cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Penthesileia
Penthesileia oli kreikkalaisessa mytologiassa amatsonien kuningatar ja Areen sekä Otreran tytär. Hän lähti Hektorin kuoltua armeijansa kanssa Troijaan Priamoksen avuksi. Akhilleus haavoitti häntä taistelussa, mutta rakastui Penthesileian kauneuteen poistettuaan kuolevalta kypärän.
Kreikkalainen sotilas Thersites nauroi Akhilleukselle tämän takia. Akhilleus kiivastui ja tappoi Thersiteen.
Sukupuolikromosomi
Sukupuolikromosomi on yksilön sukupuolen kehitykseen vaikuttava kromosomi. Joillain lajeilla, kuten ihmisellä, naaras on homogameettinen, eli sillä on vain yhdentyyppisiä sukupuolikromosomeja (XX), ja koiras on heterogameettinen, eli sillä on kahdentyyppisiä sukupuolikromosomeja (XY). Joillain toisilla lajeilla tämä on päinvastoin.
Eri lajeilla
Useimpien nisäkäslajien naarailla on kaksi X-kromosomia (XX) ja koirailla yksi X-kromosomi ja yksi Y-kromosomi (XY). Vesinokkaeläimellä sukupuolikromosomeja on kymmenen, naaraalla XXXXXXXXXX ja koiraalla XYXYXYXYXY.
Nisäkkäillä sukupuolen määrää geneettisesti Y-kromosomi, myös epätavallisissa yhdistelmissä, kuten XXY, XYY, X ja XXX. Nisäkkäiden Y-kromosomi sisältää SRY-geenin (Sex-determining Region Y), joka laukaisee eliön kehittymisen koiraspuoliseksi eli kivesten kehittymisen ja testosteronin tuotannon. Muussa tapauksessa (myös silloin, kun eliöllä esiintyy XY-kromosomit mutta sen SRY-geeni on puuttuva tai toimimaton) eliö kehittyy naaraspuoliseksi.
Y-kromosomi on kooltaan vain murto-osan X-kromosomin koosta, ja näin ollen se ei sisällä yhtä paljon geenejä kuin X-kromosomi. Ne geenit, joita Y-kromosomi sisältää, liittyvät lähinnä sukupuolen kehittymiseen, kun taas X-kromosomi sisältää useita kehitykseen ja toimintakykyyn vaikuttavia geenejä. Sukupuoleen kytkeytyviä ominaisuuksia määräävät geenit sijaitsevat X-kromosomin siinä osassa, jolle ei ole vastinetta Y-kromosomissa. Näin ollen kyseiset periytyvät ominaisuudet ovat yleensä resessiivisiä ja siksi ilmenevät yleisemmin miehillä kuin naisilla. Esimerkiksi punavihervärisokeutta esiintyy lähinnä vain miehillä, koska se periytyy X-kromosomissa.
Lintujen sukupuolikromosomit ovat Z ja W, ja heterogameettinen sukupuoli (ZW) on naaras. Linnuilla sukupuolen määrittyminen eroaa paljon nisäkkäistä, ja samankaltainen järjestelmä on myös matelijoilla sekä joillain kaloilla ja sammakkoeläimillä.
Hyönteisten sukupuolikromosomisto on poikkeuksellisen monimuotoinen. Perhosten ja koiden (Lepidoptera) sukupuolikromosomit ovat W ja Z, joista W tavallisesti aiheuttaa kehittymisen naaraaksi. W-kromosomin puuttuessa ZZ-yhdistelmä tuottaa uroksen ja pelkkä Z (eli Z0) naaraan. Joillakin lajeilla sukupuoli määräytyy W-kromosomin puuttuessa lämpötilan mukaan niin, että lämpimällä eli suotuisalla ilmalla syntyy enemmän naaraita kuin kylmällä. Joillakin heinäsirkoilla XX tuottaa naaraan ja pelkkä X uroksen. Joillakin sääskillä sukupuolten kromosomistot ovat samanlaiset, ja sukupuoli määräytyy luultavasti dominantin urostekijän mukaan. Banaanikärpäsellä sukupuoli määräytyy epätavallisesti X-kromosomien ja autosomien suhteen mukaan, niin että XX, XXY ja XXYY tuottavat naaraskärpäsen, ja XY ja X0 uroskärpäsen.
Sukupuolikromosomien häiriöt
Sukupuolikromosomien epänormaali määrä voi aiheuttaa erilaisia häiriöitä. On mahdollista, että X-kromosomeja on enemmän tai vähemmän kuin normaalisti. Turnerin oireyhtymässä naisella on vain yksi X-kromosomi (X0). Klinefelterin oireyhtymässä miehellä on yksi tai useampi ylimääräinen X-kromosomi. Yleensä tällaiset yksilöt ovat steriilejä.
Lähteet
Одредување на пол
Alfred Bruneau
thumb|right|Alfred Bruneau
(Louis-Charles-Bonaventure-)Alfred Bruneau (3. maaliskuuta 1857 Pariisi – 15. kesäkuuta 1934 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä. Hänellä oli vaikutusta ranskalaisen oopperan liikkeessä kohti realismia.
Bruneau opiskeli Pariisin konservatoriossa Jules Massenet'n johdolla ja työskenteli sitten kopioiden tekijänä kustantaja Georges Hartmannin palveluksessa. Hänen varhaisimpaan tuotantoonsa kuuluvat kolme kuorosinfoniaa ja ooppera Kérim (1887). Vuonna 1888 hän tutustui kirjailija Émile Zolaan, josta tuli hänen läheinen ystävänsä ja jonka töistä tarjoutuivat hänelle kahdeksan oopperan libretot. Oopperoiden ohella hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa baletteja, requiem vuodelta 1896 ja lauluja. Bruneaun teokset olivat laajalti esitettyjä hänen elinaikanaan. Hänen tyylinsä oli dramaattinen, ja hän käytti usein epäsovinnaisia riitasointuja dramaattisen vaikutuksen luomiseksi.
Bruneau kirjoitti musiikkikritiikkiä eri lehtiin, kuten Le Figaroon, ja julkaisi kirjoja aikansa ranskalaisesta ja venäläisestä musiikista.
Paaluttaja
Paaluttaja on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui Defenders-lehden numerossa 17 (1974). Paaluttaja kuuluu Romutusryhmänä tunnettuun rikollisjärjestöön. Paaluttajan loivat Len Wein ja Sal Buscema.
Suomessa Paaluttaja esiintyi ensimmäisen kerran Hämähäkkimies -lehden numerossa 9 (1987).
Historia
300px|thumb|left|Romutusryhmä, vasemmalta oikealle [[Romuttaja, Paaluttaja, Pallosalama ja etualalla Maansiirtäjä.]] Brian Philip Calusky syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, mutta kasvatettiin silti maatilalla Amerikan takamailla. Myöhemmin hän ryhtyi rengiksi, muttei kuitenkaan pitänyt verkkaisesta elämänmenosta maatilalla. Calusky päätti ryhtyä rikolliseksi ja nämä toimet johtivat hänet myöhemmin vankilaan, jossa tämä ystävystyi Dirk Garthwaiten, alias Romuttajan kanssa.
Garthwaite, yhdessä Caluskyn ja kahden muun sellitoverinsa kanssa päättivät karata paikasta. Garthwaite kertoi voimasta jonka hän sai Karnillalta, Nornien kuningattarelta. Yhdessä kahden muun vangin Eliot Franklinin ja Henry Campin kanssa nelikko sai käsiinsä Romuttajan voimien lähteen, lumotun sorkkaraudan. Ukkosmyrskyn voimasta Romuttaja sai takaisin voimansa ja antoi muillekin nelikon jäsenille suuret voimat sorkkarautansa kautta. Caluskysta tuli Paaluttaja, Campista Maansiirtäjä ja Franklinista Pallosalama. Yhdessä he muodostivat Romutusryhmä-nimisen superroistojoukkueen, joita Romuttaja johti.
Romutusryhmä pakenee vankilasta ja aikovat toteuttaa Pallosalaman suunnitelman, jonka mukaan hän kiristäisi New Yorkilta pommillaan miljoonia dollareita. Ryhmän epäonneksi Puolustajat ja Luke Cage estävät katalat suunnitelmat.
Paaluttaja on vuosien varrella taistellut useiden eri Marvel-universumin sankareita vastaan, kuten Kostajia, Puolustajia ja useimmiten Thoria vastaan.
Salatuissa Sodissa Tuonpuoleinen kaappasi koko Romutusryhmän mukaan lukien Paaluttajan taistelemaan supersankareita vastaan. Myöhemmin joukkio kuitenkin vangittiin jälleen ja ainoastaan Rautamiehen väliintulo esti joukkopaon. Ryhmä on myös liittynyt Paroni Zemon Pahuuden Mestareihin, jonka aikana Paaluttaja hakkasi Herkuleksen yhdessä muiden Romutusryhmäläisten kanssa miltei kuoliaaksi. Joukkio kuitenkin vangittiin jälleen.
Kuukausia myöhemmin Romuttaja itse vapautti toverinsa ja palautti jälleen heidän voimansa. Pallosalama tympääntyi kuitenkin Romuttajan johtajuuteen ja halusi saada haltuunsa koko Romutusryhmän yhteenlasketut voimat. Romuttaja murskasikin tämän käden Pallosalaman yrittäessä varastaa Romuttajan sorkkarautaa. Tällä kertaa mahtava Herkules kosti hakkaajilleen ja pieksi ryhmän.
Romutusryhmän voimat alkoivat hiipua kun Asgardin yhteys maahan alkoi kadota. Ryhmä palkkasi tiedemies Arnim Zolan palauttamaan heidän voimansa. Tämän jälkeen Romutusryhmä valloitti kokonaisen planeetan, Polemachuksen joka on mahtavan sotalordi Arkonin koti. Arkonin suurvisiiri kuitenkin petti heidät ja Romutusryhmä pakeni paikalta.
Pian tämän jälkeen ryhmä otti yhteen Ukonnuolten kanssa. Ryhmä hävisi kuitenkin jälleen ja on tämän jälkeen ottanut yhteen lukuisten sankarien kanssa. Lopulta Romutusryhmä palasi takaisin Lautalle, Rykerin Saaren huippuvarmaan vankilaan, mutta pakenivat sieltä äskettäisen suurpaon yhteydessä
Nykyään amerikkalaisissa sarjakuvissa on paljastettu, että Paaluttajalla on poika. Poika eleli rauhassa isovanhempiensa kanssa, kunnes oppi isänsä menneisyydestä. Paaluttajan ylpeydeksi hänen poikansa avusti Romutusryhmää pankkiryöstössä, mutta hanke meni supersankarien väliintulon vuoksi myttyyn.
Voimat & varusteet
Paaluttajalla on tehostetut fyysiset voimat, joiden avulla hän nostaa useita tonneja. Hän on kuitenkin muita Romutusryhmäläisiä (pois lukien Romuttaja) paljon voimakkaampi, kiitos Paaluttajan ylikasvaneiden käsien. Nämä voimat ovat aikaansaannoksia asgardilaisesta magiasta. Paaluttaja omaa myös uskomattoman kestävyyden, jonka ansiosta hän kestää suuria iskuja, kuten luoteja. Paaluttaja onkin käytännössä täysin luodinkestävä. Paaluttajan vastaanottamat voimat muokkasivat hänen koko kehoaan kuten luita, lihaksia ja ihoa paljon kestävämmäksi. Paaluttajalla on myös ihmistä suurempi vastustuskyky myrkkyjä ja happoja vastaan.
Paaluttaja muissa medioissa
Paaluttaja esiintyy yhdessä muun Romutusryhmän kanssa Marvel: Ultimate Alliance -pelissä.
Gare du Midi/Zuidstationin metroasema
Gare du Midi (Zuidstation) on Brysselin metron asema Saint-Gillesin kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 2 ja 6 metrojunat sekä linjojen 3 ja 4 raitiovaunut. Se sijaitsee Brysselin eteläisen rautatieaseman yhteydessä. Asema avattiin vuonna 1988.
Riippilänjärvi
Riippilänjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Karkussa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Rautaveden aluetta.
Maantiede
Järven pinta-ala on 70,0 hehtaaria ja sen pituus on 2,1 kilometriä ja leveys 700 metriä. Linnais ja Järventaustansaari jakavat järven kahteen osaan. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 800 metriä pitkä Koskenoja, joka laskee Rautaveteen Äijärinlahdessa.
Järven rantaviiva on 7,4 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi peltoa tai golfkenttää. Järvi on keskellä Palvialan taajamaa ja asutusta on myös järven rannoilla.
Järven lounaisrannalla sijaitsee Lakeside Golf, kaakkoisrannalla Karkun harmaakivikirkko. Kaakkoisrantaa sivuaa kirkon luona Tampereen ja Porin välinen rautatie. Järven mukaan on nimetty lähistölle Riippiläntie ja Riippilänpolku. Riippiläntie on vanhan Turun ja Tampereen välisen valtatie 9:n osa.
Historia
Ensimmäinen hakemus saada laskea järvi on vuodelta 1820. Vuonna 1852 tilanomistaja F.W.Caloander ja kumppanit hakivat lupaa kuivauttaa Riippilanjärven ja saivat siihen luvan vuonna 1857. Järvelle tehtiin vain pieni pinnanalennus vuonna 1868. Samoilla asioilla oli Eino Stark ja kumppanit, kun he vuonna 1922 hakivat lupaa laskea järveä ja saivat siihen luvan 1930.
Willemiitti
thumb|Willemiittia Willemiitti on nesosilikaatteihin eli jalosilikaatteihin kuuluva silikaattimineraali, joka on sinkkimalmin lähde. Väri on vihreänkeltainen, sinertävä tai vaihtelee valkoisen ja ruskean välillä. Viiru on valkoinen. Kiilto on lasin- tai pihkankiilto. Kovuus on Mohsin asteikolla 5,5.
Willemiitti on nimetty Alankomaiden kuninkaan Vilhelm I:n mukaan.
Sen kidejärjestelmä on trigoninen. Kemiallinen kaava on Zn2SiO4. Ultraviolettivalossa siinä on voimakas vihreä fluoriloiste.
Jonathan Nordbotten
Jonathan Nordbotten (s. 14. heinäkuuta 1989) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ingierkollen og Rustad Slalomklubbia.
Alppihiihdon maailmancupissa Nordbotten kilpaili ensimmäisen kerran Beaver Creekin pujottelussa joulukuussa 2011. Maailmancupin pisteille hän selviytyi ensimmäisen kerran Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2012 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2016. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Val d’Isèren pujottelussa joulukuussa 2017.
Honkolan kansakoulu
Honkolan kansakoulu voi tarkoittaa:
Wang Nan
Wang Nan (s. 22. heinäkuuta 1978) on kiinalainen haulikkoampuja.
Wang Nan on saavuttanut MM-kilpailuissa neljä mitalia kaksoistrapissa. Ensimmäiset mitalinsa hän saavutti Lonatossa 2005 voittamalla joukkumaailmanmestaruuden ja henkilökohtaisen hopean. Lisäksi Wang on saavuttanut joukkuehopeaa Zagrebissa 2006 ja Nikosiassa 2007.
Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto
Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto (SAK) oli vuosina 1930–1969 toiminut ammatillinen keskusjärjestö, nykyisin toimivan Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön edeltäjä. Keskusliiton edeltäjä oli vuosina 1907–1930 toiminut Suomen Ammattijärjestö (SAJ).
Perustaminen ja sotaa edeltävät vuodet
SAK perustettiin 19.–20. lokakuuta 1930 Helsingissä pidetyssä kokouksessa. Perustamista edelsi vanhan ammattijärjestön hajoaminen loppuvuodesta 1929, kun sosialidemokraatit lähtivät kommunistien hallitsemasta liitosta. SAJ:sta eronneet perustivat syyskuussa 1929 Ammatillisten järjestöjen valtuuskunnan. Kyseisten sosialidemokraattien lisäksi SAK:hon meni mukaan joitakin kommunisteista irtautuneita sosialisteja. Ammatillisten järjestöjen valtuuskunnan ja Suomen sosialististen työväenyhdistysten keskuskomitean välinen yhteistyösopimus allekirjoitettiin heinäkuussa 1930. Uusi järjestö liittyi heti Kansainväliseen ammattiyhdistysliittoon eli niin sanottuun Amsterdamin internationaaliin. Perustettaessa SAK:hon kuului seitsemän ammattiliitoa. Vuoden 1930 lopussa siihen kuului noin 15 000 jäsentä.
SAJ:n lakkauttaminen oli merkinnyt monin paikoin ja varsinkin suurteollisuudessa ammattiyhdistystoiminnan loppua vuosiksi. Lamakausi ja suurtyöttömyys vaikeuttivat myös ammattiyhdistystoimintaa. Ammattiliittoon liittyminen saattoi noina vuosina helposti johtaa työpaikan menetykseen. Suomen työnantajain keskusliitto (STK) piti kortistoa lakkoihin osallistuvista työntekijöistä joita kehotettiin olemaan palkkaamatta.
Vuoden 1934 loppuun mennessä SAK:n jäsenmäärä oli kasvanut 27 000:een ja jäsenliittojen määrä kuuteentoista. Kommunistien omaksuttua Kominternin päätösten mukaisesti uuden kansanrintamataktiikan 1930-luvun puolivälissä he alkoivat myös osallistua SAK:n toimintaan ja jäsenmäärä kasvoi tämänkin ansiosta 70 000:een vuonna 1938. 1930-luvun alkupuolella kommunistit ylläpitivät salaista Suomen Punaista Ammattijärjestöä (SPA), jonka jäsenmäärä ja vaikutusvalta jäivät vähäisiksi.
Talvisodasta vakautusvuosiin
Talvisodan aikana SAK:n ja STK:n edustajat tekivät kansallisen yhteisymmärryksen lujittamiseksi yhteisen julistuksen, ns. tammikuun kihlauksen, jossa todettiin että ne vastaisuudessa neuvottelisivat keskenään ja työnantajapuoli tunnusti periaatteellisesti työntekijöiden järjestäytymisoikeuden.
Talvisodan jälkeisenä välirauhan kautena 1940–1941 SAK:n jäsenmäärä kasvoi voimakkaasti. Jatkosodan sytyttyä SAK osallistui erilaisiin säännöstelyelimiin ja tuki sotaponnisteluja. Lokakuussa 1943 SAK:n edustajakokous kuitenkin otti kantaa erillisrauhan solmimisen puolesta ja pyrki painostamaan varsinkin SDP:n eduskuntaryhmää rauhanteon jouduttamiseksi.
Jatkosodan päättyessä SAK:ssa oli 106 000 jäsentä, mutta jäsenmäärä lähti jälleen nopeaan kasvuun niin että se vuoden 1945 lopussa oli lähes 300 000. Ensimmäinen keskusjärjestöjen välinen sopimus saatiin aikaiseksi 1944. Samanaikaisesti kommunistien toiminnan laillistaminen kiristi järjestön sisäisiä suhteita kommunistein ja sosiaalidemokraattien välillä. Järjestön yhtenäisyyden säilyttämiseksi SAK:n sosiaalidemokraattinen johto sopi keväällä SKP:n ammatillisen jaoston kanssa yhteistyön periaatteista keväällä 1945 ja solmi suhteet Neuvostoliiton ay-liikkeen kanssa.
SAK:n sisäiset kiistat kärjistyivät jälleen syksyllä 1948 Arabian posliinitehtaan lakon ja seuraavan vuoden muiden kommunistijohtoisten työtaistelujen seurauksena. Seitsemän jäsenliittoa erotettiin keskusjärjestöstä järjestön päätösten rikkomisesta syytettynä. Viisi liittoa hyväksyttiin uudestaan jäseniksi niiden luvattua noudattaa jatkossa järjestöpäätöksiä, mutta kuljetustyöntekijäin liitto sekä metsä- ja uittotyöväen liitto jäivät SAK:n ulkopuolelle.
Vuoden 1951 edustajakokouksessa SAK:n valtaa jäsenliittoihin nähden kasvatettiin ja jäsenjärjestöjä kiellettiin lakkoilemasta ilman keskusliiton lupaa. Yhteiskunnallisena taustana päätökselle oli myös vuosina 1941–1955 voimassa ollut hinta- ja palkkasääntely, johon SAK:n johto oli sitoutunut. SAK:n jäsenmäärä kuitenkin laski vuoden 1947 340 000 jäsenestä noin sadallatuhannella vuoteen 1953 mennessä.
Yleislakko 1956 ja järjestön hajoaminen
Hinta- ja palkkasäännöstelyn loputtua vuoden 1956 alussa, inflaatio lähti nousuun ja alkoi syödä reaalipalkkoja. SAK vaati alkuun hintojen alennuksia hintasääntelyn uudistamisen kautta, mutta siirtyi sitten vaatimaan tuntipalkkoihin 12 markan erilliskorotusta reaalipalkkojen turvaamiseksi. STK:n kieltäydyttyä, yleislakko alkoi 1. maaliskuuta 1956 ja siihen osallistui 450 000 työntekijää, vaikka SAK:n tuolloinen jäsenmäärä oli vain 270 000. Yleislakko päättyi 20. maaliskuuta STK:n taivuttua 12 markan yleiskorotukseen. Valtion verojen ja maksujen korotukset sekä kasvanut inflaatio veivät kuitenkin pian lakolla saavutetut palkankorotukset.
Yleislakko syvensi entisestään sosiaalidemokraattien keskinäisiä kiistoja, jotka alkoivat hajottaa myös SAK:n rivejä. Oikeistososiaalidemokraatit jotka olivat vastustaneet yleislakkoa, alkoivat erota SAK:sta, jonka johto oli sosiaalidemokraattien vasemmistosiiven ja sittemmin TPSL:n, käsissä. Neljä jäsenliittoa erosi SAK:sta 1957 ja seuraavana vuonna eroamiset jatkuivat. Eronneet liitot perustivat keskusjärjestökseen aluksi Ammattiliittojen yhteistyöjärjestön, ja 1960 uuden Suomen Ammattijärjestön (SAJ). Vuosina 1960–1962 SAK menetti 12 jäsenliittoa, ja jäljelle jääneet menettivät jäseniä SAJ:n rinnakkaisliitoille.
Vain osa eronneista liitoista liittyi SAJ:n jäseniksi ja SAK säilytti asemansa maan suurimpana ammatillisena keskusjärjestönä. Vuonna 1966 SAK:ssa oli 25 jäsenliittoa ja 260 000 jäsentä, SAJ:ssä 18 liittoa ja 107 000 jäsentä. Keskusjärjestöjen ulkopuolelle jääneissä kolmessa liitossa oli tuolloin 94 000 jäsentä.
Ammattiyhdistysliikkeen eheytyminen
Neuvottelut keskusjärjestöjen yhdistämisestä aloitettiin 1964. SDP:n puheenjohtajaksi 1963 valittu Rafael Paasio oli reivannut puolueen linjaa "pari piirua vasemmalle" ja TPSL:n jäsenet alkoivat palata SDP:hen. Myös Aarne Saarisen nousu SKP:n puheenjohtajaksi varmisti SKP:n enemmistön tuen eheytykselle, jonka vastaan hangoitteljoiksi jäivät lähinnä SKP:n vähemmistösiipi, kutistuva TPSL ja eräät SAJ:n johtopaikoista kiinni pitäneet oikeistososiaalidemokraatit.
Professori Heikki Wariksen johdolla toiminut ammattiyhdistysliikkeen eheytysneuvosto esitti 22. maaliskuuta 1966 toisen julkilausumansa, jossa ehdotettiin SAK:n ja SAJ:n sekä näiden ulkopuolella olevien liittojen yhtymistä uudeksi keskusjärjestöksi. Vuoden 1966 edustajakokouksessa johtopaikat jaettiin SDP:n ja SKP:n yhteistyöllä ja puheenjohtajaksi nousi sosiaalidemokraatti Niilo Hämäläinen ja toiseksi puheenjohtajaksi kommunisti Arvo Hautala. Jäsenliittojen itsenäisyyttä lisättiin ja työvaliokunnassa kommunistien osuus kasvoi vastaamaan osapuilleen heidän kannatustaan järjestössä. TPSL:n vahva rooli SAK:ssa puolestaan mureni.
Ammattiyhdistysliikkeen eheytys saatiin lopulta päätökseen 17.–18. kesäkuuta 1969 pidetyssä SAK:n ylimääräisessä edustajakokouksessa josta samalla tuli uuden keskusjärjestön, Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön, perustamiskokous. Vanhan SAK:n toiminta loppui uuden perustamiseen. Rinnakkaisliittojen yhdistäminen tapahtui kuitenkin yksitellen, ja osa fuusioista toteutui vasta vuosia keskustason eheytymisen jälkeen.
Yli synkän virran
Yli synkän virran (Crossing Jordan) on yhdysvaltalainen rikossarja, jossa bostonilainen oikeuspatologi Jordan Cavanaugh (Jill Hennessy) selvittää henkirikoksia ryhmänsä kanssa. Cavanaugh’n lähimmät kollegat ovat esimies tohtori Garret Macy (Miguel Ferrer), kriisiterapeutti Lily Lebowski (Kathryn Hahn), oikeusentomologi ”Bug” (Ravi Kapoor) sekä tohtorit Nigel Towsend (Steve Valentine), Sidney Trumaine (Eugene Byrd) ja patologi Devan Maguire (Jennifer Finnigan) sekä etsivä Woodrow ”Woody” Hoyt (Jerry O’Connell).
Sarjan tuotannosta vastasivat Tailwind Productions ja NBC Universal, ja sitä esitettiin alun perin NBC:llä vuosina 2001–2007. Sarja päättyi 16. toukokuuta 2007 kuuden kauden jälkeen 117. jaksoon ”Crash”. Suomessa sarjaa on esittänyt Sub.
Itä-Preussin offensiivi
Itä-Preussin offensiivi oli toisessa maailmansodassa natsi-Saksan ja Neuvostoliiton välinen taistelu Itä-Preussin alueesta vuonna 1945. Taistelu alkoi 13. tammikuuta 1945 ja päättyi 25. huhtikuuta 1945, jolloin puna-armeija sai vallattua alueen lopullisesti itselleen.
Offensiivin aikana käytiin Königsbergin (nykyisen Kaliningradin) taistelu, jossa puna-armeija sai vallattua kaupungin itselleen 9. huhtikuuta mennessä. Taistelussa lyötiin Saksan 4. armeija, 3. panssariarmeija, 2. armeija, XXVIII armeijakunta, 1. jalkaväkidivisioona, 5. panssaridivisioona, Armee Ostpreußen ja keskustan ja pohjoisen armeijaryhmän rippeet. Lopullisesti saksalaiset saatiin kukistettua vasta 9. toukokuuta mennessä.
Mopo (täsmennyssivu)
Mopo voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Enterprise Ireland
Sillä on 13 toimipaikkaa Irlanninssa ja 34 kansainvälisen toimiston verkosto.
General SVR
General SVR on vuonna 2020 avattu nimetön englanninkielinen Telegram-kanava, joka julkaisee "sisäpiiritiedoa" Venäjän johdosta. General SVR:llä on myös venäjänkielinen YouTube-kanava (Генерал СВР), jolla ääni nimimerkillä Viktor Mihailovitš lukee tietoja. Kanava on useiden länsimediassa esitettyjen Vladimir Putinia koskevien huhujen lähde.
Kanava kertoo tietojensa perustuvan entisten ja vielä aktiivisten eri maiden tiedustelu-upseerien tietoihin. Toisaalta kanavan takana on väitetty olevan entisen MGIMO-yliopiston politologian ja historian professori Valeri Solovein.
Kanavan väitteitä
Toukokuun alussa 2022 kanava väitti Putinilla olevan Parkinsonin tauti. Toukokuussa 2022 kanava väitti Putinin olevan niin huonossa kunnossa, että hän joutuu luovuttamaan valtansa Nikolai Patruševille.
Kanava väittää Vladimir Putinin seurustelevan olympiavoittaja Alina Kabajevan kanssa ja heidän saaneen lapsia yhdessä. Heinäkuussa 2022 kanava sanoi Kabajevan olevan raskaana ja 69-vuotiaan Putinin tulevan uudelleen isäksi.
Heinäkuussa 2022 kanava sanoi Putinin kokeneen niin kovaa pahoinvointia, että hän joutui kiireelliseen lääkärinhoitoon.
Kesällä 2022 kanavalla esitettiin villejä huhuja Vladimir Putinin terveydentilasta. Kanavalla on väitetty Putinin osallistuneen šamanistiseen rituaaliin, jossa hänelle annettiin voimia. Kanavan mukaan Putin aiotaan korvata kaksoisolennolla tai ns. deepfake-teknologialla eli tekoälyä hyödyntävillä videoväärennöksillä. Tämäkin väite levisi laajalti länsimaisessa mediassa.
Joulukuussa 2022 kanava kertoi, että Putin oli kaatunut viisi askelmaa portaissa, kaatunut ja murtanut häntäluunsa ja sen seurauksena ulostanut housuihinsa. Jutun uutisoivat ainakin The Sun, New York Post, Daily Mail, Gawker ja Newsweek.
Moderni hiljainen musiikki
Moderni hiljainen musiikki on Dave Lindholmin kymmenes sooloalbumi. Se julkaistiin keväällä 1985.
Kylmäkoski (yritys)
250px|right Oy Kylmäkoski Ab oli suomalainen Kylmäkoskella vuosina 1916−1967 toiminut huonekaluja, valmispuutaloja ja muita puusepäntuotteita valmistanut yritys. Yhtiön perusti ja omisti tohtori Friedrich Schuffert (myöhemmin Sumari, 1888−1961). Hän omisti puoliksi myös Auran asemalla toimineen vuonna 1917 perustetun Tekovilla ja Tilke Osakeyhtiön, joka valmisti shoddyksi kutsuttua tekovillaa ja tilkkeitä jätevillasta sekä tavallisia ja tervattuja tilkkeitä hirsirakentamiseen.
Yhtiön tytäryhtiöitä olivat Hillosensalmen Saha Oy, Kylmäkosken Taimisto Oy, Kälviän Puutavara Oy, Kurun Parkkuussa 1950-luvun alkuun saakka toiminut Leppälahden Saha Oy, Asikkalassa vuoteen 1955 saakka toiminut Salonsaaren Saha Oy, Oy Kylmäkosken valmistamia huonekaluja Helsingissä myynyt Kalusto-Oy Sekta, Suomen Liesitehdas Oy, Taloteollisuus Oy ja Ullavan Saha Oy. Oy Kylmäkoski Ab fuusioitiin vuonna 1967 Otto Wuorio Oy:hyn ja tämä yritys fuusioitiin oston jälkeen Perusyhtymä Oy:hyn vuonna 1985. Yhtiön Kylmäkosken tehdas toimi vuoteen 1983 saakka.
Time Machine (Alman albumi)
Time Machine on Alman toinen albumi, joka julkaistiin PME Recordsin kautta 21. huhtikuuta 2023.
D. V. Sadananda Gowda
Devaragunda Venkappa Sadananda Gowda (s. 18. maaliskuuta 1953) on intialainen poliitikko, joka on vuodesta 2019 alkaen toiminut maansa kemikaali- ja lannoiteministerinä. Vuonna 2014 Gowda oli alun perin rautatieministeri, kunnes hänet vuoden sisällä siirrettiin oikeusministeriksi, jona hän toimi puolitoista vuotta. Pitkäaikaisempi oli hänen uransa tilastojen ja ohjelmien toimeenpanoministerinä heinäkuusta 2016 vuoteen 2019.
Gowda toimi Intian kansanpuolueen (BJP) Karnatakan osaston puheenjohtajana 2006–2010, jonka jälkeen hänestä tuli osavaltion pääministeri 2011–2012. Vuonna 2008 Karnatakassa perustettiin etelä-Intian ensimmäinen BJP:n johtama osavaltiohallitus. Kyseinen hallitus ajautui kuitenkin pian vaikeuksiin kaivos- ja maahuijausten vuoksi, mikä pakotti silloisen osavaltion pääministerin eroaamaan tehtävästään vuonna 2011 ja luovuttamaan virkansa Gowdalle. Gowdaa pidetään yhtenä Karnatakan hyvämaineisimmista pääministereistä ja hän nauttii siellä suurta arvostusta.
Gowda kuuluu kotiosavaltiossaan Karnatakassa vaikutusvaltaiseen vokkaligayhteisöön. Vokkaligat ovat maanomistajayhteisö ja kasti. Vokkaligojen keskuudessa hänen nousuaan Intian politiikassa on juhlittu.
Elinan surma (elokuva)
Elinan surma on Kalle Kaarnan ohjaama suomalainen historiallinen elokuva vuodelta 1938. Se perustuu Gustaf von Numersin samannimiseen näytelmään ja Kantelettaren runoon. Elinan surman uskottiin tuhoutuneen vuonna 1959 tapahtuneessa Adams Filmin tulipalossa. Elokuvasta jäi jäljelle vain sen käsikirjoituksen ruotsinkielinen käännös. Vuonna 1998 elokuvasta löytyi kuitenkin kopio Yhdysvalloista.
Juoni
Tapahtumat sijoittuvat 1400-luvun puolivälin Laukon kartanoon, jonka leskeksi jäänyt linnanherra Klaus Kurki suunnittelee uutta avioliittoa Suomelan talon Elinan Fincken kanssa. Huhujen mukaan hänellä on suhde kälynsä Kirsti Flemingin kanssa.
Klausia vainoaa myös kuolleen vaimonsa Kaarinan aave, sillä hän oli murhannut vaimonsa. Klaus haluaa sovittaa syntinsä naimalla Elinan, mutta hylätty Kirsti vannoo kostoa. Elinan mielitietty on kuitenkin Uolevi Frille. Klaus ja Elina vihitään. Uolevi suunnittelee lähtöä sotaan Elinan veljen Uotin kanssa, mutta Kirsti antaa hänelle paikan Vääksyn kartanon voutina.
Kirsti punoo juoniaan. Hän kutsuu raskaana olevan Elinan Vääksyyn ja juonittelee Uolevin tunnustamaan uudelleen rakkautensa Elinaan. Kirsti saa teljettyä heidät huoneeseen, josta mustasukkainen Klaus löytää heidät. Kirsti taivuttelee Klausin pakenemaan reessä kanssaan. Kartanossa syttyy tulipalo, johon Elina ja Uolevi kuolevat. Mielipuolinen Klaus puolestaan ohjaa ajamansa reen jyrkänteen yli kuolemaan vieden Kirstin mukanaan.
Tuotanto
Elinan surman käsikirjoitus perustui pääasiassa Gustaf von Numersin samannimiseen näytelmään vuodelta 1891. Von Numersin näytelmä perustui puolestaan Kantelettaressa julkaistuun Elinan surma -runoon. Käsikirjoituksen ensimmäisen version teki toimittaja Vilho Heinämies ja lopullisen silauksen sille antoi ohjaaja Kalle Kaarna. Käsikirjoituksen alku ja loppu poikkesivat kuitenkin von Numersin näytelmästä ja hyödynsivät sen sijaan Kantelettaressa julkaistua runoa. Säilyneessä käsikirjoituksessa tapahtuma-ajaksi on merkitty syksy ja talvi 1467-68.
Elinan surman ulkokuvaukset tehtiin pääasiassa Kuitian kartanossa, vaikka tapahtumapaikkoihin lukeutui muun muassa Laukon kartano, Vääksyn kartano, Vesilahden kirkko ja Hämeenlinna. Sisäkuvaukset tehtiin Jäger-Filmin studiossa Helsingin Haagassa.
Vastaanotto
Elinan surman ensi-ilta oli 4. syyskuuta 1938 kymmenessä Suomen kaupungissa. Viipurissa se oli uuden Palatsi-elokuvateatterin avajaiselokuvana. Elokuvan menestyksestä ei ole tarkkoja tietoja, mutta teatteriesityskertojen määrän mukaan arvioituna se jäi hieman alle vuoden 1938 keskitason.
Elinan surma sai kriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Von Numersin näytelmä ja Kantelettaren runo olivat vuoden 1938 katsojille edelleen varsin tuttuja, mikä heijastui myös kritiikissä. Yleisen mielipiteen ilmaisi osuvasti Ilta-Sanomien kriitikko S-ö: ”Kun jokin näytelmä on suurelle yleisölle teatterista käsin niinkin tunnettu kuin Elinan surma, ei luonnollisestikaan voida välttyä vertauksien teosta ja eriävistä mielipiteistä siitä, miten tämä kansanballadi olisi ollut filmille sovellettava.” Suomen Sosialidemokraatin kriitikko H. V. piti elokuvaa pitkäveteisempänä kuin näytelmää, koska ”filmi ei näet siedä sellaista toiminnan viivyttelyä kuin näytelmä”. Hufvudstadsbladetin kriitikko Hans Kutter ajatteli samoin ja piti elokuvaa vain filmatisoituna teatterinäytelmänä. Aamulehden kriitikko -rk- oli puolestaan sitä mieltä, että vaikka balladin sisin henki oli saavutettu, elokuva käytti liiaksi puhenäyttämön keinoja eikä ”filmitaiteen omia ja omalaatuisia keinoja – lähikuvausta, vertauskuvaa ja muunnelmia”.
Ilta-Sanomien S-ö piti kuitenkin Elinan surmaa puutteistaan huolimatta ”puhtaasti filmaattisessa suhteessa saavutukseksi, joka antaa uskoa ja luottamusta suomalaisen elokuvan tulevaisuuteen”. Ajan Suunnan -rkk- piti puolestaan elokuvaa ohjaaja Kaarnan ”pitkän elokuvauran loistavimpana saavutuksena”. Samoilla linjoilla oli Uuden Suomen S. S., joka piti elokuvaa Kaarnalle ”kauniina ja kannustavana voittona”.
Kriitikot olivat kuitenkin jokseenkin yksimielisiä siitä, että näyttelijät suoriutuivat hyvin tehtävissään. Monien mielestä Ella Eronen teki elokuvan väkevimmän roolityön: ”Jos suoritukset halutaan ryhmittää jonkinlaiseen paremmuusjärjestykseen, kuulunee ensimmäinen sija Ella Eroselle. Hänen Kirsti Fleminginsä kohosi paikoitellen tasolle, jollaista ainakin kotimaisissa elokuvissa on nähty kovin harvoin, jos koskaan.” (Ajan Suunnan kriitikko -rkk-).
Rieszin esityslause
Funktionaalianalyysissä on useita Rieszin esityslauseita.
Hilbertin avaruus
f on rajoitettu lineaarinen funktionaali Hilbertin avaruudessa X jos ja vain jos on olemassa yksikäsitteinen vektori y\in X jolle kaikilla x\in X. Tämä on yhtäpitävää sen kanssa, että X:n konjugaattiavaruudelle \tilde{X} on voimassa
Lineaaristen funktionaalien esityslause Cc(X):ssä
Seuraava lause esittää positiivisia lineaarisia funktionaaleja Cc(X):ssä, kompaktissa joukossa jatkuvia komleksifunktioita. Borelin joukko viittaa σ-algebraan, jonka virittää avoimet joukot.
Epänegatiivinen additiivinen Borelin mitta μ lokaalisti kompaktissa Hausdorffin avaruudessa X on säännöllinen jos ja vain jos
on voimassa kun E on avoin tai E on Borel ja μ(E) < ∞.
Lause. Olkoon X lokaalisti kompakti Hausdorffin avaruus. Kaikille joukossa Cc(X) määritellyille positiivisille lineaarisille funktionaaleille ψ on olemassa yksikäsitteinen Borel-säännöllinen mitta μ X:ssä, jolle kaikilla Cc(X)-funktioilla f.
Gabriel Rivas
Gabriel Rivas (s. 21. tammikuuta 1986 Saint-Jean-de-Maurienne) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa C.S. Toussuire -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Rivas kilpaili ensimmäisen kerran Wengenin pujottelussa tammikuussa 2012 sijoittuen 25:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 18:nneksi Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2013.
Meksikon tiedeakatemia
Meksikon tiedeakatemia (, lyhennys AMC) on vuonna 1959 perustettu kansallinen, Meksikon pääkaupungista Méxicosta käsin toimiva tiedeakatemia.
Helmikuussa 2021 tiedeakatemialla oli 2 935 varsinaista jäsentä sekä 115 kirjeenvaihtajajäsentä. Jäsenet ovat luonnon-, yhteiskunta- ja humanististen tieteiden sekä teknisten tieteiden aloilla tutkimustyötä tekeviä kyvykkäitä tieteentekijöitä. Lisäksi tiedeakatemialla on institutionaalisina jäseninä Meksikon kansallisen yliopiston (Universidad Nacional Autónoma de México, UNAM) tutkimusyksikköjä ja Meksikon Etelämantereen tutkimuslaitos.
Vesa Helenius
Vesa Helenius (s. 5. kesäkuuta 1980 Kotka) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä, mutta pelasi monipuolisuutensa vuoksi usein myös keskikentällä ja puolustuksessa.
Veikkausliigassa Helenius pelasi Kotkan TP:ssä kausina 1999–2000 ja FC KooTeePeessä kausina 2003–2008. Veikkausliigassa pelaamissaan 152 ottelussa hän teki yhdeksän maalia. Heleniuksella on eniten otteluita vaihtopelaajana Veikkausliigassa, hän tuli vaihdosta kentälle 94 kertaa. Kausina 2009–2013 Helenius on pelannut FC KooTeePeessä Ykkösessä. Juniorina hän on edustanut myös Kotkan Nappuloita, KTP:tä ja Myllykosken Palloa.
Helenius on koulutukseltaan naprapaatti ja on toiminut kausina 2011–2013 myös FC KooTeePeen kuntovalmentajana.
Flexaa
”Flexaa” on Cheekin kappale, joka julkaistiin singlenä 8. elokuuta 2014. Kappaleella vierailevat Sanni ja VilleGalle. Kappaleen ovat sanoittaneet Cheek, Sanni sekä VilleGalle ja sen on Cheekin lisäksi säveltänyt Antti Riihimäki. Kappale oli artistin viimeinen julkaisu ennen hänen kahta konserttiansa Helsingin olympiastadionilla ja jäämistä keikkatauolle.
Kappaleesta julkaistiin singlen julkaisupäivänä YouTubessa lyriikkavideo.
Flexaus
”Flexaaminen” on räppislangia ja tarkoittaa showmaista esiintymistä ja huomion hakuisuutta. Cheek itse on kertonut sanan tarkoittavan ”sellaista pullistelua ja rotsi auki -mielentilaa” sekä ”hyvää meininkiä ja fiilistä”.
Termi tarkoittaa 'rehvastella'. Minulla on varaa elää niin kuin haluan.
Yhteinen vaimomme
Yhteinen vaimomme on Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1956. Se perustuu Arijoutsin näytelmään Mieheni taivaasta (1950).
Juoni
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat sotien jälkeisiin aikoihin, jolloin Kansanhuoltoministeriö säännösteli muun muassa elintarvikkeita. Kansanhuollon omahyväisen toimistopäällikön Jalmari Nevamaan (Eero Eloranta) vaimon Jennin (Marjatta Kallio) miesvainaja kapteeni Erkki J. Lahtinen (Kosti Klemelä) paljastuukin eläväksi, kun hän palaa sotavankeudesta. Rento kolmiodraama etenee Vaalan ohjauksessa sutkauksin höystettynä ja byrokratiaa pilkkaamalla.
Tuotanto
Elokuvatarkastamo olisi halunnut tehdä melko suuria poistoja, joiden kohteeksi lopulta päätyi puoli minuuttia viranomaisten lahjottavuutta käsittelevää materiaalia.
Arviot
Aikalaisarviot suhtautuivat elokuvaan nuivasti. Olavi Veistäjän (Aamulehti) mukaan se ”olisi voinut olla pieni sensaatiokin 1940-luvun loppupuolella, mutta nyt sillä ei enää ole paljonkaan virkaa”. Samaa näkemystä edusti Leo Nordberg arviossaan Uudessa Suomessa.
Alex Pettyfer
Alexander Richard Pettyfer (s. 10. huhtikuuta 1990) on brittiläinen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi roolistaan Alex Riderina Anthony Horowitzin kirjaan perustuvassa elokuvassa Alex Rider & Stormbreaker.
Tausta
Alex Pettyfer on kotoisin Isosta-Britanniasta, Hertfordshiren Stevenagestä. Hän syntyi näyttelijä Richard Pettyferille ja entiselle mallille, Lea Robinsonille (joka nykyään tunnetaan Lee Irelandinä). Hänen vanhempansa ovat eronneet ja nykyisin hänen äitinsä on naimisissa Michael Irelandin kanssa. Alexilla on myös velipuoli, James Ireland, josta on mahdollisesti tulossa maailmanluokan tenniksenpelaaja.
Ura
Pettyfer aloitti uransa seitsemän vuoden ikäisenä, jolloin hän toimi lapsimallina tuotemerkeille, kuten GAP, tavattuaan Ralph Laurenin eräässä lelukaupassa New Yorkissa.
Vuonna 2005, kun Pettyfer oli lopettelemassa malliuraansa, hän teki ammatillisen ensiesiintymisensä brittiläisessä televisiotuotannossa Tom Brown's Schooldays, esittäen siinä päähenkilö Tom Brownia. Kesäkuussa 2005 hänet valittiin 500 nuoren pojan joukosta näyttelemään Alex Rideriä, teini-ikäistä MI6-vakoojaa, Anthony Horowitzin kirjaan perustuvassa elokuvassa Stormbreaker. Pettyfer olisi voinut päästä myös näyttelemään pääroolia elokuvaan Eragon, mutta hän valitsi mieluummin Alex Riderin, koska kyseinen elokuva kuvattaisiin Britanniassa ja sen lähiympäristössä, kun taas Eragon olisi kuvattu Tšekissä. Pettyfer pelkää nimittäin lentämistä.
Stormbreaker-elokuvan ensi-ilta Isossa-Britanniassa oli 21. heinäkuuta 2006. Pettyfer ei aio ottaa vastaan Alex Riderin roolia seuraavassa elokuvassa, koska hän on jo liian vanha teinivakoojan rooliin.
Lopetettuaan Stormbreakerin kuvaukset Pettyfer ei puhunut elokuvasta kenellekään koulussaan. Hän noudatti kollegansa Ewan McGregorin neuvoa, joka kertoi hänelle, että yksityiselämä ja ammatti on pidettävä erillään. Elokuvan kuvausten loputtua Pettyfer päätti jättää koulunsa ja keskittyä näyttelijänuraansa, vanhempiensa suostumuksella.
Pál Losonczi
Pál Losonczi (synt. Pál Laklia; 18. syyskuuta 1919 – 28. maaliskuuta 2005) oli unkarilainen valtiomies, joka toimi maan puhemiehistön puheenjohtajana eli kansantasavallan presidenttinä 1967–1987.
Losonczi oli talonpoika ja hän hyötyi vuonna 1945 toteutetun suurien maa-alueiden jakamisesta. Kolme vuotta myöhemmin hän joutui kuitenkin muiden maanviljelijöiden mukana luopumaan maistaan kolhoosimallin tulon takia. Hän oli kuitenkin yksi ainoista, joka hyötyi mallista. Hänestä tuli Vörös Csillag -osuuskuntatilan (suom. punainen tähti) puheenjohtaja, jossa virassa hän toimi 12 vuotta.
Losonczi nousi maatalousministeriksi vuonna 1960. Virkakaudellaan hän auttoi muun muassa toteuttamaan varapääministeri Lajos Fehérin suunnittelemia maatalousuudistuksia. Losonczin kohtuullinen suosio ja maanviljelijän alkuperä auttoivat hänen nousuaan presidentiksi 1967. Hän oli matalan profiilin presidentti, ja hänen tärkein tehtävänsä oli tarjota vakaata tukea pääministeri János Kádárille.
Losonczi jäi eläkkeelle vuonna 1987, vuosi ennen János Kádárin vallan loppua. Losonczi asui eläkkeellä eristyksessä ja kieltäytyi antamasta haastatteluja. Hän kuoli 28. maaliskuuta 2005.
Luettelo Pukkilan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Pukkilan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Pukkilan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Luettelo Neo-Geo Pocket Color -peleistä
Tämä on luettelo julkaistuista Neo-Geo Pocket Color -peleistä:
Grover Cleveland
Stephen Grover Cleveland (18. maaliskuuta 1837 – 24. kesäkuuta 1908) oli Yhdysvaltain 22. (1885–1889) ja 24. (1893–1897) presidentti, ja toistaiseksi ainoa virassa jatkanut presidentti, joka ei ole palvellut yhtäjaksoisesti.
Ennen presidentiksi nousuaan Cleveland toimi Buffalon pormestarina ja New Yorkin kuvernöörinä. Kuvernöörinä Cleveland tuli tunnetuksi silloisen poliittisen järjestelmän vastustajana ja ahkerana veto-oikeuden käyttäjänä. Cleveland ei palvellut lainkaan Yhdysvaltain sisällissodassa, vaan palkkasi itselleen puolalaisen sijaisen.
Ensimmäisellä presidenttikaudellaan Cleveland pyrki vähentämään hallituksen menoja ja pienentämään suojatulleja. Clevelandia ei valittu suoraan toiselle kaudelle, vaan hänen ensimmäisen kautensa jälkeen presidenttinä toimi Benjamin Harrison. Neljä vuotta myöhemmin Cleveland kuitenkin voitti Harrisonin vaaleissa ja sai näin toisenkin presidenttikauden. Clevelandin toista kautta varjostivat kuitenkin paha talouskriisi sekä Clevelandin ristiriitaiset näkemykset yhteiskunnallisissa asioissa.
Nuoruus
Stephen Grover Cleveland syntyi 18. maaliskuuta 1837 Caldwellissa New Jerseyssä. Hän oli vanhempiensa, presbyteeripappi Richard Falleyn ja Anne Neal Clevelandin kahdeksasta lapsesta viides. Vuonna 1841 Grover muutti perheensä kanssa New Yorkin osavaltioon, jossa hänen isänsä työskenteli eri seurakuntien palveluksessa.
Grover lopetti koulun ja alkoi työskennellä ansaitakseen rahaa perheelleen, kun hänen isänsä oli kuollut 1853. Hän ei päässyt opiskelemaan collegeen ja työskenteli opettajana sokeille tarkoitetussa koulussa New Yorkissa ja asianajotoimiston apulaisena Buffalossa. Toimittuaan asianajotoimistossa useita vuosia Cleveland sai luvan lakimiehen ammatinharjoittamiseen New Yorkin osavaltiossa vuonna 1859. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti oman toimistonsa.
Cleveland ei palvellut Yhdysvaltain sisällissodassa, vaan palkkasi itselleen Enrollment Actin nojalla puolalaisen sijaisen suorittamaan asevelvollisuuttaan.
Ura poliitikkona
Grover Cleveland pääsi ensimmäisen kerran mukaan politiikkaan, kun hänet valittiin kahden vuoden kaudelle Erien piirikunnan seriffiksi vuonna 1871. Seriffinä hän pani täytäntöön kolme kuolemantuomiota, kun hän määräsi kolme murhaajaa hirtettäväksi. Seriffikautensa päätyttyä Cleveland jatkoi opintojaan lain parissa. Vuonna 1881 Cleveland pyrki Buffalon pormestariksi. Kaupungin hallinto oli tuolloin hyvin korruptoitunut, ja uudistusmielisenä pidetty Cleveland voitti vaalit. Virkaanastumisensa jälkeen Cleveland niitti mainetta vallitsevan poliittisen järjestelmän vastustajana, ja hänen suosionsa nousi räjähdysmäisesti.
Vuonna 1883 Clevelandista tuli New Yorkin osavaltion kuvernööri. Cleveland käytti veto-oikeuttaan ahkerasti: ensimmäisen kahden kuvernöörikuukautensa aikana hän esti kahdeksan New Yorkin parlamentin hyväksymää lakiehdotusta. Vaikka Clevelandin suosio kansan keskuudessa nousi jatkuvasti, hän sai paljon vastustajia myös oman puolueensa vanhoillisista poliitikoista. Erityisesti Tammany Hall -niminen organisaatio, johon valtaosa New Yorkin merkittävimmistä demokraattipoliitikoista kuului, vastusti Clevelandia ankarasti. Uudistusmielisten republikaanien, kuten tulevan presidentin Theodore Rooseveltin, silmissä Clevelandia kuitenkin arvostettiin.
Ensimmäinen kausi presidenttinä
thumb|Vuoden 1884 presidentinvaaleissa sekä Cleveland että tämän vastaehdokas James G. Blaine ryvettyivät useissa skandaaleissa. Pilapiirroksessa viitataan aviottomaan lapseen, jolle Cleveland myönsi maksavansa elatusapua. Vuonna 1884 Cleveland voitti demokraattien esivaalit ja pääsi näin puolueen presidenttiehdokkaaksi republikaanien James G. Blainea vastaan. Vaalikampanjointi ehdokkaiden välillä oli poikkeuksellisen likaista, ja kumpikin ehdokas ryvettyi erilaisissa skandaaleissa. Blainea syytettiin useista finanssisotkuista, kun taas Cleveland joutui myöntämään maksavansa elatusapua naiselle, joka väitti Clevelandin olevan lapsensa isä. Cleveland voitti vaalit lopulta Mugwumps-nimisen republikaaniryhmän ansiosta. Mugwumpsit pitivät Blainea korruptoituneena ja kampanjoivat siksi vahvasti Clevelandin puolesta.
Presidenttinä Cleveland jatkoi edeltäjänsä Chester A. Arthurin linjaa siitä, että liittovaltion työntekijät tulee nimittää virkoihinsa taitojen, ei poliittisen taustan mukaan. Cleveland pyrki alentamaan hallituksen menoja ja käytti veto-oikeuttaan vielä ahkerammin kuin pormestarina. Ensimmäisellä kaudellaan hän käytti veto-oikeutta ennätykselliset 414 kertaa eli kaksi kertaa enemmän kuin aiemmat 21 presidenttiä yhteensä. Veto-oikeuden ahkeraa käyttöä selittää se, että sisällissodan jälkeen kongressi oli jatkuvasti korottanut sotaveteraanien eläkkeitä ja myöntänyt erikseen monille yksittäisille veteraaneille eläkkeen, jos nämä eivät muuten olleet oikeutettuja eläkkeeseen. Sotaveteraanien eläkkeiden korottaminen oli helppo tapa saada sotaveteraanien ääniä, mutta se tuli liittovaltiolle kalliiksi. Korruption vastustajana tunnettu Cleveland ei hyväksynyt yksittäisille ihmisille myönnettyjä poikkeustapauksia, vaan esti veto-oikeudellaan ison osan kongressin yksittäisille veteraaneille myöntämistä eläkkeistä. Ulkopolitiikassa Cleveland ajoi vahvasti kotimaista tuotantoa tukeneiden suojatullien pienentämistä.
Clevelandin suojatullipolitiikka koitui hänen kohtalokseen seuraavissa presidentinvaaleissa. Yhdysvaltain teollistuneen koillisosan työläiset pelkäsivät suojatullien alentamisen vievän heidän työpaikkansa ja äänestivät tämän takia republikaanien ehdokasta Benjamin Harrisonia. Harrison voitti vaalit ja nousi näin Yhdysvaltain 23. presidentiksi, vaikka saikin vähemmän ääniä mutta enemmän valitsijamiehiä kuin Cleveland. Vaalitappionsa jälkeen Cleveland vetäytyi kotikaupunkiinsa New Yorkiin ja toimi Harrisonin vaalikauden ajan asianajotoimistossa.
Toinen kausi presidenttinä
Vuonna 1892 Cleveland päätti pyrkiä uudelleen presidentiksi, vastassaan jälleen republikaanien Benjamin Harrison. Vaalikampanjointi oli vuoden 1884 vaaleihin verrattuna melko hillittyä. Harrisonin vaimo Caroline Harrison oli kuolemaisillaan tuberkuloosiin, minkä takia Benjamin ei juurikaan kampanjoinut itse. Kansa oli pääosin siirtynyt tukemaan suojatullien pienentämistä, minkä lisäksi myös Tammany Hall ryhtyi tukemaan Clevelandia. Cleveland voitti vaalit ja oli Yhdysvaltain ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa virassa jatkanut presidentti, joka ei ole palvellut yhtäjaksoisesti.
Clevelandin toinen presidenttikausi alkoi pahimmalla mahdollisella tavalla, kun Yhdysvalloissa alkoi maan siihenastisen historian pahin talouskriisi. Talouskriisin takia useat rautatieyhtiöt ajautuivat konkurssiin, pankit ajautuivat luottokriiseihin ja kaatuivat sekä arvopaperimarkkinat romahtivat. Talouskriisin seurauksena Yhdysvaltain työttömyysprosentti kohosi 19 prosenttiyksikköön ja hiili- ja liikenneala kärsivät pahoin suurista lakoista. Yhdysvaltain talous elpyi vasta Klondiken kultaryntäyksen alettua vuosien 1896–1897 vaihteessa.
Vuonna 1893 Havaijilla asuvat pääsääntöisesti valkoiset plantaasinomistajat tekivät vallankumouksen ja alkoivat vaatia saarten liittämistä osaksi Yhdysvaltoja. Cleveland tapasi Havaijin kruununprinsessan, Ka‘iulanin, Valkoisessa talossa ja määräsi senaattia lopettamaan liittämissopimuksen käsittelyn. Lisäksi hän valtuutti James H. Blountin tekemään selvityksen vallankaappauksesta, mikä päätyi siihen lopputulokseen, että kuningatar Lili‘uokalani pitäisi palauttaa valtaistuimelle. Havaijin vallan kaapannut väliaikaishallitus ei kuitenkaan suostunut tähän, eikä Cleveland halunnut käyttää voimakeinoja saadakseen tahtonsa läpi.
Clevelandin yhteiskunnalliset näkemykset olivat pitkälti ristiriitaisia. Vaikka Cleveland vastusti kiinalaisten maahanmuuttajien syrjintää lännessä, hän kannatti intiaanien sulauttamista valkoisten kulttuuriin, vastusti mustien ja valkoisten yhdenvertaisuutta sekä naisten äänioikeutta. Clevelandin suosio laski myös ammattiyhdistysliikkeiden keskuudessa, kun hän määräsi liittovaltion joukot keskeyttämään Pullmanin lakon.