cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sofisti (dialogi)
Sisältö
Sofisti jatkaa Theaitetos-dialogin asetelmasta: edellisessä dialogissa keskustelleet Theodoros ja Theaitetos jatkavat seuraavana päivänä keskustelua Sokrateen kanssa, ja paikalla on edelleen myös keskustelua seuraava nuorempi Sokrates. Kyreneläisten mukana on elealainen vieras, joka johtaa keskustelua. Tutkijoiden mukaan tämä vieras on todennäköisesti kuvitteellinen hahmo. Vieras muistuttaa kuitenkin monin tavoin elealaista Parmenidesta.
Dialogin muodollisena teemana on ”sofistin” määritelmä. Dialogin alun keskustelun seurauksena elealainen vieras pyrkii muodostamaan tälle määritelmän ja paljastamaan näin sen, mikä sofisti todella on ja mistä tämän taidossa on kyse.
Määrittelyn menetelmä ja sen soveltaminen
Aluksi kuvataan niin kutsuttua dihaireettista menetelmää eli jakamisen (dihairesis) ja kokoamisen menetelmää käsitteiden ja ideoiden täsmälliseksi määrittelemiseksi, ja annetaan menetelmän käytöstä useita esimerkkejä. Menetelmän perusosia ovat mallikäsitteen käyttö ja vertaaminen tavoitteena olevaan käsitteeseen, jakaminen, kokoaminen sekä deduktiivinen päättely kootuista käsitteistä.
Kokoamisten jälkeen elealainen vieras etenee kokoamisen kautta muodostuneiden taitojen jakamiseen. Hankkimistaito voidaan jakaa kahteen taitoon, ”välittämistaitoon” ja ”valtaustaitoon”. Valtaustaito voidaan edelleen jakaa kahteen, ”kamppailuun” ja ”pyydystämiseen”. Lukuisien kokoamisten ja jakamisten jälkeen vieras päätyy lopulta onkimiehen määritelmään. Prosessin aikana vieras luokittelee lukuisia erilaisia tähän liittyviä toimintoja (metsästys, metsästys vedessä eli vedenriistan pyynti, kalastus, aitauspyynti ja haavoituspyynti, koukkupyynti ja ahrainpyynti, jne.).
Parysatis
Parysatis (kuoli noin vuonna 323 eaa.) oli Persian kuninkaan Artakserkses III:n tytär, josta tuli vuonna 324 eaa. Aleksanteri Suuren kolmas vaimo Susassa tapahtuneissa häissä. Aleksanteri meni naimisiin myös Dareios III:n tyttären Statiran kanssa. Parysatis murhattiin luultavasti sen jälkeen, kun Aleksanteri oli kuollut vuonna 323 eaa. Murhan takana oli luultavasti Aleksanterin ensimmäinen vaimo Roksane.
Sofisti (dialogi)
Määrittelyn menetelmä ja sen soveltaminen
Mallikäsitteen suullisen esityksen (määritelmän) jälkeen vieras pyrkii löytämään ne tekijät, jotka yhdistävät mallikäsitettä, ”onkimiestä”, ja tavoitteena olevaa käsitettä, ”sofistia”, sekä ne tekijät, jotka erottavat niitä. Sofistin huomataan monella tavalla muistuttavan onkimiestä, ja sofistin väliaikaiseksi määritelmäksi saadaan selvästi humoristiseksi tarkoitettu kuvaus; sofistiikalla tarkoitetaan:
Näin ensimmäisellä määrittely-yrityksellä sofistin taito kuuluisi siis hankkimistaidon alle ja tarkemmin tietynlaisen metsästystaidon alle. Elealainen vieras lähestyy kysymystä kuitenkin uudesta kulmasta, ja päätyy siihen, että sofistin taito voitaisiin lukea myös välittämistaidon alle; näin sofistiikalle saadaan neljä uutta määritelmää ja käsiteluokittelua:
Sofisti olisikin siis eräänlainen kauppias. Vertailujen ja määrittely-yritysten aikana vieras löytää useita luokkia, joiden mukaan asiat voidaan jakaa: olevainen, lepo, liike, samuus ja eriys. Näitä kutsutaan yleisideoiksi eli yleisimmiksi luokiksi (megista genē).
thumb|200px|Dialogin alku ensimmäisessä painetussa laitoksessa ([[editio princeps) vuodelta 1513.]] Epäonnistuttuaan sofistin määrittelemisessä yksikäsitteisesti, elealainen vieras pyrkii muodostamaan lopullisen deduktiivisen määritelmän kokoamalla syntyneet viisi määritelmää yhteen. Koska näitä määritelmiä yhdistää yksi kvaliteetti, ”jäljittely” (mimēsis), vieras määrittelee sofistin taiton ”jäljittelyn taidoksi”. Tämä taito jaetaan edelleen ”jäljennösten tekemisen taidoksi” (eli kohteen kopioimisen taidoksi niin, että jäljennös on samanlainen kuin kohde) ja ”jäljitelmien tekemisen taidoksi” (eli kohteen jäljittelyksi niin, ettei jäljitelmä ole sitä miltä näyttää). Sofistin taidon havaitaan olevan osa viimeksi mainittua, sillä sofisti jäljittelee viisasta. Kaikkia sofisteja siis yhdistää se, että nämä ovat tietävinään kaiken, vaikka eivät tiedä mitään.
Olevan ja ei-olevan ongelma
Elealainen vieras ehdottaa, että syntyneen ongelman ytimenä on Parmenideen olevaa ja ei-olevaa koskeva oppi. Niin hän jatkaa kritisoimalla Parmenideen ajatusta, jonka mukaan ”on mahdotonta, että ei-olevat asiat ovat”.
Ennen lopullista sofistin määritelmää vieraan on siis selvitettävä määrittelyn aikana käyttämiensä käsitteiden merkitys; toisin sanoen hänen on selvitettävä, mikä on olevan (se mikä on), ei-olevan, samuuden, eron, liikkeen sekä lepotilan luonne, ja kuinka ne liittyvät toisiinsa. Sen vuoksi hän tutkii Parmenideen näkemystä ja vertaa tätä Empedokleen ja Herakleitoksen ajatuksiin selvittääkseen, onko oleva yhtäläinen muutoksen vai lepotilan vai kummankin kanssa.
Lopputulos on, että sekä muutos että lepotila ovat, toisin sanoen kummatkin ovat olevia. Parmenideen mukaan sen sijaan vain lepotila on. Oleva puolestaan on ”laji”, jonka kaikki olemassaolevat asiat jakavat. Samuus on ”laji”, jonka kaikki samaan sukuun tai lajiin kuuluvat asiat jakavat suhteessa johonkin ominaisuuteen, ja jonka ansiosta kokoamisen kautta tehtävä deduktio on mahdollista. Ero on ”laji”, joka tekee samaan sukuun kuuluvista asioista erilaisia toisiinsa verrattuna, ja mahdollistaa näin jakamisen. Lopuksi, niin kutsuttu ei-oleva ei ole olevan vastakohta, vaan ainoastaan erilainen suhteessa siihen. Siksi olevan vastakohta määritellään eron kautta. Ei-oleva on ero, ei olevan vastakohta.
Seurauksena todet ilmaisut voidaan erottaa epätosista, koska jokainen ilmaisu koostuu teonsanasta ja nimisanasta. Nimisana viittaa subjektiin, ja koska ajatus tai puhe koskee aina jotakin, se ei voi koskea ei-mitään (eli ei-olevaa). Teonsana on subjektin suorittaman teon merkki, tai subjektille suoritetun teon merkki. Kun teonsana ilmaisee jotakin, joka koskee subjektia, tai tarkemmin jotakin sen ominaisuutta, tällöin ilmaisu on tosi. Kun teonsana ilmaisee jotakin, joka eroaa subjektin ominaisuuksista, tällöin ilmaisu on epätosi. Jälkimmäisessä tapauksessa ilmaisu ei kuitenkaan lue olevaa kuuluvaksi ei-olevalle. Oleminen olemassaolon ja omistamisen merkityksessä tulee siis erottaa toisistaan.
Näin on siis mahdollista, että "asiat, jotka eivät ole, jollakin tavalla ovat".
Lopullinen määritelmä
Selvitettyään olevaan, ei-olevaan, eroon ja vastakohtaisuuteen liittyvät ongelmat sekä sen, kuinka joku asia voi vaikuttaa joltakin kuitenkaan olematta sitä, elealainen vieras voi lopulta palata sofistin määrittelyyn. Koska asiat, jotka eivät ole, voivat kuitenkin jollakin tavalla ilmaistuna olla, on mahdollista myös se, että sofisti voi tuottaa epätosia vaikutelmia ja jäljitellä viisasta. Sofisti esiintyy viisaana, mutta onkin vain viisaan jäljittelijä (mimētēs). Näin sofistin ja tälle ominaisen taidon lopulliseksi määritelmäksi saadaan:
Näin dialogissa edetään siitä perusteettomasta uskomuksesta tai vaikutelmasta (fantasia), että sofisti vaikuttaa viisaalta, siihen perusteltuun uskomukseen (doksa), että tämä ei todellisuudessa ole viisas.
The Ark
The Ark on ruotsalainen glam rock -yhtye, jonka Lars ”Leari” Ljungberg, Mikael Jepson, Magnus Olsson, ja Ola Salo perustivat 1990-luvun alussa Rottnessa, Växjön lähellä. Vuonna 2007 julkaistulla albumilla Prayer for the Weekend jäseniä oli yhteensä kuusi.
Historia
The Ark aloitti uransa vuonna 1991, mutta julkaisi ensimmäisen levytyksen, EP:n, vasta vuonna 1996. Siihen mennessä yksi perustajajäsenistä, Magnus Olsson, oli lähtenyt ja tilalle oli otettu Martin Rosengardten. Kitaristi Martin Axén liittyi mukaan EP:n julkaisun jälkeen, ja pian yhtye sai myös levytyssopimuksen. Tuolloin rumpali vaihtui jälleen, ja uusi jäsen oli Sylvester Schlegel. Ensimmäinen single, ”Let Your Body Decide”, julkaistiin vuoden 2000 alkupuolella, mutta läpimurto tapahtui kappaleella ”It Takes a Fool To Remain Sane” myöhemmin samana vuonna. Vuonna 2000 he myös kiersivät Skandinaviaa Kentin kanssa ja ovat sittemmin saavuttaneet suosiota Ruotsin lisäksi Suomessa, Saksassa ja Italiassa. Vuoden 2002 lopulla yhtye sai tavallista suurempaa huomiota singlevalinnallaan, sillä julkaisu ”Father of a Son” puhui selkein sanoin homoadoption puolesta. Keväällä 2006 The Darkness -yhtyeen Justin Hawkins päätti auttaa yhtyettä Britteinsaarten musiikkimarkkinoilla ottamalla heidät lämmittelijäksi kiertueelleen.
Loppuvuodesta 2006 yhtye aloitti Yhdysvaltain kiertueen esiintymällä Ruotsin uuden suurlähetystön pihalla. Lähes koko kiertue jouduttiin kuitenkin perumaan sen jälkeen, kun Salo vitsaili yli lentäneen lentokoneen olevan matkalla Valkoiseen taloon. Sekä laulaja että suurlähettiläs Gunnar Lund pahoittelivat tapahtunutta lehdistön välityksellä, mutta eivät halunneet jatkaa kiertuetta mediakohun vuoksi. Talvella 2006–2007 yhtyeen kanssa kauan soittanut Jens Andersson otettiin sen kuudenneksi viralliseksi jäseneksi.
Joulukuussa 2010 The Ark ilmoitti lopettavansa toimintansa ja tekevänsä viimeiset keikkansa vuoden 2011 aikana.
Valinta
The Ark valittiin Ruotsin edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 2007 Ola Salon sanoittamalla kappaleella ”The Worrying Kind”. Se sai Melodifestivalenin finaalissa korkeimmat pisteet sekä tuomareilta että katsojilta. Single nousi heti valinnan jälkeen listan viidenneksi Ruotsissa ja myöhemmin sen kärkeen. Huhtikuun lopulla yhtyeen levy-yhtiö ilmoitti sen saavuttaneen platinarajan yli 20 000 kappaleen myynnillään.
Kilpailun jälkeen
Pohjoismainen media noteerasi yhtyeen osallistumisen laulukilpailuun poikkeuksellisen laajasti. Vaikka yhtyettä pidettiin muun muassa vedonlyöntitilastoissa yhtenä kilpailun suurimpina ennakkosuosikeista, ”The Worrying Kind” sijoittui Eurovision laulukilpailussa 18. sijalle. Iltapäivälehtien mukaan Ola Salo olisi hermostunut huonosta menestyksestä ja kutsunut tapahtumaa ”sontakilpailuksi”. Myöhemmin hän totesi, ettei paikka ollut oikea yhtyeen musiikin esittelyyn, mutta myönsi käyttäneensä sanaa kilpailun jälkeen. Ruotsalaismediassa kritisoitiin Yleisradion kuvaustekniikkaa ja teknisiä ongelmia, joita esiintymisen aikana ilmeni. Expressen kirjoitti, ettei yhtyeen häviö ollut enää mikään yllätys tylsän kuvatuotannon vuoksi. Ola Salo kertoi myös lehdelle, että tärkeitä osioita jäi pois esityksestä, koska kamerat jäivät paikoilleen, eikä keskeisessä osassa ollut hypnoosilevy lähtenyt pyörimään heti kun olisi pitänyt.
Esiintymiset Suomessa
The Ark esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa Kentin lämmittelijänä vuonna 2000. Provinssirockissa yhtye on esiintynyt vuosina 2002 ja 2006, Ankkarockissa 2005, 2007 ja 2010, Ruisrockissa 2005, 2007, 2008 ja 2010 sekä Rockoffissa 2005 ja 2007. Lisäksi The Ark on esiintynyt Helsingin Tavastialla useasti. Vuonna 2003 konsertti oli lähes loppuunmyyty ja keväällä 2007 kaikki kolme Tavastian esiintymistä myytiin loppuun. Joulukuussa 2005 yhtye kiersi Suomea esiintyen Tavastian lisäksi, Tampereella, Turussa, Vaasassa ja Oulussa. Loka-marraskuun vaihteessa 2007 yhtye kiersi Suomea minikiertueella, jolloin kierrettiin Tampereella, Turussa, Oulussa, Seinäjoella ja Helsingissä. Heinäkuussa 2011 yhtye esiintyi osana jäähyväiskiertuettaan Tampereella, Vaasassa ja Maarianhaminassa.
Bill Bernbach
pienoiskuva|Bill Bernbach vuonna 1964. William (Bill) Bernbach (13. elokuuta 1911 – 2. lokakuuta 1982) oli yhdysvaltalainen mainostoimisto johtaja ja yksi kolmesta kansainväliseksi ketjuksi kasvaneen Doyle Dane Bernbach (DDB) -mainostoimiston perustajista 1949. Hän toimi luovana johtajana monissa toimiston uraauurtavissa kampanjoissa, kuten Volkswagen-autojen älykkään pelkistetyssä mainonnassa ja Avis-autovuokraamoketjun kampanjassa ”We’re #2, We Try Harder.” Hän uudisti mainostoimistojen organisaatiota tuomalla aiemmin omilla osastoillaan toimineet tekstintekijät ja visuaaliset suunnittelijat yhteen työpareiksi. Tämä työtapa on käytössä valtaosassa maailman mainostoimistoja edelleenkin.
Hugh Walpole
thumb|Hugh Walpole vuonna 1934. Hugh Seymour Walpole (13. maaliskuuta 1884 – 1. kesäkuuta 1941) oli englantilainen kirjailija. Hän kirjoitti 36 romaania ja niiden lisäksi novelleja, näytelmiä ja kolmeosaiset muistelmat. Monissa hänen kirjoissaan ja tarinoissaan on yliluonnollisia elementtejä.
Bill Bernbach
Elämä ja ura
Bill Bernbach syntyi New Yorkin Bronxissa ja suoritti bachelor-tutkinnon New Yorkin yliopistossa pääaineinaan englannin kieli, liiketalous ja pianonsoitto.
Hugh Walpole
Walpole syntyi Uudessa-Seelannissa, ja muutti perheensä mukana Englantiin viisivuotiaana. Hän asui aikuisena Englannin järviseudulla.
Bill Bernbach
Elämä ja ura
Pula-ajan New Yorkissa Bernbach pääsi perhesuhteidensa avulla Schenley-tislaamon sisälähetiksi. Hän pyrki etenemään yrityksessä kirjoittamalla tislaamon viskistä mainostekstin, joka myös julkaistiin ja Bernbach ylennettiin yrityksen mainososastolle. Vuonna 1939 hän siirtyi New Yorkin maailmannäyttelyn johtajan haamukirjoittajaksi ja sitten William Weintraubin mainostoimistoon, kunnes joutui kahdeksi vuodeksi asepalvelukseen. Toisen maailmansodan jälkeen hän sai paikan Grey-mainostoimistosta, jossa aloitti copywriterina mutta yleni pian luovaksi johtajaksi.
Hugh Walpole
Walpolen teoksista on suomennettu hänen yhdessä Agatha Christien ja Dorothy Sayersin kanssa kirjoittamansa Murha yksinoikeudella - Ruumis varjostimen takana (WSOY 1987) sekä kaksi novellia antologioissa.
Bill Bernbach
Elämä ja ura
Vuonna 1949 Bernbach päätti kollegojensa Ned Doylen ja Mac Danen kanssa perustaa oman mainostoimiston. Bernbach jätti yrityksen johtamisen Danen harteille ja keskittyi alusta asti itse luovaan suunnitteluun ja sen johtamiseen. Vuoteen 1986 mennessä, neljä vuotta Bernbachin kuoleman jälkeen, Doyle Dane Bernbach oli kasvanut kansainväliseksi 54 toimiston DDB-ketjuksi, jolla oli 3 400 työntekijää 19 maassa. Samana vuonna DDB fuusioitui Needham Harper- ja BBDO-toimistoketjujen kanssa ja muodosti silloin maailman suurimman mainostoimistoryhmän Omnicom Groupin.
Kuvitteelliseen newyorkilaiseen mainostoimistoon sijoittuvassa televisiosarjassa Mad Men, etenkin sen toisen tuotantokauden jaksoissa, viitataan usein Bill Bernbachiin ja hänen toimistonsa tekemiin kampanjoihin, jotka 1960-luvun alussa mullistivat rohkeudellaan ja pelkistetyllä tyylikkyydellään koko mainosalaa.
Bernicia
pienoiskuva|Northumbria sekä Deira ja Bernicia vuosina 600–700. Bernicia oli Englannin pohjoisosissa sijainnut anglosaksinen kuningaskunta, joka yhdistyi 600-luvun lopulla naapurikuningaskunnan Deiran kanssa Northumbrian kuningaskunnaksi. Bernician etelärajat ulottuivat Tees-joelle saakka. Kuninkaanlinna sijaitsi rannikolla Bamburghissa ja toinen hallintopaikka oli sisämaassa Yeaveringissa,
Bernician ensimmäinen tunnettu kuningas oli Ida, joka nousi valtaistuimelle vuonna 547 tai 558. Hänen pojanpoikansa Aethelfrith, joka oli kuninkaana 593–616, yhdisti Bernician ja Deiran yhden kuninkaan alaiseksi. Hänen seuraajansa Edwinkin hallitsi kumpaakin kuningaskuntaa. Edwiniä seurasi Aethelfrithin poika Oswald, joka myös oli sekä Bernician että Deiran kuningas. Oswaldin kuoltua vuonna 641 kuningaskunta kuitenkin jakaantui jälleen kahtia, ja Oswaldin veli Oswiu hallitsi vain Berniciassa, kun taas Deirassa oli omat itsenäiset kuninkaat vuoteen 678 saakka.
Naarakoski (Äänekoski)
Naarakoski on Keski-Suomen Äänekoskellä sjaitseva noin 400–500 metriä pitkä ja 50 metriä leveä kaksiosainen koskialue ja samalla Naarajärven lasku-uoma. Se muodostuu Naarakoskesta ja Kissankoskesta, jotka laskevat Naarajärvestä Kuhnamoon. Naarakoski on noin 200 metriä pitkä ja se laskee Kissakosken yläpuolella sijaitsevaan suvantoon. Suvannon alapuolella sijaitsee saari, jonka molemmilta puolilta laskee alle 100 metriä pitkä Kissakoski Kuhnamossa länteen päin työntyvään lahteen. Naarakosken alapuolella virtaveden ylittää Jyväskylä–Haapajärvi-rautatien silta. Kosken länsirannassa sijaitsee yksi kiinteä asuintalo ja yksi vapaa-ajan asunto. Itärannassa on kaksi luonnonsuojelualuetta.
Historiaa
Yläpuolisessa Suojoessa olevia koskia ja Naarakoskea on perattu uiton helpottamiseksi. Uittotoiminta päättyi vasta vuonna 1964. Tästä huolimatta Parantalankoskeen ja Leuhunjoen Leuhunkoskeen valmistui vesivoimalaitokset vuonna 1960. Suojoki valjastettiin vesivoiman tuotantoon Hietamankoskessa vuonna 1966. Naarakoski suojeltiin valjastamiselta ja sitä pidettiin vuonna 1977 lähes luonnontilaisena, vaikka voimalaitokset säännöstelivät veden virtaamia voimakkaasti. Uittosäännön kumoamisen jälkeen monia yläjuoksun koskia ja Naarakosket on kunnostettu. Reitin voimaloihin on saatu kalatiet, joiden vaikutus Naarakosken kalastoon alkaa vasta vaikuttamaan.
Luontoarvoja
Naarakoski ja Kissakoski muodostavat kansallisesti arvokkaan koskijakson, joka on suojeltu koskiensuojelulailla (tunnus MUU090021 ). Koski on virkistyskalastusalue, jonka tärkein saaliskala on järvitaimen. Kosken lähiympäristö on maisemallisesti vaikuttava kohde.
Keltiö
Keltiö eli linnunkeltiö eli nigerinsiemen (Guizotia abyssinica) on mykerökukkaiskasvilaji, jota esiintyy Itä-Afrikassa.
Naarakoski (Äänekoski)
Luontoarvoja
Saarijärven reitin ravinnekuormitus on Keski-Suomen vesistöihin nähden suurempi, mikä johtuu suo-ojituksesta, turvetuotannosta ja muusta hajakuormituksesta, sekä Karstulan kunnan ja Saarijärven kaupungin vedenpuhdistamoista. Naarakosken pohjaeläimien ja levien tila on vuonna 2022 tyydyttävä ja kalaston vastaavasti hyvä. Kun veden biologinen ja fysikaalis-kemialliset tilat ovat hyvät, on sen ekologinen tila vain tyydyttävä.
Keltiö
Ulkonäkö ja koko
Keltiö on yksivuotinen ruoho, joka kasvaa 10–100 cm korkeaksi. Sen varsi on vankka, mustanruskeatäplikäs, hapsi- ja nystykarvainen. Vastakkain kasvavat lehdet ovat ruodittomia, sepiviä ja suurilapaisia, harvan isohampaisia.
Naarakoski (Äänekoski)
Luontoarvoja
Kosken kalastus on luvanvaraista ja lupia myöntää Äänekosken kalastusosakaskunta.
Hydrologiaa
Naarakosken virtaamatiedot on tässä arvioitu lähes saman suuruisiksi kuin Suojoessa sijaitsevalla Hietamankosken vesivoimalaitoksellakin. Sen lähtövirtaamat ovat keskivirtaamana (MQ) olleet 30,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s tai 32 m³/s vuosina 1984–2010 taikka noin 30 m³/s ), keskiylivirtaamana (MHQ) 99,04 m³/s ja keskialivirtaamana (MNQ) 2,67 m³/s. Virtaama-arvot on mitattu vuosina 1976–2022. Pienin mitattu virtaama (NQ) on 0 m³/s, joka sattui viimeksi 15.5.1982, ja suurin virtaama (HQ) on 167,00 m³/s, joka mitattiin 27.11.2018.
Keltiö
Ulkonäkö ja koko
Mykeröstö on huiskilo. Mykeröt ovat pitkäperäisiä. Mykerön laita- ja kehräkukat ovat keltaisia. Laitakukkien kieli on leveä, 1–1,5 senttimetriä pitkä.
Naarakoski (Äänekoski)
Hydrologiaa
Koskessa on 2,3 metrin pudotus, joka jakautuu kahteen osaan. Karttapaikan ylä- ja alapuolisten järven keskikorkeuksien mukaan pudotus on 2,1 metriä.
Vesistösuhteita
Koski muodostaa Saarijärven reitin alimman osuuden. Reitin pituudeksi on ilmoitettu 95 kilometriä ja pudotukseksi 58,7 metriä. Koski onkin alarajana Saarijärven reitin valuma-alueelle (14.6), jonka Saarijärven alue|Saarijärven alueen (14.61) Naarajärven alueeseen (14.611) se kuuluu. Kosken valuma-alueen pinta-ala on 3 120 neliökilometriä ja järvisyys on 9,24 %.
Keltiö
Elinympäristö
Keltiö on kotoisin Itä-Afrikasta. Se tavataan Suomessa harvoin kaatopaikoilla ja joutomailla.
Muuta
Keltiön siemeniä on joissakin linnunsiemenseoksissa.
Aiheesta muualla
thumb|250px|vasen|Keltiön siemeniä. thumb|250px|vasen|Keltiö kukkii.
Paysandú
Paysandú on kaupunki Uruguayssa. Se on samananimisen departementin pääkaupunki ja vuonna 2011 siellä oli 76 412 asukasta. Kaupunki sijaitsee Uruguayjoen itärannalla vastapäätä Argentiinan Colónia. Kaupungit yhdistää vuonna 1975 käyttöön otettu 2 350-metrinen General Artigasin silta.
Andrei Okounkov
thumb|Andrei Okounkov vuonna 1999. Andrei Jurjevitš Okounkov (s. 1969) on matemaatikko, joka työskentelee esitysteorian parissa ja sen sovelluksissa algebralliseen geometriaan, matemaattiseen fysiikkaan, todennäköisyyslaskentaan ja erikoisfunktioihin.
Okounkov suoritti tohtorin tutkinnon Moskovan yliopistossa vuonna 1995 Alexander Kirillovin ohjauksessa. Hän on ollut professori Princetonin yliopistossa vuodesta 2002 lähtien ja oli sitä ennen apulaisprofessori Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä.
Vuonna 2006 Okounkov palkittiin 25. kansainvälisessä matemaatikkokonferenssissa Madridissa, Espanjassa Fieldsin mitalilla ”saavutuksista todennäköisyyslaskennan, esitysteorian ja algebrallisen geometrian yhdistämisessä”.
Työ
Okounkov on työskennellyt äärellisten symmetristen ryhmien esitysteoriaa, tason osituksia ja kvanttikohomologiassa kompleksitason pisteiden Hilbertin skeemoja. Hilbertin skeemoja hän on tutkinut yhdessä Rahul Pandharipanden kanssa.
Okounkov on esittänyt yhdessä Pandharipanden, Nikita Nekrasovin ja Davesh Maulikin kanssa tunnettuja otaksumia liittyen Gromov-Witten invariantteihin ja Donaldson-Thomas invariantteihin.
Okounkovin Erdős-luku on enintään kolme hänen tutkittuaan Anatoly Vershikin kanssa Freimanin lausetta.
Piikkisappiruoho
Se on yksivuotinen ruoho, joka kasvaa viidestätoista 70:een senttimetriä korkeaksi. Sen lehtiasento on kierteinen, lehtihangoissa on kolmihaaraisia piikkejä. Lehdet ovat lyhytruotisia tai ruodittomia ja suikealapaisia, osin liuskaisia. Mykeröstössä hedemykeröt sijaitsevat terttumaisissa latvahaarojen kärjissä, emimykeröt alempana yksittäin tai pieninä ryhminä. Emimykeröjen kehdoissa on kellanruskeita koukkupiikkejä.
Mars 3
thumb|200px|Neuvostoliiton Mars 3 -luotaimen laskeutuja tuona ajan postimerkissä.
Mars 3:n laskeutujan lähetin lopetti toimintansa 20 sekuntia laskeutumisen jälkeen tuntemattomista sysistä eikä signaalia enää tullut Maahan asti. Ei ole tiedossa, oliko kyse laskeutujan viasta vai kierorataosasta johtubasta viestinnän viiveestä. Luotain lähetti kuvan, josta ei saanut selvää yksityiskohdista ja valaistus oli heikko, mutta tämä virhe saattoi johtua Marsissa tuolloin olleesta pölymyrskystä. Toisten lähteiden mukaan tämä oli valheellista propagandaa, jolla haluttiin peittää operaation täydellinen epäonnistuminen.
Vuonna 2013 Marsin pinnalta otetuista kuvista löydettiin osia, jotka saattoivat olla Mars 3:n jäännökset.
Luotaimen edeltäjä oli Mars 2 ja näiden jälkeen lähetettiin Marsiin vielä luotaimet 4, 5, 6 ja 7. Mars 2 ja 3 olivat rakenteeltaan samanlaisia avaruusluotaimia.
Zhou Chunxiu
Zhou Chunxiu (, s. 15. marraskuuta 1978 Jiangsu, Kiina) on kiinalainen kestävyysjuoksija.
Zhou voitti vuonna 2003 Xiamenin maratonin ajalla 2.34.16. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi toiseksi Pekingin maratonilla ajalla 2.23.41. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen Xiamenin maratonin juostuaan 2.23.28 ja sijoittui Ateenan olympialaisten maratonilla kolmanneksikymmenenneksikolmanneksi. Samana vuonna hän juoksi New Delhin puolimaratonin MM-kisoissa kahdenneksitoista ajalla 1.12.52 ja sijoittui kauden lopussa Pekingin maratonilla toiseksi. Vuonna 2005 hän voitti Soulin maratonin ajalla 2.23.24 sekä Xiamenin maratonin. Helsingin MM-kisoissa hän juoksi viidenneksi ja kauden lopussa voitti Pekingin maratonin ajalla 2.21.11.
Zhou voitti 2006 Soulin maratonin ajalla 2.19.51, mikä teki hänestä historian seitsemännen naisen, joka alitti 2.20 maratonilla. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Aasian kisojen maratonin. 2007 Zhou voitti Lontoon maratonin. Osakan MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa. Pekingissä 2008 Zhou voitti olympiapronssia. Hän taisteli hopeasta Kenian Catherine Ndereban kanssa loppukiritaistelussa, jonka hävisi sekunnilla. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän oli neljäs.
Proton Iriz
Proton Iriz on Protonin vuodesta 2014 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Proton Savvyn. Se jakaa suuren osan tekniikastaan Proton Personan kanssa.
Iriz esiteltiin syksyllä 2014. Moottorivalikoiman muodostavat nelisylinteriset 1,3- (95 hv) ja 1,6-litraiset (109 hv) bensiinimoottorit. Voimansiirtona on viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai portaaton CVT-automaattivaihteisto.
Keväällä 2019 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Iriz. Suurimmat ulkonäölliset uudistukset kohdistuivat keulan ilmeeseen, lisäksi takaluukun kanteen tuli kiiltävä musta lista.
Tony Blackburn
Blackburn aloitti vuonna 1964 Radio Carolinella, jolta hän kahta vuotta myöhemmin siirtyi Radio Londonille. BBC Light Programmella Blackburn aloitti vuonna 1967. Kun BBC Radio 1 aloitti lähetyksensä 30. syyskuuta 1968, Blackburn sai juonnettavakseen Breakfast Show -ohjelman, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1974 saakka. Radio Onen palveluksessa Blackburn oli vuoteen 1984, jonka jälkeen hän siirtyi BBC Radio Londonille. Vuonna 1988 hän siirtyi Capital Radion vasta perustetulle Capital Gold -radioaemalle, jolla hän teki soul-musiikki -ohjelmia joulukuuhun 2002 saakka. Sen jälkeen Blackburn on tehnyt aamuohjelmaa The Classic Gold Networkille ja soul-ohjelmaa BBC Radio Londonille. Televisiossa Blackurn on juontanut muun muassa Top of the Popsia 1960- ja 1970-luvulla.
Hyvinkään Jää-Ahmat
thumb|150px|Ahmojen vanha logo Hyvinkään Jää-Ahmat on hyvinkääläinen jääkiekkoseura. Ahmat pelasi I-divisioonaa ja Mestistä kahdeksan kautta putkeen vuosina 1996–2004. Tuona aikana joukkue ylsi kahdesti pudotuspeleihin. Mestiksestä pudottuaan Ahmat pelasi yhden kauden Suomi-sarjassa. Kausi päättyi karsintojen jälkeen sarjassa säilymiseen. Myöhemmin Hyvinkään Ahmat ry:n hallitus ilmoitti luopuvansa sarjapaikastaan pitkään jatkuneiden taloudellisten vaikeuksien ja puuhamiesten vähyyden vuoksi. Ahmat jatkoivat laajaa junioritoimintaa edustusjääkiekkoilun päättymisen jälkeenkin.
Kaudelle 2022-2023 Jää-Ahmojen edustuskiekkoilu teki paluun kun aikaisemmin hyvinkääläistä edustusjääkiekkoilua ylläpitänyt Hoki Klupi Hyvinkää sopi yhteistyöstä Jää-Ahmojen kanssa ja yhteistyön myötä H.K.H. uudelleenbrändättiin Hyvinkään Jää-Ahmoiksi. Jää-Ahmojen edustus pelaa kaudella 2022-2023 II-divisioonan etelälohkossa.
Julia Fischer
Fischer aloitti viulunsoiton ennen 4-vuotispäiväänsä ja pääsi Münchenin musiikkiakatemiaan 9-vuotiaana. Hän voitti Jehudi Menuhin -viulukilpailun ensimmäisen palkinnon vuonna 1995 ja on aikuisiällään levyttänyt muun Mozartin konserttoja sekä J. S. Bachia.
Fischer on tehnyt yhteistyötä Lorin Maazelin, Neville Marrinerin ja David Zinmanin kanssa. Hänen äitinsä Viera on pianisti ja slovakiansaksalainen, joka muutti Košicestä Saksaan vuonna 1972.
As Days Grow Darker
As Days Grow Darker on Masterstroken kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2009.
Amédée de Noé
thumb|upright|Amédée de Noé eli Cham par [[Étienne Carjat.]] Amédée de Noé, salanimi Cham, (1819–1879) oli ranskalainen pilapiirtäjä. Hän oli Paul Delarochen ja Nicolas-Toussaint Charlet'n oppilas. Hän teki piirroksillaan varsinkin Charivari-lehdessä pilaa toisen keisarivallan ja kolmannen tasavallan Pariisista.
Axel Gabriel Ingelius
Axel Gabriel Ingelius (26. lokakuuta 1822 Säkylä – 2. maaliskuuta 1868 Uusikaupunki) oli suomalainen säveltäjä, kirjailija ja musiikkikriitikko.
Henkilöhistoria
Ingeliuksen vanhemmat olivat filosofian tohtori, kirkkoherran apulainen Nils Mikael Ingelius ja arkkiatri Gabriel von Bonsdorffin tytär Anna Katarina. Ingelius tuli ylioppilaaksi 1839 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1843. Hän kirjoitti väitöskirjaksi kreikkalaisen Aiskhyloksen murhenäytelmän ruotsinkielisen käännösversion, mutta se hylättiin keväällä 1846, koska Ingelius oli kieltäytynyt korjaamasta väitöskirjasta löytynyttä virhettä. Vuodesta 1847 lähtien hän antoi tunteja Turun yläalkeiskoulussa.
Maaliskuussa 1868 hän osallistui Uudenkaupungin lähistöllä Salmen kartanossa järjestettyihin juhliin paikalle kutsuttuna pianonvirittäjänä. Fyysisesti heikossa kunnossa ollut säveltäjä lähti kotiin muita vieraita aikaisemmin ja pari päivää myöhemmin hänet löydettiin lumihangesta hypotermiaan kuolleena.
Ingelius oli vuodesta 1852 lähtien naimisissa Maria Kristina Lindmarkin kanssa, tämän kuolemaan vuoteen 1866 saakka. Heidän vanhin lapsensa oli opettaja, lehtimies ja säveltäjä Hugo Ingelius.
Vuonna 2005 ilmestyi Jukka Sarjalan kirjoittama Ingeliuksen elämäkerta Poeettinen elämä.
Ura musiikkikriitikkona
Ingeliuksen kirjallinen tuotanto on vaipunut unohduksiin ja samoin on käynyt sävellyksille muutamia yksinlauluja lukuun ottamatta. Sen sijaan Ingeliuksen toiminta musiikkiarvostelijana ja poleemikkona oli historiallisesti merkittävää. Häntä on sanottu Suomen ensimmäiseksi varsinaiseksi musiikkikriitikoksi. Ingelius kirjoitti nimimerkeillä agis, 3el, elg, A.G.I-s ja m.s. musiikkiarvosteluja, erilaisia artikkeleita sekä kertomuksia moniin lehtiin, kuten Borgå Tidning, Eos, Helsingfors Tidningar, Morgonbladet, Åbo Tidningar ja Åbo Underrättelser. Aktiivisin kritiikin kirjoitusaika keskittyi 1840- ja 1850-luvuille. Ingelius tuli 1840-luvun jälkipuoliskolla musiikkiarvostelijan roolissaan tunnetuksi tarkkana satsiteknisten virheiden etsijänä ja korjaajana, "kvinttimetsästäjänä", kuten hän ironisesti luonnehti itseään. Niin ikään hän ei säästellyt sanojaan, jos ei pitänyt jostakin musiikista. Åbo Tidningar -lehden toimittajana Ingelius työskenteli 1856.
Taiteellinen tuotanto
Ingelius piti useita omia konsertteja. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa N. H. Pinellon tekstiin tehty ooppera Junkerns förmyndare (1853), tiettävästi ensimmäinen suomalainen sinfonia (1847), näyttämömusiikkia sekä kymmeniä yksinlaulukappaleita, joiden ensimmäisen kokoelman Ingelius julkaisi jo 20-vuotiaana. Hän julkaisi myös muutamia romaaneja, joista merkittävin on Suomen ensimmäisenä kauhuromaanina pidetty Det gråa slottet. Se on sittemmin suomennettu useaan otteeseen nimellä Harmaa linna, viimeisin käännös julkaistiin vuonna 2009. Ingelius kirjoitti lisäksi novelleja sekä näytelmän Biskop Henrik och Bonden Lalli.
Sävellyksiä
Ingeliuksen sävellyksiä ovat muun muassa:
Pez
Pez on itävaltalainen karamellimerkki. Sen muovinen annostelulaite tai yleensä 4–5 samaa sarjaa edustavaa annostelijaa vaihtuu kuukausittain. Annostelijassa on värikäs varsi, jolla on piirrossarjan tai animaatioelokuvahahmon pää. Taittamalla päätä taaksepäin saa annostelijasta pienen hedelmäpastillin.
Sana "Pez" tulee saksan piparminttua tarkoittavasta vastineesta Pfefferminz, jossa on otettu sanan ensimmäinen, keskimmäinen ja viimeinen kirjain.
Pezin keräilyn harrastajille järjestetään tapaamisia Suomessa, Ruotsissa, Israelissa, Indonesiassa, USAssa, Portugalissa ja Itävallassa sekä Espanjassa, Japanissa ja Ranskassa. Pezeistä on tehty useita keräilijöiden paketteja (2–8 annostelijaa), kuten Hobitti, Taru sormusten herrasta, Ihmemaa Oz, Yhdysvaltain presidentit ja Elvis Presley.
Tarinan mukaan Pierre Omidyar perusti eBay-verkkokauppasivuston vuonna 1995, koska oli innokas Pez-annostelijoiden keräilijä ja halusi helpottaa harrastustaan. Tämän tarina on eBay sittemmin todennut tekaistuksi.
1960-luvun taitteeseen sijoittuvassa Rob Reinerin elokuvassa Stand by Me – viimeinen kesä (1986) esimurrosikäiset pojat pohtivat leirinuotiolla muun muassa, että jos pitäisi valita yksi ruoka mitä pitäisi syödä koko loppuelämän, mikä se olisi. ”Tuo on helppo, Pez-karkit tietenkin! Kirsikanmakuinen Pez!”
Sandra Morgan
Sandra Anne Morgan-Beavis (s. 6. kesäkuuta 1942 Tamworth, Uusi Etelä-Wales) on australialainen entinen uimari ja olympiavoittaja. Morgan voitti Melbournen kesäolympialaisissa 1956 kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä, vain 14 vuoden ja kuuden kuukauden ikäisenä. Morgan voitti urallaan myös yhden kullan Kansainyhteisön kisoista.
Aliens versus Predator (sarjakuva)
Aliens versus Predator on Dark Horse Comicsin vuosina 1989–1991 julkaisema sarjakuva. Sarjakuvaa julkaistiin Dark horse Presentsin numeroissa 34–36 ja omana julkaisuna Aliens vs. Predator 1–4. Kokooma-albumi kaikista jaksoista julkaistiin vuonna 1991 (isbn 1-878574-27-2). Sarjakuvan käsikirjoitti Randy Stradly. Kuvituksesta ja tussauksesta vastasivat Phil Norwood, Chris Warner, Karl Story ja Robert Campanella.
Sarjakuva yhdisti ensimmäistä kertaa kaksi science fiction -elokuvien kuuluisaa hirviötä. Teoksessa esitettiin ensimmäistä kertaa myöhemmin käytetty ajatus Predator-lajin metsästysretkistä osana heimojen initiaatiomenoja.
Sandra Morgan
Morgan osallistui myös Rooman kesäolympialaisiin 1960, mutta ei enää menestynyt. Hän lopetti uintiuransa joulukuussa 1960.
Aliens versus Predator (sarjakuva)
Sarjakuvan ensimmäiset kolme jaksoa ”The Cracks in Our Technology”, ”The Old Ways Seem More Honest” ja ”A change of Scenery” pohjustavat lopun tarinan kuvaamalla miten Predator istuttaa Alienia eri planeetoille myöhempää miehuuskoetta varten. Sarjakuvan loput jaksot ”Somebody’s Idea of Paradise”, ”Weve got an Emergency Here”, ”Never Align Yourself With a Loser”, ”I’ll Remember You” ja ”Trophies” kuvaavat pieleen mennyttä miehuuskoetta kuvitteellisella planeetta Ryushilla.
Sarjakuvan jälkeen Alien vs. Predator -teema on toistunut muissakin medioissa, kuten elokuvissa (Predator 2 -elokuvan lopussa voitonmerkkien joukossa roikkuva alienin kallo, Alien vs. Predator), kirjoissa ja videopeleissä.
Sandra Morgan
Uintiuransa jälkeen Morgan on toiminut uintivalmentajana, opettajana ja puhujana. Hän meni naimisiin vuonna 1965 George Beavisin kanssa, jonka kanssa hänellä on kolme tytärtä. Morgan on 167 senttimetriä pitkä ja painoi uintiurallaan 67 kilogrammaa.
Omega Supreme
Omega Supreme on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1985 The Transformers -animaatiosarjassa. Omega Supreme on valtavan kokoinen viisas taistelija, jonka tehtävä on kaiken Autoboteille tärkeän puolustaminen.
The Transformers
Omega Supreme on äärimmäisen voimakas taistelija, joka erottuu joukosta urheutensa ansiosta. Hän voi muuntautua yhtäaikaa kahteen muotoon: tankiksi, jossa on lasertykki ja laukaisualustalla varustetuksi raketiksi. Omega Supreme kestää kaikki räjähteet, jotka eivät ole ydinräjähteitä.
Hän oli yksi Cybetronin vartijaroboteista, joka oli rakennettu suojelemaan Kristallikaupunkia. Contructiconit olivat alun perin Omega Supremen kavereita, mutta Megatron ohjelmoi ne uudestaan ja ne liittyivät Decepticoneihin. Constructiconit tuhosivat Kristallikaupungin, ja siitä lähtien Omega Supreme on kantanut asiasta kaunaa. Omega Supreme saapuu Maahan sarjan toisella tuotantokaudella. Omega Supreme pelastaa San Franciscon tuholta, vaikka oli ensin taistelemassa Devastatorin kanssa eräällä asteroidilla. Optimus Prime saa puhuttua järkeä Omegalle, että on tärkeämpiäkin asioita, kuin kostaa Constructiconeille.
Transformers: Energon
Omega Supreme muuttuu junaksi, ja voi yhdistyä Optimus Primen kanssa Optimus Supremeksi. Optimus Supreme -tilassa Optimus nujertaa Galvatronin ja Unicronin.
Transformers: Animated
Omega Supreme oli Projekti Omegan tulos neljä miljoonaa vuotta sitten, jonka tarkoitus oli suojella Autobotteja ja tarvittaessa uhrata itsensä. Tiedustelija Arcee kantoi hänen aktivoimiseen tarvittavia koodeja, mutta Arceen menetettyä muistinsa, Ratchet palkattiin korjaamaan Arceen muisti. Sitä vastoin koodit siirtyivätkin korjausten aikana Ratchetille, jonka myötä Ultra Magnus antoi hänelle tehtäväkseen asentaa koodit Arceen sijaan.
Kahden miljoonan vuoden kuluttua Omega Supreme vaurioitui voitokkaassa sodassa Decepticoneja vastaan. Sittemmin häntä käytettiin tavallisena avaruusaluksena, jonka Ultra Magnus myöhemmin luovutti Optimus Primen omistukseen. Sarjan toisen tuotantokauden lopussa Ratchet elvytti yhdessä Sarin kanssa Omega Supremen Ikikipinän palasilla. He riensivät auttamaan Optimus Primea ja muita Autobotteja, jotka yrittivät estää Megatronia siirtymästä Cybertronille. Omega Supreme lopulta uhrasi itsensä pelastaakseen autobotit joutumasta tuntemattomille teille avaruudessa. Kolmannella kaudella Megatron ja Starcreamin pää löytävät poissa kytkennästä olevan Omega Supremen ja murtautuvat sen sisälle. Se kuitenkin herää tunkeilijahälytyksen myötä ja on tuhota Megatronin, joka onnistuu kuitenkin manipuloimaan Omega Supremea viemään hänet Cybertronille. Sen sijaan erään hyökkäyksen päätteeksi Omega teleporttaa heidät turvaan, kunnes Megatron saa Starcreamin pään avulla hallintaansa Omega Supremen ja hyökkää Maahan tuhoamaan Optimus Primen ja muut Autobotit. Autobotit onnistuvat kuitenkin Bumblebeen ja Bulkheadin avulla estämään Megatronia ja Starcreamia hallitsemasta Omega Supremea, kun he antavat Optimus Primen laittaa plasmadynaamisen trusterin, joka ilman lisäosia teleporttaa materiaalin ympäri avaruutta ilman tarkempaa päämäärää.
The Transformers
Marvelin sarjakuvassa Omega Supreme on Autobotti Grapplen rakentama "viimeinen puolustus" Arkki-aluksen suojelemiseksi. Ensitöikseen Omega tuhoaa Starscremin, Thundercrackerin, Skywarpin, Frenzyn, Rumblen ja Buzzsawin. Megatron ja Laserbeak onnistuvat pakenemaan Omega Supremen käsittelystä.
Le Villi
Le Villi (Lumeneidot) on italialaisen oopperasäveltäjä Giacomo Puccinin ensimmäinen oopperateos. Sen ensiesitys oli vuonna 1884.
Oopperan syntyvaiheet
Milanon konservatoriossa opiskellut Giacomo Puccini sävelsi oopperansa alun perin Edoardo Sonzognon sävellyskilpailuun, jonka ilmoitus oli milanolaisessa teatterialan julkaisussa Il Tearto Illustratossa oli 1. huhtikuuta 1883. Pääpalkintona oli rahaa sekä teoksen esitys milanolaisessa teatterissa. Puccinin opettaja Amilcare Ponchielli kuului milanolaiseen taiteilijapiiriin scapigliaturaan, jota kautta hän tunsi libretisti Ferdinando Fontanan. Pitkien neuvottelujen ja tinkimisen jälkeen Fontana ilmoitti aiheeksi Les Willisin, johon Puccini sävelsi ensioopperansa. Kun kilpailun tulokset julistettiin, Puccinia ei kuitenkaan edes mainittu. Hänen teoksensa oli todennäköisesti hylätty myöhästyneenä.
Yksinäytöksinen ooppera Le Willis esitettiin 31. toukokuuta 1884 vain muutama viikko Sonzognon kilpailun voittajien teosten esityksestä. Sekä kriitikot että yleisö pitivät esityksestä. Intermezzo Noitasapatti piti uusia kolme kertaa.
Musiikkikustantaja Giulio Ricordi suostui painattamaan libretot ilmaiseksi ensi-iltaan. Hyvä vastaanotto sai Ricordin tekemään sopimuksen Puccinin kanssa. Sopimuksen mukaisesti Puccini laajensi Le Willis'in kaksinäytöksiseksi ja nimi italialaistettiin Le Villiksi. Fontana teki libreton myös Puccinin toiseen oopperaan Edgariin, joka sitten ensiesitettiin La Scalassa.
Laajennetun Le Villin ensiesitys oli Teatro Regiossa Torinossa 26. joulukuuta 1884.
Kesto
I näytös 25 min, II näytös 35 min, yhteensä tunti.
Juoni
Tapahtuu Mustassa metsässä Reinin alueella tarunomaisena aikana.
I NÄYTÖS
Näytös tapahtuu Gugliemo Wulfin talon edustalla olevalla metsäaukiolla. On kevät ja pöydille on katettu ruokaa ja juomaa. Vuoristolaiset juhlivat Annan ja Roberton kihlajaisia. Roberton vanhahko naispuolinen sukulainen on jättänyt jälkeensä omaisuuden ja Roberto on lähdössä Mainziin noutamaan perintöään. Vieraat tanssivat Ländlerin. Anna lähestyy kädessään kimppu lemmikkejä ja laittaa ne hellästi Roberton matkatavaroihin Se come voi piccina io fossi (Olisinpa niin pieni). Hän toivoo, että kukat nimensä (non ti scordar di me/forget-me-not) mukaisesti muistuttavat Robertoa Annasta. Roberto palaa paikalle ja yrittää piristää Annaa. Anna kertoo nähneensä unen, jossa Roberto on hänet hylännyt. Roberto ja Anna vannovat ikuista uskollisuutta: duetto Tu dall’infanzia mia (Lapsuudesta asti). Kun lähdön hetki koittaa, kaikki yhtyvät turvallisen matkan rukoukseen Angiol di Dio (Herran enkeli).
II NÄYTÖS
Ennen varsinaista näytöstä on kaksi intermezzoa. Ensimmäistä intermezzoa L'abbandono (Hylkäys) edeltää runo joka kertoo, että ”seireeni” Mainzista on vietellyt Roberton säädyttömissä orgioissa ja Roberto on unohtanut Annan kokonaan. Kun intermezzo lähenee loppuaan, kulisseissa näkyy Annan hautajaissaattue.
Toinen intermezzo on La Tregenda (Noitasapatti). Sitäkin edeltää runo, jojssa kuvataan kuinka lumeneidot (villi eli petettyjen neitojen henget) lepäävät ja odottavat pettäjiään. Kun he tapaavat pettäjänsä, he tanssittavat miehen kuoliaaksi. Runo edelleen kertoo, että ”seireeni” on hylännyt Roberton ja hän on nyt matkalla takaisin kotiinsa. Intermezzo päättyy lumeneitojen balettiin, jossa he tanssivat läpi talvisen metsän.
Toisen näytöksen aloittaa Gugliemon suru, koska hänen tyttärensä kuolema on kostamatta Anima santa della figlia mia (Oi, tyttäreni siunattu sielu). Gugliemo astuu huoneeseen ja lumeneitojen pilkalliset äänet kuuluvat ulkoa. Roberto pyrkii sisään. Hän kärsii muistoistaan ja toivoo saavansa anteeksiannon Torna ai felici di (Tuskaiset ajatukseni palaavat). Yliluonnolliset äänet saavat hänet tuntemaan syyllisyyttä.
Annan henki ilmestyy Robertolle ja ilmoittaa kostavansa Annan kuoleman. Henki on kuuro Roberton anteeksipyynnöille. Henki kertoo pettyneestä odotuksesta ja ojentaa kätensä syleilläkseen Robertoa. Roberto ei ymmärrä, että myös Anna on muuttunut lumeneidoksi ja siksi lähestyy Annaa. Välittömästi heidät ympäröivät villisti pyörivät lumeneidot, jotka pakottavat Roberton tanssimaan. Lopulta väsynyt Roberto lyyhistyy maahan ja kuolee Annan jalkojen juureen. Lumeneidot laulavat ”Hoosianna”. Roberton ruumiin edessä Annan isä Gugliemo kiittää taivasta kostosta.
Ensi-iltojen miehitys
Le Willis 31.5.1884 Teatro dal Verme, Milano
Kapellimestari 	Arturo Panizza
Laajennettu kaksiosainen Le Villi, 26.12.1884 Teatro Regio, Torino
Kapellimestari 	Giovanni Bolzoni
Ensiesitys Suomessa
M/S Silja Europa 8.5.2000
Suomen maan kamaralla ensiesitys 27.5.2016
Giacomo Puccinin debyyttiooppera Le Villi (Lumeneidot) nähtiin toukokuussa 2016 tanssia ja visuaalisuutta yhdistävänä teoksena. Ohjaaja Ville Saukkosen vahva visio loi oopperasta kauniin mustavalkoisen toteutuksen kauhuromanttisine tunnelmineen. Puccinin tunnekylläisiä ja koskettavia melodioita loihti orkesterista esiin kapellimestari Jonas Rannila. Kyseessä oli teoksen ensiesitys Suomen maan kamaralla. Rooleissa Heikki Halinen (Roberto), Satu Strömberg (Anna) ja Markus Nieminen (Guglielmo). Kuorona toimi Hämäläis-Osakunnan Laulajat.
Luettelo Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijoista
Tämä on luettelo Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijoista. Vuotta 911 edeltävät hallitsijat löytyvät sivulta luettelo frankkien kuninkaista.
Keskiajalla Saksan kuningas sai keisarin tittelin vasta paavin kruunauksella Roomassa. Matkan raskauden ja jopa vaarallisuuden vuoksi läheskään kaikki hallitsijat eivät hakeneet kruunausta, vaan jäivät Saksan kuninkaiksi. Vuonna 1508 Maksimilian I ilmoitti ottavansa ”valitun keisarin” tittelin, kun hän ei onnistunut matkustaa kruunattavaksi Roomaan. Hänen seuraajansa Kaarle V oli viimeinen Roomassa kruunattu keisari. Tämän jälkeen valtakunnan hallitsijat käyttivät vaaliruhtinaiden myöntämää ”valitun keisarin” titteliä ilman kruunausta Roomassa.
Unruochingin dynastia (915–924)
Lännessä ei ollut keisaria vuodesta 924 vuoteen 962.
Aiheesta muualla
Імператори Священної Римської імперії
Colón (Entre Ríos)
Colón on kaupunki Argentiinassa Entre Ríosin maakunnassa. Se sijaitsee Uruguayjoen länsirannalla vastapäätä Uruguayn Paysandúa. Kaupungissa on vajaat 25 000 asukasta (2010).
Colónin ja Paysandún yhdistää 2 350-metrinen, 1975 käyttöön otettu General Artigasin silta.
Jastrowie
Jastrowie on kaupunki Złotówin piirikunnassa Puolassa. Se on Jastrowien kunnan keskuskaupunki. Jastrowien kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 8 633. Asukkaista 50,6 prosenttia oli naispuolisia ja 49,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat väkiluvusta 19,8 prosenttia, työikäiset 59,1 prosenttia ja eläkeikäiset 21 prosenttia. Väestön keski-ikä oli tasan 40 vuotta. Vuonna 2019 kaupungissa syntyi 84 lasta.
Ivry Gitlis
pienoiskuva|Ivry Gitlis vuonna 2010 Ivry Gitlis (, 25. elokuuta 1922 – 24. joulukuuta 2020 ) oli israelilainen viulisti.
Gitlis syntyi Haifassa etnisesti venäläisille vanhemmille. Hän aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana ja piti ensimmäisen konserttinsa 10 vuoden iässä. Hän pääsi Pariisin konservatorioon ja sai opetusta muiden muassa Carl Fleschiltä, George Enesculta ja Jacques Thibaud'lta.
Gitlis esiintyi muun muassa New Yorkin filharmonikkojen sekä Berliinin filharmonikkojen kanssa ja saavutti levytyksillään kansainvälistä arvostusta. Alban Bergin viulukonserton (Enkelin muistolle) levytyksellään hän voitti Ranskassa Grand Prix du Disquen; Bruno Maderna kirjoitti Piece for Ivryn hänelle, ja vuonna 1972 hän piti Iannis Xenakiksen Mikkan kantaesityksen.
Ivry Gitlis toimi Unescon hyvän tahdon lähettiläänä. Hän julkaisi vuonna 1980 kirjan L’âme et la corde.
Kultasammal
Kultasammal (Tomentypnum nitens) on aika kookas ja melko säännöllisesti sulkahaarainen lehtisammal. Se on väriltään kellan-kullanvihreä. Sen alapinnalla on ruskeaa juurtumahapsihuovastoa. Kultasammalen lehdet ovat selvästi pitkittäispoimuisia, kapean kolmiomaisia ja suoria. Se viihtyy lettojen kuivahkoilla mätäspinnoilla ja lähteiköissä.
Aimo Mustonen
Aimo Mainio Mustonen (15. tammikuuta 1909 Tampere – 5. syyskuuta 1994 Klaukkala ) oli mainospäällikkö, joka on tullut tunnetuksi Sillanpään marssilaulun säveltäjänä.
Frans Eemil Sillanpää kirjoitti Marssilaulun Talvisodan alla alun perin melodiaan ”Minä Matti olen tästä maailmasta”. Reino Palmroth, joka tunnetaan myös nimimerkeillä ”Reino Hirviseppä” ja ”Palle” huomasi, että teksti ansaitsee arvoisensa melodian, koska siinä on iskuvoimaa. Hän pani pikavauhtia toimeen sävellyskilpailun, jonka tulokset voitiin julkistaa jo kahden viikon kuluttua. Voittaja oli yleisölle tuntematon Aimo Mustonen, joka päihitti monta maineikasta säveltäjää. Voittajan valinneeseen raatiin kuului itse Sillanpään lisäksi myös kirjailija ja kansatieteilijä Sakari Pälsi.
Sillanpään marssilaulusta tuli todellinen iskusävelmä, jonka tahdissa Suomen sotilaat marssivat puolustusasemiin. Puolustusvoimien johto arvioi myöhemmin, että Marssilaulu vastasi Talvi- ja Jatkosodan taisteluhengen ylläpitäjänä vähintään yhtä divisioonaa.
Walter Susskind
Susskind debytoi johtamalla La Traviatan esityksen Prahassa vuonna 1934. Hän johti uransa aikana muun muassa Toronton sinfoniaorkesteria (1956–1965) ja Saint Louisin sinfoniaorkesteria (1968–1975). Hän työskenteli viimeisinä vuosinaan Cincinnatin sinfoniaorkesterin kanssa. Vuosina 1968–1975 hän toimi opettajana Etelä-Illinoisin yliopistossa. Susskind kuoli Kaliforniassa.
Susskind sävelsi muun muassa lauluja ja orkesterimusiikkia.
Bedlam (EP)
Bedlam on Twilightningin ensimmäinen ja viimeinen EP, joka julkaistiin vuonna 2006 Spinefarmin kautta ja on tyylilajiltaan power metalia. EP jäi kosketinsoittaja Mikko Naukkarisen viimeiseksi julkaisuksi bändissä.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 14.
Karlstad
Karlstad (äännetään: [kɑːɭsta]) on taajama Keski-Ruotsin Värmlannissa Vänernin pohjoisrannalla. Karlstad on Karlstadin kunnan keskustaajama, Värmlannin läänin pääkaupunki ja Karlstadin hiippakunnan keskuskaupunki. Vuodesta 1999 Karlstadissa on ollut myös yliopisto. Karlstad on Ruotsin 17. suurin taajama.