cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lockheed Martin F-35 Lightning II
Aseistus
pienoiskuva|oikea|F-35A:n asekuilujen luukut auki. Säilyttääkseen häivemuotonsa F-35:ssä on kaksi sisäistä asekuilua, joissa on neljä aseripustinta. Niistä kaksi ulommaista ripustinta voi kantaa enintään 1 100 kg:n painoisia aseita (F-35B 680 kg) ja kaksi sisempää ilmataisteluohjuksia. Ulommaisten ripustimien ilmasta maahan -aseisiin kuuluvat Joint Direct Attack Munition- eli JDAM-täsmäpommit, Paveway-sarjan täsmäpommit, Joint Standoff Weapon eli JSOW-liitopommi ja klusteripommit (Wind Corrected Munitions Dispenser). Ripustimet voivat kantaa myös useita pienempiä aseita, kuten GBU-39 Small Diameter Bomb- (SDB) täsmäliitopommeja, GBU-53/B SDB II- eli Stormbreaker-täsmäliitopommeja ja SPEAR 3 -panssarintorjuntaohjuksia. Yhteen ripustimeen mahtuu neljä SDB:tä F-35A:ssa ja F-35C:ssä, kolme F-35B:ssä. Sisimmät ripustimet voivat kantaa AIM-120 AMRAAM -ohjuksia. Kaksi osastoa asekuilujen takana sisältävät soihtuja, silppua ja hinattavia valemaaleja.
Koneen kuutta ulkoista ripustinta voidaan käyttää tehtävissä, jotka eivät edellytä häiveominaisuuksia. Siivenkärkiripustimet voivat kantaa AIM-9X- tai ASRAAM-ohjuksia, ja ne on taivutettu ulospäin niiden tutkapoikkipinta-alan pienentämiseksi. Lisäksi kummassakin siivessä on 2 300 kg:aa kantava sisin ripustin ja 1 100 kg:aa kantava keskiripustin (F-35B 680 kg). Ulkoiset siipiripustimet voivat kantaa suuria ilmasta maahan -aseita, jotka eivät mahdu asekuiluihin, kuten AGM-158 Joint Air to Surface Stand-off Missile- eli JASSM-risteilyohjus. Käyttäen sekä sisäisiä että ulkoisia ripustimia kone voidaan aseistaa esimerkiksi kahdeksalla AIM-120- ja kahdella AIM-9-ohjuksella tai kuudella 910 kg:n pommilla sekä kahdella AIM-120- ja kahdella AIM-9-ohjuksella. F-35A on aseistettu 25 mm:n GAU-22/A -Gatling-tyyppisellä tykillä, joka on asennettu vasempaan siipeen, lähelle sen tyveä. Tuliannos on 182 ammusta. Tykki on tehokkaampi maamaaleja vastaan kuin muiden Yhdysvaltain hävittäjien 20 mm:n tykki. F-35B:ssä ja F-35C:ssä ei ole sisäistä tykkiä, mutta ne voivat kantaa Terma A/S -monitoimisäiliötä (MMP), johon voidaan asentaa sama tykki ja ladata 220 ammusta. Säiliö asennetaan koneen rungon keskilinjaan. Se on muotoiltu niin, että se lisää koneen tutkapoikkipinta-alaa vain vähän. Tykin asemesta säiliötä voidaan käyttää eri laitteisiin ja tarkoituksiin, kuten elektroniseen sodankäyntiin, tiedusteluun tai taaksepäin katsovaan taktiseen tutkaan.
Lockheed Martin kehittää Sidekick-nimistä ripustinta, joka mahdollistaa kahden AIM-120-ohjuksen kiinnittämisen asekuilun ulompaan ripustimeen, jolloin sisäinen ilmataisteluaseistus kasvaa kuuteen ohjukseen. Sitä tarjotaan osana Block 4:ää. F-35B Block 4:ssä hydraulijohdon ja pidikkeen uudelleenjärjestely mahdollistaa neljän SDB:n kantamisen asekuilun uloimmassa ripustimessa. MBDA Meteorin integrointia on myös suunniteltu. Yhdysvaltain ilma- ja merivoimat suunnittelevat AGM-88G AARGM-ER -ohjuksen integrointia F-35A:n ja F-35C:n asekuiluun. Norja ja Australia rahoittavat Naval Strike Missile (NSM) -meritorjuntaohjuksen integrointia F-35:een. Kahta Joint Strike Missile (JSM) -risteilyohjusta voidaan kantaa asekuilussa ja lisäksi neljää siipiripustimissa. B61-ydinpommin laukaisua asekuilusta suunnitellaan Block 4B:hen, joka tulee vuonna 2024. Tulevaisuuden päivityksiksi suunnitellaan sekä hypersoonisia ohjuksia että suunnatun energian aseita, kuten laseria. Lockheed Martin tutkii kuitulaserin integrointia. Se käyttää spektrisädettä, joka yhdistää monta laser-moduulia yhdeksi suurteholasersäteeksi, jonka voimakkuutta voidaan säädellä.
Moottori
Yksimoottorisen koneen voimanlähteenä on Pratt & Whitney F135, matalalla ohivirtauksella tehostettu suihkuturbiinimoottori, joka tuottaa 191 kilonewtonia. F-22:n Pratt & Whitney F119:stä kehitetyssä F135:ssä on suurempi turbiini ja ohivirtaussuhde alisoonisen polttoainetehokkuuden lisäämiseksi. Se ei ole optimoitu yliääninopeudelle ilman jälkipoltinta, toisin kuin F119. Moottori myötävaikuttaa F-35:n häiveominaisuuksiin jälkipolttimella, jonka polttoainesuuttimet on integroitu keraamisilla tutkasäteilyä absorboivilla materiaaleilla päällystettyihin siivekkeisiin, jotka estävät turbiinin näkymisen. Kehitysvaiheessa häivejälkipolttimessa oli ongelmia paineoskillaation takia matalilla lentokorkeuksilla ja suurella nopeudella. Matalaherätteinen, aksisymmetrinen suutin koostuu 15:stä osittain lomittaisesta laipasta, jotka muodostavat jättöreunaan sahanteräkuvion, joka pienentää tutkajälkeä ja luo oskilloivia pyörteitä, jotka pienentävät pakokaasuvirran infrapunajälkeä. pienoiskuva|vasen|F-35B:n moottorin kääntyminen. F-35B:n F135-PW-600-moottoriversiossa on SDLF-järjestelmä, jolla mahdollistetaan STOVL-toiminta. Lockheed Martinin suunnittelema ja Rolls-Roycen kehittämä SDLF, joka tunnetaan myös nimellä Rolls-Royce LiftSystem, sisältää nostepuhaltimen, akselin, kaksi sivuttaiskallistussuutinta ja suihkusuuttimen kääntömoduulin (3BSM). Työntövoiman kääntävä 3BSM-suutin ohjaa moottorin pakokaasun alaspäin koneen pyrstössä. Sitä liikuttaa hydraulinen käyttölaite, jossa hydraulinesteenä on paineistettu polttoaine. Toisin kuin Harrierin Pegasus-moottori, käyttää kaiken työntövoiman nosteeseen, F-35B:n järjestelmä auttaa kääntösuutinta lähelle koneen etupäätä sijoitetulla ja vastatyöntövoimaa tuottavalla nostepuhaltimella, joka saa käyttöenergiansa akselin välityksellä matalapaineturbiinista, kun se kytketään päälle. Sivuttaiskallistuksen ohjaus hitaassa lennossa saavutetaan ohjaamalla moottorin kuumentamatonta ohivirtausilmaa läpi siipiin asennettujen sivuttaiskallistussuuttimien läpi.
Vaihtoehtoinen moottori, General Electric/Roll-Royce F136, kehitettiin 2000-luvun alussa. F-35:n moottorit kilpailutettiin tuotantosarjasta 6 lähtien. General Electric YF120:n teknologiaa käyttäneessä F136:ssa väitettiin olevan suurempi lämmönvaihtelun sietokyky kuin F135:ssä. F136 peruutettiin joulukuussa 2011 rahoituksen loppumisen takia.
Vuonna 2016 käynnistettiin Adaptive Engine Transition Program (AETP) -ohjelma kehittämään ja testaamaan vaihtelevan ohivirtaussuhteen moottoreita, joiden yksi mahdollinen kohde olisi F-35. Sekä GE että P&W saivat sopimukset 200 kN -luokan demonstraatioiden XA100 ja XA101 kehittämiseksi. Vuonna 2017 P&W ilmoitti F135 Growth Option 1.0:sta ja 2.0:sta. Kasvuoptio 1.0 oli testattu ja tuotantovalmis toukokuussa 2017. Se oli tehomoduulipäivitys, joka tarjosi 6‒10 % enemmän työntövoimaa ja vähensi polttoaineen kulutusta 5‒6 %. Tehomoduuli voitiin jälkiasentaa vanhempiinn moottoreihin ja lisätä saumattomasti tuleviin moottoreihin pienellä hinnankorotuksella, joka ei vaikuttanut toimituksiin. Kasvuoptio 2.0 olisi vaihtelevan ohivirtaussuhteen XA101. Kesäkuussa 2018 Pratt & Whitney vaihtoi F135:n kehityssuunnitelmaa ja tarjosi Growth Option 2.0:na kolmen ohivirtauskanavan XA101:tä, jossa olisi uusi moottorin ydin.
Ylläpito ja logistiikka
F-35 on suunniteltu vaatimaan vähemmän ylläpitoa kuin aiemmat häivekoneet. Noin 95 prosenttia kaikista kenttäolosuhteissa vaihdettavissa olevista osista on vaihdettavissa ilman, että niiden edestä pitäisi poistaa mitään muita osia, esimerkiksi heittoistuin voidaan vaihtaa poistamatta ohjaamon kuomua. Tutkasäteilyä absorboiva kuitumattomateriaali (RAM-materiaali) on paistettu kiinni koneen pintaan, jolloin se on kestävämpää, helppohoitoisempaa ja nopeampaa korjata kuin vanhemmat RAM-pinnoitteet. F-22:n pinnoitteen korroosio johti F-35:n suunnittelijat käyttämään vähemmän galvaanista korroosiota aiheuttavaa pinnoitteen rakojen täytettä ja vähentämään täytettä vaativia rakoja sekä parempaa vedenpoistoa. Ohjausjärjestelmä käyttää sähköhydrostaattisia toimilaitteita hydraulisten järjestelmien sijasta. Hätätilanteessa ne saavat energiaa litiumioniakuista. Eri versioiden yhteensopivuus mahdollisti Yhdysvaltain merijalkaväen perustaa oman ylläpitokoulutusosastonsa, jossa sovelletaan ilmavoimien saamia kokemuksia heidän F-35-operaatioistaan.
F-35:tä oli tarkoitus tukea tietokoneistetulla ylläpidonhallintajärjestelmällä nimeltä ALIS (Autonomic Logistics Information System). Konseptissa mitä tahansa koneyksilöä voidaan huoltaa missä tahansa F-35:n ylläpitoyksikössä ja konetyypin kaikkia osia voidaan jäljittää maailmanlaajuisesti ja jakaa tarpeen mukaan. Lukuisten ongelmien, kuten epäluotettavien diagnoosien, ylettömien liitettävyysvaatimuksien ja turvallisuushaavoittuvuuksien vuoksi F-35-ohjelman virkamiehet suunnittelevat korvaavansa ALIS:in pilvipohjaisella uudella järjestelmällä nimeltä ODIN (Operational Data Integrated Network) vuoteen 2022 mennessä.
Testaus
Ensimmäisen F-35A:n, AA-1:n, moottoria käytettiin ensi kertaa syyskuussa 2006 ja se teki ensilentonsa 15. joulukuuta 2006. Toisin kuin kaikki seuraavat koneet, AA-1 ei ollut painoltaan SWAT:in optimoima. Sen vuoksi siinä testattiin pääasiassa seuraaviin koneisiin tulevia osajärjestelmiä, kuten työntövoimaa, sähköjärjestelmää ja ohjaamonäyttöjä. Kone poistettiin koelentokäytöstä joulukuussa 2009, ja sitä käytettiin ammuntatesteissä merivoimien China Laken tukikohdassa.
Ensimmäinen F-35B, BF-1, lensi 11. kesäkuuta 2008, kun taas ensimmäinen paino-optimoitu F-35A lensi 14.11.2009 ja F-35C 6.6.2010. F-35B leijui ensimmäistä kertaa 17. maaliskuuta 2010 ja laskeutui ensimmäistä kertaa pystysuoraan seuraavan päivänä. F-35:n koelentoja suorittava ITF (Integrated Test Force) koostui 18 koneesta ilmavoimien Edwardsin lentotukikohdassa ja merivoimien Patuxent Riverin lentotukikohdassa. Edwardsin yhdeksän konetta ‒ viisi F-35A:ta, kolme F-35B:tä ja yksi F-35C ‒ testasivat muun muassa F-35A:n lennon rajakäyrän laajennusta, lentokuormia, aseiden irrotusta sekä järjestelmätestausta. Loput yhdeksän konetta Ptuxent Riverissä ‒ viisi F-35B:tä ja neljä F-35C:tä ‒ vastasivat F-35B:n ja C:n lennon rajakäyrän laajentamisesta, sekä STOVL- ja lentotukialussoveltuvuustestauksesta. Lentotukialustoiminnan soveltuvuustestejä tehtiin lisäksi New Jerseyn Lakehurstissa sijaitsevassa Naval Air Warfare Center Aircraft Divisionissa. Kaikista versioista kahta ei-lentävää konetta käytettiin staattisiin kuorma- ja väsymistesteihin. Avioniikan ja tehtäväjärjestelmien testaamiseen käytettiin muokattua Boeing 737-300:aa, Lockheed Martin CATBirdiä, jossa oli kopio F-35:n ohjaamosta. F-35:n sensorien kenttätestit tehtiin Northern Edge 2009- ja 2011 -harjoituksissa, jotka toimivat merkittävinä riskin alentamisvaiheina. pienoiskuva|oikea|F-35C laskeutumistesteissä Patuxent Riverin tukikohdassa heinäkuussa 2015. Koelennot paljastivat useita vakavia puutteita, jotka vaativat kallista uudelleensuunnittelua, aiheuttivat viivytyksiä ja saivat aikaan useita konelaivaston lentokieltoja. Vuonna 2011 F-35C ei osunut laskeutumisvaijeriin kertaakaan kahdeksasta laskeutumistestistä. Uudelleen suunniteltu pysäytyskoukku oli valmis kaksi vuotta myöhemmin. Kesäkuuhun 2009 mennessä monet alkuvaiheen koelentotavoitteet oli saavutettu, mutta ohjelma oli myöhässä aikataulustaan. Ohjelmisto ja tehtäväjärjestelmät olivat ohjelman suurimpia viivytysten aiheuttajia, sensorifuusio oli erityisen haastava. Väsymistestissä F-35B:hen sai useita ennenaikaisia murtumia, jotka vaativat rakenteen uudelleensuunnittelua. Sekä F-35B:ssä että C:ssä oli ongelmia korkeusperäsinten kärsiessä lämpövaurioista pitkäkestoisen jälkipolton käytön takia. Lennonhallintamoodit aiheuttivat suunnittelemattomia sivuttaiskallistuksia jyrkissä kaarroksissa transsoonisella nopeusalueella ja tekivät koneesta laiskan suurilla kohtauskulmilla testeissä F-16:ta vastaan vuonna 2015.
F-35B:n meritestit aloitettiin USS Waspilla. Lokakuussa 2011 kaksi F-35B:tä kävi läpi kolmiviikkoisen meritestisarjan (Development Test I). Toinen meritestisarja (Development Test II) alkoi elokuussa 2013 sisältäen pimeäoperointia. Kaksi konetta teki 19 pystysuoraa laskeutumista pimeässä hyödyntäen DAS:in tuottamaa kuvaa. Ensimmäinen operatiivinen testaus, jossa oli mukana kuusi F-35B:tä, tehtiin USS Waspilla toukokuussa 2015. Viimeinen testisarja (Development Test III) USS Americalla sisälsi operointia avomerellä. Se päättyi loppuvuonna 2016. Yhdistyneen kuningaskunnan Royal Navyn F-35B laskeutui ensimmäistä kertaa HMS Queen Elizabethin kannelle lokakuussa 2018.
Uudelleen suunnitellun pysäytyskoukun saavuttua F-35C aloitti lentotukialustestit (Development Test I) marraskuussa 2014 USS Nimitzillä. Ne keskittyivät päiväoperointiin ja lähtö- ja laskeutumismenetelmien luomiseen. Pimeäoperointiin, aseistamiseen ja täyden tehon lähtöihin keskittyneet testit (Development Test II) tehtiin lokakuussa 2015. Viimeinen testisarja (Development Test III) vietiin loppuun elokuussa 2016 sisältäen epäsymmetrisiä kuormia sekä laskeutumispätevyyden ja yhteisoperoinnin sertifiointijärjestelmiä. F-35C:n operatiiviset testit alkoivat vuonna 2018.
Järjestelmäkehitys- ja esittelyvaiheen viimeisen konfiguraation Block 3F:n operatiivinen testaus ja arviointi alkoi joulukuussa 2018.
Yhdysvallat
pienoiskuva|vasen|F-35A-koneita Utahin Hillin lentotukikohdassa. F-35A ja F-35B saivat luvan peruslentokoulutukseen vuoden 2012 alussa. Järjestelmän kypsymättömyys herätti kuitenkin huolta turvallisuudesta, ja Director of Operational Test & Evaluation (DOT&E) huolestui koneiden elektronisen sodankäynnin testeistä, budjetista ja samanaikaisesta operatiivisen testauksen ja arvioinnin pääsuunnitelmasta. Siitä huolimatta ilmavoimat aloitti operatiivisen hyödyntämisen arvioinnin 10.9.2012 mukaan lukien logistinen tuki ja henkilöstön koulutus. Arviointilennot alkoivat 26.10. ja päättyivät 14.11. yhteensä 24 lennon jälkeen jokaisen lentäjän lennettyä kuusi lentoa. Merijalkaväki otti 16.11.2012 vastaan ensimmäisen F-35B:n Yuman tukikohdassa, vaikka puolustushaaran lentäjillä oli useita lentorajoituksia. Hitaan, alustavan tuotantovaiheen aikana kolme puolustushaaraa sopi yhdessä taktiikan ja käytäntöjen kehittämisestä käyttäen lentosimulaattoreita testaten tehokkuutta, löytäen ongelmia ja hioen koneen suunnittelua. Tammikuussa 2013 ilmavoimien koulutus alkoi Eglinin lentotukikohdassa samanaikaisesti 100 lentäjälle ja 2 100 mekaanikolle. Yhdistyneen kuningaskunnan RAF Lakenheath valittiin 8.1.2015 ensimmäiseksi tukikohdaksi Euroopassa kahdelle ilmavoimien F-35-laivueelle, joissa olisi yhteensä 48 konetta.
Merijalkaväki julisti F-35B:n alustavan operatiivisen kyvyn Block 2B -konfiguraatiossa 31.7.2015 operatiivisten testien jälkeen. Rajoitukset säilyivät pimeätoiminnassa, viestinnässä, ohjelmistossa ja asekuormauskyvyissä. F-35B otti osaa ensimmäisen Red Flag -harjoitukseensa heinäkuussa 2016 lentäen 67 suoritetta. Ilmavoimien F-35A saavutti alustavan operatiivisen kyvyn Block 3i -konfiguraatiossa 2.8.2016 ja merivoimien F-35C 28.2.2019 Block 3F -konfiguraatiossa. Ilmavoimien F-35A osallistui ensimmäiseen Red Flagiin vuonna 2017. Järjestelmän kypsyys oli parantunut, ja konetyyppi saavutti 15:1-ilmavoittosuhteen harjoitusvastustajalaivueen F-16-koneita vastaan korkean uhan ympäristössä.
F-35:n käyttökulut ovat korkeammat kuin joidenkin vanhempien hävittäjien. Talousvuonna 2018 F-35A:n lentotuntihinta oli 44 000 $, mutta laski 35 000 $:iin vuonna 2019. Vertailun vuoksi vuonna 2012 A-10:n lentotunnin hinta oli 17 716 $, F-15C:n 41 921 $ ja F-16C:n 22 514 $. Lockheed Martin toivoo pienentävänsä sen 25 000 $:iin vuoteen 2025 mennessä suoritukseen perustuvan logistiikan ja muiden toimien avulla.
Merijalkaväki suunnittelee jakavansa F-35B:t etulinjan tukikohtiin lisätäkseen niiden selviytyvyyttä pysyen silti lähellä taistelutilaa, samoin kuin kylmän sodan aikana Royal Air Forcen Harrierit, jotka hyödynsivät lentotukikohtien ulkopuolisia paikkoja, joissa oli lyhyet kiitotiet, konesuojat ja piilot. F-35B-koneet toimisivat väliaikaisista tukikohdista (M-Farp) liittolaisten alueelta vihollisen ballististen ja risteilyohjusten kantaman sisällä ja siirtyisivät tukikohtien välillä yhden tai kahden vuorokauden sykleissä. Strategiaa selittää F-35B:n lyhyt taistelusäde, joka on kolmen koneversion lyhyin. Tukikohdissa olisi liikkuvat aseistamis- ja tankkauspisteet, joita huollettaisiin KC-130- ja MV-22 Osprey -koneilla ja ranta-alueilla myös pinta-aluksilla. Tukikohtia voidaan perustaa pienille lentokentille, leveille valtateille tai vaurioituneisiin päätukikohtiin. Huollot tehtäisiin ilmavoimien tukikohdissa tai omilla tukialuksilla. Helikopterien siirrettäviä metallialustoja tarvitaan suojelemaan päällystämättömiä teitä F-35B:n moottorin pakokaasulta. Merijalkaväki tutkii kevyitä, kuumuutta kestäviä vaihtoehtoja.
Yhdysvaltojen F-35-koneiden ensimmäinen taistelukomennus alkoi heinäkuussa 2018 merijalkaväen F-35B-koneilla maihinnousualus USS Essexiltä. Ensimmäinen taistelulento tehtiin 27.9.2018 Talibania vastaan Afganistanissa. Seuraavana oli ilmavoimien F-35A-koneiden komennus 15.4.2019 Al Dhafran lentotukikohtaan Arabiemiirikunnissa. F-35A:ta käytettiin ensi kertaa taistelussa ilmaiskussa ISIS:in tunneliverkostoa vastaan 27.4.2019 Pohjois-Irakissa.
Jotkut ilmavoimien pilotit ovat antaneet koneelle lempinimen ”Panther” virallisen ”Lightning II”:n asemesta.
Yhdistynyt kuningaskunta
Yhdistyneessä kuningaskunnassa F-35B-koneita on sekä kuninkaallisten ilmavoimien (Royal Air Force, RAF) että kuninkaallisten merivoimien (Royal Navy) käytössä. Niissä konetyyppi tunnetaan yksinkertaisesti nimellä Lightning. Konetyyppi korvasi Harrier GR9:n, joka poistettiin käytöstä vuonna 2010 sekä Tornado GR4:n, joka poistettiin vuonna 2019. F-35:n on määrä olla Yhdistyneen kuningaskunnan pääasiallinen pommituskone seuraavat 30 vuotta. Yksi merivoimien vaatimuksista F-35B:lle oli kyky rullaavaan pystysuoraan laskeutumiseen tukialukselle (Shipborne Rolling and Vertical Landing, SRVL), millä voidaan lisätä maksimilaskeutumispainoa hyödyntämällä siiven nostetta laskeutumisen aikana. Heinäkuussa 2013 RAF:n silloinen komentaja kenraali Sir Stephen Dalton ilmoitti, että No. 617 Squadron (The Dambusters) olisi RAF:n ensimmäinen operatiivinen F-35-laivue. Toinen operatiivinen laivue on merivoimien 809 Naval Air Squadron huhtikuusta 2023 alkaen. pienoiskuva|oikea|Lightning (F-35B) starttaa lentotukialus HMS Queen Elizabethilta. No. 17 (Reserve) Test and Evaluation Squadron (TES) perustettiin 12.4.2013 Lightningin operatiiviseksi arviointiyksiköksi ja ensimmäiseksi konetta käyttäväksi brittilaivueeksi. Kesäkuuhun 2013 mennessä RAF oli ottanut vastaan kolme F-35-konetta 48 tilatusta, jotka kaikki tukeutuvat aluksi Eglinin lentotukikohtaan. Kesäkuussa 2015 F-35B F-35B teki ensimmäisen hyppyrilähdön Patuxent Riverin tukikohdassa. Meritoiminnassa brittiläiset F-35B:t käyttävät alukseen asennettua hyppyriä samoin kuin Italian merivoimissa. Brittiläisiin F-35B-koneisiin ei aiota integroida Brimstone 2 -ohjusta. RAF:n silloinen komentaja kenraali Sir Stephen Hillier ilmoitti 5.7.2017, että RAF:n toiseksi F-35-laivueeksi tulee No. 207 Squadron, joka muodostettiin uudelleen 1.8.2019 Lightningin operatiiviseksi siirtymälaivueeksi. Washington D.C:ssä pidetyssä seremoniassa 18.4.2018 uudelleen muodostetusta No. 617 Squadronista tuli RAF:n ensimmäinen etulinjan F-35-laivue. Se sai 6.6. ensimmäiset neljä F-35B:tä, jotka lennettiin Yhdysvaltain merijalkaväen Beaufortin tukikohdasta RAF Marhamin tukikohtaan. Laivue ja sen F-35-koneet julistettiin operatiivisiksi 10.1.2019.
Huhtikuussa 2019 No. 617 Squadron sai komennuksen Kyprokselle RAF Akrotiriin, mikä oli konetyypin ensimmäinen ulkomaan komennus. F-35B-koneen ensimmäiset taistelutehtävät olivat aseistettuja tiedustelulentoja ISIS:in kohteisiin Irakissa ja Syyriassa. Lokakuussa 2019 Dambustersin ja No. 17 TES:n F-35-koneet laskeutuivat ensimmäistä kertaa lentotukialus HMS Queen Elizabethille. No. 617 Squadron lähti 22.1.2020 RAF Marhamista F-35-koneilla ensimmäiseen Red Flag -harjoitukseen Yhdysvaltoihin.
Australia
pienoiskuva|oikea|RAAF:n F-35A starttaa näytöslennolle Australian International Airshow and Aerospace & Defence Exposition 2017:ssä. Australian ensimmäinen F-35A ”A35-001” valmistui vuonna 2014 ja Australian kuninkaallisten ilmavoimien (Royal Australian Air Force, RAAF) F-35-lentäjiä koulutetaan Arizonan Luken lentotukikohdan kansainvälisessä ohjaajien koulutuskeskuksessa. Ensimmäiset kaksi F-35-konetta paljastettiin australialaisille 3.3.2017 Avalonin lentonäytöksessä. Vuoteen 2021 mennessä RAAF on ottanut vastaan 26 F-35A-konetta, joista yhdeksän on Yhdysvalloissa ja 17 No 3 Laivueessa sekä No 2 Operatiivisessa siirtymäyksikössä Williamtownin lentotukikohdassa Australiassa. Kun 10.2.2021 RAAF:llä oli valmiina 41 koulutettua ohjaajaa ja 225 koulutettua mekaanikkoa, konelaivasto julistettiin komennusvalmiiksi operaatioita varten. Australian odotetaan ottavan vastaan kaikki tilaamansa 72 F-35:tä vuoden 2023 loppuun mennessä.
Israel
pienoiskuva|vasen|Israelin ilmavoimien F-35I. Israelin ilmavoimat julisti F-35:n operatiivisen kyvyn 6.12.2017. Kuwaitilaisen Al Jarida -sanomalehden mukaan heinäkuussa 2018 vähintään kolmen ilmavoimien F-35:n testitehtävälento ulottui Tel Avivista Iranin pääkaupunkiin Teheraniin. Vaikka tietoa ei vahvistettu virallisesti, iranilaisjohtajat reagoivat raporttiin. Iranin ylin johtaja Ali Khamenei tiettävästi erotti sen vuoksi Iranin vallankumouskaartin komentajan.
Israelin ilmavoimien komentaja kenraali Amikam Norkin sanoi 22.5.2018, että F-35I:tä on käytetty kahdessa hyökkäyksessä kahdella rintamalla, ja että Israel käytti konetyyppiä taistelutoimissa ensimmäisenä maailmassa. Norkin sanoi, että koneet ovat lentäneet kaikkialla Lähi-idässä ja näytti kuvia F-35I:stä lennossa päiväsaikaan Beirutin yllä. Heinäkuussa 2019 Israel tiettävästi laajensi iskujaan Iranin ohjuskuljetuksia vastaan iskien kahdesti F-35I-koneilla iranilaiskohteisiin Irakissa.
Marraskuussa 2020 Israelin ilmavoimat ilmoitti F-35I Testbed -koneen toimituksesta maahan elokuussa kolmen muun koneen mukana. Konetta käytetään testaamaan ja integroimaan Israelissa valmistettuja aseita ja elektronisia järjestelmiä ilmavoimien F-35-koneisiin. Kyseessä on ainoa Yhdysvaltojen ulkopuolelle toimitettu F-35-testikone.
Kahdeksan ilmavoimien F-35I:tä otti 11.5.2021 osaa hyökkäykseen 150:tä Hamasin kohdetta vastaan, mukaan lukien 50-70 raketinlaukaisualustaa, Gazan kaistan pohjoisosassa osana Guardian of the walls -operaatiota.
Koneversiot
F-35:stä suunniteltiin alun perin kolme versiota: perinteinen maakentiltä toimiva hävittäjä F-35A, vain lyhyen kiitotien nousuun tarvitseva ja pystysuoraan laskeutuva F-35B ja lentotukialusversio F-35C. Sen jälkeen on suunniteltu omia versioita Israelille ja Kanadalle sekä alustavaa konseptia päivitetystä F-35A:sta, josta tulisi F-35D.
pienoiskuva|vasen|F-35A:n kolmitahopiirros.
F-35A
F-35A on tavanomaisesti nouseva ja laskeutuva (CTOL) versio, joka on tarkoitettu Yhdysvaltain ja muiden maiden ilmavoimien käyttöön. Se on versioista pienin ja kevyin ja pystyy 9 G:n kaartoihin, joihin muut versiot eivät pysty. Vaikka F-35A-konetta tankataan ilmassa puomin kautta, kone voidaan tarvittaessa muokata letkutankkausta varten. Koneeseen voidaan asentaa jarruvarjosäiliö. Norjan kuninkaalliset ilmavoimat on sen ensimmäinen käyttäjä.
F-35B
pienoiskuva|oikea|F-35B:n leikkauspiirros. F-35B on lyhyen lähtökiidon ja pystysuoran laskeutumisen (STOVL) versio. Se on saman kokoinen kuin A-versio, mutta SDLF vie kolmanneksen A-version polttoainetilavuudesta. B-versio on rajoitettu 7 G:hen. Muista versioista poiketen F-35B:ssä ei ole pysäytyskoukkua. ”STOVL/HOOK”-toiminta sen sijaan käynnistää muutoksen normaalista lentotilasta pystysuoraan lentoon. B-versio pystyy myös pystysuoraan laskuun ja lyhyen kiitotien nousuun.
F-35C
F-35C-versio on suunniteltu lentotukialusten katapulttiavusteisiin lentoonlähtöihin ja laskeutumisiin vaijeripysäytyksillä. F-35A:han verrattuna C-versiossa on suuremmat, kärkiosistaan taitettavat siivet, suuremmat ohjainpinnat hitaan lennon parempaan hallintaan, tukialuslaskeutumisten rasituksen takia suuremmat laskutelineet, kaksipyöräinen nokkalaskuteline ja vahvempi pysäytyskoukku pysäytysvaijerin jatkuvaa käyttöä varten. Suurempi siipipinta-ala mahdollistaa hitaamman laskeutumisnopeuden ja lisää sekä lentomatkaa että asekuormaa. F-35C on rajoitettu 7,5 G:hen.
F-35I Adir
F-35I Adir (Hepreaksi: אדיר, joka tarkoittaa ”Vaikuttava” tai ”Mahtava” ) on F-35A, johon on tehty israelilaisia muokkauksia. Aluksi Yhdysvallat kielsi muutokset, mutta antoi sitten Israelille luvan integroida koneeseen omat elektronisen sodankäynnin järjestelmänsä, mukaan lukien sensorit ja vastatoimet. Päätietokoneessa on Plug and Play -toiminto lisäjärjestelmille. Ehdotuksiin sisältyy ulkoinen häirintäsäiliö ja uudet israelilaiset ilmataisteluohjukset ja täsmäpommit koneen asekuiluihin. Israel Aerospace Industries (IAI) on harkinnut kaksipaikkaista F-35-konseptia, koska yhtiön mukaan sille on tunnettua tarvetta muuallakin kuin Israelissa. Yhtiö on suunnitellut myös valmistavansa rungonmyötäiset lisäpolttoainesäiliöt.
CF-35
Kanadalainen CF-35 on ehdotettu versio, joka eroaisi F-35A:sta jarruvarjon ja mahdollisen F-35B/C-tyylisen tankkaussuuttimen. Yksi vaihtoehto olisi F-35C tankkaussuuttimineen ja hitaampine laskeutumisnopeuksineen, mutta Kanadan parlamentaarisen budjettivirkailijan raportin mukaan kone olisi liian kallis. Vuoden 2015 liittovaltion vaalien jälkeen Liberaalipuolue, jonka vaalilupauksiin kuului F-35-hankinnan peruuttaminen, muodosti uuden hallituksen ja aloitti avoimen kilpailun nykyisten CF-18 Hornetien korvaamiseksi.
Hankinnat
Alankomaiden kuninkaallisille ilmavoimille on tilattu 37 F-35A-konetta, joista ensimmäiset saapuivat maahan 31.10.2019 ja sille suunnitellaan tilattavan vielä 9 F-35A-konetta.
Australian kuninkaallisille ilmavoimille on tilattu 72 F-35A-konetta, joista ensimmäiset saapuivat 10.12.2018. Konetyyppi saavutti alustavan operatiivisen kyvyn 28.12.2020.
Belgian ilmakomponentille suunnitellaan tilattavan 34 F-35A-konetta, joista ensimmäiset toimitetaan vuonna 2024.
Etelä-Korean ilmavoimille on tilattu 40 F-35A-konetta ja maan asevoimille suunnitellaan tilattavan vielä 20 F-35A- ja 20 F-35B-konetta. Ensimmäiset koneet saapuivat maahan 29.3.2019. Konetyyppi saavutti alustavan operatiivisen kyvyn 17.12.2019.
Israelin ilmavoimille on tilattu 75 F-35I-konetta, joista ensimmäiset saapuivat 12.12.2016. Konetyyppi saavutti alustavan operatiivisen kyvyn 6.12.2017.
pienoiskuva|3. lokakuuta 2021 ensimmäiset F-35B:t suorittivat laskuja ja nousuja JS Izumo Japanin ilmaitsepuolustusvoimille on tilattu 105 F-35A- ja 42 F-35B-konetta. Ensimmäinen F-35A-kone saapui maahan 26.1.2018. F-35A saavutti alustavan operatiivisen kyvyn 26.3.2019.
Norjan kuninkaallisille ilmavoimille ollaan tilaamassa 52 F-35A-konetta, joista ensimmäinen saapui 10.11.2017. Konetyyppi saavutti alustavan operatiivisen kyvyn 6.11.2019.
Puolan ilmavoimille on tilattu 32 F-35A-konetta, joiden toimitukset alkavat vuonna 2024.
Saksa on tilaamassa 35 kappaletta F-35A-konetta.
Singaporen ilmavoimille ollaan tilaamassa neljä F-35B-konetta kahdeksan lisäkoneen hankintaoptiolla. Niiden odotetaan tulevan käyttöön vuodesta 2030 lähtien.
Sveitsin ilmavoimille suunnitellaan ostettavan 36 F-35A-konetta, joiden toimitukset alkaisivat vuonna 2025.
Tanskan kuninkaallisille ilmavoimille ollaan tilaamassa 27 F-35A-konetta, joista ensimmäiset saapuvat maahan vuonna 2023.
Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallisille ilmavoimille ollaan tilaamassa noin 60 F-35B-konetta ja sen jälkeen mahdollisesti enintään 80 konetta. Ensimmäiset koneet saapuivat maahan 7.6.2018. Maalta operoinnin alustava operatiivinen kyky saavutettiin 10.1.2019 ja merioperoinnin 31.12.2020.
Yhdysvaltain ilmavoimat suunnittelee edelleen tilaavansa 1763 F-35A-konetta, mutta lopullista päätöstä määrästä ei ole tehty. Merijalkaväki on tilaamassa 353 F-35B- ja 67 F-35C-konetta ja merivoimat 273 F-35C-konetta. Merijalkaväki julisti F-35B:n alustavan operatiivisuuden 31.7.2015 ja F-35C:n 4.12.2020. Ilmavoimien F-35A:n alustava operatiivisuus saavutettiin 2.8.2016 Merivoimien F-35C saavutti alustavan operatiivisuuden 28.2.2019.
10.12.2021 Suomen hallitus ilmoitti tiedotustilaisuudessa päätöksestään hankkia Suomen ilmavoimille 64 F-35A -konetta noin 10 miljardin euron hintaan. F-35A oli hallituksen mukaan hankintaan johtaneessa HX-hankkeessa mukana olleista koneista suorituskykyisin, täyttäen ainoana kaikki vaatimukset ja ylittäen suorituskykyrajan. Sen taistelu-, tiedustelu-, ja selviytymiskyvyt olivat parhaat tarjotuista koneista. Tarjoukseen sisältyy koneiden lisäksi vielä tarkemmin määrittämätön määrä ampumatarvikkeita, sekä 400 eturungon valmistus Suomessa, F135-moottorien loppukokoonpano Suomessa sekä moottorin ja muiden osien itsenäinen huoltokyky. Ensimmäiset koneet toimitetaan Suomeen 2026, ja F-35A korvaa aiemman F/A-18C/D:n lennostoissa 2028 ja 2030. Lisäksi 10 miljardin kokonaisbudjetista jätetään 800 miljoonaa vielä myöhemmin hankittavaan aseistukseen. Itse koneiden hankintahinta muodostaa hankinnasta 4,7 miljardia euroa (eli yhden koneen hankintahinta on noin 73 miljoonaa euroa).
Taulukossa mainittujen lisäksi on toimitettu yhteensä 59 konetta Belgiaan, Israeliin, Japaniin, Puolaan ja Etelä-Koreaan.
Onnettomuudet
Kesäkuun 23. päivänä 2014 Yhdysvaltain ilmavoimien F-35A syttyi tuleen nousukiidon aikana Eglinin lentotukikohdassa. Lentäjä pelastautui vahingoittumattomana, mutta kone kärsi arviolta 50 miljoonan dollarin vahingot. Onnettomuus aiheutti lentokiellon 4.–15. heinäkuuta, jonka jälkeen määrättiin vielä lennon rajakäyrärajoituksia onnettomuustutkinnan ajaksi. Kesäkuussa 2015 ilmavoimien tutkintayksikkö (Air Education and Training Command, AETC) jätti virallisen raportin, jossa syyksi ilmoitettiin moottorin turbiinin kolmannen vaiheen roottori, jonka hajotessa sen osat läpäisivät moottorin koteloinnin ja ylärungon. Onnettomuuden vuoksi Pratt & Whitney teki moottoriin muutoksia alkuvuoteen 2016 mennessä.
Yhdysvaltain merijalkaväen F-35B syöksyi maahan 28. syyskuuta 2018 Etelä-Carolinassa lähellä puolustushaaran Beaufortin lentotukikohtaa. Lentäjä pelastautui turvallisesti. Onnettomuuden syyksi ilmoitettiin viallinen polttoaineputki, minkä vuoksi kaikki F-35-koneet asetettiin lentokieltoon 11. lokakuuta koko konelaivaston polttoaineputkien tarkastamisen ajaksi. Seuraavana päivänä lentokielto purettiin suurimmalta osalta ilma- ja merivoimien F-35-koneista. Toukokuussa 2019 onnettomuuden tarkemmaksi syyksi ilmoitettiin valmistusvika polttoaineletkussa, joka oli revennyt ja aiheuttanut moottorin työntövoiman menetyksen. .
Japanin ilmaitsepuolustusvoimien Misawan lentotukikohdasta harjoitustehtävään lähtenyt F-35A katosi 9.4.2019 tutkasta Tyynellämerellä noin 135 kilometriä itään Aomorin prefektuurista. Ennen katoamistaan ohjaaja majuri Akinoro Hosomi oli ilmoittanut radiolla aikomuksestaan keskeyttää harjoituksen. Kadonnutta konetta ja sen ohjaajaa etsineet Japanin ja Yhdysvaltojen merivoimat löysivät merestä koneen jäänteitä, jotka vahvistivat sen syöksyn mereen. Hosomin jäänteet löydettiin kesäkuussa. Onnettomuuden seurauksena Japani asetti silloiset 12 F-35A-konetta lentokieltoon joksikin aikaa. Onnettomuuden jälkeen spekuloitiin Kiinan tai Venäjän mahdollisuutta yrittää pelastaa hylky meren pohjasta, mutta Japanin puolustusministeri Takeshi Iwayan mukaan kumpikaan maa ei ollut osoittanut raportoitavaa toimintaa. Annettujen tietojen mukaan ohjaaja ei lähettänyt mitään hätäsignaalia eikä yrittänyt oikaista nopeasti korkeutta menettänyttä konetta. Kesäkuun 10. päivänä Japanin puolustusministeriö ilmoitti, että onnettomuuden todennäköinen syy on ollut lentäjän asennontajun menettäminen. Teknisen vian mahdollisuutta pidettiin pienenä.
Toukokuun 19. päivänä 2020 Yhdysvaltain ilmavoimien 58. Hävittäjälennoston F-35A syöksyi maahan ollessaan laskeutumassa Eglinin lentotukikohtaan. Ohjaaja pelastautui heittoistuimella eikä loukkaantunut vakavasti. Onnettomuuden syyksi ilmoitettiin yhdistelmä lentäjän virhettä, jota edesauttoivat väsymys, pimeys, liian suuri nopeus, väärässä asennossa ollut kypäränäyttö sekä aiemmin tuntematon lennonhallintajärjestelmälogiikan vika, jonka vuoksi koneen korkeusohjaus lakkasi toimimasta.
Yhdysvaltain merijalkaväen F-35B kolaroi 29. syyskuuta 2020 ilmassa KC-130-ilmatankkauskoneen kanssa tankkauksen aikana ja syöksyi maahan Kalifornian Imperialissa. Ohjaaja loukkaantui heittoistuinlaukaisussa ja KC-130 joutui tekemään pakkolaskun ilman laskutelineitä.
Marraskuun 17. päivänä 2021 Britannian laivaston F-35B putosi Välimereen toistaiseksi tuntemattomasta syystä. Kone operoi lentotukialus HMS Queen Elizabethilta. Lentäjä pelastautui heittoistuimella.
Teloittaja (elokuva)
Teloittaja (Avenging Force) on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Michael Dudikoff. Elokuva oli alun perin tarkoitettu jatko-osaksi vuoden 1985 elokuvalle Invasion U.S.A., mutta Chuck Norris kieltäytyi osallistumasta. Sen sijaan se tehtiin erillisenä elokuvana, jossa päähahmoilla on silti samat nimet.
Lockheed Martin F-35 Lightning II
Onnettomuudet
Joulukuun 15. päivänä 2022 Yhdysvaltain ilmavoimien F-35B tippui rullaustielle ollessaan VTOL-tilassa vain muutaman metrin päässä maasta. Tippumisen syytä ei ole saatu selville. Lentäjä käytti heittoistuinta räjähdyksen varalta. Tapahtuneen jälkeen jotain F-35-malleja on asetettu lentokieltoon tutkimuksia varten.
Versioiden väliset erot
<references group="”Keijsper”" />
Teloittaja (elokuva)
Juoni
Entinen CIA-agentti Matt Hunter viettää rauhallista elämää siskonsa Saran kanssa maatilallaan isoisän kanssa. Matt ja Sarah matkaavat isoisänsä kanssa Mattin ystävän Larryn luokse, joka pyrkii poliitikoksi. Festivaaleilla joukko terroristia yrittävät murhata hänet, mutta epäonnistuvat. Larryn poika saa surmansa. Matt ottaa yhteyttä CIA:n päämajaan, jossa hän saa kuulla lisää terroristeista ja ihmismetsästyksen jäsenistä. Matt ei ota tehtävää vastaan riskien takia.
Myöhemmin Matt ja Larry ajavat kaatopaikalle, jossa heitä odottaa joukko terroristeja. Miehet pieksevät kaikki lukuun ottamatta yhtä, joka pääsee karkuun. Tilanne saa paikalle neljä ihmismetsästäjää, jotka ottavat homman haltuun monen terroristin epäonnistuttua tappamaan Larryn. Samana iltana ihmismetsästäjät hyökkäävät Mattin maatilalle ja polttavat talon ja saavat tapettua Larryn ja hänen perheensä. Metsästäjät ottavat Saran vangiksi ja lyövät Mattin tajuttomaksi. Seuraavana iltana Matt menee pieneen kylään etsimään siskoaan. Löydettyään hänet he pakenevat läheiselle suolle, kun samaan aikaan ihmismetsästäjät pukevat naamionsa, varusteensa ja lähtevät takaa-ajamaan heitä. Seuraavana aamuna Matt herää pieneen takaa-ajajan ääneen. Matt käy pienen kamppailun hänen kanssaan ja saa tämän kuoliaaksi terävään puunrunkoon. Seuraavana hän käy kamppailun lihaksikkaan vastustajan kanssa. Matt jää pahasti alakynteen, mutta saa otteen ja ampuu käsijousella vastustajaa rintaan. Kolmas takaa-ajaja löytää heidät, jossa hän ampuu haulikolla heitä, ja Sarah saa pienen osuman. Matt käy kamppailun kolmannen jäsenen kanssa, jolloin hän iskee puukon tämän rintaan. Matt ja Sarah ovat melkein päässeet turvaan, kunnes neljäs ja viimeinen jäsen nousee joen pinnasta kuristaen Mattia, mutta Matt iskee veitsellä hänen jalkaan ja hän pakenee.
Matt saapuu viimeisen jäsenen kartanolle, jossa he käyvät kamppailun viimeisen kerran. Matt onnistuu tappamaan hänet ja poistuu paikalta. Sairaalassa Matt käy katsomassa Sarahia, jossa myös CIA jäsenet ovat ja onnittelevat Mattia työstä. Matt sanoo että salainen palvelu tiesi ainoastaan Larryn perheen piileskelevän maatilalla, ja hän epäilee että joku agenteista levitti tietojaan jäsenille ja olevan myös viides jäsen. Matt kertoo jatkavansa taistelua ja etsintöjään elokuvan lopussa.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvan tarjoavan ”väkivaltaa ja raakaa ihmismetsästystä alan harrastajille” ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Mikio Satō
Mikio Satō (, 18. huhtikuuta 1928 Tokio – 9. tammikuuta 2023 Kioto) oli japanilainen matemaatikko. Hän opiskeli Tokion yliopistossa ja Shin’ichirō Tomonagan johdolla ja väitteli tohtoriksi vuonna 1963.
Satō toimi vuodesta 1970 lähtien Matemaattisten tieteiden tutkimusinstituutin professorina Kioton yliopistossa. Hänen mukaansa on nimetty Bernsteinin–Saton polynomi ja Saton–Taten konjektuuri. Hänet tunnetaan myös hyperfunktioiden tutkijana.
Satō oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1993. Hänet palkittiin Schockin (1997) ja Wolfin palkinnoilla (2003).
Urheiluvuosi 2000
Urheiluvuosi 2000 käsittelee vuoden 2000 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Kärt Tomingas
Kärt Tomingas (s. 5. huhtikuuta 1967 Tallinna) on virolainen laulaja ja näyttelijä.
Hän näytteli Helsingin Kaupunginteatterin musikaalissa The Sound of Music Marian pääroolia vuonna 1998. Hän näytteli Lomalla-elokuvassa yhtä päärooleista, Siiriä. Kotikatu-televisiosarjassa hän on näytellyt Heili Reekiä.
Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan vironkielisessä dubbauksessa Tomingas näyttelee yksinään kaikki roolit ja laulaa tunnuslaulun.
Turkkilainen sauna
pienoiskuva|Tellak: turkkilaisen saunan hieroja ja pesijä. Turkkilainen sauna eli hamam on Lähi-idän alueelta lähtöisin oleva höyrysauna. Nykyään hamam tunnetaan epävirallisesti turkkilaisena saunana. Turkkilaisessa saunassa ei ole kiuasta, eikä siellä ole erityisen kuuma, mutta siellä oleva ilma on varsin kosteaa ja höyryistä. Saunan lämmittämiseen käytetään yleensä puuta tai hiiltä. Turkkilainen sauna oli merkittävässä asemassa Osmanien valtakunnan kulttuurissa. Istanbulin historiallisia hamameja ovat Ağa, Büyük, Galatasaray, Çardaklı ja Sofular.
Rakenne
Turkkilaisessa saunassa yhdistyvät roomalainen thermae-kylpylä ja bysanttilainen arkkitehtuuri sekä turkkilais-islamilainen kylpemisperinne. Aikoinaan jo arabit olivat rakentaneet omanlaisiaan versioita kreikkalais-roomalaisista kylpyhuoneista. Osmanien valtakunnassa turkkilaiset saunat olivat usein moskeijojen yhteydessä. Ehkä tunnetuin esimerkki on Istanbulissa sijaitseva, vuonna 1584 rakennettu Çemberlitaş Hamamı. Tyypillisessä turkkilaisessa saunassa on kolme huonetta: kuuma (sıcaklık), lämmin (tepidarium) ja viileä huone (soğukluk).
Kuuma huone on yleensä kooltaan suuri, ja sinne tuovat hieman valoa pienet ikkunat. Keskellä on suuri marmorinen taso, jossa kylpijät makaavat. Huoneen nurkissa on syvennyksiä, joissa on suihkulähteitä. Lämpimässä huoneessa peseydytään vedellä ja saippualla, ja kylmässä huoneessa rentoudutaan, pukeudutaan ja juodaan virkistäviä juomia, ja monissa tapauksissa myös hieronnan jälkeen otetaan nokoset tarkoitusta varten rakennetuissa kopeissa. Joissakin Istanbulin turkkilaisissa saunoissa on saatavilla myös mikveh, joka alkujaan on juutalaisten naisten rituaalikylpy.
Turkkilaisen saunan kulttuuriset seikat
Perinteisesti turkkilaisessa saunassa hierojina, tellakeina, toimivat nuoret pojat. Tellakit myös auttoivat miehiä peseytymään. Monissa paikoissa pesijät eivät ainoastaan pesseet tai hieroneet, vaan he olivat suoranaisia seksityöläisiä. Tellak-järjestelmä kuihtui 1900-luvun alkupuolella varsinkin Kemal Atatürkin valtakaudella. Historialliset tietolähteet sisältävät tarkkoja kuvauksia turkkilaisten saunojen eroottisista tapahtumista.
Toisin kuin länsiroomalaiset tai bysanttilaiset kylpylät, turkkilaiset saunat oli tarkoitettu molemmille sukupuolille. Miehille ja naisille oli erilliset osastot. Turkkilaisen saunan kulta-aikana saunoja rakennettiin kaikkiin Osmanien valtakunnan suuriin kaupunkeihin.
Saunojen merkitys turkkilaisessa kulttuurissa heikkeni, kun vesijohdot yleistyivät ja monissa kodeissa päästiin käyttämään juoksevaa vettä.
Midnight Pink
Midnight Pink on Janne Louhivuoren debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1982.
Koolhoven
Koolhoven oli alankomaalainen lähellä Rotterdamia sijainnut lentokonetehdas, jonka perusti Frederick Koolhoven vuonna 1934 nimellä NV Koolhoven Vliegtuigen. Yhtiön lentokoneista tunnetuimpia olivat Koolhoven F.K.51 ja Koolhoven F.K.58.
Alankomaiden kuninkaalliset ilmavoimat käyttivät Koolhovenin lentokoneita 1930-luvulla. F.K.58 oli myös Ranskan ilmavoimien käytössä. Talvisodan aikana ruotsalainen vapaaehtoinen lentäjä Carl Gustav von Rosen hankki Ilmavoimille kaksi Koolhoven F.K.52 -konetta.
Koolhovenin toiminta päättyi toiseen maailmansotaan ja Saksan ilmavoimien pommituksiin vuonna 1940. Sodan jälkeen yritys elvyttää yhtiö epäonnistui, ja sen työvoima ja arkistot siirrettiin Fokkerille.
Haarautuvan rakkauden talo (kirja)
Haarautuvan rakkauden talo on Petri Karran vuonna 2008 julkaistu romaani. Se kertoo eronneesta pariskunnasta, joka jää asumaan yhteiseen kotiinsa siksi aikaa, kunnes he saavat talon myytyä. Yhteiselon aikana he kuitenkin päätyvät keskustelemaan suhteestaan ja paljastamaan toisilleen vihan ja mustasukkaisuuden tunteensa.
Romaanin elokuvaoikeudet myytiin jo käsikirjoitusvaiheessa syksyllä 2007, ja vuonna 2009 ilmestyi Mika Kaurismäen teoksen pohjalta ohjaama elokuva. Kaurismäki kehui romaanin dialogia ja henkilöhahmoja ja oli sitä mieltä, että ne istuivat hyvin aikaansa.
PSD Bank Dome
PSD Bank Dome (vuoteen 2021 ISS Dome, tunnetaan myös nimillä Dome in Rath ja Dome) on jäähalli Düsseldorfissa, Saksassa. Se avattiin 2. syyskuuta 2006 nimellä ISS Dome. Sitä on käytetty enimmäkseen jääkiekko-otteluihin, joissa kotijoukkueena on DEG Metro Stars. Hallin rakentaminen maksoi 70 miljoonaa euroa, mukaan lukien pysäköintihalli. PSD Bank Domen maksimikapasiteetti on 15 151 paikkaa.
Frank S. Greenop
Frank Sydney Greenop, kirjailijanimiä Robert Dudgeon, Jess Beaumont, Walt Dundee, Hart E. Martin, Lee Thorpe (12. maaliskuuta 1913 Lontoo, Britannia – 15, kesäkuuta 1975 Balgowlah, Sydney, Australia), oli australialainen toimittaja, runoilija ja kirjailija, joka kirjoitti useilla kirjailijanimillä. Suomessa tunnetaan nimimerkki Robert Dudgeon, jota Greenop käytti kirjoittaessaan kioskikirjallisuutta, jossa päähenkilö on Max Strong. Tätä kirjallisuudenlajia on suomentanut Lennart Hoffrén, joka todennäköisesti julkaisi Dudgeonin nimellä myös omia tekstejään. Mutta toisaalta Dudgeonia käytti myös moni muu kirjoittaja.
Greenop muutti Australiaan noin vuonna 1922.
Edvin Marton
thumb|Edvin Marton
Edvin Marton (oikealta nimeltään Lajos Edvin Csűry s. 17. helmikuuta 1974, Tiszaújlak, Ukraina) on unkarilainen viulisti. Hän on tullut tunnetuksi soittaessaan musiikkia taitoluistelijoille, kuten Jevgeni Pljuštšenkolle ja Stéphane Lambielille. Hän soittaa Antonio Stradivarius -viulua vuodelta 1697.
Marton syntyi Ukrainassa etniseen unkarialaisperheeseen. Marton oppi soittamaan viulua jo viisivuotiaana. 12-vuotiaana hän piti ensimmäisen virallisen konserttinsa Moskovan sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on opiskellut musiikkia Moskovassa, Budapestissa, New Yorkissa ja Wienissä. Hän on voittanut maailmanlaajuisen viulistikilpailun Kanadassa 1996 soittaessaan kappaleen "Stradivarius". Vuonna 2008 hän oli mukana voittamassa Eurovision laulukilpailua kappaleella "Believe"thumb|left|200px|Edvin Marton (vas.), [[Dima Bilan ja Jevgeni Pljuštšenko esittämässä voittajakappaletta "Believe" vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa]]
Puola (täsmennyssivu)
Puola tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Azhi Dahaka
Azhi Dahaka on persialaisen mytologian hirviömäinen lohikäärme. Sillä kerrottiin olevan kolme päätä, kuusi silmää ja kolme siipiparia. Se on väriltään melkein kokonaan punertava, mutta sen selässä ja pitkissä kauloissa on harmaita kilpimäisiä suojuksia. Ainoa haavoittuva paikka on olennon vatsa, mutta jos sen puhkaisee niin sisältä vyöryy ulos myrkyllisiä skorpioneja, hämähäkkejä ja käärmeitä.
Muinaisen persialaisen tarun mukaan Azhi Dahakan loi paha Ahriman-jumala eli Angra Mainyu. Ahrimanin vakaana päämääränä oli tuhota koko maailmankaikkeus, ja Azhi Dahakan avulla hän aikoi murskata vihollisensa. Hän lähetti Azhi Dahakan nielaisemaan auringon, jotta elämä maassa sammuisi.
Jumala Ahura Mazdan poika, tulen jumala Atar kävi silloin taisteluun Azhi Dahakaa vastaan ja kamppaili hirviötä vastaan maassa, meressä ja ilmassa. Lopulta Atar saa vangittua lohikäärmeen ja sitoo sen kahleilla Damarand-vuoreen. Uskotaan, että aikojen lopussa Azhi Dahaka pääsee irti kahleistaan ja raivoaa jälleen ympäri maailman. Viimein sankari Keresaspa tappaa hirviön.
Nanning
Nanning on Guangxin autonomisen alueen pääkaupunki Kiinassa. Kaupungin asukasluku on 6 658 742.
Ilmasto
Nanningissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella sataa hieman vähemmän ja on leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 23 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 360 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 14 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 230 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 30 millimetriä.
Historia
Nanning mainitaan historiankirjoissa ensimmäisen kerran nimellä Jinxing vuonna 318 jaa. Vuonna 586 sen nimi muutettiin Xuanhuaksi ja Tang-dynastian aikana alueelle perustettiin Yong-niminen prefektuuri. Paikkakunnalle sijoitettiin varuskunta hallitsemaan etnisten vähemmistöjen alueita Guangxissa ja naapurimaakunnissa Yunnanissa ja Guizhoussa. 800-luvun puolivälissä Tang-dynastia soti Nanzhaon valtiota vastaan ja Nanzhaon joukot miehittivät Nanningia jonkin aikaa vuoden 861 jälkeen. Nanning säilyi rajaseutuna Song-dynastian valtakaudella. 1052 alueella syttyi Nong Zhigaon johtama kapina ja sittemmin Nanning tunnettiin lähinnä varuskuntakaupunkina. Ming- ja Qing-dynastioiden aikana Nanningista tuli oma prefektuurinsa.
Abraham Chebii
thumb|Abraham Chebii (keskellä) Abraham Chebii (s. 23. joulukuuta 1979 Kapsowar, Kenia) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Nanning
Historia
Ranskan Indokiinan sodan aikana Nanning oli vietnamilaisten kommunistien tärkeä tukikohta Kiinassa ja sen kautta Kiina huolsi sittemmin amerikkalaisia vastaan taistelleita kommunisteja Vietnamissa myös Vietnamin sodassa. Kiinan–Vietnamin sodassa vuonna 1979 sen kautta huollettiin puolestaan kiinalaisia joukkoja.