cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jean Shiley
Shiley sai saman tuloksen Mildred Didriksonin kanssa olympiakarsinnoissa. Tämä oli enteellistä, sillä itse kisoissa molemmat hyppäsivät 165 ja joutuivat uusimaan kultamitalista. Varsinaisessa kilpailussa molemmat olivat pudottaneet kolmesti korkeudesta 167, mutta uusinnassa molemmat ylittivät sen. Didriksonin hyppy hylättiin "sukeltamisen" takia ja Shiley sai kultaa. Shileyn tulos 165 oli maailmanennätys, uusinnassa hypättyä kaksi senttiä parempaa tulosta ei sellaiseksi hyväksytty.
Vuoden 1936 olympialaisiin Shiley ei saanut enää osallistua, koska hänet katsottiin silloisten tiukkojen amatöörisääntöjen puitteissa ammattilaiseksi hänen toimittuaan uimaopettajana.
François Mazet
Mazet on Ranskan Formula 3 -sarjan maailmanmestari vuodelta 1969.
Raul Kelecom
Raul Kelecom oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kuului Université libre de Bruxellesin joukkueeseen, joka sai pronssimitalin vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Kelecomin lisäksi pronssijoukkueessa pelasivat Albert Delbecque, Marcel Leboutte, Lucien Londot, Ernest Moreau de Melen, Eugène Neefs, Georges Pelgrims, Alphonse Renier, Emile Spannhoghe, Eric Thornton ja Hendrik Van Heukelum.
Charles Rosen
pienoiskuva|Charles Rosen Charles Rosen (5. toukokuuta 1927 New York – 9. joulukuuta 2012 New York) oli yhdysvaltalainen pianisti ja musiikintutkija. Hän opiskeli pianonsoittoa Moriz Rosenthalin johdolla.
Rosen esitti ja levytti muiden muassa J. S. Bachin, Ludwig van Beethovenin sekä Claude Debussyn teoksia mutta myös uudempaa musiikkia, kuten Igor Stravinskia, Elliott Carteria ja Pierre Boulezia.
Rosen julkaisi muun muassa teokset The Classical Style, The Romantic Generation ja The Musical Languages of Elliott Carter. Hän tutki myös muita taiteenlajeja teoksissaan Romanticism and Realism: The Mythology of Nineteenth-Century Art (1985) ja Romantic Poets, Critics, and Other Madmen (2000). Hän kirjoitti ahkerasti The New York Review of Booksiin.
HMS Albion (1763)
HMS Albion oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1763 vesillelaskettu Albion-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 1. joulukuuta 1759 Deptfordin telakalta, missä rakennustöistä vastasi Adam Hayes. Köli laskettiin 6. kesäkuuta 1760. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1793 ja nimettiin Amiraliteetin päätöksellä 28. lokakuuta 1760. Alus valmistui sekä varustettiin 16. kesäkuuta 1763 - 3. marraskuuta 1770 Chathamissa, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 33 629 puntaa 13 shillinkiä ja penny. Lisäksi varustaminen maksoi Deptfordissa 27 puntaa ja yhdeksän pennyä ja Chathamissa 9 274 puntaa yhden shillingin ja pennyn.
Palvelus
Alus otettiin toukokuussa 1770 palvelukseen ensimmäisenä päällikkönään Samuel Barrington Falklandin vartioaluksena. Palattuaan alus sijoitettiin vartiolaivaksi Portsmouthiin, minkä vuoksi sille tehtiin heinäkuusta lokakuuhun 1771 korjauksia ja muutostöitä Plymouthissa ennen sijoittamista vartiolaivaksi. Telakkamaksut olivat 5 119 puntaa 12 shillinkiä ja 9 pennyä.
Alus osallistui heinäkuussa 1779 Yhdysvaltain vapaussodan Grenadan taisteluun, jossa vara-amiraali Byronin komentama laivasto kohtasi ylivoimaiset Ranskan merivoimat. Seuraavan kerran alus osallistui 17. huhtikuuta 1780 Martiniquen taisteluun ja kuukautta myöhemmin 15. toukokuuta jälleen. Neljä päivää myöhemmin laivastot kohtasivat uudelleen tuloksettomassa taistelussa.
Vuonna 1794 alus muutettiin 60-tykkiseksi uivaksi patteriksi, jonka aseistukseksi asennettiin raskaita karronadeja. Alus ankkuroitiin Thamesin estuaariin. Huhtikuussa 1797 alusta oltiin siirtämässä uuteen paikkaan Swinin kanavaan, kun se ajoi karille. Pelastusyrityksen aikana aluksen köli murtui, jolloin se haaksirikkoutui lopullisesti.
Impressio, auringonnousu
Impressio, auringonnousu on Claude Monet’n tunnettu maalaus vuodelta 1872, ranskaksi Impression, soleil levant. Le Havressa syntynyt maalaus antoi nimen impressionismille.
Maalaus tuli tunnetuksi ollessaan esillä riippumattomien näyttelyssä. Joukko Pariisin salongin ulkopuolelle jääneitä taiteilijoita asetti teoksia esille valokuvaaja Félix Nadarin ateljeehen vuonna 1874. Monet osallistui näyttelyyn kaksi vuotta aiemmin valmistuneella merimaisemalla, jonka oli maalannut ikkunastaan Le Havressa. ”Aurinko on siinä utuinen, ja edustalla näkyy muutamia korkeita laivan mastoja,” hän kuvasi maalausta kirjeessään.
Maalauksen nimi
Monet antoi maalaukselle nimeksi Impressio. Nimen jatkona ollut ”auringonnousu” oli näyttelyn käsiohjelman kirjoittajan lisäämä.
Maalauksen nimi korostaa ilmaisua kuvauskohteen sijaan. Myös Monet’n ystävä James McNeill Whistler nimesi maisemiaan ja muotokuviaan tyyliin Harmaan ja mustan sommitelma (Arrangement in Grey and Black), joskin maalausta kutsutaan aiheen mukaan myös Taiteilijan äidin muotokuvaksi. Molemmat maalaukset on nimetty melko abstraktisti, vaikka ne ovat suhteellisen esittäviä. Nimeämistapa korostaa, että ensisijaista on sommittelu, väri, valo tai vastaava.
Vastaanotto
Charivari-lehden kriitikko Louis Leroy poimi teoksen sattumalta kritiikkinsä otsikkoon. Leroy kirjoitti: ”Mitä nämä maalaukset esittävät? Vaikutelmia auringon noustessa. Vaikutelmia tosiaan. Mutta vaikka minä nyt olen vaikutettu, täytyyhän teoksen antaa itsestään jokin vaikutelma... millaista vapautta, millaista hahmottelun helppoutta! Alkeellinen tapettikin on huolellisemmin työstetty kuin tämä niin sanottu merimaisema!”
Teoksen sommittelu ja maalaustyyli
thumb|Mustavalkoinen kuva maalauksesta. Muun muassa aurinko lähes katoaa näkyvistä, koska se on samaa tummuusastetta kuin tausta. Maalauksen sommittelu on rakennettu pelkästään melko samaa valööriastetta olevista väreistä. Värit on maalattu löyhillä siveltimenvedoilla vaikutelman tavoittamiseksi. Monet on käyttänyt eriasteisen kylmiä ja lämpimiä värejä ja hyödyntää niiden kontrasteja ja värien voimakkuutta valöörien sijaan. Keltainen ja oranssi korostavat sinisiä ja vihreitä sävyjä, kun toinen vaihtoehto olisi ollut käyttää tummien ja vaaleiden värien kontrasteja.
Kuvan horisontti on korkealla. Ääriviivat ja muodot katoavat atmosfääriin. Maalauksessa mikään ei ole lujaa tai selväpiirteistä. Kuvan aiheena on valo, satamaveden hetkellinen läikähtely, usva ja savu optisina aistimuksina.
Teoksen vaiheita
Keräilijä Ernest Hoschedé osti maalauksen 800 frangilla ja myi edelleen 210 frangilla tohtori Belliolle. Bellion tytär lainasi maalauksen Musée Marmottanille 1938. Maalaus päätyi museon kokoelmiin lahjoittajan ansiosta vuonna 1957.
Maalaus varastettiin vuonna 1985, mutta se löytyi viitisen vuotta myöhemmin Korsikasta. Impressio, aurinnonousun lisäksi Marmottanista varastettiin samaan aikaan kahdeksan muuta maalausta. Varkauksien jäljille päästiin, kun useita Ranskan muista museoista varastettuja maalauksia löytyi tunnetun gangsterin Shuinichi Fujikuman hallusta. Myös Marmottanin varkauksien takana olleella Fujikumalla oli ollut katalogi, jossa esiteltiin yhdeksää kohta varastettavaa maalausta. Fujikuma oli kärsinyt Ranskassa huumeiden takia vankeusrangaistuksen. Vankilassa hän tutustui Philippe Jaminiin ja Youssef Khimouniin, jotka varastivat taulut Marmottanista.
Joan Segarra
Joan Segarra i Iracheta (s. 15. marraskuuta 1927) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelasi FC Barcelonassa vuosina 1949–1965. Hän syntyi Barcelonassa ja oli 1950-luvun sekä 1960-luvun alun tunnetuimpia lajinsa ammattilaisia Kataloniassa.
Segarra pelasi Espanjan jalkapallomaajoukkueessa muun muassa vuoden 1962 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Forsmarkin ydinvoimalaitos
pienoiskuva|346x346px
Forsmarkin ydinvoimala sijaitsee Ruotsin Itämeren rannikolla Uppsalan läänissä Östhammarin kunnassa, noin 70 km:n päässä Ahvenanmaasta. Forsmark tuottaa noin kuudenneksen Ruotsin itse tuottamasta sähköenergiasta. Laitoksen kolmen kiehutusvesireaktorin yhteenlaskettu sähköntuotto on noin 3100 megawattia. Ensimmäiset reaktorit käynnistettiin vuonna 1980, kolmas vuonna 1985.
Voimalan omistavan Forsmarks kraftgrupp -yhteenliittymän osakkaat ovat Ruotsin valtiollinen Vattenfall AB (66 %), Mellansvensk Kraftgrupp AB (25,5 %) ja E.ON Kärnkraft Sverige AB (8,5 %). Mellansvensk Kraftgruppin pääomistaja 87 %:n osuudella puolestaan on Fortum. Laitoksen liikevaihto on viime vuosina ollut noin 480 miljoonaa euroa ja se on työllistänyt noin 860 henkeä.
Imulaite
thumb|250px|Vanha käsikäyttöinen imulaite vuodelta 1895.
Forsmarkin ydinvoimalaitos
Forsmarkin ydinvoimalan reaktorit
tyhjä|pienoiskuva|258x258px|Forsmark 1
Imulaite
Imulaite on lääketieteellinen instrumentti jota käytetään oksennuksen ja muiden eritteiden poistamiseen esimerkiksi potilaan hengitysteistä. Laite koostuu imurista, letkusta ja säiliöstä johon imetty aines kerääntyy. Imulaitteet ovat nykyisin tavallisesti kannettavia ja akkukäyttöisiä jotta ensihoitajat voivat ottaa ne mukaan potilaan luokse.
Forsmarkin ydinvoimalaitos
Forsmark 1
Forsmarkin ydinvoimalan reaktori 1. Forsmark 1 -reaktori (F1) liitettiin verkkoon ensimmäisen kerran 5 päivänä kesäkuuta 1980 ja se aloitti kaupallisen toimintansa 10.12.1980. Reaktori on ASEA-Atomin toimittama kiehutusvesireaktori, ja se on mallia BWR69. Forsmark 1 on periaatteessa identtinen Forsmark 2:n kanssa ja muistuttaa hieman nykyaikaisempia suomalaisia reaktoreita Olkiluoto 1 ja 2. Ringhals 1:n sulkemisen yhteydessä vuonna 2020 ja Ringhals 2:n sulkemisen yhteydessä vuonna 2019 Forsmark 1:stä tulee Ruotsin vanhin edelleen toiminnassa oleva reaktori. tyhjä|pienoiskuva|266x266px|Forsmark 2
Forsmark 2
Forsmarkin ydinvoimalan reaktori 2. Forsmark 2 (F2) on periaatteessa identtinen Forsmark 1:n kanssa, ja se liitettiin verkkoon ensimmäisen kerran 15.12.1980 ja se aloitti kaupallisen toimintansa 7 päivänä heinäkuuta seuraavana vuonna. tyhjä|pienoiskuva|275x275px|Forsmark 3
Forsmark 3
Forsmarkin ydinvoimalan reaktori 3 Forsmark 3 (F3) on laitoksen suurin ja nuorin reaktori, ja se on ASEA-Atomin toimittama kehutusvesireaktori. Se on mallia BWR75 sekä on identtinen sisarreaktori Oskarshamn 3: n kanssa (joka oli tarkoitus rakentaa Forsmarkiin nimellä Forsmark 4). Se liitettiin sähköverkkoon 3 päivänä maaliskuuta 1985 ja aloitti kaupallisen toimintansa 21 päivänä elokuuta 1985. tyhjä|pienoiskuva|414x414px|Forsmarkin kolme reaktorirakennusta elokuussa 2014.
Käyttöhäiriöitä
Alkuvuodesta 2007 voimala oli toistuvasti uutisissa. Lukuisat tekniset ja turvallisuusongelmat olivat vaivanneet laitosta jo puolen vuoden ajan. Helmikuussa 2007 Vattenfall erotti voimalan toimitusjohtajan Lars Fagerbergin. Kesällä 2006 Forsmark 1 jouduttiin hätäpysäyttämään jolloin osa sen valvontamonitoreista pimeni, tutkinnassa havaittiin virheellisiä sähkökytkentöjä. Toisen kerran se jouduttiin pysäyttämään lokakuussa testeissä havaittujen epäselvyyksen vuoksi, samalla myös kakkosreaktori pysäytettiin jäähdytysjärjestelmän vuodon takia. Talvella 2007 havaittiin ykkös- ja kakkosreaktoreissa vaurioita kumitiivisteissä. Mediassa uutisoitiin tuona ajankohtana myös raportista jossa kerrotaan laitoksen muutamien työntekijöiden olleen humalassa työvuorollaan.
Myös muissa Ruotsin ydinvoimaloissa on ollut vuosien 2006 ja 2007 aikana lukuisia ongelmia, kuten esimerkiksi Ringhalsissa.
IAEA:n saatua tarkastukset valmiiksi Forsmarkin voimalassa uutisoitiin helmikuussa 2008 laitoksen välttyneen vakavilta moitteilta, vaikka korjattavaa löytyi. Ruotsin oma ydinturvallisuusviranomainen SKI arvosteli syyskuussa 2008 Forsmarkin ydinvoimalaa useista turvallisuuspuutteista. SKI havaitsi rutiinitarkastuksessaan muun muassa kakkosreaktorin hätäjäähdytysjärjestelmän venttiilin olleen suljettuna vuoden.
Aiheesta muualla
60.40333°N, 18.16667°W
Petri Lehtonen
Petri Lehtonen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Lubitel
thumb|Lubitel 2 Lubitel (, Ljubitel) on venäläinen 6*6 cm -kuvakoon 2-silmäinen peilikamera, joka käyttää 120-koon filmiä. Lubitelista oli useita eri versioita ja sitä valmistettiin vuodesta 1946 alkaen: Lubitel TLR vuosina 1949–1956, Lubitel 2 vuosina 1955–1980 ja Lubitel 166 vuosina 1976–1993. Kameran esikuva oli saksalainen 1930-luvun Voigtländer Brillant -kamera. Lubitelin venäläinen edeltäjä oli Komsomolets, jota valmistettiin 1946–1950.
Graham Zusi
Graham Jonathan Zusi (s. 18. elokuuta 1986 Longwood, Florida) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Sporting Kansas Cityä. Vasenjalkainen Zusi on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän pelaa myös Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura
Zusi varattiin vuoden 2009 MLS:n varaustilaisuudessa numerolla 23 Kansas City Wizardsiin. Hän debytoi liigassa maaliskuussa 2009 Toronto FC:tä vastaan. Hän teki läpimurtonsa kaudella 2011, kun seura oli vaihtanut nimensä Sporting Kansas Cityksi. Vuonna 2013 Zusi voitti Sportingin kanssa MLS Cupin kaadettuaan finaalissa rangaistuspotkuilla Real Salt Laken. Kauden 2012-13 aikana Zusi harjoitteli Valioliiga-seura West Ham Unitedin kanssa.
Maajoukkueura
Zusi debytoi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa tammikuussa 2012 Venezuelaa vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki neljä päivää myöhemmin Panamaa vastaan harjoitusottelussa. Zusi kuului päävalmentaja Jürgen Klinsmannin ryhmään vuoden 2014 MM-kisoissa. Zusi pelasi turnauksessa kaikissa Yhdysvaltain neljässä ottelussa ja saalisti kaksi syöttöpistettä. Hän on pelannut 55 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Arpalahti (Perniö)
Arpalahti on kylä Perniön Yliskylässä, nykyisessä Salon kaupungissa. Kylä sijaitsee Perniön pohjoisosassa Perniönjoen varrella.
Arpalahti on olennainen osa Yliskylän kokonaisuutta, jonka alue on yhtä Perniön vanhimmista asuinseuduista. Vanhojen käräjäpöytäkirjojen perusteella Arpalahti, Kieronperä ja Kuhminen ovat olleet alkujaan samaa kylää. Arpalahdesta on löytynyt laaja rautakautinen kalmisto, jonka yhteyteen on rakennettu kirkko perimätiedon mukaan jo 1200-luvulla. Nykyinen 1750-luvulta peräisin oleva Yliskylän kirkko sijaitsee samalla paikalla mäen päällä Perniönjoen itärannalla. Viereisellä mäellä idempänä sijaitsee Arpalahden kantatila, joka on sijainnut paikalla ainakin keskiajalta lähtien.
Arpalahdessa on kantatilan lisäksi kymmenkunta muuta tilaa, joista osaa ei enää asuteta ympärivuotisesti. Kyläalueen eteläosa on viljelysmaata, pohjoisosaa hallitsee kallioinen metsäalue, jonka laaksoihin on muodostunut kosteikkoja.
Lushnja
Lushnja eli Lushnjë on kaupunki Albaniassa. Se on Lushnjën alueen keskus Fierin maakunnassa, ja siellä on 54 813 asukasta. Sen perusti keskiajan lopulla Salushe-niminen leski. Hän rakensi Hani i Salushes -nimisen levähdyspaikan tielle, joka on Durrësin, Beratin ja Fierin välillä. Ainakin vielä vuonna 2000 vanhat miehet kutsuivat sitä Salusheksi. Lushjnë on Albanian ainoa naisen perustama kaupunki.
Tammikuussa 1920 Lushnjë oli Albanian väliaikainen pääkaupunki ja Lushnjën kongressin sijaintikaupunki.
Yashicaflex
pienoiskuva|Yashicaflex C Yashicaflex oli japanilaisen kameravalmistajan, Yashican, ensimmäisiä kameramalleja. Yashicaflexeistä julkaistiin muun muassa sarjat B (vanha), S, A-I, A-II, AS-I, AS-II, B (uusi) ja Rookie vuosina 1953-1957. Yashicaflexiä edelsi Yashimaflex ja vuoden 1957 jälkeen Yashimaflex/Yashicaflex.
John Gayle
thumb|John Gayle. John Gayle (11. syyskuuta 1792 – 21. heinäkuuta 1859) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Alabaman seitsemäntenä kuvernöörinä 1831–1835.
Gayle syntyi Etelä-Carolinassa ja kuului Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen 1847–1849. Hänen edeltäjänsä Alabaman kuvernöörinä oli Samuel B. Moore ja seuraaja Clement Comer Clay. Gayle valittiin kuvernööriksi demokraattina, mutta hän siirtyi myöhemmin 1830-luvulla Whig-puolueeseen. Hän oli koulutukseltaan juristi ja toimi ennen kuvernööriksi valintaansa muun muassa Alabaman korkeimman oikeuden tuomarina. Vuodesta 1849 Gayle toimi Alabamassa liittovaltion tuomarina.
John Gayle kuoli Mobilessa Alabamassa 66-vuotiaana.
Lawsoninsypressi
Lawsoninsypressi (Chamaecyparis lawsoniana) on valesypressien sukuun kuuluva alkuperältään pohjoisamerikkalainen havupuu. Nykyisin se on hyvin yleinen koristekasvi Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko
Lawsoninsypressi kasvaa yleensä kymmenestä jopa viiteenkymmeneen metriä korkeaksi puuksi, jonka latvus on kartiomainen. Suurimmaksi se tulee alkuperäisellä elinalueellaan, ja suurin tunnettu puu Oregonin Siskiyoun kansallismetsässä on 69,8 metriä korkea sekä yli 3,6 metriä rungon halkaisijaltaan.
Puun oksat ovat litteitä. Suomumaiset lehdet kasvavat tiheästi versojen myötäisenä. Lehdet kasvavat vastakkaisesti pareissa, ja ovat 2–3 millimetriä pitkiä. Ne ovat versojen päältä tumman sinivihreitä ja alta kalpeita, valkojuovaisia. Murskattuna lehdet tuoksuvat pihkalta ja persiljalta. Laji on yksikotinen, ja hede- ja emikävyt kasvavat vierekkäin samoilla oksilla. Lawsoninsypressin siemenkävyt ovat pallomaisia, 6–10 millimetriä pitkiä ja koostuvat 4–5 parista puutuneita käpysuomuja. Jokaisessa käpysuomussa on 2–4 siivekästä siementä.
Levinneisyys
Lawsoninsypressiä tavataan luontaisena suppeilla alueilla Länsi-Yhdysvalloissa Luoteis-Kaliforniassa ja Lounais-Oregonissa. Sen levinneisyysalue on keskittynyt rannikolle, ja sitä esiintyy aivan merenpinnantasosta 1 700 metrin korkeuteen.
Elinympäristö
Lawsoninsypressi on mereisen ilmaston puu, ja sen luontaiselle esiintymisalueelle ovat tyypillisiä viileät, sateiset kesät ja leudot talvet. Laji menestyy parhaiten savisissa hieta- ja hiesumaaperissä ja kalliosilla harjanteilla, mutta sitä esiintyy myös soisilla alueilla. Lawsoninsypressi muodostaa harvoin puhtaan yksilajisia metsiä ja kasvaa yleensä samoissa metsissä sitkankuusen, lännenhemlokin ja harmaapihdan kanssa.
Lawsoninsypressi on IUCN:n luokituksen mukaan silmälläpidettävä. Aiemmin uhanalaisena pidetyn lajin levinneisyysalue on ollut kasvussa 2000-luvulla, vaikka aiemmin kansainvälinen kauppa aiheutti painetta lajin olemassaololle. Lisäksi Phytophthora lateralis -sienen leviämisen takia joillain paikoin lawsoninsypressin uusiutuminen on hidasta.
Käyttö
pienoiskuva|Pystyoksainen koristekäyttöön valikoitu muoto.
Lajia on varsinkin 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella käytetty puutavaran lähteenä, mutta nykyään suurin osa aarniometsien vanhoista arvokkaista puista on jo kaadettu, ja käyttö on vähentynyt.
Lawsoninsypressiä käytetään myös koristekasvina. Laji on tuotu Eurooppaan 1850-luvulla ja on nykyisin Euroopan yleisimpiä koristepuulajeja. Lawsoninsypressistä on jalostettu jopa yli 500 erilaista viljelylajiketta. Suomessa se on menestynyt huonosti viljeltynä aivan etelässä.
Lawsoninsypressin kääpiömuotoinen lajike ’Ellwoodii’ eli joulusypressi (vanhalta nimeltään joulukataja) löydettiin 1920-luvulla Bishop’s Walthamin kylästä Isossa-Britanniassa. Siitä on tullut suosittu koristekasvi, joka tunnetaan Suomessa varsinkin joulukukkana.
Nupedia
thumb|200px Nupedia oli web-pohjainen englanninkielinen tietosanakirja, jonka artikkelit olivat asiantuntijoiden kirjoittamia. Nupedian sisältö oli saatavissa vapaalla lisenssillä. Nupedian perusti maaliskuussa 2000 Jimmy Wales Bomis-yhtiöineen. Sen päätoimittajaksi palkattiin Larry Sanger. Nupedia tunnetaan nykyisin Wikipedian edeltäjänä. Se lopetti toimintansa 26. syyskuuta 2003. Nupediassa oli käytössä tieteellinen vertaisarviointijärjestelmä, jonka tarkoituksena oli varmistaa, että artikkelien laatu oli erinomainen.
Hanna Riihimäki
Hanna Riihimäki (s. 24. syyskuuta 1987) on porvoolainen salibandyn pelaaja. Riihimäki edusti GamTea sekä Porvoon Salibandyseuraa, jonka riveissä hän voitti naisten SM-pronssia vuonna 2007. Hän lopetti pelaajauransa samana vuonna kahden naisten Salibandyliigassa pelatun kauden (kaudet 2005–2006 ja 2006–2007) jälkeen.
Helsingissä asuva Riihimäki on koulutukseltaan tradenomi HSO. Hän on ollut töissä viestintäassistenttina Kiinteistöliitossa vuodesta 2009 lähtien. Hän toimii helsinkiläisen kamarikuoro Grex Musicuksen puheenjohtana.
Majuro
Majuro (marshalliksi Mājro, [mʲæzʲ(ɛ͡ʌ)rˠɤ͡oo̯]) on Marshallinsaarten atolli, jota usein kutsutaan maan pääkaupungiksi. Sen asukasluku oli 27 797 vuonna 2011. Majuron atolli on kooltaan 9,71 km², ja se muodostuu 64 saaresta. Atolleilla sijaitsevat kolme aluetta Dalap-Uliga-Darrit (lyhennettynä D-U-D) muodostavat varsinaisen pääkaupungin.
Nupedia
Historia
thumb|Nupedian etusivu Aluksi Nupedia käytti itse kehittämäänsä Nupedia Open Content Licensea, mutta siirtyi tammikuussa 2001 GNU Free Documentation Licenseen Richard Stallmanin ja Free Software Foundationin pyynnöistä. Stallman aloitti samaan aikaan GNUPedia-projektin, sillä hänen mielestään Nupedian vertaisarviointijärjestelmä oli liian jäykkä eikä sopinut vapaiden ohjelmistojen henkeen tai filosofiaan.
Helmikuussa 2002 Bomis lopetti Larry Sangerin palkanmaksun. Sanger lähti hankkeesta pikaisesti sen jälkeen. Tämä aiheutti Nupedia-projektin kuoleman. Ainoastaan kaksi artikkelia valmistui vuoden 2001 jälkeen. Yhteensä projekti tuotti 25 vertaisarvioinnin läpikäynyttä artikkelia, jotka liitettiin Wikipediaan ennen Nupedian sulkeutumista. Sen lisäksi kehitteillä oli vielä 74 muuta artikkelia.
Ivan Ivanov
Ivan Ivanov Ivanov (, s. 27. elokuuta 1971 Šumen, Bulgaria) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Wikiopisto
right|200px
Wikiopisto on Wikimedia Foundationin hallinnoima hanke, joka sai alkunsa Wikikirjastossa ja on laajentunut omaksi hankkeekseen.
Enersense
Enersense International Oyj on vuonna 2005 perustettu päästöttömiä energiaratkaisuja toteuttava suomalainen yritys, jonka toimialoja ovat teollisuus, rakentaminen, energia ja tietoliikenne. Enersense-konsernin liikevaihto oli vuonna 2022 noin 268 miljoonaa euroa ja liikevoitto 3,5 miljoonaa euroa.
Enersense työllistää yhteensä noin 2 000 henkilöä, ja sen toiminnot keskittyvät pääasiassa Suomeen, Baltian maihin, Saksaan, Ranskaan ja Isoon-Britanniaan. Yhtiön kotipaikka on Porissa.
Enersensen osake noteerataan Helsingin pörssissä (ESENSE). Vuoden 2022 lopussa yhtiön suurin yksittäinen omistaja oli Nidoco Ab, joka omisti 26,29 prosenttia yrityksen osakekannasta.
Wilmar International
Johtajat
Yritystä johtaa Kuok Khoon Hong, joka oli Forbesin mukaan Singaporen 3:nneksi rikkain henkilö vuonna 2009. Yritysjohtajista Martua Sitorus on Forbesin mukaan Indonesian toiseksi rikkain henkilö.
Asiakkaat
Unilever on merkittävimpiä Wilmarin ostajia. Unileverin mukaan heidän palmuöljynsä oli vuonna 2007 peräisin Sumatralta, mutta yritys ei ollut asiasta 100 % varma. Unilever ja Wilmar ovat Roundtable on Sustainable Palm Oilin (RSPO) jäseniä tehden yhteistyötä mm. WWF:n kanssa, siten että WWF saa palkkion sertifikaatin käytöstä.
SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitler
thumb|250px|Sotilasyksikön [[standaari.]] Leibstandarte Adolf Hitler (LAH, LSSAH tai Leibstandarte) oli 1. SS-panssaridivisioona (1. SS-Panzer-Division Leibstandarte SS Adolf Hitler). Leibstandarten tarina alkoi kansallissosialistisen puolueen varhaisvuosina Adolf Hitlerin henkilökohtaisena eliittiturvamiesjoukkona.
Toisessa maailmansodassa joukko kasvoi kokonaiseksi divisioonaksi, joka kantoi Adolf Hitlerin nimeä käsivarsinauhoissaan. Leibstandarte oli Kolmannen valtakunnan kuuluisimpia divisioonia. Leibstandarte Adolf Hitler oli merkittävin saksalainen osapuoli Prohorovkassa Kurskin taistelussa.
Yksikön tunnuksena ollut avain tulee sen ensimmäisen komentajan Joseph Dietrichin sukunimestä, joka tarkoittaa tiirikkaa.
Henkilöitä
thumb|250px|I SS-panssariarmeijakunta Leibstandarte SS Adolf Hitlerin Tiger-panssarivaunuja Ranskassa keväällä 1944.
Sotarikokset
Leibstandarten osastoja syyllistyi useisiin sotarikoksiin siviiliväestöä ja sotavankeja kohtaan.
STL
STL tai Stl voi tarkoittaa:
Hypertensiivinen enkefalopatia
Hypertensiivinen enkefalopatia on aivojen sairaus, joka johtuu erittäin korkeasta verenpaineesta. Alapaine eli diastolinen paine on tällöin yleensä yli 140. Oireena on voimakas päänsärky, oksentelu, sekavuus ja jopa kouristelu. Hoitona on verenpaineen nopea alentaminen esimerkiksi nitroprussidilla. Jos hoito aloitetaan nopeasti, sairaudesta toipuu yleensä täysin.
Espoon vaakuna
thumb|150px|Espoon vaakuna Espoon vaakuna on Espoon kaupungin tunnus. Vaakunan hevosenkenkäaihe viittaa pitäjän alueella asuneille kruunun- ja perintö­talon­pojille määrättyyn kyyditys­velvollisuuteen, joka velvoitti järjestämään kyydityksen alueella kulkeneille kruunun virkamiehille ja sotaväelle. Kruunu symboloi Espoon vanhaa kuninkaankartanoa.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hevosenkenkä, sen yläpuolella kruunu, kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja Espoon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 19. heinäkuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. marraskuuta samana vuonna.
Talo Dublinissa
Talo Dublinissa on Maeve Binchyn kirjoittama romaani. Englanninkielinen alkuteos Tara Road julkaistiin vuonna 1998. Suomeksi teos julkaistiin 1999 Kaisa Luntisen suomentamana. 485-sivuisen kirjan kustansi WSOY. Romaanissa käsitellään rakkautta, petosta, ystävyyttä ja rohkeutta. Sen pohjalta on tehty myös samanniminen elokuva.
Juoni
Kirja kertoo tarinan kahdesta naisesta, joista toinen on Irlannista ja toinen Yhdysvalloista. Naiset vaihtavat koteja vaikka eivät ole koskaan tavanneet. He molemmat yrittävät paeta ongelmiaan, mutta oppivat paetessaan paljon itsestään.
Kirja keskittyy pääasiassa Ria Lynchin elämään. Lynch on irlantilainen nainen, joka on tavannut tulevan aviomiehensä Danny Lynchin. He päätyvät naimisiin ja perustavat perheen kun Dannyn ura lähtee nousuun. Monen aviovuoden jälkeen Danny alkaa viettää vähemmän ja vähemmän aikaa kotonaan vaimonsa ja lapsiensa kanssa. Ria uskoo uuden lapsen olevan ratkaisu, ja tyrmistyy huomatessaan että hänen miehensä tulee tosiaan olemaan isä – mutta lapsi on hänen suhteestaan. Miehen uskottomuus on syy siihen, että Ria päättää vaihtaa koteja amerikkalaisen naisen kanssa.
Elokuva
Romaanista tehtiin Andie MacDowellin ja Olivia Williamsin tähdittämä elokuva vuonna 2005. Elokuvan käsikirjoittivat Cynthia Cidre ja Shange Connaughton, ja sen ohjasi Gillies MacKinnon.
Hugh McVay
thumb|Hugh McVay Hugh McVay (1. tammikuuta 1766 Etelä-Carolina – 9. toukokuuta 1851) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman yhdeksäntenä kuvernöörinä heinäkuusta marraskuuhun 1837. Lisäksi hän työskenteli pitkään Alabaman osavaltionkongressissa ja toimi myös jonkin aikaa Alabaman senaatin puheenjohtajana.
Ekofasismi
Ekofasismi (myös ympäristöfasismi) on radikaali luonnonsuojeluaate, jonka mukaan elämää tulisi suojella totalitaristisen hallinnon keinoin, joilla kansalaisia kontrolloidaan erittäin tiukasti. Aatteen nimitys viittaa fasismiin, ja jotkin ryhmät ovat avoimesti käyttäneet sitä itsestään.
Ekofasismi voidaan lukea yhdeksi ympäristöfilosofian syväekologiseksi suuntaukseksi. Sen lähtökohtana on luonnon suojeleminen luonnon itsensä vuoksi eikä ihmisen oman edun ajamiseksi. Ihmisen vaikutus luontoon on pyrittävä supistamaan minimiin, minkä katsotaan edellyttävän erityisesti jyrkkää ihmisväestön vähentämistä.
Ekofasistit sanovat olevansa huolestuneita väestönkasvun vaikutuksesta maapalloon, ja monet heistä ovat eugeniikan kannattajia, jotka uskovat maapallon väestön vähentämiseen valikoivasti. Ekofasistiksi toisinaan määritelty Pentti Linkola pitää liikakansoitusta ympäristön tuhoutumisen syynä ja suhtautuu myös demokratiaan epäilevästi. Enimmät ekofasistit vastustavat maahanmuuttoa ja katsovat, että se pahentaa ylikansoitusta kohdemaissa ja sitä kautta tuhoaa luontoa. Ekofasistit eivät myöskään katso maahanmuuttajien kunnioittavan uuden maansa luontoa samalla tavalla kuin alkuperäisväestö. Samanaikaisesti ekofasisteja eivät kuitenkaan aiheesta kirjoittaneen journalistin mukaan näytä huolestuttavan yhtä paljon esimerkiksi heidän omien kotimaidensa alkuperäiskansojen kohtalo tai tehomaatalous.
Suomalaisessa keskustelussa ekofasistiksi on joskus leimattu kalastaja Pentti Linkola. Muualla henkilöitä, joista nimitystä on käytetty, ovat Savitri Devi, Julius Evola ja Herbert Gruhl.
Jotkut joukkomurhaajat ovat kutsuneet itseään ekofasisteiksi tai julkaisseet ekofasistisia kannanottoja ennen surmatekoaan. Tällaisia ovat Uuden-Seelannin moskeijaiskujen pääepäilty ja 20 ihmisen joukkomurhasta El Pasossa elokuussa 2019 epäilty. Vahvistamattomien tietojen mukaan jälkimmäinen siteerasi edellisen manifestia ja kertoi pyrkivänsä vähentämään ihmisten määrää ympäristön pelastamiseksi.
Aavikkojuoksija
Koko ja ulkonäkö
Aavikkojuoksijan pituus on 21–24 cm ja siipiväli on 51-57 cm. Paino on 93–156 g. Aavikkojuoksija on väriltään vaaleanruskea, silmän yläpuolella menee musta ja valkea raita ja siivissä on mustat reunat. Siiven alapinta on kokonaan musta. Muodoltaan kurmitsamainen, mutta nokka on pitkä ja kaareva. Jalat pitkät, liikkuu juosten. 5 alalajia tunnetaan.
Levinneisyys
Aavikkojuoksijat pesivät Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä Pohjois-Intiaan saakka. Maailman populaation koko on 56 000–210 000 yksilöä. Ne ovat muuttolintuja ja eksyvät joskus muuttomatkoillaan Eurooppaan. Talvehtimisalueet ovat Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Saudi-Arabiassa.
Elinympäristö
Aavikkojuoksija poikkeaa sukulaisistaan siinä, että se viihtyy aroilla ja aavikoilla.
Lisääntyminen
Aavikkojuoksija munii kaksi munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä 19 päivää. Sukukypsä 1-vuotiaana.
Albion-luokka (linjalaiva, 1763)
Albion-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston viiden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaiva muodostama alusluokka, jonka alukset suunnitteli Sir Thomas Slade.
Alukset
Thomas Sladen 24. huhtikuuta 1760 hyväksytty suunnitelma pohjautui 90-tykkisen toisen luokan linjalaivan HMS Neptunen suunnitelmiin. Alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan ja ylemmällä tykkikannella saman verran 18 naulan tykkejä. Puolikannella oli lisäksi neljätoista ja keulakannella neljä yhdeksän naulan tykkiä.
Joey Maxim
Joey Maxim (28. maaliskuuta 1922 – 2. kesäkuuta 2001), oikealta nimeltään Giuseppe Antonio Berardinelli, oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja alemman raskaansarjan maailmanmestari. Hänen taiteilijanimensä tulee Maxim-konekivääristä, jota pidetään ensimmäisenä nykyaikaisena konekiväärimallina. Maxim ei ollut aikansa kovaiskuisimpia nyrkkeilijöitä ja saavutti vain 21 tyrmäysvoittoa 115 ottelussa, mutta korvasi puutteensa muutoin viisaalla ottelemisella ja kykeni voittamaan monia aikakautensa parhaista nyrkkeilijöistä.
Ura
Maxim ryhtyi ammattilaiseksi 18-vuotiaana vuonna 1941. Ensimmäisissä 11 ottelussaan hän voitti pisteillä muun muassa Nate Boldenin ja Red Burmanin. Seuraavana vuonna hän kärsi tappion Jimmy Bivinsille ja kahdesti Ezzard Charlesille. Tappioista huolimatta hän jatkoi kulkuaan kohti painoluokkansa maailman huippua ja otteli myös raskaassa sarjassa, jossa hän voitti vuonna 1946 Jersey Joe Walcottin – häviten tosin seuraavana vuonna tälle kahdesti. Vuonna 1948 Maxim hyvitti aikaisemman tappionsa raskassarjalaiseksi siirtyneelle Bivinsille voitettuaan jo aikaisemmin syksyllä luoteisen Tyynenmeren raskaan sarjan mestaruuden Bill Peterseniltä. Vuonna 1949 hän kärsi jälleen tappion Ezzard Charlesille, mutta seuraavassa ottelussaan hän voitti nimiinsä Amerikan alemman raskassarjan mestaruuden 15 erää kestäneessä ottelussa Gus Lesnevichiä vastaan.
24. tammikuuta 1950 Maxim pääsi ottelemaan Freddie Millsiä vastaan alemman raskaansarjan maailmanmestaruudesta Lontooseen. Altavastaajana otteluun lähtenyt Maxim yllätti kaikki tyrmäämällä vastustajansa kymmenennessä erässä. 30. tammikuuta 1951 Maxim kohtasi jälleen Charlesin. Chicagossa käydyssä ottelussa oli panoksena Charlesin hallussa ollut raskaan sarjan maailmanmestaruus, mutta myös tällä kertaa voitto meni Charlesille tuomaripisteillä.
Saman vuoden kesällä Maxim palasi takaisin alempaan raskassarjaan ja puolusti mestaruuttaan Bob Murphyä vastaan. Joulukuussa hän kohtasi jälleen Charlesin, ja taaskin voitto meni Charlesille kaikin tuomariäänin. Kesäkuussa 1952 Maxim puolusti mestaruuttaan Sugar Ray Robinsonia vastaan New Yorkin Yankee Stadiumilla 48 000 katsojan edessä. Robinson, joka oli vienyt mestaruuden kahdessa alemmassa painoluokassa, lähti otteluun ennakkosuosikkina ja hallitsikin kamppailua vakuuttavasti, mutta lopulta helle ja nestehukka koituivat hänen kohtalokseen ja ottelu tuomittiin Maximin voittoon 14. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Paahtavassa kuumuudessa jopa kehätuomari Ruby Goldstein pyörtyi kymmenennessä erässä, ja hänen tilalleen tuli Ray Miller. Maxim menetti mestaruutensa seuraavassa ottelussaan joulukuussa Archie Moorelle. Seuraavan kahden vuoden aikana hän oli Mooren haastajana vielä kahdesti mestaruusottelussa, mutta hävisi molemmilla kerroilla.
Vielä kesäkuussa 1954 Maxim voitti tittelittömässä ottelussa Floyd Pattersonin kaikin tuomariäänin, vaikkakin kaikki 11 paikalla ollutta toimittajaa olivat eri mieltä voittajasta. Pian tämän jälkeen Maxim ajautui Carl "Bobo" Olsonin kohtaamisesta alkaneeseen tappiokierteeseen ja lopetti uransa vuonna 1958 hävittyään kahdeksan uransa yhdeksästä viimeisestä ottelusta.
Sm4
Sm4 on VR-Yhtymän käyttämä sähkökäyttöinen lähijuna. Sm4-junasarjan lempinimi on Pupu.
Junia tilattiin ensin 10 kappaletta. Ne valmisti espanjalainen Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles (CAF) ja ensimmäiset yksiköt otettiin käyttöön vuonna 1999. Kesäkuussa 2002 VR tilasi junia 20 yksikköä lisää ja ne toimitettiin vuosina 2004 ja 2005. Nämä yksiköt valmisti ranskalainen Alstom. Sähköjärjestelmät kaikkiin yksiköihin on valmistanut italialainen Ferroviaria Elettromeccanica Parizzi, joka oli aluksi Fiatin ja sittemmin vuodesta 2000 Alstomin omistuksessa.
pienoiskuva|vasen|Sm4 punaisessa värityksessä vuonna 2011. Junat hankittiin korvaamaan Sm1- ja Sm2-yksiköt pääkaupunkiseudun pitkillä linjoilla Riihimäelle ja Lahteen. Niitä käytettiin alussa rinnakkain vanhojen Sm1- ja Sm2-yksiköiden kanssa, mutta nykyään kaikki R- ja Z-junat ajetaan lähes poikkeuksetta Sm4-yksiköillä. Kuitenkin Helsingin ja Kouvolan välisiä Z-junia ajetaan myös Sm2-yksiköillä. Sm4-junat on teknisesti ja sisätilaratkaisuiltaan tarkoitettu pitkille reiteille, mutta niitä käytettiin pitkään myös lyhyillä linjoilla, koska saatavilla ei ollut muuta matalalattiakalustoa. Uudet Stadler Railin valmistamat matalalattiaiset Sm5-junat ovat vapauttaneet Sm4-junat lyhyiltä kaupunkireiteiltä kokonaan. Sm4-yksiköitä käytetään lisäksi Riihimäen ja Tampereen välisessä VR-lähiliikenteessä.
Junayksiköiden huippunopeus on 160 km/h ja yksiköitä voidaan linjaliikenteessä kytkeä viisi peräkkäin. Junat ovat aikaisempaa ympäristöystävällisempiä, sillä osa jarrutusenergiasta syötetään takaisin sähköverkkoon. Junayksiköiden sisälle on asennettu valvontakamerat sekä näyttöruudut, joilla matkustajille voidaan tiedottaa esimerkiksi seuraavista pysähdyksistä. Yksiköt ovat myös osittain matalalattiaisia ja niissä on inva-WC:t.
Sm4-junayksiköt maalattiin alun perin punavalkoisiksi. Junat maalattiin vihreävalkoiseen väritykseen vuosina 2010–2014. Kaikkiin juniin suoritettiin lisäksi peruskorjaus Hyvinkään konepajalla vuosina 2013–2016. Tämä niin sanottu RG-huolto suoritettiin yksikkö kerrallaan, kun junalla oli ajettu 2,4 miljoonaa kilometriä. Huollossa saneerattiin tekniikkaa tarvittaessa sekä peruskorjattiin kaikki isot mekaaniset osat kuten telit ja jarrut. Sisustusta siistittiin ja penkkien verhoilu sekä lattiamatot uusittiin. Lisäksi ikkunalasit tummennettiin ja niistä poistettiin verhot.
Timo Kyntölä
Timo Kyntölä (s. 27. lokakuuta 1946 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän edusti koko SM-sarjauransa ajan, vuosina 1969–1975, kotikaupunkinsa seuraa Jokereita. Kyntölä muodosti yhdessä Timo Turusen ja Pentti Hiiroksen kanssa yhden Jokereiden historian kovimmista hyökkäysketjuista, "nallipyssyketjun". Kyntölä on ollut voittamassa Jokereiden ensimmäisiä mitaleita, vuonna 1971 hopeaa ja vuonna 1973 seuran ensimmäistä mestaruutta.
S/S Viking
S/S Viking, alkuperäinen nimi S/S Dinard oli ensimmäinen eteläisen Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä liikennöinyt autolautta. Aluksen omisti Rederi AB Vikinglinjen, joka aloitti sillä liikenteen Korppoosta Galtby–Maarianhamina–Gräddö-reitillä 1. kesäkuuta 1959. Ensimmäinen autolauttayhteys Suomen ja Ruotsin välillä oli reitti Vaasa–Uumaja, jolla Rederi Ab Vasa-Umeå aloitti liikennöinnin Korsholm III -nimisellä aluksella 15. joulukuuta 1958. S/S Viking oli kuitenkin ensimmäinen peräporttilastausta käyttänyt kansainvälisen liikenteen autolautta Suomessa.
Lautassa ei ollut keulaporttia, vaan autokannen etuosassa oli henkilöauton mentävä kääntöpöytä. Sisään ajettiin tyyrpuurin puolelta ja ulos paapuurin puolelta. Kääntöpöytää isommat autot kuljetettiin avokannella ja vedettiin lavetilla ja vinssillä paikoilleen. Viking Linen nykyisestä punaisesta värityksestä poiketen alus liikennöi ensimmäiset vuotensa Suomen ja Ruotsin välillä sinivalkoiseksi maalattuna. Punainen tuli yhtiön tunnusväriksi vasta vuonna 1964. Väri keksittiin varustamon toimitusjohtajan sisaren käyttämästä huulipunasta. Sävyn nimi oli Mexican Fire, ja se on yhä yhtiön tunnusväri. Myös S/S Vikingin kyljet maalattiin silloin punaisiksi.
’Round About Midnight
Albumi on saanut nimensä Thelonious Monkin sävellyksestä "’Round Midnight". Se oli Miles Davisin mieliballadi ja hän on levyttänyt sen useaan otteeseen.
Levyn kansitekstin on tehnyt George Avakian. Hän on myös tuottanut levyn.
Sony BMG Music Entertainment on julkaissut albumin uudelleen vuonna 2007 sarjassa Original Album Classics 5xCD (Columbia 88697160382 CD1).
Frank Amankwah
Frank Amankwah (s. 29. joulukuuta 1971 Obuasi, Ashanti) on ghanalainen entinen jalkapalloilija. Hän kuului joukkueeseen, joka sai pronssimitalin vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Amankwah pelasi puolustajana. Hänen seuranaan oli muun muassa Asante Kotoko FC. Hän pelasi myös Saksassa, Alankomaissa ja Kreikassa.
Kanavanippu C
Kanavanippu C on varattu B:n ja E:n ohella toimiluvanvaraiseen käyttöön. Siihen kuuluu kahdeksan maksutonta televisiokanavaa. Kanavanippu C:n kanavatarjonta vaihtelee alueittain. Kanavanipun välittää Digita, käyttäen DVB-T teknologiaa UHF-taajuuksilla.
Qəbələn piirikunta
thumb|250px|Qəbələn piiri Azerbaidžanin kartalla. thumb|175px|Vesiputous Qəbələn piirissä. Qəbələn piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Piirin pinta-ala on 1548,5 neliökilometriä. Asukkaita on 94 900 henkeä (vuonna 2010).
Kanavanippu C
Kanavanippu C:n väestöpeitto on 78–90,4 %.
Qəbələn piirikunta
Qəbələn piiri sijaitsee Azerbaidžanin pohjoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Venäjään kuuluvaan Dagestaniin ja Qusarin piiriin, idässä Quban ja İsmayıllın piireihin, etelässä Göyçayn ja Ağdaşin piireihin sekä lännessä Şəkin ja Oğuzin piireihin.
Kanavanippu C
Kanavanipun kanavat
Televisiokanavat
Qəbələn piirikunta
Piiri on perustettu vuonna 1930. Vuoteen 1991 saakka sen nimenä oli Qutqaşınin piiri. Vuosina 1963–1964 sen alue oli liitettynä Ağdaşin piiriin.
Hallinnollinen keskus on Qəbələn kaupunki (vuoteen 1991 saakka Qutqaşen), josta on 225 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Taajamia ovat Vəndam, Bum ja Nic. Kuntia on yhteensä 55 ja kyliä 60.
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asukkaista 78,7 % on azereja, 17,1 % lezgejä ja 3,9 % udeja. Kaupunkiväestön osuus on 34,6 % (vuonna 2010).
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, tupakan, vihannesten ja hedelmien viljelyyn sekä karjanhoitoon. Piirin kautta kulkee Qaramaryəmin, İsmayıllın ja Şəkin välinen maantie, johon Zarağanissa yhtyy Ağdaşista tuleva maantie.
Nähtävyyksistä huomattavin on nykyisestä piirikeskuksesta 20 kilometriä lounaaseen sijaitseva Kaukasian Albanian muinainen pääkaupunki.
Paikallislehtenä ilmestyy Qəbələ.
Argentiinan vaakuna
thumb|250px|Argentiinan vaakuna
Argentiinan vaakuna on Argentiinan kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 12. maaliskuuta 1813 ja nykyinen versio vuonna 1944.
Vaakunan soikion muotoinen kilpi on jaettu kahteen yhtä suureen vaakaraitaan, joissa on Argentiinan lipun värit taivaansininen (ylempi raita) ja valkoinen (alempi raita). Vaakunaan on kuvattu yhteenpuristetut kädet (symboloi Argentiinan provinssien yhtenäisyyttä) ja keppi, jonka päällä on fryygialaismyssy. Keppi symboloi voimaa ja halua puolustaa Argentiinaa ja fryygialaismyssy vapautta. Vaakunan yläpuolella on Argentiinan lipussakin esiintyvä symboli Toukokuun aurinko (Sol de Mayo). Vaakunaa ympäröi voiton ja kunnian symboli laakeriseppele.
1,2-dikloori-4-nitrobentseeni
1,2-dikloori-4-nitrobentseeni eli 3,4-dikloorinitrobentseeni (C6H3Cl2NO2) on bentseenin kloorattu ja nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään valmistettaessa väriaineita ja maatalouskemikaaleja.
Ominaisuudet
1,2-dikloori-4-nitrobentseenillä on kaksi muotoa. Näistä huoneenlämpötilassa stabiili muoto on α-muoto, joka on keltaisia kiteitä. Epästabiilimpi β-muoto on olomuodoltaan neste ja muuttuu α-muodoksi 15 °C:n lämpötilassa. 1,2-dikloori-4-nitrobentseeni on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematon yhdiste, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin.
Valmistus ja käyttö
1,2-dikloori-4-nitrobentseenin valmistukseen käytetään pääasiassa kahta menetelmää. o-Diklooribentseenin nitraus tuottaa seoksen, jossa on 90 % 1,2-dikloori-4-nitrobentseeniä ja 10 % 1,2-dikloori-3-nitrobentseeniä. Isomeerit voidaan erottaa toisistaan kiteyttämällä. Toinen tapa yhdisteen synteesiin on p-kloorinitrobentseenin klooraus. Tämä prosessi on hieman kalliimpi, mutta tuottaa vain 1,2-dikloori-4-nitrobentseeniä.
1,2-dikloori-4-nitrobentseenin reaktiot ja käyttökohteet ovat tyypillisiä aromaattisille klooratuille ja nitratuille yhdisteille. Yhdistettä käytetään herbisidien valmistuksessa käytettävien yhdisteiden valmistukseen. Esimerkiksi pelkistys raudan avulla johtaa 3,4-dikloorianiliiniin ja reaktio kaliumfluoridin kanssa johtaa 3-kloori-4-fluorinitrobentseeniin. 1,2-dikloori-4-nitrobentseeni reagoi myös ammoniakin kanssa, jolloin muodostuu atsovärien valmistukseen käytettävää 2-kloori-4-nitroaniliinia.
Petr Čermák
Petr Čermák (s. 24. joulukuuta 1942 Praha) on Tšekkoslovakiaa edustanut soutaja. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja sai miesten kahdeksikossa pronssia. Hän osallistui myös vuoden 1968 kesäolympialaisiin Méxicossa ja sijoittui kahdeksikossa viidenneksi.
Sveitsin liberaalipuolue
Sveitsin liberaalipuolue on sveitsiläinen liberaalikonservatiivinen puolue. Puolueen nimen FDP/PLR/PLD viittaa nykyisen puolueen edeltäjään Sveitsin vapaaseen demokraattiseen puolueeseen.
Fagottikonsertto (Mozart)
Wolfgang Amadeus Mozart sai fagottikonserttonsa B-duurissa (KV 191) valmiiksi Salzburgissa kesäkuussa 1774. Ei ole tiedossa, kenelle Mozart teoksensa sävelsi. Kyseessä on ainoa Mozartilta säilynyt teos, jossa soolosoittimena käytetään fagottia. Hänen on kuitenkin sanottu säveltäneen myös kolme muuta fagottikonserttoa ja fagottisonaatin.
Sveitsin liberaalipuolue
Puolue on ALDE:n ja Liberal Internationalin jäsen.
Näkemyksiä
Sveitsin liberaalipuolue vastustaa Sveitsin EU-jäsenyyttä, mutta kannattaa bilateraalisia suhteita unionin kanssa torjuen kuitenkin isolationismin. Puolueen mukaan Sveitsin ulkopolitiikan pitää pyrkiä säilyttämään maan puolueettomuus, jolla mahdollistetaan rooli toimia kansainvälisenä sovittelijana. .
Fagottikonsertto (Mozart)
Osat
Konsertto koostuu kolmesta osasta:
Sveitsin liberaalipuolue
Näkemyksiä
Työvoimapoliittisissa kysymyksissä puolue nojaa vapaisiin markkinoihin ja joustaviin työmarkkinoihin.
Fagottikonsertto (Mozart)
Osat
Hitaan osan teema muistuttaa läheisesti "Porgi, amor" -aariaa Figaron häistä.
Dunedin Thunder
Dunedin Thunder on uusiseelantilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Dunedinista. Seura pelaa Uuden-Seelannin pääsarjaa NZIHL:ää. Kaudella 2011–2012 joukkueessa pelasi useita suomalaisia pelaajia.
Keisariturako
Keisariturako, aikaisemmalta nimeltään jättiläisturako (Corythaeola cristata) on turakolintujen lahkoon kuuluva lintulaji. Se on sukunsa ja alaheimonsa ainoa laji.
Attribuutti (taidehistoria)
thumb|upright|Ignaz Hillebrandt, Pyhä Andreas 1721. Teoksen leijona on Pyhän Markuksen attribuutti. Attribuutti (, verbistä attribuere ’liittää johonkin, omistaa jollekin’) tai tunnuskuva on esine tai käsite, joka liitetään henkilön tai allegorisen käsitteen yhteyteen tämän tunnistamiseksi. Keskiajan taiteessa attribuutit olivat tärkeitä pyhimysten ja personifioitujen käsitteiden tuntomerkkeinä. Attribuutti eroaa symbolista siten, että sillä ei ole tavallisesti esineellisen merkityksen lisäksi vertauskuvallista merkitystä. Attribuutit ovat tärkeitä myös esimerkiksi muotokuvissa.
Attribuutit ovat yleisiä uskonnollisessa taiteessa. Esimerkiksi Neitsyt Marian attribuutti saattaa olla valkea lilja, tai arkkienkeli Mikaelin haarniska, kuoleman viikate tai tiimalasi. Sama esine voi tilanteesta riippuen liittyä eri henkilöön ja samalla pyhimyksellä voi olla useita erilaisia attribuutteja. Keskiajan lopulla vakiintui tiukka attribuuttijärjestelmä.
Taiteessa olevien attribuuttien, symbolien ja allegorioiden tutkimista kutsutaan ikonografiaksi.
Bill White
William Earl ”Bill” White (26. elokuuta 1939 Toronto – 21. toukokuuta 2017 ) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän oli NHL:n parhaita puolustajia 1970-luvulla.
1897
Vuosi 1897 oli normaalivuosi, joka alkoi perjantaista.
Stig Jägerskiöld
Stig Axel Fridolf Jägerskiöld (20. huhtikuuta 1911 Göteborg – 14. syyskuuta 1997 Danderyd ) oli ruotsalainen oikeustieteen professori ja historioitsija.
Stig Jägerskiöld oli eläintieteilijä Leonard Jägerskiöldin poika. Vuonna 1950 hän meni naimisiin kauppiaan tyttären Marianne Propstin kanssa.
Vuonna 1937 Jägerskiödistä tuli historian dosentti kun hän väitteli tohtoriksi Uppsalan yliopistossa teoksellaan Sverige och Europa 1716-1718: studier i Karl XII:s och Görtz utrikespolitik. Seuraavana vuonna hänestä tehtiin Ruotsin ulkoministeriön attasea. Vuosina 1939–1940 hän oli lehdistöattasea Helsingissä.
Jägerskiöld luki samaan aikaan oikeustiedettä ja aloitti uransa Tukholman yliopistossa 1940-luvulla. Vuonna 1960 hänestä tuli Lundin yliopiston professori. Hän kirjoitti biografian sukulaisestaan Gustaf Mannerheimista.
Odin
thumb|Yksisilmäinen Odin, olkapäillään korpit Hugin ja Munin. thumb|Odin ratsastaa Sleipnirilla. 1700-luvun islantilainen käsikirjoitus. Odin (myös Wotan , Wodan, Woden , Wōđanaz  tai Oden) on muinainen germaaninen jumala, jota palvottiin sekä Manner-Euroopassa, Englannissa että Skandinaviassa. Odin on jumalten kuningas, magian, runouden, sodan, viisauden, runouden, kuoleman  ja ylimystön jumala. Odinissa on myös šamanistisia piirteitä. Myyteissä Odinia kutsutaan usein erilaisilla lisänimillä, jotka tavallisesti viittaavat sotaan tai Odinin ulkomuotoon. Yksi lisänimistä on Allfader, suomeksi 'kaikkien isä'. Muita nimityksiä ovat "tietäjä" ja "toivonantaja".
Odinin kerrottiin keksineen riimukirjaimet. Useissa germaanisissa kielissä keskiviikko on nimetty Odinin mukaan.
Odin-kultin juuret ovat olleet hämärän peitossa, mutta sen uskotaan voimistuneen kansainvaellusajalla. Siihen vaikuttivat roomalaisesta kulttuurista ja uskonnosta omaksutut piirteet kuten keisarikultti, roomalaiset sodanjumalat ja ilmeisesti myös mithralaisuus.