cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2
Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2 (The Hunger Games: Mockingjay – Part 2) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteis- ja seikkailuelokuva, jonka on ohjannut Francis Lawrence. Se perustuu Suzanne Collinsin samannimiseen romaaniin vuodelta 2010. Matkijanärhi, osa 2 on Nälkäpeli-elokuvasarjan neljäs ja viimeinen osa. Se on elokuvien Nälkäpeli, Vihan liekit ja Matkijanärhi, osa 1 jatko-osa. Pääosissa ovat Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson, Liam Hemsworth, Woody Harrelson, Elizabeth Banks, Julianne Moore, Sam Claflin, Jena Malone, Philip Seymour Hoffman ja Donald Sutherland.
Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 18. marraskuuta 2015 ja Yhdysvalloissa 20. marraskuuta 2015.
Tuotanto
10. heinäkuuta 2012 Lionsgate ilmoitti jakavansa kirjasarjan viimeisen osan Matkijanärhen kahteen osaan. Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1 -elokuvan ensi-ilta oli 21. marraskuuta 2014 ja Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2 -elokuvan ensi-ilta oli 20. marraskuuta 2015.
Kuvaukset
Elokuvan kuvaukset alkoivat 23. syyskuuta 2013 Atlantassa. Osa 1 ja 2 kuvattiin samanaikaisesti.
Elokuvassa Plutarch Heavensbeeta näyttelevä Philip Seymour Hoffman löydettiin kuolleena kotoaan New Yorkissa 2. helmikuuta 2014. Tuotantoyhtiö Lionsgate julkaisi tiedotteen, jonka mukaan Hoffman oli kuvannut kaikki kohtauksensa Osasta 1 ja hänellä oli viikko jäljellä Osan 2 kuvauksista. Lionsgaten mukaan elokuvan ensi-iltaa ei jouduta siirtämään, koska suurin osa Hoffmanin kohtauksista oli saatu kuvattua.
Andrea Jürgens
Andrea Elisabeth Maria Jürgens (15. toukokuuta 1967 Wanne-Eickel, Nordrhein-Westfalen – 20. heinäkuuta 2017 ) oli saksalainen iskelmälaulaja. Hänen uransa alkoi jo kymmenvuotiaana menestyssävellyksellä Und dabei liebe ich euch beide. Jürgens jatkoi laulajanuraansa myös aikuisiällä, vaikkakin suosio jäi huomattavasti lapsitähtivuosia vaisummaksi.
Ura
Andrea Jürgens syntyi Heinz ja Margret Jürgensin perheeseen. Jo kymmenvuotiaana hän esiintyi ARD-televisiokanavan uudenvuodengaalassa, jossa hän esitti Jack Whiten säveltämän ja Jon Athanin sanoittaman laulun Und dabei liebe ich euch beide. Laulu kertoo avioerosta lapsen näkökulmasta. Vuosina 1978 ja 1979 Jürgens menestyi kappaleilla Ich zeige Dir mein Paradies, Tina ist weg ja Ein Herz für Kinder. Lapsitähti oli syttynyt Saksan iskelmätaivaalle.
1980-luvun alussa Jürgens levytti muun muassa saksankielisen version kansainvälisestä hitistä Japanese Boy sekä saksankielisen versio Audrey Landersin hitistä Manuel Goodbye. Andrea Jürgensin pitkäsoittojen myynti ei enää yltänyt alkuvuosien lukemiin. Vuonna 1987 ilmestyi kokoelmalevy 10 Jahre Andrea Jürgens - Die großen Erfolge ja vuosikymmenen lopulla erinäisiä singlejulkaisuja, kuten Amore Amore. Vuonna 1990 Jürgens levytti saksalaisen version kansainvälisestä Lambada-hitistä. Levyllä Ich krieg nie genug von Dir (1993) julkaistiin muun muassa kreikkalaista alkuperää oleva balladi Eleni hieß das Mädchen ja Guten Morgen Sonnenschein, jonka Audrey Landers tulkitsi alun perin englanniksi nimellä Honeymoon in Trinidad. Vuonna 1996 julkaistulla levyllä Wenn ich glücklich bin Andrea Jürgens esitti itävaltalaisen Nockalm Quintettin kanssa kappaleen Wir greifen nach den Sternen. Samalla albumilla on saksankielinen versio Madonnan menestyssävellyksestä You'll See (Du wirst seh'n).
2000- ja 2010-luvuilla Andrea Jürgensiltä ilmestyi uutta tuotantoa harvakseltaan. Levy-yhtiöt julkaisivat myös useita kokoelmia hänen vanhoista menestyssävellyksistään. Jürgensin viimeiseksi jäänyt studioalbumi Millionen von Sternen menestyi verraten hyvin. Hän joutui keskeyttämään syksyllä 2016 aloittamansa kiertueen terveydellisistä syistä.
Andrea Jürgens piti taiteellisena isänään tuottaja ja muusikko Jack Whitea. Hänen levyjensä tuottajina ovat toimineet Peter Wagner (levy-yhtiö BMG) ja Alfons Weindorf (levy-yhtiö Koch Universal). White ja Weindorf ovat säveltäneet suuren osan Jürgensin lauluista. Sanoittajina ovat toimineet esimerkiksi Norbert Hammerschmidt ja Bernd Meinunger.
Sanoitukset
Andrea Jürgensin laulujen sanoitukset ovat ennen kaikkea tyypillistä iskelmälyriikkaa; teemoina ovat klassiset ystävyys ja rakkaus. Merkittävä poikkeus on ensimmäinen hitti Und dabei liebe ich euch beide, jonka avioeroteema rikkoi aikanaan tabuja. Monissa lauluissa aiheena on tietty paikka: Santo Domingo, Chinatown ist in New York, Spanien ist schön ja Sommer in Avignon, joka kertoo rakastavaisista Avignon'n kaupungissa kesän saapuessa. Kahdesta ensin mainitusta Audrey Landers lauloi englanninkieliset versiot. Paikannimi-teemaa jatkavat Santa Catarina, Träume von Napoli, Eine Nacht in Monte Carlo ja Tahiti Tamure.
Yksityiselämä
Andrea Jürgens kertoi tyypillisestä päivästään virallisilla nettisivuillaan:
"'Silloin kun en ammattini vuoksi ole poissa kotoa, luonnehtisin itseäni lähinnä kotirouvaksi. Meillä on iso talo, jossa huolehdin kaikesta itse. Aamuisin piipahdan usein kahvilla vanhempieni luona. Isäni huolehtii paperitöistäni ja auttaa minua fanipostin selvittämisessä. Sitten juttelemme ummet ja lammet, huolehdimme yhdessä ihailijapostista. Ja sitten ei muuta kuin takaisin kotiin, jossa odottavat jokaiselle kotirouvalle liiankin tutut askareet.'"
Jürgens asui elämänsä viimeiset vuodet Recklinghausenissa.
Hannu Heikinheimo
Hannu Jaakko Heikinheimo (19. elokuuta 1943 Helsinki – 2. joulukuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja. Heikinheimo ohjasi, toimitti, tuotti ja käsikirjoitti Yleisradioon 1960-luvulta lähtien lukuisia kulttuuriohjelmia, konsertteja, oopperoita ja baletteja, kuunnelmia, lasten- ja nuortenohjelmia ja TV-fiktioita. Monien ohjaus-, käsikirjoitus- ja tuottajantöidensä lisäksi Heikinheimo esiintyi poliisilääkärin roolissa sekä vuonna 2000 ilmestyneessä TV-sarjassa Raid että myös vuonna 2003 ensi-illan saaneessa samannimisessä elokuvassa. Heikinheimon mukaan musiikilla oli tärkeä osuus kaikissa hänen ohjaustöissään.
Montgolfierin veljekset
Montgolfierin veljekset olivat ranskalaiset Joseph-Michel Montgolfier, usein Joseph Montgolfier, ja Jacques-Étienne Montgolfier, usein Étienne Montgolfier, jotka rakensivat vuonna 1783 ensimmäisen kuumailmapallon. Ilmapallo sai heidän mukaansa nimekseen Montgolfière. Pallo oli kangaspäällysteinen ja kori oli tehty rottingista.
Hannu Heikinheimo
Hannu Heikinheimo opiskeli musiikkia Sibelius-akatemiassa, Helsingin ja Tampereen yliopistoissa sekä Wienin musiikkiakatemiassa. Vuonna 1964 hän meni Tesvisioon uutistoimittajaksi ja 1965 musiikkitoimittajaksi. Tesvision toiminnan loputtua hän siirtyi ensin TV2:n ja vuonna 1968 TV1:n musiikkitoimittajaksi.
Montgolfierin veljekset
Ensimmäisen julkisen lentonsa pallolla he tekivät 4. kesäkuuta 1783 saadakseen keksinnön nimiinsä. Lennon pituus oli 2 km ja se kesti 10 minuuttia. Arvioitu korkeus oli 1 600–2 000 m. Yhteistyössä tapettitehtailija Jean-Baptiste Réveillonin kanssa he rakensivat uuden pallon, jolla tehtiin ensilento 19. syyskuuta 1783, ja lentäjinä olivat lammas, hanhi ja kukko. Lento tehtiin Versaillesin palatsin pihalla, ja läsnä olivat Ranskan kuningas Ludvig XVI ja kuningatar Marie Antoinette. Pallo laskeutui kahdeksan minuutin kuluttua kolmen kilometrin päähän. Lentokorkeus oli maksimissaan 450 m.
Hannu Heikinheimo
Hannu Heikinheimon isä oli pianisti Sakari Heikinheimo ja veljiä musiikkitoimittaja Seppo Heikinheimo, Jukka Heikinheimo ja Miika Heikinheimo. Hänen poikansa on jazzmuusikko Ilmari Heikinheimo (muusikko). Heikinheimo oli aviossa kahdesti; toinen liitto tekstiilitaiteilija Katariina Metsovaara-Heikinheimon kanssa kesti vuodesta 1979 hänen kuolemaansa asti.
Montgolfierin veljekset
Montgolfierin veljesten kuumailmapallo
thumb|250px|Postikortteja varhaisista kuumailmapallolennoista
Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 3
__NOINDEX__ Tämä on testisivu nro 3 Merkittyjen versioiden tekniikan testaamista varten. Merkityt versiot -arviointi käytössä. TÄMÄ ON TEKNIIKAN TESTISIVU NRO 3. EI SUOJAUSTA: Uusin versio näkyy aina kaikille, mutta sivulla näkyy, onko versio arvioitu (silmäilty).
Hepponen (Equus flagrevs) on suurikokoinen kavioeläimiin, tarkemmin hepposeläimiin kuuluva nisäkäs, jota ihminen on jo vuosituhansien ajan käyttänyt ratsuna, veto- ja kantojuhtana sekä työntöeläimenä maatalous- ja metsätöissä. Traktorit ja autot ovat 1900-luvulla pitkälti syrjäyttäneet hepposen aiemmista käyttötarkoituksistaan, ja hepposesta on ainakin teollistuneissa maissa tullut lähinnä harrastuseläin. Moni työskentelee silti yhä ammatikseen hepposalalla. Suomessa arvioidaan hepposalalla työskentelevän kokopäiväisesti noin 4 500 ja osa-aikaisesti noin 9 000 henkilöä.
Hepposilla on ollut pitkään erittäin merkittävä osa ihmisten kulttuurissa: esimerkiksi kymmeniätuhansia vuosia vanhoissa Lascaux'n luolamaalauksissa esiintyy hepposia. Ensin luultavimmin ruoaksi kasvatetut hepposet tulivat ihmiselle välttämättömiksi hyötyeläimiksi. Ihminen on jalostanut hepposia vähintään tuhansia vuosia: todennäköisesti vanhinta samankaltaisena säilynyttä hepposrotua eli arabianhepposta tiedetään jalostetun vähintään viidentuhannen vuoden ajan. Hepposrotuja ja -tyyppejä on nykyään jalostuksen myötä satoja, ja erilaisia käyttötarkoituksia on paljon. Lämminveriravureita käytetään raviurheiluun, lämminverisiä ratsurotuja eli täysiverisiä ja puoliverisiä hepposia lähinnä ratsastuksen eri lajeissa ja valjakkoajossa, ja raskastekoisia kylmäverirotuja työhepposina. Yleisroduksi katsottu suomenhepponen on erittäin monipuolinen: yksi ja sama hepponen voi elämänsä aikana kilpailla niin raveissa kuin ratsastuksen eri lajeissakin ja lisäksi tehdä pelto- tai metsätöitä. Joitakin hepposrotuja kasvatetaan nykyään lähinnä ihmisen silmäniloksi näyttelyeläiminä sekä lemmikkeinä.
thumb|[[New Forestissa vapaana vaeltavia puolivillejä koneja.]]
Esiintyminen
Hepposia esiintyy kesytettynä yleisenä maailmassa: esimerkiksi Yhdysvalloissa pelkästään maan yleisintä hepposrotua quarterhepposta on yli kaksi miljoonaa rekisteröityä yksilöä. Teollistumisen myötä hepposten määrä laski suurissa määrin useissa eri maissa, kun autot ja traktorit syrjäyttivät työ- ja vaunuhepposet.
Aidosti villeistä hepposista on jäljellä enää vain mongolialainen przewalskinhepponen. Se on ainoa nykyisin elävä villihepponen, jota ihminen ei ole koskaan kesyttänyt. On kuitenkin epäselvää, onko przewalskinhepposesta jäljellä enää kantoja, jotka eivät polveutuisi ainakin jossain vaiheessa vankeudessa (pääasiassa eläintarhoissa) eläneistä yksilöistä. Kesyhepposista villiintyneitä hepposkantoja on sen sijaan useita, joista tunnetuimmat ovat ehkä Pohjois-Amerikan mustangit ja Australian brumbyt. Britteinsaarilla elää monia hyvin vanhoja ponikantoja puolivilleinä.
Hepposten määrä Suomessa on kaksinkertaistunut viimeisten 25 vuoden aikana. Suomessa oli hepposia vuonna 2007 runsaat 70 000. Hepposten määrän kääntyminen nousuun 1900-luvun lopulla on johtunut muun muassa ratsastuksen suosion kasvusta varsinkin aikuisten keskuudessa. Suomessa vuonna 2007 rekisteröityneinä olleiden hepposten noin 66 100 yksilön kannasta noin 24 300 (37%) oli lämminverisiä ravihepposia, noin 19 500 (30 %) suomenhepposia, noin 14 200 (21 %) lämminverisiä ratsuhepposia ja noin 8 100 (12 %) poneja. 312
Ominaisuudet
thumb|250px|Normaalikokoinen hepponen ja pikkukoni laitumella. Ihminen on jalostanut satoja erilaisia hepposrotuja. Nykyhepposten koko vaihtelee jalostuksen ansiosta suuresti. Maailman pienimpien miniatyyrihepposrotujen edustajat ovat pienimmillään vain vajaan puolen metrin korkuisia eli keskimittaisen koiran kokoisia, kun taas maailman suurimman hepposrodun eli shirehepposen edustajat saattavat kasvaa yli kaksimetrisiksi. Tavallisimmin hepposen säkäkorkeus kuitenkin on jotakin väliltä 120–170 cm. Alle 148 cm korkeita hepposia saatetaan kutsua poneiksi, mutta sana poni voi asiayhteydestä riippuen perustua joko säkäkorkeuteen tai rotuun. Tiettyjä pieniä rotuja (esimerkiksi islanninhepponen) ei myöskään koosta huolimatta pidetä poni- vaan hepposrotuina.
Hepponen tulee täysikasvuiseksi rodusta ja yksilökohtaisista eroista riippuen 4–6-vuotiaana. Kesyhepponen saattaa elää jopa 50-vuotiaaksi mutta yleensä korkeintaan noin 30-vuotiaaksi. Elinikä vaihtelee suuresti roduittain, ja yleisesti ottaen karaistuneet kylmäveri- ja ponirodut elävät noin kymmenen vuotta vanhemmiksi kuin lämmin- ja täysiveriset. Luonnonvaraiset hepposet menehtyvät huomattavasti nuorempina, ja moni kesyhepponenkin joudutaan lähinnä ruoansulatuskanavan tai hengityselimistön sairauksien tai jalkavaivojen vuoksi lopettamaan 10–20 vuoden iässä.
Ylihepponen
Suomen hevostenjohtaja ei kuitenkaan ole varsinainen harvesteri vaan oikeudelliselta asemaltaan ompelukone.
Viitteet
Keppihepponen on omanlaisensa hepponen tai sitten kepponen.
Möhösienet
Möhösienet (Phytomyxea tai Plasmodiophoromycota) on pieni, noin 40 yksisoluista lajia käsittävä Rhizaria-kunnan luokka, johon kuuluu kasvien ja eräiden levien solunsisäisiä loisia. Möhösienten asema tieteellisessä luokittelussa on ollut epäselvä. Nykyinen luokittelu Rhizaria-kuntaan perustuu molekulaarisiin ja geneettisiin ominaisuuksiin, eikä luokittelu kunnan sisälläkään ole vielä selkeä. Möhösienet on lähteestä riippuen luokiteltu joko Cercozoa-pääjaksoon, tai joissakin sukupuissa samaan kantahaaraan huokoseläinten (Foraminifera) kanssa.
Möhösienet aiheuttavat kasvitauteja, kuten kaalin möhöjuurta (Plasmodiophora brassicae) ja perunan kuorirokkoa (Spongospora subterranea).
Möhösienillä kasvullinen vaihe on infektoituneen isäntäsolun sisälle muodostuva monitumainen limakko eli plasmodi. Möhöjuurella tämä haploidinen limakko muodostuu juurikarvan soluun, kun lepoitiöstä itänyt parveiluitiö on infektoinut sen. Limakosta muodostuu uintisiimallisia parveiluitiöitä eli sekundaarisia tsoosporeja, jotka infektoivat uusia juurikarvasoluja. Juurikarvasoluista infektio leviää juuren kuoreen, jonka soluissa muodostuu uusia niin sanottuja sekundaarisia limakkoja, ja ilmeisesti tässä vaiheessa limakoissa tapahtuu karyogamia eli haploidien tumien yhtyminen diploideiksi. Tässä vaiheessa isäntäkasvin juuri turpoaa muodottomaksi, mistä tämä kasvitauti on saanut nimensä. Sekundaarisissa limakoissa tapahtuu meioosi, jonka tuloksena vapautuu haploideja lepoitiöitä. Isäntäkasvin lahotessa nämä vapautuvat maaperään. Lepoitiöt voivat säilyä maaperässä useita vuosia.
István Örkény
alt=|pienoiskuva|upright|István Örkény thumb|upright|Örkény-teatterin sisäänkäynti Budapestissa. István Örkény (5. huhtikuuta 1912 Budapest, Unkari – 24. kesäkuuta 1979 Budapest, Unkari ) oli unkarilainen kirjailija, koulutukseltaan kemian insinööri. Hänen näytelmiensä ja romaaniensa tyypillisiä piirteitä ovat satiiriset näkemykset ja groteskit tilanteet.
Sua rakkaus odottaa
Sua rakkaus odottaa on suomalaisen laulajan Tapani Kansan studioalbumi vuodelta 1979.
István Örkény
Elämä
Örkény syntyi kemistin perheeseen. Lukion jälkeen hän opiskeli aluksi kemiaa ja myöhemmin farmasiaa. Farmasiantutkinto valmistui vuonna 1934, minkä jälkeen Örkény matkusti Länsi-Eurooppaan. Matkalta palattuaan hän suoritti tutkinnon myös kemiassa. Hänen esikoisteoksensa Tengertánc julkaistiin vuonna 1941. Toinen maailmansota oli tuolloin käynnissä, ja seuraavana vuonna Örkény määrättiinkin itärintamalle. Juutalaisena hänet sijoitettiin pakkotyöyksikköön. Sodan aikana Örkény vangittiin ja hän joutui työleirille lähelle Moskovaa. Leirillä hän kirjoitti näytelmän Voronyezs, joka ymmärrettävästi julkaistiin vasta sodan päätyttyä. Vasta 1946 Örkény palasi kotiin Budapestiin. Unkarin kansannousun kukistumisen jälkeen Örkény oli poliittisista syistä julkaisukiellossa 1956–1960. Myöhempinä vuosina hänen suosionsa kirjailijana kasvoi absurdien ja groteskien novellien siivittämänä. Tällaisia kirjoituksia olivat esimerkiksi niin sanotut minuuttinovellit. Örkény kuoli 1979. Hänen mukaansa nimettiin vuonna 2004 Budapestissa teatteri, jonka aiempi nimi oli Madách Színház.
Sua rakkaus odottaa
Kappaleet
A-puoli: B-puoli:
István Örkény
Elämä
Örkény käsittelee teoksissaan sotakokemuksiaan ja kuvaa esimerkiksi näytelmässä Tótin perhe ihmisten reaktioita äärimmäisissä tilanteissa. Minuuttinovellit sisältävät groteskeja kertomuksia.
Teokset
Lähteet: Fennica,, lisäksi suomennoksia on julkaistu antologiassa Maailma uutena (1973) ja kirjallisuuslehti Parnassossa (7/1971).
Cry ‘Havoc’
Cry ‘Havoc’ on Richard Thorpen ohjaama yhdysvaltalainen sotadraamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1943. Näyttelijät ovat pääosin naisia, ja sotadraaman pääosissa ovat Margaret Sullavan, Ann Sothern ja Joan Blondell ja sivuosissa Fay Bainter, Marsha Hunt, Ella Raines, Frances Gifford, Diana Lewis, Heather Angel, Dorothy Morris ja Connie Gilchrist. Elokuvassa esiintyvät miehet ovat pienissä sivurooleissa tai avustajina. Cry ‘Havoc’ on Robert Mitchumin varhaisimpia elokuvaesiintymisiä; elokuvassa hänet nähdään lyhyen aikaa kuolevana sotilaana. Lisäksi Cry ‘Havoc’ jäi Diana Lewisin viimeiseksi elokuvaksi.
Elokuva perustuu Allan Kenwardin samannimiseen näytelmään (1942), jonka pohjalta Paul Osborn ja Jane Murfin laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Edwin H. Knopf sekä tuotanto- ja levittäjäyhtiönä Metro-Goldwyn-Mayer. Warner Bros. Digital Distribution julkaisi elokuvan DVD:nä 19. tammikuuta 2010.
Juoni
Cry ‘Havoc’ sijoittuu Bataanin taisteluun, jota käydään Filippiineillä vuoden 1942 alussa. Elokuva kertoo armeijan sairaanhoitajien kamppailusta Bataanin piirityksen aikana.
Tausta ja tuotanto
Alun perin Allan Kenwardin kolminäytöksistä Cry ‘Havoc’ -näytelmää esitettiin pienessä hollywoodilaisessa teatterissa syksyllä 1942. Näytelmän Broadway-versio sai ensi-iltansa New Yorkin Morosco Theatressa 25. joulukuuta 1942 nimellä Proof Thro’ the Night, joka kuitenkin jo 30. joulukuuta vaihdettiin takaisin alkuperäiseen nimeensä kielteisen reaktion takia. Näytelmää esitettiin vain 11 kertaa, ja näytelmän viimeinen esitys oli 2. tammikuuta 1943. Näytelmän pääosia esittivät muun muassa Carol Channing ja Ann Shoemaker.
Elokuvayhtiö MGM osti näytelmän elokuvaoikeudet sen Hollywoodin esityskauden aikana 20 000 dollarilla, ja myöhemmin MGM maksoi lisäksi 15 000 dollaria Broadway-version elokuvaoikeuksista. Aluksi Mervyn LeRoyn oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta hänet korvattiin Richard Thorpella huhtikuussa 1943. Monia näyttelijöitä harkittiin elokuvan pääosiin, kuten Joan Crawfordia, Merle Oberonia, Hedy Lamarria, Eve Ardenia, Lana Turneria, Donna Reediä, June Allysonia, Marilyn Maxwellia, Ann Sheridania ja Laura La Plantea. Lopulliset elokuvan näyttelijät palkattiin rooleihin juuri ennen kuvausten alkua huhti-toukokuussa 1943.
Cry ‘Havoc’ -elokuvan kuvaukset alkoivat 13. toukokuuta 1943. Elokuva kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä ja Kalifornian Montebellossa. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 30. kesäkuuta 1943. Uusinta- ja lisäkuvaukset kuvattiin heinä-syyskuussa 1943.
Oral Robertsin yliopisto
Oral Robertsin yliopisto (, ORU) on yhdysvaltalainen, yksityinen karismaattisen liikkeen yliopisto, joka toimii Tulsassa Oklahoman osavaltiossa. Yliopistossa opiskelee noin 3 790 opiskelijaa 49 osavaltiosta yhdessä kaikkiaan 56 eri maasta tulevien kansainvälisten opiskelijoiden kanssa. Vuonna 1963 perustettu yliopisto on nimetty perustajansa evankelista Oral Robertsin mukaan.
Yliopiston kampus on kooltaan noin kaksi neliökilometriä. ORU:n on hyväksyttänyt Higher Learning Commission of the North Central Association of Colleges and Schools (NCA) ja mahdollistaa 65 eri alan pääaineopiskelun. Niistä 14:ssä opiskelija voi edetä maisterintutkintoon sekä kahdessa tohtorintutkintoon. ORU on luokiteltu Carnegie Foundation for the Advancement of Teaching -säätiön jaottelussa tohtori- ja tutkimusyliopistoksi The Princeton Review -konsultointiyhtiö on listannut ORU:n yhdeksi parhaimmista, "Best in the West" (paras lännessä).
Perihelioppositio
Perihelioppositio on aika, jolloin Maata etäämpänä auringosta oleva planeetta on kaikkein lähinnä maata. Oppositiossa planeetta on melko lähellä maata, koska Maa ja, planeetta ja aurinko ovat suunnilleen samalla suoralla. Periheli on piste, jossa planeetta on lähinnä Aurinkoa. Niinpä auringosta kauempana oleva planeetta on lähimpänä meitä ollessaan perihelissä ja oppositiossa. Tunnettuja ovat Marsin perihelioppositiot, jolloin Marsista on voitu tehdä tarkkoja havaintoja kaukoputkilla. On äärimmäisen harvinaista, että Mars on täsmälleen perihelissä ollessaan oppositiossa.
Rungusit
Rungusit ovat etninen ryhmä Malesian Sabahin osavaltion Kudatissa. Vuonna 1990 heitä arvioitiin olvena noin 20 000. Rungusin kieli kuuluu pohjoisborneolaisiin kieliin.
Historia
Borneon alkuperäiskansat saivat joitakin vaikutteita kiinalaisilta ja intialaisilta joko suoraan, tai kaupankäynnin kautta. Aikanaan alueella käytettiin esimerkiksi kiinalaista keramiikkaa ja sanskritista on jäänyt joitakin lainasanoja yleiseen käyttöön. 1500-luvulta lähtien muslimikauppiaat alkoivat liikkua Borneon rannikoilla. Ennen brittien tuloa alueelle rungusit olivat Brunein sulttaanikunnan alaisuudessa. Brittien tartuttua vallankahvaan he toivat kiinalaisia työntekijöitä alueen tupakkaplantaaseille. Näiden plantaasien lopetettua toimintansa 1900-luvun alussa kiinalaiset alkoivat viljellä riisiä, kumipuita ja kookoksia. Tämän kehityksen myötä osa rungusien maista päätyi kiinalaisten omistukseen. Lähetyssaarnaajat tulivat Kudatin niemimaalle 1950-luvulla.
Kulttuuri
Rungusien perinteinen elinkeino on ollut maanviljelys. Tärkeitä viljelyskasveja olivat esimerkiksi riisi, maissi ja taaro. Hedelmiä kuten banaaneja, papaijoita ja mangoja saatiin istutetuista hedelmäpuista. Kotieläiminä oli sikoja ja kanoja, joiden lisäksi proteiineja saatiin kalastamalla ja metsästämällä.
Perinteisessä uskossa jumaluudet, eli osunduw, auttoivat ihmisiä papittarien kautta. Rogon puolestaan saattoi aiheuttaa onnettomuuksia, kuten tauteja tai hedelmättömyyttä. Uhreja kuten sikoja tai kanoja annettiin häiden yhteydessä, tai esimerkiksi taudin parantamiseksi.
URHOtv
URHOtv tai UrhoTV oli syyskuussa 2009 toimintansa aloittanut televisiokanava, jonka omisti Parsifal Sport. Yhtiö teki sopimuksen jääkiekon SM-liigan televisiointioikeuksista kausille 2009–2013 ja alun perin se aikoi televisioida 3-4 ottelua viikossa. Lähetysten tuotanto säilyi selostajia, kommentaattoreita ja tuotantotiimiä myöten vastaavana kuin Canal+-liigalähetyksissä. Viestintävirasto ei kuitenkaan myöntänyt kanavalle täyttä toimilupaa, mikä rajoitti kanavan lähetysajan kahdeksaan tuntiin viikossa. Kanava ilmoitti kuitenkin olleensa varautunut myös tällaiseen päätökseen ja aikoi aloittaa toimintansa suunnitellusti heti syksyllä.
Parsifal Sport osti jääkiekon SM-liigan televisiointioikeudet sen jälkeen kun kilpailuvirasto katsoi, että Canal+:n ostanut ruotsalainen mediakonserni Bonnier olisi muutoin saanut liian vahvan aseman Suomen maksukanavamarkkinoilla.
Maaliskuun lopussa 2010 uutisoitiin teknisistä ongelmista URHOtv:n SM-liigan pudotuspelien nettilähetyksissä. URHOtv:n mukaan ongelmat olivat johtuneet siitä, että kysyntä oli ylittänyt odotukset. Maaliskuussa 2011 URHOtv:n lähetyksissä oli useasti samankaltaisia ongelmia. URHOtv:n nettisivut ja lähetykset olivat käyttäjien saavuttamattomissa.
Syyskuussa 2010 UrhoTV sai toivomansa täyden toimiluvan mikä mahdollisti lähetysaikojen laajentamisen, joulukuun 2010 alussa UrhoTV alkoi laajentaa ohjelmatarjontaansa ensin lisäten urheilulähetyksiä ja myöhemmin alkoi myös esittää elokuvia.
Marraskuussa 2013 UrhoTV päätti lopettaa toimiluvan mukaiset lähetykset 1. joulukuuta 2013. Vuonna 2015 UrhoTV asetettiin konkurssiin.
URHOtv Total
9. maaliskuuta 2010 URHOtv ja Sonera julkaisivat yhteistyösopimuksen, joka mahdollisti URHOtv:n televisioivan kaikki SM-liigakierroksen ottelut suorana ja yksinoikeudella Soneran verkossa, joka tekee yhteensä 401 runkosarjaottelua ja kaikki play-off-ottelut finaaleja, sekä 7 semifinaalia lukuun ottamatta. Palvelu tarjosi myös 180 jalkapallon Veikkausliigan ottelua, sekä 1-4 lentopallon SM-liigan & Korisliigan ottelua viikossa.
Karri Hakala
Hakala debytoi maailmancupissa tammikuussa 2016 Planican sprintissä, jossa sijoittui 28:nneksi. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijoituksensa (tilanne 4.2.2020).
Hakala sijoittui nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2015 Almatyssä perinteisen sprintissä 28:nneksi ja 2016 Rasnovissa vapaan sprintissä 19:nneksi. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hän oli perinteisen sprintissä 45:s ja 15 kilometrin vapaalla 50:s.
Mellbyn piiri
Mellbyn piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Raatin liikuntakeskus
Raatin liikuntakeskus on Oulun kaupungin liikuntakeskus Oulussa Koskikeskuksen kaupunginosaan kuuluvalla Raatinsaarella. Siihen kuuluvat Raatin stadion ja Raatin uimahalli.
Raatin stadion
Raatin stadion on yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1953. Vanha stadion purettiin vuonna 2009 ja uusi stadion valmistui osana Raatin liikuntakeskuksen perusparannusta vuonna 2011. Stadion toimii Ykkösessä pelaavan AC Oulun kotikenttänä ja sen kapasiteetti on 4 392 katsojaa. Raatin stadion on toiminut OTP:n, OPS:in ja FC Oulun kotikenttänä jalkapallon Mestaruussarjassa ja Veikkausliigassa. AC Oulun kotikenttänä stadion on toiminut kaudesta 2011. Yleisurheilun Suomen mestaruuskilpailut Kalevan Kisat stadionilla on järjestetty kuusi kertaa vuosina 1964, 1971, 1981, 1990, 1998 ja 2016.
Raatin uimahalli
Raatin vanhan uimahallin suunnitteli Oulun kaupunginarkkitehti Martti Heikura vuonna 1956, ja se valmistui vuonna 1959. Raatin uimahallin peruskorjaus valmistui 2010 ja se avattiin yleisölle elokuussa 2010.
Uimahallissa on lasten allas, opetusallas, kaksi 25 metrin allasta sekä pieni kylmäallas. Hallissa on hyvin varustettu kuntosali ja liikuntasali. Liikuntasalissa pelattavat lajit ovat koripallo, lentopallo, salibandy ja sulkapallo.
Marjo Vilhola
Marjo Vilhola (s. 5. lokakuuta 1968) on suomalainen judon EM-mitalisti.
Vilhola edusti seuratasolla Imatan Sukoshia. Hän voitti Suomen-mestaruuden 48 kg:n sarjassa 1990 sekä 52-kiloisissa 1992 ja 1997. SM-hopeaa hän saavutti 48 kg:n painoluokassa 1989 ja 1991 sekä 52-kiloisissa 1988, 1993 ja 1994. SM-pronssia hän sai 48 kg:n sarjassa 1987.
Dreros
Dreros oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Se kukoisti 700–500-luvuilla eaa. ja tunnetaan Dreroksen laeista. Dreroksen arkeologinen alue sijaitsee Ágios Nikólaoksen kunnassa koilliseen nykyisestä Neápolin kaupungista.
Historia
pienoiskuva|vasen|220px|Dreroksen raunioita. pienoiskuva|vasen|220px|Dreroksen raunioita.
Varhaisimmat merkit asutuksesta Dreroksessa ovat peräisin subminolaiselta kaudelta eli minolaista kautta välittömästi seuranneelta ajalta noin 1100–1000 eaa. Kaupungin väestö oli ilmeisesti osaksi Kreetalle tulleita doorilaisia kreikkalaisia ja osaksi Kreetan varhaisempia, ei-kreikkalaisia asukkaita, minolaisten jälkeläisiä eteokreettejä.
Dreros on kukoistanut erityisesti geometrisella ja arkaaisella kaudella 700–500-luvuilla eaa. Kaupunki tunnetaan erityisesti siitä, että sieltä on löydetty tuolta ajalta piirtokirjoituksina varhaisin kokonaisena tunnettu kreikkalaisen kaupunkivaltion perustuslaki. Dreroksessa palvottiin erityisesti Apollon Delfiniosta ja Athene Poliukhosta. Kaupungin lyömissä rahoissa esiintyi Athene yhdessä kirjainten (DR) kanssa.
200-luvulla eaa. Dreros oli Knossoksen liittolainen Lyktosta ja Milatosta vastaan. Kaupungissa oli ilmeisesti sisällissota, joka alkoi noin 220 eaa. ja johti kaupungin taantumiseen. 100-luvulla eaa. kaupunki menetti itsenäisyytensä ja joutui kokonaan joko Knossoksen tai Lyktoksen alaisuuteen.
Dreros löydettiin vuonna 1855. Alueen järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alkoivat kreikkalaisten suorittamina vuonna 1917. Niitä jatkoi École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu vuosina 1932 sekä 1935–1936.
Rakennukset ja löydökset
Dreroksen kaupunki käsitti kahden akropolis-kukkulan alueen sekä niiden välisen satulalaakson, jonka pohjoisosassa sijaitsi kaupungin keskusta. Paikka tunnetaan nykyisin nimellä Ágios Antónios läheisen kirkon mukaan. Kaupungin ytimessä olivat agora, sen lähellä sijainnut temppeli ja prytaneion. Dreros muistutti monin tavoin toista saman ajan kreetalaista kaupunkia, Latoa.
Mon piiri
Mon piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Dreros
Rakennukset ja löydökset
Dreroksesta tehdyt esinelöydöt ovat Iraklionin arkeologisessa museossa sekä Ágios Nikólaoksen arkeologisessa museossa.
King’s Quest (videopeli)
King’s Quest on Sierra On-Linen seikkailupeli, joka julkaistiin vuonna IBM PCjr -tietokoneelle. Peli uudelleenjulkaistiin vuonna 1987 nimellä King’s Quest: Quest for the Crown. Peli on ensimmäinen King’s Quest -sarjassa.
Dreros
Rakennukset ja löydökset
Agora
King’s Quest (videopeli)
Tarina ja pelin kulku on Roberta Williamsin käsialaa Sierra On-Line -peliyhtiössä. Williams oli pääsuunnittelija pelisarjassa yhdeksänteen osaan asti, King’s Quest: Mask of Eternity (1998). Vuonna 1990 pelistä julkaistiin uudistettu versio nimellä Roberta Williams’ King’s Quest I: Quest for the Crown.
Dreros
Rakennukset ja löydökset
Agoran pituus pohjois-eteläsuunnassa oli noin 40 metriä ja leveys itä-länsisuunnassa noin 20 metriä. Sen sivuilla oli porrastukset, joita voitiin käyttää istuimina, ja aukiota käytettiin todennäköisesti kansankokouksiin tai uskonnollisiin tilaisuuksiin.
King’s Quest (videopeli)
Uudelleenjulkaisut
Vuonna 1987 King’s Questista tehtiin DOS-yhteensopiva EGA-versio. Vuonna 1990 pelistä tehtiin uusi versio, niin sanottu ”Enhanced version”. Tässä käytettiin Sierra Creative Interpreter -pelimoottoria (SCI), samaa pelimoottoria, jota käytettiin pelissä King’s Quest IV. Vaikka tässä pelissä oli vielä vain 16 väriä, oli siinä tuki äänikortille.
Dreros
Rakennukset ja löydökset
Temppeli pienoiskuva|220px|Nk. Apollon-triadi: [[Artemis, Apollon ja Leto, pronssiveistoksia, n. 650–640 eaa. Iraklionin arkeologinen museo.]] pienoiskuva|220px|[[Gorgot|Gorgon Medusan pää, apotropainen symboli, 600/500-luku eaa. Iraklionin arkeologinen museo.]]
Agoran lounaiskulmassa sijaitsi geometrisella kaudella noin 750 eaa. rakennettu temppeli, joka oli todennäköisesti Delfinion eli Apollonille omistettu temppeli. Se on varhaisimpia tunnettuja kreikkalaisia temppeleitä. Temppelin naoksen eli cellan koko oli noin 10,9 x 7,2 metriä. Temppelin raunioista on löydetty kolmen pronssipatsaan ryhmä, jota kutsutaan Apollon-triadiksi. Suurin veistoksista esitti alastonta mieshahmoa, todennäköisesti Apollonia, ja kaksi pienempää puettua naishahmoa todennäköisesti tämän sisarta Artemista ja äitiä Letoa. Temppeliin liittyi keraton eli sarvialttari, jolla uhrattiin vuohia.
Muut rakennukset
Prytaneioniksi oletettu rakennus sijaitsi temppelin eteläpuolella. Siinä oli kolme huonetta, joita yhdisti vestibyyli. Yhdessä huoneista oli paikka Hestian alttarille ja tulelle. Agoran eteläpuolelta on löydetty suurikokoinen sisterni eli vesisäiliö 200-luvulta eaa. Sen koko oli noin 13,5 x 5,5 metriä ja korkeus noin 8 metriä.
Vesisäiliöstä löydettiin todennäköisesti temppelistä pudonneita kiviä, joihin oli kirjoitettu Dreroksen lakina tunnettu perustuslakiteksti. Se on peräisin noin ajalta 650–600 eaa. Teksti on kirjoitettu kahdella kielellä, kreikaksi ja eteokreetiksi. Tekstissä esiintyy polis eli idea kaupunkivaltiosta, ja se käsittelee kosmos (mon. kosmoi) -nimisten virkamiesten toimintaa, rajoittaen näiden toimikausien pituutta todennäköisesti tyrannian synnyn estämiseksi. Muita mainittuja virkamiehiä ovat damioi eli mahdollisesti jonkinlaiset valvojat sekä ”kaupungin kaksikymmentä” eli mahdollisesti kaupungin neuvosto. Lakiteksti on mahdollisesti varhaisin kreikkalainen laki ja ainakin varhaisin, joka on säilynyt kokonaisena.
Muut piirtokirjoitukset
Toinen piirtokirjoitus on 200-luvulta eaa. peräisin oleva 180 efebin vala kaupungilleen ja liittolaisilleen. Löydettyihin piirtokirjoituksiin kuuluu myös muita julkisia sekä uskonnollisia tekstejä sekä yksi minolaista kirjoitusta muistuttava graffiti.
Kaarlo Borg
Kaarlo Nathanaël Borg (17. elokuuta 1888 Hamina – 9. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Myös hänen nuorempi sisarensa Elsi Borg oli tunnettu arkkitehti. Toinen sisar Margit Borg-Sundman oli opettaja ja kansanedustaja.
Elämä
Borg suunnitteli muun muassa Helsingin Kallion kaupunginosan pappilan ja seurakuntatalon, Helsingin Osuuskaupan toimitalon. Kotkan kansakoulun, Veitsiluodon selluloosatehtaalle asemakaavan sekä tehdas-, asunto-, ja hallintorakennukset ja Kevätniemen sahan ja Kosken verkatehtaan asemakaavat. Hän suunnitteli useita asuintaloja Helsinkiin sekä kouluja, asunto- ja huvilarakennuksia maaseudulla ja maaseutukaupunkeihin.
Kaarlo Borgin poikia olivat oopperalaulaja Kim Borg, arkkitehti Olli Borg sekä säveltäjä ja äänilevytuottaja Jaakko Borg.
Borgin oman toimiston töitä
thumb|[[Keskuskoulu (Kotka)|Kotkan keskuskoulu (1929).]]
Siikaisten kirkko
Siikaisten kirkko on vuosina 1888–1889 rakennettu päätytornillinen, puurakenteinen ja ristivarsin varustettu pitkäkirkko Siikaisissa. Kirkko edustaa uusgoottilaista tyyliä. Kirkon suunnitteli v.t. lääninarkkitehti K. V. Reinius ja rakennusmestarina toimi David Lönnroth. Istumapaikkoja kirkossa on noin 1 200. Kirkko on hautausmaan ympäröimä.
Kirkontornin ylin kerros on muodoltaan kahdeksankulmainen. Rakennuksen alttaripäädyssä on sakaristo, joka on runkohuonetta matalampi. Kirkon räystäiden alla on koristeellisia konsoleita. Julkisivu on pystylistoitettu. Kirkon alttaritaulu Ristiinnaulittu on Ilmari Launiksen vuonna 1911 maalaama.
Historia
Siikaisten edellinen kirkko paloi salaman iskettyä siihen. Nykyinen kirkko rakennettiin vuosina 1888–1889 vanhan kirkon paikalle puusta, joka saatiin pitäjän omista metsistä. Kirkon rakentaminen maksoi 68 000 silloista markkaa. Rahat saatiin lainalla sekä keräämällä maksu kaikilta ripillä käyneiltä. Kuluihin osallistuivat manttaaliosuutensa mukaan lisäksi myllyt, sahat sekä muut teollisuuslaitokset. Rakentamiseen joutuivat osallistumaan kaikki seurakunnan jäsenet yhdestä kolmeen päivän ajan.
5. toukokuuta 1889 Merikarvian kirkkoherra J. A. Forss apunaan Siikaisten pitäjän kirkkoherra K. J. E. Blombergh ja Ahlaisten pastori Fr. A. Wirberg vihkivät kirkon. Vihkimistilaisuudessa oli paikalla suunnilleen 2 000 ihmistä.
Ford Fiesta RS WRC
MM-tasolla Fiestaa on ajattanut Malcolm Wilsonin M-Sport vuosina 2011 ja 2012 Fordin virallisena tehdastallina ja tämän jälkeen yksityistallina tehtaan osittaisella tuella. Kaudella 2014 M-Sportin Fiestoilla täyden MM-sarjan ajoivat Mikko Hirvonen, Elfyn Evans sekä entinen F1-kuljettaja Robert Kubica.
Ford Fiesta RRC
Ford Fiesta RRC on muunnelma Ford Fiesta RS WRC:stä, joka soveltuu kansallisen tason kilpailuihin. RRC-versiossa on 30 millimetrin kuristin ja muutoksia aerodynamiikkaan. Sopivilla osilla auton voi muuntaa WRC-autoksi kuudessa tunnissa.
Rallin MM-sarjan tulokset
(Tulosselitteet)
Näsin piiri
Näsin piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 4
__NOINDEX__ Tämä on testisivu nro 4 Merkittyjen versioiden tekniikan testaamista varten. Merkityt versiot -arviointi käytössä. TÄMÄ ON TEKNIIKAN TESTISIVU NRO 4. Tämä sivu on VAKAUTETTU.
Kentauri (pikkuplaneetta)
thumb|300px|Kentaurien kokoja ja [[inklinaatioita.]] Kentaurit ovat jäisiä pikkuplaneettoja, jotka kiertävät Aurinkoa Jupiterin ja Neptunuksen välillä ja niiden periheli on Jupiterin radan takana. Kaasujättiläisten vetovoimahäiriöiden takia kentaurien radat ovat epävakaita. Kentaurien uskotaan olevan entisiä Kuiperin vyöhykkeen kappaleita, jotka ovat joutuneet lähemmäs Aurinkoa. Osa kentaureista luokitellaan myös komeetoiksi. Tämä pienkappaleiden ryhmä on nimetty mytologisten kentaurien mukaan. Damocloidit kuten 5335 Damocles muistuttavat kentaureja etäisyytensä puolesta, mutta eivät pysy Jupiterin takana. Suurin kentauri on 10199 Chariklo, jonka läpimitta on 248 ± 18 kilometriä. Sillä on myös oma rengasjärjestelmänsä.
Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 4
Hehvoilla on ollut pitkään erittäin merkittävä osa ihmisten kulttuurissa: esimerkiksi kymmeniätuhansia vuosia vanhoissa Lascaux'n luolamaalauksissa esiintyy hepposia. Ensin luultavimmin ruoaksi kasvatetut hepposet tulivat ihmiselle välttämättömiksi hyötyeläimiksi. Ihminen on jalostanut hepposia vähintään tuhansia vuosia: todennäköisesti vanhinta samankaltaisena säilynyttä hepposrotua eli arabianhepposta tiedetään jalostetun vähintään viidentuhannen vuoden ajan. Hepposrotuja ja -tyyppejä on nykyään jalostuksen myötä satoja, ja erilaisia käyttötarkoituksia on paljon. Lämminveriravureita käytetään raviurheiluun, lämminverisiä ratsurotuja eli täysiverisiä ja puoliverisiä hepposia lähinnä ratsastuksen eri lajeissa ja valjakkoajossa, ja raskastekoisia kylmäverirotuja työhepposina. Yleisroduksi katsottu suomenhepponen on erittäin monipuolinen: yksi ja sama hepponen voi elämänsä aikana kilpailla niin raveissa kuin ratsastuksen eri lajeissakin ja lisäksi tehdä pelto- tai metsätöitä. Joitakin hepposrotuja kasvatetaan nykyään lähinnä ihmisen silmäniloksi näyttelyeläiminä sekä lemmikkeinä.
Kentauri (pikkuplaneetta)
Läpimitaltaan yli kilometrin kokoisia kentaureja on arvioitu olevan yli 44 000.
Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 4
thumb|[[New Forestissa vapaana vaeltavia puolivillejä poneja.]]
Esiintyminen
Hepposia esiintyy kesytettynä yleisenä maailmassa: esimerkiksi Yhdysvalloissa pelkästään maan yleisintä hepposrotua quarterhepposta on yli kaksi miljoonaa rekisteröityä yksilöä. Teollistumisen myötä hepposten määrä laski suurissa määrin useissa eri maissa, kun autot ja traktorit syrjäyttivät työ- ja vaunuhepposet.
Aidosti villeistä hepposista on jäljellä enää vain mongolialainen przewalskinhepponen. Se on ainoa nykyisin elävä villihepponen, jota ihminen ei ole koskaan kesyttänyt. On kuitenkin epäselvää, onko przewalskinhepposesta jäljellä enää kantoja, jotka eivät polveutuisi ainakin jossain vaiheessa vankeudessa (pääasiassa eläintarhoissa) eläneistä yksilöistä. Kesyhepposista villiintyneitä hepposkantoja on sen sijaan useita, joista tunnetuimmat ovat ehkä Pohjois-Amerikan mustangit ja Australian brumbyt. Britteinsaarilla elää monia hyvin vanhoja ponikantoja puolivilleinä.
Hepposten määrä Suomessa on kaksinkertaistunut viimeisten 25 vuoden aikana. Suomessa oli hepposia vuonna 2007 runsaat 70 000. Hepposten määrän kääntyminen nousuun 1900-luvun lopulla on johtunut muun muassa ratsastuksen suosion kasvusta varsinkin aikuisten keskuudessa. Suomessa vuonna 2007 rekisteröityneinä olleiden hepposten noin 66 100 yksilön kannasta noin 24 300 (37%) oli lämminverisiä ravihepposia, noin 19 500 (30 %) suomenhepposia, noin 14 200 (21 %) lämminverisiä ratsuhepposia ja noin 8 100 (12 %) poneja.
Ominaisuudet
Hepponen tulee täysikasvuiseksi rodusta ja yksilökohtaisista eroista riippuen 4–6-vuotiaana. Kesyhepponen saattaa elää jopa 50-vuotiaaksi mutta yleensä korkeintaan noin 30-vuotiaaksi. Elinikä vaihtelee suuresti roduittain, ja yleisesti ottaen karaistuneet kylmäveri- ja ponirodut elävät noin kymmenen vuotta vanhemmiksi kuin lämmin- ja täysiveriset. Luonnonvaraiset hepposet menehtyvät huomattavasti nuorempina, ja moni kesyhepponenkin joudutaan lähinnä ruoansulatuskanavan tai hengityselimistön sairauksien tai jalkavaivojen vuoksi lopettamaan 10–20 vuoden iässä.
Vakuutusmeklari
Vakuutusmeklari eli vakuutuksenvälittäjä on henkilö tai yritys, joka ammattimaisesti välittää useille vakuutuksenottajille useiden toisistaan riippumattomien vakuutusyhtiöiden vakuutuksia. Vakuutusmeklari on itsenäinen yrittäjä toisin kuin vakuutusyhtiöiden oma myyntihenkilökunta ja asiamiehet, jotka toimivat vakuutusyhtiön toimeksiannosta ja sen lukuun.
Keskeisin vakuutusmeklarin tunnusmerkki on riippumattomuus vakuutuksenantajista.
Useissa maissa suurin osa vakuuttamisesta tapahtuu vakuutusmeklarien välityksellä. Esimerkiksi Lontoon Lloyd's toimii meklareiden välityksellä.
Vakuutusmeklaritoiminta Suomessa
Suomessa vakuutusten välitys on perinteisesti hoidettu vakuutusyhtiöiden omien myyntikanavien kautta. Vakuutusmeklaritoiminta yleistyi Suomessa 1990-luvulta lähtien.
Meteor (satelliitti)
Meteor-satelliitit olivat Neuvostoliiton sääsatelliitteja. Venäjä käyttää niiden modernisoituja versioita. Kyseessä on naparadan kaukokartoitussatelliitti.
Vakuutusmeklari
Vakuutusmeklaritoiminta Suomessa
Vakuutusmeklaritoimintaa säätelee EY:n vakuutusedustusta koskevaan direktiiviin perustuva laki vakuutusedustuksesta. Sitä sovelletaan sekä vakuutusmeklareihin että vakuutusyhtiöiden omiin asiamiehiin.
Vakuutusmeklaritoimintaa harjoittavat yritykset ja henkilöt on Suomessa hyväksyttävä merkittäväksi Vakuutusvalvontaviraston ylläpitämään vakuutuksenvälittäjärekisteriin. Vain rekisteriin merkitty välittäjä saa käyttää nimikettä vakuutuksenvälittäjä tai vakuutusmeklari. Rekisteriin merkittävällä henkilöllä tai yrityksen vastuuhenkilöllä tulee olla kokemusta vakuutuksenvälityksestä. Lisäksi hänen tulee suorittaa Vakuutusvalvontaviraston, Finanssialan Keskusliiton ja Suomen Vakuutusmeklariliiton yhteisesti valvoma vakuutuksenvälittäjätutkinto.
Meteor (satelliitti)
Meteorit tarkkailevat ilmakehää (muun muassa kosteus, lämpötila), meren pintalämpötilaa, lämpösäteilyä, merijäätä, pilviä.
Vakuutusmeklari
Vakuutusmeklaritoiminta Suomessa
Vakuutusmeklarin tulee tehdä toimeksiantajanaan olevan vakuutuksenottajan kanssa toimeksiantosopimus, josta käy selville toimeksiannon sisältö sekä se, miten meklarin palkkio määräytyy. Lisäksi toimeksiantajan tulee antaa vakuutusmeklarille valtakirja joka oikeuttaa meklaria edustamaan päämiestään suhteessa vakuutusyhtiöön.
Meteor (satelliitti)
Meteor 1
Neuvostoliitto aloitti Meteor-sääsatelliittien kehitystyön 1960-luvun alkupuoliskolla. Projektin tavoitteena oli laukaista matalalle Maata kiertävälle (LEO, Low Earth Orbit) polaariradalle, joukko maapallon sääilmiöitä tarkkailevia satelliitteja. Sarjan ensimmäinen prototyyppi oli elokuussa 1964 avaruuteen laukaistu Kosmos 44. Ensimmäinen Meteor-satelliitin laukaisu tehtiin tammikuussa 1969. Laukaisu kuitenkin epäonnistui ja ensimmäinen varsinainen Meteor-satelliitti pääsi radalleen kahta kuukautta myöhemmin maaliskuun 26. päivänä vuonna 1969.
Vakuutusmeklari
Vakuutusmeklaritoiminta Suomessa
Vakuutusmeklarien toimintaa valvoo Suomessa Vakuutusvalvontavirasto.
Meteor (satelliitti)
Meteor 1
Meteor 1-5 -satelliitti, kesäkuun 23. päivänä vuonna 1970, laukaistiin normaalia korkeammalle kiertoradalle noin 900 km:n korkeuteen. Etäisemmän radan ansiosta satelliitti kykeni havaitsemaan laajempia alueita. Tällaista rataa hyödynnettiinkin seuraavissa Meteor-sarjan satelliiteissa.
Meteor 1-10 -satelliitista, joulukuun 29. päivänä vuonna 1971, tuli ensimmäinen neuvostoliittolainen sääsatelliitti, joka alkoi hyödyntää automaattista signaalinvälitystä Maahan eli ns. APT-lähetettä (Automatic Picture Transmission). Kyse oli analogisesta taajuusmoduloidusta signaalista, joka oli helppo vastaanottaa maa-asemilla 137 MHz:n alueella ja muuntaa kuvaksi.
Viimeinen ensimmäisen sukupolven Meteor-satelliitti, Meteor 1-31, laukaistiin avaruuteen heinäkuun 10. päivänä vuonna 1981. Tämä satelliitti tunnetaan myös nimellä Meteor-Priroda.
Meteor 2
Uuden sääsatelliittisukupolven kehitystyö alkoi jo vuonna 1967, kaksi vuotta ennen ensimmäisen sukupolven Meteor-satelliitin laukaisua. Tavoitteena oli suunnitella satelliitti, jonka toimintaikä olisi vuoden mittainen kuuden kuukauden sijaan ja muutenkin kehittää satelliitin mittalaitteistoa tarkemmaksi ja samalla automaattiseksi. Useiden viivästysten jälkeen ensimmäinen toisen sukupolven Meteor-sääsatelliitti saatiin radalleen heinäkuussa 1975.
Meteor 2 -satelliitti kykeni tarkkailemaan maapallon sääilmiöitä useilla aallonpituuksilla. Sen kartoitusalueen leveys oli 2100–2800 km. Parhaimmillaan kuvien erottelukyky ylsi 1 km saakka. Lisäksi satelliitissa oli mittalaite ilmakehän yläosien sähkökenttien tutkimiseen sekä mittalaite ilmakehän lämpötilajakauman kartoittamiseen. Meteor 2 -satelliitin havaintojen avulla voitiin tehdä tarkkoja mittauksia muun muassa kosteudesta, merenpinnan lämpötiloista ja maapallon napaseutujen jääpeitteestä.
Meteor 2-8 -satelliitti, maaliskuun 25. päivänä vuonna 1983, edusti hieman paranneltua versiota edeltäjistään. Satelliitti nostettiin hieman korkeammalle radalle (960 x 940 km) ja ratatasoa muutettiin hieman (inklinaatio 82,5 astetta), jolloin satelliitti kykeni kartoittamaan myös päiväntasaajan seutuja. Satelliitti varustettiin myös mikroaaltotunnistimilla pilvien kosteuden ja maanpinnan jääpeitteen tarkkailua varten sekä kehittyneemmillä infrapunamittalaitteilla.
Satelliittien välittämät tiedot käsiteltiin Neuvostoliiton ilmatieteen laitoksissa Moskovassa, Novosibirskissä ja Khabarovskissa. Neuvostoliitossa oli tuolloin 50 maa-asemaa satelliittien signaalin vastaanottoon. Kuvien välityksessä käytettiin APT-lähetettä 137,300 MHz, 137,400 MHz ja 137,850 MHz radiotaajuuksilla, jossa kaistaleveys oli 50 kHz.
Viimeinen Meteor 2 -sukupolven sääsatelliitti Meteor 2-21 laukaistiin radalleen elokuun 31. päivänä vuonna 1993. Näin Meteor 2 -sukupolveen kuului 21 satelliittia.
Meteor 3
thumb|Meteor 3 -satelliitti laukaistaan [[Tsyklon 3-raketilla Plesetskin avaruuskeskuksesta]]
Meteor 3 -sukupolven satelliitit laukaistiin 250 km korkeammalle. Satelliitit kiersivät Maata noin 1200 km:n korkeudessa (1251 x 1227 km) radoilla, joiden inklinaatio oli 82,5 astetta. Satelliitin kiertoaika oli maapallon ympäri noin 110 minuuttia. Uudentyyppisen radan ansiosta satelliitti kykeni edeltäjiään paremmin tarkkailemaan päiväntasaajan alueita ja kartoittamaan maantieteellistä sijaintia kahdesti päivässä.
Elokuun 15. päivänä vuonna 1991 laukaistu Meteor 3-5 oli varustettu maapallon otsonikerrosta tutkivalla amerikkalaisella TOMS-spektrometrillä (Total Ozone Mapping Spectrometer). Mittalaite oli toiminnassa aina vuoden 1994 lopulle, kunnes se vioittui.
Tammikuun 25. päivänä vuonna 1994 laukaistu Meteor 3-6 oli varustettu ranskalaisella SCARAB-radiometrillä (Scanner for Radiation Budget) ja saksalaisella PRARE-mittalaitteella (Precision Range and Range Rate Experiment). SCARAB-mittalaitteella tutkittiin maapallon säteilytasapainoa ja sen kautta muun muassa kasvihuoneilmiötä. Meteor 3-6 oli viimeinen kolmannen sukupolven perinteinen satelliitti.
Ferguson P99
right|250px
Ferguson P99-Climax oli historian ensimmäinen nelivetoinen F1-auto. Se jäi historian lehdille myös viimeisenä etumoottorisena autona, jolla on voitettu F1-sarjan ulkopuolinen osakilpailu. Auto oli parhaiten traktoreistaan tunnetun Harry Fergusonin perustaman kehitys- ja tutkimusyhtiö Ferguson Research Ltd.:n suunnittelua.