cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jussi Turtola
Usko Johannes "Jussi" Turtola (1. marraskuuta 1897 Lehtimäki – 29. elokuuta 1941 Pinkosalmi) oli suomalainen sotilas ja jatkosodassa Ryhmä J:n komentaja.
Elämäkerta
Turtolan vanhemmat olivat kirkkoherra Kaarle Kustaa Turtola ja Elin Maria (o.s Enqvist). He saivat 14 lasta, joista vain kahdeksan kasvoi aikuiseksi. Jussi Turtola avioitui vuonna 1932 Olga Magdalena (Matleena) Hjeltin kanssa. Pariskunnalle syntyi poika Heikki Juhani vuonna 1932 ja tytär Ritva Lisbet 1934.
Sotilasura
Sisällissodassa Jussi Turtola pyrki liittymään valkoisten puolelle, mutta jäi punaisten vangiksi Tampereen lähellä. Hän kuitenkin vapautui ja astui palvelukseen 2. Jääkärirykmentin VI pataljoonaan. Hän jäi rykmenttiinsä ja osallistui Viipurin upseerikokelaskurssille 1918-1919 ja myöhemmin Kadettikouluun 1921-1922. Vuonna 1919 Turtola oli mukana Vienan retkikunnassa ystävänsä Erkki Yrjänän kanssa. Palveltuaan komppanianpäällikkönä Savon Jääkärirykmentissä ja yleisesikunnassa 1925 hän suoritti Sotakorkeakoulun yleisen osaston 3. kurssin 1926–1928. Tämän jälkeen Turtola toimi yleisesikunnan operatiivisen toimiston päällikkönä 1931-1935. Viipurin rykmentissä hän toimi pataljoonankomentajana 1935–1937. Taistelukoulussa hän oli 1937–1938.
Vuodesta 1938 Turtola sijoitettiin yleisesikunnan huolto- ja kulkulaitostoimiston päälliköksi toimien tehtävässä talvisodan ajan. Talvisodan jälkeen hänet määrättiin päämajaan perustetun evakuoimistoimiston päälliköksi. Tammikuusta 1941 hänestä tuli pääesikunnan huolto-osaston rautatiekuljetustoimiston päällikkö. Jatkosodassa 12.6.1941 Turtola komennettiin Jalkaväkirykmentti 53:n komentajaksi. Rykmentti kuului 3.Divisioonaan, joka taas kuului III armeijakuntaan. Armeijakunnan komentajana toimi kenraali Hjalmar Siilasvuo. Turtolan komentamat joukot hyökkäsivät aluksi kohti Kiestinkiä sivustalta. Koska joukot etenivät parhaiten koko Lapin rintamalla, tehtiin siitä pääsuunta.
Turtola johti myös Ryhmä J:a, mutta erimielisyyksien vuoksi Siilasvuo siirsi hänet takaisin JR 53:n komentajaksi. Hänen rykmenttinsä jäi mottiin Kiestingin itäpuolella elokuussa 1941. Turtolan veljenpojan Martti Turtolan mukaan hänen epäonneksi koitui saksalaisten joukkojen heikkous, toiseksi suomalaisen ylijohdon heikkous ja Siilasvuon kunnianhimo.
Turtola kaatui Pinkosalmella 29. elokuuta klo 16.40 ollessaan pienen tiedusteluryhmän johtajana. Seuraavana päivänä everstiluutnantti Turtola ylennettiin postuumisti everstiksi ja 12. syyskuuta hänelle myönnettiin 1. luokan vapaudenristi miekkojen kera.
Leavenworth
Leavenworth tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
Maansiirros
Maansiirros on tapahtuma, jonka seurauksena maa- ja kallioperän lohkot ovat liikkuneet niin, että näkyville on tullut vanhoja päällekkäisiä sedimenttejä. Maansiirroksista on usein löytynyt mm. fossiileja ja myös jääkausien muodostamia kivikerroksia. Suurista maansiirroksista voivat syntyä mm. lohkovuoret.
Oeyo
thumb|Oeyo Oeyo tai Satoko  (1573 – 15. syyskuuta 1626) oli merkittävä japanilainen nainen Sengoku-kauden lopulla. Hän oli shōgun Tokugawa Hidetadan vaimo, ja tämän seuraajan, Tokugawa Iemitsun, äiti. Oeyolla oli merkittävät sukujuuret, sillä hän oli daimio Azai Nagamasan nuorin tytär, ja hänen äitinsä oli Oichi, Oda Nobunagan pikkusisko. Lisäksi Toyotomi Hideyoshi toimi Oeyon ottoisänä ja suojelijana ennen avioliittoa.
Kun Hidetada luovutti vallan vanhimmalle pojalleen vuonna 1623, Oeyo otti itselleen buddhalaisen nimen Sūgen'in. Hänen mausoleuminsa sijaitsee nykyään Zōjō-jin temppelissä, Tokiossa.
Tose
Tose voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Heket
Heket (tai Heqat) oli muinaisessa Egyptissä palvottu sammakkojumalatar, jonka palvonta ulottui ilmeisesti koko maahan. Heketin katsottiin usein olevan Khnumin vaimo.
Heket kuvattiin sammakkopäisenä naisena, jolla oli käsissään was-sauva ja ankh-amuletti tai pelkästään kaksi ankh-amulettia. Amuleteissa Heket kuvattiin yleensä yksinkertaisena sammakkona. Näitä amuletteja käyttivät erityisesti raskaana olevat naiset. Heket yhdistettiin synnyttämiseen, hedelmällisyyteen ja kasvien jälleensyntymiseen. Kätilöitä kutsuttiin "Heketin palvelijoiksi", ja Heketin uskottiin olevan läsnä jokaisen faaraon syntymässä. Sammakot liitettiin Egyptissä hedelmällisyyteen, koska ne kerääntyivät suurina määrinä Niilin rannoille paria päivää ennen tulvan alkua.
Aiheesta muualla
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Monroen oppi
pienois|James Monroe Monroen oppi tai Monroen doktriini oli Yhdysvaltain 5. presidentin James Monroen vuonna 1823 julkaisema doktriini, joka määritteli Yhdysvaltain ulkopolitiikan kehykset pitkäksi aikaa. Monroen oppi on esimerkki 1800-luvun alun geopoliittisesta ajattelusta Yhdysvalloissa (vaikka termi geopolitiikka ei vielä silloin ollutkaan konkreettinen ja kiinteä käsite) ja sen suuntaus on poliittiselta tasoltaan isolationismi eli eristäytyminen.
Alun perin Monroen opin idea ”Amerikka amerikkalaisille” oli tarkoitettu vastustamaan Euroopan taantumuksellisten monarkioiden, Pyhän allianssin mahdollisia suunnitelmia Amerikan siirtokuntien takaisinvaltauksesta. 1800-luvun puolenvälin jälkeen se tuli tarkoittamaan ”Amerikka Yhdysvalloille.”
Synty
Vuosina 1812–1815 Yhdysvallat kävi sodan ylivoimaista Isoa-Britanniaa vastaan, mutta onnistui saavuttamaan tasapelin, koska Britannia oli sidottu Euroopassa sotaan Napoleonia vastaan. Rauhansopimus tehtiin Gentissä, mutta monet yhdysvaltalaiset sodan veteraanit olivat tasatulokseen tyytymättömiä. Sodan loppua kohti Andrew Jacksonin johtamat joukot olivat nimittäin saaneet briteistä merkittäviä paikallisia voittoja.
Gentissä asetettiin komissioita selvittämään avoimia kiistakysymyksiä Pohjois-Amerikan rajoista. Ennen kuin komissiot olivat ehtineet edes kunnolla aloittaa, Jackson sai vihollisuudet puhkeamaan uudestaan. Verukkeena käytettiin kapinoivien intiaanien kurittamista. Jackson kuitenkin ylitti valtuutensa ja marssi vielä espanjalaiseen Floridaan. Floridan tilanne raukesi lopullisesti vasta 1819, kun Espanja myi Floridan Yhdysvalloille viidestä miljoonasta dollarista.
Yhdysvaltoihin levisi yleinen laajentumismieliala, jota innosti myös Espanjan siirtomaiden kapinointiaalto pitkin Latinalaista Amerikkaa. John Quincy Adamsille oli koko Pohjois-Amerikan liittäminen Yhdysvaltoihin ”yhtä selvästi luonnon laki [...] kuin se, että Mississippi virtaa mereen”. Vuoteen 1823 mennessä suurin osa Latinalaisen Amerikan kapinoista oli päättynyt itsenäistymiseen.
Yhdysvallat käytti presidentti Monroen johdolla tilaisuutta hyväkseen julistaakseen ”periaatteeksi, johon kytkeytyvät Yhdysvaltain oikeudet ja edut, että Amerikan mantereita, jotka ovat saavuttaneet vapaan ja itsenäisen aseman ja pitävät sitä yllä, ei voida ajatella Euroopan valtioiden siirtomaapolitiikan kohteina tulevaisuudessa.” Tämä oli Monroe-opin ensimmäinen kohta. Toinen kohta oli, että Yhdysvallat pitäisi jonkin Euroopan maan yritystä puuttua Amerikan maiden asioihin, kummassakaan Amerikoista, ”epäystävällisenä tekona”. Julistuksella oli Britannian kannatus, ja sillä varoitettiin Euroopan maita ryhtymästä seikkailupolitiikkaan Latinalaisessa Amerikassa. Monet Yhdysvalloissa uskoivat molempien Amerikkojen lopulta päätyvän Yhdysvaltain haltuun.
Doktriinin sisältö
Monroen opissa on kolme keskeistä kohtaa:
Monroen oppi ei käsittele maapalloa kokonaisuutena, vaan jakaa sen kahteen pääalueeseen; itäiseen ja läntiseen pallonpuoliskoon.
Tämä ajattelu kahdesta pallonpuoliskosta juontaa juurensa renessanssin kartografiaan, jolloin Mappemonde (maailman kartta) jakoi maailman näihin kahteen osaan. Kun Euroopassa sodittiin Napoleonia vastaan, Yhdysvalloille tarjoutui tilaisuus suurvalta-aseman tavoitteluun ja vanhojen Euroopan suurvaltojen vaikutuksen horjuttamiseen uudella mantereella.
Tämän myötä syntyi Monroen oppi, joka ainakin toiseen maailmansotaan asti saneli suuntaviivat Yhdysvaltojen kansalliselle turvallisuusajattelulle, joka opin mukaisesti voidaan kiteyttää oman ”pallonpuoliskon puolustamiseen”. Vaadittiin japanilaisten hyökkäys Pearl Harboriin ja Atlantin muuttuminen ”amerikkalaisten järveksi” ennen kuin kansakunta ymmärsi, ettei eristäytyminen ja vetäytyminen yhdelle pallonpuoliskolle ole pitkällä aikavälillä kannattavaa, saati edes mahdollista.
Käsitykset Monroen opin keskeisestä tavoitteesta vaihtelevat katsantokannan ja ajankohdan mukaan. Esimerkiksi Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson näki Monroen opin kehyksenä amerikkalaisten valtioiden rauhanomaiselle yhteistyölle ja mallina ensimmäisen maailmansodan repimälle Euroopalle, vaikka hänen kaudellaan Yhdysvallat muun muassa puuttui toistuvasti Meksikon asioihin ja suojeli Panaman kanavaa sekä siten Yhdysvaltojen sijoituksia. Yleismaailmallinen käsitys toisen maailmansodan aikaan oli kuitenkin se, että Monroen oppi oli viitta, jonka varjossa Yhdysvallat dominoi naapureitaan.
Yhdysvaltojen historiaa tutkittaessa voidaankin siis perustellusti sanoa, ettei Monroen opin keskeinen tavoite suinkaan ollut vain lieventää eurooppalaisten painetta läntisellä pallonpuoliskolla, vaan myös lisätä Yhdysvaltojen omaa otetta alueesta ja näin saavuttaa paikallinen hegemonia. Tätä ajattelutapaa mukailivat ja laajensivat myöhemmät valtiomiehet, kuten Theodore Roosevelt, joka omalla linjauksellaan venytti Yhdysvallat kunnianhimoisesti läntisen pallonpuoliskon poliisin rooliin asti, ja Harry S. Truman kylmän sodan alkumetreillä julistamassaan Trumanin opissa, että Yhdysvaltojen tuli padota kommunismin leviäminen missä tahansa ympäri maailman, ei ainoastaan läntisellä pallonpuoliskolla.
Monroen oppi käytännössä
Ajatus täydestä eurooppalaisten mahtien poissulkemisesta oli aikalaisille konkreettisesti mahdoton tehtävä, vaikka Monroen opin kaltainen yltiökunnianhimoinen linjaus tehtiinkin. Yhdysvallat luotti erityisesti brittien vahvaan laivastoon ja haluun pitää eurooppalaiset kilpailijansa poissa Amerikoista. Tämän vuoksi Yhdysvallat ei kaikissa tapauksissa onnistunut tai halunnutkaan saavuttamaan täydellistä läntisen pallonpuoliskon eristämistä uusilta eurooppalaisilta, sotilaallisilta tai poliittisilta, pyrkimyksiltä, mistä on esimerkkinä Falklandinsaarten valloitus.
Britannian laivasto valloitti Falklandinsaaret Argentiinalta vuonna 1833. Silloinen Yhdysvaltain presidentti Jackson poikkesi Monroen opin linjasta eikä kokenut, että kyseiset saaret olisivat ulkopoliittisen kriisin arvoisia. Hänen arvionsa lienee ollut oikea, sillä Falklandin saaret eivät aiheuttaneet Yhdysvalloille sanottavia ongelmia ennen vuotta 1982.
Vahvana valtiomiehenä tunnettu presidentti Theodore Roosevelt sovelsi myös Monroen oppia omaan Yhdysvalloille asettamaansa läntisen pallonpuoliskon poliisin rooliin niin sanotussa Venezuelan kriisissä. Kulminoitumispiste tuli vuonna 1902, missä Yhdysvallat lähetti laivasto-osaston merelle ”harjoitukseen” amiraali Deweyn johdolla, oli seurausta tilanteesta, jossa Venezuela oli velkaa eurooppalaisille suurvalloille ja nämä olivat lähettäneet omat laivastonsa Amerikkoihin. Yhteenotolta vältyttiin, kun Saksa ja Britannia eivät halunneet välikohtausta Yhdysvaltojen kanssa. Yhdysvallat ei kuitenkaan tehnyt tätä Venezuelan tai Venezuelan presidentin takia, joka Rooseveltin mukaan oli ”an unspeakably villainous little monkey” (”sanomattoman rikollinen pikku apina”), vaan yksinkertaisesti esittääkseen voiman ja tahdon ulkopoliittisen linjan takana, jotta Euroopalle olisi selvää, ettei Yhdysvallat enää sietänyt puuttumista läntisen pallonpuoliskon asioihin.
Monroen oppi eli Yhdysvaltojen ulkopolitiikassa vahvana vielä ainakin ensimmäisen maailmansodan jälkeen, sillä Pariisin rauhankonferenssiin saapunut Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson yritti monin keinoin saada Kansainliiton peruskirjaan lisäyksen, jonka mukaan Yhdysvallat saisi harjoittaa Monroen oppia Kansainliiton estämättä. Luonnollisesti monet vallat, kuten Britannia asettuivat vastustamaan tätä.
Monroen opin kehittäjä
Nimestään huolimatta Monroen oppina tunnettava doktriini ei ollut presidentti James Monroen itsensä muotoilema, vaan sen kirjoitti hänen hallituksensa ulkoministeri (Secretary of State) John Quincy Adams, josta myöhemmin tuli Monroen seuraaja Valkoisessa talossa, ja näin Yhdysvaltain 6. presidentti.
Geopoliittista jäljittelyä
Kuten Yhdysvallat kohteli Latinalaista Amerikkaa ”takapihanaan” Monroen opissa, Pariisin rauhankonferenssin aikana myös Japani vetosi omaan oikeuteensa suojella ”takapihaansa” Kaukoidässä Kiinalta, mongoleilta ja korealaisilta kutsuen imperialistista ulkopolitiikkaansa sarkastisesti ”an Asian Monroen Doctrine” (”Aasian Monroen oppi”).
Monroen opista luopuminen
Yhdysvaltain ulkoministeri John Kerry julisti Amerikan valtioiden järjestön kokouksessa 18. marraskuuta 2013 Yhdysvaltain hylkäävän Monroen opin.
Kerryn lausuntojen mukaan Monroen opin hylkäämisestä Latinalaisen Amerikan maiden kohdalla tarkoittaisi sanelupolitiikasta luopumista ja siirtymistä yhteistyölinjalle. Kerryn mukaan jatkossa Yhdysvallat kohtelee Latinalaisen Amerikan maita tasavertaisina kumppaneina, joiden kanssa pitäisi tehdä enemmän yhteistyötä.
Tasavalta (DVD)
Tasavalta on Nicolen musiikki-DVD, joka julkaistiin tammikuussa 2007.
Se debytoi Suomen virallisen DVD-listan toisella sijalla.
Apeiron Kirjat
Apeiron Kirjat on suomalainen kirjankustantamo, joka julkaisee mannermaista filosofiaa ja lacanilaiseen psykoanalyyttiseen tutkimuskenttään kuuluvaa kirjallisuutta. Se on julkaissut mm. Slavoj Žižekin ja Maurice Blanchotn teosten suomennoksia.
FS Lapérouse (1877)
Lapérouse oli Ranskan laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu Lapérouse-luokan risteilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 23. kesäkuuta 1875. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1877 ja se otettiin palvelukseen helmikuussa 1880.
Palvelus
Lapérouse haaksirikkoutui 31. heinäkuuta 1898.
Piri Reis
thumb|220px|Säilynyt kappale Piri Reisin ensimmäisestä kartasta, 1513 Piri Reis (1466–1554) oli osmanien laivastoupseeri, joka taisteli monta vuotta Turkin laivastossa ennen ylennystään amiraaliksi, josta tulee nimen osa Reis; hänen syntymänimensä oli Hadji Muhammad. Piri Reis tunnetaan nykyään parhaiten hänen vuonna 1513 piirtämästään maailmankartasta.
Piri Reisin kartta
Vuonna 1929 Istanbulin Topkapin palatsin kunnostustöiden yhteydessä löydettiin kasa 1400–1500-luvuille ajoittuvia karttoja. Kahden gasellin nahalle piirretyn kartan tekijäksi oli mainittu Piri Reis. Kartat olivat huolellista työtä ja hämmästyttävän tarkkoja. On väitetty, että vastaavaan pituusasteikon tarkkuuteen päästiin vasta 200 vuotta myöhemmin. Toinen kartoista oli piirretty vuonna 1513, ja se kuvaa Etelä-Amerikan itärannikkoa. Toinen kartta on piirretty 1528, ja se kuvaa Pohjois- ja Etelä-Atlanttia, Karibianmerta sekä kiistellyn tulkinnan mukaan myös Falklandinsaaria ja Antarktista. Piri Reisin karttoihin tekemien merkintöjen mukaan niiden lähteenä on ollut "vääräuskoisen Colombon" eli Kolumbuksen kartta, joka on sittemmin kadonnut.
Vuonna 1956 historioitsija ja arkeologi Arlington Mallery alkoi tutkia karttoja päätyen siihen tulokseen, että ne eivät tukeneet vallitsevaa käsitystä eri alueiden löytöajoista. Piri Reisin aikaan sekä Pohjois- että Etelä-Amerikan rannikot olivat Euroopassa suurimmalta osaltaan tuntematonta aluetta, ja Antarktis löydettiin vasta vuonna 1818. Merkittävää kartoissa on myös niiden mahdollinen täsmääminen leveys- ja pituuspiirien kanssa, mikä tarkoittaisi lähdekarttojen tekijöiden tienneen Maan pyöreästä muodosta ja mahdollisesti hallinneen trigonometrian. Virheitäkin kartassa kuitenkin on, kuten Neitsytsaarten sekä joidenkin Etelä-Amerikan jokien kaksinkertainen määrä. Antarktikseksi tulkitulla alueella vallitsee karttamerkintöjen mukaan lämmin ilmasto. Karttaa on tutkinut muun muassa yhdysvaltalainen kartografi Charles Hapgood, joka vuonna 1966 piti karttaa todisteena siitä, että Maassa on täytynyt olla tähän asti tuntematon korkeakulttuuri.
Pirkko Koskimies
Pirkko Tuulikki Koskimies (o.s. Mantere, 8. maaliskuuta 1925 Hollola – 22. syyskuuta 2011 Tampere ) oli suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan Pupu Tupunan luojana.
Pirkko Koskimies debytoi kirjailijana 1950-luvun lopulla aapisella Hauskat aakkoset. Ensimmäinen Pupu Tupuna -kirja Mihin menet Pupu Tupuna? julkaistiin vuonna 1972. Koskimies on kuvittanut useita postikortteja ja joulukalentereita sekä sanoittanut lastenlauluja. Tunnetuin laulu on Marjatta Pokelan kanssa sanoitettu "Ihme ja kumma".
Lohilahti (Sulkava)
Lohilahti on kylä Sulkavan kunnan eteläosassa, seututien 438 varrella. Kylä sijaitsee Saimaan vesistön Lohilahden pohjukassa. Kylästä on noin 30 kilometriä Sulkavan kirkonkylälle ja noin 60 kilometriä Imatralle. Postinumeroalueella 58620 Lohilahti asuu noin 290 asukasta.
Lohilahdella on vuonna 1934 rakennettu Lohikosken kirkko sekä hautausmaa. Kylässä toimii myös kyläkauppa, ravintola , leirintäalue ja ala-asteen koulu (Sulkavan yhtenäiskoulun Lohilahden yksikkö, Lohirannantie 6). Kesäisin kylässä järjestetään kesätori.
M/S Kaduna
M/S Kaduna on Barbura Line -yhtiön omistama ro-ro-rahtialus. Laiva on rakennettu vuonna 1972 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Kuollutta painoa Kadunalla on 4 700 tonnia. Alus on rekisteröity Panaman lipun alle.
Kadunan sisaraluksia ovat yhä liikenteessä olevat M/S Notos, M/S Puerto Eden, M/S Dorrat Jeddah sekä jo romutetut M/S Iberus ja M/S Caribe.
Käyttöhistoria
26. marraskuuta 1971 alus laskettiin vesille. 5. huhtikuuta 1972 laiva luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren haltuun, joka rekisteröi aluksen Bore IX -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen Haminan ja Alankomaiden Terneuzenin välillä. 24. kesäkuuta–13. heinäkuuta 1975 välisen ajan alus oli aikarahdattuna Silja Linen Turun ja Tukholman väliseen liikenteeseen.
30. maaliskuuta 1977 itäsaksalainen Schiffscommerz VEB Außenhandelsbetrieb der VVB Schiffbau ilmoitti ostavansa aluksen. Luovutus tapahtui 4. huhtikuuta Amsterdamissa, jolloin alus rekisteröitiin VEB-Deutfracht/Seereederein omistukseen nimellä Aschberg. Kotisatamaksi tuli Rostock. Saksojen yhdistyttyä alus rekisteröitiin 18. kesäkuuta 1990 Deutsche Seereederein haltuun ja Saksan lipun alle. Kotisatama säilyi Rostockina. Vuonna 1994 Aschberg rekisteröitiin Euroseabridge Schiffahgesellschaft m.b.H:n omistukseen. Elokuussa 1996 saksalainen E.H. Harms osti aluksen. Kotisatamaksi tuli Maltan pääkaupunki Valletta. Alus sai samalla myös nimen: Feedercadet. 3. joulukuuta 1996 alus törmäsi Kielin kanavassa yhteen saman varustamon M/S Feedercaptain -aluksen kanssa. Myöhemmin alus rekisteröitiin Madeiran lipun alle. Vuonna 2004 Barbura Line osti aluksen ja rekisteröi sen Kaduna -nimisenä Panaman lipun alle. Joulukuussa 2004 Kaduna aikarahdattiin suomalaisen rahtivarustamo Finnlinesin liikenteeseen seitsemäksi kuukaudeksi. 23. toukokuuta 2005 alus törmäsi yhteen M/S MSC Elini -aluksen kanssa Antwerpenin edustalla. 25. syyskuuta–2. marraskuuta 2005 välisen ajan Kaduna oli aikarahdattuna Fjord Linen liikenteeseen linjalle Bergen–Stavanger–Newcastle.
Narvskajan metroasema
Narvskaja on Pietarin metron asema Kirovin-Viipurin linjalla. Asema avattiin 15. marraskuuta 1955. Asema sijaitsee asemien Kirovski zavod (etelässä) ja Baltijskaja (pohjoisessa) välissä Pietarin ydinkeskustasta lounaaseen. thumb|230px|left|Sisäänkäynti Asema sijaitsee 52 metrin syvyydessä. Maanpäällinen sisäänkäynti on rakennettu uusklassiseen tyyliin ja siinä on kupoli. Alun perin asemahallin päässä oli Josif Stalinia esittävä mosaiikki, joka piilotettiin näkyvistä vuonna 1961. Asemahallin arkadit on koristeltu 48 korkokuvalla, jotka esittävät 12 eri ammattia. Liukuportaiden yllä aseman sisäänkäynnillä on korkokuva "Kunnia työlle".
Oikeushallintomaksu
Oikeushallintomaksu on vuotuinen työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunnalle suoritettava rahamäärä, jota maksavat seuraavat eläketurvasta vastaavat työeläkelaitokset:
Maksun suuruus vastaa niitä kokonaiskustannuksia, jotka syntyvät lautakunnan hoitaessa ensimmäisenä muutoksenhakuasteena työeläketurvaa koskevia asioita. Finanssivalvonta vahvistaa vuosittain lautakunnan talousarvion, joka sisältää lautakunnan toiminnasta aiheutuneet kustannukset. Finassivalvonta vahvistaa myös oikeushallintomaksun määrän, joka jaetaan työeläkelaitosten kesken vakuutettujen työansioiden ja työtulojen perusteella. Oikeushallintomaksu voidaan periä ulosottotoimin samoin kuin verojen perinnästä on säädetty (laki 706/2007).
Solmu (tähtitiede)
Solmu (Ω, "Omega"), tavallisimmin nouseva solmu tai rataelementtinä nousevan solmun pituus on tähtitieteessä kiertoradan suuntaa kuvaava suure, joka ilmoitetaan asteina. Tässä suunnassa rata nousee ennaltasovitun tarkastelutason (Aurinkokunnassa ekliptikan tason) yläpuolelle. Aurinkoa kiertäville kappaleille suunnan nollakohta on kevätpäiväntasauspiste ja se mitataan vastapäivään. Kohtaa, jossa rata vastaavasti laskee tarkastelutason alapuolelle kutsutaan laskevaksi solmuksi. Sille käytetään joskus merkintää \mho. Jos radan inklinaatio on nolla, solmupisteitä (ja samalla myöskään niiden suuntia eli pituuksia) ei ole määritelty.
Kuun solmu on piste, jossa Kuu nousee ekliptikan ylä- tai laskee sen alapuolelle. Jos tällöin Aurinko on samassa suunnassa, eli on uusikuu, voi tapahtua auringonpimennys. Jos Aurinko sijaitsee vastakkaisessa suunnassa, eli on täysikuu, voi tapahtua kuunpimennys. Kuun tapauksessa kahden nousevan solmun välistä aikaa kutsutaan drakoniittiseksi kuukaudeksi.
Pro Evolution Soccer 2015
Pro Evolution Soccer 2015 (eli PES 2015 tai World Soccer:Winning Eleven 2015 vain Aasiassa) on PES Productionsin kehittämä ja Konamin julkaisema jalkapalloaiheinen videopeli ja Pro Evolution Soccer -pelisarjan neljästoista osa. Peli julkaistiin marraskuussa 2014. PES 2015 on julkaistu Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox Onelle ja Xbox 360:lle. Pelissä on 12 liigaa, joista osa on lisensoituja. Lisäksi peli sisältää paljon lisenssittömiä seurajoukkueita ja yli 80 maajoukkuetta, joista suurin osa on lisenssittömiä. Oikeita pelaajia on enemmän kuin edellisissä versioissa.
Vihiahvenet
Vihiahvenet (Sillaginidae), aiemmin kuoreahvenet, on välskärikalojen lahkoon kuuluva kalaheimo. Sen lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta.
HMS Amphion (P439)
HMS Amphion (viirinumerot P439 ja S43) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amphion-luokan sukellusvene toisen maailmansodan jälkeen.
Vihiahvenet
Lajit ja anatomia
Vanhimmat vihiahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu viisi sukua ja yhteensä noin 40 lajia. Lajeja ovat muun muassa safiirivihiahven (Sillaginopsis panijus), kultavihiahven (Sillago analis) ja täplävihiahven (Sillago maculata). Vihiahvenet ovat pitkulaisia kaloja, joilla on terävä kuono. Ne kasvavat suurimmillaan 45–70 senttimetrin mittaisiksi. Niillä on kaksi selkäevää, joista etumainen on piikikäs ja taaempi pidempi ja pehmeämpiruotoinen. Myös peräevä on pitkä. Monet vihiahvenlajit ovat hyvin samannäköisiä ja niitä on vaikea erottaa toisistaan.
HMS Amphion (P439)
Valmistus
Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1943 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnesista. Köli laskettiin 14. marraskuuta 1943 nimellä HMS Anchorite, mutta aluksen nimi vaihdettiin ennen vesillelaskua. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1944. ja valmistui 27. maaliskuuta 1945 ennen toisen maailmansodan päättymistä, mutta se ei kerennyt osallistua sotatoimiin. Alus todettiin koeajoissa epävakaaksi, mikä korjattiin rakentamalla keulaan ohjaussiivekkeet, muuttamalla polttoaineen paikkaa sekä eristämällä oikea ja vasen sukellustankki toisistaan. Pian sotatoimien päätyttyä alukselta poistettiin 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Se modernisoitiin 1960, jolloin Mk8 torpedoputket korvattiin Mk20 torpedoputkilla ja edelleen 1966 Mk23 putkilla.
Vihiahvenet
Levinneisyys ja elintavat
Vihiahvenlajeja tavataan Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä Afrikan itärannikolta Japaniin ja Australiaan ulottuvalta vyöhykkeeltä. Ne ovat pääosin merikaloja, mutta niitä tavataan myös murtovesistä esimerkiksi jokien suistoista. Lajit elävät tyypillisesti matalassa vedessä yleensä alle 200 metrin syvyydessä. Ne elävät lähellä muta- tai hiekkapohjaa ja voivat myös kaivautua kokonaan pehmeään pohjaan esimerkiksi paetessaan petoja. Vihiahventen ravintoa ovat monisukasmadot, katkaravut, taskuravut ja pienet kalat. Vihiahvenet ovat hyviä ruokakaloja ja myös merkittäviä kaupallisesti.
HMS Amphion (P439)
Palvelus
Alus oli 1961 viestiliikennelinkkinä napajään alla sukeltaneen HMS Finwhalen ja sukellusveneiden esikunnan välillä.
Alus myytiin 24. kesäkuuta 1971 romutettavaksi ja romutettiin heinäkuussa Inverkeithingissä.
Yrjö Kilpi
Yrjö Olavi Kilpi (7. maaliskuuta 1924 Tampere – 6. helmikuuta 2010 Helsinki ) oli suomalainen matemaatikko.
Kilven isä oli päätoimittaja Eino Kilpi ja äiti Sylvi-Kyllikki Sinervo. Hän tuli ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta Helsingissä 1942 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1948, lisensiaatiksi 1953 ja tohtoriksi 1957. Kööpenhaminassa Kilpi opiskeli 1959–1960. Helsingin yliopiston fysiikan laitoksen assistenttina hän toimi 1949–1961 ja matematiikan dosenttina 1959–1968. Turun yliopiston matematiikan apulaisprofessori Kilpi oli 1961–1963 ja Oulun yliopiston matematiikan professori 1963–1990. Kilpi tutki muun muassa Hilbertin avaruuden operaattoreiden teoriaa ja sovellutuksia. Hän oli Suomen matemaatikko- ja fyysikkoliiton hallituksen puheenjohtaja 1961–1964 sekä Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiön hallituksen varapuheenjohtaja 1970–1975 ja puheenjohtaja 1976–1978. Oulun yliopiston ylioppilaskunnan inspehtorina Kilpi toimi 1974–1992, kunniajäseneksi hänet nimitettiin 1985. .
Yrjö Kilvellä oli merkittävä osuus kasvatustieteiden tiedekunnan ja Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen perustamisessa. Mainittu tiedekunta vihki hänet kunniatohtorikseen 1983. Suomen Akatemian luonnontieteellisen toimikunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1980-1985. Oulun yliopiston ensimmäinen tietokone hankittiin vuonna 1965 Yrjö Kilven johtaman toimikunnan selvitystyön jälkeen. Kilpi toimi noin 20 vuoden ajan Oulun yliopistossa erillisinä yksikköinä toimineiden tietokonekeskuksen ja tietojenkäsittelyopin laitoksen johtokunnan puheenjohtajana. Hänen johtamansa atk-alan oppilaitoskomitean työn tuloksena perustettiin Raahen tietokonealan oppilaitos 1972.
Kilven puoliso vuodesta 1956 oli Marjatta Lehtonen (s. 1931).
Maaselän koulu
Maaselän koulu on Pieksämäen keskustan länsiosassa Naarajärvellä toimiva alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulussa annetaan lisäksi erityisopetusta pidennetyn oppivelvollisuuden mahdollistamiseksi; tätä varten koulussa on pienryhmät luokka-asteille 1-5 ja 6-9.
Vuonna 2016 koulua kävi 255 oppilasta. thumb|left|Maaselän koulu on toiminut vuosina 2018-2020 väistötiloissa esimerkiksi Kanttilassa.
Vuosina 2018-2020 Maaselän koulu on toiminut väistötiloissa. Koulun väistötiloihin lukeutuu muun muassa Naarajärven virastotalo Kanttila. Vuosina 2019-2020 rakennetaan koululle ja päiväkodille uudisrakennusta, jonne Maaselän koulu päässee vuonna 2021.
Matti Ahonen (jalkapalloilija)
Matti Tapani Ahonen (10. toukokuuta 1955 Vaasa – 9. huhtikuuta 2016  ) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitapuolustajana pelannut Ahonen edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1972–1977 ja 1983–1992, Oulun Palloseuraa 1978–1981 ja Sepsi-78:a 1982. Hän voitti OPS:ssa Suomen mestaruuden 1979 ja 1980. Kaikkiaan Ahonen pelasi kahdeksan pääsarjakauden aikana 190 ottelua, joissa hän teki 11 maalia.
Ahonen pelasi vuosina 1976–1980 maajoukkueessa yhteensä 4 maaottelua.
Vaahteraliigan kausi 1998
Vaahteraliigan kausi 1998 oli Vaahteraliigan 19. kausi. Liigan runkosarjassa pelattiin kymmenen ottelua, minkä jälkeen neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Runkosarjan viimeinen putosi suoraan I-divisioonaan ja toiseksi viimeinen joutui karsimaan sarjapaikastaan.
Johannes Kastajan mestaus
Johannes Kastajan mestaus on italialaisen Caravaggion vuonna 1608 valmistunut öljymaalaus. Se on Caravaggion suurin maalaus ja ainoa, jonka hän on signeerannut.
Vaahteraliigan kausi 1998
Vaahteramaljassa Helsinki Roosters voitti Turku Trojansin pistein 42–26, ja voitti siten neljännen peräkkäisen mestaruuden. Pronssiottelua ei pelattu joten runkosarjan perusteella Arctic Circle Stars sai pronssia. Sarjanousijat Lappeenrannan Rajaritarit ja Vantaan TAFT jäivät runkosarjassa viimeisiksi. Karsintaottelussa Rajaritarit sai säilytti sarjapaikkansa.
Johannes Kastajan mestaus
Teoksen tilasi Caravaggiolta Johanniittain ritarikunnan suurmestari Alof de Wignacourt Pyhän Johanneksen katedraalin alttaritauluksi. Teos on yhä esillä kyseisessä katedraalissa Maltan pääkaupungissa Vallettassa.
Kobjain ulus
Kobjain piirin alueella sijaitsee Sahan syvin järvi, Sebjan-Kjujol (137 m).
Väestö
Kobjain piirissä oli 14 002 asukasta vuonna 2005. Vuonna 2002 suoritetun Venäjän väestönlaskennan mukaan piirin väestöstä oli jakuutteja 65 prosenttia, venäläisiä 24 prosenttia, eveenejä kuusi prosenttia, evenkejä 0,1 prosenttia. Piirissä oli 19 000 asukasta vuonna 1995. Vuonna 1989 asukasluku oli 24 000, ja väestöstä oli jakuutteja 44,0 prosenttia, venäläisiä 40,8 prosenttia, evenkejä 0,1 prosenttia, eveenejä 3,3 prosenttia ja muita 11,8 prosenttia.
Kunnat
Piirissä on yksi kaupunkikunta (Sangar) ja 11 maalaiskuntaa, naslegia, ja näissä yhteensä 24 asutusta. Hallinnollinen keskus on Sangarin taajama.
Ilmari Rostila
Rostila on Tampereen kaupunginvaltuuston perussuomalaisten ryhmän puheenjohtaja. Hän on Suomalaisuuden liiton hallituksen jäsen sekä Vapaa kielivalinta ry:n perustajajäsen ja puheenjohtaja vuodesta 2007.
Rostila vastustaa pakkoruotsia. Hänen mielestään kielipolitiikka on irrallaan todellisuudesta, sillä kielitaidon osaamisen tarpeet eivät vastaa toteutunutta kielipolitiikkaa.
1-deoksi-D-ksyluloosi-5-fosfaatti
1-deoksi- D -ksyluloosi-5-fosfaatti (C5H11O7P) (DOXP) on orgaaninen fosfaatti, joka on välituote kun kasvit ja bakteerit tuottavat terpeenejä niin kutsutulla DOXP-reitillä.
Silmälasiluri
Silmälasiluri (Psitteuteles versicolor) on silmälasilurien sukuun kuuluva kaijalaji. Joskus se luokitellaan sateenkaarilurien sukuun.
1-deoksi-D-ksyluloosi-5-fosfaatti
Synteesi ja biologinen rooli
Yhdistettä voidaan syntetisoida laboratorioissa käyttämällä lähtöaineena dietyylitartraattia tai hyödyntämällä 1-deoksi-D-ksyluloosi-5-fosfaattisyntaasientsyymiä.
Silmälasiluri
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 19 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään vihreä, kellanvihreä alapuolelta ja siipien alapeitinhöyhenistä. Otsa ja päälaki ovat punaiset (naaraalla himmeämmät), korvan peitinhöyhenet keltaiset, kurkku, posket ja takaraivo siniset keltaisin viiruin, rinnan yläosa malvanpunainen keltaisin viiruin (naaraalla himmeämpi) ja siiven yläpeitinhöyhenet vihreät keltaisin viiruin. Pyrstö on vihreä, nokka punainen, iiris keltainen ja koivet harmaat. Silmän ympärillä oleva paljas rengas on valkoinen, mistä laji on saanut nimensä. Nuori lintu on aikuista himmeämpi väreiltään, sen nokka on ruskehtava ja iiris ruskeanharmaa.
Esiintyminen
Silmälasiluri esiintyy yleisenä Australian pohjoisosassa, Kimberleyn alueelta lännessä Queenslandin koillisosaan idässä.
Silmälasilurin esiintymisaluen laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Silmälasilurit elävät metsissä, suosien erityisesti eukalyptus- ja kaarnamyrttimetsiköitä (Melaleuca).
Lisääntyminen
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintää tapahtuu kaikkina vuodenaikoina, mutta erityisesti huhtikuusta elokuuhun. Pesä sijaitsee korkealla puunkolossa. Naaras munii 2–4 munaa ja hautoo noin 20 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä 40 päivän ikäisinä.
Ravinto
Silmälasilurit liikkuvat tavallisesti perhekunnittain tai pienissä parvissa, mutta puiden kukkiessa aivan ylen määrin ne voivat liikkua suurissakin parvissa. Ne ruokailevat enimmäkseen eukalyptusten ja teepuiden latvuksissa. Usein niitä tapaa yhdessä sateenkaarilurien kanssa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.
Keynote
Keynote on Applen kehittämä esitysgrafiikkaohjelma. Se on osa macOS:n ja iOS:n iWork-toimisto-ohjelmistopakettia, johon kuuluu Numbers ja Pages. Keynoten viimeisin versio eli Keynote 5 julkaistiin Macintoshille 6. tammikuuta 2009. Se sisälsi uusia teemoja, siirtymiä ja animaatioita sekä mahdollisuuden hallita diaesitystä iPhonella tai iPod touchilla, käyttäen Keynote Remotea. Apple julkaisi 27. tammikuuta 2010 uuden version Keynotesta iPadille aivan uudella kosketuskäyttöliittymällä.
Ricardo Carvalho
Ricardo Alberto Silveira Carvalho [] (s. 18. toukokuuta 1978 Amarente, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän pelaa keskuspuolustajan paikalla Monacossa.
Seurajoukkueura
Carvalho nousi suuren yleisön tietoisuuteen 2000-luvun alussa Portossa esittämiensä hyvien otteiden myötä. Hän voitti joukkueen riveissä UEFA-cupin, Mestarien liigan, Portugalin superliigan ja Portugalin cupin, ja hänet valittiin UEFAn seurajoukkuekilpailuiden parhaaksi puolustajaksi kaudella 2003–2004. Kesällä 2004 hän siirtyi englantilaiseen Chelseaan 19,85 miljoonalla punnalla. Lontoolaisseurassa hän voitti kuuden kauden aikana muun muassa kolmesti Englannin valioliigan mestaruuden ja FA Cupin.
Elokuussa 2010 Carvalho siirtyi espanjalaiseen Real Madridiin. Hänet hankki seuraan valmentaja José Mourinho, jonka alaisuudessa hän pelasi aikaisemmin sekä Portossa että Chelseassa. Hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa joukkueessa 29. elokuuta 2010 Mallorcaa vastaan. Ensimmäinen maali syntyi kaksi viikkoa myöhemmin 11. syyskuuta 2010 kotiottelussa Osasunaa vastaan.
Maajoukkueura
Carvalho on pelannut Portugalin jalkapallomaajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien. Hän oli mukana voittamassa EM-hopeaa Portugalin EM-kilpailuissa 2004, minkä lisäksi hän on edustanut maataan Saksan MM-kilpailuissa 2006, Itävallan ja Sveitsin EM-kilpailuissa 2008 ja Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010. Carvalho oli osa Ranskan EM-kilpailujen 2016 voittanutta joukkuetta.
Oleg Pashinin
Oleg Pashinin (s. 12. syyskuuta 1974 Degtyanka) on uzbekistanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Pashinin debytoi Uzbekistanin maajoukkueessa 2001. Hän on pelannut 12 maaottelua.
HMS Surly (1894)
HMS Surly oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 palvelukseenotettu Rocket-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 J. & G. Thomsonilta Clydebankista osana vuosien 1893-1894 laivasto-ohjelmaa, jolloin sen valmistumisajaksi määrättiin 16 kuukautta. Köli laskettiin 14. helmikuuta 1894 telakkanumerolla 271 ja alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1894. Alus valmistui heinäkuussa 1895.
Tangerine Dream
thumb|right|300px|Tangerine Dream esiintymässä [[Eberswaldessa vuonna 2007. Etualalla Edgar Froese]] Tangerine Dream on saksalainen vuonna 1967 perustettu elektronisen musiikin yhtye, jota pidetään 1970-luvun julkaisujensa ansiosta ambient-musiikin klassikkona ja syntetisaattoreita hyödyntävän populaarimusiikin pioneerina.
Historiaa
Tangerine Dreamin perusti taidemaalauksen ja kuvanveiston opiskelija Edgar Froese. Yhtyeen ensimmäinen albumi Electronic Meditation oli psykedeelistä ja avantgardista kokeilua, joka hyödynsi oman aikansa nauhatekniikkaa. Syntetisaattorit tulivat mukaan vasta myöhemmin. Tällä ensimmäisellä levyllä soitti rumpali ja säveltäjä Klaus Schulze, joka sen jälkeen jätti yhtyeen siirtyäkseen soolouralle. 1970-luvulla julkaistuilla yhtyeen merkittävimpinä pidetyillä levyillä Froesen rinnalla ovat mukana Christopher Franke ja Peter Baumann.
Tangerine Dreamista tuli pian johtavia saksalaisen kokeellisen populaarimusiikin tekijöitä. Vaikka tällaisten artistien musiikki lasketaan toisinaan ”krautrock”-käsitteen alle kuuluvaksi, on tämä musiikki harvinaisen kaukana rockista. Monet Tangerine Dreamin kuuluisimmista 1970-luvun levyistä sisältävät melodiaa tuskin ollenkaan, ja myös rytmi puuttuu usein kokonaan. Monet levyistä koostuvat pitkistä, usein vinyylin puoliskon mittaisista, kappaleista, joissa pääasiassa erilaisten kosketinsoittimien, kuten erilaisten urkujen, varhaisten syntetisaattoreiden ja mellotronin avulla maalataan futuristisen tai mystisen kuuloisia äänimaisemia.
Vuonna 1973 Tangerine Dream solmi levytyssopimuksen Virgin Recordsin kanssa. Seuraavana vuonna julkaistu Phaedra nousi epätavallisesta musiikistaan huolimatta jopa top 20 -albumilistalle Isossa-Britanniassa. Phaedraa ja sitä seuranneita albumeja Rubycon, Ricochet, Stratosfear ja Encore voidaan pitää Tangerine Dreamin pitkän uran taiteellisena huippuna (kenties Zeit -levyn ohella). Levyjen julkaisemisen aikaan ei tunnettu vielä käsitettä ambient-musiikki, mutta myöhemmin Tangerine Dreamin 1970-luvun alkupuolen levyjä on pidetty ambientin klassikoina. Albumi Phaedra valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Yhtyeen levyt ovat pääsääntöisesti olleet instrumentaaleja. Kaksi merkittävää poikkeusta ovat vuoden 1978 Cyclone (laulu Steve Jolliffe) ja William Blaken teksteihin perustunut Tyger vuonna 1987 (laulu Jocelyn Bernadette Smith). Molemmat saivat kitkerän vastaanoton fanien keskuudessa.
Läpi 1970- ja 1980-lukujen Tangerine Dream tuli tunnetuksi konserttiesiintymisistään. Ne sisälsivät usein improvisoitua musiikkia. Vuonna 1980 Tangerine Dream esiintyi Itä-Berliinissä (julkaistu levyllä Pergamon). Yhtyeestä tulikin suosittu ”rautaesiripun” takana, erityisesti Puolassa (eräs heidän siellä nauhoitetuista keikoistaan julkaistiin nimellä Poland). Tangerine Dreamin musiikin abstraktin luonteen ja sanojen puuttumisen takia sosialistiviranomaiset eivät pitäneet yhtyettä uhkana, toisin kuin monia muita länsimaisia yhtyeitä.
Vuoden 1977 Pelon palkka (Sorcerer) elokuvasta lähtien Tangerine Dreamin ja Edgar Froesen musiikkia on kuultu lähes 50 elokuvassa. Myös 1980-luvun Katuhaukka-televisiosarjan tunnuskappale on Tangerine Dreamin käsialaa. Yhtyeen jättänyt Christopher Franke on säveltänyt soolourallaan paljon musiikkia TV-sarjoihin kuten Babylon 5 ja The Amazing Race.
Yhtyeen musiikillista historiaa tallensi vuosien 2002–2006 välillä käynnissä ollut Tangerine Tree -projekti, jossa yhtyeen luvalla etsittiin ja koottiin yhteen parhaat mahdolliset bootleg-äänitteet yhtyeen historian varrelta. Tämän projektin seurauksena syntyi eräs maailman systemaattisimmista ja parhaiten valikoiduista bootleg-kokoelmista, jonka pohjalta yhtye julkaisi myös useita kaupallisia äänitteitä, kuten Bootleg Box ja Bootmoon -äänitekokonaisuudet.
Vuodesta 2006 yhtyeen jäseniksi vakiintuivat Edgar Froese (kosketinsoittimet, kitarat), Thorsten Quaescchning (kosketinsoittimet), Linda Spa (huilu, saksofoni, kosketinsoittimet) sekä Iris Camaa (perkussionit) ja yhtye keskittyi esiintymään mahdollisimman usein livenä Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa. Samaan aikaan Edgar Froesen perustama oma levy-yhtiö Eastgate Music julkaisi useita remix-albumeja yhtyeen aiemmista kappaleista sekä muuten uudelleensoitettua tuotantoa. Yhtye julkaisi myös uusia studioalbumeja esimerkiksi vuonna 2007 julkaistu ”Madcaps Flaming Duty” jossa kaikissa kappaleissa oli laulaja (Chris Hausl). Remix-albumi ”Dream Mixes V” (2010) on Edgar Froesen pojan Jerome Froesen soittama ja tuottama.
Jäppilän koulu (Pieksämäki)
Jäppilän koulu on Pieksämäen Jäppilän pitäjän keskustassa eli Jäppilän kirkonkylällä toimiva alakoulu (luokka-asteet 0–6).
Vuonna 2016 koulua kävi 45 peruskoulun oppilasta.
Tangerine Dream
Historiaa
Edgar Froese kuoli yllättäen Wienissä 20. tammikuuta 2015 keuhkoveritulppaan. 6. huhtikuuta 2015 jäljelle jääneet jäsenet Quaeschning, vuonna 2011 liittynyt viulisti-sellisti Hoshiko Yamane, vuonna 2014 liittynyt kosketinsoittaja Ulrich Schnauss sekä Froesen leski Bianca Acquaye ilmoittivat yhtyeen jatkavan toimintaa. Ensimmäinen ilman Froesea julkaistu studioalbumi oli vuoden 2017 Quantum Gate. Vuonna 2020 kosketinsoittaja Paul Frick liittyi yhtyeeseen. Kesällä 2021 kerrottiin Ulrich Schnaussin jättäneen yhtyeen.
Deokhye
Deokhye  (25. toukokuuta 1912 – 21. huhtikuuta 1989) oli Korean keisarikunnan viimeinen prinsessa.
Hän syntyi 25. toukokuuta 1912 Changdeokgungin palatsissa, Soulissa. Hän oli isänsä keisari Gojongin ja hänen jalkavaimonsa, joka tunnettiin tuolloin nimellä Yang Gui-in, nuorin tytär. Keisari antoi Yangille tittelin "boknyeong" prinsessan synnyttyä. Deokhyetä ei virallisesti tunnustettu prinsessaksi Japanissa ennen vuotta 1917, koska hän ei ollut kuningattaren tytär. Vuonna 1917 hänen nimensä lisättiin virallisesti keisariperheen rekisteriin. Deokhyen isä rakasti häntä suuresti ja perusti häntä ja muiden aatelisperheiden lapsia varten Deoksugungin palatsiin lastentarhan.
Syntymä ja varhainen elämä
Deokhye syntyi 25. toukokuuta 1912 keisari Gojongille ja hänen jalkavaimolleen Yang Gui-inille, kun keisari oli jo 60-vuotias. Prinsessalla ei ollut vuoteen 1917 saakka nimeä lempinimeään "Boknyeongdang" lukuun ottamatta, ja häntä kohteltiin kuin häntä ei olisi ollut olemassakaan. Vuonna 1917 keisari Gojong onnistui kuitenkin suostuttelemaan silloisen Korean kenraalikuvernöörin Terauchi Masataken lisäämään hänen nimensä keisariperheen rekisteriin ja myöntämään hänelle prinsessan arvonimen.
Vuonna 1919 keisari suunnitteli salaa kihlausta hovin kamariherra Kim Hwang-jinin sukulaispojan Kim Jang-hanin ja Deokhyen välille. Kihlauksen olisi ollut tarkoitus suojella hänen tytärtään japanilaisilta, mutta Japani puuttui asiaan eikä suunnitelma toteutunut. Kihlauksen epäonnistumisen jälkeen Kim Hwang-jiniä kiellettiin astumasta Deoksugungiin, ja keisari Gojong kuoli yllättäen 21. tammikuuta 1919. Prinsessa Deokhye aloitti vuonna 1921 Hinodaen alakoulun Soulissa.
Elämä Japanissa ja järjestetty avioliitto
pienoiskuva|331x331px|Sō Takeyuki ja Deokhye (1931) Vuonna 1925 Deokhye vietiin Japaniin hänen opintojensa varjolla, jossa hän kävi veljiensä tavoin koulua Gakushūinissa. Hänen kuvattiin olleen hiljainen, eristäytynyt ja heikko. Deokhyen sallittiin vuonna 1930 matkustaa Koreaan, jotta hän voisi osallistua vuonna 1929 kuolleen äitinsä hautajaisiin. Keväällä 1930 hän muutti veljensä kruununprinssi Eunin taloon, kuningas Leen palatsiin, Tokioon. Samaan aikaan hän kärsi alkavasta mielenterveysongelmasta, jonka alkuoireet ilmenivät unissakävelynä. Hän unohti myös usein syödä ja juoda. Prinsessan psykiatri diagnosoi hänellä skitsofrenian, mutta seuraavaan vuoteen mennessä hänen tilansa vaikutti parantuneen. Sairaudella saattoi olla tekemistä hänen kasvatuksensa kanssa.
Korean voitettua Japanin toisessa maailmansodassa ja itsenäistyttyä aatelissääty poistettiin ja Deokhyen aviomies menetti arvonimensä. Avioliitolla ei ollut enää järkeä, ja pari eriytyi toisistaan yhä enemmän, kunnes he viimein erosivat vuonna 1953. Sō Takeyuki meni vuonna 1955 uudelleen naimisiin japanilaisen Yoshie Katsumuran kanssa.
Deokhyen onnettoman avioliiton aiheuttama suru moninkertaistui kun hänen tyttärensä katosi 1956 ja teki oletettavasti itsemurhan vanhempiensa avioeron aiheuttaman stressin takia. Sen seurauksena Deokhyen sairaus vaikeutui entisestään.
Paluu Koreaan
Deokhye palasi Koreaan Etelä-Korean hallituksen kutsusta 26. tammikuuta 1962 37 vuoden poissaolon jälkeen. Aluksi hallitus ei tahtonut päästää häntä viimeisenä kuningassuvun jäsenenä maahan, koska silloinen presidentti Lee Seung Man tahtoi välttyä poliittiselta kaaokselta. Toimittaja Kim Eul Han löysi kuitenkin prinsessan ja suostutteli Korean hallituksen sallimaan hänen paluunsa. Deokhye itki lähestyessään kotimaataan, ja muisti mielentilastaan huolimatta tarkasti hovin tavat. Hän asui Changdeokin palatsissa  kruununprinssi Uiminin ja kruununprinsessa Uiminin, heidän poikansa prinssi Gun, hänen vaimonsa Julia Mullockin ja kamarineito Byeon Bokdongin kanssa. Deokhye kuoli 21. huhtikuuta 1989 Changdeokin palatsissa ja hänet on haudattu Hongryureungiin Namyangjuhun, lähelle Soulia.
Inga Arpalahti
Inga Maria Arpalahti (13. marraskuuta 1912 Äänekoski – 19. elokuuta 1999 Lempäälä) oli suomalainen runoilija.
Valheen vangit
Valheen vangit on suomalainen Liv-kanavalla esitettävä televisiosarja, jossa käsitellään tavallisten ihmisten tositarinoita realitystä tutulla kerrontatavalla. Sarjan jokaisessa jaksossa päähenkilöllä on salaisuus, jonka kanssa henkilö yrittää kamppailla, koska salaisuus on liian suuri tai liian vaikea käsitellä. Sarjassa on käsitelty monenlaisia arkaluontoisia asioita, muun muassa alkoholismia, itsemurhaa, lääkkeiden väärinkäyttöä, mielenterveyden häiriöitä, parantumattomia sairauksia, peliriippuvuutta, pienen lapsen kuolemaa, rikoksia, teiniraskauksia, transsukupuolisuutta ja uskottomuutta. Ohjelma perustuu hollantilaiseen "Behind the Closed Doors"-formaattiin. Sarjan ensimmäistä jaksoa seurasi keskimäärin 298 000 katsojaa, mikä tekee siitä kaikkien aikojen parhaimman tv-sarjan aloituksen Liv-kanavalla.
Valheen vangit on tosi-tv-ohjelmien tyyliin kuvattu scripted reality -ohjelma, jossa näyttelijöinä ovat tavalliset ihmiset. Osa kertomuksista on Hollannista, josta formaattikin on. Osa kertomuksista on suomalaisia.
Parhaan romaanin Nebula-palkinto
Parhaan romaanin Nebula-palkinto on yksi Science Fiction and Fantasy Writers of America jakamista Nebula-palkinnoista. Romaaniksi määritellään yli 40 000 sanan mittainen teos.
Voittajat
Taulukossa vuosi on se, jolle palkinto jaetaan. Palkinto jaetaan aina edelliselle vuodelle (esimerkiksi palkinto vuodelle 2007 on jaettu vuonna 2008).
Alof de Wignacourt
thumb|right|[[Caravaggion noin vuonna 1608 maalaama Alof de Wignacourtin muotokuva, joka on nykyisin esillä Pariisin Louvressa.]] Alof de Wignacourt (1547 – 14. syyskuuta 1622) oli Maltalla vaikuttanut Johanniittain ritarikunnan suurmestari vuodesta 1601 vuoteen 1622. Hän seurasi suurmestarin tehtävässä Martin Garzezia.
Alof de Wignacourtin valtakaudella Maltalle rakennettiin useita linnoituksia ja Vallettaan vettä tuonut akvedukti. Lisäksi hän oli mesenaatti, joka tuki etenkin taidemaalari Caravaggiota.
Numbers
Numbers on Applen kehittämä taulukkolaskentaohjelma osana iWorkiä, Pagesin ja Keynoten kanssa. Numbers 1.0 julkaistiin 7. elokuuta 2007, joten se on uusin ohjelma iWork-paketissa. 27. tammikuuta 2010 Apple julkisti uuden version Numbersista iPadille aivan uudella kosketuskäyttöliittymällä.
Toisin kuin perinteiset taulukkolaskentaohjelmat kuten Microsoft Excel, Numbers käyttää free-form ”canvas” -lähestymistapaa, joka alentaa taulukot yhdeksi monesta erilaisesta mediatyypistä.
IWork
Aune Kallinen
Kallinen toimii Teatterikorkeakoulussa yhteisen opetuksen keskuksen johtajana ja esittävien taiteiden professorina, opetusalanaan nykyteatteri. Koulutukseltaan hän on Teatteritaiteen maisteri (TeM) ja opiskellut Teatterikorkeakoulussa vuosina 1996–2000 ohjaajantyön koulutusohjelmassa. Hän toimi Ylioppilasteatterin taiteellisena johtajana vuosina 2001–2004 yhdessä ohjaaja Minna Harjuniemen kanssa. Heidät palkittiin Vuoden Kiila -kulttuuripalkinnolla vuonna 2004. Kallinen on toiminut myös Esa Kirkkopellon johtamassa Toisissa tiloissa -taiteilijakollektiivissa ja opettanut teatterikoulussa Mosambikissa.