cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
We Rule the Night
We Rule the Night on Sonic Syndicaten neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2010. Uuden laulajan, Nathanin, pehmeämpi ja kevyempi laulanta sai ristiriitaisen vastaanoton.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Sporttipassi
SporttiPassi (nykyään ePassi) on sähköinen liikuntaseteli, joka on kehitetty työnantajien tarjoaman verottoman liikuntaedun maksuvälineeksi. SporttiPassi on tuotettu yhdessä SLU:n (Suomen Liikunta ja Urheilu ry) kanssa.
Palvelu on lanseerattu työpaikkaliikunnan kehittämiseksi. Sporttipassin tarkoitus on "työntekijöiden hyvinvoinnin lisäämien, kannustaminen ja palkitseminen osallistumalla liikunta- ja kulttuuriharrasteiden ja penkkiurheilun kustannuksiin".
Sporttipassi sopii urheilu- ja kulttuuripääsylippujen maksuun. Sen käyttöä valvoo työnantaja, jonka tulee kertoa verottajalle, kuka on käyttänyt palvelua ja millä euromäärällä.
Kenraali kirjastossa
Kenraali kirjastossa on vuonna 1993 ilmestynyt Italo Calvinon novellikokoelma. Valikoiman toimitti Calvinon argentiinalainen leski Esther Singer Calvino, ja se sisältää tekstejä vuosilta 1943–1984. Osa kertomuksista on julkaistu aikaisemmin aikakauslehdissä. Teos ilmestyi suomeksi Tammen Keltaisessa kirjastossa vuonna 2012 Helinä Kankaan suomentamana. Kertomukset on jaettu kahteen osaan, ”faabeleihin ja tarinoihin 1943–1958” sekä ”kertomuksiin ja dialogeihin 1968–1984”.
Erityisruokavalio
pienoiskuva|Mainos vuoden 1985 [[The Washington Post|Washington Postissa koskien ruokavalion vaikutusta paksusuolen syöpään.]] Erityisruokavalio on yhden tai useamman ruoka-aineen rajoittamista osana jonkin sairauden hoitoa. Ruokavalion tarkoituksena on tukea yksilön kokonaisvaltaista terveyttä. Erityisruokavalioihin kuuluvat toisaalta myös uskonnollisista tai eettisistä syistä noudatettavat ruokavaliot kuten sianlihaton ruokavalio, kasvis- eli lihaton ruokavalio ja vegaaniruokavalio. Muslimit käyttävät sallitusta ruoasta nimitystä halal ja juutalaiset košer. Monet hindulaiset ovat laktovegetaareja, mikä tarkoittaa sitä, etteivät he syö lihaa.
Orsi
thumb|right|220px|[[Saari-Sorsuan lähellä olevan Kapelon erämaatalon pirtin orsia kiinnityksineen.]]
Erityisruokavalio
Yliherkkyydet ja ruoka-aineallergiat vaativat usein erityisruokavalion noudattamista. Pähkinät, soija, kala ja äyriäiset aiheuttavat eniten allergiaoireita aikuisilla ja lapsilla näiden lisäksi ennen kaikkea maito, kananmuna ja vehnä. Muita yliherkkyydestä johtuvia erityisruokavaliota ovat esimerkiksi laktoosi-intoleranttien laktoositon ja keliaakikkojen gluteeniton ruokavalio. Diabeteksen ja epilepsian hoidossa on käytetty pitkään hiilihydraattien saantia rajoittavia ruokavalioita.
Orsi
Orsi on kannatintanko, johon ripustetaan erilaisia tavaroita kuivumaan tai säilytettäväksi. Kanalassa orret ovat kanojen lepo- ja nukkumispaikkoja, joilla ne ovat myös turvassa muiden kanojen aggressiolta.
Erityisruokavalio
Erityisruokavaliossa täytyy olla erityisen huolellinen, jotta ruokavalion kokonaisuus säilyy monipuolisena ja tasapainoisena.
Orsi
Orret rakennusperinteessä
Orsia käytettiin sekä asuin- että varastorakennuksissa monien erilaisten tavaroiden ripustamiseen ja kannattelemiseen. Hirsirakennuksessa orret oli yleensä kiinnitetty vuoliaisiin puisilla laipoilla, joissa oleviin reikiin ne pujotettiin. Orsien päällä kuivattiin tai säilytettiin pitkiä esineitä kuten lautoja vaatteiden ja käyttötavaroiden ohella. Koska orret olivat yleensä ohuehkoja riukuja ja niiden kannattimet melko keveitä, niiden varaan ei ripustettu kovin painavia tavaroita. Orren "nenä" eli pää oli erityinen säilytyspaikka, se varassa saattoi roikkua tietty tarvekalu. Orressa kuvattiin aiemmin riippuvaksi jalasmallisen kätkyen edeltäjä, vauvan kori tai riippumaton tapainen kankainen vuode.
Markku Salonen
Markku Mikael Salonen (5. kesäkuuta 1930 Lokalahti – 11. maaliskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja kunnallisopiston johtaja.
Yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1956 valmistunut Salonen valittiin kansanedustajaksi kokoomuksen ehdokaslistalta vuonna 1975 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Salonen toimi eduskunnassa muun muassa laki- ja talousvaliokunnan jäsenenä. Salonen teki työuransa muun muassa Suomen pankkimiesliitossa ja kunnallisopiston johtajana. Hän toimi muun muassa Tuusulan kunnanvaltuustossa, Uudenmaan maakuntaliiton puheenjohtajana ja Yleisradion ohjelmaneuvostossa.
Salosen isä oli maanviljelijä Arvo Salonen ja äiti Lempi Vaaranen. Hän avioitui vaimonsa Sirkka-Liisan kanssa vuonna 1959. Salonen kuoli kesken edustajakautensa 11. maaliskuuta 1977. Hänen tilalleen kansanedustajaksi nousi Jalmari Torikka.
Orsi
Orret rautateillä
Portaaliorsi on puolestaan rakenne, jolla leveiden rataosuuksien, kuten suurten asemien ja ratapihojen pylväät yhdistetään portaaleiksi, joihin voidaan kiinnittää useita kääntöorsia. Portaaliortta voidaan jatkaa myös portaalin jalkavälin (eli portaaliortta kannattelevien pylväiden välin) ulkopuolelle, jolloin sitä kutsutaan ulokeorreksi. Ulokeortta voidaan käyttää yhden raiteen yli ulottuvana kannatusrakenteena, jos tästä ei aiheudu liian suurta kuormitusta. Tällöin ulokeorteen voidaan kiinnittää kaksi kääntöortta.
Orren muita merkityksiä
Orrella on ollut ja on yhä muitakin käyttökohteita. Tyypillisimpiä lienee keitinselkä: orren varaan ripustetaan keittoastia tai kahvipannu avotulen, kuten nuotion päälle.
Orteen liittyvistä sanonnoista kuuluisimpia taas lienee lausahdus Nahkurin orsilla tavataan, joka viittaa nahkojen käsittelyssä tarpeellisiin kuivausvälineisiin. Se tuli Suomessa laajasti tunnetuksi Paavo Lipposen esittämänä, mutta sitä ennen lausahdus on esiintynyt jo Väinö Linnan Tuntemattomassa sotilaassa.
Tsikada
Satelliitit lähettivät VHF-signaalia (150–400 MHz). Paikka mitattiin Doppler-siirtymän avulla. Uudemmat Tsikadat kulkevat nimellä Nadežda silloin kun niissä on COSPAS-SARSAT-lähettimet meripelastuksen tarpeisiin.
David Hofstein
David Hofstein syntyi virkailijaperheeseen. Hän opiskeli Pietarissa ja Kiovassa. Ensimmäiset teoksensa hän julkaisi vuonna 1917. Vuonna 1923 ilmestynyt runokokoelma ”Lyriikkaa” vaikutti merkittävällä tavalla Neuvostoliiton jiddišinkieliseen kirjallisuuteen. Hofsteinin tyyliltään realistisen runouden aiheita ovat vallankumous, neuvostotodellisuuden muutokset ja ulkomaiden työläisten kamppailu oikeuksiensa puolesta.
Harry Egipt
Harry Egipt (s. 1950) on entinen neuvostovirolainen mainoselokuvaohjaaja. Hän työskenteli Eesti Reklaamfilmissä, joka oli Neuvostoliiton merkittävin mainoselokuvayritys. Egiptin mielenkiinto mainoksiin syntyi kun hän katseli televisiosta Suomen Mainos-Television lähetyksiä. Nykyään Harry Egipt työskentelee Tallinnassa poliisina ja työnsä puolesta myös tulkkina useamman kielen osaamisensa johdosta. Egipt harrastaa egyptiläistä historiaa.
Mainokset
Egiptin mainokset tehtiin pääosin 1980-luvulla. Neuvostoliitossa oli jatkuva pula tuotteista, mutta aina kun jotain saatiin valmistettua varastoihin saakka, niin sitä mainostettiin. Egiptin mainokset olivat sähäkästi leikattuja, niissä laulettiin ja tanssittiin, ja niissä esiintyi kauniita naisia vähissä vaatteissa. Hänen mainoksissaan ovat esiintyneet muun muassa Anu Saagim ja Annely Peebo. Nykyään Egiptin mainokset ovat kohonneet kulttimaineeseen. Egipt pelasti mainoselokuvansa kaatopaikkatuomiolta 1990-luvun alussa ja niistä on koottu dvd-julkaisu. Osa mainoksista pääsi Borat-elokuvaan.
Manuel Ganahl
Manuel Ganahl (s. 12. heinäkuuta 1990 Bludenz, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan Klagenfurter AC:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Ganahlin aiemman seuran, SM-liigajoukkue Rauman Lukon urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedtin mukaan hän on erittäin hyvä kahden suunnan hyökkääjä, joka on tilannevahva ja nopeajalkainen.
Seuraura
Ganahl on EHC Montafonin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin EC Dornbirniin, jonka U17- ja A-nuoria Ganahl edusti Sveitsin juniorisarjoissa kausina 2005–2006 ja 2006–2007. Jälkimmäisellä kaudella hän pelasi myös sveitsiläisen SC Rheintalin A-nuorissa. Kaudella 2007–2008 Ganahl debytoi Dornbirnin miesten joukkueessa Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Ganahl pelasi myös ison osan kaudestaan Dornbirnin ja EHC Lustenaun A-nuorten yhdistelmäjoukkueessa. Myös kaudella 2008–2009 hän eteni Dornbirnin kanssa Nationalligan finaaleihin, mutta mestaruuden vei kuitenkin EHC Lustenau otteluvoitoin 3–1.
Kaudeksi 2009–2010 Ganahl siirtyi Erste Bank Eishockey Ligan Graz 99ersiin, jossa tulokaskausi toi 30 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän pelasi myös yhdeksän ottelua seuran kakkosjoukkueessa Slohokej Ligassa. Kaudella 2010–2011 Ganahl teki EBEL:n runkosarjassa tehot 4+7=11. Hän vahvisti Grazin kakkosjoukkuetta sekä Slohokej'ssa että Itävallan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa, joista jälkimmäisessä sarjassa Ganahl voitti mestaruuden. Loppukaudella 2011–2012 hän pelasi lainalla Nationalligan Kapfenberger SV:ssä.
Ganahl oli kaudella 2013–2014 Graz 99ersin EBEL-joukkueen toiseksi paras pistemies Olivier Latendressen jälkeen tehoilla 17+22=39. Kaudella 2014–2015 hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 18+20=38. Kaudeksi 2015–2016 Ganahl siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Klagenfurter AC:n riveihin. Kaudella 2016–2017 hän teki EBEL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+32=48, joilla Ganahl oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Jamie Lundmarkin jälkeen. Helmikuussa 2017 hän teki Klagenfurtin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2017–2018 Ganahl oli tehoilla 13+23=36 joukkueen paras syöttäjä ja hän jakoi Klagenfurtin sisäisen pistepörssin voiton Johannes Bischofbergerin ja Thomas Kochin kanssa. Pudotuspeleissä Ganahl oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+2=5 ja hän voitti Klagenfurtin sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Radio Kärntenin kuuntelijat äänestivät Ganahlin kauden päätteeksi Kärntenin läänin vuoden jääkiekon supertähdeksi. Voittaja valitaan läänin kahden joukkueen, Klagenfurter AC:n ja Villacher SV:n pelaajista.
Kaudeksi 2018–2019 Ganahl käytti mahdollisuutensa siirtyä ulkomaille ja hän siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Pelicansiin. Ganahlille ei kuitenkaan löytynyt joukkueesta sopivaa roolia ja hän teki 12 ottelussa vain yhden syöttöpisteen, kunnes Pelicans purki Ganahlin sopimuksen yhteisymmärryksessä marraskuussa 2018. Jo samana päivänä hän siirtyi kuitenkin jatkamaan SM-liigauraansa loppukauden kattavalla ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella Rauman Lukkoon. Ganahlin kausi osoittautui lopulta pettymykseksi ja hän teki Lukossa 35 ottelussa vain seitsemän syöttöpistettä. Viidessä playoff-ottelussa Ganahl jäi ilman tehopisteitä.
Ganahl palasi kaudeksi 2019–2020 kotimaahansa ja Klagenfurter AC:n joukkueeseen vuoden mittaisella sopimuksella. Ensimmäisen Itävallan-mestaruutensa Ganahl voitti Klagenfurtissa keväällä 2021. Mestaruuden jälkeen hän jatkoi sopimustaan joukkueen kanssa.
Maajoukkueura
Ganahl pelasi alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti B-lohkon pronssia. Ganahl oli tehoilla 3+1=4 Itävallan paras pistemies ja hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Patrick Maierin kanssa.
Ganahl on edustanut Itävaltaa MM-kilpailuissa vuosina 2015, 2018, 2019, 2022 ja 2023. Viimeisimmässä neljässä turnauksessa hän on toiminut joukkueensa varakapteenina. Ganahl pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpaluissa vuosina 2016 ja 2017, joista jälkimmäinen turnaus päättyi kultaan sekä sarjanousuun A-sarjaan. Yhteensä hän on pelannut 118 maaottelua tehopistein 23+22=45. Ganahl teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 31. maaliskuuta 2011 Rosenheimissa Saksaa vastaan.
Christian von Steven
Christian von Steven (30. tammikuuta 1781 Hamina – 30. huhtikuuta 1863 Simferopol) oli suomalaissyntyinen kasvitieteilijä ja entomologi, joka teki elämäntyönsä Etelä-Venäjällä ja Krimillä.
Steven syntyi tuolloin Venäjän Viipurin kuvernementtiin kuuluneessa Haminassa. Hänen vanhempansa olivat Haminan tullitirehtööri, kollegineuvos Christian Daniel Stewen ja tämän ensimmäinen vaimo Anna Wulffert. Steven aloitti opiskelun Turun Akatemiassa ja jatkoi Pietarissa ja Jenassa. Vuonna 1799 hän valmistui Pietarissa lääkäriksi. Hän osallistui luonnontieteellisiin tutkimusretkiin Etelä-Venäjällä ja Ukrainassa ja sai sen jälkeen tehtäväkseen perustaa Nikitan kasvitieteellisen puutarhan Krimille Jaltan läheisyyteen. Hän toimi tämän merkittävän puutarhan johtajana 1812–1827. Vuosina 1826–1841 hän toimi Venäjän silkintuotannon ylitarkastajana, vuosina 1841–1851 Etelä-Venäjän koko maatalouden ylitarkastajana ja jäi sitten eläkkeelle. Venäläisen aatelisarvon Steven sai vuonna 1817. Hänet kutsuttiin vuonna 1840 Suomen Tiedeseuran jäseneksi. Samana vuonna hänet vihittiin Helsingin yliopiston kunniatohtoriksi.
Steven kirjoitti kasveista, hyönteisistä ja silkintuotannosta kaikkiaan 72 artikkelia ja kirjaa, joista merkittävin lienee 1856–1857 julkaistu 400-sivuinen Krimin luonnonvaraisten kasvien kasvio Verzeichnis der auf der taurischen Halbinsel wildwachsenden Pflanzen. Hän kuvasi myös kymmeniä uusia kasvilajeja sekä keräsi suuren herbaarion, jonka hän lahjoitti Helsingin yliopistolle vuonna 1860. Tämä 60 000 – 120 000 kasvinäytettä käsittävä kokoelma muodostaa Helsingin kasvimuseon kansainvälisen putkilokasvikokoelman perustan ja on yhä sen arvokkain osa.
Stevenin mukaan on nimetty lukuisia kasvilajeja sekä kaksi sukua, ristikukkaisiin kuuluva Stevenia ja kämmekkäsuku Steveniella.
Stevenin veli oli kenraaliluutnantti Alexander Stewen-Steinheil ja velipuoli Viipurin läänin kuvernööri Fredrik Stewen. Stevenin poika Aleksandr Steven oli Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen ja vaikuttaja Krimillä.
Camellia Plc
Camellia Plc brittiläinen monialayhtiö, jonka osake on noteerattu Lontoon pörssissä. Yrityksellä on toimintaa kymmenessä maassa. Camellia Plc on maailman toiseksi suurin yksityinen teentuottaja. Teeviljelmiä yrityksellä on Keniassa, Malawissa, Bangladeshissa ja Intiassa. Intian teetilat sijaitsevat Duarien (Dooars), Assamin ja Darjeelingin teealueilla. Teelehtien jalostamista varten yrityksellä on 60 teetehdasta.
Harjun koulu (Lahti)
Harjun koulu on Lahden kaupungin keskustassa, Keski-Lahden kaupunginosassa toimiva peruskoulun alakoulu (luokka-asteet 1-6). Koulua käy noin 200 peruskoululaista.
Nykyinen koulurakennus valmistui alkujaan 1923 ja oli arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelema. Hän oli suunnitellut Lahteen myös viereisen Lahden kaupungintalon kymmenen vuotta aiemmin. Rakennuksessa toimi vuoteen 1964 saakka Lahden Yksityinen Tyttölyseo.
Rakennusta laajennettiin 1952 koulun entisen oppilaan Irma Kolsin piirustusten mukaan. Laajennus peitti pohjoispuolen arkkitehtuuriset piirteet. Laajennus käsitti opettajainhuoneen ja neljä luokkahuonetta. Rakennusta laajennettiin myös 1958. Tällöin rakennettiin keltaiseksi rapattu juhlasalisiipi. Vuonna 2019 Harjun koulun tiloista löydettiin kosteusvaurioita, joiden seurauksina oppilaita jouduttiin siirtämään opiskelemaan viereisen kaupungintalon tiloihin.
Koulun viimeinen itsenäinen lukuvuosi on 2022-2023, sillä Harjun koulu yhdistyy Tiirismaan kouluun.
Tampereen Pyrintö
Tampereen Pyrintö ry on vuonna 1896 perustettu tamperelainen urheiluseura. TP:n lajivalikoimaan kuuluvat cheerleading, maastohiihto, koripallo, mäkihyppy, painonnosto, pikaluistelu, suunnistus ja yleisurheilu. Seuran puheenjohtaja on Ilkka Vilonen. 2000-luvulla Pyrintöä ovat edustaneet muiden muassa pituushypyn vuoden 2005 MM-pronssimitalisti Tommi Evilä, Pekingin kesäolympialaisten keihäänheitossa neljänneksi sijoittunut Tero Järvenpää, suunnistajat Anni-Maija Fincke ja Venla Harju sekä koripalloilijat Antti Nikkilä ja Antero Lehto. Pyrintö pelasi aikoinaan myös pesäpallon ja jääkiekon SM-sarjoissa.
Cheerleading
Pyrinnön cheerleading-jaosto on perustettu seuraan vuonna 2008 ja tunnetaan nimellä Pyrintö Cheer Team (PCT). Vuonna 2019 jaosto oli jäsenmäärältään suurin Pyrinnön jaosto. Pyrintö Cheer Teamissa noin 800 lasta, nuorta ja aikuista harrastaa ja kilpailee kilpacheerleading-lajissa. Jaosto panostaa tyttöjen ja naisten liikuntaan ja toimintaa on neljässä ikäluokassa, yhteensä 30 joukkueessa. Jaoston parhaimmat sijoitukset ovat Sekajoukkue Stunt sarja SM-kulta 2011 ja EM 4. sija. Naisten Cheer sarja SM 5. sija 2019 ja PM pronssi 2014.
Koripallo
thumb|200px|Pyrinnön koripallon miesten edustusjoukkue on voittanut 2010-luvulla kolme Suomen mestaruutta. Kuvassa [[Joni Harjula.]]
Tampereen Pyrinnön miesten edustusjoukkue saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa, hopean, vuonna 1958. Suomen cupin seura voitti vuonna 1969, ja kausilla 1979–1980 ja 1980–1981 se saavutti jälleen SM-hopeaa. Vuosina 1996–2005 miesten edustusjoukkue pelasi Raholan Pyrkivän kanssa yhteistyössä Pyrbasket-joukkueena, joka saavutti parhaimmillaan SM-hopeaa kaudella 2000–2001. Kaudella 2008–2009 Pyrintö voitti SM-pronssia ja kahdella seuraavalla kaudella Suomen mestaruuden. Kaudella 2011–2012 Pyrintö osallistui EuroChallengen karsintakierrokselle, ja kaudella 2012–2013 joukkue pelasi EuroChallengen lohkovaiheessa sekä voitti liigacupin. Kaudella 2013–2014 miesten edustusjoukkue voitti kolmannen Suomen mestaruutensa ja pelasi ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Baltian liigaa jossa sijoittui neljänneksi.
Pyrinnön naisten edustusjoukkue on voittanut kahdeksan Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Kaudeksi 2014–2015 naisten edustusjoukkue nousi vuosien tauon jälkeen takaisin korkeimmalle sarjatasolle, Naisten Korisliigaan.
Maastohiihto
Pyrintö on Pirkanmaan vahvimpia seuroja maastohiihdossa. Seuraa ovat hiihdossa edustaneet muun muassa Elina Hietamäki ja Tampereelle muutettuaan olympiamitalisti ja maailmanmestari Hilkka Riihivuori.
Mäkihyppy
Mäkihypyssä ja yhdistetyssä Pyrinnön harjoittelupaikka on Hervannan hyppyrimäki.
Painonnosto
thumb|200px|[[Jouni Kailajärvi.]]
Pyrinnön painonnostojaosto perustettiin vuonna 1962. Seuraa edustaneita painonnostajia ovat muun muassa ensimmäisenä suomalaisena maailmanennätyksen tehnyt MM-mitalisti ja Euroopan mestari Jaakko Kailajärvi, tämän veli sekä EM-mitalisti Jouni Kailajärvi ja olympiamitalisti Pekka Niemi.
2000-luvulla Antti Everi edusti TP:ä neljä vuotta osallistuen muun muassa Pekingin kesäolympialaisiin 2008. Yleisurheilijat Suvi Helin ja Tanja Komulainen ovat saavuttaneet viime vuosina SM-mitaleja Pyrintöä edustaen. Vuonna 2012 tempauksen ja työnnön SM-kilpailuissa Pyrinnön naiset ottivat neloisvoiton kummassakin kilpailumuodossa, ja seuran miehet ottivat myös suurimman osan kilpailun kärkisijoista.
Pikaluistelu
Pikaluistelu kuului Pyrinnön lajivalikoimaan ensimmäisen kerran vuosina 1903–1970. Tuona ajanjaksona seuraa edustivat muun muassa olympiamitalistit Jaakko Friman ja Pentti Lammio, Arvo Tuomainen, Asser Wallenius, Jorma Ruissalo ja Keijo Lehdikkö.
Tammikuussa 2015 pikaluistelu palautettiin Pyrinnön lajivalikoimaan. Päätökseen vaikutti laji-ihmisten noussut innostus vuosikymmenten odotusten jälkeen Tampereelle valmistuvasta tekojääradasta.
Suunnistus
thumb|Pyrinnön voittoisa naisjoukkue vuoden 2011 [[Tiomila-viestissä.]]
Tampereen Pyrinnön suunnistusjaosto perustettiin vuonna 1932, ja se on Suomen vanhin suomenkielinen suunnistusseura. Pyrintö on Jukolan viestin menestyksekkäimpiä seuroja: seura voitti Jukolan viestin kolme kertaa peräkkäin vuosina 1961–1963. Kolmeen peräkkäiseen voittoon Jukolassa ovat Pyrinnön lisäksi pystyneet vain Kalevan Rasti (2012–2014) ja Stora Tuna OK (neljä peräkkäistä voittoa 2019–2023). Venlojen viestin Pyrintö on voittanut neljästi ja naisten Tiomilan myös neljästi vuosina 1990, 1991, 2011 ja 2019 – useammin kuin mikään muu suomalaisseura. Uusia suunnistajia varten Pyrinnöllä on Oravapolkukoulu, jossa voi käydä 5-vuotiaasta 13-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen siirrytään Nuorten ryhmään. Pyrintö järjestää kuntoilijoille Tampereen seudulla Iltarasteja yhdessä muiden paikallisten seurojen kanssa. Viime aikojen menestyksekkäimpiä Pyrinnön suunnistajia ovat moninkertaiset MM-mitalistit Venla Harju (o.s. Niemi) ja Anni-Maija Fincke.
Yleisurheilu
thumb|200px|Pyrinnön ensimmäinen olympiavoittaja [[Ville Tuulos. Hän saavutti kultaa kolmiloikassa vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisissa.]] thumb|200px|Pituushypyn SE-mies ja MM-pronssimitalisti [[Tommi Evilä.]]
Tampereen Pyrintö on Suomen parhaimpia yleisurheiluseuroja (seuraliigan toinen vuosina 2017–2021 ) ja kuuluu ”neljän suuren ryhmään” Turun Urheiluliiton, Helsingin Kisa-Veikkojen ja Lahden Ahkeran kanssa. Seura on saavuttanut Kalevan maljan kymmenen kertaa eli 1920-luvulla kolme kertaa vuosina 1925, 1927 ja 1928, sotien jälkeen vuosina 1945–1950 kuusi kertaa peräkkäin ja kymmenennen kerran vuonna 2021.
Tampereen Pyrinnön ensimmäisiä olympiaedustajia olivat Tukholman kesäolympialaisissa 1912 kuulantyöntäjä Paavo Aho, kiekonheittäjä Verner Järvinen ja korkeushyppääjä Arvo Laine. Parhaiten heistä menestyi Aho sijoittumalla kuulantyönnön molempien käsien yhteistuloksissa kuudenneksi. Suomen itsenäisyyden alkuvuosina Tampereen Pyrinnöstä tuli Suomen ykkösyleisurheiluseura. Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 ensimmäiseksi pyrintöläiseksi olympiavoittajaksi tuli Ville Tuulos ottamalla kultaa kolmiloikassa. Samoissa kisoissa lisäksi saavuttivat Urho Peltonen keihäänheitossa hopeaa ja viisiottelija Hugo Lahtinen pronssia. Pariisin kisoissa 1924 Amerikassakin asunut, mutta Suomeen väliaikaisesti muuttanut ja Pyrintöä edustanut Ville Ritola otti olympiakultaa 10 000 metrillä ja 3 000 metrin esteissä sekä hopeaa 5 000 metrillä ja maastojuoksussa. Ville Tuulos toi vielä kolmiloikassa pronssia. Amsterdamin kisoista 1928 pyrintöläinen olympiavoiton tuoja oli kymmenottelija Paavo Yrjölä. Ville Tuulos saavutti jälleen pronssia kolmiloikassa. Los Angelesin kisoista 1932 Järvisen veljessarjasta tuli pyrintöläinen olympiamitalisti, kun Akilles Järvinen saavutti kymmenottelussa hopeaa. Sotia edeltävän ajan olympiamitaliketjua jatkoi seuraavissa eli Berliinin kesäkisoissa 1936 kuulantyöntäjä Sulo Bärlund, joka otti hopeaa. Tampereen Pyrinnön yleisurheilijat toivat sotia edeltävänä aikana vuosien 1920–1936 olympialaisista kaikkiaan 4 kultaa, 3 hopeaa ja 3 pronssia.
Sotien jälkeinen aika ei ollut sitten yhtä hohdokasta. Lontoon kisoissa 1948 Tampereen Pyrintöä edusti kaksi juoksijaa eli Helge Perälä ja Pentti Siltaloppi. Heistä Siltaloppi sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa viidenneksi. Kotikisoissa Helsingissä 1952 Pyrinnön edustus jäi vaatimattomaksi, vaikka Suomen yleisurheilujoukkue oli ennätyssuuri. Tampereen Pyrintöä edustivat vain pikajuoksija Pauli Tavisalo ja 5 000 metrin juoksija Eero Tuomaala. Seuraavan kerran Pyrinnön edustaja edusti Suomea kesäolympialaisten yleisurheilussa vasta Montrealissa 1976, kun kiekonheitossa Markku Tuokko oli Suomen edustajana. Pyrinnön yleisurheilun olympiaedustus jäi sen jälkeen 1900-luvun lopulle tultaessa kahden urheilijan varaan. Moukarinheittäjä Harri Huhtala oli Suomen edustaja kaksi kertaa 1984 ja 1988. Toisena edustajana oli vuoden 1984 kisoihin yllättäen selvinnyt keihäänheittäjä Tero Saviniemi.
2000-luvulla Pyrinnön menestyneimpiä yleisurheilijoita ovat olleet muun muassa pituushyppääjä Tommi Evilä, keihäänheittäjä Tero Järvenpää, moukarinheittäjä Mia Strömmer, kymmenottelija Lassi Raunio ja pikajuoksija Ella Räsänen.
Pesäpallo
Aiemmin myös pesäpallo oli Pyrinnön lajivalikoimassa. Joukkue on voittanut pesäpallon naisten Suomen mestaruuden neljästi vuosina 1933, 1935, 1936 ja 1937. Miehissä parhaat saavutukset ovat SM-hopea vuodelta 1925 ja SM-pronssit vuosilta 1926 ja 1949. Suomensarjan seura on voittanut vuosina 1948 ja 1953.
Palkitut
Lyöjäkuningas:
Loki (jumala)
thumb|right|250px|Loki ja Sigyn. Loki (tai Loke, Lodur, Lodu, Lopt, Loptr) on skandinaavisessa mytologiassa aasoihin kuuluva jättiläissukuinen jumala. Hän on huurretursas Farbautin ja jättiläisnainen Laufeyn poika, joka kutsuttiin asumaan Asgårdiin hänen ystävystyttyään pääjumala Odinin kanssa.
Mufloni
Ulkonäkö ja koko
left|170px|pienoiskuva|Uroksen sarvet voivat olla hyvin pitkät. left|170px|pienoiskuva|Nuorilla ja naarailla sarvet ovat lyhyet. Muflonin selkäpuoli on tumman punaruskea, ja selässä on tumma selkäjuova. Uroksella on kyljessä yleensä valkoinen satulamainen laikku. Vatsapuoli, raajojen alaosat, peräpeili ja turpa ovat vaaleammat, yleensä harmaanruskeat tai valkoiset. Turkki on yleensä kesällä lyhyt ja punertava, talvella taas paksumpi ja tummanharmaa tai mustanruskea. Turkki on tiheä, sileä- ja lyhytkarvainen eikä muistuta kesylampaan villaa. Uroksilla on kaulan alapuolella parta. Ruumiin pituus on 110–130 cm, hartiakorkeus 65–75 cm ja paino 25–50 kg. Hännän pituus on 4–10 cm. Naaraat ovat pienempiä ja usein vaaleampia kuin urokset, ja ne painavat enintään 35 kg. Uroksilla on aina sarvet, naaraat voivat olla sarvellisia tai nupoja. Uroksen sarvet ovat paksut, 50–80 cm pitkät ja sivuille kaartuvat. Toisin kuin hirvieläinten, muflonin ja muiden onttosarvisten sarvet eivät putoa, vaan kasvavat jatkuvasti. Sarviin tulee joka vuosi uusi rengas, minkä perusteella uroksen ikä voidaan päätellä. Vanhojen pässien sarvet voivat painaa jopa viisi kilogrammaa. Sarvet ovat metsästäjien keskuudessa arvostettuja trofeita.
Loki (jumala)
Kuvaus
Loki on aasojen keskuudessa suosittu, vaikkakin ristiriitainen hahmo: hän on oikukas, häikäilemätön ja epäluotettava, mutta myös komea, hurmaava, nopeaälyinen ja sanavalmis.
Mufloni
Äänet
Mufloni ääntelee samalla tavoin määkimällä kuin lammas. Sen varoitusääni muistuttaa pidäteltyä aivastusta.
Loki (jumala)
Kuvaus
Loki pystyy muuttamaan muotonsa melkein miksi tahansa. Hänellä on siivekkäät kengät, joilla hän voi juosta vedessä ja ilmassa.
Mufloni
Jäljet ja jätökset
Muflonin sorkanjäljet muistuttavat lampaan jälkiä, mutta ovat leveämmät ja niissä ovat kynnet enemmän harallaan. Pässin jälki on noin 5,5 cm pitkä ja 4,4 cm leveä, naaraan jäljet ovat hieman pienemmät. Mufloni liikkuu rauhallisesti kulkiessaan käyden tai ravaten ja paetessaan laukaten tai hyppien. Sen askelväli on lyhyt ja askelleveys pitkä. Pelästyessään se voi hypätä jopa 2,5 metrin korkeuteen.
Loki (jumala)
Kuvaus
Loki mainitaan skandinaavisessa mytologiassa useita kertoja, sillä hän on usein tapahtumien keskipisteessä ja seikkailee Thorin, Odinin tai jonkin muun jumalan kanssa. Lokin villit seikkailut saattavat aasat usein pulaan, mutta Loki selviytyy pulasta aina oveluutensa ansiosta.
Mufloni
Jäljet ja jätökset
Muflonin ulosteet ovat noin senttimetrin pituisia, kulmikkaita papanoita, jotka yleensä liimautuvat yhtenäiseksi paakuksi tai pötköksi.
Loki (jumala)
Loki Edda-saagoissa
Islantilaisen Snorri Sturlusonin kokoamissa Edda-runoissa Loki on jumalien keppostelija ja viihdyttäjä, mutta hänen keppostelunsa muuttuu ajan myötä aina vain pahantahtoisemmaksi. Erään kerran Loki leikkasi Thorin vaimon Sivin hiukset, mutta huolehti kuitenkin siitä, että kääpiöt valmistavat tälle uudet kultaiset hiukset.
Mufloni
Alkuperä ja levinneisyys
Mufloni on kotoisin Lounais-Aasiasta, mistä domestikoitunutta lammasta siirrettiin jo neoliittisella kaudella Välimeren saarille Korsikaan ja Sardiniaan. Saarille tuodut lampaat villiintyivät ja kotiutuivat näiden saarten vuoristoisiin sisäosiin, missä kehittyi muutamien tuhansien vuosien aikana eurooppalainen mufloni eli sardinianmufloni. Näillä kahdella Välimeren saarella elävät muflonit ovat jo pitkään olleet harvinaisia. Niitä on kuitenkin istutettu Manner-Eurooppaan jo 1700-luvulta lähtien, ja esimerkiksi Saksassa, Tšekissä, Slovakiassa, Etelä-Ranskassa ja Espanjassa ne ovat nykyään varsin yleisiä. Manner-Euroopan kannaksi arvioidaan noin 20 000 yksilöä, mikä on moninkertaisesti suurempi kuin Korsikassa ja Sardiniassa jäljellä olevan alkuperäisen kannan koko. Mufloneita on siirretty myös Euroopan ulkopuolelle Yhdysvaltoihin, Havaijille ja Uuteen-Seelantiin.
Erilaisia muflonin sukuisia ja toisinaan myös mufloneiksi kutsuttavia villilampaita elää Kyproksella ja Länsi-Aasian Armeniassa, Etelä-Azerbaidžanissa, Pohjois-Irakissa, Länsi-Iranissa ja Turkissa.
Loki (jumala)
Loki Edda-saagoissa
Lokin pimeät puolet tulevat ajan myötä yhä näkyvämmiksi, ja eräänä päivänä hän huijaa sokean Höderin surmaamaan Balderin. Sen seurauksena jumalat karkottavat hänet ja sitten vangitsevat ja kahlitsevat hänet kolmeen suureen kiveen, ja asettavat tämän pään päälle käpristyneen käärmeen joka sylkee tasaisin väliajoin Lokin silmiin myrkkyä. Siellä Loki on maailmanloppuun Ragnarökiin saakka, jolloin hänestä tulee pahan sotavoimien päällikkö. Loki ja Heimdall surmaavat taistelussa toisensa.
Mufloni
Esiintyminen Suomessa
Ragnar Kreuger istutti Suomen ensimmäiset muflonit vuonna 1939 Inkoon Hättön saareen Korkeasaaren eläintarhasta, jonne ne oli tuotu Tanskasta. Vuonna 1949 kolme muflonia vietiin Hättöstä Luvian edustalle Säpin saareen. Säpin kantaa on myöhemmin täydennetty muutamilla Korkeasaaresta ja Ähtärin eläinpuistosta tuoduilla yksilöillä. Säpin ja Hätön kesken on myös vaihdettu pari eläintä kantojen perimän monipuolistamiseksi. Mufloneita esiintyy edelleen kummallakin saarella muutamia kymmeniä yksilöitä: talvella 2009 Hättössä oli 25 ja Säpissä 60 muflonia. Nykyään kummankin saaren muflonit ovat miltei luonnonvaraisia, mutta talvisin niitä joudutaan ruokkimaan, koska ne pyrkivät lumiseenkin aikaan syömään vain maassa kasvavaa ruohoa.
Nauvon Högsarin saarelle tuotiin 1980-luvulla seitsemän muflonia ja kolme muflonin ja maatiaislampaan risteymää, ja vuonna 2005 vielä kaksi muflonia. Sekarotuiset yksilöt poikkeavat ulkonäöltään aidoista mufloneista. Osa eläimistä on uinut istutuspaikaltaan Högsarin naapurisaariin Anisoriin, Bränskäriin ja Ängholmiin. 2000-luvun alussa Högsarista siirrettiin kaksi yksilöä Nauvon Lillandetin pohjoispuolella olevaan Svartö-nimiseen saareen, jossa ne ovat lisääntyneet. Näillä Paraisten viidellä saarella eli vuonna 2009 kaikkiaan noin 70 yksilöä.
Loki (jumala)
Loki Wagnerin oopperoissa
Richard Wagner käytti Lokia hahmona Reininkulta oopperassaan nimellä Loge. Loge mainitaan nimeltä myös Wagnerin kahdessa muussa oopperassa.
Mufloni
Esiintyminen Suomessa
Mufloni kuuluu Suomessa metsästyslaissa mainittaviin riistaeläimiin. Sen metsästysaika on 1.9.– 31.1. Suomessa on metsästetty vuosittain keskimäärin 40 yksilöä.
Elinympäristö
pienoiskuva|210px|Mufloni viihtyy mäkisessä ja kallioisessa maastossa. Mufloni elää ylänköjen ja vuoristojen pensaikkomaastossa ja metsissä. Se välttää aukeaa maastoa, mutta voi varsinkin keväisin käydä laiduntamassa pelloilla ja niityillä. Alkuperäiset Sardinian ja Korsikan muflonit suosivat kallioista vuoristomaastoa, mutta Keski-Euroopassa elävät yksilöt sen sijaan viihtyvät loivapiirteisemmässä, kivisessä ja kuivassa ympäristössä. Ne sopeutuvat helposti muunlaiseenkin ympäristöön.
Käyttäytyminen
Muflonit ovat lampaiden tavoin laumaeläimiä. Uuhet ja karitsat elävät ympäri vuoden samassa laumassa, jota johtaa yksi vanha uuhi. Syksyn ja alkutalven kiima-ajaksi uroksetkin lyöttäytyvät näihin naaraslaumoihin. Alkuperäiset Välimeren muflonit ovat liikkeellä hämärän aikaan ja kulkevat usein samoja, kapeita polkuja pitkin. Suomessa eläinten on havaittu liikkuvan myös päivisin.
Muflonit eivät ole petoeläimille ja metsästäjille helppoa saalista, sillä ne ovat arkoja ja niiden kuulo- ja hajuaisti ovat hyvin tarkat. Suomessa elävien muflonien luontaisia saalistajia ovat vain kotkat ja ketut. Irrallaan kulkevat koirat voivat olla uhka mufloneille.
Ravinto
Mufloni syö pääasiassa maassa kasvavaa ruohoa ja heinää. Pienemmissä määrin se hyödyntää myös puiden ja pensaiden oksia, marjoja, sammalia ja jäkälää. Jos ravinnosta on talvella pulaa, muflonit voivat aiheuttaa puustolle vahinkoa oksien ja kuoren kaluamisella. Kuorintajäljet eroavat hirvieläinten jyrsimistä siten, että hampaiden jäljet ovat rungolla vaakasuorassa tai vinossa kulmassa. Muflonit voivat olla haitallisia myös ruokaillessaan puutarhoissa.
Lisääntyminen ja elinikä
pienoiskuva|vasen|190px|Emo ja karitsa. Muflonien kiima-aika on Etelä-Euroopassa lokakuusta joulukuun puoliväliin, Suomessa marras-joulukuussa. Synnytys tapahtuu keväällä huhti-toukokuussa, viiden kuukauden kantoajan jälkeen. Karitsoja on kerrallaan yleensä yksi, harvemmin kaksi.
Mufloni voi elää 15–20-vuotiaaksi.
Luokittelu
Muflonin ja sen sukulaisten tieteellistä asemaa on tutkittu paljon, mutta ryhmään kuuluvien lajien ja alalajien määrästä ja nimistä ei ole yksimielisyyttä. Nykyisin lampaiden sukuun (Ovis) katsotaan useimmin kuuluvan viisi lajia: argaali (Ovis ammon), kesylammas / mufloni (Ovis aries, synonyymi Ovis orientalis), paksusarvilammas eli amerikanlammas (Ovis canadensis), ohutsarvilammas eli dallinlammas eli alaskanlammas (Ovis dalli) ja lumilammas eli siperianlammas (Ovis nivicola). Ennen omana lajinaan ja kesylampaan yhtenä esi-isänä pidetty uriaali eli persianlammas (aik. O. vignei, nyk. O. aries vignei) luokitellaan nykyään samaan lajiin kuin kesylammas ja mufloni. Muflonin uskottiin aiemmin olevan kesylampaan esi-isä, mutta nykyään lampaan arvellaan polveutuvan pikemminkin aasialaisesta argaalista. Pidetään myös mahdollisena, että eri alueilla kesytetyt lampaat polveutuvat eri kantalajeista. Useimmat mufloneiksi kutsutut populaatiot ovatkin itse asiassa villiintyneiden kesylampaiden jälkeläisiä.
Eurooppalaista muflonia eli sardinianmuflonia pidetään nykyään lampaan yhtenä alalajina Ovis aries musimon. Laajemmassa merkityksessä nimitys ”mufloni” voi tarkoittaa myös koko Ovis aries -lajia.
Welsh Open
Welsh Open on vuodesta 1992 asti järjestetty snookerin ammattilaisturnaus, joka alun perin vuodesta 1980 asti järjestettiin amatööriturnauksena ainoastaan walesiläisille pelaajille.
Turnaus on ollut UK Championship- ja World Open -turnauksien jälkeen seuraavaksi perinteikkäin ranking-turnaus lajin pääkiertueella Main Tourilla. Turnauksen voittaja kuittaa 35 000 Englannin puntaa. Turnauksen pitkäaikaisimpana sponsorina toimi aina vuoteen 2003 asti tupakkavalmistaja Regal. Voittopalkinto oli suurimmillaan jopa 82 500 puntaa.
Maksimibreikit
Turnauksen historiassa on tehty neljä 147 pisteen maksimibreikkiä. Ensimmäisenä tähän pystyi vuonna 1999 Ronnie O’Sullivan, ja Barry Pinches myöhemmin samana vuonna järjestetyissä vuoden 2000 turnauksen karsinnoissa. Viimeisin maksimi tuli vuonna 2007, jolloin sijoittamattomana pelaajana karsinnoista tullut Andrew Higginson pelasi uransa parhaan turnauksen. Ottelussa Ali Carteria vastaan Higginson teki täydellisen lyöntisarjan ja lopulta eteni aina finaaliin, jossa kuitenkin australialainen Neil Robertson nosti voittopokaalin niukasti erin 9–8. Turnauksen neljännen maksimibreikin suoritti seitsenkertainen maailmanmestari Stephen Hendry.
Voittajat
Welsh Openin menestynein pelaaja on skotlantilainen John Higgins viidellä mestaruudellaan. Muita menestyjiä ovat Stephen Hendry, Steve Davis, Ken Doherty, Ronnie O’Sullivan, Mark Williams sekä edesmennyt Paul Hunter. Turnauksessa on pelattu jopa seitsemän kertaa finaali, jossa voittaja on ratkaistu katkaisufreimissä. Turnauksessa vain kolme pelaajaa on pystynyt uusimaan voittonsa heti seuraavana vuonna. He ovat Steve Davis (1994 ja 1995), Ronnie O’Sullivan (2004 ja 2005) sekä John Higgins (2010 ja 2011). .
Harold Weber
Harold ("Harry") Weber (20. maaliskuuta 1882 – 7. marraskuuta 1933 Littleton, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa osallistuen sekä miesten yksilö- että joukkuekilpailuun. Jälkimmäisessä hän oli mukana saamassa pronssia United States Golf Associationille.
Der Nister
Der Nister (oikea nimi Pinhos Mendelevitš Kaganovitš, ; 1. marraskuuta 1884 Berditšev – 4. kesäkuuta 1950) oli juutalainen neuvostokirjailija.
Der Nisterin varhaistuotanto (mm. proosarunokokoelma ”Mietteitä ja aiheita” 1907) on muotokieleltään lähellä modernistisia suuntauksia. Vuosina 1922–1925 hän asui Berliinissä julkaisten teoksiaan neuvostoliittolaisissa jiddišinkielisissä lehdissä. Vuonna 1929 julkaistut kertomuskokoelmat ”Omilta mailtani” ja ”Mielikuvitus” ilmentävät symbolistista maailmankäsitystä. Kirjailijan myöhemmistä realistisista teoksista merkittävin on Venäjän juutalaisten elämää 1800-luvun loppupuolella kuvaava romaani ”Mašberin perhe” (1939–1943).
Der Nister pidätettiin Neuvostoliiton juutalaisvastaisen kampanjan aikana vuonna 1949. Hän kuoli vankilasairaalassa.
Mount Zion Baptist Church
Mount Zion Baptist Church on Virginian osavaltion Charlottesvillessa sijaitseva baptistikirkko. Vuonna 1867 virallisesti perustettu seurakunta rakensi vuonna 1875 itselleen puisen kirkon, joka jäi kuitenkin nopeasti liian pieneksi. Nykyinen kirkko rakennettiin viereiselle tontille vuonna 1884. Kirkon suunnitteli George Wallace Spooner. Kirkko merkittiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1992.
Ilmojen kotkat
Ilmojen kotkat on yhdysvaltalainen toiseen maailmansotaan sijoittuva sotaelokuva vuodelta 1949. Elokuvan ohjasi Henry King. Pääosissa nähdään Gregory Peck, Hugh Marlowe ja Dean Jagger. Ilmojen kotkat perustuu Beirne Lay Jr:n ja Sy Bartlettin novelliin. He kirjoittivat myös elokuvan käsikirjoituksen.
Elokuva oli Oscar-palkintoehdokkaana neljässä kategoriassa, joista se voitti kaksi. Dean Jagger vei parhaan miessivuosan Oscarin. Lisäksi elokuva voitti Oscarin parhaasta äänityksestä.
Vuonna 1998 Ilmojen kotkat valittiin säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä. The New York Timesin kriitikot valitsivat Ilmajoen kotkat vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Mannesmann-valssaus
Mannesmann-valssaus on saksalaisten Mannesmann-veljesten kehittämä valmistustekniikka, jolla valmistetaan saumatonta rautaputkea. Mannesmann-valssauksessa hehkuva metallikanki valssataan ristivalsseilla, jolloin se tulee ontoksi. Näin saatu paksuseinäinen putki valssataan Mannesmannin kiekko- tai pilgerschrittvalsseilla ohutseinäiseksi ja sileäpintaiseksi putkeksi.
Luumupääkaija
Luumupääkaija (Psittacula cyanocephala) on eteläaasialainen kaija, jonka esiintymisalue käsittää koko Intian niemimaan ja Sri Lankan sekä osia Pakistanista, Nepalista ja Bhutanista. Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Gingistä Tamil Nadusta 1766. Birdlife Suomi pitää lajia vielä suvussa Psittacula, johon se on perinteisesti kuulunut, mutta Birdlife International on siirtänyt lajin muutaman muun sukulaislajin ohella uuteen Himalayapsitta-sukuun.
Luumupääkaija on eloisa papukaija, joka viihtyy pienissä parvissa. Se ääntelee lyhyin, kimein ja kirkuvin huudoin, jotka ovat kuitenkin varsin sointuvia. Luumupääkaijan elinympäristöä on lämpimät rinnemetsät ja metsäiset tasangot. Se suosii metsänreunoja viljelysten lähellä, missä se voi poiketa syömään riisiä ja muita viljoja. Luumupääkaija on hyvin valpas ruokaillessaankin. Siementen lisäksi ravintoon kuuluvat kukkien mesi, marjat ja hedelmät, etenkin viikunat. Linnut kerääntyvät levolle öisin suuriksi parviksi, mutta pesimäaikana parit nukkuvat pesissään ja vartioivat sitä tarkasti. Pesä sijaitsee puussa ontossa oksassa tai vanhassa tikankolossa.
Koko ja ulkonäkö
alt=Kaksi vihreää papukaijaa puussa.|vasen|pienoiskuva|Luumupääkaija-pariskunta (koiras vasemmalla, naaras oikealla) Luumupääkaija on suurimmaksi osaksi vihreä papukaijalintu. Sukupuolet ovat eri näköiset. Koiraan pää on huomattavan kirkkaanvärinen: pinkki otsalta ja violetti niskaa kohti. Koiraalla on lisäksi purppuranpunainen hartialaikku siivessä ja keltainen pyrstöntyvi. Naaras on himmeämmän värinen: sen pää on harmaanvioletti ja kaulanauha kellertävä, purppura hartialaikku puuttuu. Lajille kertyy pituutta 33 cm, josta yli puolet on kapeaa pyrstöä ja sen paino on noin 66-80 grammaa.
Laji on hyvin samannäköinen indokiinankaijan kanssa, mutta luumupääkaijalla molempien sukupuolien, mutta varsinkin koiraiden, pään väritys on voimakkaampi.
Lemmikkinä
Luumupääkaija ei ole kovin yleinen lemmikki Suomessa. Eteläisemmässä Euroopassa sitä pidetään enemmän ulkona aviaariolintuna, kuin sisällä seuralemmikkinä.
Luumupääkaijan hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.
Skarppaaja
pienoiskuva|Skarppaaja säätää kameran tarkennusta. Skarppaaja on elokuvanteon ammattinimike henkilölle, joka toimii elokuvaajan tai kameraoperaattorin, siis elokuvakameran varsinaisen käyttäjän, lähimpänä apulaisena. Nimi skarppaaja tulee siitä, että kameran käydessä skarppaajan päätehtävä on huolehtia kameran tarkennuksesta joka hetkellä oikeaan kohteeseen kuvassa. Tämä on erityisen vaativa tehtävä silloin, kun kamera tai näyttelijä tai molemmat liikkuvat kuvauksen aikana. Kameran tarkennuksen helpottamiseksi skarppaajan tehtävä on ennen kuvausta merkitä kohdat, joissa näyttelijät tulevat kohtauksessa olemaan ja mitata etäisyydet näiden paikkojen ja kameran välillä.
Brittiläinen elokuvaaja Oliver Stapleton sanoo skarppaajan työtä jopa kuvaustilanteen vaativimmaksi, koska skarppaajan olisi tarkennettava kamera virheettömästi jokaikisellä otolla. Siitä huolimatta se on näkymätöntä työtä, jonka elokuvan katsoja huomaa vasta jos jokin menee pieleen. Joskus kuvaustilanteessa uusintaoton tarve voidaan vieläpä laittaa skarppaajan syyksi, kun ei haluta kertoa todellista syytä näyttelijöille.
Tarkennustyön lisäksi skarppaajan tehtävä on huolehtia kameran ja sen varusteiden toimintakunnosta, linssien vaihdosta ja kameran siirrosta ja pystytyksestä uuteen kuvauspaikkaan. Jos tuotannossa ei ole toista kamera-assistenttia, skarppaajan tehtäviin kuuluu myös filmikasettien tai muistielementtien vaihto, akkujen vaihto ja kuvatun materiaalin järjestyksessä pito.
Halikon pappilat
pienoiskuva|Vanha Pappila pienoiskuva|Pikkupappila pienoiskuva|Angelniemen pappila Halikon pappiloilla tarkoitetaan kolmea pappilaa, jotka sijaitsevat Halikossa, kaksi kirkonkylällä ja Angelniemen vanha pappila Kemiön saaressa. Pienintä kirkonkylällä sijaitsevaa pappilaa lukuun ottamatta pappilat on myyty yksityisomistukseen.
Pikkupappila
Pikkupappila valmistui 1900-luvun alussa. Se sijaitsee Halikon keskustassa kirkon vieressä. Alkuun se oli kappalaisen virka-asuntona, mutta myöhemmin seurakunta vuokrasi sitä yksityishenkilöille. Vuonna 1985 siitä tehtiin seurakunnan päiväkerho. Pikkupappila uusittiin sisältä vuonna 2006.
Mohamed Ousserir
Mohamed Nassim Ousserir (s. 5. helmikuuta 1978 Boufarik) on algerialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa CR Belouizdadia.
Maajoukkueura
Ousserir pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian maajoukkueessa Madagaskaria vastaan 24. huhtikuuta 2003. Hän oli mukana ensimmäisissä arvokisoissaan tultuaan vuoden 2010 Afrikan-kisoihin Lounès Gaouaoui tilalle, joka joutui sairaalaan juuri ennen kisoja.
John Rahm
John B. Rahm (8. tammikuuta 1854 Virginia – 28. heinäkuuta 1935 Omaha, Nebraska) oli yhdysvaltalainen golfaaja, joka edusti Omaha Country Clubia. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa osallistuen sekä yksilö- että joukkuekilpailuun. Jälkimmäisessä hän oli mukana saamassa pronssia United States Golf Associationille.
Signaalitiedustelu
thumb|right|RAF Menwith Hill -niminen tukikohta Yhdistyneessä kuningaskunnassa on osa [[ECHELON-verkostoa ja UKUSA-sopimusta. (2005)]] thumb|Viimeinen saksalainen viesti, jonka [[britit sieppasivat toisen maailmansodan aikana, viestittäen Saksan ehdottoman antautumisen.]] Signaalitiedustelu (usein lyhennetty SIGINT < engl. signals intelligence) on tiedustelua, joka on tehty sieppaamalla signaaleja. Tämä voi tapahtua ihmistenvälisestä viestinnästä (engl. communications intelligence lyh. COMINT) tai sähköisestä tiedonvälityksestä, jota ei suoraan käytetä viestintään (engl. electronic intelligence lyh. ELINT).
Signaalitiedustelussa käytetään usein kryptoanalyysia viestien lukemiseen, koska arkaluonteiset tiedot ovat usein salattuja. Signaalitiedustelussa voidaan myös käyttää tietoliikenneanalyysiä saamaan tietoa siitä, kuka lähettää viestejä kenelle ja missä määrin.
Historia
thumb|Ruotsin [[Försvarets radioanstalt|FRA:n Ystadin kunnassa sijaitseva signaalitiedusteluun tarkoitettu torni. (2011)]] thumb|right|[[Saksan laivaston A52 Oste, Oste -luokan ELINT- ja tiedustelulaiva.]]
Salattujen viestien sieppaaminen ja niissä olevan tiedon saaminen ei varmaan tullut kaukana kirjoituksen keksimisen perässä. Caesarin salakirjoitus on esimerkki yksinkertaisesta salausmenetelmästä.
Elektronista sieppaamista ilmaantui jo 1900-luvulla Buurisotien aikoina. Buurit olivat silloin saaneet haltuunsa brittien käyttämiä radioita. He eivät tarvinneet mitään erikoista signaalien tulkitsemiseen, koska britit olivat ainoita, jotka lähettivät radiosignaaleja niihin aikoihin.
Tekniset määritelmät
Yhdysvaltain puolustusministeriö on määritellyt "signaalitiedustelun" ja "signaalitiedustelutiedon" seuraavasti:
Signaalitiedustelulla on monta alaluokkaa. Kaksi pääluokkaa ovat viesti- tai kuuntelutiedustelu (COMINT) ja muu sähköinen tiedustelu kuin viestitiedustelu (ELINT).
Signaalitiedustelun luokkia
Signaalitiedustelun luokkia ovat:
COMINT
COMINT (engl. Communications Intelligence) on signaalitiedustelun alaluokka, jonka tehtävänä on viesti- tai kuuntelutiedustelun kautta siepattujen tiedustelutietojen käsittely. On huomattava, että SIGINT:istä puhuttaessa tarkoitetaan usein COMINT:ia ja tämä voi aiheuttaa sekaannusta laajemmista tiedusteluluokista puhuttaessa. Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvosto määrittelee sen "teknisenä tietona ja tiedustelutietona, joka on peräisin ulkomaisesta viestinnästä ja on muiden kuin tarkoitettujen vastaanottajien saamaa."
COMINT, joka määritellään ihmistenväliseksi viestinnäksi, paljastaa yhden tai useamman seuraavista:
ELINT
ELINT (engl. Electronic Intelligence) viittaa sähköisten tunnistimien kautta tehtyyn tiedusteluun. Sen päätehtävä on muu sähköinen tiedustelu kuin viestitiedustelu. Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvosto määrittelee sen "teknisenä ja paikannuksellisena tiedustelutietona, joka on saatu ulkomaisesta sähkömagneettisesta säteilystä, joka ei ole tarkoitettu viestintään ja joka on peräisin muusta kuin ydinräjähdyksestä tai radioaktiivisesta lähteestä."
Signaalin tunnistusta harjoitetaan analysoimalla tietyn signaalin kerättyjä parametreja ja joko löytämällä sille vastaavat tunnetut kriteerit tai tallentamalla sen mahdollisesti uutena lähetintyyppinä. ELINT -tietokannat ovat usein hyvin salaisiksi luokiteltuja ja niitä suojellaan vastaavasti.
Kerätty data on yleensä vastustajan puolustusverkoston sähköisestä infrastruktuurista. Tähän kuuluu muun muassa tutkat, ilmatorjuntaohjusjärjestelmät ja lentokoneet. ELINT:iä voidaan käyttää laivojen ja lentokoneiden tunnistukseen niiden käyttämiä tutkia ja muita sähkömagneettisia säteilylähteitä hyväksi käyttäen. Komentajien on siksi harkittava ovatko he käyttämättä tutkia (radiohiljaisuus), käyttävätkö he niitä ajoittain tai käyttävätkö he niitä olettaen, että he voivat väistää puolustuksia. ELINT:iä voidaan kerätä vastustajan aluetta lähellä olevista maa-asemista, rannikkoa lähellä olevista laivoista, ilmatilaa lähellä olevista lentokoneista tai satelliiteista.