cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Säkylänharju ja Virttaankangas
Luonto
Harjualueen Natura-alue käsittää Säkylänharjun korkeimmat osat sekä kapeita osia Virttaankangasta. Joitakin Virttaankankaan lähteitä kuuluu myös Naturaan, jonka kokonaispinta-alaksi kaavaillaan 1 311 hehtaaria. Se sisältää harjujensuojelualueen sekä lähiympäristöstä merkittäviä kohteita. Alueen kasvistoon ja eläimistöön sisältyy myös erityisiä- tai harvinaisia lajeja. Kasvilajeista tavataan muun muassa harjukeltalieko, harjumasmalo, kangasraunikki, vuorimunkki ja kangasajuruoho, jota on runsaasti. Hyönteisistä voidaan mainita palosirkka ja ruususiipisirkka. Harjun linnustoon kuuluvat muun muassa kangaskiuru, kehrääjä, isokäpylintu ja metsäkirvinen sekä huuhkaja, metso, pikkulepinkäinen ja pyy. Virttaankankaan dyyni- ja kangasalueilla kasvaa poronjäkälää, tinajäkälää ja hirvenjäkälää sekä kangasajuruohoa. Harvinaisen harjusinisiiven Pohjoismaiden ainoa esiintymisalue on Säkylänharjulla Porin prikaatin ampuma-alueella, ja se elää harjurinteiden paahdealueilla. Laji on viime aikoina runsastunut.
Luontainen pohjavesi ja lähteet
Pohjavesi purkautuu pinnalle, paitsi suoraan hiekkamaan läpi, niin myös monien lähteiden kautta. Harjun läheiset ojat keräävät suodattuvan pohjaveden ja kuljettavat sen ympäröiviin vesistöihin. Harjun lähteistä saavat vettä ainakin Loimijokeen laskevat Hanhijoki ja Matkusjoki sekä Eurajoen vesistöön kuuluvat Köyliönjärvi ja Pyhäjärvi ja tähän laskevat Pyhäjoki ja Yläneenjoki. Tunnetuimmat lähteet ovat Virttaankankaan eteläpuolella Alastarolla oleva Myllylähde Pyhäjoen latvoilla ja Köyliössä Kankaanpään kylässä oleva Kuninkaanlähde. Paljon nimettömiä lähteitä ja kaivantoja tavataan harjualueen koillisreunalla Kärväselän ja Järvensuon välissä sekä etelässä Hanhijoen suunnalla, jossa on esimerkiksi Hosihaudanlähde.
Koska harjun alinta pohjavettä peittää savikerros, joka ei läpäise vettä ollenkaan, syntyy sen alle painetta. Kun savipatja puhkaistaan poraamalla, nousee vesi reikää pitkin pintaan ja suihkuaa paineen vaikutuksesta ilmaan (arteesinen kaivo). Monissa paikoissa talot ovat hankkineet käyttövetensä työntämällä savipatjan läpi putken, jota pitkin vesi nousee pinnalle. Näitä lirikaivoiksi kutsuttuja vesilähteitä käytetään seudulla edelleen.
Harjualueen korkeusvaihtelut ovat muodostaneet suotuisia kohtia orsiveden muodostumiselle. Orsiveden synty vaatii pohjavettä sisältävän hiekkakerroksen päälle vesitiiviin savikerroksen, jonka päällä on myös hiekkaa. Tähän ylimpään hiekkakerrokseen imeytyy myös sadevettä muodostaen toisen pohjavesikerrostuman, jota kutsutaan orsivedeksi. Suurin orsiveden muodostuma löytyy Porsaanharjun ja moottoriurheiluratojen välistä. Kankaanjärvi saa tästä orsivedestä vetensä.
Liikenne
Huovintie on yhteinen nimitys Pohjanmaata, Satakuntaa ja Varsinais-Suomea yhdistävälle ikiaikaiselle kauppa- ja yhteystie. Perinnetiedon mukaan se on vähintään keskiaikainen, mutta todennäköisesti vähintään rautakautinen. Köyliönjärven jälkeen se nousee Kankaanpään kylästä Säkylänharjun etelärinteelle ja seuraa sitä Virttaankankaalle, jossa se kulkee sen lounaisreunaa pitkin ja kääntyy lopulta Oripäänharjua pitkin etelään. Tämä historiallinen tie on yksi Museoviraston määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Monet vanhat kulkureitit Suomessa hyödyntävät hiekkakankaiden tasaisuutta, kasvillisuuden avoimuutta ja tiepinnan kuivuutta. thumb|left|Virttaan varalaskupaikka [[kantatie 41|kantatie 41:n varrella, kuvattu pohjoispään levähdysalueelta etelään.]] Virttaankangasta pitkin kulkivat jo satoja vuosia sitten paljon käytetyt tiet Turusta Poriin ja Tampereelle. Kangas oli aikanaan usein pelätty paikka pitkän asumattoman taipaleen ja maantierosvojen vuoksi. Kangasta pitkin kulkenut Turun ja Tampereen välinen tie numeroitiin 1930-luvulla valtatieksi 9, myöhemmin uuden tieyhteyden valmistuttua kantatieksi 41.
Virttaankankaan luonnollinen tasaisuus on mahdollistanut huokean lentokoneiden varalaskupaikan rakentamisen. Virttaan varalaskupaikan sotilaallinen merkitys on suuri, sillä mahdollista lentotoimintaa olisi vartioinut läheinen varuskunta.
Porin prikaati ja Huovinrinne
Huovinrinteen varuskunta rakennettiin 1960-luvulla Säkylänharjun luoteispäähän ja sinne siirrettiin Turusta Porin prikaati. Siirtoa puolsi varuskunnan kasvanut tilantarve ja harjoitusmaastojen puute. Varuskunnan kaakkoispuolella Säkylänharjun rinteille perustettiin Säkylän ampuma-alue, jota on täydennetty ampumaradoilla ja uusilla harjoittelupaikoilla. Varuskunnan vaikutuksesta alueen hiekanotto on ollut vähäistä ja hiekkakuoppia on vain harjualueen reunoilla.
Hiekan- ja vedenotto
thumb|Imeytyskuoppa Virttaankankaalla. Vaikka Huovinrinteen ampuma-alueet ovat rajoittaneet hiekkavarantojen hyödyntämistä, Köyliöjärven eteläpäässä Kankaanpään kylän kaakkoispuolelta on otettu hiekkaa, samoin Kiviharjun kohdalta varuskunta-alueen laidalta, Vuorenmaan puoleiselta rinteeltä, Virttaankankaalta Kalevanhaudan läheltä sekä Kankaanrannan ja Porsaanharjun välistä Virttaankankaalta kuudestakin kohtaa. Kaksi ampumarataa on rakennettu hiekkakuoppiin harjoittelualueen keskellä. Pohjaveden laatuun ja määrään vaikuttavat hiekanotto ja käytöstä poistetut hiekkakuopat. Säkylänharjun-Virttaankankaan alueella kunnostusta odottavia hiekkakuoppia on 26 kappaletta. Osassa näistä on haudattuna romua ja roskaa, ja niissä saattaa sijaita öljysäiliöitä.
Säkylänharju-Virttaankankaan alue on yhteinen Köyliön, Säkylän, Loimaan ja Huittisten kunnille, jotka hyödyntävät alueen pohjavesivarantoa vesihuollossaan. Vedenottamoita on Köyliön Yttilänotassa (Köyliö), Porsaanharjulla ja Klopinmontussa (Säkylä) , Nuijamaassa, Lohensuolla, Kuukinmaan- ja Riitaniitunojan vedenottamoilla (Huittinen) , Hosihaudassa, Kotasuolla, Virttaankankaalla, Taimitarhalla(?) ja Vihervakassa(?) (Oripää, Loimaa).
Turun Seudun Vesi on osakeyhtiö, jonka tehtävänä on toimittaa Turun seudun asukkaille puhdasta käyttövettä. Yhtiö on saanut luvan muodostaa Huittisista pumppaamastaan Kokemäenjoen raakavedestä Virttaankankaalle tekopohjavettä, jota sitten pumpataan putkea pitkin Turun seudulle.
Virkistyskäyttö
thumb|Huovinretken laturetken maisemia: näkymä Säkylänharjulta alas lounaaseen. Säkylänharju ja Virttaankangas on laajassa virkistyskäytössä. Varuskunta-alueella on ampumahiihtokeskus, ulkoilureittejä sekä prikaatin koulutus- ja taisteluampumaradat. Ulkoilureiteillä, joita hoitavat varuskunnan väki ja Säkylän Urheilijat, järjestetään mm. vuotuiset Huovinretken latu- ja polkuretket. Ampumaradalla on suojarakennuksena paviljonki. Hiihtostadionilla on järjestetty lukuisia piirin- ja mestaruustason kilpailuja. Käynti hiihtokeskukseen on varuskunta-alueen läpi. Ympäröivien kuntien yhteishankkeena syntynyt Harjureitti on patikointiin ja hiihtämiseen rakennettu reittiverkosto, jonka yhteispituus on 28 km ja josta 14 km on valaistu. Talvisin reittejä kiertää kaksoisladut ja hiihtoluisteluun soveltuvat urat.
Alastarolla Loimaan kaupungissa on Virttaankankaalla Alastaron moottorirata. Sen noin 3 kilometriä pitkää rataa käytetään autokilpailuissa ja sen suoraa kiihdytysajoissa. Sen yhteydessä toimii myös ravintola. Vuonna 2006 perustettu golfkerho Alastaro golf on 78 hehtaarin laajuinen, ja siellä on noin 6 700 metriä pitkä golfkenttä. Kentän yhteydessä on myös ravintola.
Vampulan lentokenttä on yksityinen, vuonna 2001 valmistunut ja vuonna 2006 laajennettu, harrastelijakäyttöön rakennettu 1 016 metrin kiitotie. Kiitotien numero on 28. Kentän käyttäjille on tarjolla konehalli, tupa, sauna ja tekolampi.
Auvo Nuotio
Auvo Elis Nuotio (21. elokuuta 1917 Viipuri – 7. heinäkuuta 1985 Espoo ) oli suomalainen laulaja, kuoronjohtaja ja näyttelijä. Nuotio aloitti laulajanuransa 1930-luvulla viipurilaisessa Sinipojat-yhtyeessä, joka teki muun muassa tanssikeikkoja. Sotien jälkeen hän teki myös joitakin rooleja silloisessa Suomalaisessa oopperassa, mutta ei kuulunut koskaan vakituisesti solistikuntaan. Pysyvää kiinnitystä tarjottaessa hän kieltäytyi.
Nuotio lauloi 1. tenoria Kipparikvartetissa vuosina 1950–1983 ja Bel canto -kvartetissa vuosina 1948–1985. Lisäksi hän teki yli kahden vuosikymmenen mittaisen uran muun muassa Helsingin NMKY:n Mieskuoron johtajana. Hän lauloi usein kuoron äänitteillä ja esiintymisissä soolo-osuudet ja teki mieskuorolle monia sovituksia. Hän oli kuoronjohtajana, vaikka ei ollut saanut siihen varsinaista koulutusta.
Nuotion levytystuotanto koostui suurimmaksi osaksi iskelmistä. Hän näytteli 1950- ja 1960-luvulla muutamissa elokuvissa mutta esitti usein Kipparikvartetin jäsentä tai muusikkoa. Nuotio on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle, kortteliin 22b-19-366.
Nuotion poika Vesa Nuotio on esiintynyt trubaduurina sekä muun muassa Finntrio- ja Kivikasvot-kokoonpanojen jäsenenä. Veljenpoika Pekka Nuotio saavutti kansainvälistäkin menestystä oopperalaulajana.
Elefanttimarssi
Elefanttimarssi on leikki, jonka aikana lauletaan Elefanttimarssi-laulua (”Yksi pieni elefantti marssi näin....” jne.). Yksi henkilö kiertää muun ryhmän ympäri ja joka kerta kun päädytään kertosäkeen loppuun, henkilö valitsee ryhmästä jonkun seuraamaan häntä. Tätä jatketaan kunnes kaikki ryhmän jäsenet ovat letkassa.
Pieni lohikäärme
Samanlainen leikki, jonka aikana lauletaan: ''Pieni lohikäärme tuli alas vuorelta. Käärme oli hännätön ja siksi suruissaan. Kauan etsi häntäänsä ja viimein löysi sen. Sinä olet häntäni oon jälleen iloinen.'' Samoin kuin elefanttimarssissa, ensimmäinen henkilö valitsee joukosta mukaansa seuraajan. Seuraajan pitää aina mennä jonon perälle toisten jalkovälistä.
Mörkö se lähti piiriin
Vielä yksi versio, jossa lauletaan eri lastenlaulua, mutta muuten idea on sama. Laulu on peräisin Marjatta Pokelan Mörköoopperasta.
Betão
Betão (oik. Ebert William Amâncio, 11. marraskuuta 1983 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Betão on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, ja hän edustaa Ukrainan valioliigan FK Dynamo Kiovaa. Betão siirtyi Dynamoon Brasilian Série A:n Santos FC:stä.
Pelaajaura
Betão aloitti ammattilaisuransa Corinthianssissa jossa hän teki debyyttinsä vuonna 2001, Betao ehti pelata Corinthiansiksessa ennen kuin ehti kirjoittaa neljän vuoden sopimuksen FC Sochauxin kanssa. Tästä syntyi sopimuskiista ja lopulta Betao pelasi kuitenkin Corinthiansin riveissä. Betao oli Corinthianiksen kapteeni kaudella 2007, mutta kun joukkue putosi, seuran puheenjohtaja teki hänestä putoamisen syntipukin, ja hänet vapautettiin sopimuksestaan. Betao päätyi harjoittelemaan yhdessä Santosin kanssa, ja jo seuraavana päivänä hän kirjoitti sopimuksen seuraan. Santosta Betao edusti kuitenkin vain 5 pelin verran, kunnes siirtyi Ukrainaan Kiovan Dynamoon.
San’in-päälinja
thumb|Sa’in-päälinja [[Kami (Mikatan piirikunta)|Kamissa.]] San’in-päälinja on JR Nishi-Nihonin operoima rautatielinja Japanissa. Linja palvelee San’inin aluetta Japaninmeren rannikolla Honshūn lounaisosassa: se alkaa Kiotosta, kulkee Hyōgon, Tottorin, Shimanen ja Yamaguchin prefektuurien läpi ja päättyy 677,3 kilometrin päässä Shimonosekiin. Linjalla on yhteensä 159 rautatieasemaa. Osuudella Kioton ja Sonoben rautatieasemien välillä on lähiliikennettä, ja sitä kutsutaan Sagano-linjaksi.
Mikojan-Gurevitš MiG-27
Mikojan-Gurevitš MiG-27 on Neuvostoliitossa kehitetty hävittäjä-pommittaja, joka on jatkokehitelmä MiG-23:sta. Entisen Neuvostoliiton maiden lisäksi se on käytössä ainakin Sri Lankassa ja Intiassa, jossa konetta myös valmistettiin lisenssillä.
pienoiskuva|Intian ilmavoimien MiG-27.
MiG-27 muistuttaa suuresti MiG-23:n hävittäjä-pommittajaversioita, mutta rakennetta on yksinkertaistettu ja vahvistettu rynnäkkökäyttöön paremmin sopivaksi. Moottorin ilmanottoaukot ovat kiinteät (MiG-23:ssa säädettävät), jälkipoltin yksinkertaisempi, panssarointia lisätty ja laskutelinettä vahvennettu. GSh-23-tykki on korvattu 6-putkisella 30mm GSh-30-6 Gatling-tyyppisellä tykillä. Myös koneen järjestelmiä kehitettiin paremmin rynnäkkötehtäviin sopiviksi. Kone lensi ensilentonsa 1972, ja otettiin käyttöön 1975. Neuvostoliiton ilmavoimille koneita valmistettiin yhteensä 719 kappaletta.
Käyttö
Intialla on käytössä vielä yli 150 konetta, joka tunnetaan paikallisesti nimellä "Bahadhur". Moottoriviat ovat olleet yleisiä useita vuosikymmeniä käytetyissä koneissa ja Intian ilmavoimat on menettänyt vuosina 2001–2010 12 konetta onnettomuuksissa.
Pehmytkorallit
Pehmytkorallit (Alcyonacea) on korallieläinten lahko, joilla ei ole kalsiumkarbonaattirunkoa. Ne ovat useimmiten hyvin kauniita ja värikkäitä, sienen tai kasvin näköisiä koralliriutan asukkaita. Pehmytkoralleja kasvatetaan myös riutta-akvaarioissa.
Useimmissa pehmytkoralleissa elää symbioottisia zooksantellileviä, jotka hankkivat ravintoa yhteyttämällä. Polyyppieläin puolestaan pyydystää vedestä planktonia pyydystyslonkeroillaan.
Puolustautuminen
Pehmytkoralleissa ei ole yhtä selviä kemiallisia aseita kuin kivikoralleissa: ne eivät käy aggressiivisesti toisten lajien kimppuun. Silti niiden pinnalla lienee jonkinlainen kemiallinen suoja, koska sienet ja levät eivät kasva pehmytkorallien päälle.
Lisääntyminen
Pehmytkorallit voivat lisääntyä joko suvuttomasti jakautumalla, tai suvullisesti laskemalla sukusoluja avoveteen.
Hoito akvaarioissa
Riutta-akvaariossa pehmytkorallit ovat siitä helpompia kuin kivikorallit, että ne eivät tarvitse yhtä paljon valoa. Toisaalta pehmytkorallit ovat hyvin herkkiä suolapitoisuuden heilahteluille.
Koska ohivirtaava vesi tuo kaiken ravinnon ja vie kaikki eritteet pois pehmytkorallilta, ne vaativat kohtalaisen tai voimakkaan virtauksen.
Luokittelu
Perinteisessä luokittelussa pehmytkorallien lahkoa ei ole, vaan sulkakorallit jaetaan kahdeksaan lahkoon, joista kuusi muodostaisivat yhdessä nykyisen pehmytkorallien lahkon. Kuudesta vanhasta lahkosta kalkkisulkakorallit (Alcyonacea, nyk. Alcyoniina), Protoalcyonaria ja urkukorallit (Stolonifera) ovat säilyneet nykypäivään asti pehmytkorallien alalahkoina. Käytöstä poistuneet lahkot ovat sarveiskorallit (Gorgonacea), joka on korvautunut alalahkoilla Calcaxonia, Holaxonia ja Scleraxonia, sekä Gastraxonacea ja Telestacea, jotka on yhdistetty urkukoralleihin.
Michèle Mouton
Michèle Mouton (s. 23. kesäkuuta 1951 Grasse) on entinen ranskalainen ralliautoilija. Hän teki autourheilun historiaa voittamalla ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana naisena rallin MM-osakilpailun.
Ura
Moutonin 12. sija Korsikan rallissa herätti runsaasti huomiota.
Mouton voitti luokkansa Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 1975 Christine Dacremontin ja Marianne Hoepfnerin kanssa. He voittivat 2.0-litraisten protyyppien luokan Moynet LM75 -rungolla, jossa oli ROC-Simca 2.0L I4 -moottori.
Vähitellen Michèle Moutonin maine kasvoi ja hän sai ajettavakseen parempia autoja. Hän ajoi Renault'n jälkeen vuosina 1977–1980 muun muassa Autobianchia, Lanciaa ja Fiatia. Mouton ajoi Fiatilla Korsika-rallin viidenneksi kolme kertaa (1978, 1979 ja 1980). thumb|left|Audi Quattro ja Michèle Mouton Michèle Moutonin ura harppasi eteenpäin syksyllä 1980, kun häntä pyydettiin Audin uuden tehdastallin kakkoskuljettajaksi. Samassa tallissa oli ykköskuljettajana Suomen Hannu Mikkola ja kolmoskuljettajana Ruotsin Stig Blomqvist. Mouton suostui ja osallistui Audi Quattrolla rallin MM-kaudelle 1981. Naiskuljettajan hankkimista uuteen tehdastalliin pidettiin aluksi vain mainostemppuna, mutta Mouton osoitti ajotaidoillaan olevansa paikkansa arvoinen.
Kausi 1981 ei alkanut lupaavasti. Viidestä ensimmäisestä osakilpailusta oli tuloksena 4. sija, 13. sija ja kolme keskeytystä. Sanremon rallissa lokakuussa Mouton kuitenkin yllätti kaikki ja saavutti historiallisen ensimmäisen MM-osakilpailuvoiton naisena. Viimeisessä osakilpailussa tuli jälleen keskeytys ja Michèle Mouton oli lopulta kuljettajien MM-sarjan kahdeksas.
Michèle Mouton ajoi vielä 1983 täyden kauden ja 1984 vajaan kauden Audilla, mutta ei onnistunut enää saamaan osakilpailuvoittoja. Kaudella 1983 hän oli MM-sarjan 5. ja 1984 MM-sarjan 12. Vuonna 1986 Mouton osallistui Monte Carlon ja Korsikan ralleihin Peugeot'lla ja voitti samana vuonna Länsi-Saksan rallimestaruuden. Mouton lopetti uransa kauden 1986 jälkeen.
Klete Keller
Kesäolympialaisissa Keller saavutti hopeaa 4×200 metrillä ja pronssia 400 metrillä Sydneyssä 2000; kultaa 4×200 metrillä ja pronssia 400 metrillä Ateenassa 2004 sekä kultaa 4×200 m Pekingissä 2008.
Pitkän ja lyhyen radan uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa Keller on voittanut uransa aikana neljä kulta-, yhden hopea- ja kolme pronssimitalia. Pan Pacific -kisoissa hän voitti vuonna 2006 Victoriassa kaksi kultaa (200 m & 4×200 m) ja yhden pronssin (400 m).
Tammikuussa 2021 Yhdysvaltain oikeusministeriö nosti Kelleriä vastaan syytteen hänen osallistuttua kongressitalon valtaukseen Washington DC:ssä.
Koskivuori-sarja
Koskivuori-sarja on kirjailija Kirsti Mannisen nimimerkillä Enni Mustonen kirjoittama viisiosainen kirjasarja. Kirjat kertovat Koskivuoren sahakylän kahdesta suvusta, Koskivuoren kartanon Forsbergeistä ja Koivikon torpan perheestä, Suomen itsenäistymisen ajoista aina 1960-luvulle. Jokaisessa kirjassa kertojana toimivat aina kulloinkin aikuisuuden kynnyksellä olevat kartanon ja torpan nuoret naiset, joiden kokemukset heijastelevat kulloisiakin elämän mullistuksia.
Sarjaan kuuluvat kirjat Verenpisara ikkunalla (1998), Ruiskukkaseppele (1999), Kielon jäähyväiset (2000), Metsäkukkia asvaltilla (2001) ja Unikkoja ikkunassa (2002).
Opolen piirikunta (Opolen voivodikunta)
Opolen piirikunta on Puolan piirikunta Opolen voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 123 726. Piirikunnan kunnat ovat Chrząstowice, Dąbrowa, Dobrzeń Wielki, Komprachcice, Łubniany, Murów, Niemodlin, Ozimek, Popielów, Prószków, Tarnów Opolski, Tułowice ja Turawa.
Opolen piirikunnan pinta-alasta yli 44 prosenttia on metsän peitossa. Murówin, Łubnianyn, Popielówin ja Turawan kuntien alueella sijaitsevat hiekkadyynit ovat Sleesian alueen suurimmat. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,6 prosenttia oli naispuolisia ja 48,4 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat piirikunnan väestöstä 16 prosenttia, työikäiset 63,1 prosenttia ja eläkeikäiset 20,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa tasan 43 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 090 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 16,3 prosenttia piirikunnan asukkaista oli saksalaisia ja 0,1 prosenttia ukrainalaisia. Opolen piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 113 836 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Länsi-malaiji-polynesialaiset kielet
Länsi-malaiji-polynesialaiset kielet on yleisnimi niille austronesialaisille kielille, jotka eivät kuulu keski- ja itä-malaijilais-polynesialaisten kielten ryhmään. Ryhmän tunnetuimpia edustajiin kuuluvat mm. indonesia, jaava, malaiji sekä malagasi.
Koska ryhmä on "poissulkevasti" määritelty, kielitieteilijät eivät käytä termiä kovin mielellään. Vastaavia oikeaoppisia kieliryhmiä ovat borneolais-filippiiniläiset kielet sekä sundanlais-sulawesilaiset kielet.
Muhoksen Urheilijat
Muhoksen Urheilijat (MuhU) on Muhoksella toimiva, vuonna 1945 perustettu urheiluseura. Seuralla on ollut toimintaa jalkapallossa, salibandyssä ja kuntoliikunnassa. Muhoksen Urheilijat on pelannut pesäpallon SM-sarjaa 1954, 1957 ja 1960 ja voittanut pesäpallon Suomensarjan pohjoislohkon viisi kertaa. Muhoksen Urheilijat ry:n puheenjohtajana toimii Aimo Manelius.
Veikkausliigan kausi 2009
Veikkausliigan kausi 2009 oli liigan 20. kausi. Sarjaan osallistui 14 joukkuetta. Kausi alkoi 18. huhtikuuta 2009 ja päättyi liigakarsintaa lukuun ottamatta 17. lokakuuta 2009. Hallitsevana mestarina kauteen lähti turkulainen FC Inter. Ykkösestä Veikkausliigaan nousi jyväskyläläinen JJK ja kauden 2008 jälkeen Ykköseen putosi kotkalainen FC KooTeePee.
Veikkausliiga-kausi 2009 oli juhlavuosi kahdella tapaa: 20. pelattavan kauden lisäksi kauden lopuksi jaettiin kaikkien aikojen sadas jalkapallon Suomen mestaruus, jonka vei kuuden vuoden tauon jälkeen Helsingin Jalkapalloklubi. Rovaniemen Palloseura putosi sarjasta ja Jyväskylän Jalkapalloklubi karsi liigapaikasta Ykkösen toiseksi parhaan, Kokkolan Palloveikkojen kanssa. JJK onnistui voittamaan kaksiosaisen liigakarsinnan.
Karsintaottelu
JJK Jyväskylä säilyi liigassa yhteismaalein 5-3.
Joukkueet eurokentillä
Eurooppa-liiga:
Talous
Kauteen lähti selvästi suurimmalla kokonaisbudjetilla edelliskauden tapaan Turun TPS, ja pienimmällä budjetilla toimintaansa pyöritti Rovaniemen Palloseura (RoPS). Suurin pelaajabudjetti oli kauteen lähdettäessä FC Hongalla. Muita huomioitavia asioita budjetissa ovat Sedu Koskisen Hakalle antama rahoitus sekä Veikkausliigaan nousseen JJK:n huima talouskasvu.
(*) Jaron pelaajabudjettiin sisältyy myös valmennus.
Nestorin malja
thumb|220px|[[Mykenestä löydetty niin kutsuttu ”Nestorin malja”. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]] Nestorin malja (myös Nestorin kuppi) voi viitata kolmeen eri esineeseen:
Nestorin malja Iliaassa
Homeros kuvaa Iliaassa (XI.632–637) hienoa kultaista maljaa, joka kuului Pyloksen kuninkaalle Nestorille, joka oli yksi kreikkalaisten merkittävimmistä sotapäälliköistä Troijan sodassa. Malja oli koristeltu kyyhkysin ja ainoastaan Nestor itse jaksoi nostaa sen täytenä:
Nestorin malja Mykenestä
Heinrich Schliemann löysi Mykenen hautakehä A:n kaivauksissa vuonna 1876 useita kuiluhautoja, joissa oli merkittäviä hautaesineitä, mukaan lukien kultaisia esineitä. Hauta IV käsitti rikkaimmat löydöt. Niihin lukeutui kultainen pikari, jonka Schliemann yhdisti Iliaassa kuvattuun Nestorin maljaan. Schliemann uskoi hautojen olevan peräisin Troijan sodan ajalta, ja saman hautakehän hautaa V hän piti Agamemnonin hautana. Muut arkeologit eivät kuitenkaan ole hyväksyneet Schliemannin päätelmiä. Hautakehän haudat ajoitetaan yleensä noin vuosille 1600–1500 eaa., kun taas Troijan sota (mikäli se oli historiallinen tapahtuma) ajoitetaan yleensä noin vuoteen 1200 eaa. Näin ”Nestorin malja” olisi ollut haudattuna Mykenessä satoja vuosia ennen kuin Nestor käytti sitä Troijassa.
Mykenestä löydetty malja eroaa Homeroksen kuvaamasta monilla tavoilla. Se on pienempi; siinä on vain kaksi kädensijaa, kun taas Homeroksen kuvaamassa maljassa niitä on neljä; siinä on yksi lintu kummassakin kädensijassa, kun taas Homeroksen maljassa on jokaisessa kädensijassa kaksi kyyhkyä; ja kyyhkyjen sijasta linnut ovat haukkoja.
Malja on nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Nestorin malja Pithekussaista
thumb|300 px|[[Ischian Pithekussaista löydetty niin kutsuttu ”Nestorin malja”]]
Pithekussain Nestorin malja on savinen juoma-astia (kotyle tai skyfos), jonka Giorgio Buchner löysi vuonna 1954 haudasta Pithekussain antiikin aikaisen kohteen kaivauksissa Ischian saarella Italiassa. Pithekussai oli Euboian Khalkiin siirtokunta ja yksi varhaisimpia kreikkalaisia siirtokuntia lännessä. Malja on ajoitettu geometriselle kaudelle noin ajalle 750–700 eaa. ja se on valmistettu alun perin Rhodoksella.
Malja on nykyisin Villa Arbuston museossa Ischian Lacco Amenon kylässä.
Piirtokirjoitus
thumb|300px|Maljan piirtokirjoitus.
Piirtokirjoitus on kolmerivinen ja kirjoitettu varhaisella euboialaisella versiolla arkaaisen kauden läntisestä kreikkalaisesta aakkostosta. Jokainen rivi on kirjoitettu oikealta vasemmalle, mikä on harvinaista. Piirtokirjoitus on katkelmallinen, koska osa maljan sirpaleista on kadonnut. Teksti kuuluu:
Suomennos:
Kirjoitus on varhaisin kreikkalainen runo, joka voidaan ajoittaa arkeologisesti Homeroksen ajalle. Se on pitoruno ja sellaisena erikoinen nuoren pojan hautalahjassa. Runon ensimmäinen rivi on spondeinen trimetrisäe, ja rivit kaksi ja kolme daktyylisiä heksametrisäkeitä. Pitorunona se on mahdollisesti peräisin skolion-pelistä, jossa kolme henkilöä on vuorollaan lisännyt runoon yhden rivin.
Perinteisesti runon on yleensä ajateltu alkaneen (”Minä olen Nestorin malja ...”). Nykyisin runo täydennetään usein sillä ajatuksella, että sen on mahdollisesti ollut tarkoitus muodostaa humoristinen kontrasti legendaarisen Nestorin maljan ja kyseessä olevan yksinkertaisen kupin välille; ajatus olisi siis ”Nestorilla oli kyllä hyvä malja, mutta tästä maljasta juovan valtaa heti rakkaudenjumalatar Afroditen kaipuu” — toisin sanoen maljasta juova tulee seksuaalisesti kiihottuneeksi. Tällöin runo olisi voinut alkaa esimerkiksi (”Nestorilla saattoi olla hyvä malja, mutta ...”),  (”Jätä jo Nestorin malja ...”) tai  (”Pois, Nestorin malja!”).
Näin täydennetty suomennos kuuluisi esimerkiksi:
Viittaus Nestorin maljaan on usein nähty viittauksena Homeroksen Iliaaseen. Tällaisena kyseessä olisi Barry P. Powellin sanoin ”Euroopan ensimmäinen kirjallinen viittaus”. On kuitenkin mahdollista, että kuvaus Nestorin maljasta kiersi Homeroksen eepoksista riippumattomassa suullisessa perinteessä ja mytologiassa.
Nino Runeberg
Hjalmar Johannes (Nino) Runeberg (27. toukokuuta 1874 Rooma, Italia – 15. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomenruotsalainen opettaja ja kirjailija, joka kuului Runebergin sivistyssukuun. Runeberg vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Roomassa mutta noin vuodesta 1900 lähtien hän asui Kauniaisissa. Hän käytti nimimerkkiä Alceste.
Elämä
Runebergin vanhemmat olivat kuvanveistäjä Walter Magnus Runeberg ja Lina Elfving; J. L. Runeberg oli hänen isoisänsä. Nino Runeberg pääsi ylioppilaaksi 1892 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1897, lisensiaatiksi 1905 ja tohtoriksi 1907. Runeberg toimi Helsingin uuden ruotsalaisen yhteiskoulun opettajana vuodesta 1903 ja tyttökoulun opettajana vuodesta 1902. Hän oli Suomen Esperantoliiton (Esperanto-Asocio de Finnlando) ensimmäinen puheenjohtaja ja edusti Suomea esperanto-kongresseissa Boulognessa 1905 ja Dresdenissä 1908.
Runebergin oma kirjallinen tuotanto ei saanut osakseen aikalaisten arvostusta, vaan hänet tunnettiin paremmin kääntäjänä. Runeberg käänsi ruotsiksi sanskritinkielisen Bhagavad Gītān, Epiktetoksen Elämäntaidon käsikirjan, Lewis Carrollin kirjan Liisan seikkailut ihmemaassa ja Wilhelm Buschin Max ja Moritz -kirjan.
Nino Runebergin puoliso oli Hanna Emilia (Mimmi) o.s. Wecksell. Heille syntyi kolme lasta, joista Heidi Parland oli kielenkääntäjä, Fred Runeberg valokuvaaja ja Arne Runeberg antropologi.
Mrs Parkington
Mrs Parkington on Tay Garnettin ohjaama elokuva vuodelta 1944. Se kertoo Susie Parkingtonin (Greer Garson) elämäntarinaa. Elokuvaan tekivät käsikirjoituksen Louis Bromfieldin romaanin pohjalta Polly James ja Robert Thoeren. Garson sai roolistaan parhaan naispääosan ja Agnes Moorehead parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Terataspis
Terataspis on sukupuuttoon kuollut devonikaudella elänyt trilobiittisuku, joka kuuluu lahkoon Lichida ja heimoon Lichidae. Sukuun kuuluu laji Terataspis grandis (nimen merkitys: ”suuri hirviömäinen kilpi”), jonka pituus on todennäköisesti noin 600 mm. Laji tunnetaan erillisistä tukirangan palasista. Se on yksi suurimmista tunnetuista trilobiittilajeista. Terataspisin ruumista koristivat useat pitkät piikit, ja se saattoi olla useiden trilobiittien tavoin kuolleen aineksen syöjä tai ehkäpä opportunistinen peto.
Sutki (elokuva)
Sutki on vuonna 1993 julkaistu suomalainen televisioelokuva. Elokuvan on ohjannut Kari Väänänen.
Zellur Rahman
Zellur Rahman (,, Bangladesh – 20. maaliskuuta 2013 Singapore) oli Bangladeshin presidentti helmikuusta 2009 kuolemaansa saakka.
Ura
Itsenäisyyssodan jälkeen Rahman nousi awamiliiton pääsihteeriksi ja hänet valittiin vuoden 1973 vaaleissa Bangladeshin parlamenttiin. Bangladeshin presidentti Mujibur Rahmanin murhan jälkeen Zellur Rahman pidätettiin ja hän oli neljä vuotta vankilassa.
Rahman oli ministeri vuosina 1996–2001. Hän oli ainoa vuoden 2009 vaaleihin ilmoittautunut ehdokas, ja 11. helmikuuta 2009 vaalilautakunta julisti hänet Bangladeshin seuraavaksi presidentiksi.
Rahman kuoli kesken presidenttikautensa maaliskuussa 2013 ollessaan sairaalahoidossa Singaporessa munuais- ja hengitystieongelmien vuoksi.
21. huhtikuuta
21. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 111. päivä (112. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 254 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 20. huhtikuuta, 22. huhtikuuta
Ferae
Ferae on luokittelematon ryhmä ylälahkossa Laurasiatheria. Se sisältää muurahaiskävyt, petoeläimet ja sukupuuttoon kuolleen lahkon kreodontit.
Ryhmä otettiin käyttöön kun muurahaiskäpyjen ja petoeläinten DNA:ssa osoittautui olevan suuria yhtäläisyyksiä.
Gennadi Oleštšuk
Gennadi Oleštšuk (, 6. joulukuuta 1975 Valko-Venäjä) on valkovenäläinen painonnostaja ja olympiamitalisti. Hän on edustanut maataan olympiatasolla yhden kerran ja ollut tuolloin myös mitaleilla saavuttaessa Sydneyssä 2000 pronssia miesten painonnoston höyhensarjassa.
The Mercury (Australia)
The Mercury on Tasmaniassa, Australiassa päivittäin julkaistava sanomalehti. Sen sunnuntaipainosta kutsutaan The Sunday Tasmanianiksi.
John Davies perusti The Mercuryn vuonna 1854. Siihen aikaan se ilmestyi kahdesti viikossa ja oli nimeltään Hobarton Mercury. Vuonna 1988 lehti myytiin News Corporationille.
The Mercuryn arkilevikki on 48 630 ja lauantailevikki 63 550. The Sunday Tasmanianin levikki on 60 720.
Titusville (Pennsylvania)
pienoiskuva|Titusville vuonna 1896. Titusville on kaupunki Crawfordin piirikunnassa, Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2018 Titusvillen väkiluku oli 5 337. Titusville tunnetaan amerikkalaisen öljyteollisuuden syntymäpaikkana.
Historia
Titusvillen perustajana pidetään vuonna 1772 syntynyttä Jonathan Titusta. Titus nimesi Titusvillen alun perin Edinburgiksi, mutta Titusvillen kasvaessa uudisasukkaat halusivat kutsua kaupunkia nimellä Titusville. Titusville oli alkujaan kylä, mutta myöhemmin Titusvillestä perustettiin kaupunki. Titusville kasvoi hitaasti aina 1850-luvulle asti, kunnes alueelta löydettiin öljyä. pienoiskuva|Titusvillen keskustaa. Tulipalo oli Titusvillelle aina suurin huolenaihe öljyn ympärillä. Yksi pahimmista tulipaloista oli 11. kesäkuuta 1880, kun salama iski öljysäiliöön. Tapahtumaa kutsutaan nimellä musta perjantai.
Yksi Titusvillen merkittävimmistä asukkaista oli Franklin S. Tarbell, jonka koti löytyy edelleenkin Titusvillestä.
Carl Schurz
Carl Christian Schurz (s. 2. maaliskuuta 1829 Liblar, Preussi – k. 14. toukokuuta 1906 New York City, Yhdysvallat) oli saksalais-yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain sisäministerinä Rutherford B. Hayesin kabinetissa vuosina 1877–81.
Elämä
Schurz syntyi ja vietti nuoruutensa Preussissa. Opiskellessaan Bonnin yliopistossa vuonna 1848 Schurz osallistui maaliskuun vallankumoukseen, minkä seurauksena hänet vangittiin. Schurz pakeni vankilasta ja päätyi lopulta Yhdysvaltain Wisconsinin. Yhdysvalloissa Schurzista tuli nopeasti orjuudenvastaisen liikkeen ja republikaanipuolueen tukija.
Schurz värväytyi Unionin armeijaan vuonna 1862, jossa hänestä tehtiin vapaaehtoisjoukkojen prikaatikenraali. Schurz osallistui sisällissodassa kenraalina ainakin toiseen Bull Runin taisteluun sekä Chancellorsvillen, Gettysburgin ja Chattanoogan taisteluihin.
Sodan päätyttyä vuonna 1865 Schurz lähti presidentti Andrew Johnsonin pyynnöstä selvittämään, millainen tilanne vanhoissa etelävaltioissa oikein oli. Etelävaltioista tekemässään raportissa Schurz painotti erityisesti sitä, kuinka vapautettujen orjien oikeuksista täytyisi etelävaltioissa pitää huolta. Johnson, joka ei erityisemmin pitänyt mustien oikeuksien lisäämisestä, ei pitänyt Schurzin tekemästä raportista, minkä takia raportti hyllytettiin kokonaan. Vuonna 1866 Schurzista tuli Detroit Post -lehden päätoimittaja ja saksankielisen St. Louis Westliche Post -lehden osaomistaja.
Vuonna 1869 Schurz valittiin senaattiin, jossa hän palveli yhden kauden vuoteen 1875 asti. Senaatissa Schurz ajautui törmäyskurssille istuvan presidentin Ulysses S. Grantin kanssa, mikä johti lopulta siihen, että Schurz oli vuonna 1872 mukana perustamassa Grantia vastustanutta liberaalirepublikaanista puoluetta.
Sisäministerikautensa jälkeen Schurz kirjoitti elämäkertoja ja toimi New York Evening Postin ja The Nation -lehden päätoimittajana. Lisäksi hän työskenteli virkamiesten nimitysjärjestelmän uudistamisen puolesta.
Schurz kuoli New Yorkissa 14. toukokuuta 1906.
Sami Savio
Sami Juhani Savio (s. 23. syyskuuta 1975 Mäntyharju) on suomalainen perussuomalainen poliitikko, joka valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiiristä. Hän on ollut Ylöjärven kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2009.
Elämä
Savio on koulutukseltaan filosofian maisteri 2001 (Helsingin yliopisto), diplomi-insinööri 2004 (Teknillinen korkeakoulu) ja kauppatieteiden maisteri 2014 (Tampereen yliopisto) sekä ammatiltaan projektipäällikkö.
Poliittinen toiminta
Savio valittiin Ylöjärven kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2008 kunnallisvaaleissa, joissa hän sai 294 ääntä. Hän uusi valtuustopaikkansa vaaleissa 2012, jolloin hän sai 350 ääntä. Savio valittiin kolmannelle valtuustokaudelle 536 äänellä kuntavaaleissa 2017.
Eduskuntavaaleissa 2007 Savio oli ehdolla Pirkanmaan vaalipiiristä, mutta ei tullut 836 äänellä valituksi. Vaaleissa 2011 hän sai 2 197 ääntä. Savio valittiin eduskuntaan kolmannella yrittämällä vuonna 2015, jolloin hän sai 5 270 ääntä. Hänet valittiin uudestaan kansanedustajaksi vuonna 2019, jolloin hän sai 11 108 ääntä.
Yksityiselämä
Savio asuu Ylöjärven Siivikkalassa.
Tujoni
Tujoni (C10H16O) on orgaaninen yhdiste, jonka leimahduspiste on 64 °C. Se on antiseptinen, väritön, voimakkaan hajuinen neste. Tujoni on ketoni, jolla on kaksi stereoisomeeristä muotoa: α-tujoni (CAS 546-80-5) ja β-tujoni (CAS 471-15-8). Tujoni ei liukene veteen, mutta etanoliin ja dietyylieetteriin kylläkin.
Bob Gain
Bob Gain (21. kesäkuuta 1929 Akron, Ohio – 14. marraskuuta 2016 Willoughby, Ohio ) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän syntyi Ohion Akronissa ja voitti vuonna 1950 Outland-palkinnon pelatessaan yliopistojalkapalloa Kentuckyssä.
Gain sai paikan College Football Hall of Famesta vuonna 1980.
Tujoni
Tujonia on muun muassa absintissa, noin 1,8–6 mg/l. Lisäksi sitä käytetään aromiaineena elintarvikkeissa. Sen on aiemmin sanottu aiheuttavan epilepsiaa ja hallusinaatioita, mutta väite on nykyisin kyseenalaistettu. Suurina annoksina tujoni on kuitenkin keskushermostolle myrkyllistä, ja esimerkiksi jotkin paljon tujonia sisältävät pietaryrtin eri kannat aiheuttavat myrkytysoireita. Myrkytysoireita ovat kouristukset, huimaus ja jopa kuolema.
Kasveissa tujonia on muun muassa salviassa ja koiruohossa sekä tuijapuissa, joista se on saanut nimensäkin. Koska monia tujonia sisältäviä kasveja käytetään mausteina ja rohdoksina, Euroopan neuvosto on määritellyt suurimman turvallisen tujoniannoksen ja määritellyt erilaisten juomien suurimman sallitun tujonipitoisuuden.
Kolmisukashäntäiset
Kolmisukashäntäiset eli toukkasukahäntäiset (Zygentoma, syn. Thysanura) on pieni ja alkeellinen hyönteislahko. Lahkoon kuuluu noin 500 siivetöntä lajia,  joista Suomessa on tavattu neljä. Tunnetuin laji on sokeritoukka.
Aiemmin kolmisukahäntäisiin luettiin myös siimahäntäiset, mutta ne eivät nykytiedon mukaan olekaan läheistä sukua lahkon muille jäsenille, joten ne on siirretty omaan lahkoonsa (Microcoryphia tai Archaeognatha). Siimahäntäiset on helpointa tunnistaa siitä, että ne hyppivät, kun taas kolmisukahäntäiset voivat liikkua vain juosten.
Lahkon varhaisimmat fossiiliset jäänteet ovat devonikaudelta, jolloin kolmisukahäntäisten myös anatomisten piirteiden perusteella oletetaan kehittyneen. Fossiiliaineistossa on kuitenkin valtava aukko kunnes liitukaudella ja sen jälkeen fossiloituneita näytteitä tunnetaan. Suurin osa fossiiliaineistosta on liitukautisista ja sen jälkeisistä meripihkoista.
Piirteitä
Kolmisukahäntäisten takaruumiin kärjessä on aina kolme keskenään suunnilleen yhtä pitkää sukasta. Kolmisukahäntäiset ovat siivettömiä hyönteisiä, niiden pitkänomaista vartaloa peittävät usein suomut. Tuntosarvet ovat pitkät. Näköaistimina toimivat vaatimattomat verkkosilmät, ja päässä on lisäksi kolme pistesilmää. Heimon Nicoletiidae lajeilla ei ole silmiä lainkaan. Suuosat ovat purevat. Raajojen nilkoissa on 2–4 jaoketta.
Muodonvaihdos on olematon. Munista kuoriutuu nymfejä, jotka muistuttavat aikuisia, mutta ovat pienempiä. Nymfit kehittyvät jopa usean kymmenen toukkavaiheen kautta aikuisiksi. Toisin kuin kehittyneemmät hyönteiset, myös aikuiset yksilöt luovat nahkansa.
Elinympäristö ja elintavat
Lisääntyminen tapahtuu epäsuoran hedelmöityksen kautta. Koiras tuottaa seittirihmaa, josta se tekee telttamaisen rakenteen vaakasuoran pinnan ja jonkin pystyssä olevan pinnan väliin. Koiras laskee telttaan spermapaketin eli spermatoforin ja kosiorituaalien yhteydessä houkuttelee naaraan telttaan, jossa naaras poimii paketin sukuaukkoonsa. "Parittelun" päätteeksi naaras puristaa tyhjän paketin ulos ja syö sen. Munat lasketaan elinympäristön halkeamiin ja rakoihin.
Batman Vengeance
Batman Vengeance on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema Batmanin maailmaan sijoittuva toimintapeli. Peli julkaistiin kaikille ajankohtaisille pelialustoille; ensin PlayStation 2:lle lokakuussa 2001 ja viimeisenä Microsoft Windowsille toukokuussa 2002.
Rock’n’swing-tanssit
Rock'n'swing-tanssit ovat parin kanssa tanssittavia kädenalitansseja. Musiikki on perinteisesti ollut swing- tai rock’n’roll-musiikkia. Nykyisin monille muillekin musiikkilajeille on luotu omia rock’n’swing-tansseja.
Blues
Blues kehittyi afroamerikkalaisesta musiikki- ja tanssiperinteestä 1800 -1900 -lukujen vaihteessa. Vaikka bluesin liikekieli onkin osin yhteistä jazztanssien kanssa, sillä on oma ilmaisuvoimainen estetiikkansa. Bluesmusiikkityylejä on monenlaisia ja niin on myös tanssimuotoja, siksi bluestanssi onkin itse asiassa useiden eri tanssien muodostama perhe.
Boogie woogie
Boogie woogie on avoimen otteen paritanssi, jota tanssitaan alkuperäiseen shuffle rytmiseen rhythm'n'blues- ja swing-pohjaiseen musiikkiin kaikilla musiikinnopeuksilla. Boogie woogien perusaskel kestää kuusi iskua ja muodostuu kahdeksasta askeleesta step - step (a1a2) - triple step (a3&4) - triple step (a5&6). Perusaskeleessa aksentoidaan iskuja 2, 4 ja 6.
Bugg
Bugg on ilman ennalta sovittua koreografiaa tanssittava vapaasti vietävä paritanssi ja sitä tanssitaan nelijakoisen pop- ja iskelmä musiikin tahtiin. Seuraajan tulee astua yksi askel tahdin jokaisella iskulla. Viejän askellus on vapaa, mutta niiden on oltava sopusoinnussa musiikin, kuvion ja seuraajan askelten sekä liikkeen kanssa.
Collegiate shag
Collegiate shagia tanssitaan nopeatempoiseen swing-musiikkiin. Nopea jalkatekniikka ja energinen meno, sekä hulluttelevan rento asenne ovat tanssin luonteenomaisimpia tunnusmerkkejä.
Discoswing
Discoswing on etupäässä nopeaan musiikkiin tanssittava lavatanssi, jota tanssitaan yleensä tanssilavoilla suorajakoiseen disco-musiikkiin tai iskelmään, jossa on disco-beat.
East coast swing
East coast swing on nopeaan musiikkiin tanssittava kilpatanssi, jota tanssitaan rock'n'roll ja boogie woogie musiikkiin. East coast swing oli alun perin yksinkertaisempi 6 iskun versio lindy hopista.
Hip hop lindy
Hip hop lindy (myös ghetto swing tai hip hop swing) on swing-tanssi, joka on yhdistelmä hip hoppia ja lindy hoppia. Tanssin jalkatekniikka ja rytmi perustuvat hip hoppiin, kun taas paritanssille ominaiset kuviot tulevat suoraan perinteisistä swingtansseista. Tyyliltään hip hop lindy poikkeaa silti muista perinteisistä tansseista, koska sille on ominaista hiphopmainen energisyys ja rentous.
Jive
Jive on nelijakoinen latinalaistanssi ja perusmuodossaan sen kuviot on tehty tanssittaviksi swingpohjaiseen musiikkiin. Lindy hopista vaikutteita saaneet potkusarjat ovat mukana nykyisessä muodossa. Englantilaiset tanssinopettajat kehittivät kesytetymmän version tästä railakkaasta akrobatiaa käyttävästä tanssista ja uusi versio nimettiin jiveksi.
Lindy hop
Lindy hop on improvisointiin ja rutiineihin perustuva vauhdikas paritanssi. Tanssittavana musiikkina on tyypillisesti swing-musiikki. Lindy hoppia voi tanssia ns. 8 iskun -rytmiin step, step, triple step, step, step, triple step -askelluksella tai 6 iskun -rytmiin step step, triple step, triple step -askelluksella.
Rock'n'roll
Rock’n’roll on lindy hopista kehittynyt akrobaattinen kilpatanssi, jota harrastetaan aktiivisesti maailmanlaajuisesti. Akrobatiakuviot ovat yleensä voltteja, tuplavoltteja tai jonkinlaisia pyörityksiä.
Rockabilly
Rockabilly on vauhdikas ja näyttävä rock- ja swing-paritanssi 1950-luvulta. Rockabilly on nelijakoiseen musiikkiin tanssittava vapaasti viety ja improvisoitu paritanssi, jolle on ominaista selkeä perussyke vartalossa ja jaloissa. Lajiin kuuluu joka iskulla tapahtuva jousto alaspäin viejän askelluksen ollessa suhteellisen vapaa sekä seuraajan vartalonkierrot eli twistit.
Swingpolkka
Swingpolkka on polkkamusiikkiin tanssittava rock'n'swing -tanssi. Askelikko muistuttaa kantapolkan (kansantanssi) askelikkoa ja on myös etäisesti sukua polkalle.
West coast swing
West coast swing on monipuolinen paritanssi, jonka juuret ovat lindy hopissa ja blues -musiikissa. Nykyään westiä tanssitaan blues -musiikin lisäksi esimerkiksi listahitteihin, R&B -musiikkiin sekä lyyrisiin balladeihin.
Rock’n’swing-tanssit Suomessa
Suomen Tanssiurheiluliiton virallisia rock'n'swing kilpailulajeja ovat boogie woogie, rock’n’roll, bugg sekä lindy hop.
Kesän maku
Kesän maku on mainos- ja muita tilauselokuvia ohjanneen Asko Tolosen ainoa pitkä näytelmäelokuva vuodelta 1975. Tolosen ja Kerttu-Kaarina Suosalmen käsikirjoitus perustui vapaasti Irene Hammarin (oik. Maire Harme) 1962 ilmestyneeseen romaaniin Saari, joka kuvasi kesänviettoa Utön saarella. Myös elokuva kuvattiin pääosin siellä, mutta myös Nötössä, Jurmossa ja Helsingissä.
Elokuvasta on jäänyt elämään Esa Helasvuon säveltämä laulu ”Kesän maku”, jonka Pepe Willberg levytti Pertti Reposen sanoittamana. Elokuvassa teema kuullaan Helasvuon yhtyeen instrumentaalisovituksena.
Kesän maun kuvasi luontokuvaajana tunnettu Markku Lehmuskallio lähes pelkästään luonnonvalolla. Kuvausapulaisena toimi Matti Pellonpää, jolla on myös kreditoimaton sivuosa elokuvassa varusmies Hessuna.
Juoni
Sairaanhoitaja Liisa palaa töihin lapsuutensa varuskuntasaarelle, jossa hänestä lapsena huolehtinut Pappa yhä asuu. Liisa rakastuu varusmies Ekiin. Tästä seuraa mustasukkaisuuskuvioita Ekin, Liisan vierailulle tulevan poikaystävän Lassen ja majakanvartija Pekan kesken. Pappa saa sydänkohtauksen ja haetaan helikopterilla mantereelle hoitoon.
Screaming Bloody Murder
Kokoonpano
+
Ruotsi-Suomi
pienoiskuva|Charta öfver Svea och Göta Riken med Finland och Norland eli "Kartta Svean ja Götan valtakunnista sekä Suomi ja Norlanti" vuodelta 1747.
Ruotsi-Suomi on termi, joka on kehitetty Suomen historiankirjoituksessa jälkikäteen kuvaamaan sitä valtakuntaa, johon kuuluivat pääosa nykyisestä Ruotsista sekä ainakin pääosa nykyisestä Suomesta viimeistään 1200-luvulta vuoteen 1808. Historiallisen epätarkkuutensa vuoksi tätä 1920-luvulla syntynyttä termiä käytetään nykyisin enää vain harvoin. Termin käytön voidaan katsoa päättyneen noin 1990-luvun puolivälissä.
Ruotsin ja Suomen yhteisen historian aikaa tutkivan professori Petri Karosen mukaan Ruotsi-Suomea ei ole varsinaisesti koskaan ollut olemassa ja suomalaiset tutkijat ovat olleet asiasta aina yksimielisiä. Osmo Jussilan tutkimuksen mukaan käsitteen Ruotsi-Suomi käyttöönotto liittyy Suomen itsenäistymisen jälkeiseen Ahvenanmaan kysymykseen, jossa Suomi ja Ruotsi kiistelivät saarten omistuksesta. Ruotsi pyrki tällöin osoittamaan myös historian avulla saarten kuuluvan Ruotsille sillä perusteella, että käsite Suomi oli vain maantieteellinen. Suomalaisten puolesta Carl von Bonsdorff todisti monin historiallisin esimerkein, miten Suomi-sanaa oli käytetty myös aktiivisesti toimivana yhteisönä. Samasta syystä historioitsija E. G. Palmén otti teoksessaan Oma maa vuonna 1920 käyttöön termin Ruotsi-Suomi.
Ruotsi-Suomi ei ollut kahden valtakunnan yhteenliittymä samaan tapaan kuin Tanskan ja Norjan muodostama Tanska-Norjan personaaliunioni, vaan kyseessä oli yhtenäinen Ruotsin valtakunta. Myöhemmän Suomen valtion alue kuului tähän valtakuntaan sen itäisenä osana. Alueella sijaitsivat kahdeksan nykyisen Suomen historiallista maakuntaa, joiden tilalle tuli 1600-luvulla viisi nykyisen Suomen alueella sijainnutta lääniä. Samaan aikaan maakuntia ja läänejä oli myös Ruotsissa ja osa niistä ulottui kummankin nykyisen valtion alueelle.
1500-luvulta lähtien käytettiin lähinnä muodollisessa merkityksessä käsitettä Suomen suuriruhtinaskunta lähinnä siksi, että Ruotsin kuninkaan arvonimiin oli lisätty ”Suomen suuriruhtinas”, jolla tarkoitettiin vielä keskiaikana ainoastaan Varsinais-Suomea. Suomi-niminen yhtenäinen hallintoalue muodostettiin vasta sen jälkeen, kun Ruotsi joutui luovuttamaan Suomen alueen Venäjälle Suomen sodan tuloksena Haminan rauhassa vuonna 1809 ja perustettiin autonominen Suomen suuriruhtinaskunta.
Old Vic
Vuonna 1929 perustettiin Old Vic Company -niminen yritys vastaamaan teatterin toiminnasta. Sen toiminta päättyi vuonna 1963, jolloin perustettiin National Theatre Company taiteellisena johtajanaan Laurence Olivier. Kansallisteatteri eli National Theatre sai oman teatterirakennuksensa South Bankiin lähelle Waterloon siltaa vuonna 1976. Kansallisteatterin lähdön jälkeen Old Vic jatkoi klassisen ja modernin draaman näyttämönä, ja rakennusta kunnostettiin merkittävästi torontolaisen tavarataloyrittäjän Edwin Mirvishin varoin 1980-luvulla. Old Vicin rakennuksen osti vuonna 1998 hyväntekeväisyyssäätiö The Old Vic Theatre Trust 2000. Tuotantoyhtiö Criterion Productions sai uuden nimen Old Vic Productions plc vuonna 2000 – tosin yhtiön tuotannoista vain pieni osa tapahtuu Old Vicissä.
Vuodesta 2003 Old Vicin taiteellisena johtajana on ollut yhdysvaltalainen näyttelijä Kevin Spacey.
Jill
Jill on pääasiassa englannin­kielisissä maissa esiintyvä naisen etunimi, lyhentymä nimestä Juliana tai Julia.
Nimi on jonkin verran käytössä Suomessakin ja on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 160 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Jillin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 12. huhtikuuta.
Hyyppärä
Hyyppärä voi viitata muiden muassa seuraaviin:
The Box
The Box on yhdysvaltalainen psykologinen tieteistrilleri vuodelta 2009. Elokuva perustuu 1970 ilmestyneeseen Richard Mathesonin novelliin Button, Button. Kirjasta on filmatisoitu myös The Twilight Zone -sarjan jakso 1980-luvulla. Cameron Diaz ja James Marsden esittävät pariskuntaa, joka saa salaperäiseltä mieheltä laatikon. Sen sinetöidyn napin painamisesta heille luvataan miljoona dollaria, mutta samalla kuolisi yksi ihminen jossain.