cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kusti Kulo
Sotien välinen aika
Vapauduttuaan Tammisaaren pakkotyölaitoksesta huhtikuussa 1928 Kulo työskenteli Suomen Ammattijärjestön luennoitsijana ja valistuspäällikkönä. Kulo erkaantui kommunismista ja joulukuussa 1929 hän oli perustamassa vasemmistososialistista Suomen Työväen Vasemmistoryhmää. Kulo kirjoitti sen julkaisemaan Suomen Työmieheen useita Kominterniä arvostelleita artikkeleita, joissa hän muun muassa epäili niin sanottua kolmannen vaiheen taktiikkaa ja halusi pitää ammattiyhdistysliikkeen puoluetoiminnan ulkopuolella. Vuonna 1930 Kulo erotettiin SAJ:n palveluksesta kommunistien otettua liiton haltuunsa. Kulo sai työnjohtajan paikan Elannon mainososastolta, josta hän vuonna 1932 siirtyi mainospiirtäjäksi Kulutusosuuskuntien Keskusliittoon. Kulo toimi myös KK:n ja SAK:n luennoitsijana.
Vuonna 1935 ay-liikkeessä vaikuttaneet vasemmistososialistit ryhtyivät puuhaamaan uutta puoluetta Niilo Wällärin ja Kulon johdolla, mutta hanke kariutui SKP:n omaksuttua Kominternin uuden linjan mukaisen kansanrintamapolitiikan. Wälläri kannattajineen liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen, jonka sisällä he toimivat Kuljetustyöväen Sosialidemokraattisessa Yhdistyksessä (KSY). Vuosikymmenen jälkipuoliskolla Kulo katkaisi suhteensa Neuvostoliittoon, kun länteen saapui tietoja Stalinin vainoista. Talvisodan käynnistyttyä hän arvosteli voimakkaasti Neuvostoliiton hyökkäystä.
Valtakunnanpolitiikassa
Jatkosodan aikana Kulo vaikutti KSY:n suojissa toimineessa rauhanopposition radikaalissa siivessä, joka arvosteli ankarasti SDP:n puheenjohtajaa Väinö Tanneria sekä hallituksen hitaina pidettyjä rauhantunnusteluja. Aselevon jälkeen Kulo osallistui lokakuussa 1944 rauhanopposition, kuutosten ja kommunistien kokoukseen, jossa pohdittiin uuden vasemmistopuolueen ohjelmaa. Vaikka Kulo kannatti uuden puolueen sijaan SDP:n valtaamista, osallistui hän SKDL:n perustavaan kokoukseen SKP:een kuulumattomien sosialistien edustajana.
Maaliskuussa 1946 Kulo valittiin SKDL:n sisälle perustetun Sosialistisen Yhtenäisyyspuolueen (SYP) varapuheenjohtajaksi. Toukokuussa sisäministeri Yrjö Leino esitti Kuloa Uudenmaan läänin maaherraksi, mutta eduskunnan puhemies K. A. Fagerholm ja nimityksestä vastannut presidentti J. K. Paasikivi eivät pitäneet häntä sopivana. Kevään 1947 hallituskriisin yhteydessä Hertta Kuusinen ehdotti Kuloa uudeksi pääministeriksi, mutta valinta ei saanut kannatusta hallituskumppaneilta. J. W. Kedon kuoltua lokakuussa 1947 hänestä tuli SYP:n puheenjohtaja. Vuonna 1948 Kulo valittiin myös SKDL:n puheenjohtajaksi, jolloin hän luopui SYP:n puheenjohtajan tehtävästä. Kulo jatkoi edelleen puoluetoimikunnassa, kunnes SYP erosi SKDL:stä maaliskuussa 1955. Vuonna 1966 Kulo jätti SKDL:n puheenjohtajuuden korkeaan ikäänsä vedoten.
Vuosina 1946-1953 Kulo työskenteli poliittisten toimiensa ohella palkkioviraksi luonnehditussa tehtävässä Rautatiehallituksen apulaishuoltopäällikkönä. Sotavuosien jälkeen hän kuului myös Vapaan Sanan johtokuntaan sekä Vapaan Pohjolan toimituskuntaan. Kulo oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1945–1964. Lisäksi hän toimi Helsingin siviilirekisteriyhdistyksen puheenjohtajana 1938–1945, Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtajana 1945–1954 sekä Vapaa-ajattelijain maailmanliiton varapresidenttinä 1940-luvun lopussa. Kulo julkaisi kaksi kirjainmalleja sisältänyttä teosta sekä oli toimittamassa vuoden 1905 suurlakosta kertovaa kirjaa. Nuoruudessaan hänet tunnettiin myös innokkaana musiikki- ja urheilumiehenä.
Perhe
Kusti Kulon puoliso oli Pirkkalasta kotoisin ollut Ida Aliina Savio (1888-1953), jonka kanssa hän avioitui 1912. Pariskunnalla oli kaksi tytärtä.
Veden ravinteet
Veden ravintoaineet vaikuttavat veden elämään ja kasvillisuuteen. Ravinteet ovat niin olennainen osa vesien elämää, että Suomessa sitä käytetään yhtenä veden luokitteluperusteena. Suomen vesistöt voidaan luokitella runsasravinteisiin eli sekä kasvi- että eläinlajistoltaan laajoihin, tai päinvastaisiin, eli vähäravinteisiin järviin ja lampiin.
Runsasravinteiset järvet saattavat olla levän samentamia, ruskean ja likaisen värisiä, mutta kaikesta huolimatta yhtä puhtaita, kuin muukin vesi. Luonnostaan runsasravinteisilla järvillä on kalkkiperäinen tai savinen pohja, sillä niistä liukenee veteen enemmän ravinteita kuin soraisesta tai hiekkaisesta maaperästä. Liejupohjakin on runsasravinteiselle vesistölle suosiollinen. Suomen järvistä ja lammista vain noin 10 % on runsasravinteisia, mutta yli 60 % vähäravinteisia. Vähäravinteiset vedet ovat kirkkaan ja puhtaan näköisiä, mutta karuja. Joskus suurimpien järvien luokittelu on vaikeaa, sillä ravinteiden määrä saattaa vaihdella eri kohdissa järveä.
Veden kirkkaus ei aina liity ravinteiden määrään. Harju- ja hiekka-alueiden vedet ovat kirkkaita ja karuja. Jos järven valuma-alueilla on esimerkiksi suo, sieltä valuu veteen suoturpeen samentamia humusvesiä, jotka pian muuttavat koko järven veden ruskeaksi. Näin ruskeavetiset ja sameat järvetkin voivat olla varsin vähäravinteisia ja väristään huolimatta puhtaita.
Zohar
Sefer Ha-Zohar (hepr. "Loiston kirja") on kokoelma kabbalan eli juutalaisen mystiikan kirjoituksia, jonka nimi juontuu Danielin kirjan kohdasta 12:3. Zohar on laaja ja monikerroksinen kommenttikokoelma Tooraan, mutta sisältää myös allegorisen tarinan rabbi Shimon bar Yochain ja hänen oppilaidensa matkoista, jotka kertaavat symbolisesti juutalaisten heimojen erämaavaellusta matkalla luvattuun maahan. Zohar on kirjoitettu enimmäksen arameaksi ja osittain hepreaksi. Teos sisältää mystistä pohdiskelua Jumalan luonteesta, maailmankaikkeuden rakenteesta ja alkuperästä, sielun, synnin, pelastuksen, hyvän ja pahan perimmäisestä luonteesta ja näihin liittyvistä aiheista.
Sisältö, laajuus ja rakenne
Vuonna 2004 julkaistu englanninkielinen laitos käsittää 1600 sivua. Zohar käsittelee temaattisesti useita eri aihealueita, kuten luomiskertomusta, kymmentä käskyä, pahuutta ja pahojen henkiolentojen olemusta, sekä juutalaista historiaa ja ihmisen roolia maailmankaikkeudessa. Zohar myös kommentoi juutalaista ja ei-juutalaista elämäntapaa ja kritisoi epäsuorasti kristillistä luostarilaitosta painottamalla avioliiton ja perhe-elämän merkitystä. Zohar edustaa ilmeistymisaikanaan käytöstä poistunutta midrash-genreä. Zohar on Tooran kommentaari, mutta samalla myös romaanimuotoinen kertomus Shimon Bar Yochaista ja hänen oppilaistaan*. Rabbi Yochain matkat toimivat allegorisena toisintona Tooran historialliseen kertomukseen juutalaisten erämaavaelluksesta luvattuun maahan. Arvovaltaisten oppineiden suulla Zohar esittää poikkeavia lähestymistapoja Tooran tulkintaan. Kieleltään Zohar sisältää runsaasti eroottisia allegorioita.
Zoharin edeltäjiä
Zohar ammentaa useista eri juutalaisista tekstitraditioista, joista merkittävimpiä ovat aggadah ja midrash. Zoharin kirjoittaja tai kirjoittajat olivat erityisen paneutuneita Talmudin lakitekstin (halakhah) tulkitsijoita, kuten useimmat Espanjan juutalaisen yhteisön kabbalistit. Zoharin syntyyn ovat vaikuttaneet myös liturgiset tekstit ja rukoukset (piyyut) ja niiden merkitystä (kavvanah) tutkivat kommentaarit sekä Merkava -perinteen tekstit. Myös vanhemmat kabbalistiset tekstit Sefer Yetzirah ja Sefer Bahir ovat voimakkaita taustavaikuttajia Zoharin sisällön muotoutumisessa.
Syntyhistoriaa
Aluksi Zoharin tekstit kiersivät erillisinä kappaleina juutalaisessa yhteisössä, josta ne levisivät myös kristilliseen ja islamilaiseen ympäristöönsä, mutta niihin viitattiin yhtenä teoksena jo 1300-luvulla. Tekstit levisivät nopeasti ja varsinkin juutalaisten häätö Espanjasta vuonna 1492 vauhditti tekstien leviämistä muihin juutalaisiin yhteisöihin. Zohar koottiin fragmenttien perusteella yksittäiseksi teokseksi ensimmäistä kertaa vuosina 1558–1660 (Mantuan painos ja Cremonan painos). Amsterdamin painos vuodelta 1715 on vaikuttanut eniten kaikkiin sen jälkeen julkaistuihin versioihin. . Englanninkielisistä versioista Daniel C. Mattin käännös vuodelta 2004 on kattavin tähän mennessä tehty käännös, jota varten Matt perehtyi olemassa oleviin fragmentteihin ja sisällytti painokseen aiemmista painoksista pois jääneitä käsikirjoituksia.
Zoharin alkuperä
Ensimmäiset Zoharin kirjoitukset ilmestyivät 1290 -luvulla Espanjan Kastiliassa sijainneessa juutalaisessa yhteisössä, erityisesti Moshe de Leonin ja hänen oppilaidensa kautta. Heidän mukaansa tekstit olivat muinaista alkuperää ja peräisin Israelista. He myös väittivät, että tekstit olivat ensimmäisellä vuosisadalla eläneen Shimon bar Yochain kirjoittamia. Tekstien alkuperää epäiltiin jo niiden ilmestymisaikaan, ja mm. Iisak Acrelainen matkusti Leonin luokse Kastiliaan nähdäkseen alkuperäiset käsikirjoitukset. Leon oli ehtinyt kuitenkin jo kuolla Acren saapuessa Kastiliaan, jossa hänen leskensä kertoi Leonin keksineen Zoharin itse.
Abeyadanan temppeli
Abeyadanan temppeli on buddhalainen temppeli Paganin kaupungissa Myanmarissa. Se on saanut nimensä Paganin kuningas Kyanzitthan vaimo Abeyadanan mukaan.
Zohar
Zoharin alkuperä
Myöhemmin lähihistorian vaikutusvaltaisin Zoharin tutkija Gerschom Scholem analysoi Zoharia ja Leonin muita kirjoituksia, ja päätyi toteamaan, että Zohar todella on Leonin kirjoittama. Hän perusteli johtopäätöksiään mm. samankaltaisilla aramean kielioppivirheillä, Zoharin heikolla Israelin maantieteen tuntemuksella sekä teksteissä esitetyllä argumentaatiolla joka heijastelee keskiajan Espanjan aatevirtauksia. Leon ja hänen oppilaansa käyttivät käytöstä poistunutta midrash -genreä ja aramean kieltä todennäköisesti luodakseen vaikutelman muinaisesta tekstistä.
Gladys
Gladys on englantilaisella kielialueella käytetty naisen etunimi. Se on lähtöisin Walesista.
Abeyadanan temppeli
Temppeli
thumb|vasen|[[Bodhisattvaa esittävä seinämaalaus.]] Abeyadanan temppeli sijaitsee Paganin (nyk. Bagan) kaupungissa Myanmarissa eli Burmassa. Vastapäätä temppeliä on Nagayonin pagoda. Temppeli muistuttaa pääosiltaan Nagayonia. Toisin kuin Nagayonilla, Abeyadanan temppeliin kuuluu kuitenkin stupa. Nagayonilla on stupan sijaan sikhara. Temppelin huomattavin patsas esittää Buddhaa bhumisparsa mudra -asennossa. Patsaan molemmilla puolilla on pienemmät Buddhan seuraajien patsaat, jotka saattavat esittää Mogallanaa ja Sariputtaa. Temppelin salin seiniä on koristeltu Jataka-kertomuksen aiheilla. Muita sisäseinien aiheita ovat mahajana-buddhalaiset aiheet, kuten esimerkiksi bodhisattvat, Buddhaa palvova Brahma, Garuda ja Nandi. Salin ulkoseinä on sen sijaan koristeltu konservatiivisempaan theravada-buddhalaiseen tyyliin, jonka aiheita ovat tarat ja bodhisattvat.
Gladys
Gladys pohjautuu kymrinkieliseen nimeen Gwladus, jonka merkityksestä ja taustasta ei ole varmaa tietoa. Nimi on saatettu johtaa ’prinsessaa’ tarkoittavasta sanasta gwledig, mutta kyseessä voi olla myös muunnelma latinalaisesta nimestä Claudia.
Abeyadanan temppeli
Historia
Abeyadanan temppelin rakennuttajaksi on usein esitetty Paganin kuningas Kyanzitthaa. 1100-luvulla hallinnut Kyanzittha tunnetaan myös esimerkiksi kuuluisamman Ananda-temppeli rakennuttajana. Temppelin viereinen Nagayon on rakennettu vuosina 1102–1103 ja Abeyadanan temppeli lienee rakennettu samoihin aikoihin.
Johan van Scheepen
Johan van Scheepen on alankomaalainen kasvitieteilijä. Leidenin yliopistossa koulutuksensa saanut van Scheepen on työskennellyt muun muassa Readingin yliopistossa ja International Cultivar Registration Authorityn hommissa. Hän on ollut mukana nimeämässä muun muassa Hippeastrum papilio -kasvilajia.
Finnhits 8
Finnhits 8 on suomalaisia iskelmiä sisältävän Finnhits-kokoelmalevysarjan vuonna 1978 ilmestynyt kahdeksas osa.
Lielahden kirjasto
Vuonna 1950 Lielahti liitettiin Tampereen kaupunkiin ja Lielahden kirjastosta tuli Tampereen kaupunginkirjaston sivukirjasto. Kirjasto paloi 22. helmikuuta 1976 ja avattiin uudelleen 2. syyskuuta 1976.
Sivukirjaston toiminta päättyi 7. maaliskuuta 1980 ja kirjastotoiminta siirtyi Lentäväniemen sivukirjastoon 9. huhtikuuta 1980.
Lielahteen kirjasto palasi vuonna 2014, kun alueelle valmistui Lielahtikeskus. Rakennuksen ja sisustuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto A3. Kirjasto aloitti toimintansa Lielahtikeskuksessa 19. toukokuuta 2014.
RFC de Liège
Seuran matrikkelinumero on 4, mikä tarkoittaa että seura oli neljäs seura, joka rekisteröityi Belgian jalkapalloliittoon.
RFC Liège saavutti kuuluisuutta 1990-luvun alussa, kun sen johto ei suostunut vapauttamaan pelaajaansa Jean-Marc Bosmania toiseen seuraan, vaikka tämän sopimus seuran kanssa oli umpeutunut. Tämä johti lopulta niin sanottuun Bosman-päätökseen, jolla oli kauaskantoisia seurauksia koko Euroopan jalkapalloiluun.
Seura tunnetaan myös "kodittomana seurana", sillä 1990-luvun alkupuolella tapahtuneen konkurssin ja entisen kotistadionin Stade Vélodrome de Rocourtin vuonna 1995 tapahtuneen myynnin ja purun jälkeen RFC Liège onkin pelannut useilla eri stadioneilla Liègessä ja sen lähikunnissa.
Kevin McAleenan
Kevin Kealoha McAleenan (s. 5. syyskuuta 1971 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen juristi ja virkamies. Hän toimi Yhdysvaltain virkaatekevänä kotimaan turvallisuuden ministerinä huhtikuusta marraskuuhun 2019. McAleenan on myös ollut Yhdysvaltojen tulli ja rajavalvontaviraston komissaari. Hänellä on äitinsä puolelta suomalaiset sukujuuret, isänsä puolelta hän on irlantilainen.
Hanna-Kaisa Hämäläinen
Hanna-Kaisa Hämäläinen (s. 1975) on suomalainen valokuvaaja ja kuvajournalisti. Hämäläinen on valmistunut vuonna 2004 taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta valokuvataiteen osastolta (nykyinen Aalto-yliopisto). Hämäläinen on palkittu vuoden 2021 kuvajournalistina ja lisäksi hän on voittanut Vuoden lehtikuva 2021 - ja Uutiskuva 2020 -palkinnot.
Hämäläinen on työskennellyt vapaana kuvajournalistina lukuisille suomalaisille ja kansainvälisille medioille. Hämäläinen on toiminut monissa valokuva- ja media-alan luottamustehtävissä, kuten esimerkiksi Suomen kuvajournalistien yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2006–2008 ja 2018–2020, Suomen freelance-journalistien puheenjohtajana vuosina 2014–2018 ja dokumentaariseen valokuvaan erikoistuneen Photo Do -yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2012–2019. Vuosina 2018–2022 Hämäläinen oli Journalistiliiton hallituksen toinen varapuheenjohtaja.
Hämäläinen on toiminut toisena kuraattorina 100 suomalaista valokuvaajaa -projektissa (www.100finnishphotographers.fi). Lisäksi hän on kuratoinut valokuvanäyttelyitä muun muassa Valokuvataiteen museolle ja Keski-Suomen museolle.
Alppiperhonen
thumb|Alppiperhonen Alppiperhonen on solmu, jolla voi muodostaa lenkin köyden keskelle. Sen solmimiseen ei tarvita kumpaakaan köyden päätä. Solmu kestää vetoa kaikkiin kolmeen suuntaan samaan aikaan. Solmulla voi korjata väliaikaisesti jopa vaurioituneen köyden osan. Solmu on helppo avata kovankin kuormituksen jälkeen.
Riccardo Freda
pienoiskuva|Riccardo Freda vuonna 1958.Riccardo Freda (24. helmikuuta 1909 Aleksandria, Egypti – 21. joulukuuta 1999 Pariisi) oli italialainen elokuvaohjaaja.
Kuvanveistäjänä ja taidekriitikkona toiminut Freda aloitti elokuvauransa tuotannon järjestelijänä. Vuodesta 1937 lähtien hän työskenteli muun muassa Gennaro Righellin, Giacomo Gentilomon ja Raffaello Matarazzon elokuvien käsikirjoittajana. Fredan ensimmäinen ohjaustyö oli Don Cesare di Bazan vuonna 1942. Sen jälkeen hän teki lukuisia suosittuja viihde-elokuvia. Vuonna 1956 Freda ohjasi Italian ensimmäisen kauhuelokuvan I vampiri. Sitä seurasivat muun muassa taiteilijanimellä Robert Hampton tehdyt kauhuelokuvat Caltiki, il mostro immortale (1959), L'orribile segreto del dr. Hichcock (1962) ja Lo spettro (1963). Freda teki usein joukkokohtauksia muille ohjaajille ja hän työskenteli myös Ranskassa. Hänen viimeinen elokuvansa oli Murder Obsession vuonna 1980.
Freda oli naimisissa kuolemaansa saakka näyttelijä Gianna Maria Canalen kanssa.
Kaipolan koulu
pienoiskuva|oikea|Kaipolan kouluKaipolan koulu on Jämsässä osoitteessa Kaipolan koulutie 3 toimiva ala-aste. Rehtorina toimii Jaana Kummala.
Kaipolan koulu on rakennettu 1939, ja se on nykyisin vanhin koulukäytössä olevista koulurakennuksista. Kaipolan koulu muodostettiin vuoden 1950 koulupiirtojaossa. Aluksi koulu toimi vuokrahuoneistossa. Koulurakennuksessa oli tilaa myös 1960-luvulla Kaipolan keskikoululle. Rakennusta laajennettiin 1969, kun rakennettiin voimistelusali ja poikien käsityötilat. Koulu rakennettiin 1950-luvun tyyppikoulujen mukaisesti tiilirunkoisena, kohtalaisen matalana ja pitkänä rakennuksena. Luokkatilat jäsentyivät käytävärivien varrelle vierekkäin.
Astrid S
Astrid S, oikealta nimeltään Astrid Smeplass (s. 29. lokakuuta 1996) on norjalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi sijoitettuaan viidenneksi Norjan Pop Idol -televisio-ohjelmassa vuonna 2013.
Meuse
Meuse on departementti Lorrainen alueella koillisessa Ranskassa. Meuse on saanut nimensä sen läpi virtaavasta Maasjoesta. Meuse oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostettiin Barrois’n provinssista sekä Toulin, Metzin ja Verdunin hiippakunnista. Departementin rajat ovat säilyneet lähes muuttumattomina siitä lähtien.
Blue Lake Communications
Blue Lake Communications Oy (aikaisempi nimi Savonlinnan Puhelin Oy) on Savonlinnan seudulla toimiva tietoliikennealan yritys. Sen palveluihin kuuluu alan koko kirjo tietoliikenneyhteyksistä ja viihdepalveluista aina laajoihin tietotekniikan yritysratkaisuihin.
Blue Lake Communications Oy on osa BLC-konsernia ja kuuluu Finnet-ryhmään.
Silvestre Revueltas
thumb|Silvestre Revueltasin hauta Mexico Cityssä. Silvestre Revueltas (31. joulukuuta 1899 – 5. lokakuuta 1940) oli meksikolainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari.
Elämä
Revueltas syntyi Santiago Papasquiarossa, Durangossa. Hän opiskeli musiikkia Ciudad de Méxicossa, Austinissa sekä Chicagossa. Vuonna 1929 Carlos Chávez kutsui hänet Meksikon sinfoniaorkesterin varakapellimestariksi. 1930-luvun lopussa Revueltas muutti Espanjaan. Hän kuitenkin palasi myöhemmin Meksikoon, jossa kuoli vuonna 1940.
Musiikki
Revueltas sävelsi elokuvamusiikkia, kamarimusiikkia, lauluja sekä useita muita teoksia. Revueltasin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu muun muassa sinfoninen runoelma Sensemayá (1938).
Fredrik Nauklér
Nauklérin vanhemmat olivat kappalainen Karl Nauklér ja Sofia Wilhelmina Wenman ja puoliso vuodesta 1881 Maria Lena Lagus. Nauklér tuli ylioppilaaksi Vaasassa 1877, suoritti teologisen erotutkinnon 1880 ja vihittiin papiksi 1881. Hän oli 1881 Keuruun kirkkoherran apulainen, Multian vt. kappalainen ja Pohjan armovuodensaarnaaja. Hangon ylimääräinen saarnaaja hän oli 1883, vt. kirkkoherra 1890 ja kirkkoherra 1891, astuen virkaan 1892. Karjaan kirkkoherraksi Nauklér tuli 1899 ja oli lääninrovasti heinäkuusta 1901. Hangossa hän oli myös ylemmän kansakoulun uskonnon ja äidinkielen opettaja 1883–1891 ja kansakoulun tarkastaja 1884–1895 ja toimi Hangon yhteiskoulun uskonnon opettajana. Nauklér oli valtiopäivämies pappissäädyssä  1899 ja 1900.
Kim Lammers
Kim Lammers (s. 21. huhtikuuta 1981 Amsterdam) on alankomaalainen maahockeypelaaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Lammers kuului Alankomaiden olympiakultajoukkueeseen Lontoossa 2012.
Risto Räppääjä ja liukas Lennart
Risto Räppääjä ja liukas Lennart on Risto Räppääjästä kertova suomalainen musikaalielokuva, jonka ensi-ilta oli helmikuussa 2014. Elokuvan on ohjannut Timo Koivusalo, ja käsikirjoitus perustuu osittain Sinikka ja Tiina Nopolan kirjoihin Risto Räppääjä saa isän (2011) ja Risto Räppääjä ja kaksoisolento (2013).
Elokuvaa kuvattiin kesällä 2013 muun muassa Villilän studioilla Nakkilassa sekä Naantalin vanhassa kaupungissa. Risto Räppääjä ja liukas Lennart on Risto Räppääjä -sarjan neljäs elokuva. Edellisistä elokuvista poiketen elokuvan tuotti Artista Filmi, ja kaikki näyttelijät myös vaihtuivat.
Elokuva palkittiin lokakuussa 2014 Saksassa Schlingelin kansainvälisillä lasten- ja nuortenelokuvien festivaalilla (Internationales Filmfestival Schlingel) parhaan eurooppalaisen lastenelokuvan palkinnolla.
Juoni
Elvi ja Rauha-täti saavat mielestään loistavan idean: heidän pitää löytää mies, joka olisi sopiva isähahmo Ristolle. Risto ei ole ideasta ollenkaan innoissaan, eikä myöskään heidän naapurinsa Lennart, joka on itse ihastunut Rauhaan. Päästääkseen Riston kiipelistä, Lennart yrittää luoda täydellisen miehen, joka täyttäisi Rauhan jatkuvasti muuttuvat toiveet. Pian Lennart saa huomata, ettei ole helppoa yrittää olla monta eri henkilöä yhtä aikaa. Kun vielä Elvi-tätikin ihastuu yhteen Lennartin luomista isähahmoista alkavat asiat mennä hulvattomasti solmuun. Tämä unohtumaton kesä on täynnä uskomattomia kiemuroita ja vauhdikkaita väärinkäsityksiä.
Gakuen Alice
Gakuen Alice on Higuchi Tachibanan luoma manga-sarja. Sitä julkaistiin Hana to Yume -nimisessä shoujo-lehdessä vuosina 2003–2013. Sarjan pohjalta on tehty 26-osainen anime.
Juoni
Tarinan päähenkilö on Mikan-niminen tyttö. Kun hänen paras ystävänsä Hotaru lähetetään Tokioon sisäoppilaitokseen, hän on allapäin. Vuoden odottamisen jälkeen hän suruissaan karkaa kotoa kohti Alice-akatemiaa. Sen porteilla kaksi miestä lupaa viedä Mikanin kouluun, vaikka oikeasti he yrittävät siepata hänet. Koulun opettaja Narumi pelastaa hänet. Mikan kertoo Narumille tulonsa syyn, ja samaan aikaan Narumi huomaa hänessä jotain erityistä. Hän lupaa päästää Mikanin kouluun opiskelemaan, jotta hän voisi tavata ystäväänsä. Narumi kertoo myös Mikanille, mikä on "Alice-kyky", jollainen on kaikilla koulun opiskelijoilla. Mikanin kouluelämä alkaa ja hän kohtaa monia haasteita, kuten oman Alicensa löytämisen. Pian hän kuitenkin huomaa, että koulun menneisyyteen liittyy jotain hämärää, joka vieläkin vainoaa koulua ja sen oppilaita.
Alice
"Alice" on erityinen kyky, joka on vain harvoilla. Se vaihtelee henkilöittäin. Tosin se saattaa kulkea samana suvussa, jolloin vaikka äidillä ja tyttärellä on sama Alice.
Alicet jakautuvat neljään ryhmään:
1. Alice-kyky kestää vain lapsuusiän ja katoaa aikuistuttua.
2. Kyky kestää koko elämän mutta on hyvin heikko.
3. Kyky on voimakas, mutta joka kerta kun sitä käyttää se lyhentää Alice-kyvyn kestoa, jonka vuoksi tämäkin hälvenee aikanaan.
Mikan
Mikan on tarinan päähenkilö, joka on sarjan alussa noin 10-vuotias. Hän on positiivinen ja uuttera tyttö, mutta myös melkoinen itkupilli. Sarjan alussa Mikanin Alice-kyky on Mitätöimisen Alice.
Natsume
Natsume on tarinan miespäähenkilö. Hän on tarinan alussa 10-vuotias. Natsume on hiljainen ja hyvin kapinallinen luonteeltaan, mutta hän on myös hyvin lojaali eikä ikinä pettäisi ystäviään. Natsumen Alice-kyky on tuli. Hän ja Mikan eivät tarinan alussa tule toimeen keskenään, mutta myöhemmässä vaiheessa heistä tulee erittäin läheisiä toisilleen.
Ruka
Tärkeässä osassa oleva henkilö, joka rakastaa eläimiä. Häntä voi alussa luulla kylmäksi persoonaksi, mutta todellisuudessa hän on kiltti ja välittävä ihminen. Ruka on myös Natsumen paras ystävä. Hänen Alice-kykynsä on Eläinferomonin Alice.
Hotaru
Päähenkilö Mikanin paras ystävä ja myös merkittävä henkilö. Hän on hiljainen, älykäs ja vakava, mutta hyvä ihminen. Hänen Alice-kykynsä on Oivallusten Alice.
Medmasos
Medmasos (, myös Medmasa,, Madnasa, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Muğlan maakunnan Göliä (Göltürkbükü) ja Dağbelenia.
Maantiede
Medmasoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä tai ainakin alle 100 neliökilometriä.
Patricia Cornwell
Patricia Cornwell (o.s. Daniels, s. 9. kesäkuuta 1956 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen kirjailija. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli toimittajana ja käsitteli lähinnä rikosaiheita. Cornwell asuu Massachusettsissa.
Medmasos
Historia
Medmasoksen historiasta tiedetään vain vähän. Arkeologisten löydösten perusteella se on ollut olemassa ainakin klassisella kaudella 400-luvulla ja 300-luvun alussa eaa. Plinius vanhemman mukaan Medmasos oli lelegien kaupunki. Se kreikkalaistui ajan kuluessa, mutta sen väestö koostui edelleen osaksi kreikkalaisista ja osaksi lelegeistä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Medmaseus ja Madnaseus.
Patricia Cornwell
Cornwellin Scarpetta-sarjan päähenkilö on Kay Scarpetta, joka on sarjan alkaessa Virginian johtava kuolinsyytutkija. Scarpetta-sarjan lisäksi hän on kirjoittanut muutaman poliisiromaanin (päähenkilönä Andy Brazil) sekä joitakin tosipohjaisia teoksia. Rikoskirjallisuuden ja televisiosarjojen patologiamuodin katsotaan saaneen alkunsa Cornwellin teoksista. Cornwellin teoksia on käännetty yli 20 kielelle.
Medmasos
Historia
Medmasos on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Tärkein syy on se, että Medmasos kuului 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–432/431 eaa.
Patricia Cornwell
Cornwell vieraili Suomessa vuonna 1997. Suomessa hänen kirjojaan julkaisee Otava.
Medmasos
Historia
Medmasos lakkasi olemasta poliksena noin vuonna 370 eaa., kun Mausollos yhdisti sen ja muut lelegikaupungit Halikarnassokseen. Plinius sanoo virheellisesti, että tämän olisi tehnyt vasta Aleksanteri Suuri.
Patricia Cornwell
Cornwellin puoliso on neuropsykologi Staci Gruber. Lesbosuhteessa elävä Cornwell on aktiivinen homojen ja lesbojen puolestapuhuja. Hänellä on takanaan avioliitto Charles Cornwellin kanssa.
Medmasos
Rakennukset ja löydökset
Medmasoksen muurein ympäröidyn kaupunkialueen koko on ollut noin 300 × 90 metriä. Muureissa on ollut torneja ja useampi portti. Löydöksiin lukeutuu myös muun muassa rakennusten jäänteitä, vesisäiliöitä ja kallioon kaiverrettuja hautoja sekä 400–300-luvuille eaa. ajoittuvaa keramiikkaa.
Eva de Goede
Eva Roma Maria de Goede (s. 23. maaliskuuta 1989 Zeist) on alankomaalainen maahockeypelaaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
De Goede pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa heinäkuussa 2006. Hän on huhtikuuhun 2021 mennessä pelannut 235 maaottelua ja tehnyt niissä 29 maalia. Hän on alankomaalaisnaisista pelannut kolmanneksi eniten maaotteluita.
De Goede kuului Alankomaiden olympiakultajoukkueisiin Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa Madridissa 2006, kotikisoissa Den Haagissa 2014 ja Lontoossa 2018 sekä saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuosina 2007, 2011 ja 2018, hopeaa vuosina 2010 ja 2016 sekä pronssia vuosina 2006, 2008, 2009, 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2005, 2009, 2011 ja 2019 sekä saanut hopeaa vuosina 2007 ja 2015 sekä pronssia vuonna 2013.
De Goede edustaa vuonna 2018 seuratasolla Amsterdamia. Aiemmin hän on pelannut Phoenixissä, Schaerweijdessä ja Kampongissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Messukylän kirjasto
Messukylän kirjasto on Tampereen Messukylässä sijaitseva kirjasto.
Kirjasto perustettiin vuonna 1865 ja alkuaikoinaan se toimi seurakunnan tiloissa, yksityiskodeissa ja Messukylän koululla. Vuonna 1914 kunnan kirjastolaitos järjestettiin uudelleen kantakirjastoksi ja piirikirjastoksi. Vuonna 1939 Messukylän kantakirjasto muutti Messukylän työväentalon yläkertaan. Kirjastosta tuli Tampereen sivukirjasto vuoden 1947 kuntaliitoksessa. 318x318px|Messukylän kirjaston pääsisäänkäynti|alt=|pienoiskuva 1990-luvun alussa kirjastolle rakennettiin uudet tilat Ristinarkun koulun yhteyteen. Kirjasto avattiin uusissa tiloissa asiakkaille 13. syyskuuta 1999. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Mikko Uotila Arkkitehtitoimisto Aarne Heino Ky:stä.
Helmi Nylander
Henkilöhistoria
Helmi Nylanderin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Johannes Lagus ja Sofia Maria Lovisa Brax ja puoliso vuodesta 1899 maatalousneuvos Hannes Nylander. Helmi Nylander kävi tyttökoulun 1892 ja valmistui Mustialan meijeriopistosta 1896. Hän toimi Peltosalmen karjanhoito- ja meijerikoulun opettajana 1892–1895 ja 1897–1899. Emäntälehden toimittaja hän oli vuodesta 1923 ja päätoimittaja vuodesta 1926 vuoteen 1936. Marttaliiton keskustoimikunnan puheenjohtajana Nylander toimi 1926–1933, oltuaan sitä ennen varapuheenjohtaja 1924–1926. Marttaliiton suuren kultaisen ansiomerkin hän sai 1928, liiton kunniajäseneksi hänet kutsuttiin 1949.
Maximianus
Marcus Aurelius Valerius Maximianus (noin 250–310) oli Rooman keisarin Diocletianuksen hallitsijakumppani 1. maaliskuuta, 286–305. Diocletianus teki aluksi Maximianuksesta caesarin ja antoi tämän hallittavaksi Länsi-Rooman. Myöhemmin Diocletianus korotti Maximianuksen augustukseksi ja nimitti Constantiuksen hänen caesarikseen. Diocletianus erosi virastaan vuonna 305 ja pakotti vastahakoisen Maximianuksen myös eroamaan. Constantius nimitettiin samalla Länsi-Rooman uudeksi augustukseksi. Maximianus yritti kuitenkin paluuta valtaan vuonna 306 Constantiuksen kuoleman jälkeen. Maximianus ja hänen poikansa Maxentius julistivat itsensä keisareiksi. Todellinen valta oli kuitenkin Maxentiuksella, ja vuonna 308 Maximianus kapinoi poikaansa vastaan, mutta epäonnistui. Maximianus pakeni Constantiuksen pojan Konstantinus Suuren luokse. Vuonna 310 Maximianus yritti jälleen päästä valtaan kapinoimalla Konstantinusta vastaan, mutta tämä kukisti Maximianuksen ja otti tämän vangiksi. Maximianus kuoli vuonna 310, joko tekemällä itsemurhan tai joutumalla salamurhan uhriksi.
Elämä
Maximianus syntyi köyhään perheeseen Illyriassa, mutta eteni urallaan armeijassa. Maximianus taisteli Aurelianuksen ja Probuksen armeijoissa. Hän oli luultavasti mukana Caruksen sotaretkellä Persiaa vastaan vuonna 283. Caruksen kuoleman jälkeen armeija huusi erään Diocletianuksen keisariksi 20. marraskuuta 284. Diocletianus oli Maximianuksen tapaan illyrialainen.
Diocletianuksen mielestä Rooman valtakunnan johtaminen oli käynyt mahdottomaksi tehtäväksi yhdelle miehelle. Vuoden 285 heinäkuussa Diocletianus adoptoi Maximianuksen ja nimitti tämän caesariksi, joka tuohon asti oli yleensä ollut kruununperillisen arvonimi. Maximianus sai hallittavakseen valtakunna länsiosan ja Illyrian länsipuolisen rajan puolustaminen. Diocletianus otti omalle vastuulleen vaarallisemman itärajan. Diocletianus loi myös itselleen ja Maximianukselle jumalalliset taustat. Maximianuksen esi-isäksi hän teki Herakleen ja omaksi itsensä pääjumala Juppiterin. Kun eräs Carausius julisti itsensä keisariksi vuonna 286 Britanniassa korotti Diocletianus Maximianuksen augustukseksi eli saman arvoiseksi itsensä rinnalle. Kummallakin keisarilla oli omat hovinsa, armeijansa ja byrokratiansa. Kummallakin oli myös oma pretoriaaniprefekti joka toimi heidän lähimpänä apulaisenaan.
Tetrarkia
200px|right|thumb|[[Diocletianus, Maximianus, Galerius ja Constantius Venetsiassa sijaitsevassa patsaassa. Patsas tuotiin Venetsiaan sotasaaliina neljännen ristiretken yhteydessä.]]
1. maaliskuuta 293 Diocletianus jatkoi uudistuksiaan ja loi järjestelmän jota kutsutaan tetrarkiaksi koska siinä oli yhteensä neljä keisaria. Kummallekin augustukselle nimitettiin oma apukeisarinsa, jonka titteliksi tuli caesar. Diocletianus valitsi apukeisarikseen entisen pretoriaaniprefektinsä Galeriuksen, joka hänkin oli illyrialainen. Galerius sai aluksi vastuulleen Syyrian ja Egyptin puolustamisen persialaisia vastaan. Maximianuksen nuoremmaksi kumppanit nimitettiin Konstantinus Suuren isä Constantius, joka sai hallittavakseen Gallian ja Britannian. Kummatkin augustuksest adoptoivat myös apukeisarinsa ja tekivät heistä kruununperillisensä. Galerius erosi vaimostaan ja meni naimisiin Diocletianuksen tyttären Valerian kanssa. Samoin Constantius oli jo aikaisemmin mennyt naimisiin tyttären Theodoran ja eronnut entisestä vaimostaan Helenasta. Kummallakin caesarilla oli oma hovinsa ja virkamiehensä, mutta heillä ei kuitenkaan augustusten tapaan ollut omaa pretoriaaniprefektinsä. Tämä kasvatti tietysti valtakunnan byrokratiaa entisestään.
Virasta eroaminen
1. toukokuuta 305 Diocletianus luopui keisarinvallasta ja pakotti vastahakoisen Maximianuksen tekemään samoin. Galeriuksesta ja Constantiuksesta tuli uudet augustukset, Maximinus Daiasta ja Flavius Valerius Severuksesta heidän caesarinsa.
Paluu keisariksi
Kun Constantius kuoli vuonna 306 armeija julisti hänen poikansa Konstantinuksen keisariksi. Pian tämän jälkeen Maximianuksen poika Maxentius julistautui keisariksi Roomassa. Tämä teki isästään oman hallitsijakumppaninsa. Isä ja poika taistelivat Severusta vastaan ja voittivat. Vuonna 307 Konstantinus meni naimisiin Maximianuksen tyttären Faustan kanssa. Vuonna 308 Maximianus yritti kapinoida poikaansa vastaan ja joutui pakenemaan Konstantinuksen luokse Galliaan. Vuonna 310 Maximianus yritti saada Konstantinuksen armeijat puolelleen mutta epäonnistui ja Konstantinus pakotti hänet tekemään itsemurhan.
Perhe
Maximianus oli naimisissa Syyriasta kotoisin olevan Eutropian kanssa. He saivat kaksi lasta, Maxentiuksen ja Faustan, jonka kanssa Konstantinus Suuri meni naimisiin. Flavia Maximiana Theodora, joka meni naimisiin Constantius I Chloruksen kanssa, oli luultavasti Eutropian lapsi aikaisemmasta avioliitosta.
C. H. Spurgeon
Charles Haddon Spurgeon, tavallisemmin C.H. Spurgeon, (19. kesäkuuta 1834 – 31. tammikuuta 1892) oli englantilainen baptistisaarnaaja, joka muistetaan voimakkaasti vaikuttaneen kristittyjen kesken eri suuntauksissa. Sekalainen joukko kristittyjä muistaa hänet edelleen ”Saarnaajien ruhtinaana”. Elämänsä aikana Spurgeon saarnasi arviolta noin 10,000,000 ihmiselle. Vuonna 1857 hän myös perusti hyväntekeväisyysrahaston nimeltä ”Spurgeonin lasten hoitokoti” orpolasten hyväksi, joka toimii edelleen maailmanlaajuisesti Meksikossa, Afrikassa ja Itä-Euroopassa. Hänen saarnojaan käännettiin monelle eri kielelle jo hänen elinaikanaan.
Spurgeon toimi Lontoossa New Park Street Chapel -baptistiseurakunnan pastorina 38 vuotta. Hän osallistui useisiin väittelyihin Ison-Britannian baptistiyhteisössä, josta hänen täytyi myöhemmin lähteä. Spurgeon kärsi läpi elämänsä masennuksesta.
Said Tasuhanov
Tasukhanov voitti neljä vapaapainin Suomen mestaruutta alle 17-vuotiaiden ikäluokissa ja yhden alle 20-vuotiaiden ikäluokissa. Tammikuussa 2019 hän voitti junioreiden SM-kisoissa kultaa 61-kiloisten luokassa, ja saman vuoden keväällä hän paini aikuisten SM-hopeaa 65-kiloisten sarjassa.
Tasuhanov sai surmansa auto-onnettomuudessa 18-vuotiaana. Onnettomuus tapahtui 6. elokuuta 2019 Virossa Tarton ja Tallinnan välisellä tiellä lähellä Tarttoa. Henkilöauto, jossa Tasuhanov matkusti, kolaroi linja-auton kanssa kääntyessään vasemmalle. Tasuhanov oli palaamassa Suomeen Tšetšeniasta, jossa hän harjoitteli koko kesän. Tasuhanov kuoli neljä päivää myöhemmin sairaalassa.
Unelmien sielunmessu
Unelmien sielunmessu (Requiem for a Dream) on yhdysvaltalainen vuonna 2000 ensi-iltansa saanut psykologinen draamaelokuva, joka perustuu vuonna 1978 ilmestyneeseen samannimiseen Hubert Selbyn romaaniin. Elokuvan on ohjannut Darren Aronofsky ja sen pääosia näyttelevät Jared Leto, Ellen Burstyn, Jennifer Connelly ja Marlon Wayans. Burstyn sai roolistaan parhaan naispääosan Oscar-palkintoehdokkuuden. Elokuvan budjetti oli noin 4,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Ansys
Ansys on yhdysvaltalainen ohjelmistoyhtiö, joka kehittää ja myy ohjelmistoja tietokoneavusteiseen tekniikkaan (CAE, ).
Unelmien sielunmessu
Vuonna 2016 elokuva äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan sadan parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Ansys
Yhtiön ohjelmistoa käytetään tietokonesimuloinnissa kuten rakennelmien väliseen vuorovaikutukseen, lämmön siirtymiseen, virtausdynamiikkaan ja elektroniikkaan yhdessä ympäristössä.
Unelmien sielunmessu
Juoni
Sara Goldfarb on yksinäinen leski, jonka päivät kuluvat television ostoskanavaa katsoessa. Hänen poikansa Harry on huumeiden väärinkäyttäjä. Harry keksii ystävänsä Tyronen ja tyttöystävänsä Marionin kanssa alkaa myös myymään huumeita pystyäkseen maksamaan oman käyttönsä ja toteuttaakseen omat haaveensa.
Ansys
Yhtiön on perustanut John A. Swanson vuonna 1970 nimellä Swanson Analysis Systems, Inc. (SASI). 1970-luvulla tietokoneet olivat juuri tulossa insinöörien saataville mutta ohjelmistoa ei juurikaan ollut saatavilla. 1960-luvulla Swanson toimi Westinghousella ja käytti numeerista analyysiä rakenteellisten ongelmien ratkaisemiseen. Laskimet olivat aiemmin korvanneet laskutikut ja samoin tietokoneet voisivat korvata laskimet.
Unelmien sielunmessu
Juoni
Eräs päivä Sara saa puhelinsoiton, jossa hänelle ilmoitetaan, että hänet on valittu tv-visailuohjelmaan. Tästä innostuneena Sara suunnittelee pukevansa päälleen punaisen mekkonsa, jota hän käytti viimeksi Harryn valmistujaisjuhlissa. Ajan myötä puku on jäänyt pieneksi ja Sara yrittää laihduttaa dieettikirjan avulla. Siinä onnistumatta hän turvautuu lääkärin apuun ja saa laihdutuslääkkeitä.
Ansys
Yhtiöllä on työntekijää ja sillä on 1,5 miljardin dollarin liikevaihto.
Yhtiön Ansys Workbench sisältää käyttöliittymän kaikkien Ansysin työkaluihin mukaan lukien Fluentin ja CFX:n ostojen myötä saatuihin.
Unelmien sielunmessu
Juoni
Samaan aikaan Harry ja Tyrone tekevät huumeiden myynnillä hyvää tuottoa. Harry ja Marion suunnittelevat vaateliikkeen avaamista. Harry päättää ostaa äidilleen uuden television ja menee käymään äitinsä luona. Saran ylienerginen ja edestakaisin ryntäilevä käytös herättää Harryn huomion. Sara kertoo iloisena ottavansa erivärisiä pillereitä joka vuorokaudenaikaan. Harry yrittää vakuuttaa äitiään lopettamaan lääkkeiden käytön, mutta epäonnistuu ja lähtee itkien pois. Pian visailuun pääsystä ja mekkoon mahtumisesta tulee Saralle pakkomielle.
Harry ja Tyrone ovat tehneet paljon rahaa huumebisneksellään, ja kaikki näyttää valoisammalta. Tyronen tehdessä huumekauppoja autossa, auton kuljettaja, joka on piilossa ollut kilpaileva kauppias, alkaa ampua, ja Tyrone pidätetään. Harry kuluttaa lähes kaikki heidän säästönsä Tyronen takuisiin.
Sara huomaa, että laihdutuspillerit eivät enää vaikuta samalla tavalla ja alkaa ottaa suurempia annoksia. Kun Harryltä ja Marionilta loppuvat huumeet, vieroitusoireet alkavat ja Marion suuttuu Harrylle. Lopulta Harry ja Tyrone päättävät lähteä hakemaan huumeita Floridasta. Matkan aikana Harryn vasen käsi tulehtuu vakavasti ja Tyrone vie hänet sairaalaan. Lääkäri huomaa Harryn kyynärvarressa olevat pistosjäljet ja soittaa poliisit. Harry ja Tyronen joutuvat vankilaan.
Marion on alkanut myydä itseään saadakseen päivittäisen huumeannoksensa. Harryn käsi joudutaan amputoimaan. Sara alkaa nähdä harhoja ja vaipuu psykoosiin. Hän lähtee harhailemaan kaupungille kylmään talvisäähän vain punainen mekko yllään. Hän onnistuu pääsemään visailuohjelman tv-kanavan toimistoon, jossa hän kyselee milloin hän pääsee televisioon. Hänet viedään sairaalaan pakkohoitoon ja katoaa lopulta omaan haavemaailmaansa.
Elokuva päättyy ylöspäin nousevaan kuvaan sairaalan sängyllä makaavasta Sarasta, joka hallusinoi itsestään ja Harrysta TV-visailussa.
Sebaste
Sebaste voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin keisari Augustukselle (kreik. sebastos = lat. augustus) omistettuihin kaupunkeihin:
M/S Gerd
M/S Gerd eli M/S Färja 62/342 on Ruotsin tielaitoksen lauttaosaston omistuksessa oleva kaapelilossi. Lossi rakennettiin Uudenkaupungin Työveneen telakalla Uudessakaupungissa vuonna 2004. Gerd liikennöi Kornhallsledenissä, eteläisessä Ruotsissa. Aluksen matkustajakapasiteetti on 198.
Gerdin sisaralus on M/S Tora (Färja 62/344).
Käyttöhistoria
17. kesäkuuta 2004 alus laskettiin vesille. Elokuussa 2004 se hinattiin Uudestakaupungista Lysekiliin, Ruotsiin, Fridhems Varv -nimiselle telakalle, jossa sitä korjattiin.
Tämän jälkeen alus luovutettiin Ruotsin tielaitoksen lauttaosaston omistukseen. Kotisatamaksi tuli Vaxholm. 28. lokakuuta lossi aloitti liikennöinnin linjalla Kornhall–Gunneby. 16. maaliskuuta 2005 Maria Spetz kastoi aluksen.
Teatteri Avoimet Ovet
Tandefelt perusti Avoimet Ovet vuonna 1994 hoitamaan 1970-luvulla alkanutta sekä ulkomaille että kotimaahan suuntautunutta kiertuetoimintaansa. Tandefelt löysi vuonna 1997 teatterin tiloiksi entisen pankkikonttorin Töölöstä, Museokadun ja Cygnaeuksenkadun kulmasta. Esitystoiminta alkoi siellä seuraavana vuonna. Vuonna 2013 teatteri joutui muuttamaan Museokadulta uusiin toimitiloihin, jotka löytyivät kaupungin sydämestä Erottajankadulta, entisestä Diana-auditoriosta.
Teatterin esikuvina toimivat eurooppalaiset kahvilateatterit ja kulttuuriklubit. Ohjelmistossa oli aluksi vahva painotus klassiseen musiikkiin ja kirjallisuuteen, erityisesti runouteen. Heini Tolan johtajakaudella (2004–2019) toiminnan perustana olivat suomalaiset draamatekstit. Teatterin omista tuotannoista tehdään kaksi ensi-iltaa vuodessa ja näistä molemmista on noin kolmisenkymmentä näytöstä. Niiden lisäksi toimitiloissa järjestetään vierailunäytäntöjä sekä musiikkivierailuja, runoiltoja ja keskustelutilaisuuksia. Teatterin omien tuotantojen pelkistetty, mutta kekseliäs teatteriestetiikka on muodostunut jo käsitteeksi.
Helsingin kulttuuripääkaupunkivuonna 2000 Teatteri Avoimet Ovet sai Vuoden esteettinen teko -palkinnon ja vuonna 2009 Vuoden Teatteri -palkinnon. Vuonna 2012 teatterinjohtaja Heini Tola sai Minna Canthin seuran kulttuuripalkinnon.
Avoimet Ovet on tuottanut useita suosittuja näytelmiä, muun muassa Muista minut (2013) Pala palalta pois (2015) ja Erottaja 1917–18 (2017).
Teatterin toimintaa ovat vuosien varrella tukeneet Helsingin kulttuurikeskus, Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö sekä teatterin oma kannatusyhdistys.
Kolmas Englannin–Hollannin sota
Kolmas Englannin–Hollannin sota käytiin vuosina 1672–1674 Englannin kuningaskunnan ja Alankomaiden tasavallan välillä. Se oli osa Englannin ja Hollannin välisiä sotia ja samalla osa Ranskan ja Hollannin välistä sotaa.
Kun Ranska hyökkäsi maaliskuussa 1672 Hollantiin, Englanti liittyi siihen, kuten se oli Doverin sopimuksessa 1670 sopinut. Englanti sai tarpeekseen satamien saartamisesta Michiel de Ruyterin johtamien hollantilaisten voitettua neljä taistelua, ja parlamentti pakotti kuninkaan luopumaan sodasta.
Çubuk
Çubuk on piirikunta Turkin Ankaran maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Çubukin väkiluku oli 90 764.
Eurokommunismi
Eurokommunismi on 1970-luvulla Länsi-Euroopassa syntynyt poliittinen liike, joka pyrki kehittämään kommunismista länsimaiseen demokratiaan sopivan muodon. Eurokommunismilla tarkoitetaan myös ideologista uudistumista ja heterogenisoitumista, joihin länsimaiset kommunistiset puolueet pyrkivät erityisesti 1970-luvun lopulla.
Käsite
Eurokommunismin termi otettiin käyttöön 1970-luvun puolivälissä, jolloin se sai suurta julkisuutta kun Espanjan kommunistijohtaja Santiago Carrillo julkaisi teoksen Eurokommunismi ja Valtio (1977). Huomattavia eurokommunismin edustajia olivat Ranskan, Espanjan ja Italian kommunistipuolueita 1970-luvulla johtaneet Georges Marchais, Santiago Carrillo ja Enrico Berlinguer.
Historia
Eurokommunismi sai alkunsa Italian, Espanjan ja Ranskan kommunistisista puolueista, jotka halusivat laajentaa kannattajakuntaansa perinteisen tehdastyöväen ulkopuolelle. Puolueet hakivat hyväksyntää julkishallinnossa työskentelevästä keskiluokasta ja lähestyivät uusia sosiaalipoliittisia liikkeitä, kuten feminismiä ja seksuaalivähemmistöjen oikeuksien puolustajia. Uudet eurokommunistit kyseenalaistivat Neuvostoliiton toimintatapoja avoimemmin kuin ennen.
Riippumattomien kommunististen puolueiden henki nousi kuitenkin jo ennen toista maailmansotaa sosialistisen politiikan rintamien lähestyessä toisiaan. Josip Broz Titon esimerkki Jugoslaviassa vuodesta 1948 lähtien, Josif Stalinin sortotoimet sekä Neuvostoliiton toimet Unkarin kansannousun ja Tšekkoslovakian miehityksen yhteydessä sai monet länsimaiset kommunistit ottamaan etäisyyttä Neuvostoliittoon ja siirtymään kohti itsenäistä politiikkaa. Eurokommunistit uskalsivat kyseenalaistaa esimerkiksi Neuvostoliiton toimintatapoja avoimemmin kuin neuvostomallin mukaiset marxilais-leninistiset puolueet. Esimerkiksi Suomessa SKDL ja SKP olivat ainoat puolueet, jotka tuomitsivat Prahan kevään tapahtumat vuonna 1968. Neuvostoliiton sijaan monet eurokommunistit saivat toiveita herättäviä esikuvia esimerkiksi Salvador Allenden Chilestä.
Eurokommunistinen liike hylkäsi varhain ajatuksen maailmanvallankumouksesta. Jokaisen puolueen odotettiin perustavan politiikkansa oman maansa perinteisiin ja tarpeisiin. Eurokommunismin edistäminen pysähtyi samoihin aikoihin muun eurooppalaisen kommunismin lamaantuessa. Esimerkiksi Ranskassa aikanaan suosittu Ranskan kommunistinen puolue sai vielä sodan jälkeen lähes kolmanneksen äänistä, kokien kuitenkin myöhemmin vakavan romahtamisen. Italiassa kommunistinen puolue pysyi pitkään maan toiseksi suurimpana puolueena. Puolue sai sympatiaa erityisesti eurooppalaisten sosiaalidemokraattien ja työväenpuolueiden keskuudessa.
Vuoden 1989 vallankumousten jälkeen lähes kaikista Itä-Euroopan kommunistisista puolueista tuli henkisesti tai nimeltään sosiaalidemokraattisia puolueita ja eurokommunismista on tullut valtavirtaa.
SECI-malli
SECI-malli eli tiedon luomisen prosessimalli on Ikujirō Nonakan ja Hirotaka Takeuchin kehittämä malli uuden tiedon luomiseen organisaatiossa. Malli kuvaa prosessiin neljä vaihetta, jotka ovat tiedon sosialisaatio (socialization), ulkoistaminen (externalization), yhdistäminen (combination) ja sisäistäminen (internalization).
Malliin sisältyy tiedon spiraali, jossa eksplisiittinen ja hiljainen tieto vuorovaikuttavat keskenään jatkuvana prosessina. Tämä vuorovaikutus johtaa uuden tiedon luomiseen. Mallin keskeinen ajatus on, että yksilöt jakavat jo olemassa olevaa tietoaan toistensa kanssa, jolloin se yhdistyy uudeksi tiedoksi. Tiedon spiraali - eli tiedon määrä - kasvaa sitä enemmän, miten monta kierrosta (iteraatiota) mallissa edetään.
SECI-mallin neljä vaihetta
400px|right
Hardanger
thumb|[[Hordalandin läänin piirit:{{legend|yellow|Nordhordland}}{{legend|red|Midthordland}}{{legend|blue|Sunnhordland}}{{legend|green|Hardanger}}{{legend|fuchsia|Voss}}]] thumb|right|Hardangerista, Hans Guden maalaus vuodelta 1847 Tiedosto on Lounais-Norjassa, entisen Hordalandin läänin alueella, nykyään Vestlandin läänissä sijaitseva piiri, jonka hallitseva piirre on Hardangerinvuono. Seutu on suosittua matkailualuetta.
Ennen kuin Harald Kaunotukka nousi Norjan valtaistuimelle vuonna 872, Hardanger oli itsenäinen kuningaskunta.
Seutu on paljolti tunturipaljakkaa (Hardangervidda). Jäätikköpeitteisen tunturin Hardangerjøkulenin korkeus on 1 876 metriä.
Kunnat
Hardangeriin kuuluvat seuraavat kunnat: Odda, Ullensvang, Eidfjord, Ulvik, Granvin, Kvam ja Jondal.
John William Finn
thumb|right|John William Finn Luutnantti John William Finn (23. heinäkuuta 1909 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 27. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen sotasankari.
Finn liittyi Yhdysvaltain laivastoon heinäkuussa 1926 ja jäi eläkkeelle syyskuussa 1956. Hän asui yksin Kaliforniassa; hän jäi leskeksi Alice-vaimonsa kuoltua vuonna 1998.
Finn oli ennen kuolemaansa iäkkäin elossa ollut Medal of Honorin saaja ja viimeinen elossa ollut henkilö, jolle kyseinen mitali myönnettiin ansioista Pearl Harborista.
Sotasankaruus
Mitalin myöntölausumassa hänen todettiin puolustaneen asemia hyökkääviä Japanin ilmavoimia vastaan 12,7 mm ilmatorjuntakonekiväärillä raskaan tulen alla oman henkensä uhalla, myös haavoituttuaan. Ensiavun jälkeen hänen todettiin jatkaneen tehtäviltään palaavien lentokoneiden ampumatarviketäydennysten valvontaa haavoittumisestaan huolimatta.