cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Motoral
Historiaa
Vuonna 1978 Motoralin tytäryhtiöksi perustettiin rotaatiovalun avulla muovituotteita tekevä Motoplast. 1980-luvun keskivaiheilla Motoral osti Hankkijalta Oy Tarvikeyhtymä Ab:n ja pian Ilmajoen Koskenkorvalla toiminnen P. Siivonen Oy:n, joka oli laajentunut autojen istuinpäällisistä autotarvikekauppaan. Konsernin työnjaossa Tarvikeyhtymä palveli huoltoasemia ja P. Siivonen autotarvikekauppoja. Vuonna 2011 Tarvikeyhtymä osti Carlake-tuotteistaan tunnetun M. Järvi Oy:n, ja seuraavana vuonna Tarvikeyhtymä sulautettiin Motoral-yhtiöön hallinnon helpottamiseksi.
Tuote-edustuksia
2010-luvun keskivaiheilla Motoralista tuli Valvoline-voiteluaineiden ja Tectyl-ruostesuojausaineiden maahantuoja. Autotarvikkeissa ja -varaosissa Motoral edusti 2010-luvun lopulla muun muassa Alcoscan-alkometrejä, Bosch-autotuotteita, Autogauge- ja Trisco-mittareita, Knott-perävaunutarvikkeita, Nexen-sisärenkaita, NGK-sytytystulppia, Osram- ja Philips-autolamppuja, SilverTop-ajoneuvopeitteitä, Trico-pyyhkimensulkia ja Wunderbaum-ilmanraikastimia. Autokemikaalien edustuksia ovat muun muassa Carlake, CRC, Korrek ja Simoniz. Pintakäsittelyn tuotemerkkeinä ovat saksalaiset Mipa-ammattimaalaustuotteet ja ruotsalaisen Trion Tensid -yhtiön AGS-töhrynpoistoaineet.
Yhdistyneen kuningaskunnan osat
Yhdistynyt kuningaskunta koostuu neljästä osasta, joita yleisesti nimitetään maiksi. Nämä ovat Englanti, Skotlanti, Wales ja Pohjois-Irlanti. Jokaisella maalla on oma paikallishallintojärjestelmänsä ja aluejakonsa, ja erityisesti Englannissa järjestelmä vaihtelee jopa maan sisällä eri alueilla. Englanti ja Wales lasketaan kuitenkin jossain yhteyksissä samaan yksikköön, erityisesti niillä on yhteinen lakijärjestelmä, kun taas Skotlannilla ja Pohjois-Irlannilla se on erillinen.
Englanti
Englanti on jaettu yhdeksään lääniin (region, katso Englannin läänit), jotka puolestaan jakautuvat yhteensä 83 kreivikuntaan (county, katso Englannin kreivikunnat). Suur-Lontoon lääni (Greater London) ei kuitenkaan kuulu mihinkään kreivikuntaan. Kreivikunnat (ja Suur-Lontoo) on jaettu edelleen yhteensä 326 hallintopiiriin (district). Paikallishallinnon alimpana tasona toimivat joillakin alueilla lisäksi kaupunginosat ja kylät (parish).
Wales
Walesissa on 22 hallintoaluetta (unitary authority, katso Walesin hallintoalueet), joista yhdeksän on kreivikuntia (county), kymmenen kauppaloita (county borough) ja kolme kaupunkeja (city). Hallintoalueiden alapuolella toimivat Englannin kaupunginosa- ja kylävaltuustoja muistuttavat paikallisvaltuustot.
Erillisalueet
Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluu myös joukko erillisalueita, joita kutsutaan Brittiläisiksi merentakaisiksi alueiksi. De jure ne eivät ole Yhdistyneen kuningaskunnan osia, vaan kruununsiirtomaita, joiden ulkopolitiikkaa Yhdistynyt kuningaskunta hoitaa. Alueet ovat:
Anguilla, Bermuda, Brittiläinen Intian valtameren alue (British Indian Ocean Territory), Brittiläiset neitsytsaaret (British Virgin Islands), Caymansaaret, Falklandinsaaret, Gibraltar, Montserrat, Pitcairn (Pitcairn Islands), Saint Helena, Ascension ja Tristan da Cunha, Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret (South Georgia and the South Sandwich Islands), Turks- ja Caicossaaret sekä kaksi sotilastukikohtaa Kyproksella, Akrotiri ja Dhekelia.
Lisäksi Yhdistyneellä kuningaskunnalla on kolme kruunun alaisuuteen kuuluvaa aluetta Guernsey, Jersey ja Mansaari, jotka eivät ole osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa tai sen merentakaisia alueita.
Jang Eun-jeong
Jang Eun-jeong (hangul: 장은정, s. 18. elokuuta 1970) on eteläkorealainen kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Jang kuului Etelä-Korean naisten maajoukkueen kokoonpanoon kolmissa kesäolympialaisissa: Soulissa 1988 ja Atlantassa 1996 maa saavutti hopeaa, Barcelonassa 1992 se oli neljäs. Barcelonassa Jang teki viisi ja Atlantassa kahdeksan maalia.
Michael Groß
Michael Groß (s. 17. kesäkuuta 1964, Frankfurt) on saksalainen uimari ja olympiavoittaja. 202-senttinen uimari sai lempinimen Albatrossi pitkien käsiensä vuoksi. Hänen sylimittansa on peräti 227 cm. Groß voitti kolme olympiakultaa vuosina 1984 ja 1988 vapaa- ja perhosuinnissa. Sen lisäksi hän voitti kaksi maailmanmestaruutta 1982 ja 1986 sekä yhden 1991.
Groß hallitsi 200 metrin perhosuintia vuosina 1981–1988. Tällä aikavälillä hän teki neljä matkan maailmanennätystä, voitti kaksi maailmanmestaruutta ja yhden olympiakullan.
Los Angelesin olympialaisissa 1984 Groß oli yksi kisojen suurista urheilijoista. Hän voitti helposti 200 metrin vapaauinnin kultaa, samaten 100 metrin perhosuinnin kultaa ennen ennakkosuosikkia Yhdysvaltojen Pablo Moralesia. Vahvalla matkallaan 200 metrin perhosuinnissa Groß hävisi kuitenkin suhteellisen tuntemattomalle australialaiselle Jon Siebenille. Miesten 4 × 200 metrin vapaauintiviesti oli yksi kisojen jännittävimmistä uintimatkoista. Huolimatta siitä, että Groß ui kaikkien aikojen nopeimman osuusajan viestissä Yhdysvallat voitti ennen Länsi-Saksan joukkuetta.
Groß voitti kaikkiaan kolmetoista mitalia MM-kisoista (viisi kultaa), 15 EM-kultaa ja hänet valittiin Saksan vuoden urheilijaksi vuosina 1982, 1983, 1984 ja 1988. Groß päätti uransa vuonna 1991.
Ruusuminivetti
Ruusuminivetti (Pericrocotus roseus) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Ruusuminivettiä tavataan Afganistanissa, Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tru64 UNIX
Tru64 UNIX on 64-bittinen Alpha-suorittimella toimiva Unix-käyttöjärjestelmä, jonka kehitti Digital Equipment Corporation (DEC), joka päätyi Hewlett-Packardin (HP) omistukseen.
Käyttöjärjestelmän edeltäjä oli VAX- ja MIPS-alustoille kehitetty Ultrix.
Kun Digital kehitti 64-bittisen Alpha-prosessorinsa 1990-luvun alussa, tarvittiin sillä toimiva Unix-versio, joka korvaisi Ultrixin. Kehittämisessä otettiin lähtökohdaksi Open Software Foundationin määrittelemä OSF/1. Nimeksi tuli Digital OSF/1 (DEC OSF/1) joka oli ensimmäinen 64-bittinen Unix-käyttöjärjestelmä. Sitä kehitettiin edelleen versioon 3.2 asti, kunnes 1990-luvun puolessa välissä julkaistussa versiossa 4.0 nimi muuttui Digital Unixiksi. Compaqin ostettua Digitalin nimeksi tuli Tru64 UNIX.
Teknisiä ominaisuuksia
Tru64 UNIX perustuu Open Software Foundationin referenssitoteutukseen OSF/1 ja siinä on osia BSD:n versioista 4.3 ja 4.4 sekä System V:stä sekä muista lähteistä. Tru64 UNIX on moniajokäyttöjärjestelmä, jolla voidaan käyttää hyväksi symmetristä moniprosessointia (SMP) ja mm. monisäietekniikkaa. Käyttöjärjestelmässä voi käyttää sekä BSD-pohjaisia että System V -pohjaisia sovelluksia.
Työpöytäympäristönä on Digital Unix versiosta 4.0 alkaen X Window Systemiin ja Motifiin perustuva Common Desktop Environment (CDE).
Käyttöjärjestelmässä oli Digitalin kehittämä tiedostojärjestelmä Advanced Filesystem (AdvFS). AdvFS on journaloiva tiedostojärjestelmä, joka on suunniteltu toimimaan myös klusteroiduissa ympäristöissä. AdvFS:n maksimikoko on 16 teratavua.
Muita tuettuja tiedostojärjestelmiä ovat: NFS, MFS, CDFS, DVDFS, FFM ja proc. Tietoliikenteeseen käytetään pääsääntöisesti TCP/IP-protokollaa, kuten Unixeissa yleensä. Muita tietoliikenneprotokollia ovat: DECnet, OSI ja LAT.
Viitaniemen louhos
Viitaniemen louhos on Eräjärvellä sijaitseva avolouhos josta louhittiin runsaasti litiumia sisältävää maasälpää vuosina 1935–1965. Louhoksen esiintymä oli rikas ja tärkeä litiumin lähde toiminta-aikanaan.
Esiintymän löytyminen
Viitaniemen maasälpäesiintymä löytyi sattumalta vuonna 1935 silloisen maanomistajan, Viitaniemen tilan emännän marjastusmatkalla löytämien, kotiinsa tuomien kauniinvalkoisten kivien perusteella. Emännän marjastusmatkan kerrotaan menneen pilalle koska hän oli viehtynyt kauniisiin kiviin ja hänen kannettuaan ne kotiinsa marjakorissa kolmen kilometrin päähän, marjat olivat liiskaantuneet niiden painosta. Kivet olivat runsaasti litiumia sisältävää maasälpää, jotka toimitettiin tutkimuksiin. Koekairausten perusteella kalliosta löydettiin rikas litiumesiintymä, ja kaivostoiminta aloitettiin samana vuonna, lähes välittömästi ensimmäisten näytteiden löydyttyä.
Kaivostoiminta
Kaivostoiminnan alueella aloitti paikallinen Uiherlan Sälpä Oy joka työllisti parhaillaan useita miehiä. Maasälpä eriteltiin kivilouheesta käsin ja vuosituotanto oli 2000-5000 tonnia.
Maasälpätilaukset Itä-Saksaan loppuivat vähitellen 1960-luvun loppua kohti ja kaikki helposti saatavissa oleva maasälpä oli louhittu pois vuoteen 1968 mennessä, jolloin viimeinen lasti maasälpää vietiin laivalla ulkomaille ja louhos suljettiin.
Paikalle jäi kaksi suurta kallioon louhittua kuoppaa, ja suuret jätekivikasat joiden siirtämistä pois ei katsottu enää tarpeelliseksi. Kasat ovat kuitenkin louhoksen sulkemisesta asti tarjonneet siellä vieraileville kiviharrastajille ja -ammattilaisille arvokkaan retkeilykohteen.
Louhoksen mineraalit
thumb|Viitaniemen louhoksesta löytynyt harvinaisia mineraaleja sisältävä kivinäyte: punainen mineraali on [[väyryneniittiä, vaaleanharmaa herderiittiä, jota ympäröi tummanharmaa fluoriapatiitti. Keltainen mineraali on hienojakoista muskoviittia.]]
thumb|[[Topaasikidenäytteitä Viitaniemestä. Oikea ja alin kide kuvassa ovat läpinäkyvää jalotopaasia.]]
Jalokivet
Louhoksessa esiintyy myös paljon topaasia, kauniinsinistä korukiveä jota louhoksen jätekivikasoissa on massoittain, mutta läpinäkyvät, kristallinkirkkaat jalokiviluokan topaasit ovat myös hyvin harvinaisia.
Toinen mainittava louhoksessa esiintyvä jalokiviluokan mineraali on turmaliini jota esiintyy niin ikään kaikkialla louhoksessa, mutta myös sen jalokiviluokkaiset kiteet ovat hyvin pieniä, näin ollen vaikeasti havaittavia ja myös harvinaisia.
Jalokivenä parhaiten tunnettua zirkonia tavataan louhoksessa paljon, mutta kaikki Viitaniemen zirkonit ovat olleet epäjaloja, ruskeita ja täynnä sulkeumia olevia pieniä kiteitä. Ne ovat kuitenkin haluttuja kiviharrastajien kokoelmissa.
Kallioperä
Viitaniemen louhoksen kivilaji kuuluu karkearakeisiin pegmatiitteihin, tämän vuoksi harvinaisten mineraalien ja jalokiviluokkaisen topaasin ja turmaliinin (pegmatiiteille tyypillisiä mineraaleja) esiintyminen on alueella poikkeuksellisen runsasta. Louhoksesta on laskettu löytyneen yhteensä 97 eri mineraalia, enemmän kuin yhdestäkään muusta pegmatiittilouhoksesta Suomesta.
Viitteet
61.58389°N, 24.67111°W
Lavongai
Lavongai (aiemmin Uusi-Hannover, ) on tuliperäinen saari Papua-Uuteen-Guineaan kuuluvilla Bismarckinsaarilla. Se sijaitsee Uuden-Irlannin luoteiskärjen lähellä noin 500 kilometriä Uuden-Guinean rannikolta koilliseen. Sen pinta-ala on 1 190 neliökilometriä ja asukasluku noin 17 000. Vuoristoisen ja eristäytyneen saaren korkein kohta on 960 metrin korkeudella merenpinnasta.
Bicycle Casino
Bicycle Casino on maailman suurimpiin kuuluva kasino Bell Gardensissa lähellä Los Angelesia.
Bicycle Casino oli ensimmäinen kasino, joka lähetti pokeripelejään livenä internetissä. Live at The Bike -ohjelmaa lähetettiin kasinon nettisivujen kautta viitenä iltana viikossa. Vakiokommentaattorien kuten Shirley Rosario lisäksi ohjelmassa vieraili kommentaattoreina ammattipelaajia kuten Barry Greenstein ja Kenna James. Ohjelmia lähetettiin helmikuusta 2005 vuoden 2006 puoleenväliin.
Klaus Voormann
Klaus Voormann (s. 29. huhtikuuta 1938 Saksa) on saksalainen muusikko ja taiteilija, joka tunnetaan parhaiten ystävyydestään ja yhteistyöstään The Beatlesin kanssa. Voormann mm. suunnitteli Beatlesin albumien Revolver ja Anthology kannet. The Beatlesin hajoamisen jälkeen Voormann työskenteli kaikkien muiden yhtyeen jäsenten paitsi Paul McCartneyn kanssa ja soitti John Lennonin, George Harrisonin ja Ringo Starrin sooloalbumeilla sekä myös Lennonin perustamassa Plastic Ono Band-yhtyeessä.
Voormann tutustui The Beatlesin jäseniin, heidän esiintyessään Hampurissa vuonna 1960. Voormann näki The Beatlesin konsertin eräällä klubilla ja oli hyvin vaikuttunut yhtyeen jäsenten lahjakkuudesta. Voormann meni katsomaan The Beatlesia uudestaan, tällä kertaa tyttöystävänsä Astrid Kirchherrin kanssa. He tutustuivat Beatlesin jäseniin paremmin ja ystävystyivät heidän kanssaan. Astrid jopa rakastui yhtyeen basistiin Stuart Sutcliffeen, jonka vuoksi Sutcliffe erosi Beatlesista ja jonka hän myöhemmin kihlasi. The Beatlesin suosio kasvoi niin Hampurissa kuin sen lähikaupungeissakin ja lisäksi myös yhtyeen kotimaassa Britanniassa. The Beatles sai levytys-sopimuksen viimein vuonna 1962 ja nousi Euroopassa suursuosioon esikoisalbumillaan Please Please Me (1963). Vuonna 1964 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi A Hard Day's Night joka nosti The Beatlesin suosion huipulle myös Amerikassa ja teki yhtyeestä maailman suosituimman artistin. Vuonna 1966 The Beatles julkaisi seitsemännen albuminsa, Revolver jonka kannen Voormann suunnitteli. Kannessa oli Voormannin piirtämät kasvokuvat kaikista The Beatlesin jäsenistä, joiden ympärille hän oli liittänyt valokuvia yhtyeestä. Kansi sai paljon kiitosta ja arvostusta ja se onkin yksi maailman tunnetuimmista albumin kansikuvista. Myöhemmin Voormann suunnitteli kannen myös The Beatlesin kuusi CD-levyä kattaneeseen kokoelmaan The Beatles Anthologyyn.
1960-luvulla Voormann oli rock-yhtye Manfred Mannin jäsen, ja hän soitti yhtyeessä bassokitaraa. Vuonna 1969 The Beatlesin jäsen John Lennon perusti vaimonsa Yoko Onon ja useiden muiden rock-tähtien kuten Eric Claptonin kanssa yhtyeen Plastic Ono Band, jonka basisti Voormann oli. Yhtye koottiin muutamaa konserttia varten. Voormann soitti myös useilla Lennonin sooloalbumeilla; John Lennon/Plastic Ono Band (1970). Imagine (1971), Some Time in New York City (1972), Walls and Bridges (1974) ja Rock 'n' Roll (1975). Voormann soitti myös The Beatlesin jäsenten George Harrisonin ja Ringo Starrin sooloalbumeilla ja soitti bassoa myös Harrisonin järjestämässä hyväntekeväisyyskonsertissa Concert for Bangladesh (1971).
Purppurakäpinkäinen
Purppurakäpinkäinen (Campephaga quiscalina) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Purppurakäpinkäistä tavataan Angolassa, Beninissä, Keski-Afrikan tasavallassa, Kamerunissa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Norsunluurannikolla, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Ghanassa, Guineassa, Keniassa, Liberiassa, Malissa, Nigeriassa, Sierra Leonessa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa, Togossa, Sambiassa ja Ugandassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kukko (täsmennyssivu)
Kukko voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Duo
thumb|250px|[[Hendrick ter Brugghenin duoa kuvaava maalaus vuodelta 1628.]] Duo tarkoittaa yhtyettä, jossa on kaksi muusikkoa. Joskus termillä tarkoitetaan myös tällaiselle yhtyeelle sävellettyä kappaletta. Kahdelle muusikolle sävellettyä kappaletta kutsutaan kuitenkin useimmiten duetoksi.
Emma (albumi)
Emma on kokoelma-albumi suomalaisen rautalankayhtye The Soundsin tuotannosta vuosilta 1963–1965. Kappaleet ovat soitinesityksiä lukuun ottamatta lauluja "Hei, tytöt!" ja "Lonely Avenue". Jälkimmäinen on tehty nimellä Johnny & The Sounds.
Levyn on julkaissut vuonna 1998 Warner Music Finlandiin kuuluva Fazer Records. Albumi on osa laajaa 20 suosikkia -sarjaa. Levyjä on valmistanut Saksassa Warner Music Manufacturing Europe. CD-masteroinnin on tehnyt Mika Jussila Finnvox Studioilla. Esittelytekstin on tehnyt Maj-Lis Doktár marraskuussa 1998.
Finn Tveter
Finn Ivar Tveter (19. marraskuuta 1947 Oslo – 31. heinäkuuta 2018) oli norjalainen juristi, soutaja ja olympiamitalisti.
Tveter saavutti perämiehettömissä nelosissa olympiahopeaa Montréalissa 1976. Perämiehellisissä nelosissa hän sijoittui yhdeksänneksi Münchenin kesäolympialaissa 1972.
Tveterin uutisoitiin kuolleen 70-vuotiaana 31. heinäkuuta 2018.
Kiinanminivetti
Kiinanminivetti (Pericrocotus cantonensis) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kiinanminivettiä tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Hongkongissa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kristillisdemokraattien Lapin piiri
Suomen Kristillisdemokraattien Lapin piiri on Suomen Kristillisdemokraattien Lapin vaalipiirissä toimiva piirijärjestö. Puolue ei ole koskaan saanut kansanedustajia Lapista. Piirijärjestöön kuuluu viisi paikallisosastoa ja naisjaosto.
Kristillisdemokraattien Lapin piiri on ollut perinteisesti vaaliliitossa Keskustan Peräpohjolan piirin ja Keskustan Lapin piirin kanssa osana keskiryhmien vaaliyhteistyötä. Eduskuntavaaleissa 2003 yhteistyö keskeytyi, koska Suomen Kristillisdemokraatit solmi valtakunnallisen vaaliliiton kokoomuksen kanssa. Vaaliliitto, johon kuuluivat myös Perussuomalaiset ja Liberaalit, varmisti Jari Vilénin uudelleen valinnan Lapista. Eduskuntavaaleissa 2007 kristillisdemokraateilla oli jälleen vaaliliitto keskustan kanssa.
Paikallisosastot
Kristillisdemokraattien Lapin piirillä on neljä paikallisosastoa.
Yamada Shōji
Shōji Yamada on japanilaisen kulttuurin tutkija.
Shōji Yamada valmistui maisteriksi Tsukuban yliopistosta 1988 ja väitteli tohtoriksi 1998 Kioton yliopistossa Japanissa. Hän on toiminut Japanin tutkimuksen kansainvälisen instituutin apulaisprofessorina vuodesta 1996 lähtien. Yamada Shōji on Japanin budo-akatemian Nihon Budō Gakkain ja Japanin tietojenkäsittely-yhdistyksen jäsen.
Pasi Kaunisto (albumi)
Pasi Kaunisto on Finnlevyn vuonna 1969 julkaisema iskelmälaulaja Pasi Kauniston esikoisalbumi. Se sisältää muun muassa hänen alkuaikojensa kaksi suurta hittiä, ”Koskaan et muuttua saa” ja ”Sanat eivät riitä kertomaan”.
Naistenjärvi
thumb|200px|Naistenjärven kunta Suojärven piirin kartalla. Naistenjärvi on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Saarijärven rannalla 32 kilometriä Suojärven kaupungista pohjoiseen. Taajamassa on 1 400 ja kunnassa 2 700 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Seutu kuuluu Länsi-Karjalan ylänköön. Sen maisemaa leimaavat laajat suot sekä pitkät ja kapeat harjut. Kunnan alueella virtaavat Suojoki, Torasjoki, Irstajoki, Kontiojoki, Kuukkausjoki, Vihtimjoki, Yläjoki, Parkoinoja, Rajajoki, Anninoja, Kivioja, Kukinoja, Luglajoki, Mustaoja, Samsananoja, Heinäoja, Pojasjoki, Kuima, Kälkänjoki, Lapinjoki, Yläjoki, Valkeajoki, Vegarusjoki, Veisoja, Liusoja, Mundoja ja Tervaoja. Järviä ovat Suojärvi, Vegarusjärvi, Unusjärvi (ven. Unusozero), Naistenjärvi (Ženskoje), Vuontelejärvi, Suuri-Kontiojärvi, Vaaksausjärvi, Yläjärvi, Kivatšjärvi (Verhni Kivatš), Ylisenjärvi, Tetrijärvi (Tetrozero), Kapajärvi (Kabozero), Luglajärvi, Ala-Torasjärvi, Muntajärvi (Mundozero), Ylä-Torasjärvi, Peseksimäjärvi, Pojasjärvi, Kaitajärvi, Tšudojärvi, Saarijärvi, Kuukkausjärvi, Poitamojärvi, Salmijärvi, Valkeajärvi, Ylä-Kälkänjärvi, Ala-Kälkänjärvi ja Myrysjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat nikkeli, sungiitti, dolomiitti, gabro-diabaasi, graniitti, gneissigraniitti, hiekka ja sora.
Naistenjärven lisäksi kuntaan kuuluu viisi taajamaa: Lahkolampi, Leppäniemi, Suojoki, Toivola ja Turhanvaara. Toiseksi suurin asutuskeskus on tuhannen asukkaan Lahkolampi. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 69 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 14 % valkovenäläisiä, 6 % karjalaisia, 3 % ukrainalaisia ja 1 % tataareja.
Historia
Ennen talvi- ja jatkosotaa Naistenjärvi kuului Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaan Suojärven kuntaan. Rautatie Matkaselästä valmistui Naistenjärvelle 1920-luvulla ja alueelle perustettiin sahoja. Vuosina 1958–1991 Naistenjärvellä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Venäjän vuoden 2006 kuntauudistukseen asti Naistenjärvi ympäristökylineen muodosti asutushallintoalueen. Siihen kuuluivat Naistenjärven taajama sekä Kostamuksen, Lahkolammen, Toivolan ja Naistenjärven asutukset. Alueella oli noin 4 500 asukasta. Vuonna 2006 pääosa alueesta liitettiin uuteen Naistenjärven kuntaan. Kostamuksen kylästä tuli osa Porajärven kuntaa.
Liikenne, talous ja palvelut
Naistenjärven kautta kulkee Suojärven ja Jyskyjärven välinen rautatie, jolla on Naistenjärven ja Lahkolammen asemat sekä 22. ja 35. kilometrin pysähdyspaikat. Kunnan läpi menee myös Suojärven, Porajärven ja Juustjärven välinen A132-maantie. Naistenjärvellä, Suojoella ja Lahkolammella on huoltoasemat.
Naistenjärven tärkein tuotantolaitos on Zapkarellesin saha. Kunnassa on myös muita puunjalostuslaitoksia sekä kaivosteollisuutta, karjatila, sikala, kalanviljelylaitos ja villieläintarha.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, poliklinikka, uimahalli, posti, pankki ja muutama kauppa. Taajamassa on ortodoksinen kirkko.
Nähtävyydet ja matkailu
Leppäniemen lähellä sijaitsee kivikautisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu kaksi 1800–1900-vaihteen asuintaloa sekä Kuikkaniemen vuonna 1892 rakennettu luterilainen kirkko Leppäniemen eteläpuolella. Historiallisia kohteita ovat toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden haudat. Leukunjärven luoteispuolella on metsästys- ja kalastusmaja.
Transient Random-Noise Bursts with Announcements
Transient Random-Noise Bursts with Announcements on englantilaisen indie rock -yhtye Stereolabin toinen albumi, jonka julkaisi Duophonic Records ja Elektra Records 24. elokuuta 1993. Albumin ensimmäinen painos tuhoutui ja palautettiin huonon äänenlaadun takia.
Alkuperäisessä versiossa kappale "Pack Yr Romantic Mind" sisälsi samplen kitaristi George Harrisonin kappaleesta.
Jens Allwood
Jens Allwood on kielitieteen professori Göteborgin yliopistossa. Hän tutkii lingvistiikkaa, semantiikkaa, puhuttua kieltä, kulttuurien välistä viestintää ja tietokonelingvistiikkaa.
Allwood tarkastelee ja tutkii kielen kautta, mitä on tietoisuus. Hän käyttää termiä kollektiivinen tietoisuus, koska uskoo että tietoisuus saattaa esiintyä kaikkialla.
Poverty Stinks
Poverty Stinks oli suomalainen 1980-luvun puolivälissä perustettu voimapop-yhtye. Poverty Stinks julkaisi ensimmäisen singlensä ”I Wanna Be With You” omakustanteena loppuvuodesta 1988, jonka jälkeen levy-yhtiö CBS kiinnostui yhtyeestä. Ensimmäinen CBS-single oli uudelleenmiksattu version ”I Wanna Be With Yousta”. Single ilmestyi vuonna 1989 kuten myös kakkossingle ”You Can't Give Enough”.
Miehistömuutosten jälkeen Poverty Stinks levytti Gaga Goodiesille arvostelumenestykseksi nousseen, Ari Vaahteran tuottaman Gargle Blaster -albumin, joka julkaistiin lokakuussa 1990. Vuonna 1991 yhtye siirtyi Poko Rekordsille, joka julkaisi vuosina 1991–1998 yhtyeeltä viisi studioalbumia ja kolme kokoelmalevyä. Vuonna 2006 Poko Rekords julkaisi kokoelmalevyn There Must Be... Hits!.
Poverty Stinks kiersi 1990-luvulla Suomen lisäksi keikkailemassa ja promoamassa levyjään myös muun muassa Skandinaviassa, Britanniassa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Yhtye esiintyi festivaaleilla Skandinaviassa, muun muassa Roskildessa, Dalarockissa ja Hultsfredissa.
Vääräkoski (koski)
Vääräkoski on koski Ähtärissä Hyvösenjoessa, joka laskee Ouluvedestä Peränteeseen. Kosken rannalla on Vääräkosken Pahvi Oy:n kartonkitehdas.
HMS Mode (1902)
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Britanniasta. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1902 ja liitettiin laivastoon 5. syyskuuta.
Palvelus
Mode osallistui laivaston mukana Norjan irtautumisselkkaukseen 1905 ja maan puolueettomuuden valvontaan ensimmäisessä maailmansodassa. Alus poistettiin palveluksesta 24. helmikuuta 1928 ja se upposi rannikkotykistön maalilaivana 12. elokuuta 1936.
Toriparlamentti
Toriparlamentti on kuvanveistäjä Pertti Mäkisen vuonna 2008 valmistunut julkinen veistos, joka sijaitsee Porin kauppatorilla. Teoksen lahjoittivat kaupungille Pori-Seura ja Pro Pori -säätiö, ja se paljastettiin Porin päivänä 27. syyskuuta 2008. Pori-Seura oli kaavaillut Porin torille Porin piru -aiheista veistosta jo 1970-luvulla, mutta hanke kariutui laajaan vastustukseen.
Toriparlamentti rahoitettiin Porin päivän julisteiden ja ohrankryynivellin myynnistä saaduilla tuloilla. Toriparlamentti oli yksi Porin kaupungin 450-vuotisjuhlan merkkitapahtumista. Valmistuttuaan veistos herätti runsaasti keskustelua, ja Internetin keskustelupalstoilla käytiin kiivasta väittelyä patsaan aiheesta ja toteutustavasta. Keskustelijat mm. tunnistivat yhden Toriparlamentin hahmoista Bingolappu-Simoksi, joka tunnettiin Porissa siitä, että hän pyysi ihmisiltä rahaa ja heitti vastineeksi voltteja.
Planckin teho
Planckin teho on Planckin energia jaettuna Planckin ajalla, eli noin 3,62831 × 1052 W. Tämä on iso ja epäkäytännöllinen yksikkö, sillä gammasädepurkauksissakaan, jotka ovat tehokkaimpia tunnettuja ilmiöitä, ei tule energiaa kuin 1 × 1045 W. Tämä on alle miljoonasosa Planckin tehosta.
Fysiikan perusvakioin ilmaistuna Planckin teho on.
Massachusetts
Massachusetts, virallisesti Massachusettsin yhteisö, on Yhdys­valtain osa­valtio, joka sijaitsee koillis­rannikolla, Uudeksi-Englanniksi kutsutulla kuusi osavaltiota kattavalla alueella. Yhdys­valtain ensimmäisiin osa­valtioihin kuuluvan Massachusettsin väki­luku on noin 7 miljoonaa suhteellisen pienellä alueella, jonka itä­osassa on kaupunki- ja esi­kaupunki­alueita ja länsi­osassa pää­asiassa maa­seutua. Osa­valtion pää­kaupunki on Boston.
Sijainti ja maastonmuodot
pienois|vasen|Massachusettsin osa­valtio, korostettuna pää­kaupunki Boston. Mass­achu­settsia rajaavat pohjoisessa New Hampshire ja Vermont, lännessä New York, etelässä Connecticut ja Rhode Island sekä idässä Atlantin valtameri. Osavaltion kaakkois­osassa on käden­muotoinen niemi Cape Cod. Martha’s Vineyard- ja Nantucketsaaret sijaitsevat Cape Codista etelään.
Mass­achu­setts tunnetaan lempi­nimellä Bay State, Lahtien osa­valtio. Tällä viitataan itä­rannikon suuriin Mass­achu­setts Bay- ja Cape Cod Bay -lahtiin, joiden rannalle seudun ensimmäiset asutus­keskukset perustettiin.
Näiden lisäksi suuriin lahtiin kuuluu Buzzards Bay etelässä. Muutamat Mass­achu­settsin ja Rhode Islandin välisellä rajalla sijaitsevat kaupungit ovat lahdella nimeltä Narragansett Bay.
Suuria jokia ovat Charles, Connecticut, Hoosic, Housatonic ja Merrimack.
Mass­achu­settsin korkein kohta on Berk­shiren piiri­kunnassa oleva Mount Greylockin huippu.
Etymologia
pienois|vasen|Massachusettsin asukas­tiheys Mass­achu­settsin osa­valtion nimi on johdettu alueella asuneen alku­peräis­kansan mass­achu­setien oma­kielisestä nimestä mass-achu-sets. Heidän kielessään mass tarkoittaa suurta, achu kukkulaa ja sets on sijaintia ilmaiseva pääte. Siten nimi Mass­achu­setts on vapaasti käännettynä ”suuren kukkulan juurella” tai ”suuren kukkulan liepeillä” tai vielä tarkemmin ”kukkulajonon juurella”. Nimeen viittaavat kukkulat ovat Blue Hills -luonnon­puistossa. Erityisesti nimen syntyyn liittynee Great Blue Hill Miltonin ja Cantonin rajamailla Bostonin luoteis­puolella.
Läntinen Mass­achu­setts, erityisesti Berkshiren piirikunta Appa­lakkien juurella osa­valtion länsi­rajalla, on harvaan asuttua maa­seutua. Suurin väestö­tiheys läntisessä Mass­achu­settsissa on pohjoisesta etelään virtaavan Connecticutjoen rantojen alueella, jota kutsutaan Pioneer Valleyksi.
Ilmasto
Mass­achu­settsin ilmastoon vaikuttavat sijainti valta­meren rannalla ja maaston­muodot. Ilmastollisesti se voidaan jakaa länsi­osaan, keski­osaan ja rannikkoon. Sää on luonteeltaan vaihtelevaa, eivätkä keski­arvot aina kuvaa tyypillisiä olo­suhteita.
Koko vuoden keski­lämpötila on länsi­osassa noin kahdeksan celsiusastetta, keskiosassa 9,5 °C ja rannikolla 10 °C. Korkeus ja kaupunkien lämpö­saareke aiheuttavat tästä suuriakin poikkeamia. Kasvu­kausi kestää lännessä 120–140, keskiosassa 140–160 ja rannikolla 160–200 päivää. Vuoden lämpimin kuukausi on heinä­kuu, jolloin keski­määräinen ylin lämpö­tila Bostonissa on noin 27,4 astetta. Keski­määräinen alin lämpö­tila on siellä pakkasen puolella joulu­kuusta maalis­kuuhun, kylmimmillään tammi­kuussa −5,4 astetta.
Sadetta saadaan keski­määrin tasaisesti ympäri vuoden, noin joka kolmas päivä, eikä alueella ole säännöllistä kuivaa ja sade­kautta. Pitkät kuivat jaksot ovat vaivanneet Mass­achu­settsia vuosina 1964–1966 ja 2001–2002. Sade­määrän pitkä­aikaiset keski­arvot ovat eri asemilla – vuodessa. Vuosittaisesta sateesta tulee lumena rannikon Cape Codissa 500–750, sisä­maassa –.
Luonto ja luonnonsuojelu
Mass­achu­settsin metsissä elää peuroja, majavia, piisameita, minkkejä, saukkoja, jäniksiä, kettuja, pesu­karhuja ja maa­oravia, joskus myös karhuja ja hirviä. Merkittäviä riista­lintuja ovat röyhelöpyy, villi kalkkuna ja fasaani.
Mass­achu­settsin kansallis­kukka on kanerva­kasveihin kuuluva Epigaea repens, kansalli­spuu valkojalava Ulmus americana ja nimikko­lintu amerikanhömötiainen.
Osavaltion alueella on noin 150 osa­valtion­metsää ja puistoa. Luontoa suojellaan myös 12 varsinaisella luonnonsuojelualueella. Bostonin lähellä on Yhdys­valtojen suurin puu­laji­puisto Arnoldin Arboretum.
Historia
pienois|[[Mayflower|Mayflower-laiva kuljetti 102 puritaania Plymouthista Englannista Pohjois-Amerikkaan syksyllä 1620.]] Nykyisen Mass­achu­settsin alue on ollut asuttuna noin kymmenen­tuhannen vuoden ajan. Ennen eurooppalaisia siellä asui algonkin-kieliä puhuvia intiaaneja. Eurooppalaisten saapuessa heitä oli kymmeniä­tuhansia. Tunnetuimmat intiaani­yhteisöt olivat Mass­achu­sett, Wampanoag, Pennacook, Mahican (Stockbridge), Pocumtuck ja Nipmuck. Eurooppalaisten mukanaan tuomat taudit surmasivat jopa 90 prosenttia alueen intiaani­väestöstä jo 1600-luvun alku­puolella.
Leif Erikssonin kerrotaan käyneen Cape Codin vaiheilla noin vuonna 1003. Toden­näköisesti ranskalaiset ja espanjalaiset kalastajat ovat käyneet rannikolla jo varhain pyytämässä turskaa.
Ensimmäiset eurooppalaiset, jotka saapuivat 1600-luvun alussa Mass­achu­settsiin, olivat varhaisia uudis­raivaajia ja puritaaneiksi kutsuttuja Englannin protestantteja. He saapuivat Pohjois-Amerikkaan paettuaan uskon­vainoja ja etsivät uskonnon­vapautta uudelta mantereelta. Uudis­asukkaat perustivat Plymouthin vuonna 1621 ja Bostonin 1629. Niistä muodostuivat pian alueen tärkeimmät keskukset.
Noin sata­viisikymmentä vuotta myöhemmin Massachusettsista tuli "Vapauden kehto" Bostonin vallankumouksellisille. Kun Bostonissa heitettiin tullista vapautettu tee­lasti mereen, siitä tuli vuonna 1776 Yhdysvaltain vapaussotana tunnettujen ja kolmen­toista siirto­kunnan itsenäisyyteen johtaneiden taistelujen aloitus­paikka.
Yhdys­valtain alkuaikojen isän­maallisista vaikuttajista kaksi maan presidenttiä oli kotoisin Mass­achu­settsista: järjestyksessä toinen presidentti John Adams ja myöhemmin tämän poika kuudes presidentti John Quincy Adams.
Kennedyjen suku on vaikuttanut Mass­achu­settsin politiikassa ja talous­elämässä yli sadan vuoden ajan.
Hallinto ja politiikka
pienois|vasen|[[Massachusetts State House Bostonissa]] Mass­achu­settsin lain­säädäntö­valtaa käyttää kaksi­kamarinen osa­valtion parlamentti. Ylä­huoneessa eli senaatissa on 40 jäsentä, ala­huoneessa eli edustajain­kokouksessa on 160 jäsentä. Sekä senaatin että ala­huoneen jäsenet valitaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan.
Mass­achu­setts on jaettu 14 piiri­kuntaan.
Yhdys­valtain osa­valtioista vapaa­mielisimpiin kuuluvaa Mass­achu­settsia pidetään progressiivisen ja liberaalin ajattelun kehtona, ja demo­kraattinen puolue on perinteisesti nauttinut siellä suurta kannatusta. Vuonna 2004 Mass­achu­setts oli ensimmäinen osa­valtio, jossa samaa suku­puolta olevat saivat sekä laillisesti mennä naimisiin keskenään että samat lain suomat oikeudet kuin vastakkaista suku­puolta olevat avio­parit. Mass­achu­setts on myös ensimmäinen Yhdys­valtain osa­valtio, joka sääti kaikille aikuisille pakollisen sairaus­vakuutuksen heinä­kuuhun 2007 mennessä. Osa­valtiossa päätettiin sallia kannabiksen viihde­käyttö vuoden 2016 presidentin­vaalien yhteydessä suoritetussa äänestyksessä.
Talous
Mass­achu­settsin brutto­kansan­tuote vuonna 2010 oli 379 miljardia dollaria, jolla se oli Yhdys­valtojen osa­valtioista 13. sijalla.
Maa­talouden tärkeimmät tuotteet ovat kasvi­huone- ja taimi­tarha­tuotteet, karpalot, maito­tuotteet, maissi ja omenat. Kalastus on tärkeä talouden osa-alue. New Brad­fordissa tuotetaan puolet koko maan kampa­simpukoista. Mass­achu­settsissa louhitaan kiveä ja kaivetaan savea, soraa ja hiekkaa.
Osa­valtion seitsemän suurinta työllistäjää ovat Bostonissa ja Cam­bridgessa toimivia sairaaloita ja tutkimus­laitoksia.
Mass­achu­settsin sähkö­energiasta tuotetaan 68 prosenttia maa­kaasun ja 11 prosenttia kivi­hiilen avulla, ja 6,2 prosenttia tulee uusiutuvista energian­lähteistä kuten bio­massasta ja vesi­voimasta (2011).
Liikenne
Mass­achu­settsissa on 26 lento­asemaa. Suurin niistä on Loganin kansainvälinen lentoasema. Osa­valtion 34 satamasta vilkkaimmat ovat Bostonin, Fall Riverin ja New Bed­fordin satamat.
Väestö
Mass­achu­settsin asukkaasta 83,7 prosenttia on valko­ihoisia. Osuus on hiukan suurempi kuin Yhdys­valloissa keski­määrin, joka oli 77,9 prosenttia vuosina 2010–2012).
Koulutus
pienois|[[Harvardin yliopisto lähellä Bostonia maalis­kuussa 2007.]] Mass­achu­settsin korkea­koulujen ja yli­opistojen menestys sekä alueen tekno­loginen kehitys jatkuu edelleen. Esimerkiksi Massachusetts Institute of Technology (MIT) ja Harvardin yliopisto ovat aloillaan maailman korkea­koulujen huippuja. Tunnettu Yli­opisto­ranking-luettelo Academic Ranking of World Universities (ARWU) eli Shanghai-ranking sijoitti vuonna 2013 Harvardin ensimmäiseksi ja MIT:n sijalle 4.
Vuoden 2014 4icu-luettelossa kärki­paikkoja pitävät:
Kulttuuri
Mass­achu­settsin kulttuurin ydin syntyi vanhan maailman perinteiden kohdatessa uuden maailman hengen. Varhaisten puritaanien saarnoihin, päivä­kirjoihin ja runouteen kirjattiin yhdys­valtalaisen kansan­luonteen perusta. Heidän seuraajansa, kuten concordilaiset Ralph Waldo Emerson, Henry David Thoreau ja Louisa May Alcott, aloittivat yhdys­valtalaisen kirjallisuuden.
Bostonin maraton on maailman vanhin vuosittainen massa­juoksu­tapahtuma: Se on järjestetty vuodesta 1897.
Ammattilaisurheilu
Seuraavassa taulukossa on Mass­achu­settsin osa­valtion alueella toimivia, merkittäviä ammattilais­urheilu­joukkueita. Spring­fieldissä on Yhdys­valtojen ammattilais­koripallon Hall of Fame ja Holyokessa lento­pallon Hall of Fame.
Katso myös
Historiallisia tapahtumia:
Harhaoppeja vastaan (Irenaeus)
Harhaoppeja vastaan ( tai ; ) on Irenaeuksen kirjoittama kristillinen teologinen teos, joka oli suunnattu gnostilaisuutta vastaan. Teos tunnetaan yleensä lyhemmällä latinankielisellä nimellään. Sen alkuperäinen kreikankielinen koko nimi tarkoittaa Niin kutsutun gnosiksen tunnistamisesta ja kukistamisesta.
Teoksen synty
pienoiskuva|upright|Teoksen kirjoittanut [[Irenaeus.]]
Irenaeus (Eirenaios) eli ja kirjoitti 100-luvulla. Teos Harhaoppeja vastaan on ajoitettu noin vuoteen 180, koska se viittaa Eleuteriukseen (Eleutherios) nykyisenä Rooman piispana. Irenaeus vaikuttaa kuitenkin kirjoittaneen teoksen osissa usean vuoden aikana; teoksen myöhemmissä kirjoissa viitataan siihen, että aiemmat kirjat ovat olleet lukijoiden saatavilla aiemmin. Kunkin kirjan johdannossa Irenaeus esittää, että teos on osoitettu ystävälle, joka oli halunnut tietää enemmän harhaopeista ja siitä, kuinka niitä voisi parhaiten vastustaa. Ystävästä ei tiedetä enempää, ja kyseessä saattaa olla kuvitteellinen henkilö, eräänlainen kirjallinen tehokeino.
Ireneus on teoksellaan halunnut varustaa ystävänsä kyvyllä kumota gnostilaisten väitteet. Ilmeisesti useat kreikkalaiset kauppiaat olivat alkaneet puhua Irenaeuksen hiippakunnassa erityisen tiedon, gnosiksen, saavuttamisen merkityksestä. Toisen teorian mukaan valentinolaiset gnostikot pysyivät osana varhaista kristillistä kirkkoa ja osallistuivat tavallisiin kirkonmenoihin huolimatta kirkon opista radikaalisti poikenneista näkemyksistään. Gnostilaisten sanotaan myös tavanneen salaisesti kirkonmenojen ulkopuolella tarkoituksenaan keskustella omasta ”salaisesta tiedostaan” ja sitä koskevista kirjoituksistaan. Piispana Irenaeus näki velvollisuudekseen pitää valentinolaisia silmällä ja suojella kirkkoa näiden opeilta. Tämän vuoksi hän tutki gnostilaisia oppeja ja perinnettä syvällisesti, mikä johti lopulta teoksen kirjoittamiseen.
Irenaeus vaikuttaa katsoneen, että erityisesti Asian ja Fryygian kristityt tarvitsivat suojelua gnostilaisilta, koska näillä ei ollut yhtä paljon omia piispoja, jotka olisivat voineet pitää kyseisen kaltaiset ongelmat kurissa. Tämän maantieteellisen etäisyyden vuoksi lännessä, Galliassa toiminut Irenaeus piti erillisen teoksen kirjoittamista harhaopeista parhaana tapana auttaa idän seurakuntia. Irenaeus tunnistaa ja kuvaa teoksessa useita gnostilaisuuden lahkoja ja asettaa niiden uskomukset katolisena, ortodoksisena kuvaamaansa kristinuskoa vastaan. Ireneus on tämän ja muiden teostensa ansiosta ensimmäinen kristillinen kirjailija, joka esittää täydellisen systemaattisen esityksen kristillisestä teologiasta. Häntä on tämän vuoksi kutsuttu kristillisen teologian perustajaksi.
Teoksen alkuperäisen nimen ”niin kutsuttu gnosis” tai ”niin kutsuttu tieto” (pseudonymos gnosis) viittaa apostoli Paavalin varoitukseen ”tiedon nimellä kulkevasta valhetiedosta” Ensimmäisessä kirjeessä Timoteukselle.
Tekstihistoria
Teoksen alkuperäisestä kreikankielisestä tekstistä on säilynyt nykyaikaan vain katkelmia. Eniten on säilynyt kirjan I tekstistä Hippolytoksen ja Epifanioksen tekemien lainausten kautta. Koko teos on säilynyt ainoastaan latinankielisenä käännöksenä, joka tehtiin 200-luvun alussa eli hyvin pian kreikankielisen tekstin julkaisemisen jälkeen. Käännöstä pidetään varsin luotettavana. Jotkut tutkijat ovat arvelleet Irenaeuksen itsensä ja jotkut Tertullianuksen tekemäksi, mutta kumpikaan ei ilmeisesti pidä paikkansa. Tertullianus kuitenkin käytti käännöstä kirjoittaessaan omia harhaoppeja vastaan suunnattuja teoksiaan.
Latinankielisen käännöksen lisäksi teoksesta tehtiin 500-luvulla armeniankielinen käännös, josta ovat säilyneet kirjat IV ja V, syyriankielinen käännös, josta on säilynyt katkelmia, ja lyhennelmä teokseen Sacra parallela 700-luvulla. Teoksen latinankielisen tekstin ensimmäinen painettu laitos (editio princeps) oli Erasmus Rotterdamilaisen vuonna 1526 toimittama.
Irenaeuksen teos oli parhaiten nykyaikaan säilynyt gnostilaisuuden vaikutusaikana tehty kuvaus gnostilaisuudesta ja gnostilaisuuden päälähde aina siihen saakka, kun niin kutsuttu Nag Hammadin kirjasto löydettiin vuonna 1945. Tähän kirjakokoelmaan kuului useita pitkään kadoksissa olleita mutta vielä Irenaeuksen tuntemia ja hyödyntämiä gnostilaisia teoksia.
Sisältö
Irenaeuksen teos käsittää viisi kirjaa. Ensimmäinen kirja esittää kuvauksen gnostilaisista lahkoista ja niiden opeista, erityisesti valentinolaisuudesta. Irenaeus ajatteli, että harhaopin selkeä esitys on samalla sen kumoaminen. Loput neljä kirjaa pyrkivät kumoamaan harhaoppisten opit yksityiskohtaisemmin yksi kerrallaan. Irenaeus korostaa, että jumalia on vain yksi, päin vastoin kuin gnostilaiset esittävät, ja tämä yksi Jumala sekä loi maailman että lähetti poikansa, Kristuksen, ihmisten vapahtajaksi. Irenaeus selittää, että harhaoppiset käyttävät Raamattua väärin tukeakseen omia oppejaan ja sivuuttavat tekstin oikean merkityksen. Samalla harhaoppiset vaarantavat kirkon ja sen opin ykseyden. Irenaeus pyrkii osoittamaan gnostilaisten oppien mielettömyyden ja niistä seuraavan jumalattomuuden. Samalla hän kuvaa oikeaoppisen kristillisen uskon.
Irenaeus tukee näkemyksiään sekä kirkon apostolisella perinteellä että oikeaoppisena esittämällään Raamatun, kuten Jeesuksen sanojen ja profeettojen, tulkinnalla. Hän lainaa esityksessään suurinta osaa Uuden testamentin kanonisista kirjoituksista ja muutamia kaanonin ulkopuolisista kirjoituksista, kuten Ensimmäinen Klemensin kirje ja Hermaan Paimen. Hän ei kuitenkaan lainaa Kirjettä Filemonille eikä Kolmatta Johanneksen kirjettä. Hän lainaa myös useimpia Vanhan testamentin kirjoista Septuagintan mukaan. Vaikka Irenaeus ei varsinaisesti luettelekaan Raamatun kaanonia, hän antaa näin hyvän kuvan siitä, minkä tekstien käyttö hänen aikanaan oli vakiintunutta.
Kirja II
Kirja II aloittaa harhaoppien kumoamisen. Irenaeus hyökkää ennen kaikkea sitä gnostilaisuuden oppia vastaa, että jumalia olisi kaksi, korkein Jumala sekä tietämätön luojajumala (demiurgi), sekä gnostilaisten muita maailman luomista koskeneita oppeja vastaan. Irenaeus korostaa, että jumalia on kirkon uskon mukaan vain yksi. Tämä yksi Jumala on koko maailman luoja Sanansa kautta, eivätkä maailmaa ole luoneet enkelit tai muut olennot korkeimman Jumalan tahdon vastaisesti tai erehdyksen kautta. Luominen tapahtui tyhjästä, ei mitään jo ennalta ollutta ainetta muokkaamalla. Irenaeuksen mukaan Valentinoksen ja hänen oppilaidensa ajatukset perustuivat pakanalliseen ajatteluun, jossa ainoastaan eri jumalvoimien nimet oli muutettu.
Irenaeus pyrkii osoittamaan, että gnostilaisten teologis-kosmologiset järjestelmät ovat mielettömiä ja epäkonsistentteja. Apostolit eivät olleet aioneita. Aioneita ei voida päätellä olleen kolmeakymmentä siksi, että Jeesus kastettiin 30-vuotiaana. Samalla Irenaeus esittää mielenkiintoisen näkemyksen Jeesuksen iästä: Irenaeus vaikuttaa sanovan, että Jeesus olisi ollut kuollessaan 40–50-vuotias, kun yleensä kristillisessä perinteessä tämän katsotaan kuolleen noin 33-vuotiaana. Irenaeus korostaa, ettei salatietoa tule etsiä kirjainten, tavujen ja lukujen tulkitsemisyritysten kautta, ja huomauttaa, ettei tässä elämässä edes voida saavuttaa täydellistä tietoa.
Lopuksi Irenaeus käsittelee harhaoppisten näkemyksiä sielusta ja ruumiista sekä niiden kohtalosta kuoleman jälkeen. Sielut ovat kuolemattomia, vaikka niillä onkin alku, toisin sanoen ne eivät ole olleet aina olemassa. Irenaeus kieltää ajatuksen jälleensyntymisestä.
Kirja III
Kirja III jatkaa harhaoppien kumoamista ennen kaikkea apostolien opetuksen perusteella. Näin kirja korostaa kirkkoa ja sen perinnettä. Irenaeus korostaa, että sekä Kristus että apostolit saarnasivat vain yhtä Jumalaa, taivaan ja maan luojaa, eivätkä muokanneet oppiaan kuulijoiden ennakkokäsitysten mukaan. Kirkon opin takaa piispojen apostolinen seuraanto, eikä totuutta löydy kirkon ulkopuolelta. Harhaopit taas ovat nuorempaa alkuperää eivätkä voi juontaa historiaansa apostoleihin. Harhaoppiset eivät seuraa sen enempää Raamattua kuin perinnettäkään. Irenaeus korostaa, että Raamattu puhuu aina yhdestä Jumalasta ja kumoaa vastaväitteet, jotka perustuvat Paavalin ja Jeesuksen sanoihin.
Irenaeus perustelee omaa näkemystään kaikkien neljän evankeliumin avulla ja korostaa, että evankeliumeja on vain nämä neljä, ei enempää eikä vähempää. Hän kuvaa myös kaikkien muiden apostolien opin kysymyksen suhteen. Tämän jälkeen Irenaeus pyrkii kumoamaan sen näkemyksen, että Paavali olisi ollut ainoa totuuden tiennyt apostoli. Toisaalta hän kumoaa ebioniittien Paavalin arvovaltaa vähätelleen näkemyksen. Irenaeus korostaa myös, että Jeesus ja Kristus olivat yksi ja sama; että Jumalan Poika tuli ihmiseksi todellisesti, ei vain näennäisesti; että Jeesus Kristus oli siis Jumala; ja että tämä oli apostolinen oppi. Irenaeus pyrkii myös todistamaan, että Jeesus syntyi neitseellisesti ja tuli tällä tavoin todellisesti lihaksi.
Lopuksi Irenaeus korostaa, että maailmaa hallitsee yhden Jumalan kaitselmus. Jumala on sekä äärimmäisen oikeudenmukainen rangaistessaan syntisiä että äärimmäisen hyvä siunatessaan hurskaita ja antaessaan heille pelastuksen.
Kirja IV
Kirja IV jatkaa harhaoppien kumoamista Jeesuksen opetuksen perusteella. Jeesuksen opetus koski vain yhtä Jumalaa ja Isää. Tämä ilmenee jo Mooseksen ja muiden profeettojen sanoissa, jotka ovat Kristuksen itsensä sanoja. Jumala ei tule katoamaan siksi, että taivaat ja maa tulevat katoamaan, eikä hänen jumaluuttaan vähennä se, että Jerusalem tuhoutui, sillä tämä oli Jumalan itsensä tahto. Tämä yksi Jumala on sekä vanhan että uuden liiton takana. Irenaeus korostaa, että profeetat puhuivat tästä samasta Jumalasta ja tunsivat hänet sekä ennustivat Pojan tulon.
Irenaeus selittää, että Jeesus ei kumonnut vanhan liiton profeettojen aikaista lakia, vaan täytti sen ja vapautti ihmiskunnan lain ikeestä vapaaksi palvelemaan Jumalaa. Jumala loi lain ihmisen parhaaksi. Aluksi laki oli tarkoitettu kirjoitettavaksi ihmisten sydämiin, mutta koska juutalaiset käyttivät vapauttaan väärin, se kirjoitettiin Mooseksen laiksi, joka sisälsi erikoiskäskyjä heidän sydämensä kovuuden vuoksi. Kymmenen käskyä ovat edelleen voimassa.
Irenaeus muistuttaa, että vaikka Jumala onkin näkymätön ja käsittämätön, hän ei kuitenkaan ole tuntematon. Hänen tekonsa julistavat hänestä, ja hänen Sanansa on osoittanut, että hänet voidaan nähdä ja tuntea monella tavalla. Kristus tuli kaikkien aikojen kaikkia ihmisiä varten. Pakanoiden käännyttäminen oli vaikeampaa kuin juutalaisten, ja siksi siihen osallistuneiden apostolien työ oli suurempi. Vanhan liiton profeetat julistivat samaa Jumalaa kuin Kristus, ja siksi meidän ei tule ajatella, että kyse olisi eri jumalista; sen sijaan meidän tulee olla huolissamme siitä, ettei tämä Jumala rankaise meitä vielä kovemmin kuin vanhan liiton ihmisiä. Irenaeus kumoaa sen harhaoppisten näkemyksen, että profeetat olisivat saaneet osan profetioistaan korkeimmalta Jumalalta, osan demiurgilta. Profeetat lähetti sama Jumala joka lähetti Kristuksen.
Irenaeus käsittelee myös tulevaa tuomiota. Harhaoppiset liioittelevat Kristuksen armoa, mutta vaikenevat tulevasta tuomiosta. Irenaeus toteaa, että ihmisillä on vapaa tahto ja he ovat kykeneviä tekemään valintoja. Harhaoppiset ovat väärässä väittäessään, että jotkut ihmiset ovat luonnostaan hyviä, jotkut pahoja. Ihmisillä on kuitenkin kyky valita hyvä ja Jumalan tahdon noudattaminen, minkä kautta pahan valitseville tarkoitettu tuomio voidaan välttää. Sama Jumala sekä palkitsee että rankaisee.