cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amppelirusokki
Amppelirusokki (Bidens ferulifolia) on rusokkeihin kuuluva kasvi, jota viljellään koristekasvina. Laji kasvaa alkuperäisenä Pohjois- ja Keski-Amerikassa. Lajinimi ferulifolia viittaa keltaputkiin (Ferula).
Derek Barton
Derek Barton (8. syyskuuta 1918 Gravesend, Englanti – 16. maaliskuuta 1998 College Station, Texas, Yhdysvallat) oli brittiläinen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1969 yhdessä norjalaisen Odd Hasselin kanssa molekyylien konformaatioon liittyvistä teorioista ja niiden sovellutuksista kemiaan.
Serrenti
Serrenti on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 4 854 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 42,78 neliökilometriä. Se sijaitsee 114 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Derek Barton
Barton opiskeli Lontoon Yliopistossa ja väitteli siellä orgaanisesta kemiasta vuonna 1943. Vuonna 1950 hän julkaisi kuuluisan tutkimuksensa The Conformation of the Steroid Nucleus, jossa hän osoitti että kaikilla orgaanisilla molekyyleillä ja etenkin steroidimolekyyleillä on niille ominainen rakenne, johon ne pyrkivät, ja että molekyylin kemialliset ja fysikaaliset ominaisuudet voidaan selittää tämän rakenteen avulla. Rakenneanalyysi on tärkeä edellytys entsyymien toiminnan ymmärtämiselle.
Bartonista tuli Royal Societyn jäsen vuonna 1954, hänet aateloitiin 1972. Hän jatkoi aktiivista tutkijanuraansa lähes 80-vuotiaaksi asti, ja innostui uusista keksinnöistä kuten internetistä.
Nuori ja ihmeellinen T. S. Spivet
Nuori ja ihmeellinen T. S. Spivet (The Young and Prodigious T.S. Spivet) on Jean-Pierre Jeunet’n ohjaama ranskalais-kanadalainen englanninkielinen elokuva vuodelta 2013. Jeunet myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Guillaume Laurantin kanssa Reif Larsenin lastenkirjan The Selected Works of T. S. Spivet (2010) pohjalta. Kolmiulotteisena kuvattu elokuva kertoo 10-vuotiaan lapsineron matkasta Montanan maaseudulta Washingtonin Smithsonian-instituuttiin hakemaan palkintoa keksimästään ikiliikkujasta, samalla kun tuntee syyllisyyttä veljensä kuoleman aiheuttaneesta ampumavahingosta.
Islannin piispa
Islannin piispa johtaa Islannin evankelis-luterilaista kansalliskirkkoa. Ennen vuotta 1801 Islanti oli jaettu pohjoiseen Hólarin ja eteläiseen Skálholtin hiippakuntaan, mutta tuolloin nämä yhdistettiin yhdeksi ja tuomiokapituli siirrettiin pääkaupunki Reykjavikiin.
Nuori ja ihmeellinen T. S. Spivet
Vastaanotto
Jeunet’n ensimmäinen englanninkielinen ohjaus sitten vuoden 1997 elokuvan Alien – ylösnousemus sai kriitikoilta hyvin varautuneen vastaanoton. The Guardian antoi elokuvalle yhden tähden viidestä ja kiteytti sen sekoitukseksi suklaata, sitruunamehua ja valkaisuainetta. Myös IndieWiren Oliver Lyttelton ihmetteli elokuvan toisiinsa yhteensopimattomia tyyli- ja sisältövalintoja. Hän näki hyvää lähinnä poikaa esittävän Kyle Catlettin ja hänen tieteestä innostunutta äitiään esittävän Helena Bonham Carterin roolitöissä, mutta piti kokonaisuutta onttona. Roger Ebert -muistosivuston Simon Abrams näki elokuvassa paljon hyvääkin ja antoi sille kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Islannin piispa
Islannin väestö otti kristinuskon vastaan sen katolisessa muodossa vuoden 1000 tienoilla, kun Norjan kuningas Olavi Tryggvenpoika kehotti alamaisiaan ottamaan kasteen. Skálholtin hiippakunta perustettiin vuonna 1056 ja Hólarin vuonna 1106. Sittemmin Tanskan kruunun alaisuudessa olleeseen Islantiin uskonpuhdistus eteni kuningas Kristian III:n päätöksillä. Hólarin hiippakunta eli Pohjois-Islanti piispansa Jón Arasonin (piispana 1524–1550) johdolla säilyi katolilaisuuden viimeisenä linnakkeena saarella. Lopulta vuonna 1550 piispa Arason yhdessä kahden poikansa kanssa vietiin Etelä-Islantiin, jossa he menettivät päänsä. Tuosta ajankohdasta lähtien Islannin piispat ovat olleet tunnustukseltaan luterilaisia.
Le Mans Prototype
thumb|250px|LMP1-luokan [[Audi R8 LMP|Audi R8 Petit Le Mans -kilpailussa lokakuussa 2005.]] thumb|250px|Lola EX257 Le Mans Prototype eli LMP on ainoastaan kilpa-autoilutarkoitukseen suunniteltujen rata-autojen luokka. LMP-autoja käytetään Ranskan Le Mansin 24 tunnin ajoissa, Euroopan Le Mans Series -sarjassa, Pohjois-Amerikan American Le Mans Series -sarjassa sekä FIA World Endurance Championship -sarjassa. Autojen keskinäisen tunnistamisen helpottamiseksi ja järjestyksen tiedottamiseen autoihin on kiinnitetty LMP1:iin punaiset kilpailunumerot ja johtoauton lamput, LMP2:iin vastaavasti siniset. Kilpailuissa mukana olevilla GT-luokan autoilla on vihreät (GT1) tai keltaiset (GT2) väritunnisteet.
Protyyppiautoja pidetään maailman kalleimpina urheiluautoina pois lukien Formula 1 -autot, ja niissä on hyödynnetty uusinta teknologiaa, kuten hybridit.
Historia
LMP-luokka tuli vuonna 1995 aikaisemman 1980-luvulta peräisin olevan C-ryhmän tilalle.
C tuli englannin kielen sanasta consumption, kulutus, sillä C-ryhmän autojen polttoaineenkulutusta oli rajoitettu siten, että C-ryhmän autojen tuli 1 000 kilometrin kilpailuissa tehdä 5 välitankkausta ja 24 tunnin ajoissa 25 tankkausta. Toisin kuin LMP-luokassa, C-ryhmän autojen säännöt olivat väljemmät ja moottorin virittäminen oli vapaampaa. Muun muassa turboahdin oli sallittu.
C-ryhmän autot olivat erittäin nopeita, ja kehityksen jatkuessa kuljettajien turvallisuus vaarantui. Vuonna 1988 Circuit de la Sarthe -radan Mulsannen suoralla saavutettiin 405 km/h nopeus ja FIA:n vaatimuksesta Le Mansin 24 tunnin ajot järjestävä Automobile Club de l’Ouest joutui lisäämään pitkälle suoralle kaksi shikaania nopeuksien rajoittamiseksi. Viimeisen kerran C-ryhmän autoilla ajettiin Le Mansin 24 tunnin kilpailussa vuonna 1994.
Vuonna 2006 tehtiin moottoriurheilun historiaa kun Audi voitti Le Mansin 24 tunnin ajon 5,5-litraisella dieselmoottorisella Audi R10:lla.
Alaluokat
LMP-luokkia ovat:
LMP2- ja LMP3-luokissa käytetään maksimihintaa autoille.
FIA WEC -sarja korvasi LMP1-luokan Hypercar-luokalla vuonna 2021. Uusia luokkia ovat LMH (Le Mans Hypercar) ja LMDh (Le Mans Daytona h).
American Le Mans Series -sarjassa LMP-luokka jaettiin LMP900-, LMP675- ja LMGTP (katetut autot) -luokkiin.
Formula Le Mans (FLM) tai LMPC-luokka (American Le Mans Series -sarjassa) oli lähtötason luokka. Luokka oli peräisin Le Mans Series -sarjan ohella ajettavasta Le Mans Prototype Challenge -sarjasta, jota kutsuttiin myös Formula Le Mans -sarjaksi ennen vuotta 2012. LMPC-luokan korvasi LMP3-luokka. IMSA jätti pois LMPC-luokan, koska sen kustannukset olivat verrattavissa LMP2-luokkaan: runko oli noin ja varaosien kanssa kyseessä oli miljoonan dollarin auto.
Lähteet
<!--
Luettelo Le Mans -prototyypeistä
-->
Luettelo Helsingin kaupunginvaltuutetuista, 2021–2025
Valtuustokauden 2021–2025 Helsingin kaupunginvaltuutetut valittiin kuntavaaleissa 2021. Helsingin kaupunginvaltuusto koostuu 85:stä edustajasta.
Valtuutetut
Valtuustoryhmät on lueteltu paikkamäärien mukaisesti. Edustajat on lueteltu valtuustoryhmiensä sisällä heidän vaalissa saamansa äänimäärän mukaan.
Melina
Melina on alun perin kreikkalainen naisen etunimi. Suomessa nimi oli annettu vuoden 2019 loppuun mennessä yhteensä noin 2 040 naiselle. Nimestä on Suomessa käytössä myös harvinaisempi kirjoitusasu Meliina, mutta se on annettu vain noin 90 henkilölle.
Samuli Jalkanen
Samuli Jalkanen (s. 29. elokuuta 1978 Vantaa) on ammattilaisuransa päättänyt suomalainen jääkiekkoilija. Jalkanen pelasi pääasiassa puolustajana, mutta pienen kokonsa vuoksi Jalkanen on nähty usein myös laitahyökkääjänä. Nykyään hän toimii Mestis-seura Kiekko-Vantaan toimitusjohtajana.
Pelaajaura
Jalkanen pelasi lähes koko uransa Jokereissa. Hän vietti seurassa koko juniori-ikänsä toimien muun muassa A-juniorijoukkueen kapteenina. Junioriuransa jälkeen Jalkanen siirtyi Yhdysvaltoihin UMass Amherstin yliopistojoukkueeseen pelaten siellä kolme kautta. Tämän jälkeen hän palasi Jokereihin.
SM-liigatasolla Jalkanen pelasi kuusi kautta. Kaudella 2004–05 Jalkanen pelasi kolmen ottelua verran lainalla Porin Ässissä. Ässien silloinen valmentaja Mika Toivola kehui Jalkasta kahden ottelun jälkeen Ässien parhaaksi puolustajaksi. Samalla kaudella Jalkanen kävi pelaamassa myös Kirkkonummen Salamoissa kolme ottelua.
Kesällä 2006 oli epävarmaa, pystyykö Jalkanen vammojensa vuoksi jatkamaan uraansa. Jokerien toimitusjohtaja Matti Virmanen lupasi Jalkaselle pelipaikan joukkueessa, mikäli hänen peliuransa jatkuu. Jalkanen kuntoutui, ja syksyllä solmittiin yksivuotinen jatkosopimus. Kauden 2006–07 joulutaukoon mennessä Jalkanen nähtiin useimmiten Jokerien nelosketjun laitahyökkääjänä. Pelitaktiikassa hän toimi kärkikarvaajana.
Jalkanen pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 211 ottelua ja teki niissä tehot 5+13=18, lisäksi hän keräsi 131 jäähyminuuttia.
Nokia 8
Nokia 8 on HMD Globalin älypuhelin, jossa on Android-käyttöjärjestelmä. Se julkaistiin 16. elokuuta 2017 Lontoossa Englannissa. Puhelimen myynti alkoi Euroopassa syyskuussa 2017. Puhelimen paranneltu versio, Nokia 8 Sirocco, esiteltiin 25. helmikuuta 2018 Mobile World Congressissa Barcelonassa.
Muotoilu
Nokia 8:ssa on 5,3-tuumainen näyttö ja laite on keskimäärin 7,3 millimetriä ohut ja 4,3 millimetriä ohut reunoista. Sitä on saatavana neljässä eri värissä: kiillotettu sininen, kiillotettu kupari, matta sininen, ja teräs. Laite sisältää täysipituisen grafiittisuojatun, kuparisen jäähdytysputken, joka on suunniteltu työntämään lämpöä ulos Qualcomm Snapdragon 835 -prosessorista ja hajottamaan sitä pituus- ja leveyssuunnassa. Puhelin ei ole vedenkestävä, mutta on IP54 roiskeenkestävä.
Fyysiset osat
Nokia 8:ssa on Qualcomm Snapdragon 835 -kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on neljä gigatavua keskusmuistia ja 64 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 gigatavun microSD-kortilla. QHD-näyttö on suojattu Gorilla Glass 5:llä. Laitteessa on 3.1 sukupolven USB-C-portti akun lataamiseen ja datan siirtoon (5 Gb/s asti).
Kamerat ja multimedia
Nokia 8 on ensimmäinen Nokia-merkkinen puhelin jossa on kaksoiskamera. Takakamera sisältää kaksi 13 megapikselin kennoa, joista toinen on värillinen kenno ja toinen mustavalkoinen kenno. Takakamera on varustettu optisella kuvanvakautuksella (OIS), f/2.0 aukolla, PDAF-automaattitarkennuksella, infrapunaetäisyysmittarilla, ja kaksois-LED salamalla.
Etu- ja takakameroiden yhdistetty erottuva ominaisuus on edistyksellinen kaksoisvalokuva-toiminto (uudelleennimettynä "Bothie" Nokia:lla). Kameroita voidaan käyttää samanaikaisesti jakamalla näyttö kahteen ikkunaan. Tätä teknologiaa Nokia kutsuu Dual-Sight-moodiksi. Molemmat, etu- ja pääkamera, käyttävät Carl Zeiss -optiikkaa.
Videot voidaan kuvata 2160p (4K) ja 1080p (FullHD) -resoluutioilla 30 fps kuvataajuudella. Puhelimessa on useita mikrofoneja, joilla voi äänittää spatiaalista 360° ääntä äänikoodekeilla, jotka tuottavat korkealaatuisen äänentoiston OZO Audio -teknologian avulla. Nimi on johdettu Nokia OZO -kamerasta. Puhelin sisältää myös yksittäisen etupuolella olevan kaiuttimen, joka ei ole täysin Dolby Atmos yhteensopiva.
Puhelimessa on 3,5 millimetrin kuulokeliitäntä ja Bluetooth. Nämä ulostulot käyttävät OZO spatiaalista äänentoistoa tuottaakseen korkealaatuista 360° ympäröivää ääntä kahdesta kaiuttimesta tai nappikuulokkeista. Laite käyttää purkauskoodekkeja, jotka ovat yhteensopivia Dolby Atmoksen ja muiden aikaisempien äänistandardien kanssa.
Ohjelmisto
Samalla tavalla kuin Nokia 3, Nokia 5 ja Nokia 6, Nokia 8 käyttää melkein vakioversiota Androidista. Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 7.1.1 "Nougat". Yksi eroavaisuus on kamerasovellus, jossa pitää ottaa huomioon puhelimen Dual-Sight-ominaisuus. Kyseisessä puhelimessa on myös "always-on display" -ominaisuus, joka on samankaltainen verrattuna Nokian edelliseen Glance Screen -ominaisuuteen Nokia Lumia-sarjassa.
24. marraskuuta 2017 HMD julkisti osittaisen (se ei sisällä Treble-ominaisuutta laitteesta riippumattomiin järjestelmäpäivityksiin) ohjelmistopäivityksen Android 8.0 Oreoon. Pääjulkaisu kesti yli kaksi päivää, vaikka jotkin verkko-operaattorit aikoivat julkaista ohjelmistopäivityksen vasta seuraavina viikkoina. 13. helmikuuta 2018 Nokia julkaisi Android 8.1 Oreon Nokia 8:lle. 19. joulukuuta 2018 Nokia julkaisi Android 9 Pien Nokia 8:lle.
Le Mans
Le Mans on kaupunki Sarthejoen varrella Ranskassa. Se sijaitsee Pays de la Loiren hallintoalueella ja on Sarthen departementin pääkaupunki. Kaupungissa on 142 626 asukasta (vuonna 2010).
Historia
Paikalla oli antiikin aikana roomalainen kaupunki Vinidium Gallia Lugdunensisin provinssissa. 200-luvulla rakennettu amfiteatteri on yhä näkyvissä kaupungissa. 1000-luvulla Le Mans toimi Anjoun ja Normandian hallitsijoiden kamppailukenttänä. 1000-luvulla aloitettiin Le Mansin katedraalin rakennustyöt.
Autourheilu
Autourheilun harrastajat tuntevat kaupungin Le Mansin 24 tunnin ajosta, joka on 24 tuntia kestävä autokilpailu ja yksi maailman tärkeimmistä urheilutapahtumista. Kilpailussa on tavoitteena vuorokauden yhtämittaisessa ajossa ajaa pisin mahdollinen matka. Kilpailu ajetaan Circuit de la Sarthen radalla lähellä Le Mansin kaupunkia. Kilpailua on ajettu vuodesta 1923 saakka.
Kilpailusta on myös tehty dokumenttien lisäksi Lee H. Katzinin ohjaama fiktiivinen elokuva Le Mans (1971), jonka pääosassa on Steve McQueen. Uudempi elokuva on Le Mans 66 – täydellä teholla vuodelta 2019. pienoiskuva|Le Mansin ajot
Strongyló (Ermoúpoli)
Strongyló on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Sýroksen ja Didýmin saarten itäpuolella Ermoúpolin kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,053 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Strongyló kuuluu Sýros-Ermoúpolin kuntaan, Sýroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Marika Vapaavuori
Marika Vapaavuori (s. 1971) on teatteritaiteen maisteri, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on ohjannut mm. Helsingin Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväenteatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Tampereen Teatterissa, Pyynikin kesäteatterissa, Vartiovuoren kesäteatterissa, Tampereen Komediateatterissa, Teatteri Telakalla, Ahaa Teatterissa ja useissa itse kokoamissaan ryhmissä.
Vapaavuori valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1999, ja esikoisohjaus Tyhjällä tiellä sai kantaesityksensä samana vuonna. Vapaavuori on työskennellyt teatterin lisäksi monimuotoisesti rock- ja klassisen musiikin parissa, ja hänet tunnetaan useista ja monimuotoisista yhteistöistään Juice Leskisen, Remu Aaltosen ja Dave Lindholmin kanssa. Hän on ohjannut myös säveltäjä Jouni Kaipaisen tuotantoa; Hämäränmaassa vuonna 2004 oli Porvoon Suvisoiton nimikkoesitys ja sai kutsun Tampereen Teatterikesän viralliseen ohjelmaan. Useista yhteistöistä Kaipaisen kanssa viimeisin oli Tampere-talossa keväällä 2013 ensi-iltansa saanut, läpisävelletty Taikakivet-musiikkifantasia, jonka käsikirjoitus oli Vapaavuoren. Teoksen johti kapellimestari Hannu Lintu.
Pontoise
Pontoise on kaupunki Ranskan Val-d’Oisen departementissa Pariisin esikaupunkialueella. Se sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Pariisista. Pontoise on Val-d’Oisen prefektuuri eli pääkaupunki ja kuuluu Cergy-Pontoisen kuntayhtymään. Kaupungissa on arviolta 29 826 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 7,15 neliökilometriä.
Marika Vapaavuori
Teatteritöidensä lisäksi Vapaavuori on suunnitellut, käsikirjoittanut ja ohjannut useita suurtapahtumia ja tv-konsertteja, muun muassa Euroopan Nuorten Olympiafestivaalin 2009 (EYOF) avajaiset, jotka televisioitiin 49 maahan. Vapaavuoren käsialaa olivat myös televisioidut Kansalliset veteraanipäivät 2010, samoin kuin SOS-lapsikylien 50-vuotisjuhlakonsertti 2012. Marika Vapaavuori dramatisoi ja ohjasi Tasavallan Presidentin Tampere-talossa pidetyn Itsenäisyyspäivän juhlakonsertin 2013. Muumimuseon avajaisia Tampere-talossa vietettiin 2017 Vapaavuoren käsikirjoittaman ja ohjaaman Muumi-gaalan merkeissä, kantaesityksen sävellykset olivat Jonne Valtosen käsialaa ja Tampere Filharmoniaa johti Santtu-Matias Rouvali.
Pontoise
Kaupungin nimi tarkoittaa Oisejoen siltaa (pont tarkoittaa siltaa, Oise on joen nimi)
Marika Vapaavuori
Marika Vapaavuori on naimisissa näyttelijä Lari Halmeen kanssa.
Pontoise
Historia
Pontoise sijaitsee roomalaisen tien Via Julius Caesarin varrella.
Marika Vapaavuori
Palkinnot
Vapaavuori on saanut Vuoden Kulttuuriteko -palkinnon 2009, Suomen Puolustusvoimien pronssisen ansiolevykkeen 2010 sekä Eino Salmelaisen- palkinnon 2014.
Pontoise
Historia
Kaarle Yksinkertainen lopetti viikinkien hävitysretket vuonna 911 Saint-Clair-sur-Eptessa solmimalla Rollon kanssa sopimuksen, joka antoi normanneille osan myöhempää Normandiaa, ja Pontoise muuttui Normandian ja Frankkian rajakaupungiksi.
Kolumbia
Kolumbian tasavalta eli Kolumbia  on valtio luoteisessa Etelä-Amerikassa. Sen rajanaapureita ovat idässä Venezuela, kaakossa Brasilia, etelässä Peru ja Ecuador ja luoteessa Panama. Kolumbia on myös Etelä-Amerikan ainoa valtio, jolla on rantaviivaa sekä Tyynellemerelle että Karibianmerelle. Se on Brasilian jälkeen asukasluvultaan Etelä-Amerikan toiseksi suurin valtio. Suuret asutuskeskukset sijaitsevat Andien tuntumassa ylänköalueella, mutta maahan kuuluu myös rannikoiden alankoja, savannia ja Amazonin sademetsää. Kolumbian luonto on pinta-alaan suhteutettuna maailman monimuotoisinta.
1970-luvulta alkaen maan oloja ovat kurjistuttaneet huumekauppa ja siihen liittyvä väkivalta, sekä sissiliikkeiden ja puolisotilaallisten ryhmien toiminta. Vuonna 2019 yhteensä 35,7 prosenttia maan asukkaista eli köyhyysrajan alapuolella. Maailmanpankin mukaan 10,3 prosenttia väestöstä eli vuonna 2010 äärimmäisessä köyhyydessä.
Kolumbia on nimetty tutkimusmatkailija Kristoffer Kolumbuksen mukaan.
Maantiede
thumb|left|Kolumbia satelliittikuvassa helmikuussa. Kuvassa näkyvät maan halki kulkevat Andit. thumb|left|[[Magdalena (joki)|Magdalenajoen laaksoa.]]
Sijainti ja koko
Kolumbia sijaitsee Etelä-Amerikan luoteisosassa rajautuen pohjoisessa Karibianmereen ja lännessä Tyyneenmereen. Kolumbia on pinta-alaltaan 1 138 910 neliökilometriä, johon luetaan mukaan myös saaret sekä vesialueet. Maapinta-alaa Kolumbialla on yhteensä 1 038 700 neliökilometriä. Kolumbian naapurivaltioita ovat Ecuador ja Peru etelässä, Brasilia ja Venezuela idässä ja Panama lännessä. Kolumbialla on 3 208 kilometriä rantaviivaa, ja se on Etelä-Amerikan ainoa valtio, jota rajaavat sekä Karibianmeri että Tyynimeri.
Pinnanmuodot ja vesistöt
Kolmas alue käsittää vuoristojen välissä sijaitsevat laaksot sekä alankoalueet, joissa asuu suurin osa maan väestöstä. Kolumbian itäinen osa, joka peittää yli puolet maan pinta-alasta. Sen pohjoisosa on llanos-nimellä tunnettua savannia ja eteläosa Amazonin sademetsää.
Kolumbiassa virtaa yli 20 000 kilometriä jokia, joista yli 18 000 kilometriä on purjehduskelpoista. Tärkein joki on Magdalena, joka virtaa melkein 1 600 kilometriä Andeilta Karibianmereen. Se kulkee pitkin Cordillera Centralin ja Cordillera Orientalin välistä painannetta. Sen valuma-alue käsittää neljänneksen maan pinta-alasta, ja sen sivujokiin kuuluu muun muassa Cauca. Muita Karibianmereen virtaavia jokia ovat Sinú ja Atrato. Tyyneenmereen virtaavat joet ovat pääosin lyhyitä, mutta jyrkästi laskeutuivia. Itäosan joet puolestaan kuuluvat joko Orinocon tai Amazonin vesistöihin.
Lentoon
Lentoon on Gimmelin ensimmäinen albumi. Se myi julkaisuvuotenaan tuplaplatinaa, ja ylsi multiplatinamyyntiin julkaisua seuraavana vuonna, ja sitä on myyty yhteensä 98 073 kappaletta. Albumilta on julkaistu singlet "Etsit muijaa seuraavaa", "Roviolla" ja "Jokotai". Kahdesta ensimmäisestä singlestä on tehty myös videot. "Etsit muijaa seuraavaa" -video kuvattiin Popstars-ohjelman aikana Ranskassa.
Kolumbia
Ilmasto
Kolumbian kosteimmat alueet ovat Amazonin sademetsät, Tyynenmeren pohjoisrannikko ja Magdalenan laakson keskiosat, joissa sadanta on yli 2 500 millimetriä ja vuoden keskilämpötila on 23 astetta. Tyynenmeren etelärannikolla ja Karibianmeren rannikolla vallitsee monsuuni, josta on erotettavissa yksi tai useampi kuivakuukausi. Llanosilla ja Magdalenajoen yläjuoksulla on tyypillistä savannia, jolla on selkeä kuiva- ja sadekausi. Kuivakausi on marraskuusta huhtikuulle ja sadekausi toukokuulta lokakuulle. Sadanta on 1 000 – 1 800 millimetriä. Karibianmeren rannikon koillisosassa on kuivempaa savannia, jolla sataa 760 millimetriä vuodessa ja keskilämpötila on yli 27 astetta.
Lentoon
Albumi debytoi Suomen virallisen listan ensimmäisellä sijalla, jolla se pysyi kolme viikkoa. Albumi oli yhteensä 23 viikkoa listalla.
Kolumbia
Ilmasto
Vuoristoalueilla 3 000 – 4 000 metrin välissä keskilämpötila on alle 10 astetta, ja ilmasto on sumuinen, tihkusateinen, pilvinen ja tuulinen. Yli 4 600 metrissä tavataan jo pysyvää lumipeitettä.
Lentoon
Albumilla on Gimmelin jäsenten, Jenni Vartiaisen, Susanna Korvalan ja Ushma Karnanin soolokappaleet. Jennin on "Takiainen", Susannan "Liian nopea" ja Ushman "Sä oot mulle".
Kolumbia
Luonto ja luonnonsuojelu
thumb|right|[[Kultanuoli (Phyllobates terribilis).]] Kolumbiassa on 55 suojelualuetta jotka peittävät yhteensä yli 9 miljoonan hehtaarin alueen. Maassa on pinta-alaan nähden enemmän kasvi- ja eläinlajeja kuin missään muualla maailmassa, ja luonnon monipuolisuus jää toiseksi ainoastaan Brasilialle. Kolumbiassa on määritetty yli 130 000 kasvilajia, yli 450 nisäkäslajia, 1 800 lintu- ja 600 sammakkolajia, sekä yli 35 000 hyönteislajia.
Lentoon
Kappaleet
Kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Risto Asikainen, ellei toisin mainittu.
Kolumbia
Luonto ja luonnonsuojelu
Andeilla, missä luonto on monimuotoisinta, on myös väestön tiheys suurin. Niinpä metsät ja kosteikot ovat pirstaloituneet. Yli puolet alueen sammakkoeläimistä on uhanalaisia. Suuri hedelmiä syövä lintu, kolumbiansaku, elää enää neljällä metsäalueella, ja välillä sen luultiin jo kuolleen sukupuuttoon. Muita Andien uhanalaisia lajeja ovat silmälasikarhu ja andienkondori.
Maailmanperintökohteet ja muut kansallispuistot
Unescon maailmanperintöluettelossa on Kolumbiasta kuusi kohdetta. Niistä kaksi on luontokohteita: Los Katíoksen kansallispuisto ja Malpelosaaren eläimistön ja kasviston rauhoitusalue. Kulttuurikohteita ovat Cartagenan satama, linnoitukset ja muistomerkit, San Agustínin arkeologinen puisto, Santa Cruz de Mompoxin historiallinen keskusta ja Tierradentron arkeologinen kansallispuisto.
Kuitenkin arviolta 10 kansallispuistoa sijaitsee sissien toiminta-alueiden lähettyvillä eivätkä ole turvallisia turisteille. Lisäksi joidenkin kansallispuistojen alueilla harrastetaan huumeiden viljelyä, laitonta karjataloutta, puunkaatoa, kaivostoimintaa ja salametsästystä.
Varhaishistoria
Ennen eurooppalaisten tuloa nykyisen Kolumbian alueella asui lukuisia intiaanikansoja ja -heimoja. Vanhimmat todisteet asutuksesta on 20 000 eaa., ja ensimmäiset maanviljelykulttuurit syntyivät 2000 eaa. mennessä. Kolumbian alueella ei kuitenkaan kehittynyt yhtä vahvaa kulttuuria, mutta arawakit, karibit ja chibchat olivat keskeisimmät intiaaniryhmät. He viljelivät jukkia alangoilla, maissia keskikorkeuksilla ja perunaa vuoristoissa.
Vuoteen 1500 mennessä chibchat olivat eriytyneet kahdeksi kansaksi, muiscoiksi ja taironoiksi, jotka olivat alueen kehittyneimmät kansat. Alueen kansoille yhteistä oli kylien tiheät asutukset, järjestäytynyt uskonto, luokkajaot sekä matrilineaarinen vallanperimys.
Espanjalaisvalloitus ja siirtomaa-aika
Espanjalaiset purjehtivat Kolumbian pohjoisrannikkoa pitkin 1500-luvun alussa, mutta ensimmäinen pysyvä eurooppalaisasutus Santa Marta perustettiin vuonna 1525. Kaikki merkittävimmät siirtomaakaupungit oli perustettu jo 1530-luvun loppuun mennessä ja Kolumbia kokonaisuudessa vuosisadan puolivälissä. Alueelle tuli kolmenlaisia espanjalaisia: Konkistadorit pyrkivät rikastumaan itse, hallintomiehet pyrkivät vahvistamaan Espanjan imperiumin valtaa ja omaisuutta ja papisto pyrki käännyttämään alkuperäisväestöä kristinuskoon ja hankkimaan kirkolle omaisuutta.
Siirtomaa-aika alkoi käytännössä vuonna 1549, kun Santa Fe de Bogotáan perustettiin hallintokeskus audiencia, joka alistettiin Perun varakuningaskunnan alle. Alkuperäisasukkaiden väkiluku väheni selvästi ensimmäisten vuosikymmenien aikana eurooppalaisten tuomien tautien ja asettamien taloudellisten vaatimusten takia. Väkiluku kääntyi kuitenkin kasvuun 1600-luvun lopussa ja 1700-luvun alussa, mutta alkuperäiskansojen kulttuuri hävisi nopeasti akkulturaation ja seka-avioliittojen takia. Talous perustui pitkälti kaivosteollisuuteen ja maanviljelyyn. Alueelle tuotiin orjia, ja myös alkuperäisasukkaita kohdeltiin kuin orjia. Heidät alistettiin encomienda-järjestelmän alle.
Vuonna 1717 Santa Fe de Bogotasta tehtiin Espanjan Uuden-Granadan varakuningaskunnan pääkaupunki, mihin kuuluivat nykyisten Venezuelan, Ecuadorin ja Panaman alueet. Bogotá oli yksi Espanjan kolmesta Uuden maailman hallintokeskuksesta. Uusi varakuningaskunta alkoi nopeasti muuttaa Kolumbian taloudellista ja poliittista ilmapiiriä. Etelä-Amerikassa syntyneet espanjalaiset nousivat keskeisiin asemiin. Varakuningas Antonio Caballero y Góngora toi 1700-luvun lopulla koulutuksellisia uudistuksia, ja monet tulevat kapinajohtajat saivat oppinsa uuden järjestelmän ansiosta.
Itsenäistyminen ja 1800-luku
thumb|left|Suur-Kolumbia vuonna 1824. Bogotán asukkaat perustivat ensimmäisen Espanjan valtaa haastaneen neuvoston 20. heinäkuuta 1810. Itsenäisyys julistettiin vuonna 1813 ja vahvistettiin vuonna 1819, kun Simón Bolívar löi Espanjan joukot Boyacássa. Varakuningaskunnan alueista muodostettiin Suur-Kolumbian tasavalta, johon kuuluivat Kolumbian lisäksi nykyisten Ecuadorin, Venezuelan ja Panaman alueet. Sen presidentiksi valittiin Bolívar ja varapresidentiksi toinen itsenäisyystaistelija Francisco de Paula Santander. Bolívarin ja Santanderin välille syntyi erimielisyyksiä ja kaksi kilpailevaa puoluetta vuonna 1849. Bolívarin tukijoista syntyi myöhemmin konservatiivipuolue, joka tuki vahvaa keskusvaltaa, liittoa katolisen kirkon kanssa ja rajoitettua äänioikeutta. Santarderin tukijoista syntyivät liberaalit, jotka halusivat hajauttaa hallintoa, saattaa koulutuksen valtion alaisuuteen ja laajentaa äänioikeutta.
Vuosien 1829 ja 1830 aikana Suur-Kolumbian tasavalta hajosi kolmeen osaan: Venezuelaan, Ecuadoriin ja Uuteen-Grenadaan, johon kuuluivat Kolumbia ja Panama sekä pieniä osia nykyisistä Venezuelasta ja Ecuadorista. Uudesta-Grenadasta tuli vuonna 1863 Kolumbian yhdysvallat, ja 1886 se sai nykyisen nimensä Kolumbian tasavalta.
Maassa säilytettiin siviilivalta ja pidettiin säännöllisiä ja vapaita vaaleja. Liberaalien valta 1861–1885 jakoi maan yhdeksään suvereeniin osavaltioon, ja kirkko erotettiin valtiosta. Vuonna 1885 alkanut konservatiivien 45-vuotinen valtakausi palautti valtaa keskushallinnolle, ja kirkon vaikutusvalta palautettiin.
Vuosien 1899–1903 välillä käydyssä tuhannen päivän sodassa liberaalien ja konservatiivien välillä kuoli arviolta 120 000 ihmistä. Yhdysvallat tuki Panaman itsenäistymistä Kolumbiasta vuonna 1903 kanavahanketta silmällä pitäen.
Kohti sisällissotaa
thumb|[[Alfonso López Pumarejo 1930-luvulla.]] Talouden modernisoituminen 1900-luvun alussa johti kaupungeissa uusien, parempia oikeuksia vaatineiden yhteiskuntaluokkien syntyyn. Kasvava äänestäjäkunta kaupungeissa suosi yhteiskuntamuutoksia puoltavia poliitikkoja. Liberaalit onnistuivat hyötymään tästä kehityksestä paremmin, varsinkin vuosina 1934–1938 presidenttinä toimineen liberaalin Alfonso López Pumarejon kaudella. López uudisti radikaalisti maataloutta, koulutusta ja verotusta. Uudistusten seurauksena kahvista saadut tulot ja viennin määrä kasvoivat ja teollistuminen ja talouskasvu saivat vauhtia.
Lópezin seuraaja Eduardo Santos oli maltillisempi liberaali, joka sai jonkinlaista tukea myös konservatiiveilta. Kautensa loppupuolella Santos kiinnitti huomionsa suhteisiin katoliseen kirkkoon ja Yhdysvaltoihin. Hänen jälkeensä López, joka valittiin uudelleen presidentiksi vuonna 1942, ei onnistunut enää toisella kaudellaan viemään läpi suuria uudistuksia konservatiivien ja oikeistoliberaalien vastustuksen vuoksi. Oikeistolainen Laureano Gómez hyödynsi Lópezin heikkoa asemaa ja teki Lópezia ja hänen perhettään kohtaan rajuja henkilökohtaisia hyökkäyksiä, joiden vuoksi hän joutui vuonna 1944 vankilaan, mikä sai aikaan mellakoita Bogotássa. López joutui vuonna 1944 epäonnistuneen vallankaappausyrityksen kohteeksi jääden vallankaappaajien vangiksi muutamaksi päiväksi. López menetti arvovaltansa, ja erosi presidentinvirastaan vuonna 1945. Liberaalipuolue pirstaloitui, ja maltillinen konservatiivi Mariano Ospina Pérez voitti vuoden 1946 vaalit.
Eheys (tietoturva)
Eheys tarkoittaa, että tieto ei saa muuttua tahatta tai hyökkäyksessä, tai muutos pitää ainakin havaita. Toisinaan eheys määritellään myös tietojen loogisuudeksi (ns. sisäinen eheys) ja paikkansapitävyydeksi (ns. ulkoinen eheys).
Kolumbia
Kohti sisällissotaa
Ospina yritti liennyttää kasvavaa poliittista jännitystä koalitiohallituksen avulla. Se ei onnistunut, ja maaseudulla puhkesi liberaalien ja konservatiivien välille joitain väkivaltaisia yhteenottoja. Populisti-liberaalipoliitikko Jorge Gaitánia pidettiin vahvana presidenttiehdokkaana, mutta hänet murhattiin Bogotássa vuonna 1949. Väkijoukko lynkkasi ampujan, ja syntyneessä El Bogotazon mellakassa kuoli arviolta 2 000 ihmistä. Väkivaltaisuudet kiihtyivät myös maaseudulla.
La Violencia
thumb|Raitiovaunu tulessa Kolumbian parlamenttirakennuksen [[Capitolio Nacionalin edessä El Bogotazon mellakoiden aikana.]] Ospinan hallitus muutti El Bogotazon mellakan jälkeen politiikkaansa ankarammaksi ja kielsi ensin julkiset kokoontumiset maaliskuussa, erotti liberaalit kuvernöörit ja sulki lopulta armeijan voimin kongressin marraskuussa 1949. Liberaalit eivät asettaneet ehdokastaan seuraaviin vaaleihin, jolloin äärikonservatiivi Gómez valittiin vuonna 1950 presidentiksi.
Gómez hankki itselleen laajat valtuudet ja vähensi kansalaisten vapauksia hillitäkseen kasvavia väkivaltaisuuksia ja sen mahdollisuuden varalta, että liberaalit saattaisivat päästä takaisin valtaan. 1930-luvulla säädetyt työvoimalait peruttiin, itsenäiset ammattiliitot hajaannutettiin, kongressivaalit pidettiin ilman oppositiota, lehdistöä sensuroitiin, tuomioistuimia piti hallussaan toimeenpanovalta, ja uskonnonvapaus joutui koetukselle kun väkijoukot hyökkäsivät protestanttisiin kappeleihin. Gómez keskitti sorron varsinkin liberaaleja vastaan leimaten heidät kommunisteiksi. Väkivallan huipulla kuoli arviolta 1 000 ihmistä kuukaudessa.
Maltillisten konservatiivien ja liberaalien tukeman kenraali Gustavo Rojas Pinilla kaappasi vallan vuonna 1953. Rojasin ensimmäinen tavoite oli päättää väkivaltaisuudet lupaamalla armahduksen ja hallituksen tukea niille jotka laskisivat aseensa. Tuhannet suostuivatkin tarjoukseen, ja vallankaappauksen jälkeen tilanne oli useiden kuukausien ajan rauhallinen. Rojas siirsi poliisin tehtävät asevoimille, vähensi sensuuria ja vapautti poliittisia vankeja, aloitti laajoja julkisia rakennusurakoita vähentämään työttömyyttä ja siirsi verotaakkaa rikkaammille. Uudistukset toteutettiin kuitenkin huonosti, eikä niillä ollut suurta vaikutusta.
Rojasin hallinto menetti tukensa ensimmäisen vuoden aikana. Väkivaltaisuudet maaseudulla kiihtyivät uudelleen vuoden 1953 loppua kohden. Rojas ryhtyi tiukkoihin vastatoimiin, ja hallinto jarrutti yhteiskunnallisia uudistuksia, kiristi sensuuria ja lakkautti maan suurimpia sanomalehtiä. Hallitus korruptoitui, jonka lisäksi taloudellinen tilanne huononi kahvin hinnan laskun vuoksi ja hallituksen toimien vuoksi. Väkivaltaisuudet kiihtyivät, ja niitä yritettiin tukahduttaa yhä kovemmin keinoin.
Vuoden 1957 alussa suurin osa järjestäytyneistä ryhmistä vastusti Rojasin hallintoa. Konservatiivi- ja liberaalijohtajat olivat neuvotelleet vuoden 1956 alusta lähtien maltillisten konservatiivien tukiessa Rojasia vuoteen 1957 asti. Kaikki osapuolet allekirjoittivat sopimuksen vuonna 1957 luoden Kansallisen rintaman yhteishallituksen. Sopimus vahvisti vallanjaon puolueiden välillä ja päätti La Violencian. Presidentinvaalit pidettäisiin säännöllisesti neljän vuoden välein liberaalien ja konservatiivien välillä, ja molemmilla puolueilla olisi tasa-arvoiset asemat vaaleissa ja muissa viroissa. Rojas yritti vielä pysyä vallassa, mutta joutui eroamaan ja lähtemään maanpakoon mielenosoittajien ja armeijan johtohenkilöiden vaatiessa hänen eroaan. Seuraavaksi presidentiksi valittiin vuonna 1958 liberaali Alberto Lleras Camargo.
Vuodesta 1948 vuoteen 1958 kestänyt La Violencia vaati yli 200 000 ihmisen hengen.
Sissiliikkeiden ja huumeparonien aika
thumb|FARC-joukkoja vuonna 1998. La Violencia vaihtui 1960-luvun puoliväliin mennessä hallituksen ja kommunistisen väliseksi sisällissodaksi, kun Kansallisen rintaman yhteishallitus sulki pois muut puolueet. Kansallista rintamaa vastaan syntyivät vuonna 1965 vasemmistolainen Kansallinen vapautusarmeija (ELN) ja maolainen Kansan vapautusarmeija (EPL). Seuraavana vuonna syntyi Vallankumouksellisen Kolumbian asevoimat (FARC) ja vuonna 1971 Demokraattinen allianssi (M-19).
Kansallista rintamaa vastaan perustettiin 1960-luvun alussa Rojas Pinillan johtama vasemmistolainen oppositiopuolue ANAPO, josta tuli virallinen puolue vuonna 1971. Puolueen suosio alkoi heikentyä 1970-luvulla, varsinkin Rojasin kuoleman jälkeen vuonna 1975. Kansallisesta rintamasta luovuttiin vuonna 1974 ja poliittista järjestelmää vapautettiin sissiliikkeiden suosion vähentämiseksi.
Konservatiivipresidentti Belisario Betancur neuvotteli rauhan FARCin ja M-19:n kanssa vuonna 1984 ja vapautti monet niiden vangituista jäsenistä. ELN hylkäsi sopimuksen ja M-19 jatkoi taistelua seuraavana vuonna. Marraskuussa 1985 M-19 valtasi oikeustalon Bogotássa, ja armeijan vapauttaessa sen sai 115 ihmistä surmansa, joista 11 oli korkeimman oikeuden tuomareita. Hallitus ja M-19 solmivat uuden rauhan maaliskuussa 1989 ja M-19:n jäsenet palasivat siviilielämään. M-19 osallistui puolueena uuden perustuslain laadintaan. Rauha FARCin kanssa ei pitänyt, ja se jatkoi taistelua vuonna 1990, kun 2 000–3 000 sen aseista luopunutta jäsentä oli murhattu.
Kolumbiasta tuli 1970- ja 1980-luvuilla maailman suurin huumeiden tuottaja- ja salakuljettajamaa, ja suuret huumekartellit saivat maassa paljon vaikutusvaltaa. 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa kartellit rahoittivat lukuisia valtion virkamiehien, tuomarien ja poliitikkojen murhia. Huumekartellit tappoivat maan oikeusministerin Rodrigo Lara Bonillan vuonna 1984, jonka jälkeen toimia niitä vastaan kiihdytettiin. Vuonna 1989 kartellit tappoivat sekä liberaalien että isänmaallisen unionipuolueen presidenttiehdokkaat. Poliisi surmasi vuonna 1989 José Gonzalo Rodríguez Gachan, joka oli yksi maan merkittävimmistä huumeparoneista. Vuonna 1993 Medellínin kartellin johtaja Pablo Escobar surmattiin hänen paetessaan poliisin erikoisjoukkojen pidätystä. Calin kartellin johtajat vangittiin vuosina 1995–1996.
Uusi perustuslaki tuli voimaan vuonna 1991. Se laillisti avioeron ja kielsi maan kansalaisten luovuttamisen ulkomaille tuomittavaksi, sekä takasi alkuperäiskansojen oikeudet, muttei vastannut niiden maavaatimuksiin. Kuitenkin vuodesta 1997 lähtien Kolumbian kansalaisten luovutus ulkomaille on ollut mahdollista. Konservatiivi Andrés Pastrana Arango valittiin presidentiksi vuonna 1998. Hän aloitti neuvottelut sissiryhmien kanssa ja myönsi FARCille maan kaakkoisosasta noin 51 000 neliökilometrin kokoisen suoja-alueen, jonne armeijalla ei ollut asiaa. Rauhanneuvottelut etenivät katkottaisesti, mutta päättyivät 20. helmikuuta 2002, kun FARC kaappasi lentokoneen. Pastrana määräsi maan eteläosan sotatilaan kun sissit kiihdyttivät hyökkäyksiään.
Serri (Italia)
Serri on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 653 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 19,18 neliökilometriä. Se sijaitsee 640 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Kolumbia
2000-luku ja Plan Colombiasta rauhaan
pienoiskuva|Kolumbian ja FARCin välisen rauhansopimuksen allekirjoitusseremonia. Pastranan ja Bill Clintonin hallintojen käynnistämä huumeiden salakuljetuksen kitkemiseen tähtäävä Plan Colombia sai vuonna 2000 Yhdysvalloilta miljardi dollaria tukea. FARC pystyi silti laajentamaan kokaiinin tuotantoansa, eivätkä Kolumbian väkivaltatilastot parantuneet. Sitoutumaton Álvaro Uribe voitti vuoden 2002 vaalit luvaten kovaa linjaa sissejä vastaan. Oikeistolainen AUC teki joulukuussa 2003 rauhan Kolumbian hallinnon kanssa, ja järjestön sotilaat saatiin seuraavan vuoden aikana laskettua aseista. Uriben hallinto oli käytännössä suostunut suurimpaan osaan AUC:n vaatimuksista.
Uribe ei voinut perustuslain takia enää hakeutua kolmannelle kaudelleen, ja vuoden 2010 presidentinvaalit voitti maan puolustusministerinä toiminut Juan Manuel Santos. Kolumbian hallinto aloitti Norjassa elokuussa 2011 rauhanneuvottelut FARCin kanssa. Niitä jatkettiin lokakuussa Havannassa. FARC ilmoitti alkuun yksipuolisesta tulitauosta, mutta se kaatui viimeistään tammikuussa 2013. Rauhanneuvottelut jatkuivat kuitenkin samaan aikaan, mutta monet konservatiivit, kuten entinen presidentti Uribe, kritisoivat Santosin politiikkaa. Santos voitti kuitenkin täpärästi vuoden 2014 vaalit. Hänen vastaehdokkaanaan oli Óscar Iván Zuluaga, joka olisi ryhtynyt koviin toimiin FARCia vastaan ja keskeyttänyt rauhanneuvottelut FARCin kanssa.
Hallitus ja FARC ottivat jälleen askeleita lähemmäksi rauhaa syyskuussa 2015, kun osapuolet pääsivät sopuun muun muassa totuuskomission perustamisesta ja korvauksista sodan uhreille. Hallitus ja Farc solmivat rauhansopimuksen Havannassa elokuussa 2016. Lokakuussa järjestetyssä kansanäänestyksessä niukka enemmistö äänesti rauhansopimusta vastaan. Jatkoneuvotteluissa marraskuussa solmittu sopimus hyväksyttiin kongressissa. Siihen oli tehty monia opposition vaatimia muutoksia. Lopullisesti Kolumbian hallitus ilmoitti 15. elokuuta 2017, että FARCia vastaan käyty konflikti oli päättynyt, kun järjestön loputkin asekätköt oli luovutettu YK:n edustajille. FARCista muodostettiin perinteinen puolue, jolle luvattiin 10 paikkaa kongressista vuoteen 2026 saakka.
Santosin jälkeen presidentiksi valittiin Iván Duque vuonna 2018. Duquen ennakoidaan tarttuvan vasemmistosissiliike Farcin kanssa solmittuun rauhansopimukseen. Marraskuussa 2019 maassa syntyi mielenosoitusaalto, kun kansan keskuuteen levisi huhu eläkeiän nostamisesta ja nuorten minimipalkan pienentämisestä.
Poliittinen järjestelmä
thumb|Kolumbian presidentti [[Gustavo Petro.]] Kolumbia on tasavalta, jonka presidentti ja varapresidentti valitaan vuoden 1991 perustuslain mukaisesti vaaleilla neljän vuoden kaudeksi. Presidentti toimii sekä valtion- että hallituksen päämiehenä. Vuonna 2015 presidentin valtakausi rajoitettiin uudestaan yhteen kauteen. Presidentti Álvaro Uribe oli vuonna 2004 saanut aikaan perustuslain lisäyksen, joka salli useamman virkakauden. Iván Duque voitti vuoden 2018 presidentinvaalit.
Kolumbiassa on kaksikamarinen parlamentti eli Kolumbian kongressi (congreso), joka on jaettu senaattiin (Senado de la República) ja edustajainhuoneeseen (Cámara de Representantes). Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa valittiin senaattiin 108 ja edustajainhuoneeseen 172 paikkaa. Aiemmasta poiketen vuoden 2016 rauhansopimuksen perusteella entisen sissiryhmittymän puolueelle FARC:lle luvattiin viisi paikkaa sekä senaattiin että edustajainhuoneeseen. Lisäksi presidentinvaalien toiseksi sijoittunut sai paikan senaatista ja tämän varapresidenttiehdokas edustajainhuoneesta. Edustajainhuoneen 163 paikkaa ratkaistaan suhteellisella vaalitavalla, kaksi paikkaa on luvattu afrokolumbialaisille ja yksi paikka alkuperäisasukkaiden edustajalle. Alkuperäisasukkailla on kaksi edustajaa senaatissa.
Kolumbian puoluekenttää hallitsi pitkään kaksi puoluetta, konservatiivit ja liberaalit. Vuoden 1991 perustuslain uudistusten jälkeen puolukenttä alkoi hajota, ja puolueiden määrä kasvoi vuosikymmenessä lähes tuhanteen. Puolueen perustamiselle asetettiin lisää vaatimuksia vuonna 2003, ja vuonna 2018 kongressiin pääsi 13 puoluetta. Poliittinen kenttä on kuitenkin hajanainen, ja puolueet ovat usein keskittyneet caudillon ympärille. Vuoden 2018 vaalit voittanut Demokraattinen keskusta on esimerkiksi varsin vahvasti entisen presidentin Álvaro Uriben puolue.
Ongelmat sekä ihmisoikeudet ja sananvapaus
Kolumbian 52 vuotta kestänyt sisällissota päättyi vuoden 2016 rauhansopimukseen, mikä on parantanut maan väkivaltatilannetta, mutta toisaalta maassa on edelleen monia väkivaltaisia ryhmittymiä. Osissa maata tapahtui vuonna 2019 siviileihin kohdistuneita vakavia välikohtauksia, joissa oli osallisena ELN, FARC:n toisinajattelijoita ja uusia puolisotilaallisia ryhmittymiä. Huumekartelli Clan del Golfolla on puolestaan merkittävä asema 20 departementissa. Vuoden 1985 jälkeen peräti 8,1 miljoonaa kolumbialaisista on joutunut muuttamaan kotoaan.
Kolumbia on alueellisesti jakautunut valtio, ja varsinkin perifeerisillä alueilla pitkään jatkunut aseellinen konflikti aiheuttaa ongelmia. Valtiovalta ei ole erityisen kiinnostunut syrjäseuduista, joilla erilaiset toimijat taistelevat vallasta. Erityisesti maanviljelijät, afrokolumbialaiset ja alkuperäisasukkaat kärsivät taisteluista.
Kolumbia on 2010-luvulla edistänyt tuntuvasti HLBT-ihmisten asemaa: vuonna 2015 annettiin mahdollisuus vaihtaa sukupuoltaan virallisissa dokumentissa ilman oikeuden päätöstä, samana vuonna perustuslakituomioistuin päätti, ettei adoptioita voi kieltää seksuaalisen suuntautumisen takia, ja vuonna 2016 annettiin oikeus samaa sukupuolta oleville mennä naimisiin. Vaikka paperilla HLBTI-oikeudet ovat Kolumbiassa latinalaisen Amerikan parhaita, maa on Brasilian jälkeen HLBTI-ihmisille alueen toiseksi väkivaltaisin maa. Vuosina 2013–2018 tehtiin Diversan raportin mukaan 465 HLBTI-ihmisen murhaa, joista 148:ssa motiivi oli uhrin seksuaalinen suuntautuminen.
Vaikka sananvapaus taataankin vuoden 1991 perustuslaissa, vapauden toteuttaminen ei ole täysin mahdollista. Vaikka 1990-luvun systemaattinen ahdistelu ja väkivalta on vähentynyt, toimittajiin kohdistuu silti jatkuvaa uhkaa. Toimittajat ilman rajoja -järjestön mukaan Kolumbia oli edelleen vuonna 2019 läntisen pallonpuoliskon vaarallisimpia maita toimittajille. Erityisesti ympäristö-, konflikti- ja korruptioasioita käsitteleviin toimittajiin kohdistuu systemaattista häirintää, pelottelua ja väkivaltaa.
Departementit
right|thumb|Kolumbian departementit numeroituina. Keskellä sijaitseva punaisella merkitty alue on pääkaupunkialue. Kolumbia jaetaan vuoden 1991 perustuslain mukaisesti 32 departementtiin (departamento) sekä pääkaupunkialueeseen (distrito capital). Pääkaupunkialue on hallinnollisesti riippuvainen Cundinamarcan departementista. Departementit jaetaan edelleen kuntiin (municipio). Vuonna 2019 Kolumbiassa oli 1 101 kuntaa ja 20 kunnallishallinnotonta aluetta.
Asevoimat
Kolumbian asevoimiin kuului vuonna 2016 noin 265 000 sotilasta. Maavoimissa oli 220 500, merivoimissa 30 900 sotilasta ja ilmavoimissa 13 600 sotilasta. Vuoden 1991 perustuslain mukaan kaikki 18 vuotta täyttäneet ovat asevelvollisia, ja heidän tulee ilmoittautua kaksi vuotta kestävään palvelukseen. Asevoimat koostuvat kuitenkin enimmäkseen köyhästä ja vähän koulutetusta väestöstä, sillä rikkaat voivat ostaa vapautuksen ja opiskelijat saavat sen automaattisesti.
Vuonna 2016 Kolumbian puolustusmenot olivat 4,9 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Osuus bruttokansantuotteesta oli 1,94 prosenttia. Puolustusmenot ovat laskeneet hieman 2010-luvulla, sillä vuonna 2010 ne olivat 6,2 miljardia dollaria ja 2,42 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen 2022 raportin mukaan Kolumbia on "osittain vapaa" maa. Kolumbia kuuluu Latinalaisen Amerikan pitkäikäisimpiin demokratioihin, mutta samalla sillä on ikävä historia laajalle levinneellä väkivallalla ja vakavilla ihmisoikeusrikkomuksilla. Julkiset instituutiot ovat puolustelleet äänekkäästi oikeuksiaan tarkastella toimeenpanovallan voimaa, ja maan pääasiallinen vasemmistolainen sissiryhmä allekirjoitti rauhansopimuksen vuonna 2016. Siitä huolimatta Kolumbialla on valtavia haasteita rauhan vakauttamiseksi ja poliittisten oikeuksien ja siviilivapauksien takaamiseksi suurten urbaaneiden alueiden ulkopuolella.
Talous
thumb|Konttialus Cartagenassa. Kolumbia on vapaa markkinatalous. César Gavirian 1990-luvun alussa suorittamien talousuudistusten seurauksena maahantuontirajoituksia helpotettiin ja useimmat sektorit avattiin ulkomaalaiselle sijoitukselle, vaikkakin maatalous pysyi edelleen suojeltuna. Álvaro Uribe Vélezin hallinto (2002–2010) pyrki pysymään varovaisessa finanssipolitiikassa ja suoritti rajuja taloudellisia muutoksia kuten vero-, eläke- ja budjettimuutoksia. Työttömyysaste oli vuonna 2009 12 prosenttia verrattuna 15,7 prosenttia vuonna 2002. Vuonna 2010 työttömyysasteen arvioitiin olevan 11,2 prosenttia.
Kolumbian vuosien 2002–2007 välinen talouskasvu voidaan liittää kasvaneen turvallisuustilanteen lisäämään ulkomaalaiseen sijoitukseen, talousuudistuksiin öljy- ja kaasusektoreilla, varovaiseen rahapolitiikkaan ja viennin kasvuun. Kansainvälinen talouskriisi kuitenkin vähensi Kolumbian vientiä ja maan talous kasvoi ainoastaan 2,7 prosenttia vuonna 2008 ja väheni 0,8 prosenttia vuonna 2009, mutta elpyi 4,5 prosenttiin vuonna 2010.
Kolumbian vientituotteisiin kuuluu runsaasti maataloustuotteita, energiaresursseja ja mineraaleja. Näitä ovat esimerkiksi kivihiili, kahvi, kupari, smaragdit, kukat, hedelmät, kaasu, kulta, vesivoima, rautamalmi, nikkeli, maaöljy, platina ja hopea. Kolumbialla on Latinalaisen Amerikan suurimmat kivihiili-, neljänneksi suurimmat kaasu- ja kuudenneksi suurimmat öljyvarat. Kolumbialla on Brasilian jälkeen suurimmat vesivoimapotentiaalit.
Huumekauppa
Vuonna 2022 arvioitiin 120 000 perheen harjoittavan kokanviljelyä. Monilla alueilla se on ainoa kannattava elinkeino. Kolumbia sai vuosina 2000–2015 Yhdysvalloilta kymmenen miljardia dollaria apua huumekaupan vastaiseen taisteluun. Viljelmiä tuhottiin kasvimyrkyillä, joiden myöhemmin todettiin aiheuttavan syöpää. Viljelijöille luvattiin tukia ammatinvaihtoon, mutta moni pettyi lupauksiin. Vuonna 2022 presidentti Petro julisti uuden ohjelman, jossa kokanviljelijöitä ohjataan asteittain uusien tuottavien viljelykasvien pariin. Hän on myös väläytellyt mahdollisuutta laillistaa kokalehtien käyttö ja viljely.
Puutarhanhoito
thumb|Puutarhuri työssään. Puutarhanhoito on puutarhakasvien kasvattamista ja hoitamista. Näitä kasveja ovat vihannekset, juurekset, marjat, yrtit ja koristekasvit. Puutarhanhoitoon liittyy usein esimerkiksi kasvien kastelemista, siistimistä ja lannoittamista. Puutarhanhoidon ammattilaisia ja harrastajia kutsutaan puutarhureiksi.
Kolumbia
Huumekauppa
Viljelmien tuhoamisesta huolimatta kokapensaan viljelyyn käytetty pinta-ala kasvoi yli kaksinkertaiseksi vuosina 2010–2020, ja satoisampien lajikkeiden myötä tuotantopotentiaali kolminkertaistui.