cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pietari Joosef Väänänen
Aikalaisten suosituksia kirjakauppalupaa varten
"Kun tilallinen Petter Ivarsson Kehvon kylästä, joka kauan on saanut osakseen ympäristön seurakuntien kiitollisuutta hankkimistaan oppikirjoista, jotka muuten olisivat olleet saavuttamattomissa rahvaan kristinuskon kohentamiseksi, on sitoutunut hankkimaan nuorisolle tarpeelliset kirjat, näyttää siltä kuin täällä esiintyvä puute huomattavasti helpottuisi, jos Wänänen saa kirjakauppaoikeudet, varsinkin kun hän on tunnettu säännöllisyydestään ja epäitsekkyydestään." (Matthias Ingman, rovasti, kirkkoherra ja triviaalikoulun tarkastaja)
"Sinä aikana, kun minä pian kymmenen vuotta olen ollut pappina tässä seurakunnassa, on talonpoika Petter Ivarsson Wänänen Kuopion pitäjän Kehvon kylästä usein myynyt tämän seurakunnan asukkaille kirjoja kristinopissa. Näitä kirjoja on saanut vain Turusta, jonne on matkaa 50 peninkulmaa. Tästä johtuu, että kirjoista rahvaan keskuudessa on ollut suuri puute. Jos Wänänen saisi korkealta esivallalta luvan vapaasti ja ilman syytteen uhkaa harjoittaa tätä kauppaa, uskaltaisin sitä suuremmalla syyllä jouduttaa hänen hakemustaan, koska Wänänen on yleisesti tunnettu erinomaisesta rehellisyydestään ja omanvoiton pyyteettömyydestään." (Gabriel Krogius, Leppävirran rovasti)
"Wänänen myös Pohjois-Savon rovastikunnassa on monet vuodet myynyt ja tarjonnut aapisia, katekismuksia ja virsikirjoja kuin myös hengellisiä kirjoja ja kirjoitelmia ja siten suureksi osaksi vähentänyt rahvaan kirjojen puutetta täällä pohjoisessa, joka meidän kaukaisessa seurakunnassa usein vallitsee. Hän on myös toimittanut kristillisyyttä kohottavista kirjasista käännöksiä suomen kielelle, jotka hän on painattanut omalla kustannuksellaan." (Johan Boucht, Pohjois-Savon rovastikunnan kirkkoherra)
"Eittämätön ja samalla murheellinen totuus on, että ainakin Pohjois-Savossa vallitsee valitettava puute kristillisestä kirjallisuudesta, varsinkin suomenkielisistä aapisista, katekismuksista ja virsikirjoista. Tämän johdosta olisi kaksinverroin toivottavaa, että löydettäisiin mies, joka ottaa hankkiakseen näitä tähdellisiä kirjoja yksinkertaisen rahvaan parhaaksi. Hänen luokseen voitaisiin osoittaa kaikki tarvitsijat, jotka saisivat näitä kirjoja sopivin kohtuullisiin hintoihin. Kun Kuopion pääseurakunnasta löytyy talonpoika nimeltään Petter Wänänen, joka monet vuodet on täällä tullut tunnetuksi kirjojen myyjänä ja joka olisi halukas avaamaan kirjakaupan Kuopion kaupungissa, olisi häntä rohkaistava myöntämällä hänelle lailliset oikeudet toiminnalleen." (Petter Bonsdorff, Pieksämäen rovasti)
Perhesuhteet
Pietari Väänänen avioitui 15. elokuuta 1819 ystävänsä Lundströmin ottotyttären Anna Margareta Sellströmin (1799–1839) kanssa. Pariskunnalla oli neljä aikuisikään elänyttä lasta:
Arvio Väänäsestä
Kansallinen elämänkerrasto luonnehtii Väänästä seuraavasti:
Virilokaalisuus
Virilokaalisuus eli patrilokaalisuus on avioliiton jälkeinen asumismuoto, jossa aviopari asuu miehen sukulaisten kanssa. Lapset varttuvat isänsä yhteisössä, joka voi olla kotitalous, kylä tai muu paikallisyhteisö. Asumismuoto kokoaa yhteen sukulaismiehet, näiden vaimot ja lapset.
Muita asumismuotoja ovat neolokaalisuus (aviopari perustaa oman kotitalouden), uksorilokaalisuus (aviopari asuu vaimon sukulaisten kanssa) ja avunkolokaalisuus (enon luona asuminen).
Lentopallo kesäolympialaisissa 2016
thumb|Rantalentopallon kilpailupaikka Copacabanalla. Lentopallossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 6.–21. elokuuta. Normaalin lentopalloturnauksen lisäksi kilpailua käytiin myös rantalentopallossa, joka pelattiin 7–19. elokuuta. Lentopallopelit pelattiin Ginásio Maracanãzinhossa ja rantalentopallopelit Estádio de copacabanassa.
Irákleio
Irákleio (,, Herakleion) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Libanonin lippu
right|thumb|200px|Libanonin valtiolippu, lipun mittasuhteet ovat 2:3. thumb|200px|Libanonin lippu [[Ranskan hallintomandaatin aikana (1918-1943).]] thumb|right|200px|Ensimmäinen Saeb Salamin luonnos Libanonin nykyiseksi lipuksi. Libanonin lippu on Libanonin kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin käyttöön 7. joulukuuta 1943. Se oli aluksi Libanonin parlamentin jäsenen, kansanedustaja Saeb Salamin oman kotinsa käyttöön suunnittelema lippu.
Lipun kuvaus
Lippu muodostuu kahdesta poikittaisesta punaisesta osiosta, joiden väli on valkea. Valkoinen osio on kaksi kertaa leveämpi kuin kumpikin punainen osio (suhteessa: 1:2:1). Vihreä libanoninsetripuu on lipun keskiosassa, molempien punaisten raitojen välissä. Setripuun leveys on yksi kolmasosa lipun leveydestä. Lippu kuvataan Libanonin perustuslaissa, luku 1 ja artikla 3.
Symboliikka
Punaiset osat lipussa symboloivat vapaustaisteluissa vuodatettua puhdasta verta. Valkoinen raita puolestaan symboloi rauhaa, sekä Libanonin vuoria peittävää valkoista lunta. Vihreä setripuu on Libanonin maroniittikristittyjen tunnus
Historia
Maroniitit käyttivät 1700-luvun puolivälissä valkoista lippua, jonka keskellä oli setripuu. On todennäköistä, että ensimmäisessä maailmansodassa Libanonin kansallismieliset lisäsivät lippuun punaiset poikkiraidat, jotka ensi kädessä symboloivat marttyyrien verta ja toisekseen punainen ja valkoinen olivat Libanonin legioonan värit, joka muodostettiin vuonna 1916 ja on ollut alkuna Libanonin armeijalle.
Kansainliiton aikana Libanon oli Ranskan mandaattialue. Tällöin Libanonin lipun suunnitteli Libanonin uudelleensyntymisen liikkeen puheenjohtaja Naoum Mukarzel. Lippu oli samanlainen kuin Ranskan trikolori, mutta sen keskelle on lisätty Libanonin setripuu.
Itsenäistymisen myötä nykyisen Libanonin lipun suunnitteli Saeb Salam omaan käyttönsä. Hän oli Libanonin parlamentin jäsen. Lippu hyväksyttiin maan viralliseksi symboliksi 7. joulukuuta vuonna 1943 pidetyssä parlamentin istunnossa, jossa maan perustuslain viidettä artiklaa muokattiin.
Galleria (kauppakeskus Espoossa)
Kauppakeskuksen avajaiset pidettiin 10.-12.10.1985, jolloin paikalla olivat eri päivivä Vesa-Matti Loiri, Riki Sorsa ja 'Kirka' Babitzin. Tori oli valmistumisensa jälkeen vähitellen menettänyt torimaisen luonteensa, kun kaupanteko väheni. Se muuttui levottomaksi, ja pinta alkoi kupruilla. Kauppakeskus hiljeni huomattavasti vuonna 2005, kun sen läheisyyteen avattiin Suomen suurimpiin kuuluva kauppakeskus Sello. Kauppakeskusta uudistettiin 2011–2012, ja sen edessä oleva Läkkitori uudistettiin 2013–2015.
Arkkitehti Kalevi Ruokosuon suunnittelema koristeellinen rakennus 40-metrisine valaistuine mastoineen kohtasi ensin vastustusta Espoon julkisivulautakunnassa. Alun perin kauppiaiden yhdessä omistamaksi kauppiastavarataloksi suunnitellun rakennuksen sisällä liikkeet sijaitsivat vieri vieressä ilman väliseiniä kuin tavaratalon osastot. Ensimmäisen kerroksen alkuperäisiä käyttäjiä olivat muun muassa tuhannen neliömetrin ruokakauppa, ravintola, konditoria, viherkasvimyymälä ja kaksi pankkikonttoria. Toisessa kerroksessa oli erikoistavaraliikkeitä. Sisustuksessa käytettiin viherkasveja ja suihkulähteitä.
Paikalla oli aikoinaan ensimmäisen maailmansodan linnoitustöiden aikaan 1915–1917 venäläisten hevoshaka, toisen maailmansodan aikana viljelypalstoja ja myöhemmin urheilukenttä. Terveysaseman seinässä on muistolaatta kertomassa paikan historiasta ennen rakentamista.
Uksorilokaalisuus
Uksorilokaalisuus eli matrilokaalisuus on avioliiton jälkeinen asumismuoto, jossa aviopari asuu vaimon sukulaisten kanssa, ei kuitenkaan välttämättä samassa kotitaloudessa. Sosiaalisen ryhmittymän ytimen muodostavat tällöin yhdessä asuvat naiset lapsineen ja puolisoineen.
Muita asumismuotoja ovat neolokaalisuus (aviopari perustaa oman kotitalouden), virilokaalisuus (aviopari asuu miehen sukulaisten kanssa) ja avunkolokaalisuus (enon luona asuminen).
Berry Good
Berry Good on eteläkorealainen tyttöbändi, jonka Asia Bridge Entertainment (nyk. JTG Entertainment) muodosti vuonna 2014. Ryhmän nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Johyuni, Seoyul, Sehyung ja Gowoon. Yhtye julkaisi debyyttisinglensä Love Letter toukokuussa 2014. Yhtye lopetti vuonna 2021.
2014–2015: debyytti Love Letter ja muutoksia kokoonpanoon
vasen|250px|pienoiskuva|Berry Good vuonna 2015 Soulin muotiviikoilla 22. maaliskuuta 2015. Berry Good debytoi 21. toukokuuta 2014 musiikkivideolla ”Love Letter”, joka oli uusi versio Click-B:n vuoden 2000 samannimisestä kappaleesta. Single ”Love Letter” julkaistiin seuraavana päivänä, milloin he esiintyivät myös ohjelmassa M Countdown.
Tammikuussa 2015 Asia Bridge Entertainment ilmoitti, että Subin, Iera ja Nayeon olivat jättäneet ryhmän keskittyäkseen opintoihinsa ja esitteli tilalle tulleiksi jäseniksi Seoyulin, Dayen ja Sehyungin.
Berry Goodin toinen single Because of You julkaistiin 9. helmikuuta 2015. Yhtye alkoi esiintyä 10. helmikuuta SBS MTV -kanavan The Show -ohjelmassa. Kesäkuussa yhtyeen edustustoimisto alkoi markkinoida Kiinassa erilaisia Berry Good -tuotteita.
2016–2017: uusi jäsen Johyun ja Glory
250px|pienoiskuva|Yhtye vuonna 2016. 11. maaliskuuta 2016 Berry Good käynnisti Makestar-joukkorahoituskampanjan voidakseen tuottaa ensimmäisen EP-levynsä. 10 miljoonan wonin tavoite saavutettiin kymmenessä päivässä ja yhteensä kampanja tuotti yli 16 miljoonaa wonia. 20. huhtikuuta 2016 yhtye julkaisi kampanjassa kerätyillä varoilla minialbumin Very Berry, jonka nimikappale on ”Angel”.
Yhtye rahoitti myös seuraava julkaisunsa Makestar-keräyksellä, joka tuotti yli 26 miljoonaa wonia. Projektin alkuvaiheessa 1. syyskuuta siitä oli tulossa uusi single, mutta myöhemmin siitä tuli mini-albumi. Yhtyeeseen liittyi myös kuudes jäsen, Johyun. EP-levyn neljästä kappaleesta kolme esitettiin Arirang Radiossa päivää ennen levyn julkaisua. Virallinen musiikkivideo ”Don't Believe” ja yhtyeen toinen minialbumi Glory julkaistiin 1. marraskuuta.
Yhtye käynnisti kolmannen Makestar-hankkeensa 9. maaliskuuta 2017, jonka tarkoitus oli rahoittaa yhtyeen kuudes digisingle Bibbidi Bobbidi Boo. Kappale julkaistiin 16. huhtikuuta ja sen musiikkivideo ladattiin yhtyeen YouTube-kanavalle sitä seuraavana päivänä. Mainostaakseen Bibbidi Bobbidi Boota jäsenet tekivät osa-aikatöitä aikataulujensa välillä ja lähettivät tuloja niitä tarvitseville. 9. kesäkuuta he esittivät kolme laulua Thống Nhất -stadionilla Hồ Chí Minhin kaupungissa Vietnamissa.
2018–2019: ensimmäinen kokonainen studioalbumi ja Taehan lähtö
Taeha, Sehyung ja Gowoon debytoivat ryhmän ensimmäisessä alayksikössä Berry Good Heart Heartissa 27. huhtikuuta 2018 julkaisemalla sen ensimmäise singlen Crazy, Gone Crazy. Berry Good teki paluun 16. elokuuta 2018 albumilla Free Travel. He esittelivät julkaisua iltapäivällä Ilji Art Hallissa Cheongdam-dongissa. Syyskuussa 2018 Sehyungilta murtui nilkka eikä hän voinut osallistua yhtyeen toimintaan 1. maaliskuuta 2019 saakka; vaikkakin osallistui 15. joulukuuta 2018 julkaistuun singleen This Winter.
18. lokakuuta 2018 Berry Good piti ensimmäisen konserttinsa Japanissa Shinjuku Blaze -tapahtumassa Tokiossa. Yhtye julkaisi kolmannen minialbuminsa Fantastic 25. toukokuuta 2019 viisijäsenisenä Dayen ollessa toiminnan ulkopuolella terveydellisten ongelmien vuoksi. Yhtye aloittivat paluupromootioesitykset samana päivänä ohjelmassa Show! Eum-ak jungsim, mutta kaksi päivää myöhemmin Taeha ilmoitti sopimuksensa päättyneen ja jättävänsä yhtyeen. Yhtye lopetti tämän vuoksi albumin myynninedistämistoiminnan.
2020–2021: Undying Love
5. marraskuuta 2020 Berry Good teki paluun nelijäsenisenä uudella digisinglellä ”Accio”. Se sisältyi yhtyeen neljänteen EP-levyyn Undying Love, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2021.
Toukokuussa 2021 yhtye ilmoitti hajoamisesta.
Julkisuuskuva ja musiikkityyli
250px|pienoiskuva|”Don't Believen” [[teaser-video.]] Berry Goodilla ei ole kiinteää perusjulkisuuskuvaa, koska yhtye muuttaa sitä jokaisessa julkaisussa. He aloittivat uransa tanssiradoilla ennen kuin julkaisivat ensimmäisen kappaleensa ”My First Love” syyskuussa 2015. Marraskuussa 2016 Berry Good muutti tyyliään ja vaihtoi alkuperäiseen tyttömäiseen, näppärään ja aitoon julkisuuskuvaan ”Don't Believen” myynnin edistämiseksi lisäämällä musiikkiinsa elektronisen tanssimusiikin ja trooppisen housen elementtejä.
Entiset jäsenet
Alayksiköt
Huhtasuo (suuralue)
Suuralueella on 9 588 asukasta (joulukuussa 2022) ja sen pinta-ala on 5,3 neliökilometriä.
Alueen rakentaminen (1960-luku–1980-luku)
pienoiskuva|Bussipysäkki Kangasvuorentiellä keväällä 1982.|220x220px|vasen Kangasvuoren asemakaava hyväksytiin vuonna 1963, ja se on suuralueen ensimmäisenä valmistunut asuinalue. Sinne rakennettiin kerrostalojen lisäksi rivi- ja pientaloja 1960–1970-lukujen aikana. Huhtasuon kaupunginosan rakentaminen alkoi vuonna 1971 Kangaslammen asuinalueesta, jonka ensimmäiset talot valmistuivat vuonna 1972. Teknillisen varikon rakennukset purettiin ja pian alkoi Varikon ja Sulku-Kaakolammen asuinalueiden rakentaminen. Sulku-Kaakkolampi rakennettiin pääosin vuosien 1972–1978 aikana. Kangasvuoreen rakennettiin Pupuhuhdan lähiö, jonka rakennuskanta valmistui suurimmalta osin vuosien 1974–1979 aikana. 1970-luvun rakennuskanta koostui lähinnä elementtikerrostaloista, mutta Kaakkolammelle rakennettiin myös pientaloja.
Vuonna 1971 Kangasvuoressa valmistui koulu, joka järjesti opetusta luokille 1–2. Vuonna 1975 Huhtasuon kaupunginosaan valmistui ala-aste. 1980-luvulla suuralueella toiminnassa olivat Huhtasuon, Kangasvuoren ja Pupuhuhdan ala-asteet sekä Huhtaharjun yläaste ja Huhtarinteen erityiskoulu. Myös päiväkotitoimintaa otettiin käyttöön muun muassa Pupuhuhdassa ja Kangasvuoren koulun tiloissa.
Suomen ensimmäinen Prisma-marketti avattiin Kangasvuoreen kuuluvalle Seppälän alueelle vuonna 1972. Huhtasuon kaupunginosan ensimmäinen liikekeskus avattiin Kangaslammelle vuonna 1973. Vuonna 1979 valmistui Huhtakeskuksen ostoskeskus, joka suunniteltiin sitä ympäröivien asumalähiöiden palvelukeskukseksi. Huhtakeskuksen pienalueella sijaitseva Huhtasuon kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1986. Huhtakeskuksen ostoskeskuksen laajennusosa valmistui vuonna 1988. pienoiskuva|Huhtakeskuksen ostoskeskus.
Täydennysrakentamista ja aluekehityshankkeita (1990-luku–2010-luku)
1990-luvulla Huhtasuolle alettiin rakentaa huomattavasti enemmän rivi- ja pientalovaltaista rakennuskantaa. Kehittyi uusia asuinalueita, kuten Kangasvuoreen kuuluva Rasinrinne. 2000-luvulla aloitettiin kaavoittaa Pysäkkivuoren asuinaluetta, joka liitettiin Huhtasuon kaupunginosaan vuonna 2009.
Vuonna 2002 Kangasvuoren ostoskeskus tuhoutui tulipalossa. Tutkinnanjohtajan mukaan tulipalo sytytettiin tahallisesti.
Vuosien 2013–2015 aikana Huhtasuolla toteutettiin Hyvinvointia Huhtasuolle -hanke, jolla pyrittiin kehittämään alueen asukkaiden hyvinvointia. Hankkeen kanssa yhteistyössä Huhtasuolla järjestettiin myös lähiliikunnan palveluketjun kehittämishanke vuosina 2013–2016.
Huhtasuon ala-aste ja päiväkoti, Huhtaharjun koulu ja Huhtarinteen erityiskoulu purettiin 2010-luvulla. Vuonna 2015 otettiin käyttöön Huhtasuon yhtenäiskoulu. Kangasvuoressa toimi päiväkoti, joka purettiin vuonna 2017. Sen tilalle rakennettiin päiväkotikoulu, joka otettiin käyttöön vuonna 2019.
Nigel de Jong
Nigel de Jong on entisen jalkapalloilijan Jerry de Jongin poika. Hän aloitti Amsterdamin Ajaxin junioriryhmässä jo nuorena poikana, ja debytoi edustusjoukkueessa jo 17-vuotiaana lokakuussa 2002. Oikeajalkainen de Jong pelasi sekä keskikentällä että puolustuksessa, mutta myöhemmin sai yhä vähemmän peliaikaa. Ajaxissa hän voitti Alankomaiden pääsarjamestaruuden vuonna 2004. 26. tammikuuta 2006 hän siirtyi Saksaan Hamburger SV:hen.
Tammikuussa 2009 de Jong siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn. City oli ostanut jo uuden rikkaan sheikkiomistajansa Sulaiman Al Fahimin aikana jo kesällä muun muassa Robinhon Real Madridista. Tammikuussa ennen de Jongia joukkueeseen oli liittynyt jo Wayne Bridge ja Craig Bellamy. De Jong teki ensimmäisen maalinsa Manchester Citylle 1.5.2011 West Hamia vastaan.
Maajoukkueessa Nigel de Jong pelasi 81 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän debytoi 31. maaliskuuta 2004 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Polvivamma esti de Jongin pääsyn maajoukkueeseen Saksassa pidetyissä MM-kisoissa vuonna 2006. Vaivan jälkeen hän kuitenkin jatkoi hyviä esityksiään ja tuli valituksi Marco van Bastenin joukkueeseen EM-kisoihin 2008. Hollanti eteni kisoissa puolivälieriin asti, jossa joukkue koki jatkoaikatappion Venäjälle.
Huhtasuo (suuralue)
Vuodet 2021–2022
Huhtasuon työllisten osuus oli 54,5% vuonna 2021. Työttömyysaste oli 24,2%, joka oli koko kaupungin korkein. Keskitulot olivat matalammat kuin muilla suuralueilla.
Huhtasuon väestöstä 16–64-vuotiaita oli 64,7% vuonna 2022. Vieraskielisiä oli 17,6%. Korkea-asteen tutkinnon suorittaneita oli 21,3% vuonna 2021.
Vuonna 2021 Huhtasuon väestön perheistä lapsiperheitä oli 39,4%. Yksinhuoltajaperheiden osuus oli 34,2%. Asuntokunnista yksinasuvia oli 57,6%.
Tuuloksen koulu
Tuuloksen koulu on Hämeenlinnan Tuuloksen pitäjässä toimiva 1.-6. luokkien alakoulu. Vuonna 2017 tätä koulua kävi 90 oppilasta.
Koulun rehtorina toimii Antti Lamminpää.
Nykyinen koulurakennus on vuodelta 2006. Paikalla on aiemmin sijainnut vuonna 1869 aloittanut Syrjäntaan koulu.
Megálo Livádi
Megálo Livádi (, myös Megálo Liádi, Μεγάλο Λιάδι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Amorgóksen saaren itäpuolella. Saaren pinta-ala on 0,333 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Megálo Livádi kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Musterpyynjärvi
Maantiede
Musterpyynjärven pituus etelästä pohjoiseen on 1,1 kilometriä. Saaria ei ole. Valuma-alueella on runsaasti maataloutta, joka rasittaa järveä. Sen kerrotaan olleen ammoin huomattavasti nykyistä syvempi. Musterpyynjärveen laskee Härkäjoki pohjoisesta, järven kaakkoisrannalta lähtee Sitarlanjoki etelään. Musterpyynjärvi ja Sitarlanjoki ovat luonnonsuojelualuetta. Musterpyynjärven pohjoispuolella sijaitsee Koisjärvi, itäpuolella Kyynäräjärvi ja eteläpuolella Savijärvi, jonka eteläpuolella avautuu Lohjanjärven Maikkalanselkä. Lännessä on Valkerpyy.
Musterpyynjärvi (23.061.1.003) kuuluu Sitarlanjoen-Härkäjoen alue (23.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Sitarlanjoen-Härkäjoen alueen laajimmat vakavedet ovat Musterpyynjärvi, Savijärvi ja Kyynäräjärvi.
Kámpos
Kámpos (, ”Tasanko”; transl. myös Kámbos) voi viitata muun muassa seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Rudolf Leiding
Rudolf Leiding (4. syyskuuta 1914 Busch, Saksi-Anhalt – 3. syyskuuta 2003 Baunatal, Hessen) oli saksalainen yritysjohtaja, joka toimi Volkswagen AG:n pääjohtajana vuodesta 1971 vuoteen 1975. Hänen kaudellaan VW-konsernin mallistoon tuotiin uudet mallit Audi 100 sekä suurmenestyksiksi osoittautuneet Volkswagen Golf, Passat, Scirocco ja Polo.
Leiding tuli Volkswagenin palvelukseen alun perin käytettyjen sotilasajoneuvojen mekaanikoksi vuonna 1947. Johtaja Heinrich Nordhoff huomasi nuoren autonkorjaajan lahjat ja teki hänestä keskeisen henkilön juuri aloitetussa Kupla-Volkkarien tuotannossa ensin käyttöinsinöörinä ja sitten osastopäällikkönä myynnin, asiakaspalvelun ja tuotannon aloilla. Leiding eteni Yhdysvaltojen myyntiverkoston järjestelijäksi ja vastasi uuden Kasselin-tehtaan rakentamisesta. Vuonna 1965 hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi Volkswagenin Daimler-Benziltä juuri ostamaan tytäryhtiöön Auto Unioniin, josta pian muodostui Audi. Tuotantomenetelmien tuntijana Leiding kykeni pienentämään Auto Unionin tuotantokustannuksia kolmanneksella. Salaa esimieheltään Nordhoffilta Leiding rakensi erään autoinsinöörin kanssa prototyypin uudesta automallista, josta tuli suosittu Audi 100. Leiding siirtyi sitten Volkswagenin Brasilian-yhtiön johtajaksi, kunnes hänet nimitettiin Volkswagenin pääjohtajaksi 1971. Hän jäi tehtävästä pois 1974 vedoten terveydentilaansa, mutta taustalla oli myös yrityksen johdon erimielisyyksiä kannattavuuskriisiin ajautuneen konsernin uudesta suunnasta. Leidingin seuraajaksi valittiin Fordilla pitkään toiminut Toni Schmücker, jonka ensimmäisiä tehtäviä olivat yhtiön tervehdyttäminen ja Leidingin kaudella suunnitellun uuden pikkuauton Volkswagen Polon lanseeraaminen öljykriisin hiljentämille markkinoille.
Espoon siltaonnettomuus
Espoon siltaonnettomuus tapahtui 11. toukokuuta 2023 Espoon Tapiolassa, kun väliaikaiseksi tarkoitettu vaneripintainen kävelysilta romahti rakennustyömaan vieressä. Onnettomuudessa loukkaantui 27 koululaisryhmän jäsentä. Loukkaantuneet olivat pääosin alaikäisiä, ja kukaan ei saanut hengenvaarallisia vammoja. Pääosa vammoista on raajamurtumia. Onnettomuustutkintakeskus selvittää sillan romahduksen syytä yhdessä poliisin kanssa.
Rudolf Leiding
Leidingin onnistui vapauttaa Volkswagen vanhentuvan myyntimenestysmallinsa Kuplan ikeestä lanseeraamalla uusia etuvetoisia malleja. Tämän työn oli aloittanut jo hänen edeltäjänsä Kurt Lotz muun muassa ostamalla NSU:n, jonka työn pohjalta vuonna 1970 esitelty etumoottorinen ja etuvetoinen Volkswagen K70 ei kuitenkaan muodostunut menestykseksi vaan sen korvaajaksi kehitettiin Audin pohjalta Volkswagen Passat. Leiding myös aloitti tuotannon rationalisoinnin yhtiön eri automallien välillä niin, että niissä alettiin käyttää yhä enemmän samoja osia ja rakenteita.
Espoon siltaonnettomuus
Silta
pienoiskuva|337x337px|Turmapaikka Silta oli Espoon kaupungin rakennuttama ja Renta Telineiden rakentama silta, joka oli tarkoitettu väliaikaiseksi Itätuulenkujan ylityspaikaksi.
Sarkkinen (järvi)
Sarkkinen on metsäjärvi Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Se kuuluu Nuuksion kansallispuistoon. Sarkkisen pinta-ala on 4,1 hehtaaria. Etäisyys Nummelasta on neljätoista kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 26 kilometriä luoteeseen.
Espoon siltaonnettomuus
Sortuminen
Monet sillan lähistöllä asuvat ovat pitäneet siltaa jo pitkään vaarallisena. Silta oli tuntunut huojuvalta jo noin kuusi kuukautta ennen sen sortumista, ja siinä oli ollut pehmeitä kohtia. Sillan rakentaneen konevuokraamo Renta Telineiden toimitusjohtaja Jarno Tuuri piti sillan sortumisen todennäköisenä syynä sitä, että tasojen sidontojen kiinnitykset pettivät.
Sarkkinen (järvi)
Maantiede
Sarkkinen sijaitsee Suolikkaan ja Saarijärven välissä, sen pituus lännestä itään on 330 metriä. Saaria ei ole. Sarkkisen ja Suolikkaan välinen kannas on noin 20 metriä leveä, sen halki virtaa laskuoja Sarkkisesta Suolikkaaseen, jonka korkeustaso on 0,2 metriä Sarkkista alempi.
Espoon siltaonnettomuus
Pelastustoimet
Ensimmäinen hälytysajoneuvo oli kohteessa noin viidessä minuutissa, jolloin onnettomuudesta annettiin suuronnettomuushälytys HUS-alueen sairaaloihin. Paikalle hälytettiin kymmeniä pelastusyksiköitä ja ensihoidon yksiköitä ainakin Länsi-Uudenmaan, Keski-Uudenmaan ja Helsingin pelastuslaitokselta, lisäksi FinnHEMS01 vastasi hälytykseen poikkeuksellisesti kahdella yksiköllä. Yhteensä 24 loukkaantunutta kuljetettiin HUSin sairaaloihin: kahdeksan Uuteen lastensairaalaan, kuusi Siltasairaalaan, kuusi Jorvin sairaalaan ja neljä Peijaksen sairaalaan. Leikkaushoitoa vaativia vammoja todettiin seitsemällä potilaalla.
Kansallinen Kokoomus
Kansallinen Kokoomus r.p., lyhyemmin kokoomus (lyhenne Kok.) on suomalainen keskusta-oikeistolainen puolue. Puolueen puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2016 lähtien Petteri Orpo. Kokoomuksella on 48 kansanedustajaa eduskunnassa ja puolue on kannatukseltaan Suomen suurin puolue. Kokoomuksella on Euroopan parlamentissa kolme edustajaa: Sirpa Pietikäinen, Henna Virkkunen ja Petri Sarvamaa.
Espoon siltaonnettomuus
Tutkinta
Onnettomuuden jälkeen poliisi ja Onnettomuustutkintakeskus aloittivat omat tutkimuksensa. Poliisi käynnisti tutkinnan vaaran aiheuttamisesta ja vammantuottamuksesta, mutta asiasta ei vielä epäillä ketään. Onnettomuustutkintakeskus arvioi, että selvitys voi kestää 6–12 kuukautta. Alustavan näkemyksen mukaan kaksi poikittaista palkkia putosivat, minkä jälkeen sillan kävelytasot sortuivat.
Onnettomuustutkintakeskuksen kesäkuussa 2023 julkaiseman väliraportin mukaan sillan suunnittelussa ja toteutuksessa oli monia puutteita: Sillalle ei ollut tehty rakennuslaskelmia, monet sen osat olivat liian heikkoja ja siinä oli käytetty eri valmistajien osia. Sillan poikittaispalkkien kiinnitysosista puuttuivat lukituspultit. Lisäksi Onnettomuustutkintakeskus totesi, että sekä pysyvien että väliaikaisten siltojen viranomaisvalvonta on puutteellista.
Kansallinen Kokoomus
Kokoomus kuvaa itsensä moniarvoiseksi puolueeksi, jonka maailmankuva perustuu liberalismiin sekä demokratiaan. Kokoomuksen periaateohjelman (2018) painopisteitä ovat sivistys, demokratia, kansainvälisyys sekä kestävä kehitys. Puolue korostaa yksilökeskeisyyttä ja ihmisoikeuksia. Kokoomuksen kannattajien keskuudessa korostetaan individualismia sekä yksilön vapautta ja vastuuta.
Olesno (kunta Opolen voivodikunnassa)
Olesno on kaupungin sisältävä maalaiskunta Olesnon piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 17 763. Kunnan hallinnollinen keskus on Olesnon kaupunki.
Kansallinen Kokoomus
Kokoomuksen perustivat 9. joulukuuta 1918 Helsingin vanhalla ylioppilastalolla Suomalaisen ja Nuorsuomalaisen Puolueen monarkiaa kannattaneet jäsenet. Puolueesta käytettiin vuoteen 1951 asti nimeä Kansallinen Kokoomuspuolue. Kokoomus on ollut 1970-luvulta lähtien noin 20 prosentin kannatuksellaan yksi Suomen suurista puolueista.
Espoon siltaonnettomuus
Tutkinta
Espoon kaupunginjohtaja Jukka Mäkelä ilmoitti lähes heti onnettomuuden jälkeen, että kaikki Espoon rakenteet tulisi tarkastaa välittömästi. Helsingin pormestari Juhana Vartiainen ilmoitti, että kaikki Helsingin rakenteet tullaan tarkastamaan.
Kansallinen Kokoomus
Kokoomuksen pää-äänenkannattaja on neljännesvuosittain ilmestyvä Nykypäivä-lehti. Kokoomus on Euroopan kansanpuolueen sekä Konservatiivisen internationaalin jäsen.
Aate ja arvot
Kokoomuksen aatteellinen perusta on moniarvoisuus, joka perustuu liberalismiin sekä demokratiaan. Kokoomuksen periaateohjelman (2018) prioriteetteja ovat sivistys, demokratia, kansainvälisyys sekä kestävä kehitys. Poliittisesti kokoomus on keskusta-oikeistolainen ja korostaa yksilökeskeisyyttä ja ihmisoikeuksia. Toisesta maailmansodasta lähtien puolueen johto on ollut kallellaan liberaalimpaan suuntaan ja suhteessa länsieurooppalaisiin veljespuolueisiin, poliittiset linjat ovat olleet 1970-luvulta lähtien enemmän vasemmalla.
Alkujaan kokoomus oli isänmaallis-kansallinen ja konservatiivinen puolue. Valtiomuotokysymyksessä kokoomus kannatti monarkiaa ja oli luonteeltaan oikeistolainen ja antikommunistinen. 1950-luvulla puolue siirtyi periaateohjelmissaan ensin dynaamiseen konservatismiin ja sittemmin 1970–80-luvulla liberalismiin. 1990-luvulta lähtien ohjelmassa ovat korostuneet ympäristökysymykset.
Callistus Rubaramira
Callistus Rubaramira (s. 8. helmikuuta 1950) on ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kabalen hiippakuntaan 18. toukokuuta 1975. Hän sai 15. maaliskuuta 2003 nimityksen Kabalen hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Robert Marie Gay, jota avustivat Barnabas R. Halem 'Imana ja Paul K. Bakyenga.
Kansallinen Kokoomus
Kokoomuksen perustaminen ja alkuvuodet (1918–1945)
right|thumb|[[Lauri Ingman toimi kokoomuksen ensimmäisenä pääministerinä.]] Kokoomus perustettiin nimellä Kansallinen Kokoomuspuolue vuoden 1918 sisällissodan jälkeen, kun vanha- ja nuorsuomalaiset monarkistit yhdistyivät. Puolueen aatteellinen linja oli tasapainoilua vanhasuomalaisen konservatiivisen keskustalaisuuden ja nuorsuomalaisen talousliberaalin oikeistolaisuuden välillä. Yhteistä ryhmille oli lujan, mutta rajoitetun, valtion rakentaminen, joka estäisi kommunististen vallankaappausyritysten kaltaisten tilanteiden syntymisen.
Kokoomus oli alusta lähtien konservatiivinen puolue. Talousliberalismi tuli mukaan puoleen ohjelmiin vuoden 1922 puoluekokouksessa. Kokoomus puolusti vapaussodan perintöä, kansallisia saavutuksia sekä pääomapiirien etuja. Puolueessa pelättiin erityisesti poliittisen keskustan: maalaisliiton ja edistyspuolueen lähentymistä sosiaalidemokraattien kanssa. Kokoomus suhtautui jyrkästi marxilaisuuteen. Viimeistään vuodesta 1922 lähtien talousliberalismin, sosiaalireformismin ja arvokonservatismin painotukset puolueessa ovat vaihdelleet.
1920-luvun puolivälissä kokoomuksesta valittiin pääministeriksi Lauri Ingman (1924–25) ja tehtävän peri Antti Tulenheimo (1925). Samaan aikaan oikeistolaisuus ja aitosuomalaisuus vahvistuivat. Kokoomuksessa aitosuomalaisuus askarrutti erityisesti vanhasuomalaisia, sillä kielikysymykset ajoivat RKP:n yhteistyöhön sosiaalidemokraatien kanssa ja aitosuomalaisuus siten häiritsi taistelua marxilaisuutta vastaan. Kokoomuksessa pidettiin tärkeänä sitoutumista läntiseen kulttuuriin ja siten myös Ruotsiin.
thumb|Kokoomuksen vaalijuliste vuodelta 1933. 1930-luvun vaihteessa kommunisminvastainen ja kommunismin pelko tiivistyi. Kokoomuslaiset katsoivat puolustavansa kansallisvaltiota ja kielitaistelu koettiin lyhytnäköisenä pelinä. Lapuanliikkeen nousu johti myös kokoomuksen aseman vahvistumiseen. Pehr Evind Svinhufvud nousi pääministeriksi ja kokoomus peri poikkeuslakien myötä lähes kaikki kommunistien menettämät paikat. Oikeiston massaliike ja muilutukset kuitenkin suututtivat puolueen vanhasuomalaisia. Svinhufvud nousi presidentiksi 1931 ja korosti erityisesti laillisuutta ja vakautta. Svinhufvudin ja arkkipiispaksi nousseen Ingmanin radiopuheet keräsivät arvostusta ja veivät puhdin kapinaliikkeeltä.
Olesno (kunta Opolen voivodikunnassa)
250px|vasen|pienoiskuva|Kunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa 51,9 prosenttia Olesnon asukkaista oli naispuolisia ja 48,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,6 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 62,7 prosenttia ja eläkeikäiset 21,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,8 vuotta. Vuonna 2019 Olesnon kunnassa syntyi 169 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 19,3 prosenttia oli etnisiä saksalaisia.
Kansallinen Kokoomus
Kokoomuksen perustaminen ja alkuvuodet (1918–1945)
Paasikiven kaudella kokoomus erottautui radikaaleista liikeistä ja poliittisesti kritiikki suuntautui erityisesti marxilaisuutta ja vasemmistolaisuutta kohtaan. IKL:ää Paasikivi kritisoi erityisesti vallankumouksellisen luonteen vuoksi. Puolue kannatti selvästi talousliberaaleja oppeja ja puolue löysi yhteisen toimintalinjan. Samanaikaisesti puolueessa esiintyi voimakasta suomalaislinjaa runoilija V. A. Koskenniemen johdolla. Kokoomus suuntautui kohti Pohjoismaita ja erkani yhteistoiminnasta IKL:n suuntaan. Vuoden 1936 eduskuntavaaleissa puolue sai vaalivoiton ja Paasikivi siirtyi lähettilääksi. Paasikiveä seurasi puheenjohtajana nuorsuomalainen kansanmies Pekka Pennanen aisaparinaan Edwin Linkomies.
1930-luvulla kokoomus suhtautui vielä 1920-lukua jyrkemmin sosiaalidemokraatteihin. Kokoomuksen kannalta tämä johti oppositioon jäämistä. Oppositiokritiikissään kokoomus oli maltillinen, mutta huolestunut punamultahallituksen haluttomuudesta kehittää sotilaallista turvallisuutta. Kokoomus piti sisäministeri Urho Kekkosen tekemää IKL:n lakkauttamista turhana ja otti jo arvovaltasyistä IKL:n suojelukseensa. Vuoden 1939 eduskuntavaaleissa kokoomus lisäsi paikkamääränsä viidellä. Sotien aikana puoluetoiminta laantui, mutta sisäisesti sota-aika osoitti kokoomuksen perusteesit kommunismin vaarallisuudesta ja maanpuolustuksen vahvistamisen tarpeellisuudesta oikeaksi.
Liberalisoituminen maailmansodan jälkeen (1945–1995)
right|thumb|Kansallisen Kokoomuksen vaalijuliste vuodelta 1953. Toisen maailmansodan jälkeen äärivasemmistolaisten puolueiden toiminta sallittiin, mikä johti vasemmiston julkiseen toimintaan sekä puolueorganisaatioiden vahvistumiseen Maalaisliiton ja SKDL:n johdolla. Kokoomus jäljitteli puolueita parhaansa mukaan. 1950-luvun jälkipuoliskolla kokoomus teki yhteistyötä SDP:n asevelisiiven kanssa.
Vuoden 1945 vaaleissa kokoomus puolusti perinteisiä arvoja. Kokoomus sai 20 uutta kansanedustajaa, joista useimmat olivat rintamamiehiä tai pappeja. Puolueen johtoon tulivat aseveljet ja kritiikki sosiaalidemokraatteja kohtaan loppui. Kokoomuksen sotapolvella oli hyvät suhteet asevelisosialisteihin, joihin he luottivat. Monet palasivat passiiviseen vastarintaan, mutta kokoomuksen nuoret asettuivat taisteluun kommunismia vastaan. Äärivasemmistoa kritisoitiin kokouksissa, vaikka tiedettiin Valpon etsivän istuvan salissa. Kokoomusnuoria vastaan tehtiin pidättämisiä, kotietsintöjä, henkilökohtaisia uhkailuja, vääriä salaliittosyyteitä ja jopa järjestö lakkautettiin. Syksyllä 1947 Päiviö Hetemäki johti välikysymystä valtiollisen poliisin laittomasta toiminnasta ja vuonna 1948 kokoomus esitti sisäministeri Yrjö Leinolle epäluottamuslausetta, joka meni läpi. YYA-sopimuksen kohdalla puolue palasi vanhasuomalaiseen linjaan ja hyväksyi sopimuksen.
Kokoomuksen jakautuminen sai alkunsa 1950-luvun lopulla, kun puolueen oikea laita halusi yhteistyötä sosiaalidemokraattien kanssa ja vasen laita haki yhteyttä Urho Kekkosen Maalaisliittoon. Kokoomuksen poliittiset vastustajat syyttivät puoluetta taantumuksellisuudesta konservatismin ollessa puolueen aatteelisena perustana. Vaikka syytökset olivat osittain puhdasta poliittista propagandaa, väitteet taantumuksellisuudesta kiusasivat kuitenkin puoluetta. Puolue katsoi tarpeelliseksi selittää konservatismin ja yhteiskunnallisen kehityksen suhdetta taantumuksellisuusväitteiden kumoamiseksi.
1960-luku: Opiskelijaliikkeen kritiikki osuu konservatiiviseen kokoomukseen
1960- ja 1970-lukujen vaihteessa perinteinen konservatismi joutui sekä liberaalien että sosialistisen vasemmiston hyökkäyksen kohteeksi. Erona aiempiin vuosikymmeniin oli erityisesti kritiikin kohdistuminen taloudellisen järjestelmän ulkopuolella oleviin konservatiivisiin arvoihin. Isänmaallisuus, kansallinen perinne, maanpuolustus ja moraaliset arvot muodostuivat yleisesti vihattavaksi pahaksi, jota "hyvänä" vastakohtana edustivat sosialismi ja kommunismi. Vuosikymmenen vaihteessa opiskelija- ja nuorisopolitiikassa kaikki suomalaiset puolueet muodostivat ns. yleisdemokraattisen rintaman, joka äärivasemmistolaisen kommunismin johdolla suuntasi toimintansa sosialististen päämäärien hyväksi kokoomusta vastaan.
Opiskelijapolitiikassa vaikutti tuolloin voimakas vasemmistolaisuuden aalto, joka heijasutui taistolaiskommunismin leviämiseen ja porvarillisessakin nuorisossa haluttiin asettaa yhteiskunnan perinteinen arvomaailma kyseenalaiseksi. Kehitykseen liittyi yhteiskunnallinen murros maaseutumaisesta rakenteesta kaupunkiasutukseksi. Konservatismin vastaista ilmapiiriä edisti itsesensuurin ja suomettuneisuuden ilmapiiri. Konservatismin maineeseen vaikutti myös kokoomuksen oma halu päästä irti "oikeistopuolueen leimasta".
Kokoomus hallituspaitsiossa (1966–1987)
Kokoomus asetti oman presidenttiehdokkaan vuoden 1968 presidentinvaaleihin, minkä arvellaan heikentäneen myöhemmin sen mahdollisuuksiin päästä hallitukseen. Esimerkiksi vasemmiston vuoden 1970 vaalitappion jälkeenkin kokoomus pysyi oppositiossa. Kokoomus kannatti selektiivistä koulutusjärjestelmää ja vastusti kansanrintaman ajamaa peruskoulu-uudistusta, jota nimitettiin halveksivasti "subventiosivistykseksi". Vuodesta 1966 lähtien kokoomus joutui pitkäksi ajanjaksoksi yhtämittaiseen oppositioon ja ajanjaksolla puolue alkoi muuttamaan linjaansa niin sisä- kuin ulkopoliittisesti.
Vuoden 1970 eduskuntavaalien edellä puolueen nuorten radikaalisiipi kokosi remonttimiesten ryhmän, joka sittemmin johti Suomalaisen Yhteistyöliiton perustamiseen. Ryhmä pyrki profiloimaan puoluetta niin, että siitä tuli yhteistyö- ja hallituskelpoinen. Ryhmä tuki määrätietoisesti Urho Kekkosta ja hänen ulkopolitiikkaansa. Ryhmä pyrki karistamaan myös "äärioikeistolaista leimaa", mitä on kuvannut puolueen käyttämät nimitykset. Juha Rihtniemen tultua puolueen puheenjohtajaksi 1965 ryhdyttiin puhumaan maltillisesta oikeistosta. Ilkka Suomisen kaudella puolue on käyttänyt samasta suuntauksesta nimitystä "keskustaoikeistolaisuus". Puolueen konservatiivit järjestäytyivät "junnilalaisiksi" vuonna 1978.
Vuoden 1970 periaateohjelmauudistuksessa ratkaisevaa oli kokoomuksen aattellisen perustan muuttaminen eikä pelkästään puolueen kannattajamäärän lisääminen. Kokoomus ei halunnut pitää konservatismia yksinomaisena ideologisena aatteenaan, vaan aatteelliseksi perustaksi otettiin samanaikaisesti liberalismi ja konservatismi. Kokoomus siirtyi aatteellisesti oikeistosta kohti keskustaa ja luopui kutsumasta itseään konservatiiviseksi puolueeksi. Ohjelmassa ei kuitenkaan sisältynyt vielä konservatismia vastaan suunnattuja kannanottoja. Ohjelmallisesti puolue ei maininnut enää kommunismia, minkä on tulkittu johtuvan pyrkimyksestä välttää Neuvostoliittoa ärsyttäviä lausumia. Konservatiivit jäivät puolueen sisällä paitsioon, ensin Rihtniemen voittaessa Junnilan äänin 269–89. Vuoden 1977 puheenjohtajavaalissa holkerilaiset miehittivät kaikki puheenjohtajapaikat. Remonttimiesten kaudesta lähtien puolueen suuntausta ovat rakentaneet puolueen oma keskusta, vasen laita ja nuorten siipi. 1970-luvulla kokoomus alkoi korostaa vapautta ja suvaitsevuutta. Perinteisemmän arvolinjan kannattajia meni muihin puolueisiin.
Vuoden 1969 puoluekokouksessa kokoomuksen suhtautuminen kommunisteihin muuttui täysin, lähinnä käytännöllis-poliittiseksi kysyymykseksi. Kokoomus pyrki todistelemaan ulkopoliittista kelvollisuuttaan Harri Holkerin ja Ilkka Suomisen puheenjohtajakausilla, mikä merkitsi varauksetonta tukea Kekkosen ulkopolitiikalle. Kokoomus hyväksyi poikkeuslain, jolla Kekkonen valittiin poikkeuslailla presidentiksi vuosiksi 1974–1978 ilman vaaleja. Puolueen oppositio irtosi kokoomuksesta perustaen Perustuslaillisen Kansanpuolueen.
1980-luvun politiikassa kokoomuksen tavoiteohjelmat perustuivat yksinomaa ja ainoastaan liberalismiin. Kokoomuksen osalta kyseessä oli tietoinen valinta siten, että liberalismi tuli puolueen ideologiaksi. Puolue pyrki vähitellen totuttamaan liberalismin kannattajaksi myös sellaiset, jotka alun perin olivat konservatiiveja.
Toukokuussa 1981 puoluekokouksessa puheenjohtaja Ilkka Suominen esitti, että noin kymmenen vuoden kuluttua umpeutuvaa YYA-sopimusta jatkettaisiin ja päätös siitä tehtäisiin ennen vuotta 1984. Näin kokoomus ehti ensimmäisenä puolueena esittämään YYA-sopimuksen jatkamista. Muutama päivä sen jälkeen eduskunnassa nousi kysymys siitä, kuinka suurella summalla valtio tukee Rauhanpuolustajien Ydinaseeton Pohjola -kampanjaa. Hallitus esitti 100 000 markkaa, mutta eduskunnan valtiovarainvaliokunta kokoomuslaisten tuella nosti määrärahan 200 000 markkaan. Kokoomus kuitenkin jätettiin oppositioon aina vuoteen 1987 saakka.
Hallitukseen kokoomus nousi 21 oppositiovuoden jälkeen vuoden 1987 eduskuntavaalien jälkeen, jolloin nimitettiin Holkerin sinipunahallitus, vaikka kokoomus, ruotsalainen kansanpuolue ja keskusta olivat tehneet porvarisopimuksen tavoitteenaan muodostaa porvarihallitus vaalien jälkeen. Vuosina 1987–1991 toimineen hallituksen suurimmat puolueet olivat sosiaalidemokraatit ja kokoomus. Vaalien 1991 jälkeen muodostettiin Esko Ahon porvarihallitus, jota johtivat keskusta ja kokoomus.
Sinivihreä ja kansainvälistyvä puolue (1995–)
1990-luvun periaateohjelmaissa kokoomus siirtyi perinteisestä liberalismista radikaalimpaan ja vasemmistolaisempaan sosiaaliliberalismiin. Vuoden 1993 periaateohjelmassa kokoomuksen liberaali aatteelinen perusta korvattiin ekologisen ympäristönsuojelun ideologialla. Liberalismi säilyi mukana keskeisenä aatteena, mutta liberalismi joutui alisteiseen asemaan ympäristönsuojeluun nähden. Aikaisemmin ympäristönsuojelu oli mukana ohjelmissa osana yhteiskunnallisia tavoitteita, mutta vuoden 1993 periaateohjelmassa ympäristönsuojelun kysymys nousi kokoomuksen itsenäiseksi perusarvoksi muiden rinnalle. Ympäristönsuojelun alle jäivät mm. monikulttuurisuusajatus, yksityinen omistusoikeus sekä vapaa markkinatalous. Periaateohjelmassa korostettiin myös laajaa elämäntapaa koskevaa valinnanvapautta
Kokoomuksen Nuorten Liitto alkoi vaatia keväällä 1990 ensimmäisenä merkittävänä ja näkyvänä poliittisena organisaationa Suomen jäsenyyttä Euroopan unionissa. Vuonna 1991 kokoomuksen puheenjohtajaksi valittiin Pertti Salolainen. Salolainen nousi kokoomuksen johtoon Suomisen vahvan johtajakauden jälkeen. Vuonna 1993 Maija Perho haastoi Salolaisen häviten, mutta vuonna 1994 Sauli Niinistö valittiin puheenjohtajaksi.
Ensimmäisissä eurovaaleissa puolueen ääniharava oli nuori Kirsi Piha.
Keskustan vuoden 1995 vaalitappion jälkeen kokoomus muodosti kaksi hallitusta sosiaalidemokraattien kanssa. Paavo Lipposen I (1995–1999) ja II hallitusta (1999–2003) kutsuttiin sateenkaarihallituksiksi. Sinipunapohjan laajennuksena olivat yleensä vihreät, vasemmistoliitto ja ruotsalainen kansanpuolue.
Niinistön vahvan puheenjohtajakauden jälkeen kokoomuksen puheenjohtajaksi valittiin Ville Itälä vuonna 2001. Varapuheenjohtajiksi valittiin Jari Koskinen ja Jyrki Katainen. Eduskuntavaaleissa 2003 kokoomus sai 18,6 prosentin ääniosuuden ja eduskuntaan valittiin 40 kokoomuslaista kansanedustajaa. Kokoomus siirtyi oppositioon, kun keskustan Anneli Jäätteenmäki ei ottanut kokoomusta hallitukseen.
Stubbin jälkeen kokoomuksen puheenjohtajaksi valittiin Petteri Orpo kesäkuussa 2016. Orpo otti Stubbin paikan valtiovarainministerinä Sipilän hallituksessa. Orpon kaudella kokoomus on ollut suurin puolue kuntavaaleissa 2017 ja 2021 sekä eurovaaleissa 2019. Vuoden 2017 kuntavaaleissa kokoomuksen kampanjoi näkyvästi Jan Vapaavuoren pormestarikampanjalla ja vuoden 2019 vaaleissa puolue halusi siirtää verotuksen painopistettä kulutukseen ja haittoihin. Eduskuntavaaleissa 2019 kokoomus jäi kolmanneksi suurimmaksi eduskuntapuolueeksi, eikä päässyt Rinteen hallitukseen. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa puolue nousi eduskunnan suurimmaksi 48 kansanedustajallaan.
Elinkeino- ja yrityspolitiikka
Kokoomus on muun muassa kannattanut aukioloaikojen vapauttamista ja Helsingin kaupunginjohtaja Jussi Pajunen ehdotti vuonna 2008 helsinkiläisille vapauksia aukiolokielloista keskustan elävöittämiseksi. Puolue ajaa vahvojen alkoholijuomien myymistä ruokakaupoissa ja kioskeissa. Puolue alentaisi alkoholijuomien verotusta ravintoloissa.
Kokoomus kannatti taksiliikenteen säännöstelyn purkamista.
Kokoomus haluaa leikata 2023 varjobudjetissaan yritystukia, mutta lisäisi rahoitusta tutkimukseen ja tuotekehittelyyn.
Espoon siltaonnettomuus
Reaktioita
Espoon kaupunginjohtaja Jukka Mäkelä pahoitteli onnettomuutta sanoen, että ”tällaista ei saisi tapahtua” ja että silta on kaupungin vastuulla. Hän myös toivotti onnettomuudessa loukkaantuneille ja heidän omaisilleen voimia.
Kansallinen Kokoomus
Talouspolitiikka
Kokoomus haluaa pienentää ansiotuloveroastetta sekä yritysten verotusta. Puolue kustantaisi verotulojen vähentymisen leikkaamalla julkisista palveluista. Julkisia palveluita eli peruspalveluita ovat muun muassa terveydenhoito, kulttuuripalvelut ja koulutus, sekä jätehuolto ja liikenteen palvelut.
Puolue haluaa nostaa kulutuksen verotusta korkeammaksi. Puolue kannattaa haittaverojen nostamista, kuten tupakan ja alkoholin nykyistä korkeampaa verottamista, sekä ympäristöä kuluttavan toiminnan verotusta. Puolue on myös esittänyt uutta "terveysperustaista veroa".
Autoilun verotuksessa kokoomus haluaa siirtää verotusta autojen hankinnasta kohti auton käyttöä ja päästöjä. Kokoomus haluaa poistaa autoveron ja korottaa ajoneuvoveroa. Puolue haluaa korottaa kotitalousveronvähennystä. Erityisesti verovähennys halutaan kohdistaa yli 75-vuotiaille, jotta nämä ostaisivat yksityisiä kodinhoitopalveluita yrityksiltä enemmän.
Sosiaalipolitiikka
Kokoomuksen päämääränä on leikata sosiaaliturvaa ja etuuksia nykyistä matalammaksi. Puolue haluaa pienentää työttömyystukea, toimeentulotukea ja asumistukea. Puolueen tavoitteena on leikata vuonna 2023 asumistuesta 350 miljoonaa euroa ja ansiosidonnaisesta työttömyysturvasta 400 miljoonaa. Leikkauksia toimeentulotukeen tehtäisi muun muassa lisäämällä uusi asumistuen omavastuumaksu.
Työttömien etuudet puolue haluaa leikata vuonna 2023 alaspäin vuoden 2019 tasolle. Esimerkiksi vuonna 2019 työmarkkinatuki oli keskimäärin 736 euroa, kun 2023 sen taso on 768 euroa kuussa. Työmarkkinatuesta peritään lisäksi 20% vero. Leikkaus pienentäisi tukea 4,1% eli 32 euroa kuussa.
Kokoomus haluaa, ettei työttömyystukea korotettaisi jatkossa elinkustannusten verran, vaan palkankorotusten verran. Hallituksessa ollessaan vuonna 2016 kokoomus oli mukana "jäädytämässä indeksiä", eli sosiaalietuuksia ei nostettu elinkustannusten kasvun mukaisesti.
Kokoomus oli Sipilän hallituksessa toteuttamassa Perustulokokeilua vuosina 2017-2018. Osallistujat saivat siinä 560 euroa kuukaudessa ilman ehtoja. Kokeilua vetänyt kokoomuksen Paula Risikko olisi kuitenkin halunnut lisätä rahan saamiselle ehtoja. Ministeri Sanni Grahn-Laasonen olisi halunnut ottaa mukaan kokeiluun työttömien lisäksi myös opiskelijoita.
Työvoimapolitiikka
Kokoomus haluaa lisätä etätöitä ja laajentaa kotitalousvähennyksen koskemaan laiteinvestointeja.
Kokoomus näkee että työperäinen maahanmuutto pitäisi tuplata. Puolue keskittäisi työperäiseen maahanmuuttoon liittyvät asiat yhteen virastoon.
Puolue haluaa poistaa ammattiliittojen jäsenyyden verovapauden. Puolue haluaa laajentaa ansiosidonnaisen työttömyysturvan myös työttömyyskassaan kuulumattomille.
Ympäristöpolitiikka
Vuoden 2011 ympäristöohjelman mukaan kokoomus haluaa tehdä Suomesta maailman ensimmäisen hiilineutraalin yhteiskunnan, nostaa Suomi ympäristöteknologian ykkösmaaksi sekä nostaa suomalaiset maailman ympäristötietoisimmaksi kansaksi. Puolue näkee talouskasvun on ympäristötekojen edellytyksenä.