cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dana Velďáková
Velďákován ennätys on 14,51 m, jonka hän hyppäsi Paviassa 11. toukokuuta 2008. Sisäradoilla hän on hypännyt 14,40 m Torinossa 8. maaliskuuta 2009. Pituushypyssä hänen ennätyksensä on Prahassa 7. kesäkuuta 2008 hypätty 656 cm.
Danan kaksossisko Jana on myös yleisurheilija, päälajinaan pituushyppy.
Lisa Dobriskey
Lisa Jane Dobriskey (s. 23. joulukuuta 1983 Ashford) on englantilainen yleisurheilija, joka juoksee keskipitkillä matkoilla.
Vuonna 2002 Dobriskey sijoittui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1 500 metrin juoksussa neljänneksi. Hän sai samalla matkalla pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2003 ajalla 4.12,95. Kansainyhteisön kisoissa 2006 Dobriskey voitti kultaa 1 500 metrillä uudella ennätyksellään 4.06,21 sekuntia. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän jäi samalla matkalla erävaiheeseen. Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 Dobriskey juoksi 3 000 metrin finaalissa viidenneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän jäi välieriin. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän juoksi 3 000 metrin finaalissa kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 Dobriskey sijoittui 1 500 metrin finaalissa neljänneksi uudella ennätyksellään 4.02,10. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Dobriskey sijoittui 1 500 metrillä hopealle juostuaan ajan 4.03,75. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän juoksi 1 500 metrillä neljänneksi. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi.
Dobriskeyn ennätys 1 500 metrillä on Zürichissä 2009 juostu 3.59,50. 800 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 2.00,14 Lontoossa 2010.
Dobriskey on naimisissa entisen 800 metrin juoksijan, Ricky Soosin kanssa.
Hélène Baillargeon
pienoiskuva|Hélène Baillargeon vuonna 1940. Hélène Marie Baillargeon (28. elokuuta 1916 St-Martin-de-Beauce – 25. syyskuuta 1997 Montreal) oli kanadalainen folkloristi ja laulaja. Hän opiskeli laulamista Québecin kaupungissa vuosina 1935–1938, New Yorkissa 1939–1940 Franz Ruppin ja Montrealissa 1940–1944 Alfred La Libertén johdolla. Viimeksi mainittu johdatti hänet kansanmusiikin pariin. Baillargeon toimi vuosina 1950–1955 tutkijana Marius Barbeaun kanssa Manitoban kansallismuseossa, Ottawassa. Hän osallistui samoihin aikoihin moniin radio- ja televisio-ohjelmiin, joihin kuuluivat sarjat Le Réveil rural (1951–1955) ja Songs de Chez nous (1952–1955; Alan Millsin kanssa). Sitten hän esiintyi sarjassa Cap aux Sorciers (1955–1958) ja suositussa lastenohjelmassa Chez Hélène (1959–1973).
Baillargeon osallistui kansainvälisiin kansanmusiikin kongresseihin Romaniassa vuonna 1959, Québecin kaupungissa 1961 ja Tšekkoslovakiassa 1962. Hän keräsi 77 kansanlaulua kokoelmaan Vive la Canadienne (Montreal, 1962) ja levytti kanadanranskalaisia kansanlauluja. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1973.
Shelly-Ann Fraser-Pryce
Shelly-Ann Fraser-Pryce (o.s. Fraser, s. 27. joulukuuta 1986 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen pikajuoksija. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja, ja hänellä on ulkoradoilta kymmenen maailmanmestaruutta ja sisäradoilta yksi.
Fraser-Pryce juoksi Osakan MM-kilpailuissa alkuerissä Jamaikan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sai lopulta hopeaa. Hän voitti Pekingin olympialaisissa 2008 kultaa 100 metrin juoksussa tuloksella 10,78 s. Jamaika saavutti kilpailussa kolmoisvoiton. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2008 hän voitti 100 metriä ajalla 10,94 s. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti 100 metrin maailmanmestaruuden silloisella Jamaikan ennätysajalla 10,73 s. Hän on Gail Deversin jälkeen toinen naispikajuoksija, joka on voittanut sekä olympia- että MM-kultaa 100 metrillä. 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi toisen osuuden Jamaikan voittaessa kultaa ajalla 42,06 s. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui 100 metrillä toiseksi ajalla 10,89 s.
Fraser-Pryce antoi positiivisen dopingnäytteen Shanghain Timanttiliigan kilpailun yhteydessä 23. toukokuuta 2010. Kyseessä ei kuitenkaan ollut suoritusta parantava aine, vaan Fraserin taustajoukkojen mukaan juoksijalle oli annettu lääkitystä hammaskipuun. IAAF määräsi hänelle puolen vuoden kilpailukiellon, joka päättyi 7. tammikuuta 2011. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi. Pikaviestissä hän juoksi avausosuuden toiseksi sijoittuneessa ja Jamaikan ennätyksen 41,70 s juosseessa joukkueessa.
Fraser-Pryce voitti Lontoossa 2012 toistamiseen olympiakultaa 100 metrillä ajalla 10,75. 200 metrillä hän sai hopeaa ennätyksellään 22,09. Pikaviestissä hän juoksi avausosuuden Jamaikan saadessa hopeaa maansa ennätysajalla 41,41. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,71, 200 metrillä ajalla 22,17 sekä pikaviestissä, jossa hän juoksi ankkuriosuuden Jamaikan joukkueessa. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 60 metrin juoksussa Sopotissa 2014 ennätyksellään 6,98. IAAF World Relays -kilpailuissa hän saavutti samana vuonna pronssia 4 × 200 metrin viestissä. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän sai kultaa pikaviestissä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Fraser-Pryce voitti 100 metrin juoksun ajalla 10,76 ja juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Jamaikan pikaviestijoukkueessa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti pronssia 100 metrillä ajalla 10,86 ja juoksi ankkuriosuuden Jamaikan hopeajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä.
Fraser-Pryce saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa 2019 pronssia 4 × 200 metrin viestissä. Liman Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kultaa 200 metrillä ajalla 22,43. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Fraser-Pryce voitti 100 metrin juoksun ajalla 10,71 ja juoksi kultaa voittaneessa Jamaikan pikaviestijoukkueessa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 100 metrillä hopeaa ajalla 10,74 Jamaikan ottaessa kolmoisvoiton. 200 metrillä hän sijoittui neljänneksi ajalla 21,94. Lisäksi hän juoksi kolmannen osuuden Jamaikan pikaviestijoukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 41,02. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Fraser-Pryce voitti 100 metrillä maailmanmestaruuden ajalla 10,67 ja saavutti 200 metrillä hopeaa ajalla 21,81. Hän sai hopeaa myös pikaviestistä.
Fraser-Prycen ennätys 100 metrillä on 10,60 s elokuulta 2021 ja 200 metrillä 21,79 s saman vuoden kesäkuulta. Hän on voittanut Jamaikan-mestaruuden 100 metrillä 2009, 2012, 2015 ja 2021 sekä 200 metrillä 2012, 2013 ja 2021.
Shelly-Ann Fraser avioitui tammikuussa 2011 Jason Prycen kanssa ja otti käyttöön yhdistelmänimen Fraser-Pryce. Heillä on vuonna 2017 syntynyt poika.
Ede Szigligeti
Ede Szigligeti, alkuperäinen nimi Szathmáry József, (1814–1878) oli unkarilainen näytelmäkirjailija.
Szigligeti valmistui alun perin insinööriksi, mutta hän ryhtyi vuonna 1834 näyttelijäksi ja myöhemmin ohjaajaksi, Kansallisteatterin sihteeriksi ja vihdoin sen draamalliseksi johtajaksi vuosiksi 1873–1878, kuolemaansa saakka. Szigligeti oli tuottelias ja kirjoitti toistasataa näytelmää. Hänen murhenäytelmänsä, joista parhain on A trónkeresö (1868), eroavat ainakin näyttämökelpoisuutensa puolesta edukseen muista aikansa unkarilaisista tragedioista. Paljoa huomattavampi merkitys on Szigligetin huvinäytelmillä (ensimmäinen, Rózsa, ilmestyi jo 1840), joissa luonteenkuvaus tosin ei ole syvällinen, mutta jotka vauhdikkaan toimintansa, kekseliään ja vaikuttavan juonensa puolesta sekä teknisesti uudenaikaisina saavuttivat suurta suosiota. Koomiset aiheensa tekijä ammensi etupäässä perhe-elämän piiristä. Szigligeti kirjoitti runsaasti huvinäytelmiä, mutta hänen suurin merkityksensä lienee unkarilaisen kansannäytelmän luojana.
Szigligetin vaikutus unkarilaiseen näytelmään kesti viitisenkymmentä vuotta. Hänen aloittamansa kansanäytelmän suuntauksen aineksia olivat murre, kansanpuvut, -laulut ja -tanssi. Kansallisteatterin ensimmäisten neljänkymmenen vuoden aikana kolmasosa näytelmistä oli hänen kirjoittamiaan. Niistä arvostetuimpana on säilynyt Liliomfi.
Trokoidi
thumb|400px|right|[[Sykloidi (yleisemmin trokoidi) vierivän ympyrän piirtämänä]] Trokoidi on käyrä, jonka Gilles de Roberval kehitti. Se on suoraa L pitkin vierivän ympyrän säteen keskelle kiinnitetyn pisteen liikerata. Siinä ympyrän keskipiste C on yhdensuuntainen suoran L kanssa.
Se on polkupyörän pinnaan kiinnitetyn heijastimen liikerata.
Trokoidin (x-akselin suuntaisen) parametriesitys on:
Jossa θ tarkoittaa vierivän ympyrän kulmaa, r on vierivän kehän säde ja a on piirtävän pisteen etäisyys vierivän kehän keskipisteestä.
Hypotrokoidi on isomman ympyrän sisällä vierivän ympyrän piirtämä käyrä.
Aroánia
Aroánia eli Chelmós (Χελμός; myös Helmós) on vuori ja vuorijono Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa Kreikassa. Sen korkeus on 2 355 metriä ja prominenssi 1 045 metriä.
thumb|left|240px|Aroánia-vuoristoa. Aroánian korkein huippu on nimeltään Psilí Kor(y)fí (Ψηλή Κορ(υ)φή). Muut korkeimmat huiput ovat Neraïdórachi (Νεραϊδόραχη, 2 340 m), Kokkinóvrachos eli Profítis Ilías (Κοκκινόβραχος/Προφήτης Ηλίας, 2 282 m), Aetoráchi (Αετοράχη, 2 252 m), Gardíki (Γαρδίκι, 2 182 m), Avgó (Αυγό, 2 138 m) ja Nisí (Νησί, 2 042 m). Vuoristojärvi Mavrólimni (Μαυρόλιμνη) sijaitsee vuorilla 2 050 metrin korkeudessa.
Osa vuoristosta kuuluu Chelmóksen–Vouraïkóksen kansallispuiston alueeseen. Vuorilla 2 340 metrin korkeudessa sijaitsee Ateenan kansallisen observatorion alainen Chelmóksen observatorio (myös Helmoksen observatorio).
Paula DeAnda
thumb|Paula DeAnda Paula DeAnda (s. 3. marraskuuta 1989) on meksikolais-yhdysvaltalainen poplaulaja. Hän on syntynyt Teksasissa ja asuu osavaltiossa edelleen.
DeAnda sai levytyssopimuksen Arista Recordsilta. Hän nousi listoille heinäkuussa 2006 julkaistulla menestyssinglellään "Doing Too Much", jolla esiintyi vierailevana artistina Baby Bash.
DeAnda julkaisi esikoisalbuminsa Paula DeAndan 16-vuotiaana 29. elokuuta 2006. Albumi nousi ensimmäisellä viikolla Billboard-listan 54. sijalle.
Ekbergin kahvila
thumb|Kahvila on toiminut nykyisellä paikallaan Bulevardi 9:ssä vuodesta 1915. Vieressä on myös Ekbergin leipomomyymälä. pienoiskuva|Kahvilan sisätila vuonna 1912. Ekbergin kahvila on Helsingin Bulevardilla sijaitseva kahvila. Helsingin kuuluisimpiin kahvipaikkoihin lukeutuvan Ekbergin kahvilan perusti Fredrik Edvard Ekberg 1852 Helsingissä käytyään opissa Pietarissa ja suoritettuaan mestarikokeensa. Kahvila aloitti toimintansa 3. helmikuuta. Aluksi se sijaitsi Rauhan- ja Mariankatujen kulmassa, myöhemmin Aleksanterinkadulla. Nykyiselle paikalleen se muutti vuonna 1915, kun perhe rakennutti talon. Kahvilassa on 90 asiakaspaikkaa.
Nykyinen omistaja on Otto Ekberg, joka on Fredrik Ekbergin jälkeläinen neljännessä polvessa, ja myös viides polvi työskentelee yrityksessä.
Kahvilan sisustus uusittiin vuonna 1951 ja remontoitiin vuonna 2016 Hägerström Husellin toimesta.
Leipomon puolen 1900-luvun alusta periytynyt sisustus säilyi pitkään alkuperäisessä muodossaan, kunnes leipomo-myymälä remontoitiin 2017–2018 vuodenvaihteessa. Remontissa mm. massiiviset tammiovet vaihdettiin liukuoviksi ja vanhat puiset tiskit vaihdettiin muovisiksi. Muutosta kutsuttiin "kulttuuriperinnön tärvelemiseksi" ja "kulttuurihistorialliseksi katastrofiksi". Remontin suunnittelivat Bang Interiors Helsinki ja Hägerström Husell, joka tuli mukaan myöhäisessä vaiheessa ja vetäytyi projektista kesken kaiken.
Neilikkapirkko
Neilikkapirkko (Subcoccinella vigintiquatuorpunctata) on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Neilikkapirkko on kooltaan pieni ja rakenteeltaan pyöreä ollen aikuisena noin 3,5–4,5 mm pitkä. Aikuisen neilikkapirkon peitinsiivet ovat pohjaväriltään oranssit ja niissä on yleensä 20–24 kappaletta mustia täpliä. Peitinsiipien täplien määrä ja kuviointi vaihtelevat ja nuorten yksilöiden peitinsiivet ovat väriltään keltaiset. Osa kotimaisista yksilöistä ovat lentokyvyttömiä, koska niiden takasiivet ovat tyngät.
vasen|pienoiskuva|Neilikkapirkon toukka.
Neilikkapirkko elää aluskasvillisuuden seassa lämpimissä paikoissa kuten kedoilla ja ratojen varsilla. Laji on kasvinsyöjä syöden hernekasveja (Fabaceae), savikkakasveja (Chenopodiaceae) ja kohokkikasveja (Caryophyllaceae). Joissain maissa neilikkapirkko voi esiintyä runsaslukuisena aiheuttaen tuhoa mm. rehukasvina viljeltävälle sinimailaselle (Medicago sativa) ja lääkekasvina kasvatettavalle rohtovuohenherneelle (Galega officinalis). Näissä maissa laji on luokiteltu kasvituholaiseksi.
Neilikkapirkko on Suomessa vakiintunut, mutta harvinainen laji esiintyen etelästä Suomen keskiosiin saakka. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Silja Kiehelä
Silja Kiehelä (s. 1968) on suomalainen lastenkirjailija. Hänen teoksistaan tunnetuimpia on muun muassa Sofia ja karhunkynsi, josta hän sai Lasten LukuVarkaus -palkinnon 2004.
Aurelia Cotta
Aurelia Cotta (5. toukokuuta 120 - 54 eaa) oli roomalaiseen yläluokkaiseen konsulisukuun kuulunut nainen ja diktaattori Julius Caesarin äiti. Hänen vanhempansa olivat konsuli Lucius Aurelius Cotta ja tämän vaimo Rutilia. Aurelialla oli kolme veljeä: Gaius Aurelius Cotta (vuoden 75 eaa. konsuli), Marcus Aurelius Cotta (vuoden 74 eaa. konsuli) ja Lucius Aurelius Cotta (vuoden 65 eaa. konsuli).
Aurelia meni hyvin nuorena naimisiin itseään yli 20 vuotta vanhemman Gaius Julius Caesarin kanssa. Pari sai kaksi tytärtä, Julia vanhemman ja Julia nuoremman, ja noin vuonna 100 eaa. pojan, joka nimettiin isänsä mukaan Gaius Julius Caesariksi.
Aurelia oli merkittävä ja älykäs nainen. Hän tuki huolellisesti poikaansa ja pyrki järjestämään tälle poliittisesti ja sosiaalisesti suotuisia olosuhteita. Kun Aurelian mies kuoli vuonna 85 eaa., Aurelia jäi asumaan 15-vuotiaan Julius Caesarin kanssa. Myöhemmin Aurelia piti huolta sekä keisarin vaimosta Cornelia Cinnillasta että heidän tyttärestään. Vaimo kuoli vaikeaan synnytykseen ja isoäiti Aurelia jäi vastaamaan pienen Julian kasvatuksesta.
Gérald Desmarais
Gérald Desmarais (30. maaliskuuta 1906 – 29. heinäkuuta 1950) oli kanadalainen basso. Hän opiskeli laulamista ja musiikin teoriaa Alfred Lamoureux'n, Paul Doyonin ja Alfred La Libertén johdolla ja sai vuonna 1927 Delphic Study Clubin stipendin. La Libertén johdolla Desmarais keskittyi Richard Wagnerin rooleihin ja yksinlauluihin. Hän teki debyyttinsä Montrealin orkesterin kanssa vuonna 1936.
Desmaraisi esiintyi paitsi Wagnerin oopperoissa, myös muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin, Georges Bizet'n, Giacomo Puccinin, Jules Massenet'n teosten esityksissä. Hän myös piti yksinlaulajana resitaaleja. Hän lauloi ja toimi kuoromestarina eri Montrealin kirkoissa. Hän kuoli liikenneonnettomuudessa muutama päivä sen jälkeen, kun oli esiintynyt solistina Matteus-passion esityksessä.
Antonio Létourneau
Létourneau oli vuodesta 1912 naimisissa laulaja Marie-Anne Godbout'n kanssa. Hänen tyttärensä oli sopraano Marthe Létourneau.
Karina Maruyama
Karina Maruyama (s. 26. maaliskuuta 1983) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa sarjassa JEF United Ichihara Chiba -seuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Maruyama on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 65 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2011, saavuttanut olympiahopeaa vuonna 2012 ja kuulunut Japanin joukkueeseen myös vuosien 2004 ja 2008 kesäolympialaisissa sekä vuoden 2003 MM-kilpailuissa. Vuoden 2011 MM-kisojen puolivälierässä Maruyama teki mestarisuosikki Saksaa vastaan jatkoajalla ottelun ainoan maalin. Loppuottelussa hän tuli kentälle vaihtopelaajana ja pelasi runsaat 50 minuuttia. Lontoon 2012 olympialaisissa hän pelasi vain yhdessä alkulohko-ottelussa sekä viimeiset minuutit loppuottelussa.
Miesten Ykköspesis-kausi 1991
Pesäpallon Ykkössarjan kausi 1991 oli yhdestoista ykkössarjakausi pesäpallossa. Sarjan voitti Loimaan Palloilijat.
Runkosarja
Loimaa nousi Superpesikseen. Muhos ja Riihimäki karsintaan Superpesiksen 12.-13.. sijoittuneiden kanssa. Suomensarjaan putosi suoraan Kempele, Ulvila joutui karsintaan. Tilalle nousivat Suomensarjan lohkovoittajat: Puurtilan Kisa-Pojat, Jokioisten Koetus ja Nurmon Jymy. sekä lohkokakkosten välisen karsinnan voittaja Pattijoen Urheilijat. Myös Hakunilan Kisa nostettiin ykköspesikseen kaudelle 1992 (Lohjan Kisa-Veikkojen paikalle?).
Baba (vuori)
Baba eli Varnoúntas  on vuori Pohjois-Makedoniassa Bitolan kunnassa Pelagonian alueella, sekä osin Kreikan puolella Flórinan alueyksikön alueella Länsi-Makedoniassa. Baba on Pohjois-Makedonian kolmanneksi korkein vuori ja sen korkeus on 2 601 metriä. Baban ympäristössä on Pelisterin kansallispuisto.
Vuoren korkein huippu on Pelister (kreik. Peristéri, Περιστέρι), joka sijaitsee Pohjois-Makedonian puolella. Muut korkeimmat huiput Pohjois-Makedonian puolella ovat Dva Groba (2 514 m), Veternica (2 420 m), Muza (2 350 m), Shiroka (2 218 m), Kozji Kamen (2 199 m), Griva (2 198 m), Golema Chuka (2 188 m), Skrkovo (2 140 m) ja Babin Zab (1 850 m). Vuoren alue muodostaa kansallispuiston.
Huipuista Gkarváni eli Kárva (Γκάρβανη/Κάρβα, makedoniaksi Rzana, 2 334 m), sijaitsee Kreikan ja Pohjois-Makedonian rajalla. Kreikan puolen korkeimmat huiput ovat Belavóda (Μπελαβόδα, 2 179 m), Kírko (Κίρκο, 2 155 m), Tsoútse (Τσούτσε, 2 124 m), Kártsa Toúmpa (Κάρτσα Τούμπα, 2 177 m), Pinerítsa (Πινερίτσα, 2 110 m), Elatiá (Ελατιά, 2 130m ), Motsára (Μοτσάρα, 2 066 m), Kótsyfa eli Potístres (Κότσυφα/Ποτίστρες, 2 065 m) ja Pláka (Πλάκα, 1 818 m).
thumb|none|400px|Varnoúntas-vuoristoa.
Ayumi Kaihori
Ayumi Kaihori (s. 4. syyskuuta 1986) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa sarjassa INAC Kobe Leonessa -seuraa. Hän on pelipaikaltaan maalivahti.
Kaihori on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 53 maaottelua. Hän oli Japanin ykkösmaalivahti vuoden 2011 MM-kilpailuissa, joissa Japani voitti maailmanmestaruuden. Hän saavutti olympiahopeaa Lontoossa 2012 ja MM-hopeaa Kanadassa 2015.
The Forest (videopeli)
The Forest on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.4/10. Peliä on myyty yli viisi miljoonaa kappaletta.
Pelaaminen
pienoiskuva|left|Kuvakaappaus pelistä. Saarella asuva heimolainen keskellä.
Pelaaja joutuu pelissä lento-onnettomuuden seurauksena yksin niemimaalle, jota asuttavat ihmissyöjäheimot sekä niiden kanssa liittoutuneet mutantit. Pelaajan on selviydyttävä niemimaalla rakentamalla itselleen yösijan ja suojia sekä metsästämällä. Pelimaailma on avoin eikä sisällä tehtäviä. Pelissä on myös valinnainen loppuratkaisu.
Pelissä on mahdollista selvitä useita öitä niin pitkään kun hahmolla on ruokaa, lääkkeitä, maja sekä valoa. Pelaajan on varottava ihmissyöjiä, jotka aiheuttavat satunnaisen määrän vahinkoa. Pelin alfaversiossa 0.71b on kuusi erilaista ihmissyöjätyyppiä, joista yleisin on niin kutsuttu ”nälkiintyvä ihmissyöjä”. Pelissä on myös harvinaisia, vaarallisia mutantteja, jotka ovat liittoutuneet ihmissyöjien kanssa. Pelissä on viisi erilaista mutanttia: pelaajaa kohti hyppäävät vauvamutantit, hämähäkkiä muistuttava Virginia, monikätinen rakennuksia tuhoava Armsy, lihava härkämäinen Cowman sekä monesta matomaisesta olennosta koostuva The Worm. Ne viihtyvät maan alla mutta näyttäytyvät maan päällä seitsemäntenä päivänä. Ainut mutantti joka ei tule tuolloin maalle on The Worm: se tulee vasta päivien 20 ja 50 välissä. Luoliin johtavia tunneleita on useita ja niiden tutkiminen on juonen edistämiseksi avainasemassa.
Ensimmäinen ”kuolema” pelissä vie vihollisten päämajan alla olevaan luolaan nimeltä ”Hanging Cave”, jossa ihmissyöjät säilyttävät uhrejaan. Toinen kuolema on lopullinen ja aiheuttaa pelin alkamisen alusta tai pelin jatkumisen pelaajan tekemästä tallennuspisteestä. Moninpelissä kanssapelaajat lähtevät liikkeelle lentokoneesta lopullisen kuoleman koittaessa.
Magnetoenkefalografia
right|240px
Aivomagneettikäyrä eli magnetoenkefalografia (lyh. MEG) on aivojen sähköisen toiminnan tuottamia magneettikenttiä mittaava kuvantamismenetelmä.
Aivojen toiminta perustuu hermosolujen sähkökemialliseen viestintään. MEG mittaa aivojen ulkopuolelta heikkoja magneettikenttiä, joita synnyttävät hermosoluviestintään liittyvät sähkövirrat. Näin aivojen toimintaa voidaan seurata millisekunnin tarkkuudella. MEG-mittauksen perusteella voidaan myös paikantaa nämä sähköisen toiminnan keskukset muutamien millimetrien tarkkuudella. MEG antaa siis tietoa siitä, milloin ja millä aivoalueella tapahtuu vilkasta hermosoluviestintää, kun tutkittava henkilö tekee annettua tehtävää, esimerkiksi lukee sanoja tai liikuttaa sormea.
MEG:tä käytetään toistaiseksi lähinnä tieteelliseen tutkimukseen, mutta sitä käytetään jonkin verran myös potilaiden tutkimiseen esimerkiksi epilepsian yhteydessä.
Aivomagneettikäyrä Suomessa
Suomalaiset tutkijat ja tutkimuslaboratoriot ovat olleet avainasemassa aivojen MEG-kuvantamisen kehityksessä. Suomessa on käytössä kolme MEG-laitteistoa: Espoossa Aalto-yliopiston Kylmälaboratorion Aivotutkimusyksikössä, Helsingissä Meilahden sairaalan BioMag-laboratoriossa ja Jyväskylän yliopiston monitieteisessä aivotutkimuskeskuksessa. Aalto-yliopiston Lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitoksella on rakenteilla uuteen SQUID-MRI-teknologiaan perustuva MEG-MRI-laite.
MEG-tekniikan kehitystyö Suomessa
Euroopan ensimmäiset SQUID-magnetometrit kehitettiin apul. prof. Toivo Katilan johtamassa matalien lämpötilojen fysiikan laboratoriossa toimineessa tutkimusryhmässä TKK:n Teknillisen fysiikan osastolla 1970-luvun alkupuolella. Laitteet mahdollistivat korkealaatuisten magneettisten herätevasteiden mittaukset. Kuulovasteita laitteilla mittasi LL Riitta Hari; tutkimusryhmän ensimmäinen kuuloherätevastetutkimus julkaistiin v. 1979. Hari siirtyi Katilan ryhmästä v. 1982 Kylmälaboratorioon, joka oli irtaantunut Teknillisen fysiikan osastosta erilliseksi yksiköksi v. 1973. MEG-laitekehitys jatkui prof. Olli Lounasmaan johdolla Katilan ryhmän erikoistuessa sydäntutkimukseen tiiviissä yhteistyössä HYKS:n lääkärien kanssa. Kylmälaboratorion ensimmäisen MEG-laitteen teki venäläinen Viktor Vvedensky; laitetta käytettiin kylmälaboratorion v. 1980 valmistuneessa, VTT:n kehittämässä magneettisesti suojatussa huoneessa.
Fyysikoista ja matemaatikoista koostunut MEG-teknologiaa kehittänyt tutkimusryhmä oli koko ajan teknisesti alan kärjessä valmistaen 1-kanavaisen MEG-laitteen v. 1982, 4-kanavaisen v. 1984, 7-kanavaisen v. 1986, 24-kanavaisen v. 1989 ja 122-kanavaisen v. 1992. Viimeksi mainittu laite oli vuonna 1989 Lounasmaan perustaman Neuromag Oy:n kehittämä. Neuromagista (nyk. Elekta Neuromag) tuli alan teknologiajohtaja; se toi markkinoille 306-kanavaisen laitteen v. 1998. Ensimmäisissä laitteissa olleet SQUIDit oli kehitetty TKK:lla; 1- ja 4-kanavaisissa käytettiin SHE:n, 24- ja 122-kanavaisissa IBM:n ja 306-kanavaisessa VTT:n kehittämiä SQUIDeja.
Neuromag Oy on kehittänyt SQUID-laitteita perustamisestaan (1989) lähtien.
Vuonna 2008 aloitettiin Aalto-yliopiston koordinoima EU-hanke MEGMRI, jossa kehitetään uuden sukupolven laitteistoa, jolla voidaan mitata rakenteellinen kuva (MRI) ja aivojen toimintaa (MEG) samanaikaisesti. Hankkeessa on Lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitoksen lisäksi Elekta Neuromag Oy, VTT, BioMag-laboratorio ja Aivon Oy.
Shallow Believer
Shallow Believer on amerikkalaisen rockyhtyeen The Usedin 19. helmikuuta 2008 digitaalisesti julkaistu EP. Se on kokoelma singlejen b-puolia kolmelta aikaisemmalta pitkäsoitolta. EP:n nimi tulee "Slit Your Own Throat" -kappaleen sanoista.
Magnetoenkefalografia
MEG-tekniikan käyttö
Riitta Hari veti Kylmälaboratorion AIVO-ryhmän neurofysiologista tutkimusryhmää aina vuoteen 1996 saakka, jonka jälkeen hän on johtanut laboratorion koko MEG-ryhmää nimikkeellä Kylmälaboratorion Aivotutkimusyksikkö (Brain Research Unit, BRU).
MEG-mittaus
Mittauksissa tutkittava henkilö tyypillisesti istuu kypäränmallisen mittauslaitteen alla. Kypärän sisällä ovat magneettikenttää mittaavat SQUID-anturit, jotka toimiakseen vaativat erittäin kylmän toimintalämpötilan. Tästä syystä MEG-kypärä on yhteydessä termospullomaiseen suureen säiliöön, jossa oleva nestemäinen helium pitää anturit kylminä, -269 °C, ja suprajohtavassa tilassa. MEG-laite on sijoitettu magneettisesti suojattuun huoneeseen ympäröivän sähkömagneettisen kohinan vähentämiseksi, sillä aivojen tuottamat heikot magneettikentät ovat luokkaa 10 fT kun taas suojahuoneen ulkopuolella ympäristön tuottamat ei-toivotut kentät ovat erittäin paljon suuremmat, luokkaa 108 fT.
Tyypillisessä MEG-mittauksessa samaa ärsyketyyppiä (esim. puheääni) esitetään kymmeniä kertoja. MEG-signaali analysoidaan useimmiten keskiarvoistamalla noin sekunnin pätkä aivomagneettikäyrää kaikkien samantyyppisten ärsykkeiden jälkeen. Näitä herätevasteita verrataan eri ärsyketyyppien välillä. MEG-signaalista voidaan myös selvittää aivojen rytmisen toiminnan määrä kullakin taajuudella.
Tiedon analysointi
MEG-laitteen tietokone kerää satojen eri puolille kypärää asetettujen SQUID-anturien tuottamaa aikasarjadataa. Kerätyn datan oikeanlainen tietokoneavusteinen analysointi on MEG-kuvantamisen mittauksen keskeinen vaihe. Aivovasteiden paikantamiseen (käänteisongelman ratkaisemiseen) on olemassa useita menetelmiä. Millään menetelmistä ei ole mahdollista saada varmaa vastausta aivoaktivaation sijainnista, koska ongelma ei ole yksikäsitteinen. Perinteinen dipolianalyysi perustuu oletukseen pistemäisistä lähdealueista kun taas minimivirta- ja miniminormiestimaatit yrittävät selittää mitatun signaalin mahdollisimman vähäisellä sähkövirran kokonaismäärällä aivoissa. Paikannustavasta riippumatta MEG:llä voidaan saada selville aktivoituneen aivoalueen keskipiste, ei sen laajuutta tai muotoa.
Vertailu muihin kuvantamismenetelmiin
MEG:llä on yhtä hyvä aikatarkkuus kuin aivosähkökäyrällä (millisekunteja), mutta MEG:llä aktivoituneiden aivoalueiden paikantaminen on helpompaa. MEG:n vahvuus verrattuna toiminnalliseen magneettikuvaukseen (fMRI) on mahdollisuus tutkia likimain paikannetun aivoalueen aikakäyttäytymistä. fMRI:n paikannustarkkuus puolestaan on MEG:tä parempi, jopa alle millimetri.
Metyylisalisylaatti
Metyylisalisylaatti on väritön tai kelta-punainen öljymäinen neste, jolla on tunnusomainen haju. Metyylisalisylaatin kemiallinen kaava on C8H8O3. Siitä käytetään myös nimiä salisyylihapon metyyliesteri, metyyli-2-hydroksibentsoaatti, 2-(metoksikarbonyyli)fenoli ja Wintergreen-öljy. Metyylisalisylaatti on esteri. Monet kasvit, esimerkiksi metsätähti tuottavat metyylisalisylaattia.
Metyylisalisylaatin moolimassa on 152,1494 g/mol, sulamispiste −8,6 °C, kiehumispiste 222 °C, leimahduspiste 96 °C c.c., itsesyttymislämpötila 451 °C ja CAS-numero 119-36-8. Aine liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0.07 g/100ml. Metyylisalisylaatti reagoi voimakkaiden hapettimien ja vahvojen emästen kanssa.
Lyhytaikaisessakin altistumisessa metyylisalisylaatti voi ärsyttää silmiä ja ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata myös vaikutuksia keskushermostossa, viime kädessä šokki ja kuolema. Aine voi imeytyä elimistöön hengitysteitse, ihon läpi ja nieltynä. Aine on haitallista myös vesieliöille.
Metyylisalisylaattia voidaan valmistaa esteröimällä metanolista ja salisyylihaposta:
CH3OH + HOC6H4COOH → HOC6H4COOCH3 + H2O
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja myös kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
American Le Mans Series -kausi 2001
American Le Mans Series -kausi 2001 oli IMSA:n American Le Mans Series -sarjan kolmas kausi. Kaudella ajettiin Le Mans Prototype- ja Gran Turismo -urheiluautoilla, ja autot oli jaettu luokkiin LMP900, LMP675, GTS ja GT. Kausi alkoi 4. maaliskuuta 2001 ja päättyi kymmenen kilpailun jälkeen 6. lokakuuta 2001.
Kauden kilpailuista osa ajettiin yhdessä European Le Mans Series -sarjan kanssa.
Kilpailukalenteri
Kausi 2001 alkoi ainoan kerran sarjan historiassa jollain muulla kilpailulla kuin Sebringin 12 tunnin ajolla. Sebringin sijaan ensimmäinen kilpailu ajettiin Texasissa.
† Kilpailut ajettiin yhdessä ELMS-sarjan kanssa
Kilpailujen voittajat
Yleiskilpailun voittaja lihavoituna.
Tallien mestaruus
Poikkeuksena Sebringin 12 tunnin ajo ja Petit Le Mans, joissa pisteet jaettiin seuraavasti:
Pisteitä jaettiin kahdella eri tavalla. Vain parempi tulos Euroopan kilpailuista (kisat 3 ja 4) laskettiin mukaan. Lisäksi vain kahdeksan parasta sijoitusta koko kaudelta laskettiin mukaan. Pisteet, jotka saavutettiin mutta joita ei laskettu loppupisteisiin, on luettelossa kursivoitu.
Autot, jotka eivät onnistuneet suorittamaan 70 % voittajan ajamasta matkasta, eivät saaneet pisteitä. Tallit saavuttivat pisteitä vain korkeimmin sijoittuneesta autostaan.
Pekka Aalto (juoksija)
Ashprihanal Pekka Aalto (s. 27. elokuuta 1970 Tukholma ) on suomalainen ultrapitkien matkojen kestävyysjuoksija. Aalto on voittanut New Yorkissa juostavan 3 100 mailin (4 988 kilometrin) juoksukilpailun yhdeksän kertaa, enemmän kuin kukaan muu, ja hänellä on hallussaan kilpailun maailmanennätysaika. Ultrajuoksu.fi:n mukaan Aalto on yksi maailman kovimmista ultrajuoksijoista.
Elämäkerta
Ultrajuoksun lisäksi Aalto harrastaa kallio- ja vuorikiipeilyä. Aalto on Sri Chinmoy Marathon Teamin jäsen, ja Ashprihanal on hänen Sri Chinmoyltä saamansa lisänimi, joka tarkoittaa ”Tavoitteen tuli sydämessä”. Ammatiltaan hän on lehdenjakaja.
Karáva
Karáva eli Schizokáravo (Σχιζοκάραβο) on vuori Píndos-vuoristoon kuuluvilla Ágrafa-vuorilla Thessaliassa Kreikassa. Sen korkeus on 2 184 metriä ja prominenssi 1 010 metriä.
Pekka Aalto (juoksija)
Elämäkerta
Pekka Aalto on maininnut noudattavansa kasvisruokavaliota. Hän ei syö lihaa eikä kalaa, mutta käyttää kananmunia ja maitotuotteita.
Karáva
Karáva sijaitsee Kardítsan alueyksikön alueella. Se on Ágrafa-vuorten korkein huippu.
Mohammed Aboutrika
Ura
Hän on edustanut vuodesta 2004 seurajoukkuetasolla kairolaista mahtiseuraa Al-Ahlia. Myös Egyptin maajoukkueessa Aboutrika on ollut jo vuosia kantava voima. Aboutrika on pelannut Faaraoiden paidassa jo 90 ottelua, joissa hän on iskenyt 33 maalia. Egyptin maajoukkueen kanssa hän on saavuttanut kaksi perättäistä Afrikan mestaruutta 2006 ja 2008. Vuoden 2008 lopussa Aboutrika liitettiin egyptiläismediassa jatkuvasti siirtohuhuihin, jotka olivat viemässä Al-Ahlin taitavaa pelinrakentajaa Saudi-Arabiaan, mutta mahdollisista jättimäisistä siirtokorvauksista huolimatta egyptiläistähti päätti jäädä kairolaisseuraan, jossa hän on saavuttanut portugalilaisen valmentajansa Manuel Jose de Jesuksen alaisuudessa suurta menestystä. 16. tammikuuta 2009 egyptiläistähti valittiin BBC:n äänestyksessä vuoden 2008 Afrikan parhaimmaksi jalkapalloilijaksi. Tammikuussa 2017 Egypti lisäsi Aboutrikan nimen terroristilistalle epäiltynä Muslimiveljeskunnan tukemisesta ja hänen varojaan on samasta syystä jäädytetty jo aiemmin.
Chippawan taistelu
Chippawan taistelu oli taistelu Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian välillä vuoden 1812 sodan aikana 5. heinäkuuta 1814. Amerikkalaiset olivat edenneet Niagaran niemimaalle ja vallanneet Fort Niagaran. He kohtasivat edelleen edetessään brittijoukot Chippawajoen tuntumassa ja voittivat käydyn yhteenoton.
Tausta
thumb|vasen|Taistelukentän kartta. Chippawan taistelu käytiin osana Yhdysvaltojen armeijan sotaretkeä Niagaran niemimaalla vuonna 1814. Kenraalimajuri Jacob Brownin alaiset joukot etenivät Ylä-Kanadaan Niagarajoen yli 3. heinäkuuta ja valtasivat nopeasti Fort Niagaran. Linnoituksen varuskunnan onnistui varoittaa brittejä alueella komentanutta kenraalimajuri Phineas Riallia tilanteen kehityksestä. Riall antoi everstiluutnantti Thomas Pearsonille tehtäväksi varjostaa amerikkalaisia ja hidastaa näiden etenemistä samalla, kun Riall kokoaisi omia joukkojaan.
Brown lähetti 4. heinäkuuta prikaatinkenraali Winfield Scottin johtaman osaston tietä pitkin kohti pohjoista. Brownin joukot kohtasivat Pearsonin brittijoukot muutaman kilometrin päässä. Brittijoukkojen onnistui vetäytyen viivyttää amerikkalaisia, jotka saapuivat Chippawajoelle hämärän laskeutuessa. Britit ylittivät Chippawajoen ja tuhosivat osittain sen ylittäneen sillan. Puolustuslinja muodostui joen taakse Pearson jäi odottamaan Riallin joukkoja.
Riallin saavuttua brittejä oli noin 2 000. Amerikkalaisia oli vastaavasti noin 2 000 miestä. Riall uskoi joka tapauksessa voivansa ottaa helpon voiton amerikkalaisista, joiden hän uskoi virheellisesti käsittävän vain miliisejä. Taistelupaikka kuuluu nykyisin Niagara Fallsin kaupunkiin Ontariossa. Osapuolten välillä oli lännessä metsikköön ja idässä Niagarajokeen rajautuva avoin tasanko, jonka Riall päätti ylittää amerikkalaisia vastaan iskeäkseen.
Taistelu
Kello 16.30 taistelukentällä molemmilla puolilla oli nyt noin 2 000 sotilasta. Molemmilla puolilla sotilaat vaihtoivat jatkuvaa tulta musketeillaan ja tappiot alkoivat kasaantua. Brown toi keskustaansa uudet 12- ja 6-tuuman tykit ja 5,5-tuuman haupitsin, joka käänsi tuliylivoiman amerikkalaisten puolelle. Brittien rintama alkoi horjua ja lopulta Riall määräsi vetäytymisen Chippawajoen yli. Mennessään britit tuhosivat jälleen joen ylittäneen sillan.
Seuraukset
Amerikkalaiset vakinaisen armeijan joukot olivat nyt ensikertaa ottaneet voiton briteistä avoimessa taistelussa. He olivat menettäneet 58 miestä kaatuneina, 241 haavoittuneina ja 19 kadonneina. Brittien menetykset olivat 148 miestä kaatuneina, 321 haavoittuneina ja 46 kadonneina.
Chippawan taistelukenttä on nykyisin suojeltu historiallinen kohde.
Milton Shapp
pienoiskuva|Milton Shapp vuonna 1976. Milton Jerrold Shapp (alk. Shapiro; 25. kesäkuuta 1912 – 24. marraskuuta 1994) oli Pennsylvanian 40. kuvernööri ja Pennsylvanian ensimmäinen juutalainen kuvernööri. Hän toimi kuvernöörinä vuodet 1971–1979.
Vuonna 1966 Shapp pyrki demokraattipuolueen kuvernööriehdokkaaksi Pennsylvaniassa ja voitti esivaalit hyvällä äänimäärällä, vaikka puolueen johto suhtautui karsaasti poliittisten klikkien ulkopuoliseen ehdokkaaseen. Shappin vaalilause oli ”The Man Against the Machine” eli ”Mies vastaan kone”. Hän kuitenkin hävisi niukasti varsinaisen vaalin republikaanisen puolueen Raymond P. Shaferille.
Neljän vuoden päästä Shapp oli jälleen ehdolla, ja hänet valittiin kuvernööriksi. Hän pyrki demokraattien presidenttiehdokkaaksi vuoden 1976 vaaleihin mutta ei saanut esivaaleissa kannatusta edes kotiosavaltiossaan. Shapp vastusti kuolemanrangaistusta, mutta Pennsylvanian edustajainhuone toteutti lakimuutoksen, jolla kuolemanrangaistus otettiin uudelleen käyttöön sen jälkeen, kun Yhdysvaltain korkein oikeus oli todennut osavaltioiden kuolemanrangaistuskäytännöt perustuslain vastaisiksi vuonna 1972.
Shappin kaudella Pennsylvaniaan iski hurrikaani Agnes, jonka seurauksena Shapp joutui pakenemaan kotoaan veneellä, kun Susquehanna tulvi. Jerrold Electronics myytiin General Instrumentille vuonna 1967, mutta tuotemerkkinä Jerroldin nimeä käytettiin vielä 1990-luvulla.
Kaarle Sankala
Kaarle Nikolai Sankala oli suomalainen jääkäriluutnantti.
Perhetausta
Sankalan vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Sankala ja Selma Tikkala. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Rauha Katariina Liedeksen kanssa. Molemmat on haudattu Iin Kruununsaaren hautausmaalle.
Opinnot
Sankala kävi kansakoulun ja Alue- ja paikallispäälliköiden täydennyskurssin vuonna 1922 Suojeluskuntain päällystökoulussa sekä reserviupseeritutkinnon Oulussa vuonna 1935.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Sankala työskenteli maanviljelijänä kotitalossaan Iin Ojakylässä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 11. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 10. toukokuuta 1916 ja palautettiin takaisin 2. komppaniaan 30. heinäkuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota
Sankala saapui Suomeen (Vaasaan) jääkärien pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan aluksi 9. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin joukkueen varajohtajaksi ja myöhemmin komppanianvääpeliksi 26. maaliskuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sankala palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, mikä tunnettiin myöhemmin aluksi nimellä Jääkäripataljoona 2 ja myöhemmin Pohjolan Jääkäripataljoona. Hänet siirrettiin 21. tammikuuta 1919 Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5:n 9. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin 1. huhtikuuta 1919 alkaen paikallispäälliköksi Iin suojeluskuntaan, missä hän palveli 1. elokuuta 1924 saakka. Myöhemmin hän työskenteli tilapäistöissä puutavara-alalla.
Talvi- ja jatkosota
Sankala osallistui talvisotaan Ampumatarvikevarastokomppanian taloudenhoitajana ja osallistui sotatoimiin Sallassa ja Säkkijärvellä. Välirauhan aikana hänet siirrettiin päälliköksi 11. Ampumatarvikevarastokomppaniaan, kunnes kotiuduttuaan hän siirtyi työnjohtajaksi ja rakennusmestariksi Rauma-Repola Oy:lle.
Jatkosodan puhjettua hänet kutsuttiin jälleen palvelukseen ja komennettiin päälliköksi 17. Ampumatarvikevarastokomppaniaan ja hän osallistui jatkosodassa sotatoimiin Syväsenvaaralla ja Alakurtissa. Jatkosodan jälkeen hän siirtyi takaisin Rauma - Repola Oy:n palvelukseen, nyt Martinniemen tehtaalle rakennusmestariksi ja palvelikin rakennusmestarina vuoteen 1953 saakka.
Trollenäsin linna
thumb|300px|Trollenäsin linna. Trollenäsin linna on linna Eslövin kunnassa, Ruotsin Skånessa. Nykyisen linnan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1559. Vuonna 1797 hovimarsalkka Arvid Tolle aloitti linnan uudelleenrakennustyöt. 1800-luvun loppupuolella linna muutettiin ranskalaissävytteiseksi renessanssilinnaksi arkkitehti Ferdinand Meldahlin suunnitelmien mukaisesti. Linna koostuu kolmekerroksisesta päärakennuksesta ja kaksikerroksisista siipirakennuksista.
Linna on ollut historiansa aikana vain kahden suvun, Thottin ja Trollen, omistuksessa. Ensimmäinen tunnettu oli Stig Aagesen (1386-1412) ja rakennus pysyi Thottin suvun omistuksessa 300 vuotta.
Aiheesta muualla
55.86597°N, 13.24444°W
Anna-Marie Globenski
Anna-Marie Globenski (2. heinäkuuta 1929 – 8. syyskuuta 2008) oli kanadalainen pianisti. Hän kuului yhteen ensimmäisistä Kanadaan asettuneista puolalaisperheistä. Hän opiskeli vuosina 1946–1951 École Vincent-d'Indyssä Jean Dansereaun ja Claude Champagnen johdolla. Ensin mainittu opetti hänelle pianonsoittoa ja jälkimmäinen musiikin teoriaa.
Falakró
Falakró (, ”Kalju”) eli Boz Ntag (Μποζ Νταγ,, , ”Harmaa vuori”) on vuori Itä-Makedoniassa Pohjois-Kreikassa lähellä Bulgarian rajaa. Sen korkeus on 2 232 metriä.
Anna-Marie Globenski
Globenski voitti vuonna 1951 Prix d'Europen. Hän opiskeli vuosina 1951–1952 Pariisin konservatoriossa Marcel Ciampin ja vuosina 1952–1956 Wienin musiikkiakatemiassa Bruno Seidlhoferin johdolla. Vuonna 1955 hän osallistui ensimmäisenä kanadalaisena Kansainväliseen Frédéric Chopin -pianokilpailuun Varsovassa.
Palattuaan Kanadaan Globenski kiersi vuosina 1956–1957 Jeunesses musicales'n kanssa ja esiintyi solistina sekä kamarimuusikkona CBC:nradiossa. Hän opetti vuosina 1960–1962 École Vincent-d'Indyssä ja työskenteli vuosina 1960–1963 säestäjänä Québecin musiikkikonservatoriossa. Hän kävi kesäkursseilla Indianan yliopistossa, Bloomingtonissa vuosina 1963–1967.
Sittemmin Globenski loi kolmikymmenvuotisen uran Lavalin yliopistossa. 1980-luvun loppupuolella hän keskittyi pianistina toimimisessaan kamarimusiikkiin sekä 1800–1900-lukujen kanadalaiseen pianomusiikkiin. Hän levytti lukuisien säveltäjien teoksia viulisti Liliane Garnier-Lesagen kanssa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Jacinthe Couture. Vuonna 2005 Lavalin yliopiston musiikin preppauskoulu nimettiin Globenskin mukaan.
Katarachiás
Katarachiás sijaitsee Epeirokseen kuuluvan Ioánninan alueyksikön sekä Thessaliaan kuuluvan Tríkalan alueyksikön rajalla.
No Pads, No Helmets… Just Balls
No Pads, No Helmets… Just Balls on Simple Plan-yhtyeen esikoisalbumi. Levyllä on vieraillut mm. Good Charlotte-yhtyeen laulaja Joel Madden ja Blink-182:n Mark Hoppus.
Maurice Charbonneau
Maurice Charbonneau (22. kesäkuuta 1903 Montreal – 6. tammikuuta 1982 Montreal) oli kanadalainen sellisti ja musiikkipedagogi.
Charbonneau aloitti sellonsoiton opiskelun 12-vuotiaana isänsä Louis Charbonneaun johdolla ja teki debyyttinsä Québecin sinfonisen seuran kanssa. Noin vuonna 1929 hän liittyi Joseph Gagnierin johtamaan Montrealin sinfoniaorkesteriin ja Montrealin kansallisen konservatorion orkesteriin; hän aloitti konservatoriossa opettamisen vuonna 1928 ja opetti lisäksi Institut Nazarethissa. Hän oli myös muun muassa Chartier-kvartetin jäsen.
Roger Charbonneau oli Mauricen veli.
Antti Rantonen
Rantonen oli käynyt kauppakoulun ja työskenteli Haapavedellä kansakoulun apuopettajana ja tukkurin apulaisena sekä myöhemmin sukutilansa viljelijänä. Hän oli Haapaveden kunnanvaltuuston pitkäaikainen jäsen ja lautamies ja sai vuonna 1935 herastuomarin arvon. Rantonen kuului vanhaan kanteleensoittajasukuun ja hänen viisikielinen kanteleensa oli yli 200 vuotta vanha. Hän esiintyi vuonna 1935 Tukholman kuninkaanlinnassa.
Castiglione del Lago
Castiglione del Lago on kaupunki Keski-Italiassa Umbriassa Perugian maakunnassa, Trasimenojärven lounaisosassa. Kaupungista etelään 59 kilometrin päässä on Orvieto, 21 kilometriä lounaaseen on Chiusi, 56 kilometriä luoteeseen on Arezzo, 21 kilometriä pohjoiseen on Cortona ja 47 kilometriä kaakkoon on Perugia.
Maantiede ja kaupunkirakenne
Castiglione del Lago on syntynyt entiselle saarelle, neljännelle Trasimenojärven saarelle sen lounaisosaan. Vuosisatojen kuluessa kaupungin kasvaessa saaren ja rannan väliselle tasangolle rakennettiin toreja, asuintaloja, kirkkoja ja muita rakennuksia.
Kaupungin uusimmat osat ovat jonkin matkan päässä vanhasta, joten Castiglione del Lagon historiallinen keskusta eli centro storico on hyvin säilynyt keskiaikainen alue, jota hallitsee "kolmen laki". Kaupungin muurissa on kolme porttia, kaupungissa on kolme toria ja kolme kirkkoa.
Historia
Castiglione on aikoinaan tärkeän maantien varrella, joka kulkee etelästä Orvietosta lännen puolella olevan Chiusin kautta pohjoiseen Arezzoon. Sen asema kiistellyllä alueella, jolla etruskit taistelivat roomalaisia vastaa ja myöhemmin toskanalaiset perugialaisia vastaan, kiistatta aiheutti kaupungissa paljon tuhoa ja kuolemaa. Alkuperäiset linnoitukset tuhoutuivat ja rakennettiin uudelleen lukemattoma kertoja.
Vasta keisari Fredrik II:n aikana ja hänen jälkeensä 1200-luvun alkupuolella seurasi suhteellisen vakaa aikakausi.
Myöhemmin kaupunki joutui Kirkkovaltion Perugian hallintaan, ja siitä tuli mahtavan Baglionin suvu läänitys.
Tärkeimmät nähtävyydet
Palazzo della Corgna on nykyisin kaupungintalo eli Palazzo del Comune. Sen on rakennuttanut Ascanio della Corgna renessanssityyliin ja suunnitellut arkkitehti Vignola. Siinä on museo ja galleria. Palazzin yhdistää linnaan pitkä katettu käytävä. Pescarolaissyntyinen taiteilija Giovanni Antonio Pandolfi ja firenzeläinen taiteilija Salvio Savini ovat maalanneet pääkerrokseen myöhäisrenessanssityyliset freskot. Taiteilija Niccolò Circignani, "Il Pomarancio", maalasi 1574 lisää maalauksia ja muita koristeluja palatsin kiinnostavimpiin kuuluvaan huoneeseen, niin sanottuun lääninherra Ascanio della Corgnan "saavutusten saliin".
Toinen merkittävä rakennus on kreikkalaisen ristin muotoinen Santa Maria Maddalenan kirkko. Kirkossa on uusklassinen pronaos, ja sisällä on Eusebio da San Giorgion 1580 maalaama paneeli.
Kulttuuri
Castiglione del Lagossa on aiemmin järjestetty joka toinen vuosi, vuodesta 2005 alkaen vuosittain, Coloriamo i Cieli -festivaali. "Taivaan värit" –tapahtuma pidetään huhti-toukokuussa. Siihen osallistuu kevyitä lentokoneita, ilmapalloja ja värikkäitä leijoja.
Sammalnahkajäkälä
Sammalnahkajäkälä (Peltigera scabrosella) on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on harmaa tai harmaanruskea. Alapinta on vaaleanruskea ja epäselvästi suoninen. Liuskat ovat lyhyitä ja leveitä. Se kasvaa kallioseinämien valuvesipaikoissa. Suomessa lajia on tavattu Pohjois-Suomessa vain muutamissa paikoissa, mutta se on varmastin yleisempi.
Lubaczówin piirikunta
Lubaczówin piirikunta on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 55 217. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Lubaczów. Seitsemän maalaiskuntaa ovat Cieszanów, Horyniec-Zdrój, Lubaczów, Narol, Oleszyce, Stary Dzików sekä Wielkie Oczy ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; Cieszanów, Narol ja Oleszyce.
Lubaczówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 48,5 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Lubaczówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 8,3 prosenttia. Luku on huomattavasti koko Puolan työttömyysastetta korkeampi. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Lubaczówin piirikunnassa arvioitiin olevan 55 217 asukasta, joista 50,3 prosenttia naispuolisia ja 49,7 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 57 761 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 43 090 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 62,5 prosenttia ja eläkeikäisten 20,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,8 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 490 lasta.
Romeo & Rafael Desperados
Romeo & Rafael Desperados oli MTV3:n netti-tv:ssä elo-lokakuussa 2008 esitetty kymmenenosainen Salattujen elämien spin-off -sarja. Kesällä 2008 kuvattu sarja tehtiin ainoastaan internetiä varten ja tuotettiin MTV3:n netti-tv:hen.
Sarjan jaksot nähtiin uusintana MTV3 Katsomossa 17. heinäkuuta – 1. elokuuta 2012.
1. elokuuta 2018 sarjan kaikki jaksot julkaistiin MTV Katsomoon.
Juoni
Veljekset Romeo ja Rafael Aro pakenivat Suomesta keväällä 2008. Helena Kuulan antamien rahojen turvin he lähtivät pakomatkalle ja jättivät Maijan tämän äidille, Emmalle. Ongelmia syntyy matkan varrella useita: veljekset eivät tiedä, missä maassa ovat ja menettävät rahansa pikkurikollisille.
Lopulta pakomatka päättyy ja veljekset päätyvät Las Vegasiin ja saavat sieltä töitä: Rafael pääsee kokiksi ja Romeo tarjoilijaksi. Emma tuo Maijan takaisin Romeolle.
Esittäminen Internetissä
Romeo & Rafael Desperados kuului maksulliseen Salatut elämät -tuotteeseen. Joka maanantai julkaistiin uusi jakso ja sen sai katsoa ostamalla seuraavan päivän Salatut elämät -jakson ennakkoon. Lisäksi internetiin lisättiin lisämateriaalia kuvauksista. Kun sarjan kaikki kymmenen jaksoa oli julkaistu, sarjan jaksot olivat katsottavissa ilmaiseksi.
Mika Hänninen (juoksija)
Mika Hänninen (s. 18. kesäkuuta 1968) on suomalainen entinen pika- ja keskimatkojen juoksija.