cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Identiteetti ja muutos
Pysyvyys ajassa
Arkijärjen mukaan oliot säilyvät olemassa läpi ajan. Esimerkiksi yleensä ajatellaan, että olet sama henkilö kuin eilen. Filosofit ovat kehittäneet kaksi kilpailevaa teoriaa siitä, kuinka tämä on mahdollista. Niitä kutsutaan nimellä endurantismi ja perdurantismi. Endurantistit katsovat, että koko olio on olemassa jokaisella historiansa hetkellä, ja sama olio on olemassa kullakin hetkellä. Perdurantistit katsovat, että oliot ovat neliulotteisia, aika-avaruudellisia entiteettejä, jotka koostuvat ajallisten osiensa sarjoista, kuten elokuva koostuu yksittäisistä kuvista.
Identiteetti ja muutos tietoisissa olioissa
Identiteetin ja muutoksen ongelmaa voidaan pohtia myös suhteessa ihmisiin, persoonalliseen identiteettiin. Ne molekyylit, jotka muodostavat yksittäisen ihmisen, vaihtuvat lähes kokonaan vuosien varrella. Yleensä ei muodosta mitään ongelmaa sanoa esimerkiksi, että pikkutyttö vuonna 1920 on sama henkilö kuin vanha nainen vuonna 1998, vaikka henkilöillä ei olekaan paljon yhteisiä molekyylejä. Sama henkilö vain kuvataan kahdella erilaisella tavalla, ensin pikkutyttönä, ja sitten vanhana naisena. Kysymys kuuluu, miksi pidämme näitä kahta henkilöä samana henkilönä?
Luettelo suomalaisista poliittisista naisjärjestöistä
Luettelo suomalaisista poliittisista naisjärjestöistä sisältää Suomessa toimineet (puolue)poliittiset naisjärjestöt. Sarakkeessa "sitoutuneisuus" on ilmoitettu puolue ja kansainvälinen järjestö, joihin järjestö on kuulunut tai, joiden kanssa se on tehnyt läheistä yhteistyötä. Luettelo on järjestetty perustamisvuosittain.
Ron Fair
Ron Fair on yhdysvaltalainen A&R-johtaja, äänitetuottaja ja lauluntekijä. Hän on tehnyt pitkän uran isoissa levy-yhtiöissä ja mentoroinut muun muassa artisteja Christina Aguilera, Vanessa Carlton, The Black Eyed Peas ja Fergie sekä Pussycat Dolls.
1980-luvulla Fair työskenteli A&R-tehtävissä levy-yhtiöissä RCA Records, Chrysalis Records ja Island Records UK Lontoossa. 1990-luvulla hän palasi Yhdysvaltoihin ja työskenteli levy-yhtiössä EMI Records, muun muassa Roxetten kanssa. Vuonna 1993 hänestä tuli RCA Recordsin A&R-osaston senior vice president. Hän oli muun muassa viisinkertaista platinaa myyneen Reality Bites -soundtrackin vastaava tuottaja.
Ron Fair kiinnitti Christina Aguileran RCA Recordsille ja oli muun muassa tämän debyyttialbumin vastaava tuottaja.
Vuonna 2001 hänestä tuli Interscope Recordsiin kuuluvan A&M Recordsin presidentti. Hän tuotti muun muassa singlen ”Lady Marmalade”, Vanessa Carltonin albumin A Thousand Miles sekä Black Eyed Peas -yhtyeen hitin ”Where is the Love?” yhdessä Will.i.amin kanssa.
Helmikuusta 2013 lokakuuhun 2014 Fair oli johtotehtävissä Virgin Recordsissa ja sitä ennen Geffen Recordsissa.
Ehrhardt-Szawe
Ehrhardt-Szawe oli vuosina 1922–1924 toiminut saksalainen autonvalmistaja, joka syntyi Ehrhardtin ja Szawen yhteenliittymänä.
Vuonna 1922 ruotsalainen makeisyritys Kanold osti Ehrhardtin ja Szawen osake-enemmistöt ja yhdisti yritykset tarkoituksenaan tehdä voittoja valuuttaspekuloinnilla. Ehrhardt-Szawet perustuivat Szawe-malleihin, joista tunnetuin oli kuusisylinterisellä, 2,6-litraisella 50-hevosvoimaisella moottorilla varustettu malli. Autot eivät kuitenkaan käyneet riittävän hyvin kaupaksi, ja vuonna 1924 yritys oli konkurssissa.
Pluto Automobilfabrik osti Zella St. Blasiin tehtaan ja valmisti siellä Pluto-merkkisiä autoja Amilcarilta hankkimallaan lisenssillä.
Juna (elokuva)
Juna (The Train) on yhdysvaltalais-ranskalais-italialainen sotaelokuva vuodelta 1964. Elokuva perustuu Rose Vallandin kirjaan Le front de l’art, ja tapahtumat sijoittuvat toiseen maailmansotaan. Käsikirjoituksen laativat Franklin Coen ja Frank Davis, ja elokuvan ohjasi John Frankenheimer. Pääosissa nähdään Burt Lancaster, Paul Scofield ja Jeanne Moreau.
Juna oli vuonna 1965 Oscar-palkintoehdokkaana parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Elokuva oli samana vuonna myös BAFTA-ehdokkaana parhaan elokuvan kategoriassa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Junan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2017
Jääkiekon maailman­mestaruus­kilpailut 2017 järjestettiin 5.–21. toukokuuta 2017 Saksassa ja Ranskassa. Edellisen kerran Saksassa järjestettiin jääkiekon maailman­mestaruus­kilpailut vuonna 2010 ja Ranskassa vuonna 1968 talviolympialaisten yhteydessä. Saksan jääkiekkoliiton pääsihteeri Franz Reindl lupasi, että kisojen edulliset liput maksaisivat keskimäärin 39 euroa ja halvimmat liput yhdeksän euroa.
Ruotsi voitti maailman­mestaruuden kukistettuaan Kanadan loppuottelussa lukemin 2–1 voitto­laukaus­kilpailun kautta. Pronssiottelussa Suomi hävisi Venäjälle lukemin 5–3.
Valintaprosessi
Kisojen isännäksi jätettiin kaksi hakemusta, jotka molemmat olivat kahden maan yhteishakemuksia. Saksa ja Ranska valittiin järjestäjämaiksi MM-kisojen yhteydessä 17. toukokuuta 2013 Tukholmassa.
Äänestyksen hävinneet Tanska ja Latvia pyrkivät myöhemmin myös seuraavien, vuonna 2018 järjestettävien MM-kisojen isännäksi, tällä kertaa kumpikin omalla hakemuksellaan. Tuon äänestyksen voitti Tanska.
Joukkueet
Lohkot määräytyivät vuoden 2016 maailmanrankingin perusteella. Slovenia ja Italia nousivat 1. divisioonasta pääsarjaan.
Alkusarja
{{legend|#ccffcc|Eteni puolivälieriin}} {{legend|#ffcccc|Putosi 1. divisioonan A-lohkoon kaudeksi 2018}}
Lohko A
Lyhenteet
O = Pelattujen otteluiden määrä
3p = Voitot varsinaisella peliajalla, kolme pistettä
2p = Voitot varsinaisen peliajan jälkeen, kaksi pistettä
1p = Tappiot varsinaisen peliajan jälkeen, yksi piste
0p = Tappiot varsinaisella peliajalla, ei pisteitä
TM = Tehdyt maalit
PM = Päästetyt maalit
ME = Maaliero
P = Pisteet yhteensä
Kaikki ajat paikallista aikaa; UTC+2.
Lohko B
Lyhenteet
O = Pelattujen otteluiden määrä
3p = Voitot varsinaisella peliajalla, kolme pistettä
2p = Voitot varsinaisen peliajan jälkeen, kaksi pistettä
1p = Tappiot varsinaisen peliajan jälkeen, yksi piste
0p = Tappiot varsinaisella peliajalla, ei pisteitä
TM = Tehdyt maalit
PM = Päästetyt maalit
ME = Maaliero
Pudotuspelit
Kaikki ajat paikallista aikaa; UTC+2.
Pistepörssi
Lähde: IIHF.com - Scoring Leaders (.pdf)
Maalivahdit
Listalla yli 40 % joukkueidensa otteluista pelanneet viisi parasta maalivahtia lajiteltuna torjuntaprosentin mukaan. Lähde: IIHF - Goalkeepers
IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Lähde: IIHF.com
Median valitsema tähdistökentällinen
Lähde: IIHF.com
Lopputulokset
thumb|right|Ruotsalaiset juhlimassa maailmanmestaruutta. {{legend|#ccffcc|Nousee sarjaporrasta ylemmäksi}} {{legend|#ffcccc|Putoaa sarjaporrasta alemmaksi}}
Pääsarjan kisat
1. divisioona A-Lohko
Kirkkorauha
Kirkkorauha oli germaaniseen oikeuskäsitykseen perustuva sopuisa olotila, joka tuli vallita kirkossa ja kirkkomaalla. Se sisältyi keskiajalla myös Ruotsin rauhanvalalakeihin (edsöre). Kirkkorauhan loukkaaminen oli rangaistava teko kuten muidenkin rauhanlakien rikkominen.
Vuoden 1734 lain rikoskaari (18 luku 4 §) sääti, että ''Joka vihoissaan survii tahi lykkii toista kirkossa jumalanpalveluksen aikana, sakoitettakoon sata talaria. Jos se tapahtuu silloin kuin jumalanpalvelusta ei pidetä, taikka jos kirkossa jumalanpalveluksen aikana torutaan ja riidellään, olkoon sakko puolta vähempi. Jos se tehdään muualla, missä jumalanpalvelusta pidetään ja kansaa koossa on, olkoon sama laki. Rikoskaari (18:5) sääti, että Joka vihoissaan vetää veitsen tahi miekan toista vastaan taikka lyöpi häntä kirkkotarhassa hänen jumalanpalvelukseen mennessänsä tahi sieltä palatessansa, taikka käräjäpaikassa, joko hänellä on käräjissä asiaa tahi ei, sakoitettakoon viisikymmentä talaria. Jos siitä mustelma tahi verinaarmu tulee, niin on hän rikkonut rauhanvalan.'' Pykälää 4 muutettiin ja pykälä 5 kumottiin keisarillisella asetuksella taposta 26. marraskuuta 1866.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2017
Erotuomarit
IIHF valitsi 16 päätuomaria ja 16 linjatuomaria kilpailuihin.
Päätuomarit
Linjatuomarit
Volkswagen Scirocco (2008)
Volkswagen Scirocco on Volkswagenin vuosina 2008–2017 valmistama coupé-korinen automalli, joka lainaa nimensä vuosien 1974–1992 Volkswagen Sciroccolta. Se perustuu samalle A5-pohjalevylle kuin muun muassa Volkswagen Golf.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2017
Televisiointi
Suomessa kisat televisioi MTV Oy. Otteluja esitettiin MTV3-ilmaiskanavalla sekä C More Sport 1-, C More Sport 2- ja C More Max -maksukanavilla. Kaikki Suomen ottelut ja mitalipelit tulivat suorana ilmaiseksi MTV3:lla. Kisojen kaikki 64 ottelua esitettiin suorana C More -kanavilla. C More Sport 1 -kanava muuttui kisojen ajaksi 24/7 MM-jääkiekko -kanavaksi. Radiossa Suomen pelit kuultiin Radio Novalta ja Radio Cityltä.
Volkswagen Scirocco (2008)
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Scirocco sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Sciroccon muotoilu perustuu Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2006 näytteillä olleeseen Volkswagen Iroc -konseptiautoon. Tuotantomalli esiteltiin keväällä 2008 Geneven autonäyttelyssä. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Scirocco R Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,4 TSI (122/160 hv) ja 2,0 TSI (200 hv), dieselmoottorina oli 2,0 TDI (140 hv). Keväällä 2009 tuli dieselin 170-hevosvoimainen versio ja samana syksynä 2,0 TSI:n teho nousi 211 hevosvoimaan. Vuoden 2013 alussa suuritehoisemman dieselmoottorin teho nousi 177 hevosvoimaan.
Vuonna 2009 malliston huipulle esiteltiin Scirocco R, jossa on 265-hevosvoimainen turboahdettu 2,0 TSI -moottori. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Volkswagen Scirocco. Geneven autonäyttelyssä keväällä 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Scirocco. Suuritehoisempi 1,4 TSI poistui valikoimasta ja jäljelle jääneen teho nousi 125 hevosvoimaan. 2,0 TSI:n tehovaihtoehdot olivat nyt 180 ja 220 hevosvoimaa, Scirocco R -mallissa 280 hevosvoimaa. Dieselmoottorien tehot nousivat 150 ja 184 hevosvoimaan.
Fremantle
Fremantle on satamakaupunki Länsi-Australiassa, Swanjoen suulla. Kaupunki perustettiin vuonna 1829, ja siellä asuu noin 27 000 ihmistä. Kaupunki on nimetty kapteeni Charles Fremantlen mukaan.
Suljettu maa
Suljettu maa: Elämää Pohjois-Koreassa on yhdysvaltalaisen toimittaja Barbara Demickin vuonna 2009 julkaistu teos. Kirja kertoo kuudesta pohjoiskorealaisesta loikkarista, joita Demick on haastatellut.
Saanich
Saanich on kunta Vancouverinsaarella Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa. Kunnassa asuu noin 108 000 ihmistä (2006), joista suurin osa käy töissä läheisessä Victorian kaupungissa.
Saanichin pinta-ala on 103 km², joten se on Victorian suurin esikaupunki. Kunnan pinta-alasta on puolet maaseutua ja puolet taajamaa, ja sen alueella on 335 hehtaaria järviä ja 36 kilometriä merenrantaa. Seutu on mäkistä ja vaihtelevaa, ja jääkaudet ovat jättäneet sen kallioperään runsaasti jälkiä.
Saanich on tärkeä liikenteen solmukohta, sillä Trans-Canada Highway ja Pat Bay Highway yhtyvät sen alueella ennen saapumistaan Victoriaan.
Canningin valtatie
thumb|right|250px Canningin valtatie on Länsi-Australiassa sijaitseva 17 kilometriä pitkä tie, joka yhdistää Perthin Victoria Parkin esikaupungin Fremantlen satamakaupunkiin. Tie avattiin 1920-luvulla. Canningin valtatie on nimetty Canning-joen mukaan, joka puolestaan on nimetty George Canningin mukaisesti.
Molukkienlintuhaukka
Molukkienlintuhaukka (Accipiter erythrauchen) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät ja viljelmät. Se on pienen varpushaukan kokoinen ja painaa keskimäärin 156 grammaa. Laji on huomattavan dimorfinen ja koiraiden paino on vain vähän yli puolet naaraiden painosta. Molukkienlintuhaukkoja arvioidaan olevan 1000–10 000 yksilöä ja kannan arvioidaan olevan pienenemässä elinympäristön tuhoutumisen takia. Kannan pienenemisen takia se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Molukkienlintuhaukka on ilmeisesti lähintä sukua nokilintuhaukalle ja ruosteniskahaukalle.
Alalajit
Se jakautuu kahteen alalajiin:
Norris
Norris on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vaskiskinkki
Vaskiskinkki (Chalcides chalcides) on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji. Sitä tavataan Italiasta ja Pohjois-Afrikasta. Lajille on ehdotettu uutta suomenkielistä nimeä idänkolmivarvasskinkki.
Vaskiskinkin ruumis on pitkänomainen ja käärmemäinen, väriltään metallinen. Ruumiissa on yleensä neljästä kuuteen tummaa juovaa. Sillä voi myös olla vaaleita raitoja kyljissä ja selässä, ja myös yksiväristä, kuviotonta muotoa esiintyy. Vaskiskinkin jalat ovat pienet ja surkastuneet, ja kussakin on kolme varvasta. Takaraajojen keskimmäinen varvas on muita pidempi. Liskon pää on terävä mutta kuono tylppä. Vaskiskinkin ruumis voi olla 20 senttiä pitkä ja häntä 28-senttinen.
Vaskiskinkkiä tavataan Manner-Italiassa Pon tulvatasangon eteläpuolella sekä Sisiliassa, Sardiniassa, Elbassa ja useilla pienemmillä saarilla. Lisäksi sitä esiintyy Koillis-Algeriassa, Pohjois-Tunisiassa ja Luoteis-Libyassa. Manner-Italian ja Sisilian liskot ovat alalajia C. c. chalcides, kun taas Pohjois-Afrikan ja Sardinian yksilöt kuuluvat alalajiin C. c. vittatus. Vaskiskinkin uskotaan tuodun Sardiniaan Pohjois-Afrikasta historiallisena aikana. Laji elää aurinkoisilla ja tihekasvustoisilla alueilla, usein lähellä ihmisasutusta.
Vaskiskinkki syö hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Naaras synnyttää keskikesällä 3–13 elävää poikasta.
Sutokskoje
Luontoarvoja
Sutokskojen rannat ovat kivikkoisia hiekkarantoja, mutta järven keskiosissa on sen pohja kivikkoista, hiekkaista ja mutapohjaista. Siinä elää runsaasti kalalajeja: hauki, lahna, kuha, ahven, pasuri, karppi, ruutana, suutari, säyne, turpa, allikkosalakka, törö, made, mutakala, rantanuoliainen, nieriä, simppu ja salakka, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.
Vesistösuhteita
Sutokskoje sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järveen tuleva Nevedrjanka tuo suurimman osan järven vedestä, mutta siihen on johdettu myös muita metsien ja peltomaiden kuivatusojien johto-ojia. Järven luoteispäästä jatkaa Nevedrjanka kulkuaan pohjoisessa sijaitsevaan Mogilnon järveen. Yhdysuoma on 2,5 kilometriäpitkä. Järven valuma-alueen pinta-ala on lähteestä riippuen 318 tai 343 neliökilometriä.
Kulkunen
thumb|[[Kolumbiasta löydetty esihistoriallinen kuparikulkunen]] Kulkunen eli peltru eli malamari on ontto metallinen pallo, jonka sisällä on jotakin helisevää ainetta. Palloja voidaan liittää usein yhteen vaikkapa erilaisiin kädensijoihin tai hihnoihin, jolloin aikaan saatua astiaidiofonista soitinta kutsutaan monikossa kulkusiksi.
Kulkuset ovat tavallisesti läpimitaltaan 1–5 cm. Soittimen arvellaan olevan aasialaista alkuperää, mutta se on ollut pitkään tunnettu myös muissa sivilisaatioissa. Euroopassa jo kivikautisista hautapaikoista on löydetty savisia kulkusia. Suomessa on muinaisjäännösten yhteydestä löydetty satoja rautakautisia kulkusia, jotka on arkeologisten ajoitusmenetelmien perusteella ajoitettu 400–1200-luvuille. Rautakautisten löytöjen kulkusissa valmistusaineena on tavallisimmin lyijy- tai lyijytinapronssi, mutta joskus myös rautapelti.
Kulkusia on aluksi käytetty lähinnä koristeina tai eräänlaisina suojeluvälineinä. Musiikkiin niitä alettiin käyttää keskiajalla. Soitinta käytetään erityisesti maalaistunnelman symbolina ja se kuvaa musiikissa usein hevosreellä ajamista.
Pieniä kulkusia sanotaan joskus tiu'uiksi. Kulkusia on perinteen mukaan myös esimerkiksi tonttujen päähineissä ja joulupukin porojen kaulapannassa.
Kenneth Odeke
Kenneth Odeke (s. 13. marraskuuta 1990 Kampala) on ugandalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Lempinimellä Bad News tunnettava Odeke kilpailee raskaassa sarjassa. Odeke on 191 senttimetriä pitkä ja painaa 92 kilogrammaa.
Odeke otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa heinäkuussa 2012 kenialaista James Ololoa vastaan. Tuo ottelu päättyi Odeken voittoon tyrmäyksellä. Odeke on voittanut ammattilaisuransa seitsemästä ottelusta kuusi, joista viisi tyrmäyksellä.
Juri Libedinski
Juri Nikolajevitš Libedinski (10. joulukuuta (J: 28. marraskuuta) 1898 Odessa – 24. marraskuuta 1959 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Juri Libedinski syntyi lääkärin perheeseen. Hän vietti lapsuutensa Miassin tehtaalla ja valmistui vuonna 1918 Tšeljabinskin reaaliopistosta. Hän osallistui Venäjän kansalaissotaan, liittyi vuonna 1920 kommunistiseen puolueeseen ja työskenteli puna-armeijan poliittisissa ja opetustehtävissä.
Vuonna 1922 Libedinski julkaisi pienoisromaanin ”Viikko” (Nedelja), jota pidettiin yhtenä ensimmäisistä neuvostoproosan edustajista. Sotakommunismin ajan puoluetyöntekijöitä romanttisesti kuvaava teos herätti suurta huomiota ja se käännettiin useille vieraille kielille. Kirjailijan muita teoksia ovat pienoisromaanit Zavtra (”Huomenna”, 1923), ”Komissaareja” (Komissary, 1925) ja Roždenije geroja (”Sankarin synty”, 1930).
Libedinski kuului Lokakuu-kirjailijaryhmään ja toimi yhtenä Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen johtajista. Myöhempien teoksien aiheena on erityisesti Kaukasian kansojen vallankumoushistoria. Nuorisoa varten kirjoitettu pienoisromaani ”Puolueen kasvatti” (Syn partii) kertoo Sergei Kirovista.
Blagojevo
Blagojevo on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Udoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vaškan sivujoen Venjun varrella 56 kilometriä piirin keskuksesta Koslanista länteen. Taajamasta on rautatieyhteys Mikuniin. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1968 perustetusta bulgarialaisten metsureiden asutuksesta. Se on nimetty Bulgarian sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen perustajan Dimităr Blagoevin mukaan. Vuonna 1975 Blagojevo sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1989 asukkaita oli 4 700 henkeä. Bulgarialaiset metsätyöläiset muuttivat pois 1990-luvun alussa.
Marietta
Marietta voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
The World Is in My Hands
The World Is in My Hands on saksalaisartisti Cascadan kappale neljänneltä, The Best of Cascada-kokoelma-albumilta. Sen julkaisi Zooland Records albumin kolmantena singlenä sekä kuuden raidan EP:nä 2. elokuuta 2013. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa heinäkuussa 2013. Toisin kuin Cascadan edeltäneet singlet, The World Is in My Hands ei päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista
EP
Manne (sana)
Manne on Suomen romaneista – varsinkin miespuolisista – käytettävä yleisesti halventavana pidetty ilmaus. Eräässä suomalaisten keskuudessa tehdyssä kyselytutkimuksessa vastaajat pitivät ilmauksia ”neekeri”, ”ryssä” ja ”manne” kaikkein loukkaavimpana vähemmistöjen nimityksistä.
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2011
Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 2011 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Nalmefeeni
Nalmefeeni (myös nalmetreeni ; tuotenimi Selincro®) on opioidiantagonisti ja sillä on samankaltainen rakenne kuin naltreksonilla ja naloksonilla. Nalmefeenin keksi 1970-luvun alussa yhdysvaltalainen Jack Fishman kollegoineen.
Rakenne
Nalmefeeni eroaa naltreksonista 6-kohdassa olevan ketoniryhmän kohdalla, missä metyleeniryhmä (CH2) korvaa jälkimmäisessä olevan hapen (O). Metyleeniryhmä lisää sen sitoutumisvoimaa erityisesti μ-opioidireseptoriin. Nalmefeeni toimii "universaalina antagonistina" myös muihin opioidireseptoreihin.
Lääkkeenä
Suomalainen Biotie Therapies on kehittänyt nalmefeenista tablettina annosteltavan (aiemmin vain injektiomuoto) lääkkeen, joka vähentää halua juoda paljon alkoholia. Se ei estä alkoholin juomista, mutta se estää ylenpalttisen juomisen, kun se kiinnittyy opioidireseptoreihin ja vähentää alkoholin tuomaa mielihyvää. Ainetta markkinoidaan tuotenimellä Selincro. Aiemmin sitä on markkinoitu tuotenimellä Revex vastalääkkeeksi opioidiyliannostukseen, mutta siihen tarkoitukseen harvemmin käytetty koska naloksoni on vakiintuneempi ja halvempi vaihtoehto.
Yleisimmät haittavaikutukset, joita nalmefeenia saaneet potilaat saivat, olivat huimaus, unettomuus ja pahoinvointi. Ne olivat kuitenkin yleensä lieviä ja ohimeneviä. Tutkimuksessa havaittiin nalmefeenin vähentävän raskaiden juomapäivien lukumäärää ja alkoholin kokonaiskulutusta yli 50 prosentilla lähtötilanteeseen verrattuna. Tutkimuksiin on osallistunut kaikkiaan 3000 alkoholiriippuvaista. Nalmefeeni vähensi juomista puolen vuoden hoitojakson aikana keskimäärin kahdella kolmanneksella.
Euroopan lääkeviraston Lääkevalmistekomitea näytti nalmefeenille vihreää valoa joulukuussa 2012. Euroopan komissio antoi helmikuun lopulla alkoholismilääkkeelle myyntiluvan kaikkien EU-maiden alueelle. Markkinoille se tuli toukokuussa 2013.
Järvijoki
Järvijoki on Varsinais-Suomessa virtaava joki, joka on Aurajoen toiseksi suurin sivujoki. Se kuuluu Aurajoen vesistöalueeseen. Järvijoki saa alkunsa Kurjenrahkan kansallispuistosta Savojärvestä. Ympäröiviltä soilta siihen yhtyy pieni Ihavanjoki, minkä jälkeen joki levenee ja laskee vetensä Aurajokeen Auran kunnassa. Järvijoen valuma-alueen pinta-ala on 110 km² ja järvisyys 1,1 %. Siihen laskevia järviä on Savojärven lisäksi vain pieni Asonlammi.
Järvijoen varrella olevassa koskessa Aurassa toimi vuosina 1764–1820 Järvenojan paperitehdas. Valtatie 9 ylittää joen Auran Järvenojalla lähellä vanhaa paperitehtaan paikkaa ja seututie 204 Turun Paattisten Tortinmäessä.
Tieto (elokuva)
Tieto (engl. Knowing) on 2009 valmistunut tieteiselokuva, jonka ohjasi Alex Proyas. Pääosaa esittää Nicolas Cage. Hanketta tarjottiin aluksi useille Columbia Picturesin ohjaajille, mutta lopulta oikeudet kaupattiin Escape Artists -yhtiölle. Rahoittajaksi ryhtyi Summit Entertainment. Tieto filmattiin Australian Melbournessa, joka sai esittää elokuvan Bostonia. Elokuva julkaistiin 20. maaliskuuta 2009 Pohjois-Amerikassa. DVD- ja Blu-ray-versiot julkaistiin 7. heinäkuuta 2009.
Volkswagen Beetle (A5)
Volkswagen Beetle (Typ 5C) on Volkswagenin vuosina 2011–2019 valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli, joka korvasi Volkswagen New Beetlen. Se perustuu samalle A5-pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen Golf VI. Ranskassa mallin nimenä oli Volkswagen Coccinelle, Italiassa Maggiolino ja Brasiliassa Fusca.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Beetle sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Kangaskattoinen avomalli esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2012 lopulla. Volkswagen päätti keväällä 2017 lopettaa coupé-korisen Beetlen tuonnin Saksaan, sillä siellä cabrioletin osuus myynnistä oli ollut lähes 75 prosenttia. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Beetle Cabriolet Volkswagenin teknisen kehityksen johtaja Frank Welsch ilmoitti Geneven autonäyttelyssä keväällä 2018, ettei autosta ole tarkoitus esitellä enää uutta sukupolvea. Viimeinen Beetle valmistui Meksikon Pueblassa 9. heinäkuuta 2019, ja se asetettiin näytteille Volkswagenin museoon. Viimeinen alkuperäinen Kupla oli valmistunut samalta tehtaalta vuonna 2003. Suomeen tuotiin vuonna 2018 ”Kupla Suomessa 68 vuotta” -teeman mukaisesti 68 kappaleen erikoiserä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,2 TSI (105 hv), 1,4 TSI (160 hv), 2,0 TSI (200 hv) sekä vain Pohjois-Amerikan markkinoilla viisisylinterinen 2,5-litrainen (170 hv). Ainoa dieselmoottori oli alkuvaiheessa 1,6 TDI (105 hv), vuoden 2012 alussa tuli myös 2,0 TDI (140 hv).
Keväällä 2013 2,0 TSI:n teho nousi 210 hevosvoimaan, syksyllä 2014 edelleen 220 hevosvoimaan. Samaan aikaan 1,6 TDI:n korvasi 110-hevosvoimainen versio 2,0 TDI:stä, ja sen 140-hevosvoimaisen version teho nousi 150 hevosvoimaan. 1,4 TSI:n teho putosi 10 hevosvoimalla, kun moottorista poistettiin mekaaninen ahdin.
Vuonna 2015 2,5-litrainen korvattiin samantehoisella, mutta paremmin vääntävällä ja vähemmän kuluttavalla 1,8 TSI -moottorilla.
Miestyö
Miestyö on miehille suunnattua psykososiaalista apua, joka toteutetaan vuorovaikutuksellisin keinoin. Siinä pyritään huomioimaan miehen olemuksellinen ominaislaatu, joka konkretisoituu miesten fyysisinä, psyykkisinä ja sosiaalisina erityispiirteinä. Nämä erityispiirteet ilmentyvät eri tavoin eri aikoina, eri elämänkaaren vaiheissa ja eri sosiaalisissa konteksteissa. Miestyössä on tarpeen työntekijän kyky olla tietoinen omasta sukupuolestaan ja sen vaikutuksista asiakastilanteissa.
Koripallon I-divisioona-kausi 2011–2012
Kausi 2011–2012 oli koripallon I-divisioonan 37. kausi. Se pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjanousijoina kauteen lähtivät Oulun NMKY sekä Tampereen Pyrinnön farmijoukkue.
Sarjataulukko
Lyhenteet: # = Sijoitus runkosarjassa, O = Pelatut ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, P/O = Tehdyt pisteet ottelua kohti, P/O- = Päästetyt pisteet ottelua kohti, PST = Pisteet
Hamoud Ameur
Hamoud Ameur (s. 6. tammikuuta 1932 Mahelina, Algeria) on entinen ranskalainen kestävyysjuoksija.
Ameur edusti Ranskaa Rooman 1960 olympialaisissa. Hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa 22:nneksi ajalla 30.12,4 ja karsiutui 5 000 metrin juoksun alkuerissä ajalla 14.14,0. Maastojuoksun MM-kilpailuja edeltäneessä kansainvälisessä maastojuoksumestaruuskilpailussa hän sijoittui viidenneksi vuonna 1956 ja yhdeksänneksi vuonna 1963. Lisäksi hän oli 23:s vuonna 1958, 17:s vuonna 1959, 13:s vuonna 1960, 41:s vuonna 1961, 39:s vuonna 1967 ja 37:s vuonna 1970. Vuonna 1956 Ranska voitti joukkuekilpailun.
Ameur voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuosina 1958–1959. Hän paransi estejuoksussa Ranskan ennätystä neljä kertaa. Heinäkuussa 1959 hän juoksi ennätysajat 9.04,0 ja 9.02,4. Elokuussa 1959 hän alitti ensimmäisenä ranskalaisena estejuoksijana yhdeksän minuutin rajan ajallaan 8.57,2. Syyskuussa 1961 hän paransi ennätyksen aikaan 8.55,4. Ennätys säilyi hänen nimissään seuraavan vuoden heinäkuuhun, jolloin Guy Texereau otti sen nimiinsä.
Seuratasolla Ameur edusti ESBS Les Mureaux'ta. Hän on pituudeltaan 171-senttinen ja painoi huippu-urheiluvuosinaan 59 kiloa.
SOS (kirjasarja)
SOS on Enid Blytonin kirjoittama kirjasarja, joka kertoo seitsemästä lapsesta – Peteristä, Janetista, Pamista, Barbarasta, Colinista, Jackista ja Georgesta – sekä heidän Bella-koirastaan. Lapset ovat perustaneet salaseuran nimeltä SOS (Salainen Osasto Seitsemän), ja heillä on tapana aina Bellan kanssa päätyä jännittäviin seikkailuihin. Kirjasarjan ensimmäisen osan nimi on SOS ja aution talon vanki.
Ecuadorin avaruusjärjestö
pienoiskuva|Ecuadorin avaruusjärjestön logo Ecuadorin avaruusjärjestö (EXA, ) on Ecuadorin avaruustoiminnasta vastaava organisaatio. Se on yhdistys, joka aloitti toimintansa 1. marraskuuta 2007. Sen toimintaa tukee Ecuadorin ilmavoimat. Sitä vetää astrinautiksi koulutettu ecuadorilainen Ronnie Nader.
Ecuadorin ensimmäinen satelliitti NEE-01 Pegasus laukaistiin 25. huhtikuuta 2013. Toukokuussa se tömäsi kiertoradalla liikkuviin avaruusromun kappaleisiin ja kierähti ympäri. Siihen ei saada enää yhteyttä. Törmäyksen aiheuttanut romu oli peräisin Neuvostoliiton raketeista.
Karl Erik Fabian Edvard Knut von Baer
Karl Erik Fabian Edvard Knut von Baer (27. syyskuuta 1802 Turku – 14. kesäkuuta 1862 Lappeenranta) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Von Baerin vanhemmat olivat kapteeni, liikemies Anders Baer ja Albertina Brehmer ja puoliso vuodesta 1850 Alexandra Amburger. Baer palveli vänrikkinä 1. Suomen jalkaväkirykmentissä 1820–1821 ja vuodesta 1821 Savonlinnan suomenmaalaisessa jalkaväkirykmentissä. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1824, jolloin hän siirtyi komppaniaupseeriksi kadettikouluun. Henkivartioväen suomenmaalaiseen rykmenttiin Baer määrättiin 1827. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1830, alikapteeniksi 1832, kapteeniksi 1838 ja everstiksi henkivartioväen suomenmaalaisessa rykmentissä 1844. Keski-Venäjälle Tambovin jääkärirykmentin komentajaksi Baer tuli 1847. Hän osallistui Venäjän väliintuloon Unkarin vallankumouksessa 1849. Vuonna 1852 Baer määrättiin ruhtinas Suvorovin krenatöörirykmentin komentajaksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi seuraavana vuonna ja siirrettiin 1854 henkivartioväen 2. reservijalkaväkiprikaatin ja reservijääkärirykmentin komentajaksi.
Baer korotettiin aatelisarvoon Suomessa lokakuussa 1854, mutta häntä ei kirjattu Suomen ritarihuoneeseen. Vuonna 1855 hän sai eron henkivartioväen reservijääkärirykmentin komentajan tehtävästä, mutta oli yhä henkivartioväen 2. reservijalkaväkiprikaatin komentaja. Ennen eroamistaan sotapalveluksesta von Baer toimi vielä Venäjän 4. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajana vuoteen 1857.
Bonner
Bonner on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Marcel Łoziński
Marcel Łoziński (s. 17. toukokuuta 1940 Pariisi, Ranska) on puolalainen dokumenttielokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut vuodesta 1972 alkaen yli 30 elokuvaa. Hän on saanut lukemattomia palkintoja ja ollut ehdokkaana Oscar-palkinnon saajaksi 1995 parhaasta lyhytelokuvasta elokuvallaan 89 mm od Europy (1993), joka sai European Film Awardsin parhaan dokumenttielokuvan palkinnon ja viisi muuta palkintoa. Kaiken kaikkiaan hänen elokuvansa ovat saaneet lähes 30 merkittävää palkintoa. Łoziński on puolalaisen elokuvan suuria nimiä.
Łoziński on opettanut Puolassa elokuvantekemistä ja kasvattanut kokonaisen ohjaajasukupolven. Kommunistinen sensuuri on vaikuttanut aikoinaan huomattavalla tavalla hänen työhönsä myös siten, että se tuo esiin poikkeuksellista luovuutta.
Hän työskenteli muun muassa yhdessä Krzysztof Kieślowskin kanssa aikana, jolloin Puolassa oli sensuurista huolimatta tarjolla parhaat mahdolliset välineet. Nykyelokuvan tekoa hän kritisoi siten, että sensuuri on kaupallisuus, joka hyväksyy vain seksin, raakuuden ja väkivallan, joista katsoja ei löydä itseään.
Łoziński on vieraillut Suomessa 2010 DocPoint-festivaalilla.
Maija-Liisa Isojärvi
Maija-Liisa Isojärvi (o.s. Hytönen, 24. tammikuuta 1924 Joroinen – 22. lokakuuta 2018) oli suomalainen opettaja, suomentaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Liisa Järvinen ja Marja-Liisa.
Isojärven vanhemmat olivat kirjaedustaja Martti Maurits Hytönen ja Jenny Siviä Räisänen. Hän pääsi ylioppilaaksi Lahden tyttölyseosta 1946 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Oulun opettajakorkeakoulusta 1955.
Isojärvi toimi puhelunvälittäjänä Iisalmessa 1940–1945, kansakoulunopettajana Ranualla 1947–1949 ja Tervolassa 1950–1960 sekä kansakoulun- ja myöhemmin peruskoulunopettajana Rovaniemellä 1961–1984.
Quit Playing Games (With My Heart)
"Quit Playing Games (With My Heart)" on neljäs single Backstreet Boys -poikabändin ensimmäiseltä kansainväliseltä albumilta Backstreet Boys. Se nauhoitettiin kesäkuussa 1995 Tukholmassa, Ruotsissa ja julkaistiin vuonna 1996. Kappale tavoitti listasijan #1 Sveitsissä ja Itävallassa, #2 Britannian singlelistalla, ja #7 Hollannissa. Single julkaistiin myös bändin Yhdysvaltojen debyytti albumilla ja julkaistiin ensimmäisenä singlenä vuonna 1997. Se sijoittui sijalle #2 Billboard Hot 100 -listalla.
Single ei ollut levy-yhtiön ensimmäinen valinta Yhdysvaltojen debyytille. He halusivat julkaista Mutt Langen tuottaman kappaleen "If You Want It To Be Good Girl", mutta bändi ei halunnut, väittäen kappaleen olevan yksi heidän huonoimmistaan. Jiven puheenjohtaja Barry Weiss sanoo, että ensimmäiseksi singleksi USA:n debyyttialbumille olivat myös "Anywhere for You" ja "All I Have To Give". Bändi halusi tehdä kappaleesta myös musiikkivideon, mutta levy-yhtiö kieltäytyi sanoen, että he suunnittelivat kappaletta radioon ei videolle. Kappale menestyi lopulta ilman MTV:n tukea.
Kappaleen alkuperäisessä nauhoituksessa Brian Littrell lauloi molemmat säkeistöt ja A.J. McLean "sillat". Tämä versio kappaleesta on bändi vuoden 1995 debyyttialbumilla ja vuoden 1997 USA:n debyyttilalbumilla. Nick Carterista tuli kuitenkin pian bändin suosituin jäsen, joten ennen kuin kappaletta julkaistiin singlenä, Max Martin lensi nauhoittamaan toisen säkeistön uudelleen, tällä kertaa Nickin kanssa. Tämä versio lisättiin myöhemmin yhtyeen vuoden 1995 debyyttialbumille ja sitä käytettiin radiossa sekä musiikkivideolla.
Kaikki taka-alan äänet (paitsi A.J.:n laulamat harmoniat "sillassa") ovat Brianin ja Kevin Richardsonin laulamia, jotka päättivät viimeistellä kappaleen muiden bändin jäsenten ollessa lounaalla. Kappaletta tarjottiin bändille heidän ollessa äänittämässä Tukholmassa kappalettaan "We've Got It Goin' On" kesäkuussa 1995. He hyväksyivät tarjouksen saatuaan äänitykset valmiiksi kahdessa päivässä arvellun viikon sijasta.
Kappalelista
Yhdysvallat
Eurooppa
Euroopan joulupainos
Britannian
Japani
Yhdysvaltojen mainosvinyyli
Remix-tuplavinyyli
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin 17. lokakuuta 1996 Howard Middle School -koulussa Orlandossa, Floridassa. Kai Sehrin ohjaamassa videossa bändi tanssii ja laulaa autiolla koripallokentällä iltamyöhään. Videon puolivälissä alkaa sataa ja bändi tanssii videon jälkimmäisen puoliskon paidat auki.
João Pessoa
João Pessoa on Amerikan mantereen itäisin kaupunki, ja Brasilian Paraíban osavaltion pääkaupunki. Pinta-alaltaan vuonna 1585 perustettu kaupunki on noin 210 neliökilometriä, ja vuonna 2010 kaupungissa oli yli 720 000 asukasta.
Kaupungin rajojen sisäpuolella on seitsemän neliökilometriä metsää, minkä vuoksi se on luokiteltu maailman toiseksi vihreimmäksi kaupungiksi, jääden toiseksi ainoastaan Pariisille.
Maantiede
João Pessoa sijaitsee Paraíba do Norte -joen oikealla rannalla noin 18 kilometriä joen suulta, 120 km Recifestä pohjoiseen. Brasilian itäisimmässä pisteessä, Point Seixasin niemellä on Cape Brancon majakka.
Nigella stricta
Nigella stricta on yksivuotinen leinikkikasveihin (Ranunculaceae) kuuluva ruohovartinen kasvi. Sen sukulainen ryytineito on Välimeren seudulla suosittu mauste. Nigella stricta on tätä pienikokoisempi laji. Se kuuluu samaan ryhmään kuin rikkaneito (Nigella arvensis).
João Pessoa
Historia
Kaupunki on perustettu vuonna 1585. Sen nimi on ollut Filipea de Nossa Senhora das Neves, Frederikstad ja Paraíba. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1930 osavaltion presidentin kunniaksi.
Nigella stricta
Nigella stricta esiintyy vain hyvin suppealla alueella Kreikan saaristossa, lähinnä Kytheralla ja Kreetan lounaisosassa. Se elää hiekkadyyneillä ja kukkii huhtikuusta kesäkuuhun.
Akvitania
Akvitania on Lounais-Ranskassa sijaitseva Ranskan hallintoalue, joka rajoittuu lännessä Biskajanlahteen ja etelässä Espanjaan ja Pyreneihin.
Akvitania jakautuu viiteen departementtiin: Dordogne, Gironde, Landes, Lot-et-Garonne ja Pyrénées-Atlantiques. Pääkaupunki on Bordeaux. Asukkaita alueella on 3 150 890 (2007) (7,97 % Ranskan väestöstä) ja pinta-ala on 41 308 km² (7,6 % koko Ranskan pinta-alasta).
Historia
Akvitanian alueesta on puhuttu ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. lähtien. Siihen aikaan siellä asuivat akvitaanit. Akvitanialla on tarkoitettu erikokoisia alueita Pyreneiden ja Loiren välissä.
Rooman vallan aikana Akvitania oli Rooman provinssi, Gallia Aquitania, joka ulottui Pyreneiltä Loirelle ja sen pääkaupunki oli aluksi Saintes, sittemmin Poitiers ja Bordeaux. Visigoottien vallan aikana Akvitania oli kuningaskunta ja noin 600–800-luvuilla se muodosti jaksoittain Akvitanian ruhtinaskunnan ja 800-luvulta alkaen yhtäjaksoisesti.
Satavuotisessa sodassa Englanti sai Akvitanian haltuunsa vuonna 1356. Ranska valtasi alueen itselleen lopullisesti Castillonin taistelussa 1453.
Kaupunkeja
Vuonna 2007 Akvitanian suurimmat kaupungit olivat (väkiluku suluissa)
Tommi Mäkelä
Tommi Kalervo Mäkelä (s. 1954) on suomalainen taidemaalari. Hänen töistään on sanottu, että hän tiivistää harmaan ja mustan värejä käyttävissä maalauksissaan havaintoja muutamiin arkkityyppisiin symboleihin. Teokset ovat puolittain abstrakteja värikenttiä sisältäviä maalauksia, joiden sisältö syntyy väri- tai valotapahtuman aistimisesta.
Piin elämä (elokuva)
Piin elämä on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen 3D-elokuva, jonka on ohjannut Ang Lee. Elokuva perustuu kanadalaisen Yann Martelin samannimiseen romaaniin vuodelta 2001. Elokuvan on käsikirjoittanut David Magee ja sen pääosissa ovat Suraj Sharma, Irrfan Khan, Tabu, Rafe Spall, Adil Hussain ja Gérard Depardieu. Piin elämä kertoo intialaispojan ja bengalintiikerin uskomattoman selviytymistarinan meren armoilla.
Elokuva oli arvostelu- ja lippukassamenestys tuottaen maailmanlaajuisesti yli 608 miljoonaa dollaria. Piin elämä sai 11 Oscar-ehdokkuutta ja lopulta elokuva palkittiin parhaan ohjauksen, musiikin, kuvauksen ja erikoistehosteiden Oscarilla.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 2012 ja Suomessa 21. joulukuuta 2012.
Yhteishyvän valiokunta
Yhteishyvän valiokunta oli Ranskan kansalliskonventin valitsema toimikunta, joka toimi vuosina 1793–1795. Se käytännössä hallitsi Ranskaa diktatorisilla valtuuksillaan niin sanottuna terrorin aikana syyskuusta 1793 heinäkuuhun 1794. Yhteishyvän valiokunnan tunnetuimmat johtohenkilöt olivat Georges Danton (huhtikuusta heinäkuuhun 1793) sekä Maximilien Robespierre (heinäkuusta 1793 heinäkuuhun 1794).
Perustaminen ja valtuudet
Valiokuntaan kuului aluksi yhdeksän ja sittemmin kaksitoista jäsentä, jotka kansalliskonventti valitsi kuukaudeksi kerrallaan. Päätökset tehtiin yhdessä, mutta valiokunnan jäsenet yleensä erikoistuivat johonkin halinnonalaan. Valiokunnan kokoukset olivat sen edeltäjästä poiketen salaisia, mutta sen tuli raportoida viikoittain kansalliskonventille. Valiokunnalla oli oikeus antaa sisäiseen ja ulkoiseen puolustukseen liittyviä säädöksiä. Ranskan tilanteen selviämisen jälkeenkin valiokunta jatkoi toimintaansa pyrkien ulottamaan valtansa alle myös sotalaitoksen ja paikallishallinnon. Heinäkuusta 1793 alkaen sen valtuuksia laajennettiin jatkuvasti. Vaikka Yhteishyvän valiokunnan alkuperäinen tarkoitus oli valvoa hallituksen toimintaa, siitä tuli pian itse käytännössä Ranskan hallitus. Valiokunta sai 28. heinäkuuta oikeuden antaa pidätysmääräyksiä, 14. syyskuuta se sai oikeuden asettaa Yleisen turvallisuuden valiokunnan jäsenet ja 10. lokakuuta sekä ministerit että armeijan kenraalit määrättiin suoraan sen käskyjen alaisiksi. Myöhemmin valiokunta sai oikeudet erottaa ja nimittää virkamiehiä sekä johtaa Ranskan ulkopolitiikkaa. Lopulta ministeriöt lakkautettiin 1. huhtikuuta 1794.
Valiokunta Ranskan johdossa
thumb|140px|Yhteishyvän valiokunnan vaikutusvaltaisin jäsen, [[Maximilien Robespierre.]] Valiokuntaa johti 10. heinäkuuta 1793 asti Georges Danton tukijoineen, joiden politiikkaa oli vielä suhteellisen maltillista. He kuitenkin epäonnistuivat sotilaallisissa kysymyksissä. Valiokunnan 6. huhtikuuta 1793 valitut alkuperäiset jäsenet olivat Danton, Pierre-Joseph Cambon, Jean-François Delacroix, Jean-François Delmas, Louis-Bernard Guyton-Morveau, Jean-Jacques Bréard, Bertrand Barère de Vieuzac, Jean-Baptiste Treilhard ja Jean-Antoine Debry. Heistä kaikki paitsi Barère pudotettiin pois saman vuoden heinäkuun aikana. Dantonin ryhmän jälkeen vallan ottivat vielä jyrkemmät vuoripuolueen jäsenet. Maximilien Robespierre nimitettiin jäseneksi 27. heinäkuuta. Vaikka hän ei missään vaiheessa saanut varsinaisesti diktatorisia valtuuksia ja oli periaatteessa muiden valvonnan alainen, hänen tahtonsa muodostui sittemmin määrääväksi monissa kysymyksissä.
Syyskuusta 1793 alkaen valiokunnan kokoonpano oli seuraava: Robespierre, Barere, Marie-Jean Hérault de Séchelles, Robert Lindet, Georges Couthon, Louis de Saint-Just, André Jeanbon Saint André, Pierre Louis Prieur de la Marne, Lazare Carnot, Claude-Antoine Prieur-Duvernois, Jacques Nicolas Billaud-Varenne ja Jean-Marie Collot d'Herbois. Miehityksessä ei sen jälkeen tapahtunut muutoksia ennen heinäkuuta 1794 ja terrorin ajan päättymistä, lukuun ottamatta Hérault de Séchellesin teloitusta huhtikuussa 1794. Tänä aikana Yhteishyvän valiokunta käytännössä hallitsi Ranskaa radikaalin jakobiinipuolueen tuella ja kontorolloi myös kansalliskonventtia. Vallankumouksen vastustajia vainottiin ankarasti, maassa siirryttiin sotatalouteen ja toteutettiin yleinen asevelvollisuus. Yleisiä poliittisia kysymyksiä hoitivat valiokunnassa varsinkin Robespierre, Couthon ja Saint-Just, jotka tunnettiin ”triumviraattina”. Prieur-Duvernois onnistui järjestämään Ranskan aseteollisuuden ja lahjakas Carnot sotajoukkojen organisoinnin sekä strategian suunnittelun. Syksyn 1793 aikana maan sisäinen kapinointi saatiin kukistettua ja vihollisarmeijat ajettua maan ulkorajoille.
Robespierren kukistuttua 27. heinäkuuta 1794 valiokunnan valta väheni ja sen valtaoikeudet rajattiin koskemaan pelkästään Ranskan ulkosuhteita ja sodankäyntiä. Tuolloin päätettiin myös, että joka kuukausi vähintään neljäsosa valiokunnan jäsenistä pitäisi vaihtaa. Direktorion saatua vallan syksyllä 1795 yhteishyvän valiokunta lakkautettiin.
Neuvostoliiton koripalloliiga
Neuvostoliiton koripalloliiga oli vuosina 1924–1992 toiminut Neuvostoliiton koripallon pääsarja. Vuosina 1924, 1928, 1934–1936, 1956, 1959, 1963 ja 1967 Neuvostoliiton mestaruus ratkaistiin kaupunkien, alueiden tai miehityshallintojen kesken.
Chowin lemma
Chowin lemma on algebralliseen geometriaan liittyvä tulos. Sen mukaan jokaisella jaottomalla varistolla X on olemassa projektiivinen varisto \bar{X} ja epimorfismi joka on birationaalinen isomorfismi.
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – naisten 10 metrin ilmakivääri
Naisten 10 m ilmakivääri ammuttiin 18. syyskuuta. Kilpailun voitti Neuvostoliiton Irina Šilova tuloksella 498.5 (395+103.5). Hän oli Soulin kisojen ensimmäinen olympiavoittaja. Vuoden 1988 olympiafinaali aloitti perinteen, jossa kesäolympialaisten ensimmäinen kultamitali on aina jaettu naisten 10 metrin ilmakiväärissä.
Peruskilpailun jälkeen kilpailua johtivat tasatuloksella 395 Irina Šilova, yhdysvaltalainen Launi Meili ja kiinalainen Zhang Qiuping. Finaalin lähdettäessä asetelmat olivat tasaiset, koska kaikki finalistit olivat kahden pisteen sisällä. Finaalissa peruskilpailun jälkeen johtaneista vain Šilova kesti finaalin paineet ja ampui toiseksi parhaan finaalin 103.5. Parhaiten finaalissa menestyi Saksan liittotasavallan Silvia Sperber, joka nousi finaalisarjallaan 104.5 pistettä seitsemänneltä sijalta hopealle. Pronssia ampui toinen neuvostoliittolainen Anna Maluhina.
Kilpailussa Suomea edustivat Pirjo Peltola ja Sirpa Ylönen. Peltola pääsi finaaliin viimeisena ampujana tuloksella 393 pistettä. Finaalissa hän ampui 100.6 pistettä ja sijoittui kokonaistuloksella 493.6 viidenneksi. Suomen toinen edustaja Sirpa Ylönen, joka on vuoden 1982 Caracaksen maailmanmestari pienoiskiväärin makuusta, karsiutui finaalista tuloksella 377, joka oikeutti vasta jaettuun 41. sijaan.
Sinfonia nro 2 (Schumann)
Robert Schumannin toinen sinfonia C-duurissa (op. 61) on järjestyksessä oikeastaan säveltäjän kolmas. Sitä ennen hän oli ennättänyt säveltää ensimmäisen sinfoniansa ja ensimmäisen version neljännestä sinfoniastaan.
Sinfonia nro 2 on sävelletty vuosina 1845–1846. Sen kantaesitti Leipzigissä Mendelssohn.
Jean Coulthard
Jean Coulthard (10. helmikuuta 1908 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 9. maaliskuuta 2000 Pohjois-Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen säveltäjä. Hänen tyylinsä on usein romanttista ja impressionistista. Hän teki yli 350 sävellystä, joista tunnetuimpiin kuuluvat pianokonsertto vuodelta 1963 ja Twelve Essays on a Cantabile Theme (1972). Coulthard opetti Brittiläisen Kolumbian yliopistossa 26 vuoden ajan ja jatkoi sävellystyötään vielä tämän jälkeen; viimeisen sävellyksensä hän sai valmiiksi joitain kuukausia ennen kuin kuoli 92 vuoden iässä.
Coulthard varttui musikaalisessa perheessä Vancouverin Shaughnessyssä. Hänen isänsä oli lääkäri ja äitinsä laulaja, musiikinopettaja Jean Blake Coulthard (o.s. Robinson). Coulthard aloitti säveltämisen kahdeksanvuotiaana äitinsä opastamana. Hän sai opetusta myös Jan Cherniavskylta pianonsoitossa ja Frederick Chubbilta musiikin teoriassa vuosina 1924–28. Tämän jälkeen hän opiskeli Vancouver Woman's Musical Clubin myöntämän stipendin turvin vuoteen 1929 Royal College of Musicissa, Lontoossa. Siellä hänen opettajinaan toimivat Kathleen Long, R. O. Morris ja Ralph Vaughan Williams. Coulthard opetti pianonsoittoa jo ennen Lontooseen lähtemistään ja jatkoi sitä palattuaan Vancouveriin yksityisesti ja yksityissä tyttökouluissa. Vuonna 1935 Coulthard meni naimisiin muotoilija Donald Adamsin kanssa, ja parin tytär Jane syntyi vuonna 1943.
Varhaiset sävellyksensä Coulthard teki ensisijaisesti pianolle ja lauluäänelle. Näihin lukeutuvat Cradle Song (1927) ja Threnody (1935). Vuosina 1939–44 Coulthard opiskeli sävellystä Arthur Benjaminin johdolla ja sai tältä rohkaisua orkesterille säveltämiseen. Tältä kaudelta ovat peräisin teokset Canadian Fantasy (1940), Excursion (1940), Ballade (A Winter's Tale) (1940) ja Song to the Sea (1942), jotka vahvistivat säveltäjän mainetta Kanadassa. Vuosina 1944–45 ja 1949 Coulthard jatkoi sävellysopintojaan Bernard Wagenaarin johdolla. Tämän seurauksena hän alkoi säveltää muodoltaan laajempia teoksia muun muassa jousikvartetille ja sinfoniaorkesterille. Coulthard sai töistään arviointeja myös Arnold Schönbergiltä, Darius Milhaudilta, Béla Bartókilta ja Nadia Boulangerilta. 1960-luvulla tuotanto kehittyi aiempaa kompleksisempaan suuntaan. Monesti Coulthard haki inspiraatiota kirjallisista löydöistään. Monet sävellykset valmistuivat tilaustöinä. Coulthard sävelsi oopperan The Return of the Native (1979; kantaesitys konserttimuodossa 1993).
Coulthard oli Kanadan ritarikunnan upseeri vuodesta 1978 ja Brittiläisen Kolumbian ritarikunnan jäsen vuodesta 1994.