cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dunfermlinen palatsi
Dunfermlinen palatsin historia on osa Dunfermlinen luostarin ja luostarikirkon historiaa. Luostarin tiloissa on todennäköisesti alusta alkaen ollut asunto kuninkaallisia varten. Se on ollut monien skotlantilaisten kuninkaallisten suosikki. Ensimmäiset asiakirjalähteet ovat peräisin Skotlannin itä- ja eteläosia hallinneen Malcolm III:n ajalta, 1000-luvulta.
Historia
Vuonna 1303 Edvard I:n englantilaiset sotajoukot tuhosivat luostarin asuinrakennukset, mutta säästivät sen kirkon. Vuosia vaatineet uudelleenrakennustyöt aloitettiin pian. Niitä avusti kuningas Robert I, joka tuli myös haudatuksi Dunfermlineen 1329.
Kun vuodesta 1488 alkaen hallinnut kuningas Jaakko VI rakennutti palatsin uudelleen vuonna 1500, se sijoitettiin luostarikirkon yhteyteen. Palatsi yhdistettiin kiinteästi luostarin rakennuksiin holvatun porttikaaren yläpuolelle rakennetulla porttitalolla, joka on edelleen jäljellä. Sotaisten vuosien jälkeen luostarin kehitys jatkui rauhassa, kunnes reformaatio nousi Skotlannissa 1560. Silloin lähes 500 vuotta toiminut uskonnollinen yhteisö loppui munkkien jättäessä luostarin.
Dunfermlinen palatsi palveli kuninkaallisena asuntona koko 1500-luvun: Jaakko IV, Jaakko V, kuningatar Maria Stuart ja Jaakko VI viettivät kaikki siellä pitkiä aikoja.
Vuonna 1603 itsenäinen Skotlannin kuningaskunta muodosti personaaliunionin Englannin kuningaskunnan kanssa ja Skotlannin kuningas Jaakko VI nousi myös Englannin kuninkaaksi nimellä Jaakko I. Kuninkaan ja hänen perheensä muutettua Dunfermlinestä Lontooseen palatsi menetti suosionsa ja siinä asuttiin vain ajoittain. Palatsia korjattiin vuonna 1633 Kaarle I:n kruunajaisia varten, mutta hänen vierailunsa synnyinlinnaan jäi lyhyeksi.
Viimeinen linnaa asuttanut kuningas oli Kaarle II, joka viipyi Dunfermlinessa vuonna 1650 juuri ennen Inverkeithingin eli Pitreavien taistelua. Palatsin viimeiseksi kuninkaalliseksi vieraaksi jäi Kaarle II vuonna 1651. Pian sen jälkeen palatsi hylättiin Skotlannin jouduttua Oliver Cromwellin puritaanisen hallinnon alle. Palatsi rappeutui ja viimeistään vuonna 1708 se oli menettänyt kattonsa.
Luostarikirkko toimii edelleen kirkkona, vaikkakin alkuperäisen kirkon raunioituneen itäpään paikalle vuonna 1821 rakennetuissa tiloissa.
Sandra Dawson
Sandra June Noble Dawson (s. 4. kesäkuuta 1946) on brittiläinen yhteiskuntatieteilijä. Hän on KPMG:n yritysjohtamisen professori Cambridgen yliopiston Judge Business Schoolissa.
Akateeminen ura
Dawson toimi Cambridgen yliopiston Judge Business Schoolin johtajana vuosina 1995–2006. Hän oli yksi yliopiston varapuheenjohtajista vuosina 2008–2012. Ennen tätä Dawson oli organisatorisen käyttäytymisen professori Yhdistyneen kuningaskunnan terveydenhuoltojärjestelmässä National Health Servicessa vuosina 1990–1995 ja johtajakoulun apulaisjohtaja Lontoon yliopiston Imperial Collegessa vuosina 1987–1994.
HC Prešov
HC MV Transport Prešov on slovakialainen jääkiekkoseura Prešovin kaupungista. Seuraa pelaa pääsarjassa Tipos Extraliga. HC Prešov on perustettu vuonna 1932.
Historia
Prešovin ensimmäinen jääkiekkooseura perustettiin vuonna 1928 Snaha Prešovin nimellä. Seura voitti vuonna 1932 toistaiseksi ainoan Slovakian mestaruutensa. Myöhemmin Prešov on sijoittuittunut Slovakian kansallisessa liigassa neljänneksi vuosina 1991 ja 1993.
Slovakian itsenäistyttyä Prešov liittyi uuteen Extraligaan, mutta tippui kolmen kauden jälkeen ensimmäiseen divisioonaan. Joukkue palasi takaisin korkeimmalle sarjatasolle vuonna 1999, mutta putosi vain yhden kauden jälkeen. Tämän jälkeen seura pelasi ensimmäisessä divisioonassa aina kaudelle 2018/19 asti, jonka päätteeksi sen piti pudota alemmalle sarjatasolle. Prešov ei kuitenkaan ilmoittautunut seuraavalle kaudelle ja näin miesten edustusjääkiekko loppui kaupungissa muutamaksi vuodeksi.
Ennen kautta 2021/22 HC 07 Detvan omistaja Róbert Ľupták siirsi joukkueensa Extraliga-lisenssin Prešoville. Näin maan korkein sarjataso palasi kaupunkiin yli kahdenkymmenen vuoden jälkeen. Ensimmäisenä kautena joukkue koostuikin lähinnä entisistä Detvan pelaajista.
Kauden 2022/23 päätteeksi Prešov sijoittui liigan viimeiseksi ja putosi ensimmäiseen divisoonaan. Saman vuoden keväällä Ľupták ilmoitti siirtyneensä HK 32 Liptovský Mikuláš seuran omistajaksi ja lopettaneensa yhteistyön Prešovn kanssa. Miesten edustusjääkiekon on kuitenkin tarkoitus jatkua kaupungissa.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Pelotas
Pelotas [pelo:´-], on satamakaupunki Etelä-Brasiliassa Rio Grande do Sulin osavaltiossa, Patosin laguunin eteläpäässä noin 40 kilometriä Rio Grandesta luoteeseen. Kaupungin asukasluku oli 328 275 vuonna 2010.
Kaupunki on perustettu 1780. Pelotas on etenkin karjataloustuotteiden vientisatama. Siellä on myös öljynjalostamo, teurastamoja, myllyjä sekä säilyketeollisuutta. Pelotasissa on kaksi yliopistoa ja maatalouskorkeakoulu.
Otso Rantakari
Otso Juhani Rantakari (s. 19. marraskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Rantakari on Jokereiden kasvatti. Hän siirtyi vain 14-vuotiaana itävaltalaisen EC Salzburgin junioreihin kaudeksi 2008–2009, kun Rantakaria kysyttiin hänen ja isänsä Osmon reissulla tuttavan luona Salzburgissa pelaamaan jääkiekkoa paikallisissa junioreissa. Kaudeksi 2009–2010 Rantakari palasi taas Suomeen ja siirtyi Helsingin IFK:n B-nuoriin, joiden tehokkain puolustaja hän oli sekä SM-karsinnoissa tehoilla 2+8=10 että runkosarjassa tehoilla 4+12=16. Rantakari voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2011–2012 Rantakari siirtyi Jokereiden A-nuoriin. Hän sijoittui tehoilla 8+29=37 koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä neljänneksi ja voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Toukokuussa 2012 Rantakari teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Jokereiden kanssa. Hän pelasi kauden 2012–2013 lähinnä seuran A-nuorissa sekä lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa Rantakari pelasi kauden loppuun. Hänen tulokaskautensa Mestiksessä toi 19 runkosarjaottelussa tehot 4+9=13 sekä viidessä karsintasarjan ottelussa tehot 2+2=4. Rantakari ei tehnyt kuitenkaan vielä liigadebyyttiään, kuten ei myöskään kaudella 2013–2014, jonka hän pelasi lähes kokonaan Kiekko-Vantaan vahvuudessa. Rantakari oli tehoilla 11+19=30 joukkueen kolmanneksi paras pistemies ja sijoittui koko Mestiksen puolustajien pistepörssissä neljänneksi.
Rantakari siirtyi kaudeksi 2014–2015 1+1-vuotisella sopimuksella Espoo Bluesiin. Hän teki SM-liigadebyyttinsä kauden avausottelussa 11. syyskuuta 2014 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Rantakari merkittiin Bluesin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.54 minuuttia. Rantakari teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin toisessa vaihdossaan ylivoimalla. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana sekä valittiin legendojen tähtien kolmostähdeksi. Yhteensä Rantakarin tulokaskausi toi 56 runkosarjaottelussa tehot 11+18=29 sekä neljässä playoff-ottelussa yhden maalin. Hän voitti koko SM-liigan runkosarjan tulokkaiden piste- ja syöttöpörssin. 7. helmikuuta 2015 Kalevan Palloa vastaan Rantakari teki kauden 11. maalinsa ja hän nousi Tom Pietilän (1975–1976) ja Risto Siltasen (1976–1977) ohi kaikkien aikojen eniten maaleja tehneeksi tulokaspuolustajaksi. Rantakari jäi myös vain yhden tehopisteen päähän tulokaspuolustajien piste-ennätyksestä. Hän jakoi SM-liigan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Lukon Mikko Kousan kanssa. Rantakari palkittiin kauden päätteeksi SM-liigan parhaana tulokkaana Jarmo Wasaman muistopalkinnolla. Helmikuussa 2015 Blues käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Rantakarin kanssa.
Kesken kauden 2015–2016, tammikuussa 2016 Rantakari jätti talousvaikeuksista kärsineen Bluesin, jonka sisäistä piste- ja syöttöpörssiä hän johti pelipaikastaan huolimatta tehoilla 5+15=20. Rantakari siirtyi jo samana päivänä Ruotsiin SHL-joukkue MODO Hockeyn riveihin. Joukkue ajautui Kvalserieniin, jossa MODO johti ottelusarjaa Leksands IF:ää vastaan 3–1, mutta Leksand vei sarjan aina seitsemänteen peliin asti. Ratkeiseva ottelu meni jatkoajalle, jossa Rantakari sai kohtalokkaan kiekonmenetyksen yrittäessään tuoda kiekkoa omalta siniviivalta ja Leksandin Brock Montpetit teki läpiajosta joukkueen 3–4-voittomaalin. MODO:n kausi päättyi putoamiseen HockeyAllsvenskaniin.
Rantakari siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Tapparaan. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+21=30, joilla Rantakari jakoi koko SM-liigan puolustajien pistepörssin neljännen sijan JYPin Mikko Kaltevan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Joulukuussa 2017 Tappara käytti Rantakarin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kauden 2017–2018 päätteeksi Rantakari voitti SM-hopeaa. Kausi 2018–2019 hänellä päättyi loukkaantumisen vuoksi helmikuussa 2019. Rantakari voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Rantakari siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura Neftehimik Nižnekamskin riveihin.
Kaudeksi 2021–2022 Rantakari palasi vuoden mittaisella sopimuksella Tapparaan. Helmikuussa 2022 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä ja Rantakari siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Sveitsin National Leaguen Fribourg-Gottéroniin.
Erkki Lyijynen
Erkki Edvard Lyijynen (16. maaliskuuta 1925 Lappee – 24. tammikuuta 2015 ) oli suomalainen kilpasoutaja.
Otso Rantakari
Maajoukkueura
Rantakari on pelannut myös 13 nuorten ja kuusi poikien maaottelua.
Erkki Lyijynen
Lyijynen edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 perämiehenä perämiehellisessä kaksikossa, jossa Suomi sijoittui viidenneksi. Hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden kevyen nelosen soutajana vuonna 1959.
Otso Rantakari
Muuta
Rantakarin isä Osmo on toiminut alemmissa sarjoissa mm. joukkueenjohtotehtävissä. Otso Rantakari avioitui heinäkuussa 2021 vuoden 2010 Miss Suomen, juontaja ja laulaja Viivi Pumpasen kanssa. Pari tapasi toisensa viihdeohjelma Possen kuvauksissa vuonna 2017.
Erkki Lyijynen
Seuratasolla Lyijynen edusti muun muassa Valkeakosken Vesiveikkoja ja Jämsänkosken Soutuveikkoja. Hän voitti useita Suomen-mestaruuksia kaksikkojen ja nelosten eri luokissa.
Lyijynen kilpaili myös hiihdossa ja yhdistetyssä. Hän sijoittui yhdistetyn olympiakatsastuksissa kolmanneksi vuonna 1952 ja Pirkan hiihdossa toiseksi vuonna 1960.
Nalle Puh (elokuva)
Nalle Puh on The Walt Disney Companyn tekemä kokopitkä animaatioelokuva, joka kertoo Nalle Puhista ja hänen ystävistään Puolen hehtaarin metsässä. Elokuva julkaistiin ensimmäisen kerran 11. marraskuuta 1977. Elokuva perustuu A. A. Milnen kirjoittamiin Nalle Puh -kirjoihin.
Elokuva on koostettu kolmesta aikaisemmin tehdystä lyhytelokuvasta: Nalle Puh ja hunajapuu (1966), Nalle Puh ja tuulinen päivä (1968) sekä Nalle Puh ja Tiikeri kans! (1974).
Elokuva eroaa aikaisemmista yksittäisistä pätkistä sillä, että lyhytelokuvat yhdistettiin kirjaan, jonka sivuilla seikkaillaan. Walt Disney halusi alun perin tehdä kokoillan elokuvan, mutta päätti sen sijaan tehdä lyhytelokuvat tutustuttaakseen yhdysvaltalaisen yleisön hahmoihin. Kaikki kolme pätkää ja itse elokuva sisältävät Shermanin veljesten tekemät laulut  Nalle on Puh (Winnie The Pooh) ja Tiikerin pomppulaulu (The Wonderful Thing About Tiggers).
Juoni
Elokuva alkaa Risto Reippaan huoneesta, jossa tulee alkutekstit. Niiden jälkeen kamera siirtyy kirjaan jonka sivuilla esitellään elokuvan henkilöt ja taustalla kuuluu laulu Nalle Puh. Lopussa esiin tulee "Winnie the Pooh" tekstin päällä hyppivä Puh, ja siitä suoraan alkaa ensimmäinen lyhytelokuva.
Elokuva loppuu Riston mentyä kouluun, ja pyydettyä Puhia lupaamaan ettei hän ikinä unohda Ristoa, edes Riston ollessa satavuotias.
Ääninäyttelijät
Elokuva dubattiin kokonaisuudessaan suomeksi vuonna 1997 videojulkaisua varten. Dubbauksen toteutti Tuotantotalo Werne ja sen ohjasi Pekka Lehtosaari. Lyhytelokuvat Nalle Puh ja hunajapuu, Nalle Puh ja tuulinen päivä sekä Nalle Puh ja Tiikeri kans! oli jo dubattu kertaalleen vuosina 1966, 1969 ja 1977 eri äänillä.
Jakob Liiv
pienoiskuva|Jakob Liiv thumb|Jakob Liivin patsas [[Väike-Maarjassa.]] Jakob Liiv (28. helmikuuta 1859 Alatskivi, Viro – 17. tammikuuta 1938) oli virolainen runoilija ja kirjailija. Liiv oli vuosina 1919–1921 Rakveren kaupunginjohtaja.Runoilija Juhan Liiv oli hänen veljensä.
Liiv sai alkeisopetuksen kotonaan ja kävi sitten Naelaveren kansakoulua ja Kodaveren kihlakunnankoulua. Hän valmistui kansakoulun opettajaksi ja toimi sitten opettajana hankkien lisätuloja maanviljelijänä ja muissa sivutoimissa. Hän osallistui Viron kansalliseen herätykseen ja koetti kohottaa maanviljelystä ja maataloutta perustean seuroja ja pitäen puheita talonpojille. Opettajan toimen jätettyään Liiv toimi muun muassa kirjakauppiaana ja pankkimiehenä. Hän asui sittemmin Rakveren kaupungissa toimien opettajana ja kaupunginjohtajana sekä viimeksi eläkkeellä olevana kirjailijana.
Bean Dreams
Bean Dreams on Kumobiuksen julkaisema ja kehittämä, joulukuussa 2014 ilmestynyt tasohyppelypeli. Peli on saatavilla ainoastaan iOS:ille. Peli on jatkoa vuonna 2011 ilmestyneelle Kumobiuksen Bean's Quest -pelille.
Bean Dreamsin ideana on päästä tasoja läpi sombreropäisellä hyppypavulla. Pelissä on 48 tasoa, joista jokainen sisältää erilaisia esteitä, kuten piikkejä, liikkuvia palikoita ja erilaisia palkkeja. Pelin idea on siis sama kuin perinteisissä tasohyppelypeleissä. Pelin pohjana on myös golfin rakenne, jossa pelihahmoa viedään ympäri maailmaa ja yritetään saavuttaa mahdollisimman hyvä tulos.
Aamulehden Pelit-osiossa Bean Dreams sai 6. tammikuuta 2015 täydet viisi tähteä arvostelijalta.
Cincinnati Stingers
Cincinnati Stingers oli yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkojoukkue, joka pelasi entisessä World Hockey Association (WHA) -liigassa. Joukkue perustettiin vuonna 1975 ja sen kotikaupunki oli Cincinnati Ohion osavaltiossa.
Stingers pelasi WHA:ssa neljä kautta. Sen parhaiksi saavutuksiksi jäi selviäminen pudotuspeleihin kausilla 1976–1977 ja 1978–1979, joissa molemmissa se hävisi puolivälierissä. Joukkueessa aloittelivat ammattilaisuraansa Mark Messier ja Mike Gartner, jotka myöhemmin pelasivat maineikkaat urat NHL:ssä. Joukkueen paras pistemies sen historiassa oli Rick Dudley, joka teki 270 ottelussa 277 tehopistettä.
Kausittaiset tilastot
O = Ottelut V = Voitot H = Häviöt T = Tasapelit
Carolyn Goodman
Carolyn Goodman (o.s. Goldmark, s. 25. maaliskuuta 1939 New York City, New York) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka on toiminut Las Vegasin pormestarina 6. heinäkuuta 2011 lähtien. Hän on naimisissa Las Vegasin entisen pormestarin Oscar B. Goodmanin kanssa.
Janne Aikalan surma
Janne Samuel Aikala (17. lokakuuta 1975 Turku – 14. toukokuuta 1986 Turku) oli suomalainen 10-vuotias koulupoika, jonka antikvariaatin hoitaja Jorma Patjas surmasi keväällä 1986.
Murhapäivä
Runosmäen kaupunginosassa asunut Janne Aikala oli lähtenyt keskiviikkona 14. toukokuuta 1986 kotoaan pianotunnilleen Turun keskustaan iltapäivällä hieman tavallista aikaisemmin poiketakseen menomatkalla keskustassa olevaan divariin. Hänellä oli mukanaan rahat jolla maksaa soittotunti, ja hän sai muutaman markan ylimääräistä rahaa jotka sai käyttää divariin. Soittotunnin oli määrä alkaa kello 16. Hän ei saapunut koskaan paikalle ja pojan vanhemmat tekivät hänestä katoamisilmoituksen. Janne Aikala tunnettiin kilttinä, hyvätapaisena ja täsmällisenä. Etsinnöissä käytettiin muun muassa merivartioston helikoptereita ja lämpökameroita, mutta tuloksetta.
Ruumiin löytyminen
Lauantaina 17. toukokuuta kello 21.45 aikaan polkupyöräilevä pariskunta löysi Janne Aikalan ruumiin Liedosta, 20 kilometrin päässä Turun keskustasta Turun–Tampereen-valtatien varrelta. Poliisin tutkimuksissa ilmeni, että uhri oli kuollut kuristamalla, eikä onnettomuuden seurauksena kuten aluksi epäiltiin. Poliisi arvioi tekijän toimineen paniikissa, koska ruumista ei ollut edes yritetty peitellä.
Poliisi sai tapaukseen liittyen satoja yleisövihjeitä, vaikka Janne Aikalan liikkeistä ei ollut kovin varmoja tietoja. Ainoa suhteellisen luotettava havainto oli, kun hän oli jäänyt pois linja-autosta noin kello 15.25 Läntisellä Pitkälläkadulla lähellä paikkaa, jonne hän oli menossa soittotunnille. Tapauksen järkyttämät, tuntemattomiksi jääneet henkilöt perustivat pankkitilin tutkinnan jouduttamiseksi. Tapauksen selviämiseen johtavasta vihjeestä luvattiin 10 000 markan palkkio.
Viranomaiset kuulivat kaikkia Turun keskustan alueella toimineiden kirjakauppojen pitäjiä. Tekijä ei lopulta jäänyt poliisin haaviin yleisövihjeiden, vaan poliisin oman tutkinnan perusteella. Iltalehti kertoi 31. toukokuuta 1986, että poliisin säilössä istui miespuolinen liikkeenharjoittaja, jolla ei ollut esittää pitävää alibia Janne Aikalan katoamisen aikoihin. 41-vuotias antikvariaatinhoitaja Jorma Patjas vangittiin kuulusteltavaksi, koska pojan oletettiin olleen elossa viimeksi hänen kauppatiloissaan. Kuulusteluissa Patjas tunnusti surmanneensa Aikalan, väittäen tappaneensa uhrinsa vahingossa. Patjas kertoi nauttineensa runsaasti alkoholia tapahtumapäivää edeltävänä iltana sekä surmapäivän aamuna.
Tapahtumien kulku
Divariin tultuaan Aikala oli mennyt myymälän takatilaan, missä verhojen takana oli esillä seksivälineitä, jotka eivät Patjaksen kertoman mukaan olleet soveliaita lapsille. Aikala ei ollut välittänyt Patjaksen huomautuksista, mistä tämä hermostui. Patjas alkoi pahoinpidellä poikaa retuuttamalla tätä niskasta ja lyömällä tämän päätä seinää vasten, jolloin tämä oli menettänyt tajuntansa. Patjas pelästyi luullensa tappaneensa pojan ja laittoi liikkeen ikkunaan "Pieni hetki" -lapun pitääkseen asiakkaat loitolla. Tämän jälkeen Patjas sitoi Aikalan kädet ja jalat, laittoi pojalle suukapulan ja kantoi takahuoneeseen. Tämän tehtyään Patjas meni asunnolleen juomaan lisää alkoholia, jättäen pojan sidottuna antikvariaattinsa takatiloihin.
Illalla Patjas meni takaisin liikkeelleen vapauttamaan Aikalaa. Patjas rauhoitteli hätääntynyttä Jannea tarjoamalla tälle Coca-Colaa. Patjas sai ensin suostuteltua, ettei tapahtumista kerrottaisi kenellekään. Aikala kuitenkin uhkasi Patjasta pian ilmiannolla, "Kerronpas kaiken poliisille ja sinä joudut linnaan." Tästä Patjas suuttui ja kuristi pojan kuoliaaksi köydenpätkällä. Välittömästi teon tehtyään Patjas kätki ruumiin isoon pahvilaatikkoon ja vei sen huoneensa perälle. Tämän jälkeen hän meni asunnolleen nukkumaan.
Seuraavana aamuna, torstaina, Patjas avasi liikkeensä normaalisti. Illalla kaupan suljettuaan Patjas siirsi pahvilaatikon ruumiineen Opelinsa takaosaan ja etsi rauhallista paikkaa, mihin voisi hylätä ruumiin. Patjas heitti ruumiin pahvilaatikosta päätien vierellä olevaan ojaan ja ajoi kotiinsa. Pahvilaatikon ja Aikalan mukana olleen nuottivihon Patjas oli jättänyt asuntonsa roskalavalle.
Tuomio
Jorma Patjas tuomittiin raastuvanoikeudessa tammikuussa 1987 pahoinpitelystä, vapaudenriistosta ja murhasta elinkautiseen vankeusrangaistukseen ja maksamaan Aikalan perheelle korvauksia 21 500 markkaa. Oikeuden päätökseen murhasta vaikutti se, että uhrina oli puolustuskyvytön lapsi, ja että uhria oli pahoinpidelty ja pidetty sidottuna ennen surmatekoa. Mielentilatutkimuksen mukaan Patjas oli ollut tekohetkellä täydessä ymmärryksessä.
Turun hovioikeus arvioi teon heinäkuussa 1987 tapoksi, koska sen mielestä Patjas ei surmannut uhriaan vakaasta harkinnasta. Hovioikeus otti kuitenkin raastuvanoikeuden tavoin huomioon, että uhri oli puolustuskyvytön lapsi ja antoi ankaran, 12 vuoden ja 1 kuukauden vankeusrangaistuksen.
Heinäkuussa 1988 korkein oikeus arvioi teon murhaksi ja tuomitsi Patjaksen elinkautiseen.
MTV:n Rikospaikka-ohjelman mukaan Patjas armahdettiin 13 vankeusvuoden jälkeen. Patjas kuoli vuonna 2016.
Edirnen maakunta
thumb|220px|Edirnen maakunta Turkissa
Edirnen maakunta on maakunta läntisessä Turkissa Kreikan rajalla. Maakunnan pääkaupunki Edirne.
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 402 437.
Piirikunnat
Edirnen maakunta jakaantuu 9 piirikuntaan (pääkaupunki lihavoitu).
Kansainväliset matematiikkaolympialaiset
thumb|Kansainvälisten matematiikkaolympialaisten logo Kansainväliset matematiikkaolympialaiset on koululaisille tarkoitettu matematiikkakilpailu. Sääntöjen mukaan osallistujien on oltava alle 20-vuotiaita eivätkä he ole vielä saaneet aloittaa korkeakouluopintoja.
Kansainväliset matematiikkaolympialaiset järjestetään kerran vuodessa. Jokainen maa saa lähettää kilpailuihin yhden, enintään kuusi kilpailijaa käsittävän joukkueen. Jokaisella joukkueella on myös johtaja ja varajohtaja. Joukkueenjohtajat ovat tehtävänsä puolesta kilpailun tuomariston jäseniä, kääntävät tehtävät kilpailijoiden haluamille kielille ja esitarkastavat yhdessä varajohtajan kanssa joukkueensa kilpailuvastaukset. Kilpailu on yksilökilpailu, mutta kun useimmilla osallistujamailla on samankokoiset joukkueet, tapana on laskea pisteet yhteen ja vertailla maiden sijoituksia. Kilpailussa ratkaistaan kahtena päivänä pidettävissä neljän ja puolen tunnin mittaisissa kokeissa yhteensä kuusi tehtävää. Tehtävät ovat algebrasta, lukuteoriasta, geometriasta ja kombinatoriikasta. Tehtävät valitsee kaikkien kilpailujoukkueiden johtajista koostuva tuomaristo juuri ennen kilpailupäiviä. Tehtävät ovat periaatteessa ratkaistavissa lukiotiedoin, mutta pelkällä lukiopohjalla ratkaisut vaativat yleensä todellista matemaattista lahjakkuutta ja nerokkaita oivalluksia. Siksi eri maat järjestävät matematiikkaolympialaisia varten valmennustilaisuuksia. Kilpailijat vastaavat omalla kielellään, ja suoritukset arvioidaan yhteistyössä kunkin kilpailujoukkueen johtajan ja järjestäjien arvostelua varten asettamien matemaatikkojen, koordinaattorien kanssa.
Historia
Ensimmäiset Kansainväliset matematiikkaolympialaiset pidettiin vuonna 1959 Romaniassa. Mukana olivat isäntämaan lisäksi Bulgarian, Puolan, Unkarin, Tšekkoslovakian, Neuvostoliiton ja Saksan demokraattisen tasavallan joukkueet. Taustalla olivat useissa Itä-Euroopan sosialistisissa maissa järjestetyt moniportaiset matematiikan koululaiskilpailut, joiden päätteeksi oli luontevaa järjestää kansainvälinen kilpailu. 1960-luvun puolivälin jälkeen kilpailuun liittyi myös muita kuin Itä-Euroopan sosialististen maiden joukkueita. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin tuon alueen ulkopuolella vuonna 1976 Itävallassa. Joukkueita oli tuolloin 18. Herrasmiessopimus, jonka mukaan kilpailu olisi ollut vuorovuosin idässä ja lännessä, särkyi vuonna 1980, jolloin kilpailu jäi kokonaan pitämättä. Vuodesta 1981 (jolloin kilpailtiin Washingtonissa, Yhdysvalloissa) lähtien Kansainväliset matematiikkaolympialaiset on pidetty joka vuosi. Sadan osallistujamaan määrä ylittyi ensi kerran vuoden 2009 kilpailuissa Saksan Bremenissä. Mukana ovat nykyisin lähes kaikki merkittävät maat, vain Afrikka on huonommin edustettuna.
Kilpailujoukkueen koko oli aluksi kahdeksan, mutta vuodesta 1983 alkaen koko on rajattu kuuteen. Viime vuosina olympialaisten kilpailijoiden lukumäärä on ollut runsaat 500. Jostakin syystä osallistujien valtaenemmistö on aina ollut poikia. Tyttöjen osuus on harvoin ollut yli 10 prosenttia.
Kansainvälisten matematiikkaolympialaisten alkuaikojen historia sosialistimaiden kilpailuna on taustana edelleenkin jatkuvalle käytännölle, jossa kulloinenkin järjestäjämaa vastaa kaikista kustannuksista kilpailun aikana.
Matematiikkaolympialaiset toimivat pitkään täysin itseohjautuvasti, ilman kansainvälistä katto-organisaatiota. Kun vuonna 1980 ei ilmaantunut olympialaisten järjestäjää, International Commission on Mathematical Instruction eli ICMI perusti yleiskokouksessaan 1980 – Suomen aloitteesta – Imo Site Committee -nimisen toimikunnan, jonka tehtävänä oli huolehtia olympialaisten järjestämisen jatkuvuudesta. Vuonna 1994 toimikunnan tehtäväkenttää laajennettiin, ja sen nimeksi tuli IMO Advisory Board.
Suomi
Suomi oli vuonna 1965 ensimmäinen ei-sosialistinen maa, joka osallistui Kansainvälisiin matematiikkaolympialaisiin. Kilpailut olivat tuolloin Berliinissä, Itä-Saksassa. Suomen osallistumisen taustalla olivat rehtori Jarmo Nyströmin henkilösuhteet Saksaan. Nyström oli myös ensimmäisen Suomen joukkueen johtaja. Useimmin joukkueenjohtajana on toiminut Matti Lehtinen. Suomi jäi kymmenen maan kilpailussa viimeiseksi. Seuraavan kerran Suomen joukkue oli mukana matematiikkaolympialaisissa Moskovassa vuonna 1973. Tuosta vuodesta alkaen Suomi on ollut mukana joka vuosi (vuotta 1975 lukuun ottamatta). Kilpailumatkat on rahoittanut Opetusministeriö. Suomi on sijoittunut viimeisinä kymmenenä vuotena noin sadan maan joukossa sijoille 39–72.
Severi Kaukiainen
Severi Kaukiainen (s. 11. toukokuuta 1998) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa Korisliiga-joukkue Karhubasketissa. Aiemmin Kaukiainen on edustanut Korisliigassa KTP-Basketia ja Kouvoja.
Kansainväliset matematiikkaolympialaiset
Suomi
Suomen joukkueen valitsee ja sen valmennuksesta huolehtii Suomen matemaattisen yhdistyksen Valmennusjaosto. Valmennus koostuu kuudesti vuodessa Päivölän kansanopistossa Valkeakoskella pidettävistä valmennusviikonlopuista, kirjevalmennuksesta sekä viikon pituisesta joukkueen valinta- ja valmennusleiristä. Joukkueen valinnassa otetaan huomioon myös osallistuminen ja menestys MAOLin vuotuisessa matematiikkakilpailussa, Pohjoismaisen matematiikkakilpailussa, Baltian Tie -joukkuematematiikkakilpailussa ja Euroopan tyttöjen matematiikkaolympialaisissa.
Severi Kaukiainen
Kaukiainen on voittanut Korisliigan mestaruuden kaudella 2021–2022 Karhubasketin kanssa, sekä samaisen joukkueen kanssa Korisliigan hopeaa kaudella 2022–2023. Kouvoissa Kaukiainen saavutti Korisliigan hopeaa kaudella 2018–2019.
Kansainväliset matematiikkaolympialaiset
Suomi
Suomi järjesti Kansainväliset matematiikkaolympialaiset vuonna 1985. Mukana oli tuolloin 37 maan joukkueet. Kilpailu pidettiin Joutsassa.
Palkinnot
Olympialaisissa vertaillaan henkilökohtaisia paremmuuksia. Palkitseminen on avokätistä: noin puolet kilpailijoista saa suorituksestaan mitalin. Paras kahdestoistaosa kilpailijoista palkitaan kultamitalila. Seuraava kuudesosa saa hopeamitalin ja seuraava neljäsosa pronssimitalin. Vuodesta 1988 alkaen on lisäksi noudatettu käytäntöä, jonka mukaan ne kilpailijat, jotka eivät voita mitalia, mutta saavat ratkaistua ainakin yhden tehtävän virheettömästi, saavat kunniamaininnan. Erikoispalkintoja myönnetään, mikäli joku kilpailija pystyy keksimään tehtävään erityisen elegantin ratkaisun tai yleistyksen. Viimeksi niin on tapahtunut vuosina 2005, 1995 ja 1988, mutta ennen 1980-lukua useammin. Suomen mitalisaldo kautta aikojen on yksi kulta, kahdeksan hopeaa, 49 pronssia ja 46 kunniamainintaa. Suomen ainoan kultamitalin sai Taneli Huuskonen vuonna 1981.
Monista matematiikkaolympialaisissa menestyneistä on tullut merkittäviä matemaatikoita, esimerkkeinä mainittakoon Grigori Perelman ja Terence Tao.
Röyhytattaret
Röyhytattaret (Aconogonon) oli kasvisuku tatarkasvien heimossa. Nykyisin suku ei enää ole taksonomisessa käytössä, vaan se luokitellaan kurjentattarien synonyymiksi.
Röyhytattaret ovat isokokoisia, monivuotisia ruohoja. Niiden kukintotertut ovat runsas- ja pienikukkaisia. Monia suvun lajeista viljellään koristekasveina.
Fabian Frei
Fabian Frei (s. 8. tammikuuta 1989 Frauenfeld, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija. Hän on edustanut pitkään Baselia ja on pelannut kotimaansa lisäksi myös Saksassa. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Frei pelasi Frauenfeldin ja Winterthurin nuorisoakatemioissa ennen siirtymistään Baselin akatemiaan vuonna 2005. Ensimmäisen kutsunsa seuran edustusjoukkueeseen hän sai kaudella 2007–2008, jota ennen hän oli esiintynyt vakuuttavasti nuorisojoukkueissa.
Ensiesiintymisensä Frei teki 22. heinäkuuta 2007 ottelussa Zürichia vastaan. Hän pelasi kauden aikana sekä sarja- että cup-otteluita. Maalitilinsä joukkueessa hän avasi 4. joulukuuta 2008 ottelussa Aarauta vastaan.
Heinäkuussa 2009 joukkueen vahvistettua materiaaliaan huomattavasti kesän aikana, uusi päävalmentaja Thorsten Fink lainasi Frein St. Galleniin. Kahden vietetyn lainakauden aikana hän pelasi yhteensä 64 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Kaudeksi 2011–2012 hän palasi takaisin omistajaseuraansa. Kesästä 2015 tammikuuhun 2018 hän edusti saksalaisseura Mainzia ja pelasi Bundesliigassa 53 ottelua, joissa hän teki yhden maalin
Frei on pelannut Sveitsin maajoukkueessa 14 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia vuosina 2011–2018. EM-kilpailuissa 2016 hän pääsi yhdessä alkulohko-ottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Baselissa pelasi myös hänen maanmiehensä ja nimikaimansa Alexander Frei, mutta he eivät ole toisilleen sukua.
Saavutukset
Basel:
Osku (täsmennyssivu)
Osku voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Grazer AK
thumb|right|250px|Seuran logo Grazer Athletik-Klub on jalkapalloseura Grazin kaupungista. Seura pelaa Itävallan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2017. Grazer on voittanut kertaalleen Itävallan Bundesliigan mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 2004.
Neo (kieli)
thumb|Kielen logo. Neo eli neu on kansainvälinen apukieli, jonka kehitti italialaissyntyinen belgialainen diplomaatti Arturo Alfandari (1888–1969).
Arturo Adalfari esitteli neon kielen ideansa ensi kerran vuonna 1937, mutta kieli sai laajempaa huomiota osakseen vasta vuonna 1961, kun Adalfari julkaisi oppikirjan Cours Practique de Neo ja viisi vuotta myöhemmin englanninkielisen version The Rapid Method of Neo. Julkaisuihin sisältyi kaksikieliset sanastot, joiden laajuus on noin 75 000 sanaa.
Jonkin aikaa 1960-luvulla vaikutti siltä, että neo voisi kilpailla sellaisten keinotekoisten kielten kuin esperanton ja idon kanssa, mutta Adalfarin kuoleman jälkeen neo pitkälti unohdettiin.
Neon kieliopin rakenteessa näkyy esperanton ja idon vaikutusta, ja lyhyet yksitavuiset sanat noudattelevat volapükin esikuvaa. Sanavartalot ovat usein peräisin romaanisista kielistä. Oikeinkirjoitus noudattaa espanjan mallia, ja sanat lausutaan siten kuin ne kirjoitetaan. Neon kielioppi on varsin yksinkertainen, ja sen yleiskatsaus mahtuu kahdelle sivulle.
Barry Levinson
Barry Levinson (s. 6. huhtikuuta 1942 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä elokuva- ja televisiotuottaja.
Saatuaan mainetta käsikirjoittajana muun muassa elokuvista Pähkähullujen paratiisi ja Ja oikeutta kaikille (josta hän myös sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta), Levinson siirtyi ohjauksen pariin. Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli Svengijengi vauhdissa jälleen, jonka hän myös käsikirjoitti. Levinson oli ehdolla elokuvasta toistamiseen Oscar-palkintoon.
Levinsonin menestynein elokuva on kuitenkin vuonna 1988 valmistunut Tom Cruisen ja Dustin Hoffmanin tähdittämä Sademies, joka voitti parhaan elokuvan Oscarin. Levinson voitti elokuvasta parhaan ohjauksen Oscarin. Hänen ohjausuransa muita merkittäviä elokuvia ovat Hyvää huomenta, Vietnam, Bugsy ja Wag the Dog – häntä heiluttaa koiraa. Levinson on yksi vastaavista tuottajista televisiosarjasta Shades of Blue, joka alkoi Suomessa 16. elokuuta 2016.
Sotapäiväkirja
Sotapäiväkirja on kirja tai vihko, johon tehdään muistiinpanot päivittäisistä tapahtumista sodan tai sotaharjoituksen aikana. Sitä pidetään asevoimien joukko-osastoissa ja esikunnissa tapahtumahistorian kirjaamiseksi muun muassa myöhempää tutkimusta varten. Sotapäiväkirjaan merkitään tapahtumajärjestyksessä joukkojen sijainti, tila, toiminta ja mieshukka sekä niihin vaikuttaneet käskyt ynnä muut merkittävät seikat. Päiväkirjan oheen voidaan liittää taistelukertomuksia sekä erilaisia karttoja ja piirroksia. Suomessa oli jatkosodan aikana ohjeistettu joukkoja valitsemaan sotapäiväkirjan pitäjäksi upseeri, jolla oli työhön hyvät edellytykset ja kaikissa tilanteissa mahdollisuus kirjoittamiseen. Sotapäiväkirjan pitämisvelvollisuus koski kaikkia esikuntia ja joukko-osastoja komppanioita ja erillisiä joukkueita myöten. Sotapäiväkirjoja katosi ja tuhoutui jo sotatoimien aikana, mutta monet niistä ovat päätyneet Kansallisarkiston ja muiden arkistojen säilytettäviksi.
Albert Rosellini
thumb|Albert Rosellini Albert Dean Rosellini (21. tammikuuta 1910 Tacoma – 10. lokakuuta 2011 ) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän kuului maansa demokraattiseen puolueeseen. Hän työskenteli Washingtonin lainsäädäntäelimessä ennen nousemistaan osavaltion kuvernööriksi.
Rosellini toimi Washingtonin osavaltion kuvernöörinä vuosina 1957–1965. Häntä edelsi Arthur Langlie ja seurasi Dan Evans.
Kuvernööriytensä jälkeen Rosellini toimi mm. liikealalla. Hänestä tuli vanhin elossa ollut Yhdysvaltain osavaltion entinen kuvernööri Elmer L. Andersenin kuoltua 2004. Rosellini kuoli 101-vuotiaana lokakuussa 2011 keuhkokuumeen jälkioireisiin.
Monikulmioluku
Johdanto
Esimerkiksi luku 10 on kolmioluku, sillä 10 kiveä voidaan asettaa tasasivuiseksi kolmioksi. Sama luku 10 ei voi olla neliöluku, mutta luku 9 sitä vastoin voi olla. Joskus sama luku voi olla sekä kolmio- että neliöluku. Pienin tällainen luku on 36. Muita monikulmiolukuja ovat muun muassa kolmioluvut, neliöluvut, viisikulmioluvut ja kuusikulmioluvut.
Säännönmukaisia piirteitä
Merkitään jatkossa s monikulmion sivujen lukumääräksi ja n lukujonon jäsenen indeksiksi.
Lausekkeita
Ensimmäinen n-monikulmioluku on aina 1 ja seuraava s.
Lauseke P(s,n) antaa monikulmioluvun arvon, kun
Seuraava lauseke lausuu n:nnen monikulmioluvun kolmiolukujen avulla:
Monikulmiolukujonon kahden peräkkäisen luvun erotuksen lauseke on
Kahden monikulmioluvun, joiden sivujen lukumäärä eroaa vain yhdellä, saman jäsenen n arvot eroavat kolmioluvun verran:
Jos tiedetään monikulmioluvun x sivujen lukumäärän s, voidaan laskea sen indeksi n lausekkeesta
Lukuarvoja
Alle on koottu ensimmäisten monikulmiolukujen tietoja. Sarakkeessa "Jonon jäsenten lauseke" annetaan sijoitetussa muodossa lauseke, jolla voidaan laskea monikulmioluvun indeksillä n annetun jäsenen arvo. Sen perässä on luettelo kymmenestä ensimmäisestä monikulmioluvusta. Joistakin monikulmioluvuista tunnetaan niiden käänteislukujen sarjan arvo. Gottfried Wilhelm Leibniz ratkaisi ensimmäisenä kolmiolukujen sarjan arvon. Viimeisessä sarakkeessa on linkki kokonaislukujen jonojen sivustolle (On-Line Encyclopedia of Integer Sequences).
Yhteisiä lukuja
Jotkin monikulmioluvut, kuten yllä oleva esimerkki 36, joka kuuluu kolmio- ja neliölukuihin, kuuluvat kahteen ryhmään saman aikaisesti. Pellin yhtälöllä on mahdollista selvittää kahden ryhmän yhteiset luvut.
Seuraavassa taulukossa on luetteloitu joidenkin monikulmiolukujen yhteiset luvut. Luku esittävät lukujen kulmien määrää. Joissakin tapauksissa ainoa yhteinen jäsen on ensimmäinen luku 1. Näin on esimerkiksi, kun.
Historiaa
Muun muassa pythagoralaiset tutkivat noin 500 eaa. lukujen ominaisuuksia ja niihin liittyvää mystiikkaa. Kolmioluvut olivat keskeinen osa kuviolukujen oppirakennelmaa ja liittyi ilmeisesti oleellisella tavalla numerologiaan. Heidän lukuteoriansa piti pyhän tetraktyksen T_4 kolmiorakennetta samassa arvossa kuin säännöllistä geometrista viisikulmiota eli pentagrammia. Etuoikeutettujen lukujen luokkia oli runsaasti. Filolaos totesi, että kaikkiin asioihin voidaan liittää luku ja että mitään ei voida kuvitella tai tietää ilman lukua.
Pierre de Fermat tutki muiden töidensä oheella myös pythagoralaisten matematiikkaa käsitellen muun muassa täydellisiä lukuja, kuviolukuja ja alkulukuja. Hänen todistusmenetelmät avasivat lukujen maailman tehokkaasti ja samalla hän perusti lukuteorian. Hän ehdotti haasteena muille, että jokainen luonnollinen luku voidaan esittää korkeintaan k:lla k-kulmioluvulla (Fermat’n monikulmiolause). Hän myös väitti todistaneensa väitteensä, mutta todistusta ei ole löydetty hänen paperiensa joukosta. Carl Gustav Jacob Jacobi ja Joseph-Louis Lagrange (Lagrangen neljän neliön lause, vuonna 1772) sekä Leonhard Euler ovat todistaneet sen neliölukujen tapauksessa ja Carl Friedrich Gauss kolmiolukujen tapauksessa vuonna 1796. Vasta Augustin-Louis Cauchy todisti sen yleisessä tapauksessa vuonna 1813.
Aiheesta muualla
Последовательность двенадцатиугольника
Shadow Zone
Shadow Zone on Static-X:n kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 7. lokakuuta 2003. Se nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 20.
Albumi ei saavuttanut yhtä suurta myyntimäärää kuin edelliset albumit Wisconsin Death Trip ja Machine. Albumi on ensimmäinen Josh Abrahamin ja Tom Whalleyn tuottama Static-X:n albumi.
Kersti Merilaas
Kersti Merilaas (oik. Eugenia Moorberg, vuodesta 1936 Kersti Sang; 7. joulukuuta 1913 Narva Viro – 8. maaliskuuta 1986) oli virolainen runoilija ja lasten- ja nuortenkirjailija.
Merilaas toimi kirjastonhoitajana, kunnes hän 1938 liittyi Viron kirjailijaliittoon ja ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi. Neuvosto-Viron aikana hänellä oli vaikeuksia sensuurin kanssa, ja vasta vuodesta 1960 hän saattoi kirjoittaa vapaasti. Hän kirjoitti kolme librettoa Gustav Ernesaksin musiikkiin ja käänsi kirjallisuutta saksasta viroksi.
Hän avioitui 1936 August Sangin (1914–1969) kanssa. Heidän poikansa on runoilija Joel Sang (s. 1950).
Suomennettuja runoja
Teoksessa: 20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen & Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969 Merilaasin runot suomentanut Pirkko Huurto.
Teoksessa: Pihlaja: kahdeksan eestiläistä naisrunoilijaa, suomentanut Aino Kaasinen, Lahti 1983 ISBN 951-99491-1-9 (mukana vironkieliset tekstit)
Teoksessa: Viron kirjakieli, Pertti Virtaranta, Seppo Suhonen, suomentaja Johanna Laakso, Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2. uudistettu painos 1975 ISBN 951-717-400-4
Pierre Tornade
Pierre Tornade (oikealta nimeltään Pierre Tournadre, 21. tammikuuta 1930 – 7. maaliskuuta 2012) oli ranskalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän näytteli useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, esimerkiksi Thierry la Fronde (1963), Mais où est donc passée la septième compagnie? (1973) ja Dupont Lajoie (1975).
Tornade ääninäytteli Aladobix elokuvissa Asterix – pieni suuri mies Galliasta (1967), Asterix ja Kleopatra (1968) ja Asterix valloittaa Rooman (1976), Averell Dalton Lucky Luke -sarjassa ja elokuvissa Lucky Luke ja Daltonin veljekset (1971), Lucky Luke sotapolulla (1978) ja Lucky Luke – Daltonin veljekset pakomatkalla (1983), ja Obelix elokuvissa Asterix – gallialaisten sankari (1985), Asterix Britanniassa (1986), Asterix ja suuri taistelu (1989) ja Asterix Amerikassa (1994).
Hokkaidō
Hokkaidō (,, kirjaimellisesti ”pohjoisen meren maakunta”) on Japanin pääsaarista toiseksi suurin Honshūn jälkeen. Se sijaitsee Honshūn pohjoispuolella Tyynessä valtameressä ja rajautuu lännessä Japaninmereen ja pohjoisessa Ohotanmereen. Sahalin sijaitsee sen pohjois- ja Kuriilit koillispuolella. Hokkaidō muodostaa muutamien lähisaarten kanssa Japanin suurimman prefektuurin; itse saaren pinta-ala on 77 978 neliökilometriä, prefektuurin 83 453 neliökilometriä eli noin 21 prosenttia Japanin kokonaispinta-alasta. Prefektuurin väkiluku on 5 139 522 (lokakuussa 2022).
Hokkaidōn alkuperäisasukkaat ovat ainuja. Saari tunnettiin aiemmin muun muassa nimillä Ezo tai Ezochi ; nykyinen nimi keksittiin vasta vuonna 1869. Saaren laajamittainen asuttaminen alkoi vasta 1800-luvun puolivälin jälkeen.
Maantiede
Hokkaidō sijaitsee Japanin pohjoiskärjessä, lähellä Venäjää. Saaren pinta-ala on 77 978 km² ja se on Japanin toiseksi suurin saari. Hokkaidō on Japaninmeren, Ohotanmeren ja Tyynen valtameren ympäröimä ja rannikoilla on laajat tasangot. Vesialueita Hokkaidōhon kuuluu yhteensä 4 943 km². Saaren keskiosa on vuoristoista ja siellä sijaitsee useita vulkaanisia tasankoja. Saaren korkein vuori on 2 290 metriin kohoava Asahi-vuori.
Suuria kaupunkeja on muun muassa 1,7 miljoonan asukkaan kaupunki Sapporo ja Asahikawa saaren keskellä, rannikolla kohti Honshūta on Hakodaten kaupunki.
Hokkaidōn prefektuuriin kuuluu myös useita pienempiä saaria, kuten Rishiri, Okushiri ja Rebun. Japanilaisten mukaan myös Venäjän hallussa olevat Iturup-, Kunashir-, Shikotan- ja Habomai-saaret kuuluvat Japanille. Hokkaidōn asema prefektuurina ilmenee nimen tavusta dō, mutta siihen viitataan harvoin ”Hokkaidōn prefektuurina” paitsi silloin, kun on tärkeää erottaa itse saari prefektuurista.
Hokkaidōssa sijaitsee myös paljon koskematonta metsää ja useita kansallispuistoja.
Ilmasto
Hokkaidō on tunnettu viileistä kesistään ja jäätävistä talvistaan, minkä takia saari tunnetaankin lempinimellä ”Japanin Alaska”. Elokuussa keskilämpötila on arviolta noin 22 °C, kun taas tammikuussa keskilämpötila on –12 °C ja –4 °C välillä riippuen alueen korkeudesta. Saarella tapahtuu usein voimakkaita paikallisia lumimyrskyjä, jotka muodostavat pitkäkestoisia lumikinoksia. Näistä lumikinoksista korkeimmat ovat paikoitellen jopa useita metriä korkeita.
Muista Japanin suurista saarista poiketen Hokkaidōssa ei ole kesäkuussa alkavaa sadekautta, minkä takia saaren sademäärät eivät kohoa korkeiksi. Ilmasto on usein lauha tai viileä, eikä lämpötila nouse korkeaksi edes kesän kuumimpina kuukausina. Viileän ilmastonsa takia Hokkaidō on Japanin suosituimpia matkailukohteita, koska ilmasto mahdollistaa hyvät olosuhteet harjoittaa erilaisia talviurheilulajeja, kuten hiihtoa ja mäkihyppyä.
Talvisin Hokkaidōn pohjoisilla rannikkoalueilla liikkuminen Ohotanmeren kautta on hankalaa, sillä Kamtšatkan niemimaalta irtoilevat jäälautat liikkuvat saaren ohitse. Jäälautat yhdistettynä voimakkaisiin tuulenpuuskiin tekevät talvisin laiva- ja ilmaliikenteestä käytännössä mahdotonta Hokkaidōn pohjoisosissa.
Yleiskehitystoimistot
Hokkiadōn hallinto jakautuu yhdeksälle yleiskehitystoimistolle, joista viiden alaisuudessa toimii vielä alempi kehitystoimisto.
Kunnat
Yleiskehitys- ja kehitystoimistojen hallinnassa on 35 kaupunkia ja 150 muuta kuntaa, joista 129 on maaseutukaupunkeja ja 21 on kyläkuntia. Kyläkunnista kuusi sijaitsee Kuriilien saarilla, joita Japani pitää Venäjän miehittäminä, ja niillä on ainoastaan nimellinen hallinto. Kunnat kuuluvat 69 piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Alla olevassa taulukossa on lueteltu Hokkaidōn kunnat yleiskehitys- ja kehitystoimistoittain. Kaupungit on lihavoitu. Kursiivilla korostetut kunnat sijaitsevat Kuriilien saarilla.
Vanhat provinssit
Vuonna 1869 Hokkaidō oli jaettu 11 provinssiin ja 86 piiriin. Nämä provinssit hajotettiin vuonna 1882 ja korvattiin Hakodaten, Sapporon ja Nemuron prefektuureilla. Vuonna 1886 nämä kolme prefektuuria yhdistettiin Hokkaidōn viraston alaiseksi territorioksi. Hokkaidō sai täydet prefektuurin oikeudet 1947, mutta useimmista Japanin muista prefektuureista poiketen Hokkaidōn nimen prefektuuria merkitsevä pääte ei kuitenkaan ole -ken, vaan -dō.
Historia
Nihonshokia pidetään yleisesti ensimmäisenä mainintana historiassa Hokkaidosta. Tekstin mukaan Abe no Hirafu johti suuren laivaston ja armeijan pohjoiseen vuodesta 658 vuoteen 660 ja kohtasivat Mishihasen ja Emishin heimot. Yksi paikoista, joihin Hirafu meni, oli nimeltään Watarishima ja sen arvellaan tarkoittaneen Hokkaidōta. Kuitenkin on olemassa useita teorioita tapahtumien yksityiskohdista, kuten Watarishiman sijainti ja Emishien ja Mishihasien sukulaissuhteet ainuihin.
Matsumaen hanin talous perustui yksinomaan ainujen kanssa käytyyn kauppaan. Matsumaen suvulla oli yksinoikeudet kaupankäyntiin ainujen kanssa Azuchi-Momoyama- ja Edo-kausilla. Hiljalleen Matsumaen han onnistui muuttamaan olosuhteita niin, että kaupankäynti alkoi tuottaa Matsumaen suvulle voittoa. Vuonna 1669 osa ainuista nousi kapinaan Shakushainin johdolla, mutta japanilaiset kukistivat kapinan.
Edo-kauden lopulla šogunaatti ymmärsi pohjoisen puolustuksen tärkeyden venäläisiä vastaan ja otti suurimman osan Hokkaidōsta haltuunsa. Šogunaatti teki ainujen elämästä hieman helpompaa, mutta hallinnon pääpiirteet eivät muuttuneet.
Tokugawa-šogunaatin hävittyä Boshinin sodan osa shōgunin laivastosta pakeni Hokkaidōhon ja julisti siellä 25. joulukuuta 1868 perustetuksi itsenäisen Ezon tasavallan, jonka pääkaupunkina oli Hakodate. Keisarin laivasto kuitenkin tuhosi shōgunin laivaston rippeet Hakodaten meritaistelussa toukokuun alussa, ja kapinalliset antautuivat 18. toukokuuta.
Pian seuranneen Meiji-restauraation aikana Hokkaidō sai nykyisen nimensä. Saari muutettiin siirtokunnasta prefektuuriksi 1882, joskin lainsäädäntö yhtenäistettiin muiden prefektuurien kanssa vasta 1947.
Väestö
Muuhun Japaniin nähden harvaan asutulla saarella asuu vain vajaat kuusi miljoonaa ihmistä eli alle 5 % koko maan väestöstä. Hokkaidō on väkiluvultaan Japanin seitsemänneksi suurin prefektuuri.
Markus Henriksson
Markus Henriksson (s. 1958 ) on suomalainen psykiatrian erikoislääkäri ja dosentti sekä lääkintöneuvos. Hänestä tuli Valviran ylijohtaja 1. toukokuuta 2017 Marja-Liisa Partasen jäätyä eläkkeelle. Henriksson on koulutukseltaan lääketieteen tohtori.
Hokkaidō
Talous
pienoiskuva|Sonkyōn sola
Hokkaidō on Japanin hallitseva maatalousalue. Se tuottaa eniten riisiä ja kalaa sekä jakaa ykkössijan kasvisten tuotannossa.
Vaikka Hokkaidōlla on jonkin verran kevyttä teollisuutta (pääasiassa paperiteollisuutta, oluenpanoa ja elintarviketeollisuutta), suurin osa väestöstä on palvelualojen työllistämää.
Markus Henriksson
Henriksson oli Keskussotilassairaalan psykiatrian ylilääkäri vuosina 1995–2005 ja sairaalan johtajalääkäri 2003–2005. Hän johti myös Sotilaslääketieteen Keskusta vuonna 2006. Hän työskenteli Terveydenhuollon oikeusturvakeskuksen ja Valviran ylilääkärinä vuosina 2007–2010. Ennen pääsyään Valviran ylijohtajaksi Henriksson työskenteli Valviran terveydenhuollon valvontaosaston ryhmäpäällikkönä. Marraskuussa 2019 hän sai nimityksen jatkokaudelle Valviran ylijohtajana vuosien 2020–2024 ajaksi.
Hokkaidō
Liikenne
Hokkaidōn ainoa maayhteys muuhun Japaniin on Seikan-tunneli. Suurin osa saarelle saapuvista saapuu lentoteitse: päälentokenttä on Chitosen lentoasema Chitosessa, hieman Sapporosta etelään. Tokio–Chitose on maailman ruuhkaisin lentoreitti. Sitä käyttävät kolmen lentoyhtiön 45 lentoa päivittäin. Yksi lentoyhtiöistä, Air Do, nimettiin Hokkaidōn mukaan. Hokkaidōhon pääsee myös lautalla Sendaista, Niigatasta ja muutamista muista kaupungeista.
Hokkaidōlla itsellään on melko kehittynyt rautatieverkosto, mutta moniin kaupungeista pääsee vain autolla tai bussilla.
Markus Henriksson
Näiden tehtäviensä ohella Henriksson on työskennellyt muun muassa Kansanterveyslaitoksen tutkijana.
Hokkaidō
Matkailu
Matkailu on tärkeä tulonlähde Hokkaidōlle. Matkailu on runsasta niin talvella kuin kesälläkin. Talvisin ihmiset tulevat pääasiassa laskettelemaan, kesäisin pääasiassa vaeltamaan ja rentoutumaan kymmenissä kuumissa lähteissä.
Myös perinteistä matkailua on paljon, ja Hokkaidō kaitakukinenkan, jossa esitellään muun muassa runsaasti ainujen kulttuuria, on yksi Japanin merkittävimmistä museoista.