cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tang-dynastia
Keskushallinto
Hallituksen nimelliset johtajat olivat Kolme ohjeistajaa (perint.: 三師, yksink.: 三师, pinyin: sān shī) ja Kolme herttuaa (三公 [sān gōng]). Tosin nämä virka-asemat olivat usein tyhjiä. Sensoraatti (perint.: 御史臺, yksink.: 御史台, pinyin: yùshǐtái) perustettiin itsenäiseksi elimeksi valvomaan hallintokoneiston toimivuutta, johtajanaan pääsensori (御史大夫 [yùshǐ dàfu). Yhdeksän temppelin (九寺 [jiǔ sì]) ja Viiden johtajiston (perint.: 五監, yksink.: 五监, pinyin: wǔ jiān) virastot valvoivat erityistehtäviä, kuten uhrauksia, viihdettä, kansallisia vilja-aittoja sekä keisarillisia aarrekammioita. pienoiskuva|Länsimaalainen ratsastaa [[kamelilla, patsas Tang-dynastian ajalta]]
Solaris (kirja)
Juonikuvaus
Kelvin siirtyy nukkumaan. Herätessään hän tapaa 19-vuotiaana kuolleen vaimonsa Hareyn kopion. Kelvin potee huonoa omatuntoa vaimonsa itsemurhasta, johon kokee yllyttäneensä tätä. Kaksikko antautuu intiimiin hetkeen, jonka Kelvin kuvittelee olevan unta. Tajutessaan olevansa hereillä hän hätääntyy. Kelvin keskustelee olion kanssa ja selviää, ettei tällä ole muistikuvia siitä, miten se on joutunut asemalle. Viillettyään itseään metallinpalalla Kelvin vakuuttuu olevansa hereillä. Hän juottaa kopiolle unilääkettä, joka ei tehoa. Kun kopio mainitsee Kelvinille henkilön, jota Harey ei eläessään ollut voinut tavata, Kelvin ymmärtää tämän olevan vieras olio. Päästäkseen eroon vieraastaan Kelvin houkuttelee ja telkeää tämän pienoisrakettiin, jonka laukaisee Solarista kiertävälle radalle.
Tang-dynastia
Keskushallinto
Julkisiin virkoihin nimitettiin virkatutkinnon suorittaneita oppineita (perint.: 進士, yksink.: 进士, pinyin: jìnshì). Virkatutkintoa johti itse keisari, ja siihen sisältyi useita kokeita, joissa piti pääasiassa tulkita kungfutselaisia klassikoita. Tämä oppinut virkamiehistö katsottiin sopivaksi vastapainoksia hovin eunukkeja, keisarinnojen klaaneja ja perinteisiä aristokraattisia perheitä vastaan. Järjestelmä jatkui ja kehittyi myöhempien dynastioiden aikana.
Solaris (kirja)
Juonikuvaus
Kelvin tapaa Snautin, joka on myös onnistunut pääsemään väliaikaisesti eroon vieraastaan. Snaut kertoo kokemuksistaan ilmiöstä ja arvelee meren pääsevän käsiksi tutkijoiden alitajuntaan, jonka traumaattisia hahmoja se herättää henkiin asemalla. Kelvin lukee helikopterilentäjä Bertonin raportin, joka vaikuttaa liittyvän ilmiöön. Hareyn kopio palaa, kun Kelvin on asettunut makuulle.
Tang-dynastia
Keskushallinto
Oikeusjärjestelmä perustui uuteen lakikirjaan nimeltä Táng lǜ shū yì (perint.: 唐律疏義, yksink.: 唐律疏义), joka koostui kahdesta osasta, rikoslaista (律 [lǜ]) ja hallintolaista (令 [lìng]).
Solaris (kirja)
Juonikuvaus
Seuraavana päivänä Kelvin alkaa sekoittaa kopion Hareyhyn ja kohdistaa siihen Hareyta kohtaan tuntemiaan tunteita. Kun olio jää yksin pesuhuoneeseen, se murtautuu oven läpi yli-inhimillisellä voimalla ja satuttaa itsensä. Haavat kuitenkin paranevat itsestään. Kelvin kohtelee oliota oikeana Hareyna ja kertoo tekevänsä tälle terveystarkastuksen. Hän ottaa oliosta verinäytteen ja tutkii tätä mikroskoopilla. Vieraan veri on muuten normaalia, mutta molekyylitasolta suurennettaessa sillä ei vaikuta olevan minkäänlaista atomirakennetta. Tutkijat käyvät keskenään näköpuhelun, jossa jakavat havaintojaan ilmiöstä ja alkavat nimittää vieraitaan tieteellisen puolueettomuuden nimissä F-olioiksi. He arvelevat olevansa tekemisissä aliatomaaristen neutriinorakenteiden kanssa, joita magneettikenttä pitää koossa. Tutkijat otaksuvat myös, ettei meri käsitä luomansa tilanteen arkaluontoisuutta.
Sartorius keksii, että tutkijat voisivat rakentaa ”Rochen laitteen”, joka hajottaisi olioiden magneettikentän. Toisena vaihtoehtona suunnitellaan, että merenpintaa säteilytettäisiin jonkun tutkijan EEG-käyrällä moduloidulla röntgensädekimpulla. Hareyn kopio saa käsiinsä tohtori Gibarianin ääninauhurin, jolla Gibarian kertoo omista havainnoistaan. Kuunneltuaan nauhan olio tulee tietoiseksi siitä, ettei ole Harey. Se yrittää itsemurhaa juomalla nestemäistä happea. Kelvin elvyttää oliota, mutta haavat paranevatkin itsestään. Tämän jälkeen Kelvin kertoo rakastavansa oliota sellaisenaan eikä Hareyn kopiona. Kelvin ja Snaut käyvät kiivaan keskustelun Kelvinin halukkuudesta jatkaa elämäänsä olion kanssa. Kelvinistä otetaan EEG-käyrä, jonka jälkeen hän vetäytyy lukemaan solaristiikan historiaa.
Tang-dynastia
Armeija
Kuten jo edeltävän Sui-dynastian, myös Tang-dynastian puolustus perustui paimentolaisista koostuvaan ”asevelvollisten” jalkaväkeen, jotka rauhan aikana olivat peltotöissä, mutta sodan syttyessä heidät kutsuttiin aseisiin puolustamaan lähialueitaan. Nämä sotilaat olivat usein selvästi motivoituneempia kuin aiempien dynastioiden käyttämät palkka-armeijat.
Hyökkäyssodassa sen sijaan turvauduttiin ratsuväkeen. Toimivan ratsuväen kokoaminen vaikeutui huomattavasti sen jälkeen kun keskushallinto menetti otteensa Sisä-Aasiasta, sillä hevoset tuotiin tavallisesti lännestä, eikä niitä kasvatettu keskeisessä Kiinassa.
Talous
pienoiskuva|Teelehtiä pienoiskuva|vasen|Kiinalainen [[raha Tang-dynastian ajalta]] Maataloudessa Tang-dynastian aikana otettiin uudelleen käyttöön Pohjoisen Wei-dynastian aikana kehitetty tasaisestijaetun maan järjestelmä (均田法 [jūntiánfǎ]), jotta maa ei keskittyisi liiaksi suurille maanomistajille. Järjestelmän mukaan viljelijöille annettiin samansuuruinen maaomaisuus, ja heidän oli maksettava veroa viljana, tekstiileinä tai muuna materiaalina sekä työ- tai sotilaspalveluna. Järjestelmän toteuttamiseksi tarvittiin tarkat väestönlaskennassa saatavat tiedot talouksien määrästä.
Aristokratia onnistui kuitenkin lakia hyväksikäyttämällä keplottelemaan itselleen enemmän maata, ja käytännössä suurin osa viljelijöistä oli Kiinassa vuokraviljelijöitä aina Kansantasavallan perustamiseen saakka 1949. Myös buddhalaiset luostarit olivat suuria maanomistajia, mikä olikin yksi syy valtion penseälle suhtautumiselle buddhalaisuutta kohtaan.
Oripään lentokenttä
Oripään lentokenttä sijaitsee 50 kilometriä Turusta koilliseen Oripään kunnassa Varsinais-Suomessa Hirvikoskentien eli seututie 210:n varrella. Lentokentältä on kahden kilometrin matka Oripään keskustaan. Lentokenttää ylläpitää Turun Lentokerho ry. Kotikenttänään Oripäätä pitää myös Turun Seudun Riippuliitäjät ry sekä joukko muita lentoharrastajia. Polttoainepiste on kerhon ylläpitämä. Kiitotie 14/32 aurataan tarvittaessa, joten lentokenttää voi käyttää myös talvella. Kentällä on neljä lentokonehallia.
Tang-dynastia
Talous
Ulkomaankauppaa käytiin ahkerasti eritoten Kaakkois-Aasiaan, Koreaan, Japaniin ja Intiaan. Jotta vilja ja muut tuotteet saataisiin helposti kuljetettua kohdealueille, Suurta kanaalia eli Keisarinkanavaa pidennettiin. Pääasialliset vientituotteet olivat tee, silkki ja riisi. Teen juonti levisi Tang-kaudella munkeilta yleiseksi tavaksi. Koska rajoilla olevat paimentolaiset vaikeuttivat kauppatavaroiden kulkua maata pitkin, kulki ulkomaankauppa suurelta osin meren yli. Kiinalaiset kauppatavarat kulkeutuivat edelleen myös arabimaihin ja Persiaan.
Taide ja kulttuuri
pienoiskuva|Rakennus Tang-dynastian ajalta ([[Pieni villihanhipagodi).]] pienoiskuva|vasen|Naisia tekemässä silkkiä. Kuva Tang-dynastian ajalta. Merkittävin Tang-dynastian kulttuurimuodoista lienee ollut kirjallisuus, erityisesti runous. Useat Kiinan kuuluisimmista runoilijoista elivät Tang-kaudella, muun muassa Li Bai, Wang Wei, Du Fu, Meng Haoran ja Li Shangyin. Useita tuhansia Tang-kauden runoja on tallennettu Qing-dynastian aikana kerättyyn kokoelmaan Quan Tang shi (全唐詩). Runoja kirjoittivat monet kansanosat, keisareista prostituoituihin. Kirjallisuuden leviämistä auttoi laattakirjapainon kehittäminen. Aluksi sillä painettiin buddhalaisia sutria, myöhemmin muutakin. Vanhin säilynyt painettu kirja on peräisin vuodelta 868.
Oripään lentokenttä
Muita tapahtumia
Lentokentällä järjestetään joka toinen vuosi OKRA-maatalousnäyttely. Vuonna 2009 sinne pystytettiin Suviseurojen seura-alue. Heinäkuussa 2013 Oripään kentällä järjestettiin purjetaitolennon MM-kilpailut.
Tang-dynastia
Taide ja kulttuuri
Runojen lisäksi Tang-kaudella kirjoitettiin huomattava määrä tietokirjoja. Useita tietosanakirjoja kerättiin, sekä yleisluontoisia että tietylle alalle erikoistuneita. Julkaistiin myös useita sanakirjoja, muun muassa kaksi kirjaa joissa kuvailtiin kiinan tuonaikaista ääntämystä, Qieyun (切韻) ja Tang yun. Molemmat ovat historian saatossa hävinneet. Lisäksi kirjoitettiin lukuisia kommentteja kungfutselaisiin klassikoihin ja näitä klassikoita kaiverrettiin myös kivilaatoille Chang’anissa vuonna 837.
Muista taiteenlajeista keramiikka ja posliinitaide olivat hyvin edustettuja Tang-dynastian aikana. Yhdellä värillä maalatut taideteokset korvautuivat Tang-dynastian aikana kolmiväritaiteella. Keramiikassa usein näkyy ratsastajia ja selvästi Keski-Aasiasta peräisin olevia ihmisiä, mistä tulee esille Tang-dynastian kansainvälisyys. Arabialaisen ja persialaisen vaikutuksen ansiosta kulta ja hopea olivat suosittuja materiaaleja. Erityisesti keisarinna Wu Zetianin kaudella tehtiin myös lukuisia buddhalaisia veistoksia.
Oripään lentokenttä
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Oripään kentällä on järjestetty myös lentonäytöksiä. Venäläinen taitolentäjä [[Svetlana Kapanina aloittamassa ohjelmaansa, koneena on ruotsalaiselta taitolentäjältä Daniel Ryfalta lainattu "beast from the east", Sukhoi Su-26M.]]
Tang-dynastia
Taide ja kulttuuri
Maalaustaide muistutti Jin-dynastian taidetta, kuvaten pääasiassa hovielämää, mutta myös joitakin maisemamaalauksia Tang-kaudelta on säilynyt. Kalligrafia oli myös suosittua, kuten se on Kiinassa ollut lähes kaikkina aikoina. Tang-dynastian ajalta ovat peräisin myös Kiinan vanhimmat pystyssä olevat rakennukset. Valitettavasti kovin montaa ei enää ole jäljellä; merkittävimmät lienevät Iso villihanhipagodi ja Pieni villihanhipagodi Xi’anissa sekä Nanchan-luostarin Suuri halli Wutaivuorella Shanxissa.
Uskonto
pienoiskuva|vasen|[[Taiji-symboli, eräs taolaisuuden tunnus.]] Ulkomailta kantautui myös uskontoja Tang-dynastian aikaiseen Kiinaan. Jo aiemmin silkkitietä pitkin kulkeutunut buddhalaisuus sai nyt seurakseen lukuisia muita ulkomaisia uskontoja: islam, zarathustralaisuus, manikealaisuus ja nestoriolaisuus (eräs kristinuskon haara) kantautuivat Kiinaan Tang-dynastian aikana ja saivat joitakin seuraajia. Jopa juutalaisia kauppiaita kävi Kiinassa.
Itiöpesäke
Itiöpesäke eli sporangio on kasveilla ja sienillä esiintyvä lisääntymiseen erilaistunut elin, jossa itiöt muodostuvat. Nimitystä käytetään yleisimmin itiökasvien yhteydessä. Kasveilla itiöpesäkkeitä tuottaa sukupolvenvuorottelun suvuttomasti lisääntyvä sukupolvi eli sporofyyttivaihe. Sammalilla sporofyytti muodostuu lähes pelkästä itiöpesäkkeestä, joka yleensä kasvaa ohuen varren kärjessä varsinaisen sammalen muodostavasta gametofyytistä. Putkilokasveilla itiöpesäkkeitä tuottava sporofyytti on gametofyyttiä suurempi, ja toimii itsenäisenä kasvina. Näistä saniaisilla itiöpesäkkeet sijaitsevat tyypillisesti pitkälti erilaistumattomien lehtivihreällisten lehtien alapinnalla, kun taas lieoilla ja kortteilla itiöpesäkkeet sijaitsevat pienissä lehtivihreättömissä itiölehdissä, jotka muodostavat strobiluksen eli itiötähkän. Erilaisitiöisillä itiökasveilla itiöt ovat erilaistuneet koirasgametofyytin tuottaviin pikkuitiöihin ja naarasgametofyytin tuottaviin isoitiöihin, jolloin itiöpesäkkeet saattavat olla erilaistuneet erillisiksi pikkuitiöpesäkkeiksi (mikrosporangio) ja isoitiöpesäkkeiksi (makrosporangio eli megasporangio). Siemenkasvit ovat kehittyneet erilaisitiöisistä itiökasveista, jolloin niiden siitepölyä tuottavat pölylokerot ovat kehittyneet pikkuitiöpesäkkeistä ja siemenet ovat kehittyneet kalvojen suojaamista isoitiöpesäkkeistä.
Tang-dynastia
Uskonto
Merkittävänä kansanuskontona taolaisuus sai Tang-kaudella aiempaa enemmän arvostusta, sillä sen oppi-isän Laozin sukunimi oli Li, samoin kuin Tang-keisareiden. Valtionuskontoa siitä ei kuitenkaan tullut; sen aseman otti kungfutselaisuus.
Buddhalaisuus, kuten myös monet muut kiinaan saapuneet uskonnot kiinalaistuivat pian. Buddhalaisuudesta syntyi lukuisia erilaisia kiinalaisia haaroja, joista merkittävimpänä pidetään chan-buddhalaisuutta myöhempiä aikoja ajatellen. Buddhalaiset tekivät lukuisia pyhiinvaellusmatkoja erityisesti Intiaan, mutta myös Koreaan ja Japaniin matkusti useita buddhalaisia munkkeja ja toisaalta monet Korean ja Japanin buddhalaiset viettivät useita vuosia kiinalaisissa luostareissa.
Kuuluisin Tang-kauden buddhalainen matkaaja oli Xuanzang (sanskritinkieliseltä nimeltään Tripitaka), joka matkusti Intiaan 629–645 ja toi sieltä tullessaan lukuisia buddhalaisia sutria, viettäen sitten loppuelämänsä niitä kääntäen. Hän kulki maareittiä pitkin ja piti kirjaa kohtaamistaan asioista. Hänen matkaansa on sittemmin romantisoitu ja siitä on kirjoitettu mm. lukuisia oopperaesityksiä. Tunnetuin matkasta kertova teos on kuitenkin Ming-kaudella kirjoitettu maailmankirjallisuuden ensimmäinen humoristinen romaani Xiyouji (Matka länteen).
Dynastian kaatuminen
Vähitellen Tang-dynastian hovi menetti otteensa paikallishallintoon ja erityisesti luoteisrajojen sotilaskomentajiin. Tällainen komentaja oli myös An Lushan, joka aloitti kapinan vuonna 755 ja yritti kukistaa Tang-keisarin. Keisari Xuanzong pakeni Sichuaniin An Lushanin vallatessa Chang'anin ja julistaessa itsensä keisariksi. An Lushan murhattiin kaksi vuotta myöhemmin, mutta kapina saatiin kukistettua vasta 763 ulkomaisten joukkojen avustuksella.
Pitääkseen muut paikalliset sotilaskomentajat uskollisina, Tang-keisarit joutuivat myöntämään heille erinäisiä etuuksia. He saivat perustaa omia joukko-osastojaan, kerätä veroja ja tehdä komentoasemastaan perinnöllisen. Rajaseutuja valvovista keisarillisista komissaareista tuli lähes itsenäisiä keskushallintoon nähden, ja he alkoivatkin kutsua alueitaan "valtioiksi" (perint. 國, yksink.: 国, pinyin: guó). Talonpoikaiskapinat nopeuttivat Tang-valtion hajoamista. Suolansalakuljettajajengin johtaja Huang Chao onnistui ryöstöretkellään pääkaupunki Chang'aniin vuonna 879. Viimeisen Tang-dynastian keisarin ajoivat valtaistuimeltaan turkkilaisen komentaja Li Keyongin alaiset joukot vuonna 923.
Koska joukot olivat uskollisia kenraaleilleen, Viiden dynastian kauden hallinnot toimivat lähes ilman siviilihallintoa. Palkatut sotilaat ja uusi johtava eliitti korvasi vanhan aristokraatin ja sotilaiden palkkausjärjestelmän.
Pohjoismainen ristilippu
thumb|Pohjoismaiden liput vasemmalta oikealle: Suomi, Islanti, Norja, Ruotsi ja Tanska. thumb|Pohjoismaisia lippuja, joita käytetään Pohjois-Euroopassa. Vasemmalta oikealle. Ylin rivi: [[Islanti, Färsaaret, Orkneysaaret, Shetlandinsaaret, Norja, Ruotsi, Ahvenanmaa, Suomi; Alin rivi: West Riding of Yorkshire, Tanska, Skåne.]] thumb|250px|Ehdotettu ristilippu Virolle vuodelta 1919 thumb|125px|Ehdotettu pohjoismainen ristilippu Virolle
Pohjoismainen ristilippu tai pohjoismainen risti on lippukuvio, joka on kaikkien Pohjoismaiden lipuissa. Sen vaakasuorista sakaroista tangon puoleinen on lyhyempi. Lipun risti symboloi kristinuskoa. Suomen, Ruotsin, Tanskan, Norjan ja Islannin valtionpäämiehet käyttävät lipusta versiota, jonka liehureunalla on kielekkeitä.
Historiaa
Risti oli alun perin Tanskan lipussa Dannebrogissa, joka on maailman vanhin yhä käytössä oleva lippu. Siitä se levisi ensin Ruotsin ja sitten Norjan, Suomen ja Islannin lippuihin. Tanskan ja Ruotsin liput olivat ensin baneereja eli neliölippuja, mutta sittemmin Tanskan ja Ruotsin kuninkaat johtivat omaan käyttöönsä maansa lipusta version, jossa neliöstä liehureunalla erkani kolme kielekettä. Nämä liput varattiin vain kuninkaan tunnuksiksi, ja tavallinen kansa sai käyttöön suorakaiteisen lipun. Muutos johti siihen, että liehureunaan rajoittuva sakara venyi. Näin syntyi pohjoismainen ristitunnus, joka on otettu myös Färsaarten, Ahvenanmaan ja muiden pohjoisten alueiden lippuihin.
Norjan lippu on ensimmäinen, jossa on kuvattu kaksivärinen risti. Tuolloin lippuun tulivat Ranskan suuren vallankumouksen värit punainen, sininen ja valkoinen. Tätä tapaa kopioivat Islanti, Färsaaret ja Ahvenanmaa. Vaikka kaikilla Pohjoismailla on pohjoismainen risti lipussa, lipuilla on kuitenkin omat historiansa ja symbolisminsa ja liput poikkeavat toisistaan mittasuhteiltaan.
Suomalais-ugrilaisilla kansoilla
Ristiliput ovat yleisiä myös suomalaisten sukukansoilla. Niitä käyttävät metsäsuomalaiset ja ruotsinsuomalaiset Ruotsissa ja karjalaiset, lyydiläiset ja vepsäläiset Venäjällä. Myös suomalais-ugrilaisten kansojen lipussa on risti mutta myös kannuksenpyörä. Lisäksi osa suomalais-ugrilaisista komeista käyttää tunnuksenaan ristilippua. Virossakin on käytetty ristilippua ja sen vakiinnuttamiseksi on olemassa kansanliike. Lisäksi eteläisen Viron vähemmistö setukaiset käyttävät ristilippua.
Bobby Jones (koripalloilija, 1956)
Bobby Jones (s. 2. maaliskuuta 1956) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Jones edusti suomalaista Tampereen Pyrintöä kaudella 1980–1981 saavuttaen SM-hopeaa. Hän pelasi kymmenessä ottelussa 20,4 pisteen ja 13,5 levypallon keskiarvoilla.
Hope (Swallow the Sunin albumi)
Hope on Swallow the Sunin kolmas albumi. Se julkaistiin Spinefarmin kautta 7. helmikuuta 2007. Albumi nauhoitettiin syys- ja lokakuun aikana vuonna 2006 Seawolf-studioilla, Helsingissä. Nauhoittamisesta ja miksaamisesta vastasi Sami Kokko. Albumi nousi Suomen virallisen listan kolmannelle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.
Kappaleessa "The Justice of Suffering" vierailee Katatonia-yhtyeen laulaja Jonas Renkse. Kappaleesta "Don't Fall Asleep" julkaistiin single, joka sijoittui Suomen singlelistalla parhaimmillaan sijalle kolme. Kappaleesta kuvatun musiikkivideon ohjasi paremmin Stam1na-yhtyeen laulaja-kitaristina tunnettu Antti Hyyrynen. Singlen toinen kappale "These Low Lands", joka päätyi myös albumin digipak-painoksen bonuskappaleeksi, on englanninkielinen cover-versio Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen "Alavilla mailla" -kappaleesta, ja kappaleessa vierailee Amorphiksen laulaja Tomi Joutsen.
Myös kappaleesta "Doomed to Walk the Earth" on tehty musiikkivideo.
Kappaleet
Digipakin bonuskappale
Pöllisen möhläyksiä
Pöllisen möhläyksiä oli Metsälehdessä vuosina 1950–1969 julkaistu sarjakuva, jota piirsi metsänhoitaja ja pilapiirtäjä Aarno Liuksiala. Nelikuvaiset sarjakuvastripit olivat paljolti lehden lukijoiden ideoihin perustuvia. Yksittäisiä strippejä ehti ilmestyä noin 800.
Vuonna 1955 tehtiin Pöllis-aiheesta lyhytfilmi Metsä-Eemeli ja Pöllinen. Se oli sarjakuvan hahmoihin perustuva opetuselokuva metsänhoidosta. Siinä poika lukee illalla Pöllistä, ja yöllä sarjakuvahahmot heräävät eloon pojan unissa. Filmin alussa nähdään Aarno Liuksiala piirtämässä. Käsikirjoittajana toimi Liuksiala ja kuvaajana Sulo Tammilehto.
Yle Elävä arkisto
Yle Elävä arkisto tai Ylen Elävä arkisto on Yleisradion tuottama Internet-palvelu, joka tarjoaa katseltavaksi historiallista ja viihdyttävää televisio-, radio- ja valokuva-aineistoa. Elävän arkiston sisältö koostuu Yleisradion nauhoituksista ja filmiyhtiöiltä ostetuista materiaaleista. Palvelu perustettiin Yleisradion 80-vuotisjuhlien aikana 9. syyskuuta 2006. Sitä ennen oli olemassa YLE Arkki, jonka tarjonta oli suppeampi.
Elävässä arkistossa on videokuvaa, tv-ohjelmia ja vanhoja filmejä noin 4 300 tuntia ja äänitallenteita ja radio-ohjelmia noin 2 500 tuntia. Ohjelmia tai ohjelmanäytteitä taustoittaa yli 13 000 artikkelia. Artikkelit kytkeytyvät toimituksen koostamiin laajempiin kokonaisuuksiin sekä aihekategorioihin. Uutta sisältöä tehdään päivittäin toimittajien valikoinnin pohjalta, ajankohtaisiin ilmiöihin liittyen ja mm. yleisön toiveiden perusteella.
Elävä arkisto on palkittu useilla palkinnoilla, muiden muassa koulutusrahasto KOURAn vuoden sivistysteko -palkinnolla ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla. Sivustolla vierailee viikossa noin 150 000 eri kävijää. Verkkobrändien arvostus Suomessa -tutkimuksen mukaan Elävä arkisto on erittäin arvostettu verkkobrändi. Vuonna 2019 Yle Elävä arkisto oli Suomen seitsemänneksi arvostetuin verkkobrändi.
Elävä arkistoa on uudistettu vuosien varrella. Esim. Elävän arkiston artikkelit on asiasanoitettu YSO:n eli Yleisen suomalaisen ontologian mukaisesti. Vanha puumainen navigaatiorakenne purettiin ja hakua kehitettiin, myös palvelun ulkoasu uudistettiin. Artikkeleiden yhteyteen liitettiin mahdollisuus muisteluun. Myös Ylen ulkopuolisilla sivustoilla on oikeus upottaa Elävän arkiston sisältöä. Nykyisin Elävän arkiston nimikkeen alta löytyy sisältöä myös Yle Areenasta. Areenaan on julkaistu mm. useita vanhoja tv-sarjoja ja radiokuunnelmia.
Elävän arkiston päällikkönä toimi sen perustamisesta alkaen vuoteen 2018 asti filosofian tohtori, ohjelmapäällikkö Reijo Perälä.
Nettiradio
Elävän arkiston nettiradio oli Yle Elävän arkiston verkkosivuilla toiminut radiokanava, joka lähetti ohjelmaa ympäri vuorokauden 16.2.2020 asti. Ohjelmisto koostui Ylen alkuperäisistä radio-ohjelmista ja myöhemmin tehdyistä dokumenteista. Ohjelmat oli koonnut Jukka Lindfors. Elävän arkiston nettiradion korvannut audiopalvelu avattiin Yle Areenassa 14.2.2020.
Jussi Kuoppala (jalkapalloilija)
Kuoppala on edustanut Veikkausliigassa kasvattajaseuraansa Tampereen Ilvestä sekä Tampere Unitedia, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden kolmesti kausina 2001, 2006 ja 2007. Lisäksi hän saavutti TamU:ssa SM-pronssia vuosina 2003, 2004 ja 2005 ja Suomen Cupin voiton vuonna 2007. Kuoppala pelasi Veikkausliigassa yhteensä 247 ottelua ja teki kolme maalia. Hän on yksi Tampere Unitedin historian eniten otteluita pelannut pelaaja. Kuoppala kuului TamU:n avainpelaajiin koko seuran historian ajan, mutta kärsi viimeisenä kahtena kautenaan loukkaantumisista. Kuoppala nimettiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2010.
Bayernhymne
right|220px|thumb|[[Benedictus XVI|Paavi Benedictus XVI laulamassa Bayernhymneä Münchenissä vuonna 2006]] Bayernhymne on Etelä-Saksassa sijaitsevan Baijerin osavaltion virallinen hymni, jonka on sanoittanut Michael Öchsner ja säveltänyt Konrad Max Kunz vuonna 1860.
Öchsnerin alkuperäinen runo käsitti kolme säkeistöä, mutta nykyään vain kaksi ensimmäistä ovat virallisia.
Teksti
thumb|right|Die Bayernhymne
1. Gott mit dir, du Land der Bayern, deutsche Erde, Vaterland! Über deinen weiten Gauen ruhe seine Segenshand! schirme deiner Städte Bau Und erhalte dir die Farben seines Himmels, weiß und blau! :|
(Öchsnerin runon kolmas säkeistö)
3. Gott mit ihm, dem Bayern-König, Segen über sein Geschlecht! Denn mit seinem Volk im Frieden Wahrt er dessen heilig Recht! Gott mit Ihm, dem Landesvater, Gott mit uns in jedem Gau, Gott mit dir, du Land der Bayern, Deutsche Heimat Weiß und Blau.
Eri versioita hymnistä
1. Gott mit dir, du Land der Bayern, Heimaterde, Vaterland! Über deinen weiten Gauen Walte seine Segenshand! schirme deiner Städte Bau Und erhalte dir die Farben deines Himmels, weiß und blau! :|
2. Gott mit uns, dem Bayernvolke, Wenn wir, unsrer Väter wert, Stets in Eintracht und in Frieden Bauen unsres Glückes Herd; Jeder Stamm sich fest vertrau Und die Herzen freudig eine Unser Banner, weiß und blau! :|
3. Gott mit uns und Gott mit allen, Die der Menschen heilig Recht Treu beschützen und bewahren Von Geschlechte zu Geschlecht. Reiche Ernten jedem Gau! Gott mit dir, du Land der Bayern Unterm Himmel, weiß und blau! :|
Toinen versio Öchsneriltä
Für Bayern
Gott mit dir, du Land der Bayern, Deutsche Erde, Vaterland! Über deinen weiten Gauen Ruhe Seine Segenshand! Er behüte deine Fluren, Schirme deiner Städte Bau Und erhalte dir die Farben (und der Himmel dir erhalte) Seines (Gottes) Himmels Weiß und Blau!(seine Farben Weiß und Blau!)
Gott mit uns, dem Bayernvolke, Dass wir, unserer Väter wert, Fest in Eintracht und in Frieden Bauen unseres Glückes Herd! Dass mit Deutschlands Bruderstämmen [dass in Not und in Gefahren](dass der Freund da Hilfe finde,) Einig uns der Gegner schau Und den alten Ruhm bewähre Unser Banner Weiß und Blau.
Gott mit ihm, dem Bayer-König! Segen über sein Geschlecht! (Vater Max aus Wittelsbach) Denn mit seinem Volk in Frieden (über seinem Hause wölbe) Wahrt er dessen heilig Recht. (sich des Himmels schirmend Dach) Gott mit ihm, dem Landesvater!(Gott erhalte uns den Herrscher,) Gott mit uns in jedem Gau! (Volkes Glück in jedem Gau! Gott mit dir, du Land der Bayern,(reiner Sitte, deutscher Treue) Deutsche Heimat Weiß und Blau! (ew'ge Farben Weiß und Blau!)
Vauvarokko
Vauvarokko on herpesvirusten aiheuttama rokkotauti, joka on tyypillinen noin 0,5–2 vuoden ikäisillä pienillä lapsilla. Sairaus voi jäädä oireettomaksi, ja lähes kaikki sairastavat vauvarokon alle 3-vuotiaina.
Vauvarokon tyypillisiä merkkejä ovat ärtyisyys ja kuumeen nouseminen korkeaksi, toisinaan 39–40 asteeseen. Pahimman kuumevaiheen jälkeen ilmenee vaaleanpunertavaa ja pienitäpläistä ihottumaa. Joillakin lapsilla sairaus saattaa saada aikaan kuumekouristuksen.
Vauvarokkoon liittyvä kuume kestää tavallisesti noin kolme vuorokautta, ja ihottuma saattaa hävitä muutamissa tunneissa tai viimeistään parissa päivässä.
Vauvarokko on hyvin harvinainen yli 3-vuotiailla, ja sairaus jättää elinikäisen immuniteetin, jolloin ihminen ei voi sairastua siihen toista kertaa elämässään.
Esko Jalkanen
Esko Sakari Jalkanen (5. kesäkuuta 1921 Laukaa – 5. elokuuta 2007) oli suomalainen kirjailija, metsänhoitaja, puutarhuri ja Luonnonvoimat ry -nimisen new age -yhdistyksen perustaja.
Jalkanen toimi kauppapuutarhurina Lievestuoreella ja oli jo varhain kiinnostunut luonnonmukaisesta viljelystä. Hän tuli tunnetuksi henkimaailman asioita ja luontoa käsittelevistä kirjoistaan. Hänen teoksistaan välittyvässä todellisuuskäsityksessä ihminen jaetaan fyysisestä, eteerisestä, astraalisesta, mentaalisesta, buddhisesta ja muista vielä korkeammista tasoista koostuvaksi kokonaisuudeksi. Eteeristä tasoa Jalkanen kutsuu teoksissaan eetteritasoksi.
Joseph Edra Ukpo
Joseph Edra Ukpo (s. 6. kesäkuuta 1937) on nigerialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Ogojan hiippakuntaan 25. huhtikuuta 1965. Hänet nimitettiin 24. huhtikuuta 1971 Ogojan vihkipiispaksi ja Chullun titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thomas McGettrick, jota avustivat Dominic Ignatius Ekandem ja Brian David Usanga.
Ukpo nimitettiin 1. maaliskuuta 1973 Ogojan piispaksi ja 17. joulukuuta 2003 Calabarin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 2013.
Onttolaskimot
Onttolaskimot ovat noin 2,5 cm paksuja verisuonia. Ne ovat ison verenkierron päälaskimot. Ne tuovat vähähappisen veren sydämen oikeaan eteiseen. Onttolaskimoita on kaksi, ylä- ja alaonttolaskimo.
Pitkäjousi
thumb|upright|Eurooppalainen pitkäjousimies thumb|Japanilaisia [[Kyūdō-pitkäjousimiehiä]] Pitkäjousi on pitkä, useimmiten käyttäjänsä pituinen tai pitempi jousiase. Pitkäjousi on jännittämättömänä lähes suora. Sen teho perustuu suureen pituuteen sekä jäykkyyteen, joka kasvaa suorassa suhteessa vetopituuteen. Pitkäjousella ampuminen vaatiikin muihin jousityyppeihin verrattuna runsaasti ammuntaharjoittelua ja lihasten treenausta.
Pitkäjousen raaka-aineena on käytetty sitkeitä puulajeja kuten marjakuusta. Jousta opittiin parantamaan liittämällä yhteen erilaisia sitkeitä ja kestäviä puulaatuja, kuten marjakuusta sisäpinnalla ja bambusäleitä ulkopinnalla. Nykyisin pitkäjousissa voi ulkopintana olla lasi- tai hiilikuitulaminaatteja.
Pitkäjouset tehtiin alun perin vuolemalla jousen päät ohuemmiksi ja taivuttamalla niitä hieman taaksepäin. Kädensija on yleensä hyvin yksinkertainen. Nuolihyllynä toimii jousikäsi tai jousen rungon pieni koroke, kuoppa tai lovi.
Englantilaisten pitkäjousimiehet olivat voitokkaassa osassa kuuluisassa Crécyn taistelussa vuonna 1346. Pitkäjousella ampuminen oli fyysisesti vaativaa. Jousen jännittäminen vastasi noin 30-kiloisen painon nostamista, ja lisäksi piti tähdätä. Englannin talonpojilla riitti tähän voimaa, koska he söivät parempaa ravintoa kuin muut eurooppalaiset. Sotalaiva Mary Rosen noston yhteydessä löydettyjen luurankojen luustossa oli kulumajälkiä, jotka olivat syntyneet jousen jännittämisestä.
Vojtěch Cikrle
thumb|right|Vojtěch Cikrle pienoiskuva Vojtěch Cikrle (s. 20. elokuuta 1946 Brno) on tšekkiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brnon hiippakuntaan 27. kesäkuuta 1976 ja nimitettiin sen piispaksi 14. helmikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi František Vaňák, jota avustivat Hans Hermann Groër ja Josef Koukl.
PFK Krylja Sovetov Samara
Krylja Sovetov ("neuvostosiivet") on jalkapalloseura Samaran kaupungista Venäjältä. Se pelaa Venäjän korkeimmalla sarjatasolla.
Historia
Joukkueen ensimmäinen ottelu eurokentillä oli 6. heinäkuuta 2002 Intertoto-cupin ottelu latvialaista Dinaburgia vastaan, minkä se voitti 3-0.
Filippiinit olympialaisissa
Filippiinit on saavuttanut olympiamitaleja kolmessa eri urheilumuodossa. Eniten mitaleja sillä on nyrkkeilystä. Maan ensimmäinen mitalisti ja yhä ainoa kaksinkertainen mitalisti on uimari Teófilo Yldefonso, joka saavutti pronssia 200 metrin rintauinnissa vuosina 1928 ja 1932.
Heikki Timonen
Heikki Timonen on suomalainen endurokuljettaja. Hän on seitsenkertainen enduron Suomen mestari ja Päijänteen ympäriajon kuusinkertainen voittaja (2005–2010). Hän on ammatiltaan kuljetusalan yrittäjä.
Timonen edusti Salpausselän Moottorikerhoa.
Juba Tuomola
thumb|Juba Tuomola [[Turun Kirjamessut|Turun Kirjamessuilla vuonna 2009.]] Jussi ”Juba” Tuomola (s. 8. marraskuuta 1965 Lahti) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen tunnetuin sarjakuvansa on Viivi ja Wagner. Muita hänen sarjakuviaan ovat muun muassa Minerva, Les Tavattomat, Pate Patonki, Vauhti-Virtanen ja Menestyksen maku.
Tuomola on opiskellut kääntämistä Turun yliopistossa ja asuu Turussa.
Kalevankankaan jäähalli
Hallin vieressä sijaitsee harjoitusjäähalli, joka valmistui vuonna 2000.
Vuosina 2011-2013 jäähalliin tehtiin perusteellinen remontti sekä laajennus, jolloin uudistettiin muun muassa ilmanvaihto, pukuhuonetilat ja hallin yleisilme. Halliin rakennettiin 9 nykyaikaista aitiota sekä ravintola- ja klubitilat. Samalla myös äänentoisto uusittiin ja halliin asennettiin mediakuutio.
Kesällä 2016 hallia uudistettiin edelleen esimerkiksi lisäämällä ravintolatiloja ja istumapaikkoja. Muutosten myötä hallin kapasiteetti putosi 4200 katsojaan.
Modesto Rodas Alvarado
Modesto Rodas Alvarado (1921–1979) oli hondurasilainen poliitikko. Hän toimi kansalliskongressin puhemiehenä vuosina 1957–1963.
1980-luvulla Hondurasin liberaalipuolue PLH oli jakautuneena kahteen osaan, joista toinen ryhmittymä otti nimekseen rodista Rodas Alvaradon muistoksi.
Rodas Alvarado opiskeli Hondurasin yliopistossa, muutti vuonna 1944 Nicaraguaan ja suoritti siellä oikeustieteen tutkinnon. Hän palasi kotimaahansa 1949 ja pääsi Kansalliskongressiin 33-vuotiaana. Hän oli karismaattinen puhuja ja suosittu poliitikko. Vuonna 1963 hän oli presidentinvaalien ehdokkaana istuvaa presidenttiä Ramón Villeda Moralesia vastaan. Armeija kuitenkin nosti valtaan Oswaldo López Arellanon, ja Alvarado lähti maanpakoon Costa Ricaan.
Rodas Alvaradon nuorin tytär on poliitikko Patricia Rodas, joka on toiminut uransa aikana Hondurasin ulkoministerinä.
Clermontin kirkolliskokous
thumb|250px|[[Paavi Urbanus II saarnaa ristiretkien puolesta.]]
Clermontin kirkolliskokous on vuonna 1095 pidetty kokous, jossa silloinen paavi Urbanus II kehotti kristittyjä ryhtymään sotaan muslimeja vastaan. Koko ristiretkiaatteen voidaan katsoa alkaneen tämän Urbanuksen Clermontin kirkolliskokouksessa pitämän saarnan seurauksena. Urbanus II ei esittänyt ristiretkiaatetta omana ajatuksenaan, vaan itsensä Jumalan tahtona.
Kinsky
Kinsky oli vuosina 1985–1987 toiminut Jussi Hakulisen johtama porilainen rock-yhtye, jonka Jussi Hakulinen perusti lähdettyään Yöstä. Yhtye hajosi vuonna 1987.
Tolui-kaani
Tolui-kaani (n. 1190-1232) oli Tšingis-kaanin Börte-vaimon kanssa saamista pojista nuorin. Hän sai isänsä kuoleman jälkeen hallittavakseen Mongolian alueen ja toimi koko Mongolivaltakunnan sijaishallitsijana kunnes veli Ögödei valittiin suurkaaniksi.
Tolui oli naimisissa Sorghaghtani Bekin kanssa, ja hän oli Möngken, Kublai-kaanin, Hülegün ja Ariq Böken isä.
Vihollisuudet Toluin suvun sekä Ögödein ja Jotšin poikien välillä aiheuttivat ristiriitoja Ögödein ja tämän pojan Güyükin kuolemien jälkeisten sijaishallitsijakausien aikana. Tolui olisi voinut periä valtakunnan yliherruuden, sillä mongoliperinteiden mukaan nuorin poika saattoi periä isänsä, ja lisäksi hän oli taitava suuren armeijan komentaja. Tšingis-kaani oli kuitenkin katsonut Ögödein olevan poliittisesti kyvykkäämpi.
Toluille myönnettiin suurkaanin titteli vasta kuolemansa jälkeen, kun hänen poikansa Möngke nousi valtaan.
Toluin jälkeläisiä elää vielä nykyäänkin Kiinassa, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa.
Jonas Mačiulis
Jonas Mačiulis (s. 10. helmikuuta 1985 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.
Pienenä laitahyökkääjänä pelaava Mačiulis voitti Real Madridissa vuonna 2015 Euroliigan, Espanjan mestaruuden ja Espanjan cupin. Hän on voittanut myös Kreikan, Italian ja Liettuan mestaruudet.
Liettuan maajoukkueessa Mačiulis on voittanut pronssia vuoden 2010 MM-kilpailuista, EM-hopeaa Sloveniasta 2013 sekä vuoden 2015 kilpailuista ja EM-pronssia Espanjasta 2007. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa neljänneksi Pekingissä 2008 ja kahdeksanneksi Lontoossa 2012. Mačiulis valittiin vuoden 2015 EM-kilpailujen tähdistöviisikkoon.
Suonenjoen junaturma
Suonenjoen junaturma tapahtui 12. elokuuta 1998, kun pohjoisesta tullut Intercity-juna ja etelästä tullut tavarajuna törmäsivät Suonenjoen aseman eteläpuolella. InterCity-junassa oli kuusi vaunua ja tavarajunassa yhteensä 41 vaunua. Kummassakin junassa oli veturina Sr1-sarjan sähköveturi.
Onnettomuudessa ei kuollut yhtään ihmistä, mutta 25 loukkaantui lievästi ja yksi vakavasti. Kaikki matkustajat ja kuljettajat kävivät vähintään tarkastuksessa Suonenjoen terveyskeskuksessa.
Tapahtumat
InterCity-juna numero 72 Iisalmesta Kouvolan kautta Helsinkiin kohtaa normaalisti tavarajunan 2051 Airakselassa, Suonenjoelta 20 kilometriä pohjoiseen. Nyt tavarajuna oli myöhässä noin 30 minuuttia, ja liikenteenohjaaja päätti järjestää kohtaamisen Suonenjoella. Liikenteenohjaajan tarkoituksena oli, että matkustajajuna odottaisi asemalla pääraiteella ja tavarajuna ohittaisi Suonenjoen sivuraidetta pitkin. Liikenteenohjaaja turvasi saapuvalle InterCity-junalle kulkutien Suonenjoen lähtösuunnan pääopastimelle asti eli käytännössä asemalaiturin viereen. Tavarajunan ohitettua Markkalan (Suonenjoelta 10 km etelään) hän käynnisti ns. kohtausautomaatin (kohtausautomaatti on ohjaustapa, jolla laitteisto automaattisesti hoitaa junakohtauksen). Kun pohjoisesta päin asemalle saapuvan InterCity-junan viimeinen vaunu ohitti ratapihan pohjoispäässä olevan vaihteen, vapautui sivuraide ja kohtausautomaatti turvasi sen kautta tavarajunalle kulkutien aseman ohi pohjoisen suuntaan.
InterCity-juna ei kuitenkaan jäänyt odottamaan, että tavarajuna ohittaisi aseman sivuraidetta pitkin, vaan lähti liikkeelle aikataulun mukaisesti kello 5.57. Heti pääopastimen ohituksen jälkeen veturi ajoi sivuraiteelle käännetyn vaihteen auki (vaihteen aukiajo tarkoittaa, että junan pyöräkerrat pakottavat väärään suuntaan käännetyn vaihteen kieliosat aukiajavan näkökulmasta oikeaan suuntaan). Liikenteenohjaajan ilmaisintaulusta kuului vaihteen aukiajon merkkiääni ja merkkivalo syttyi. Samassa hän näki raideosuuden varautuneen toisesta suunnasta. Hän ryhtyi kutsumaan molempien junien kuljettajia, mutta vastausta ei tullut, sillä junat olivat jo törmänneet.
Yhteentörmäys tapahtui kaarteessa, jossa näkyvyys eteenpäin on rajoitettu. Molempien veturien kuljettajat tekivät hätäjarrutuksen nähdessään vastaantulevan veturin etuosan. Vetureiden välinen etäisyys oli tällöin enää noin 300 metriä. Matkustajajunan nopeus ennen hätäjarrutusta oli 70 km/h ja törmäyshetkellä 44 km/h. Tavarajunan vastaavat nopeudet olivat 27 ja 25 km/h. Pitkän ja raskaan tavarajunan hätäjarrutus ei ehtinyt kunnolla vaikuttaa. Junien kuljettajat onnistuivat pelastautumaan hyppäämällä vetureista juuri ennen onnettomuutta.
Matkustajajunan nopeuden ja tavarajunan suuren massan takia yhteentörmäys oli raju. Koko InterCity-juna siirtyi törmäyksessä neljä metriä taaksepäin ja tavarajunan kaksi ensimmäistä vaunua työntyi veturin alle. Tällöin veturin perä nousi korkealle ajojohtimeen saakka. Molempien junien veturit ja kaikki vaunut kuitenkin pysyivät ratapenkeereellä ja pääosin kiskoilla.
Tavarajunan T 2051 veturina oli Sr1 3042 ja matkustajajuna IC 72:n veturina Sr1 3031. Molemmat veturit kunnostettiin ja ne ovat edelleen ajossa.
Onnettomuuden syy
Onnettomuuden välitön syy oli se, että InterCity-juna ohitti sille punaista seis-opastetta näyttäneen pääopastimen. Koska pääopastin ei ratapihan kaarteisuuden vuoksi näy asemalla seisovalle junalle, oli Suonenjoella käytössä ns. kertaaja, joka ilmeisesti näytti virheellisesti, että pääopastimessa olisi vihreä ajon salliva opaste. Tämä yhdessä konduktöörin lähtövalmiusmerkin ja veturinkuljettajan kellostaan toteaman lähtöajan kanssa sai kuljettajan lähtemään liikkeelle eikä hän ilmeisesti enää kiinnittänyt huomiota punaista näyttäneeseen pääopastimeen. Myötävaikuttavana tekijänä lienee ollut kirkkaan aamuauringon aiheuttama opastinvalojen huono näkyvyys.
Syy siihen, että kertaaja saattoi näyttää virheellistä opastetta, oli puutteellinen kytkentä, joka mahdollisti tällaisen virhenäytön syntymisen kahden samanaikaisen releiden virhetoiminnan sattuessa. Releitä tutkittaessa niistä ei löydetty vikaa eikä tehdyssä rekonstruktioajossa kertaajaa saatu näyttämään väärin. Kuitenkin sekä InterCity-junan kuljettajan että kahden muun silminnäkijän lausunnot viittaavat siihen, että juuri näin turmapäivänä tapahtui.
Kihnun lentokenttä
Kihnun lentokenttä sijaitsee Kihnun saarella Virossa, lähellä Säärekülan kylää. Kentän ICAO-koodi on EEKU, ja sen omistaa AS Tallinna Lennujaam.
Lentoasemalla on kaksi nurmipintaista risteävää kiitotietä (15/33 ja 04/22), jotka ovat noin 600-metrisiä. Kentällä ei ole lähestymisvaloja eikä muitakaan navigointijärjestelmiä, joten käytännössä sinne voidaan operoida vain valoisaan aikaan ja hyvissä sääolosuhteissa.
Kihnusta lennetään säännöllisiä lentoja lähinnä talvisin ja keväisin, kun lauttayhteys saarelta mantereelle ei jääolosuhteiden takia ole mahdollinen. Lentoja operoi aikaisemmin Air Livonia Antonov An-28 -potkurikoneilla. Kesäisin kenttää käyttävät myös pienet yksityiskoneet.
Josef Hrdlička
thumb|right|Josef Hrdlička pienoiskuva Josef Hrdlička (s. 19. tammikuuta 1942) on tšekkiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Olomoucin hiippakuntaan 1. heinäkuuta 1972 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thunudruman titulaaripiispaksi 17. maaliskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi František Vaňák, jota avustivat Vojtěch Cikrle ja Karel Otčenášek.
SC Kaneetti
Sport Club Kaneetti (lyh. SC Kaneetti) on keravalainen salibandyn erikoisseura. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeinta sarjatasoa I-divisioonaa. right|thumb|250px| Kerava Areena
Seura
Seuran järjestämiä sb-tapahtumia:
Historia
Ensimmäisellä kaudella 2004-2005 seuralla oli kolme miesten joukkuetta; edustusjoukkue nousi III-divisioonaan, II-joukkue pelasi VI-divisioonassa ja M35-joukkue, joka selvitti tiensä aina SM-lopputurnaukseen. Lisäksi seuralla oli kerran viikossa pelaileva miesten harrasteryhmä. Junioreille toimintaa oli 5-6v. liikuntakerhon ja 7-10v tytöille sb-kerhon muodossa. Jäseniä seurassa 75.
Kaudella 2005-06 seuraan liittyi kolme keravalaista joukkuetta, Sipa, KKV II ja KKV III. Uusina joukkueina perustettiin NAISET sekä seniorijoukkueet M40 ja M45. Junioripuolella ryhmät olivat sb-kerhon muodossa, tytöt ja pojat 6-10v. Jäseniä seurassa oli 150. Miesten edustusjoukkue nousi II-divisioonaan sekä naiset III-divisioonaa.
Kaudella 2006-07 seuran alaisuudessa pelasi 9 aikuisjoukkuetta sekä miesten harrasteryhmä. Ensimmäisenä juniorijoukkueena perustettiin Pojat-92. Salibandy- ja liikuntakerhoja järjestettiin 2-10-vuotiaille. Jäseniä seurassa oli noin 180. Naiset nousivat II-divisioonaan.
Kremenets
Kremenets on kaupunki Ternopilin alueella Ukrainassa. Vuonna 2017 siellä asui 21 239 ihmistä. Kaupunki on Kremenetsin piirin hallinnollinen keskus.
Linnoitus perustettiin paikkakunnalle 700- tai 800-luvulla, ja siitä tuli sittemmin osa Kiovan Rusjia; puolalaisen maantieteellisen tietosanakirjan mukaan linnasta on kirjallinen maininta vuodelta 1064. 1200-luvulla siitä tuli Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan osa. Kaupunki kesti muun muassa unkarilaisten, puolalaisten, mongolien ja tataarien piirityksiä. Kultainen orda piiritti kaupunkia vuosina 1241 ja 1255, mutta ei onnistunut sen valtauksessa. Kaupunki tuhottiin vuonna 1261. Vuonna 1366 kaupunki liitettiin Liettuaan, vuonna 1438 se sai kaupunkioikeudet. Kukoistuskausi oli 1400- ja 1500-luvuilla. Puola-Liettuan aikana vuosina 1536–1566 kaupunki kuului Puolan kuningatar Bona Sforzalle, joka vahvisti linnaa ja laajensi kaupunkia. 1648 Zaporižžjan kasakat ottivat kaupungin haltuunsa.
Puolan kolmannen jaon yhteydessä kaupunki siirtyi Venäjän keisarikunnan hallintaan, jossa se oli osa Volynian kuvernementtia. Se oli uudelleen osa Puolaa 1919–1945, ja sitten liitettiin Neuvostoliittoon.
Markku Yli-Isotalo
Markku Ensio Yli-Isotalo (9. marraskuuta 1952 Kuortane – 2. elokuuta 2011 ) oli suomalainen painija, joka edusti aktiiviurallaan Kuortaneen Kuntoa.
Yli-Isotalo sijoittui neljänneksi kreikkalais-roomalaisen painin 68 kg:n sarjassa Minskin MM-kilpailuissa 1975. Seuraavana vuonna hän oli samassa sarjassa kahdeksas Montréalin olympialaisissa. EM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi vuonna 1973.
Yli-Isotalo voitti aikuisten sarjassa kaikkiaan 11 SM-kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia vuosina 1972–1979, osan niistä vapaapainissa.
Enterorokko
Enterorokko on lähinnä pikkulasten vaiva ja useimmiten vähäoireinen. Se paranee itsestään noin viikossa. Rakkuloiden sijaintien vuoksi sairautta on toisinaan leikillisesti kutsuttu "suu- ja sorkkataudiksi". Sillä ei kuitenkaan ole mitään tekemistä oikean suu- ja sorkkataudin kanssa, joka on vaarallinen karjaeläinten sairaus.
Taudin aiheuttaja
Enterorokkoa aiheuttavia enteroviruksia on useita, eikä yhden virustyypin sairastaminen anna suojaa muilta virustyypeiltä. Enterorokon tavallisimpia aiheuttajia ovat Coxsackievirus A16, Enterovirus A71 sekä Coxsackievirus A6. Näistä Enterovirus A71 on 1990-luvun loppupuoliskolta alkaen alkanut yleistyä maailmalla, etenkin Aasiassa. Sen aiheuttamaan tautiin liittyy muita viruskantoja paljon useammin viruksen leviäminen keskushermostoon, joista on seurannut pysyviä vammautumisia ja jopa kuolemantapauksia. Suomessa vuonna 2008 laajalti levinnyt enterorokkoepidemia oli Coxsackievirus A6:n aiheuttama.
Maailmalla on useita kliinisiin tutkimuksiin edenneitä rokoteaihioita, jotka on suunnattu nimenomaan Enterovirus A71:ta vastaan.
Taudinkuva
Enterorokon itämisaika on noin 2–7 vuorokautta. Väestöserologisten tutkimusten perusteella jopa 70 % tartunnoista jää kokonaan oireettomiksi ja oireinen tauti on tavallisin alle 10-vuotiailla lapsilla. Oireisessa taudissa suun rakkulat saattavat pahimmillaan olla niin aristavia tai kivuliaita, että syöminen tuottaa hankaluuksia. Myös rakkulat jaloissa ovat joskus kivuliaita. Toisin kuin vesirokko, enterorokko ei yleensä aiheuta kovaa kutinaa. Aikuisilla rakkulat voivat kuitenkin olla kovastikin kutisevia.
Etenkin aikuisilla enterorokkoon voi liittyä kynsien irtoaminen sormista ja/tai varpaista. Tämä tapahtuu yleensä 1–2 kuukautta taudin sairastamisen jälkeen. Lapsilla kynsien irtoaminen on harvinaista, muttei ennenkuulumatonta.
Tautiin ei ole rokotetta eikä lääkehoitoa, vaan se paranee itsestään noin viikossa. Jälkitautina satunnaisesti esiintyvät keuhko- ja aivokalvontulehdus sekä halvausoireet saattavat kuitenkin vaatia sairaalahoitoa.
Lauri Viita
Lauri Arvi Viita (17. joulukuuta 1916 Pirkkala – 22. joulukuuta 1965 Helsinki) oli tamperelainen runoilija, kirjailija ja kirvesmies. Häneltä ilmestyi neljä runokokoelmaa ja kaksi romaania, joista tunnetuimpia ovat runokokoelma Betonimylläri (1947) ja romaani Moreeni (1950). Viita kuuluu sodanjälkeisen suomalaisen kirjallisuuden kärkinimiin.
Elämäkerta
Lauri Viita syntyi 1916 Emil ja Alfhild Viidan kuusilapsisen perheen nuorimmaiseksi Pirkkalan kunnan Pispalan kylässä, joka on sittemmin liitetty Tampereen kaupunkiin. Emil Viita oli muuttanut Pispalaan Virroilta ja Alfhild Viidan (o.s. Nikander) vanhemmat olivat kotoisin Vesilahdelta ja Hämeenkyröstä. Viita kävi Tampereen klassillisessa lyseossa keskikoulun ja osan lukion ensimmäistä luokkaa mutta jätti koulun kesken. Vajavaiseksi jääneestä koulunkäynnistä huolimatta hän luki runsaasti maailmankirjallisuutta, kotimaista kaunokirjallisuutta sekä filosofisia ja psykologisia teoksia.
Isäänsä seuraten Viita kouluttautui kirvesmieheksi ja työskenteli rakennustyömailla. Sotavuodet 1939–1944 hän palveli rintamalla. Vuonna 1939 hän solmi ensimmäisen avioliittonsa Kerttu Solinin kanssa. Se päättyi eroon 1948. Liitosta syntyi kaksi lasta.
Sodan jälkeen Viita julkaisi esikoisrunokokoelmansa Betonimylläri (1947), jonka omaperäinen, niukka tyyli sekä taitava rytmin ja riimien käyttö saivat innostuneen vastaanoton. Betonimyllärin menestyksen rohkaisemana Viita luopui kirvesmiehen ammatista ja ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi. Viidan toinen runoteos Kukunor (1949) oli vaatimattomampi menestys: pitkää, fantasiallista ja vertauskuvallista runoelmaa kritisoitiin liian vaikeaksi. Kahta runoteosta seurasi romaani Moreeni (1950), pitkälti omaelämäkerrallinen kertomus pispalalaisen työläisperheen vaiheista 1900-luvun alusta 1930-luvulle. Runokokoelmissaan Käppyräinen (1954) ja Suutarikin, suuri viisas (1961) Viita irtautui perinteisistä runokaavoista ja otti vaikutteita sekä modernista vapaamittaisesta runoudesta että kansanrunoista.
Vuonna 1948 Viita muutti pois Pispalasta, ja vaikka hän oli syvästi juurtunut syntymäpaikkaansa, hän ei enää koskaan palannut sinne asumaan.
Viita sai skitsofrenia-diagnoosin 1940-luvun lopulla. Jälkikäteen psykiatrian professori Raimo K. R. Salokangas on esittänyt eriävän mielipiteensä Viidan elämää ja psykohistoriaa käsittelevässä teoksessaan Kirjailijan kieli ja mieli (2012). Hänen mukaansa Viita kärsi kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä.
Vuodesta 1959 lähtien Viita oli lähes pysyvästi hoidettavana Kellokosken sairaalassa, mutta jatkoi yhä kirjoittamista. Kolmannen avioliittonsa Viita solmi Anneli Kuurinmaan kanssa 1962, ja liitosta syntyi poika.