cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saarenmaan valloitus
Seuraukset
Saarenmaan valloituksen jälkeen Riian piispa Albert von Buxhövden perusti Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan, ja valloitetut alueet jaettiin sen ja kalparitariston kesken. Ritaristo sai alueista kolmanneksen, ja se velvoitettiin puolustamaan vastaperustettua hiippakuntaa.
Ida Välimäki
Ida Välimäki oli suomalainen pikajuoksija. Välimäki edusti urallaan Vaasan Kiistoa.
Välimäki saavutti 100 metrin juoksussa suomenmestaruuden vuonna 1914 ajalla 14,2 s.
Samana vuonna Välimäki erosi Kiistosta ja matkusti Amerikkaan.
What Is Good?
'''What Is Good? The Search for the Best Way to Live''' on filosofi A C. Graylingin vuonna 2003 ilmestynyt kirja etiikasta. Grayling käsittelee kysymystä siitä, mitä ’hyvä’ tarkoittaa puhuttaessa hyvästä elämästä.
Alkusanat
Graylingin mukaan ihmiskunnan hyvän elämän etsintä on ollut taistelua humanismin ja uskonnon välillä. Humanismi on pyrkinyt vapauttamaan ihmisen uskonnon vallasta, mutta uskonto on osoittautunut vastustuskykyiseksi niin antiikissa, renessanssin aikana, valistuksen ajalla kuin sen jälkeen. Graylingin mukaan eräs keskeinen syy uskontojen säilymiseen on ollut, että useimmat ihmiset ovat luonnostaan taikauskoisia ja ajattelemattomia, ja uskonnolliset valtarakenteet ovat olleet menestyksellisiä poliittisen vallan tai vaikutusvallan haltuunottamisessa. Näin on toiminut esimerkiksi kristinusko suurimman osan historiaansa, samoin islam. Nykyisin fundamentalismi on voimakasta esimerkiksi Intiassa, Israelissa ja Yhdysvalloissa. Grayling väittää, että suurin osa inhimillisestä edistyksestä on tapahtunut uskontojen vastustuksen edessä, ja että suurin osa ihmisten muusta kuin luonnollisista syistä johtuvasta kärsimyksestä johtuu uskonnon aiheuttamista riidoista ja uskontoon perustuvasta sorrosta. Grayling sanoo toivovansa valistuksen jatkuvan, niin että tulevat sukupolvet tulevat näkemään tämän kaltaiset kirjat muistomerkkeinä menneisyydestä.
Kirjan luvut 1–3 käsittelevät antiikin moraaliajattelua, neljäs luku käsittelee uskonnollista moraalia kristinuskon esimerkin kautta ja loput luvut käsittelevät eettisen ajattelun uutta kehitystä renessanssista alkaen. Grayling kutsuu viimeksi mainittua kehitystä ”toiseksi valistukseksi”
Johdanto
Graylingin mukaan tieteen noustua 1600-luvulta alkaen kaksi vastakkaista käsitystä luonnosta ja arvojen alkuperästä ovat kilpailleet entistä vahvemmin keskenään. Graylingin mukaan jännite näiden kahden todellisuuskäsityksen välillä on eräs nykymaailman suurimmista ongelmista. Grayling pyrkii havainnollistamaan tätä kahdella tekstillä, joista toinen on kirjailija Junichiro Tanizakin japanilaista kauneuskäsitystä käsittelevästä teoksesta Varjojen ylistys, ja toinen on katkelma kirjailija Augustus Haren muistelmista viktoriaaniselta ajalta.
Esseessään Tanizaki ylistää yksinkertaisia ja luonnollisia asioita kauneutena. Graylingin mukaan Tanizakin havainnot edustavat näkemystä, jossa todellisuus ja kokemus siitä ovat hyviä asioita itsessään, ja jossa elämään kuuluu huomiokyky sekä älyllinen, aistillinen ja yhteisöllinen herkkyys. Hare taas kasvatettiin tiukan kristillisessä hengessä tähtäimessä ura pappina. Häntä kuritettiin usein ruumiillisesti ja hänen lelunsa otettiin pois nelivuotiaana. Graylingin mukaan Haren tarina on nykyaikanakin todellisuutta vieläkin ankarampana miljoonille naisille ja lapsille, jotka elävät maissa joissa uskonnolla on suuri vaikutusvalta, kuten fundamentalistiperheissä Yhdysvaltain etelävaltioissa, Afrikan islamilaisissa maissa tai Saudi-Arabiassa. Kuvaava esimerkki on naisten sukupuolielinten silpominen.
Antiikin käsitykset hyvästä elämästä
Graylingin mukaan länsimaisen sivilisaation olemassaolo ja luonne johtuu niin suuressa määrin antiikin Kreikasta, että ajatuksia hyvästä elämästä ei voi kunnolla käsitellä aloittamatta muinaisista ateenalaisista. Kreikan klassinen kausi tuotti kirjallisuutta, taidetta ja ajatuksia, joilla on ollut suuri merkitys koko länsimaiden historialle. Tieteen, politiikan, kasvatuksen ja kirjallisuuden käsitteistön alku on Kreikassa (esimerkiksi sanat demokratia, politiikka, filosofia, historia). Rooma sai sivistyksensä Kreikasta ja levitti sen Eurooppaan. Myöhemmin kristinusko lainasi vaatteikseen kreikan kielen ja kreikkalaisen ajattelun voidakseen valloittaa sitä vanhemman kulttuurin, Grayling sanoo.
Grayling toteaa, että antiikkia ei ole syytä ihannoida tarpeettomasti. Antiikin kulttuurissa on paljon nykynäkökulmasta hylättävää, kuten sisällissodat, orjuuteen perustuva talous ja naisten sulkeminen kansalaisuuden ulkopuolelle. Filosofi Platon moitti aikalaisiaan rahanahneudesta ja oikeusjuttujen nostelusta, ja Grayling toteaa tämän olevan tuttua nykyajastakin. Merkityksellistä olivat omaperäiset, kestävät ajatukset ja tutkimuksen ilmapiiri. Graylingin mukaan kreikkalainen elämänkäsitys on parhaimmillaan kauneuden arvostamisessa, järjen kunnioittamisessa, ajattelun vapaudessa, moniarvoisuudessa sekä mystiikan ja valheellisen ylitunteellisuuden poissaolossa, kohtuullisuudessa.
The Screen Guild Theater
The Screen Guild Theater oli yhdysvaltalainen radiokuunnelmasarja, jota esitettiin 1939–1952. Sarjan nimi vaihteli sen kulloisenkin sponsorin mukaan. Eri aikoina käytössä olleita nimiä olivat muun muassa The Gulf Screen Guild Show, The Gulf Screen Guild Theater, The Lady Esther Screen Guild Theater ja The Camel Screen Guild Theater.
The Screen Guild Theater luotiin keräämään rahaa 1924 perustetulle Motion Picture Relief Fundille, joka muun muassa ylläpiti elokuva-alalta eläkkeelle jääneitä avustamaan tarkoitettua Motion Picture Country Homea. Kuunnelmien näyttelijät antoivat esiintymispalkkionsa säätiölle. Screen Guild Theaterin esiintyjinä vieraili Hollywoodin eturivin näyttelijöitä, kuten Ethel Barrymore, Agnes Moorehead, Dinah Shore, Lionel Barrymore, Humphrey Bogart, Eddie Cantor, Gary Cooper, Bing Crosby, Bette Davis, Jimmy Durante, Clark Gable, Judy Garland, Gene Kelly ja Frank Sinatra. Sarjan jaksot olivat pääsääntöisesti elokuvien radiosovituksia.
Stadilaista tangoa etsimässä
Stadilaista tangoa etsimässä on Tahvo Hirvosen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2010.
Elokuva on musiikkidokumentti Tuomari Nurmion ja Kongontien orkesterin Tangomanifesti-levyn teosta ja muusikko Nurmion tutkimusmatkasta helsinkiläisen tangon historiaan.
Vaimoni on etsivä
Vaimoni on etsivä on Alexander Hallin ohjaama yhdysvaltalainen komediallinen mysteerielokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1938. Komedian pääosissa ovat Joan Blondell, Melvyn Douglas ja Mary Astor. Sivurooleissa ovat muun muassa Frances Drake ja Jerome Cowan.
Vaimoni on etsivä perustuu Wilson Collisonin novelliin, josta Gladys Lehman laati käsikirjoituksen. Vaimoni on etsivä sai ensi-iltansa kotimaassaan 20. huhtikuuta 1938. Suomen ensi-ilta oli 28. huhtikuuta 1940. Columbia Pictures -studio tuotti elokuvan. Elokuva sai jatko-osan There's That Woman Again, joka ilmestyi seuraavana vuonna 1939. Blondell ei uusinut rooliaan, joka meni Virginia Brucelle. Douglas jatkoi roolissaan.
Kultainen naamio
Kultainen naamio voi tarkoittaa:
Craig Fairbrass
Craig Fairbrass (s. 1964 Stepney, Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvassa Cliffhanger – kuilun partaalla (1993). Hän myös osallistui Call of Duty: Modern Warfare 2 -videopelin tekemiseen, jossa hän ääninäyttelee englantilaista erikoisjoukon sotilasta Ghostia.
HMS Mars (1896)
HMS Mars oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu Majestic-luokan taistelulaiva.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1921.
Poistoilmalämpöpumppu
Poistoilmalämpöpumppu (lyhenne PILP) ottaa lämmitysenergiaa talosta poistettavasta ilmasta. Lämpöpumppu siirtää lämmön tuloilmaan, lämpimään käyttöveteen ja/tai vesikiertoiseen lämmitysjärjestelmään. Järjestelmä vaatii, että ilmaa vaihdetaan aina riittävästi. Poistoilmalämpöpumpun kannattavuus riippuu rakennuksen muusta lämpötaloudesta. Poistoilmalämpöpumpulla toteutetaan myös rakennuksen ilmanvaihto. Yleensä poistoilmalämpöpumppua ei käytetä yksin vaan mukana on vähintään yksi apulämmitin.
Koska lämmönlähteenä on aina talon noin 21-asteinen sisäilma, poistoilmalämpöpumppu tuottaa lämpöä vuodenajasta ja ulkolämpötilasta riippumatta vakioteholla. PILP on ilmanvaihtojärjestelmien suhteen mukautuvainen, ja siksi se on mahdollista asentaa myös vanhoihin rakennuksiin vähäisin muutoksin. Poistoilmalämpöpumppu soveltuu monen kokoisiin rakennuksiin, myös pientaloihin.
Oliventon taistelu
Oliventon taistelu oli Bysantin ja normannien välinen taistelu, joka käytiin vuonna 1041 Italiassa Olivento-joen rannoilla.
Vilhelm Apulialaisen mukaan bysanttilaiset pyrkivät havaitsemaan vihollisen heikkouksia ja käyttämään niitä hyväkseen. He kohtasivat kuitenkin murskatappion alivoimaisten normannien käsissä. Normannit vetäytyivät voittonsa jälkeen mäkilinnaansa Melfiin, josta he lähettivät joukkoja bysanttilaisten asemiin ryöstelemään ja aiheuttamaan levottomuuksia. Heidän voittokulkunsa jatkui Montemaggioren ja Montepeloson taisteluissa.
Kreeta Haapasalo
thumb|300px|[[R. W. Ekman: Kreeta Haapasalo soittaa kannelta talonpoikaistuvassa (1868).]] Kreeta Haapasalo (o.s. Järvilä, 13. marraskuuta 1813 Kaustinen – 29. maaliskuuta 1893 Jyväskylä) oli suomalainen kanteleensoittaja ja kansanlaulaja.
Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde (täsmennyssivu)
Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde voi tarkoittaa
Kreeta Haapasalo
Haapasalon syntymäajasta on useita tietoja, mutta hän syntyi ilmeisesti vuonna 1813 Kaustisella. Kuusivuotiaana hän alkoi opetella kanteleensoittoa naapurin isännän opastuksella ja myöhemmin Haapasalon veli rakensi hänelle oman soittimen. Haapasalo avioitui 22-vuotiaana vuonna 1837 Joonas Huntuksen kanssa. He saivat 11 lasta. Kaustisen lisäksi perhe asui Kälviällä, Vetelissä ja Halsuan Kalliokoskella. Myöhemmin Haapasalo asui myös Varkaudessa ja Jyväskylässä.
Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde (täsmennyssivu)
Pienoisromaanin pohjalta tehdyt elokuvat:
Kreeta Haapasalo
Aluksi Haapasalo kiersi soittamassa kannelta lähipitäjissä hankkiakseen lisäansioita perheen elättämiseen, mutta myöhemmin hän kiersi myös itse esiintymisen vuoksi. Ensimmäiset matkat lähikaupunkeihin Haapasalo teki vuonna 1849. Hänellä oli toisinaan matkoilla mukanaan myös miehensä ja osa lapsista. Myöhemmin hän esiintyi myös yhdessä tyttärensä Kreeta Sofia Räisäsen sekä sisarensa tyttärentyttären Sanna Purolan kanssa. Vuonna 1853 Haapasalo vieraili ensimmäisen kerran Helsingissä. Zachris Topelius kirjoitti hänestä Helsingfors Tidningar -lehteen, minkä ansiosta hän sai tunnettuutta säätyläisten piirissä. Helsingin matkalta jäi käyttöön myös perheen Vetelin asuinpaikasta juontuva sukunimi.
Haapasalo kiersi laulamassa ja soittamassa kannelta ympäri Suomea ja vieraili Pietarissa vuosina 1859 ja 1866 sekä Tukholmassa 1860. Kansanperinteen kerääjä Lilli Lilius kirjoitti ”Kantele-Kreetan” elämäkerran haastateltuaan tätä Varkaudessa vuonna 1887.
Haapasalo teki myös omia sävellyksiä, joista tunnetuimpia ovat Kleofas Immanuel Nordlundin sanoittama Kanteleeni, joka on myös evankelisen herätysliikkeen laulukirjassa Siionin kannel. laulu 479. (Sama säkeistö on myös Nordlundin laulussa,"Oi minkä onnen autuuden", laulu 318, sen 5. säkeistö, samoin myös laulukirjassa Viisikielinen, numeroilla 177 ja 403), sekä Kreeta Haapasalon joululaulu. Jälkimmäisen ovat levyttäneet muun muassa Taru Valjakka ja Sakari Kukko. Sävellyksiä ovat tallentaneet myös Ilmari Krohn ja A. A. Borenius.
Haapasalon muistomerkkejä on Kaustisen kirkon edustalla (Ilmari Wirkkala 1954), Varkaudessa Pirtinniemen hautausmaan vieressä (1985) ja Jyväskylän vanhalla hautausmaalla. R. W. Ekman maalasi Haapasalon esiintymisistä yhteensä viisi maalausta, joista tunnetuin on vuonna 1868 valmistunut Kreeta Haapasalo soittaa kannelta talonpoikaistuvassa.
Opus Dein jäsenyys
Katolinen järjestö Opus Dei koostuu erilaisista jäsenistä:
Supernumeraarit
Supernumeraarit on ylivoimaisesti suurin jäsenryhmä ja heitä on noin 70% kaikista jäsenistä. Termi "supernumeraari" tulee ylimääräisestä jäsenestä yhteisössä tai organisaatiossa. He ovat täysin yhteisöön sitoutuneita maallikkojäseniä mutta eivät ole sitoutuneet elämään selibaatissa ja suurin osa heistä onkin naimisissä olevia naisia ja miehiä. Supernumeraarit tulevat kaikista yhteiskuntaluokista ja ammateista.
Tyypillisesti supernumeraarit ovat naimisissa olevia miehiä ja naisia, joilla on maallinen ura työmaailmassa ja he elävät perhe-elämää perinteisen mallin mukaisesti. Normaalisti supernumeraarit käyttävät osan heidän päivittäisestä ajastaan rukoukseen. Sen lisäksi he osallistuvat säännöllisiin tapaamisiin ja raamattupiireihin ja muuhun hengelliseen toimintaan kuten retriitteihin. Heidän työ- ja perhevelvollisuuksiensa takia he eivät ole samalla tavalla käytettävissä organisaatiossa, kuin sen muut jäsenet mutta yleensä he tukevat Opus Deitä taloudellisesti ja tarjoavat muuta tukea mahdollisuuksiensa mukaan. Toisin kuin muut jäsentyypit, supernumeraarien ei tarvitse elää selibaatissa.
Numeraarit
numeraarit ovat Opus Dein toiseksi suurin jäsenryhmä ja heitä on noin 20% kaikista jäsenistä. Numeraarit ovat selibaatissa eläviä maallikkojäseniä, jotka asuvat yleensä Opus Dein omissa keskuksissa. "Numerary" on termi tarkoittaa henkilöä, joka on osa organisaation pysyvää henkilöstöä.
Möre
thumb|350px|Smålandin seudut viikinkiajalla. Punaiset ja mustat pisteet tarkoittavat maakunnassa sijaitsevia riimukiviä. Punaisten pisteiden riimukivet sisältävät kirjoituksia kaukomatkoilta.
Opus Dein jäsenyys
Numeraarit
Sekä miehet ja naiset voivat tulla prelatuurin numeraareiksi, mutta heidän keskukset ovat täysin eristetty toisistaan ja mies- ja naisnumeraarien välillä on vain minimaalinen yhteys. Numerarien on elettävä selibaatissa. Yleensä heillä on täysin normaali ammatti ja työura ja he antavat suurimman osan tuloistaan organisaatiolle. Vuoden 1982 sääntöjen mukaan potentiaalisten numeraarien normaalissa tapauksessa kuuluu omata akateeminen tutkinto tai vastaava ammatillinen taso tai ainakin pyrkiä saavuttamaan sellainen päästyään jäseneksi.
Möre
Wulfstan mainitsee Mören vuoden 900 tienoilla, jolloin sitä kutsutaan nimellä Meore. 1200-luvun lopulta lähtien Möre oli Kalmarin linnan ylläpitoon tarkoitettua aluetta. Oikeudellisesti se kuului Itä-Götanmaan laamannikuntaan vuoteen 1559, jolloin se siirrettiin vasta perustettuun Smålandin laamannikuntaan. Möre oli jaettuna kahteen kihlakuntaan: Södra Mören kihlakunta ulottui Brömsebäckistä etelässä Kalmarin läheisyyteen pohjoisessa ja Norra Mören kihlakunta sijaitsi Kalmarinsalmen länsirannalla salmen kapeimmassa kohdassa.
Opus Dein jäsenyys
Papit
Papit Opus Deissä tekee 2% jäsenistä He ovat aina olleet miespuolisia numeriaareja ja ovat yleensä eläneet maallikkojäsenenä useita vuosia, ennen papiksi vihkimistä. Papiksi vihkimisessään heidät liitetään myös Pyhän Ristin ja Opus Dein Henkilö Prelatuuria eli  Prelaatista tulee heidän piispa. Opus Dein papit noudattavat samoja harjoitteita, kuin numeraarijäsenet ja assosiaatit mukaan lukien Opus Dein keskuksessa eläminen.
Möre
Södra Mören kihlakunta annettiin vuonna 1645 Axel Oxenstiernalle perinnölliseksi kreivikunnaksi (Södermöre) ja latinankielisissä aikalaiskirjoituksissa siitä käytetään nimeä Morea australis. Tässä "australis" tarkoittaa "eteläistä", joten latinankielisen nimen merkitys oli Eteläinen Möre.
Opus Dein jäsenyys
Papit
Pyhän ristin pappisyhteisö on virallinen osa Opus Deitä eli ei siitä erillinen osa. Osa pappisyhteisöstä koostuu Opus Dein prelatuurin pappeista. Muut sen jäsenet ovat perinteisiä hiippakuntien pappeja eli ovat hiippakunnan piisp ojen alaisuudessa. Teknisesti ottaen tällaiset hiippakuntien papit eivät ole "liittyneet" Opus Dei-jäseniksi, vaikka ne ovat liittyneet pappisyhteisöön, joka on tiiviisti sidoksissa Opus Deihin.
Numeraariavustajat
Numeraariavustajat ovat naimattomia, naispuolisia Opus Dein jäseniä. Kuten numeraarit he elävät erityisissä Opus Dein keskuksissa. Toisin kuin numeraarit (jotka voivat olla miehiä tai naisia), numeraariavustajilla ei ole työpaikkoja keskusten ulkopuolella. Sen sijaan, heidän työelämänsä on omistettu keskusten tarpeiden ja kodinhoitamiseen. Numeraariavustajan on elettävä selibaatissa.
Assosiaatit
Assosiaatit ovat naimattomia, selibaatissa eläviä jäseniä, joilla tyypillisesti on perhe- tai ammatillisia velvoitteita. Toisin kuin numerariaarit ja numeraariavustajia, assosiaatit eivät asu Opus Dein keskuksissa.
Opus Dein säännöt sanovat assosiaateista näin (epävirallinen suomennos): Niitä maallikkouskovaisia, jotka antautuvat koko elämällään Herralle eläen apostolisessa selibaattissa, sopusoinnussa Opus Dein hengen kanssa, kutsutaan assosiaateiksi; kuitenkin, heidän on omistauduttava konkreettisesti ja pysyvästi henkilökohtaisiin, perheensä tai ammatillisiin velvoitteisiin, mikä tavallisesti johtaa siihen, että he asuvat oman perheensä kanssa. He hoitavat kaikki nämä asiat täyttäen samalla joitakin velvollisuuksia apostolaattiin tai kasvuun Opus Deissä.
Avustajat
Opus Dein avustajat ovat henkilöitä, jotka vaikka eivät ole Opus Dein jäseniä, tukevat toimintaa jollakin tavalla - yleensä rukoilemalla, vapaaehtoistyöllä tai tarjoamalla jotakin muita apua. Avustajien ei tarvitse olla selibaatissa tai noudattaa erityisiä vaatimuksia. Itse asiassa avustajan ei tarvitse olla edes kristitty.
Avustajat voivat osallistua Opus Dein tarjoamaan koulutus- tai hengelliseen toimintaan. Monet avustajat ovat Opus Dein jäsenten sukulaisia, ystäviä, työtovereita ja naapureita.
Myös kokonainen uskonnollinen järjestö voi tulla Opus Dein avustajaksi. Nykyään tällaisia, päivittäin Opus Dein puolesta rukoilevia yhteisöjä on satoja.
Jäseneksi hyväksymisen ehdot
Opus Dei jäsenyys vaatii jumalallisen kutsumuksen eli vocation noudattamaan Opus Dein prelatuurin ohjeita. Opus Dein johtajien ja johtajattarien on tunnistettava tämä kutsumus ennen kuin kanditaatti voidaan liittää prelatuuriin.
Liittäminen Opus Deihin tapahtuu kutsumuksen saaneen henkilön ja prelatuurin välisellä kirjallisella sopimuksella.
Liittäminen
Opus Dein jäseneksi liittämisessä noudatetaan seuraavaa menettelyä:
Jäsenyyden vaiheet: Hyväksyminen ja liittäminen
Hyväksyminen myönnetään aikaisintaan kuuden kuukauden päästä kirjallisen hakemuksen jättämisestä.
Siitä aikaisintaan yhden vuoden päästä, henkilö voidaan liittää määräaikaisesti osaksi prelatuuria  (oblaatio). Liittäminen tehdään virallisella, vuoden pituisella määräaikaisella ja molemminpuolisella sopimuksella. Tässä vaiheessa prelatuurista lähteminen ei vaadi mitään sillä määräaikainen sopimus päättyy jos jäsen ei pyydä sen jatkamista uudella vuoden määräaikaisuudella.
Aikaisintaan viiden vuoden päästä eli viidesti uusitun vuosittaisen määräaikaissopimuksen jälkeen liittäminen voidaan tehdä pysyvästi. Tämä vaihe on nimeltään Fidelity (uskollisuus) ja silloin sidotaan pysyvä side Opus Dein ja jäsenen välille. Tämän jälkeen jos jäsen haluaa jättää prelatuurin, tarvitsee hän luvan prelaatilta.
Mikäli ennen jäsenen liittämistä numeraariksi tai assosiaatiksi, hänen ei nähdä soveltuvan sellaiseksi, saatetaan hänet kuitenkin liittää supernumeraariksi, mikäli hänellä on siihen tarvittavat edellytykset.
Sopimuksen sisältö
Prelatuurin osalta : prelatuuri on sitoutunut tarjoamaan jäsenelle  kristillistä opetusta katolisen kirkon opetuksen mukaisesti ja Opus Dein hengen mukaisesti, sekä tarjoamaan tarvittavan sielunhoidon prelatuurin pappien toimesta.
Liitettävän jäsenen osalta : liittäminen tarkoittaa pysyvää, juridista sitoutumista prelaattiin kaikessa, mikä koskee prelatuuria: pyhyyden tavoittelu arjen keskellä ja apostolaatti keskellä maailmaa. Hänen on myös noudatettava normeja, joita prelatuurissa sovelletaan ja täyttämään muut sen velvollisuudet.
Yhteenvetona; prelatuurille uskolliset  sitoutuvat tavoittelemaan pyhyyttä ja teteuttamaan lähetyskäskyä eli apostolaattia Opus Dein hengen mukaisesti. Tällaista on hengellisessä elämässä kasvaminen rukouksen ja uhrausten kautta, sakramenttien säännöllinen vastaanottaminen, prelatuurin tarjoaman korkealaatuisen kristillisen ja katolisen sekä Opus Dein henkeä koskevan opetuksen hyödyntäminen sekä osallistumalla tehtävään levittää Sanaa siten, kuten se kunkin henkilön olosuhteissa ja tilanteessa on mahdollista ja sopivaa.
Siteiden purkaminen ja "laillinen" lähtö Opus Deistä
Määräaikaisen sopimuksen lopussa side Opus Dein kanssa raukeaa. Se voi myös päättyä aiemmin, mikäli jäsen ja Opus Dein johtajat siitä sopivat. Jos lähdöstä sovitaan molemminpuolisesti, pidetään "laillisena lähtönä" ("exitus legitimus" tämän hetkisen latinankielisen sääntöjen mukaisesti). Näin tapahtuu mm. jos jäsen havaitseekin, ettei hänellä olekaan kutsumusta Opus Deihin.
Laillisesti lähtiessä päättyvät myös molemminpuoliset oikeudet ja velvollisuudet.
Epävirallinen suomennos säännöistä:
''IV Luku
Jäsenten lähtö tai poisto Prelatuurista
28. § 1. Ennen määräaikaista liittämistä Prelatuuriin, (jäsen) voi jättä sitä vapaasti milloin tahansa.
§ 2. Samoin, oikeudenmukaisista ja painavista syistä voi se pätevä auktoriteetti olla ottamatta vastaan jäsenen liittymistä tai neuvoa lähteä Opus Deista. Nämä syyt ovat pääsääntöisesti Opus Dein hengen puute tai se, että henkilö ei ole sopiva Preltuurin jäsenten erityiseen apostolaattiin.
29. Määräaikaisen jäsenyyden aikana tai pysyvän liittämisen tehtyä, voidakseen vapaaehtoisesti jättää prelatuurin, hän tarvitsee luvan, jonka ainoastaan Prelaatti voi myöntää kuultuaan ensin hänen neuvostonsa ja alueen johtajia
30. § 1. Määräaikaisesti tai pysyvästi Prelatuuriin liittynyt jäsentä ei voida erottaa ilman painavia syitä. Jos kyseessä on pysyvästi liitetty jäsen, syyn pitää olla lähtöisin jäsenestä itsestään
31. Kun on tarpeellista, irtisonomisia pitää toteuttaaLa aina suurella rakaudella. Ennen sitä voi ehdottaa jäsenelle, että hän itse lähtisi vapaaehtoisesti.
32. Kuulu Prelaattille päättää irtisanomisesta, tai omassa alueessa Vikaarille, aina kuultuan omia Neuvostoja ja esitettyään kyseiselle jäsenelle ja syyt ja annettuan hänelle mahdollisuuden vastata. Jäsentä pitää antaa ainakin kaksi varoitusta.Jäsenellä on aina oikeus valittaa päätöksestä Prelaatille tai Pyhälle Istuimelle. Jos hän valittaa päätöstä ensimmäisten 10 päivän aikana, irtisanomisen oikeudelliset seuraukset lykätään kunnes Prelaatti tai Pyhä Istuin päättävät.
33. Lailinen lähtö Opus Deistä päättää sen siteen, josta puhutaan n. 27 ja täten myös molempien osapuolten velvollisuudet ja oikeudet.
34. Sillä, joka jättää Prelatuurin tai on irtisanottu siitä, ei ole oikeutta vaatia palkiota Prelatuurille tehdyistä palveluista tai vaatia takaisin niitä lahjoituksia, jotka hän on tehnyt, riippumatta olivatko peräisin omasta työstä, perinnöistä tai muista lähteistä.
35. n. 36 mukaisesti jos joku Prelatuurin pappi haluaa lähteä siitä, sen pitää löytää piispan, joka ottaisi vastaan hänen hiippakuntaan. Jos hän jättäisin Prelatuuria ilman toisen piispan vastaanottoa, hän ei voi harjoita pappeuden virkaa ellei Vatikaani toisin päätä.''
Vastuukysymykset
Yhtä kaikki, piispojen confregaatio ( <font color="#0066cc">lat. : Congregatio pro Episcopis), ilmoittaa: "Opus Dein prelatuuriin liitetyt maallikot pysyvät edelleen uskollisena kotipaikkansa hiippakunnalleen ja ovat siksi hiippakunnan piispan lainkäyttövallan ja kaikkiin tavallisiin uskovaisiin säädettävän kirkkolain alla".
Paltamon kirkko
Paltamon kirkko on Paltamon seurakunnan kirkko Paltamon kirkonkylässä. Seurakunnan vanha kirkko, Paltaniemen kuvakirkko, sijaitsee Paltaniemen kylässä, joka on nykyisin osa Kajaanin kaupunkia. Vanha kirkko on kuitenkin edelleen Paltamon seurakunnan omistama.
Paltamon vanhin kirkko tuhoutui maanjäristyksessä 22. kesäkuuta 1626. Sitä pidetään ainoana maanjäristyksenä, joka on Suomessa aiheuttanut vahinkoa julkiselle rakennukselle. Onnettomuuden jälkeen kirkon paikaksi valittiin Paltaniemi, johon valmistui puukirkko vuonna 1726.
Seurakunta alkoi suunnitella uutta kirkkoa nykyiseen kirkonkylään jo 1800-luvun lopulla. Kirkonkylästä eli silloisesta Kiehimän kylästä oli muodostunut kunnan keskus Paltaniemen sijaan. Rakentamaan päästiin kuitenkin vasta kesällä 1939, mutta talvisodan vuoksi peruskiven muurauskin siirtyi vuoteen 1941. Jatkosodan aikana työt taas viivästyivät. Kirkko vihittiin lopulta käyttöönsä 4. elokuuta 1946.
Arkkitehti Ilmari Launiksen suunnittelema valkoiseksi rapattu tiilikirkko on tyypiltään kolmilaivainen hallikirkko. Kellotapulin kello on peräisin Konevitsan luostarista. Seurakunta osti sen luostariyhteisöltä sodan jälkeen. Alttaritaulu Kristuksen taivaaseenastuminen vuodelta 1947 on paltamolaissyntyisen taiteilija Toivo Tuhkasen maalaama.
Sherman Edwards
Sherman Edwards (4. huhtikuuta 1919 – 30. maaliskuuta 1981) oli yhdysvaltainjuutalainen lauluntekijä. Hän syntyi New Yorkissa ja toimi historianopettajana high schoolissa ennen uraansa viihdealalla. Hän oli naimisissa Kiss Me, Kate -musikaalin tanssija Ingrid Edwardsin kanssa.
Edwardsin kirjoittamien laulujen joukkoon kuuluvat:
Edwards kirjoitti sekä sanat että musiikin Tony-palkittuun musikaaliin 1776. Hän kuoli sydänkohtaukseen Manhattanilla 1981.
EMAS
EMAS (the Eco-Management and Audit Scheme) on johtamisjärjestelmä, joka auttaa organisaatiota ottamaan ympäristöasiat huomioon toiminnassaan. Sen avulla organisaatio voi myös osoittaa ympäristönsuojelunsa tason kehittymisen. Järjestelmä on käytössä Euroopan unionissa ja ETA-maissa. Se perustuu EU:n asetukseen organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään.
Organisaation EMAS-järjestelmään kuuluu ISO 14001 -standardin mukaisenen ympäristöjärjestelmä sekä ympäristöraportista eli EMAS-selonteosta. Järjestelmän toimivuuden toteaa ulkopuolinen auditoija eli todentaja. Organisaatio voi käyttää viestinnässään EMAS-sertifikaattia ja EMAS-logoa.
Suomessa EMAS-toimintaa organisoivat Suomen ympäristökeskus ja Mittatekniikan keskus. Suomen ympäristökeskus vastaa organisaatioiden rekisteröinnistä ja Mittatekniikan keskus hyväksyy järjestelmän todentajat Suomessa sekä seuraa ulkomaisten todentajien toimintaa Suomessa.
Sevede
thumb|350px|Smålandin seudut viikinkiajalla. Punaiset ja mustat pisteet tarkoittavat maakunnassa sijaitsevia riimukiviä. Punaisten pisteiden riimukivet sisältävät kirjoituksia kaukomatkoilta.
Sevede oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista", jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Sevedeen kuulunut alue vastaa nykyisessä kuntajaossa Vimmerbyn kuntaa sekä Oskarshamnin kuntaan kuuluvista alueista koko Misterhultia ja Kristdalan pohjoisosaa. Kansanmaan keskusseutu ja käräjäpaikka sisämaassa oli Vimmerby. Rannikolla sijaitsi puolestaan Figeholmin satamapaikka.
Myöhemmin alue jaettiin kahteen kihlakuntaan: Seveden kihlakuntaan lännessä ja Tunalänin kihlakuntaan idässä. Keskiajalla Sevede kuului Kalmarin linnalääniin ja oli Kalmarin linnan voudin alaisuudessa.
Thunderwing
Thunderwing on fiktiivinen hahmo Transformers-universumissa.
Sarjakuva
Hänen alaisiaan olivat mm. Pretenderit Bludgeon, Strangehold ja Octopunch, Triggerconit Ruckus, Windsweeper ja Crankcase sekä Targetmasterit Quake, Needlenose ja Spinister. Thunderwing halusi itselleen kadonnutta Matrixia ja yritti löytää sen ennen Autobottien etsintäpartioita.
Nicola Abbagnano
pienoiskuva|Nicola Abbagnano Nicola Abbagnano (15. heinäkuuta 1901 – 9. syyskuuta 1990) oli italialainen eksistentialistinen filosofi. Abbagnano syntyi Salernossa, opiskeli Napolissa ja opetti Torinossa.
Abbagnano toimitti vuodesta 1952 Rivista di filosofiaa yhdessä Norberto Bobbion kanssa. Vuonna 1972 hän muutti Milanoon ja kirjoitti Indro Montanellin Il Giornaleen. Hän toimi jonkin aikaa Milanon kulttuuriasessorina.
Thunderwing
Transformers: Armada
Transformers: Armadassa Thunderwing oli Mini-Con, joka kuului Ilmasotilaalliseen ryhmään (Air Military Team), johon kuuluivat myös Terradive ja Gunbarrel.
Videopeli
Videopelissä Transformers: Prime – The Game Thunderwing oli transformeri, jonka Unicron oli luonut kauan sitten tuhotakseen Johtajuuden Matrixin. Yhdessä vaiheessa hän oli joutunut vangiksi pimeästä energonista koostuvan meteorin sisään. Kun Thunderwing vapautui, hänen toimintonsa olivat epävakaita. Decepticonit tarjoutuivat korjaamaan hänet, jos hän liittyisi Decepticoneihin. Mutta korjauksen jälkeen Thunderwing petti heidät.
Thunderwingin äänenä pelissä on Robin Atkin Downes.
Pehr Hjalmar Olsson
Pehr (Per) Hjalmar Olsson (Seffer) (15. syyskuuta 1873 Tammisaari – 29. huhtikuuta 1911 Meksiko ) oli suomalaissyntyinen kasvitieteilijä ja toimittaja.
Olssonin vanhemmat olivat ruotsalaissyntyinen tilanomistaja Pehr Olsson ja Alma Maria Rothström. Hän valmistui ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1892 ja opiskeli luonnontieteitä Helsingin ja Uppsalan yliopistoissa. Olssonia pidettiin lupaavana kasvitieteilijänä, mutta myöhemmin eräät hänen havainnoistaan todettiin väärennetyksi.
Olsson työskenteli ahvenanmaalaisen Åland-lehden päätoimittajana vuosina 1896–1897 ja Vårt Land -lehden päätoimittajana vuosina 1897–1899. Hän julkaisi kirjan Ahvenanmaan luonnosta vuonna 1895.
Olsson jätti vaimonsa, kaksi lastaan ja sekaisin olevat raha-asiansa vuonna 1900. Hän muutti ensin Ruotsiin ja matkusti sitten Australiaan, jossa hänen isänsä ja veljensä työskentelivät sokerinviljelijöinä. Vuonna 1905 he muuttivat Kaliforniaan, jossa Olsson suoritti tohtorintutkinnon Stanfordin yliopistossa. Sisarustensa tavoin hän otti sukunimen Olsson-Seffer.
Olsson muutti vuonna 1906 Meksikoon, jossa hän työskenteli hallituksen palveluksessa trooppisen maatalouden asiantuntijana. Hän johti Tezonapan kasvitieteellistä tutkimusasemaa, toimitti American review of tropical agriculture -lehteä ja kävi tutkimusmatkoilla muun muassa Japanissa ja Ceylonilla. Vuonna 1911 hänet nimitettiin Meksikon kansallisen yliopiston kasvitieteen professoriksi.
Olsson sai surmansa Meksikon vallankumouksessa. Junan kimppuun hyökänneet kapinalliset ampuivat hänet rautatieasemalla lähellä Cuernavacan kaupunkia. Olssonin kerrottiin kuollessaan olleen miljonääri.
Kjell Ekström julkaisi Olssonin Ahvenanmaa-kirjan tekijän elämästä kertovalla esipuheella varustettuna vuonna 2009.
Dors, mon amour
Dors, mon amour (suom. Nuku, rakkaani) on vuoden 1958 Eurovision-laulukilpailun voittanut kappale. Sen esitti André Claveau ranskaksi ja se toi Ranskalle ensimmäisen sen viidestä euroviisuvoitosta. Kappaleen esiintymisnumero oli kolme, ja se sai 27 pistettä voittaen seuraavaksi tulleen Sveitsin kolmella pisteellä. Kappale on tyyliltään balladi, ja se oli ensimmäinen miesartistin esittämä voittokappale.
Kappale menestyi voiton jälkeen hyvin Ranskassa, mutta siitä ei kuitenkaan tullut vuoden 1958 euroviisujen suurinta menestystä: kolmanneksi tulleesta Domenico Modugnon esittämästä Nel Blu Dipinto Di Blusta tuli ensimmäinen kansainvälinen euroviisuhitti, joka menestyi niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin.
Kappaleen ovat levyttäneet suomeksi nimellä Nukkuos rakas Leif Wager ja Seija Karpiomaa.
Net als toen
”Net als toen” oli vuoden 1957 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Guus Jansenin säveltämän ja Willy van Hemertin sanoittaman kappaleen esitti Corry Brokken hollanniksi ja se toi Alankomaille ensimmäisen maan viidestä voitosta. Kappale sai peräti 31 pistettä, voittaen seuraavaksi tullen Ranskan 14 pisteellä. Kappale oli edellisvuoden voittokappaleen tavoin chanson. Kappaleen esiintymisnumero oli kuudes.
Kalevi Tauru levytti vuonna 1958 kappaleesta suomenkielisen version Oispa unta se vain.
Mukkulan kartano
450px|thumb|Mukkulan kartano 2008 Mukkulan kartano on Lahden kaupungin omistuksessa oleva ja Vesijärven rannalla sijaitseva kartano. Kartano on vuokrattu yksityisyrittäjälle ja kartanon alueeseen sisältyvät kartano, Mukkulanranta, jossa on kioski minkä lähistöllä järjestetään kesäviikonloppuisin tansseja, venelaituri, tenniskenttä, Mukkulan leirintäalue ja minigolf-rata.
Mukkulan tilasta on mainintoja 1400-luvulta ja kartanon omistajat on mainittu maarekisterissä 1539 alkaen. 1570-luvulla Mukkulan kartanoon liitettiin toinen maatila. 1744–1752 kartano oli Metherien omistama ja 1795–1958 von Hauseneiden. Mukkulan kartanon tammia kasvavan puutarhan uskotaan olevan peräisin kapteeni Arndt von Hausenin ajalta, 1700-luvun lopulta. Sen uskotaan tulleen korotetuksi kaksikerroksiseksi 1800-luvun puolivälissä.
Kartanoa on peruskorjauksissa muutettu huomattavasti ulkoasultaan 1898 ja 1937 sekä 1985 ja 2001. Kartano toimii nykyisin tilausravintolana, tilaushotellina ja tilauskokouspaikkana.
Lahden kaupunki osti kartanon 285 000 000 markalla (nimellisesti nykyään 2 850 000 markkaa eli 479 335,59 euroa). Laajimmillaan kartano on ollut 1900-luvun alussa, jolloin sen pinta-ala oli 360 hehtaaria, josta 110 hehtaaria peltoa. Kartanon tiloissa toimi Lahden hotelli- ja ravintolakoulu 1976–1981.
Kartanossa on järjestetty 1963 Lahden kansainvälinen kirjailijakokous alkaen joka toinen vuosi. Välivuosina on järjestetty Lahden runomaraton. Vuodesta 2009 Lahden kansainvälinen kirjailijakokous on järjestetty Hollolassa Messilän kartanossa.
Alueen kunnostukseksi tehokkaampaan matkailukäyttöön on vuonna 2010 aloitettu suunnittelutyö, johon kuuluu muun muassa asuntorakentaminen.
Toimintaa alueella
Mukkulan kartanon päärakennuksen eteläpuolella on uimaranta, tanssilava ja laituri. Tanssilavasta länteen on maakattoinen suuri sauna, jossa järjestetään yleisölle lenkkisauna tiistaisin, torstaisin ja lauantaisin alkaen kello 16.
Tanssilavan ohjelmapalvelut eivät kuulu Mukkulan kartanon matkailutoimintaan suoraan, vaan ne on vuokrattu eri yrittäjälle, joka järjestää Mukkulan laituritanssit. Kesäisin Mukkulan kartanon rannassa Vesijärvessä olevan laiturin itäpuolella olevalla tanssilavalla järjestetään keskiviikkoisin kello 18 ja sunnuntaisin kello 15 Mukkulan laituritanssit.
Kartanon päärakennuksesta pohjoiseen sijaitsi minigolf-kenttä. Paikalle rakennettiin syksyllä 2010 koirapuisto. Koirapuisto siirrettiin kuitenkin Tanssimäenpuistoon, sillä sen tilalle rakennettiin kartanon käyttöön parkkialue.
Ingrid Lotz
Ingrid Lotz (o.s. Eichmann; s. 11. maaliskuuta 1934 Malliß) on saksalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kiekonheitossa. Hän edusti Saksan demokraattista tasavaltaa ja seuratasolla SC DHfK Leipzigia.
Ingrid on naimisissa moukarinheittäjä Martin Lotzin kanssa.
Jimmie Ericsson
Seuraura
Kaudeksi 2005–2006 Ericsson siirtyi Elitserienin nousijajoukkue Leksands IF:n riveihin. Tulokaskausi Elitserienissä toi 40 runkosarjassa tehot 3+6=9. Joukkue putosi keväällä 2006 takaisin HockeyAllsvenskaniin, mutta Ericsson jatkoi Elitserien-uraansa Skellefteå AIK:ssa, joka nousi kaudeksi 2006–2007 Ruotsin pääsarjaan. Hän on edustanut joukkuetta tuosta kaudesta lähtien. Ericsson oli kaudella 2009–2010 Anders Söderbergin jälkeen Skellefteån toiseksi paras maalintekijä ja joukkueen sisäisessä pistepörssissä hän oli toinen Söderbergin ja Christian Söderströmin kanssa. Maaliskuussa 2010 Ericsson teki peräti viisivuotisen jatkosopimuksen Skellefteån kanssa.
Kaudella 2010–2011 Ericsson voitti kolmella osumallaan liigan alivoimamaalipörssin ja Elitserien-hopeaa keväällä 2011. Kaudella 2011–2012 hän nousi Skellefteån kapteeniksi. Hän voitti Elitserien-hopeaa myös keväällä 2012. Kaudella 2012–2013 Ericsson teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+27=35. Hän johdatti Skellefteån kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuteen. Ericsson palkittiin koko kauden parhaana pelaajana Guldpuckenilla. Hänelle tarjottiin kauden jälkeen kaksisuuntaista sopimusta useaan NHL-joukkueeseen, mutta Ericsson kuitenkin kieltäytyi kaikista tarjouksista vedoten haluun solmia yksisuuntaisen sopimuksen. Ericsson kipparoi seuran toiseen peräkkäiseen mestaruuteen kaudella 2013–2014.
Maajoukkueura
Ericsson voitti maailmanmestaruuden vuonna 2013, MM-hopeaa vuonna 2011 ja pronssia vuonna 2010.
Muuta
Ericssonin pikkuveli on NHL-joukkue Detroit Red Wingsin puolustaja Jonathan Ericsson. Veljekset pelasivat yhdessä vuoden 2010 MM-kilpailuissa. Nuorempi pikkuveli Jesper pelaa Ruotsin III-divisioonaa IK Gutsissa. Heidän isänsä Sven Eriksson pelasi myös Elitserien-tasolla.
Hatsukari (1933)
Hatsukari oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1934 valmistunut Chidori-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1931 hankinnoissa Fujinagatalta, missä köli laskettiin 6. huhtikuuta 1933. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 19. joulukuuta ja valmistui 15. heinäkuuta 1934.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 3. toukokuuta 1947 ja romutettiin vuonna 1948.
Mamadou El Béchir Gologo
Mamadou El Béchir Gologo (1924 Koulikoro – 21. maaliskuuta 2009 Bamako) oli malilainen lääkäri, kirjailija ja poliitikko.
Gologo kävi koulunsa Bamakossa ja jatkoi opintojaan William Ponty -koulussa Senegalissa. Hän palveli armeijassa ja valmistui lääkäriksi Dakarissa.
Palvellessaan Office du Nigerin lääkärinä Gologo osallistui Union soudanaise – Rassemblement démocratique africain -puolueen ammattiyhdistystoiminnan järjestämiseen. Vuonna 1957 hänet nimitettiin Ranskan Sudanin terveysministeriön kabinettipäälliköksi. Seuraavana vuonna Gologosta tuli tiedotuslaitoksen apulaisjohtaja ja vuonna 1959 komissaari. Malin itsenäistyttyä vuonna 1960 hänet nimitettiin tiedotuslaitoksen valtiosihteeriksi, sanomalehti L’Essorin johtajaksi ja Malin journalistiliiton puheenjohtajaksi.
Vuonna 1964 Gologosta tuli tiedotus- ja matkailuministeri ja Malin tietotoimiston johtaja. Hän oli yksi Modibo Keïtan hallituksen radikaaleista marksilaisista, joka kannatti Malissa vuonna 1966 alkanutta ”aktiivista vallankumousta”.
Moussa Traorén marraskuussa 1968 johtaman vallankaappauksen jälkeen Gologo pidätettiin ja lähetettiin vankilaan Kidaliin. Hänet vapautettiin vuonna 1971 ja nimitettiin pian sen jälkeen kansanterveyslaitoksen Bamakon aluepäälliköksi. Vuonna 1977 Gologosta tuli Kansallisen sosiaaliturvainstituutin ja sen terveyskeskuksen johtaja. Vuonna 1979 häntä syytettiin yhdessä muiden US-RDA:n veteraanien kanssa Traorén vastaisen vallankaappausyrityksen suunnittelusta. Hänet tuomittiin neljän vuoden vankeuteen, josta hän vapautui vuonna 1982.
Vankilasta pääsyn jälkeen Gologo menetti lääkärinlupansa ja hän keskittyi eläkkeensä turvin perhe-elämään ja kirjallisiin harrastuksiinsa. 1980-luvulla kirjoitettu toinen romaani Moudaïna ilmestyi vuonna 1995. Traorén syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1991 Gologo valittiin uudelleen perustetun US–RDA:n pääsihteeriksi, vuonna 1996 varapuheenjohtajaksi ja vuonna 1997 kunniapuheenjohtajaksi. Gologon ansiot yhtenä itsenäisen Malin luojista tunnustettiin virallisesti 2000-luvun alussa.
Vedbo
thumb|350px|Smålandin seudut viikinkiajalla. Punaiset ja mustat pisteet tarkoittavat maakunnassa sijaitsevia riimukiviä. Punaisten pisteiden riimukivet sisältävät kirjoituksia kaukomatkoilta.
Vedbo oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista", jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Vedbohon kuulunut alue vastaa nykyisessä kuntajaossa Anebyn kuntaa, Eksjön kuntaa ja Tranåsin kuntaa sekä Nässjön kuntaan kuuluvia Flisbytä ja Norra Solbergaa.
Amatsoni-maalari
Amatsoni-maalari (englanninkielisessä tutkimuksessa Amazon Painter) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista niin kutsutun Kertš-tyylin punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa klassisen kauden lopulla noin vuosina 340–320 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että hänen tunnetuin maalauksensa esittää amatsoneja.
Amatsoni-maalari koristeli erityisesti pelikejä. Maalarin nimivaasi, sekin pelike, on nykyisin Metropolitan Museum of Art -museossa. Sen toisen puolen maalaus esittää kreikkalaisia taistelemassa amatsoneja vastaan, ja toisen puolen maalaus mainadia kahden satyyrin välissä.
Mauri Honkajuuri
Iivari Mauri (Ivar Mauritz) Honkajuuri (vuoteen 1906 Tallroth, 13. elokuuta 1882 Nurmo − 18. helmikuuta 1948 Helsinki ) oli suomalainen varatuomari ja Kansallis-Osake-Pankin (KOP) pääjohtaja (1934–1948). Hän oli Suomalaisen puolueen kansanedustaja Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä 1909–1914.
Elämä ja ura
Honkajuuren vanhemmat olivat kirkkoherra Albert Emil Tallroth ja Forsmanin sukuun kuulunut Alma Cecilia Forsman. Honkajuuri valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1900. Hän suoritti oikeustutkinnon 1903 sekä ylemmän hallintotutkinnon 1903 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1906.
Honkajuuri toimi Ilmajoen ja Seinäjoen piirin kruununnimismiehenä 1903–1910, minkä jälkeen hän siirtyi KOP:n palvelukseen. Honkajuuri oli pankin Vaasan konttorin esimies 1910–1912, pankin johtokunnan jäsen 1912–1948, pääjohtajan sijainen 1929–1934 ja lopulta pääjohtaja 1934–1948. Ensimmäisinä pääjohtajavuosinaan Honkajuuri keskittyi 1930-luvun lamasta toipumiseen ja vahvisti pankin kannattavuutta ja vakavaraisuutta. Hänen loppukauteensa vaikutti vahvasti toinen maailmansota ja sitä seurannut jälleenrakennusaika. Honkajuuri kuoli vuonna 1948 ja häntä seurasi pääjohtajan tehtävässä hänen vävynsä Matti Virkkunen. Honkajuuren poika Paavo Honkajuuri toimi fuusioituneen Rauma-Repolan johtajana.
Honkajuuri oli aktiivinen Suomen itsenäistymisen jälkeisissä Itä-Karjalan suuntautuneissa heimosodissa, joissa hän oli Suomen hallitusta edustava hallinnollinen toimija. Aluksi hän oli Suomen hallituksen edustajana miehitetyllä Uhtualla kesällä 1918. Joulukuusta 1918 Honkajuuri kuului Viron Avustamisen Päätoimikuntaan ja maaliskuusta 1919 heimoaktivistien Karjalan komiteaan järjestäen heimosotaretkiä. Hän oli edelleen Suomen hallituksen edustajana Aunuksen Karjalassa 1919 ja huolehti siellä Suomesta tulevan viljan jakelusta. Toukokuussa 1919 Honkajuuri oli Aunuksen väliaikaisen toimikunnan edustajana Suomen valtioneuvostossa.
Honkajuuri oli presidentin valitsijamies vuoden 1925 presidentinvaaleissa, kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon (1911–1912, 1917–1918 ja 1926–1928) ja kokoomuksen valtuuskuntaan (1918–1929) sekä toimi Keskuskauppakamarin, Suomen pankkiyhdistyksen ja Kansallisteatterin johtokunnan puheenjohtajana ja Pellonraivaus Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajana.
Vuodesta 1908 Honkajuuri oli naimisissa näyttelijä Helmi Amanda Tähtisen kanssa. Honkajuuri omisti vuodesta 1939 Kirstulan kartanon Hämeenlinnan maalaiskunnassa.
Ali Osman
Ali Osman (1958 Omdurman – 16. helmikuuta 2017 Kairo) oli sudanilainen säveltäjä. Hänen teoksiaan on esitetty Pohjois-Afrikassa ja Euroopassa. Hän asui Egyptissä vuodesta 1978.
Osman aloitti uransa rockmuusikkona. Hän opiskeli Kairon taideakatemian konservatoriossa kontrabassonsoittoa Rodney Slatfordin johdolla vuosina 1978–1982. Lisäksi hän opiskeli siellä muun muassa sävellystä Gamal Abdel-Rahimin johdolla. Hän sai samasta konservatoriosta filosofian tohtorin arvon vuonna 2009. Vuonna 1995 Osman sai kolmannen palkinnon kulttuuriministeriön Abu Bakr Khairat -kilpailussa Kairossa teoksella Song for Chamber Orchestra. Vuonna 2000 hän sai Pro Helvetian stipendin.
Osman toimi myös kapellimestarina, Sudanin musiikkiin erikoistuneena tutkijana ja artikkelien kirjoittajana. Vuosina 2000–2003 hän oli mukana toteuttamassa kirjasarjaa Egyptin nykymusiikista.
Kultainen naamio (antologia)
Kultainen naamio on vuonna Boris Hurtan toimittama, vuonna 1993 julkaistu kokoelma suomalaisia kauhunovelleja, jotka pohjautuvat H. P. Lovecraftin luomaan Cthulhu-mytologiaan. Mukana on yhdeksän novellia seitsemältä kirjailijalta. Hurtta on jakanut novellit kahteen ryhmään, "miesten juttuihin" ja "naisten juttuihin", kirjoittajan sukupuolen mukaan. Mukana on myös S. Albert Kivisen esipuhe, jossa esitellään Cthulhu-mytologiaa ja genren keskeisiä kirjailijoita.
Vastaanotto
Aikakoneen arviossa Juhani Hinkkanen kehuu Kultaista naamiota. Hänestä se on parempi kuin samoihin aikoihin ilmestynyt Lovecraft-kokoelma Varjo menneisyydestä; siinä missä Lovecraftin novellit ovat vanhentuneet, ovat Kultaisen naamion heikoimmatkin novellit laadukkaita. Hinkkanen sanoo kokoelmasta löytyvän sekä Lovecraftin henkisiä perinnetietoisia tarinoita että Cthulhu-mytologiaa modernisoivia novelleja. Hän ei kuitenkaan ymmärrä, miksi kokoelma on jaettu ”miesten ja naisten juttuihin”. Jos tarkoitus on puolustella naiskirjailijoiden mukanaoloa, se on tarpeetonta, sillä Verrosen ja Sinisalon novellit ovat kokoelman parhaat. Kumpikin kirjailija säilyttävää oman äänensä, vaikka kirjoittaakin Cthulhu-perinteeseen nojaavaa tarinaa. Erityisesti Sinisalon ”Me vakuutamme sinut” vakuuttaa todentuntuisuudellaan. Myös Santikon novellit olisivat päteviä ehdokkaita seuraavan Atorox-palkinnon saajaksi. Toisaalta Nenosen ”Ravintolalla” ei ole selkeää yhteyttä Cthulhu-mytologiaan, eikä sen mukanaolo tunnu perustellulta. Hinkkanen myös huomauttaa, että vaikka hän pitääkin Hurtan ”Myöhempinä aikoina” ja Kivisen ”Maan hönkä” -novelleista, ovat ne ”enemmänkin näytteitä sorminäppäryydestä ja Lovecraft-harrastuksesta kuin siitä mihin kirjoittajat omimmillaan pystyisivät”.
Kerem Demirbay
Kerem Demirbay (s. 3. heinäkuuta 1993 Herten, Saksa) on saksanturkkilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Demirbay edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayer 04 Leverkusenia.
Demirbay edusti juniorina Schalke 04:ää (1999–2007), Borussia Dortmundia (2007–2008), SG Wattenscheid 09:ää (2008–2011) ja uudelleen Borussia Dortmundia (2011–2012). Aikuistasolla hän on pelannut Borussia Dortmundin kakkosjoukkueessa (2012–2013), Hamburger SV:ssä (2013–2016), 1. FC Kaiserslauternissa (lainalla 2014–2015), Fortuna Düsseldorfiä (lainalla 2015–2016) ja TSG 1899 Hoffenheimissa (2016–2019).
Demirbay on edustanut Turkin ikäkausimaajoukkueita ja pelannut kaksi ottelua Saksan miesten maajoukkueessa. Hän pelasi yhden ottelun ja teki maalin Saksan voittamassa Maanosaliittojen cupissa 2017.
Trubitšino
Trubitšino on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Novgorodin pohjoispuolella kaupungin välittömässä läheisyydessä. Kylässä on 2 950 ja kunnassa 3 100 asukasta (vuonna 2009).