cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lahti
Seurakunnat ja muut uskonnolliset yhteisöt
Lahti kuuluu Pyhän Ursulan seurakunnan alueeseen. Kyseinen seurakunta on osa Katolisen kirkon Helsingin hiippakuntaa.
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Lahdessa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: Nämä seurakunnat muodostavat Lahden seurakuntayhtymän. Sen toimipaikkoja ovat esimerkiksi Renkomäen seurakuntakoti, ja Ahtialan seurakuntakeskus.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Lahdessa toimivat Lahden helluntaiseurakunta ja Nastolan helluntaiseurakunta.
Lahdessa on monia erilaisia uskonnollisia yhteisöjä, kuten Lahden Timanttipolku-buddhalainen keskus ja Jehovan todistajien valtakunnansali.
Kaupunginosat
Katso myös Luokka:Lahden kaupunginosat
Kaupunginosat ovat järjestyksessä pohjoisesta etelään. Kilpiäinen, Mukkula, Niemi, Kartano, Salpausselkä ja Jalkaranta ovat läntisiä kaupunginosia Vesijärven itärannalla. Viuha, Ahtiala ja Kytölä ovat Alasenjärven rannalla. Kymijärven rannalla ovat Koiskala, Kolava, Järvenpää, Myllypohja ja Villähde.
Suuralueet
Pääartikkeli: Lahden suuralueet
Keskusta
Lahden keskusta muodostuu Lahdenkadun, Saimaankadun ja Mannerheiminkadun rajaamasta kolmiosta. Kaupungin ydinkeskustana voidaan pitää Vuorikadun, Rauhankadun, Kirkkokadun ja Kauppakadun reunustamaa aluetta. Pohjois–eteläsuunnassa keskustaa halkoo Vesijärvenkatu. Ydinkeskustassa sijaitsevat muun muassa Lahden kauppatori, Lahden kaupungin pääkatu eli Aleksanterinkatu, Kauppakeskus Trio, Lanunaukio, Mariankatu ja sen kävelykatuosuudella sijaitseva Hakkapeliittojen kotiinpaluu -patsas.
pienoiskuva|Kauppakeskus Trio on Päijät-Hämeen suurin kauppakeskus. Lahden keskustan kaupallinen painopiste on siirtynyt viime vuosikymmeninä Kauppatorin ympäristöstä itää kohti. Aleksanterinkadun loppupäähän muodostui 1990-luvulla mittava kauppakeskuskokonaisuus, kun kolme Aleksin liiketaloa yhdistettiin kauppakeskus Trioksi. Trion osaksi kytkettiin myös Kauppakadun varressa sijaitseva liiketalo Hansa. Rauten entiseen tehdaskortteliin rakennettiin vuosituhannen vaihteessa kauppakeskus Syke.
Lahden keskustaan on rakennettu muutamia pienehköjä kävelyalueita. Rautatienkadun osuus Vapaudenkadun ja Hämeenkadun välillä on muutettu kävelykaduksi. Rautatienkadun kävelyosuutta Aleksanterin- ja Vapaudenkadun välillä kutsutaan Lanunaukioksi.
Keskustan liikkeet kilpailevat asiakkaista muun muassa 1990-luvun alussa rakennettujen Launeen hypermarkettien kanssa. Keskustaa on pyritty elävöittämään muun muassa palkkaamalla keskustaisäntä, jonka tehtävänä on ollut järjestää keskustaan tapahtumia ja kehittää keskustan markkinointia. Toiminnan ylläpitämiseksi perustettiin 1999 Lahden keskustaeheytys ry, nykyinen Lahti City ry.
Lahden kauppatorin alla sijaitsee lähes 600 auton pysäköintihalli Lahden toriparkki, joka aloitti toimintansa toukokuussa 2015.
Ilmasto
Ilmastollisesti Lahti kuuluu eteläboreaaliseen vyöhykkeeseen ja Päijät-Hämeen maakunnassa se kuuluu Päijänteen eteläosien Päijät-Hämeen pohjoisosia lämpimämpään vyöhykkeeseen. Lahden alue kuuluu toiseen kasvien menestymisvyöhykkeeseen.
Mordovia Arena
Mordovia Arena on stadion Saranskin kaupungissa. Sen kapasiteetti on 45 000. Se oli yksi jalkapallon MM-kilpailujen 2018 pelipaikoista.
Lahti
Urheilu ja liikunta
Lahti tunnetaan urheilukaupunkina. Lahden urheilukeskuksessa järjestetään suuria kansainvälisiä urheilutapahtumia, kuten maailman­mestaruus­kilpailuja ja vuosittaiset Salpausselän Kisat. Radiomäen kentällä järjestetään kansallisen tason kilpailuja.
Lahden suurhalli oli Länsi-Euroopan ensimmäinen tekonurmipinnoitteinen jalkapallon talviharjoitteluun soveltuva urheiluhalli. Siellä pidettiin aikaisemmin vuosittain talviturnaus suomalaisten pääsarjatason joukkueiden välillä, Uusi Lahti Cup. Suurhalli on monilajihalli, jossa on myös pienjoukkuepeliin soveltuva jalkapallokenttä. Täysimittainen jalkapallohalli sijaitsee Lahden Mukkulassa. Lisäksi Lahdessa on Liikuntakeskus Pajulahden omistama jalkapallo- ja urheiluhalli.
Joutjärvellä sijaitsee Vellamo-melontastadion. Kansallisissa pääsarjoissa pelaavat FC Lahti, Pelicans, Lahti Basketball ja LASB.
Kortteliliiga on lahtelainen ilmiö, joka on tarjonnut harrastesarjatoimintaa sekä omaehtoisia liikuntamahdollisuuksia ympärivuotisesti jo vuodesta 1969 alkaen. Aktiivitoiminnan parissa on yli 450 joukkuetta joiden lajeina on muun muassa jalkapallo, kaukalopallo, lentopallo, beach volley, tennis, squash, salibandy, petankki, rullakiekko ja mölkky.
Liikuntakeskus Pajulahti sijaitsee Nastolan lähellä Lahdessa. Suomen Urheiluopisto sijaitsee puolestaan Lahden läheisyydessä Vierumäellä naapurikaupunki Heinolassa.
Lahdessa on monipuoliset pyöräilymahdollisuudet.
Lahdessa on järjestetty Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1926, 1938, 1958, 1978, 1989, 2001 ja 2017.
Urheiluseuroja
Tunnettuja lahtelaisia urheiluseuroja ovat muun muassa:
Urheilukilpailuja
Kisapuiston kentällä pelattiin heinäkuussa 1952 Helsingin olympialaisten jalkapallon alkusarjan otteluita ja yksi välieräottelu. Jukolan viesti kilpailtiin Lahden Arkiomaassa vuonna 1954.
Liikenne
pienoiskuva|[[Lahden rautatieasema vuonna 2006.]] Lahti sijaitsee Etelä-Suomessa suhteellisen lähellä Suomen väestöllistä keskipistettä eli paikkaa, johon kaikilla suomalaisilla on keskimäärin lyhin matka. Lahti on maanteiden ja rautateiden risteämiskohta – liikenneyhteydet ovat hyvät ja nopeat joka suuntaan.
Rautatieliikenne
Lahteen Keravalta rakennettu (Helsinki-Lahti-rautatieosuuden) oikorata valmistui vuonna 2006. Tämä lisäsi kaupungin väkilukua houkuttelemalla kaupunkiin pääkaupunkiseudulla työskenteleviä ihmisiä. Oikoradalla otettiin käyttöön myös VR:n lähijunien vyöhykeliput. Nopeimmillaan junamatka Helsingistä Lahteen kestää 48 minuuttia keskikaupunkien välillä. Lahden ja Helsingin väliset Z-lähijunat pysähtyvät oikoradalla Haarajoella, Mäntsälässä ja Hennassa.
Lahden rautatieasema on risteysasema, jossa oikorata yhtyy vanhaan Riihimäki–Pietari-rataan. Lahdesta on rautatiet myös Heinolaan ja Loviisaan, mutta niillä on nykyisin vain tavaraliikennettä. Lahdessa pysähtyvät kaikki Helsingistä Kouvolan kautta Karjalan radalle, Savon radalle ja Venäjälle kulkevat kaukojunat. Lähijuna Z kulkee Lahdesta Helsinkiin, lähijuna G Riihimäelle sekä lähijuna O Kouvolaan ja Kotkan satamaan. Lahden kaupungin alueella sijaitsee myös Villähteen, Nastolan ja Uudenkylän rautatieasemat, joilla lähijuna O pysähtyy.
Linja-autoliikenne
Lahden linja-autoasema on siirretty keskustasta rautatieaseman yhteyteen Lahden matkakeskukseen.
Linja-autojen pikavuoroilla 88 kilometrin matka Lahden Renkomäen pysäkiltä Helsingin Viikkiin kestää nopeimmillaan noin tunnin.
Maantieliikenne
Helsingistä Pohjois-Suomeen vievä Nelostie valmistui moottoritieksi Lahteen saakka vuonna 1999. Vuonna 2005 valmistui moottoritieksi myös Lahden ja Heinolan välinen osuus. 1990-luvun lopulla nelostie Lahdesta pohjoiseen siirrettiin kulkemaan Heinolan kautta ja tien entinen linjaus Päijänteen länsipuolitse Jämsään numeroitiin valtatieksi 24. Itä-länsi-suunnassa Lahden halki kulkee valtatie 12, joka on rakennettu moottori- tai moottoriliikennetieksi Hollolan Kukonkoivun ja Nastolan Uudenkylän välillä. Valtatien 12 uusi linjaus eli Launeen tie Lahden keskustan eteläpuolitse valmistui ja otettiin käyttöön joulukuussa 2020.
Lähimmät lentoasemat sijoittuvat Lahdesta noin 90 kilometrin etäisyydelle Vantaalle sekä noin 145 kilometrin päähän Lappeenrantaan ja Pirkkalaan. Pienkoneille soveltuva lentokenttä sijaitsee noin 20 kilometrin etäisyydellä Lahdesta Asikkalan Vesivehmaalla.
Googlen mukaan automatkan pituus Lahdesta Helsinkiin on 104 km, Jyväskylään 169 km, Kouvolaan 61 km, Hämeenlinnaan 74 km ja Tampereelle 129 km.
Vesiliikenne
Lahdessa on kolme Vesijärven rannalla olevaa satamaa: Vesijärven satama, Teivaan venesatama ja Niemen venesatama. Vesijärven satamasta käytetään myös usein nimitystä Lahden satama.
Kulttuuri
Sibeliustalo valmistui vuonna 2000 kunnostamalla entinen punatiilinen teollisuusrakennus kulttuuritilaksi ja konserttisaliksi. Teräksestä ja lasista rakennettu uusi osa edustaa merkittävää puuarkkitehtuuria omaperäisyydellänsä: kantavien rakenteiden puuparrut ja muut puiset rakenteet näkyvät lasiseinien läpi ulos asti.
Lahden kulttuuriin kuuluu oleellisesti rakentaminen alkaen Eliel Saarisen silloiseen pikkukaupunkiin suunnittelemasta Lahden kaupungintalosta jatkuen Alvar Aallon suunnittelemaan Ristinkirkkoon. Erittäin vaativa rakennushanke oli 1920-luvulla rakennetut myös Lahden symboliksi nousseet radiomastot.
Tapahtumat
Lahdessa on järjestetty useita suuria kristillisiä kesätapahtumia. Herättäjäjuhlat on järjestetty Lahdessa kaksi kertaa: 1953 sekä 2007.
Ruokakulttuuri
Lahden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla roppana eli veripalttu, sianlihasyltty, perunatuuvinki eli imelletty perunalaatikko, isot lihapullat, jälkiuunileipä ja kuutelo. Uudempaa lahtelaista ruokakulttuuria edustaa lihamuki, joka on pahvimukista tarjoiltu kebab-annos.
Lahtelaisia fine dining -ravintoloita 2010-luvun lopulla olivat Roux, Casseli ja Taivaanranta. Perinteisempiä ruokaravintoloita oli vuonna 1955 avattu ja vuonna 2019 lopettanut Jännä-Jussi, 1981 perustettu pihviravintola El Toro ja 1992 perustettu texmexravintola Santa Fé.
Huomattavia rakennuksia
Lahdessa valtakunnallisen vuoden betonirakenne -kilpailun ovat voittaneet Lahden suurmäki 1971, Lahden urheilukeskuksen katsomo 1977, Lahden teatteritalo 1982 ja Lahden kirjastotalo 1990.
Franz Halder
pienois|Saksan puolustusvoimien esikuntapäällikkö kenraali Halder astuu lentokoneesta Malmin lentokentälle Suomen-vierailunsa alkaessa. Franz Ritter Halder (30. kesäkuuta 1884 Würzburg, Saksan keisarikunta – 2. huhtikuuta 1972 Aschau im Chiemgau, Baijeri, Länsi-Saksa) oli saksalainen kenraali ja armeijan yleisesikunnan päällikkö vuodesta 1938 syyskuuhun 1942 asti, jolloin Adolf Hitler nimitti Kurt Zeitzlerin hänen tilalleen. Halder oli mukana suunnittelemassa operaatio Barbarossaa ja toimi itärintaman esikunnan päällikkönä hyökkäysvaiheen alussa 1941. Hitlerin salamurhayrityksen jälkeen heinäkuussa 1944 Hitler vangitutti Halderin mahdollisena salaliittolaisena, vaikka tämä ei ollutkaan osallistunut salamurhayritykseen. Halder oli sodan loppuun Flossenburgin ja Dachaun keskitysleireillä.
Lahti
Lahden muistomerkit, -laatat ja veistokset
Lahdessa on huomattava määrä erilaisia muistomerkkejä, -laattoja ja veistoksia. Ne liittyvät sotahistorian lisäksi myös urheiluun ja erilaisiin ryhmiin, kuten lapsiin ja nuoriin sekä luontoon. Lisää Lahden muistomerkeistä, -laatoista ja veistoksista voit lukea artikkelista Lahden muistomerkit, -laatat ja veistokset.
Ystävyyskaupungit
Lahden kaupungin ystävyyskaupungit.
Richard Blick
Richard Adolph "Dick" Blick (s. 29. heinäkuuta 1940 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka voitti olympiakultaa vapaauintiviestissä vuonna 1960.
Blick voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä vuonna 1959. Rooman olympialaisissa 1960 hän voitti samassa lajissa olympiakultaa maailmanennätysajalla 8.10,2. Hän ui loppukilpailussa toisen osuuden.
Esko
Esko on suomalainen miehen etunimi. Eskon nimipäivä on suomenkielisessä almanakassa 12. kesäkuuta. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä elänyt 35 445 Esko-nimistä henkilöä.
Esko-nimi on muunnos muinaisskandinaavisesta Eskil-nimestä.
Trebuchet
pienoiskuva|Trebuchet Château des Bauxissa, [[Ranskassa.]] pienoiskuva|Vastapainokatapultin rakenteesta, kuvassa mies on juuri lataamassa laitetta vinssillä. Trebuchet eli vastapainokatapultti on keskiaikainen piirityskone, jota käytettiin Euroopassa 1200-luvulta 1500-luvulle.
Käyttötarkoitus
Vastapainokatapultti oli korkea piirityskone, jossa raskas kivikuorma veti varren alas ja sinkosi ammuksen vihollislinnaa päin. Kone oli tavallaan suuri mekaanisesti toimiva linko. Kymmenet miehet latasivat heittokoneen toimintavalmiiksi vinssillä. Pienempiä vastapainokatapultteja voitiin käyttää myös pelkästään miesvoimalla, asettamalla heittovarren toiseen päähän köysiä, joista usein kymmenien miesten voimalla pystyttiin vetämään heittovartta ja näin heittämään ammus. Suuremmat laitteet, jotka toimivat varsinaisella vastapainolla, olivat hyvin hitaita, ja niiden lataamiseen saattoi mennä jopa tunteja. Ne olivat kuitenkin hyvin tehokkaita ja kykenivät tuhoamaan tehokkaasti vihollisen rakennuksia ja puolustusasemia. Vastapainokatapultti pystyi heittämään huomattavasti suurempia ja painavampia ammuksia kuin aiemmat heittokoneet, kuten ballistat ja onagerit. Toisaalta vastapainokatapultti oli huomattavasti raskaampi, ja ainakin suurimmat laitteet olivat niin kömpelöitä liikutella, että ne usein koottiin tai jopa rakennettiin kokonaan paikan päällä.
Vastapainokatapulteissa käytettiin ammuksina yleensä raskaita, pyöreäksi veistettyjä kivenjärkäleitä, mutta ammuksina voitiin käyttää myös esimerkiksi napalmin tavoin toimivalla hyvin paloaralla öljyllä kastettuja ammuksia (vrt. kreikkalainen tuli), kuolleiden ihmisten ja eläinten ruumiita ja jopa ampiaispesiä ja vangiksi joutuneita vihollissotilaita voitiin singota muurin sisäpuolelle aiheuttamaan tauteja ja ruttoa, näin heikentäen puolustusta.
Käyttöhistoria
Trebuchet'n kaltainen heittokone lienee alun perin keksitty 800-luvulla Kiinassa, mutta vastapainon sijaan käyttövoimana on ollut 50-100 miestä, jotka kukin ovat vetäneet vipuvarteen kiinnitetyistä köysistä. Ensimmäinen kirjallinen kuvaus todellisesta vastapainolla toimivasta trebuchet'sta on Nikean piirityksestä vuodelta 1097, ja sen keksijäksi mainitaan Bysantin keisari Aleksios I Komnenos. Hänen innovaationsa oli korvata ihmisvoima vastapainolla; näin linkovarrelle ja ammukselle saatiin suurempi kiihtyvyys. Seuraava maininta on vuodelta 1124 Tyroksesta; ristiretkeläiset käyttivät vastapainokatapultteja piirittäessään kaupunkia.
Arabimaissa vastapainokatapultti tunnettiin nimellä manjaniq firanji, frankkilainen heittokone, erotuksena köysikäyttöisestä manjaniqista. Vastapainokatapultit levisivät lopulta 1268 Kiinaan mongolien piirittäessä Fanchengia ja Xiangyangia. Mukanaan heillä oli arabialaisia ja armenialaisia insinöörejä, jotka rakensivat heille näitä laitteita.
Englantilaiset käyttivät vastapainokatapultteja Doverin piirityksessä vuonna 1216. Vastapainokatapultti oli eurooppalaisten keskuudessa suosittu sotakone tuhovoimansa vuoksi. Ranskalaiset käyttivät niitä sodassa Englantia vastaan. Trebuchet't kasvoivat lopulta valtavan kokoisiksi, ja niiden virittämiseen ampumakuntoon käytettiin suuria polkumyllyjä. Ammus saattoi painaa 100–1 500 kilogrammaa ja koneen tehollinen kantama olla 300–500 metriä. Parhaimmillaan saatettiin päästä ampumanopeuteen 2 laukausta minuutissa.
Vuonna 1521 espanjalainen konkistadori Hernán Cortés käytti vastapainokatapultteja piirittäessään asteekkien pääkaupunkia Tenochtitlánia.
Vielä 1600-luvun alkupuolella sotilaat ja oppineet kiistelivät siitä, oliko tämänkaltainen heittokone yhtä tehokas kuin silloiset tuliaseet.
Jodie Williams
Jodie Williams (s. 28. syyskuuta 1993 Welwyn Garden City, Englanti) on brittiläinen pikajuoksija.
EM-kilpailujen 200 metrillä Williams oli Amsterdamissa 2016 kuudes ja Münchenissä 2022 neljäs sekä Pariisin EM-hallikilpailuissa 2011 60 metrillä neljäs. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli 400 metrillä kuudes. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 200 metrin välierissä. MM-kilpailuissa hän on edennyt välieriin 200 metrillä Moskovassa 2013 ja Dohassa 2019 sekä 60 metrillä MM-hallikilpailuissa 2012.
Williams voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 100 ja 200 metrillä Bressanonessa 2009. Hän saavutti 100 metrillä kultaa ja 200 metrillä hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Monctonissa 2010. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 100 ja 200 metrillä sekä sai pronssia 4 × 100 metrin viestissä Tallinnassa 2011. Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2013 Williams voitti 200 metrin juoksun ja oli 100 metrillä toinen. Hän juoksi myös Britannian hopeaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa.
Williamsin ennätys 100 metrillä on 11,17 (2019) ja 200 metrillä 22,46 (2014).
Polly Klaas
Polly Hannah Klaas (3. tammikuuta 1981 – 1. lokakuuta 1993) oli yhdysvaltalainen sieppauksen ja henkirikoksen uhri.
Polly Hannah Klaas syntyi Nashvillessä, Tennesseessä. Hänen vanhempansa Marc ja Eve Klaas erosivat tytön ollessa 2,5-vuotias. Isä Marc Klaas kertoi myöhemmin, että vanhemmilla oli "epäonnistunut avioliitto mutta onnistunut avioero", sillä he pysyivät hyvinä ystävinä eron jälkeen. Eve Klaas sai Pollyn huoltajuuden, mutta Marc kävi säännöllisesti tapaamassa tytärtään. Pollya pidettiin yleisesti ujona lapsena, sillä hän muutti usein äitinsä kanssa paikasta toiseen, jolloin hänen oli vaikea luoda kestäviä ystävyyssuhteita. Polly sai sisarpuolen vuonna 1987, kun hänen äitinsä ja tämän uusi mies Allan Nichol saivat yhteisen lapsensa Annien. Nicholilla oli myös kolme lasta edellisestä liitostaan, ja Polly oli läheinen heidän sekä pikkusiskonsa kanssa.
Kidnappaus ja murha
12-vuotias Polly Klaas muutti äitinsä ja siskonsa kanssa Petalumaan Kaliforniaan, rauhalliseen kaupunkiin n. 60 kilometrin päähän San Franciscosta. Eve Klaas oli asumuserossa miehestään Allan Nicholista.
Polly joutui kidnapatuksi äitinsä kotoa Petalumasta 1. lokakuuta 1993, jolloin puukolla aseistautunut mies oli tunkeutunut taloon ja Pollyn makuuhuoneeseen. Hän oli kutsunut kaksi ystäväänsä, Kate McLeanin ja Gillian Pelhamin, kotiinsa yökylään. Tytöt kävivät samaa koulua ja soittivat koulun bändissä. Pollyn kotona he pitivät hauskaa muun muassa pukemalla Mikki Hiiri-hattua päähänsä ja meikkaamalla toisiaan. Leikit jatkuivat, kunnes Polly päätti lähteä hakemaan tyttöjen makuupussit olohuoneesta. Hän avasi huoneensa oven (n. klo 22:30), ja näki edessään tuntemattoman, harmaapäisen ja parrakkaan miehen veitsi kädessä. Rikollinen sieppasi Pollyn ja sitoi tämän ystävät tytön huoneeseen. Mies lähti vieden Pollyn mennessään. Muut tytöt pääsivät köysistä irti ja menivät herättämään Pollyn äidin, joka soitti heti poliisille. Seuraavien kahden kuukauden ajan tuhannet ihmiset osallistuivat siepatun tytön etsimiseen.
30. marraskuuta poliisi pidätti Richard Allen Davisin, joka oli etsintäkuulutettu jo ennen Pollyn sieppausta. Klaasin tarkkaa kuolinsyytä ei kyetty määrittämään ruumiin löydyttyä, sillä hän oli ollut kuolleena varsin kauan. Davis oli ilmeisesti raiskannut tytön ja sitten kuristanut tämän hengiltä. Sen jälkeen hän oli haudannut ruumiin matalaan hautaan, jolle hän poliisit myöhemmin johdatti.
Polly Klaas tuhkattiin ja hänen tuhkansa siroteltiin Tyynellemerelle.
Klaasin etsintöihin osallistui aktiivisesti muun muassa näyttelijätär Winona Ryder, joka tarjosi Pollyn löytöpalkkioksi 200 000 dollaria. Myöhemmin hän omisti elokuvansa Pikku naisia Pollyn muistolle, sillä kirja oli ollut tytön suosikki. 23. lokakuuta 1993 Marc Klaasin perustama Polly Klaas Foundation on yhä toiminnassa. Syylliseksi todettu Richard Allen Davis tuomittiin kuolemaan.
MF (taajuusalue)
MF on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle, joka kattaa 300 kHz–3 000 kHz:n radioaallot  (aallopituusalue 100–1 000 m). MF on akronyymi englannin kielen sanoista 'Medium Frequency'.
Aluetta käytetään muun muassa ilmailun ja merenkulun radiopuhelinliikenteeseen ja radiosuunnistukseen, sekä yleisradiolähetyksiin. Lisäksi alueella on radioamatööriliikennettä.
Alueelta löytyy suuritehoinen LORAN-suunnistusjärjestelmä ja paljon yleisradioasemia (amplitudimoduloidut (AM)-keskiaaltolähetykset (MW), MF:n alialue 526,5–1606,5 kHz ). MF-taajuusaluetta on kutsuttu myös hehtometriaalloiksi aallopituusalueensa (100–1 000 m) mukaan.
Alialueet
MW-taajuusalue (, MW, ) on Euroopassa 526,5 kHz–1606,5 kHz kattava taajuusalue. Taajuusalue on varattu amplitudimoduloidulle (AM) yleisradiotoiminnalle.
Eteneminen
MF-alueella radioaallot etenevät pinta-aaltona lyhyehkön matkan (400 km).
John Corigliano
John Corigliano (s. 16. helmikuuta 1938) on yhdysvaltalainen klassisen musiikin säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Otto Lueningin, Vittorio Gianninin ja Paul Crestonin johdolla. Hän itse on myöhemmin opettanut muun muassa Eric Whitacrea.
Suurin osa Coriglianon sävellyksistä on orkesterimusiikkia. Hän on säveltänyt muun muassa kolme sinfoniaa, konserttoja, oopperan ja kamarimusiikkia, kuten jousikvarteton.
Corigliano on avoimesti homoseksuaali ja elää Mark Adamon kanssa New Yorkissa. Hän on kuulunut Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan vuodesta 1991. Hänet on palkittu muun muassa Grawemeyer-palkinnolla vuonna 1991 ja Pulitzer-palkinnolla vuonna 2001.
Corigliano sävelsi musiikin elokuvaan Punainen viulu (1998), jolla hän voitti Parhaan musiikin Oscar-palkinnon vuonna 1999.
Roger Walkowiak
Roger Walkowiak (2. maaliskuuta 1927 Montluçon – 6. helmikuuta 2017 ) oli ranskalainen maantiepyöräilijä, jonka ura huipentui Ranskan ympäriajon voittoon vuonna 1956.
Colmar
Colmar on kaupunki Itä-Ranskassa Grand Estin hallintoalueella (région) Alsacessa lähellä Saksan rajaa. Colmar on Haut-Rhinin departementin pääkaupunki (prefektuuri) ja Alsacen kolmanneksi väkirikkain kaupunki.
Roger Walkowiak
Walkowiak syntyi Montluçonissa, Auvergnen alueella. Hänen ammattiuransa kesti koko 1950-luvun ja päättyi 1960-luvun alussa.
Colmar
Colmar sijaitsee noin 20 kilometriä Reinistä länteen, Illjoen varrella, suunnilleen Baselin (60 km) ja Strasbourgin (65 km) puolivälissä. Kaupunki on kuuluisa maalauksellisesta vanhastakaupungistaan, jossa on säilynyt lukuisia ristikkotaloja keskiajalta ja renessanssin ajalta. Kaupunki sijaitsee keskellä Alsacen viinitietä ja sen katsotaan olevan alsacelaisten viinien pääkaupunki (capitale des vins d'Alsace).
Historia
Ensimmäinen asiakirjamaininta Colmarista on vuodelta 823 nimellä Columbarium, joka merkitsee latinaksi kyyhkyslakkaa. Vuonna 1226 Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluvasta Colmarista tuli vapaa valtakunnankaupunki (freie Reichsstadt). Ludvig XIV:n joukot valtasivat Colmarin 1673, ja Ranskan valta vahvistettiin Nijmegenin rauhassa kuusi vuotta myöhemmin.
Roger Walkowiak
Walkowiakin voitto Ranskan ympäriajossa oli suuren luokan yllätys. Ajajat edustivat kilpailussa tuohon aikaan maa- ja aluejoukkueita, eivät ammattilaistalleja. Walkowiak pääsi viime hetkellä mukaan Nord-Est-Centre -joukkueeseen, kun sen ajaja Gilbert Bauvin nostettiin Ranskan maajoukkueeseen.
Colmar
Historia
Vuosina 1871–1918 Colmar kuului Saksan keisarikuntaan osana Elsass-Lothringenia. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupunki liitettiin muun Elsass-Lothringenin tapaan takaisin Ranskaan. Toisessa maailmansodassa Saksa valloitti Colmarin 1940. Liittoutuneet valloittivat kaupungin 2. helmikuuta 1945 käydyssä Colmarin mottitaistelussa, joka oli samalla toisen maailmansodan viimeinen taistelu Ranskan maaperällä.
Roger Walkowiak
Walkowiak kuului seitsemännellä etapilla 31 ajajan ryhmään, joka saapui maaliin 18 minuuttia ennen pääjoukkoa. Hän siirtyi maillot jaune -paitaan, mutta hänen mahdollisuuksiinsa kokonaiskilpailussa ei silti uskottu. Walkowiak menetti keltaisen paidan 10. osuuden jälkeen Alankomaiden Gerrit Voortingille. Torinosta Grenobleen ajetulla 18. etapilla Charly Gaul, joka oli menettänyt paljon aikaa tasaisilla etapeilla, hyökkäsi voimakkaasti hajottaen ajajaryhmän. Walkowiak hävisi Gaulille kahdeksan minuuttia, mutta keltaisessa paidassa ajanut Alankomaiden Wout Wagtmans tuplasti enemmän, ja näin Walkowiak palasi kokonaiskilpailun kärkeen.
Viimeiset neljä etappia Walkowiak puolusti sitkeästi johtoaan ja voitti Ranskan ympäriajon lopulta minuutin ja 25 sekunnin erolla Gilbert Bauviniin. Hänen parhaat etappisijoituksensa olivat 17. ja 18. osuuden viidennet sijat.
Walkowiak sijoittui vuonna 1955 toiseksi Dauphiné Libérén kokonaiskilpailussa. Vuoden 1956 Espanjan ympäriajossa hän voitti etapin 13 b ja kuului joukkueaika-ajon voittaneeseen ryhmään. Seuraavan vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti kahdeksannen etapin, sijoittui viidennellä osuudella toiseksi ja kokonaiskilpailussa viidenneksitoista.
Walkowiak oli vuonna 1952 toinen Tour de l’Ouest -kilpailussa voittaen lisäksi 6. etapin. Vuonna 1953 hän sijoittui toiseksi Paris-Cóte d-Azur -kilpailussa ja kahdeksanneksi Milano–San Remossa. Vuoden 1958 Boucles du Bas-Limousin -ajossa hän oli toinen.
David Zauner
thumb|David Zauner David Zauner (s. 9. huhtikuuta 1985 Leoben, Itävalta) on itävaltalainen mäkihyppääjä ja yhdistetyn kilpailija.
Zaunerin uran paras sijoitus yhdistetyn maailmancupissa on Sapporon yhteislähtökilpailun yhdeksäs tila tammikuulta 2005. Helmikuussa 2008 hän sijoittui urallaan toisen kerran kymmenen parhaan joukkoon Liberecin yhteislähtökilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli kymmenes. Zauner saavutti junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2003 sprintissä hopeaa, ja vuotta myöhemmin normaalikilpailussa sekä joukkuekilpailussa pronssia.
Kaudeksi 2009–2010 Zauner siirtyi mäkihyppääjäksi kilpaillen aluksi mäkihypyn Continental Cupissa. Mäkihypyn maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2010 ja sijoittui ensimmäisessä kilpailussaan Sapporossa yhdeksänneksi. Hänen paras sijoituksensa mäkihypyn maailmancupissa on neljäs sija Lillehammerista 12. maaliskuuta 2010, Oslosta 14. maaliskuuta 2010 ja Harrachovista 9. joulukuuta 2011. Lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa 2010 hän oli kolmastoista.
Mbanza Kongo
Mbanza Kongo, joka tunnettiin välillä portugalilaisella nimellä São Salvador, on kaupunki ja kunta Pohjois-Angolassa. Se on luoteisen Zairen maakunnan pääkaupunki. Asukkaita kaupungissa oli vuoden 2019 arvion mukaan 211 907.
Mbanza Kongo oli entisen Kongon kuningaskunnan pääkaupunki ja se on yksi Unescon maailmanperintökohteista.
Historia
Mbanza Kongon perusti Kongon kuningaskunnan ensimmäinen kuningas Ntinu Nimi ya Lukeni noin vuonna 1380. Se toimi kuningaskunnan pääkaupunkina ainakin vuoteen 1665 saakka, jolloin Portugali kukisti Kongon kuningaskunnan.
Portugali kukisti vuonna 1665 Kongon kuningaskunnan ja sen kuningas sai surmansa. Tilannetta seurasi pari vuosikymmentä kestänyt vallanperimyskiista, jossa kilpailevat kuninkaat perustivat hovinsa muihin kaupunkeihin, Nkondoon, Lembaan ja Kibanguun. Mbanza Kongo hävitettiin vuonna 1678 ja väestö hylkäsi sen.
Vuonna 1705 hurmioitunut hengellinen johtaja nimeltä Ndona Kimpa Vita johti seuraajansa autioituneeseen pääkaupunkiin ja palautti katedraalin jälleen käyttöön. Vuonna 1709 kilpailijansa kukistanut kuningas Pedro IV palautti pääkaupungin takaisin Mbanza Kongoon, mutta se ei enää koskaan palannut entiselleen.
Lena Huldén
Lena Maria Cecilia Huldén (o.s. Törnblom; s. 24. huhtikuuta 1956 Lohja) on suomalainen hyönteistieteilijä, historiantutkija ja poliitikko. Hän on julkaissut kirjoja muun muassa Suomen keskiajasta, tapakulttuurista, kulkutaudeista ja hyönteisten vaikutuksesta länsimaiseen sodankäyntiin.
Huldén väitteli ensimmäisen kerran tohtoriksi vuonna 1996 historiasta aiheenaan Kastelholman linnan sotilaallinen ja poliittinen merkitys. Vuonna 2009 hän väitteli toisen kerran tohtoriksi metsäekologiasta. Hän työskenteli arkistonhoitajana Helsingin yliopiston kirjastossa 1990–1996 ja Svenska Litteratursällskapetissa 1996–2002. Vuodesta 2002 hän on ollut vapaa tutkija. Lisäksi hän on Helsingin yliopiston soveltavan eläintieteen dosentti.
Huldén palkittiin vuonna 2008 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla teoksesta Den sexbente fienden, suom. Kuusijalkainen vihollinen. Samana vuonna Suomen tietokirjailijat ry palkitsi hänet Tietokirjailijapalkinnolla. Huldén on myös levittänyt tietoa hyönteisten käytöstä ruokana.
Huldén valittiin SKP:n varapuheenjohtajaksi kesällä 2007. Hän pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2009 vaaleissa ja sai 446 ääntä. SKP:n vuoden 2013 edustajakokouksessa Huldén luopui varapuheenjohtajuudesta, mutta jatkaa SKP:n Uudenmaan piirijärjestön puheenjohtajana ja Demokraattisen sivistysliiton liittovaltuuston puheenjohtajana.
Lena Huldénin puoliso on Luonnontieteellisen keskusmuseon intendentti Larry Huldén. He asuvat Vantaalla.
Amikasiini
Amikasiini (C22H43N5O13) on aminoglykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina useiden bakteeri-infektioiden hoitamiseen. Amikasiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Led Zeppelin BBC Sessions
Led Zeppelin BBC Sessions on rockyhtye Led Zeppelinin vuonna 1997 julkaistu live-kokoelma, joka sisältää radioyhtiö BBC:n musiikkiohjelmia varten äänitettyjä yhtyeen esiintymisiä vuosilta 1969–1971.
Amikasiini
Ominaisuudet ja käyttö
Amikasiini on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +99. Yhdisteen antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomien 30S-alayksikköön ja estää proteiinisynteesin. Grampositiivisista bakteereista amikasiini tehoaa stafylokokkeihin ja Nocardia-suvun lajeihin. Vaikutuskirjo gramnegatiivisia bakteereja vastaan on laajempi ja aine tehoaa esimerkiksi enterobakteereihin kuten kolibakteeriin ja Klebsiella-suvun lajeihin ja myös Pseudomonas aeruginosaan. Amikasiini annostellaan ruiskeena suoneen tai lihakseen. Amikasiinia käytetään muun muassa vaikeissa virtsatietulehduksissa, keuhkokuumeen hoitoon, munuaistulehdusten hoitoon ja verenmyrkytystapauksissa. Amikasiinia voidaan käyttää hevosten vaikeiden bakteeri-infektioiden hoitamiseen.
Haittavaikutukset
Tyypillisimpiä amikasiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, pääkipu ja oksentelu. Aminoglykosideille tavanmukaisesti amikasiini on ototoksista eli se vaurioittaa korvan karvasoluja ja tämä voi johtaa kuulon alenemiseen ja jopa kuuroutumiseen. Amikasiini on myös myrkyllistä munuaisille.
Valmistus
Amikasiini on puolisynteettinen yhdiste. Sen synteesin ensimmäisessä vaiheessa kanamysiini reagoi N-(bentsyylioksikarbonyyli)meripihkaimidin kanssa. Tämä välituote reagoi N-bentsyylioksikarbonyyliaminohydroksibutaanihapon kanssa.
Amedeo Nazzari
thumb|250px|Amedeo Nazzari ja [[Lilia Silvi elokuvassa Giorni felici (1943).]] Amedeo Nazzari (oikealta nimeltään Amedeo Buffa, 10. joulukuuta 1907 Cagliari – 5. marraskuuta 1979 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Pitkä, komea ja atleettinen Nazzari oli italialaisen äänielokuvan ensimmäinen suuri tähti. Hän esitti sankarinrooleja ja melodraamojen miespääosia muun muassa Goffredo Alessandrinin, Alessandro Blasettin, Mario Camerinin ja Augusto Geninan sekä toisen maailmansodan jälkeen erityisesti Raffaello Matarazzon ohjaamissa elokuvissa. Merkittäviä rooleja olivat nuori ratsuväen upseeri Alessandrinin pukudraamassa Cavalleria (1936), lentäjäsankari saman tekijän Lentäjä Luciano Serrassa (Luciano Serra pilota, 1939) sekä häijy moukka Blasettin historiallisessa elokuvassa La cena delle beffe (1942), jossa Nazzari repii Clara Calamain liivin paljastaen italialaisen elokuvan ensimmäiset rinnat.
Sodan jälkeen Nazzari sai parhaan näyttelijän Nastro d’argenton roolistaan Alberto Lattuadan neorealistisessa elokuvassa Il Bandito (1946). Hänen muita merkkiteoksiaan olivat Pietro Germin Suden merkki (Il brigante di Tacca del Lupo), Luigi Zampan Processo alla città (molemmat 1952) sekä omaelämäkerrallinen rooli Federico Fellinin Cabirian öissä (Le notti di Cabiria, 1957). Vanhetessaan Nazzari joutui esittämään usein sivuosia. Hän työskenteli paljon myös televisiossa. Hänen viimeinen elokuvansa oli Maurizio Costanzon melodraama-parodia Melodrammore (1978), jossa näyttelijä esittää itseään.
Nazzari oli naimisissa näyttelijä Irene Gennan kanssa. Heidän tyttärensä Evelina Nazzari on myös näyttelijä.
Nina
Nina on:
San Remon musiikkifestivaalit
thumb|200px|San Remon musiikkifestivaalien pitopaikka Ariston-areena San Remon musiikkifestivaalit, virallisesti Festival della canzone italiana, on vuosittain italialaisessa San Remon kaupungissa järjestettävä musiikkitapahtuma, joka keskittyy italialaiseen laulelmamusiikkiin.
Tapahtuma on alkanut vuonna 1951, ja se järjestetty aina helmi–maaliskuun vaihteen tienoilla.
Alkuvuosina festivaalien pitopaikka oli kaupungin kasino, mutta vuodesta 1977 lähtien ne on järjestetty Ariston-teatterissa. Eurovisio on televisioinut kilpailun vuosittain, ja se on saavuttanut suuren kohdeyleisön Itä-Euroopan maissa. Koska kyseessä on Italian tärkein vuosittainen musiikkitapahtuma, myös RAI eli Italian valtiollinen televisioyhtiö on lähettänyt festivaalit, ja usein yli puolet mahdollisista italialaiskatsojista on ollut television ääressä. Festivaalin kautta on myös valittu usein Italian edustaja Eurovision laulukilpailuun.
Voittajat
Keltaisella merkittyinä vuosina kilpailun voittaja on edustanut Italiaa myös Eurovision laulukilpailussa.
Turun Palloseuran SM-liigakausi 2017–2018
Turun Palloseuran SM-liigakausi 2017–2018 oli TPS:n järjestyksessään 71. pääsarjakausi. Kausi alkoi TPS:n osalta 8. syyskuuta 2017 vierasottelulla Lukkoa vastaan. Turun Palloseura sijoittui runkosarjassa toiseksi. Pudotuspeleissä seura eteni pronssiotteluun HIFK:ta vastaan mutta hävisi ottelun 2–3 jatkoajalla.
Luettelo Tšadin puolueista
Tämä on luettelo Tšadin puolueista.
Muotoilija (AMK)
Muotoilija (AMK) on kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Tutkinnon laajuus on 240 opintopistettä. Tutkinto suoritetaan muotoilun koulutusohjelmassa, ja opinnot kestävät 4 vuotta. Muotoilun koulutusohjelmassa yhdistyvät käsi- ja taideteollisuus, teollinen muotoilu ja käsityö. Koulutusohjelman suuntautumisvaihtoehdot ja painotukset vaihtelevat eri ammattikorkeakouluissa.
Muotoilijat työskentelevät yleensä taideteollisuudessa ja kulttuurielämän palveluksessa sekä eri alojen sisällöntuotantoon ja viestintään liittyvissä tehtävissä. Tyypillisiä työtehtäviä ovat tuotesuunnittelu, tuotteiden valmistus ja markkinointi sekä asiantuntija- ja esimiestehtävät. Koulutus antaa myös valmiudet itsenäisenä yrittäjänä toimimiseen.
Fantic
Fantic Motor on italialainen moottoripyörävalmistaja.
Yrityksen perusti Mario Agrati 1968. Ensiksi yhtiö valmisti polkupyöriä, mutta siirtyi myöhemmin moottoripyöriin. 1990 luvun euroopan valtasi skootterien valtava halu, joten fanticin valmistavat enduro pyörät eivät menestyneet. Tämän myötä firma meni konkurssiin ja sulki ovensa 1995. Vuonna 2004 Italialainen liikemies Federico Fregnan osti Fantic Motor groupin konkurssipesän 131 000 eurolla. Suomessa fanticin maahantuoja on funbike. Vuonna 2020 Fantic Motor Group osti Minarellin Yamahalta.
Maus
Maus tarkoittaa seuraavia asioita:
Mahmud Abbas
Mahmud Abbas (, s. 26. maaliskuuta 1935), joka myös tunnetaan kutsumanimellä Abu Mazin (ابو مازن) on palestiinalaishallinnon presidentti, Fatah-puolueen johtava poliitikko ja Palestiinan vapautusjärjestön puhemies 11. marraskuuta 2004 alkaen, Jasser Arafatin kuoleman jälkeen. Tultuaan valituksi vuonna 2005 hän on jatkanut presidentin tehtävässä ilman vaaleja, vaikka uudet vaalit oli määrä järjestää vuonna 2009.
Elämäkerta
Abbas syntyi 1935 Safedissa (nykyisin Safed, Israel), Palestiinan brittiläisen mandaatin alueella. Israelin perustamisen jälkeen 1948 Jordanian ja Egyptin miehitettyä loput Palestiinasta Abbas joutui pakolaisena Syyriaan, jossa hän valmistui Damaskoksen yliopistosta ennen muuttoaan Egyptiin opiskelemaan lakia. Abbas opiskeli myös Moskovassa, jossa hän sai väitteli tohtoriksi historiassa. Hänen väitöskirjansa aihe oli sionismin historia.
Abbas liittyi 1950-luvulla muiden palestiinalaisten politiikkaan Qatarissa, jossa hän työskenteli hallinnossa. Hän tutustui ihmisiin, jotka myöhemmin nousivat PLO:n avainasemiin, ja oli mukana perustamassa Fatahia 1957. 1960-, 1970-, ja 1980-luvuilla Abbas seurasi PLO:n mukana Jordaniaan, Libanoniin ja Tunisiaan. Häntä ei juuri huomioitu, mutta Abbasin sanotaan muodostaneen salaiset suhteet vasemmistolaisten ja pasifististen juutalaisryhmien kanssa 1970- ja 1980-luvuilla. Häntä pidetään yhtenä vuoden 1993 Oslon sopimuksen pääarkkitehdeista.
Abbasia on syytetty myös terrorismista: Muhammad Da’ud Auda, Münchenin verilöylyn 1972 pääsuunnittelija, sanoo Abbasin rahoittaneen iskun. Väitettä ei ole voitu vahvistaa todeksi. Abbas oli ensimmäinen PLO:n edustaja, joka vieraili Saudi-Arabiassa tammikuussa 1993 parantaakseen suhteita Saudi-Arabiaan PLO:n asetuttua Saddam Husseinin puolelle Persianlahden sodassa.
Pääministerinä
Alkuvuodesta 2003 sekä Israel että Yhdysvallat kieltäytyivät neuvottelemasta Jasser Arafatin kanssa, jolloin Abbas sai näkyvämmän aseman PLO:n johdossa. Yhtenä viimeisistä Fatahin perustajajäsenistä hänellä on uskottavuutta palestiinalaisten asian puolesta, kun osa johtajistosta on estynyt (kuten Marwan al-Barghuthi, joka on vankilassa Israelissa tuomittuna viidestä murhasta). Abbasin maine pragmaatikkona toi hänelle arvovaltaa kansainvälisissä yhteyksissä ja osassa palestiinalaishallintoa, ja Arafat nimitti hänet pääministeriksi maaliskuussa 2003.
Abbasin kausi pääministerinä johti lukuisiin vallanjakokonflikteihin Arafatin kanssa. Abbas vihjasi useita kertoja eroavansa, mikäli ei saisi lisää valtaa palestiinalaishallinnossa. Syyskuussa 2003 hän vaati parlamentilta lausuntoa tästä.
Abbas ajautui myös ristiriitoihin terroriryhmien, etupäässä Islamilaisen Jihadin ja Hamasin kanssa. Hänen käytännöllinen suhtautumisensa oli täysin ristiriidassa niiden ryhmien tavoitteiden kanssa. Aluksi hän vannoi olevansa käyttämättä väkivaltaa sisällissodan estämiseksi, ja yritti neuvotteluratkaisua. Hän saikin aikaan palestiinalaisten yksipuolisen tulitauon. Jatkuva kansannousu kuitenkin pakotti Abbasin pyrkimään militanttien ryhmien aseistariisuntaan, johon taas Arafat ei ollut valmis.
Mielenosoitukset saavuttivat huippunsa 4. syyskuuta 2003. Abbas sai tappouhkauksia. Hän kutsui koolle lakiasäätävän neuvoston istunnon ja jätti eronpyyntönsä 6. syyskuuta. Hänen seuraajakseen nimitettiin 10. syyskuuta Ahmad Qurai’. Abbas jatkoi toimessa, kunnes Qurai’ vannoi virkavalansa 7. lokakuuta. Tämän jälkeen Abbasia ei nähty julkisuudessa ennen tammikuuta 2004, jolloin hän neuvotteli eri ryhmittymien kanssa Gazassa. Jasser Arafatin kuoleman jälkeen Abbas valittiin PLO:n puheenjohtajaksi.
Presidenttinä
Fatahin vallankumousneuvosto nimitti 25. marraskuuta 2004 Abbasin pääehdokkaakseen palestiinalaishallinnon presidentinvaaleihin 9. tammikuuta 2005. Hän oli selvä ennakkosuosikki, ja ovensuukyselyt ennustivat hänelle 66–70 % kannatusta, kun hänen vahvin kilpailijansa, Mustafa al-Barghuthi, jäi noin 20 % kannatukseen. Abbas sai vaaleissa 62 % äänistä.
Mahmud Abbasista tuli järjestyksessä palestiinalaisten toinen presidentti, kun hän vannoi 15. tammikuuta 2005 virkavalansa. Edesmenneen Jasser Arafatin seuraajana hän astui virkaansa palestiinalaisten parlamentin erityisistunnossa. Pääministeri Ariel Sharon ilmoitti 14. tammikuuta, että Israel katkaisee kaikki suhteet vasta valittuun palestiinalaisten presidenttiin, kunnes tämä on pannut palestiinalaisten aseryhmät kuriin ja äärijärjestöjen itsemurhaiskut loppuvat.
Tammikuussa 2006 islamistinen Hamas voitti vaalit ja vie suurimman puolueen aseman Abbasin Fatahilta. Fatahin pääministeri Ahmad Qurai’ joutui luovuttamaan paikkansa Hamasin Isma’il Haniyyalle, joka johti kansainväliseen tuomioon Israelin, Yhdysvaltain ja Euroopan unionin luokiteltua Hamasin terroristijärjestöksi. Israel jäädytti palestiinalaishallinnolle menevät tulli- ja verotulot ja Euroopan unioni ja Yhdysvallat palestiinalaishallinnon palkkamenoiksi tarkoitetut avustukset. Jotkin valtiot antoivat kuitenkin apua palestiinalaisille presidentti Abbasin kautta. Tämä vahvisti presidentin asemaa suhteessa pääministeriin ja parlamenttiin, vaikka sitä oli pitänyt vähentää Jasser Arafatin pitkän hallintokauden jälkeen.
Kesäkuussa 2007 Hamas valtasi koko Gazan kaistan Fatahia vastaa käymänsä taisteluiden jälkeen. Tuon jälkeen Abbas erotti pääministeri Haniyyan ja nimitti tilalle taloustieteilijä Salam Fayyadin.
Abbas valittiin tammikuussa 2005 nelivuotiskaudelle, jonka piti päättyä 9. tammikuuta 2009. Palestiinalaishallinnon perustuslain mukaan hänen seuraajakseen tulisi 60 päivän ajaksi ennen vaalien järjestämistä parlamentin puhemies, joka on Hamasia edustava Abdel Aziz Dweik, jonka Israel pidätti ja tuomitsi 36 kuukaudeksi vankeuteen terroristiseen ryhmään kuulumisesta. Abbas sanoi kuitenkin jäävänsä presidentiksi vielä vuoden ajaksi, koska lain mukaan presidentin- ja parlamenttivaalit on järjestettävä samaan aikaan, jälkimmäiset tammikuussa 2010. Hamas ja osa lakiasiantuntijoista kiistivät Abbasin perustelut. PLO:n keskuskomitea päätti edelleen siirtää vaaleja 28. päiväksi kesäkuuta 2010 ja jatkaa Abbasin ja parlamentin toimikautta siihen asti. Vaaleja ei silloinkaan järjestetty, vaan Abbas on jatkanut presidenttinä ilman vaaleja.
Eddie Floyd
Edward Lee Floyd (s. 25. kesäkuuta 1937 Montgomery, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rhythm and bluesin ja soulin laulaja ja -lauluntekijä. Hän teki yhden Memphis soulia määrittelevistä hiteistä kappaleellaan ”Knock on Wood”, joka sijoittui musiikkilistojen kärkeen.
Portland (Oregon)
Portland on kaupunki Oregonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Willamette- ja Columbiajokien yhtymäkohdassa. Noin 652 500 asukkaallaan (2020) se on Oregonin runsasväkisin kaupunki, ja sen metropolialueella asuu yli kaksi miljoonaa ihmistä. Portland perustettiin vuonna 1851, ja se on Multnomahin piirikunnan pääkaupunki.
Portlandia pidetään yhtenä Yhdysvaltojen ympäristöystävällisimmistä, ”vihreimmistä”, kaupungeista. Kaupunki on panostanut julkiseen liikenteeseen, jota hoidetaan linja-autojen lisäksi MAX-pikaraitiotieverkolla. Keskustan alueella raideliikenne oli matkustajille ilmaista vuoteen 2012 asti.
Maantiede
Portland sijaitsee Oregonin osavaltion runsasväkisimmän alueen, Willamette Valleyn pohjoislaidalla, plio-pleistoseenisen sammuneen vulkaanisen kentän päällä. Kenttä tunnetaan nimellä Boring Lava Field.
Vaikka lähes koko kaupunki sijaitsee Multnomahin piirikunnan alueella, pieni osa siitä sijaitsee Clackamasin ja Washingtonin piirikuntien rajojen sisällä. Clackamasissa asui arviolta 785 portlandilaista vuoden 2005 keskivaiheilla, ja Washingtonissa arviolta 1 455. Willamettejoki virtaa pohjoiseen läpi kaupungin keskustan ja yhtyy myöhemmin Washingtonin ja Oregonin osavaltioita erottavaan Columbiajokeen. Oregonin osavaltio on saanut nimensä Columbiajoen alkuperäisestä nimestä Ouragan.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 376,5 neliökilometriä. 347,9 neliökilometriä siitä on maata ja 28,6 neliökilometriä (noin 7,6 prosenttia) vettä.
Historia
Portlandin paikalle perustettiin kauppapaikka jo 1843 nimellä Clearing. Nimeksi tuli Portland kolikonheiton perusteella, voittajanimi tulee Mainen osavaltion samannimisen kaupungin mukaan. Toinen kauppapaikan perustajista olisi halunnut nimetä paikan Bostoniksi Massachusettsissa sijaitsevan suurkaupungin mukaan.
Portland oli alueen suurin Tyynenmeren satama 1800-luvun lopulle asti, jolloin Seattlen syväsatamaan vedettiin rautatie. Columbiajoen ongelmana olikin ollut vaarallisuus purjehtia. Portland oli alusta asti melko monikansallinen, ja siellä on edelleen runsaasti aasialaisperäistä väestöä kuten monissa muissakin Yhdysvaltain länsirannikon kaupungeissa. Siellä harjoitettiin myös shanghaijausta eli merimiesten pakkopestausta valtamerilaivoihin.
Nykyään Portlandia pidetään kaupunkisuunnittelun mallikaupunkina. Jo 1970-luvulla kaupungin kasvulle haluttiin asettaa maantieteellisiä rajoja, mikä oli siihen aikaan epätavallista ihmisten monin paikoin pyrkiessä pois kaupungin keskustoista esikaupunkeihin. Kasvun rajaaminen johtikin asuinkustannusten nousuun kaupungissa.
Nähtävyydet
Portlandille tunnusomaista on puutarhat, joista tunnetuin lienee maailman laajimpiin kuuluva ruusunviljelyn koetarha. Myös japanilainen puutarha on huomionarvoinen. Kaupunki tunnetaan myös pienpanimoistaan, joita on enemmän kuin missään muussa maailman kaupungissa. Vuonna 2009 kaupungissa toimi 32 panimoa ja sen ympäristössä 38.
Urheilu
Koripalloseura Portland Trail Blazers (NBA) ja jalkapalloseura Portland Timbers (MLS) sekä jääkiekkoseura Portland Winterhawks (WHL) ovat kotoisin Portlandista.
Kirkon ulkomaanapu
Kirkon ulkomaanapu sr (säätiön käyttämä kirjoitusasu on Kirkon Ulkomaanapu ja lyhenne KUA, ) on Suomen suurin kehitysyhteistyöjärjestö ja toiseksi suurin katastrofiavun antaja. Kirkon ulkomaanapu on perustettu vuonna 1947 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja sen seurakuntien kansainvälistä diakoniaa toteuttavaksi tahoksi. Alkuvaiheessa se hallinnoi ulkomailta suomalaisten avuksi lähetettyjä varoja. Muutaman vuoden kuluttua rahavirta kääntyi ja varoja alettiin koota hädässä olevien auttamiseksi Suomen ulkopuolella.
Kirkon ulkomaanapu säätiöityi vuonna 1995 itsenäiseksi toimijaksi. Säätiön hallituksen nimittää evankelis-luterilaisen kirkon kirkkohallituksen täysistunto. KUA on yksi Suomen suurimmista kehitysyhteistyön ja katastrofiavun toteuttajista. KUA on osa kirkollisten avustusjärjestöjen ACT-allianssin verkostoa.
Historia
Kirkon ulkomaanapu on katsottu perustuneen 25. syyskuuta 1947, jolloin Suomen evankelis-luterilainen kirkko liittyi kirkkojen kansainvälisen avun verkostoon. Taustalla oli Luterilaisen maailmanliiton perustaminen Lundin kokouksessa, jossa kehotettiin kaikkia jäsenkirkkoja perustamaan oma kansalliskomiteansa. Suomalainen kansalliskomitea perustettiin arkkipiispa Aleksi Lehtosen aloitteesta ja perustaminen merkitsi Suomen kirkon kytkeytymistä maailman luterilaisten kirkkojen kirkkoperheeseen ja sen kansainväliseen avustusjärjestelmään. Kansainvälisen vastuun oppivuodet -historiikin mukaan Suomen kirkko joutui tosiasiallisesti kirkkojenvälisen avustustoiminnan piiriin jo paljon ennen Lundin kokousta.
Avunsaaja sotien jälkeen
Alkuvuosina Suomi oli avun vastaanottaja, jolloin Suomeen toimitettiin kirkon kautta rahaa, vaatteita ja ruokatarpeita erityisesti Ruotsin, Tanskan ja Yhdysvaltojen luterilaisilta kirkoilta sekä Sveitsin evankeliselta kirkkoliitolta. Talvisodan päättyessä kirkko sai ottaa vastaan kirkkojenvälistä avustusta noin 13,2 miljoonan markan arvosta.
Kehittyminen avunantajaksi
1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Suomen kirkko siirtyi avunantajaksi. Taustalla vaikutti selviytyminen jälleenrakennusvaiheesta ja ajatusta tuki maan yleinen vaurastuminen 1950-luvulta lähtien. Aluksi kansainvälinen avustustyö rajoittui pariin virallisen kolehtiin, mutta vuoden 1956 Unkarin kansannousu herätti avustusinnostuksen. Unkarilaisten kokema murhenäytelmä sai suomalaisen kristikansan lämpenemään avustustyölle.
Vuonna 1963 Helsingissä järjestettiin Luterilaisen maailmanliiton neljäs yleiskokous, joka avasi kirkkojenvälisen toiminnan merkitystä laajemmin. Yleiskokouksen tunnelma johti suomalaisen kansalliskomitean ja kirkon kansainvälisen avustustoiminnan uudelleenjärjestämiseen. Nykymuodossaan Kirkon ulkomaanapu syntyi 1960-luvulla, mutta järjestöä ei kuitenkaan virallisesti perustettu. Vuonna 1964 laajennettu piispankokous päätyi lopputulokseen, että osa Yhteisvastuukeräyksen toiminnan tuotosta tulisi siitä lähtien käyttää "hädänalaisen maailman ja vaikeuksissa elävien toisten kirkkojen auttamiseen".