cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thomsoningaselli
Thomsoningaselli eli savannigaselli (Eudorcas thomsonii, aiemmin Gazella thomsonii) on keskikokoinen itäafrikkalainen gaselli, jolla on solakat raajat ja siro ruumis. Sitä tavataan suhteellisen yleisesti etenkin Tansaniassa, Keniassa ja Etelä-Sudanissa. Sitä pidetäänkin elinvoimaisena lajina.
Thomsoningaselli on 80–120 senttimetriä pitkä, ja sen häntä on lisäksi 15–27 senttimetriä. Sen säkäkorkeus on 66–82 senttimetriä.
Thomsoningaselli syö heinää, ruohoa, pensaiden lehtiä ja siemeniä. Naaras synnyttää kahdesti vuodessa yhden vasikan. Naaras on sukukypsä yhdeksän kuukauden iässä ja uros 3-vuotiaana. Thomsoningaselli elää luonnossa 10 vuotta ja tarhassa 16 vuotta.
Thomsoningaselli vaeltaa laumoissa, jotka ovat joskus yli 60 yksilön suuruiset. Jotkin urokset elävät yksin omalla reviirillään. Lajin vaarana ovat etenkin kissaeläimet ja villikoirat. Kun yksi lauman jäsen havaitsee saalistajan, koko lauma alkaa lähestyä vaaraa yhtenä joukkona, jolloin peto ei pääse yllätyshyökkäykseen. Jos peto hyökkää, lauma säntäilee sinne tänne hämätäkseen saalistajaa.
Kuippina
250px|thumb|right|Kuippinan kunta Lomonosovin piirin kartalla. 250px|thumb|right|Kuippinan kylät vuoden 1885 kartalla. Kuippina on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängön pohjoisosassa 35 kilometriä Lomonosovista etelään. Kylässä on 3 200 ja kunnassa 5 400 asukasta (vuonna 2013).
Maantiede ja asutus
Kuippinan kunnan pinta-ala on 96,07 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Lomonosovin piirin Kosteritsan, koillisessa Ropsunhovin ja idässä Vennäin Vuissakan kuntiin sekä etelässä Hatsinan ja lännessä Volossovan piireihin. Pinta-alasta 49,1 % on metsää, 40,3 % maatalousmaata ja 8,6 % asuinaluetta.
Seutu on pinnanmuodostukseltaan kumpuilevaa tasankoa. Ainoa joki on Suomenlahteen laskeva Nuolijoki. Alueella on paljon karsti-ilmiöitä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, kalkkikivi, savi ja fosfori. Ympäristön kokonaistila on melko hyvä, mutta Nuolijoki on saastunut ja juomaveden laatu on heikko.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu seitsemän kylää: Kelosi (ven. Kelozi), Luuhkova (Gluhovo), Miikkinä (Tšeremykino), Sunkura (Šundorovo), Trudovik, Viittinä (Vitino) ja Volkovitsa (Volkovitsy). Asutuksia (posjolok) on kolme: Luuhkova (Gluhovo eli Lesopitomnik), Miikkinän koulu (Tšeremykinskaja Škola) ja Volkovitsan lepokoti (Dom otdyha ”Volkovitsy” ). Kuippinan jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on 1 200 asukkaan Kelosi. Kunnassa on lukuisia puutarhapalsta- ja huvila-alueita.
Historia
Paikkakunta on saanut nimensä muinaisvenäjän lähdettä ja kuohua merkitsevästä sanasta. Lähistöllä sijaitsee lähteitä, joiden kalsiumsuoloja sisältävää vettä on käytetty parannustarkoituksiin. Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakuntaan kuulunut Kuippinan pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1499/1500 verokirjassa. Pogostalla sijaitsi Suurmarttyyri Demetriokselle pyhitetty kirkko, joka tuhoutui 1600-luvulla.
1600-luvulla ruotsalaisten vallattua Inkerin seudulle alkoi muuttaa uudisasukkaita Suomesta. Vuosisadan lopulla he muodostivat jo suurimman osan väestöstä. Seudun inkerinsuomalaiset kuuluivat myöhemmin Ropsun luterilaiseen seurakuntaan. Osa kylistä oli enemmistöltään venäläisiä ja eräissä niistä asui myös ortodoksisia inkerikkoja. Vuonna 1811 Kuippinaan perustettiin saksalainen siirtokunta. Peter von Köppenin mukaan Kuippinaa ja sen vieressä sijainnutta Nikkasenmäkeä asuttivat äyrämöiset ja Kivisenmäkeä eli Pientä-Kuippinaa savakot. Myöhemmin yksi kylistä tunnettiin venäläisenä Vennäin Kuippinana.
1930-luvulla Kuippina kuului kyläneuvoston keskuksena Leningradin esikaupunkipiiriin. Kyläneuvostoon kuului keskuskylän lisäksi 12 kylää: Andrejevka, Kelosi, Kivisenmäki (ven. Prokovsino), Nikkasenmäki (Nikkozemjaki), Pieni-Kurku (Malyje Gorki), Pieni-Volossola (Maloje Volosovo), Simseipaly, Suuri-Kurku (Bolšije Gorki), Suuri-Volossola (Bolšoje Volosovo), Valerjanovka, Volkovitsa ja Kuippinan uudiskylä. Toisen maailmansodan aikana aluetta miehittäneet saksalaiset polttivat vetäytyessään Kuippinan kylän. Suomalaiset siirrettiin sodan aikana Suomeen ja sittemmin takaisin Neuvostoliittoon, jossa vain harva onnistui palaamaan kotiseudulleen. Kuippinan kyläkuva muuttui erityisesti 1970–1980-luvuilla, jolloin sinne rakennettiin uusia kerrostaloja ja julkisia rakennuksia.
Liikenne, talous ja palvelut
Kuippinan ohi kulkee Pietarin ja Tallinnan välinen valtatie M11, johon liittyy Miikkinässä eteläinen kehätie A120. Kuippinasta on lisäksi päällystetyt maantiet Strelnaan ja Hatsinaan sekä eteläiselle kehätielle Niiskovitsaan. Kunnasta on linja-autoreitit Pietariin Kirovski zavod ja Prospekt Veteranov -metroasemille.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat maa- ja metsätalous (62 % vuonna 2012) ja rakentaminen (19 %). Suurimmat yritykset ovat maatalousyritys Kipen (karjatilat Kuippinassa, Viittinässä, Luuhkovassa ja Trudovikissa), Lepäsin ja Vennäin-Vuissakan suurkanalat (kanalat Sunkurassa ja Kelosissa), Kuippinan maatalouskoneiden korjauspaja ja Luuhkovan metsätalous. Kaksi kolmasosaa työvoimasta työskentelee tai opiskelee kunnan ulkopuolella, lähinnä Pietarissa.
Kuippinassa toimii lastentarha, keskikoulu ja musiikkikoulu. Kelosissa on lastentarha. Kulttuurilaitoksia ovat Kuippinan kulttuuritalo ja kirjasto sekä Viittinän kerhotalo. Terveyspalveluihin kuuluvat Kuippinan pieni poliklinikka, lääkärin vastaanotto Kelosissa ja Viittinän lääkintäasema.
Nähtävyydet
Kylän nähtävyys on M11-valtatien reunassa sijaitseva postiasema, joka rakennettiin Luigi Ruscan piirustuksien mukaan vuosina 1806–1808. Samanlaisia postirakennuksia on Narvan maantien varrella Koskovassa (ven. Kaskovo), Tirkkovitsassa ja Opoljassa. Muita rakennusmuistomerkkejä ovat Viitinän 1800-luvulla rakennettu tsasouna, Nadeždinan kartano Volkovitsassa sekä keisarillisen kasvatuslaitoksen sairaalarakennukset ja Meklenburg-Srelitskin metsästysmaja Miikkinässä. Luuhkovan lähellä on kurgaani- ja kivikehyshautojen muodostama arkeologinen kohde ja Viittinässä toisessa maailmansodassa kaatuneen Neuvostoliiton sankarin muistomerkki.
Andy Cole
Andrew Alexander ”Andy” Cole (s. 15. lokakuuta 1971 Nottingham, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Colen vanhemmat ovat lähtöisin Jamaikalta.
Ura
Andy Cole pelasi urallaan Arsenalissa, Fulhamissa, Bristol Cityssä, Newcastle Unitedissa, Manchester Unitedissa, Blackburn Roversissa, Manchester Cityssä, Portsmouthissa, Birmingham Cityssä, Sunderlandissa, Burnleyssä ja Nottingham Forestissa. Vuonna 1995 hän siirtyi Newcastle Unitedista Manchester Unitediin 7 miljoonalla punnalla, mikä tuohon aikaan oli suurin koskaan englantilaispelaajasta maksettu summa.
Valioliigan ensimmäisellä kaudella 1992–1993 Cole oli yksi Newcastlen avainpelaajista nostamassa seuraa Englannin terävimpään kärkeen. Seuraavalla kaudella hän voitti Valioliigan maalikuninkuuden 34 osumallaan. Siirryttyään Manchester Unitediin hän voitti Valioliigan mestaruuden viisi kertaa, FA Cupin kahdesti ja Mestarien liigan kerran. Kaudella 2001–2002 hän voitti Liigacupin uuden seuransa Blackburnin paidassa. Heinäkuussa 2004 hän siirtyi Fulhamiin. Siirron taustalla olivat erimielisyydet Blackburn-manageri Graeme Sounessin kanssa. Kauden 2005–2006 hän aloitti Manchester Cityssä kahden vuoden sopimuksella. Kaudelle 2006–2007 Cole siirtyi Portsmouthiin. Kauden aikana hän kävi myös lainalla Birmingham Cityssä. Kesällä 2007 Cole vapautettiin Portsmouth-sopimuksestaan. Kaudeksi 2007–2008 Cole siirtyi Sunderlandiin entisen Manchester United -aikaisen pelikaverinsa Roy Keanen valmentamaan joukkueeseen. Joukkueen pelaajistossa oli myös toinen Colen entinen pelikaveri Dwight Yorke. Kevääksi 2008 Cole siirtyi lainalle Mestaruussarjaan Burnleyyn.
Heinäkuussa 2008 Cole teki sopimuksen Mestaruussarjassa pelanneen Nottingham Forestin kanssa, mutta sopimus purettiin yhteisymmärryksessä jo saman vuoden lokakuussa ja 11. marraskuuta 2008 Cole ilmoitti pelaajauransa päättämisestä. Hän teki Valioliigassa yhteensä 187 maalia, mikä on Alan Shearerin 260 maalin jälkeen toiseksi eniten.
Maajoukkue
Cole teki ensiesiintymisensä Englannin maajoukkueessa vuonna 1995, ja yhteensä hän pelasi 15 maaottelua. Jäätyään ulkopuolelle 2002 MM-kisoista hän ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa. Maajoukkueessa Cole teki vain yhden maalin, MM-karsinnassa Albaniaa vastaan maaliskuussa 2001.
Skotit
Skotit ovat kansa, joka asuu Skotlannissa Isossa-Britanniassa. Skotit ovat osin kelttiläinen kansa, johon on sekoittunut runsaasti muun muassa germaanisia ja skandinaavisia aineksia. Gaelit, jotka puhuvat gaelin kieltä, on joskus laskettu omaksi ryhmäkseen, mutta nykyisin skoteilla tarkoitetaan kaikkia Skotlannissa asuvia kelttiläisiä kansoja.
Asuinalue ja lukumäärä
Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvassa Skotlannissa on vähän yli 5 miljoonaa asukasta ja heistä 4,5 miljoonaa luki vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan itsensä skoteiksi. Muualla maailmassa skottilaisen taustan omaa noin 10–15 miljoonaa henkilöä, ja suurin osa heistä asuu muissa englantia puhuvissa maissa kuten Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Historia
Historioitsijoiden mukaan Skotlannin synnytti viisi eri kansaa, piktit, Irlannista saapuneet skotit, kelttiläiset britit, skandinaavit sekä anglit. Skotlannin eli Scotian perusti Kenneth MacAlpin vuonna 843 ja kuningaskunta laajeni vuoteen 1034 mennessä suurin piirtein sen nykyisille rajoille. Englantilaisten hyökkäykset 1200-luvulla johtivat itsenäisyyssotiin joita johti ensin William Wallace ja sittemmin Robert Bruce. Itsenäisyyssodat huipentuivat Bannockburnin taisteluun, jossa skotit voittivat englantilaiset ja säilyttivät asemansa itsenäisenä kuningaskuntana.
Kulttuuri
Skotin kieli kuuluu germaanisiin kieliin ja sitä puhuu osa skoteista. Se on läheistä sukua englannille, ja se on kehittynyt muinaisenglannista ja muinaisnorjasta. Englannin ja Skotlannin unionien jälkeen kielen asema väheni murteeksi, mutta se elpyi jälleen 1900-luvulla. Gaelia puhuu enää arviolta 2% Skotlannin väestöstä, mutta luku on ollut historiallisesti paljon suurempi. Gaeli on sukua iirille ja sen puhuma-aluetta Pohjois- ja Länsi-Skotlannissa kutsutaan nimellä Gàidhealtachd.
Skottien identiteetti poikkeaa englantilaisista. Skotit pitävät tavallisesti itseään ensisijaisesti skotteina ja vasta toiseksi britteinä, kun taas Englannissa tilanne on usein päinvastoin. Briteiksi itsensä Skotlannissa kokee vain noin yksi 20:tä.
LHCf
LHCf eli Large Hadron Collider forward on Large Hadron Colliderin kuudesta koelaitteistosta pienin. Se sijaitsee lähellä ATLAS-koelaitteistoa, Sveitsin puolella Meyrinissä.
Toiminta
Laitteistoa käytetään havaitsemaan hiukkastörmäyksessä syntyneitä etuhiukkasia, joiden kulkulinja on samansuuntainen kuin törmäävien hiukkassuihkujen. Tämän on tarkoitus simuloida kosmista säteilyä.
Laitteisto
LHCf-laitteisto koostuu kahdesta massaltaan 40 kg ilmaisimesta. Kumpikin on rakenteeltaan 30 cm pitkä, 80 cm korkea ja 10 cm leveä ja ne sijaitsevat 140 metrin etäisyydellä eri puolilla hiukkasten törmäytyspisteestä. Ilmaisimet koostuvat volframilevyistä, muovisesta tuikeilmaisimesta ja suuntaherkistä sensoreista.
Kapteeni Sapelihammas
thumb|Terje Formoe Kapteeni Sapelihampaana Kristiansandin eläintarhassa vuonna 2005 Kapteeni Sapelihammas on norjalaisen lauluntekijän ja kirjoittajan Terje Formoen vuonna 1989 luoma merirosvo-satuhahmo. Hahmo luotiin Kristiansandin eläintarhan lasten kesäteatteria varten vuodeksi 1990. Näytännön musiikista tuli erityisen suosittua Norjassa vuosina 1992 ja 1993, ja hahmon ympärille on sittemmin kehkeytynyt useita teatterinäytäntöjä, lasten musiikkilevyjä, kirjoja, elokuvia ja muita spin-off-tuotteita.
Suhteiden Venäjä
Suhteiden Venäjä on Suvi Salmenniemen ja Anna Rotkirchin toimittama artikkelikokoelma, jossa suomalaiset tutkijat kirjoittavat 2000-luvun Venäjästä sosiaalisten verkostojen näkökulmasta. Teoksen julkaisi Gaudeamus vuonna 2008.
Sähköpaperi
Sähköpaperi (myös e-paperi tai sähkömuste) on näyttölaite, joka jäljittelee paperille painomusteella painettua tekstiä. Näytöissä ei ole taustavaloa, vaan se heijastaa valoa vaaleana kuten paperi. Kontrasti on paperia vastaava. Nimestään huolimatta tekniikalla ei ole kuitenkaan mitään tekemistä paperin kanssa, vaan sähköpaperi on ohut ja taipuisa muovinen näyttö, joka muistuttaa muovitaskua. Sähköpaperia hyödynnetään muun muassa sähkökirjojen lukulaitteissa, taulutelevisioissa, älypuhelimissa ja pakkausmateriaalina. E Ink Corporationin kehittämä E Ink on tekniikan ainoa kaupallisesti toimiva sovellus.
Tekniikkaa ovat kehittäneet ainakin yhdysvaltalainen E Ink Corporation, SiPix jonka E Ink myöhemmin osti, Bridgestone/Delta Delta Optoelectronics ja Philips. Philips Research luopui tekniikan kehittämisestä 2005 ja myi sen patentteineen taiwanilaiselle Prime View Internationalille. Prime View International osti E Ink Corporationin vuonna 2009 215 miljoonalla dollarilla.
E Ink Corporation julkaisi myös värillisen sähköpaperin nimeltä Triton vuonna 2012 ja vuonna 2015 ilmoitettiin Prism-nimisestä tekniikasta.
Vinetto
Vinetto oli appelsiininkukkauutteella, kanelilla ja neilikalla maustettu väkevä viini, jota Alko valmisti ja myi vuosina 1932–2006. Vinetto oli väriltään ruskeanpunaista, tuoksui mausteiselta ja oli maultaan katkeraa muistuttaen glögiä. Vinetto-pullon alkuperäisessä etiketissä oli viinirypäleterttu.
Esko Mannermaa
Esko Valto Mannermaa (21. huhtikuuta 1916 Viipuri – 23. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Mannermaa aloitti näyttelijäuransa Viipurin ja Tampereen teattereissa 1930-luvulla. Lisäksi Mannermaa toimi Filmistudion lyhytelokuvien suunnittelijana 1940-luvulla ja selostajana 1960-luvulle saakka. Mannermaa siirtyi 1950-luvulla näyttelijäksi Helsingin kaupunginteatteriin, missä näytteli kuolemaansa saakka.
Arja Pessa
Arja Pessa oik. Arja Eeva-Liisa Jurkka (8. helmikuuta 1943 Helsinki – 4. maaliskuuta 2015 Helsinki ) oli suomalainen näyttelijä ja koreografi. Pessa oli näyttelijä Jussi Jurkan puoliso.
Esko Mannermaa
Mannermaa näytteli urallaan 18 elokuvassa vuosina 1940–1971 ja lukuisissa televisio-ohjelmissa ja -elokuvissa, mutta myös useissa radiokuunnelmissa. Mannermaan debyyttirooli oli Fritsu Rantamon osa kepeässä komediassa Herra johtajan "harha-askel" (1940). Hänen tunnetuimpia elokuvaroolejaan olivat patruunan osa elokuvassa Kaunis Kaarina (1955), kamreeri Brynolf Pedantziuksen osa elokuvassa Ihana seikkailu (1962) sekä roolit Komisario Palmu -elokuvissa. Viimeiseksi elokuvaksi jäi Maunu Kurkvaaran Kujanjuoksu (1971), missä Mannermaalla oli apulaispäällikkö Rannan rooli.
Arja Pessa
Pessa menehtyi 72-vuotiaana syöpään Töölön sairaalassa Helsingissä. Pessa on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Esko Mannermaa
Mannermaa oli vuosina 1941–1958 naimisissa Elina Vänttisen kanssa ja vuosina 1958–1975 näyttelijä Hillevi Lagerstamin kanssa. Mannermaa kuoli 23. elokuuta 1975 Helsingissä 59 vuoden ikäisenä.
Vie
Vie on Lea Lavenin vuonna 1993 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut Oy Flamingo Music Ab. Laven osallistui MTV:n Syksyn sävel -kilpailuun albumin kappaleella ”Hani, hani” vuonna 1991.
Angoulême
Angoulême on kaupunki Länsi-Ranskassa. Angoulême on Uuden-Akvitanian alueella sijaitsevan Charenten departementin pääkaupunki. Kunnan alueella asuu 42 096 asukasta (2006), mutta suurkaupunkialueella asukkaita on noin 100 000. Kaupunki sijaitsee Charentejoen ja Touvrejoen haarassa Akvitanian alangolla, noin 100 kilometrin päässä Atlantin rannikolta. Angoulêmen asukkaat juhlivat kaupungin perustamista Juhana Maattoman 18. toukokuuta 1204 allekirjoittaman julistuksen perusteella.
Jennifer Lawrence
Jennifer Shrader Lawrence (s. 15. elokuuta 1990 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Hänen ensimmäinen iso roolinsa oli televisiosarjassa Bill Engvall Show (2007–2009). Hänen ensiesiintymisensä oli vuoden 2008 independent-elokuvassa Garden Party, ja näytteli samana vuonna myös elokuvissa The Poker House ja The Burning Plain. Lawrence teki läpimurtonsa draamaelokuvassa Winter’s Bone (2010), josta hän sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. 20-vuotiaana hänestä tuli kaikkien aikojen toiseksi nuorin naisnäyttelijä, joka on saanut Oscar-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta.
Lawrence sai kansainvälistä kuuluisuutta näyteltyään Katniss Everdeenia Nälkäpeli-elokuvasarjassa (2012–2015). Hänet palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla David O. Russellin ohjaamasta romanttisesta draamakomediasta Unelmien pelikirja vuonna 2012. Samalla hänestä tuli tuon kategorian toiseksi nuorin voittaja. Hän on työskennellyt Russellin kanssa myös elokuvissa American Hustle (2013) ja Joy (2015). Lawrence tunnetaan myös roolistaan Mystikkona elokuvissa X-Men: First Class (2011), X-Men: Days of Future Past (2014) ja X-Men: Apocalypse (2016) ja  Dark Phoenix (2019). Lawrence piti taukoa näyttelemisestä huonosti arvosteluissa pärjänneiden elokuvien Passengers (2016) ja Red Sparrow (2018) jälkeen, kunnes palasi satiirielokuvassa Don’t Look Up (2021).
Vuonna 2012 Rolling Stone -lehdessä Lawrencea sanottiin Yhdysvaltojen lahjakkaimmaksi nuoreksi naisnäyttelijäksi. Vuonna 2013 Time valitsi hänet 100 Most Influential People -listalle ja samana vuonna Elle kutsui häntä vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi viihdeteollisuudessa. Vuonna 2014 Forbes nimesi hänet maailman vaikutusvaltaisimmaksi naisnäyttelijäksi. Forbesin mukaan Lawrence on ollut eniten ansainnut naisnäyttelijä vuosina 2015 ja 2016 52 miljoonan ja 48 miljoonan dollarin vuosiansioillaan.
Lawrence tunnetaan mediassa feministinä ja Planned Parenthood -järjestön puolestapuhujana. Hän on Jennifer Lawrence Foundation -hyväntekeväisyysjärjestön perustaja.
Varhainen elämä
Jennifer Shrader Lawrencella on kaksi isoveljeä. Hänen isänsä Gary Lawrence omisti aikoinaan rakennusliikkeen Lawrence & Associates ja äiti Karen Lawrence toimii lasten leirien vetäjänä. Jennifer näytteli paikallisissa teattereissa ja ehtiessään auttoi äitiään lasten kesäleireillä. 14-vuotiaana Lawrence päätti jatkaa näyttelijänuraansa suostutellen vanhempansa viemään hänet New Yorkiin etsimään kykyjenetsijää. Hän kävi Kammerer Middle Schoolia Louisvillessä, ja valmistui lopulta lukiosta kaksi vuotta etuajassa, päämääränään aloittaa ura näyttelijänä.
Uran alkutaival (2006–2009)
Lawrence harrasti näyttelemistä jo nuorena, mutta ei ole koskaan opiskellut itse alaa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli TBS:n komediasarjassa Bill Engvall Show, jossa hän näytteli perheen vanhinta tytärtä Lauren Pearsonia. Sarjaa esitettiin kolmen tuotantokauden ajan syyskuusta 2007 vuoteen 2009. Lawerence oli roolistaan ehdolla Young Artist -palkinnon saajaksi. Lawrence vieraili myös televisiosarjoissa Todistettavasti syyllinen, Näkijä ja Monk.
Vuonna 2007 Lawrence haki Bella Swanin roolia elokuvasta Twilight – Houkutus, mutta rooliin valittiin Kristen Stewart. Jälkikäteen Lawrence on sanonut olevansa tyytyväinen, ettei saanut roolia. Seuraavana vuonna Lawrence sai pienen roolin elokuvassa Garden Party. Samana vuonna hän näytteli hyväksikäytettyä nuorta tyttöä perhedraamassa The Poker House, jossa näyttelivät myös Selma Blair ja Chloë Grace Moretz. Hänet palkittiin roolistaan Los Angelesin elokuvajuhlilla. Tämän jälkeen Lawrence näytteli Guillermo Arriagan elokuvassa The Burning Plain yhdessä Charlize Theronin ja Kim Basingerin kanssa. Lawrence sai Marcello Mastroianni -palkinnon roolistaan Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2008.
Läpimurto (2010–2012)
pienois|pysty|Jennifer Lawrence [[Oscar-gaala 2011|Oscar-gaalassa vuonna 2011.]] Lawrence näytteli pääosaa Debra Granikin vuonna 2010 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Winter’s Bone, joka palkittiin Sundancen elokuvajuhlilla parhaana elokuvana. Lawrencen roolisuoritusta elokuvassa pidetään hänen läpimurtonaan. Hän näyttelee syrjäseudulla asuvaa Ree Dollya, 17-vuotiasta tyttöä, joka huolehtii nuoremmista sisaruksistaan isän lähdettyä ja äidin sairastuttua henkisesti. Kriitikot ylistivät Lawrencen roolisuoritusta. Peter Travers Rolling Stone -lehdestä kirjoitti, että ”Lawrencen suoritus on enemmän kuin näyttelemistä, se on kuin nouseva myrsky. Hänen silmänsä ovat kuin tunteiden kartta, josta näkee tuskan, joka Reetä repii”. Lawrence palkittiin roolista parhaan läpimurron National Board of Review of Motion Pictures -palkinnolla. Hän sai parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden ja oli tuolloin kaikkien aikojen toiseksi nuorin ehdokkuuden saanut naisnäyttelijä tässä kategoriassa. Lisäksi hän sai Golden Globe-, SAG-, Satellite Awards- ja Independent Spirit Awards -ehdokkuudet.
Lawrence näytteli myös elokuvassa Like Crazy, joka sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2011. Samana vuonna Lawrence näytteli Mystikkoa toimintaelokuvassa X-Men: First Class. Vuonna 2011 hän näytteli myös mustassa komediassa Majava yhdessä Jodie Fosterin ja Mel Gibsonin kanssa. Vuonna 2011 Lawrence kutsuttiin Yhdysvaltain elokuva-akatemian jäseneksi.
Vuonna 2012 Lawrence näytteli Katniss Everdeeniä elokuvassa Nälkäpeli, joka perustuu Suzanne Collinsin samannimiseen romaaniin. Kirjasarjan fanina Lawrence harkitsi kolme päivää ennen kuin suostui ottamaan roolin, mietittyään miten se vaikuttaisi hänen uraansa. Valmistautuessaan rooliin Lawrence harjoitteli stunt-temppuja, jousiammuntaa, taistelulajeja, juoksua, parkouria, pilatesta, joogaa ja kallio- ja puussakiipeilyä. Elokuva sai ensi-iltansa maaliskuussa 2012 ja se oli lipputulomenestys saavuttaen Yhdysvalloissa kautta aikojen kolmanneksi suurimman avaustuloksen, noin 153 miljoonaa dollaria.
Lokakuussa 2012 Lawrencesta tuli Diorin uusi mainoskasvo. Marraskuussa 2012 Lawrence näytteli leski Tiffany Maxwellia David O. Russellin elokuvassa Unelmien pelikirja, joka perustuu samannimiseen Matthew Quickin kirjaan. Kriitikot ylistivät jälleen Lawrencen roolisuoritusta. Peter Travers Rolling Stone -lehdestä totesi, että Lawrence ”on jonkinlainen ihme. Hän on töykeä, härski, hauska, rääväsuinen, huolimaton, seksikäs, elinvoimainen ja haavoittuva – joskus kaikkea tätä samassa kohtauksessa tai jopa samalla hengenvedolla”. Lawrence palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Oscarilla ja Golden Globella. Lawrence näytteli myös kauhuelokuvassa House at the End of the Street, jonka ensi-ilta oli syyskuussa 2012.
Menestys ja sitä seurannut takaisku (2013–2020)
pienois|pysty|Jennifer Lawrence [[Golden Globe 2013|Golden Globe -gaalassa vuonna 2013.]] Syyskuussa 2012 Lawrence aloitti Nälkäpeli-elokuvasarjan toisen osan Nälkäpeli – Vihan liekit kuvaukset ja elokuvan ensi-ilta oli Suomessa marraskuussa 2013. Elokuva oli sekä arvostelu- että lipputulomenestys tuottaen maailmanlaajuisesti yli 864 miljoonaa dollaria. Tammikuussa 2014 elokuvasta tuli ensimmäinen eniten vuoden aikana Yhdysvalloissa tuottanut elokuva, jossa oli nainen pääosassa, sitten elokuvan Manaaja vuodelta 1973.
Vuonna 2013 Lawrence näytteli myös David O. Russellin rikoskomediassa American Hustle, joka perustuu FBI:n ABSCAM-operaatioon New Jerseyn poliittikkojen korruptiota vastaan 1970-luvun lopulla. Lawrence näyttee Christian Balen esittämän huijarin vaimoa Rosalyn Rosenfeldiä ja muissa pääosissa ovat Bradley Cooper, Amy Adams ja Jeremy Renner. Lawrencen roolisuoritus oli kriitikoiden ylistämä. Hänet palkittiin roolista uransa toisella parhaan naissivuosan Golden Globella ja ensimmäisellä Baftalla. Hän oli myös ehdolla parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi, ja näin hänestä tuli 23-vuotiaana kaikkien aikojen nuorin naisnäyttelijä, joka on saanut kolme Oscar-ehdokkuutta.
Lawrence uusi Mystikon roolinsa elokuvassa X-Men: Days of Future Past, joka sai ensi-iltansa toukokuussa 2014. Elokuva oli lipputulomenestys ja tuotti maailmanlaajuisesti yli 745 miljoonaa dollaria.
Lawrence korvasi Angelina Jolien Susanne Bierin draamaelokuvassa Serena, joka perustuu Ron Rashin samannimiseen romaaniin. Elokuvassa Bradley Cooper ja Lawrence näyttelevät George ja Serena Pembertonia, jotka perustavat puutavaraimperiumin. Kun Serena huomaa, ettei hän voi saada lapsia, heidän suhteensa alkaa rakoilla. Elokuva kuvattiin vuonna 2012 ja se sai ensi-iltansa vuonna 2014. Lawrence uusii myös Katniss Everdeenin roolin Nälkäpeli-kirjasarjan viimeisen osan elokuvaversioissa: Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1, joka sai ensi-iltansa marraskuussa 2014, ja Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2, joka sai ensi-iltansa marraskuussa 2015.
pienois|pysty|Jennifer Lawrence [[San Diego Comic-Con International|San Diegon Comic-Conissa vuonna 2015.]] Vuonna 2015 Lawrence näytteli pääosaa David O. Russellin ohjaamassa elokuvassa Joy, joka kertoo Miracle Mop -siivousvälineen keksijästä Joy Manganosta. Lawrence palkittiin roolistaan kolmannella Golden Globe -palkinnollaan ja sai siitä myös parhaan naispääosan Oscar -ehdokkuuden. Lawrencesta tuli kaikkien aikojen nuorin näyttelijä, joka on saanut neljä Oscar-ehdokkuutta. Lawrence toimi kertojana dokumenttielokuvassa A Beautiful Planet vuonna 2016. Samana vuonna Lawrence uusi Mystikon roolinsa elokuvassa X-Men: Apocalypse. Kesäkuuhun 2016 mennessä Lawrencen elokuvat ovat tuottaneet maailmanlaajuisesti yli viisi miljardia dollaria.
Vuoden 2016 lopulla ensi-iltansa sai Morten Tyldumin ohjaama tieteiselokuva Passengers, jossa Lawrence näyttelee Chris Prattin kanssa. Lawrencen palkkio elokuvasta oli 20 miljoonaa dollaria. Vuosina 2015 ja 2016 Lawrence oli eniten ansainnut naisnäyttelijä 52 miljoonan ja 48 miljoonan dollarin vuosituloillaan.
Vuonna 2017 Lawrence näytteli Darren Aronofskyn ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa Mother!, yhdessä Javier Bardemin, Ed Harrisin ja Michelle Pfeifferin kanssa. Psykologinen kauhuelokuva sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2017. Elokuva sai hyvän vastaanoton kriitikoilta, vaikka sitä pidettiin rohkeana ja kokeilevana.
Lawrencen seuraava elokuva oli jännityselokuva Red Sparrow, jonka on ohjannut Nälkäpeli-ohjaaja Francis Lawrence. Lawrence näyttelee venäläistä vakoojaa. Elokuva sai ensi-iltansa 2. maaliskuuta 2018.
Vuonna 2019 Lawrence oli jälleen Mystikon roolissa supersankarielokuvassa X-Men: Dark Phoenix, joka menestyi huonosti.
Paluu elokuviin (2021–)
Lawrence piti taukoa näyttelemisestä viimeisimpien elokuviensa saaman huonon menestyksen vuoksi. Hän palasi elokuviin esiintymällä Adam McKayn ohjaamassa satiirielokuvassa Don’t Look Up (2021), jossa Lawrence näyttelee tähtitieteilijä Kate Dibiaskya, joka löytää pian Maahan iskeytyvän komeetan.
Vuonna 2022 Lawrence tähditti pienen budjetin psykologista draamaelokuvaa Causeway, jossa hän esittää Afganistanista palaavaa aivovammasta kärsivää sotilasta. Hän myös tuotti elokuvan vuonna 2018 perustamansa tuotantoyhtiön Excellent Cadaverin alaisuudessa.
Yksityiselämä
pienois|pysty|Jennifer Lawrence [[Tulanen yliopistolla vuonna 2018.]] Uransa ensimmäiset vuodet Lawrence asui New Yorkissa, mutta vuonna 2010 kertoi asuvansa Kalifornian Santa Monicassa. Lawrence seurusteli näyttelijä Nicholas Houltin kanssa vuosina 2011–2014. Lawrence meni kihloihin helmikuussa 2018 ja naimisiin lokakuussa 2019 yhdysvaltalaisen taidegalleristi Cooke Maroneyn kanssa ja he ilmoittivat syksyllä 2021 odottavansa esikoistaan. Helmikuussa 2022 Lawrence synnytti pojan, joka sai nimekseen Cy.
Madiama
Madiama on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen tulva-alueen itäreunalla 27 kilometriä Djennéstä kaakkoon. Kunnassa on 12 400 asukasta (vuonna 2009).
Jennifer Lawrence
Yksityiselämä
Lawrence on puhunut paljon naisten oikeuksien puolesta ja on Planned Parenthood -järjestön kannattaja. Vuonna 2015 Lawrence kirjoitti Lenny Letter -nettilehdelle kirjoituksen, jossa hän kritisoi naisten ja miesten palkkatasa-arvon puutetta Hollywoodissa. Hän kirjoitti omista kokemuksistaan alalla ja mainitsi muun muassa saaneensa vähemmän palkkaa elokuvasta American Hustle, kuin hänen miespuoliset kanssanäyttelijät.
Madiama
Madiaman kunta rajoittuu lännessä Djennén piirin Dandougou Fakalan ja Djennén, pohjoisessa Fakalan sekä idässä ja etelässä Ségoun alueen Tominianin piirin Timissan ja Ouanin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kaksi kolmasosaa kunnasta sijaitsee Banin tulva-alueella.
Jennifer Lawrence
Yksityiselämä
Lawrence on aktiivinen hyväntekijä. Hän on maailman johtavan kehitysvammaisten liikunta- ja urheilujärjestön Special Olympicsin lähettiläs. Lawrence on perustanut Jennifer Lawrence Foundation -hyväntekeväisyysjärjestön, joka tukee järjestöjä kuten DoSomething.org, Feeding America, Screen Actors Guild Foundation, The Thirst Project ja Maailman ruokaohjelma. Vuonna 2013 Lawrence järjesti synnyinkaupungissaan Louisvillessa Nälkäpeli – Vihan liekit -elokuvan hyväntekeväisyysnäytöksen, jossa kerättiin yli kehitysvammaisten järjestön Saint Mary’s Centerin hyväksi. Vuonna 2016 Lawrence lahjoitti kaksi miljoonaa dollaria Kosairin lastensairaalalle Louisvillessa.
Madiama
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä markoja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja, boboja, bambaroita ja tuaregeja.
Madiaman ohi kulkee Bamakon ja Moptin välinen maantie RN6, josta haarautuu tie Djennéen. Palveluihin kuuluu viisi alakoulua, yläkoulu ja terveysasema.
Spontaani bakteeriperitoniitti
Spontaani bakteeriperitoniitti on kirroosin ja askiteksen komplikaatio (peritoniitti), joka johtuu yleensä gramnegatiivisten bakteerien kulkeutumisesta systeemiverenkierron kautta askitesnesteeseen. Tilaan liittyy 26–32 %:n kuolleisuus. Askiteksen takia sairaalahoitoon otetuista 15–20 % sairastuu bakteeriperitoniittiin. Erityisen suuri bakteeriperitoniitin riski on niillä, joiden askitesnesteen proteiinipitoisuus on < 1.0 g/dL tai joilla on ollut variksvuotoja tai aiempi bakteeriperitoniitti. Uusiutumisen riski ensimmäisestä spontaanista bakteeriperitoniitista selvinneillä on 70 prosentin luokkaa.
Hyväilysi kosketus
Hyväilysi kosketus (Deep End) on Jerzy Skolimowskin ohjaama elokuva vuodelta 1970. Siinä viisitoistavuotias ujo lontoolaispoika Mike (John Moulder-Brown) saa työn rapistuneen kylpylän valvojana ja rakastuu vapautuneeseen, kymmentä vuotta vanhempaan naiskollegaansa Susaniin (Jane Asher), joka on kihloissa.
Kiihtelysvaaran kirkko
Kiihtelysvaaran kirkko oli Joensuun Kiihtelysvaarassa sijainnut puinen ristikirkko, joka rakennettiin Heikki Hägerin johdolla 1769–1770. Kirkko tuhoutui kokonaan tuhopoltossa 23. syyskuuta 2018. Erillinen kellotapuli onnistuttiin suojaamaan tulelta.
Hyväilysi kosketus
Juoni
Viisitoistavuotias koulupudokas Mike (John Moulder-Brown) saa ensimmäisen työpaikan valvojana ränsistyneestä uimahallista, jossa häntä perehdyttää kymmentä vuotta vanhempi Susan (Jane Asher). Susanilla on tapana leikitellä miesten tunteilla ja näytellä milloin lämmintä ja ystävällistä, milloin etäistä. Mike huomaa pian, että uimahallin asiakkaat vaativat yksityisissä pukuhuoneissaan henkilökunnalta usein hyvin seksuaalisluonteisia palveluksia. Vanhempi nainen (Diana Dors) esimerkiksi työntää Miken päätä rintojensa väliin ja puhuu jalkapallosta ja George Bestistä.
Kiihtelysvaaran kirkko
Kirkko
Kirkon kuorisakaran jatkoksi oli rakennettu sakasti ja 1850-luvulla muihin sakaroihin eteiset. Kirkossa oli aumakatot, keskellä olevan lyhytvartisen tornin huipulla oli kattoratsastaja. Sisäkatteena oli puuholvit. Kirkkoa korjattiin 1830-luvulla, vuosina 1855–1856 ja Juhani Viisteen johtamana perusteellisesti 1931. Kirkon pinta-ala oli 243 neliötä, ja istumapaikkoja siellä oli 452 hengelle. Kirkon alkuperäiset 11-äänikertaiset urut rakensi Kangasalan urkutehdas 1912, urut saatiin Ruskealan kirkosta. Uudet 12-äänikertaiset urut valmisti Suomen Urkuhuolto 1940. Kirkon alttaritaulun Kristus ristillä maalasi Samuel Elmgren 1831.
Alttaritaulun lisäksi kuorin etelä- ja pohjoisseinillä olleet Jumalan kaikkinäkevää silmää esittävät maalaukset ja lehterin kaiteiden balusterijäsentely olivat Samuel Elmgrenin tekemiä. Maalauskoristelu restauroitiin 1967 arkkitehti Heikki Havaksen ja konservaattori Thorvald Lindqvistin johdolla. Kiihtelysvaaran kirkko oli vanhimpia Pohjois-Karjalassa säilyneistä kirkoista.
Kellotapuli
Kirkon kellotapuli on vuodelta 1856 ja uusittu yläosastaan vuonna 1931. Edellinen tapuli paloi salaman sytyttämänä 1813.
Palo
Kirkolta tuli automaattinen palohälytys noin kello 4.50 sunnuntaina 23. syyskuuta 2018. Pelastuslaitoksen myöhemmin aamulla julkaiseman tiedotteen mukaan kellotapuli ja lämpölaitos saatiin suojattua, mutta tuolloin kirkon katto oli jo romahtanut ja vain hirsiseinät pystyssä. Kirkko tuhoutui kokonaan. Palo ei aiheuttanut henkilövahinkoja.
Hyväilysi kosketus
Juoni
Mike alkaa ihastua Susaniin, vaikka tämä on kihloissa varakkaan ja komean Chrisin (Christopher Sandford) kanssa. Mike huomaa Susanin myös pettävän sulhastaan uimahallin miespuolisen liikunnanopettajan kanssa (joka koskettelee arveluttavasti teini-ikäisiä tyttöoppilaitaan). Mike alkaa seurata Susania ja häiritä tämän treffejä milloin Chrisin, milloin liikunnanopettajan kanssa, ja joutuu jopa poliisin puhutteluun. Mike haluaa Susania niin, että hylkää oman tyttöystävänsä ja torjuu hänelle alennusta lupaavan prostituoidun.
Kiihtelysvaaran kirkko
Palo
Kirkon kiinteistömestari Jouni Heiskanen onnistui pelastamaan alttaritaulun, ehtoollishopeat ja osan alttarivaatteista.
Hyväilysi kosketus
Juoni
Erään ulkona talvella käydyn riidan tiimellyksessä Mike puraisee Susanin kihlasormuksesta timantin irti ja sylkee sen vahingossa lumihankeen, koska luulee hampaansa lohjenneen. Susan ja Mike keräävät lunta muovisäkkeihin ja raahavat sen sulatettavaksi uimahallin tyhjennettyyn altaaseen. Siivilänä timantin löytymiseksi käytetään Susanin sukkahousuja. Susanin mentyä puhelimeen Mike löytää timantin, riisuu alasti ja yrittää kiristää Susanilta seksiä timantin vastineeksi. Uimahallin vahtimestari alkaa täyttää allasta tietämättä, että Susan ja Mike ovat sen pohjalla. Mike vaikuttaa aiheuttavansa tahallaan tapauksen, jossa Susan loukkaa päänsä. Elokuvan loppu jättää avoimeksi mitä tarkalleen tapahtuu. Viimeisessä kuvassa alaston Mike syleilee alastonta, verta vuotavaa Susania altaan veden alla.
Kiihtelysvaaran kirkko
Palo
Sunnuntaina päivällä pidetyssä tiedotustilaisuudessa poliisi ilmoitti epäilevänsä paloa tuhopoltoksi, koska ensimmäisinä paikalle tulleiden mukaan tuli oli tuolloin kirkon ulkoseinässä. Sähkökeskuksen teknisen vian mahdollisuutta ei ollut suljettu pois. Maanantaina 24. syyskuuta kirkon raunio oli jäähtynyt niin paljon, että sitä päästiin tutkimaan. Tuolloin poliisin palokoirat ilmaisivat, että kirkon sytyttämisessä on mahdollisesti käytetty palavia nesteitä apuna. Maanantaina poliisi otti kotietsinnän yhteydessä kiinni neljä joensuulaista henkilöä epäiltynä kirkon palosta. Epäiltyjen jäljille päästiin poliisin omien tutkimusten ja yleisövihjeiden perusteella, poliisi tiedotti tiistaina aamupäivällä. Torstaina 27. syyskuuta pidetyssä vangitsemisoikeudenkäynnissä Pohjois-Karjalan käräjäoikeus vangitsi kiinniotetuista yhden, 29-vuotiaan paikkakuntalaisen miehen epäiltynä törkeästä tuhotyöstä. Kolme muuta kiinniotettua päästettiin vapaaksi. Vangittu on tunnustanut sytyttäneensä kirkon ja antanut poliisille yksityiskohtaisen teonkuvauksen.
Hyväilysi kosketus
Tuotanto
Brittiläis-saksalainen tuotanto kuvattiin muutamia Lontoon Sohon ulkokohtauksia lukuun ottamatta Saksan Münchenissä. Elokuvan musiikin tekivät brittiläinen Cat Stevens ja saksalainen krautrock-yhtye Can.
Kiihtelysvaaran kirkko
Uusi kirkko
Joensuun ev.lut. seurakuntayhtymän yhteinen kirkkovaltuusto päätti uuden kirkon rakentamisesta joulukuussa 2018. Kesäkuussa 2020 ilmoitettiin, että uuteen kirkkoon tulisi noin 100–125 istumapaikkaa. Kirkon mallia ja suunnittelijaa haettiin arkkitehtikilpailulla. Yhteinen kirkkoneuvosto valitsi maaliskuussa 2021 uuden kirkon suunnittelijaksi oululaisen Luo arkkitehdit Oy:n. Uuden kirkon suunnittelun ja rakentamisen arveltiin tuolloin vievän 2–3 vuotta.
Hyväilysi kosketus
Vastaanotto
Hyväilysi kosketus sai Suomessa ensi-iltansa 11.2.1972 ja keräsi sen vuoden loppuun mennessä 27 384 teatterikatsojaa, mikä teki siitä vuoden 91:nneksi katsotuimman elokuvan. Televisiossa elokuva esitettiin Mainos-TV:n ohjelmistossa helmikuussa 1977.
Kiihtelysvaaran kirkko
Uusi kirkko
Uuden kirkon muodoksi valittiin ”maisemallinen ristikirkko”, ja se rakennetaan vanhan kirkon paikalle. Museovirasto puolsi alustavia suunnitelmia. Yhteinen kirkkovaltuusto hyväksyi luonnokset ja kustannusarvion, noin 4,6 miljooonaa euroa, lokakuussa 2022. Uusi ristikirkko tehdään hirrestä ja se lattian materiaali on myös puu. Kirkkosaliin mahtuu 120 henkilöä. Salin ja sen viereisten tilojen väliset ovet avaamalla saadaan lisää tilaa 120 istumapaikan verran. Kirkon alttaritauluksi tulee vanhan kirkon alttaritaulu, joka pelastettiin tulipalosta.
Kirkon suunnittelu jatkuu ja tavoite on päästä aloittamaan rakennustyöt vuoden 2023 aikana.
Hyväilysi kosketus
Vastaanotto
Vuonna 2011 British Film Institute tuotti elokuvasta restauroidun digitaaliversion, joka julkaistiin myös dvd-levynä.
Suomen Kuvalehden Kalle Kinnunen näki Deep Endin ensi kertaa Karlovy Varyn elokuvajuhlilla vuonna 2011. Hänestä elokuva on unohdettu klassikko, ”harvinaisen energinen, täynnä huumoria ja jännitteeltään huikea”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Deep Endin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Onésimo Cepeda Silva
Onésimo Cepeda Silva (s. 25. maaliskuuta 1937 México) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. lokakuuta 1970 ja nimitettiin Ecatepecin hiippakunnan piispaksi 28. kesäkuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Manuel Pérez-Gil y González ja Luis Reynoso Cervantes.
Ryōta Morioka
Ryōta Morioka (s. 12. huhtikuuta 1991 Kioto) on japanilainen jalkapalloilija.
Lance Armstrong
Lance Armstrong (s. 18. syyskuuta 1971 Plano, Texas) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä. Armstrong voitti uransa aikana ennätykselliset seitsemän Ranskan ympäriajoa vuosina 1999–2005. Vuonna 2012 Yhdysvaltain antidopingtoimikunnan USADA:n tekemän tutkinnan tuloksena Kansainvälinen pyöräilyliitto mitätöi kaikki Armstrongin vuoden 1998 jälkeen tehdyt kilpailutulokset ja asetti hänet elinikäiseen kilpailukieltoon laajasta dopingin käytöstä vuosien 1999 ja 2010 välillä. USADA:n raportin mukaan Armstrong pyöritti urheiluhistorian edistyneintä, ammattimaisinta ja menestyneintä doping-ohjelmaa. Tammikuussa 2013 Armstrong myönsi käyttäneensä dopingia kaikkien voittamiensa Ranskan ympäriajojen aikana.
Lokakuussa 1996 Armstrongin havaittiin sairastavan keuhkoihin ja aivoihin levinnyttä kivessyöpää. Häntä hoidettiin leikkauksella ja kemoterapialla, ja hän parani sairaudesta.
Lapsuus (1971–1989)
Lance syntyi vuonna 1971. Hänen äitinsä Linda Mooneyham oli vain 17-vuotias. He elivät niukasti ja Linda teki kovasti töitä elättääkseen Lancen. Paikallisen pyöräilyliikkeen omistaja ihaili perheen työntekoa ja teki Lindalle hyvän tarjouksen BMX-pyörästä. Pyörä oli Lancen ensimmäinen ja hän sai sen seitsemän vuoden iässä.
Nuoruudessaan Lance harrasti kuitenkin alueelle tyypillisiä lajeja baseballia ja amerikkalaista jalkapalloa. Hän lopetti lajien harrastamisen ajan myötä, vaikka Terry Armstrongin mukaan Lance oli hyvä molemmissa lajeissa. Sen sijaan hän innostui kestävyyslajeista ja ilmoittautui koulun kestävyysjuoksukilpailuihin, jotka hän voitti. 12-vuotiaana hän aloitti uimisen ystäviensä innostamana. Lance ei kuitenkaan osannut uida, joten hän joutui nuorempien kanssa uimakouluun. Hän harjoitteli uimista päättäväisesti ja puolitoista vuotta myöhemmin hän oli ikäluokassaan osavaltion parhaiden uimareiden joukossa. Lancen uimaopettajan mukaan hänen kehityksensä oli lähes ennenkuulumatonta. Saatuaan uintitaitonsa riittävälle tasolle, halusi hän kokeilla triathlonia. Lance osallistuikin lapsille suunnattuun Ironkids-kilpailuun. Hän voitti kilpailun ollessaan 13-vuotias ja innostui lajista, sillä siinä olivat mukana kolme hänen lempiurheilulajiaan.
Amatööripyöräilijäksi ja olympialaiset (1989–1992)
Maine nuoresta pyöräilijästä kiiri myös Subaru-Montgomery -pyöräilytallin omistajalle, joka kiinnostui Armstrongista. Talli tarjosi rahallista stipendiä Armstrongille, jolla oli tuolloin puutetta rahasta. Hän hyväksyikin sopimuksen, jonka ansiosta hän pystyi keskittymään pyöräilyyn. Tämän myötä hän muutti Austiniin. Armstrong alkoi kilpailla miesten pyöräilykilpailuissa, jotka olivat pitkäkestoisempia ja useita päiviä kestäviä. Hänen ensimmäinen merkittävä kilpailunsa oli Ruotsin ympäriajo vuonna 1990. Tällöin hän lähinnä otti tuntumaa eurooppalaiseen pyöräilyyn ja monta vuorokautta kestävään rasitukseen. Armstrong kutsuttiin myös pyöräilyn B-maajoukkueeseen, josta hän nousi pian A-maajoukkueeseen. Vanhat maajoukkueen pyöräilijät eivät olleet tyytyväisiä häneen, mutta toisaalta hän oli maajoukkueen kovakuntoisin pyöräilijä. Tästä syystä maajoukkuevalmentaja Chris Carmichael nosti hänet amatöörien MM-kilpailuihin osallistuvaan pyöräilymaajoukkueeseen. Joukkuekilpailuissa Armstrongin joukkue sijoittui seitsemänneksi ja yksilökilpailussa hän oli yhdestoista.
Maajoukkuevalmentaja Carmichael halusi kehittää Armstrongia eurooppalaiselle pyöräilytavalle, jonka takia hän kilpaili paljon Euroopassa. Vuonna 1991 hän osallistui muun muassa Settimana Bergamascaan, koska Carmichaelin mukaan Italian maasto kehitti parhaiten ammattilaispyöräilyyn. Kisaan osallistui lukuisia Italian amatööripyöräilijöitä, muun muassa Marco Pantani. Tuohon aikaan jako amatööri- ja ammattilaiskilpailuiden välillä oli tiukka, mutta Settimana Bergamasca oli tarkoitettu molemmille kilpailuluokille. Esimerkiksi Armstrongin kohdalla tämä tarkoitti sitä, että hän edusti kilpailussa sekä maajoukkuetta että Subaru-Montgomery -tallia, mikä aiheutti kärhämää osapuolten valmentajien välille. Armstrongin kilpailuvoitto varmistui vasta viimeisessä aika-ajossa, jolloin hänestä tuli kilpailun ensimmäinen yhdysvaltalainen voittaja.
Kilpailussa Armstrongin ja Subaru-Montgomeryn tallipäällikön välille nousseet eripuran takia hän joutui etsimään uutta pyöräilytallia. Armstrongin maine oli noussut Settimana Bergamasca-voiton jälkeen, joten Coors Light ja Motorola-talli kilpailivat hänestä. Motorola oli alusta asti kiinnostuneempi hänestä ja lopulta he tekivät sopimuksen. Sopimuksen mukaan Armstrong pysyisi amatööripyöräilijänä Barcelonan olympialaisiin asti, jonka jälkeen hän siirtyisi ammattilaispyöräilijäksi Motorolan talliin. Talven 1991 maajoukkuevalmentaja Carmichael kuitenkin valmennutti Armstrongia. He tekivät pidempiä pyörälenkkejä, jonka vuoksi hän laihtui ja alkoi näyttää enemmän maantiepyöräilijältä. Armstrong valmistautui Barcelonan olympialaisiin koko alkuvuoden, jonka takia hän ajoi ainoastaan maajoukkueen mukana. Hän osallistui kovatasoiseen Tour DuPontiin, jossa hän oli kahdestoista. Lisäksi hän voitti Thrift Drug Classicin, jota pidettiin yhtenä kovimmista yhden päivän kilpailuista.
Barcelonan olympialaisissa Armstrong ei osallistunut joukkueaika-ajoon, vaan Carmichael halusi säästää hänen voimiaan yksilökilpailuun, jossa mitalin voittaminen piti olla todennäköisempää. Pyöräilyreitti ei ollut otollisin Armstrongin pyöräilytyylille, sillä matkalla oli vain muutama loiva mäki, jotka ylitettiin useaan otteeseen. Olympiakultaa voittikin Italian Fabio Casartelli ja Armstrong sijoittui neljänneksitoista.
Ammattilaisuran alku (1992–1995)
Motorolan tallissa pyöräilivät muun muassa Phil Anderson, Steve Bauer ja Sean Yates, jotka ottivat Armstrongin hyvin vastaan. He myös antoivat ohjeita ja näyttivät hänelle esimerkkiä. Lähes heti olympialaisten jälkeen Armstrong aloitti ammattilaisuransa ja osallistui elokuussa 1992 yksipäiväiseen Clásica de San Sebastiániin. Kilpailusää oli äärimmäisen huono ja lähes puolet kilpailijoista lopetti kilpailun kesken. Armstrong ei sijoittunut kilpailussa hyvin, mutta pääsi maaliin asti. Vain muutaman päivän kilpailun päättymisen jälkeen hän osallistui Tour of Galiciaan, jossa hän sijoittui jo neljänneksitoista. Elokuun lopulla Armstrong sijoittui toiseksi Züri-Metzgete -kilpailussa. Loppukaudella hän osallistui Tour de l'Avenirille, jossa hän sai kilpailun parhaan mäkiajajan paidan.
Kaudella 1993 Armstrong kaavaili nousevansa tallinsa johtavaksi pyöräilijäksi, joka voittaisi yhden päivän klassikkokilpailut. Hän tahtoikin voittaa Trofeo Laigueglia, joka ei ollut klassikkokilpailu, mutta jonka voittajaa pidettiin kauden vahvimpana pyöriäilijänä. Armstrong otti kilpailun aikana sanallisesti yhteen klassikkokilpailujen tähden, Moreno Argentinin, kanssa ja voitti lopulta kilpailun. Hän osallistui myös Pariisi–Nizza-ajoon, jossa hän esitti parantunutta mäkiajamistaan. Parhaimmassa etapissaan hän sijoittuikin toiseksi. Viikkoa myöhemmin hän osallistui yhteen alkukautensa tärkeimpään kilpailuun, Milano–San Remoon. Armstrong onnistui johti kisaa irtauduttuaan pääjoukosta, mutta sijoittui lopulta 22:ksi. Kauden edetessä Armstrongin sijoitukset heikentyivät ja esimerkiksi Flanderin ympäriajossa hän jäi kokonaan sijoittumatta. Tämä häiritsi Armstrongia, joka sanoi menevänsä takaisin collegeen, mikäli hän ei löisi itseään läpi. Koska yhden päivän klassikkokilpailuiden voittaminen tuntui Armstrongille vaikealta, alkoi hän kehittää itseään monipäiväisiin kilpailuihin. Hän halusikin osallistua vuoden 1993 Ranskan ympäriajoon, mikä oli harvinaista, sillä nuoria pyöräilijöitä ei normaalisti nähty kyseisessä kilpailussa. Osallistuakseen Ranskan ympäriajoon Armstrongin piti käydä monessa kilpailussa ennen ympäriajoa. Hän sijoittuikin Tour DuPontissa toiseksi Raúl Alcalán jälkeen. DuPontin kilpailun jälkeen Armstrong osallistui kolmiosaiseen Thrift Drug Triple Crowniin, joka järjestettiin erillisinä kilpailuina Pittsburghissa, Länsi-Virginiassa sekä Philadelphiassa. Mikäli kilpailija pystyi voittamaan kaikki kolme kilpailua, sai hän palkintorahaa miljoona dollaria. Rahapalkinto motivoi entisestään Armstrongia, joka voitti kaikki kolme kilpailua selvästi.
Maailmanmestaruuden takia Armstrong käytti kaudella 1994 sateenkaaripaitaa. Legendan mukaan kyseisen paidan pukijalla on suuria vaikeuksia voittaa kisoja, eikä Armstrong onnistunutkaan voittamaan alkukautena käytyjä Liège–Bastogne–Liègen sekä La Flèche Wallonnen kilpailuja. Erityisesti Gewiss-tallin ajajat Jevgeni Berzin etunenässä olivat ylivoimaisia, mikä herätti keskustelua tallin ajajien mahdollisesta epon käytöstä. Tämä masensi Motorola-tallin ajajia, jotka kokivat, että useissa muissakin talleissa käytettäisiin epoa. He saivat lopulta myös sisäpiiritietoa, jonka mukaan lukuisissa talleissa käytettiin kiellettyjä aineita. Myös Armstrong osoitti kiihtymyksensä Kansainväliselle pyöräilyliitolle, joka ei hänen mukaansa ylläpitänyt dopingkontrollia. Hänelle luotiin painetta maailmanmestarina menestyä myös kaudella 1994, mutta kauden päätyttyä hän ei ollut onnistunut voittamaan yhtäkään kilpailua. Tämä olikin hänen ammattilaisuransa ainoa kausi ilman mestaruutta. Kauden aikana Armstrong huomasi olevansa huono erityisesti aika-ajoissa, jonka takia hän halusi kehittää kyseistä ominaisuuttaan. Toisaalta hän ajatteli koko pyöräilyuransa lopettamista Atlantan olympialaisten jälkeen.