cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonathan Marchessault
Ammattilaisura
Seuraavana päivänä Marchessault tiputettiin jälleen AHL:ään pelaamaan runkosarjan loppuun sekä pudotuspelejä. Syracusen tiputtua AHL:n pudotuspeleistä, Marchessault kutsuttiin NHL:n puolelle harjoittelemaan Lightningin kanssa. Ryan Callahanin oltua sivussa, Marchessault nostettiin pelaavaan kokoonpanoon tekemään NHL:n pudotuspelidebyyttiään. Tampa Bay voitti ottelussa Montreal Canadiensin lukemin 4–1 tiputtaen Canadiensin pudotuspeleistä. Marchessault pelasi pudotuspeleissä kaksi pisteetöntä ottelua. Runkosarjassa hän pelasi myös kaksi ottelua, joissa teki yhden maalin. AHL:n puolella hän pelasi 68 ottelua ja sijoittui liigan syöttöpörssin kuudenneksi 43 syöttöpisteellään.
28. kesäkuuta 2015 Marchessault jatkoi sopimustaan Lightningin kanssa vuodella.
Jouko Vuorela
Jouko Antero Vuorela (s. 26. heinäkuuta 1963 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi laitapuolustajana ja hyökkääjänä. Vuorela on Kontulan Urheilijoiden kasvatteja. Vuorela pelasi Veikkausliigassa ja sitä edeltävässä mestaruussarjassa vuosina 1988–1994 yhteensä 169 ottelua tehden niissä 14 maalia. Mestaruussarjassa ja liigassa hän edusti Helsingin Jalkapalloklubia, jonka joukkueeseen hän nousi 23-vuotiaana. Viimeisen liigakautensa hän pelasi Finnairin Palloilijoissa, josta hän siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa.
Vuorela voitti HJK:n riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1988, 1990 ja 1992. Lisäksi hän saavutti SM-pronssia vuonna 1993. Vuonna 1993 hän saavutti myös Suomen Cupin voiton. Hän edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta 16 A-maaottelussa.
Lakkipuut
Lakkipuut (Cladrastis) on hernekasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajeista yksi kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan kaakkoisosissa ja loput Itä-Aasiassa.
Luokittelu
Lakkipuut ovat läheistä sukua maakkioille (Maackia), joista ne eroavat lehdentyven alle piilotetuilla silmuillaan ja vuorottaisilla lehdyköillään (maakkioilla vastakkaiset). Sukunimi Cladrastis on peräisin muinaiskreikan sanoista klados ("oksa") ja thraustos ("heikko"), viitaten kasvin hauraisiin versoihin. Suvut Cladrastis, Pickeringia ja Styphnolobium (pagodipuut) muodostavat monofyleettisen kladin, joka tunnetaan nimellä Cladrastis-kladi; koska kaksi muuta ovat kehittyneet lakkipuista, lakkipuiden suku on parafyleettinen.
Lajit
Sukuun kuuluu neljä lajia, joista yksi kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan kaakkoisosissa ja loput Itä-Aasiassa:
Big Brother 2000 (UK)
Big Brother 2000  oli ensimmäinen Big Brother -kausi Isossa-Britanniassa. Kauden voitti Craig Phillips ja hän voitti 70 000 puntaa. Kausi kesti 64 päivää.
Keltatalvikki
Ulkonäkö ja koko
200px|thumb|vasen|Keltatalvikin lehtiä. 200px|thumb|vasen|Keltatalvikin kukinto.
Muiden talvikkien tapaan myös keltatalvikki kasvattaa rönsyilevän maavarren. Maavarresta nousee 10–25 cm korkeita lehdettömiä, tavallisesti punaisia kukkavarsia. Lehdet kasvavat kukkavarsien juurella ruusukkeina lähellä maanpintaa. Ruusukelehdet talvehtivat vihreinä. Lehdet ovat 1,5–2,5 cm pitkiä, pyöreitä ja väriltään tummanvihreitä. Lehden ruoti on lapaa pidempi ja siipipalteeton. Kukinto on pysty terttu. Leveän kellomaiset, kellanvihreät kukat ovat nuokkuvia. Verhiönliuskat ovat kolmiomaisia. Kukkien vihertävä emi on osittain näkyvillä. Keltatalvikki kukkii kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys
Keltatalvikin päälevinneisyysalue ulottuu Alpeilta Saksan läpi Fennoskandiaan, idän suunnassa läpi keskisen Itä-Euroopan aina Keski-Siperiaan saakka. Satunnaisemmin lajia esiintyy muun muassa Romaniassa, Kreikassa, Turkissa ja Kaukasuksen alueella. Lajia tavataan yleisesti myös Pohjois-Amerikan pohjoisosissa ja vuoristoalueilla.
Suomessa keltatalvikkia tavataan paikoitellen lähes koko maassa. Yleisimmillään laji on Etelä- ja Itä-Suomessa. Laji puuttuu suurimmasta osasta Pohjois-Lappia.
Anno Domini High Definition
Anno Domini High Definition on puolalaisen metalliyhtye Riversiden neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 19. kesäkuuta 2009. Sen musiikin on säveltänyt Riverside ja sanoittanut Mariusz Duda. Albumin kansitaiteen ja muun kuvituksen on tehnyt Travis Smith.
Albumi nousi Puolassa listaykköseksi.
Albanian demokraattinen puolue
Albanian demokraattinen puolue on vuonna 1990 perustettu keskusta-oikeistolainen konservatiivinen tai liberaalikonservatiivinen poliittinen puolue Albaniassa. Demokraattinen puolue on International Democrat Unionin, Centrist Democrat Internationalin ja Euroopan kansanpuolueen täysjäsen.
Välihampaat
thumb|300px|Välihampaiden sijainti purukalustossa Välihampaat ovat ihmisen hampaiston hampaita. Ne sijaitsevat kulmahampaiden ja poskihampaiden välissä. Ihmisen pysyvässä hampaistossa on 8 välihammasta, eli 2 joka hammassektorilla. Maitohampaissa ei ole välihampaita.
Välihampaita pidetään yleisesti "siirtymähampaina" ruokapalojen irrottamisen ja niiden pureskelun välillä, sillä niillä on sekä kulmahampaiden että poskihampaiden ominaisuuksia. Useilla nisäkkäillä on neljä välihammasta hammassektorilla. Hammaslääkärikielessä välihampaita kutsutaan "nelosiksi" ja "vitosiksi".
Länsi-Intia
thumb|350px|Poliittinen kartta Länsi-Intiasta Länsi-Intia on Karibialla, Atlantin valtamerellä sijaitseva alue, johon kuuluvat Isot Antillit, Pienet Antillit sekä Lucayanien saaristo.
Alkuperäiskansat olivat Länsi-Intian ensimmäisiä asukkaita. Meritietä Intiaan etsinyt Kristoffer Kolumbus oli ensimmäinen saarille saapunut eurooppalainen. Historioitsijat uskovat hänen nousseen maihin Bahamalla vuonna 1492. Kolumbuksen ensimmäisen merimatkan jälkeen eurooppalaiset alkoivat nimittää aluetta Länsi-Intiaksi erotuksena Etelä-Aasian ja Kaakkois-Aasian Itä-Intiasta.
Šimanovsk
Šimanovsk on kaupunki ja kaupunkipiiri Amurin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bolšaja Pjora -joen yläjuoksulla 251 kilometriä alueen pääkaupungista Blagoveštšenskistä pohjoiseen. Sen kautta kulkee Siperian rata. Kaupunki on myös ympäröivän, maaseudusta koostuvan Šimanovskin piirin keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 19 815 henkeä ja Šimanovskin piirissä 5 856 henkeä.
Emil Svensson
Emil Alfred Svensson (2. maaliskuuta 1882 Pietari – 27. marraskuuta 1954) oli suomalainen rakennusmestari joka suunnitteli useita rakennuksia varsinkin Helsingin Etu-Töölön kaupunginosaan.
Šimanovsk
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1910 perustetusta rautatieasemasta. Se on saanut nimensä vuonna 1918 ammutusta vallankumouksellisesta Vladimir Šimanovskista. Vuonna 1950 Šimanovskista tuli kaupunki. Myöhemmin siitä muodostui yksi Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen keskuksista. Nykyään kaupungissa on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä koneenrakennus- ja metsäteollisuutta.
Emil Svensson
Emil Svenssonin vanhemmat olivat insinööri Johan Alfred Svensson (1849–1902) ja Anna Lovisa Malén (1849–1889). Hän muutti perheensä kanssa Pietarista Helsinkiin 1890. Svensson kävi Helsingin Taideteollisuuskeskuskoulun 1897–1900 ja Helsingin Teollisuuskoulun 1902. Hänellä oli vuodesta 1907 alkaen oma suunnittelutoimisto osoitteessa Nervanderinkatu 5. Svenssonin suunnittelemat rakennukset olivat aluksi myöhäisjugendtyylisiä mutta myöhemmin hän siirtyi pelkistettyyn klassismiin.
Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala ja Atomisairaala
thumb|Nykyinen sairaala thumb|Sairaala lokakuussa 1945
Historia
Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala oli eräs harvoja hoitoasemia tai lääkinnällisiä hoitopaikkoja, joka selvisi ehjänä Hiroshimaan tehdyssä atomipommituksessa. Vuonna 1973 Hiroshimasta kirjan kirjoittanut Martti Silvennoinen pääsi haastattelemaan johtavaa ylilääkäriä Fumio Shigetoa: Shigeto oli itsekin hibakusha eli atomipommituksesta selviytynyt henkilö. Tri Shigeto lienee eräs ensimmäisiä Japanissa, joka oivalsi, että juuri fissioenergiaan pohjautuva, täysin uudentyyppinen ase oli osunut Hiroshimaan. Hän päätteli tämän metallisissa arkistokaapeissa olleitten, ylivalottuneiden röntgenfilmien pohjalta. Lisäksi tri Shigeto teki potilailleen valkosolukadon paljastavia verikokeita.
Nimensä mukaisesti Atomisairaalassa on hoidettu vain yksinomaan radioaktiivisen säteilyn uhreja, kuten säteilysairautta sairastaneita. Sairaala on sisältänyt 170 hoitopaikkaa. Keskimääräisesti noin 200 potilasta oli hoidossa määräajoin niin sanottuina ulkopuolisina potilaina, joiden terveydentilaa on tarkkailtu.
Punaisen Ristin Hiroshiman-sairaala perustettiin vuonna 1939 ja Atomisairaala samalle alueelle vuonna 1956. Vuonna 1988 ne yhdistettiin edelleen toimivaksi sairaalaksi, joka tunnetaan englanniksi nimellä Hiroshima Red Cross Hospital & Atomic-Bomb Survivors Hospital.
Aiheesta muualla
34.38083°N, 132.45417°W
Cartimandua
Cartimandua oli brittiläisen brigantti-heimon kuningatar vuoteen 69 saakka. Brigantti-heimon alueet muodostivat Rooman alaisen vasallikuningaskunnan Britannian provinssin pohjoispuolella, ja Cartimandua oli roomalaisten tärkeä liittolainen. Hän otti vangiksi ja luovutti roomalaisille Rooman-vastaista kapinaa johtaneen Caratacoksen vuonna 51. Sittemmin hän soti roomalaisten tuella entistä miestään Venutiusta vastaan menettäen lopulta valtaistuimensa vuonna 69.
Elämäkerta
thumb|vasen|Brigantti-heimon alueet nykyisen [[Englanti|Englannin kartalla.]] Cartimanduan tarina tunnetaan roomalaisen historioitsija Tacituksen kirjoitusten kautta. Cartimandua oli roomalaisen Britannian provinssin pohjoispuolella suuria alueita hallineen briganttien heimon kuningatar. Naisten asema yhteisöjensä johtajina ei ilmeisesti ollut tavaton ja Tacitus kirjoittikin, että britit eivät ottaneet sukupuolta huomioon valitessaan johtajiaan hänen kertoessaan toisesta tunnetusta brittien naisjohtajasta Boudiccasta. Nimi Cartimandua on kelttiläinen ja se koostuu kahdesta juuresta. Jälkimmäinen viitannee poniin tai pieneen hevoseen, mutta ensimmäisen osan merkitystä ei tunneta. Brigantti-heimo oli Rooman vasallikuningaskunta, jollaisia olivat samaan aikaan kuningas Cogidubnuksen hallitsema kuningaskunta Britannian eteläosassa ja Prasutagusin kuningaskunta nykyisen East Anglian alueella. Cartimandua oli sopinut vasalliudestaan keisari Claudiuksen kanssa vuonna 43.
Näihin aikoihin catuvellaunien heimon päällikkö Caratacos oli yhdistänyt monet Britannian heimot kapinaan roomalaisia vastaan. Hän jäi kuitenkin Cartimanduan vangiksi ja tämä luovutti hänet edelleen roomalaisille vuonna 51. Tacitus kirjoittaa tarkemmista tapahtumista kahdella hieman eri tavalla teoksissaan Taistelu keisarivallasta ja Keisarillisen Rooman historia. Taistelu keisarivallasta kertoo kuinka Caratacuksen vangiksi jäämisen jälkeen Cartimanduan ote vallasta oli vahvistunut ja hän vaurastui toimitettuaan roomalaisille keisari Claudiuksen Britannian valloitusta juhlistaneen triumfin tärkeimmän osan eli vangitun Caratacoksen päästen näin roomalaisten suosioon. Vahvistuneen asemansa myötä Cartimandua erosi miehestään Venutiuksesta ottaen uudeksi puolisokseen Vellocatus-nimisen soturinsa. Tacituksen mukaan uuden miehen valinnan taustalla oli Cartimanduan libido ja villi luonne. Tämä taas aiheutti skandaalin, jonka siivittämänä Venutius soti kuningatarta vastaan. Cartimandua jäi alakynteen ja pyysi roomalaisten apua, jolloin nämä lähettivät hänen tuekseen sotilaitaan. Rooimalaisten tuen avuilla välitön kriisi vältettiin, mutta sota Venutiusta vastaan jatkui. Keisarillisen Rooman historian mukaan Venutius oli ollut aluksi uskollinen Roomalle ja hänen erottuaan Cartimanduasta syttyi heimon sisäinen sota, jonka aikana Venutius kääntyi roomalaisia vastaan. Cartimandua oli vanginnut vilpillisesti Venutiuksen veljen ja muita sukulaisia, mikä suututti osan heimosta. Osa heistä ei myöskään halunut alistua naisen johdettavaksi. Seurasi sota, jota ennakoiden roomalaiset olivat lähettäneet joukkojaan Cartimanduan tueksi.
Roomalaisten tuki auttoi aluksi Cartimanduaa säilyttämään valtansa, mutta hän kukistui viimein neljän keisarin vuonna 69. Roomalaisen ratsuväen onnistui pelastaa hänen henkensä, mutta hän ei saanut myöhemmin valtaistuintaan takaisin. Roomalaiset saattoivat tehdä vastaiskunsa vasta sisällissodan loputtua. He voittivat Venutiuksen joukot vuonna 71 keisari Vespasianuksen johdolla ja briganttien alueet liitettiin Rooman valtakuntaan.
Kenneth Hahn
Hahn oli mukana varamiehenä maansa joukkueessa vuoden 1952 olympialaisissa, ja seuraavana vuonna hänet valittiin ensimmäistä kertaa AAU:n tähdistöjoukkueeseen. Hahn sai nimityksiä uransa aikana yhteensä viisi kappaletta. Hän pelasi Melbournen olympialaisissa 1956, joissa USA sijoittui viidenneksi, yhden ottelun ja oli voittamassa kultaa Pan-Amerikan kisoista 1959. Hahn nimettiin Yhdysvaltain vesipallon kunniagalleriaan vuonna 1982.
Time Traders
Time Traders on englantilaisen Peter Green Splinter Group -bluesyhtyeen järjestyksessään kuudes albumi. Se sisältää 13 äänitystä, joista kosketinsoittaja Roger Cottonin ja basisti Pete Stroudin nimiin on merkitty neljä sävellystä. Kitaristi Nigel Watsonillta on kolme ja kaksi, instrumentaalin ”Underway” ja päätöskappaleen ”Uganda Woman” tekijäksi on merkitty Peter Green.
Mirka Kilpijärvi
Ura
Hyvinkään Pontevan kasvatti Kilpijärvi aloitti pelaajauransa naisten sarjoissa kaudella 2009–2010 kasvattajaseuransa I-divisioonassa pelanneessa edustusjoukkueessa. Kaudella 2010–2011 hänet valittiin naisten I-divisioonan parhaaksi pelaajaksi. Ensiesiintymisensä naisten pääsarjatasolla Kilpijärvi teki kaudella 2010–2011, jolloin hän pelasi Pontevan divisioonajoukkueen ohella rinnakkaislisenssillä Keravan Energia Teamin joukkueessa. Ponteva nousi pääsarjaan ensin kaudeksi 2012–2013 ja uudestaan kaudeksi 2014–2015. Välissä pelattu HyPon divisioonakausi 2013–2014 oli Kilpijärvellä rikkonainen mm. jalkavaivoista johtuen. Kilpijärvi oli aloittanut syksyllä 2013 opinnot Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa ja ehti lopettaa pelaajauransa. Alkuvuodesta 2014 HyPo otti häneen kuitenkin yhteyttä, ja muutaman HyPon II-joukkueessa pelatun ottelun jälkeen hän palasi seuran edustusjoukkueeseen. Kaudella 2014–2015 Kilpijärvi sairasteli helmi-maaliskuussa mutta oli Korisliigan kolmanneksi tarkin kolmen pisteen heittojen heittäjä 35,7 prosentin keskiarvollaan. Hän teki toukokuussa 2015 jatkosopimuksen Pontevan kanssa.
Time Traders
Albumi on hyvin Fleeywood Mac -henkinen, Peter on taas sekä laulu- että soittokunnossa. Musiikki on aitoa Chicago bluesia Lontoon-murteella esitettynä, vaikuttajinaan muun muassa Muddy Waters, Otis Rush ja B. B. King. Levyllä vierailee teoksessa ”Underway” kitaristi Snowy White, entinen Greenin ja David Gilmourin taustamuusikko.
Mirka Kilpijärvi
Ura
Kilpijärvi on pelannut myös nuorten maajoukkueissa.
Harri Harmaja
Harri Tapani Harmaja (alk. Joutsia, vuosina 1954–1967 Toppari; s. 24. helmikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen biologi. Harmaja toimi vuodesta 1982 Kasvimuseossa (sittemmin osa Luonnontieteellistä keskusmuseota) itiökasvi- ja vuodesta 1989 sieniosastolla ensin museonhoitajana ja sitten vuodesta 1992 yli-intendenttinä eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2012. Hän teki tieteellisen uransa ensisijaisesti sienitieteilijänä.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Harmaja tarkoittaa Harri Harmajaa.
Harri Harmajan äiti on päätoimittaja Kirsti Toppari ja äidinisä professori Leo Harmaja.
Otto Ernst
Otto Ernst Schmidt, kirjailijanimi Otto Ernst, (7. lokakuuta 1862 Ottensen Hampurin lähellä – 5. maaliskuuta 1926 Groß-Flottbek Hampurin lähellä ) oli saksalainen kirjailija. Hän oli Hampurissa 1883–1901 kansakoulunopettajana ja omistautui sen jälkeen yksinomaan kirjoittamiselle.
Näytelmäkirjailijana hän sai menestystä teoksillaan Die größte Sünde (1895), joka oli suunnattu plutokratiaa vastaan, Jugend von heute (1899) nietzscheläistä kirjallisuushienostelua vastaan, Flachsmann als erzieher (1901) opettajien ahdasmielisyyttä ja byrokratiaa vastaan, Die Gerechtigkeit (1902) lehdistöä vastaan, Bannermann (1904) falskia liberalismia ja puoluejärjestelmää vastaan. Hän kirjoitti myös novelleja ja kertomuksia. Hän kirjoitti myös omaelämäkerrallisen Asmus Sempers Jugendland (1904) ja sen jatkoksi Semper der Jüngling (1908) sekä Semper der mann (1916).
Shan shui
thumb|right|200px|"Varhainen kevät", [[Guo Xi (noin 1020 – 1090 AD)]] thumb|200px|[[Gao Kegong (1248–1310)]] thumb|200px|[[Shen Zhou, 1467]] thumb|200px|[[Wang Hui (Qing Dynasty)|Wang Hui, 1679]]
Shan shui (, "vuoristo-vesi") on kiinalainen maalaustyyli. Teokset yleensä esittävät luonnonmaisemia ja ne on tehty musteella ja siveltimellä. Tyypillisiä kohteita ovat vuoret, joet ja vesiputoukset.
Historia
Tyyli kehittyi 400-luvulla Liu-Song-dynastian aikana. Myöhemmin maalaustyyli tuli tunnetuksi muun muassa Zhang Zeduanin töiden kautta. Useimmat teokset kuvasivat vuoria, joita Kiinassa pidettiin pyhinä paikkoina, sillä ne olivat kuolemattomien asuinpaikkoja ja täten lähellä taivasta. Filosofinen kiinnostus luontoon tai naturalismin myyttiset vaikutteet voivat osaltaan olla vaikuttaneet tyylin suosioon. Shan shui -tyylissä, kuten useissa kiinalaisissa maalaustyyleissä, on nähtävissä selkeitä viittauksia taolaisuuteen.
Käsitteet
Useimmat shan shui -tyylin määritelmät olettavat tyylin sisältävän kaikki antiikin Kiinassa tehdyt vuoria ja vesiä kuvaavat maalaukset. Nykyajan kiinalaiset taiteilijat kuitenkin katsovat, että ainoastaan vuoria ja tiettyjä sääntöjä noudattavat vesiä kuvaavat teokset ovat shan shui -tyylin mukaisia. Tyylin teoksissa taiteilija ei pyri toistamaan luonnossa näkemäänsä maisemaa vaan kuvaamaan mitä he ovat ajatelleet luonnosta. Oleellista ei ole, muistuttavatko teoksen värit ja muodot todellista maisemaa.
Kompositio
Shan shui -tyylin maalauksissa on hyvin tiukat säännöt tasapainolle, kompositiolle ja muodolle. Kaikissa maalauksissa tulisi olla kolme osaa:
Polku – polut eivät koskaan ole suoria vaan ne kiemurtelevat kuten puro tai joki. Tämän avulla maisemaan saadaan syvyyttä. Polku voi olla joki tai kävelypolku tai auringon matka taivaan halki vuorten poikki. Tarkoituksena on pyrkiä toistaa luonnon omia muotoja.
Kynnys – polun tulisi johtaa kynnykselle. Kynnyksen tarkoitus on ympäröidä katsoja ja toivottaa tämä tervetulleeksi. Kynnys voi olla vuori tai maassa oleva varjo. Tarkoituksena on, että vuori tai sen raja on aina selkeästi kuvattu.
Sydän – sydän on maalauksen keskipiste ja kaikkien elementtien tulisi johtaa sitä kohti. Sydän määrittää maalauksen tarkoituksen. Tarkoituksena on, että maalauksella on yksi keskipiste ja kaikki maalauksen luonnolliset viivat johtavat keskipistettä kohden.
Elementit ja värit
Shan shui -tyylin maalaukset noudattavat kiinalaista viiden elementit-mallia. Kullakin ilmansuunnalla on oma värinsä ja elementtinsä.
Elementtien väliset positiiviset vuorovaikutukset ovat:
Elementtejä, jotka reagoivat toisiinsa positiivisesti, pitäisi käyttää yhdessä. Esimerkiksi vesi täydentää sekä metallia että puuta, joten maalauksessa voidaan yhdistää sininen ja vihreä tai sininen ja valkoinen. Maan ja tulen välillä on positiivinen vuorovaikutus joten maalaus voi yhdistää keltaista ja punaista.
Negatiivisia vuorovaikutuksia ovat:
Elementtejä, joiden välillä on negatiivinen vuorovaikutus, ei tulisi koskaan käyttää yhdessä. Esimerkiksi tuli ei reagoi positiivisesti veden tai metallin kanssa joten maalauksessa ei ikinä yhdistetä punaista ja sinistä ja punaista ja valkoista.
Facundo Bagnis
Bagnis saavutti uransa ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa nelinpelissä Stuttgartin turnauksessa syyskuussa 2013 yhdessä Thomaz Belluccin kanssa. Grand Slam -turnauksen pääsarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2014, johon hän selvitti tiensä karsinnoista. Hän voitti pääsarjan ensimmäisellä kierroksella Ranskan Julien Benneteaun viisieräisessä ottelussa, jossa ratkaiseva erän päättyi luvuin 18–16.
Gottfried Diener
Gottfried Diener (1. marraskuuta 1926 Zürich – 26. toukokuuta 2015 Engelberg) oli sveitsiläinen rattikelkkailija ja olympiavoittaja.
Diener voitti neljän miehen kelkoissa maailmanmestaruudet vuosina 1954 ja 1955. Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956 Diener kuului Sveitsin olympikultaa voittaneeseen neljän miehen kelkkaan.
Diener toimi vuosina 1965–1999 Kansainvälisen varsijousiammuntaliiton puheenjohtajana. Hän kuoli pitkän sairastamisen jälkeen Engelbergissä 88-vuotiaana 26. toukokuuta 2015.
Paolo Montero
thumb|Paolo Montero vuonna 2010 Rónald Paolo Montero Iglesias (s. 3. syyskuuta 1971 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän pelasi keskuspuolustajana tai vasempana laitapuolustajana. Suurimman osan urastaan Montero pelasi Italian Serie A:ssa.
Montero edusti ammattilaisurallaan uruguaylaista Peñarolia (1990–1992, 2006–2007), italialaisia Atalantaa (1992–1996) ja Juventusta (1996–2005) sekä argentiinalaista San Lorenzoa (2005–2006). Juventuksessa pelatessaan hän voitti neljä Italian-mestaruutta, kolmesti Italian supercupin ja kertaalleen UEFA Super Cupin ja Intercontinental Cupin. Lisäksi Juventus hävisi kolmesti Mestarien liigan loppuottelun Monteron edustaessa seuraa.
Uruguayn maajoukkueessa Montero pelasi 61 A-maaottelua vuosina 1991–2005. Hän edusti maataan muun muassa vuoden 2002 MM-kisoissa, joissa hän joukkueen kapteenina pelasi Uruguayn kaikki kolme ottelua alusta loppuun, ja 2004 Copa Américassa, jossa Uruguay voitti pronssia.
Cirrus fibratus
thumb|right|Cirrus fibratus -pilvi [[Austnesfjorden-vuonon yllä Norjassa huhtikuussa 2015.]]
Cirrus fibratus on yläpilviin kuuluva kuituinen untuvapilvi. Hennon ja varjottoman pilven säikeet ovat enimmäkseen suoria tai epäsäännöllisesti levinneitä käyräviivaisia kuituja.
Ajan ja avaruuden filosofia
Ajan ja avaruuden filosofia on ontologian ja fysiikan filosofian rajalle sijoittuva filosofian osa-alue, joka käsittelee ajan ja avaruuden luonnetta sekä niihin liittyviä ontologisia ja tietoteoreettisia kysymyksiä. Siihen liittyviä kysymyksiä ovat muun muassa, ovatko aika ja avaruus olemassa mielen ulkopuolella tai ovatko ne olemassa toisistaan itsenäisinä; mikä selittää sen, että aika vaikuttaa virtaavan yhteen suuntaan; onko muita ajanhetkiä kuin nykyhetki olemassa; ja mikä on olioiden identiteetin luonne yli ajan.
Historiallisia näkemyksiä
Aika ja sen virtaaminen oli ongelma jo muinaisessa ajattelussa. Antiikin Kreikassa esisokraattiset filosofit, kuten Parmenides ja Herakleitos, kirjoittivat ajan luonteesta. Intialaisessa, hindulaisessa filosofiassa kuvataan kosmologiaa, jossa kaikkeus käy läpi useita syntymisen, tuhoutumisen ja jälleensyntymisen syklejä, jokaisen syklin kestäessä 4 320 000 vuotta.
Aristoteles katsoi painovoimateoriassaan, että absoluuttiset sijainnit ja muun muassa kaikkeuden keskipiste ovat olemassa, ja lisäksi avaruudessa on sellaisia absoluuttisia suuntia kuin ”ylös” ja ”alas”. Antiikin ja keskiajan taitteessa kirkkoisä Augustinus pohti ajan luonnetta laajasti teoksensa Tunnustukset yhdennessätoista kirjassa. Hän kysyy: ”Mitä on siis aika? Minä luulen sen tietäväni, jos ei kukaan sitä minulta kysele. Mutta jos joku sitä kysyy ja tahtoisen sen selittää hänelle, minä en sitä tiedä.”
Antiikin aikana monet filosofit ajattelivat, että kaikkeudella on ääretön menneisyys ilman alkua. Keskiajan teologit sen sijaan katsoivat, että kaikkeuden menneisyys on äärellinen, ja sillä on alkupiste. Tämä näkemys sai vaikutteita Lähi-idän uskonnoille yhteisestä luomiskertomuksesta. Kristitty ajattelija Johannes Filoponos oli ensimmäisiä, joka esitti tähän perustuvan argumentin antiikin kreikkalaista ajattelua vastaan. Hienostuneempia perusteluja kehittivät myöhemmin varhaiset islamilaiset ja juutalaiset filosofit, kuten Al-Kindi, Saadia Gaon ja Al-Ghazali. He kehittivät kaksi loogista perustelua äärettömän menneisyyden ajatusta vastaan. Niistä ensimmäinen perustui ajatukseen todellisen äärettömyyden mahdottomuudesta:
Toinen perustelu perustui ajatukseen, jonka mukaan todellista äärettömyyttä ei voida täydellistää lisäämällä siihen jotain:
Myöhemmät kristilliset filosofit ja teologit omaksuivat kummatkin perustelut. Jälkimmäisestä perustelusta tuli kuuluisa erityisesti, kun Immanuel Kant omaksui sen osaksi ensimmäistä aikaa koskevaa antinomiaansa.
1000-luvun alkupuolella Ibn al-Haitham käsitteli Optiikan kirjassaan (1021) avaruuden hahmottamista ja sen tieto-opillisia seurauksia. Hän hylkäsi Eukleideen ja Ptolemaioksen kannattaman näkemisen emissioteorian ja kehitti sen sijaan näkemisen sisään säteilyn eli intromission oppia. Siinä näköhavainto on suhteessa aiempaan ruumiilliseen kokemukseen, minkä seurauksena näkemistä ei pidetty enää niin itsenäisenä toimintona eikä näköhavaintoja yhtä intuitiivisina kuin aiemmin. Käsityksen mukaan näköaistin toiminta vaatii kouriintuntuvaa kokemusta muun muassa etäisyyksistä ja ko'oista.
Realismi ja antirealismi
Perinteisen ontologisen realismin mukaan aika ja avaruus ovat olemassa ihmismielestä riippumattomina. Ontologinen idealismi sen sijaan kieltää mielen ulkopuolisen todellisuuden olemassaolon tai kyseenalaistaa sen. Myös jotkut antirealistit, jotka myöntävät mielen ulkopuolisia olioita olevan olemassa, kuitenkin epäilevät ajan ja avaruuden mielen ulkopuolista olemassaoloa.
Immanuel Kant esitti teoksessaan Puhtaan järjen kritiikki, että aika ja paikka ovat ihmisen havaintomuotoja, joiden avulla väistämättä hahmotamme kaiken havaitsemamme ja jotka mahdollistavat sen, että voimme ymmärtää havaintokokemusta. Sellaisina ne ovat apriorisia, mutta oliot sinänsä eivät ole sidoksissa aikaan ja paikkaan. Avaruudellisia ulottuvuuksia käytetään määrittämään fysikaalisten kappaleiden välisiä etäisyyksiä, ja ajallista ulottuvuutta käytetään määrittämään tapahtumien välisiä etäisyyksiä tai niiden kestoa.
Jotkut idealistit, kuten J. M. E. McTaggart artikkelissaan ”The Unreality of Time” (1908), ovat katsoneet ajan olevan harha.
Leibniz ja Newton
Keskustelu siitä, ovatko aika ja avaruus itsessään olemassa olevia entiteettejä (absolutismi) vai pelkästään olemassa olevien olioiden järjestämisen muotoja (relationalismi) sai alkunsa Isaac Newtonin puhemiehenä toimineen Samuel Clarken sekä Gottfried Leibnizin välisestä kirjeenvaihdosta.
Newton väitti Principia-teoksensa alussa, että on olemassa absoluuttinen avaruus ja absoluuttinen aika ja esitti niille määritelmät. Leibniz esitti näkemyksensä absolutismia vastaan. Hän pyrki osoittamaan joukolla ajatuskokeita, että sellaisten tosiseikkojen kuten absoluuttinen sijainti tai nopeus olettaminen johtaa ristiriitoihin. Hänen perustelunsa perustuivat pääasiassa kahteen periaatteeseen, jotka olivat keskeisiä hänen ajattelussaan: riittävän syyn periaate sekä erottamattomien samuus. Riittävän syyn periaatteen mukaan jokaista tosiseikkaa vastaa syy, joka on riittävä selittämään miksi jokin on niin kuin se on eikä jotenkin muutoin. Erottamattomien samuuden periaatteen mukaan mikäli kahta entiteettiä ei voida millään tavalla erottaa toisistaan, ne ovat yksi ja sama entiteetti.
Leibniz käytti esimerkkinä kahta vaihtoehtoista kaikkeutta, jotka sijaitsevat absoluuttisessa avaruudessa. Ainoa tunnistettavissa oleva ero niiden välillä on se, että jälkimmäinen kaikkeus sijaitsee viisi jalkaa vasempaan ensimmäisestä kaikkeudesta. Tämä asetelma on mahdollinen vain silloin, jos absoluuttinen avaruus on olemassa. Leibnizin mukaan asetelma ei kuitenkaan ole mahdollinen, koska jos se olisi, paikalla jossa kaikkeus sijaitsee absoluuttisessa avaruudessa ei olisi riittävää syytä, koska se olisi voinut olla missä tahansa muualla. Siksi se on ristiriidassa riittävän syyn periaatteen kanssa, ja tällöin voisi olla olemassa kaksi erillistä kaikkeutta, jotka olisivat kaikilla tavoin erottamattomia, mikä olisi ristiriidassa erottamattomien samuuden periaatteen kanssa.
Clarken (ja Newtonin) vastaus Leibnizille perustui niin sanottuun Newtonin ämpärin ajatuskokeeseen: Ämpäri, joka roikkuu köydestä, on täynnä vettä. Se laitetaan pyörimään. Aluksi veden pinta on tasainen. Kun myös vesi alkaa pyöriä ämpärissä, sen pinta muuttuu koveraksi. Jos ämpärin pyöriminen pysäytetään, vesi jatkaa pyörimistä, ja niin kauan kuin pyöriminen jatkuu, veden pinta on kovera. Pinnan koveruus ei vaikuta olevan seurausta ämpärin ja veden vuorovaikutuksesta, koska veden pinta on tasainen kun ämpäri alkaa pyöriä, muuttuu koveraksi kun vesi alkaa pyöriä, ja pysyy koverana vaikka ämpäri pysähtyy.
Tällä vastauksella Clarke esitti näkemyksensä absoluuttisen avaruuden välttämättömyydestä, jotta sellaiset ilmiöt kuten pyöriminen ja kiihtyvyys, joita ei voida selittää pelkästään relationalistisesti, tulisivat ymmärrettäviksi. Koska veden kaareutuminen ilmenee yhtä lailla pyörivässä ämpärissä kuin paikallaan olevassa ämpärissä, jossa on pyörivässä liikkeessä olevaa vettä, Clarken mukaan tämä voidaan selittää vain katsomalla, että vesi pyörii suhteessa johonkin kolmanteen asiaan — absoluuttiseen avaruuteen.
Leibniz kuvasi avaruuden, joka on olemassa vain suhteena olioiden välillä, ja jolla ei ole olemassaoloa näiden olioiden olemassaolon ulkopuolella. Liike on olemassa vain suhteena näiden olioiden välillä. Newtonilainen avaruus tarjosi absoluuttisen viitekehyksen, jossa oliot saattoivat liikkua. Newtonin järjestelmässä tämä viitekehys on olemassa itsenäisesti niistä olioista, jotka sijaitsevat sen sisällä. Niiden liike voidaan kuvata suhteessa avaruuteen itseensä. Newtonin ämpärin tarjoama todistus hyväksyttiin useita satoja vuosia.
Mach
Toinen merkittävä henkilö aiheesta käydyn keskustelun historiassa on Ernst Mach. Vaikkakaan hän ei kieltänyt Newtonin ämpärin ajatuskokeen yhteydessä ilmenevien ilmiöiden olemassaoloa, hän kuitenkin kielsi absolutistisen johtopäätöksen tarjoamalla erilaisen vastauksen siihen, mihin nähden ämpäri pyöri: se pyöri suhteessa kiintotähtiin.
Mach katsoi, että sellaiset ajatuskokeet kuin Newtonin ämpäri ovat ongelmallisia. Jos kuvittelisimme kaikkeuden, joka sisältää vain ämpärin, Newtonin kuvauksen mukaan tämä ämpäri voitaisiin laittaa pyörimään suhteessa absoluuttiseen avaruuteen, ja ämpärissä oleva veden pinta muuttuisi koveraksi. Koska kaikkeudessa ei kuitenkaan olisi mitään muuta, olisi mahdotonta vahvistaa, että ämpäri todellakin pyörii. Vaikuttaa aivan yhtä mahdolliselta, että veden pinta ämpärissä pysyisi tasaisena.
Jos kaikkeuteen kuitenkin lisättäisiin joku toinen olio ämpärin lisäksi, kuten esimerkiksi kaukainen tähti, tällöin olisi olemassa jotakin, johon nähden ämpärin voidaan katsoa pyörivän. Ämpärissä olevan veden pinnassa olisi mahdollisesti pieni kaareuma. Kun kaikkeudessa olevien olioiden lukumäärää lisätään, myös veden kaareutuminen lisääntyy. Mach katsoi, että olion momentti on olemassa vain kaikkeuden muiden olioiden vaikutusten summan seurauksena (Machin periaate).
Einstein
Albert Einstein esitti, että fysiikan lakien tulee olla samat kaikille havaitsijoille riippumatta käytetystä viitekehyksestä, koordinaatistosta. Suurin ongelma tälle ajatukselle tuli Maxwellin yhtälöistä. Niistä seurasi, että valonnopeus tyhjiössä on vakio. Tämä oli myöhemmin Einsteinin suhteellisuusteorian peruspostulaatteja.
Einstein otti suhteellisuusteoriansa lähtökohdaksi toteamuksen, että kaikki yritykset mitata esimerkiksi Maan nopeus suhteessa postuloituun valoeetteriin epäonnistuivat. Tästä hän päätteli, ettei eetteriä eikä myöskään absoluuttista avaruutta ole olemassa. Erityinen suhteellisuusteoria on suhteellisuuden periaatteen formalisointi. Sen mukaan kaikki fysiikan lait ovat samat kaikissa inertiaalijärjestelmissä eli tasaisessa suoraviivaisessa liikkeessä olevissa koordinaatistoissa.
Myöhemmin yleisessä suhteellisuusteoriassa Einstein yleisti suhteellisuuden ei-inertiaalisiin viitekehyksiin. Tämän mahdollisti ekvivalenssiperiaatteen olettaminen. Sen mukaan gravitaation aiheuttama voima ja kiihtyvyyden seurauksena tunnetut hitausvoimat ovat periaatteessa sama asia. Einsteinin esittämän ajatuskokeen (”Einsteinin hissi” tai avaruusalus) mukaan suljetussa tilassa oleva havaitsija, joka ei näe tämän tilan ulkopuolelle, ei voi millään keinolla ratkaista, onko tämä kiihtyvässä liikkeessä vai vaikuttaako siellä jonkin ulkopuolella olevan kappaleen aiheuttama gravitaatiovoima. Tämä johti johtopäätökseen, jonka mukaan olion massa kaareuttaa sen ympärillä olevan aika-avaruuden, niin kuin Einsteinin kenttäyhtälöt kuvaavat.
Inertiaalisen viitekehyksen mukaan olio, joka liikkuu aika-avaruuden geodeesin vastaisesti, kokee voiman. Vapaassa pudotuksessa oleva olio ei koe voimaa, koska se seuraa geodeesiä. Maan päällä oleva olio kokee voiman, koska se on planeetan pinnalla ollessaan geodeesin vastainen. Tämän valossa tyhjässä avaruudessa pyörivä ämpärillinen vettä kokee voiman, koska se pyörii suhteessa geodeesiin. Vesi kaareutuu, mutta ei siksi, että se pyörisi suhteessa kaukaisiin tähtiin, vaan siksi, että se pyörii suhteessa geodeesiin.
Einstein hyväksyi Machin periaatteen sikäli, että kaukaiset tähdet selittävät inertian tarjoamalla gravitaatiokentän, jota vastaan kiihtyvyys ja inertia tapahtuvat. Päinvastoin kuin Leibnizilla, tämä kaareutunut aika-avaruus on kuitenkin yhtä oleellinen osa oliota kuin muut sen keskeiset ominaisuudet, kuten tilavuus ja massa.
Konventionalismi
Konventionalismin mukaan aika-avaruus on vain konventionaalinen eli sopimuksenvarainen asia. Ensimmäisenä tällaista näkemystä kannatti Henri Poincaré. Hänen näkemyksensä oli vaste epäeuklidisen geometrian synnylle. Hän katsoi, että se mitä geometriaa avaruuteen sovelletaan on sovinnainen asia, koska erilaiset geometriat kuvaavat jonkun oliojoukon yhtä hyvin.
Myöhemmin Hans Reichenbach kehitti ja laajensi tätä näkemystä edelleen ottamaan huomioon suhteellisuusteorian kehityksen. Reichenbachin konventionalismi keskittyi koordinatiivisen määritelmän ajatukseen. Sillä on kaksi keskeistä piirrettä. Ensimmäinen liittyy pituusmittojen koordinoimiseen joidenkin fysikaalisten kappaleiden kanssa. Tämä liittyy siihen, ettemme voi koskaan käsittää pituuksia suoraan. Sen sijaan meidän on valittava joku fysikaalinen kappale, sanokaamme esimerkiksi metrin prototyyppi Kansainvälisessä paino- ja mittatoimistossa (Bureau International des Poids et Mesures), edustamaan pituusmittaamme. Toinen piirre liittyy erillisiin kappaleisiin. Vaikka voimmekin verrata kahden vierekkäin olevan metrin mitan pituuksia suoraan, vertaaminen ei ole yhtä helppoa, jos ne ovat kaukana toisistaan. Vaikka mitat olisivatkin saman pituisia kun ne tuodaan lähekkäin, emme ole oikeutettuja sanomaan, että ne ovat aina yhtä pitkiä. Pituuksien samuus tulee asettaa määrittelemällä.
Reichenbachin konventionalismin mukaan yleisessä suhteellisuusteoriassa on kyse juuri tällaisesta koordinatiivisesta määritelmästä. Siinä valon nopeuden jossain tietyssä ajassa oletetaan vastaavan aina samaa pituutta. Kun tällainen koordinatiivinen määritelmä on asetettu, samalla on asetettu aika-avaruuden geometria.
Samanaikaisuuden suhteellisuus
Erityisen suhteellisuusteorian mukaan avaruuden eri paikoissa sattuvien tapahtumien aikajärjestyskään ei ole kaikissa tapauksissa yksiselitteisesti määriteltävissä. Sen sijaan jokaiseen aika-avaruuden pisteeseen (tapahtumaan) liittyy yksikäsitteisesti määriteltävissä oleva tulevaisuuden valokartio ja menneisyyden valokartio.
Tulevaisuuden valokartioon kuuluvat ne aika-avaruuden pisteet (tapahtumat), joita ennen annetusta pisteestä lähtevä valo ehtii kyseiseen paikkaan. Menneisyyden valokartioon taas kuuluvat ne tapahtumat, joista valo ehtii annettuun pisteeseen ennen kyseistä hetkeä. Minkä tahansa tapahtuman kaikki syyt ovat siihen liittyvässä menneisyyden valokartiossa, kaikki seuraukset taas tulevaisuuden valokartiossa. Täten kahden eri tapahtuman välinen intervalli voi olla ajanluontoinen tai paikanluontoinen. Intervalli on ajanluontoinen, jos toinen tapahtuma on toiseen liittyvässä tulevaisuuden tai menneisyyden valokartiossa, muussa tapauksessa paikanluontoinen. Toisin sanoen intervalli on paikanluontoinen, jos tapahtumapaikat ovat niin kaukana toisistaan, ettei valo ehdi niiden välisenä aikana paikasta toiseen, ja siinä tapauksessa ei tapahtumien aikajärjestyskään ole yksiselitteinen vaan riippuu käytetystä koordinaatistosta. Koska esimerkiksi Auringon valo saapuu Maahan noin 8 minuutissa, tapahtumat Auringossa alle 8 minuuttia sitten tai alle 8 minuutin kuluttua eivät siis kuulu yksiselitteisesti menneisyyteen tai tulevaisuuteen vaan asia riippuu havaitsijan koordinaatiosta.
Tomioka (täsmennyssivu)
Tomioka voi tarkoittaa:
Ajan ja avaruuden filosofia
Invarianssi ja kovarianssi
Michael Friedman on soveltanut invarianssin ja kovarianssin käsitteitä absolutismi/relationalismi -keskusteluun. Invarianssia eli symmetriaa sovelletaan olioihin, niin että aika-avaruusteorian symmetriaryhmä määrittää, mitkä olion ominaisuudet ovat invariantteja (muuttumattomia, absoluuttisia) ja mitkä variantteja (muuttuvia, dynaamisia). Kovarianssia sovelletaan teorioiden formulointeihin, niin että aika-avaruusteorian kovarianssiryhmä määrittää, millä koordinaattijärjestelmien alueilla fysiikan lait pätevät.
Tätä eroa voidaan havainnollistaa Leibnizin ajatuskokeen uudella sovellutuksella, jossa kaikkeutta siirretään viisi jalkaa. Tässä esimerkissä olion sijainnin ei katsota olevan olion ominaisuus, toisin sanoen sijainti ei ole invariantti. Vastaavasti kovarianssiryhmä klassiselle mekaniikalle on mikä tahansa koordinaattijärjestelmä, joka saadaan toisesta sijainteja siirtämällä tai tekemällä muita siirtoja, jotka Galilein muunnos sallii.
Aika-avaruuden substantiaalisuus
Yleisen suhteellisuusteorian myötä keskustelu on siirtynyt absolutismin ja relationalismin väliltä osittain siihen, onko aika-avaruus substanssi. Tämä on seurausta siitä, että yleinen suhteellisuusteoria rajaa pois muun muassa absoluuttisten paikkojen olemassaolon. Eräs vahva argumentti aika-avaruuden substantiaalisuutta vastaan on John Earmanin ”reikäargumentti”. Sen mukaan ajatus aika-avaruuden substantiaalisuudesta sallii reikien muodostamisen ja siksi kaikkeuden olisi oltava epädeterministinen.
Tämä puhuu Earmanin mukaan kuitenkin substantiaalisuutta vastaan, koska kysymyksen determinismistä ja epädeterminismistä pitäisi olla fysiikan alan kysymys, eikä kiinni siitä, sitoudummeko substantiaalisuteen vai emme.
Ajan virtaaminen
Ajan virtaamisen ongelman nykyinen muotoilu on peräisin J. M. E. McTaggartilta. Hän esitteli kaksi ajallista sarjaa, A-sarjan ja B-sarjan, jotka ovat keskeisellä sijalla siinä, miten ymmärrämme aikaa. Ensimmäinen sarja, A-sarja, pyrkii selittämään ajallista tulemista koskevat intuitiomme, eli intuition läpi ajan liikkuvasta nyt-hetkestä. Se järjestää tapahtumat sen mukaan, sijoittuvatko ne suhteessa toisiinsa menneisyyteen, nykyisyyteen vai tulevaisuuteen. B-sarja poistaa kaikki viittaukset nykyisyyteen sekä siihen liittyviin menneisyyden ja tulevaisuuden ajallisiin modaliteetteihin. Sen sijaan se järjestää tapahtumat käyttäen pelkästään ajallisia suhteita aiemmin kuin tai myöhemmin kuin
McTaggart katsoi, että aika on epätodellista, koska 1) A-sarja on epäjohdonmukainen ja 2) B-sarja ei voi yksistään selittää ajan luonnetta, koska A-sarja kuvaa erään sen oleellisen piirteen.
Ongelmaan on esitetty kahta erilaista ratkaisua. A-teoristinen ratkaisu pitää tulemista ajan keskeisimpänä piirteenä, ja pyrkii muodostamaan B-sarjan A-sarjasta selittämällä, miten B-tosiseikoista tulee A-tosiseikkoja. B-teoristinen ratkaisu hyväksyy McTaggartin argumentin A-sarjaa vastaan, ja pyrkii muodostamaan A-sarjan B-sarjasta esimerkiksi käyttämällä ajallisia indeksikaaleja.
Presentismi ja eternalismi
Presentismin mukaan aika on useiden todellisuuksien järjestys. Jonakin tiettynä hetkenä joitakin asioita on olemassa ja joitakin taas ei. Tämä on ainoa todellisuus, jota voimme käsitellä, emmekä voi esimerkiksi sanoa, että Homeros on olemassa, koska tällä hetkellä hän ei ole olemassa. Eternalismi puolestaan katsoo, että aika on todellisuuden ulottuvuus kolmen avaruudellisen ulottuvuuden ohella, ja siksi kaikkien asioiden — menneiden, nykyisten ja tulevien — voidaan sanoa olevan yhtä todellisia kuin nykyisyydessä olevat asiat ovat. Tämän käsityksen mukaan Homeros siis todellisuudessa on olemassa, vaikkakin meidän on käytettävä erityistä puhetapaa puhuessamme jostakin, joka on olemassa jossain toisessa ajassa — aivan kuten käytämme erityistä puhetapaa puhuessamme jostakin, joka on jossain toisessa paikassa. Tällöin sanoja menneisyydessä, tulevaisuudessa, minuutti sitten ja niin edelleen voidaan verrata sanoihin lähellä, kaukana, metrin päässä ja niin edelleen.
Endurantismi ja perdurantismi
Olioiden ajallista pysyvyyttä koskevat kannat ovat jotakuinkin samanlaisia. Endurantismin mukaan olion pysyvyys ajan läpi tarkoittaa sitä, että se on olemassa kokonaisuudessaan eri aikoina. Jokainen olion olemassaolon instantti on jollain tavalla erillinen sen menneistä ja tulevista instansseista, vaikkakin ne ovat numeerisesti identtisiä sen kanssa. Perdurantismin mukaan olion pysyvyys ajan läpi tarkoittaa sitä, että se on olemassa jatkumona, ja kun puhumme koko oliosta, tarkoitamme sen ”ajallisten osien” tai olemassaolon instanssien kokonaisuutta. Endurantismin etuna voidaan nähdä sen intuitiivisuus: kun esimerkiksi keskustelemme jonkun henkilön kanssa, katsomme hänen olevan kokonainen olio, eikä pelkästään osa jostakin ajan läpi ulottuvasta oliosta. Perdurantismin etuna puolestaan voidaan nähdä se, että sen on helpompi ottaa huomioon olioissa ajan kuluessa tapahtuvat muutokset.
Näiden kahden kysymyksen väliset suhteet ovat senkaltaiset, että presentistit ovat myös endurantisteja ja eternalistit puolestaan perdurantisteja (ja päinvastoin). Tämä yhteys ei kuitenkaan ole välttämätön.
Ajan suunta
Ajan virtaamisen ohella toinen ongelma on sen virtaamisen suunta (ajan nuolen ongelma). Ongelma syntyy kahdesta ristiriitaisesta tosiseikasta. Ensiksi, fysiikan peruslait ovat muuttumattomia suhteessa ajan suuntaan. Toisin sanoen mikä tahansa mikä voi tapahtua siirryttäessä ajassa eteenpäin on fysiikan näkökulmasta yhtä mahdollista siirryttäessä ajassa taaksepäin. Toiseksi, makroskooppisella tasolla kokemuksemme ajasta ei kuitenkaan ole muuttumaton suhteessa ajan suuntaan. Esimerkiksi, juomalasit putoilevat pöydiltä ja särkyvät, mutta särkyneet juomalasit eivät palaudu ennalleen ja hyppää takaisin pöydälle; meillä on muistoja menneisyydestä, mutta ei tulevaisuudesta; tunnemme, ettemme voi muuttaa menneisyyttä, mutta että voimme vaikuttaa tulevaisuuteen; ja niin edelleen.
Kausaliteettiin perustuva ratkaisu
Eräs ratkaisu tähän ongelmaan on ontologinen näkemys, jonka mukaan ajan suunta on seurausta syy-seuraussuhteiden eli kausaliteetin epäsymmetrisyydestä. Tiedämme enemmän menneisyydestä, koska menneisyydessä olevat tekijät ovat syitä niille seurauksille, joita voimme havaita nykyhetkessä. Meistä tuntuu, ettemme voi vaikuttaa menneeseen ja että voimme vaikuttaa tulevaisuuteen, koska emme voi vaikuttaa syysuhteellisesti menneisyyteen, mutta voimme vaikuttaa syysuhteellisesti tulevaisuuteen.
Näkemyksessä on ainakin kaksi suurempaa ongelmaa. Ensimmäinen ongelma on syyn ja seurauksen erottaminen toisistaan muilla kuin mielivaltaisilla perusteilla. Jos ajallisten tapahtumien sarjaa selitetään syy-seuraussuhteiden ketjulla, tällaisesta ketjusta voi tulla kehämäinen. Toinen ongelma koskee enemmän näkemyksen selitysvoimaa kuin sen johdonmukaisuutta. Vaikka syysuhteeseen perustuva selitys voikin ehkä selittää joitakin ajan suhteen symmetrisiä ilmiöitä, kuten havainto ja toiminta, se ei selitä kaikkia ilmiöitä täysin, kuten esimerkiksi mainittua juomalasin särkymistä.
Termodynamiikkaan perustuva ratkaisu
Toinen ratkaisuehdotus, joka on tähän mennessä synnyttänyt eniten kirjallisuutta, selittää ajan suunnan perustuvan termodynamiikan luonteeseen.
Statistisessa mekaniikassa asiat ovat kuitenkin monimutkaisempia. Toisaalta statistinen mekaniikka on ylivoimainen klassiseen termodynamiikkaan verrattuna, koska siinä termodynaamisia ilmiöitä, kuten lasin särkymistä, selitetään yhdistemällä fysiikan peruslakeja ja tilastotieteen matemaattisia työkaluja. Päinvastoin kuin klassinen termodynamiikka, statistinen mekaniikka on kuitenkin ajan suhteen käännettävissä. Statistisessa mekaniikassa termodynamiikan toinen pääsääntö sanoo vain, että on äärimmäisen todennäköistä, että kokonaisentropia kasvaa, vaikkakaan tämä ei ole ehdoton luonnonlaki.
Nykyiset termodynamiikkaan perustuvat ratkaisut ajan suunnan ongelmaan pyrkivät löytämään jotain muita tekijöitä tai luonnonlakien piirteitä, jotka selittäisivät tämän epäjohdonmukaisuuden.
Luonnonlakeihin perustuva ratkaisu
Kolmatta tyyppiä olevat ratkaisuehdotukset ajan suunnan ongelmaan perustuvat siihen ajatukseen, että luonnonlait eivät ole ajan suhteen symmetrisiä. Esimerkiksi tietyt kvanttimekaaniset prosessit, liittyen heikkoon vuorovaikutukseen, ovat ajan suunnan suhteen epäsymmetrisiä eli ne eivät ole ajan suhteen käännettävissä (pitäen mielessä, että kvanttimekaniikan tapauksessa ajan suhteen käännettävyyden määritelmä on monimutkaisempi).
Tämänkaltainen ratkaisu on kuitenkin riittämätön, koska 1) kvanttimekaniikan ajan suhteen symmetriset ilmiöt eivät pysty selittämään makroskooppisen tason epäsymmetrisyyttä ajan suhteen, ja 2) se perustuu oletukseen, että kvanttimekaniikka on oikea tai lopullinen kuvaus fysikaalisista prosesseista.
Luonnonlakeihin perustuvaa ratkaisua on ehdottanut muun muassa Tim Maudlin, joka on katsonut, että kvanttimekaanisten ilmiöiden lisäksi myös aika-avaruuden perusfysiikkamme (yleinen suhteellisuusteoria) on ajan suunnan suhteen epäsymmetrinen. Maudlin kieltää ne määritelmät, jotka ovat ajan suunnan suhteen symmetrisyyden taustalla, ja katsoo näiden määritelmien itsensä aiheuttavan sen, että ajan suunta näyttäytyy ongelmana.
Malecón
Malecón on Esko Rosnellin ainut studioalbumi vuodelta 1988. "Nature Boy" on omistettu Pekka Pöyryn muistolle.
Firuzkuh
thumb|Firuzkuhiin joskus liitetty [[Jamin minareetti.]] Firuzkuh oli ghuridien valtakunnan kesäpääkaupunki Afganistanin Ghurin alueella. Aikanaan rikas kaupunki hävitettiin mongolien valloitusretkillä niin perusteellisesti, että sen sijaintikin katosi historiallisista lähteistä. Sittemmin sen mahdolliseksi sijaintipaikaksi on esitetty eri kohteita.