cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korvakorppikotka
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 95–115 cm, siipien kärkiväli 250–290 cm ja paino 5,4–9,4 kg (vankeudessa negevensis-alalajin koiraat 6,5–9,2 ja naaraat 10,5–13,9 kg). Korvakorppikotka on hyvin suuri, siipiväliltään Afrikan suurin korppikotka, tosin savannikorppikotka on keskimäärin painavampi. Naaras on koirasta kookkaampi. Sen höyhenpuku on ruskean ja mustan kirjava, ja kalju pää ja kaula ovat vaaleanpunaiset. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Elinympäristö
Laji elää kuivilla savanneilla, aavikoilla ja vuoristossa merenpinnan tasosta 3 000:n, paikallisesti jopa 4 500 metrin korkeuteen saakka. Se välttää ihmisasutusta, mutta voi tulla aterioimaan tienvarsien raadoille.
Ravinto
Korvakorppikotkat ovat raadonsyöjiä kuten muutkin korppikotkat. Ne ovat usein ensimmäisinä raadolla, sillä ne partioivat maastoa melko matalalla kaarrellen. Se on raadolla aggressiivisin korppikotkista, ja ryöstää ruokaa usein muilta. Se voi joskus saalistaa avuttomia nisäkkäiden pentuja ja nuoria flamingoja.
Vesljana
Komin tasavallassa on toinen Vesljana-niminen joki, joka laskee Vienanjoen vesistöön kuuluvaan Vymiin. Sen pituus on 138 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 4620 neliökilometriä. Joen kominkielinen nimi on Vesyva (Весыва).
Valtakunnanneuvosto (Saksa)
Valtakunnanneuvosto (saks. Reichsrat) oli Weimarin tasavallassa osavaltioiden edustajista koostunut elin, joka muodosti valtiopäivien ohella tasavallan lainsäädäntöelimet. Sekä Saksan keisarikunnassa että Saksan liittotasavallassa valtakunnanneuvostoa vastaa liittoneuvosto eli Bundesrat.
Koostumus
Valtakunnanneuvosto koostui Saksan osavaltioiden hallitusten nimeämistä edustajista. Osavaltioiden hallitukset voivat lähettää valtakunnaneuvostoon hallituksen jäseniä tai nimittää heille edustajia. Poikkeuksena oli vain osavaltioista suurin, Preussi, jonka edustajista vain puolet oli osavaltion hallituksen nimeämiä, toisen puolen nimittivät osavaltion hallintoalueiden eli provinssien edustajat. Osavaltioiden edustajien määrä riippui osavaltion asukasmäärästä, kuitenkin niin, että jokaisella osavaltiolla oli neuvostossa edustus eli vähintään yksi ääni. Suurilla osavaltioilla oli yksi edustaja aina 700.000 asukasta kohden (ennen vuotta 1921 miljoonaa asukasta kohden). Preussin valtuutettujen määrää rajasi säännös, jonka mukaan yhdellä osavaltiolla ei saanut olla enempää kuin 2/5 (= 40 %) äänistä.
Valtakunnanneuvoston koostumus suosi pieniä jäsenvaltioita. Preussi olisi kokonsa puolesta ollut oikeutettu n. 60 % jäsenistöstä, mutta perustuslain mukaan sillä oli oikeus saada vain 40 %. Myös pienten, vain yhteen jäseneen oikeutettujen osavaltioiden kohdalla edustus jakautui epäoikeudenmukaisesti: miljoonakaupunki ja osavaltio Hampurilla oli (vuoteen 1921) valtakunnanneuvostossa yksi edustaja, samoin kuin 48.000 asukkaan Schaumburg-Lippelläkin.
Äänet valtakunnanneuvostossa jakautuivat seuraavasti:
Useasta pienvaltioista koostuneen Thüringenin äänet jakautuivat alun perin niin, että Reuß, Sachsen-Altenburg, Sachsen-Coburg-Gotha, Sachsen-Meiningen, Sachsen-Weimar-Eisenach, Schwarzburg-Rudolstadt ja Schwarzburg-Sondershausen saivat kukin yhden edustajan. Vuodesta 1920 osavaltio sai asukaslukunsa mukaisesti kaksi edustajaa. Waldeckin vapaavaltio yhdistyi 1. huhtikuuta 1929 Preussiin, jolloin se menetti paikkansa valtakunnanneuvostossa.
Toiminta
Valtakunnanneuvosto kokoontui Berliinin valtiopäivätalon salissa, jossa Saksan keisarikunnan aikaan oli kokoontunut keisarikunnan liittoneuvosto. Kuten vastaava elin keisarikunnan aikaan, valtakunnanneuvoston tehtävänä oli korostaa Saksan federalistista luonnetta osavaltioista koostuvana liittovaltiona.
Valtakunnanneuvoston koollekutsumisesta päätti Saksan valtakunnanhallitus. Valtakunnanhallitus määräsi myös valtakunnanneuvoston kulloisenkin puheenjohtajan. Valtakunnanneuvosto muodosti toimintaansa varten valiokuntia. Valtakunnanneuvoston jäsenet saivat tehdä neuvostolle esityksiä, esityksenteko-oikeus oli myös valtakunnanhallituksella. Päätöksen valtakunnanneuvostossa tehtiin yksinkertaisella enemmistöllä. Koska valtakunnanneuvoston edustajat edustivat neuvostossa osavaltioita, heitä sitoi imperatiivinen mandaatti, eli he olivat äänestyksissä sidottuja osavaltioiden hallitusten kantoihin. Valtakunnanneuvoston jäsenet eivät siis saaneet toimia vapaasti ja omantuntonsa mukaisesti.
Valtakunnanneuvoston oikeuksiin kuuluivat:
Verrattuna keisarikunnan aikaiseen liittoneuvostoon valtakunnanneuvoston valtaoikeudet olivat huomattavasti rajatummat. Sillä oli tosin tehdä lakiesityksiä valtakunnanhallitukselle ja torjua veto-oikeudellaan valtiopäivien säätämät lait, mutta valtiopäivät pystyivät 2/3 määräenemmistöllä kumoamaan minkä tahansa valtakunnanneuvoston päätöksen. Valtakunnaneuvoston toimintavaltaa rajoitti myös se, ettei se saanut kutsua itseään koolle (paitsi kun 1/3 neuvoston jäsenistä sitä vaati), vaan koollekutsumisesta päätti valtakunnanhallitus. Toimintavaltaa rajoitti myös se, että valtakunnanhallitus määräsi neuvoston puheenjohtajan.
Valtakunnanneuvoston lakkauttaminen
Saksan valtiopäivät säätivät valtakunnankansleri Adolf Hitlerin aloitteesta 23. maaliskuuta 1933 valtalain, joka antoi Hitlerin johtamalla valtakunnanhallitukselle oikeuden säätää lakeja neljän vuoden määräajaksi. Valtalain 2. artiklan mukaan se ei kuitenkaan rajannut valtakunnanneuvoston toimintaa tai oikeuksia. Valtalain lähetekeskustelussa Hitler oli vieläpä korostanut voimakkaasti, ettei hänen johtamansa valtakunnanhallituksen tarkoituksena ole rajoittaa osavaltioiden itsemääräämisoikeutta tai mahdollisuutta vaikuttaa valtakunnan asioihin.
Lupauksestaan piittaamatta Hitler säädätti jo 31. maaliskuuta 1933 lain, jolla osavaltioiden itsehallinto kumottiin valtakunnan hallinnollisen yhtenäistämisen eli Gleichschaltungin nimissä. Osavaltioiden parlamentit lakkautettiin 30. tammikuuta 1934. Johdonmukaisena seurauksena - mutta valtalain vastaisesti - myös valtakunnanneuvosto lakkautettiin 14. helmikuuta 1934.
Halsten
Halsten oli kuningas Stenkilin poika ja kuninkaiden Filip ja Inge nuoremman isä. Halstenin kuolinvuodesta ei ole varmuutta, hän on saattanut kuolla jo 1070 tai vasta 1084. Jälkimmäisessä tapauksessa hän olisi mahdollisesti hallinnut veljensä Inge vanhemman kanssa tämän noustua valtaistuimelle 1079.
Västgötalagenin hallitsijaluettelossa hänen sanotaan olleen kohtelias ja iloinen, ja milloin tahansa riita-asia tuotiin hänen ratkaistavakseen, hän tuomitsi oikeudenmukaisesti, ja "tästä syystä huononi Ruotsin valtakunta hänen poismenonsa ja kuolemansa myötä".
Kungurin jääluola
Luolaston yhteispituus on 5,6 kilometriä. Se koostuu yli 50:stä kapeiden käytävien erottamasta salista, joissa on 60 järveä. Luolaston etuosassa on pysyviä jäämuodostumia. Peremmällä lämpötila kohoaa viiteen plusasteeseen. Katossa on yli 130 sylinterinmuotoista ”pilliä”. Saleissa on pieniä stalaktiittejä, kalkkisälpämuodostelmia ja kristalleja. Eläinkunnasta tunnetuin on suurimmassa järvessä elävä sokea äyriäinen.
Ihmiset ovat tunteneet Kungurin jääluolan muinaisista ajoista saakka. Sen läheltä on löydetty Sylvan varsilla 800–1000-luvuilla asuneiden ugrien jättämiä esineitä. Siperian valloittaja Jermak talvehti luolaston suun vieressä vuosina 1578–1579. Nykyään Kungurin jääluola on suosittu matkailukohde.
South Carolina Stingrays
Joukkue kaudella 2023–2024
(Tilanne 17. elokuuta 2023)
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
In Search of... (N.E.R.D:in albumi)
In Search of... on funk/rock -yhtye N.E.R.D:in ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2001. Albumi julkaistiin aluksi Euroopassa, koska Neptunesin tuottama Kelisin Wanderland-albumi menestyi siellä hyvin.
Uudelleen julkaisu
Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 2002. Albumilla on samat kappaleet, kuin vuoden 2001 -julkaisulla (paitsi Intro). Tämä albumi eroaa vuoden 2001 versiosta sillä, että albumin kappaleet ovat enemmän "rockimpia" ja niissä käytetään enemmän rock -soittimia. Esim. kitara ja rummut. Tehdäkseen tämän version Pharrell ja Chad opettelivat kitaran soittoa ja apuun pyydettiin myös pop/rock yhtye Spymob.
Amerikanpunasotka
Amerikanpunasotka (Aythya americana) on sotkien sukuun kuuluva sorsalaji.
Tuntomerkit
Amerikanpunasotka on 44-51 senttimetriä pitkä. Se muistuttaa väritykseltään punasotkaa. Koiraalla on punainen pää ja kaula, musta rinta ja pyrstö ja harmaat siivet. Eroina punasotkaan koiraan pää on pyöreämpi ja otsa jyrkempi. Nokka on pääosin vaaleanharmaa ja siinä on musta kärki. Silmät ovat keltaiset.
Naaras on väritykseltään ruskea. Erona punasotkanaaraaseen sillä on vaaleampi ja lämpimämmän punaruskea rinta, joka eroaa vain vähän tai ei ollenkaan kupeiden väristä. Silmää ympäröi vaalea silmärengas, jonka takana on vaalea viiru.
Levinneisyys
Amerikanpunasotkan pesimisalueet sijaitsevat Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Laji talvehtii etelämpänä Yhdysvalloissa ja Väli-Amerikassa. Euroopassa amerikanpunasotka on hyvin harvinainen harhailija.
Ravinto
Syö lehtiä, varsia, siemeniä ja vesikasvien juuria sekä vesihyönteisiä ja nilviäisiä sekä harvoin pieniä kaloja.
Katrin Kuhlbach
Kuhlbachin parhaat tulokset rintauinnissa: 100 m, 25 m allas, 1.21,4 (1973), 200 m, 25 m allas, 2.51,5 (1973), 200 m, 50 m allas, 2.52,6 (1973). Mestariurheilija- titteli (Meistersportlane, Msp, 1972). Kuhlbach on Viron uinnin historian kaikkien aikojen nuorin mestarinormin ylittänyt uimari (12-vuotias). Hän kuului Viron maajoukkueeseen vuosina 1973-1975. Hän oli Tallinna Kalev Jahtklubi (Pursiseura) johtajan assistentti 1980-1985. Vuosina 1985-1990 hän oli vapaa-aikakeskus ja kahvila-elokuvateatteri Piritan johtaja (Kohvik-kino Pirita, direktor). Kuhlbach on toiminut vuodesta 1990 Suomessa yrittäjänä.
Joel Mattsson
Joel Mattsson (s. 17. maaliskuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Pelipaikaltaan Mattsson on laitahyökkääjä.
Mattsson on IFK Mariehamnin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Veikkausliigassa lokakuussa 2015 Helsingin Jalkapalloklubia vastaan tullen viimeiseksi seitsemäksi minuutiksi kentälle. Mattsson pelasi kauden aikana kahdessa ottelussa. Helmikuussa 2016 Mattsson solmi kolmivuotisen sopimuksen IFK Mariehamnin kanssa. Sopimuksen päättyessä syksyllä 2018 Mattsson oli pelannut IFK Mariehamnin riveissä kaikkiaan 50 ottelua. Kausina 2019–2020 hän edusti Helsingin IFK:ta.
HMS Partridge
HMS Partridge on ollut seitsemän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Saara Mikkola
Saara Sinikka Mikkola (o.s. Annala, 17. toukokuuta 1927 Kaustinen – 15. joulukuuta 2012 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja kunnallisneuvos. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä heinäkuusta 1975 maaliskuuhun 1987.
Elämä ja ura
Mikkola valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1951. Hän työskenteli opettajana Jokioisissa (1953–1956), Urjalassa (1958–1964) ja Hämeenlinnassa (1964–1975).
Mikkolan luottamustehtäviin kuuluivat myös muun muassa Marttaliiton puheenjohtajuus 1969–1975 ja Etelä-Hämeen Marttojen puheenjohtajuus 1965–1981. Vuonna 1999 hänet nimettiin Marttaliiton kunniapuheenjohtajaksi ja vuonna 1991 hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen. Mikkola oli toisen polven kansanedustaja. Hänen isänsä Juho Anton ”Jussi” Annala toimi Maalaisliiton kansanedustajana 1930–1939 ja 1945–1951.
Vuonna 1951 Mikkola avioitui rovasti Antti Mikkolan kanssa. He saivat kolme lasta. Pojista Jaakko Mikkola (s. 1961) on toiminut Kymenlaakson maakuntajohtajana vuodesta 2016.
Tulymski Kamen
thumb|250px|Tulymski Kamen Višera-joelta nähtynä. Tulymski Kamen on Uralvuoristoon kuuluva harjanne ja sen korkein vuori Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Krasnovišerskin piirin koillisosassa Višeran luonnonpuiston alueella. Pohjois-eteläsuunnassa kulkevan vuorijonon pituus on 24 kilometriä ja suurin leveys 7 kilometriä. Korkeimmat kohdat ovat Tulymski Kamen -vuori (1469 metriä) ja Ostraja (1420 metriä). Rinteillä kasvaa kuusi- ja pihtametsää, jossa on myös sembramäntyjä. Suurin osa harjanteesta sijaitsee metsärajan yläpuolella.
Nimitys perustuu tataarin murteiden ja Jazvan komin sanaan tulym, jonka merkitys on ’joesta kohoava kivi, koski’. Mansin kielessä harjanteella on kaksi nimeä: Jaktyl-Ja-Njor ”Koskijoen vuori” ja Luv-Njor (”Hevosvuori”). Jälkimmäinen perustuu harjanteen hevosen lautasta muistuttavaan muotoon ja liittyy mansilaiseen hevoskulttiin. ”Koskijoki” on vuorijonon länsipuolitse virtaavan Višeran mansinkielinen nimi.
Tulymski Kamen on Permin aluepiirin korkein kohta.
Pentre Ifan
thumb|right|Pentre Ifan -paasikammio sivusta thumb|right|Näkymä portaaliin thumb|right|Rekonstruktiomalli.
Pentre Ifan on asuinpaikka Nevernin kunnassa Pembrokeshiressa Walesissa. Siellä on Walesin suurin ja parhaiten säilynyt kivikautinen paasikammio.
Historia
Paasikammio on peräisin suunnilleen ajalta 3 500 eaa. ja sitä on mahdollisesti käytetty yhteishautana. Olemassaolevista kivistä muodostuu portaali ja haudan päätila, joka on alkujaan saattanut olla suuren kiviröykkiön peitossa, jonka koko on voinut olla noin 36,6 × 17 metriä. Osa kivistä on levällään, mutta ainakin seitsemän on alkuperäisillä paikoillaan. Päällyskiven pituus on 5,1 metriä, ja sen arvioidaan painavan 16 tonnia, ja se on 2,4 metrin korkeudessa maanpinnasta. Se on hyvin tarkasti tukeutunut kolmen pystykiven kapeisiin kärkiin. Portaalia ympäröivä fasadi on rakennettu huolellisesti kuivamuurauksena.
Arkeologisia kaivauksia on tehty paikalla vuosina 1936–1937 ja 1958–1959, ja molempia johti William Francis Grimes.
Paasikammion omistaa ja sitä ylläpitää Walesin historiallisista ympäristöistä vastaava virasto Cadw,. Paikasta huolehditaan hyvin, ja sinne pääsy on maksuton. Se on noin 17 kilometrin päässä Cardiganista.
Valtionvaakuna
Valtionvaakuna on itsenäisen valtion symbolina toimiva vaakuna eli kilvelle sijoitettu heraldinen tunnus. Siinä missä kansalaisia rohkaistaan juhlistamaan pieniäkin tapahtumia kansallislipulla, vaakunan käyttöä on tiukemmin rajattu valtion edustajien käyttöön. Esimerkiksi Suomen vaakunan tunnuskuvaa voivat käyttää sineteissään ja leimoissaan vain laissa tarkoitetut valtioelimet, valtion viranomaiset ja Suomen Pankki.
Euroopassa suosittuja valtionvaakunan aiheita ovat karhu ja leijona.
Paladin
Paladin viittaa seuraaviin:
Denny Crum
Denzil Edwin "Denny" Crum (2. maaliskuuta 1937 San Fernando – 9. toukokuuta 2023 ) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän on yliopistokoripalloilun merkittävimpiä henkilöitä.
Ura
Crumin oma koripalloura oli vaatimaton ja hän pelasi ainoastaan yliopistotasolla. Pelaajauransa jälkeen hän toimi aluksi UCLA Bruinsin apuvalmentajana ja vuosina 1964–1968 Crum oli Pierce Collegen päävalmentajana. Tämän jälkeen hän oli UCLA:n John Woodenin apuvalmentaja, jolloin joukkue voitti kolme NCAA-mestaruutta. Vuonna 1971 Crum aloitti Louisvillen yliopiston päävalmentajana. Hän voitti ensimmäisen NCAA-mestaruuden vuonna 1980, jolloin joukkueessa pelasi muun muassa Darrell Griffith. Seuraavan kerran Crum juhli mestaruutta vuonna 1986. Vuonna 1987 hän johdatti Yhdysvallat Pan-Amerikan kisoissa hopealle. Crum valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1994. Hänen viimeinen valmennuskautensa oli kausi 2000–2001, jolloin Louisville voitti 12 ja hävisi 19 ottelua.
Lappajärvi (järvi)
thumb|right|Lappajärvi satelliittikuvassa (suurin kuvassa näkyvä järvi kuvan oikeassa alanurkassa). Vasemmassa ylänurkassa näkyy [[Merenkurkkua).]] thumb|right|Kartta Lappajärven saarista. Lappajärvi on järvi Etelä-Pohjanmaan Järviseudulla, suurimmaksi osaksi Lappajärven kunnan sekä osin Vimpelin kunnan sekä Alajärven kaupungin alueella. Se on Etelä-Pohjanmaan suurin järvi ja nykyisen käsityksen mukaan kraatterijärvi. Järven pinta-ala on 145 km² ja korkeus on 69,5 metriä meren pinnan yläpuolella, järven suurin syvyys on 38 metriä Aholan syvänteellä. Järven suurin saari on Kärnänsaari, josta järven rantamilta löydetty ainutlaatuinen törmäyssyntyinen kivilaji kärnäiitti on saanut nimensä.
Lappajärvi laskee Ähtävänjokea Merenkurkkuun.
Saaria
Lappajärvessä on kokoisekseen suomalaiseksi järveksi vähän saaria. Useimmat sen saaret ovat järven pohjoisosan ympäröimiä. Selvästi suurin saari on Kärnänsaari, jonka erottaa järven pohjoisrannasta ja Lappajärven kirkonkylästä kapea Kärnänsalmi.
Hydrologia
Lappajärvi on osa Ähtävänjoen vesistöä, Lappajärven valuma-alueeseen kuuluu Lappajärven kuntaa, Vimpeliä, Alajärveä ja osa Soinin kunnasta. Merkittävimmät Lappajärveen laskevat joet ovat Alajärvestä tuleva Kurejoki ja Vimpelin Savonjoki, pienempiä laskujokia ovat Itäkylän Vieresjoki, Savonkylän Kokonpuro ja Vimpelin Hietojanpuro. Lappajärvi laskee Välijokea pitkin Evijärveen ja sieltä Ähtävänjokea pitkin Merenkurkkuun.
Historiaa
Lappajärven vedenpintaa on ihmisen aikaansaamana laskettu ensimmäisen kerran mahdollisesti jo 1600–1700 lukujen vaihteessa, seuraavan kerran vuoden 1834 paikkeilla noin metrin verran ja vuosien 1904–1908 aikana 0,7 metriä, näiden seurauksena vedenpinta on laskenut vähintään kaksi metriä.
Vuodesta 1961 Lappajärveä on säännöstelty Niskan padolla, säännöstelyn jälkeen järven tila alkoi heikentyä nopeasti. Keväällä 1979 puhkesi Lappajärven patokapina kun järven pinta oli juoksutettu alas ja paikalliset kävivät tukkimassa kansanpadolla Ähtävänjoen pudottamalla kiviä Niskan sillalta.
Lappajärven meteoriittikraatteri
Lappajärvi on Suomen suurin tai toiseksi suurin meteoriittikraatteri ja myös iältään nuorin ja ensimmäinen Suomesta löydetty meteoriittikraatteri. Lappajärven syntyneen 750 metriä syvän kraatterin läpimitta oli noin 22–23 kilometriä ja sen aiheutti noin 1,6 kilometrin kokoinen asteroidi nykyisten arvioiden mukaan 77,85 ± 0,78 miljoonaa vuotta sitten. Se olisi tämän mukaan syntynyt liitukauden lopun kiihtyneessä meteoriitti- ja asteroidipommituksessa. Asteroidin on päätelty olleen tavallinen H-tyypin kondriitti.
Kallioperän jäähtymisen on arvioitu kestäneen sadastatuhannesta vuodesta miljoonaan vuotta.
Järven keskellä sijaitsevan Kärnänsaaren alapuolella on kärnäiitiksi nimettyä impaktiittia, Kärnänsaaren on epäilty olevan törmäyskraatterin keskuskohouma, tosin se saattaa myös olla pelkkä jääkausien muovaama eroosiojäänne. Kraatterin kaakkoisreunaa ympäröi kohonnut reuna, joka tunnetaan nykyisin Lakeaharjuna ja Pyhävuorena. Lappajärvestä on löydetty tyypillisiä meteoriittikraattereista löytyviä kiviä kuten breksiaa, myös törmäystimantteja ja mineraaleja kuten sueviittia ja coesiittia. Meteoriitin hajottama peruskallio on mahdollistanut hyvät pohjavesialueet Lappajärvelle.
Tutkimushistoriaa
Lappajärven tutkimushistorian katsotaan alkaneen vuodesta 1858 jolloin Henrik Holmberg kirjoitti kirjassaan Materialier till Finlands geognosi muutamalla sanalla Lappajärveltä löytyvästä tuliperäisestä kivestä. Vuonna 1916 geologi Eero Mäkinen analysoi kivilajin laavakiveksi eli dasiitiksi. Geologi Pentti Eskola oli vuoden 1920 Karjalan Jänisjärven tutkimuksiensa jälkeen vakuuttunut siitä että Lappajärvi oli myös tulivuorijärvi. Kesällä 1926 Eskola kävi Lappajärvellä toteamassa kärnäiitin tulivuorenpurkauksen laavakiveksi. Lappajärveä luultiin pitkään muinaisen tulivuoren jäännökseksi. Vielä vuonna 1964 professori Ahti Simonen kirjoitti järven muinaisesta vulkaanisesta toiminnasta.
Keväällä 1967 professori Thure Georg Sahama tutkittuaan Saksan Nördlinger Riesin kraatteria hän alkoi epäillä myös Lappajärveä meteoriitin kraatteriksi ja ehdotti Martti Lehtistä tutkimaan kraatteria. Vuonna 1967 ruotsalainen Nils-Bertil Svensson havaitsi kärnäiitissä kvartsin olevan samalla tavalla pilkkoutunut kuin maapallon muissa kraattereissa, Svenssonin artikkeli tutkimuksistaan julkaistiin helmikuussa 1968 Nature -lehdessä. Vuonna 1967 Martti Lehtinen aloitti tutkimukset kraatterista, löytäen muun muassa heinäkuussa 1967 sueviittia Hietakankaan soramontuilta ja kesällä 1968 coesiittiä Lappajärvestä, seuraavana vuonna hänen lisensiaattityönsä tutkimuksista valmistui. Vuonna 1976 Lehtinen julkaisi englanninkielisen väitöskirjan meteoriittiteoriasta, väitöskirjallaan hän muun muassa todisti eräissä kivilohkareissa kvartsin muunnoksia joita ei synny tulivuorientoiminnasta, väitöskirjan on katsottu olleen lopullinen vahvistus meteoriittiteorialle. Myös samana vuonna julkaistut painovoimamittaukset tukivat meteoriittiteoriaa, alueella havaittiin 17 kilometrin läpimittaisella alueella painovoimapoikkeamaa. Saksalaiset tutkijat Elmar Jessberger ja Uwe Reimold saivat vuonna 1980 kraatterin iäksi argon-argon menetelmällä noin 77,3 miljoonaa vuotta. Vuosina 1988-1990 Geologian tutkimuskeskus suoritti tutkimusporauksia, ensimmäisen Härkäniemessä 217,75 metriin, jossa havaittiin 145 metrin syvyydeltä kärnäiittiä ja sen alapuolella oli sueviittikerros ja breksiakerros  toisen 165,75 metriin Vimpelin Pokelassa ja neljännen porauksen 275 metriin Kärnänsaaren ja Matalasaaren välisessä välisaaressa, josta ei löydetty kärnäiittiä.
Vuonna 1992 paleomagnetismiin perustuvalla menetelmällä saatiin kraatterin iäksi noin 195 miljoonaa vuotta. Vuonna 1997 Lappajärveltä löydettiin pieniä törmäystimantteja sueviittilohkareista. Vuonna 2001 Geologian tutkimuskeskuksen uraani-lyijy iänmäärityksessä iäksi arvioitiin noin 73,3 miljoonaa vuotta, viiden miljoonan vuoden virhemarginaalilla, tämä iänmääritys vahvisti Lappajärven syntyneen myöhäisliitukaudella. Vuonna 2013 julkaistussa tutkimuksessa argon-argon ajoituksella kraatterin iäksi saatiin 76,2 miljoonaa vuotta, samassa tutkimuksessa havaittiin joidenkin mineraalien olevan noin miljoona vuotta nuorempia, joten tästä on päätelty kraatterin jäähtymisen kestäneen sadastatuhannesta vuodesta miljoonaan vuoteen. Kesällä 2018 tutkijat esittivät kraatterin iäksi 77,8 miljoonaa vuotta uraani-lyijy ajoituksen perusteella, myöhemmin vertaisarvioinnin jälkeen iäksi saatiin noin 77,85 (± 0,78) miljoonaa vuotta.
Kalasto
Järvessä elää kalastuksen kannalta hyvin ainakin kuhaa, ahventa, madetta ja muikkuja. Myös vieraslajiksi todettua täplärapua esiintyy harvakseltaan järvessä.
Kulttuuria
Lappajärveä pidettiin pitkään tulivuorijärvenä, ja sen mukaan on nimetty muun muassa Tulivuorirock. Tulivuoriaihe näkyy myös osana Lappajärven kunnan vaakunaa. Myöhemmin järven paljastuttua meteoriittikraatteriksi sitä on käytetty aiheena Lappajärven kunnan ja alueen markkinoinnissa. Nykälänniemessä toimiva kylpylähotelli Kivitippu on saanut nimensä maahan pudonneen meteoriitin mukaan. Kivitipussa sijaitsee myös Meteoriittikeskus-niminen näyttely. Lappajärvestä kertovan Lappajärvi-humpan on säveltänyt Kaarlo Valkama ja sanoittanut Tuula Valkama. Lappajärvi valittiin vuonna 2011 Etelä-Pohjanmaan maakuntajärveksi, ja järvestä löytyvä kärnäiitti on valittu maakuntakiveksi. Lappajärven kraatterijärven alueelle on lähialueen kuntien toimesta meneillään projekti Unescon Geopark -statuksen hakemiseksi.
Masato Morishige
(s. 21. toukokuuta 1987 Hiroshima, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 2008, Maailmanmestaruuskilpailuihin 2014 sekä Asian mestaruuskilpailuissa 2015.
Sotatunturit
Sotatunturit sijaitsevat Suomessa Kemijokivarren Lapissa Savukoskella. Rannimmainen sotatunturi on noin 390 metriä merenpinnasta ja Maaimmainen sotatunturi 416 metriä. Maastoltaan molemmat tunturit ovat rakkaisia. Tunturien välisestä kurusta saa alkunsa Sotajoki, joka laskee Nuorttijokeen ja edelleen Tuulomajoen kautta Barentsinmereen.
Rannimmaisen sotatunturin juurella Kemijoen sivujokea Vouhtujokea ja Jäämereen laskevaa Sotajokea erottaa kapea Sotataival-niminen kannas. Jokien muodostamaa reittiä on muinoin käytetty vesikulkureittinä, jolloin veneet on vedetty Sotataipaleen yli vesistöstä toiseen.
Kalle Matilainen (poliitikko)
Kalle Kustaa Matilainen (30. toukokuuta 1903 Keitele – 20. maaliskuuta 1975 Imatra) oli suomalainen poliitikko, puoluekannaltaan sosialidemokraatti.
Matilainen toimi työurallaan maatyöläisenä 1916–1922, kivityömiehenä ratatyömailla 1922–1929, metallimiehenä ja kirvesmiehenä Vuoksenniska Oy:n sulattimolla ja rautatehtaalla Imatralla 1929–1952 ja Imatran työväenyhdistyksen taloudenhoitajana 1952–1956. Hän työskenteli myös pääluottamusmiehenä.
Matilainen oli naimisissa kahdesti, Vieno Elisabeth Hyrkäksen kanssa vuosina 1926–1934 ja Aili Amanda Kalpion kanssa vuodesta 1937.
Cygnus X-3
Cygnus X-3 on suurimassainen röntgensäteilyn lähde, joka sijaitsee Cygnus X -molekyylipilven takana. Sen lähistöllä on pienempi röntgenlähde, jonka arvioidaan olevan Bokin globuli jossa on muodostunut prototähti.
Redkino
Redkino on kaupunkimainen taajama Tverin alueen Konakovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen pääradan varrella (Redkinon asema) 39 kilometriä Tveristä kaakkoon. Asukkaita on 11 400 henkeä (vuonna 2009).
Redkino sai kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 1939. Siellä on mm. teräsbetonirakennetehdas ja koneenrakennusteollisuutta. Vuonna 2008 taajamassa aloitti toimintansa Ahlstromin lasihuopatehdas. Tehdas valmistaa lasihuopaa pääasiassa Venäjän rakennus- ja komposiittimateriaaliteollisuutta varten.
Eurooppalaisen ihmisen maailmankatsomus
Eurooppalaisen ihmisen maailmankatsomus on filosofi Oiva Ketosen teos, joka perustuu yleisöluentoihin. Teos ilmestyi Otavan kustantamana 1961 ja siitä otettiin useita uusintapainoksia.
Sisältö
Kirjan luvut:
Cum On Feel the Noize
”Cum On Feel the Noize” on Noddy Holderin ja Jim Lean kirjoittama musiikkikappale, jonka julkaisi ensimmäisenä brittiläinen Slade-yhtye vuonna 1973. Se nousi Britannian listaykköseksi heti ensimmäisellä listaviikollaan ja pysyi kärjessä neljä viikkoa. Kappale on samalla yhtyeen tunnetuimpia.
Työstö
Sladen laulaja-kitaristi Noddy Holder oli sanoittanut kappaleen erään aiemman kiertueen aikana. Siihen inspiroi konserttipaikkojen rajusti meluava yleisö. Aluksi kappaleen nimi oli ”Come On Hear the Noize”, mutta nimi vaihdettiin, sillä Holder pystyi tuntemaan yleisön tömistyksen paukkeena rinnassaan.
Kappaleen aloittava ”Baby, baby, baby!” -huuto oli alun perin vain yhtyeen avuksi tehty opastus, eikä sen ollut tarkoitus tulla lopulliselle äänitteelle. Tuottaja Chas Chandler kuitenkin halusi sen mukaan, sillä hänen tuotantoideologianaan oli saada laulu levyjen kohokohdaksi, jonka ympärille kappaleet sitten rakennettiin.
Julkaisu ja vastaanotto
Yhdysvalloissa single julkaistiin hieman myöhemmin, toukokuussa 1973. Se sijoittui Billboard Hot 100 -listalla 98:nneksi. Seuraavan kerran Sladen kappale pääsi kyseiselle listalle yli kymmenen vuotta myöhemmin.
Quiet Riotin versio
Yhdysvaltalainen Quiet Riot -yhtye julkaisi kappaleesta oman heavy metal-/glam metal -versionsa vuonna 1983. Se julkaistiin sekä yhtyeen albumilla Metal Health että singlenä, joka ylsi Billboardin listalla sijalle 5, sekä Mainstream Rock -listan sijalle 7. Siitä muodostui samalla yhtyeen selvästi suurin hitti Yhdysvalloissa. Yhtye oli levyttänyt vuodesta 1975 lähtien, mutta ei ollut aiemmin saavuttanut suuria hittejä. Britanniassa single ylsi yhdessä ”Metal Health” -kappaleen kanssa sijalle 45. VH1 valitsi Quiet Riotin version myöhemmin kaikkien aikojen 41:nneksi parhaaksi hard rock -kappaleeksi.
Quiet Riot ei olisi halunnut julkaista kappaletta ollenkaan ja soitti sen tahallaan mahdollisimman huonosti. Yhtyeen tuottaja julkaisi sen silti. ”Cum on Feel the Noizen” menestyksen myötä yhtye saavutti pienemmät hitit myös kappaleilla ”Bang Your Head (Metal Health)” ja toisella Slade-coverilla ”Mama Weer All Crazee Now”.
Quiet Riotin menestyksekkäät Slade-coverit nostivat myös Sladen osakkeita Pohjois-Amerikassa, vaikka yhtye ei ollut käynyt siellä kuuteen vuoteen. Yhtyeelle tarjottiin lukuisia levytyssopimuksia, ja lopulta Slade hyväksyi CBS Recordsin tarjouksen. Slade saavuttikin suurimmat hittinsä Yhdysvalloissa vuonna 1984, jolloin ”My Oh My” ylsi Billboardin listalla sijalle 37 ja ”Run Runaway” sijalle 20. Nämä olivat myös ensimmäiset kyseiselle listalle päässeet Slade-kappaleet sitten vuoden 1973 ja singlen ”Cum On Feel the Noize”. Samana vuonna myös yhtyeen ainoastaan Yhdysvalloissa julkaistu albumi Keep Your Hands Off My Power Supply pääsi sijalle 33, mikä tekee siitä siellä selkeästi menestyneimmän Slade-albumin.
Muut versiot
Sladen ja Quiet Riotin lisäksi kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Bran Van 3000, Oasis, One Way System, Kiss My Jazz ja Edguy. Suomeksi kappale levytettiin kahdesti vuonna 2002. Menneisyyden Vangit julkaisi sen nimellä ”Tää yö meidän on” albumillaan Tähdet näyttää tien. Eläkeläiset puolestaan julkaisi Pahvische-nimisellä albumillaan version nimeltä ”Humpalle vaan”.
Astypálaian arkeologinen museo
Astypálaian arkeologinen museo on arkeologinen museo Astypálaian kylässä eli Chórassa Astypálaian saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydetty esihistoriallista, antiikin aikaista ja myöhempääkin esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1994 ja avautui vuonna 1998.
pienoiskuva|vasen|upright=0.95|Querinien suvun vaakuna venetsialaisajalta.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä varhaiselta pronssikaudelta 2000-luvulta eaa. keskiajalle 1400-luvulle saakka. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, rakennusten koristeosia, piirtokirjoituksia, koruja ja hopearahoja. Keramiikka on pääosin peräisin haudoista muun muassa Kátsaloksesta ja Kylíndrasta, ja ajoittuu geometriselta roomalaiselle kaudelle. Piirtokirjoituksiin kuuluu muun muassa votiivipiirtokirjoituksia sekä patsaiden jalustoja. Veistokset ovat pääasiassa klassiselta, hellenistiseltä ja roomalaiselta kaudelta. Ne ovat pääasiassa reliefejä sekä patsaiden torsoja. Bysanttilaisen keskiajan löytöihin kuuluu erityisesti varhaisten basilikakirkkojen koristeosia ja lattiamosaiikkeja 400- ja 500-luvuilta.
Sarany
Sarany on kaupunkimainen taajama ja maalaiskunta Permin aluepiirin Gornozavodskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 31 kilometriä Gornozavodskista koilliseen. Asukkaita on 1100 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1800-luvun lopulla vielä nykyäänkin toimivan kromiittikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1940 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Saranyssa on peruskoulu, kerhotalo, kirjasto ja sairaala.
Herkuleskehrääjä
Herkuleskehrääjä (Coscinocera hercules) on Australian Queenslandissa ja Uudessa Guineassa esiintyvä yöperhonen. Se lukeutuu maailman kookkaimpiin perhosiin.
Molempien sukupuolten siivet ovat ruskeankirjavat ja niissä kulkee vaalea raita. Siivissä on myös läpinäkyvät kolmiomaiset täplät. Herkuleskehrääjänaaraan siipien kärkiväli voi olla 25 cm ja naaraat ovat jonkin verran koiraita kookkaampia. Koiraalla takasiipien kannukset ovat kuitenkin huomattavasti pitemmät. Paritteluun valmis naaras päästää ilmaan feromoneja, joiden tuoksu houkuttelee koiraita paikalle. Aikuisella naaraalla ei ole syömiseen soveltuvia suuosia vaan sen elämän ainoa tehtävä on paritella ja munia, minkä jälkeen se kuolee.
Toukka kasvaa noin 10 cm pitkäksi ja on yleisväritykseltään aluksi hyvin vaalea, myöhemmin sinivihreä. Toukka elää luonnossa muutamilla ravintokasveilla, mutta kasvatettuna hyväksyy myös hyvinkin poikkeavia lajeja. Nahanluonnin jälkeen toukka yleensä syö vanhan nahkansa.
Norio Omura
(s. 6. syyskuuta 1969 Shimane, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1996 sekä Maailmanmestaruuskilpailuihin 1998.
Haminan lukio
Haminan lukio on Haminan kunnassa sijaitseva suomenkielinen lukio. Lukio perustettiin vuonna 1894 nimellä Haminan Suomalainen Yhteiskoulu. Yhteiskoulun lisäksi se on tunnettu historiansa aikana nimillä Haminan Yhteislyseo ja Linnoituksen lukio. Vehkalahden lukion lakkauttamisen jälkeen se on toiminut Haminan ainoana lukiona. Lukiossa on noin 300 päätoimista opiskelijaa. Nykyään lukion tilat sijaitsevat Etelä-Kymenlaakson ammattiopiston tiloissa. Lukion siirtäminen hallinnollisesti ammattiopiston alaisuuteen kirvoitti kritiikkiä lukion henkilökunnalta. Yhdistämisestä vastanneet poliitikot perustelivat päätöstään säästösyillä ja väittivät yhdistämisen mahdollistavan lukiokoulutuksen jatkumisen Haminassa. Entisessä lukiorakennuksessa toimii nykyään Pappilansalmen kouluna tunnettu yhtenäiskoulu, johon on yhdistetty lakkautetut Haminan keskuskoulu ja Uuden-Summan koulu.
Sorsan II hallitus
"Elvytyshallitukseksi" julistautuneen Sorsan hallituksen aloittaessa toimintansa keväällä 1977 Suomessa elettiin jo kolmatta vuotta taloudellisen nollakasvun aikaa ja kotimainen kulutus laski ensimmäistä kertaa pariin vuosikymmeneen. Työttömiä oli jo liki 140 000, mikä oli yli kaksi kertaa enemmän kuin Miettusen "hätätilahallituksen" toimikauden alussa loppusyksyllä 1975. Eniten kärsi metsäteollisuus, jonka vienti veti, mutta tuotteiden huonoista hinnoista seurasi yritysten velkaantuminen ja kilpailukyvyn heikkeneminen. Kauppataseen alijäämä oli miljardeja markkoja, inflaatio pyöri kaksinumeroisissa luvuissa ja lakkojen suma ylitti psykologisen sietokyvyn. SDP:n ja Keskustan puoluejohdot totesivat, että puolueiden keskinäisen nahistelun sijasta tärkeämpää oli lamaan juuttuneen Suomen kansantalouden kääntäminen uuteen kasvuun. Hallitus julkisti juhannuksen 1977 aikaan 27-kohtaisen ns. elvytyspaketin, johon sisältyivät muiden muassa palkkakustannusten keventäminen, verovähennykset, liikevaihtoveron poisto rakennustoiminnalta, vientiteollisuuden markkinointituen lisääminen ja ammattikoulutuksen tehostaminen nuorisotyöttömyyden hillitsemiseksi. Vuoden 1978 budjetti julkistettiin 16. syyskuuta 1977. 37 601 miljardin markan budjetti oli 14 % suurempi kuin vuotta ennen. Joulukuussa 1977 julkistettuun toiseen elvytyspakettiin sisältyi työehtosopimuksessa jo sovittujen palkankorotusten siirtäminen puolella vuodella eteenpäin. Alkuvuodesta 1978 Suomi joutui devalvoimaan jo kolmannen kerran vuoden kuluessa, mutta vuoden 1978 aikana 200 000:n rajaa hiponut työttömyys kääntyi vihdoin laskuun, tuotanto alkoi vetää, inflaatio painui alas ja rahamarkkinat kevenivät. Hallitus siirsi elvytyksen painopistettä yritysten tukemisesta julkiselle sektorille, mutta säilytti tiukan otteen työmarkkinoihin. Tärkeä osuus myönteisessä kehityksessä oli Suomen rakennusviennillä, joka laajeni vuosina 1977–1978 voimakkaasti niin Neuvostoliittoon kuin öljynviejämaiden OPEC-järjestön jäsenvaltioihin (mm. Saudi-Arabia, Irak, Libya ja Nigeria). Varsinainen suomalaisen rakennusviennin läpimurtovuosi oli 1977, jolloin solmittujen ulkomaisten urakoiden kokonaisarvo oli noin 4,6 miljardia markkaa; tästä Neuvostoliittoon rakennetun Kostamuksen kaivoskombinaatin osuus oli 2,7 miljardia markkaa. Maa- ja metsätalousministeri Johannes Virolaisesta tuli 24. huhtikuuta 1978 Suomen pitkäaikaisin valtioneuvoston jäsen hänen ohitettuaan 5 772 vuorokautta ministerinä toimineen Ahti Karjalaisen. Sorsan hallituksen toimikauden päättyessä Virolainen oli ollut valtioneuvoston jäsenenä kaikkiaan 6 169 vuorokautta.
Bandyliigakausi 2020–2021
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2020–2021 ratkaistiin yhdeksän joukkueen kaksinkertaisen runkosarjarjan jälkeen kahdeksan parhaan joukkueen kesken pelattavilla pudotuspeleillä. Suomen mestaruudesta pelattiin 111. kertaa. Bandyliigan järjestää Suomen Jääpalloliitto.
Porvoon Akilles voitti toisen perättäisen Suomen mestaruuden.
Taustaa
LRK Tornio ilmoitti toukokuussa, ettei se aio osallistua sarjaan.
Lajilegenda Sami Laakkonen päätti mittavan peliuransa 12.2.2021 WP-35:n kotiottelussa Mikkelin Kamppareita vastaan.
Porin Narukerä pelasi koko kauden paidoissa, joiden rintaan oli kirjattu numero 4 kesäkuussa 2020 menehtyneen Heikki Koiviston muistoksi.
Televisiointi
Yle TV2 televisioi loppuottelun. Ottelun selosti Jarmo Lehtinen ja kommentaattorina toimi Esko Tammilehto.
Runkosarja
Kaksinkertainen runkosarja alkoi 20.11. ja päättyi 14.2.
Koronaviruspandemia aiheutti ottelusiirtoja kauden aikana. HIFK vetäytyi pandemian vuoksi sarjasta kahden viikon ajaksi joulukuussa.
Kaksinkertaisen runkosarjan päätteeksi pelattavat ylempi- ja alempi jatkosarja päätettiin jättää pelaamatta koronaviruspandemian aiheuttamien ottelusiirtojen vuoksi.
Puolivälierät
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -periaatteella.
Välierät
Välierät pelattiin paras viidestä -periaatteella.
Suomen mestarit
Porvoon Akilleksen joukkue 2020–2021: Isak Skog (mv), Olli Lappalainen (mv), Joel Niittyvuopio (mv) Raoul Karlqvist, Dylan Lindblad, Jonathan Hyttinen, Joakim Nordström, Andreas Flinck, Casper Hänninen, Akseli Laakkonen, William Skog, Juuso Johansson, Rasmus Fridolfsson, Rolf Larsson, Akseli Pursio, Aapo Pursio, Rasmus Kettunen, Andreas Lindfors, Matti Vainio, Ilia Sokolov, Denis Sadakov, valmentajat: Jari Hyttinen (päävalm.), Johan Lönnqvist, valmentajat: Harri Hiukka huoltajat: Roger Johansson, Peter Tukiainen, Christian Linden joukkueenjohtaja: Peter Tallberg, Harri Heinonen
Palkitut
Pelaajien valinnat
Liigan paras pelaaja
All Stars -kentällinen
Paras erotuomari: Petri Kuusela
Runkosarjan pistepörssin voittaja
Runkosarjan paras maalintekijä
Pudotuspelien pistepörssin voittaja
Pudotuspelien paras maalintekijä
Liiton valinnat
Bandyliigan paras pelaaja:
Kalastusalue
Kalastusalueeseen voi kuulua yhden tai useamman kunnan alueella olevia vesiä, jotka muodostavat kalataloudellisesti yhtenäisen alueen ja joiden kalastusoloja järjestettäessä on asianmukaista soveltaa yhtenäisiä toimenpiteitä. Kalastusalueen jäseniä olivat osakaskunnat, vesialueiden omistajat, alueella toimivat ammattikalastajien järjestöt sekä virkistyskalastajien eduista huolehtivat järjestöt. Kalastusoikeuden omistajien jäsenyys on pakollinen. Kalastuslaissa kalastusalueelle osoitetut tehtävät olivat luonteeltaan julkisoikeudellisia, minkä takia mm. kalastusalueen toimihenkilö toimi hallinto- ja valvontatehtävissä virkamiehen vastuulla. Tässä työssä heitä sitoivat hallintolain määräykset. Kalastusalueet voivat saada hoitaakseen myös kalavesien omistajille kuuluvia tehtäviä. Ylintä päätösvaltaa käytti kalastusalueen kokous ja käytännön hallintotehtäviä hoiti kokouksen valitsema hallitus. Juoksevien asioiden hoitamista varten kalastusalueella oli isännöitsijä, joka voi olla palkattu henkilö.
Kalastusalueen ja nyttemmin kalatalousalueen tärkein instrumentti käytännön asioiden linjaamisessa on käyttö- ja hoitosuunnitelma. Tässä asiakirjassa sovitaan yhteisesti ne pääperiaatteet, joiden mukaan kalavesiä käytetään ja hoidetaan. Asiakirjan määräykset olivat kalastusalueiden aikana ohjeellisia, nyttemmin pakottavia. Kalavesien osakaskuntien oli aikoinaan tarpeen mukaan otettava huomioon nämä linjaukset omia päätöksiä tehdessään.
Rafael Donner
Rudolf Rafael Donner (s. 1990) on suomalainen kirjailija. Donner on koulutukseltaan medianomi, ja hän on ohjannut lyhytelokuvia. Hän on julkaissut esseekirjan Ihminen on herkkä eläin (2017) ja yhdessä isänsä Jörn Donnerin kanssa keskustelukirjan Ennen kuin olet poissa (2018). Donnerin äiti on toimittaja Bitte Westerlund.
Rafael Donner on Donner Productions -yhtiön toimitusjohtaja. Hän asuu puolisonsa taidehistorioitsija Ninni Stenbergin kanssa Raaseporissa entisessä kyläkoulussa, jonka he ovat kunnostaneet asuin- ja työkäyttöön; kunnostustyötä seurataan televisiosarjassa Kaipuu maalle – kyläkoulusta koti (Längtan till landet).
Turku Aikikai
Aikikai ry on aikidoseura joka on perustettu 1991. Seura on yksi Suomen suurimmista aikidoseuroista. Seuran lajit ovat aikido, iaido, katori shintō-ryū ja girya. Seurassa ei ole kilpalajeja, vaan se keskittyy henkiseen ja fyysiseen kehittymiseen budoharjoittelun avulla.
Perustajajäseninä toimivat Budokwain aikidojaoston jäsenet Petteri Mäyrälä, Marko Saari, Petteri Silenius, Juha Turunen ja Matti Vallila. Toiminta aloitettiin Turun Jujutsu-seuran salilla Vanha-Hämeentie 3:ssa Aikarin talossa. Vuoden 1992 alussa seura siirsi toimintansa judosalille osoitteeseen Sorsatie 1. Vuonna 1998 kesällä seura muutti Shaolin-dojolle Nahkurinkatu 8:aan. Syksyllä 2013 Turku Aikikai ry siirtyi Shaolin-dojon pääseuraksi. Turku Aikikai ry jatkaa Shaolinin perustajan Ilpo Jalamon toimintaa dojon vetäjänä. Sali uusi osoite on Linnankatu 61.
pienoiskuva|Harjoitukset Turku Aikikain salilla 2016, opettajana Petteri Silenius 7.dan, Shihan
Misääri
Misääri (< 'kurjuus') on jonkin korttipelin muoto, jossa tavallisesta poiketen pyritään välttämään pisteiden tai tikkien saantia. Joissakin peleissä (esimerkiksi lupaus) misääri tarkoittaa pelikierrosta, jossa pienempi kortti voittaa suuremman.
Sam Evans
Sam Evans on kuvitteellinen televisiohahmo amerikkalaisessa sarjassa Glee, joka yhdistelee draamaa, komediaa ja musikaalia. Sarjaa esittää Yhdysvalloissa televisiokanava FOX ja Suomessa AVA. Hahmoa näyttelee Chord Overstreet, joka on esiintynyt sarjassa sen toisen tuotantokauden ensimmäisestä jaksosta lähtien. Samin hahmon kehittivät Gleen luojat Ryan Murphy, Brad Falchuk ja Ian Brennan. Hän on valmistunut opiskelija William McKinley -koulusta ja yksi Uusien Tuulien entisistä jäsenistä.
Toinen tuotantokausi
left|thumb|upright|[[Chord Overstreet (kuvassa) näyttelee Sam Evansia ohjelmassa Glee.]] Sam alkaa näyttää kiinnostustaan glee-klubiin, kun hän näkee kuoron esiintymässä koulun pihalla. Sam liittyy kerhoon jaksossa "Duettoja", ja pariutuu Kurt Hummelin (Chris Colfer) kanssa kerhon duettokilpailua varten. Kurt päättää myöhemmin olla laulamatta Samin kanssa, koska haluaa säästää hänet koululaisten pilkkauksilta laulamalla pojan kanssa dueton. Sam pariutuu sitten Quinn Fabrayn (Dianna Agron) kanssa ja kun heistä alkaa tulla läheisempiä, he alkavat seurustella. Jaksossa "Rocky Horror Glee Show", Sam saa Rockyn roolin koulun The Rocky Horror Show -musikaalista, ja alkaa sen seurauksena tuntea epävarmuutta omasta kehostaan. Kun musikaali myöhemmin lopetetaan, Will Schuester (Matthew Morrison) pyytää anteeksi Samilta tehtyään hänen olonsa epämukavaksi.
Jaksossa "Furt", Sam saa mustan silmän noustuaan Karofskya vastaan tämän kiusattua Kurtia. Kun Finn Hudson (Cory Monteith) ja Quinn alkavat tulla läheisiksi, Sam pelkää, että hänen suhteensa Quinnin kanssa on uhattuna. Tämä pelko muuttuu todelliseksi, kun Quinn pettää häntä Finnin kanssa. Sam eroaa Quinnin kanssa ja alkaa seurustella Santana Lopezin (Naya Rivera) kanssa, joka myöhemmin jättää hänet rakastuttuaan Karofskyyn. Samin isä menettää työnsä ja heidän talonsa on pakkohuutokaupattu, mikä pakottaa hänen viisihenkisen perheensä elämään yhden hengen motellihuoneessa. Jaksossa "Tanssiaisten Kuningatar", Sam osallistuu koulun tanssiaisiin Rachel Berryn (Lea Michele), Mercedes Jonesin (Amber Riley) ja Jesse St. Jamesin (Jonathan Groff) kanssa. Toisen tuotantokauden finaalijaksossa "New York" paljastuu, että Sam ja Mercedes seurustelevat virallisesti, vaikka pitävät sitä salassa glee-klubilta.
Kolmas tuotantokausi
Kolmannen tuotantokauden alussa Mercedes paljastaa, että Sam on muuttanut pois kaupungista hänen isänsä saatuaan uuden työn. Sam palaa jaksossa "Ihana nuoruus", kun Rachel ja Finn jäljittävät hänet, jotta hän voisi auttaa kuoroa esiintymään aluekisoissa. He saavat selville, että Sam työskentelee strippibaarissa salaa hänen perheeltään. Sam saa luvan vanhemmiltaan palata takaisin McKinelyyn, ja auttaa kuoroa päihittämään vastustajansa. Vaikka Mercedes on löytänyt uuden poikaystävän, Sam kertoo hänelle haluavansa hänet takaisin. Myöhemmin he suutelevat ja Sam esittää hänelle mash-upin tunnustaakseen rakkautensa. Kun Mercedes viimein jättää poikaystävänsä Shanen jaksossa "Rakkauden asialla", hänellä on kamala olo ja päättää olla menemättä ulos Samin kanssa ennen kuin on varma tunteistaan.
Jaksossa "Diskokuume nousee", Sam kuvaa Mercedesiä laulamassa ja laittaa videon YouTubeen, kuultuaan Mercedesin kertovan isänsä reaktiosta musikaaliunelmaansa, ja hänen tunnettuaan ettei tule olemaan tarpeeksi hyvä oikeassa maailmassa. Samin näytettyä hänelle videon positiiviset kommentit, ja kerrottuaan hänelle että hän uskoo häneen, he suutelevat.
Neljäs tuotantokausi
Neljännen tuotantokauden alussa, Sam nähdään nauttimassa uudesta suosiostaan teinityttöjen keskuudessa voitettuaan kuoron kanssa valtakunnalliset kisat. Jaksoissa "Britney 2.0" ja "Uudet ilmeet", Sam muodostaa vahvan ystävyyssuhteen Brittany Piercen (Heather Morris) ja Blaine Andersonin (Darren Criss) kanssa. Hän lohduttaa Brittanya tämän hävittyä koulun vaaleissa, ja kehittää romanttisia tunteita häntä kohtaan sen aikana. He alkavat seurustella jaksossa "Gleetä vain", jota seuraa kuoron häviö aluekisoissa. Kuukausi myöhemmin paljastetaan, että Blaine on kiinnostunut romanttisesti Samista; Blaine paljastaa lopulta ihastuksestaan häneen, johon Sam reagoi normaalisti. Kauden finaalijaksossa, Sam huomaa Brittanyn käytöksessä jotain outoa, ja soittaa Santanan apuun. Selviää, että Brittanylle on tarjottu paikkaa MIT:iin, jonne hän lähtee hyvästeltyään Samin ja muut kuorolaiset.
Viides tuotantokausi
Viidennellä tuotantokaudella, Sam alkaa näyttää kiinnostustaan uuteen kouluterveydenhuoltajaan Pennyyn. Sam laulaa hänelle kappaleen Something, mutta suhde ei lopulta kehity suudelmaa pidemmälle. Valmistuttuaan McKinelystä, Sam muuttaa New Yorkiin Mercedesin ja Blainen kanssa, ja aloittaa siellä mallinuran.
Joachim Müncheberg
Joachim Müncheberg (18. joulukuuta 1918 – 23. maaliskuuta 1943) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjä-ässä. Müncheberg lensi yli 500 taistelulentoa saavuttaen 135 ilmavoittoa. Müncheberg pudotussuhde oli 3.70.
Lokakuussa [939 Müncheberg liittyi III./Jagdgeschwader 26:een (Hävittäjärykmentti 26:n kolmas laivue). Hän saavutti ensimmäisen ilmavoittonsa 7. marraskuuta 1939 ampuessaan alas Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien Bristol Blenheim -pommikoneen. Ranskan valtauksessa hän ampui alas kahdeksan lentokonetta. Taistelun Britanniasta varhaisessa vaiheessa Müncheberg lensi majuri Adolf Gallandin siipimiehenä. Elokuussa hänet nimitettiin 7./JG 26:n lentueenpäälliköksi (Staffelkapitän) ja 14. syyskuuta 1940 hänelle myönnettiin rautaristin ritariristi. Taistelussa Englannista hän saavutti kaikkiaan 14 ilmavoittoa.
Seuraavaksi hän laivueineen otti osaa taisteluun Jugoslaviasta. Hän saavutti Välimerellä yli 20 ilmavoittoa. Toukokuussa 1941 hänelle myönnettiin rautaristin ritariristi tammenlehvillä. 1941 hän vietti kaksi kuukautta Libyassa Deutsches Afrikakorpsin tukena. Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan elokuussa 1941. Hän saavutti Ranskassa 35 ilmavoittoa lisää, näistä 34 Supermarine Spitfirejä. 19. syyskuuta hänet ylennettiin kapteeniksi (Hauptmann) ja nimitettiin II./JG 26:n laivueenkomentajaksi (Gruppenkommandeur). Hän ampui 24. huhtikuuta alas puolalaisen lentäjä-ässän Marian Pisarekin. Heinäkuussa 1942 hänet siirrettiin itärintamalle, jossa hän ampui alas 33 lentokonetta. Hän sai seuraavana vuonna siirron Tunisiaan, jossa sai surmansa ilmataistelussa 23. maaliskuuta 1943.