cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johan Vonlanthen
Vonlanthen teki debyyttinsä Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa 6. kesäkuuta 2004, kun Sveitsi kohtasi Liechtensteinin. Portugalin EM-kisoissa 2004 hänestä tuli toiseksi nuorin EM-lopputurnauksessa pelannut pelaaja sekä nuorin maalintekijä, kun hän viimeisteli maalin Ranskaa vastaan. Vonlanthen teki Färsaaria vastaan kolme maalia, kun Sveitsi voitti maan Saksan 2006 MM-kisojen karsinnassa. Vonlathen oli valittu Sveitsin lopputurnaukseen osallistuvaan joukkueeseen, mutta hän loukkaantui viimeistelyleirillä, jolloin hänen tilalleen nimitettiin Hakan Yakın.
Seppo Linnaluoto
Seppo Samuli Linnaluoto (s. 15. toukokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen tähtitieteilijä, opettaja ja suomalaisen Tähtitieteellisen yhdistyksen Ursan entinen toiminnanjohtaja. Linnaluoto on Kirkkonummen Komeetta -yhdistyksen hallituksen jäsen ja on toimittanut Yleisradion teksti-TV:lle Taivaankansi-sivua (897). Linnaluoto on asunut Kirkkonummen Masalassa vuodesta 1979.
Linnaluoto syntyi Helsingissä vuonna 1948. Hän valmistui ylioppilaaksi Munkkivuoren yhteiskoulusta vuonna 1967, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan Helsingin yliopiston Tähtitieteen laitoksella. Linnaluoto valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1980. Hän työskenteli vuosina 1972–1989 Helsingin yliopistossa muun muassa observaattorina, assistenttina, laboratorioinsinöörinä ja tuntiopettajana. Ursa myönsi Linnaluodolle vuonna 2004 Stella Arcti -palkinnon pitkäaikaisesta kansanvalistustyöstä ja harrastuksen edistämisestä Ursan ja Kirkkonummen Komeetan parissa.
Linnaluoto on julkaissut 11 tieteellistä julkaisua, joista suurin osa on julkaistu 1980-luvulla, jolloin hän vieraili yhdeksän kertaa Krimin astrofysikaalisessa observatoriossa havaitsemassa tähtien valon polarisaatiota.
Vuonna 2008 hän oli ehdolla Kirkkonummen kunnanvaltuustoon Vasemmistoliiton ehdokkaana saaden 35 ääntä, muttei tullut valituksi. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän sai 158 ääntä.
Vesa-Matti Loiri – Parhaat palat
Parhaat palat on Finnlevyn julkaisema Vesa-Matti Loirin kokoelma-albumi vuodelta 1980.
Sinappikaasu
Sinappikaasu eli diklooridietyylisulfidi tai rikkisinappikaasu on kemiallinen ase ja karsinogeeni. Sitä vastaan ei ole vastamyrkkyä. Nimestään huolimatta se on huoneenlämmössä neste. Se kuitenkin haihtuu hitaasti lähiympäristöönsä vaaralliseksi sinappikaasuhöyryksi, joka voi haista sinappimaiselta.
Sinappikaasua käytetään aseena esimerkiksi pommien muodossa. Pommin räjähtäessä sen sisältämä sinappikaasu leviää höyrypilveksi. Höyry aiheuttaa myrkytyksen päätyessään iholle, hengitysteihin tai silmiin. Myrkytyksen ensioireet ilmenevät usein parin tunnin tai viimeistään 24:n tunnin jälkeen altistuksesta. Oireet ovat voimakkaimmat parin päivän jälkeen. Altistusreitistä (silmät, iho tai hengitystiet) riippuen ensin voi ilmetä esimerkiksi voimakasta silmäkipua, silmäluomien turvotusta, ihon punoitusta, nenävuotoa tai äänen käheyttä. Isompi annos voi aiheuttaa vähän myöhemmin muun muassa väliaikaisen sokeuden, suurten rakkuloiden muodostumista ihoon, pahoinvointia tai hengitysvaikeuksia. Kuolleisuus näihin välittömiin oireisiin on noin 2–3 %. Parantuminen välittömistä oireista voi kestää viikoista kuukausiin. Altistus voi kuitenkin aiheuttaa pysyviä vammoja, kuten arpia, hengityselinvaurioita, silmävaurioita tai lisätä syövän saantiriskiä. Nämä pitkäaikaisvaikutukset voivat lyhentää sinappikaasulle altistuneen elinikää.
Saksan keisarikunta käytti sinappikaasua aseena ensimmäisenä maana maailmassa. Saksa käytti sitä ensi kerran Passchendaelen taistelussa heinäkuussa 1917 ympärysvaltoja vastaan. Sinappikaasua on sittemmin käytetty aseena useissa eri konflikteissa.
Ominaisuudet
Puhdas sinappikaasu on väritön ja hajuton neste. Epäpuhdas sinappikaasu voi olla kellertävää tai ruskeaa ja se voi haista valkosipuli-, sinappi- tai piparjuurimaiselle. Hajun aiheuttavia aineita muodostuu sinappikaasun valmistuksen ja varastoinnin aikana.
Nestemäisen sinappikaasun läheisyyteen vapautuu huoneenlämmössä vaarallista höyryä sinappikaasun alhaisen höyrynpaineen takia (0.11 mmHg 25 °C:ssa). Siksi oleilu maastossa, joka on hiljattain altistunut sinappikaasulle, voi aiheuttaa myrkytyksen. Sinappikaasu muuttuu kiinteäksi alle 13–15 °C:ssa. Siksi se voi talvisin säilyä ympäristössä hajoamatta jopa muutaman viikon ajan. Kuumuus ja tuulisuus taas vähentää sen säilyvyyttä ympäristössä. Suuri määrä maahan kaadettua tai roiskunutta sinappikaasua voi sopivissa olosuhteissa säilyä ympäristössä usean kuukauden ajan.
Käyttö
pienoiskuva|Sinappikaasua sisältäviä ammuksia Yhdysvalloissa [[Pueblon piirikunta|Pueblon piirikunnassa.]] Sinappikaasua käytetään kemiallisena aseena. Sillä täytettyjä ammuksia voidaan ampua esimerkiksi tykistön avulla. Räjähtäessään ammukset tuottavat vaarallisen sinappikaasun aerosoleista koostuvan pilven. Sinappikaasulla rampautetaan esimerkiksi sotilaita taistelukyvyttömiksi, mutta se voi myös tappaa osan sille altistuneista henkilöistä. Sillä voidaan myös estää pääsy tietyille alueille joksikin aikaa, sillä ilmasta maastoon imeytynyt sinappikaasu voi säilyä ympäristössä yhä vaarallisena usean viikon tai kuukauden ajan. Tällaisen saastuneen maaston pommittaminen voi vapauttaa sinappikaasua uudelleen ilmaan.
Myrkyllisyyden mekanismi
Sinappikaasun myrkyllisyys johtuu sen kyvystä kiinnittyä kovalenttisesti tiettyihin eliöissä oleviin molekyyleihin. Kiinnittyminen voi häiritä näiden molekyylien toimintaa. Koska sinappikaasu voi reagoida monien erityyppisten molekyylien kanssa, sillä ei ole yksittäistä mekanismia, josta sen myrkyllisyys johtuu. Sen kyky kiinnittyä solujen DNA:n nukleotideihin on kuitenkin tiettävästi keskeisimpiä syitä sen myrkyllisyyteen. Kiinnittyminen johtaa DNA:n vaurioihin, jotka taas voivat johtaa altistuneiden kudosten tuhoutumiseen (solujen apoptoosiin tai nekroosiin) tai pidemmällä aikavälillä syöpäkasvaimen muodostumiseen. 450px|pienoiskuva|1. Sinappikaasun rikki luovuttaa elektroniparin hiilelle kloorin (Cl-) irrotessa samalla. 2. Muodostunut sulfoniumionin hiili vastaanottaa elektroniparin joltakin DNA:n nukleotidissa olevalta amiinilta (-NH2). 3. Kovalenttinen sidos on muodostunut DNA:n ja sinappikaasun välille. Sinappikaasu on hyvin reaktiivinen huoneenlämpöisissä vesiliuoksissa. Se voi spontaanisti muodostaa rengasrakenteisen sulfoniumionin poistaen samalla yhden klooreistaan. Yksi sulfoniumionin renkaan hiilistä voi toimia elektrofiilinä eli vastaanottaa elektroneja joltakin tioli-, amino-, fosfaatti- tai karbonyyliryhmältä. Siten renkaan hiili muodostaa kovalenttisen sidoksen ryhmän kanssa. Tällöin sinappikaasun sanotaan alkyloineen jonkin edellä mainitun ryhmän omaavan molekyylin. Näitä ryhmiä on monissa biomolekyyleissä, kuten DNA:ssa, RNA:ssa, proteiineissa, lipideissä ja hiilihydraateissa, joihin kaikkiin sinappikaasu voi siis kiinnittyä. Jo kiinnittyneen sinappikaasun toinenkin kloori voi poistua ja sen tilalle muodostuva sulfoniumioni voi reagoida edellä kuvatulla tapaa jonkin sopivan kemiallisen ryhmän kanssa. Ryhmä voi olla samassa tai eri molekyylissä. Jälkimmäisessä tapauksessa sinappikaasu siis tuottaa biomolekyylien välisiä sidoksia.
Altistustavat
Asekäytössä sinappikaasua levitetään yleensä aerosolimuodossa. Nämä aerosolit imeytyvät nopeasti tavanomaisten vaatteiden läpi ja imeytyvät sitten ihon kautta elimistöön myrkytyksen aiheuttaen. Aerosoleille voi myös altistua hengittämällä niitä. Sinappikaasun päätyminen silmiin tai sen nieleminen voi myös aiheuttaa myrkytyksen. Sinappikaasulle hiljattain altistuneesta maastosta vapautuu sinappikaasuhöyryä. Siksi oleilu tällaisessa maastossa voi myös johtaa myrkytykseen.
Raja-arvoja
Sinappikaasun aerosolin pitoisuus hengitysilmassa voidaan ilmaista yksikössä milligrammaa sinappikaasua per kuutiometri ilmaa (mg/m3). Sinappikaasumyrkytyksen oireiden ilmeneminen riippuu pitoisuuden lisäksi altistusajasta. Siten tiettyjä oireita aiheuttavat annokset voidaan ilmaista yksikössä sinappikaasupitoisuus kertaa altistusaika minuutteina (mg·min/m3).
Ihmisille 100–300 mg·min/m3 on pienin ihoon kohdistunut sinappikaasuannos, joka vielä voi aiheuttaa myrkytysoireita. Ihon altistustuminen annokselle 1000–2000 mg·min/m3 aiheuttaa rakkuloiden muodostumista ihoon. Hengitysteiden altistuminen annokselle 12–70 mg·min/m3 aiheuttaa havaittavia hengitystieoireita. Silmien altistuminen annokselle 400 mg·min/m3 aiheuttaa vakavia silmävauriota.
Akuutit oireet
Altistus sinappikaasulle ei yleensä aiheuta välittömästi oireita. Ensioireet ilmenevät parin tunnin tai viimeistään 24:n tunnin jälkeen altistuksesta. Oireiden ilmenemisnopeus riippuu annoksesta. Oireet ovat voimakkaimmat parin päivän jälkeen altistuksesta. Akuutissa vaiheessa sinappikaasun aerosoleille altistumisesta johtuva kuolleisuus on noin 2–3 %. Kuolleisuus johtuu pääosin keuhkovaurioista. Altistus voi tosin johtaa kroonisiin hengitystiesairauksiin, jotka voivat tappaa sinappikaasulle joskus altistuneen henkilön paljon myöhemmin. pienoiskuva|1. maailmansodan aikainen valokuva testimielessä iholle levitetyn sinappikaasun aiheuttamista rakkuloista. Altistus pienelle määrälle sinappikaasua aiheuttaa ihon punertavuutta ja kutinaa. Isot annokset aiheuttavat rakkuloiden muodostumista ihon pintakerroksiin. Rakkuloissa iho on usein ohutta ja täynnä kellertävää nestettä. Rakkulat voivat kasvaessaan sulautua yhteen isommiksi rakkuloiksi. Tätäkin vakavampi sinappikaasualtistus aiheuttaa syvälle ihoon ulottuvia ja helposti tulehtuvia haavoja. Punertavuutta ilmenee tyypillisesti 6–24 tunnin aikana (altistushetkestä lukien), rakkuloiden muodostumista 13–48 tunnin aikana, rakkuloiden rupeutumista 42–72 tunnin aikana ja 4–6 päivän aikana ruvet alkavat irtoamaan. Haavojen parantuminen kestää noin 10–50 päivää. vasen|pienoiskuva|1. maailmansodan aikainen valokuva sinappikaasun aiheuttamista vammoista. Hengitettynä sinappikaasu vaikuttaa pääosin ylähengitysteihin, mutta suuret annokset voivat vaurioittaa myös alahengitysteitä (muun muassa keuhkoja) ja johtaa siten jopa kuolemaan. Sinappikaasun hengittäminen voi aiheuttaa aluksi muun muassa äänen käheyttä, nenävuotoa, lisääntynyttä syljen eritystä, makuaistin menettämisen (ageusian) tai hajuaistin menettämisen (anosmian). Hyvin suuret annokset voivat aiheuttaa muun muassa voimakasta yskää, hengitysvaikeuksia, keuhkoedeemaa, keuhkoverenvuotoja tai äkillisen hengitysvaikeusoireyhtymän. Merkittävät hengitysteiden vauriot johtavat usein infektion aiheuttamaan keuhkokuumeeseen 36–48 tunnin jälkeen sinappikaasualtistuksesta.
Sinappikaasun vaikutukset kohdistuvat nopeiten silmiin. Silmäoireita voi ilmetä jo 1–2 tunnin altistuksesta. Mahdollisia oireita ovat muun muassa sidekalvontulehdus, voimakas silmäkipu, blefarospasmi, silmäluomien turvotus, mioosi tai valonarkuus. Väliaikainen sokeutuminen on mahdollista.
Muita myrkytysoireita voivat olla päänsärky, oksentelu, leukopenia, ripuli, kakeksia (riutuminen) tai merkittävä immuunijärjestelmän heikentyminen.
Krooniset oireet
Rakkuloita aiheuttamaton eli lievä ihoaltistus sinappikaasulle ei yleensä johda pitkäkestoisiin (kroonisiin) oireisiin. Rakkuloita aiheuttanut runsas altistus voi aiheuttaa altistuskohdan arpeutumista sekä sen pitkäkestoista vaalentumista tai tummentumista eli hypo- tai hyperpigmentaatiota. Altistuskohdassa voi ilmetä myös pitkäkestoista ihon kuivuutta, kutinaa, hemangioomia, ihon pinnan hiussuonten laajentumia (teleangiektasioita) tai polttelua (tai muuta parestesiaa).
Merkittävä silmien altistus sinappikaasulle voi aiheuttaa pysyvää näköaistin heikentymistä. Pysyvä sokeutuminen on harvinaista. Silmien hoito voi vaatia kirurgiaa.
Hoito
Sinappikaasua vastaan ei ole vastamyrkkyä tai muuta erityishoitoa. Esimerkiksi hemodialyysi ei poista sitä kehosta. Myrkytystä hoidetaan viemällä potilas pois sinappikaasua sisältävältä alueelta ja riisumalla kaikki potilaan vaatteet, sillä niihin voi olla imeytynyt sinappikaasua. Vaatteita ei tule poistaa vetämällä ne potilaan pään yli. Vaatteet tulee leikata pois potilaan yltä, jos niitä ei voi poistaa turvallisesti muulla tavoin. Potilasta hoitavien tulee käyttää sopivia suoja-asuja ja koko naaman peittäviä hengityssuojaimia, jotka suodattavat sinappikaasun pois hengitysilmasta. Potilaan silmät tulee sitten huuhdella vedellä. Myös iho tulee pestä vedellä ja pH-arvoltaan lähes neutraalilla (pH noin 7) saippualla. Jotkin asiantuntijat taas suosittelevat ihon pesemistä kloramiinin tai hypokloriitin laimeilla vesiliuoksilla. Ihoa ei tule hieroa pesun aikana, sillä tämä voi lisätä sinappikaasun imeytymistä elimistöön.
Akuutissa vaiheessa potilaalle voidaan antaa kipua vähentävää sedatiivia. Ihohaavaumiin voidaan levittää kutinaa ja tulehdusta vähentäviä voiteita sekä antibiootteja, jotka estävät bakteeritulehdukset. Hengitystievaurioiden oireita hoidetaan tapauskohtaisesti. Tarvittaessa potilaalle voidaan esimerkiksi antaa lisähappea, keuhkoputkia laajentavia aineita (bronkodilaattoreita) tai kytkeä potilas hengityskoneeseen.
Syöpävaarallisuus
Kansainvälinen syöväntutkimuslaitos IARC on luokitellut sinappikaasun ihmisille syöpää aiheuttavaksi aineeksi eli ryhmän 1 aineeksi IARC:n luokitusjärjestelmässä. Syöpäriskin merkittävä kasvu edellyttää toistuvaa altistusta sinappikaasulle. Esimerkiksi sinappikaasua valmistavissa laitoksissa työskentelevillä syöpäriskin kasvusta on vakuuttavia todisteita. Kertaluonteinen altistus suurelle määrälle sinappikaasua esimerkiksi kemiallisessa asehyökkäyksessä saattaa aiheuttaa syöpää, mutta tästä ei ole vahvoja todisteita.
Ensimmäinen maailmansota
Saksan keisarikuntaan oli kehittynyt merkittävä kemianteollisuus ennen sen osallistumista vuonna 1914 alkaneeseen ensimmäiseen maailmansotaan. Maailmansota johti asemasotiin, joiden ratkaisemiseksi Saksassa alettiin kemianteollisuutta hyödyntäen kehittämään erilaisia kemiallisia aseita. Fritz Haber oli tärkeässä roolissa näiden aseiden kehitystyössä, sillä hän edisti puheillaan niiden käyttöä ja osallistui niiden valmistukseen. Saksa käytti muun muassa kloorikaasua ja fosgeenia kemiallisina aseina ennen sinappikaasun käyttöä.
1916 saksalaiset Wilhelm Lommel ja Wilhelm Steinkopf tutkivat sinappikaasun soveltuvuutta kemialliseksi aseeksi ja he kehittivät menetelmän sen massatuotantoon. 12. ja 13. päivän välisenä yönä heinäkuussa 1917 Saksan armeija käytti sinappikaasua sodassa (Passchendaelen taistelussa) ensimmäisenä maana maailmassa. Saksa ampui tykistöllä noin 50 000 sinappikaasulla täytettyä ammusta ympärysvaltojen sotilaita kohti. Yli 20 000 ihmistä kuoli tai sairastui ensimmäisessä sinappikaasuiskussa.
Sinappikaasua on kutsuttu myös nimellä lost tai S-lost. Jälkimmäisessä etuliite tulee saksan kielen sanasta schwevel eli rikki. Loppuosa tulee sinappikaasun asekehitykseen osallistuneiden Lommelin ja Steinkopfin sukunimistä. Saksa merkitsi käyttämiinsä sinappikaasuammuksiin keltaisen ristin, josta tulee sinappikaasun synonyymi, keltaristikaasu. Sinappikaasua on sanottu myös yperiitiksi, sillä sitä käytettiin aseena ensi kerran Ypresissä Passchendaelen taistelussa.
Crisanto Luque Sánchez
pienoiskuva Crisanto Luque Sánchez (1. helmikuuta 1889 – 7. toukokuuta 1959) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Bogotán arkkihiippakuntaan Bernardo Herrera Restrepo 28. lokakuuta 1916. Hänet nimitettiin 16. tammikuuta 1931 Tunjan hiippakunnan vihkipiispaksi ja Croaen titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paolo Giobbe.
9. syyskuuta 1932 Luque Sánchez sai nimityksen Tunjan piispaksi ja 14. heinäkuuta 1950 Bogotán arkkipiispaksi ja Kolumbian sotilaspiispaksi. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 12. tammikuuta 1953, jolloin hän sai nimityksen Santi Cosma e Damianon kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 1958 konklaaviin ja kuoli vuonna 1959 ehtimättä jäädä eläkkeelle.
Emmanuel Biron
Emmanuel Biron (s. 29. heinäkuuta 1988 Lyon, Ranska) on ranskalainen pikajuoksija. Bironin päämatka on 100 metriä, jossa hänen ennätyksensä on vuonna 2015 Monacossa juostu 10,17. Biron saavutti pronssia vuoden 2012 EM-kisoista Helsingistä 4×100 metrin viestistä. Hän saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoista niin ikään pikaviestistä Kaunasista vuodelta 2009. Biron voitti Välimeren kilpailuissa 2013 Mersinissä kultaa 100 metriltä omalla ennätyksellään ja saman vuoden Frankofonisissa kisoissa kultaa tuli niin ikään 100 metriltä. 178 senttimetriä pitkä ja 65 kilogrammaa painava Biron edustaa Sud Lyonnaisia.
Trichonta fuliginosa
Trichonta fuliginosa on Trichonta-sukuun ja sienisääskien heimoon (Mycetophilidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoivat ensimmäisinä Wu ja Yang vuonna 1992. Sillä ei ole alalajeja.
Laji esiintyy luonnonvaraisena Kiinassa.
Joutsenlaulu (kappale)
Joutsenlaulu on Yö-yhtyeen kappale vuodelta 1984. Se julkaistiin ensimmäistä kertaa lokakuussa 1984 ilmestyneellä Nuorallatanssija-albumilla. Singlenä Jussi Hakulisen säveltämä ja sanoittama kappale ilmestyi saman vuoden marraskuussa, ja se on julkaistu myös Hakulisen omana versiona hänen vuoden 1995 sooloalbumillaan Vieraskirja. Lisäksi ”Joutsenlaulu” on mukana lukuisilla Yön ja Hakulisen live- sekä kokoelmalevyillä.
Kappaleen nimi ja aihe
Kappaleen nimi ”Joutsenlaulu” viittaa ikivanhaan, jo antiikin ajoilta peräisin olevaan uskomukseen. Sen mukaan joutsen laulaa erityisen voimakkaasti ja kauniisti juuri hetkeä ennen kuolemaansa. Kirjallisuudessa joutsen on puhtauden ja kauneuden symboli. Hakulinen oppi joutsenlaulu-käsitteen vuonna 1983 Riihikedon lukion äidinkielen tunnilla opettajaltaan Jyrki Eskolilta, jonka tunnilla luettiin Sanan mahti -kirjaa. Kirjassa on Otto Mannisen runo ”Joutsenlaulua”, jonka merkityksestä opettaja kertoi.
Joutsenen laulu -ideasta syntyi kappale vuonna 1984. Se kertoo Hakulisen lähes 80-vuotiaasta tädistä, joka oli jäänyt yksin miehen kuoltua ja lasten muutettua pois.
Äänitykset ja julkaisu
”Joutsenlaulun” piti alun perin olla mukana Eurovision laulukilpailun karsinnoissa, mutta Hakulinen joutui luopumaan ajatuksesta, koska ei saanut pidettyä sen kestoa sääntöjen sallimassa kolmessa minuutissa. Kappaleen valmistuttua Hakuliselle oli käynyt selväksi, ettei hän tule enää jatkamaan yhtyeessä pitkään, joten hän päätti säästää laulun soolouralleen. Tekeillä olleelta Nuorallatanssija-albumilta puuttui kuitenkin materiaalia, ja niin Hakulinen oli pakotettu esittelemään ”Joutsenlaulun” Yölle. Ennen Nuorallatanssijan äänitysten alkamista MSL-studiolla yhtye ehti harjoitella laulua vain yhden kerran. Koska Yön laulaja Olli Lindholm ei ollut tuolloin paikalla, hän piti sitä liian vaikeana itselleen ja ehdotti laulajaksi Hakulista. Näin ”Joutsenlaulusta” tuli yksi harvoista hänen tulkitsemistaan Yön kappaleista.
Studiossa ”Joutsenlaulu” lyhennettiin aluksi noin kolmen minuutin pituiseksi, ja lisäksi siitä poistettiin huilu- ja viuluosuudet. Popedan kiertueelle suunnanneen Costello Hautamäen tilalle levyn toiseksi tuottajaksi tullut Mika Sundqvist kuitenkin palautti laulun alkuperäiseen muotoonsa. Yhtyeen jäsenet vastaanottivat kappaleen sangen varautuneesti: Jussi Hakulisen mukaan kaikki hän mukaan lukien olivat sitä mieltä, ettei sitä julkaistaisi singlenä eikä koskaan esitettäisi keikoillakaan. Lindholmin mukaan ”Joutsenlaulu” ei olisi edes päätynyt Nuorallatanssijalle, mikäli kappaleita olisi muutoin ollut tarpeeksi. Kriitikot kuitenkin pitivät laulusta. Esimerkiksi Rumban päätoimittaja Rami Kuusinen kehui sitä ”kauniiksi, ylvääksi ja koskettavaksi”.
Konserttiesitykset
Yön keikoilla Hakulinen lauloi ”Joutsenlaulun” taustanauhan säestyksellä. Hakulisen jätettyä yhtyeen Yö ei esittänyt kappaletta, vaikka yleisö Olli Lindholmin mukaan toivoi kappaletta yhtyeen jokaisessa konsertissa. Vuonna 2000 Lindholm totesi, että ”kertaakaan en ole antanut periksi”. Lokakuussa 2001 yhtye esitti ”Joutsenlaulun” Köyliön Lallintalolta alkaneella 20-vuotisjuhlakiertueella, jossa Jussi Hakulinen teki paluun yhtyeen riveihin 16 vuoden tauon jälkeen. Kiertueen kolmas konsertti Tampereen Pakkahuoneella julkaistiin myöhemmin Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti -nimisenä DVD-levynä. Sittemmin Yö esitti kappaletta keikoilla, joissa myös Hakulinen oli mukana.
Vuoden 2005 konserttikiertueella Jussi Hakulinen joutui terveysongelmien vuoksi jättäytymään pois ja valtuutti Kuolematon-albumilla mukana olleen Annika Eklundin laulamaan "Joutsenlaulun" kiertueen seitsemässä viimeisessä konsertissa. Hakulisen jätettyä yhtyeen vuonna 2011 kappaletta esitti konserteissa Olli Lindholm, jonka mukaan ”Joutsenlaulu” ei tosin koskaan ole ”puhutellut minua millään tavalla”, vaan se on Hakulisen henkilökohtainen teksti tädilleen. Lindholm kuoli sairauskohtaukseen 2019.
Vuonna 2023 Yön 40v juhlakonsertissa Tampereen Nokia Areenalla Hakulisen tytär Ellinoora Hakulinen esitti kappaleen keikalla, ensimmäistä kertaa isänsä kuoleman jälkeen.
Merkitys
”Joutsenlaulu” on Yön tunnetuimpia kappaleita. Vuonna 2000 Olli Lindholm kuvaili sitä erääksi ”suomalaisen rockhistorian [– –] suurimmista biiseistä”.
Kappale on vuosien kuluessa saanut useita kärkisijoja eri äänestyksissä. Vuonna 1995 järjestetyssä Radiomafian top 500 -äänestyksessä ”Joutsenlaulu” valittiin maailman kaikkien aikojen 14. parhaaksi ja parhaaksi suomalaiseksi kevyen musiikin kappaleeksi. Helsingin Sanomien ja Radio Helsingin 2006 järjestämässä Suomen synkin laulu -äänestyksessä laulu sijoittui sijalle 9. Porin kaupungin 450-vuotisjuhlien yhteydessä vuonna 2008 pidetyssä äänestyksessä se valittiin kaikkien aikojen porilaiseksi pop-kappaleeksi. Radioasema Iskelmän vuonna 2011 järjestämässä äänestyksessä valittiin Yön 30 parasta kappaletta: ”Rakkaus on lumivalkoinen” oli ensimmäinen ja ”Joutsenlaulu” toinen.
Yön single
”Joutsenlaulu” oli kolmas singlejulkaisu Yön lokakuussa 1984 ilmestyneeltä Nuorallatanssija-albumilta. Sen B-puolella on kaksi Hakulisen säveltämää ja sanoittamaa kappaletta, joista ”Painajaisten jälkeen” löytyy myös Nuorallatanssijalta, mutta ”Skitsofreenikon päiväkirja” julkaistiin nyt ensimmäistä kertaa studioversiona. Kappaleen konserttiäänitys oli mukana jo aikaisemmin kesäkuussa ilmestyneellä livealbumilla ...ja tapahtui niinä päivinä. Studioversio on myöhemmin julkaistu myös kokoelmalla Yön pimeä puoli (1998).
Marraskuun viimeisenä päivänä ilmestynyt single nousi listoille vuodenvaihteen jälkeen tammikuussa 1985. Parhaimmillaan se oli Mitä Suomi soittaa -listalla sekä Seura-lehden kokoamalla singlelistalla sijalla 4 ja Suosikin listalla sijalla 10.
Jussi Hakulisen versio
Jussi Hakulisen oma versio ”Joutsenlaulusta” ilmestyi hänen vuonna 1995 julkaistulla sooloalbumillaan Vieraskirja. Vierailevana muusikkona kappaleella on mukana huilua soittava Vesa-Matti Loiri.
Muita esittäjiä
”Joutsenlaulusta” on Yön ja Jussi Hakulisen lisäksi olemassa ainakin seitsemän muiden artistien levyttämää versiota:
Suvi Teräsniska lauloi vuonna 2013 albumillisen Yön kappaleita mutta jätti eniten kunnioittamansa kappaleet pois. ”Joutsenlaulua” hän kertoi pitävänsä ”pyhimmistä pyhimpänä”.
Vain elämää
Samu Haber esitti ”Joutsenlaulun” Vain elämää -ohjelmassa vuonna 2017. Kappaleen esittäminen synnytti riidan Hakulisen ja tuotantoyhtiön välillä. Kappaleesta on poistettu useita säkeistöjä, ja hänen mukaansa sen sovitus on näin muuttunut. Hakulinen omistaa kappaleen oikeudet, joten hänellä on lain puitteissa oikeus kieltää kappaleen uudelleensovittaminen. Kiistan seurauksena ohjelmassa kuultavaa versiota ei julkaistu suoratoistopalveluihin tai äänitteellä.
Axel Leonard von Weissenberg
Axel Leonard von Weissenberg (1. helmikuuta 1868 Viipuri – 22. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja virka- valtiopäivämies.
Von Weissenbergin vanhemmat olivat senaattori Alexander von Weissenberg ja Constance Maria Åkerman ja puoliso vuodesta 1899 Carin Alberta Sylvia von Schoultz. Von Weissenberg valmistui insinööriksi 1892 ja tuli valtionrautateiden palvelukseen 1894. Hän toimi myös sekä rautatiehallituksen koneinsinöörinä vuodesta 1908 että rautatien palopäällikkönä. Von Weissenberg osallistui eri tavoin rautatieläisten toimintaan, kuten kansainvälisen rautatielähetysliiton puheenjohtajana, Suomen rautatieläisten kristillisen yhdistyksen puheenjohtajana ja Suomen palosuojeluyhdistyksen varapuheenjohtajana. Von Weissenberg oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Opettaja, opistonjohtaja Gay von Weissenberg oli Axel Leonard von Weissenbergin poika.
WinRAR
WinRAR on RARLABin valmistama Windows-käyttöjärjestelmällä varustetussa tietokoneessa toimiva purku- ja pakkausohjelma. WinRARia kehitti alun perin Jevgeni Rošal.
Ominaisuudet
WinRAR on käännetty useille eri kielille, myös suomeksi. Ohjelmasta on saatavilla kaupallinen versio ja ilmainen kokeiluversio. Ilmainen versio toimii kuten kaupallinenkin, paitsi päästä näkyvää ilmoitusta lisenssin loppumisesta. Tämä ei kuitenkaan lopeta ohjelman toimintaa.
RAR on pakkausohjelman versio, joka on julkistettu seuraaville alustoille: Pocket PC, Linux, macOS, DOS, OS/2 ja FreeBSD.
Jim Sharman
Sydneyssä syntynyt Sharman valmistui National Institute of Dramatic Artista.
YK:n vuosituhattavoitteet
YK:n vuosituhattavoitteet (Millennium Development Goals, MDGs) ovat Yhdistyneiden kansakuntien jäsenmaiden, YK-järjestöjen ja kansainvälisten rahoituslaitosten sopimus kansainvälisen yhteistyön pelisäännöistä. Vuonna 2000 maailman johtajat sopivat, kuinka maailmasta tehtäisiin parempi paikka. Asetettiin kahdeksan tavoitetta, jotka päätettiin saavuttaa vuoteen 2015 mennessä. Vuosituhattavoitteet syntyivät vuosituhatjulistuksesta (Millennium Declaration), jonka kaikki YK:n jäsenmaat allekirjoittivat YK:n vuosituhathuippukokouksessa (Millennium Summit) syyskuussa 2000.
Vuosituhattavoitteet ovat historian menestyksekkäin köyhyyden vastainen kampanja. Ne ovat osoittaneet, että yksinkertaisilla ja selkeillä globaaleilla kehitystavoitteilla voi olla suuri vaikutus. Vuosituhattavoitteet asettavat kansainväliselle yhteistyölle selkeät, kaikkien maiden hyväksymät päämäärät. Tavoitteet ovat kunnianhimoisia, mutta eivät mahdottomia. Ne ovat konkreettisia, ajallisesti määriteltyjä ja mitattavia kehitystavoitteita.
Vuosituhattavoitteiden hyväksymisen seurauksena miljoonien ihmisten elämä on parantunut: tavoitteet köyhyyden puolittamisesta, puhtaan veden saatavuuden parantamisesta ja slummeissa asuvien elinolosuhteiden parantamisesta on jo saavutettu. Nykyään myös yhtä monet tytöt kuin pojat aloittavat peruskoulun. Lisäksi suuret saavutukset muilla osa-alueilla tarkoittavat, että yhä useammat tavoitteet voidaan täyttää ajoissa, eli vuoteen 2015 mennessä. Tavoitteiden edistymistä mitataan indikaattoreiden avulla. Vertailukohtana on vuosi 1990.
Kahdeksaan tavoitteeseen on tiivistetty tärkeimmät sopimukset 1990-luvun konferensseista. Seitsemän ensimmäistä vuosituhattavoitetta koskevat ensisijaisesti köyhiä maita, mutta kahdeksas tavoite, tavoite globaalista kumppanuudesta, on suora vaatimus avunantajamaille. Kyseessä on historiallinen sopimus, joka edellyttää avun saajilta hyvää hallintoa ja avunantajilta lisää kehitysapua ja kehitysmaiden reilumpaa kohtelua kaupankäyntimielessä. Tavoitteet ovat myös antaneet vauhtia keskustelulle kehitysavusta, velkahelpotuksista, reilusta kaupasta ja globalisaation hallinnasta. Kehitysmaat muun muassa laativat vuoden 2006 aikana konkreettisen suunnitelman siitä, kuinka ne aikovat päästä tavoitteisiin.
Tavotteiden saavuttaminen
Vuosituhattavoite 1: Äärimmäisen köyhyyden ja nälän puolittaminen
Ensimmäinen vuosituhattavoite saavutettiin maailmanlaajuisesti vuonna 2010. 1,25 dollarilla päivässä elävien määrä laski vuosien 1990–2010 välillä 47 prosentista 22 prosenttiin. Määrällisesti vuonna 2010 maailmassa oli äärimmäisessä köyhyydessä eläviä 700 miljoonaa ihmistä vähemmän kuin vuonna 1990. Silti 1,2 miljardia maailman ihmistä elää edelleen äärimmäisessä köyhyydessä. Lisäksi vuosina 2011–2013 lähes joka kahdeksas eli noin 842 miljoonaa ihmistä maailmassa oli aliravittuja ja tavoitteet nälkäisten määrän vähentämisestä vuoteen 2015 mennessä ovat vaarassa jäädä toteutumatta. Maailmanlaajuisesti lähes joka kuudes alle viisivuotias lapsi on alipainoinen.
Vuosituhattavoite 2: Peruskoulumahdollisuuksien takaaminen kaikille
Kansallisten ja kansainvälisten ponnistelujen tuloksena yhdeksän kymmenestä lapsesta käy peruskoulua. Suuntaus on voimistunut erityisesti vuodesta 2000 lähtien ja tytöt ovat hyötyneet eniten investoinneista koulutukseen. Vuosien 2000 ja 2011 välillä koulua käymättömien lasten osuus lähes puolittui – 102 miljoonasta 57 miljoonaan. Peruskoulussa kirjoilla olevien lasten osuus kehittyvillä alueilla on noussut 83 prosentista 90 prosenttiin vuosien 2000 ja 2011 välillä. Tarkempi tutkiminen paljastaa kuitenkin, että suurin osa tästä kasvusta tapahtui vuosien 1999 ja 2004 välillä. Tämän jälkeen koulua käymättömien lasten osuuden vähentäminen on ollut hitaampaa. Maailmassa on 123 miljoonaa kirjoitus- ja lukutaidotonta nuorta (15-24-vuotiasta). 61 prosenttia heistä on nuoria naisia.
Vuosituhattavoite 3: Tasa-arvon edistäminen ja naisten aseman parantaminen
Kansallisten ja kansainvälisten ponnistelujen tuloksena yhdeksän kymmenestä lapsesta käy peruskoulua. Suuntaus on voimistunut erityisesti vuodesta 2000 lähtien ja tytöt ovat hyötyneet eniten investoinneista koulutukseen. Vuonna 2010 97 tyttöä 100 poikaa kohden aloitti peruskoulun, verrattuna vuoteen 1999 kun 91 tyttöä sataa poikaa kohden ilmoittautui kouluun. Tavoite sukupuolten välisestä tasa-arvosta kouluissa on siis toteutunut – nykyään lähes yhtä monet tytöt kuin pojat aloittavat peruskoulun. Kuitenkin vain kaksi 130 maasta on saavuttanut tavoitteen kaikilla koulutusasteilla. Tasa-arvon edistämisen ja naisten aseman parantamisen tavoitteesta ollaan vielä kaukana, vaikka vuosituhattavoitteiden saavuttaminen riippuu suuresti naisten aseman parantamisesta sekä parempien ja yhtäläisten mahdollisuuksien tarjoamisesta kaikille — naisille ja miehille, tytöille ja pojille. Maailmanlaajuisesti vain 40 prosenttia naisista on palkkatyössä, maataloussektoria lukuun ottamatta. Naiset kärsivät syrjinnästä esimerkiksi suhteessa omaisuuteen ja poliittiseen osallistumiseen sekä koulutukseen ja työhön pääsyyn. Esimerkiksi naisten osuus kansanedustajista on kasvanut, mutta silti noin 80 prosenttia maailman kansanedustajista on miehiä. Tammikuussa 2013 vain hieman yli 20 prosenttia maailman kansanedustajista oli naisia.
Xanten
Xanten on kaupunki Saksan länsiosassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Se sijaitsee Weselin piirikunnassa. Kaupungissa on arviolta 21 510 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 72,43 neliökilometriä. Vuonna 12 eaa. roomalaiset perustivat Xantenin alueelle sotilasleirin Vetera Castra I. Tästä katsotaan usein Xantenin kehityksen paikkakuntana alkaneen. Kaupunginoikeudet Xanten vastaanotti 15. heinäkuuta vuonna 1228 Kölnin arkkipiispalta.
YK:n vuosituhattavoitteet
Tavotteiden saavuttaminen
Vuosituhattavoite 4: Lapsikuolleisuuden vähentäminen
Xanten
Nykyisin kaupunki tunnetaan erityisesti siitä, että se on Saksan ainoa kaupunki, jonka nimi alkaa X-kirjaimella.
YK:n vuosituhattavoitteet
Tavotteiden saavuttaminen
Alle viisivuotiaina kuolleiden lasten määrä on laskenut 41 prosenttia vuosien 1990 ja 2011 välillä – eli lähes puolittunut. Tämä tarkoittaa yli 14 000 lapsikuolemaa vähemmän päivittäin. Lapsikuolleisuus keskittyy kuitenkin yhä enemmän maailman köyhimmille alueille ja suurin osa lapsista kuolee ensimmäisen elinkuukautensa aikana. Edistysaskelista huolimatta tavoite lapsikuolleisuuden vähentämisestä kahdella kolmanneksella on vielä kaukana. 6,9 miljoonaa lasta – eli 19 000 lasta päivässä – kuoli ennen viidettä ikävuottaan vuonna 2011. Monet heistä menehtyivät ehkäistävissä oleviin tauteihin. Korkeimmat lapsikuolleisuusluvut ovat edelleen Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, jossa yksi yhdeksästä lapsesta kuolee ennen viidettä ikävuottaan – tämä on kuusitoistakertaisesti yli kehittyvien maiden keskiarvon.
Vuosituhattavoite 5: Odottavien äitien terveyden parantaminen
Äitiyskuolleisuus on pienentynyt 47 prosenttia maailmanlaajuisesti, eli lähes puolittunut vuodesta 1990, mutta se on silti kaukana tavoitteesta. Lisäksi tavoitetta on vaikea mitata. Äitiyskuolleisuuden vähentäminen kolmella neljäsosalla sekä yleinen lisääntymisterveyspalveluiden saatavuus edellyttävät voimakkaampia investointeja sekä vahvempaa poliittista tukea. Edistysaskelista huolimatta lähes 1000 naista kuolee yhä päivittäin raskauden aikana tai synnytyksessä – ja suurin osa heistä kehittyvissä maissa. Köyhyys ja koulutuksen puute kasvattavat nuorten synnyttäjien määrää. Perhesuunnitteluun suunnatun rahoituksen riittämättömyys merkitsee, että sitoumuksessa parantaa naisten lisääntymisterveyttä on epäonnistuttu pahasti.
Vuosituhattavoite 6: HIV/aidsin, malarian sekä muiden tautien vastainen taistelu
Terveysalalla on edistytty paljon. Malariaan liittyvät kuolemat ovat vähentyneet 25 prosenttia kansainvälisesti vuosien 2000 ja 2010 välillä, mikä tarkoittaa että arviolta 1,1 miljoonaa ihmishenkeä on säästetty. Tuberkuloosiin liittyvien kuolemien määrä näyttää puolittuvan vuoteen 2015 mennessä (verrattuna vuoden 1990 tasoon). Vuosien 1995 ja 2011 välillä yhteensä 51 miljoonaa tuberkuloosipotilasta sai hoitoa. Nämä hoidot säästivät 20 miljoonaa ihmishenkeä.
Jopa uusien HIV-tartuntojen määrä vähenee, mutta 2,5 miljoonaa ihmistä saa uuden tartunnan joka vuosi. HIV-tartunnan kanssa elävien määrä ei ole ollut koskaan suurempi, mikä vaatii antiretroviraalilääkityksen saatavuuden parantamista. Vuonna 2011 34 miljoonaa ihmistä eli HIV-viruksen kanssa ja vuoden loppuun mennessä 8 miljoonaa kehittyvillä alueilla elävää henkilöä sai antiretroviraalilääkitystä HIV- tai AIDS -tartuntaansa. Antiretroviraalilääkitystä HIV tai AIDS tartuntoihin saaneiden määrä kasvoi 13-kertaiseksi vuosien 2004 ja 2009 välillä lisärahoituksen ja laajennettujen ohjelmien ansiosta. Mikäli nykyinen suuntaus jatkuu, osatavoite yhtäläisestä mahdollisuudesta hoitoon pääsyyn voidaan kuitenkin saavuttaa vuoteen 2015 mennessä.
Vuosituhattavoite 7: Ympäristön kestävän kehityksen turvaaminen
Hiilidioksidipäästöt jatkavat kasvamistaan ja ovat nykyään yli 46 prosenttia korkeammat kuin vuonna 1990. Maapallon resurssit vähenevät voimakkaasti. Metsät, kasvi- ja eläinlajit sekä kalakannat häviävät maailmassa, jossa koetaan jo ilmastonmuutoksen vaikutukset. Monet lajit ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon, suojelualueiden määrän lisäämisestä huolimatta.
Puhtaan juomaveden puutteesta kärsivien osuus on puolittunut. Vuosien 1990 ja 2011 välillä puhtaan juomaveden saannin mahdollistavista riittävistä vesilähteistä on päässyt nauttimaan yli 2,1 miljardia ihmistä (engl. impoved watersources, esimerkiksi vesijohtovesi ja suojellut lähteet). Vesihuoltoa ja puhtaan veden saatavuutta koskeva osatavoite on siis saavutettu.
Slummeissa asuvien prosenttiosuus kaupunkiväestöstä on vähentynyt 39 prosentista 33 prosenttiin vuosien 2000 ja 2012 välisenä aikana. Parempaan juomaveteen, sanitaatiomahdollisuuksiin ja/tai asumismahdollisuuksiin on päässyt käsiksi yli 200 miljoonaa slummiasukasta. Tämä osatavoite on siis saavutettu reilusti ennen vuoden 2020 määräaikaa, mutta samalla on huomattava että kaupungistumisen seurauksena slummeissa asuvien määrä on noussut – 650 miljoonasta (vuonna 1990) nykyiseen noin 863 miljoonaan (2012).
Vuosituhattavoite 8: Globaalin kumppanuuden luominen kehitykselle
Vahvistaakseen globaalia kumppanuutta – joka koskee YK:n jäsenvaltioita, kansainvälisiä järjestöjä, kansalaisyhteiskuntaa, yksityissektoria sekä muita sidosryhmiä – raportti suosittelee muun muassa veronkierron lopettamista, teollisuusturvallisuuden parantamista, velkakäsittelyn parantamista sekä rahoitusalan säätelyn ja maailmankaupan kehittämistä. Raportin mukaan kaikkien osapuolten on myös samaan aikaan elettävä jo tehtyjen lupaustensa mukaan – ja täytettävä vuosituhattavoitteista tehdyt sitoumukset. Toisin sanoen, kahdeksannen tavoitteen toteuttaminen on edellytyksenä kaikkien vuosituhattavoitteiden saavuttamiselle määräaikaan, eli vuoteen 2015 mennessä.
Jääneulanen
Jääneulanen on ylhäällä ilmakehässä muodostunut pitkulainen jääkide. Jääneulasten muodostuminen vaatii hyvin kylmää. Jääneulasia leijuu ukkospilvien huipuilla. Talvella jääneulasia sataa ylemmästä ilmakehässä kirkkaalla ilmalla, ja tämä aiheuttaa esimerkiksi katuvalojen ylle yöllä valopatsaita.
Amphicnemis pandanicola
Amphicnemis pandanicola on Amphicnemis-sukuun ja tytönkorentojen heimoon (Coenagrionidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Lieftinck vuonna 1953. Sillä ei ole alalajeja.
Laji tunnetaan vain neljästä löytöpaikasta Borneon saaren Keski-Kalimantanista. Sitä tavataan trooppisissa suosademetsissä, mutta sen tarkkoja elinympäristön vaatimuksia ei tiedetä eikä sitä esiinny monilla alueilla, joissa kasvaa tyypillistä suosademetsää. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin vaarantuneeksi elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Nanda Devi
Nanda Devi on kaksihuippuinen massiivi, joka muodostaa kaksi kilometriä pitkän itä-länsi-suuntaisen harjanteen. Itähuippua kutsutaan nimellä Nanda Devi East ja se kohoaa 7 434 metriin.
August Henrik Uno Wrede
August Henrik Uno Wrede (25. kesäkuuta 1869 Kemiö – 2. heinäkuuta 1935 Siuntio) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Rogmo FM
14.04.2009 taajuudelta 93,5 MHz jatkoi Radio Auran Aallot Salo 500 W lähetysteholla. Lähetin sijaitsee Salon Tupurin mastossa.
August Henrik Uno Wrede
August Henrik Uno Wreden vanhemmat olivat majuri Vilhelm Otto Casper David Wrede ja Hedvig Johanna Wilhelmina Gustava Armfelt ja puolisot Anna (Annette) von Liphart ja Ilse Friedrike von Fircks. Wrede oli maanviljelijä ja Suitian kartanon omistaja 1930-luvun alkuvuosiin saakka.
Rogmo FM
Auran Aallot Salo on Salon Alueradio Oy:n paikallisradio, joka lähettää ohjelmaa Salon kuuluvuusalueella taajuudella 93,5 MHz. Ohjelmat tuotetaan Turun Paikallisradio Oy:n studioilta Turusta.
Radio Auran Aallot Salo:lle toimitetaan omaa, Salon seudun asukkaille suunnattua ohjelmistoa ja Salon Seudun Sanomien paikallisuutiset, jota lähetetään arkisin. Arkisin kello 18-06 sekä viikonloppuisin ohjelma on eriytetty Turun ohjelmasta poikkeuksen tähän tekevät TPS:n jääkiekko- ja jalkapallo-otteluselostukset.
August Henrik Uno Wrede
Wrede oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Arthur M. Schlesinger Jr.
pienoiskuva|180px|Arthur M. Schlesinger Jr. 1960-luvun alussa. Arthur Meier Schlesinger Junior (alk. Arthur Bancroft Schlesinger, 15. lokakuuta 1917 Columbus, Ohio Yhdysvallat – 28. helmikuuta 2007 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen historioitsija ja yhteiskuntakriitikko ja kuului demokraattien vasemmistosiipeen. Hän tutki teoksissaan yhdysvaltalaisten poliittisten johtajien, kuten Franklin D. Rooseveltin, John F. Kennedyn, Robert Kennedyn ja Andrew Jacksonia ympärillä olleiden miesten liberalismia. Hän työskenteli presidentti John F. Kennedyn lehdistöavustajana.
Schlesinger kuului älymystöperheeseen, jossa historian arvostus oli perinteenä. Hänen isänsä Arthur Meier Schlesinger, Sr. oli myös historioitsija.
Schlesinger vaikutti merkittävästi liberaaliteoriaan ja oli intohimoinen Kennedy-tyylisen liberalismin puolestapuhuja. Häntä ihailtiin nokkeluudestaan, oppineisuudestaan ja omistautumisestaan liberalismin historian ja luonteen hahmotteluun. Hän toimi professorina ensin Harvardin yliopistossa ja sitten New Yorkin kaupunginyliopistossa.
Schlesinger oli mukana Yhdysvaltain poliittisessa keskustelussa aina viimeisiin vuosiinsa asti. Vuonna 2004 hän julkaisi viimeisen kirjansa, joka käsitteli George W. Bushin Irak-politiikkaa.
Schlesinger sai kahdesti urallaan Pulitzer-palkinnon. Vuonna 1946 hän sai palkinnon parhaasta historiankirjasta (The Age of Jackson) ja vuonna 1966 parhaasta elämäkerrasta (A Thousand Days). Lisäksi Schlesingerille on myönnetty National Book Award kahdesti. Hän oli tunnettu tehokkaasta työtahdistaan ja ehti kirjojen ohella kirjoittaa tuhansia lehtiartikkeleita.
Schlesinger kuoli 28. helmikuuta 2007 sydänkohtaukseen.
Varjovuoret
Varjovuoret (Ephel Dúath) ovat vuoristo J. R. R. Tolkienin kuvitteellisessa Keski-Maassa.
Varjovuoret ovat vuorijono Mordorin länsi- ja eteläpuolella. Niiden sindarinkielinen nimi Ephel Dúath tarkoittaa "tumman varjon ulompia aitoja". Varjovuoret kohtaavat Ered Lithuin Morannonissa (Mustalla Portilla), joten ne käytännössä sulkevat Mordorin sisäänsä kolmelta puolelta. Minas Morgulin kaupunki suojetaa sen suurinta laakso, jota kutsutaan myös "Nimettömäksi laaksoksi", joka sisältää kirotun joen Morgulduin.
Morgulduin pohjoisrannalta lähtevät osittain piilossa olevat portaat Cirith Ungolin huipulla olevaan torniin. Myös Durthangin linna sijaitsi Varjovuorilla.
Mordor Lista gór i wzgórz Śródziemia
Maximilian
Maximilian on latinalaisperäinen miehen etunimi. Nimi on johdettu latinan suurinta eli maksimia tarkoittavasta sanasta Maximus, joka sekin esiintyy myös nimenä. Mahdolli­sesti nimi on kuitenkin syntynyt yhdistelmänä nimistä Maximus ja Aemilianus, joista viimeksi­ mainitun lyhentymä on myös Emil.
Suomessa nimi Maximilian on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1208 henkilölle. Nimi esiintyy myös kirjoitus­asussa Maksimilian, joka on annettu vain noin 50 henkilölle, mutta Maximilian-nimisistä hallitsijoista käytetään suomen kielessä vakiintuneesti tätä kirjoitus­asua. Vuodesta 2015 lähtien Maximilianin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 18. marraskuuta.
Lumirae
thumb|Kourallinen lumirakeita.
Lumirae on kiinteä himmeänvalkoinen pyöreähkö sadepartikkeli. Se monesti rikkoutuu, kun sataa maahan. Lumirae syntyy pilvissä huurtumalla kun alijäähtyneet pilvipisarat tarttuvat jääkiteen tai lumihiutaleen pintaan.
Ulkonäöltään lumirae voi muistuttaa styroksin murua tai karkeata raejuustoa. Lumirae on yleensä läpimitaltaan alle viiden millimetrin mittainen, mutta suurempiakin lumirakeita voi syntyä. Rakeisiin verrattuna lumirakeet ovat pehmeitä ja hajoavat huomattavasti helpommin.
Synty
Lumirakeet syntyvät kun jääkiteet tai lumihiutaleet putoavat runsaasti alijäähtyneitä pilvipisaroita sisältävien pilvikerrosten läpi, ja sen seurauksena huurtuvat voimakkaasti. Huurtumisen käynnistymiseksi jääkiteiden vaakapoikkipinta-alan on oltava riittävän suuri, jotta kaikki pilvipisarat eivät pääse vilahtamaan ilmavirran mukana kiteiden ohitse ja jotta kiteet ovat tarpeeksi raskaita pudotakseen pilvipisaroita nopeammin törmäysten mahdollistamiseksi. Kiteiden muodosta riippuen pienin huurtumisen mahdollistava koko on 40 μm (pilarimaiset kiteet) ja 200 μm (leveäsakaraiset laattakiteet) väliltä. Lumirakeen syntymiseksi huurtumisen tulee olla voimakasta. Lievästi huurtuneissa lumihiutaleissa alkuperäinen muoto on vielä selvästi nähtävillä. Huurtumisen jatkuessa alkuperäiset kidemuodot alkavat peittyä, ja lopulta lumirae saavuttaa muhkuraisen pyöreähkön tai timanttia muistuttavan kartiomaisen muodon.
Ephestia cypriusella
Ephestia cypriusella on Ephestia-sukuun ja koisat-heimoon (Pyralidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Roesler vuonna 1965. Sillä ei ole alalajeja.
Tefheinä
Tefheinä eli tef tai teff (Eragrostis tef, syn. Eragrostis abyssinica) on afrikkalainen viljakasvi, jonka pienistä siemenistä saadaan valkoisia leivontaan käytettäviä jauhoja. Tefheinä on eniten viljelty viljakasvi Etiopiassa, jossa sitä käytetään erityisesti injeran valmistukseen. Tefheinää viljellään myös Intiassa ja Australiassa lähinnä rehuksi.
Tefheinä on ravintoarvoltaan erinomainen. Se sisältää runsaasti tärkeitä aminohappoja, kuitua sekä rautaa ja on gluteeniton. Tefheinä tarvitsee hyvin vähän vettä.
Tuhkavarpunen
Tuhkavarpunen (Passer griseus) on tavallinen afrikkalainen varpunen.
Esiintyminen
Tuhkavarpunen elää Afrikassa Saharan eteläpuolella aina Sambiaan ja Angolaan saakka etelässä. Sen elinalueen koko on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Ravinto
Pääravintona ovat siemenet ja vilja. Lisääntymisaikana syö myös hyönteisiä ja muita selkärangattomia, joilla se ruokkii myös poikasensa.
Buklitsiini
Buklitsiini on antihistamiini ja antikolinergi, joka on rakenteeltaan piperatsiinijohdos. Buklitsiini muistuttaa läheisesti syklitsiiniä ja meklotsiinia, ja buklitsiinia voidaan samoin käyttää pahoinvoinnin ja oksentelun ehkäisyyn. Buklitsiini on yksi migreenilääke Migraleven kolmesta ainesosasta. Lääkettä on ollut saatavilla Suomessa ainakin 1970-luvulta saakka, sitä on valmistanut belgialainen UCB Pharma -lääkeyhtiö tuotenimellä Longifen.
Voimanosto kesäparalympialaisissa 2020
right|220px Voimanostossa kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 10. kertaa. Kilpailut käydään 27. – 31. elokuuta 2020 Tokyo International Forumilla. Sekä miehille että naisille on kymmenen eri painoluokkaa. Yhteensä urheilijoita paralympialaisiin osallistuu 180.
Karsinnat
Yhdestä maasta saa osallistua yhteen painoluokkaan korkeintaan yksi urheilija (pois lukien mahdolliset kutsut) ja koko paralympialaisiin 8 mies- ja 8 naisurheilijaa. 80 mies- ja 80 naisvoimanostajaa valitaan rankingin perusteella siten, että painoluokan kahdeksan parasta pääsevät paralympialaisiin maarajoite huomioiden. 20 urheilijaa kutsutaan erillisellä kutsulla.
Villa Pentry
Villa Pentryn pohja on lähes neliönmuotoinen. Huvilassa on mansardikatto ja sen ikkunat ovat puitejaoltaan pieniruutuisia. Alkuaan huvilaan kuului kahdeksankulmainen torniosa. Aarne Ervi suunnitteli huvilan pihapiiriin saunarakennuksen 1940-luvun lopulla.
Liam Kirk
Liam Kirk (s. 3. tammikuuta 2000 Maltby, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Arizona Coyotesin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Kirk osaa pelata myös keskellä. Coyotes varasi hänet kaikkien aikojen ensimmäisenä Englannissa varaushetkellä pelanneena pelaajana numerolla 189. NHL:n varaustilaisuudessa 2018.
Pursisalmen koulu
Pursisalmen koulu oli yläkoulu Pietarsaaren kaupungissa. Koulun rakentaminen alkoi syksyllä 1967, ja se otettiin käyttöön 1969. Uudisosa valmistui 1972. Pursisalmen yläaste yhdistettiin Etelänummeen vuonna 2006. Yläasteen jälkeen Pursisalmella toimi lukio, päiväkoti, sekä viimeisenä kielikylpykoulu vuoteen 2016 asti. Pursisalmen kiinteistö purettiin vuonna 2019.