cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Runar Lilius
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania. Lilius liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 5. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 3. komppaniaan 6. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 sotakoulun A-kurssin.
Suomen sisällissota
Lilius astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 kapteeniksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan komppanianpäälliköksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Lempäälässä, Säiniöllä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Lilius määrättiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleenjärjestelyssä päälliköksi Suomen valkoisen kaartin 1. komppaniaan, mistä hänet komennettiin 6. kesäkuuta – 22. kesäkuuta 1918 väliseksi ajaksi Yleisesikuntaan ja 3. heinäkuuta – 17. heinäkuuta 1918 väliseksi ajaksi 1. Divisioonan esikuntaan. Valkoisen kaartin II pataljoonan komentajaksi hänet nimitettiin 22. elokuuta 1918, mutta hänet siirrettiin jo 10. syyskuuta 1918 alkaen adjutantiksi 3. Divisioonan esikuntaan, missä hänet nimitettiin 15. tammikuuta 1919 yleisesikuntaupseeriksi. Kolmannen Divisioonan aliupseerikoulun johtajana hän toimi 15. huhtikuuta – 15. toukokuuta 1919 ja 15. heinäkuuta – 20. marraskuuta 1919 väliset ajat.
Kolmannesta Divisioonasta hänet siirrettiin 12. marraskuuta 1919 Savon jääkärirykmenttiin, mutta jäi kumminkin niin sanotusti komennettuna 3. Divisioonan esikunnan käyttöön. Sotaministeriön ohjesääntökomiteassa hän oli komennettuna 28. tammikuuta – 31. toukokuuta 1920 välisen ajan, jonka jälkeen hän siirtyi 2. Divisioonan esikuntapäälliköksi.
Yleisesikuntaan hänet siirrettiin 30. marraskuuta 1927, joka lähetti hänet sotilasasiamieheksi Berliiniin. Berliinin tehtävänsä lisäksi hän sai lisätehtäviä 10. syyskuuta 1930 alkaen, kun hän sai myös Liettuan sotilasasiamiehen tehtävät hoitaakseen. Myöhemmin Suomeen palattuaan hän hoiti Yleisesikunnassa erikoistehtäviä 30. kesäkuuta – 20. lokakuuta 1932 välisen ajan, jonka jälkeen hänet nimitettiin komentajaksi Kajaanin sissipataljoonaan, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 komentajaksi Vuoksen jääkäripataljoonaan ja edelleen niin ikään komentajaksi 6. lokakuuta 1934 alkaen Savon Jääkärirykmenttiin ja viimein hän vastaanotti 14. joulukuuta 1935 alkaen Uudenmaan rykmentin komentajan tehtävät.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan Lilius osallistui Jalkaväkirykmentti 10:n komentajana ja johdatti rykmenttinsä taisteluihin Karhulassa, Hatjalahdella ja Länsi-kannaksella, myöhemmin hänet siirrettiin Jalkaväenkoulutuskeskus 7:n päälliköksi, missä tehtävässä oli myös välirauhan aikana, kunnes siirrettiin Helsingin Sotilasläänin komentajan apulaiseksi ja vielä ennen jatkosodan syttymistä hänet komennettiin 10. Prikaatin komentajaksi. Jatkosodan syttyessä hän palasi Helsingin sotilasläänin ja sai komentajan tehtävät itselleen, kunnes vuonna 1942 hänet siirrettiin komentajaksi Vaasan sotilaslääniin ja vielä samana vuonna hänet siirrettiin Suomenlahden sotilasläänin komentajaksi, missä tehtävässä olikin sodan loppuun saakka, jolloin erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi rationalisointitehtäviin teollisuuden palvelukseen. Hänet haudattiin Poriin.
Distocyclus
Distocyclus on lasiveitsikalojen heimoon (Sternopygidae) kuuluva kalasuku. Francisco Mago Leccia kuvasi suvun ensimmäisenä vuonna 1978.
Lajit
Sukuun kuuluu ainakin seuraavat 2 lajia:
Pangrammi
Pangrammi (kreikan sanoista pan gramma, ”jokainen kirjain”) on sana tai lause, jossa pyritään käyttämään kaikkia aakkosia. Tavallaan pangrammi on siis lipogrammin vastakohta, jossa tarkoituksena on jättää käytöstä pois yksi tai useampi kirjain. Erityistä mielenkiintoa herättävät mahdollisimman vähän kirjaimia toistavat, lyhyet pangrammit, koska niitä on erittäin vaikea muodostaa. Suosittuja ovat kuitenkin myös hieman pidemmät, mutta humoristiset tai sanoman sisältävät pangrammit.
Pangrammi, jossa jokainen kirjain esiintyy vain kerran, on pangrammipelin huippu, täydellinen pangrammi. Se on erittäin vaikea saada aikaan käyttämättä epämääräisiä sanoja ja erisnimiä. Pelien lisäksi pangrammeja käytetään muutamiin erilaisiin tarkoituksiin. Esimerkiksi englanninkielistä pangrammia The quick brown fox jumps over a lazy dog käytetään yleisesti kaukokirjoittimissa testaamaan kirjasimia, koska se sisältää kaikki englannin kielen kirjaimet.
Suomen yleiset aakkoset
Näissä pangrammeissa ei ole mukana aakkosia, joita käytetään vain vierasperäisten sanojen kirjoittamiseen (b, c, f, q, š, w, x, z, ž, å).
Châtelet’n metroasema
Châtelet’n metroasema on Pariisin metron metroasema, jonka kautta kulkee viisi linjaa: 1, 4, 7, 11 ja 14. Linjalle 11 asema on pääteasema. Châtelet’n metroasema on yhdistetty Châtelet–Les Hallesin RER-kaupunkijuna-asemaan noin 750 m pitkää käytävää pitkin ja yhdessä ne muodostavat maailman suurimman metroaseman.
Vuonna 2019 Châtelet’n metroasemalle tehtiin 10 766 712 matkaa eli se oli Pariisin metron 12. vilkkain asema.
Historia
pienoiskuva|vasen|Linjakartta Châtelet’n metroasemasta ja sen vaihtoyhteyksistä.
Châtelet’n asema avattiin kolme viikkoa sen jälkeen, kun linjan 1 alkuperäinen osuus Porte de Vincennes–Porte Maillot avattiin 19. heinäkuuta 1900. Linjan 4 laiturit avattiin osana ensimmäistä osuutta 21. huhtikuuta 1908. Se oli linjan 4 eteläinen pääteasema kunnes osuus Châtelet–Raspail avattiin 9. tammikuuta 1910. Linjan 7 laiturit avattiin 16. huhtikuuta 1926 laajennuksen Palais Royal–Pont Marie myötä nimellä Pont Notre-Dame – Pont au Change. Silloin asemalla ei ollut yhteyttä linjojen 1 ja 4 laitureille. 15. huhtikuuta 1934 avattiin linjojen 1 ja 4 laiturit sekä linja 7:n laiturit yhdistävä käytävä avattiin. Samalla linjan 7 asema uudelleennimettiin. 28. huhtikuuta 1935 avattiin linjan 11 laiturit. 9. joulukuuta 1977 Châtelet-Les Hallesin RER-asema avattiin sisältäen liukukäytävällä varustetun yhdyskäytävän Châtelet’hen. Linjan 14 laiturit avattiin linjojen 1 ja 4 laiturien lähellä 15. lokakuuta 1998 osana ensimmäistä osuutta.
Amfisound
Amfisound on Haukiputaalla toimiva suomalainen pääasiassa sähkökitaroita ja bassokitaroita valmistava yritys, joka on toiminut vuodesta 2002. Kielisoittimet valmistetaan yrityksen verstaalla käsityönä.
Moers
Moers (varhaisissa teksteissä myös Murse tai Meurs) on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Reinjoen länsipuolella, Duisburgin kaupungista länteen ja Krefeldistä pohjoiseen, Ruhrin metropolialueella. Moersissa on arviolta 104 529 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 67,68 neliökilometriä.
Moers mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisessa lähteessä 800-luvulla. Kaupunginoikeudet sille myönsi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija Albrekt I Itävaltalainen 20. heinäkuuta vuonna 1300.
Aiheesta muualla
thumb|left|300px|Moersin vanhassakaupungissa sijaitseva Friedrichstraßea
Ron Welty
pienoiskuva|Ron Welty vuonna 1998. Ron Welty (s. 1. tammikuuta 1971) tunnetaan parhaiten The Offspringin entisenä rumpalina. Nykyisin hän soittaa rumpuja omassa projektissaan, Steady Groundissa. Ron liittyi The Offspringin jäseneksi 16-vuotiaana, kun bändin entinen rumpali James Lilja lähti bändistä keskittyäkseen opiskeluun. Welty jätti The Offspringin vuonna 2003, jonka jälkeen hänen tilalleen asettui Atom Willard.
Sensuroimaton
Sensuroimaton on rap-artistien Altiksen ja 2nen:n vuonna 2016 julkaistu albumi. Levy julkaistiin 5. kesäkuuta 2016.
Vladimir Alikin
Vladimir Aleksandrovitš Alikin (, s. 10. toukokuuta 1957 Dolgy Most, Permin aluepiiri) on venäläinen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa ja seuratasolla Burevestnik Permiä.
Alikin saavutti Lake Placidin olympialaisissa 1980 hopeaa 10 kilometrillä. Hän selviytyi kilpailusta ilman sakkokierroksia, mutta hävisi kaksi ohilaukausta ampuneelle Frank Ullrichille yli 40 sekuntia. 4 × 7,5 kilometrin viestissä hän toi Neuvostoliiton avausosuudelta vaihtoon 23 sekuntia ennen DDR:ää, eikä Neuvostoliitto enää menettänyt johtoaan. 20 kilometrillä hän sijoittui kahdeksanneksi,
Alikin saavutti MM-kilpailuissa viestipronssia Lahdessa 1981 ja Minskissä 1982, jossa hän sai pronssia myös 10 kilometrillä. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 10 kilometrillä 1981, viestissä 1985 sekä 25 kilometrin sotilaspartiohiihdossa 1983 ja 1985.
Alikin toimi aktiiviuransa jälkeen ampumahiihtovalmentajana Venäjän maajoukkueen päävalmentajan tehtävää myöten.
Lipogrammi
Lipogrammi (kreikan sanasta lipagrammatos, ”puuttuva kirjain”) on kirjoitustapa, jossa on tarkoituksella jätetty käyttämättä jotain tiettyä kirjainta tai tiettyjä kirjaimia, usein jotakin yleistä vokaalia.
Lipogrammin kirjoittaminen käyttämättä vierasperäisiä kirjaimia on helppoa, mutta erittäin vaikeaa sellaisilla yleisillä kirjaimilla kuten A, E tai T. Tällä tavalla kirjoittaminen on epäkäytännöllistä, sillä kirjoittajan täytyy välttää monia tavallisia sanoja, jolloin tekstistäkin tulee väkinäisen kuuloista ja vaikeasti ymmärrettävää. Tavallisia kirjaimia poisjättävät lipogrammit, jotka eivät kuulosta väkinäisiltä tai oudoilta, ovat hyvin harvinaisia.
Tunnetuimpia lipogrammeja on Georges Perecin ranskankielinen La Disparition -romaani, jossa ei ole yhtään e-kirjainta. Mark Dunnin kirjeromaani Ella Minnow Pea on lipogrammiromaani, jossa käytettävissä olevat kirjaimet vähenevät kirjan edetessä. Suomessa Sami Liuhto on käyttänyt lipogrammitekniikkaa romaanissaan Sotaanlähtö (ntamo 2015).
Esimerkki
Tässä tekstissä ei ole yhtään a-kirjainta: ''Timo kumosi suutuspäissään teekupin tuolille. Hän oli'' suuttunut siksi, että hänen hieno uusi polkupyöränsä ''oli osunut eilen kiveen. Hän kuitenkin tuli melkein heti'' jälleen iloiseksi.
Kuningattarien laakso
thumb|Kuningattarien laakso. thumb|Kuningatar Nefertarin haudan pohjapiirros. thumb|[[Ramses III:n pojan Khaemwasetin hauta.]] Kuningattarien laakso on Egyptissä Luxoria vastapäätä Niilin länsirannalla Theban nekropolissa sijaitseva muinaisen Egyptin faaraoiden vaimojen hautapaikka.
Historia
Laakson tutkimukset aloitti Egyptiläisen museon tutkija Ernesto Schiaparelli vuosina 1903−1906. Kolme hautaa on nykyisin avoinna yleisölle.
Haudat
Kuningattarien laakso on leveä ja loivasti nouseva, lähes aina kuiva vadi, ja sinne pääsy on helpompi kuin Kuninkaiden laaksoon. Haudat sijaitsevat vadin molemmin puolin.
Laaksossa on myös Uuden valtakunnan ajan jälkeisiä pieniä hautoja sekä 300-luvulla rakennetun kristityn luostarin rauniot.
Laakerikasvit
Laakerikasvit (Lauraceae) on siemenkasvien Laurales-lahkon heimo, jossa on noin 55 sukua ja yli 2000 (jopa 4000) lajia maailmanlaajuisesti. Suurin osa lajeista kasvaa kuitenkin lämpimillä ja trooppisilla alueilla, etenkin Kaakkois-Aasiassa ja Brasiliassa. Pääosa laakerikasveista on ainavihantia puita ja pensaita, mutta sassafrasit (Sassafras) pudottavat lehtensä ja Cassytha-suvun lajit ovat loisivia köynnöskasveja.
Maailmassa on myös muutamia laakeripuumetsiä, joissa valtalajina on laakerikasvien puut. Tällaisia metsiä löytyy Makaronesian saaristosta, eteläisestä Japanista, Madagaskarilta ja Chilen keskiosasta.
Laakerikasveja käytetään taloudellisiin tarkoituksiin. Useista heimon lajeista löytyy runsaasti eteerisiä öljyjä, joista saadaan mausteita ja hajusteita. Avokado on merkittävä hedelmä, jota viljellään ympäri maailman lämpimiä alueita. Lisäksi monia puita käytetään puutavarana.
Tuntomerkit
Laakerikasvit ovat aromaattisen tuoksuisia, ja sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa flavoneja, eräitä flavonoleja, asetogeniineja ja joskus eräitä alkaloideja. Toisinaan kasveihin kerääntyy alumiinia. Puu on usein fluoresoivaa. Nivelten anatominen rakenne sisältää yhden aukon johtojännelieriössä, josta lähtee kaksi tai kolme johtojännettä lehteen. Soluissa on oksalaattikiteitä ja -hiekkaa. Silmut ovat tavallisesti suomuisia. Varren haarat ovat enemmän tai vähemmän kiehkuroina. Lehdet ovat lähes aina ehyitä, kierteisesti tai vastakkaisesti, hyvin harvoin kahteen riviin järjestyneitä, melko pitkäruotisia ja korvakkeettomia. Lehtilapa on usein melko möyheä, kuivana nahkea, alta harmahtava, ja sivusuonet nousevat kärkeä kohti vaihtelevan jyrkästi; pikkusuonet muodostavat selviä areoleita eli rajattuja alueita.
Kasvit ovat tavallisesti heterodikogaamisia: yhdet kukat ovat hedevaiheessa, toiset emivaiheessa, ja osat vaihtuvat jonkin ajan kuluttua (keino estää itsepölytys); myös sekasopuisuutta ja kaksikotisuutta esiintyy. Kukinto on sarjamainen tai monihaarainen sekakukinto. Kukat ovat melko pieniä, kolmilukuisia. Kukkapohjus muodostaa usein lyhyen maljan (hypanthium); kehälehdet ovat tavallisesti kahtena kolmen lehden kiehkurana, toisinaan kahtena kahden lehden kiehkurana tai verhiö ja teriö ovat erilaistuneet. Heteet sijaitsevat tavallisesti kolmena kolmen heteen kiehkurana, joskus neljänä kolmen heteen kiehkurana, joskus on myös joutoheteitä; pölylokerot sijaitsevat erillään leveässä lokerositeessä eli konnektiivissa; ponnet avautuvat läpillä. Kehittyviä siitepölyhiukkasia ravitsevassa tapetum-kerroksessa on tavallisesti kaksi-, joskus jopa neljätumaisia soluja. Erillisissä emilehdissä on tavallisesti vartalo, ja luotti saattaa olla pallomainen. Siemenaiheet ovat kaksikalvoisia, ja megasporin eli isoitiön emosoluja on tavallisesti yksi. Hedelmä on pieni luumarja tai marja; usein hedelmäperä ja toisinaan myös kehälehdet ovat turvonneita ja värikkäitä. Hedelmä sisältää vain yhden kookkaan siemenen, jossa on toisinaan kirjava endospermi – tavallisesti se kuitenkin puuttuu kokonaan – ja usein paksu siemenkuori.
Monet laakerikasvit muistuttavat kasvutavaltaan muskottikasveja (Myristicaceae) kiehkuroihin järjestyneine oksineen, mutta muskottikasvien lehdet ovat kahdessa rivissä, mikä on hyvin harvinaista laakerikasveilla.
Luokittelu
Laakerikasvien heimossa on noin 50 sukua ja 2500 lajia, jotka edustavat viittä kehityslinjaa eli kladia, joista viides käsittää useita tribuksia:
Laakerikasvisuvut:
Frank Mahovlich
pienoiskuva|Frank Mahovlich
Mahovlich pelasi NHL-liigassa vuodesta 1957 vuoteen 1974 ja voitti kuusi kertaa Stanley Cupin: neljästi Toronto Maple Leafsin ja kahdesti Montreal Canadiensin kanssa. Hänen veljensä Pete Mahovlich on myös entinen jääkiekkoilija.
HMCS Skeena
HMCS Skeena (viirinumero D59 vuodesta 1940 alkaen I59) oli toisessa maailmansodassa palvellut Kanadan laivaston River-luokan hävittäjä, joka perustui Britannian Kuninkaallisen laivaston A-luokan hävittäjiin. Alus oli sisaraluksensa HMCS Saguenayn kanssa ensimmäiset varsinaisesti Kanadan laivastolle rakennetut alukset.
Valmistus
Kanadan hallitus tilasi aluksen 29. helmikuuta 1929 John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista ja sen köli laskettiin 14. lokakuuta telakkanumerolla 1092. Alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 10. lokakuuta ja se valmistui 10. kesäkuuta 1931, jolloin se otettiin Portsmouthissa Kanadan laivaston palvelukseen.
Palvelus
Palvelukseen oton jälkeen Skeena palveli Kanadan länsirannikolla kotitukikohtanaan Esquimalt, josta se siirrettiin vuonna 1938 itärannikolle Halifaxiin.
pienoiskuva|Skeena Vancouverissa laituriin kiinnittyneenä vuonna 1934. Alukselle nousi 3. syyskuuta 1939 Länsi-Intian ja Amerikan aseman komentaja esikuntineen kuljetettavaksi Bermudalle. Kanada julisti 10. syyskuuta sodan Saksalle ja alus saapui seuraavana päivänä Bermudalta Halifaxiin, jolloin se liitettiin Halifaxin saattajaosastoon suojaamaan Newfoundlandista lähteviä ja sinne saapuvia Atlantin saattueita. Alus siirrettiin toukokuussa 1940 Britteinsaarille läntisen alueen alaisuuteen Plymouthiin, jonne se saapui 31. toukokuuta jatkaen Atlantin saattueiden suojaamista.
Alus lähti 3. maaliskuuta 1941 paluumatkalle Halifaxiin, jossa se siirrettiin telakalle huollettavaksi. Telakalla alus määrättiin palvelukseen palatessaan Newfoundlandin saattajaosastoon. Se palasi kesäkuussa koeajojen ja koulutusjakson jälkeen saattuepalvelukseen. Alus siirrettiin tammikuussa 1942 3. kanadalaiseen saattajaryhmään, jonka muut alukset olivat sen sisaralus HMCS Saguenay sekä korvetit HMCS Wetaskiwin, HMCS Sackville, HMCS Galt ja HMCS Camrose.
Heinäkuussa Skeena suojasi ryhmänsä mukana saattuetta HX115. Alus upotti 31. heinäkuuta Pohjois-Atlantilla syvyyspommein yhdessä Wetaskiwin kanssa Saksan laivaston sukellusveneen U-588 (49.98333°N, -36.6°W). Alus jatkoi saattueiden suojaamista, kunnes se siirrettiin tammikuussa 1943 telakalle huollettavaksi.
Alus palasi palvelukseen 3. kanadalaiseen saattajaryhmään huhtikuussa koeajojen ja koulutusjakson päätyttyä. Se suojasi 16. huhtikuuta saattuetta HX223 Yhdysvaltain rannikkovartioston kutterin USCG Spenserin ja USCG Duanen ja ryhmänsä korvettien kanssa. Seuraavana päivänä sukellusveneitä vastaan käytävän taistelun aikana ryhmä sai vahvistuksekseen 3. brittiläisen tukiryhmän.
Toukokuussa alus suojasi saattuetta HX238, jota vastaan sukellusveneiden toiminta saatiin ilmavoimien tuella rajoitettua. Alus jatkoi Atlantin saattueiden suojaamista, kunnes se määrättiin tukemaan Normandian maihinnousua helmikuussa 1944.
Maaliskuussa Skeena määrättiin huollettavaksi telakalle, mistä se palasi huhtikuussa aloittaen kouluttautumisen. Alus liittyi toukokuussa saattueeseen SC157 liittyäkseen Britteinsaarilla 12. Saattajaryhmään. Alus erkani saattueesta sen saavuttua rannikolle, minkä jälkeen alus liittyi HMCS Qu'Appellen, HMCS Restigouchen ja HMCS Saskatchewanin muodostamaan ryhmään Plymouthissa. Ryhmän tehtävänä oli tukea Normandian ja Brestin välisiä operaatioita.
Alus torjui kesäkuussa ryhmänsä mukana sukellusveneitä Biskajanlahdella. Vapauduttuaan operaatiosta heinäkuussa alus aloitti ryhmän mukana meriliikenteen häirinnän Ranskan rannikolla, minkä tehtävänä oli estää Ranskan satamiin tukeutuneiden Saksan laivaston keveiden laivastoyksiköiden sekä sukellusveneiden toiminta.
Alus taisteli 5. heinäkuuta sukellusveneitä saattaneita aluksia vastaan upottaen kolme partioalusta. Se törmäsi 11. heinäkuuta Qu'Appellen kanssa taistellessaan Saksan laivaston yksiköitä vastaan Audiernenlahdella. Aluksella loukkaantui törmäyksessä neljätoista miehistönjäsentä ja alus siirrettiin korjattavaksi.
Elokuussa alus palasi ryhmäänsä, jonka mukana se osallistui kolmen troolarin upottamiseen 12. elokuuta. Alus vapautui syyskuussa Plymouthista ja se siirrettiin läntisen reitin alaisuuteen 11. Saattajaryhmään, jonka mukana se etsi sukellusveneitä läntisen reitin alueen ja Norjassa olevien sukellusvenetukikohtien väliltä.
Skeenan oli 24. lokakuuta ankkuroituneena Hvalfjordissa, kun sen ankkuri irtosi kovassa myrskyssä. Alus ajautui Videyn saaren rantaan ja sen pelastaminen oli myrskyn vuoksi mahdotonta. Alus oli marraskuun rantaan ajautuneena ja pelastusyrityksistä tuli tarkoituksettomia. Joulukuussa alus todettiin korjauskelvottomaksi.
Aluksen päälliköt
Aluksen päällikköinä olivat :
Andrew Smith
Smith opiskeli lääketiedettä Edinburghin yliopistossa ja valmistui 1819. Sitä ennen hän oli liittynyt armeijan lääkintähuoltojoukkoihin 1816. Hänet komennettiin Grahamstowniin Etelä-Afrikkaan 1820 valvomaan eurooppalaisten sotilaiden lääkintähuoltoa. 1822 hän sai komennuksen Albanyn alueelle, josta käsin hän johti tieteellistä retkikuntaa sisämaahan. Useita kertoja hänet lähetettiin bantuheimojen luo. 1824 hän vieraili Kaffrariassa ja teki tutkimuksia xhosaheimon tavoista. 1825 Kapmaan kuvernööri Charles Somerset nimitti Smithin ensimmäiseksi Etelä-Afrikan luonnonhistoriallisen museon pääjohtajaksi Kapkaupungissa.
1828 Smith lähetettiin Namaqualandiin raportoimaan bushmanien elinoloista, ja kokemuksistaan hän kirjoitti teoksen On the origin and history of the Bushmen 1831. Samana vuonna alkoi liikkua huhuja levottomuuksista idässä ja kuvernööri Lowry Cole lähetti Smithin Nataliin tammikuussa 1832. Täällä hän haastatteli Dingaania ja raportoi Colelle. Hänen raporttinsa aiheutti kiinnostusta Kapmaan liikemiespiireissä ja paljolti sen ansiosta Iso-Britannia otti haltuunsa Port Natalin 1844. Kauppiaiden raportit Orange Riverin pohjoispuolelta 1833 johtivat Smithin puolitoista vuotta kestäneeseen matkaan Basutomaahan, Kurumaniin, Mzilikazi tukialueelle ja niinkin kauas pohjoiseen kuin Magaliesbergiin. Charles Davidson Bell matkusti mukana retkikunnan taiteilijana. Smithin Report of the expedition for exploring Central Africa julkaistiin 1836. Outoa kyllä, mutta ainoastaan kaksi lyhyttä raporttia julkaistiin hänen palattuaan Kapkaupunkiin 1836, vaikka hänen päiväkirjansa myöhemmin toimitti Percival R. Kirby ja sen julkaisi Van Riebeeck Society vuosina 1939-40 nimellä The Diary of Dr. Andrew Smith, Director of the 'Expedition for Exploring Central Africa', 1834-36.
Smith tapasi Charles Darwinin (1809-1882), kun tämä käväisi 1836 Kapmaassa HMS Beaglella. Darwin mainitsee Smithin kirjeenvaihdossaan ja kirjoituksissaan. Darwin ylisti Smithiä tämän saadessa Royal Societyn jäsenyyden 1857.
Smith muutti takaisin Englantiin tammikuussa 1837. Hän julkaisi 5-osaisen teoksen Etelä-Afrikan eläimistä 1838–1850, Illustrations of the Zoology of South Africa. Hän eteni nopeasti urallaan ja 1853 hänestä tuli armeijan lääkintähuollon pääjohtaja. Hän oli vastuussa Krimin sodan lääkintähuollosta. Työstään hän sai huomattavia kunnianosoituksia eri yliopistoilta ja oppineiden yhteisöiltä. Sairastuminen pakotti hänet luopumaan virastaan 1858. Samana vuonna hänet lyötiin ritariksi (Knight Commander of the Bath).
Smith nimesi lukuisia lajeja, muun muassa kosteikkofrankoliinin.
Septenaari
Septenaari eli heptapodia (, ”seitsenjalkainen”) on runomittojen tyyppi, jossa säe koostuu seitsemästä runojalasta ja ylimääräisestä tavusta (hyperkataleksis). Nimitykset ovat peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta ja roomalaisesta runoudesta. Mitta tunnetaan yleisimmin latinalaisperäisellä nimellään.
Jambin, trokeen ja anapestin tapauksessa, joissa metron koostuu kahdesta jalasta, septenaari vastaa käytännössä katalektista tetrametria.
Septenaarimittoja
Roomalaisen runouden septenaarimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Jambinen septenaari (ja7)
Trokeinen septenaari (tr7)
Anapestinen septenaari (an7)
Okeroinen
Okeroinen on Hollolan kylä, josta osa on luovutettu Lahden kaupungille alueliitosten yhteydessä. Yli-Okeroisesta on tullut 1960-luvulla Hollolan kuntakeskus, Salpakangas, ja Ala-Okeroinen on edelleen pääasiassa maaseutua, joka kuuluu Okeroisten kulttuurimaisemaan, joka on luokiteltu yhdeksi Päijät-Hämeen kulttuurihistoriallisista kohteista Lahden seudulla.
Okeroisissa sijaitsee Okeroisten mylly, ja Hollolan kunta suunnittelee Okeroisten länsipuolelle Nostavaan Nostavan logistiikkakeskusta.
Hollolan kunta luovutti Lahden kaupungille 1956 osan Okeroisista, mistä tuli Riihelä.
Kirjallisuutta
60.97056°N, 25.55583°W
Crow Village
thumb|Crow Villagen sijainti Crow Village on pieni viiden asukkaan kylä Alaskassa. Kylä sijaitsee Kuskokwiminjoen pohjoisrannalla kymmenisen kilometriä länteen Aniakin kaupungista, noin 140 kilometriä Bethelistä koilliseen.
Historiaa
thumb|Crow Village Sam kuvattuna noin vuonna 1970. Crow Villagen alkuperäisnimitys on Tulukaghogamiut, joka karkeasti käännettynä tarkoittaa "korppikylän ihmisiä". Yleisesti nimityksen uskotaan tulevan läheisen rantatörmän äänekkäistä korpeista. Venäläiset ja amerikkalaiset tutkimusmatkailijat ovat kutsuneet paikkaa myös nimillä Tulukagnag, Toolooka-anahamute, Tuluka ja Tulukagangamiut.
Kylä siirtyi ylös ja alas jokivartta riippuen joenkulusta. Se mainittiin ensimmäisessä Yhdysvaltojen väestönlaskennassa, kun Alaskasta tuli territorio vuonna 1876. Ivan Petrofin suorittamassa väestönlaskennassa kylä listattiin nimellä Toolooka-anahamute ja asukasluvuksi ilmoitettiin 59. Noin vuonna 1910 Crow Village muutettiin alavirtaan noin puoli mailia joen juoksun muututtua. Uutta asutusta kutsuttiin nimellä New Crow Village. Yksi muuttoon osallistuneista nuorukaisista oli Crow Village Sam (Phillips).
1950-lukuun mennessä Crow Village Samista oli tullut alueen alkuperäisasukkaiden johtohahmo. Vuonna 1954 hän päätti, että on paras hylätä New Crow Village valkoisten asuttajien mukanaan tuomien epidemioiden aiheuttamien jatkuvien ongelmien vuoksi. Hän siirsi asukkaat 29 kilometriä joen yläjuoksuun Chuathbalukiin. Kylä oli tunnettu aiemmin nimellä Little Russian Mission ja se oli hylätty vuonna 1929.
Vuonna 1967 arkeologi James Oswalt johti kaivauksia viidellä asumuksella Crow Villagessa ja haastatteli alueen alkuperäisasukkaita, muun muassa Crow Village Samia vähän ennen tämän kuolemaa. Oswalt kirjoitti havainnoistaan kirjan The Ethnoarcheology of Crow Village, Alaska.
Vuonna 1971 hyväksytty Alaska Native Claims Settlement Act siirsi Crow Villagea ympäröivien maiden omistuksen Crow Village Samille. Maat siirtyivät myöhemmin Samin lapsenlapselle David Phillipsille. David perheineen muuttivat Crow Villageen vuonna 1994.
Susie Gibson
Susie Gibson (31. lokakuuta 1890 – 16. helmikuuta 2006) oli yksi maailman vanhimmista ihmisistä. Hän syntyi Corinthissa, Yhdysvalloissa. Vuoden 1900 väestönlaskennan mukaan hän on syntynyt 31. lokakuuta 1890. Gibson on kuitenkin itse kertonut syntyneensä vuonna 1889.
Vuonna 1915 Susie Gibson meni naimisiin James W. Gibsonin kanssa ja muutti hänen kanssaan Alabamaan. James W. Gibson kuoli 1950-luvulla. Parin ainoa poika, James Gibson kuoli 70 vuoden iässä vuonna 1987. Tähän aikaan Susie Gibson oli 96-vuotias. Hän siirtyi hoitokotiin 104-vuotiaana. Gibson antoi haastattelun viimeksi 114-vuotiaana marraskuussa 2004. Kuollessaan hän oli maailman kolmanneksi vanhin ihminen.
Fyre Festival
Fyre Festival oli "luksusmusiikkifestivaali", jonka tarkoituksena oli mainostaa Fyre-nimistä musiikkialan varaussovellusta. Tapahtuman oli tarkoitus tulla järjestetyksi Great Exuma -saarella Bahamassa 2017.
Mainonta
Festivaalin mainonnassa käytettiin paljon kuuluisia Instagram-käyttäjiä. Fyre Festivaalin avajaisviikonlopun aikana järjestäjillä oli suuria ongelmia ruuan, majoituksen sekä esiintyjien kanssa ja festivaalin tapahtuma-aikaa lykättiin viime hetkellä, jopa osan vierailijoista ollessa jo saarella. Festivaalin mainonnassa vierailijoille oli luvattu gourmet-ruokaa sekä majoitus villassa, mutta paikan päällä vierailijoita odottivat valmiit voileivät sekä FEMA-teltat. Osa vierailijoista oli maksanut jopa tuhansia euroja lipuista.
Tapahtuman suuren epäonnistumisen seurauksena järjestäjät joutuivat vähintään kahdeksan oikeudenkäynnin kohteeksi, joista monet ovat ryhmäkanteita ja yksi näistä pyrkii saamaan yli 100 miljoonaa dollaria vahingonkorvausta. Tapahtuman järjestäjiä syytetään petoksesta lippujen ostajia kohtaan. 30. kesäkuuta 2017 Yhdysvaltain eteläisen piirin syyttäjä syytti Billy McFarlandia, Fyre Media Inc.:n toimitusjohtajaa petoksesta. Maaliskuussa 2018 hän myönsi syyllisyytensä petoksiin. 11. lokakuuta 2018 McFarland sai 6 vuoden vankilatuomion sekä hänet määrättiin luovuttamaan 26 miljoonaa dollaria.
Jessica Barden
Jessica Barden (s. 21. heinäkuuta 1992) on brittiläinen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa roolistaan Mortonien perheen tyttärenä Kayleighinä televisiosarjassa Coronation Street vuosina 2007-2008. Hän on myös näytellyt elokuvissa Tamara Drewe (2010), Hanna (2011), Kaukana maailman menosta (2015) ja The Lobster (2015). Vuonna 2017 hän näytteli Netflixin alkuperäissarjassa The End of the F***ing World.
Barden on kotoisin Wetherbystä, West Yorkshirestä.
Eutresia
Eutresia oli antiikin aikainen alue Arkadian maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi Mainalian ja Parrhasian välisellä alueella.
Eutresia oli yksi Arkadian neljästä heimoalueesta tai heimovaltiosta Kynurian, Mainalian ja Parrhasian ohella. Kukin näistä alueesta oli Arkadian valtiomallissa samantasoinen Arkadian polisten eli kaupunkivaltioiden, kuten Tegea, Mantineia ja Orkhomenos, kanssa. Eutresian sisäisestä poliittisesta järjestelmästä ei tiedetä käytännössä mitään.
Maantiede ja historia
Eutresia sijaitsi Arkadian pohjoisosissa. Aluetta asutti alun perin eutresien (Eutresioi) heimo. Eutresian kaupungit olivat Pausaniaan mukaan:
Minkään näistä kaupungeista ei tiedetä olleen poliksia, mutta ei ole mahdotonta, ettei joku olisi ollut.
Barney
Barney tarkoittaa seuraavia:
Pete Mahovlich
thumb|Pete Mahovlich (2008) Peter "Pete" Mahovlich (s. 10. lokakuuta, 1946, Timmins, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja.
16-vuotisella NHL-urallaan hyökkääjä Mahovlich teki 288 maalia ja antoi 485 syöttöä tehden 773 tehopistettä 884 ottelussa. Hän pelasi Kanadan joukkueessa vuoden 1972 Summit Series -otteluissa ja vuoden 1976 Kanada Cupissa. Pelaajauran jälkeen hän on ollut valmentaja joukkueissa Toledo Goaldiggers, Colorado Rangers (IHL), Denver Rangers, Fort Worth Fire (CHL) ja Cape Breton Oilers (AHL). Peterin veli, senaattori Frank Mahovlich on myös entinen jääkiekkoilija. He olivat joukkuetovereita Montreal Canadiensissa 1970–1974. Pete tunnetaan myös lempinimellä "Little M". Mahovlichien vanhemmat olivat kotoisin Kroatiasta.
Alcor
Alcor eli 80 Ursae Majoris on valkoinen pääsarjan tähti. Sen näennäinen kirkkaus 3,99, absoluuttinen kirkkaus 2,09. Spektrityyppi A5V, pintalämpötila 8 000 kelviniä. Massa 1,6 Auringon massaa. Alcor pyörii nopeudella 218 km/s, eli se on nopea pyörijä.
Alcor on 81 valovuoden päässä eli se on 0,27–3 valovuotta Mizaria kauempana. On joskus arveltu, että Alcor kiertäisi Mizaria noin 750 000 vuoden jaksolla, mutta varmaa tämä ei ole.
Kolmen valovuoden etäisyys tekee tähtien kytkeytymisen yhteen epätodennäköiseksi, sillä se on lähellä normaalia tähtien välimatkaa. Jos välimatka olisi 0,27 valovuotta, tähdet voisivat kiertää toisiaan. Näyttää todennäköisemmältä, että Mizar ja Alcor eivät ole kaksoistähti aikaisemmista luuloista huolimatta.
Edullisissa havainto-olosuhteissa Alcor on selvästi nähtävissä paljain silmin. Sitä on kuitenkin vanhastaan käytetty ihmisen näön testaamiseen, ja vanhassa arabialaisessa kirjallisuudessa sanotaan, että sen kykenisivät näkemään vain erityisen tarkkanäköiset. Latinankielinen sananparsi "Vidit Alcor, at non lunam plenam", "hän näkee Alcorin, muttei täysikuuta", tarkoittaa suunnilleen samaa kuin "hän ei näe metsää puilta".
thumb|left|300px|Mizar ja Alcor Otavassa
Mangaani(II)kloridi
Mangaani(II)kloridi (MnCl2) on mangaanin ja kloorin muodostama ioniyhdiste. Aine on palamaton ja väriltään vaaleanpunainen. Useimmiten mangaani(II)kloridi on tetrahydraattina MnCl2·4H2O
Valmistus
Ainetta voidaan valmistaa myös kuumentamalla mangaanidioksidia suolahapon kanssa. Tätä reaktiota käytettiin aikaisemmin myös kloorin valmistamiseen.
Käyttö
Mangaani(II)kloridia käytetään muiden mangaanisuolojen valmistuksessa. Esimerkissä mangaani(II)karbonaatin valmistamisessa.
Aine muodostaa myös kompleksi-ioneja. Esimerkissä trifenyylifosfiinin kanssa.
Oktonaari
Oktonaari eli oktapodia (, ”kahdeksanjalkainen”) on runomittojen tyyppi, jossa säe koostuu kahdeksasta runojalasta. Nimitykset ovat peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta ja roomalaisesta runoudesta. Mitta tunnetaan yleisimmin latinalaisperäisellä nimellään.
Oktonaarimittoja
Roomalaisen runouden oktonaarimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Jambinen oktonaari (ja8)
Trokeinen oktonaari (tr8)
Anapestinen oktonaari (an8) eli anapestinen tetrametri
Felipe Calderón
Felipe de Jesús Calderón Hinojosa (s. 18. elokuuta 1962 Morelia) on kristillisdemokraattinen meksikolainen poliitikko ja maan entinen presidentti.
Calderón oli 2. heinäkuuta 2006 käydyissä Meksikon presidentinvaaleissa oikeistolaisen Partido Acción Nacionalin (PAN) ehdokkaana. Hän voitti vaaleissa niukasti noin 0,6 % erolla (noin 400 000 äänellä) keskusta-vasemmiston ehdokkaan Andrés Manuel López Obradorin. Calderón oli puolueensa puheenjohtaja 1996–1999 ja presidentti Vicente Foxin hallituksessa energiaministerinä (Secretaría de Energia). Hän astui virkaansa 1. joulukuuta 2006.
Arsk
Arsk on kaupunki ja Arskin piirin keskus Tatarstanin koillisosassa Venäjällä, 65 kilometriä pääkaupungista Kazanista koilliseen. Arsk sijaitsee Kazankajoen varrella ja sen kautta kulkee rautatie Kazanista Agryziin.
Felipe Calderón
Felipe Calderón on naimisissa Margarita Zavalan kanssa, joka oli PANin edustaja 59. kongressissa 2003–2006. Heillä on kolme lasta.
Arsk
Vuonna 2010 Arskissa oli 18 114 ja koko Arskin piirissä 51 667 asukasta. Vuonna 2002 asukkaista oli tataareja 83 prosenttia ja venäläisiä 15 prosenttia.
Felipe Calderón
Poliittinen ura
Calderón oli PANin nuorisoliikkeen jäsen. Hän oli edustajainhuoneen jäsen kahdella kaudella ja pyrki 1995 Michoacánin kuvernööriksi ja oli puolueensa puheenjohtaja 1996–1999. Kun Fox valittiin presidentiksi, Calderón nimitettiin pian kansallisen kehityspankin Banobrasin johtoon. Myöhemmin hän liittyi hallitukseen energiaministeriksi, mutta erosi toukokuussa 2004, koska Fox ei tukenut hänen pyrkimyksiään presidentiksi vaan Santiago Creelia.
Arsk
Historia
thumb|100px|Arskin vaakuna vuodelta 1781 Arskin kaupungin perustivat Volgan bolgaarit 1200-luvulla. Se oli Arçan hallintoalueen (daruğası) pääkaupunki alueen kuuluessa Kazanin kaanikuntaan. Vaikka kaupungin asukkaiden enemmistö olikin tataareja, oli hallintoalueen asukkaiden enemmistö udmurtteja. Todennäköisesti myös kaupungin ja sen ympäristön asukkaat olivat alun perin olleet suomalais-ugrilaisia, mutta sekoittuneet sittemmin tataarien kanssa. Arça oli yksi Kazanin kaanikunnan vahvimmista linnoituksista. Venäjän armeija valloitti Arçan vuonna 1552 prinssi Vorotinskin johdolla.
Felipe Calderón
Poliittinen ura
Calderón valittiin PANin presidenttiehdokkaaksi esivaaleissa 2005 lopulla, jolloin hän löi sisäministeri Creelin ja entisen Jaliscon kuvernöörin Alberto Cárdenasin. Hänen vaalikampanjansa alkoi 1. tammikuuta 2006.
Konservatiivisena katolilaisena Calderón vastustaa abortteja, eutanasiaa, ehkäisyä ja homoliittoja. Hänen talouspoliittinen linjansa on konservatiivinen: hän tukee tasaveroa ja vapaakauppaa, erityisesti Yhdysvaltain kanssa. Hän on julistanut kovan linjan rikollisuutta vastaan ja kannattaa elinkautisia kidnappaajille. Hän on myös kehittänyt suunnitelmia köyhyyden vähentämiseksi laajentamalla julkista terveydenhuoltoa ja parantamalla koulutusta.
Arsk
Aiheesta muualla
Arça
Felipe Calderón
Poliittinen ura
Calderónia pidettiin karismattomana, ja presidentti Foxin kannattaessa toista ehdokasta hänen mahdollisuuksiaan voittoon pidettiin heikkoina. Calderón kävi kuitenkin aggressiivisen kampanjan vasemmistolaista kilpailijaansa Andrés Manuel López Obradoria vastaan ja mustamaalasi tätä mm. yhdistämällä tämän televisiomainoksessa Venezuelan presidentti Hugo Cháveziin ja julisti López Obradorin olevan vaara Méxicolle. Vaalilautakunta kielsi mainoksen, mitä Calderón syytti sensuuriksi.
Vaalipäivän 2. heinäkuuta 2006 äänten laskennassa Andrés Manuel López Obrador oli ajoittain edellä ja julistautui jo voittajaksi, minkä jälkeen Calderón teki saman. Vaalilautakunta ilmoitti tuloksen jääneen sen 0,3 prosenttiyksikön virhemarginaalin sisään, ja 5. päivä aloitettiin virallinen laskenta. Virallinen tulos ilmoitti Calderónin voittaneen 0,58 % eli 243 934 äänellä kilpailijansa. Päivä vaalien jälkeen vasemmistolainen La Jornada ilmoitti väärinkäytösepäilyistä vaaleissa. Myös BBC:lle työskentelevä toimittaja Greg Palast väitti vaalien olleen vilpilliset.
5. elokuuta vaalilautakunta ilmoitti 9,2 prosenttia äänistä uudelleenlaskennasta 155 vaalipiirissä. Ajoittain jopa 500 000 – kolme miljoonaa López Obradorin kannattajaa protestoi Méxicon kaduilla. Viimeisen tuloksen mukaan Calderón sai 14 916 927 ääntä ja López Obrador 14 683 096 ja vaalilautakunta julisti Calderónin voittajaksi 5. syyskuuta 2006, hiukan ennen kuin vaali olisi jouduttu uusimaan.
Presidenttikausi
Calderón aloitti presidenttikautensa yllättäen esiintymällä 1. joulukuuta kymmenen minuuttia yli puolenyön kansallisella televisiokanavalla edeltäjänsä Foxin kanssa ja piti puheen.
Virallinen virkavalan vannomistilaisuus kongressin edessä johti nyrkkitappeluun, kun hävinneen vasemmistolaisen ehdokkaan edustaman PRD:n edustajat yrittivät estää valan vannomisen ja Calderónin PAN:n edustajat puolestaan miehittivät korokkeen pyrkien estämään PRD:läisten aikeet. Calderón suoritti seremonian 9.50 aamupäivällä kolmessa minuutissa ennen kuin turvamiehet johdattivat hänet ulos.
Vasemmistolaisia kriitikoitaan Calderón liennytteli sairausvakuutusohjelmalla, joka toi kaikki hänen virkakaudellaan syntyneet vauvat ilmaisen terveydenhuollon piiriin. Ohjelman toivottiin myös vähentävän lapsikuolleisuutta, joka on köyhimmillä alueilla 10 %. Terveydenhuollon budjettia uudistus nosti 9,3 %. Calderón aloitti myös voimakkaan hyökkäyksen huumekauppaa vastaan. Michoacánin ja Baja Californian osavaltioihin lähetettiin 10 000 sotilasta ja agenttia iskussa huumekauppaa vastaan ja 1 000 Acapulcoon ja muualle Guerreroon. Näin Calderón aloitti Meksikon huumesotana tunnetun konfliktin, jonka ennustettiin vuonna 2010 jatkuvan pitkään verisenä ja pahimmassa tapauksessa ajavan maan pahaan seksortoon.
Frances Ginsberg
Frances Helen Ginsberg (11. maaliskuuta 1955 St. Louis – 24. joulukuuta 2010 Bronx) oli yhdysvaltalainen sopraano. Hänet yhdistettiin varsinkin spinto-ohjelmistoon. Hän esiintyi usein New York City Operassa 1980-luvulla. Hänen rooleihinsa siellä kuuluivat Donna Elvira (Don Giovanni), Mimi (La bohème), Violetta (La traviata) ja Nedda (Pajatso). Lisäksi Ginsberg esiintyi muun muassa Mostly Mozart Festivalilla ja Metropolitan-oopperassa kerran Rosalinden roolissa Lepakossa (1990).
Ginsbergin opettajien joukossa olivat Carlo Bergonzi, Renata Tebaldi ja Eve Queler. Ginsberg debytoi New York City Operassa vuonna 1986 Margheritan ja Elenan roolissa Mefistofelessä. Hän esiintyi myös muissa yhdysvaltalaisissa oopperataloissa sekä ulkomailla Walesin kansallisoopperassa ja Nizzan oopperassa. Hän asui Manhattanilla ja Milanossa. Hän kuoli keskushermoston syöpään.
Kuopion kansalaisopisto
Kuopion kansalaisopisto on yksi Suomen vanhimmista kansalaisopistoista (ensimmäinen kansalaisopisto -nimellä toiminut). Työväenopistoista, millä nimellä Kuopion kansalaisopistokin aloitti, ensimmäinen perustettiin Tampereelle jo vuonna 1899. Vuonna 1916 perustettu Kuopion kansalaisopisto on vuosittaisella 12 000 opiskelijallaan (noin 12 prosenttia kaupunkilaisista) myös yksi Suomen suurimmista kansalaisopistoista.
Kansalaisopiston opiskelijat ovat järjestäytyneet Kuopion kansalaisopiston Opiskelijat ry:ksi (perustettu 1916 nimellä Toverikunta). Yhdistyksellä oli jäseniä vuonna 2003 yli 2000 (ei jäsenmaksua), nykyisin jäsenmaksu on 8 euroa ja nykyisestä jäsenmäärästä ei ole tietoa. Toverikuntana toimiessaan yhdistys julkaisi omaa Yritys -lehteään vuosina 1917-1953.
Angéla Németh
Angéla Ránky (o.s. Németh, 18. helmikuuta 1946 Budapest – 5. elokuuta 2014) oli unkarilainen keihäänheittäjä ja olympiavoittaja. Hän oli myös maajoukkuetason koripalloilija.
Kuopion kansalaisopisto
Kansalaisopiston kurssivalikoima- sekä opiskelijoiden ikähaitari on erittäin laaja. Viime vuosina oppilaitoksessa on ollut erityisen laaja kielten opetustarjonta.
Angéla Németh
Angéla Németh pelasi koripalloa vuoteen 1964 mutta vaihtoi sitten lajia keihäänheittoon. Budapestin EM-kisoissa 1966 hän karsiutui heitettyään tuloksen 49,14. Méxicon 1968 olympialaisissa 176-senttinen Németh heitti toisella kierroksella silloisen ennätyksensä 60,36 ja voitti kultaa. Avioiduttuaan Angéla Ránky voitti kultaa Ateenan EM-kisoissa 1969 tuloksella 59,76. Helsingin EM-kisoissa 1971 hän sijoittui neljänneksi ja Münchenin 1972 olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Németh kuoli vuonna 2014 68-vuotiaana pitkän sairauden jälkeen.
Dancing with the Dead
Dancing with the Dead on Painin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 21. maaliskuuta 2005.
Albumi nousi toisella listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 16.
Glen Amerson
Glen Douglas Amerson (s. 24. marraskuuta 1938 Munday, Texas) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka pelasi takapuolustajana. Hänen yliopistonsa oli Texas Tech. Vuonna 1961 Amerson pelasi National Football League -tasolla 14 ottelua Philadelphia Eagles -seurassa. Hänen pelipaitansa numero oli 46.
Aapo Kaskinen
Aapo Kaskinen (s. 1982) on suomalainen, lahtelainen muusikko, joka soitti yhtyeessä Raaka-Aine vuoteen 2012 asti. Kaskinen on yhtyeen perustajajäsen, laulaja ja rytmikitaristi. Kaskinen on aloittanut kitaran soiton vuonna 1994. Tätä ennen Kaskinen soitti koskettimia, jonka oli aloittanut musiikkiluokilla vuonna 1991. Raaka-Aineen Kaskinen perusti vuonna 1995 silloisen ystävänsä Erkki Lempisen kanssa, mutta Lempinen on jo eronnut yhtyeestä. Kaskisen tuotannot äänittää ja miksaa Aleksanteri Kuosa Studio Villvoxissa ja masteroi Minerva Pappi Finnvoxilta.
Kaskinen on toiminut Raaka-Aineessa yhtyeen perustamisesta asti kunnes päätti vetäytyä keskittyäkseen perhe-elämään.
Aapo Kaskinen on Raaka-Aineen säveltäjä, sanoittaja ja osittain myös sovittaja, ja täten toimii myös yhtyeen keulahahmona yhdessä yhtyeen basistin ja managerin Jussi Mattelmäen kanssa. Kaskinen ei ole toiminut ennen Raaka-Ainetta missään muissa yhtyeissä. Aapo Kaskisen kitara, jota hän useiten käyttää on ESP LTD Viper.
Sepoykapina
thumb|Taisteluissa vaurioitunut rakennus [[Delhissä vuonna 1858.]] Sepoykapina (tunnetaan myös nimellä Intian kapina tai Intian ensimmäinen itsenäisyyssota) on yleisesti käytetty nimitys intialaisten epäonnistuneesta kapinasta brittien siirtomaavaltaa vastaan vuosina 1857–1858. Kapinan käynnistäjinä ja kapinallisten tärkeimpänä taisteluvoimana olivat sepoyt, Bengalin brittihallinnon palveluksessa olleet intialaiset sotilaat.
Kapinan syyt
Sepoykapinan laukaisevana tekijänä oli kiista uuden Enfield-kiväärin (Pattern 1853 Enfield, kivääri, jossa käytettiin paperipatruunoita Minie-tyyppisine luoteineen) patruunoista. Intialaisten sotilaiden keskuudessa liikkuneiden huhujen mukaan uudet patruunat oli voideltu sian- ja naudanrasvalla. Sotilaiden oli ladatessaan purtava paperipatruuna auki ja siten kosketettava huulillaan rasvaa, mikä oli loukkaus niin hindu- kuin muslimisotilaidenkin uskonnollisia käyttäytymisääntöjä vastaan. Nauta on hinduille pyhä eläin ja sika on muslimeille saastainen eläin.
Laajemmin sotilaiden kapinassa oli kysymys jo pidempään kyteneestä tyytymättömyydestä niin palkkaan, olosuhteisiin kuin brittiupseerien halveksuvaan kohteluun heitä kohtaan. Sotilaat myös epäilivät, että brittien suunnitelmissa oli käännyttää heidät väkisin kristinuskoon.
Euroopan Formula BMW -kausi 2009
Euroopan Formula BMW -kausi 2009 oli sarjan toinen kausi. Sarjassa ajettiin Formula 1:sten kilpailuviikonlopun yhteydessä, lukuun ottamatta Zandvoortin kilpailua Hollannissa. Kausi alkoi Espanjasta ja päättyi Italiaan. Sarjan mestaruuden voitti brasilialainen Felipe Nasr. Toiseksi sijoittui espanjalainen Daniel Juncadella ja kolmanneksi hollantilainen Robin Frijns.
Sepoykapina
Kapinan alku
thumb|Intian eri ruhtinaskuntien suhtautuminen kapinaan. thumb|220px|[[Jhansin kuningatar Lakshmibai, yksi kapinallisten johtajista, sota-asussa.]] Kapina käynnistyi 11. toukokuuta 1857 Meerutin kaupungista ja levisi pian ympäri Pohjois-Intiaa. Sepoy-sotilaiden lisäksi kapinaan liittyi eräitä intialaisia ruhtinaita ja muita brittihallintoon tyytymättömiä ryhmiä. Kapinallisten painostuksesta Delhin viimeinen mogulihallitsija Bahadur Shah II julistautui koko Intian keisariksi. Kapinalliset valtasivat muun muassa Jhansin ja Kanpurin kaupungit sekä saartoivat brittiläiset joukot muun muassa Lucknow’ssa ja Arrahissa.
Kapinalliset syyllistyivät eurooppalaisten siviilien murhiin Kanpurissa ja Meerutissa. Tämä kiihdytti mieliä Britanniassa ja vaikutti siihen, että britit omalta osaltaan syyllistyivät joukkomurhiin ja julmiin vastatoimiin. Erityisesti Kanpurin joukkomurhan – jonka uhreista 99 prosenttia oli naisia ja lapsia – rankaisutoimissa keskityttiin loukkaamaan rangaistavien uskonnollisia tunteita mahdollisimman rajusti.
Kapinan kukistaminen
Suurin osa brittien joukoista Intiassa pysyi kaikesta huolimatta uskollisina brittihallinnolle. Muun muassa gurkhat, sikhit ja pataanit taistelivat brittien apuna sepoykapinallisia vastaan. Monet intialaiset suhtautuivat epäilyksellä kapinallisten pyrkimykseen mogulihallinnon palauttamisesta eikä käsitys yhtenäisestä Intian kansakunnasta ollut välttämättä edes kapinallisten mielessä.
Kapinan kukistamisessa britit harjoittivat mogulihallinnolta perittyjä julmia rangaistuksia ja kapinallisten kannattajiksi epäiltyjen siviilien joukkomurhia. Tyypillinen brittien toteuttama julkinen teloitustapa oli tykin suulle sitominen ja tykin laukaiseminen, joka räjäytti teloitettavan keskivartalon.
Seuraukset
thumb|left|220px|Brittien Sepoykapinan kukistaminen. [[Vasili Vereštšaginin öljyvärimaalaus vuodelta 1884.]] thumb|[[Felice Beaton valokuva kahden kapinallisen hirttämisestä (1858).]] Kapina vaikutti keskeisesti siihen, että Intian hallinto siirtyi brittiläiseltä Itä-Intian kauppakomppanialta Ison-Britannian valtiolle. Tämä toteutettiin elokuussa 1858. Ison-Britannian hallituksen alaisuuteen siirtyneissä Intian brittiläisissä joukoissa lisättiin eurooppalaisten sotilaiden osuutta ja tykistö siirrettiin kokonaan eurooppalaisten käsiin. Myös gurkha-yksikköjä lisättiin ja organisaatiota uudistettiin niin, että kosketukset eurooppalaisten upseerien ja intialaisten sotilaiden välillä lisääntyivät. Samoin vaatimuksia gurkha-joukkoihin kelpuutettaville eurooppalaisille upseereille kovennettiin rajusti; nyt vain parhaista parhaat pääsivät johtamaan noita ylpeitä ja itsenäisiä vuoristolaisia – ja lähtö tuli pienimmästäkin tekosyystä.
Intiassa sepoykapinaa pidetään yleisesti Intian ensimmäisenä itsenäisyyssotana ja yleisintialaisen kansallishengen edistäjänä.
Viittaukset kulttuurissa
Jules Vernen kirja Höyrytalo (1880) sijoittuu sepoykapinan jälkeiseen Intiaan. Verne itse ei ollut Intiassa tuolloin, mutta hänen poikansa Michel sen sijaan kävi Intiassa pitkähköllä matkalla pian sepoykapinan jälkeen ja hän ilmeisesti on kuullut nämä tarinat Intiassa. Hän esiintyy Vernen kirjassa kokijahahmona nimellä Maucler.
Miksi heittää lanttia?
Miksi heittää lanttia? (eng. Why Flip a coin?) on yhdysvaltalaisen, nykyisin Kaliforniassa asuvan H.W. Lewis -nimisen fyysikon kirjoittama kirja, joka käsittelee todennäköisyyksiä. Kirjan esimerkit käsittelevät enimmäkseen vedonlyöntiä, seurustelua sekä Yhdysvaltojen hallintoa. Kirja julkaistiin alun perin vuonna 1997, ja sen suomenkielinen painos ilmestyi vuonna 1999. Kirjan on suomentanut Johanna Birkstedt. Suomenkielinen versio on painettu Hakapainossa Helsingissä.
Ritva Auvinen
Ritva Alina Auvinen-Kolehmainen (s. 18. lokakuuta 1932 Sortavala) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.