cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pseudonyymi
Tarkoitus
Kollektiivinen nimi tai jaettu pseudonyymi syntyy, kun useampi henkilö julkaisee teoksia samalla nimellä, joka ei ole yhdenkään kirjoittajan todellinen nimi. Esimerkiksi Outsider, Erin Hunter, Ellery Queen.
Etymologia
Pseudonyymi-termi on johdos kreikankielisestä termistä ψευδώνυμον (pseudṓnymon), kirjaimellisesti ”väärä nimi”, ψεῦδος (pseûdos) ’vale, vääryys’ ja ὄνομα (ónoma) ’nimi’.
Ero allonyymeihin ja haamukirjoittajiin
Pseudonyymi on eri asia kuin allonyymi, joka on toisen henkilön todellinen nimi, jota teoksen kirjoittaja käyttää. Tällaista käyttää esimerkiksi kirjan tai näytelmän haamukirjoittaja. Hollywoodin mustalla listalla olleet henkilöt käyttivät tuntemattoman todellisen henkilön nimeä pitääkseen todellisen henkilöllisyytensä salassa. Katso myös Pseudepigrafit, joissa kirjoittaja on joku muu kuin teokseen on merkitty.
Liiketoiminnassa
Joissakin maissa työnantaja voi neuvoa etnisiin vähemmistöihin kuuluvia henkilöitä käyttämään pseudonyymiä, joka on yleisesti hyväksytty alueella, jossa työntekijä toimii, välttääkseen rotuun tai uskontoon perustuvaa syrjintää.
Rikollisessa toiminnassa
Rikolliset käyttävät usein aliaksia, väärennettyjä liikenimiä ja valeyrityksiä piilottaakseen todellisen identiteettinsä tai tekeytyäkseen toiseksi henkilöksi petoksien tekemistä varten.
Kirjallisuudessa
Kirjailijanimi (englanniksi pen name, ranskaksi nom de plume) on pseudonyymi (joskus myös todellisen nimen muunnos), joka on kirjoittajan tai kustantajan valitsema ja merkitään kirjan kirjoittajaksi. Erityisesti 1800-luvulla, kun kirjoittaminen oli vielä miesvaltainen ammatti, jotkut naiskirjailijat käyttivät miehen nimeä. Brontën sisarukset käyttivät kirjailijanimeä alkuaikojen teoksissaan, jotta heidän sukupuolensa ei paljastuisi ja jotta paikalliset asukkaat eivät pystyneet tunnistamaan kirjojen liittyvän heihin. Sisaruksille lähiseudun asukkaat olivat inspiraationa moniin heidän kirjojensa hahmoihin. Toisaalta 1900- ja 2000-luvuilla monet romanttisia kirjoja kirjoittavat miehet käyttivät naisten nimiä julkaisuissaan. Esimerkiksi Peter O’Donnell julkaisi romaaneja nimellä Madeleine Brent.
Kirjailijanimeä käytetään myös, jos kirjoittajan nimi voitaisiin helposti sekoittaa toiseen kirjailijaan tai tunnettuun henkilöön tai kirjoittajan todellista nimeä ei vain pidetä sopivana.
Kirjailija, joka kirjoittaa sekä kaunokirjallisuutta että muuta kirjallisuutta tai muita genrejä, saattaa usein käyttää kirjailijanimiä ollakseen hämmentämättä lukijoita. Esimerkiksi romanttinen kirjailija Nora Roberts kirjoitti jännitysdekkareita nimellä J. D. Robb.
Innovaatio
Innovaatio eli uudennos on jokin uusi tai olennaisesti parannettu, yritykselle kilpailuetua antava ja voittoja kasvattava tuote, prosessi, palvelu tai keksintö. Innovaatio voidaan ymmärtää ideana, käytäntönä tai esineenä. Innovaatiot jakautuvat karkeasti kahteen luokkaan: on mullistavia innovaatioita ja vähittäisin muutoksin syntyviä innovaatioita. Innovaatiot voidaan jakaa myös asteittaisiin (nykyisten tuotteiden, palveluiden ja toimintamallien parannukset) ja radikaaleihin (luovat uusia markkinoita ja pakottavat muuttamaan ajattelua). Disruptiivinen innovaatio korvaa aiemmat rakenteet ja toimintamallit, sekä määrittää markkinat uudelleen.
Pseudonyymi
Kirjallisuudessa
Toisinaan kirjailija tulee paremmin tunnetuksi kirjailijanimellään kuin omalla nimellään. Kuuluisa esimerkki on Samuel Clemens, joka kirjoitti nimellä Mark Twain. Brittiläinen matemaatikko Charles Dodgson kirjoitti fantasiaromaaneja nimellä Lewis Carroll ja matemaattisia teoksia omalla nimellään.
Innovaatio
Innovaatioiden syntyä edeltää pitkä ketju, jonka alkupäässä on syvällistä tietoa, laaja-alaista osaamista ja kykyä yhdistellä niitä mullistavalla tavalla. Ihminen on innovaatioissa avainasemassa, mutta järjestelmääkään ei voi unohtaa. Kulttuuri, normit, arvot ja rakenteet joko tukevat tai estävät luovuuden kehittymistä innovatiivisiksi palveluiksi ja tuotteiksi, mikä tekee innovatiivisuudesta yhteiskunnallisen asian.
Pseudonyymi
Kirjallisuudessa
Jotkut kirjailijat, kuten Harold Robbins, käyttävät useita kirjailijanimiä.
Innovaatio
Innovaation määritelmä
Innovaatioajattelun uranuurtajiin kuuluva Joseph Schumpeter määritteli innovaation seuraavasti vuonna 1934:.
Pseudonyymi
Kirjallisuudessa
Joitakin kirjailijanimiä on käytetty jopa vuosikymmeniä ilman, että kirjoittajan todellinen henkilöllisyys on paljastunut, esimerkiksi Elena Ferrante.
Innovaatio
Innovaation määritelmä
Schumpeterin mukaan innovaatiot ovat talouden kasvun keskeisin käyttövoima. Markkinoille tulevat uudet tuotteet ja teknologiat ja niitä tuottavat yritykset haastavat vanhat tuotteet ja yritykset ja näin syntyvä "luova kaaos" avaa tietä kehitykselle. Varhemmissa kirjoituksissaan (suurin piirtein ennen toista maailmansotaa) Schumpeter korosti yksittäisten yrittäjien merkitystä, mutta myöhemmissä kirjoituksissaan hän painotti suurten yritysten ja niiden tutkimus- ja kehitysyksiköiden roolia.
Pseudonyymi
Kirjallisuudessa
Jotkin kirjailijanimet eivät ole tiukasti rajaten pseudonyymejä, vaan kirjoittajan todellisen nimen muunnelmia. Naiskirjailijat J. K. Rowling, C. L. Moore ja S. E. Hinton ovat käyttäneet nimien alkukirjaimia koko nimen asemesta.
Innovaatio
Innovaation määritelmä
Rogers määrittelee innovaation ideaksi, käytännöksi tai esineeksi, jota yksilöt pitävät uutena. Innovaation ei tarvitse olla upouusi, vaan olennaista on, että yksilö kokee sen uutena. Innovaatioksi voi myös kutsua ideaa, käytäntöä tai esinettä, jonka olemassaolosta yksilö on tiennyt jo aiemmin, mutta josta hänellä ei vielä ole mielipidettä.
Innovaatiotoiminta sekoitetaan joskus virheellisesti tutkimustoimintaan. Pelkkä tutkimustulos ei kuitenkaan ole innovaatio ellei sitä pystytä kaupallisesti hyödyntämään. Hieman yksinkertaistaen voidaankin sanoa, että tutkimusprosessi muuttaa rahaa tiedoksi, ja että innovaatioprosessi muuttaa tietoa rahaksi. Esimerkiksi Tekes on määritellyt innovaation seuraavasti: "Innovaatio tarkoittaa kaupallisesti tai yhteiskunnallisesti uudella tavalla hyödynnettyä tietoa ja osaamista."
Eurooppalaisen standardisoimisjärjestön CENin mukaan innovaatio on uuden tuotteen (hyödyke tai palvelu) tai prosessin tai sen merkittävän parannuksen käyttöönotto, uusi markkinointitapa tai organisaation käyttämä menetelmä, joka koskee liiketoimintamalleja, työpaikan organisaatiota tai ulkoisia suhteita (CEN/TS 16555-1:fi).
Innovaatioista sanottua
Innovaatioita voidaan katsoa eri näkökulmista, esimerkiksi Schumpeter oli taloustieteilijä ja hänen innovaatiokäsityksessään painottuu siksi kansantaloudellinen tai yritystaloudellinen näkökulma. On olemassa myös sosiaalisia, kulttuurisia ja taiteellisia (yleisemmin "yhteiskunnallisia") innovaatioita. Teknis-taloudelliset innovaatiot ja yhteiskunnalliset innovaatiot liittyvät läheisesti toisiinsa. Uuden ja vahvan yleiskäyttöisen teknologian käyttöönotto voi esimerkiksi muuttaa yhteiskuntaa rajusti ja vaikuttaa eri kansanryhmien suhteelliseen asemaan ja ihmisten hyvinvointiin. Esimerkiksi höyryvoima ja sähkövoima synnyttivät kokonaisia uusia ammattikuntia ja tekivät tarpeettomaksi joitain toisia. Vaikutustensa kautta ne ovat myötävaikuttaneet huomattaviin yhteiskunnallisiin rakennemuutoksiin, joissa varallisuus yhteiskunnassa on jakautunut uudella tavalla ja ihmisten tulevaisuudenodotukset ovat muuttuneet. On jopa sanottu, että parhaillaan eletään vastaavanlaisen muutoksen keskellä. Höyryvoiman ja sähkövoiman asemassa ovat nyt tietotekniikka ja mobiiliteknologia.
Vahvan yleiskäyttöisen teknologian käyttöönotto laajasti yhteiskunnassa vaatii tai mahdollistaa innovaatioita myös organisaatioissa, työkäytännöissä ja liike-elämässä sekä ihmisten sosiaalisissa suhteissa ja sosiaalisissa käytännöissä. Esimerkiksi mobiiliteknologian ja tietoverkkojen yhdistymisen ansiosta syntynyt ja koko ajan voimistuva mobiilisuus on merkittävä yhteiskunnallinen trendi, joka muuttaa nopeasti ihmisten työkäytäntöjä, vapaa-ajanviettoa, viestintää ja jopa asumista. Tämän on esitetty näkyvän esimerkiksi etätyömahdollisuuksien kehittymisenä.
Lukittu laatikko ja muita kertomuksia
Lukittu laatikko ja muita kertomuksia on Mika Waltarin novellikokoelma vuodelta 1978, jonka on julkaissut WSOY. Teos sisältää valikoiman Waltarin novelleja, kertomuksia ja satuja valikoidusti kirjailijan uran varrelta vuodesta 1926-1957.
Lähteet
Teos Kirjasampo.fi-sivustolla
Innovaatio
Innovaatioista sanottua
Onkin todettu, että teknis-taloudellisiakaan innovaatioita ei tulisi tarkastella vain kaupallisina tuotteina, joiden ainoa tai tärkein vaikutus on niiden tuottamissa tuotoissa yritykselle, vaan vahvat innovaatiot ovat myös sosiaalisia liikuttajia, joiden analysoiminen yhteiskunnallisessa kontekstissa vasta antaa koko kuvan niiden merkityksestä.
Innovaatiot on nähty usein keskeisenä talouskehityksen voimana. On kuitenkin myös tuotu esille, että tämä pätisi ennen kaikkea kehittyneimpien maiden talouteen, kun taas jälkijunassa tulevien maiden talouskehitys perustuisi ennemmin muualla omaksuttujen innovaatioiden jäljittelyyn. Jälkijunassa tulevissa maissa ei tarvitse keksiä samoja keksintöjä uudestaan, vaan ratkaisut tuottavuuden nostamiseksi ovat yleensä olleet olemassa jo kauan jossain muualla.
Standardeilla on suuri merkitys innovaatioiden synnyssä. Niillä voidaan sopia yhteisitä käsitteistä viestinnän helpottamiseksi. Standardit auttavat innovaatioiden pääsyssä markkinoille.
Innovaatioiden diffuusio
Rogers määrittelee kirjassaan Diffusion of Innovations (2003) diffuusion viestintäprosessiksi, jossa tieto innovaatiosta leviää sosiaalisen systeemin jäsenille tiettyjen kanavien kautta ja tietyn ajan kuluessa. Sosiaalisella systeemillä Rogers tarkoittaa toisiinsa liittyviä yksilöitä, epämuodollisia ryhmiä, organisaatioita tai alasysteemejä, jotka ovat mukana yhteisessä ongelmanratkaisuprosessissa saavuttaakseen yhteisen päämäärän. Diffuusio on usein hidas prosessi. Innovaatiota ei oteta käyttöön välittömästi, kun siitä saadaan tieto, ei edes silloin, kun se voi tarjota aivan ilmeisiä etuja ja hyötyjä.
Innovaatioiden omaksujat
Rogersin teoriassa omaksujat luokitellaan viiteen kategoriaan:
Innovaatioprosessi
Organisaatioiden rajapinnoilla innovaatioita syntyy luontevasti, kun erilaiset ja eri tavoin suuntautuneet ihmiset haastavat toisensa. Siksi verkosto on yksi parhaista tavoista organisoida innovatiivista toimintaa. Verkostoa ei voida johtaa muodollisesti tai autoritaarisesti – johtajan pitää järjestellä viestintä siten, että kaikki hyötyvät ja saavat asiansa esitettyä.
Innovaatioprosessilla tarkoitetaan yleensä ketjua ideasta keksinnön kautta innovaatioksi. Pelkkä idea tai keksintö ei näin ollen ole innovaatio.
Innovaatio mediassa
Viime vuosina on journalistien keskuudessa syntynyt keskustelua siitä, miten hyvin nykyiset median käytännöt vastaavat innovaatiotalouden ja innovaatioyhteiskunnan haasteisiin. Innovaatiojournalismi on uusi journalismin laji, joka pyrkii kehittämään sekä teknologisiin että sosiaalisiin innovaatioihin liittyvää kirjoittelua.
Jouni Backman
Jouni Ensio Backman (s. 30. maaliskuuta 1959 Savonlinna) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 1987–2007 ja 2011–2015 ja ministerinä Lipposen ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa. Kansanedustajuuden jälkeen hän on toiminut Sitran vanhempana neuvonantajana.
Backman on ollut Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1985–1995 ja vuodesta 2005 sekä toiminut valtuuston puheenjohtajana 2009–2012.
Elämä ja ura
Backman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1978. Hänet valittiin vuonna 1987 eduskuntaan Mikkelin läänin vaalipiiristä (vuosina 1999–2003 Mikkelin vaalipiiri ja vuodesta 2003 Etelä-Savon vaalipiiri) ja hän toimi kansanedustajana yhtäjaksoisesti vuoteen 2007. Backman putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa, minkä arvioitiin johtuneen vaaliliitosta, jolla eduskuntaan nousi vihreiden Heli Järvinen. Backman nousi uudelleen eduskuntaan kaudeksi 2011–2015, mutta putosi jälleen vuoden 2015 vaaleissa. Vuosina 2003–2007 ja 2011–2015 Backman toimi SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Backman on toiminut ministerinä kahteen otteeseen. Lipposen I hallituksessa hän oli hallintoministeri. Näyttävin Backmanin vetämä hanke oli niin sanottu lääniuudistus. Lipposen II hallitukseen Backman nousi ympäristöministeriksi Satu Hassin jälkeen vihreiden lähdettyä hallituksesta kesken kauden. Ympäristöministerinä Backman ehdotti muun muassa, että suomalaiset alkaisivat energiatehokkuuden nimissä käyttää kesämökeillä yhteisiä rantasaunoja.
Backman toimi Yleisradion hallintoneuvoston jäsenenä 1999–2004, josta varapuheenjohtajana 2000–2002 ja 2003–2004. Syksyllä 2004 hallintoneuvoston puheenjohtaja Markku Laukkanen (kesk.) ehdotti Backmania Ylen uudeksi toimitusjohtajaksi. Backman oli tuolloin hallintoneuvoston varapuheenjohtajana myös itse mukana etsimässä ehdokasta toimitusjohtajaksi. Lopulta Backmanin valinnalle ei kuitenkaan löytynyt poliittista tukea, minkä jälkeen Backman ja Laukkanen erosivat hallintoneuvostosta. Vuosina 2006–2011 Backman toimi Yleisradion hallituksessa.
Pudottuaan eduskunnasta 2007 Backman työskenteli vuosina 2007–2011 TietoEnatorin (sittemmin Tieto Oyj:n) johdon erityisasiantuntijana tehtävänään edistää yrityksen liiketoimintaa julkisen hallinnon tietoteknisessä kehittämisessä.
Yksityiselämä
Backman on ollut vuodesta 1987 naimisissa parturi-kampaaja Anja Hannele Backmanin (o.s. Kosonen) kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Sotilasarvoltaan Backman on yliluutnantti.
Aero Minor
thumb|300px|Aero Minor Aero Minor oli vuosina 1946–1948 valmistettu tšekkoslovakialainen automalli. Aero Minorissa on kaksisylinterinen kaksitahtinen 615 cm³:n moottori, jonka teho on 15 kW (20 hv) ja puristussuhde 6,0:1. Minorin huippunopeus oli 107 km/h. 1940-luvun alussa kehitetyssä moottorissa oli saksalaisen DKW:n vaikutteita. Prototyyppi valmistui vuonna 1941.
Aero Minorin suunnitteli moottoripyöristä tunnettu Jawa, mutta markkinointisyistä malli nimettiin Aero-merkkiseksi.
Minoria valmistettiin eri korimuunnelmina, esimerkiksi avomallina ja puukylkisenä farmarimallina.
Kansanpukujen osto Säkylässä
Kansanpukujen osto Säkylässä on suomalaisen taidemaalarin Arvid Liljelundin öljyvärimaalaus vuodelta 1878. Se on hänen tunnetuimpia maalauksiaan ja teosta pidetään myös Liljelundin Düsseldorfin kauden päätyönä. Maalaus esittää kahta miestä ostamassa kansanpukuja emännältä ja talonpojalta Säkylässä.
Teoksessa esiintyvät kansatieteilijät tohtori H. A. Reinholm sekä ylioppilaslakkia pitävä maisteri F. I. Färling, jotka ovat hankkimassa pukuja Helsingin yliopiston Länsisuomalaisen Osakunnan kokoelmiin. Kuvassa olevan talonpojan mallina Liljelund käytti entistä oppilastaan Elias Muukkaa, joka oleskeli myös Düsseldorfissa 1870-luvulla.
Maalaus on Helsingissä Ateneumin taidemuseon kokoelmissa. Suomen Taideyhdistyksen omistukseen se hankittiin vuonna 1879.
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2008
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2008 järjestettiin 1.–2. maaliskuuta 2008 Porissa Porin urheilutalolla. Järjestävänä seurana toimi Puntti-Karhut.
Miehet
Lähde
Naiset
Lähde
Safari-ralli 1982
Safari-ralli 1982 (viralliselta nimeltään 30. Marlboro Safari Rally) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1982. Kilpailu järjestettiin 8. – 12. huhtikuuta 1982 Nairobissa. Kilpailu ajettiin avoimilla teillä, joilla oli 83 aikatarkastuspistettä. Kilpailu oli kauden neljäs ja sen kokonaispituus oli.
Shekhar Mehta voitti kilpailun viidennen kerran. Neljä voitoista on ollut peräjälkeen Mike Doughtyn kanssa. Edeltävän vuoden tapahtumien jälkeen Mehta ja Rauno Aaltonen eivät olleet samassa tallissa ja Aaltonen ajoi Opelilla. Kilpailu voitettiin neljännen kerran peräkkäin Nissanilla (Datsun).
Safari-rallin erikoispiirteisiin kuuluu, että kilpailijoiden edellä ajavat nelivetoiset "muta-autot" ja perässä tulevat autot, jotka ovat harjoittelua varten rakennettuja jäljennöksiä ralliautoista. Muta-autot ilmoittavat kilpailijoille edessä olevista mutapaikoista ja tarvittaessa jäävät odottamaan ja hinaavat kilpailijat mudasta jos nämä jäävät jumiin. Perässä tulevat autot kuljettavat varaosia, työkaluja ja mekaanikkoja. Tarvittaessa perässä tulevasta autosta otetaan osia jos varaosaa ei ole matkassa.
Roman Čechmánek
Roman Čechmánek (s. 2. maaliskuuta 1971 Gottwaldov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti. Hän voitti urallaan olympiakultaa, kolmesti maailmanmestaruuden ja viisi kertaa Tšekin-mestaruuden.
Seuraura
Čechmánek pelasi Tšekin Extraligan HC Vsetínissä vuodet 1994–2000. Joukkue voitti tuona aikana viisi kertaa Extraliigan mestaruuden. Philadelphia Flyers varasi hänet NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella.
Čechmánek teki ensiesiintymisensä NHL:ssä kaudella 2000–2001 ja syrjäytti hyvin edellisellä kaudella pelanneet Brian Boucherin Philadelphian ykkösmaalivahdin paikalta. Cechmanek oli yksi liigan parhaista maalivahdeista. Hän pääsi mukaan tähdistöotteluun ja sijoittui toiseksi äänestyksessä Vezina Trophyn voittajasta. Čechmánekin otteet pudotuspeleissä olivat kuitenkin pettymys, ja mukaan mahtui muun muassa 8–0-tappio Buffalo Sabresia vastaan pelatun ottelusarjan päätösottelussa. Kaudella 2001–2002 pelasi jälleen mallikkaasti ja suoriutui hyvin myös pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella. Tällä kertaa Philadelphian hyökkäyspää kuitenkin petti, ja seura sai aikaiseksi vain kaksi maalia viidessä Ottawa Senatorsia vastaan pelatussa ottelussa.
Kaudella 2002–2003 hän oli mukana voittamassa runkosarjassa vähiten maaleja päästäneelle maalivahdille myönnettävää William M. Jennings Trophyä, jonka hän jakoi Martin Brodeurin ja Robert Eschen kanssa. Pudotuspelit osoittautuivat jälleen kompastuskiveksi, ja huolimatta muutamista hyvistä otteluista Čechmánek päästi useita helppoja maaleja. Monet syyttivät Čechmánekia toisen kierroksen tappiosta Ottawa Senatorsia vastaan ja kauden päätteeksi hänet siirrettiin Los Angeles Kingsiin vaihdossa toisen kierroksen varausoikeuteen. Huonosti pelanneen Kingsin maalilla myös Čechmánekin kausi oli heikko.
Maajoukkueura
Čechmánek pelasi ensimmäisen arvoturnauksen Tšekin maajoukkueessa MM-kilpailuissa 1995, jossa oli kuitenkin vain varamaalivahtina. MM-kilpailuissa 1996 Tšekki voitti kultaa, mutta Čechmánek ei pelannut taas peliäkään. Hän oli kuitenkin Tšekkin ykkösmaalivahti MM-kilpailuissa 1997, kun maa voitti pronssia.
Vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa Čechmánek oli voittamassa kultaa, mutta hän toimi kisoissa vain varamaalivahtina. Myöhemmin keväällä MM-kilpailuissa Tšekki voitti pronssia ja Čechmánek pelasi kahdessa ottelussa. Seuraavista kahdesta MM-turnauksesta Tšekki voitti kultaa. Čechmánek pelasi neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 1999, mutta MM-kilpailuissa 2000 hän oli Tšekin tärkeimpiä pelaajia. Čechmánek valittiin kisojen parhaaksi maalivahdiksi ja myös kisojen tähdistökentälliseen.
Čechmánek oli jälleen vuoden 2002 talviolympialaisissa varamaalivahtina ja MM-tasolle hän teki paluun 2004, jolloin pelasi yhden ottelun. Čechmánek oli jälleen Tšekin ykkösmaalivahti MM-kilpailuissa 2007.
HMS Chiddingfold
HMS Chiddingfold (viirinumero M37) on Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus
Alus tilattiin Vosper Thornycroftilta. Se laskettiin vesille lokakuussa 1983 kumminaan Lady Anne Kennon ja valmistui vuotta myöhemmin lokakuussa 1984.
Palvelus
Alus sijoitettiin Portsmouthin laivastotukikohtaan. Aluksella aloitettiin tammikuussa 2012 BAE Systemsillä Portsmouthissa vuoden kestävä modernisointi. Aluksen kannesta poistettiin kaksi osaa, jotta saataisiin tilaa vaihtaa Rolls-Royce Deltics -moottorit Caterpillar C32 Acert -moottoreihin.
Dos Hermanasin rautatieasema
thumb|200px|Kuva aseman sisätiloista Dos Hermanasin rautatieasema on kauko- ja lähiliikenteen asema Dos Hermanasissa Sevillan metropolialueella Andalusiassa.
Sevillan Cercanías-lähijunajärjestelmän linja C-1 kulkee Dos Hermanasin kautta. Lisäksi asema on kolmen Media Distancia -kaukojunareitin pysähdyspaikka. Media Distancia -reitti 65 kulkee Sevillan päärautatieasemalta Cádiziin, 67 Sevillasta Málagaan ja 68 Sevillasta Granadan kautta Almeríaan.
Albrekt Almqvist
pienoiskuva|Albrekt Almqvist Albrekt Almqvist (14. marraskuuta 1880 – 10. huhtikuuta 1961) oli ruotsalainen köydenvetäjä. Hän osallistui vuoden 1908 olympialaisiin Ruotsin köydenvetomaajoukkueessa.
Marty Symes
Marty Symes (1904–1953) oli yhdysvaltalainen sanoittaja.
Symes syntyi New Yorkin Brooklynissä vuonna 1904. Hänen ensimmäinen merkittävä yhteistyökumppaninsa oli säveltäjä Jerry Livingston. Vuonna 1932 he tekivät kappaleen ”Darkness on the Delta”, josta tuli hitti Mildred Baileylle. Seuraavana vuonna Casa Loma Orchestra nauhoitti heidän kappaleensa ”Under the Blanket of Blue” ja ”It’s the Talk of the Town”. Molempien kappaleiden sanoitus syntyi yhteistyössä Al J. Neiburgin kanssa.
Vuonna 1936 Symes sanoitti Isham Jonesin hitin ”There Is No Greater Love”. Kappaleen ovat nauhoittaneet Guy Lombardo, Billie Holiday, Al Hibbler ja lukuisat muut artistit, ja sitä pidetään jazzstandardina.
Nino Rota käytti Symesin sanoittamaa kappaletta ”I Have But One Heart” (säv. Johnny Farrow) vuoden 1972 elokuvassa Kummisetä.
Symes kuoli Forest Hillsin kaupungissa New Yorkissa vuonna 1953.
Rakotulivuori
pienoiskuva|Islannin [[Lakagigarin rakotulivuoren kraatteririviä.]] pienoiskuva|[[Kīlauean itärinteillä toukokuussa 2018 syntynyt uusi halkeama purkautumassa.]] Rakotulivuori tai purkaushalkeama on tulivuorityyppi, jossa purkaus tapahtuu keskuskraatterin sijaan pitkänomaisesta maankuoren halkeamasta. Halkeamat ovat yleensä muutamia metrejä leveitä, mutta ne voivat olla useita kilometrejä pitkiä.
Islannissa rakotulivuoret ovat usein pitkiä halkeamia, jotka kulkevat litofäärilaattojen repeämävyöhykkeiden suuntaisesti. Rakotulivuorten purkaukset eivät ole yleensä räjähdysmäisiä, vaan niissä laava valuu varsin rauhallisesti maanpinnalle. Laavaa voi kuitenkin purkautua valtavasti, ja niistä voi kasautua paksuja laavatasankoja. Historiallisen ajan suurin tunnettu purkaus oli vuonna 939 tapahtunut Eldgján purkaus, joka vapautti 19,6 kuutiokilometriä laavaa.
Frederick Bridge
John Frederick Bridge (5. joulukuuta 1844 Oldbury, Worcestershire – 18. maaliskuuta 1924 Lontoo) oli brittiläinen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä.
Bridge sai musiikkiopetusta John Gossilta. Lapsena hän oli kuoropoika, ja vuodesta 1869 hän oli Manchesterin katedraalin urkuri. Hänestä tuli vuonna 1875 Westminster Abbeyn varaurkuri ja -kuoromestari. Vuonna 1882 hän seurasi James Turlea sen urkurina ja kuoromestarina. Bridge johti myös Royal Choral Societya ja sävelsi sen käyttöön musiikkia. Hän esitti sen kanssa lisäksi uusia teoksia Edward Elgarilta, Ralph Vaughan Williamsilta ja Hubert Parrylta. Bridge lyötiin ritariksi vuonna 1897. Hän työskenteli virassaan Westminster Abbeyssa vuoteen 1918. Bridge vastasi musiikkijärjestelyistä monissa valtiollisissa tilaisuuksissa, kuten kruunajaisissa vuosina 1902 ja 1911. Hän myös toimi opettajana useissa oppilaitoksissa, kuten Royal College of Musicissa, Gresham Collegessa ja Lontoon yliopistossa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Arthur Benjamin, Noel Gay, Edward Bairstow, Herbert Brewer, Landon Ronald ja Arnold Dolmetsch.
Bridge oli kolmesti naimisissa ja sai kolme lasta. Hänet haudattiin Aberdeenshireen.
Kaukajärvi
Kaukajärvi on yksi Tampereen kaupunginosista. Kaukajärven lähiötä alettiin rakentaa 1960-luvulla, ensimmäisenä kaupungissa. Nimensä se on saanut noin kolmen kilometrin mittaiselta järveltä. Kaukajärven tilastoalueella oli 12 326 asukasta vuonna 2017.
Kaukajärvi sijaitsee Kangasalan rajalla. Kaukajärven naapurikaupunginosat ovat etelässä Hervanta ja Rusko, lännessä Lukonmäki ja Viiala sekä pohjoispuolella Hankkio, Haihara ja Vehmainen. Koillispuolella sijaitsevat Kangasalaan kuuluvat Nattari ja Vatiala. Alueen pääväylä on järven pohjoispuolitse kulkeva Kangasalantie, joka oli 1980-luvun lopulle saakka osa Tampereen ja Lahden välistä valtatie 12:ta.
Kaukajärvellä on vuonna 1969 perustettu Kaukajärven koulu, joka antaa opetusta vuosiluokille 1–10. Se on kansainvälinen koulu, jolla on ystävyyskoulut Saksassa, Italiassa ja Tanskassa.
Annala kuuluu myös Kaukajärveen. Sitä sanottiin aluksi Kaukajärven kolmosalueeksi eli kolmanneksi rakennusvaiheeksi. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä Kaukajärven keskustasta Juvankatua etelään päin.
Historia
Ensimmäinen tunnettu ja varmistettu asutus kaukujärven alueella oli vuosina 800-1200 jaa. Vuonna 1961 löytyi viikinki- ja ristiretkiaikainen kalmisto Vilusenharjun sorakuopasta. Aina 1940-luvulle saakka yhtenäinen harjualue jatkui Messukylän kirkoilta Haiharan kartanolle saakka. Harjua alettiin kaivaa Vilusen kartanon jouduttua Tampereen kaupungin omistukseen. Puskutraktorit olivatkin kerinneet työntää osan haudoista soramonttuun.
Hauta sijaitsi suurin piirtein nykyisen ostoskeskuksen ja Tammipuiston kohdalla. Löydetyistä haudoista miehille kuului varmasti 26 ja naisille seitsemän. Yhdessä haudassa oli merkkihenkilö, sillä vainajan rinnalla oli kuparipitoinen hopeasolki. Haudasta löytyneitä miekkoja oli taottu Saksassa ja osa rahoista oli tullut Bysantista saakka.
Hautalöytöjen perusteella Vilusenharjun väki eli maanviljelyksellä, karjanhoidolla, metsästyksellä, kalastuksella ja kaupalla. Kylän tarkka sijainti jäi arvoitukseksi, koska maata oli ehditty siirrellä. Tämä esihistoriallinen aika näkyy Kaukajärvellä monissa kadunnimissä, kuten Muinaishaudankatu, Solkikatu tai Riipuksenkatu.
Aiheesta muualla
61.47222°N, 23.88333°W
Lesslie Newbigin
James Edward Lesslie Newbigin (1909-1998) oli lähetyssaarnaaja, Etelä-Intian kirkon piispa ja brittiläinen teologi.
Paukku
Paukku tarkoittaa seuraavia:
Viiksikit
Viiksikit eli takat (Tacca) on jamssikasveihin kuuluva 17 lajia sisältävä kasvisuku. Se kuuluu vaihtoehtoisesti omaan heimoon, APG sijoittaa viiksikit ainoaksi suvuksi Taccaceae-heimoon. Tätä heimoa ei ole kuitenkaan APG III- tai APG IV -luokitteluissa.
Ulkonäkö
Viiksikit ovat ruohoja, joiden varsi on mukulamainen tai juurakollinen. Yksisirkkaisten valtaosasta poiketen niillä ei ole juurissakaan putkiloita. Karvat ovat monisoluisia. Lehdet sijaitsevat tyviruusukkeena, ovat ruodillisia ja niiden lavat ovat yleensä syvään liuskoittuneet pari- tai sormiosaisiksi. Ruodin kanta on jokseenkin tuppimainen. Kukinto on vanallinen, sarjamainen tai koostuu viuhkomaisista ryhmistä. Kukinnon suojuslehdet ovat terälehtimäisiä ja kukkien suojuslehdet ovat pitkiä ja rihmamaisia, ikään kuin viiksiä kukkien joukossa. Kukat ovat keskikokoisia, ja niiden kehä on lyhyttorvinen, usein väriltään tummanpurppurainen. Heteet kiinnittyvät kehätorven tyveen, ja ponsissa on leveät ja huppumaiset lokerositeet eli konnektiivit. Sikiäin on kehänalainen ja luotti on usein terälehtimäinen tai sienimäinen. Siemenaiheet kiinnittyvät laitaistukoihin. Hedelmä on marja, harvoin kota. Uurrepintaisessa siemenessä on lyhyt tai vähäpätöinen alkio. Viiksikkien kukkia voivat pölyttää lukuisat eri hyönteiset, ja niiden tärkeimmät pölyttäjät lienevät polttiaisiin kuuluvia sääskiä.
Lajit
Viiksikkeihin kuuluu seuraavat 17 lajia:
Levinneisyys
Viiksikeillä on pantrooppinen levinneisyysalue Etelä-Amerikassa, Afrikassa, Etelä-Aasiassa, Australiassa ja Tyynenmeren saarilla. Erityisesti niitä esiintyy Malesian ja Tyynenmeren kasvimaantieteellisillä alueilla.
BRP
BRP voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
Vr5
Vr5 (aiemmin Vr4) on suomalainen järjestelyhöyryveturi.
Vr4
Veturit rakennettiin Yhdysvalloissa vuonna 1944 sota-apuna Neuvostoliitolle; vetureita jäi toimittamatta runsaasti, koska venäläiset tekivät reklamaation jo toimitetuista. Tästä nousi niin kova kiista, että toimitukset loppuivat.
Mormack Linesin rahtilaivat, suurimmat siihen asti Suomessa käyneet, toivat veturit Turkuun vuoden 1945 aikana. Täällä veturi sai tyyppimerkinnän Vr4.
Tekniset tiedot
Veturiin vaihdettiin jo Turussa alkuperäisen keskuspuskimen tilalle suomalaiset sivupuskimet ja koukkukytkin. Lisäksi ylävalonheittimet poistettiin ja vesitankkeihin asennettiin uudet täyttöaukot noin puoliväliin; tämä vm. siksi että veturin noin 20 tonnin akselipainoa saataisiin pienennettyä.
Käyttökokemuksia
Veturi osoittautui voimakkaaksi ja tehokkailla jarruilla varustetuksi; satulatankki tosin rajoitti näkyvyyttä eteenpäin, ohjaimet olivat väärin suunniteltuja ja veturi yleensäkin herkkä suistumaan kiskoilta. Se saikin radanrikkojan maineen. Lisäksi kattila oli märkähöyrytyyppinen. Veturia kutsuttiin nimellä Mulli tai Mullikuhnuri.
Veturi oli herkkä suistumaan kiskoilta eritoten vaihteissa. Osa harmeista aiheutui siitä, että veturin tehonsäätölaite toimi kankiohjauksella, joka oli äkkinäinen kokemattomalle kuljettajalle. Lisäksi tehokas höyryjarru oli toiminnaltaan äkkinäinen: Se löi pyörät herkästi lukkoon mistä seurasi loveutumisia. Veturit päätettiin jo varsin varhain lähettää peruskorjaukseen.
Tekniset tiedot
Veturit muutettiin tulistajatyyppisiksi uusimalla kattilat; satulatankki riisuttiin ja tilalle rakennettiin uusi vesi- ja polttoainetila veturin takaosaan; sen alle sijoitettiin Adam-juoksuakseli. Samoin hytti ja ohjaimet uusittiin; tehonsäätölaite muutettiin toimimaan ruuviohjauksella ja höyryjarru muutettiin tarkkakäyttöisemmäksi paineilmajarruksi.
Ainoa seikka josta erityisesti lämmittäjät eivät pitäneet oli se että kustannussyistä ei tulipesää luukkuineen uusittu: veturissa ei ollut koskaan ns. tallausventtiilillä varustettua paineilmakäyttöistä sivuille avautuvaa luukkua kuten useimmissa muissa vaan käsin avattava, sivulle kääntyvä ”kakluuninluukku”, joka kaiken lisäksi oli matala ja alas sijoitettu mistä lämmittäjille aiheutui hyvin helposti selkävaivoja kumarassa asennossa työskentelystä. Veturityyppiä käytettiin koko sen olemassaolon ajan yksinomaan hiilillä, eikä siihen edes harkittu asennettavan halkoturbiinia.
Muuten remontti oli onnistunut ja uusitusta veturityypistä tulikin nyt jotain aivan muuta kuin aiempi, ja siitä tuli erittäin suosittu. Uudeksi lempinimeksi tulikin nyt Kalkkuna. Nimi viittaa veturin amerikkalaiseen alkuperään.
Erityisesti laskumäkityössä siitä tuli pidetty; aluksi sitä käytettiin apuveturina noutamaan väärille raiteille eksyneet vaunut, mutta sittemmin, kun vetureita valmistui lisää peruskorjauksesta, niitä alettiin käyttää myös laskumäkivetureina; tällöin ne olivat yleensä kaksinvedossa.
Jopa varaosiksi ostettu veturi 1423 todettiin edullisemmaksi kunnostaa; se teki pääosan työstään Kontiomäen päivystäjäveturina. Tässä veturissa oli ainoana myös ylävalonheittimet.
Vr5-vetureissa kokeiltiin ensi kerran myös radiopuhelinta; joka veturilla oli oma taajuutensa. Kokeilu ei onnistunut, koska kuljettajat yleensä sulkivat radion: sen käyttö vaati turbogeneraattorin päällä pitämistä ja heidän mielestään hiilen haaskausta, kun yleensä generaattoria tarvittiin vain valoihin. Tosiasiallisen syyn väitetään olleen se, että toimivalla radiolla varustettu veturi joutui muita enemmän töihin.
Vasta dieselvetureissa moinen tekosyy katosi ja radiot tekivät läpimurtonsa.
Vr5-veturit olivat liikenteessä aina vuoteen 1972 asti, jolloin ne poistettiin.
Yksi veturi, numero 1422, on säilynyt Haapamäen höyryveturipuistossa.
Jussi Nuorteva
thumb|Jussi Nuorteva elokuussa 2012. Jussi Pekka Nuorteva (s. 22. heinäkuuta 1954 Helsinki) on toiminut vuodesta 2017 Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikuntien kanslerina.
Akateeminen ura
Nuorteva on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti ja teologian tohtori. Hän väitteli Helsingin yliopistosta vuonna 1997. Nuortevan kirkkohistoriaa koskeva väitöskirja Suomalaisten ulkomainen opinkäynti ennen Turun akatemian perustamista 1640 palkittiin Helsingin yliopiston vuoden 1997 parhaana väitöskirjana, ja Historian Ystäväin Liitto myönsi sille vuoden 1997 parhaan historiateoksen palkinnon. Nuorteva oli primus tohtori teologisen tiedekunnan promootiossa vuonna 2000. Vuonna 1998 hänestä tuli Helsingin yliopiston kirkko- ja oppihistorian dosentti. Nuorteva on sekä Suomalaisen Tiedeakatemian että Suomen Tiedeseuran jäsen.
Työura
Nuorteva aloitti työuransa vuonna 1979 Suomen Akatemian projektitutkijana ja tutkimusassistenttina ja sen jälkeen Helsingin yliopistossa kirkkohistorian assistenttina. Hän suuntautui erityisesti kirjahistoriaan ja vanhemman ajan oppihistoriaan. Vuosina 1991–1993 hän oli Helsingin yliopiston kirjastossa takautuvan kansallisbibliografian päätoimittajana. Nuorteva toimi aktiivisesti tutkijajärjestöissä, muun muassa Suomen Akatemian tutkijoiden yhdistyksen ja Korkeakoulualan assistenttien ja tutkijain liiton (vuodesta 1997 Tieteentekijöiden liitto) puheenjohtajana.
Siirtyminen Yleisradion tiedetoimittajaksi 1994 aloitti uuden uravaiheen. Nuorteva toimitti Radio Ylen Ykkösen Leikkivä ihminen -viikkomakasiinia ja toteutti erityissarjoja. Retkiä tieteeseen -sarjan ohjelmia on uusittu useaan kertaan. Sittemmin YLE TV 1:n kuuluttajana toiminut Riikka Warras tuli 1994 Yleisradioon toimittamaan Nuortevan kanssa Leikkivää ihmistä. Nuorteva toimi myös Suomen tiedetoimittajain liiton puheenjohtajana ja Euroopan tiedetoimittajain liiton (EUSJA) hallituksessa. Vuosina 2000–2009 hän oli tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan puheenjohtaja.
Nuorteva palasi tieteen pariin Suomen Akatemian kulttuurin ja yhteiskunnan toimikunnan pääsihteeriksi vuonna 1998. Vuosina 2000–2003 hän toimi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran pääsihteerinä. Hallitus nimitti vuonna 2003 Nuortevan Arkistolaitoksen (vuodesta 2007 Kansallisarkiston) pääjohtajaksi. Pääjohtajalla on valtionarkistonhoitajan arvonimi. Nuorteva jäi eläkkeelle pääjohtajan virasta toukokuun lopussa 2022.
Opinnot Haifan yliopistossa herättivät Nuortevan kiinnostuksen Lähi-itään. Hän toimi Suomen Lähi-idän instituutin säätiön hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 2002–2010. Nuortevan aloitteesta Kansallisarkisto on ottanut turvasäilytykseen Libanonin ja Syyrian sisällissotien aineistoja. Nuorteva on vuodesta 2002 lähtien ollut islamilaisen tieteen ja teknologian historian kansainvälisen komission (Commission on History of Science and Technology in Islamic Civilization) jäsen. Nuorteva on toiminut myös Suomen Rooman-instituutin säätiön valtuuskunnan jäsenenä vuodesta 2003 ja puheenjohtajana 2016–2018. Hän teki 1980-luvulla tutkimusta Vatikaanin arkistossa ja jesuiittajärjestön arkistoissa ja asui Villa Lantessa.
Kansainvälisiä ja muita luottamustoimia
Nuorteva on osallistunut laajasti kansainväliseen toimintaan. Hän toimi 1970-luvulla Helsingin ja Suomen YK-nuorten hallituksissa. Suomen Unesco-toimikunnan jäsen hän on ollut vuodesta 2003 ja varapuheenjohtaja vuodesta 2015. Nuorteva on myös Unescon pääjohtajan asettaman Maailman muisti-ohjelman kansainvälisen neuvoa-antavan komitean jäsen (International Advisory Committee of the Memory of the World Programme) ja varapuheenjohtaja vuodesta 2017. Komitea on käsitellyt muun muassa Kiinan, Etelä-Korean ja Japanin välillä voimakkaita ristiriitoja herättänyttä kysymystä toisen maailmansodan ns. lohtunaisista (comfort women). Hän on myös Maailman muisti -ohjelman kansallisen komitean puheenjohtaja.
Heraldiikka ja kunniamerkit ovat olleet osa sekä Nuortevan virkatehtäviä että luottamustoimia. Hän on ollut heraldisen lautakunnan puheenjohtaja vuodesta 2004 ja Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikuntien hallituksen jäsen, varakansleri ja vuodesta 2017 lähtien kansleri.
Turussa Nuorteva on tuonut aktiivisesti esiin muun muassa kaupungin poliittista ja kulttuurihistoriaa. Hän toimi Turun kansainvälisten kirjamessujen päätoimikunnan puheenjohtajana 2001–2011. Hän on myös ollut Turun yliopiston hallituksen jäsen. Vuodesta 2019 alkaen Nuorteva on toiminut vuonna 1921 perustetun Ehrensvärd-seuran puheenjohtajana.
Yksityiselämä
Nuortevan isä oli ympäristönsuojelun emeritusprofessori Pekka Nuorteva. Hänen isoisänsä Väinö Nuorteva tunnettiin pakinoitsijana nimimerkillä Olli. Nuorteva on naimisissa lehtori Liisa Nuortevan kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Nuortevan harrastuksiin kuuluvat sulkapallo ja muu urheilu. Hän oli Sulkapalloseura Driven puheenjohtaja 1998–1999 ja hallituksen jäsen 15 vuotta. Hän voitti ikämiesten SM-hopeaa 1998 ja 1999 ja Helsingin yliopiston mestaruuden neljällä vuosikymmenellä. Nuorteva on kilpaillut SM-tasolla myös purjehduksessa Tornado-luokassa.
Ali Mohammed Shein
Ali Mohammed Shein (s. 13. maaliskuuta 1948 Pemba, Tansania) on tansanialainen poliitikko. Hän on Sansibarin presidentti vuodesta 2010. Hän edustaa Chama Cha Mapinduzi -puoluetta. Hänet valittiin täpärällä 50,1 prosentin ääniosuudella.
Vuonna 2016 Shein valittiin toiselle kaudelle. Hän sai 91 % äänistä, mutta oppositio boikotoi vaaleja.
Amerikkalainen yö
Elokuva sai Oscarin ja Baftan ja oli kahden Oscarin ehdokkaana. Sitä pidetään yhtenä Truffaut'n parhaista töistä.
Tumanbei
Tumanbei (1474 tai 1475 – 14. huhtikuuta 1517) oli Egyptin viimeinen mamelukkisulttaani. Tumanbei seurasi vallassa Mardž Dabiqin taistelussa surmansa saanutta setäänsä Qansuh al-Ghauria. Tumanbein ei kuitenkaan onnistunut pysäyttää Egyptiin eteneviä osmaneja. Lopulta hänet hirtettiin Kairossa.
Nuoruus
Tumanbei syntyi islamilaisen kalenterin vuonna 878 eli vuonna 1474 tai 1475. Tumanbei ostettiin sotilasorjana burdži-mamelukkiylimys Qansuh al-Ghaurin hoviin. Qansuh al-Ghauri oli myös Tumanbein setä hänen isänsä puolelta. Suku polveutui tšerkesseistä. Ghauri luovutti Tumanbein eteenpäin tuolloin hallinneen sulttaani Qajitbein hoviin, jonka seuraaja ja poika Al-Nasir Muhammad vapautti Tumanbein orjuudesta.
Sotilas- ja hallintoura
thumb|vasen|Tumanbein lyöttämä [[kultadinaari.]] Qajitbein kuolemaa vuonna 1496 seurasi laaja hajaannus ja sisäiset levottomuudet. Tilanne helpotti, kun Qansuh al-Ghaurin, Tumanbein sedän, onnistui nousta sulttaaniksi vuonna 1501. Ghaurin valtaannousu siivitti Tumanbein uraa. Vuodesta 1507 lähtien hän toimi hieman pääministeriä vastaavassa virassa dawadar kabir. Tumanbei johti myös sotaretkiä Ylä-Egyptissä syttyneitä kapinoita vastaan. Keskusvallan ote maasta oli alkanut jälleen lipsua. Kapinoiden julmat tuhoamiset herättivät katkeruutta. Samaan aikaan Ala-Egyptiä vaivasivat heimojen tekemät jatkuvat ryöstöretket. Tumanbei teki rankaisuretkikuntia myös näitä heimoja vastaan, mutta ne jäivät lopulta suhteellisen tehottomiksi.
Egyptin sulttaanina
thumb|Hirtetty Tumanbei [[Jan Luykenin teoksessa.]] Tumanbei alkoi järjestää Egyptin puolustusta eteneviä osmaneja vastaan. Mamelukkien kenttäarmeija oli kadotettu, joten kokoon oli saatava kaikki mahdolliset jäljellä olevat joukot. Egyptissä oli pieni joukko musketöörejä ja hieman tykistöä. Rivejä täytettiin muuten esimerkiksi värväämällä rikollisia, tai keitä tahansa riveihin suostuvia. Tumanbei aikoi ryhtyä hyökkäykseen riistääkseen aloitteen osmaneilta. Hänen alaisensa emiirit vastustivat kuitenkin ajatusta. Sen sijaan päädyttiin valmistelemaan puolustusasemia Raidanijjassa Kairon pohjoispuolella. Osmanien saapuessa puolustajat kukistettiin vaivattomasti 22. tammikuuta ja osmanit miehittivät Kairon ilman vastarintaa. Raidanijjan taistelusta pakoon päässyt Tumanbei suunnitteli kuitenkin vastarintaa. Hän hankki liittolaisia beduiineista, joiden avulla hän järjesti vastahyökkäyksen Kairoon. Tumanbein joukkojen onnistui vallata osa Kairosta, mutta lopulta heidät pakotettiin vetäytymään. Hänen joukkonsa ottivat uuden tukikohdan al-Bahnasasta Niilin länsirannalla. Osmanisulttaani tarjosi Tumanbeille rauhanehtoja, jotka olisivat tehneet hänestä osmanien alaisen mutta autoomisen hallitsijan. Tumanbein emiirit vastustivat ajatusta, joka hylättiin. Viimeinen yhteenotto osmanien kanssa käytiin al-Jizassa 2. huhtikuuta 1517. Taistelu päättyi jälleen tappioon. Tumanbei pakeni ja pyysi tällä kertaa apua eräältä arabipäälliköltä, joka päätyi kuitenkin vangituttamaan hänet, minkä jälkeen Tumanbei luovutettiin osmaneille.
Selim I päätti, että Tumanbei on teloitettava. Tumanbei hirtettiin Kairon Bab Zuwailan portilla tavallisen rikollisen tapaan 14. huhtikuuta 1517. Teloituksen jälkeen Tumanbei sai kuitenkin hautajaiset tavalliseen kunnioittavaan tapaan. Hänet haudattiin Qansuh al-Ghaurin perustamaan madrasaan.
Kuoleman jälkeen
Tumanbei jäi Egyptin viimeiseksi mamelukkisulttaaniksi. Egyptistä tuli tavallinen Osmanien valtakunnan osa. Egyptissä historioitsijat ovat yleensä kirjoittaneet Tumanbeista positiiviseen sävyyn. Kuitenkin hänen epäonnistumisiensa syiksi on esitetty esimerkiksi kykenemättömyyttä hallita hänen alaisia emiirejään. Emiirit puolestaan estivät tehokkaamman toiminnan osmaneja vastaan. Tumanbein perimä Egypti oli myös muuten heikossa kunnossa ja mamelukkien armeija oli jäänyt auttamatta vanhanaikaiseksi.
Tom Sestito
Tom Sestito (28. syyskuuta 1987 Utica, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsin organisaatiossa. Lähinnä hän pelaa Penguinsin farmiseurassa, AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Hän on pelityyliltään tappelija, jonka vahvuuksiin kuuluu koko, ärsyttäminen ja taklaaminen. Sestitolla on ollut kohtalaisen hyvät kiekolliset taidot farmissa ja junioreissa, mutta NHL:ään ne on kuitenkin varsin rajalliset. Myöskään hänen kaikki taklauksensa eivät ole sääntöjenmukaisia.
Ura
220px|thumb|right|Sestito [[Columbus Blue Jacketsin paidassa joulukuussa 2010.]] Sestito pelasi EmJHL-joukkue Syracuse Jr. Starsissa, jonka jälkeen Plymouth Whalers varasi hänet 93. pelaajana OHL:ään vuonna 2004. Sestito siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2004–2005 ja teki 35 runkosarjaottelussa neljä tehopistettä. Kaudella 2005–2006 hän teki 57 runkosarjaottelussa tehot 10+10=20 ja 13 playoff-ottelussa tehot 5+2=7, jonka jälkeen Columbus Blue Jackets varasi Sestiton kolmannella kierroksella 85. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006. Viimeisellä OHL-kaudellaan 2006–2007 hän teki runkosarjassa 64 tehopistettä ja oli 42 osumallaan Whalersin paras maalintekijä. Sestito voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin. Hän jakoi koko Memorial Cup -turnauksen pistepörssin voiton Vancouver Giantsin Michal Řepíkin ja Milan Lucicin kanssa tehoilla 2+5=7.
Maaliskuussa 2007 Sestito teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän pelasi kauden 2007–2008 lähinnä farmijoukkue Syracuse Crunchissa, AHL:ssä, jossa tulokaskausi toi 66 runkosarjaottelussa tehot 7+16=23 sekä yhdeksässä playoff-ottelussa kolme maalia. Jäähyminuutteja kertyi yhteensä 259. Sestito teki kauden aikana myös NHL-debyyttinsä runkosarjan viimeisellä kierroksella 6. huhtikuuta 2008 St. Louis Bluesia vastaan. Hän keräsi ottelussa 17 jäähyminuuttia. Kauden 2008–2009 Sestito pelasi kokonaan farmissa ja kaudella 2009–2010 hän sai tililleen kolme NHL-ottelua. Heinäkuussa 2010 Sestito teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Blue Jacketsin kanssa.
Kaudella 2010–2011 Sestito pelasi lähinnä Blue Jacketsin uudessa farmijoukkueessa Springfield Falconsissa. Hän sai tililleen yhdeksän NHL-ottelua tehden niissä tehot 2+2=4. Sestiton NHL-uran avausmaali syntyi 15. joulukuuta 2010 Vancouver Canucksin Roberto Luongon taakse. NHL:n siirtotakarajalla helmikuussa 2011 Blue Jackets kauppasi hänet Philadelphia Flyersiin vaihdossa Greg Mooreen ja Michael Chaputiin. Sestito pelasi loppukaudella farmijoukkue Adirondack Phantomsissa 11 ottelua, kunnes käsivamma päätti hänen kautensa. Yhteensä Sestito keräsi AHL:ssä kauden aikana 237 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui liigan jäähypörssissä kuudenneksi. Kesäkuussa 2011 Sestito teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Flyersin kanssa. Kaudella 2011–2012 hän pelasi Flyersin NHL-joukkueessa 14 runkosarjaottelua. Heinäkuussa 2012 Sestito teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Lokakuussa 2012 Sestito siirtyi NHL:n työsulun ajaksi Iso-Britannian EIHL-liigan Sheffield Steelersiin. Työsulun loputtua ja NHL-kauden 2012–2013 alettua tammikuussa 2013 Sestito pelasi yhden ottelun farmissa, jonka jälkeen hän nousi Flyersin NHL-kokoonpanoon. Joukkue kuitenkin asetti Sestiton siirtolistalle, josta Vancouver Canucks nappasi hänet maaliskuussa 2013. Sestito teki kauden aikana NHL:ssä yhteensä 30 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa kolme maalia. Toukokuussa 2013 hän teki kaksivuotisen, yksisuuntaisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Canucksin kanssa. Ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 2013–2014 Sestito teki 77 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9. Hän voitti koko NHL:n jäähypörssin 213 minuutillaan.
Muuta
Sestiton isoveli Tim on pelannut myös NHL:ssä. Nykyään hän pelaa New Jersey Devilsin organisaatiossa. Veljeksillä on italialaisia sukujuuria.
Plehanov
Plehanov on sukunimi ja voi tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
Helmisaniaiskasvit
Helmisaniaiskasvit (Onocleaceae) on Polypodiales-lahkoon kuuluva, suku- ja lajimäärältään pieni saniaisheimo. Heimoon kuuluu neljä sukua, joissa kussakin on vain yksi tai muutamia lajeja.
Heimon lajeista Suomessa kasvaa luonnonvaraisena ainoastaan kotkansiipi (Matteuccia struthiopteis).
Dua Lipa (albumi)
Dua Lipa on englantilaisen laulajan Dua Lipan esikoisstudioalbumi, joka julkaistiin 2. kesäkuuta 2017 levy-yhtiöllä Warner Bros. Records. Sanoitusten teemat käsittelevät Lipan henkilökohtaisia käsityksiä rakkaudesta, seksistä sekä elämänhallinnasta. Albumilta julkaistiin yhteensä seitsemän singleä, muun muassa ”Be the One”, ”Hotter than Hell”, ”New Rules” ja ”Blow Your Mind (Mwah)”, jotka sijoittuivat Britannian singlelistan sijoille 9., 15., 19. ja 30.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 77. Suomessa se ylsi virallisen albumilistan sijalle 11.
Aiotko kirjailijaksi?
Aiotko kirjailijaksi? on Mika Waltarin kirjoittama opaskirja aloittelevalle kirjailijalle. Teoksen on julkaissut WSOY vuonna 1935.
Kirjassa Waltari opastaa isällisesti aloittelevaa kirjailijaa muun muassa kasvamisessa oikeaksi kirjailijaksi, miten kehittää tyyliä ja kuinka kustantajan kanssa asioidaan. Useat kirjailijat ovat jo vuosikymmenten ajan uransa alussa tukeutuneet Waltarin teokseen. Yksi tunnetuimmista opaskirjan avulla kirjailijaksi ponnistaneista on Kalle Päätalo.
Lähteet
Teos kustannusosakeyhtiö WSOY:n sivulla
FS Dupleix (1900)
FS Dupleix oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Dupleix-luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin helmikuussa 1898. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1900 ja otettiin palvelukseen 1903.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Atlantin laivueeseen, mistä se siirrettiin reserviin 1905. Alus palautettiin palvelukseen 1. marraskuuta 1910, jolloin se määrättiin Aasian laivueeseen. Alus saapui Hong Kongiin huhtikuussa 1914 ja se osallistui lukuisiin operaatioihin Kiinanmerellä ja Intian valtamerellä.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus määrättiin palaamaan Touloniin, jonne se saapui 18. joulukuuta. Alus liittyi 19. toukokuuta 1915 Dardanellien alueelle koottuun laivasto-osastoon. Oltuaan modernisoitavana St. Nazairessa huhtikuusta lokakuuhun 1916 alus liittyi Länsi-Afrikan laivueeseen. Alus lähti 17. huhtikuuta 1919 Dakarista Brestiin, jossa se poistettiin palveluksesta.