajana toimi Anna Easteden. Ohjelmaan haki 3 000 kilpailijaa, joista valittiin mukaan 20 kilpailijaa.
Wipeout Suomi tehtiin neljän maan yhteistuotantona (Suomi, Venäjä, Ukraina, Kazakstan), ja se esitettiin näissä maissa kevään 2013 aikana. Kilpailijoita oli mukana jokaisesta osallistujamaasta, joilla kullakin oli oma juontaja. Kilpailu oli suunniteltu siten, että kaikki maat pysyvät kisassa mukana finaaliin saakka.
Ohjelmaa esitettiin Kazakstanissa nimellä Ekstremalyi, Ukrainassa nimellä Zamotšeni ja Venäjällä nimellä Navylet.
Searchlight Pictures
thumb|Searchlight Pictures -logo Searchlight Pictures (tunnettu aiemmin nimellä Fox Searchlight Pictures) on vuonna 1994 perustettu yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, joka oli ennen osa Fox Entertainment Groupia on nykyään yksi Walt Disney Studiosin tytäryhtiöistä ja suuremman 20th Century Studiosin (entinen 20th Century Fox) sisaryhtiö. Se keskittyy independent-elokuvien ja brittiläisten elokuvien sekä draamakomedioiden, kauhugenren ja ei-englanninkielisten elokuvien levittämiseen Yhdysvalloissa. 17. tammikuuta 2020 Disney uudelleenbrändäsi yhtiön uudelle nimelle: Searchlight Pictures, jotta sitä ei sekoitettaisi Fox Corporationin ja sen tytäryhtiöiden kanssa.
Searchlight Picturesin menestyneitä elokuvia ovat muun muassa Slummien miljonääri, 12 Years a Slave, Housut pois!, Sideways, Little Miss Sunshine, Juno, Black Swan, 127 tuntia, The Tree of Life, The Descendants ja Beasts of the Southern Wild.
Wayfarer
Wayfarer on purjejolla, jonka on suunnitellut Ian Proctor vuonna 1957 Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sitä on valmistettu yli 10 000 kappaletta sekä puuvanerista että lasikuidusta. Wayfarer on ehkä kuuluisin retkijollista, koska sillä on tehty monia pitkiä purjehduksia, joista tunnetuin lienee Frank Dyen matka Skotlannista Islantiin. Sen vakaus on tehnyt siitä maailmalla suositun perhepurjehdus- ja opetuskäytössä, mutta kilpatoiminta on myös hyvin aktiivista, onhan se yksityyppivene. Wayfarer on Kansainvälisen Purjehtijaliiton, ISAF:n, hyväksymä purjeveneluokka.
Britteinsaarten lisäksi Wayfarer-luokka on suosittu Alankomaissa, Tanskassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Tanskan lisäksi muissa pohjoismaissa se on jostain syystä jäänyt harvinaisemmaksi. Kanadassa valmistetaan Wayfarer-kloonia, nimeltään CL-16, joka on joitain pieniä yksityiskohtia lukuun ottamatta identtinen alkuperäisen kanssa.
Vaikka vene on purjejollaksi suuri, se on kuitenkin riittävän lyhyt ja kevyt hinattavaksi jarruttoman trailerin päällä tavallisella henkilöautolla ja säilytettäväksi keskiverrossa autotallissa. Ehkäpä nämä ominaisuudet osaltaan ovat tehneet siitä suositun purjejollan. Wayfarerissa on nostoköli ja -peräsin, mikä mahdollistaa rantautumisen hyvinkin mataliin paikkoihin ja helpon kuljettamisen trailerilla. Kilpamiehistön koko on kaksi, mutta veneeseen mahtuu neljä aikuista tehtäessä päiväpurjehduksia.
Sitten alkuvuosiensa Wayfarer on nähnyt monta sukupolvea. Mark 1 oli näistä ensimmäinen ja valmistettu puuvanerista. Viimeisin Mark 4 on tehty ensisijaisesti kilpapurjehtijoiden ehdoilla, ja sitä saa vain lasikuituisena. 1980-luvun lopulla valmistettiin puuvanerista erikoiserä Mark 1 -veneitä kilpakäyttöön.
Thomas Ziegler
Thomas Ziegler (s., Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi Sveitsin pääsarjassa Nationalliga A:ssa 14 kauden aikana yhteensä 505 runkosarjapeliä ja 130 pudotuspeliä ja edusti Sveitsiä seitsemästi maailmanmestaruuskilpailuissa ja kerran talviolympialaisissa. Hän voitti kolmasti Sveitsin-mestaruuden.
Ura
Ziegler edusti vuosina 1995–1998 Grasshopper-Club Zürichiä, jossa hän pelasi juniorijääkiekon lisäksi Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä. Vuosina 1998–2000 hän pelasi kolmessa eri sveitsiläisseurassa. Keväällä 2000 hän pelasi Sveitsin maajoukkueessa maailmanmestaruuskilpailuissa. Tampa Bay Lightning varasi hänet kesällä 2000 NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 263.
Ziegler pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2000, 2001, 2002, 2004, 2005, 2008 ja 2009. Vuonna 2006 hän edusti Sveitsiä Torinon talviolympialaisissa.
Nan Bostick
Nan Bostick (2. maaliskuuta 1943 – 26. maaliskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen ragtime-pianisti, säveltäjä, kirjailija ja historioitsija. Kirjailijana ja historioitsijana hän oli erikoistunut varsinkin ragtime-musiikin naispuolisten vaikuttajien historian tutkimukseen.
Elämä ja ura
Nan Bostick asui viimeiset vuotensa Menlo Parkissa, Kaliforniassa. Elämäntyönsä hän teki musiikinopettajana. Hän sovelsi erityistä pienille lapsille (vastasyntyneistä nelivuotiaisiin) tarkoitettua musiikkikasvatusmenetelmää. Bostick jäi opettajantoimestaan eläkkeelle 2008. Jäätyään eläkkeelle hän omistautui kokonaan pianonsoitolle ja ragtime-musiikin historian tutkimukselle.
Pääasiallisesti Nan Bostick tunnetaan pianistina ja säveltäjänä. Hän soitti mm. historiallista ragtime-musiikkia ja on tehnyt joitakin levytyksiä. Hän myös sävelsi kappaleita. Dokumentaristi Ken Burns on sisällyttänyt joitakin valikoituja näytteitä Bostickin ensimmäisen cd-julkaisun kappaleista vuonna 2004 julkaistuun dokumenttiinsa Unforgivable Blackness: The Rise and Fall of Jack Johnson.
Ragtime-musiikki
Eric Marchesen mukaan Nan Bostick kiinnostui ragtime-musiikista vasta kypsällä iällä, kun sai selville, että hänen isoäitinsä vanhempi veli oli ollut tunnettu ragtimen pioneereihin kuulunut säveltäjä Charles N. Daniels. Daniels oli kuollut tammikuussa 1943 eli ennen Bostickin syntymää. Nan perehtyi ajan myötä syvällisesti ragtime-musiikkiin sekä isoenonsa sävellyksiin, joita hän sittemmin säännöllisesti esitti. Aktiivivuosinaan hän esiintyi sivutoimisesti siviilityönsä (musiikinopettaja) ohella.
Ragtime-musiikin alalla Bostick oli ansioitunut laajemminkin. Hän oli eräs keskeisiä henkilöitä, jotka järjestivät Yhdysvaltain länsirannikon ragtime-musiikin festivaalin (West Coast Ragtime Festival). Festivaali pidetään vuosittain marraskuussa. Bostick oli eläessään säännöllinen vieras myös useissa muissa ragtime-musiikin tapahtumissa ympäri Yhdysvaltoja. Näistä voidaan mainita mm. Scott Joplinin ja "Blind" Boonen muistoa vaalivat musiikkitapahtumat, Lake Superiorin ja Randallin ragtime-festivaalit, Indianapolisin klassisen ragtime-musiikin festivaali sekä Ragtime Street Fair-tapahtuma Greenfield Villagen alueella Dearbornissa, Michiganissa. Hän esitti tapahtumissa mm. isoenonsa Charles Danielsin säveltämää musiikkia. Bostickilla oli tapana alustaa musiikkiesityksiään lisäämällä niihin pieni historiallinen johdanto (hän esimerkiksi valotti esittämänsä kappaleen taustaa). Esiintymisten lisäksi hän organisoi vuosien varrella useita omia ragtime-aiheisia seminaareja.
Kun Detroitin kaupunki täytti 300 vuotta vuonna 2001, kaupungin hallinto sponsoroi Bostickin esiintymään ja luennoimaan 300-vuotisjuhlatapahtumassa.
Sävellyksiä
Bostick sävelsi vuosikymmenten aikana joitakin musiikkikappaleita.
Perhe
Nan Bostick oli tunnetun säveltäjä ja musiikkikustantaja Charles N. Danielsin sisaren lapsenlapsi. Nanin isoäiti oli Danielsin ainoa aikuisikään selvinnyt sisar Elizabeth Daniels (s. elokuussa 1884). Bostick on kirjoittanut isoenostaan elämäkertateoksen.
Bostick oli naimisissa ja hänellä oli ainakin yksi poika (Will Hawkins).
Levytyksiä
Musiikillisen uransa aikana Nan Bostick julkaisi kolme albumia, joista kaksi hän teki yhdessä Tom Brierin kanssa. Osan kappaleista hän soitti duettona Brierin kanssa. Levytykset sisältävät pääasiassa ragtime-musiikkia 1890-luvulta nykypäivään. Levyillä on myös Bostickin ja Brierin säveltämiä kappaleita.
Laura Badea
Laura Gabriela Badea (nyk. Badea-Cârlescu, 26. maaliskuuta 1970 Bukarest) on romanialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti vuoden 1996 olympialaisista, missä hän kuului myös hopeaa voittaneeseen Romanian florettijoukkueeseen. Badea on 168 cm pitkä ja edustaa Steaua Bucureşti -seuraa.
Meta Torvalds
Elin Margareta ”Meta” Torvalds (o.s. Gyllenberg, 14. tammikuuta 1922 Mustasaari – 10. helmikuuta 2012 Turku) oli suomalainen toimittaja.
Torvalds aloitti vuonna 1946 Österbottningenin toimittajana, josta hän siirtyi vuonna 1948 Åbo Underrättelseriin. Hän työskenteli Åbo Underrättelserissä lähes 40 vuoden ajan, vuoteen 1985, ja toimi vuosina 1971–1977 lehden vastaavana päätoimittajana. Hän käsitteli pääkirjoituksissaan usein kirkollisia kysymyksiä ja oli naispappeuden vahva puolestapuhuja. Torvalds palkittiinkin toimittajantyöstään muun muassa kirkon tiedonvälityspalkinnolla vuonna 1983. Hänet myös vihittiin Åbo Akademin kunniatohtoriksi vuonna 2002.
Torvalds oli tekemässä kirjoja Frisk sydväst : med åboländsk ungdom genom 60 år (1957), Lämlar (1998), joka on Åbo Underrättelserin 175-vuotishistoriikki, ja Åboarna, hemstadsbok om det svenska Åbo (2002).
Meta Torvalds oli naimisissa kirjailija Ole Torvaldsin kanssa vuodesta 1948. Hänellä oli kaksi tytärtä.
Torvalds kuoli Turussa lyhyen sairastelun jälkeen 10. helmikuuta 2012.
Iso Venesjärvi
Iso Venesjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Jylhänkylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso Venesjärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 2,6 kilometriä, leveys 650 metriä ja sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Se sijaitsee tasaisesta maastosta 10–15 metriä kohoavan harjanteen länsipuolella. Siihen laskevat ympäröivien metsien suo-ojat ja Iso-Valkiaisen laskuoja. Järven pohjoispäähän laskee Venesjoen ja Hakoluoman yhteinen jokiuoma, joka on Vähä-Valkiaisen, Vähä Venesjärven, Vähä Pelijärven, Iso Pelijärven, Iso Kivijärven ja Hakojärven laskujoki. Rantaviivan pituus on 6,6 kilometriä. Ranta on pääasiassa metsämaata, jossa on metsäsuon saarekkeita. Järven länsirannat ovat monin paikoin ruohottuneita ja soistuneet umpeen niin, että eräät asukkaat ovat ruopanneet rantaan ulottuvia kaivantoja. Järven lähiympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja rannoille on rakennettu lähes 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet vajaan kilometrin päässä kulkevalta valtatieltä 3.
Luonto
Iso Venesjärvi on runsashumuksinen, ruskeavetinen ja hapan metsäjärvi. Järven vedenlaatua tutkittiin kolamsti vuosina 1975–1992. Veden väriluku oli tuolloin 250–440 Pt/l, sameus 0,85–1,35, happipitoisuus 0,10–7,60 mg/l eli hapen kylläisyysasteena 1–54 %. Veden ravinnepitoisuudet olivat kokonaistyppenä 610–680 µg/l ja kokonaisfosforina 23–58 µg/l. Järveen laskevat idästä Hanhinevan ja Sompanevan turvetuotantoalueiden vedet.
Historiaa
Metsämuseossa on kaksi valokuvaa, jossa Iso Venesjärven vedenpintaa lasketaan 1930-luvulla.
Hexagon
Hexagon AB on ruotsalainen, vuonna 1975 perustettu, paikkatietoalaan ja teollisuuden mittauksiin keskittynyt pörssiyritys. Osakeyhtiön kotipaikka on Tukholma. Sillä on runsas 16 000 työntekijää. Yrityksellä on oma toimipiste ja aktiivinen läsnäolo noin 50 valtiossa. Hexgonin osake kuului helmikuussa 2016 OMX:n pohjoismaiseen osakeindeksiin (OMXN40).
Hexagonin liikevaihdosta noin puolet tulee yritysmaailman paikkatietosovelluksista (mittalaitteet ja sensorit sekä georeferoidun mittausaineiston käsittelyohjelmistot) ja toinen puoli teollisista yrityssovelluksista (sensorit ja ohjelmistot tuotannon optimointiin sekä teollisuus-ja offshore-laitosten suunnittelu-, rakentamis- ja operointiohjelmistot). Markkina-alueista tärkeimmät ovat Pohjois-Amerikka (31 % liikevaihdosta; yli 4 000 työntekijää), Länsi-Eurooppa (30 %; yli 5 500 hlöä) ja Kiina (noin 15 %; yli 2 300 hlöä).
Eräs tunnetuimpia Hexagonin tytäryrityksiä on Sveitsin Heerbruggissa kotipaikkaansa pitävä maanmittausalan tuotteita tarjoava Leica Geosystems-osakeyhtiö.
Dana Airin lento 992
Dana Airin lento 992 oli matkustajalento, joka törmäsi rakennukseen 3. kesäkuuta 2012 Lagosissa lähellä Murtala Muhammedin kansainvälistä lentoasemaa. McDonnell Douglas MD-83 -tyyppisessä lentokoneessa oli 146 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä, jotka kaikki menehtyivät onnettomuudessa; lisäksi surmansa sai kymmenen ihmistä maassa. Koneen molemmat moottorit sammuivat ilmassa ennen maahansyöksyä.
Slumgudgeon
Slumgudgeon oli lappeenrantalainen 1990-luvun alkupuoliskolla toiminut progressiivinen speed/grunge metal - yhtye. Yhtye julkaisi Subvertic Records -merkillä mini-CD:n "Durga" vuonna 1992 ja sen jälkeen kaksi albumia Stupido Twinsille. Vuonna 1996 laulaja-kitaristi Heikki Kärkkäinen ja kitaristi Marko Annala perustivat myöhemmin Mokoma-yhtyeen.
Julkaisut
Studioalbumit
EP:t
Tähtien sota -videopelit
Tähtien sota -aiheisia videopelejä on julkaistu vuodesta 1983 lähtien on yli 120 kappaletta. Tähtien sota -pelien joukossa on niin ammunta-, seikkailu-, strategia- kuin roolipelejäkin.
Vuonna 1983 ilmestynyt Atarin kolikkopeli Star Wars oli eräs merkittävimmistä tuon ajan peleistä. Peli oli pilotin näkökulmasta kuvattu vektorigrafiikalla toteutettu ammuntapeli, jossa ammuttiin TIE-hävittäjiä sekä lennettiin pitkin Kuolemantähden pintaa. Sille tehtiin myös Imperiumin Vastaiskuun pohjautuva jatko-osa.
1990-luvun alkupuolella ilmestyivät PC:lle Tähtien sotaan perustuvat ja Lucasartsin julkaisemat lentosimulaattorit Star Wars: X-Wing, Star Wars: TIE Fighter, Star Wars: X-Wing vs. TIE Fighter ja Star Wars: X-Wing Alliance. Nämä pelit olivat erittäin suosittuja. Tietokoneiden historian kannalta merkittävänä voidaan pitää myös Lucasartsin vuonna 1993 julkaisemaa CD-ROM-peliä Rebel Assault, joka hyödynsi CD-levyn suurta tallennuskapasiteettia koko ruudun kokoisten videoiden sekä digitoitujen äänten muodossa. Pelinä se oli yksinkertainen, mutta se merkitsi CD-aikakauden alkua paitsi LucasArtsille, myös koko pelialalle. Yksi toinen suosittu Tähtien Sota -lentosimulaattori oli vuonna 1998 Nintendo 64:lle a PC:lle julkaistu Star Wars: Rogue Squadron, jossa pääosassa oli Luke Skywalkerin johtama kapinallislaivue Rogue Squadron (suom. Konnalaivue). Pelistä tuli niin suosittu, että se sai kaksi jatko-osaa, Star Wars Rogue Leader: Rogue Squadron II:n vuonna 2001 ja Star Wars: Rogue Squadron III: Rebel Striken vuonna 2003.
Pisin pelisarja on ollut Dark Forces -videopelisarja, jonka päähenkilönä toimii palkkasoturi ja jediritari Kyle Katarn. Sarja alkoi vuonna 1995 pelillä Dark Forces. Seuraava peli oli nimeltään Dark Forces II: Jedi Knight  ja sen lisäpaketti Mysteries of the Sith, jota seurasivat Jedi Knight II: Jedi Outcast ja Jedi Knight: Jedi Academy. Dark Forces -pelit ovat ensimmäisen persoonan ammuntapelejä.
Vuonna 1999 PlayStationille julkaistiin Pimeä uhka -elokuvaan perustuva peli ja Star Wars: Episode I: Jedi Power Battles, jossa pelaajan oli mahdollista pelata Qui-Gon Jinninä, Obi-Wan Kenobina, Plo Koonina, Mace Winduna tai Adi Galliana. Lisäksi julkaistiin myös Star Wars: Episode I Racer, joka perustui elokuvassa nähtyyn rakettirekikisaan. Vuonna 2005 julkaistiin myös Tähtien sota -elokuvaan perustuva peli. Star Wars Episode 3: Revenge of the Sith -pelissä pelaaja pääsi ohjaamaan niin Anakin Skywalkeria kuin Obi-Wan Kenobia läpi elokuvan tapahtumien. Pelissä oli yksinpelin lisäksi kahden pelaajan moninpeli. Yksi tunnetuimpia Tähtien sota -pelejä on Xboxille ja Microsoft Windowsille vuonna 2003 julkaistu Star Wars: Knights of the Old Republic -roolipeli, joka voitti yli 40 erilaista pelipalkintoa. Pelin jatko-osa, Star Wars: Knights of the Old Republic II: The Sith Lords ilmestyi Xboxille joulukuussa 200 ja Windowsille tammikuussa 2005.
Vähemmän tunnettu peli on PlayStation 2:lle vuonna 2002 julkaistu Star Wars: The Clone Wars. Windowsille ja Xboxille ilmestyi helmikuussa 2005 ensimmäisen persoonan kuvakulmasta toteutettu Star Wars: Republic Commando. Tällöin ilmestyi myös Star Wars: Bounty Hunter PlayStation 2:lle ja Nintendo GameCubelle. Nimensä mukaisesti peli keskittyy kuuluisaan palkkionmetsästäjään Jango Fettiin.
Star Wars: Force Commander oli yksi ensimmäisistä täysin kolmiulotteisista ja reaaliaikaisista strategiapeleistä ja samalla myös ensimmäinen reaaliaikainen Tähtien Sota-strategiapeli. Samasta muotista tehtiin myös vuonna 2001 ilmestynyt Star Wars: Galactic Battlegrounds, joka käytti Age of Empires 2 -pelin pelimoottoria. Peli sai myös lisä-osan vuonna 2002, Clone Campaings. Lisä-osa toi mukanaan mahdollisuuden ohjata kloonisotilaita. Lisäksi helmikuussa 2006 ilmestyi uusi Star Wars: Empire at War, jossa pelaaja pääsee johtamaan joukkoja alkuperäisen trilogian elokuvista tuttuihin taisteluihin, avaruustaistelut ovat mahdollisia sekä pelissä voi myös komentaa elokuvista ja kirjoista tuttuja hahmoja kuten Darth Vader, Boba Fett ja Mara Jade. Samaan peliin ilmestyi syyskuussa 2006 lisäosa, Star Wars: Empire At War: Forces of Corruption.
Tähtien sota -peliksi voidaan lukea myös huhtikuussa 2005 julkaistu Lego Star Wars: The Video Game, jossa liikutaan Lego-hahmoiksi muutetuilla Tähtien sota -hahmoilla. Peli käsittää episodit Pimeä uhka, Kloonien hyökkäys ja Sithin kosto (ja yhden kentällisen Uutta toivoa, jossa voi pelata sekä Darth Vaderina että Imperiumin sotilaana). Lego Star Warsille julkaistiin jatko-osa Lego Star Wars II: The Original Trilogy syyskuussa 2006. Peli käsittää alkuperäisen trilogian. Vuonna 2007 julkaistiin Lego Star Wars: The Complete Saga, jossa olivat molemmat pelit. 25. maaliskuuta 2011 ilmestyi pelisarjan kolmas osa, Lego Star Wars III: The Clone Wars, joka keskittyy Star Wars: The Clone Wars -televisiosarjan 1. ja 2. tuotantokausiin.
Vuonna 2006 Ubisoft julkaisi Star Wars: Lethal Alliance -pelin Nintendon DS:lle ja PlayStation Portablelle. Pelissä pelataan twi’lek-rotuisella hahmolla, Rianna Sarenilla, ja hänen droidillaan Zeeolla. Pelissä kohdataan monia tuttuja hahmoja kuten Darth Vader ja Kyle Katarn.
Vuoden 2008 syyskuussa julkaistiin Star Wars: The Force Unleashed, jossa pelaaja pääsee ohjaamaan Darth Vaderin salaista oppipoikaa, Starkilleriä. Pelille tuli myös lisäosa marraskuussa 2009 ja jatko-osa Star Wars: The Force Unleashed II ilmestyi lokakuussa 2010.
Vuonna 2012 julkaistiin Kinect Star Wars, joka koostuu erilaisista minipeleistä ja on sen takia suunnattu enimmäkseen lapsille. Minipeleinä on muun muassa kiiturikisaa, valomiekkailua, ja tanssipeliä tutuilla Tähtien sota -hahmoilla.
Huhtikuun alussa 2013 Disney ilmoitti lakkauttavansa LucasArtsin ja siirtyvänsä talon sisäisestä pelinkehityksestä kokonaan lisenssointimalliin. Kehitteillä olleet peliprojektit Star Wars 1313 ja Star Wars: First Assault hyllytettiin, mutta on mahdollista, että ne saatetaan markkinoille lisenssikumppaneiden viimeisteleminä.
Hallintosopimus
Hallintosopimus on sopimus, jossa julkisyhteisö on yhtenä osapuolena. Toisena osapuolena on usein yksityinen henkilö tai oikeushenkilö, mutta myös valtion ja kuntien väliset sopimukset ovat tavallisia. Lisäksi hallintoelinten väliset sopimukset ovat mahdollisia. Hallintosopimuksia solmitaan pääasiassa toteuttamaan julkisia palveluja ja hallinnollista sääntelyä.
Hallintosopimuksia käytetään yleisesti hankittaessa valtiolle, kunnalle tai muulle julkisyhteisölle ostopalveluja. Sopimuksia tehdään myös hallintoluvan ehtojen toteuttamisesta, jolloin sopimus määrittelee myöhemmin tehtävän hallintopäätöksen sisältöä. Julkisyhteisöjen päätöksenteon riippuvuus lakien määräyksistä on tärkein hallintosopimusten käyttöä rajoittava tekijä. Viranomainen ei esimerkiksi voi luvata pitävänsä salassa lain julkiseksi määräämää asiakirjaa. Hallintosopimusten sitovuus on samankaltainen kuin muidenkin pätevien sopimusten. Vain silloin sitovuus puuttuu, kun sopimuksen teossa on ylitetty toimivalta tai menetelty muuten lainvastaisesti.
Fehlingin liuos
thumb|250px|Vasemmalla vasta valmistettu Fehlingin liuos ja oikealla Fehlingin kokeen tulos Fehlingin liuos on liuos, joka sisältää kuparisulfaattia, kaliumnatriumtartraattia ja natriumhydroksidia suhteessa 1:4:8. Liuosta käytetään analyyttisessä kemiassa reagenssina osoittamaan aldehydien, erityisesti pelkistävien sokerien, läsnäolo. Reagenssin kehitti saksalainen kemisti Hermann von Fehling vuonna 1849. thumb|250px|Fehlingin liuokseen muodostuu bis(tartraatto)kupraatti(II)-ioneja. Fehlingin liuos valmistetaan juuri ennen käyttöä yhdistämällä kuparisulfaattiliuos ja natriumhydroksidin avulla emäksiseksi tehty kaliumnatriumtartraattiliuos. Liuoksessa muodostuu reaktiiviseksi ioniksi emäksisissä olosuhteissa (pH noin 13) kuparin tartraattikompleksi bis(tartraatto)kupraatti(II)-ioni ([Cu((C4H4O6)2]4−). Tämä ioni on rakenteeltaan tasomainen, ja kupari-ionit ovat koordinoituneet kukin kahteen tartraattiligandiin. Fehlingin liuos reagoi lämmitettäessä aldehydien kanssa pelkistyen punaiseksi kupari(I)oksidiksi, joka saostuu veteen liukenemattomana. Samalla aldehydi pelkistyy karboksyylihapoksi. Ketonit eivät reagoi vastaavalla tavalla.  500px
Marie Claire
Marie Claire on kuukausittain ilmestyvä ranskalainen naistenlehti. Se on perustettu 1937, ja nykyisin sitä julkaistaan myös englanninkielisinä versioina Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Kanadassa sekä omakielisinä versioina Brasiliassa, Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Etelä-Koreassa, Filippiineillä, Hollannissa, Hongkongissa, Intiassa, Italiassa, Japanissa, Kiinassa, Kreikassa, Malesiassa, Meksikossa, Romaniassa, Taiwanissa, Thaimaassa, Tšekissä, Turkissa, Unkarissa, Venäjällä, ja Virossa.
Saksan miehityksen aikana Marie Clairen ilmestyminen lopetettiin kuten useimpien ranskalaisten lehtien. Se ei kuitenkaan alkanut ilmestyä uudestaan ennen kuin 1954, jolloin se ei enää ollut entiseen tapaan viikkolehti vaan alkoi ilmestyä kerran kuussa.
T28 Super Heavy Tank
105 mm Gun Motor Carriage T95, myöhemmin Super Heavy Tank T28, oli yhdysvaltalainen 95 tonnin painoinen raskas panssarivaunu, jota rakennettiin kaksi prototyyppiä. Se oli suunniteltu käytettäväksi Saksan länsirajan Westwallin linnoitusten läpi murtautumiseen toisen maailmansodan lopulla. Alkuperäisenä suunnitelmana oli valmistaa 25 vaunua. Myöhemmin vaunuja suunniteltiin käytettäväksi maihinnousuissa Japaniin, mutta ensimmäinen runko valmistui vasta elokuussa 1945 ja vaunun tullessa valmiiksi sota oli ohi.
Ensimmäinen Yhdysvaltojen tykkitorniton panssarintuhoaja oli T25 AT. Tämä vaunu jäi kuitenkin vasta suunnitteluvaiheeseen.
Vaunussa on neljät telaketjut painon jakamiseksi. Ulommat telaketjut voi irrottaa noin kahden tunnin työllä vaunun kuljetusta varten. Ylimääräiset telaketjut voi myös liittää yhteen vaunun perässä vedettäviksi. Prototyyppejä testattiin Aberdeen Proving Groundilla ja Fort Knoxissa vuonna 1947. Toinen vaunuista vaurioitui moottorin tulipalossa ja se romutettiin.
Jäljellä olevat T95:t
Vuonna 1974 viimeinen prototyyppi löydettiin Fort Belvoirista Virginiasta pellolta. Ei ollut tietoa, miten se oli sinne päätynyt, mutta se oli ollut kateissa 27 vuotta. Siitä tuli suosittu nähtävyys, kun se asetettiin Kentuckyyn Patton Museum of Cavalry and Armor -museon etupihalle. Pian se kuitenkin siirrettiin Georgiaan Fort Benningiin, jossa se on nykyisin esillä.
Paavo Vara
Paavo Gideon Vara (vuoteen 1936 Vikman; 20. lokakuuta 1908 Kirkkonummi – 29. toukokuuta 1989) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Varan vanhemmat olivat asemapäällikkö Axel Fredrik Vikman ja Vieno Impi Julenius ja puoliso vuodesta 1940 Ester Margareta Snellman. Vara tuli ylioppilaaksi Helsingin uudesta yhteiskoulusta 1926 ja valmistui lääketioeteen lisensiaatiksi 1934. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1943 ja sai naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden 1939. Vara oli Helsingin yliopiston naistentautien ja synnytysopin dosentti vuodesta 1944 vuoteen 1951 ja professori 1951–1973. Hän tutki raskautta ja synnytystä. 1930- ja 1940-luvuilla hän työskenteli useissa eri sairaaloissa, HYKSin naistentautien synnytysklinikan ylilääkäri hänestä tuli 1951. Sotilasarvoltaan Vara oli lääkintämajuri (1943).
Vara oli Suomen gynekologiyhdistyksen puheenjohtaja ja kunniajäsen.
Dean Potter
Dean Potter (14. huhtikuuta 1972 Kansas – 16. toukokuuta 2015 Yosemiten kansallispuisto, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen vuorikiipeilijä, nuorallakävelijä ja basehyppääjä. Hän oli erityisen tunnettu rohkeista rotkojen ja kanjoneiden ylityksistä, jotka hän usein teki ilman minkäänlaisia turvavälineitä. Potter rikkoi uransa aikana useita nopeusennätyksiä ja hän esimerkiksi kapusi vapaakiipeillen Yosemitenlaaksossa sekä Half Domen että El Capitanin huipulle vain yhdessä päivässä.
Vuonna 2011 Potter teki maailman pisimmän basehypyn. Hän hyppäsi liitopuvussaan 3 minuuttia 20 sekuntia kestäneen hypyn jonka aikana eteni 7,5 kilometriä.
Aoi (1920)
Aoi oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1920. Se laskettiin vesille 9. marraskuuta. Aluksen varustamisesta vastaavaksi upseeriksi nimettiin 20. marraskuuta Chiya Sadae. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 10. joulukuuta päällikkönään Chiya.
Palvelus
Alus oli 1940 Kuren laivastontelakalla modernisoitavana, jolloin yksi sen kolmesta Kampon-kattilasta poistettiin. Poiston seurauksena aluksen huippunopeus laski 18 solmuun. Lisäksi aluksen torpedoputket, takakannen tykkitorni ja miinanraivauskalusto poistettiin. Niiden tilalle asennettiin 25 millimetrin ilmatorjuntatykkejä, syvyyspommikiskoja ja -heittimiä. Yläkannen painon lisäyksen vuoksi jouduttiin painolastia lisäämään, mikä kasvatti uppouman 910 tonniin. Muutostyöt saatiin telakalla päätökseen 21. lokakuuta, jolloin alus luokiteltiin 1. huhtikuuta 1941 partioveneeksi nimellä partiovene No.32. Alus liitettiin 20. marraskuuta Nishikawa Hayamin johtamaan 1. partiovenelaivueeseen, jonka mukana se lähti 29. marraskuuta Trukilta Kwajaleiniin.
Aluksella vastaanotettiin 2. joulukuuta kello 12.08 tieto hyökkäyksestä Pearl Harboriin, mikä kertoi sotatoimien alkamisesta Yhdysvaltoja vastaan 8. joulukuuta. Seuraavana päivänä alus saapui Kwajaleinille Roi-Namuriin. Partioveneet No.32 ja No.33 lähtivät Roi-Namurilta osallistuakseen hyökkäykseen Wakelle kontra-amiraali Kajioka Sadamichin osastossa, jonka muut alukset olivat kevyt risteilijä Yūbarin johtama 6. hävittäjälaivue, 18. risteilijäviirikkö, sukellusveneiden emälaiva Jingei sekä apuristeilijät Kongōmaru ja Kinriymaru.
Osasto aloitti 11. joulukuuta maihinnousuvalmisteluihin liittyvän tulivalmistelun tuhotakseen Waken puolustuksen. Taistelussa upposi kaksi ja vaurioitui kaksi hävittäjää. Lisäksi kaksi risteilijää kärsi lieviä vaurioita. Tappioiden seurauksena osasto vetäytyi takaisin Roille, jonne saavuttiin 13. joulukuuta.
No.32 lähti 21. joulukuuta maihinnousuosaston mukaan uudelleen merelle. Seuraavana päivänä aloitettiin maihinnousu uudelleen. Alus kuljetti Uchida Kinichin Maizurun 2. erityismaihinnousujoukkojen 1. komppaniaa. Taatakseen joukkojen maihinnousun alus ajoi matalikolle atollin etelärannalla lähellä lentotukikohdan eteläreunaa. Yhdysvaltain merijalkaväen kolmen tuuman tykit sytyttivät partioaluksen No.33 tuleen, joka valaisi rannalla olleen No.32:n. Useita kranaatteja osui alukseen sytyttäen senkin tuleen. Aluksen miehistö liittyi maihinnousujoukkoon.
Japanilaiset eivät yrittäneet pelastaa alusta saaren valtauksen jälkeen, vaan se oli edelleen rannalla amerikkalaisten vallatessa saaren takaisin 4. syyskuuta 1945.
Päälliköt
Aluksen päällikköinä olivat :
Helena Henschen
thumb|Helena Henschen [[Göteborgin kirjamessut|Göteborgin kirjamessuilla 2008.]] Helena Henschen (21. maaliskuuta 1940 Tukholma – 27. tammikuuta 2011) oli ruotsalainen kirjailija, kuvittaja ja muotoilija. Hän oli perustamassa muotoiluyritystä Mah-Jong. Hän työskenteli muun muassa aikakauslehdille Moderna Tider, Marxistiskt Forum sekä Tukholman kaupunginmuseolle. Hän on kirjoittanut ja kuvittanut lastenkirjoja.
Henschenin kaunokirjallinen esikoisteos oli vuonna 2004 ilmestynyt I skuggan av ett brott (suom. Rikoksen varjossa, 2015), joka kertoo isoisän perheen tragediasta, joka tapahtui 1932 ja josta silloinen lehdistö käytti nimitystä von Sydowien murha. Syksyllä 2008 ilmestyi Henschenin teos Hon älskade, jonka aiheena on hänen isoäitinsä Signe Thiel. Thielin isä oli pankinjohtaja ja mesenaatti, Thielska gallerietin perustaja Ernest Thiel.
Laura Flessel
Laura Flessel-Colovic (6. marraskuuta 1971 Petit-Bourg, Guadeloupe) on ranskalainen poliitikko ja kalpamiekkailija. Hän on urheiluministeri Édouard Philippen toisessa hallituksessa. Se on hänen toinen peräkkäinen hallituksensa. Hän oli myös ensimmäisessä hallituksessa.
Flessel-Colovic on naimisissa ranskalaisen toimittajan kanssa, ja hänellä on yksi lapsi. Hän on työskennellyt matkatoimistossa.
Urheilu-ura
Flessel on ollut kalpamiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti yksilö- ja joukkuekalvassa vuoden 1996 olympialaisista. Flessel-Colovic on 171 cm pitkä ja edustaa Levallois Sporting Club -seuraa. Flessel-Colovic oli naisten kalvan ensimmäinen olympiakultamitalisti, sillä laji tuli kilpailujen ohjelmaan vasta vuoden 1996 kisoissa. Flessel-Colovic on voittanut yhteensä viisi olympiamitalia kolmista olympialaisista.
Pihlajaniemen koulu
Pihlajaniemen koulu on Savonlinnan kaupungissa  Pihlajaniemessä sijaitseva kunnallinen koulu, jossa annetaan perusopetusta 1.–6.-luokkalaisille. Lisäksi koulussa järjestetään varhaiskasvatuksen alaista esiopetusta. Koululla on perinteisten luokkatilojen lisäksi käytössään kirjastotila, tietotekniikkaluokka, teknisen käsityön ja tekstiilityön luokat sekä liikuntasali.
Veljekset
Veljekset tarkoittaa miespuolisia sisaruksia. Sen lisäksi se voi tarkoittaa:
Lindesnes Trekkspillklubb
Toiminta
Kerhon omien tietojen mukaan siinä on 50 aktiivista jäsentä, jotka harjoittelevat keskiviikkoisin Lindesnesin kunnantalon valtuustosalissa. Jäsenet eivät käytä nuotteja. Kerhon toiminta perustuu talkoisiin, eivätkä jäsenet saa korvausta kerhon eteen tekemästään työstä. Konserttitaloissa harjoittamiensa "harmonikkashow'ien" lisäksi se esiintyy erilaisilla kokoonpanoilla hyväntekeväisyystarkoituksiin, muun muassa vanhainkodeissa ja sairaaloissa, sekä esimerkiksi tanssitilaisuuksissa. Äänitemyynnistä saamansa tulot sijoitetaan erityiseen rahastoon, jota hallinnoi Lindesnesin kunnan kulttuurilautakunta. Rahasto jakaa avustuksia alueen nuorille muusikoille ja kulttuurielämään.
Julkisuus
Kerhon omakustanteista musiikkia on soitettu noin 100 norjalaisen paikallisradion asemilla, sekä esimerkiksi yhdysvaltalaisilla, ruotsalaisilla ja tanskalaisilla asemilla. Se on myös esiintynyt 5-6 kertaa Norjan valtakunnallisessa televisiossa.
Kerho on saavuttanut julkisuutta Norjan mediassa yrittäessään päästä esiintymään vuonna 2008 avatussa Oslon oopperatalossa. Se oli ensimmäinen yhteisö, joka varasi talon käyttöönsä jo vuonna 1998, mutta varausta ei koskaan vahvistettu. Tuolloinen kulttuuriministeri Anne Enger Lahnstein kiitteli kuitenkin kerhoa innokkuudesta ja kiinnostuksesta oopperataloa kohtaan. Norjan ooppera ja kulttuuriministeriö kertoi tiedotteessaan, etteivät "lindesnesiläiset kyläoriginellit" ole ainakaan toistaiseksi ajankohtaisia esiintyjiä Norjan oopperan prioriteettilistalla. Kerho esiintyi asiansa edistämiseksi oopperatalon ulkopuolella 15. maaliskuuta 2008 sekä valtakunnallisessa Nytt på nytt -huumoriohjelmassa saman vuoden lokakuussa.
Konserttitoiminta
Kerho lienee tunnetuin "harmonikkashowstaan", joka käyttää hyväkseen muitakin kuin kerhon jäsenten "musikaalisia lahjoja". Jokainen show alkaa kerhon tunnusmelodlia Vigelandsvalsenilla. Show'n vakiohahmoja ovat myös muun muassa Vigmostad-peikot, 5-6 metrin kokoinen harmonikka, lehmä ja vasikka, sekä jæreniläiset lammasfarmarit.
Lindesnes Trekkspillklubb on ollut Yhdysvaltojen kiertueella kahdeksan kertaa, minkä lisäksi kerhon jäsenistöstä kootut pienemmät ryhmät ovat kiertäneet Yhdysvaltoja myös erikseen. Kotimaansa tärkeimpien kaupunkien lisäksi kiertueet ovat vierailleet 29 Yhdysvaltojen osavaltiossa, Färsaarilla, Tanskassa, Saksassa, Sloveniassa, Italiassa, Itävallassa sekä Kanadassa.
Levytykset ja julkaisut
Kerho on julkaissut 8 pitkäsoitto-CD-levyä, joista neljä myös kasetteina. Levyt on numeroitu. Numero kaksi on loppuunmyyty. Levytysten lisäksi kerho on julkaissut kahdeksan musiikkivideokokoelmaa, joista viisi on julkaistu myös DVD-levyinä.
Kerhon omakustanneäänitteitä myydään "puskaradion" välityksellä noin 40 000 kappaletta vuosittain, millä myyntiluvuilla kerho on lukumääräisesti maan eniten äänitteitä myyvien artistien joukossa. Musiikkivideoita myytiin vuonna 2005 noin 10 000 kappaletta. Kerho saa levy- ja videomyynnistään vuosittain noin 3-400 000 kruunun tulot.
Hugo Helge Ingelius
Hugo Helge Gabriel Ingelius (6. marraskuuta 1899 Turku – 16. huhtikuuta 1956 Turku) oli suomalainen merikapteeni ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Ingelius kävi 4 luokkaa oppikoulua. Hänestä tuli yliperämies 1923 ja hän suoritti merikapteenitutkinnon 1927 sekä aluksenmittaajatutkinnon 1935. Ingelius toimi Helsingin luotsipiirin apulaispiiripäällikkönä 1937–1944 ja sen jälkeen merenkulkuhallituksen II luokan vt. luotauspäällikkönä.
Autoalan pätevöitymisohjelma
thumb|right|Ohjelman logo. Autoalan pätevöitymisohjelma (APO) on ammatillinen täydennyskoulutusohjelma, joka rakennetaan työntekijän ja työnantajan tarpeiseita lähtien. APO-ohjelman avulla autoala pystyy vastaamaan jatkuvasti kehittyvän tekniikan haasteisiin ja ylläpitämään ja kehittämään työntekijöiden ammattitaitoa.
APO on sertifioitu näyttötutkintojärjestelmä. APO-koulutusta tarjoavat ja -tutkintoja vastaanottavat oppilaitokset auditoidaan säännöllisesti.
APO-koulutuksessa on neljä kehityspolkua: mekaanikon kehityspolku, myynnin ja asiakaspalvelun kehityspolku, esimiehen ja teknisen palvelun kehityspolku sekä liikkeenjohdon kehityspolku. Koska kyse on näyttötutkinnoista, myös muualla opittuja asioita pystyy hyödyntämään ja muun muassa maahantuojien järjestämä koulutus tukee APO-tutkinnon suorittamista.
Valtaosa autoalan aikuiskoulutuksesta toteutetaan APO:n avulla. APO oppilaitoksia on vuoden 2021 alusta alkaen yhteensä 17 eri puolilla Suomea.
Chariots
Chariots on Under Code Production -yhtiöön kuuluva japanilainen aggressiivista taidetta soittava yhtye.
Yhtyeen keulahahmona toimii Under Coden tuottajan, Kisakin johtaman edesmenneen Phantasmagoria -yhtyeen laulaja, Riku (ent.nimeltään Kenji), joka laulamisen ohella sanoittaa kaikki yhtyeen kappaleet. Säveltämisestä vastaavat pääasiassa pääkitaristi Akito (ex. Pashya) sekä taustakitaristi Tomo (ex. the Pumpkin Head).
Yhtye on ollut aktiivisena loppuvuodesta 2007. Lyhyestä olemassaolostaan huolimatta Chariots on saanut kasatuksi monta singleä ja kaksi minialbumia. Ensimmäisen singlensä Chariots julkaisi jo ennen vuodenvaihdetta. Tämän jälkeen yhtye käynnisti neljän kuukauden julkaisukampanjan, jonka aikana se sai julkaistuksi kolme singleä, nimeltä Yui, Ware/Ga ja Doku. Julkaisukampanjan viimeisenä kuukautena ilmestyi Son-dvd, joka sisältää kolme musiikkivideota kolmen viimeksi julkaistun singlen yhdestä kappaleesta.
Muutamaa kuukautta myöhemmin Chariots ilmoitti jälleen uudesta kahden kappaleen singlestä nimeltä ”Trigger”, joka ilmestyi kahtena painoksena. Samalla yhtye ilmoitti julkaisevansa ensimmäiset minialbuminsa, Sabitsuita Juudan ja Itsetsuita Juukou. Fanien yllätykseksi basisti Yuuri ilmoitti jättävänsä yhtyeen joulukuussa pidetyn konsertin jälkeen. Samaan aikaan Chariotsun muut jäsenet ilmoittivat jäävänsä tauolle, joka ei kuitenkaan kestänyt kauan, sillä yhtye oli ilmoittanut löytäneensä uuden basistin, Lokin (ex. the Pumpkin Head). Lisäksi yhtye on julkistanut tietoa uudesta singlestään sekä ensimmäisestä konsertti-dvd:stä, joka sisältää joulukuussa pidetyn konsertin sekä muuta materiaalia.
Ashab Air
Ashab Air oli venäläinen lentoyhtiö, joka perustettiin Tšetšenian toiseksi kansalliseksi lentoyhtiöksi vuonna 1997 ensimmäisen Tšetšenian sodan jälkeen. Se lopetti lentonsa toisen Tšetšenian sodan sytyttyä syyskuussa 1999.
Laivasto
Ashab Airin laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet: