cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
New York Metropolitans
Perustaminen
Metropolitansin perustivat vuonna 1880 riippumattomaksi ammattilaisjoukkueeksi yrittäjä John B. Day ja baseball manageri Jim Mutrie. Aluksi joukkue pelasi pelejään Brooklynissa ja New Jerseyn Hobokenissa, kuten muutkin New Yorkin alueella toimineet seurat tuolloin. Syyskuussa he siirtyivät Polo Groundsille, joka oli ensimmäinen ammattilaisbaseball kenttä Manhattanilla. Joukkueen nimi, "Metropolitans" oli ollut aiemmin käytössä joukkueella, joka pelasi Hamilton Squaren kaupunginosassa New Yorkissa jo 1858.
Liittyminen American Associationiin
National League oli erottanut New York Mutuals joukkueen 1876 koska joukkue ei suorittanut viimeisiä vierasottelu kiertueitaan ja vuoteen 1881 mennessä ei ollut vieläkään korvannut sitä toisella newyorkilaisjoukkueella. Nousukas American Association näki tilaisuutensa ja pyysi Metropolitansia liittymään uuteen liigaan sen avajaiskaudella 1882. Metropolitans kuitenkin kieltäytyi, koska liittyminen olisi merkinnyt luopumista tuottoisista näytösotteluista ​​National Leaguen joukkueita vastaan.
Isn’t He Beautiful
Isn’t He Beautiful on suomalaisen LAB-yhtyeen single, joka julkaistiin helmikuussa 2000. Kappale on mukana myös LABin vuoden 2000 esikoisalbumilla Porn Beautiful.
New York Metropolitans
Liittyminen American Associationiin
Liigat tiesivät, että ne tarvitsevat vahvan New Yorkin joukkueen, ja vuoden 1882 lopussa molemmat liigat tekivät Metsille tarjouksen. Liigojen tietämättä Mets hyväksyi molemmat kutsut. Vastatakseen näihin sitoumuksiin, omistajat Day ja Mutrie hankkivat Troyn joukkueen joka oli poistettu National Leaguesta (yhdessä Worcesterin kanssa) tehdäkseen tilaa uusille joukkueille New Yorkissa ja Philadelphiassa. Mets liittyi American Associationiin ja uusi New York Gothams National Leagueen. Molemmat joukkueet pelasivat kotiottelunsa Polo Groundsilla.
Menestys American Associationissa
Mets sijoittui neljänneksi vuonna 1883 ja seuraavalla kaudella se voitti liigan mestaruuden. Tuon ajan World Series -versiossa se kohtasi Providence Graysin, joka voitti sarjan suoraan kolmessa ottelussa. Metsin tärkeimmät pelaajat olivat Tim Keefe, Dave Orr, Chief Roseman, Jack Lynch, Candy Nelson ja Dude Esterbrook.
Taloudellisesti Gothamsin tilanne oli parempi johtuen National Leaguen vakaudesta ja pelin laadusta sekä korkeammista lippujen hinnoista. Jo 1884 Metsillä oli vaikeuksia löytää omaa identiteettiään ja se avasi kautensa uudella kentällä, Metropolitan Parkilla, joka sijaitsee Manhattanin itäosassa. Kesken kauden he kuitenkin kaikessa hiljaisuudessa muuttivat takaisin Polo Groundsille.
Ennen kautta 1885 Mutrie siirtyi Gothamsin johtoon ja vei mukanaan tähtisyöttäjä Keefen ja kolmospesämiehen Esterbrookin. Uudelleen nimetty New York Giants sijoittui toiseksi National Leaguessa, kun taas Mets romahti seitsemännelle sijalle AA:ssa.
Ennen kautta 1886 Day ja Mutrie myivät Metsin Erastus Wimanille, joka muutti joukkueineen Cricket Groundsille Staten Islandiin toiveissaan edistää lauttaliikennettä New Yorkin satamaan. Tämä liiketoimintasuunnitelma ei onnistunut ja Mets lopetti toimintansa kauteen 1887. Joukkueen osti Brooklyn Dodgers (tuolloin Grays tai Bridegrooms) saaden sopimukset useiden Mets tähtien kanssa, kuten Dave Orr ja Darby O'Brien. Nykyinen minor league -joukkue Staten Island Yankees pelaa stadionilla, joka sijaitsee hyvin lähellä Metsin käyttämää Cricket Groundsia.
Jan Nyman
Jan Nyman on suomalainen elokuvaaja. Hän on kuvannut noin 40 dokumenttia, televisiosarjaa ja elokuvaa. Hän on kuvannut muun muassa Kohta 18 -elokuvan, Tahdon asia -televisiosarjan ja Välittäjä-dokumentin. Hän on toiminut myös muun muassa valaisijana ja still-kuvaajana.
Georg Häggström
Georg Isidor Johannes Häggström (3. tammikuuta 1903 Tammisaari – 1. kesäkuuta 1986 Helsinki ) oli suomalainen merikapteeni, joka toimi pitkään Helsingin sataman satamakapteenina.
Henkilöhistoria
Georg Häggströmin vanhemmat olivat tullivirkailija Johannes Häggström ja Ida Alexandra Ståhlberg ja puoliso vuodesta 1938 Carin Pia Felicia Lindroth. Häggström tuli ylioppilaaksi 1922 ja valmistui yliperämieheksi 1928 ja merikapteeniksi Turussa 1931. Hän työskenteli höyrylaivojen perämiehenä ja päällikkönä merillä 1933–1937, meritarkastajana 1937–1938, Turun merikoulun opettajana 1938–1946, apulaissatamakapteenina Helsingissä 1946–1949 ja satamakapteenina 1950–1968. Häggströmillä oli myös useita merenkulkualaan liittyviä luottamustoimia.
Philippe Leclerc
thumb|315px|Leclerc (kesk.) ja [[Charles de Gaulle vapautetussa Pariisissa 25. elokuuta 1944.]] Philippe Marie de Hauteclocque (salanimi (Jacques-)Philippe Leclerc, vuodesta 1945 virallisesti Jacques-Philippe Leclerc de Hauteclocque; 22. marraskuuta 1902 Belloy-Saint-Léonard, Ranska – 28. marraskuuta 1947 Colomb-Béchar, Algeria) oli Vapaan Ranskan joukkojen komentajiin toisen maailmansodan aikana kuulunut kenraali, joka johti Pariisin vapautusta elokuussa 1944. Hänet ylennettiin postuumisti Ranskan marsalkaksi.
Ura
Leclerc, alkuperäiseltä nimeltään Hauteclocquen varakreivi, valmistui vuonna 1924 Saint-Cyrin sotilasakatemiasta ja kävi myös Saumurin ratsuväkikoulun. Hän kunnostautui 1920-luvulla Marokossa käydyssä Rifin sodassa. Toisen maailmansodan puhjetessa vuonna 1939 hän oli kapteeni Ranskan jalkaväessä. Taistelun Ranskasta aikana hän haavoittui ja jäi touko–kesäkuussa 1940 kahdesti saksalaisten vangiksi, mutta onnistui pakenemaan kummallakin kerralla ja siirtyi Ranskan kukistumisen jälkeen Englantiin. Hän liittyi heinäkuussa 1940 Charles de Gaullen Lontoossa vastikään perustamaan Vapaan Ranskan armeijaan. Tässä vaiheessa hän alkoi käyttää salanimeä Leclerc suojellakseen Ranskaan jäänyttä perhettään.
De Gaulle ylensi Leclercin everstiksi ja lähetti hänet Ranskan päiväntasaajan Afrikkaan, jossa hän saavutti monia voittoja. Leclerc sai edelleen ylennyksen prikaatikenraaliksi, ja hän suoritti joukkoineen hämmästyttävän 39 päivää kestäneen ja 1600 kilometrin pituisen marssin Tšadista Välimeren rannikolle Libyan Tripoliin, jossa hänen joukkonsa liittyivät 25. tammikuuta 1943 Bernard L. Montgomeryn komentamaan brittien 8. armeijaan. Leclerc oli sen jälkeen mukana Libyan ja Tunisian valloituksessa. Vuonna 1943 hänet ylennettiin jo kenraalimajuriksi.
Leclerc osallistui vuonna 1944 Normandian maihinnousuun Vapaan Ranskan joukkojen 2. panssari­divisioonan komentajana. Divisioona nousi maihin 1. elokuuta ja eteni George S. Pattonin komentaman Yhdysvaltain 3. armeijan mukana Alençoniin ja Argentaniin. Liittoutuneiden joukkojen ylipäällikkö Dwight Eisenhower antoi 20. elokuuta Pariisin valtaamisen 2. panssaridivisioonan tehtäväksi. Pariisin saksalaisen varuskunnan komentaja Dietrich von Choltitz antautui Leclercille 25. elokuuta. Virallisesti Leclerc ja de Gaulle saapuivat seuraavana päivänä juhlasaatossa vapautettuun pääkaupunkiin. Leclerc valtasi myös symbolisesti tärkeän Strasbourgin 23. marraskuuta 1944. Sodan loppuvaiheessa hän eteni joukkoineen Saksaan ja valtasi Berchtesgadenin. Sodan päätyttyä Euroopassa hän otti Vapaan Ranskan joukoissa käyttämänsä salanimen osaksi virallista nimeään, jolloin hänestä tuli Jacques-Philippe Leclerc de Hauteclocque. Hänet ylennettiin toukokuussa 1945 kenraaliluutnantiksi.
thumb|305px|Leclerc allekirjoittaa Japanin antautumisasiakirjaa [[USS Missourin kannella 2. syyskuuta 1945. Edessä vasemmalla Douglas MacArthur.]] Leclerc nimitettiin heinäkuussa 1945 Kauko-Itään lähetetyn ranskalaisen siirtoarmeijan komentajaksi. Hän allekirjoitti Japanin antautumisasiakirjan Ranskan edustajana 2. syyskuuta ja saapui lokakuussa Saigoniin Ranskan Indokiinaan. Leclerc oli saanut ohjeet kukistaa Việt Minhin kapinointi, mutta hän totesi sen vaativan valtavaa ja pitkäaikaista sotilaallista panostusta, ja suositteli siksi Ranskan hallitukselle mieluummin neuvotteluratkaisua. Việt Minhin johtaja Ho Tši Minh olisi ollut tähän valmis, mutta Pariisin hallitus ja Saigonin ranskalaiset siirtomaaherrat vastustivat sitä. Leclerc jätti tämän vuoksi jo seuraavana vuonna tehtävänsä Indokiinassa ja heinäkuussa 1946 hänet nimitettiin Pohjois-Afrikan joukkojen ylitarkastajaksi. Hänet myös ylennettiin täyden kenraalin arvoon. Hän kuoli seuraavana vuonna Algeriassa lento-onnettomuudessa. Onnettomuutta väitettiin järjestetyksi, mutta näiden huhujen tueksi ei ole löytynyt todisteita. Leclerc ylennettiin postuumisti Ranskan marsalkaksi vuonna 1952.
Kätkö
thumb|Mattersburgin aarre oli haudattu ruukussa. thumb|Aarretta kaivetaan esille (Loheskatten). thumb|Valmistajan kätkö, joka löydettiin Stockheimista Baijerista, sisältää esineiden katkelmia, metallia ja valujätettä. thumb|Yhteisön (?) asekätkö kriisitilanteita varten. Kätkö on muilta piilotettu arvokas tai tarpeellinen esine, esineiden kokoelma tai muu asia, joka olisi tarkoitus ottaa tarvittaessa myöhemmin esille. On olemassa lukemattomia syitä kätkeä jotakin. Kätkeminen voi olla osa leikkiä, kuten esimerkiksi geokätköilyssä. Kätkettävä asia voi olla myös arvokas tai salainen, jolloin sitä ei haluta kenenkään löytävän. Kätköt katoavat, kun ne haetaan pois, mutta toisinaan kätkö jää noutamatta. Syitä voivat olla esimerkiksi unohdus, estyminen tai kätkön sijaintitiedon katoaminen. Kätkön löytäminen herättää paljon kysymyksiä. Kenelle se kuuluu, aikooko kätkijä noutaa sen vielä ja miksi kätkö on tehty? Mitä seurauksia kätkön paljastumisella ja talteenottamisella on? Onko kätkö jonkun omaisuutta?
Kaikki löytyneet esineet tai asiat eivät ole kätköjä. Ei ole harvinaista, että esineitä katoaa omistajiltaan eivätkä nämä enää löydä niitä. Toisinaan niitä kätketään sillä ajatuksella, ettei niitä aiota koskaan noutaa. Tällaiset päätelmät ovat jälkiviisautta ja edellyttäisivät tietoa kätkijän motiiveista. Kun löytöesine tai kätkö löytyy, ei löytäjä voi varmasti koskaan tietää, mikä on sen hukkaamisen tai kätkemisen tarina. Tällaisia tilanteita varten on laadittu lakeja, jotka ohjaavat löytäjän toimintaa. Lakien sisältö voi vaihdella suuresti eri maiden välillä.
Muinoin oli runsaasti erilaisia syitä tehdä kätköjä. Useimmat syyt eivät ole enää ajankohtaisia, sillä esineille, asioille ja etenkin omaisuudelle on käytettävissä lukuisia lakien suojaamia säilyttämistapoja. Tämän vuoksi kätköt ovat useammin vanhoja kuin uusia, eikä niille löydetä enää elossa olevia omistajia. Vanhat kätköt, joilla on historiallista tai arkeologista arvoa, nauttivat useimmissa maissa lakien antamaa suojaa. Nämäkin lait vaihtelevat eri maissa suuresti.
Suomen muinaismuistolaki
Suomen muinaisjäännöksiä suojelee muinaismuistolaki vuodelta 1963. Lain mukaan kiinteät muinaisjäännökset ovat automaattisesti rauhoitettuja eli niiden suojelemiseksi ei tarvitse tehdä viranomaispäätöksiä. Kiinteitä muinaismuistoja ovat esimerkiksi kirkot, hiidenkiukaat, asuinpaikat, kalliomaalaukset ja kalmistot. Suojeltuja ovat lain mukaan myös yli satavuotiaat Suomen aluevesillä sijaitsevat hylyt. Laki suojaa kiinteitä muinaismuistoja kaivamiselta, peittämiseltä ja muilla tavoilla niihin kajoamiselta. Tämä koskee myös ennestään tuntemattomia kiinteitä muinaisjäännöksiä tai muinaisjäännösalueita. Jos löytäjä havaitsee muinaisia esineitä, tulisi hänen varmuuden vuoksi keskeyttää toimintansa. Esineet saattavat kuulua kiinteään muinaisjäännökseen, jota ei vielä tunneta. Löydöstä kannattaa tehdä ilmoitus Museovirastolle, jonka velvollisuuksiin kuuluu arvioida löydön laatu.
Kätkö sijaitsee usein maassa, vaikka löytöpaikkoja voivat olla esimerkiksi vesistöt tai suot. Maata ei voi Suomessa kaivaa ilman maanomistajan lupaa, mutta jos on kätkön löytänyt, tulee se Suomen lain mukaan aina palauttaa omistajalleen. Vanhat kätköt, joiden ikä on yli sata vuotta, käsitellään eri tavalla. Jos kätkö löytyy kiinteästä muinaismuistosta, kuuluu se automaattisesti Museovirastolle. Mikäli kätkö on niin sanottu irtolöytö, kuuluu se löytäjälle. Kätkö tulee kuitenkin toimittaa ensin Museovirastolle, jolla on lakiin perustuen oikeus tutkia se. Jos Museovirasto haluaa sen itselleen, se maksaa esineestä asiallisen palkkion. Muussa tapauksessa se jää löytäjän omaisuudeksi. Yleistymässä oleva harrastus etsiä vanhoja esineitä metallinpaljastimella on muinaismuistolain piiriin kuuluvaa toimintaa.
Kätköt ajoittamisen apuna
Kätkössä olevat esineet on usein piilotettu samanaikaisesti, joten arkeologit ovat voineet tämän avulla päätellä, minkä tyyppiset esineet kuuluvat samaan aikakauteen. Eri kätköjä vertailemalla on saatu esinetyyppien esiintymisjärjestys ja muodostettu esineistä aikajana, jonka avulla muut arkeologiset kohteet on voitu ajoittaa. Esinetyyppi on toisinaan ainoa tapa ajoittaa muinaisjäännös, mikäli muita tieteellisiä ajoitusmenetelmiä ei ole käytettävissä.
Erilaisia vanhoja kätköjä
Arkeologiassa tutkitaan kätköjä, jotka sisältävät esimerkiksi rahoja, arvoesineitä, raaka-aineita, aseita, käyttöesineitä tai muita artefakteja. Niitä on kätketty maahan (maakätkö), suohon (suokätkö) tai veteen kivikaudelta nykypäiviin asti. Veteen kätketty esine voi nykypäivänä paljastua suosta, kun vesistö on kuivatettu tai se on soistunut umpeen. Useimmat kätköt on tehty pronssikaudella, rautakaudella ja keskiajalla, jolloin oli nykyistä rauhattomampaa ja heikompi turvallisuustilanne. Kun kätkön tarkoitus selviää, se voidaan luokitella joihinkin seuraavista kategorioista :
Neutraali termi
Edellä lueteltujen erilaisten kätköjen termien käyttäminen on käytännössä ongelmallinen, sillä kätkön luokittelemiseksi tulisi se ensin tutkia ja sen muinaista tarkoitusta arvioida huolellisesti. Lopultakin voi käydä niin, että sen tarkoitus ei selviäkään. Neutraali termi (käännettynä arvokätkö?) puolustaisi tällöin paikkansa.
King of Dragon Pass
King of Dragon Pass on vuoropohjainen tietokonestrategiapeli, jossa on myös roolipelin piirteitä, mutta ei kuitenkaan perinteisessä mielessä. Yksittäisen henkilön tai joukon sijaan se kuvaa sisällissotaa paenneen barbaariklaanin elämää Gloranthan fantasiamaailmaan sijoittuvassa Lohikäärmesolassa. Pelissä ei ole yhtään animaatiota.
Pelaaminen
Klaaniin kuuluu noin 800 henkeä, joita johtaa Kehä, jonka jäsenet valitaan aatelisten eli thaanien joukosta. Pelaaja vastaa diplomatiasta, tutkimusmatkailusta, sotimisesta, kylän linnoittamisesta, kaupankäynnistä ja karjanhoidosta.
Tekijätiimiin kuului enimmillään 12 henkilöä. Kehitys maksoi noin puoli miljoonaa dollaria ja peli myi noin 8 000 kappaletta, mikä ei riittänyt kattamaan tuotantokustannuksia. iOS-versio ilmestyi syyskuussa 2011. GOG.com-verkkokaupassa se tuli myyntiin vuonna 2012.
Vastaanotto
Pelin saama arvostelumenestys oli pääsääntöisesti hyvä lukuun ottamatta kahta huonompaa yhdysvaltalaisissa lehdissä, jotka todennäköisesti vaikuttivat huonoksi jääneeseen myyntiin. Pelit-lehden erinomaisen arvostelun vuoksi peli menestyi Suomessa kolmanneksi parhaiten Yhdysvaltain ja Britannian jälkeen.
iOS-version myynti ylitti 30 000 vuonna 2013. Gog.comissa myynti jäi App Storesta, mutta oli selvästi parempi kuin alkuperäisellä versiolla.
Henkinen jatko-osa Six Ages: Ride Like The Wind julkaistiin vuonna 2019.
Ajoneuvonosturi
thumb Ajoneuvonosturi on moottorin ja pyörien avulla vapaasti paikasta toiseen siirtyvä nosturi, joka on useimmiten luokiteltu myös tieliikenteen ajoneuvoksi. Ajoneuvonosturien paino on yleensä 25–50 tonnia.
Ajoneuvonosturi sekoitetaan helposti nostolava-autoon, joka on henkilönostin, sekä ajoneuvonostimeen eli autonostimeen, joka kuuluu autokorjaamoiden ja katsastusasemien varustukseen.
Ajoneuvonosturin kuljettaminen on luvanvarainen ammatti. Tutkinnon voi suorittaa näyttökokeella.
Luovutetut alueet
Luovutetut alueet (myös pakkoluovutetut alueet tai menetetyt alueet) tarkoittavat alueita, jotka Suomi joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle talvisodan päättäneessä rauhanteossa vuonna 1940 ja liittyen jatkosodan päättäneeseen rauhantekoon vuonna 1944. Luovutetut alueet käsittivät noin kymmenesosan pinta-alasta, joka oli Suomessa 1920–1940 ja alueilla asui yli 400 000 asukasta eli 11 % silloisesta väkiluvusta. Osa luovutetuista alueista tyhjennettiin suomalaisasukkaista jo syksyllä 1939 sodan vaaran takia. Suurin osa tyhjennettiin talvisodan puhjettua alkutalvesta 1939 tai rauhanteon jälkeen keväällä 1940. Jatkosodan aikana suomalaisia palasi asumaan takaisin vallatuille alueille, mutta ne tyhjennettiin uudestaan suomalaisjoukkojen perääntyessä kesällä ja syksyllä 1944. Luovutetuilta alueilta evakuoidut suomalaiset eli siirtoväki hakeutuivat tai sijoitettiin eri puolille Suomea.
Talvisodasta aiheutuneet alueluovutukset 1940
right|thumb|170px|Talvisodan päättyessä 1940 luovutetut alueet, jotka liitettiin Suomeen eduskunnan päätöksellä jatkosodan alettua 1941 (ei kansainvälistä tunnustusta)
Talvisodan päättäneen, 1940 solmitun Moskovan rauhan mukaan
Näin Suomi joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle neljä aluetta:
Suomenlahden ulkosaarista itäinen ryhmä eli muiden muassa Lavansaari, Peninsaari, Seiskari ja Koukouri sekä pohjoinen Karjalankannas, sen ja nykyrajan välinen alue, Laatokan Karjala ja Raja-Karjala olivat luovutukseen saakka osa Suomen historiallista Karjalaa, josta juontuu nimitys luovutettu Karjala.
Jatkosodan alettua Neuvostoliittoon ja erityisesti Neuvostoliiton Karjalaan suorittamansa hyökkäyksen yhteydessä suomalaisjoukot, pohjoisessa myös Saksan armeijan kanssa valtasivat suurimman osan luovutetuista alueista. Eduskunta ilmoitti niiden kaikkien palauttamisesta Suomeen itsenäisyyspäivänä 1941, vaikka koko sodan ajan Suomenlahden ulkosaarten itäinen ryhmä eli muun muassa Lavansaari, Peninsaari, Seiskari ja Koukouri pysyivätkin Neuvostoliiton hallussa samoin kuin Kalastajasaarento ja Keskisaarento sekä puna-armeijan miehittämät Petsamon Heinäsaaret. Suomen palautusilmoitusta ei tunnustanut mikään ulkovalta, ei myöskään Suomen kanssasotijana ollut Saksa.
Jatkosodasta aiheutunut alueluovutus 1944 ja aluemyynti 1947
Jatkosodan 1944 päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen mukaan suomalaisjoukot joutuivat vetäytymään kansainvälisesti tunnustetun vuoden 1940 rajan taakse. Välirauhansopimuksen 1. artiklan mukaan Lisäksi 7. artiklassa todetaan: Pariisin rauhansopimusta edeltäneessä rauhankonferenssissa 1946 oli sovittu:
Jatkosodan seurauksena Suomi siis joutui luopumaan kahdesta alueesta:
Moskovan välirauhansopimus vahvistettiin Pariisin rauhassa 1947.
Vuokra-alueet
Varsinaisten alueluovutusten lisäksi Suomi joutui vuokraamaan talvisodan jälkeen 1940 Hankoniemen Neuvostoliitolle kolmeksikymmeneksi vuodeksi merisotilaalliseksi tukikohdaksi. Jatkosodassa suomalaisjoukot ottivat alueen haltuunsa joulukuussa 1941, kun Neuvostoliitto oli evakuoinut tukikohdan miehistön.
Moskovan välirauhassa 1944 Neuvostoliitto luopui virallisestikin vuokraoikeudestaan Hankoon, mutta Suomi joutui vuokraamaan sotilastukikohdaksi Porkkalanniemen viideksikymmeneksi vuodeksi. Neuvostoliitto luopui siitä kuitenkin jo 1956 katsoessaan Suomenlahden valvonnan tältä osin tarpeettomaksi. Vuokra-alueeseen kuuluivat Porkkalanniemen ohella Upinniemi sekä niiden edustalla olevia saaria, osia Siuntiosta, Kirkkonummesta ja Espoosta sekä Degerbystä, jonka kunta liitettiin Inkooseen 1946.
Luovutetuilla alueilla sijainneet kunnat tai niiden osat
thumb|right|250px|Suomen kuntarajat vuonna 1935 ennen alueluovutuksia. pienoiskuva|300x300px|Kartta Neuvostoliitolle vuonna 1940 kokonaan tai osin luovutetuista Viipurin läänin ja Kuopion läänin kuntien alueista
Rakkaus on lumivalkoinen (kappale)
thumb|Kappaleen säveltäjä ja sanoittaja [[Jussi Hakulinen.]] Rakkaus on lumivalkoinen on Yö-yhtyeen kappale vuodelta 2003. Jussi Hakulisen säveltämä ja sanoittama laulu on yhtyeen tunnetuimpia ja suurimpia hittejä vuonna 1984 julkaistun "Joutsenlaulun" ohella. Siitä ovat omia versioitaan tehneet myös lukuisat muut artistit. Kappale ilmestyi alun perin helmikuussa 2003, jolloin se julkaistiin sekä singlenä, että samannimisellä albumilla. Vuonna 2011 "Rakkaus on lumivalkoinen" valittiin radioasema Iskelmän yleisöäänestyksessä Yön parhaaksi kappaleeksi ennen "Joutsenlaulua".
Taustaa
Jussi Hakulinen on kertonut säveltäneensä kappaleen ollessaan kesäkuussa 2002 lomamatkalla Espanjan Saloussa yhdessä perheensä kanssa. Laulun kertosäe ja melodia tulivat hänen mieleensä kävelyretken aikana, jonka jälkeen Hakulinen palasi nopeasti hotellille ja näppäili melodian kännykän soittoääneksi. Samalla hän teki lauluun myös pari säkeistöä, mutta soinnut Hakulinen kirjoitti vasta Suomessa. Valmiin kappaleen sisältäneen demo-CD:n hän toimitti yhtyeelle heinäkuun alussa. Yö otti laulun keikkaohjelmistoonsa jo kesän 2002 aikana, mutta päätti julkaista syksyllä äänitetyn kappaleen singlenä vasta talvella 2003, jotta siitä ehdittäisiin saada miksausvaiheessa aikaiseksi tarpeeksi hyvä versio.
Hakulinen on kertonut ensin ajatelleensa laulun nimeksi Ihmiselon ihanuus ja kurjuus, joka on myös F. E. Sillanpään romaani, mutta päätyneensä lopulta ottamaan sen kertosäkeen alusta. Hakulisen mukaan laulutekstissä on kaksi rinnakkain kulkevaa teemaa. Toinen on kaiken peittävä rakastumisen tunne ja toinen taas kaiken, jopa uskon, menettäminen. Siihen kappaleessa viittaa rivi "pihamaalla katson miten kaunis voikaan olla maa, vaikkei ole Jumalaa". Hän on kutsunut laulua "toiseksi isoksi kappaleeksi" ja "totaaliseksi biisiksi", josta oli haaveillut "Joutsenlaulusta" lähtien jo 15 vuoden ajan ja pitää niitä myös ainoina tekeminään hitteinä.
Yön single
Rakkaus on lumivalkoinen äänitettiin syksyllä 2002 samannimisen albumin sessioiden yhteydessä. Tuottajana oli yhtyeen kosketinsoittaja Mikko Kangasjärvi ja miksaajana Dan Tigerstedt. Kappaleeseen otettiin Yön soittajien lisäksi mukaan kapellimestari Tapani Purasen johtama jousiorkesteri, jolle sovituksen teki Anssi Tikanmäki ja kertosäkeessä puolestaan kuullaan Daffy Terävän keksimä kitara-arpeggio. Laulusta tehdyn musiikkivideon ohjasi Jukka Takalo.
Helmikuussa 2003 julkaistu single nousi Suomen viralliselle listalle yhdeksän viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla viisi. Sen toinen kappale Kanssas oon on myöhemmin julkaistu vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli.
Konserttitallenteet
Kappaleen liveversioita on julkaistu vuoden 2003 albumilla Yhden yön tarinoita, joka nauhoitettiin Tampere-talon konsertissa ja vuonna 2006 Raumanmeren juhannuksessa äänitetyllä levyllä Kolmen illan varietee sekä vuoden 2011 Kiitos ja kunnia live – Hartwall Areena 10.12.2011 DVD:llä.
Muiden artistien versioita
Kappaleen ovat levyttäneet Yön lisäksi myös lukuisat muut artistit. Tunnetuimpia ovat Suvi Teräsniskan versio hänen Yö-tribuuttialbumillaan Hän tanssi kanssa enkeleiden (2013) sekä Miss Saanan versio, joka kuullaan Neil Hardwickin elokuvassa Jos rakastat (2009). Kappale on suosittu laulu erityisesti mieskuorojen keskuudessa. Sen ovat levyllä julkaisseet ainakin Canto Finlandia albumillaan Canto Finlandia III (2003), Aikamiehet kokoelmalla Kullatut muistot 1964–2004 (2004), sekä Salon viihdelaulajat (2012) ja Euran Työväen Laulajat (2014).
Savon murteella lauletun version kappaleesta teki Jamppa Kääriäinen vuonna 2010, ruotsinkielisen käännöksen En liten tid levytti Teddy Granroth 2012 ja englanninkielisen Love me like you never did before Jessica Wolff 2014. Se on myös mukana Smurffien albumilla Megaidolit Vol 12 (2004) nimellä Smurffimaa on lumivalkoinen.
Robin esitti Rakkaus on lumivalkoisen Vain elämää -televisiosarjan kuudennen kauden avausjaksossa. Hakulinen teki tarjouksen, että sen saa esittää 10 000 eurolla tai 15 000 eurolla, jos haluaa jättää vaikkei ole Jumalaa -kohdan pois. Kappaleesta maksettiin kalliimpi hinta.
Säppi (saari)
Säppi on saari Selkämerellä. Se sijaitsee Luvian ulkosaaristossa Lankoorin edustalla, noin 5,5 kilometrin päässä mantereesta, ja on kuulunut vuoden 2017 alusta Eurajoen kuntaan. Metsäpeitteinen saari on pinta-alaltaan 150 hehtaaria. Sen korkein kohta, Kirkkoharju, kohoaa noin kahdeksan metrin korkeuteen merenpinnasta. Saarella sijaitsee vuonna 1873 rakennettu Säpin majakka.
Yhteisöjä
Säpin majakasta ja majakkakylän rakennuksista huolehtii ne Saaristomeren merenkulkupiiriltä vuokrannut, vuonna 2000 perustettu Säppi 2000 -yhdistys, joka myös esittelee saarta ja majakkaa vierailijoille yhteistyössä matkanjärjestäjien kanssa.
Säpin luotsituparakennusta on 1950-luvun lopulta alkaen vuokrannut Reposaaren metsästäjät -yhdistys. Vuonna 1949 se tuotti saarelle muflonlampaita ja on sittemmin huolehtinut niiden riistanhoidosta ja metsästyksestä.
Kulttuuriympäristö
Museovirasto on määritellyt Säpin majakkayhteisön ja luotsiaseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Itse majakan ja luotsiaseman rakennusten ohella valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön rajaukseen kuuluu myös koko Säpin saari.
Luonto
Säppi kuuluu Luvian Saariston Natura 2000 -suojelualueeseen. Saarella on luonnonsuojelualueita, ja osa saaresta kuuluu Selkämeren kansallispuistoon.
Kesien ajaksi Säppiin tuodaan laiduntamaan viitisentoista ylämaankarjaan kuuluvaa lehmää. Säppi on yksi seitsemästä suomalaisesta saaresta, joilla elää sinne istutettuja villilampaita, mufloneja. Monikymmenpäisestä populaatiosta metsästetään muutama yksilö joka syksy.
Elokuussa 1997 Säpin pohjoisrannalta löydettiin kuollut delfiini eli juoksiainen (Delphinus delphis). Kyseinen 5–7-vuotias uros oli vasta toinen Suomen aluevesillä tavattu tämän lajin yksilö. Myöhemmin selvisi, että muuan merikapteeni oli aikaisemmin elokuussa nähnyt delfiinin elävänä Säpin eteläpuolella.
Luettelo Kajaanin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Kajaanin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kajaanin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Kajaaniin on liitetty Kajaanin maalaiskunta ja Vuolijoen kunta.
Kääriäinen (muusikko)
Kääriäinen (oik. Jari Kääriäinen) on Musta Paraati -yhtyeen syntetisaattorin soittaja. Hän on soittanut myös Hefty Load, The Public Reaction ja The Bodyguards -yhtyeissä. Hän soittaa myös Poverty Stinks -yhtyeen levyillä sekä Jari Loisan levyllä Kun muut ovat menneet ja on tuottanut mm. Pronssisen Pokaalin esikoisalbumin.
Württemberger Hymne
Württemberger Hymne on Württembergin epävirallinen kansallislaulu. Se on Justinus Kernerin runo, ja sävelmänä siinä käytetään kansansävelmää ”In des Waldes tiefsten Gründen”.
Sanat
1. Preisend mit viel schönen Reden
3. Seht mein Land in üppger Fülle, 4. Große Städte, reiche Kloster,
5. Eberhard, der mit dem Barte,
6. Doch ein Kleinod halt’s verborgen:
7. Und es rief der Herr von Sachsen,
Dag Bjørndalen
Bjørndalen hiihti Naganon olympialaisissa 1998 kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Norjan viestijoukkueessa, ja oli normaalimatkalla (20 km) kymmenes.
Bjørndalen saavutti joukkuekilpailussa maailmanmestaruuden Antholzissa 1995. Hän sai Brezno-Osrblien MM-kilpailuissa 1997 hopeaa viestissä ja oli normaalimatkalla kahdestoista. Kontiolahden & Oslon MM-kilpailuissa 1999 hän saavutti viestipronssia, oli yhteislähtökilpailussa yhdestoista ja takaa-ajossa neljästoista.
Bjørndalen saavutti EM-kilpailuissa viestihopeaa 2004. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan toiseksi Lillehammerin pikakilpailussa (10 km) kaudella 1997–1998. Hän voitti normaalimatkan Norjan-mestaruuden 1999.
Saku (muusikko)
Sakari ”Saku” Hannu Paasiniemi on Musta Paraati -yhtyeen kitaristi. Hän soitti Neurovisio- ja Mannerheim -yhtyeissä ja on säveltänyt biisejä Maukka Perusjätkälle (mm. "Kallio" ja "Ankkurit ylös").
Niko Karhu
Niko Antero Karhu (s. 13. toukokuuta 1993 Turku) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue TuTossa. Elite Prospects -sivuston mukaan hän on isokokoinen puolustava puolustaja, joka pelaa vahvasti omassa päässä. Karhun hyökkäyspään taidot ovat kuitenkin rajalliset ja hänellä on kehitettävää kiekollisessa pelissä.
Ura
Karhu on TuTon kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä 17-vuotiaana kaudella 2010–2011, jolloin Karhu pelasi TuTon Mestis-joukkueessa 21 runkosarja- ja kolme karsintasarjan ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2011–2012 hän mahtui TuTon Mestis-joukkueen kokoonpanoon vain kolmessa ottelussa. Tammikuussa 2012 Karhu siirtyi Turun Palloseuran A-nuoriin.
Toukokuussa 2012 Karhu teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen TPS:n kanssa. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 27. lokakuuta 2012 Espoo Bluesia vastaan, jolloin Karhu sai jääaikaa 6.22 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 19. tammikuuta 2013 Rauman Lukkoa vastaan. Yhteensä Karhun tulokaskausi 2012–2013 toi 24 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Hän kuului TPS:n nuoren osaston onnistujiin. Noin puolet kaudestaan Karhu pelasi vielä A-nuorissa, joiden varakapteenina hän toimi.
Myös kauden 2013–2014 Karhu pelasi suurimmaksi TPS:n A-nuorissa. Hän pelasi TPS:n SM-liigajoukkueessa 24 runkosarja- ja seitsemän European Trophy -ottelua tehopistein 1+2=3. Karhu pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue KooKoossa lokakuussa 2013. Kaudella 2014–2015 hän ehti pelata TPS:ssä vain kahdeksan runkosarja- ja viisi CHL-ottelua. Marraskuussa 2014 seura lainasi Karhun loppukaudeksi TuToon. Kaudella 2015–2016 hän jatkaa joukkueessa vuoden mittaisella sopimuksella.
Maunu Puranen
Maunu Puranen (24. syyskuuta 1914 – 18. syyskuuta 1999 ) oli suomalainen geofyysikko ja professori. Hän oli Geologisen tutkimuslaitoksen geofyysikko 1946–1961, geofysiikan osaston osastonjohtaja professorin arvonimellä 1962–1977. Hänen tutkimusalaansa oli sovellettu geofysiikka.
John Fernström
John Axel Fernström (6. joulukuuta 1897 Yichang, Kiina – 19. lokakuuta 1961 Lund, Ruotsi) oli ruotsalainen säveltäjä ja taidemaalari. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu kaksitoista sinfoniaa, konserttoja, lauluja, kuoro- ja näyttämömusiikkia sekä kamarimusiikkiteoksia, kuten kahdeksan jousikvartettoa. Hän perusti vuonna 1951 Nordiska ungdomsorkesternin (Pohjoismainen nuoriso-orkesteri).
Fernström meni vuonna 1923 naimisiin muusikkoystävänsä Gustaf Paulsonin siskon, Dagmar Paulsonin kanssa. Fernström ja Gustaf Paulson debytoivat säveltäjinä Helsingborgissa vuonna 1925.
Oopperasäveltäjänä Fernström loi kolme teosta (Achnaton, Isissystrarnas bröllop, Livet en dröm). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös baletti Ni-Si-Pleng, joka esitettiin ensimmäisen kerran vasta postuumisti vuonna 1998. Viimeisinä vuosinaan säveltäjä keskittyi työhön taidemaalarina. Hänen ensimmäinen näyttelynsä järjestettiin Lundissa vuonna 1954. Samoihin aikoihin häntä kuitenkin vaivasivat terveysongelmat, sillä hän sai jo syksyllä 1953 yhden sydäninfarktin eikä koskaan toipunut uudesta infarktista vuonna 1961.
Arttu Harkki
Arttu Petteri Harkki (s. 18. marraskuuta 1965 Helsinki ) on suomalainen radiotoimittaja ja juontaja. Hän siirtyi vuonna 2010 Radio Novasta Radio Suomipopille iltapäiväohjelman juontajaksi. Harkki kuitenkin lopetti vuoden 2013 alussa Radio Suomipopin Illoissa. Sitä ennen hän teki Radio Suomipopilla iltapäivälähetystä Rakel Liekin kanssa.
Elämä ja ura
Harkki on toiminut Radio Novan ja MTV3:n Vihreä kulta -ohjelman juontajana. Harkki on toiminut myös muiden televisiosarjojen, kuten Yllytyshullujen ja Suomen Robinsonin juontajana. 1990-luvulla hän lainasi äänensä Game Over -peliohjelman Vito-nukelle.
Carl G. Gahmberg
Carl Gustav Gahmberg (s. 11. helmikuuta 1942 Kirkkonummi) on Helsingin yliopiston biokemian emeritusprofessori.
Arttu Harkki
Elämä ja ura
Vuonna 2013 Harkki osallistui Splash! -ohjelmaan.
Carl G. Gahmberg
Gahmberg on saanut monia tunnustuksia urallaan. Vuonna 1981 hän sai nuoren tutkijan Anders Jahre -palkinnon. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1982. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen (vuodesta 1983) ja toimii sen hallituksen pysyvänä sihteerinä. Hän on myös Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ja lukuisien muiden kansainvälisten tiedeakatemioiden jäsen. Hän on ollut esimerkiksi Academia Europæan jäsen vuodesta 1989 lähtien. Vuonna 1995 Professoriliitto nimesi hänet Vuoden professoriksi. Vuonna 1997 hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto ja 2010 J. W. Runebergin palkinto.
Arttu Harkki
Elämä ja ura
Hänen entinen vaimonsa on Anu Harkki. Heillä on kaksi lasta. Pariskunta erosi 2008. Arttu Harkki on ollut aikaisemmin naimisissa Satu Ruotsalaisen kanssa. Vuonna 2014 Harkki muutti yhteen kampaajana työskentelevän Inkan kanssa. Inka pyörittää Helsingin Bulevardilla omaa yritystä.
Antti Lehtonen
Antti Lehtonen (s. 6. elokuuta 1993 Jyväskylä) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti
Ura
Lehtonen on Palokan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Diskokseen, josta Lehtonen vaihtoi kaudeksi 2009–2010 JYPiin. Hänellä oli sekä B2-nuorten SM-sarjan torjuntaprosentti (94,7 %) että päästettyjen maalien keskiarvo (2.09). Lehtonen pelasi osan kaudestaan myös JYPin B-nuorissa voittaen kauden päätteeksi I-divisioonan hopeaa. Kaudella 2011–2012 hän pelasi pääosin seuran A-nuorissa, jossa Lehtonen pelasi yhdeksän ottelua. Hän jäi kuitenkin Eetu Laurikaisen ja Juhana Ahon varjoon ja haki pelituntumaa myös Diskoksen A-nuorten I-divisioonajoukkueesta kahden ottelun verran. Lehtonen debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan yhden Mestis-ottelun JYP-Akatemiassa. Hän puki kauden aikana neljään Mestis-otteluun. Kaudella 2012–2013 Lehtonen kantoi pääosan JYPin A-nuorten torjuntavastuusta. Hän puki myös Akatemian paidan kolmeen Mestis-otteluun jääden kuitenkin ilman peliaikaa.
Toukokuussa 2013 Lehtonen teki Mestis-sopimuksen JYP-Akatemian kanssa. Hän lähti kauteen 2013–2014 Sami Rajaniemen aisaparina, mutta Lehtosen torjuntavastuu kuitenkin kasvoi Rajaniemen noustua jo alkukaudella JYPin SM-liigajoukkueeseen Joni Myllykosken vaihdettua maisemaa. Lehtonen pelasi kauden aikana lopulta 20 runkosarjaottelua. Hän puki myös JYPin paidan yhteen SM-liigaotteluun. Tammikuussa 2014 Lehtonen aloitti varusmiespalveluksen, joten Akatemia hankki maalilleen Dennis Saikkosen paikkaamaan hänen poissaolojaan. Lehtosen rooli jäi loppukaudella näin ollen pienemmäksi.
Kaudeksi 2014–2015 Lehtonen siirtyi Kajaanin Hokkiin. Hänen kautensa jäi varsin epätasaiseksi ja rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi. Hokki hankki loppukaudesta maalivahtiosastolleen Timo Niemen, jolta Lehtonen kuitenkin hankki pudotuspeleissä taas ykkösmaalivahdin roolin itselleen takaisin ja torjui joukkueen kauden päätteeksi Mestis-pronssiin. Kaudella 2015–2016, 22. marraskuuta 2015 hän sai pikaisen kutsun Hokin yhteistyöseura Oulun Kärppien SM-liigajoukkueeseen, kun joukkueen molemmat maalivahdit (Iiro Tarkki ja Sami Aittokallio) olivat sivussa. Lehtonen teki samana päivänä liigadebyyttinsä ottelussa JYPiä vastaan. Hän torjui Kärppien 0–3-tappioon päättyneessä ottelussa 18 kertaa. Ari Hellgren valitsi Lehtosen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Viikon jälkeen hänen lainasopimuksensa jatkui toistaiseksi. Lehtonen pelasi Kärpissä kaikkiaan kolme runkosarja- ja yhden Mestarien liigan ottelun, kunnes hän palasi joulukuussa takaisin Hokkiin. Lehtonen puki tämän jälkeen Kärppien paidan vielä Mestarien liigassa, sillä Iiro Tarkki jätti joukkueen vuoden 2016 vaihteessa ja lainamaalivahti Sami Rajaniemeä ei ole nimetty joukkueen CHL-kokoonpanoon. Lehtonen voitti CHL-hopeaa. Hänen kautensa Hokissa päättyi kuitenkin leikkaushoitoa vaatineeseen ylävartalovammaan helmikuussa 2016. Lehtonen voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Lehtonen siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hän torjui SM-liigauransa ensimmäisen nollapelin 8. joulukuuta 2016 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Lehtonen sai Ilveksen 0–4-voittoon päättyneessä ottelussa tililleen 26 torjuntaa. Jukka Oksanen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Lehtonen nousi kauden mittaan joukkueensa pääasialliseksi vastuunkantajaksi Hannu Toivosen ohi. Hän pelasi varsinaisen tulokaskautensa aikana 33 runkosarjaottelua torjuen viisi nollapeliä sekä kymmenen playoff-ottelua torjuen kaksi nollapeliä. Tammikuussa 2017 Lehtonen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Kauteen 2017–2018 Lehtonen lähti niin ikään Ilveksen selkeänä ykkösmaalivahtina. Hänen otteensa kuitenkin ailahtelivat ja Lehtonen kärsi myös loukkaantumisista, kunnes marraskuussa 2017 Ilves vahvisti maalivahtiosastoaan Riku Heleniuksella. Kauden edetessä hän jäi lopulta selkeästi Heleniuksen varjoon. Kaudella 2018–2019 Lehtonen jakoi varsin tasaisesti Ilveksen torjuntavastuun Heleniuksen kanssa. Heistä kumpikaan ei kuitenkaan onnistunut pelaamaan kovin tasaisesti, joten joukkueen maalivahtiosasto täydentyi helmikuussa 2019 Lukáš Dostálilla, joka kantoi Ilveksen torjuntavastuun koko loppukauden ajan. Lehtonen jäi lopulta joukkueen kolmosmaalivahdiksi. Hän pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla Mestis-joukkue KOOVEE:ssä.
Lokakuussa 2019 Lehtonen siirtyi loppukauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Kristianstads IK:hon oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Hänet hankittiin ensisijaisesti paikkaamaan Joel Gistedtin pitkäaikaista loukkaantumista.
Riihimäen kappelikirkko
Riihimäen kappelikirkko on Riihimäen Hirsimäellä, Riihimäen hautausmaan yhteydessä sijaitseva kirkko. Arkkitehti Lauri Heinäsen suunnittelema kirkkorakennus valmistui 1956 ja kirkon vihki piispa E. G. Gulin palvelemaan niin siunauskappelina kuin kirkkona. Kirkko peruskorjattiin arkkitehti Harri Hietasen suunnitelmien mukaan vuonna 1986. Tällöin kirkon eteistiloja laajennettiin.
Kirkon sisätilat
Kirkkosalin etuseinässä on katosta lattiaan ja seinästä toiseen ulottuva risti sekä luovutetussa Karjalassa sijainneesta Antrean kirkosta pelastettu Aleksandra Såltinin maalaama alttaritaulu. Kirkon lasisen kastemaljan lahjoitti kappelikirkolle Riihimäen Lasi. Kirkon 12-äänikertaiset urut on suunnitellut professori Elis Mårtenson ja rakentanut Kangasalan urkutehdas. Kirkonkello on ilmeisesti sotasaalista 30-vuotisesta sodasta ja hankittiin alun perin Tuusulasta Riihimäen keskuskirkkoon vuonna 1905. Istumapaikkoja on 350.
Riihimäen hautausmaa
Riihimäen hautausmaa on Riihimäen Hirsimäellä sijaitseva hautausmaa. Hautausmaa vihittiin käyttöön 1917 ja se on rakennettu metsikköön, jonka peruspuuston muodostavat havupuut. Puustoa on sittemmin harvennettu ja täydennetty muilla puulajeilla. Hautausmaan alueen jakavat neljään osaan pohjois-etelä sekä itä-länsisuunnassa kulkevat pääkäytävät. Aluetta on laajenettu useita kertoja ja nykyisin hautausmaa on 9,5 hehtaarin kokoinen. Hautausmaan yhteydessä toimii Riihimäen kappelikirkko, jossa vainajien siunaamistilaisuudet pidetään.
Hautausmaalla on myös muistomerkkejä sekä Pentti Ylösjoen veistämä teos Krusifiksi vuodelta 1978.
Vuosien 1939–1945 kaatuneet on Riihimäellä haudattu keskustassa sijaitsevan Itsenäisyydenpuiston sankarihautausmaalle Riihimäen hautausmaan sijasta.
Sienna Miller
Sienna Rose Diana Miller (s. 28. joulukuuta 1981 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-englantilainen näyttelijä ja malli, joka on esiintynyt muun muassa elokuvissa Layer Cake – diilerin käsikirja (2004), Alfie (2004) ja G.I. Joe: The Rise of Cobra (2009). Miller on näytellyt sekä elokuvissa, televisiossa että teatterissa ja on toiminut myös muotisuunnittelijana.
Varhainen elämä
Miller kävi Englannissa Heathfield Schoolia sekä Ascotissa sijaitsevaa sisäoppilaitosta. Myöhemmin hän opiskeli Lee Strasberg Theatre and Film Insitutessa New Yorkissa.
Näyttelijänä
Millerin ensimmäinen elokuvarooli oli sivuosa romanttisessa komediassa South Kensington vuonna 2001. Vuonna 2004 hän teki varsinaisen läpimurtonsa esiintymällä elokuvissa Alfie ja Layer Cake – diilerin käsikirja.
Miller pääsi suuremman yleisön tietoisuuteen vuonna 2009 elokuvan G.I. Joe: The Rise of Cobra naispääosassa. Samana vuonna hän näytteli Broadwaylla pääroolin näytelmässä After Miss Julie. Vuonna 2012 Miller näytteli Tippi Hedreniä televisioelokuvassa The Girl, ja sai roolistaan Golden Globe-ehdokkuuden.
Vuonna 2014 Miller näytteli kahdessa elämäkertaelokuvassa: Bennett Millerin ohjaamassa Foxcatcherissa sekä Clint Eastwoodin American Sniperissa. Vuonna 2015 hän näytteli Sally Bowlesin roolin Broadway-musikaalissa Cabaret.
Mallina
Miller työskenteli valokuvamallina ennen näyttelijänuraansa. Häntä edusti lontoolainen mallitoimisto Select Model Management. Miller on tehnyt mallintöitä Coca-Colalle, Pepe Jeansille sekä Hugo Bossille. Hän esiintyi myös Italian Voguessa sekä Pirellin vuoden 2003 kalenterissa. Vuonna 2009 Miller oli Hugo Bossin naisten parfyymin ”BOSS Orange” mainoskasvo.
Miller on suunnitellut yhdessä sisarensa Savannahin kanssa malliston nimeltä Twenty8Twelve. Mallisto lanseerattiin vuonna 2007.
Yksityiselämä
Miller seurusteli vuosina 2004–2006 Alfien kuvauksissa kohtaamansa Jude Law’n kanssa, mutta vuonna 2005 paljastui, että Law’lla oli ollut suhde aiemmasta avioliitostaan syntyneiden lastensa hoitajan kanssa. Miller ja Law palasivat vielä yhteen tämän jälkeen, mutta suhde päättyi vuonna 2006.
Vuonna 2007 Miller seurusteli häntä 14 vuotta vanhemman Rhys Ifansin kanssa, vaikka pari kielsi suhteen kauan. He erosivat kesäkuussa 2008 erimielisyyksien takia. Samana vuonna Millerillä oli paljon julkisuutta saanut suhde naimisissa olevaan näyttelijä Balthazar Gettyyn. Loppuvuodesta 2009 helmikuuhun 2011 Miller seurusteli taas Jude Law’n kanssa. Vuosina 2011–2015 Miller seurusteli näyttelijä Tom Sturridgen kanssa. Heillä on heinäkuussa 2012 syntynyt tytär.
Hartvig Nissenin koulu
Hartvig Nissens skole, epävirallisesti Nissen, ennen vuotta 1963 tunnettu Nissenin tyttökouluna, on lukio Oslon kaupunginosa Frognerissa.
Koulu oli ensimmäinen tyttökoulu Norjassa ja sen perusti Hartvig Nissen vuonna 1849. Koulun katsotaan olevan yksi Oslon parhaista lukioista, ja vuonna 1919 koulussa perustettiin Norjan ensimmäinen oppilaskunta.
Richard Appel
thumb|Richard Appel Richard Appel (s. 21. toukokuuta 1963 New York) on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on tehnyt animoituja tilannekomediasarjoja Simpsonit, Kukkulan kuningas, Family Guy, American Dad! ja The Cleveland Show.
Hartvig Nissenin koulu
Norjan prinsessat Ragnhild ja Astrid ovat käyneet Hartvig Nissenin koulun. Norjalainen draamasarja SKAM on pääosin kuvattu siellä.
Richard Appel
Appel on alkuperäiseltä koulutukseltaan lakimies. Hän työskenteli Simpsonien käsikirjoittajana sarjan 6.–9. tuotantokausilla vuosina 1994–1997 ja kirjoitti sarjaan kuusi jaksoa. Hän loi sarjaan Mona Simpson -hahmon, jonka hän nimesi vaimonsa, kirjailija Mona Simpsonin mukaan. Sen jälkeen Appel on ollut Kukkulan kuninkaan vastaavana tuottajana (showrunner) 1997–2001, Family Guyn tuottajana (co-executive producer) vuodesta 2008 ja American Dad! -sarjan tuottajana (executive producer) 2008–2009. Hän kehitti The Cleveland Show -sarjan yhdessä Seth MacFarlanen ja Mike Henryn kanssa ja oli siinä sekä showrunner että executive producer yhdessä Henryn kanssa.
Appel on ollut myös tuottajana The Bernie Mac Show -sarjassa (ei animaatio) ja näytellyt elokuvassa I Heart Huckabees.
Joensuun seudun kansalaisopisto
Opisto oli vuonna 2014 Suomen viidenneksi suurin kansalaisopisto, jolloin siellä opiskeli lähes 20 000 opiskelijaa. Päätoimisia työntekijöitä oli 20 ja tuntiopettajia lähes 300 samana vuonna.
Opiston päätoimipaikka on Papinkadulla Joensuun yhteiskoulun lukion rakennuksessa. Koulukadun puoleisten kansalaisopiston tilojen saneeraus valmistui 2009 ja lukion tilojen 2015.
Opiston alkuaikoihin vaikutti merkittävästi runoilija ja kansansivistystyön edistäjä Olla Teräsvuori, joka toimi opiston johdossa vuodesta 1922.
T.O.S: Terminate on Sight
T.O.S: Terminate on Sight on hip hop -ryhmä G-Unitin toinen studioalbumi vuodelta 2008. Albumin tuottivat G-Unit Records sekä Interscope Records. Alun perin albumin nimi oli Shoot to Kill, sitten Lock & Load ja lopulta Terminate on Sight. Albumin piti ilmestyä 24. kesäkuuta 2008, mutta se julkaistiinkin 1. heinäkuuta.
Nahkurien ammattikunnan muistomerkki
thumb Nahkurien ammattikunnan muistomerkki on Oskari Jauhiaisen veistämä muistomerkki vuodelta 1958 Hämeenlinnassa. Veistos on 2,5 metriä korkea, jalustoineen yli kolme metriä. Veistoksen sijaintipaikka on Palokunnankadulla pääpostin edessä.
T.O.S: Terminate on Sight
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan neljännellä sijalla.
Salonkipistooli
Salonkipistooli on yksipiippuinen ja pienireikäinen tarkkuuspistoolityyppi, joka toimii pelkän nallin voimalla kuulan matkaan lähettämiseksi. Salonkipistooleja käytettiin paljon Euroopassa 1800-luvun loppupuolella pistooliammunnan harjoitteluun sisätiloissa. Hyvin kasvatetut nuoret herrat katsoivat välttämättömäksi harjoitella mahdollisten haasteiden varalle. Patruunasta lähtevä melu ja savu on heikko, siksi aseella oli mahdollista harjoitella sisällä salongeissa. Nämä pistoolit olivat yleisimmin taittolukkoisia.
Timo Närväinen
Timo Närväinen (s. 1950, Jyväskylä) perusti vuonna 1972 levy-yhtiön Olarin Musiikki Oy. Toimi samalla nykyisen Universal Musicin tuotepäällikkönä 1976-1992 (yhtiön nimi tänä aikana Discophon, Sonet, Sonet-Polar ja PolyGram).
Heikki Tuominen (laulaja)
Heikki Ilmari Tuominen (10. heinäkuuta 1898 Heinola – 1. maaliskuuta 1946 Hämeenkyrö ) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hänen puolisonsa vuodesta 1930 oli Hanna Granfelt.
Tuominen teki 64 levytystä vuosina 1929–1932, muun muassa Melody Boys -orkesterin kanssa sekä Yhdysvalloissa Antti Kosolan kanssa. Hänellä oli pikkurooleja elokuvissa (Ja alla oli tulinen järvi ym.).
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1973–1974
Saksan Bundesliigan kausi 1973–1974 oli järjestyksessään 11. Bundesliigan, Länsi-Saksa n pääsarjan, kausi. Se alkoi 11. elokuuta 1973 ja päättyi 18. Toukokuuta 1974. Hallitsevana mestarina kauteen lähti FC Bayern München.
Sarjajärjestelmä
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosivat seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1972–1973
Eintracht Braunschweig ja Rot-Weiß Oberhausen putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Fortuna Köln ja Rot-Weiss Essen.
Kauden yhteenveto
Bayern München voitti kolmannen peräkkäisen mestaruutensa. Edelliskaudella mestaruus tuli selvällä erolla, mutta kolmas perättäinen mestaruus ratkesi vasta toiseksi viimeisellä kierroksella, kun Bayern voitti kotonaan Kickers Offenbachin 1–0 ja samaan aikaan Borussia Mönchengladbach kärsi 1–0 tappion Fortuna Düsseldorfin vieraana. Vaikka Mönchengladbach murskasi mestari-Bayernin viimeisellä kierroksella kotonaan peräti 5–0, jäi Bayernin ja Mönchengladbachin välille yhden pisteen ero lopullisessa sarjataulukossa.