cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrei Perlov
Andrei Borisovitš Perlov (, s. 12. joulukuuta 1961) on kävelijä, joka olympiakultaan huipentuneella urallaan edusti Neuvostoliittoa ja myöhemmin Venäjää.
Loki (sarjakuvahahmo)
Marvel Cinemati Universe
Marvel Cinematic Universen elokuvissa Lokia esittää Tom Hiddleston. Hahmon alkupräinen versio teki ensiesiintymisensä elokuvassa Thor (2011) ja esiintyi myöhemmin myös elokuvissa The Avengers (2012), Thor: The Dark World (2013), Thor: Ragnarök (2017) ja Avengers: Infinity War (2018). Hahmolle kuvattiin alun perin kohtauksia elokuvaan Avengers: Age of Ultron (2015), mutta ne leikattiin teatteriversiosta pois.
Tsotýli
Tsotýli on Kreikan kylä sekä samanniminen Vóion kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Τσοτυλίου, Dimotikí Enótita Tsotylíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kozánin alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 417 ja varsinaisen Tsotýlin kylän väkiluku 1 545 (vuonna 2011).
Andrei Perlov
Perlov voitti 50 kilometrin kävelystä kultamitalin EM-kisoista 1990 samoin kuin Barcelonan olympialaisista 1992. Tokion MM-kisoissa 1991 hän tuli maaliin kaulatusten silloisen maanmiehensä Aleksandr Potašovin kanssa. Miesten tavoitteena oli saada molemmille ystävyksille jaettu kultamitali, mutta tuomaristo antoi maalikamerakuvan perusteella kultamitalin Potašoville ja Perlov sai hopeaa.
Tsotýli
Tsotýlin kylä sijaitsee linnuntietä noin 40 kilometriä länteen Kozánista. Tsotýlin kunnallisyksikkö käsittää alueen Vóion kunnan läntisissä keskiosissa. Tsotýli oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vóion kunnaksi yhdessä Áskion, Neápolin, Pentálofoksen ja Siátistan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Tsotýlin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Andrei Perlov
50 kilometrillä Perlov voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuosina 1984, 1985 sekä 5. elokuuta 1989 Leningradissa ajalla 3.37.41, mikä on vielä heinäkuussa 2007 kaikkien aikojen kymmenenneksi nopein aika. 20 kilometrillä hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden 26. toukokuuta 1990 ennätysajallaan 1.18.20.
Maailmancupissa Perlov oli toinen vuosina 1985 ja 1989.
Dave Anderson
Dave Anderson (s. 1949 Romford, Essex, Iso-Britannia) on englantilainen basisti. Hän on soittanut monissa proge-, psych- ja underground-yhtyeissä, kuten The Groundhogs, Amon Düül II, Hawkwind, Van Der Graaf Generator, Amon Din ja Inner City Unit. Lisäksi hän on tehnyt yhteistyötä mm. Nick Lowen sekä Hawkwind-miesten Robert Calvertin ja Nik Turnerin kanssa. Anderson omistaa myös oman studion ja hän on myös harjoittanut levynjulkaisutoimintaa.
Yinghuo-1
thumb|Yinghuo-1:n suunniteltu reitti Marsiin. Yinghuo-1 (萤火|t=螢火) eli Tulikärpänen oli Kiinan mikrosatelliitin kokoinen Mars-luotain, jonka tarkoitus oli siirtyä Marsin kiertoradalle venäläisen Phobos-Grunt-luotaimen kyydissä. Aluksen nimi liittyi Marsin muinaiseen kiinalaiseen nimeen 荧惑|t=熒惑. Se oli Kiinan ensimmäinen Mars-luotain. Phobos-Grunt ja Yinghuo-1 saapuivat Baikonuriin 17. lokakuuta 2011. Phobos-Gruntin epäonnistuessa lähteä Maan kiertoradalta kohti Marsia, luotain tuhoutui Maan ilmakehässä Phobos-Gruntin mukana tammikuussa 2012.
Aluksen suunniteltiin saapuvan Marsin luo lokakuussa 2012. Yinghuo-1 olisi jäänyt kiertämään Marsia radalle, jonka koko olisi ollut 800 × 80,000 km ja inklinaatio 5°. Alus toimisi yhden Marsin vuoden eli kaksi maan vuotta.
Aluksen tarkoituksena oli tutkia Marsin kaasukehää, plasmaa ja magneettikenttää. Aluksessa oli viisi tiedeinstrumenttia, mm. kaksi kameraa.
Digitaalisen median instituutti
DMI, eli Digitaalisen median instituutti, oli Tampereen teknillisen yliopiston erillislaitos. DMI:n tutkimusalueita olivat signaalinkäsittely, digitaali- ja tietokonetekniikka, ohjelmistotekniikka, tietoliikennetekniikka, hypermedia ja ihmiskeskeinen teknologia.
Vuonna 2005 DMI juhli 20. toimintavuottaan. TTY:n hallituksen päätöksellä DMI lakkautettiin vuoden 2007 alusta alkaen. Päätös oli lähinnä hallinnollinen ja ennakoi vuoden 2008 alussa toteutunutta TTY:n organisaatiouudistusta. Tutkimustoiminta jatkuu entisellään TTY:n laitoksilla. Erillislaitoksena DMI:llä oli johtokunta, joka myös lakkautettiin. Tutkimuksen ohjaamista ja kehittämistä varten muodostettiin DMI-laboratorioverkosto, jota hoitaa signaalinkäsittelyn laitos.
Hichem Mechichi
Hichem Mechichi (, s. tammikuussa 1974) on tunisialainen poliitikko ja entinen Tunisian pääministeri.
Viljasjärvi
Viljasjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Viljaspohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Hichem Mechichi
Virkamiehenä
Mechichi toimi valtion hallinnossa useassa virassa. Hän on ollut tasavallan presidentin vanhempana neuvonantajana oikeudellisissa asioissa. Lisäksi hän on ollut liikenne-, terveys- ja sosiaaliministeriöiden esikuntapäällikkönä, sekä terveys- ja ympäristövalvontaviraston pääjohtaja.
Viljasjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 15,6 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vuojoen valuma-alueeseen (14.283) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy.
Hichem Mechichi
Poliittinen toiminta
25. heinäkuuta 2021 presidentti Kais Saied erotti Mechichin pääministerinvirasta, jäädytti parlamentin toiminnan, ja otti itselleen maan toimeenpanovallan. Tästä seurasi levottomuuksia ja presidenttiä syytettiin vallankaappauksesta. 29. syyskuuta presidentti Kais Saied nimitti Najla Boudenin muodostamaan uuden hallituksen, ja joka aloitti uuden hallituksen pääministerinä 11. lokakuuta 2021.
Erkki Rautio (sellisti)
Erkki Ilmari Rautio (s. 5. lokakuuta 1931 Helsinki) on suomalainen sellotaiteilija. Hän on opiskellut sellonsoittoa Helsingissä Yrjö Selinin, Roomassa vuonna 1955 Enrico Mainardin ja Pariisissa vuonna 1956 Pierre Fournier’n johdolla. Hän on kansainvälisesti tunnettu ja menestyneimpiä suomalaisia instrumentalisteja maailmalla, ja toimiessaan Sibelius-Akatemian professorina hän on vaikuttanut merkittävästi suomalaisen sellotaiteen kehitykseen.
Rautio on toiminut 1957–1959 Helsingin kaupunginorkesterin sellonsoittajana ja 1959–1965 Oulun musiikkiopiston sellonsoiton opettajana. Hän hoiti 1965–1994 sellonsoiton professuuria Sibelius-Akatemiassa ja oli akatemian rehtori 1990–1993.
Erkki Rautio on pitänyt konsertteja ja mestarikursseja kotimaassa ja ulkomailla. Klassisen musiikin ohella hän on esittänyt kantaesityksiä. Hän on toiminut kansainvälisten kilpailujen tuomaristossa. Hän on levyttänyt yhdessä Izumi Tatenon kanssa duo-levyjä.
Raution ensimmäinen puoliso oli Heidi (Adalheid) Rautio o.s. Mörike (1935–1999) ja toinen puoliso on Sari Rantanen. Hänen poikiaan ovat taidemaalari Ilmari Rautio ja pianisti Martti Rautio. Hänen veljiään olivat säveltäjä Matti Rautio ja viulisti ja kapellimestari Paavo Rautio.
Hannu Pärssinen
Hannu Tapio Pärssinen (s. 24. syyskuuta 1960 Polvijärvi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Viipurin Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Raimo Reinikka.
Urheilu-uransa jälkeen Pärssinen on toiminut Oy Ford Ab:n toimitusjohtajana vuodesta 2005.
Ulkosuomalainen
Ulkosuomalainen on vakituisesti Suomen ulkopuolella asuva suomalainen, joka on joko Suomen kansalainen tai suomalaista syntyperää. Ulkosuomalaisia oli vuonna 2010 vajaat 800 000, joista ensimmäisen polven ulkosuomalaisia noin 280 000 ja toisen polven 500 000. Suurin osa heistä asui Ruotsissa (436 000) ja Yhdysvalloissa (104 000). Lisäksi Siirtolaisinstituutin tilastojen mukaan suomalaistaustaisia ihmisiä asui vuonna 2010 Saksassa 14 000, Espanjassa 12 000 ja Iso-Britanniassa noin 10 000. Suomen kansalaisia asui ulkomailla noin 250 000 vuonna 2013. Ulkosuomalainen on voinut muuttaa ulkomaille työn, opiskelun tai perheen vuoksi.
Ulkokansalainen on ulkomailla asuva Suomen kansalainen. Ulkokansalaisella on siis kaikki kansalaisuuteen liittyvät oikeudet, mutta myös velvollisuudet. Esimerkkinä oikeuksista on äänioikeus, sillä ulkokansalaiset saavat äänestää valtiollisissa vaaleissa (eduskuntavaalit, presidentinvaalit ja europarlamenttivaalit). Esimerkki velvollisuuksista on puolestaan asevelvollisuus. Ulkokansalaisia, jotka ovat siis osa ulkosuomalaisten joukkoa, on yhteensä noin 250 000. Äänioikeutettuja (täysi-ikäisiä) heistä on noin 210 000.
Televisiosarjoja ulkosuomalaisista
Ulkosuomalaisista on tehty televisiolle useita haastattelu- ja dokumenttiohjelmia. Laajin niistä on noin 60-osainen dokumenttisarja Ulkosuomalaisen tarina (Yle 2002–2011). Jaakko Selin on juontanut sarjat Jaakko ja maailmanvalloittajat (Yle 2008–) ja Jaakon matkassa (Fox 2014). Kolmas on Antti Holman juontama Antti ja maastamuuttajat (MTV 2017).
Markus (laulaja)
Markus (oikealta nimeltä Markku Tranberg) (s. 2. toukokuuta 1950 Ylitornio) on suomalainen laulaja ja kitaristi. Vuonna 1969 hän otti osaa Intro-lehden Iskelmäjahti-kilpailuun ja eteni Kemin osakilpailuvoiton kautta loppukilpailuun, jossa sijoittui toiseksi ja levytysura käynnistyi kappaleella "Viimeinen kevät".
Markus aloitti muusikon uransa 12-vuotiaana kotikylällään Ylitornion Kaulinrannalla. Hän vaikutti Finnpop Five -yhtyeessä ja oli pellolais-ylitorniolaisen Intro-yhtyeen ensimmäinen solisti, jonka paikan otti Tarja Ylitalo hänen muutettua etelään. Alkuperäiseen Introon kuuluivat Markuksen lisäksi rumpali Heikki Vaaraniemi ja Ylitalon veljekset basisti Osmo ja hanuristi Tuomo.
Markuksen varsinainen läpimurto tapahtui loppukesästä 1970, kun Simon & Garfunkelin tunnetuksi tekemä eteläamerikkalainen sävelmä "Vain kotka lentää aurinkoon" valloitti Markuksen suomenkielisenä versiona radion Lista-ohjelman kärkipaikan ja sen lisäksi kolmanneksi äänestettiin singlen B-puoli, Toivo Kärjen-Juha Vainion ”Jos vielä oot vapaa”. Sovittaja oli Nacke Johansson .Single oli vuoden 1970 kuudenneksi myydyin.
Muutaman Finnlevy-singlen jälkeen Markus siirtyi Matti ja Teppo Ruohosen talliin ja levytti albumit Sydän yhtyi sydämeen ja Sain hyvän tunteen. Jälkimmäiselle tallennetulla laululla ”Suoraan sydämeen” Markus osallistui vuonna 1985 Kevään Sävel -iskelmäkilpailuun.
1980-luvun lopulla Markus toimi muutaman vuoden Tulipunaruusut-yhtyeen solistina ja levytti albumin Kadotettu nuoruus. Keikkailu jatkui edelleen soolona ja Pispalan Sälli & Sinirytmi -yhtyeessä.
Markus on asunut jo vuosikymmeniä Tampereella. Viimeksi hän vieraili studiossa vuonna 2010 ja päivitti Taivalkunta Beatistä tutun muusikon Jasu Mäntylän johdolla vanhan hittinsä "Jos vielä oot vapaa". Vuonna 2001 hän levytti singlen, joka sisälsi valssit ”Neidonryöstö” ja "Siuronsalmen Sanna”.
Etelä-Trøndelagin lääni
Etelä-Trøndelagin lääni on Norjan lääni maan keskiosassa Trøndelagin alueella. Se rajautuu pohjoisessa Pohjois-Trøndelagin lääniin, lännessä Møren ja Romsdalin lääniin ja Norjanmereen, etelässä Opplandin ja Hedmarkin lääneihin sekä idässä Ruotsiin. Sen pääkaupunki on Trondheim, jossa asuu yli puolet läänin asukkaista. Läänissä on 313 370 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 18 839,37 neliökilometriä.
Herättäjä-Yhdistys
Herättäjä-Yhdistys ry on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon heränneiden eli körttiläisten muodostaman liikkeen palveluita järjestävä yhdistys. Yhdistys järjestää kesäisin suuret hengelliset juhlat eli herättäjäjuhlat.
Yhdistyksen pääpaikka on Lapuan kaupungissa Siirilän pappilassa.
Historia
Tunnettu herännäisyyden 1900-luvun alun johtohahmo rovasti Wilhelmi Malmivaara perusti vuonna 1912 Sisälähetysseura Herättäjän, joka rekisteröitiin 5.2.1924. Kustannusosakeyhtiö Herättäjä ja Sisälähetysseura Herättäjä yhdistyivät vuonna 1945 nykyiseksi Herättäjä-Yhdistys ry:ksi. Herättäjä-Yhdistys peri tehtävät edeltäjiltään ja toiminta jatkui äänitteiden, kirjojen ja lehden kautta. Lähetystyötä yhdistys on tehnyt Suomen Lähetysseuran kanssa.
Toisen maailmansodan jälkeen
1950-luvulla Herättäjä-Yhdistyksen paikallisosastoja perustettiin seurakuntiin. Siionin virsiä uudistettiin 1960-luvulla ja työ saatiin päätökseen 1972. 1960-luvulla perustettiin säätiö Aholansaaren herännäistoimintaa varten. 1970-luvun alussa nuorisotyö sai ensimmäiset omat työntekijänsä ja työ sukulaiskansojen parissa alkoi 1980-luvulla. Aluetoimintaa kehittämään perustettiin aluetoimikuntia 1990-luvlla.
Lapuan piispanvaali 1956
Lapuan piispanvaaliin 1956 liittyi huomattavasti sekä kirkollisen että yhteiskunnallisen politiikan jännitteitä. Presidentti Urho Kekkonen syrjäytti herännäisjohtaja Olavi Kareksen Lapuan piispanvaalin ensimmäiseltä ehdokassijalta. Piispannimitystä edelsi monimutkainen taustavaikuttamisen jakso, jossa presidenttiä yritettiin taivutella Kareksen puolelle ja häntä vastaan. Erityisesti Herättäjä-Yhdistyksen toiminnanjohtaja Jussi Kuoppala pyrki vaikuttamaan Kekkoseen Kareksen valinnan varmistamiseksi. Kekkonen katsoi, että ei voinut nimittää herännäisyyden tukialueen piispaksi körttiläistä Karesta, joka oli ollut näkyvästi mukana sekä AKS:n että Lapuan liikkeen toiminnassa.
Nykyaikana
1990- ja 2000-lukujen taitteessa Herättäjä-Yhdistys perusti ylioppilaskoteja Ouluun, Kuopioon ja Joensuuhun. 2000-luvun alussa Herättäjä-Yhdistyksen kirjakauppa yhtiöitettiin ja Karhunmäen toimintakeskus säätiöitiin. Herättäjän kirjakauppa Lapualla lopetti toimintansa 2019.
Siionin virsien kokoelman laajentaminen uusilla virsillä vuonna 2005 on antanut seuraväen käyttöön uusia sanoja ja säveliä. Siionin virsien kokonaisuudistustyö alkoi vuonna 2009, ja uudistettu kokoelma otettiin käyttöön 2017.
Toiminta
Herättäjä-Yhdistyksen toiminnanjohtaja on Kalle Hiltunen (2021–). Hallituksen puheenjohtaja on Tapani Rantala (2017–).
Yhdistyksen alueellista työtä suunnittelua, koordinointia ja toteuttamista varten Suomi on jaettu maakuntarajoja noudatteleviin toiminta-alueisiin. Alueilla toimii paikallisosastojen lisäksi yksitoista aluetoimikuntaa.
Musiikkityössä keskeisiä ovat Siionin virret, kuorot, äänitteiden kustantaminen ja veisuuperinteen vahvistaminen.
Aiheesta muualla
Herättäjä-Yhdistys ry
Jacques-François Roger
thumb|Jacques-François Roger. Jacques-François Roger (26. tammikuuta 1787 Longjumeau – 20. toukokuuta 1849 Pariisi ) oli ranskalainen juristi, joka toimi Senegalin kuvernöörinä ja Ranskan parlamentin jäsenenä.
Roger syntyi verovirkailijan perheeseen. Hän valmistui juristiksi, työskenteli kassaatio-oikeudessa ja osallistui vapaamuurarien toimintaan.
Roger matkusti vuonna 1819 Senegaliin, jossa hän toimi mallitilan johtajana ja yleisenä syyttäjänä. Vuonna 1821 hänet nimitettiin Senegalin kuvernööriksi. Orjakaupan kieltämisen jälkeen Roger yritti kehittää maataloutta ja puutarhaviljelyä sekä säännellä arabikumin kauppaa, mutta hänen innokas toimintansa ei johtanut kestäviin tuloksiin. Nykyään siitä muistuttavat Richard-Tollin keinokastelualue ja kaupungissa sijaitseva kuvernöörin virka-asunto.
Roger, joka nimitettiin paroniksi vuonna 1824, palasi Ranskaan vuonna 1827. Vuoden 1830 vallankumouksen jälkeen hän meni mukaan politiikkaan, ja seuraavana vuonna hänet valittiin ensimmäisen kerran Ranskan edustajainhuoneen jäseneksi. Vuonna 1848 Roger valittiin yleisillä vaaleilla perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Hän kuoli koleraan pian sen jälkeen, kun hänet oli valittu uudelleen kansalliskokoukseen vuoden 1849 vaaleissa.
Roger toimi Maantieteen seurassa ja oli perustamassa Ranskan orjuuden lakkauttamisen seuraa vuonna 1834. Hän julkaisi wolofin kieliopin, Senegal-aiheisen romaanin ja kokoelman senegalilaisia faabeleita Jean de La Fontainen tyyliin runomuotoon puettuna. Teoksillaan Roger pyrki osoittamaan, että afrikkalaiset ovat henkisiltä kyvyiltään eurooppalaisten veroisia.
Andrea Raaholt
Andrea Raaholt (s. 17. huhtikuuta 1996 Ålesund) on norjalainen tennispelaaja. Raaholt edusti Norjaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2013.
Seine-et-Oise
100px|left|thumb|Seine-et-Oisen vaakuna. Vuodesta 1967 Yvelinesin departementin vaakuna. 210px|thumb|Seine-et-Oisen kartta Seine-et-Oise on entinen Ranskan departementti numero 78, joka sijaitsi Île-de-Francen alueella Seine- ja Oise-jokien varsilla. Se ympäröi joka puolelta Seinen departementtia, joka käsitti Pariisin lähimpine esikaupunkeineen.
Seine-et-Oise luotiin yhtenä kaikkiaan 83 departementista Ranskan vallankumouksen jälkeen 4. maaliskuuta 1790, ja sen hallinnon keskus oli Versailles. Departementin alueeseen kuului lopulta lähes 700 kuntaa, yhteensä noin 5 600 km² Seinen departementin ympärillä. Molemmat departementit lakkautettiin Pariisin seudun aluehallinnon uudistuksen yhteydessä 1. tammikuuta 1968.
Seine-et-Oisen alueet liitettiin pääosin seuraaviin hallintoalueisiin: Essonne, Val-d’Oise ja Yvelines. Joitakin sen kuntia liitettiin myös seuraaviin: Hauts-de-Seine (9 kuntaa), Seine-Saint-Denis (16 kuntaa) ja Val-de-Marne (18 kuntaa).
Gloria (nimi)
Gloria on naisen etunimi. Se pohjautuu latinan sanaan gloria, joka merkitsee muun muassa ’kunniaa’, ’mainetta’ ja ’ylistystä’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Gloria on vuoteen 2023 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 330 naisella. Gloria-nimi ei ole mukana almanakassa, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja hevosten nimipäiväkalentereissa. Koirilla Glorian nimipäivä on 15. syyskuuta, hevosilla 20. heinäkuuta.
Vaatimusten käsittely
Vaatimusten käsittely on vaatimusten määrittelyn, dokumentoinnin ja ylläpidon prosessi. Sillä on tärkeä rooli ohjelmistotuotannossa.
Vesiputousmallissa vaatimusten käsittely tehdään kehitysprosessin ensimmäisessä vaiheessa. Myöhemmissä kehitysmetodeissa oletetaan vaatimusmäärittelyn muuttuvan koko järjestelmän eliniän ajan.
Tšetšeenit
Tšetšeenit ovat Venäjän Pohjois-Kaukasian suurin etninen ryhmä. Suurin osa heistä asuu Tšetšenian tasavallassa. Lisäksi heitä asuu ympäröivillä alueilla, kuten Dagestanin länsiosassa. Historiallisesti heitä on asunut myös Khasavyurtovskyn, Novolakskyn, Kazbekovskyn, Babayurtovskyn, Kizilyurtovskyn, Kizlyarskyn kunnallisalueilla Dagestanssa, Sunzhenskyn ja Malgobekskyn alueilla Ingušiassa ja Akhmetan alueella Georgiassa. Tšetšeenien kokonaismäärä maailmassa on 1 550 000 henkeä.
Nimen alkuperä
Nimi "tšetšeenit" tuli Georgian ja Länsi-Euroopan kieliin venäjän kielen kautta 1700-luvulla. Aluksi sanan tšetšeenit rinnalla käytettiin muotoa "tšetšeny". Ennen vuoden 1917 vallankumousta ja neuvostovaltion ensimmäisinä vuosikymmeninä Venäjän etnologiatutkijat yhdistivät kaikki nakhien etnoalueryhmät (akkinit, batsbit, orstkhoit ja muut, mukaan lukien itse tšetšeenit ja joskus jopa inguušit) samalle nimelle tšetšeenit (eli nakhche). Nykytieteessä tätä yhteisöä kutsutaan nakh-kansoiksi.
Anteosaurus
Anteosaurus (nimen merkitys: ”Antaioksen lisko”) on sukupuuttoon kuollut permikaudella elänyt Dinocephaliaan kuuluva terapsidisuku. Sukuun kuuluu laji nimeltä Anteosaurus magnificus. Aikaisemmin sukuun oli määritelty useita lajeja, mutta myöhemmän tutkimuksen valossa näyttää siltä, että erilaiset yksilöt edustivatkin A. magnificusin eri kasvuvaiheita.
Tšetšeenit
Nimen alkuperä
Tšetšeenit jakaantuvat klaaneihin, joita he nimittävät teipeiksi.
Anteosaurus
Anteosaurus oli suuri peto, jonka ruumiinpituus oli useita metrejä ja paino monta sataa kiloa. Sen kallo hieman alle metrin pituinen. Sen fossiileja on löydetty nykyisen Etelä-Afrikan alueelta Karoosta. Tämän nimellä ”Titanophoneus” rugosus tunnettu Venäjältä löydetty terapsidifossiili saattaa kuitenkin todellisuudessa kuulua Anteosaurus eikä Titanophoneus -sukuun, jolloin Anteosauruksen levinneisyys olisi ollut luultua suurempi. Tämä saattaisi myös merkitä sitä että suvussa olisi myös toinen laji nimeltä Anteosaurus rugosus.
Tšetšeenit
Maantiede
pienoiskuva|Tšetšeenisotilas, 1892 Suurin osa tšetšeeneistä asuu Tšetšeniassa, joka on Venäjän federaation tasavalta. Tšetšeniassa on käyty Venäjän sisäistä konfliktia vuosina 1994–1996 ja jälleen taas vuodesta 1999 lähtien.
Anteosaurus
Fylogenia
Cisneros et al., (2012):
Kammerer, (2011):
Tšetšeenit
Väestö
Tšetšeniassa asuu 1,3 miljoonaa ihmistä, ei-tšetšeenit mukaan lukien, joista 33 % asuu kaupungeissa ja 60 % maaseudulla. Silti yli miljoona tšetšeeniä asuu muualla Kaukasiassa, Keski-Aasiassa ja Venäjällä. Tämä johtuu siitä, että paljon tšetšeenejä on karkotettu useita kertoja Venäjän hallinnon käskystä eri puolille valtakuntaa niin keisarikunnan kuin neuvostovallankin aikana. Viimeisin suuri tšetšeenien karkotus oli vuonna 1944, jolloin Stalinin käskystä koko tšetšeenikansa pakkosiirrettiin Kazakstaniin. Kyyditykset ja karkotus tuhosivat kolmasosan tšetšeenikansasta. Tšetšeenit saivat palata kotimaahan vuonna 1957. Vaikka ankarat kansanmurhat, Tšetšenian uudelleenasuttaminen toisilla kansoilla, karkotukset ja sodat ovat vähentäneet tšetšeenien määrää, on kansa silti säilynyt. Tällä hetkellä tšetšeenikansan suurimmat uhat ovat maassa käynnissä olevat miehitys, sotatila ja venäläistäminen.
Kulttuuri
Vaikka tšetšeenit ovat muslimeita, heillä on edelleen erilaisia pakanallisia riittejä ja juhlia. Riitit liittyvät yleensä maanviljelyyn, kuten sateeseen ja ensimmäiseen kyntöpäivään.
Tšetšeenit jakautuvat 130 klaaniin eli teipiin. Klaanit perustuvat enemmän maantieteeseen, paikallisuuteen, vereen tai sukuun. Klaanit eivät yleensä ole olleet kovin hyvissä väleissä rauhan aikana, mutta sota-aikoina, kuten nyt, ne ovat yhdistyneet yhdeksi erittäin vahvaksi liitoksi. Klaanit jakaantuvat haaroihin eli garseihin, jotka taas jakautuvat isäjohtoisiin nekyeihin. Tšetšeenien sosiaalinen säännöstö kiteytyy sanaan nokchallah, joka sisältää tšetšeenien moraalisen ja eettisen käyttäytymismallin, johon kuuluu anteliaisuus, vieraanvaraisuus ja naisten kunnian puolustaminen ja suojeleminen.
Tšetšeniassa ovat yleistyneet myös kunniamurhat, joissa uhreina on lähinnä naisia ja nuoria tyttöjä, jotka "häpäisivät" koko suvun ja klaanin. Puhdistus on mahdollista vain veren kautta tai karkottamalla perheestä pois.
Naisten asema
Naisen kunnia on tšetšeeneille tärkeä. Tšetšeenit uskovat, että perheen kunnia on nainen, siksi naista pitää suojata kaikelta pahalta ja väärältä. Tšetšeniassa naisen odotetaan olevan lempeä, rauhallinen ja kunnianhimoinen perheen äiti, jotta hän ei häpäisisi sukulaisiaan. Naisen ei kuulu keskustella ja olla tekemisissä toisen sukupuolen kanssa, jos toista sukupuolta oleva henkilö ei ole hänen kanssaan avioliitossa tai hänen sukulaisensa. Naisen seksuaalisuus ja neitsyys on keskeinen kunniaan liittyvä kysymys. Yksi suurimmista naisiin kohdistuvaa kunniamurhan syistä on aviorikos ja avioliiton ulkopuolinen seksi. Kunniamurhan toteuttavat vain sukulaiset (yleensä perheen isä tai veli). Naiset eivät saa osallistua murharituaaliin.
Uskonto
pienoiskuva|Rukoilevia naisia Tšetšeniassa. Tšetšenia on uskonnoltaan islamilainen maa. Tšetšeenit kääntyivät sunnimuslimeiksi Ottomaanien valtakunnan aikana 1400-luvulla. Jokaisella tšetšeeniklaanilla on johtajanaan oma hengellinen mystikko. Osa kuuluu sunnimuslimien suufilaiseen haaraan nimeltä muridismi. Noin puolet tšetšeeneistä kuuluu suufilaisiin veljeskuntiin tai liikkeisiin eli tariqoihin. Pohjois-Kaukasiassa vaikuttaa kaksi suufilaista tariqoa, jotka ovat Naqshbandiya ja Qadiriya. Naqshbandiya on erityisesti vahva Dagestanissa ja Itä-Tšetšeniassa. Qadiriya taas vaikuttaa muissa osissa Tšetšeniaa ja Ingušiaa. Uusin suuntaus on salafismi, joka tuli kansan keskuuteen 1950-luvulla. Osa tšetšeenikapinallisissa, erityisesti kapinallisjohtaja Šamil Basajevin joukot, ovat salafisteja, mutta suurin osa väestöstä ei ole.
Salvador Durán
Salvador Durán Sánchez (s. 6. toukokuuta 1985, México, Meksiko) on meksikolainen autourheilija. Hän on entinen Formula E -sarjan kuljettaja. Hän kilpaili kaudella 2014–2015 Amlin Aguri tallissa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Trulli GP -talliin, mutta Trulli GP ei lopulta pystynyt osallistumaan kauteen, joten Duran palasi Amlin Agurille kolmeen osakilpailuun. thumb|Salvador Duran vuonna 2008 Silverstonessa
Tšetšeenit
Uskonto
Tšetšeniassa vaikuttaa useita islamilaisia suuntauksia ja liikkeitä. Viimeisten Tšetšenian sotien aikana islamilaisuus tšetšeenien kansallisen vastarinnan ja kulttuurin osana on radikalisoitunut ja tullut näkyvämmäksi. Siksi Tšetšenian vastarintaliikkeen vahvin ja näkyvin osa on islamistisuuteen taipuvaa ja maassa on noussut esille erilaisia islamistisia pyrkimyksiä. Uutta tšetšeenien perinteisessä islamilaisuudessa on joidenkin kapinallisryhmien tavoitteet islamilaisen tasavallan pystyttämiseksi, mikä on luonut kasvualustaa erilaisille kansainvälisille ääri-islamistisille terroristisoluille.
Salvador Durán
Formula E -tilastot
* Kausi käynnissä.
Tšetšeenit
Historia
Tšetšeenit kääntyivät kristinuskoon 1100–1200-luvuilla, mutta 1700-luvulla he kääntyivät islamiin. Vuonna 1818 he joutuivat ensimmäisen kerran Venäjän keisarikunnan alaisuuteen. Vuosina 1839–1859 he kapinoivat Venäjää vastaan ja jäivät tämän jälkeen joksikin aikaa vapaiksi. Vuosina 1877–1878 tšetšeenit taas kapinoivat Venäjää vastaan, mutta kapina kukistettiin ja suuri osa tšetšeeneistä muutti Ottomaanien valtakuntaan. Josif Stalin karkotti 1944 tšetšeenit Siperiaan, missä heitä kuoli paljon. Myöhemmin tšetšeenit saivat palata kotimaahan. Tšetšenia itsenäistyi Neuvostoliiton hajotessa, kun radikaali itsenäisyyslinja sai maassa jalansijan. Venäjän isänmaalliset piirit halusivat pitää Tšetšenian osana maataan, mikä ajoi maan sotiin Venäjän kanssa. Tšetšeeniseparatistit voittivat Jeltsinin aloittaman ensimmäisen Tšetšenian sodan mutta hävisivät toisen sodan.
Työn punalipun kunniamerkki
thumb|Vuosina 1943–1991 jaettu Työn punalipun kunniamerkki. Työn punalipun kunniamerkki (myös Työn punaisen lipun kunniamerkki, ) oli Neuvostoliitossa vuosina 1921–1991 jaettu kunniamerkki, jota myönnettiin tuotannossa, tieteissä, taiteissa, kulttuurissa, opetuksessa, terveydenhoidossa tai muilla yhteiskunnallisilla aloilla ansoituneille kansalaisille. Se oli siviileille tarkoitettu vastine sotilasansioista myönnetylle Punalipun kunniamerkille.
Työn punalipun kunniamerkkiä jaettiin aluksi vain Venäjän SNT:ssä, kunnes siitä tehtiin yleisliittolainen vuonna 1928. Kunniamerkkiä myönnettiin 70 vuoden aikana noin 1,2 miljoonaa kappaletta.
Kunniamerkki oli korkein palkinto työuljuudesta. Sen perustamisesta sääti 28. joulukuuta 1920 neuvostojen VIII yleisvenäläinen edustajakokous 22.—29. joulukuuta 1920 pitämässään kokouksessa.
Valkoselkätikka
Valkoselkätikka (Dendrocopos leucotos) on itäinen tikkalaji. Se on Päijät-Hämeen maakuntalintu.
Milan Luhový
Milan Luhový (s. 1. tammikuuta 1963 Ružomberok, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1982–1991.
Valkoselkätikka
Koko ja ulkonäkö
Valkoselkätikka on noin 25–28 senttimetriä pitkä ja painaa keskimäärin 90 grammaa. Koiraalla on kirkkaanpunainen päälaki, naaraalla musta. Muutoin sukupuolet ovat samannäköisiä. Alaperä on vaaleanpunertava ja punertava väri jatkuu vatsalle ja kupeisiin vaihettuen ilman jyrkkää värirajaa valkeahkoon vatsaan ja rintaan. Kupeilla on ohuita, tummia pitkittäisviiruja. Selän yläosa on musta. Selän alaosa ja yläperä ovat valkoiset. Siipisulat ovat musta-valko kuvioidut.
Vanhin eurooppalainen rengastettu valkoselkätikka on suomalainen, iältään vähintään 15 vuotta 11 kuukautta.
pienoiskuva|vasen|Naaraspuolinen valkoselkätikka pesäkolollaan.
Levinneisyys
Laji on Suomessa uhanalainen ja se on voimakkaasti vähentynyt tehostuneen metsätalouden aikana. Pesintöjä löydetään nykyisin noin 100 vuosittain. Kun vielä 1950-luvulla pareja oli arviolta 500. Suomen kanta keskittyy nykyään voimakkaasti Itä-Suomeen, Etelä-Karjalan ollessa vahvinta aluetta. Maailmanlaajuisesti laji ei ole uhanalainen, sillä sen esiintymisalue ulottuu Norjasta lännessä Japaniin idässä, joskin kauemmas itään mennessä kyseessä on eri alalajit.
Ympäristöministeriön päätöksellä (n:o 1209/95) lähes kaikille Suomen pesimälintulintulajeille on määritelty ohjeellinen arvo. Valkoselkätikan ohjeellinen arvo on 4037 €.
Milan Luhový
Luhový pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 31 maaottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 1982 ja viimeisen syyskuussa 1991. Tšekkoslovakian yltäessä MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin Luhový pääsi vaihtopelaajana kentälle vain ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Yhdysvaltoja vastaan ja teki lukemiin 5–1 päättyneessä ottelussa joukkueensa viidennen maalin.
Valkoselkätikka
Lisääntyminen
Muninta alkaa huhtikuun lopulla. Valkoisia munia on tavallisesti 3–5, ja molemmat emot hautovat niitä. Poikaset lähtevät pesästä noin neljän viikon ikäisinä.
Kirjallisuutta
Kimmo Martiskainen & Kimmo Taskinen, Valkoselkätikka, Moreeni 2011 ISBN 978-952-254-072-0
Kiikan tiilitehtaan rata
Kiikan tiilitehtaan rata oli Kiikassa toiminut kapearaiteinen 600 mm:n raideleveydelle rakennettu rautatie. Rata rakennettiin Kiikkaan vuonna 1954 perustetun Pellonraivaus oy:n tytäryhtiön Ojaputki oy:n omistaman tiilitehtaan savenkuljetusta varten.
Asgardilaiset
Asgardilaiset (eli Asgardin jumalat) ovat Marvel-kustantamon luoma kuvitteellinen jumalrotu. Asgardilaisia palvoivat vuosituhat sitten Norjan viikingit ja erinäiset germaaniheimot. Asgardilaiset eivät kuitenkaan enää halua, että heitä palvottaisiin.
Kiikan tiilitehtaan rata
Radan veturina oli Valmet Move 1A/29 vuodelta 1947. Veturissa oli alun perin bensiinimoottori, mutta siihen vaihdettiin Fordson Major traktorin dieselmoottori 1961. Radalla oli käytössä kaksi junarunkoa joista kummassakin oli 13 kappaletta 0,75 kuutiometrin savikuuppavaunua. Savenottopaikalla toiminut ketjukaivinkone täytti vaunut savella, joka kuljetettiin tehtaan savivarastolle. Rata oli käytössä noin 7 kuukautta vuodessa; talvisaikaan saven kuljetus hoidettiin kuorma-autoilla.
Siikalatva
Siikalatva on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Toimintansa se aloitti vuoden 2009 alussa, kun Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Rantsilan kunnat liittyivät yhdeksi kunnaksi. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km2.
Kiikan tiilitehtaan rata
Salaojaputkia valmistaneella 1949 perustetulla Ojaputki oy:llä oli tiilitehdas myös Korialla. Pellonraivaus oy ja sen tytäryhtiöt Ojaputki oy, Pohjarakenne oy ja Kenttä ja Vesi oy fuusioituivat 1968 Perusyhtymä oy:ksi. Salaojaputkien valmistus päättyi 1970, minkä jälkeen tehdas valmisti julkisivutiiliä. Tehdas oli toiminnassa ainakin 1980-luvulle saakka.
Asgardilaiset
Historia
Asgardin jumalat elävät Asgard-nimisessä ulottuvuudessa, jossa asuu myös muita rotuja, kuten kääpiöitä ja jättiläisiä. Asgardin roduista asgardilaiset ovat voimakkaimpia ja muistuttavat eniten ihmistä. Rotu ei kuitenkaan ole alun perin kehittynyt tuossa ulottuvuudessa.
Siikalatva
Siikalatvan naapurikuntia ovat Haapavesi, Kajaani, Kärsämäki, Liminka, Muhos, Pyhäntä, Raahe, Siikajoki ja Vaala.
Asgardilaiset
Fysiologia
Huolimatta ihmismäisestä ulkonäöstä asgardilaiset ovat suunnattoman paljon tavallista ihmistä voimakkaampia. Rodun jokainen miespuolinen jäsen kykenee nostamaan vähintään 30 tonnia naisten kyetessä nostamaan noin 25 tonnia.
Siikalatva
Historia
Siikalatvan alueella oli asutusta jo kivikaudella. Kivikautisia asuinpaikkoja on löytynyt Mulkuasta ja Piippolasta sekä eri puolilta kuntaa on löydetty kivikautisia esineitä. Seudun esihistorialliseen asutukseen viittaavat myös kirkkojen tapaiset kivilatomukset ja jättiläisten haudoiksi nimetyt kiviröykkiöt, joita on tavattu kunnan alueella useita.
Asgardilaiset
Fysiologia
Asgardilaiset elävät pitkään ja ikääntyvät ihmisten mittapuun mukaan hitaasti, mutta he eivät ole kuolemattomia. Asgardilaisten kehot ovat huomattavasti tiheämpiä ja kestävämpiä kuin ihmisten, ja rodun jokainen jäsen kestää suurikaliiperisenkin ammuksen osuman ilman vaurioita. Asgardilaiset kykenevät vahingoittuessaan parantamaan itsensä nopeasti. Heillä on myös maagisia keinoja, joiden avulla voi parantua vakavammista vammoista. He voivat esimerkiksi palauttaa irronneet raajat ja tuhoutuneet elimet sekä selvitä verenhukasta. On kuitenkin mainittava, että vain osa asgardilaisista omaa tarpeeksi voimia magian käyttöön.
Siikalatva
Historia
Vakinaisesti alue asutettiin kuitenkin vasta 1500-luvun puolivälissä, jolloin Siikajokivartta sisämaahan päin leviävä asutus ulottui seudulle. Samoihin aikoihin alueelle tuli uudisasukkaita myös Savosta. Savolaisten voimakkaan uudisasutuksen vuoksi aluetta ruvettiin kutsumaan Siikasavoksi. Suomalaisten tulo pakotti alueella olleen saamelaisasutuksen siirtymään pohjoisen suuntaan. 1500-luvun lopulla pääasiassa itärajan tuntumassa käydyn Pitkä vihan aikana vienankarjalaisten hävitysretket ulottuivat Siikalatvan seuduille asti. Tämä rajoitti alueen väestömäärän kehittymistä. Alueelle saapui 1700-luvun alussa Savosta ja Kainuusta Oulujärven takaa pakolaisia, jotka etsivät turvapaikkaa ryöstö- ja hävitysretkiä tekeviltä vienankarjalaisilta. Alueen väestö sai toimeentulonsa pääasiassa kaski- ja vuoroviljelystä. Taloissa oli myös lampaita ja lehmiä runsaasti.
Asgardilaiset
Fysiologia
Asgardilaisten lihakset, luut ja ihokudokset ovat karkeasti arvioiden noin kolme kertaa tavallista ihmistä tiheämmät. Siksi asgardilaisten paino on myös liki neljä kertaa suurempi verrattuna keskivertoihmiseen. Aineenvaihduntansa vuoksi asgardilaiset ovat kestäviä, eivätkä eritä maitohappoa samalla nopeudella kuin ihmiset.
Siikalatva
Historia
Siikalatvan alue kuului aluksi hallinnollisesti Saloisten suurpitäjään. Siikajoki erotettiin 1689 itsenäiseksi pitäjäksi. Siikalatvan alue liitettiin tuolloin Siikajokeen. Pulkkila oli saanut jo kappeliseurakunnan oikeudet 1617. Rantsila pyrki itsenäiseksi seurakunnaksi 1600-luvun lopussa, mutta alueen katsottiin olevan tuolloin liian pieni omaksi seurakunnaksi. Vuonna 1769 Piippolasta tuli Siikajoen alaisen Pulkkilan kappelin saarnahuonekunta. Vuonna 1845 Siikajoki jaettiin kahtia, jolloin muodostui Piippolan kirkkoherrakunta, johon Pulkkila ja Kestilä kuuluivat kappeleina.
Asgardilaiset
Fysiologia
Asgardilaiset tarvitsevat erikoisen kultaisen omenan Idunnin hoitamasta Yggdrasil-puusta. Omenan syöminen palauttaa asgardilaisten nuoruuden ja terveyden.
Siikalatva
Historia
Siikalatvan alueen ensimmäinen kirkkohuone rakennettiin noin 1620-luvulla Siikasavon silloiseen pääkylään Sipolaan. Tämä saarnahuone tuhoutui ilmeisesti jo seuraavalla vuosikymmenellä. Rantsilan ensimmäinen varsinainen kirkko rakennettiin 1671. Nykyinen Rantsilan kirkko valmistui vuonna 1785 pohjalaisen kirkonrakentajan Simo Jylkkä-Silvénin johdolla. Kirkko uusittiin 1907 Josef Stenbäckin suunnitelman mukaan. Kirkko on peruskorjattu vuosina 1957–1958 ja 1983–1984. Ensimmäinen Pulkkilan kirkko lienee rakennettu vuonna 1671. Toinen kirkko rakennettiin 1768–1769. Se purettiin uuden kirkon tieltä, joka rakennettiin vuosina 1908–1909. Piippolan kirkko rakennettiin myös Simo Jylkkä-Silvénin johdolla vuosina 1768–1770. Kestilään kirkko rakennettiin vasta vuosina 1854–1855.
Asgardilaiset
Teknologinen taso
Asgardilaiset eivät ole valjastaneet teknologiaa palvelukseensa. Sen sijaan he osaavat käyttää mystisiä energiavirtoja eri tarkoituksiin. Vaikka kaikilla asgardilaisilla on tämä kyky, vain harva kykenee tekemään sen kanssa mitään mainitsemisen arvoista.
Siikalatva
Historia
Pulkkilan tärkein liikennereitti oli pitkään Savosta Ouluun johtanut tie, joka toi myös Suomen sodan alueelle. Revonlahden taistelun jälkeen Suomen kenttäarmeija eteni J.A. Sandelsin johdolla kohti etelää ja voitti 2. huhtikuuta 1808 Pulkkilan taistelussa eversti Obuhovin johtamat venäläiset.
Kestilä
Kestilä erotettiin Piippolasta 1867 ja itsenäinen seurakunta siitä tuli 1871. Kunnan asukasluku kasvoi 1900-luvun alussa 2 640:een ja 1950-luvun 3 600:aan. Sen jälkeen alkoi väestön väheneminen, joka pysähtyi vasta 1980-luvun alussa, jolloin väkiluku vakiintui 2 200 asukkaan tienoille. Vuonna 2008 kunnan väestömäärä oli laskenut 1 574:ään. Kestilän elinkeinoelämän kehittymistä hidastivat syrjäinen sijainti ja huonot liikenneyhteydet. Teollisuustoiminta oli kunnassa vähäistä.
Piippola
Piippola itsenäistyi Siikajoesta itsenäiseksi kunnaksi 1865. Laajan Piippolan seurakunnan väkiluku oli vuonna 1860 noin 6 400 henkeä, joista varsinaiseen Piippolan alueella asui noin kolmannes. Kestilä itsenäistyi kirkollisesti 1871, Pulkkila 1907 ja Pyhäntä 1909. Aluemenetysten jälkeen Piippolan väkiluku oli 1910 enää 1904. Piippolan asukasluku pysyi 1920-luvulta 1960-luvulle 2 100:n tienoilla. Tämän jälkeen väestö alkoi vähetä elinkeinorakenteen yksipuolisuuden vuoksi. Vuonna 1970 asukkaita oli 1893 ja 1980 enää 1 510. Vuonna 2008 väkiluku oli enää vain 1 251 asukasta.
Asgardilaiset
Tunnettuja asgardilaisia
Asgardians
Velventós
Velventós on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Βελβεντού, Dímos Velventoú), joka sijaitsee Kozánin alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Koko kunnan väkiluku on 3 448 ja varsinaisen Velventóksen kaupungin väkiluku 3 360 (vuonna 2011).
Siikalatva
Pulkkila
Pulkkilan kunta itsenäistyi 1867 ja seurakunta vasta 1899. Ensimmäinen kirkkoherra tosin saatiin vasta 1907. Pulkkilan väkiluku kasvoi hitaasti 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1920 asukkaita oli 2 119 ja vuonna 1950 2 505. 1950-luvulla poismuutto käänsi kunnan asukasluvun laskuun, joka pysähtyi vasta 1970-luvun lopulla. Vuonna 1985 asukkaita oli 2 105. Väkiluku kääntyi kuitenkin uudelleen laskusuuntaan, ja vuonna 2008 kunnassa oli 1 569 asukasta.
Lullacry
Lullacry oli helsinkiläinen metalliyhtye, joka julkaisi viisi albumia. Yhtye on saanut kansainvälistä jalansijaa muun muassa kiertueillaan Nightwishin ja Edguyn kanssa.
Siikalatva
Rantsila
Rantsilan kunta perustettiin 1867 ja 1873 Rantsilasta tuli oma seurakunta. Rantsilan asukasluku kasvoi 1920-luvulta 1950-luvulle tasaisesti. Vuonna 1952 asukkaita oli 3 861. Tämän jälkeen alkoi väestön vähenemisen kausi, joka päättyi vasta 1980-luvun alussa. Vuoden 1983 alussa kunnan asukasluku oli 2 474. Rantsilan asukasluku alkoi jälleen vähetä tasaisesti ja vuonna 2008 asukkaita oli 2 001.
Velventós
Velventóksen pieni kaupunki sijaitsee lähellä Polýfytoksen tekojärven koillisrantaa linnuntietä noin 25 kilometriä itäkaakkoon Kozánin kaupungista. Velventós oli itsenäinen kunta jo aiemmin vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sérvia-Velventóksen kunnaksi yhdessä Kamvoúnian, Livaderón ja Sérvian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Velventóksesta tuli itsenäinen kunta jälleen 1. syyskuuta 2019, kun Sérvia-Velventóksen kunta jaettiin Kleisthenes I -suunnitelman mukaisesti kahdeksi kunnaksi, joista toinen on Sérvian kunta. Näistä Velventóksen kunta käsittää saman alueen kuin vanha.
Lullacry
Lullacry solmi ensimmäisen levytyssopimuksensa levy-yhtiö Heart, Trust & Respect Recordsin kanssa ja julkaisi ensialbuminsa Sweet Desire vuonna 1999. Lullacryn todellinen ura alkoi, kun se julkaisi toisen albuminsa Be My God vuonna 2001 Spinefarm Recordsin kautta. Vokalisti Tanja "Tanya" Kemppainen erosi yhtyeestä 2002, jolloin aiemmin tuntematon Tanja Lainio liittyi orkesteriin. Lullacry on toiminut tällä kokoonpanolla kolmannesta albumistaan Crucify My Heart (2003) lähtien.
Siikalatva
Kuntaliitos
Vuonna 2006 olivat Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Pyhännän evankelis-luterilaiset seurakunnat yhdistyneet Siikalatvan seurakunnaksi. Rantsilan seurakunta liittyi yhdistyneeseen seurakuntaan vuonna 2008.
Velventós
Kunnallisyksikön osat
Velventóksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Lullacry
Vuonna 2011 muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen yhtye ilmoitti äänittävänsä uutta albumia. Ensimmäisenä Where Angels Fear -albumi julkaistiin Japanissa tammikuussa 2012, julkaisijana Hydrant Music ja EMI Music Japan -yhtiö. . Suomessa Where Angels Fear julkaistiin maaliskuussa 2012 ennen muuta Eurooppaa ja Yhdysvaltoja.
Siikalatva
Kuntaliitos
Vuonna 2007 selvitettiin kuntaliitosta, joka olisi kattanut saman alueen. Tässä kunnassa olisi ollut noin 8 000 asukasta. Selvitys aloitettiin talvella 2007, ja mahdollinen yhdistyminen olisi tapahtunut 2009. Kesäkuun 2007 alussa Pyhännän kunta päätti irtautua liitossuunnitelmista. Myös Pulkkilan kunnanvaltuusto hylkäsi tämän kuntaliitosesityksen äänin 11–6 heinäkuussa 2007. Loput kolme kuntaa olivat jo tuolloin liitoksen kannalla.
Lullacry
Where Angels Fearin on tuottanut, äänittänyt ja miksannut Mikko Herranen, joka myös laulaa levyllä Tanja Lainion kanssa dueton kappaleessa Feel My Revenge.
Siikalatva
Kuntaliitos
Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Rantsilan kunnanvaltuustot hyväksyivät 25. helmikuuta 2008 uuden kuntaliitosesityksen. Rantsilassa esitys hyväksyttiin äänestyksen jälkeen äänin 16–3, mutta muut valtuustot hyväksyivät esityksen yksimielisesti. Uusi kunta saa valtiolta yhdistymistukea 7,45 miljoonaa euroa.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970 ja viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1. tammikuuta 2017 tilanteen mukainen.
Luonto
Siikalatva on Pohjois-Pohjanmaan jokilaaksotasangon ja pohjoissavolaisen järviluonnon vaihettumisvyöhykkeen kunta. Sen maisemia hallitsevat loivapiirteiset kangasmaat ja laajat aapasuot.
Kallioperä on vaihteleva. Yleisin kivilaji on graniitti. Alueella esiintyy myös dioriittia, migmatiitteja, porfyyrisia graniitteja ja granodioriitteja. Alueen itäosa kuuluu graniitti-gneissivyöhykkeeseen, jonka kivilajit ovat vahvasti suuntautuneita. Myös suogneissiä löytyy kunnan itäosasta. Kallioperä on lähes kaikkialla maaperän peittämä. Yleisimmät maalajit ovat moreeni ja turve. Jokilaaksoissa esiintyy savi-, hiesu- ja hiekkakankaita, joita on otettu hyvin paljon viljelykäyttöön. Tärkein harjumuodostuma on kunnan keskiosasto poikki kulkeva matala Pulkkiharju ja siihen kuulua Piippolanharju, joka on osa Siilinjärveltä aina Raaheen asti ulottuvaa harjujaksoa.
Siikalatvan maanpinta on länsiosassa tasaista lakeutta, joka nousee verkalleen itää ja etelää kohti. Koillisosassa on laajoja tasaisia suomaita, jotka kuuluvat Pelson suoalueeseen. Kunnan keskiosassa on selvästi vaihtelevampaa kankaremaata. Korkeus merenpinnasta on keskimäärin 60–130 metriä.
Alueen suuret joet ovat kunnan halki virtaava Siikajoki ja sen sivujoet, Neittävänjoki, Mulkuanjoki, Savaloja, Kurranoja, Kärsämänjoki ja Pyhännän puolelta alkunsa saava Lamujoki, joka virtaa kunnan keskialueella etelästä pohjoiseen. Siikajoki tulvi helposti maaston tasaisuuden ja runsaiden ojitusten vuoksi. Tulvien estämiseksi rakennettiin Uljuan tekojärvi, joka sijaitsee kunnan keskiosassa. Uljuan tekojärvellä sijaitsee Vattenfall Oy:n Tulisaaren vesivoimala. Siikalatvan suurimmat luonnonjärvet ovat Kivijärvi, Viitastenjärvi, Kurranjärvi ja Mankilanjärvi. Muut järvet ovat pieniä umpeen kasvavia suolampia, kuten Kangasjärvi ja Mulkuanjärvi.
Yli puolet kunnan maa-alasta on suota. Suurimpia soita ovat Tahkoneva, Puronneva, Kurunneva, Houruneva, Hirvirimpi ja Parkkisenrimpi. Oudonrimmen ja Törmäsenrimmen alueet ovat soidensuojelualueita. Siikalatvan sijaitsi vuoteen 2002 asti keskellä Suomea. Maanmittaushallituksen vuonna 1958 tekemien mittausten mukaan Suomen keskipiste oli Leskelän kylässä Valtatien 4 varrella. Vuonna 2002 voimaan astuneiden aluevesirajojen muutosten vuoksi keskipiste kuitenkin siirtyi 24,5 kilometriä etelämmäksi Kärsämäen kuntaan.
Hallinto
Siikalatvan kunnanvaltuustossa on 27 jäsentä. Kuntavaaleissa 2021 paikat jaettiin seuraavasti.
Vuoden 2021 kuntavaaleissa keskusta säilytti asemansa Siikalatvan valtapuolueena 17 valtuustopaikallaan, vaikka sen kannatus laski ja se menetti kolme paikkaa. Perussuomalaiset lisäsi paikkamääräänsä neljällä ja sai viisi paikkaa. Vasemmistoliitto lisäsi paikkamääräänsä yhdellä ja sai kolme paikkaa. SDP hävisi neljästä paikastaan kaksi. Kokoomus sai 2,9 prosentin kannatuksen, mutta ei saanut yhtään valtuustopaikkaa. Kuntavaalien äänestysprosentti oli 55,9 %.
Nähtävyydet
pienoiskuva|pysty|Pulkkilan kellotapuli (''[[Carl Ludvig Engel|C. L. Engel, 1809)]]
Koulutus
Siikalatvan kunnassa sijaitsee kaksi toisen asteen oppilaitosta, Siikalatvan lukio sekä Piippolan ammatti- ja kulttuuriopisto.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Siikalatvalla oli 5 447 asukasta, joista 2 581 asui taajamissa, 2 907 haja-asutusalueilla ja 26:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Siikalatvan taajama-aste on 47,7 %. Siikalatvan taajamaväestö jakautuu neljän eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Siikalatvan haja-asutusalueisiin kuuluvat muun muassa Hyvärilä, Hyvölänranta, Junnonoja, Järvikylä, Kerälä, Kärsämä, Laakkola, Lamu, Latvankylä, Leiviskänranta, Leskelä, Mankila, Mäläskä, Pihkalanranta, Savaloja, Sipola, Vorna sekä Väyrylänsaari.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Siikalatvalla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: Seurakunta toimii myös Pyhännän kunnan alueella.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Siikalatvan alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Siikalatvan kunnan nykyisellä alueella.
Tunnettuja siikalatvalaisia
Myös rock-yhtye Kolera on lähtöisin Siikalatvalta.
Liikenne
Helsingistä Utsjoelle johtava valtatie 4 (E75) ja Iisalmesta Raaheen johtava kantatie 88 risteävät Siikalatvan kuntakeskuksessa. Myös Kokkolasta Kajaaniin johtava valtatie 28 kulkee lyhyen matkan Siikalatvan eteläosassa.
OnniBusin linjat M4/F4 Helsingistä, ja F54 Kuopiosta, Ouluun, pysähtyvät Pulkkilassa. Osa vuoroista pysähtyvät myös Vornan ja Rantsilan pysäkeillä. Siikalatvalle ei ole rautatieyhteyttä. Lähimmät rautatieasemat sijaitsevat Ruukissa, Vaalassa ja Vihannissa. Lähin lentoasema on Oulunsalossa sijaitseva Oulun lentoasema. Lähimmät satamat sijaitsevat Oulussa ja Raahessa.
Bijektio
thumb|Bijektio Bijektio on funktio, jossa jokaista funktion parametria vastaa yksi tulosarvo ja kääntäen jokainen maalijoukon alkio on täsmälleen yhden alkion kuva.
Bijektio on siis yhtä aikaa sekä injektio että surjektio:
Bijektiossa jokainen maalijoukon alkio on täsmälleen yhden alkion kuva. Jokaista funktion parametria vastaa yksi tulosarvo ja kääntäen.
Käänteisfunktio
Jos funktio f on bijektio voidaan sille määrittää käänteisfunktio jolloin käänteisen kuvauksen kaikki joukon Y alkiot saavat arvon maalijoukossa X. Myös käänteisfunktio on bijektio.
Esimerkkejä
Funktio f : R → R, f ( x ) = 2 x + 1, on bijektio, koska jokaista reaalilukua y kohden voidaan ratkaista yhtälö y = 2 x + 1 ja saadaan tasan yksi reaalinen vastaus x = ( y − 1)/2.
Funktio g : R → R, g ( x ) = x 2, ei ole bijektio. Tämä funktio ei ole injektio, koska funktio saa saman arvon kahdella eri muuttujan arvolla: esimerkiksi g (1) = 1 = g (−1). Toisaalta funktio ei ole surjektio, koska havaitaan esimerkiksi, ettei ole reaalilukua x, jolle x 2 = −1. Kumpi tahansa näistä seikoista riittää osoittamaan, että funktio g ei ole bijektio. Jos kuitenkin muutetaan funktion g lähtö- ja maalijoukko siten, että pätee g : [0, ∞) → [0, ∞), funktio g on bijektio.
Frehley’s Comet (albumi)
Frehley's Comet on KISS-yhtyeen vanhan soolokitaristin Ace Frehleyn ja hänen yhtyeensä Frehley's Cometin julkaisema soololevy vuodelta 1987. Albumilta nousi pieneksi hitiksi Russ Ballardin kirjoittama "Into The Night", joka pääsi Billboardin listoilla vuonna 1987 sijalle #27. Russ Ballard oli myös kirjoittanut Ace Frehleyn aiemman (vuonna 1978 julkaistu) soololevyn hitiksi nousseen kappaleen "New York Groove".
Moksinmyllylampi
Moksinmyllylampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahdella Viljaspohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.