cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahmed Mathlouthi
Ahmed Mathlouthi (s. 18. joulukuuta 1989 ) on tunisialainen uimari, joka saavutti pronssia vuoden 2009 Välimeren kilpailuissa. Hän on voittanut myös kultaa Afrikan uintikisoissa vuonna 2006. Myöhemmin 2008 Afrikan uinnin mestaruuskisoissa Mathlouthi saavutti pronssia 400 metrin, 800 metrin ja 1500 metrin vapaauinneissa. Samoissa kisoissa hän saavutti kultaa 4 kertaa 100 metrin viestivapaauinnissa, jossa Mathlouthin lisäksi olivat mukana Farouk Ben Jeddi, Taki Mbaret ja Oussama Mellouli.
Suomen Työmies (1920–1923)
thumb|200px|Lehden etusivu vuonna 1921. Suomen Työmies (vuonna 1921 myös Suomen Työläinen) oli Helsingissä vuosina 1920–1923 ilmestynyt Suomen sosialistisen työväenpuolueen sanomalehti.
Suomen Hevosurheilumuseo
Suomen Hevosurheilumuseo on Lounais-Hämeessä Ypäjällä sijaitseva erikoismuseo. Vuonna 2006 perustetun museon tehtävänä on arkistoida, tutkia ja esitellä suomalaisen hevosurheilun historiaa. Museorakennus on Ypäjän Hevosopiston alueella, Kartanonkylän kartanon 1700-luvulla rakennetun viljamakasiinin tiloissa.
Suomen Työmies (1920–1923)
Suomen Työmies oli SSTP:n ensimmäinen itsenäinen lehtihanke. Se ilmestyi kuudesti viikossa. Päätoimittajina työskentelivät Arvo Tuominen (1920), Emil Tuomi (1921), Eero Meriluoto (1921), Johannes Forsman (1921 ja 1922), Viljo Kainulainen (1921), Pekka Pirskanen (1922), Voitto M. Jalava (1922) ja Ville Harinen (1922–1923).
Puolueen pää-äänenkannattajana toiminut lehti lakkautettiin määräajaksi syksyllä 1921, jolloin sen tilalla ilmestyi Uudenmaan piirin äänenkannattajana esiintynyt Suomen Työläinen. Vuoden 1922 alussa Suomen Työmiestä julkaissut Osakeyhtiö Työ hankki oman kirjapainon Amerikan suomalaisen sosialistijärjestön lahjoittaman ”miljoonan markan rahaston” turvin. Viranomaiset lakkauttivat lehden pysyvästi elokuussa 1923. Syyskuussa 1923 Työmiehen seuraajaksi perustettiin Työväenjärjestöjen Tiedonantaja.
Suomen Hevosurheilumuseo
Hevosurheilumuseon kokoelmien vanhimmat esineet ovat peräisin 1600-luvulta. Kokoelmiin kuuluu muun muassa esineistöä olympialaisista ja muista ratsastuksen arvokisoista sekä Puolustusvoimien esineistöä. Museon arkisto käsittää kirjallisuutta ja asiakirjoja 1800-luvulta nykyaikaan. Perusnäyttelyn lisäksi museolla on vuosittain vaihtuva erikoisnäyttely. Suomen Hevosurheilumuseo harjoittaa myös julkaisutoimintaa, ja sen tiloista löytyy museomyymälä.
Jukka Rintamäki
Jukka Alarik Rintamäki (s. 25. tammikuuta 1974) on Sundbybergissä Ruotsissa asuva ruotsinsuomalainen muusikko ja säveltäjä. Hän on Silverbullit-yhtyeen basisti, toinen laulaja ja lauluntekijä. Viime vuosina hän on erikoistunut peli- ja elokuvamusiikkiin sekä modernin tanssin sävellyksiin.
Rintamäki sävelsi Johan Skuggen kanssa EA:n vuonna 2011 julkaistun Battlefield 3- sekä vuonna 2013 julkaistun Battlefield 4 -pelien musiikit. Hän sävelsi myös kappaleen Johan Skuggenin kanssa vuonna 2013 kuolleen DICE:n kehittäjä Kjell Reuterswärdin muistoksi.
Ennen muuttoa Ruotsiin ruotsinkielinen Rintamäki vaikutti vaasalaisessa punk-yhtyeessä Oppsprätta Schakaler.
Joel Mustonen
Joel Mustonen (s. 18. syyskuuta 1992 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Oulussa syntynyt Mustonen aloitti jääkiekkoilun Ruotsissa ja Tingsryds AIF:n joukkueessa. Hän vietti Ruotsissa koko junioriuransa. Mustonen siirtyi sittemmin Skellefteå AIK:n junioreihin ja voitti keväällä 2009 J18 Allsvenskanin hopeaa.
Mustonen teki kolmivuotisen sopimuksen Skellefteån Elitserien-joukkueen kanssa lokakuussa 2010. Hän teki Elitserien-debyyttinsä Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2010 vieraissa Djurgårdens IF:ää vastaan. Mustonen sai ottelussa jääaikaa 7.36 minuuttia. Hän pelasi kauden 2010–2011 aikana Elitserienissä kaikkiaan kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Mustonen pelasi myös kolme Mestis-ottelua Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa sekä vahvisti Skellefteån J20-joukkuetta, jossa hän voitti J20 SuperElitin hopeaa. Dinamo Minsk varasi Mustosen 91. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2011.
Mustonen siirtyi kaudeksi 2012–2013 SM-liigajoukkue Pelicansin harjoitusvahvuuteen tultuaan Suomeen suorittamaan asepalveluksen. Hän kärsi kuitenkin koko kauden ajan mykoplasmastainfektiosta, jonka takia Mustonen oli myös sivussa useista harjoituksista. Hänen ensimmäiset oireensa infektiosta alkoivat jo vuonna 2010 väsymyksen muodossa. Mustonen sai sittemmin lääkäreiden hoitovirheen vuoksi vakavia sydänvaivoja ja johtoratahäiriöitä. Mykoplasma paljastui kuitenkin varsinaiseksi taudin aiheuttajaksi kuitenkin vasta heinäkuussa 2013, jolloin myös Mustosen sydän operoitiin.
Elokuussa 2013 Mustonen teki kaksivuotisen sopimuksen Pelicansin kanssa. Hän kuntoutti itseään heinäkuisen leikkauksensa vuoksi alkukauden 2013–2014, kunnes Mustosen liigadebyytti tapahtui 10. joulukuuta 2013 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Mustonen teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin. Yhteensä hän teki tulokaskaudellaan 28 runkosarjaottelussa tehot 8+4=12 ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Syyskaudella 2014–2015 Mustosen sydänoireet kuitenkin jatkuivat ja hän pelasi kauden aikana lopulta vain 39 runkosarjaottelua. Mustonen oli kymmenellä osumallaan Pelicansin kolmanneksi paras maalintekijä.
Kaudeksi 2015–2016 Mustonen palasi Ruotsiin ja siirtyi Örebro HK:n riveihin. Hän oli 15 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Martin Johanssonin kanssa ja jakoi Örebron sisäisen tehotilaston voiton Libor Hudáčekin ja Alexander Hellströmin kanssa lukemalla +7. Kaudeksi 2017–2018 Mustonen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Pelicansiin. Hän pelasi 18 ottelua tehopistein 2+7=9, mutta Mustoselta jäi väliin kolme viimeistä ottelua ennen marraskuun maaottelutaukoa. Ennen kauden jatkumista hänen sopimuksensa purettiin Mustosen omasta aloitteesta yhteisymmärryksessä. Seuraavana päivänä hänen kerrottiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella SHL-joukkue Frölunda HC:hen. Vain seitsemän pelaamansa ottelun jälkeen Mustonen teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen joulukuussa.
Mustonen voitti Frölundassa kaudella 2018–2019 sekä Ruotsin-mestaruuden että Mestarien liigan mestaruuden. SHL:n finaalisarjan viidennessä ottelussa 30. huhtikuuta 2019 Djurgårdens IF:ää vastaan hän teki joukkueensa 6–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka vei Frölundan ottelusarjassa 3–2-johtoon. Joukkueen kausi päättyi seuraavan ottelun päätteeksi Ruotsin-mestaruuteen. Kaudella 2019–2020 Mustonen voitti CHL:n mestaruuden. Helmikuussa 2020 hän teki Frölundan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Mustonen pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009. Yhteensä hän on pelannut 13 nuorten ja 26 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueeseen Mustonen on pelannut kuusi ottelua tehopistein 1+1=2. Hän nousi A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran ensimmäisellä MM-leiriviikolla huhtikuussa 2014 ja pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Euro Hockey Challengessa 10. huhtikuuta 2014 Jyväskylässä Latviaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Mustonen teki Beijer Hockey Gamesissa 9. helmikuuta 2020 Tukholman Globenissa turnauksen isäntäjoukkue Ruotsia vastaan.
Muuta
Mustosen isä Pasi toimii tällä hetkellä Suomen naisten maajoukkueen päävalmentajana. Hän on aiemmin toiminut päävalmentajana Suomen ja Ruotsin alemmissa sarjoissa sekä apuvalmentajana SM-liigassa. Pasi Mustonen pelasi omalla pelaajaurallaan puolustajana Suomen ja Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Karl Johan Edelsköld
Henkilöhistoria
Edelsköld oli naimisissa vuodesta 1878 Julia Adolfina Ingmanin kanssa.
Bountynmerimetso
Bountynmerimetso (Phalacrocorax ranfurlyi) on Uuden-Seelannin kotoperäinen merimetso. Se elää ainoastaan Bountysaarilla Uuden-Seelannin kaakkoispuolella. William Robert Ogilvie-Grant kuvaili lajin holotyypin Bountysaarilta vuonna 1901.
Talonpojan Sanomat
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Talonpojan Sanomat oli Helsingissä vuosina 1926–1927 ilmestynyt viikkolehti. Lehti oli Talonpoikaiskansan puolueen äänenkannattaja.
Lehti oli lähinnä puoluetta johtaneen Matti Läheniemen luomus. Se jäi lyhytaikaiseksi ja sitä ilmestyi vain 68 numeroa, vaikka rahoitusta saatiin esimerkiksi talonpoikien liikkeeseen kontaktia hakeneelta Suomen kommunistiselta puolueelta. SKP:n jäseniä osallistui Talonpoikaiskansan puolueen toimintaan, vaikka asia pyrittiin pitämään salassa. SKP:n ei kuitenkaan voida sanoa hallinneen puoluetta, sillä monet rivijäsenet eivät tienneet yhteydestä eikä puoluejohtaja Läheniemi itse ollut kommunisti.
Lehden tukemisen taustalla oli SKP:n yritys vaikuttaa talonpoikaisväestöön ja horjuttaa Maalaisliiton kannatusta. Vastaavana toimittajana toimi karjalainen maalaisliiton veteraani Matti Läheniemi, mutta varsinainen toimittaja oli peitenimeä Antti Tammi käyttänyt Yrjö Leino. Etupäässä ilmaiseksi jaettu lehti lopetettiin vuoden 1927 eduskuntavaalien jälkeen.
Dagmar Dolby
Dagmar Dolby (s. ) on yhdysvaltalainen perijätär, hyväntekijä ja miljardööri. Hän on äänentoiston uranuurtaja Ray Dolbyn (1933–2013) leski, ja peri yhdessä kahden poikansa kanssa mittavan omaisuuden, miltei puolet (43 %) hänen edesmenneen puolisonsa vuonna 1965 perustaman Dolby Laboratories -yhtiön omistuksesta. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Dolbyn omistusten rahelliseksi arvoksi 4,0 miljardia dollaria.
Dolby on tehnyt suuria lahjoituksia. Esimerkiksi brittiläinen Cambridgen yliopisto, jossa Ray Dolby aikoinaan teki fysiikan väitöskirjatyönsä, sai 53 miljoonaa dollaria kampuksensa laajentamiseen. Vuonna 2015 Dagmar Dolby lahjoitti Kalifornian yliopistolle (San Francisco) mielialahäiriöiden tutkimukseen 20 miljoonaa dollaria. Myös esimerkiksi Alzheimerin taudin tutkimus on saanut lahjoitusrahaa, jonka seurauksena San Fransiscossa toimii Dolbyn mukaan nimetty aivoterveyskeskus (Ray Dolby Brain Health Center). Ray Dolby sairasti ikääntyessään Alzerheimin tautia. Dagmar Dolby opiskeli Saksassa Heidelbergin yliopistossa. Hän on leski, kaksi lasta.
Marcelo Díaz
Marcelo Alfonso Díaz Rojas (s. 29. joulukuuta 1986) on chileläinen jalkapalloilija, joka edustaa argentiinalaisseura Racing Clubia. Euroopassa hän on edustanut sveitsiläistä Baselia, saksalaista Hamburger SV:tä ja espanjalaista Celta Vigoa. Keskikenttää pelaava Díaz kuuluu myös Chilen maajoukkueeseen. Hän on saanut lempinimen "Etelä-Amerikan Xavi", sillä molemmilla on huikea pallonhallinta ja molemmat ovat loistavia syöttelijöitä.
Seurajoukkueura
Díazin kasvattajaseura on chileläinen CF Universidad de Chile, jota hän myös edusti aina vuodesta 2005 vuoteen 2012. Universidadin riveissä hän saavutti Chilen mestaruuden vuosina 2009, 2011 ja 2012. Hänet valittiin myös Chilen Primera Divisiónin tähdistöön vuonna 2011. Vuonna 2010 Díaz lainattiin toiseen chileläisseuraan, Deportes La Serenaan, jonka riveissä Díaz pelasi 13 ottelua ja teki viisi maalia.
Seitsemän vuoden, 164 ottelun ja neljän maalin jälkeen Díaz siirtyi Eurooppaan Sveitsin suurseuraan FC Baseliin vuonna 2012. Baselin riveissä hän voitti Uhren Cupin vuonna 2013, sekä Sveitsin liigan mestaruuden kausilla 2012-13 ja 2013-14. Tammikuussa 2015 Díaz siirtyi Bundesliigan Hamburger SV:hen. Hän teki 17 pelaamassaan ottelussa yhden maalin. Tuo vapaapotkumaali ratkaisevassa putoamiskarsintaottelussa Karlsruher SC:tä vastaan piti HSV:n pääsarjassa.
Tammikuussa 2016 Díaz siirtyi Espanjan pääsarjan Celta Vigoon.
Nuorten maajoukkue
Díaz kutsuttiin ensimmäistä kertaa nuorten maajoukkueen mukaan 19-vuotiaana, vuonna 2005. Hän teki debyyttinsä karsinnoissa vuoden 2005 nuorten Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuihin. Hänet nimettiin mukaan myös itse turnaukseen, jonne Chile selviytyi, mutta turnauksessa hän ei päässyt kentälle lainkaan. Hän pelasi Chilen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ottelua eikä tehnyt yhtään maalia.
A-maajoukkue
Díaz on pelannut 61 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Heinjoen asemanseutu
thumb|Lakkautettu [[Heinjoen rautatieasema.]]
Heinjoen asemanseutu (, "Veštševon asema") on maaseututaajama Karjalankannaksella Kähärin maalaiskunnassa, Leningradin alueen Viipurin piirissä, noin 20 kilometriä Viipurin itäpuolella. Suomeen kuuluessaan se oli osa Heinjoen kuntaa ja sijaitsi Heinjoen kirkonkylästä noin viisi kilometriä etelään.
Alueluovutuksen jälkeinen historia
Alueluovutuksen jälkeen Neuvostoliitossa kylät nimettiin vuonna 1948 uudelleen Veštševoksi Samara-Uljanovskin 24. divisioonan komentajan Pjotr Veštševin mukaan, joka kaatui Väisäsessä 6. joulukuuta 1939.
Heinjoen asemanseutu oli Neuvostoliiton aikaan sotilaskylä. Siellä toimi Luoteis-Venäjän suurin sotilaslentokenttä, pinta-alaltaan 790 hehtaaria. Lentokenttä rakennettiin vuosina 1960–1970.
8. maaliskuuta 1988 Heinjoen lentokentällä tapahtui välikohtaus kun Ovetškinin perheen kaappaaman matkustajakoneen miehistö teki pakkolaskun kentälle. Tilanne päättyi kun Neuvostoliiton turvallisuusjoukot valtasivat koneen. Kone tuhoutui välikohtauksessa pommista alkaneen tulipalon seurauksena.
Neuvostoliiton hajoaminen vaikutti rankasti kylään. Sotilaslentokenttä päätettiin lakkauttaa vuosina 1993–1994 Neuvostoliiton hajottua. Lentokenttä on nykyään Gazpromin omistuksessa, ja sitä on käytetty muun muassa Nord Stream -kaasuputkilinjan putkien varastointipaikkana. Kylässä on paljon Neuvostoliiton-aikaisia autioituneita rakennuksia ja bunkkereita, joista osa on hajotettu ja kaikki irtain varastettu. Asukkaista suuri osa on yhä entisiä Neuvostoliiton sotilaita tai heidän jälkeläisiään.
Lentokenttä oli kaavailtu korjattavaksi ja sinne oli tarkoitus rakentaa Euroopan suurimpiin lukeutuva rahtilentokenttä, jonka hinnaksi oli arvioitu 160 miljoonaa dollaria. Lentokenttä oli suunniteltu avattavaksi vuonna 2000, mutta hanke kariutui talousongelmiin.
Luonto
Kylä sijaitsee keskellä metsää. Maaperä on hiekkaa, ja alueella on useita järviä ja lampia.
Palvelut
Nähtävyyksiä ovat toisesta maailmansodasta muistuttavat monumentti ja panssarivaunu. Monumenttipaikka on neuvostosotilaiden joukkohauta ja muistomerkki, johon on kirjattu noin 800 kaatuneen neuvostosotilaan etu- ja sukunimi.
Liikenneyhteydet
Heinjoen asemalle pääsee kääntymällä M10/E18-tieltä vanhalle Pietarin-tielle A122, josta erkanee edelleen erittäin mutkainen tie asemanseudulle. Pieni pätkä tiestä kulkee entisen betonilaatoista rakennetun kiitotien päällä, mutta nyt sen peittää uusi asfaltti kun tie asfaltoitiin koko matkalta vuonna 2009, mutta tien pohjatöitä ei suoritettu. Kylään pääsee myös linja-autolla Viipurista.
Nurmon vaakuna
thumb|150px|Nurmon vaakuna (1955–2008) Nurmon vaakuna oli Nurmon kunnan tunnus. Vaakunan aiheen alasin ja kulkuset viittaavat talonpoikaiskäsityötaitoihin.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä alasin, saatteena sen ympärillä neljä kulkusta, asetettuina 1+2+1; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Nurmon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 10. joulukuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 15. helmikuuta 1955.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Nurmo liittyi Ylistaron kanssa osaksi Seinäjoen kaupunkia.
Igor Tšumak
Igor Vladimirovitš Tšumak (s. 1. huhtikuuta 1964 Vladivostok) on Neuvostoliittoa edustanut käsipalloilija. Hän kuului kultaa voittaneeseen joukkueeseen sekä vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa että vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Tiaismesikot
Tiaismesikot (Melithreptus) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Tiaismesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 7 lajia.
Veikko Forsblom
Veikko Aleksander Forsblom (2. syyskuuta 1922 Viipuri – 30. lokakuuta 2006) oli suomalainen jalka- ja jääpalloilija.
Tukimiehenä pelannut "Nuija" Forsblom edusti urallaan Talikkalan Tovereita, pääasiassa TUL:n sarjassa pelannutta Tampereen Pallo-Veikkoja 1940–1947, Tampereen Ilves-Kissoja 1947–1950 ja Tampereen Kisatovereita 1951–1954. Hän voitti Ilves-Kissoissa Suomen-mestaruuden 1950 ja TPV:ssa kolme TUL:n mestaruutta. Kaikkiaan Forsblom pelasi kolmen mestaruussarjakauden aikana 44 ottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Forsblom on valmentanut Tampereen Kisatoverien junioreita ja edustusjoukkuetta ja kuulunut seuran palloilujaostoon. Forsblomille on luovutettu Ilves-Kissojen hopeinen ja Suomen Palloliiton kultainen ansiomerkki.
Forsblom pelasi myös jääpalloa mestaruussarjassa.
Työn Valta (SKDL:n lehti)
Työn Valta oli Hämeenlinnassa ja Lahdessa vuosina 1945–1950 ilmestynyt kansandemokraattinen sanomalehti.
SKDL:n Etelä-Hämeen piirin äänenkannattajana toiminut Työn Valta ilmestyi aluksi Hämeenlinnassa, kunnes kesällä 1947 Lahteen perustettiin oma kirjapaino. Samalla aluksi kerran, vuonna 1946 kahdesti ja sittemmin kolmesti viikossa ilmestynyt lehti muutettiin kuusipäiväiseksi. Taloudellisten vaikeuksien takia se supistui jo seuraavana vuonna viisipäiväiseksi ja vuonna 1949 jälleen kolmipäiväiseksi. Noin 5 000 kappaleen painoksena levinnyt lehti lopetettiin vuoden 1950 lopussa. Sen päätoimittajina työskentelivät Harald Toivola (1945–1946), Rudolf Parviainen (1946), Juho Mäkelä (1946–1947), Sulo Kivinen (1947–1949) ja Kauko Järvinen (1949–1950).
Zippo
Zippo on vuodesta 1932 asti toimineen yhdysvaltalaisen Zippo Manufacturing Companyn valmistama tupakansytytin. Zippon kehitti George G. Blaisdell, ja sen nimi pohjautuu englanninkieliseen, vetoketjua tarkoittavaan zipper-sanaan.
Kastilia
Kastilia on muinainen Espanjan kuningaskunta. Se käsitti kaksi aluetta, Vanhan-Kastilian Iberian niemimaan luoteisosassa ja Uuden-Kastilian  niemimaan keskiosassa. Alue on ehkä saanut nimensä lukuisten linnojen mukaan, joita sinne rakennettiin reconquistan aikana.
Castilla tunnetaan 800-luvulta, jolloin nimeä käytettiin pienestä alueesta Burgosin maakunnassa Cantabrianvuorten juurella. Kastilia oli kokoelma pieniä kreivikuntia, joita hallitsivat Asturian ja Leónin kuninkaat. Fernán González (k. 970) yhdisti Kastilian pääkaupunkinaan Burgos ja laajensi sitä etelään. Kreivien García Fernández (k. 1005) ja Sancho García (k. 1017) aikana Kastilian raja saavutti Duero-joen.
Vuonna 1029 Sancho III Suuri irtautui Leónin vallasta ja jätti Kastilian pojalleen Ferdinand I:lle (1037–1065), joka otti kuninkaan arvonimen. Toledon valtaus 1085 lisäsi Uuden-Kastilian kruununmaihin.
Kastilia ja León yhdistyivät jälleen vuosiksi 1072–1157, mutta irtautuivat sen jälkeen. Alfonso VIII pakotti Leónin kuninkaan vannomaan uskollisuutta itselleen 1188 ja saavutti siten johtoaseman niemimaalla. Tällöin Kastilia ulottui etelässä jo Tajo-joelle asti. Leónin kuninkaat eivät kuitenkaan suostuneet tukeman Kastiliaa taistelussa islamilaisen Espanjan almohadeja vastaan, vaan kuningaskuntien keskinäinen kamppailu heikensi niitä. Las Navas de Tolosan taistelussa 1212 suurin osa etelästä joutui Kastilialle. Vuonna 1230 Kastilian Ferdinand III nousi myös Leónin valtaistuimelle ja yhdisti jälleen kuningaskunnat, ja seuraavina vuosina valloitettiin Córdoba (1236), Murcia (1243) ja Sevilla (1248).
Vuosina 1383–1385 Kastilia yritti vallata myös Portugalin, mutta epäonnistui. Hovi siirtyi 1400-luvulla Valladolidiin. Vuonna 1412 Kastilian prinssi Ferdinand I asetettiin Aragonian valtaistuimelle, mikä edelsi kuningaskuntien lopullista liittoa. Kastilia ja Aragonia liittoutuivat 1469, kun Aragonian Ferdinand II nai Kastilian Isabellan. Tämä johti viimein Espanjan yhdistymiseen 1516, kun heidän pojanpoikansa Kaarle peri molemmat kruunut. Kastilia valloitti Navarran eteläosan 1512. Kun kastilialaiset ja ranskalaiset joukot olivat vallanneet Katalonian vuosina 1714–1715, perustuslakia muutettiin vuonna 1716 ja moderni keskushallintoinen Espanjan valtio oli syntynyt.
Nykyisin Kastilian alueet kuuluvat Espanjan itsehallintoalueisiin Kastilia ja León, Kastilia-La Mancha ja Madrid.
Kastilian kielestä tuli Espanjan pääasiallinen kieli, joka tunnetaan edelleen nimellä castellano. Samoin Amerikan mantereelle kulkeutunut kulttuuri oli etupäässä kastilialaista. Nykyisin Espanjan teollisuuskeskukset ovat siirtyneet muodostuneet pääasiassa Kastilian ulkopuolelle ja se on jäänyt taloudellisesti jälkeen.
Zippo
Yhdysvalloissa Zippo-sytyttimet tulivat tunnetuksi toisen maailmansodan aikana, kun niitä jaettiin liittoutuneiden sotilaille. Zippot ovat tunnettuja muun muassa siksi, että ne palavat metallisen liekin tuulisuojan ja paloaineena olevan bensiinin ansiosta hyvin myös tuulessa ja pakkasessa.
Zippo populaarikulttuurissa
Zippo esiintyy usein elokuvien ja televisiosarjojen rekvisiittana. Tunnettuja elokuvia ja TV-sarjoja joissa Zippo-sytytintä käytetään näkyvästi ovat Pyhimys (TV-sarja), Sin City, Deep Blue Sea, Die Hard, Die Hard 2, Indiana Jones ja viimeinen ristiretki, Harley Davidson ja Marlboro-mies, The Crow, Black Sheep, Lost, The Simpsons, Salaiset kansiot, Constantine, Family Guy, Supernatural,  Elämää Philadelphiassa, Kyllä Jeeves hoitaa, Mad Men, sekä Quentin Tarantinon elokuvat. Myös Stingin kappaleessa It's probably me tausta soitetaan zipolla.
Nuoruus (veistos)
Nuoruus on suomalaisen kuvanveistäjän Aimo Tukiaisen marmoriveistos, korkeus 40 cm, vuodelta 1947. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1965 (Antellin kokoelmat).
Nuoruus on päätutkielma, joka kuvaa Inari Vehmasta, nuorta tyttöä. Inari Vehmas oli suomalaisen taidekriitikon E. J. Vehmaksen tytär.
Veistoksessa suurisilmäinen tyttö puolipitkine kihartuvine hiuksineen katsoo mietteliäästi eteenpäin. Aimo Tukiainen yhdisti Nuoruus-veistokseen osuvan yhdennäköisyyden ja nuoren tytön sielukkuuden, jolloin veistoksesta tuli samalla suomalaisen ihmisen ideaalikuva. Hän käytti tätä samaa ilmaisutapaa useassa muussakin päätutkielmassa. Tukiaisen katsotaan omaksuneen tämän tiukan klassisen muotokielen veisto-opettajaltaan, Felix Nylundilta, opiskellessaan Helsingin Taideyhdistyksen koulussa. Myös kodin ankaruuden ja askeettisuuden katsotaan muokanneen häntä tunneilmaisuja karttavaksi ja patetiaa välttäväksi. Alkuun Tukiainen opiskeli Viipurin Taideyhdistyksen koulussa.
Lähteet
Timo Huusko: Aimo Tukiainen: Nuoruus. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 103.
Alfredo Campagner
Alfredo Campagner (11. lokakuuta 1920 – 15. lokakuuta 2016 Schio ) oli italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli korkeushyppy.
Campagner sijoittui Oslon EM-kilpailuissa 1946 korkeushypyssä kuudenneksi tuloksella 190 cm. Hän voitti miesten korkeushypyn Italian mestaruuden kahdeksan kertaa eli useammin kuin toistaiseksi kukaan muu. Hänen mestaruusvuotensa olivat 1940–1943, 1945–1947 sekä 1951. Italian korkeushyppyennätystä hän paransi neljästi: hän hyppäsi 193 cm vuonna 1939, 195 cm vuonna 1940, 196 cm vuonna 1941 sekä 198 cm Parmassa 14. kesäkuuta 1942. Viimeksi mainittu tulos säilyi Italian ennätyksenä 14 vuotta.
Paimenharakka
Paimenharakka (Ptilostomus afer) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys
Paimenharakoita elää Afrikassa päiväntasaajan alueella Atlantin rannikolta Etiopian ja Kenian länsiosiin saakka.
Pekka Salminen (koripallovalmentaja)
Ura
Salminen aloitti valmennusuransa jo vuonna 1978 toimien Vantaan Pussihukkien juniorijoukkueiden valmentajana. Vuonna 1994 hän siirtyi Mäkelänrinteen lukion valmentajaksi ja toimi tehtävissä vuoteen 2001 saakka. Ensimmäistä kertaa Salminen toimi seurajoukkueen valmentajana kaudella Pussihukissa kaudella 1995–1996, jolloin seura pelasi I-divisioonaa. Hän nosti joukkueen kahden kauden jälkeen SM-sarjaan, jossa Salminen toimi joukkueen valmentajana vuoteen 2002 saakka. Vuosina 2001-2014 hän toimi Suomen koripallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Kaudeksi 2011–2012 Salminen siirtyi valmentamaan Espoo Basket Teamin juniorijoukkueita, joista hän siirtyi vuonna 2012 Tapiolan Hongan päävalmentajaksi. Hänen johdollaan Honka nousi kauden päätteeksi takaisin Korisliigaan.
Kaudella 2014–2015 Salminen valmensi Joensuun Katajaa. Hän saavutti joulukuussa 200. runkosarjavoittonsa miesten pääsarjassa, ja samassa ottelussa hän valmensi Korisliigassa 400. runkosarjaottelunsa historian viidentenä valmentajana. Salmisen valmentama Kataja voitti seurahistoriansa ensimmäisen Suomen mestaruuden, ja myös ensimmäisen SM-kultamitalinsa saavuttanut Salminen valittiin Korisliigan vuoden valmentajaksi. Jo ennen pudotuspelejä oli tiedossa, että Salminen lähtee Katajasta kauden päätyttyä. Pian hänen ilmoitettiin siirtyvän Suomen naisten koripallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Painavana vaikuttimena paluuseen pääkaupunkiseudulle olivat perhesyyt.
Maamiehen Sanomat
Maamiehen Sanomat oli SKDL:n vuosina 1947–1950 julkaisema maaseudun asioihin keskittynyt sanomalehti.
Helsingissä kerran viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana työskenteli Erkki Kumpulainen. Sen julkaiseminen lopetettiin taloudellisten vaikeuksien takia.
Ulrika Eleonoran kirkko (Hamina)
Ulrika Eleonoran kirkko oli Haminassa sijainnut kirkkorakennus. Kirkko toimi Haminan ruotsinkielisen seurakunnan kirkkona.
Ulrika Eleonoran kirkko oli kaksoisristikirkko, ja se sijaitsi nykyisen ortodoksisen kirkon paikalla. Se rakennettiin vuosina 1730–1731, ja sen suunnitteli tykistönluutnantti Henrik Schoultz. Kirkon esikuvana oli Tukholman Katariinan kirkko. Ulrika Eleonoran kirkko tuhoutui tulipalossa, ja sen paikalle rakennettiin Elisabetin kirkko vuosina 1748–1751.
George Shearing
thumb|George Shearing vuonna 1959. George Shearing (13. elokuuta 1919 Lontoo, Britannia – 14. helmikuuta 2011 Manhattan, New York, Yhdysvallat ) oli brittiläissyntyinen, myöhemmin yhdysvaltalaistunut jazz-pianisti ja -vibrafonisti.
Shearing syntyi sokeana ja aloitti pianonsoiton kolmevuotiaana. Jazz-musiikista innostuttuaan hän aloitti esiintymisen Lontoon alueen hotelleilla, klubeilla ja pubeilla, toisinaan sooloartistina, joskus tanssiyhtyeiden kanssa. Sheringin mukaan ammattimainen soittaminen alkoi The Lambeth Walk -pubissa Lontoossa.
Shearing johti omaa kvintettiään ja sävelsi sille muun muassa "September in the Rainin" ja "Lullaby of Birdlandin" (1952). Birdland viittaa newyorkilaiseen jazz-klubiin. Myöhemmällä urallaan Shearing esiintyi sekä solistina, duossa että triossa. Shearingin suosio alkoi hiipua 1970-luvulla mutta koki renessanssin hänen solmittuaan vuonna 1979 levytyssopimuksen Concord Recordsin kanssa.
Shearingista tehtiin ritarikunnan jäsen vuonna 2007, ja hän on myös Hollywood Walk of Famessa. Shearing kuoli sydämen vajaatoimintaan 91-vuotiaana 14. helmikuuta 2011.
Nelosen urheiluaamu
Nelosen urheiluaamu oli suomalainen urheilupainoitteinen TV-ohjelma. Ohjelmaa esitettiin lauantaisin Nelonen-kanavalla. Ensimmäinen jakso esitettiin 24. tammikuuta 2004. Viimeinen lähetys nähtiin 30. tammikuuta 2010. Ohjelman lähetysaika aluksi oli aamuisin klo 08.00–09.30 aina 18. kesäkuuta 2005 asti. 2. heinäkuuta 2005 lähtien ohjelman lähetysajaksi tuli klo 09.00–10.30 aina 30. joulukuuta 2006 asti. 6. tammikuuta 2007 lähtien ohjelman lähetysaika oli klo 10.00–11.30 joka kesti aina viimeiseen 30.1.2010 esitettyyn jaksoon asti. Ohjelman studioisäntinä nähtiin Juhani Henriksson, Teemu Virtanen, Pepe Jürgens, Matti Eve, Mikko Korhonen, Ismo Valkki, Kirsi Alm, Taina Nyberg, Sanna Mäenpää ja Maria Mäkinen.
Manokwari
Manokwari on hallintokaupunki Indonesian maakunnassa Länsi-Papuassa Uuden-Guinean länsipäässä. Vuodesta 2003 se on ollut maakunnan pääkaupunki. Kaupungin väkiluku oli 63 211 vuonna 2003 sillä osa-alueella (kecamatan), jota seutu hallitsee.
Hauskat eläinvideot
Hauskat eläinvideot oli Nelosella esitettävä viihdeohjelma, jossa tunnetut koomikot ja näyttelijät antavat äänensä sadoille eläimille ja tilanteille. Kuvamateriaalina on aitoa luontokuvaa, jonka päälle on ääninäytelty eläinten repliikkejä. Ääninäyttelijöinä toimivat Kari Hietalahti, Armi Toivanen, Jukka Rasila, Santtu Karvonen ja Lotta Lehtikari. Puolituntista ohjelmaa esitetään sunnuntaisin Nelosella.
Jäykkärölli
Jäykkärölli (Agrostis vinealis) on heinälaji röllien suvussa. Heinä on monivuotinen ja harmaansinivihreä väriltään. Se muistuttaa luhtarölliä, mutta lajilla ei ole pintarönsyjä, vain maarönsyjä. Jäykkäröllin röyhy on sukkulanmuotoinen ja sen tähkylät pieniä, vihneellisiä. Suomessa jäykkärölliä esiintyy yleisesti ihan etelässä, missä se kasvaa jäkäläkallioilla, toisaalta harvinaisempana pohjoisessa Lapissa soraisilla joenvarsilla.
Aleksandrian pommi-isku 2011
Aleksandriassa tehtiin 1. tammikuuta 2011 pommi-isku koptilaista kirkkoa vastaan, kun siellä oltiin viettämässä messua. Iskussa kuoli 21 ihmistä ja 97 haavoittui. Egyptin poliisi on kuulustellut epäiltyjä.
Karkeasti valmistettu pommi sisälsi nauloja. 79:stä haavoittuneesta 4 oli kirkkoa vartioineita poliiseja. Myös läheinen moskeija vahingoittui.
Reaktiot
Paavi Benedictus XVI tuomitsi hyökkäyksen uuden vuoden puheessaan. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama piti tekoa "barbaarisena ja katalana". Presidentti Hosni Mubarak sanoi televisiopuheessaan ulkomaalaisten osallisuudesta olevan todisteita ja lupasi ottaa tekijät kiinni.
Tutkimus
Poliisi uskoo, että kyseessä on itsemurhaisku, jonka teki koptikristityksi naamioitunut ulkomaalainen terroristi. Poliisi uskoo myös, että isku suunniteltiin ulkomailla.
ATP Cup
ATP Cup on vuosittain järjestettävä maiden välinen tennisturnaus miehille. Turnaukseen osallistuu joukkue 24 maasta, joista jokaiseen kuuluu kolme pelaajaa. Joukkueet on jaettu kuuteen alkulohkoon. Jokaisessa maiden välisessä kohtaamisessa on kaksi kaksinpeliä ja yksi nelinpeli. Se oli kauden 2020 avausturnaus ja kilpailukaupunkeina toimivat Australian Brisbane, Perth ja Sydney. Ensimmäisen ATP Cupin voitti Serbia, joka löi loppuottelussa Espanjan 2–1.
Vuonna 2021 kilpailuun osallistuu 12 joukkuetta, ja se pelataan Melbournessa.
Obi Metzger
Ura
Vuonna 2009 hän pelasi Kakkosessa PP-70:ssä 22 ottelua. Huhtikuussa 2009 hän siirtyi Slovakian toiselle sarjatasolle Topvar Topoľčanyyn. Elokuussa 2010 Mezger siirtyi Ykkösessä pelaavaan Viikinkeihin. Hän teki kahdeksassa ottelussa kuusi maalia ja hänet valittiin lokakuun Ykkösen pelaajaksi. Marraskuussa 2010 Metzger teki 1+1-vuotisen sopimuksen Veikkausliiga-seura Valkeakosken Hakan kanssa. Hän debytoi Veikkausliigassa sarjan avauskierroksella ja teki ensimmäisen maalinsa seuraavassa ottelussaan.
Yksityiselämä
Metzger syntyi Freetownissa. Hänen isänsä Obi Metzger Sr. on myös Sierra Leonen entinen maajoukkuepelaaja ja sen entinen päävalmentaja.
Baldur’s Gate II: Shadows of Amn
Baldur’s Gate II: Shadows of Amn on BioWaren kehittämä ja Interplayn julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille ja peli kuuluu Baldur’s Gate -pelisarjaan. Black Isle Studios avusti pelin kehityksessä.
Pelin tarina on jatkoa ensimmäiselle Baldur’s Gate -pelille, ja pelissä esiintyy joitakin alkuperäisestä pelistä tuttuja hahmoja. Se sijoittuu Forgotten Realms -kampanjamaailmaan ja käyttää Advanced Dungeons & Dragonsin sääntöjä. Sitä myytiin yli 2 miljoonaa kappaletta ja lisäosa Baldur’s Gate II: Throne of Bhaal julkaistiin vuonna 2001.
Pelistä julkaistiin 15. marraskuuta 2013 Beamdogin kehittämä uusintaversio nimeltään Baldur’s Gate II: Enhanced Edition.
Pelaaminen
Baldur’s Gate II käyttää samaa pelimoottoria kuin edeltäjänsä, mutta sen grafiikkaominaisuuksia ja pelimekaniikkaa on paranneltu. Peli on myös laajempi kuin ensimmäinen osa ja se keskittyy ensimmäistä osaa enemmän vuorovaikutukseen pelimaailman kanssa kuin vihollisten tappamiseen.
Pelaajan seurueessa voi olla yhdestä kuuteen hahmoa. Hahmojen kesken voi myös syntyä romansseja. Sivujuoneen kuuluvia tehtäviä suorittamalla pelaaja voi saada haltuunsa linnoituksen, joka on erilainen eri hahmoluokilla, ja aloittaa oman sivujuonensa.
Juoni
Pelaaja on pelin alussa maagi Jon Irenicuksen vankina, ja hänen vanha lapsuudenystävänsä Imoen vapauttaa hänet sellistään. Minsc ja Jaheira, jotka olivat myös edellisessä Baldur’s Gate -pelissä mukana, ovat niin ikään vangittuina. Heidän täytyy paeta Irenicuksen tyrmästä Amnin pääkaupunkiin Athkatlaan, ja matkalla he tapaavat Yoshimon, joka myös on Irenicuksen vankina. Päästyään viimein pois vankilastaan he tapaavat Irenicuksen, jolloin raivostunut Imoen langettaa häneen "Magic missile" -loitsun. Koska luvaton taiankäyttö on Athkatlassa kielletty, voimakkaat velhot (Cowled wizards) vievät sekä Irenicuksen että Imoenin kaukaiseen vankilaan, Spellholdiin.
Tällä välin Irenicus on ottanut Spellholdissa vallan, ja jatkaa kokeitaan Imoeniin. Kun pelaaja pääsee sisään Spellholdiin, häntä vastassa on velho, joka vie pelaajan katsomaan SpellHoldin "potilaita". Yksi näistä on Tiax, joka oli edellisessä pelissä. Kierroksen lopussa velho paljastuu Irenicukseksi, joka vangitsee pelaajan tainnutusaineen avulla, jota Yoshimo (tai Saemon Havarian jos Yoshimo ei ole joukossasi) laittoi pelaajan ruokaan. Kun pelaaja herää, hänelle selviää, että Irenicus ja Bodhi ovat varastaneet hänen ja Imoenin sielun. Kun Irenicuksella ei ole enää käyttöä pelaajalle ja Imoenille, hän käskee Bodhia tappamaan heidät. Mutta Bodhi haluaakin "leikkiä" pelaajan kanssa ja antaa pelaajan etsiä hänet Spellholdin tyrmästä. Myöhemmin kun Bodhi hyökkää pelaajan kimppuun, pelaaja muuttuu hetkellisesti Surmaajaksi (Slayer), Bhaalin avataraksi. Bodhi vetäytyy vampyyreidensä kanssa ja pelaajaa pääsee takaisin Spellholdin potilasosastolle. Pelaaja käy vapauttamiensa potilaiden kanssa Irenicuksen kimppuun, joka vetäytyy taistelusta pois Uumenalaan (Underdark).
Uumenalassa pelaaja tapaa hopealohikäärme Adalonin. Adalon lupaa opastaa pelaajan maan pinnalle, jos hän käy hakemassa takaisin Adalonin poikasten munat (jotka mustat haltijat varastivat häneltä) läheisestä mustien haltijoiden kaupungista nimeltä Ust'Natha. Tähän tehtävään Adalon muuttaa pelaajan ja hänen ryhmänsä väliaikaisesti mustiksi haltijoiksi. Tehtävän suoritettuaan ja päästyään takaisin maan pinnalle pelaaja kohtaa haltia-armeijan Suldanessellarin halitakaupungista. Haltiat eivät voi palata takaisin kaupunkiinsa Irenicuksen langettaman loitsun takia. Päästäkseen kaupunkiin pelaajan on haettava Rhynn Lanthorn -artefakti Bodhilta, joka on varastanut artefaktin. Voitettuaan Bodhin taistelussa pelaaja saa Iomenin sielun palautettua.
Rhynn Lanthornin avulla pelaaja pääsee Suldanessellariin, joka on Irenicuksen ja hänen alamaistensa valloittama. Kaupungissa pelaaja saavuttaa elämänpuun (Tree of Life), josta Irenicus vie voimia, mikä on koitua kaupungin tuhoksi. Pelaaja voittaa Irenicuksen taistelussa, mutta koska Irenicuksella on yhä pelaajan sielu, pelaaja joutuu ryhmänsä kanssa Irenicuksen mukaanvetämänä helvettiin. Kun pelaaja saa voitettua Irenicuksen helvetissä, hän palaa henkiin ja saa Suldanessellarin haltioiden kunnioituksen.
Vastaanotto
GameSpyn kriitikko kehui pelin juonta "eeppiseksi". Pelit-lehden arvostelija pitää peliä positiivisena yllätyksenä, joka muistuttaa Planescape: Torment -peliä. Taistelua on edellistä osaa vähemmän ja se ei tunnu "itsetarkoitukselta". Suoritettavia tehtäviä on runsaasti. Ulkoasu ja äänet saivat kiitosta.
Julkaisut
Beamdogin kehittämä Enhanced Edition on julkaistu Windowsille, macOS:lle ja Linuxille.
Pororo
Pororo on korealainen animaatiosarja lapsille, jota esitetään useiden maiden televisiossa, mm. Suomessa, Koreassa, Australiassa, Espanjassa, Italiassa, Indonesiassa.
Juoni
Ohjelma kertoo lumisella ja aurinkoisella saarella asustavista eläimistä, jotka joutuvat erilaisiin kommelluksiin, usein leikkiensä ja keppostensa seurauksena.
Vapaa Savo
SKDL:n Mikkelin piirijärjestön julkaisema Vapaa Savo perustettiin syksyllä 1947, kun kuopiolainen Kansan Sana ei kyennyt tyydyttävästi palvelemaan alueen lukijoita. Kolme kertaa viikossa ilmestynyttä lehteä painettiin kotkalaisen Raivaajan kirjapainossa. Raivaajan kymenlaaksolaista aineistoa sisältänyt Vapaa Savo osoittautui kuitenkin pettymykseksi, ja se lopetettiin jo elokuussa 1948. Lehden päätoimittajina työskentelivät Onni Karppinen (1947) ja Juho Kemppainen (1947–1948).
Pororo
Juoni
Eläinhahmot ovat seuraavat. Kullakin eläinhahmoista on oma talo, lukuun ottamatta Crongia, joka asuu Pororon luona. Crongilla on Pororon sängyn vieressä oma pienempi sänky. Sarjan ensimmäisellä kaudella eläimet ovat Pororon päähinettä ja laseja lukuun ottamatta pääasiassa vaatettamattomia, mutta myöhemmin heillä on kattava vaatetus. Sarjan toisella tuotantokaudella seuraan liittyy kaksi uutta hahmoa, ja Crong alkaa puhumaan. Kolmannella tuotantokaudella uusia hahmoja ovat lohikäärme, keltainen robotti, kaksi UFO-miestä.
Jaksot
Sarjaa on toistaiseksi tuotettu 3 kautta, joista kukin koostuu 52:sta 5 minuutin jaksosta. Lisäksi on tuotettu muutamia lyhyitä jaksoja, joissa eläimet laulavat ja tanssivat.
Puhemies
Puhemies on työtehtävä parlamentissa. Puhemiehen tehtävät voivat olla muun muassa puheenvuorojen jakaminen, äänestysesitysten laatiminen, istunnon käsittelyjärjestyksen päättäminen, pöytäkirjojen tarkastaminen ja toimia virallisena allekirjoittajana valtion kirjelmissä. Suomessa eduskunnan puhemies on valtakunnan hierarkiassa toisena tasavallan presidentin jälkeen.
Reckless
Reckless voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Viborg FF
Viborg Fodsports Forening (lyh. Viborg FF tai VFF) on tanskalainen jalkapalloseura Viborgin kaupungista, Jyllannista. Seura on perustettu vuonna 1896, mutta sen menestys on jäänyt varsin vaatimattomaksi. Vuonna 2000 Viborg FF juhli Tanskan Cupin voittoa, mikä on seuran historian toistaiseksi suurin saavutus. Nykyinen putki Tanskan Superliigassa on alkanut kaudesta 1998–1999. Parhaimmillaan Viborg FF on sijoittunut neljänneksi kausina 1999–2000 ja 2005–2006. Joukkueen päävalmentajaksi palkattiin tammikuussa 2007 ruotsalainen Anders Linderoth seuran pitäessä tuolloin yhdeksättä sijaa liigassa.
Historia
Kun VFF perustettiin 1896, seura toimi jalkapallon lisäksi useissa muissa urheilulajeissa, kuten kriketissä ja nyrkkeilyssä.
VFF:n ensimmäinen suuri saavutus oli vuonna 1924 saavutettu Jyllannin alueen mestaruus, Mesterrækken. VFF:n voitto oli tuolloin yllätys Aarhus GF:n dominoidessa jyllantilaista jalkapalloa. Mestaruutta seuranneet vuodet olivat vaikeita, kunnes seura pääsi 1959 ensimmäistä kertaa kansalliselle sarjatasolle, 4. divisioonaan. Avainhahmoja VFF:n nousussa kansalliselle tasolle oli Erik Bundgaard, joka on pelannut VFF:n paidassa ennätykselliset 421 ottelua.
VFF on pysynyt 1970-luvun alkua lukuun ottamatta kansallisella tasolla yhtäjaksoisesti sitten vuoden 1959. VFF on totuttu näkemään kahdella ylimmällä sarjatasolla ja 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa seuran sarjapaikka Tanskan Superliigassa on vakiintunut. Kausi 1999–2000 oli yksi joukkueen parhaista sillä liigassa VFF oli lähellä kolmossijaa ja Cupissa se nappasi kirkkaimmat palkinnot.
Quosego
Quosego – Tidskrift för en ny generation oli suomenruotsalainen kulttuurijulkaisu, josta ilmestyi 1928–1929 neljä numeroa. Lehden päähuomio kohdistui Suomen modernismiin.
Aiemmin lyhyen aikaa ilmestyneen Ultran monet kirjoittajat siirtyivät 1928 perustettuun Quosegoon, jossa Elmer Diktonius oli jälleen vahva voima. Lehden toinen perustaja ja toimittaja oli Hagar Olsson. Mukaan tulivat merkittävällä panoksella myös Rabbe Enckell ja Gunnar Björling. Lehti poikkesi kuitenkin Ultrasta sikäli, että siltä puuttui kansainvälinen tavoite ja se oli yksinomaan ruotsinkielinen. Päähuomio kohdistui kotimaisiin tapahtumiin. Sisältö oli johtavien kotimaisten kirjoittajien runoa ja proosaa ja niiden rinnalla esseitä, jotka käsittelivät modernismin estetiikkaa.
Lehdestä ilmestyi neljä numeroa, yhteensä 208 sivua. Ulkoasultaan se ei, kuten ei Ultrakaan, edustanut modernismia. Alaotsikko oli ”Tidskrift för en ny generation”, ja päätoimittaja oli ensin kääntäjä ja yliopiston opettaja Cid Erik Tallqvist, sitten Rabbe Enckell ja lopuksi Kurt Reuter. Lehti oli kytköksissä kustannustalo Söderströmsiin, joka tiettävästi rahoitti lehden numerot 2 ja 4. Päätoimittaja ja kirjoittajat vastasivat numeroiden 1 ja 3 kustannuksista. Lehden ensimmäisen numeron painoksen suuruus oli 900. Ahkerimpia kirjoittajia olivat Enckell ja Björling. Lehti muodosti sillan suomenruotsalaisen avantgarden ja Ruotsissa nousemassa olevan modernismin välille.
Quosego oli vähemmän radikaali kuin Ultra. Se tarjosi foorumin individualistisemmalle ja kokeellisemmalle modernismille. Sillä ei myöskään ollut selvää radikaalia ohjelmanjulistusta. Erik Kihlman määritteli Nya Arguksessa sen kiukkuisen uuden sukupolven äänitorveksi, jolla oli käytössään myös Hufvudstadsbladet ja Svenska Pressen. Rolf Lagerborg katsoi, että lehti otti itsensä liian vakavasti. Ruotsalainen kriitikko Göran von Rettig piti lehteä surullisenkuuluisana lehtenä, jota siteerattiin kaikilla ruotsalaisilla pilapalstoilla.
Josef Ressel
thumb|Josef ressel Josef Ludwig Franz Ressel (Josef Ludvík František Ressel), (29. kesäkuuta 1793 – 9. lokakuuta 1857) oli itävaltalais-tšekkiläinen metsänhoitaja ja keksijä, joka kehitti yhden ensimmäisistä toimivista laivapotkureista.
Ressel syntyi Böömiin Chrudimissa, Itävallan keisarikunnassa. Hänen isänsä oli saksankielinen, kun taas äiti syntyjään tšekki. Hän kävi koulua Linzissä ja České Budějovicen tykistökoulua sekä opiskeli Wienin yliopistossa ja Mariabrunnin metsäakademiassa.
Hän työskenteli Itävallan valtion palveluksessa metsänhoitajana maan eteläosissa, Motovunin ja Istrian alueilla, jotka nykyään ovat Kroatiaa. Hänen tehtävänään oli huolehtia Itävallan laivaston puumateriaalin hankinnasta. Ollessaan työssä Landstrassissa, nyky-Sloveniassa hän testasi potkuriaan ensimmäisen kerran. Vuonna 1821 hän sai siirron Triesteen, Itävallan keisarikunnan tärkeimpään satamaan, jossa hänen kokeensa potkurilla onnistui. Hän sai patentin potkurilleen 1827. Hän muokkasi vuonna 1829 Civetta-höyrylaivaa potkurikäyttöiseksi ja koeajoi sitä Triesten satamassa vuonna 1829 kuuden solmun nopeuteen saakka, jolloin höyryputki räjähti. Onnettomuus johti siihen, että poliisi kielsi testauksen jatkamisen. Räjähdys ei johtunut potkurista, kuten monet aikalaiset uskoivat.
Potkurin ajatus oli tunnettu pitkään. Yksi varhaisimmista oli David Bushnellin Turtle-sukellusveneessä Yhdysvaltain vapaussodan aikana käytetty käsikäyttöinen ruuvi. Vuonna 1836 englantilainen keksijä Francis Pettit Smith testasi hyvin samanlaista potkuria kuin Resselin kehittämä. Vuonna 1845 tehtiin ensimmäinen Atlantin ylitys potkurikäyttöisellä SS Great Britain-aluksella. Potkurin kehitys vakiintui 1880-luvulla.
Wienissä sijaitsevassa Resselin muistomerkissä häntä kutsutaan niin potkurin kuin höyrylaivan keksijäksi. Resselin muita keksintöjä ovat muun muassa putkiposti sekä kuula- ja rullalaakerit. Hän sai elinaikanaan useita patentteja.
Gulzarilal Nanda
Gulzarilal Nanda (4. heinäkuuta 1898 – 15. tammikuuta 1998 ) oli intialainen poliitikko, joka toimi kahdesti maansa väliaikaisena pääministerinä vuosina 1964 ja 1966. Hän oli maansa sisäministeri vuosina 1963–1966 ja työministeri 1962–1963.
Elämäkerta
Nanda syntyi vuonna 1898 Brittiläisen Intian Sialkotissa, nykyisen Pakistanin alueella. Hän kouluttautui nuoruudessaan Allahabadin yliopistossa, josta hän siirtyi Bombayhin taloustieteen professoriksi vuonna 1921. Tuolloin hän tapasi Mahatma Gandhin, joka pyysi häntä liittymään mukaan Intian itsenäisyysliikkeeseen ja auttamaan Ahmedabadin tekstiilityöläisiä järjestäytymään. Ahmedabadissa hän osallistui maansa vanhimman työväenyhdistyksen Majoor Mahajanin perustamiseen yhdessä Anasuya Sarabhain kanssa. Vuonna 1931 hän joutui vankilaan poliittisen toimintansa vuoksi.
Bombayn lainsäätäjäksi hänet äänestettiin vuonna 1937, jonka jälkeen hän toimi kaksi vuotta Bombayn työministerinä. Ura kansallisessa parlamentissa alkoi vasta 1952, kun hänestä tuli ministeri Jawaharlal Nehrun hallituksessa. Hän toimi eri ministerin tehtävissä vuoteen 1964, jolloin pääministerin kuoltua hän sai toimia hetken väliaikaisena pääministerinä. Hän aloitti vuonna 1963 sisäministerinä, mutta erosi kolme vuotta myöhemmin, kun parlamenttitalon edessä järjestetty lehmänteurastamisen kieltämiseen pyrkinyt mielenosoitus muuttui väkivaltaiseksi.
Seuraavan pääministerin Lal Bahadur Shastrin kuolema vuonna 1966 teki hänestä jälleen väliaikaisen pääministerin. Sen jälkeen hän jatkoi ministerinä Indira Gandhin hallituksessa, kunnes päätti siirtyä eläkkeelle vuonna 1971. Hän oli rautatieministeri poliittisen uransa viimeisinä vuosina 1970–1971.
Gibraltarin Pieni synagoga
Gibraltarin Pieni synagoga (Esnoga Chica tai Ets Hayim) on Gibraltarilla toimiva synagoga eli juutalaisten kokous-, rukous- ja kouluhuone.
Vuonna 1724 Gibraltarin kuvernööri William Hargrave antoi kauppias Isaac Nettolle tontin, johon nousi Gibraltarin Suuri synagoga. Sitä hallitsivat pohjoisesta tulleet sefardijuutalaiset, jotka olivat olleet pitkään kontaktissa kristittyjen kanssa ja siten tottuneet melko muodollisiin jumalanpalveluksiin. Osa Gibraltarin juutalaisista oli kuitenkin kotoisin islaminuskoisesta Marokosta, missä juutalaiset olivat joutuneet kokoontumaan kodeissa ja vastaavissa epävirallisissa tiloissa. Heidän rukouskulttuurinsa oli kehittynyt epämuodolliseksi, ja he karsastivat "hollantilaisiksi" kutsumiaan Suuren synagogan menoja. Niinpä marokkolaistaustaiset alkoivat kokoontua Netton perustamassa talmud-koulussa torin varrella. Tämä muutettiin myöhemmin synagogaksi. Sitä kututaan nykyisin joko talmud-koulun nimellä Ets Hayim tai yksinkertaisesti Pieneksi synagogaksi (Esnoga Chica).
Rakennus vaurioitui pahoin espanjalaisten tulituksessa vuosien 1779–1783 piirityksen aikana, ja rakennettiin sen jälkeen uudelleen. Sen osoite on Irish Town 91.
Lähteet
Synagogues_of_Gibraltar
Rakkausromaani
thumb|Chris Hammond, ”Oh Edward! How can you?”, 1899. Kuvitusta [[Jane Austenin romaaniin Järki ja tunteet (1811).]] Rakkausromaani on kaunokirjallisuuden lajityyppi, joka keskittyy romanttisen rakkauden kuvaamiseen.
Rakkausromaanit viihdekirjallisuutena
Maailman suurin romanttisen kirjaviihteen tuottaja on kanadalainen Harlequin Enterprises. Suomessa romanttista naistenviihdettä on kustantanut muun muassa Kolmiokirja. Yritys julkaisee Suomeen sijoittuvia romanttisia taskukirjoja.
Harlekiini-kirjojen vastaanottoa pro gradu -työssään tutkinut sosiologi Jukka Törrösen mukaan ”Harlekiinien suurkuluttajia ovat usein äidit, jotka joutuvat jatkuvasti myötäilemään muiden tarpeita. Romanssien lukeminen on tapa rajata itselleen tilaa arjen keskellä.” Romanssiviihdettä on verrattu miesten suosimaan urheiluviihteeseen: molempien viehätys perustuu niiden kykyyn synnyttää voimakkaita tunteita.
GP2 Euroopan Grand Prix 2005
GP2 Euroopan Grand Prix 2005 oli GP2-kauden 2005 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. toukokuuta Nürburgringin moottoriradalla Saksassa. Osakilpailu toimi oheissarjan kilpailuna Formula 1:sten Euroopan GP:lle.
Marcos Valle
Marcos Kostenbader Valle (s. 14. syyskuuta 1943 Rio de Janeiro) on brasilialainen laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hän on tuottanut useita tyylilajeja edustavaa musiikkia, muun muassa bossa novaa, sambaa sekä fuusiomusiikkia rockista, soulista, jazzista ja tanssimusiikista.
Luoteismaakunta (Etelä-Afrikka)
Luoteismaakunta on Etelä-Afrikan provinssi. Se sijaitsee maan pohjoisosassa ja rajautuu Botswanaan. Provinssin pääkaupunki on Mahikeng. Luoteismaakunnassa on arviolta 3 748 435 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 104 882 neliökilometriä.