cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bengt Ahlström
Bengt Anders Ahlström (24. joulukuuta 1924 Pietarsaari – 22. lokakuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kilpasoutaja.
Ahlström edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 Stig Winterin kanssa perämiehettömässä kaksikossa, jossa he eivät menestyneet. Ahlström edusti seuratasolla turkulaista IK Academiaa ja voitti Suomen-mestaruuden perämiehettömässä kaksikossa Winterin kanssa vuonna 1951.
Matka yli ymmärryksen
Matka yli ymmärryksen on toimittaja Heikki Sauren kirjoittama kirja suomentaja Anuirmeli Sallamo-Lavin kokemusten pohjalta. Sallamo-Lavi kertoo teoksessa elämästään ja henkimaailmaa koskevista kokemuksistaan. Teoksen julkaisi Avain vuonna 2011.
Saksankurjenmiekka
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|vasen|Saksankurjenmiekkoja Saksankurjenmiekka kasvaa 30–90 senttimetriä korkeaksi. Sen maavarsi on paksu ja suikertava. Miekkamaiset lehdet ovat väriltään sinivihreät, 2–4 cm leveät. Saksankurjenmiekalla on 2–4 kukkaa, jotka ovat lähes 10 cm leveät. Kukan ulkokehälehdet ovat pyöreäkärkiset ja väriltään yleensä punavioletit. Sisäkehälehdet ovat pystyt, vastapuikeat ja poimureunaiset. Kukan väri vaihtelee lajikkeen mukaan. Sen eri värejä voivat olla tummanvioletti, vaaleansininen, punainen, keltainen ja valkoinen. Saksankurjenmiekan kota on kolmisärmäinen ja 4–5 cm pitkä.
Christoffer Sedoff
Christoffer Sedoff (s. 20. helmikuuta 2002 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa WHL-joukkue Red Deer Rebelsissa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Sedoffilla on tulokassopimus NHL-seura Vegas Golden Knightsin kanssa.
Seuraura
Sedoff on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän oli kaudella 2016–2017 joukkueensa tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 7+16=23 että C-nuorten SM-sarjassa tehoilla 4+11=15. Sedoff voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Hänet palkittiin sarjan parhaana puolustajana Ilpo Koskela -palkinnolla ja vuoden tulokkaana Timo Jutila -palkinnolla sekä valittiin tähdistökentälliseen. Kaudella 2017–2018 Sedoff oli neljällä osumallaan HIFK:n B-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja suurimman osan kaudestaan A-nuorissa pelanneen Axel Rindellin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomenmestaruuden ja Sedoff valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2018–2019 hän pelasi 16-vuotiaana kokonaan HIFK:n A-nuorissa.
WHL-joukkue Red Deer Rebels varasi Sedoffin 25. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2019. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2019–2020. Sedoff teki tulokaskaudellaan 61 runkosarjaottelussa tehot 5+14=19. Rebels palkitsi hänet kauden päätteeksi joukkueensa vuoden tulokkaana. Elokuussa 2020 seura lainasi Sedoffin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella HIFK:n U20-junioreihin, kunnes WHL-kausi 2020–2021 käynnistyy. Syyskuussa hän siirtyi alustavasti kahden kuukauden mittaisella sopimuksella lainalle Mestis-joukkue Forssan Palloseuraan. Sedoff pelasi siellä seitsemän ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Tammikuussa 2021 hän siirtyi toistaiseksi voimassa olevalla lainasopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. SaiPalla on mahdollisuus jatkaa Sedoffin sopimusta kauden loppuun. Hän teki liigadebyyttinsä näin olleen 22. tammikuuta 2021 vieraissa Pelicansia vastaan. Sedoff merkittiin SaiPan kakkospuolustajapariin Joel Olkkosen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.37 minuuttia ja Sedoff keräsi teholukeman –1. Hän otti hieman yllättäen paikan SaiPan ykköspuolustajaparista ja pelasi kaikkiaan 26 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä.
Kaudeksi 2021–2022 Sedoff palasi Red Deer Rebelsin WHL-joukkueen vahvuuteen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Sedoff oli Rebelsin tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 7+54=61, joilla hän jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Regina Patsin Ryker Evansin kanssa. Sedoff valittiin kauden päätteeksi WHL:n keskisen divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2023 NHL-varaamaton Sedoff teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Vegas Golden Knightsin kanssa.
Maajoukkueura
Sedoff pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018. Hän edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018 voittaen hopeaa sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2019, jolloin Sedoff voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut viisi nuorten ja 28 poikien maaottelua.
Sedoff valittiin Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen vuonna 2017.
Pelityyli
Sedoff on kuvaillut itseään hyvin liikkuvaksi kahden suunnan puolustajaksi, joka on hyvä syöttämään.
Muuta
Sedoffin isoveli Franz pelaa hyökkääjänä Suomi-sarjajoukkue Porvoo Huntersissa.
Ydinenergian käyttörikos
Ydinenergian käyttörikos on Suomen rikoslain 44 luvussa määritelty ydinenergian ja -materiaalien väärinkäyttöön liittyvä rikosnimike. Ydinenergiarikoksesta voidaan syyttää tahoa, joka käyttää ydinenergiaa ilman asianmukaisia lupia tai saadun luvan ehtoja noudattamatta, laiminlyö turvallisuusseikat, turva- ja valmiusjärjestelyt, viranomaisille kuulumattomien pelastuspalvelujärjestelyiden hoitamisen tai ydinjätehuollon ja sen kustannuksiin varautumisvelvollisuuden laiminlyönnistä. Ydinlaitoksen tai ydinenergian käyttäminen on laitonta ennen kuin alan viranomainen on todennut turvallisuusvaatimukset täytetyiksi, turva- ja valmiusjärjestelyt riittäviksi, tarpeellisen valvonnan asianmukaisesti järjestetyksi ja vahingonkorvausvastuun mahdollisesti sattuvan ydinonnettomuuden varalta hoidetuksi. Lain mukaan voidaan rangaista myös tahoa, joka jättää antamatta raportteja, muita tarvittavia tietoja tai jättää pitämättä materiaali- tai käyttökirjanpitoa.
Ydinenergian käyttörikoksesta voidaan rangaista sakoilla tai korkeintaan vuoden vankeustuomiolla, jollei tehty rikos täytä jonkin muun laissa määritellyn rikoksen tuntomerkkejä. Vuonna 26. joulukuuta 2009 voimaan tulleen Euroopan parlamentin ja neuvoston ympäristödirektiivin (2008/99/EY) ja sen Suomen lakiin aiheuttamien muutosten seurauksena oikeushenkilölle on voitu vuodesta 2010 määrätä ydinenergian käyttörikoksesta yhteisösakko, jonka summa vaihtelee 850 ja 850 000 euron välillä.
Lilli Wilhelm Schildt
Schildtin vanhemmat olivat apulaislääninmetsänhoitaja Berndt Wilhelm Kristoffer Schildt ja Flora Hedvig Brummer ja puoliso vuodesta 1899 Naema Dagmar Charlotta Stjernvall. Schildt tuli ylioppilaaksi Porvoossa ja oli tilanomistaja Orimattilassa ja Oulunkylässä. Hän omisti myös tulliodotusvaraston Helsingissä. Schildt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900.
Joanna Laajisto
Joanna Laajisto (s. 1977) on suomalainen sisustusarkkitehti ja entinen lumilautailija. Laajisto opiskeli sisustusarkkitehtuuria Los Angelesissa, valmistui 2004 ja työskenteli sitten viitisen vuotta Yhdysvalloissa maailman suurimmassa arkkitehtitoimistossa nimeltä Gensler Architects, kunnes palasi Suomeen. Vuonna 2018 Sisustusarkkitehdit SIO ry valitsi Laajiston vuoden 2021 sisustusarkkitehdiksi.
Vuonna 2010 Laajisto perusti Helsinkiin oman suunnittelutoimiston, joka on erikoistunut julkisten tilojen suunnitteluun. Laajiston studio on suunnitellut muun muassa Supercellin toimiston, ravintola Löylyn, Atelier Torbjörn Tillanderin myymälätilat ja Finnish Design Shop -verkkokaupan Turussa sijaitsevan, vuonna 2021 avatun pääkonttorin ja logistiikkakeskuksen.
Joanna Laajistolla on oma valaisinmallistonsa, minkä lisäksi hän on suunnittelut tuotteita muun muassa Made by Choicelle (Airisto-istuimet), Lundialle (System-säilytyslaatikot), Timberwise Oy:lle (parketit), Hakola Huonekalulle (Bobo-olohuonekalusteet), Roots Livingille ja espanjalaiselle valaisinvalmistaja Marsetille.
Stig Winter
Stig Olof Winter (1. maaliskuuta 1929 Turku – 26. tammikuuta 2010 ) oli suomalainen kilpasoutaja.
Winter edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 Bengt Ahlströmin kanssa perämiehettömässä kaksikossa, jossa he eivät menestyneet. Winter edusti seuratasolla turkulaista IK Academiaa ja voitti Suomen-mestaruuden perämiehettömässä kaksikossa Ahlströmin kanssa vuonna 1951. Hän edusti myös Turun Soutajia, jonka perustajajäsen hän oli. Winter on toiminut muun muassa Pohjoismaiden Soutuliiton puheenjohtajana sekä Suomen Soutuliiton ensimmäisenä varapuheenjohtajana.
Luettelo Suomen uusgoottilaisista kirkoista
thumb|250px|[[Johanneksenkirkko (Helsinki)|Johanneksenkirkko Helsingissä. Kirkko on Suomen uusgoottilaisten kirkkojen malliesimerkki.]] thumb|250px|[[Heinäveden kirkko.]] thumb|250px|[[Mikkelin tuomiokirkko.]] Tämä on luettelo Suomen uusgoottilaisista kirkoista.
Intendentinkonttorissa suunniteltuja
Ernst Lohrmannin intendenttikauden ajan (1841–65) suomalaisessa kirkkoarkkitehtuurissa pyörökaarityylillä on keskeinen asema, ja monet uusgoottilaisiksi nimitetyistä kirkoista ovat paremminkin sen edustajia.
Kukoistuskausi 1870-luvulta 1890-luvulle
thumb|250px|Kemin kirkko. thumb|250px|[[Kristuskyrkan, Helsingissä.]]
Mike Iggulden
Michael Brian "Mike" Iggulden (s. 9. marraskuuta 1982 St. Catharines, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Elitserien-joukkue Rögle BK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, pelityyliltään voimahyökkääjä ja laukoo oikealta. Isokokoinen Iggulden on pelannut NHL:ssä yhteensä 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5 sekä keräten neljä jäähyminuuttia.
Seuraura
OHL-joukkue Ottawa 67's varasi Igguldenin 244. pelaajana vuonna 2000. Hän ei kuitenkaan ikinä siirtynyt CHL:ään, vaan Iggulden kävi vuodet 2001–2005 Cornellin yliopistoa. Hän voitti ECAC:n mestaruuden vuosina 2003 ja 2005. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2004–2005 Iggulden toimi Cornellin varakapteenina ja oli kymmenellä osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Hän pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua AHL-joukkue Rochester Americansissa.
Igguldenia ei ikinä varattu NHL:ään. Hän siirtyi vapaana agenttina try-outille AHL-joukkue Cleveland Baronsiin syyskuussa 2005 ja sai sopimuksen Iggulden oli kaudella 2005–2006 tehoilla 22+26=48 joukkueen toiseksi paras pistemies ja kolmanneksi paras maalintekijä. Hän teki tammikuussa 2006 kaksivuotisen sopimuksen NHL-joukkue San Jose Sharksin kanssa. Kaudeksi 2006–2007 Sharksin farmijoukkueeksi tuli Worcester Sharks, jonka kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä Iggulden oli tehoilla 30+27=57. Hän jakoi myös tehoilla 3+3=6 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Graham Minkin kanssa kevään 2007 pudotuspeleissä.
Iggulden teki heinäkuussa 2007 vuoden mittaisen jatkosopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Kaudella 2007–2008 hän voitti tehoilla 29+37=66 farmijoukkue Worcester Sharksin sisäisen piste- ja maalipörssin. Kauden aikana AHL:n tähdistöottelussakin pelannut Iggulden pelasi kauden aikana myös yhden NHL-ottelun. Hän teki NHL-debyyttinsä 18. helmikuuta 2008 vieraissa New York Islandersia vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 5.53 minuuttia.
Kaudeksi 2008–2009 Iggulden siirtyi yksivuotisella sopimuksella New York Islandersin organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa, jonka paras pistemies ja syöttäjä Iggulden oli tehoilla 25+41=66. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Iggulden pelasi myös 11 ottelua Islandersissa tehoin 1+4=5. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 12. maaliskuuta 2009 vieraissa Montréal Canadiensin Carey Pricen taakse.
Heinäkuussa 2009 Iggulden teki vuoden mittaisen sopimuksen KHL-joukkue Dinamo Riian kanssa. Sieltä hän jatkoi kaudeksi 2010–2011 Sveitsin National League A:n SCL Tigersiin, jonka sisäisen piste- ja syöttöpörssin Iggulden voitti tehoilla 12+28=40.
Kesäkuussa 2011 Iggulden teki yksivuotisen sopimuksen Elitserienin nousijajoukkue Växjö Lakersin kanssa. Hän oli kaudella 2011–2012 tehoilla 13+21=34 joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä. Iggulden pelasi kuitenkin vain 41 runkosarjaottelua, sillä hän sai joulukuussa 2011 aivotärähdyksen saatuaan Brynäs IF:n pelaajan olkapään päähänsä. Ennen tätä Iggulden johti koko Elitserienin pistepörssiä tehtyään 34 ottelussa 32 tehopistettä. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Elitserienin nousijajoukkue Rögle BK:hon.
Maajoukkueura
Iggulden on edustanut Kanadaa kolmessa A-maaottelussa Spengler Cupissa vuonna 2011, jolloin hän teki yhden syöttöpisteen.
Ingolf
Ingolf on alkujaan muinaisskandinaavinen miehen etunimi, joka merkitsee Ing-jumalalle pyhitettyä sutta. Sutta tarkoittava sana (olf, ulf tai wulf) esiintyy useissa vanhoissa pohjois­maisissa ja muissa germaanisissa nimissä, koska muinais­uskon mukaan susi oli onnen ja voitin eläin, joka seurasi ylijumala Odinia ja ilmoitti hänelle, mitä maan päällä tapahtui. Nimi on yleinen varsinkin Islannissa, koska viikinki Ingolf (Ingólfr) Arnarson saapui vuonna 874 ensimmäisenä skandinaavisena siirtolaisena Islantiin ja perusti Reykjavikin. Sen sijaan Ruotsissa kirkko vastusti pitkään tällaisten "villieläinten ja epäjumalien nimien" käyttöä.
Suomessa vuosina 1920-1999 syntyneitä Ingolf-nimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 119. Ennen vuotta 1920 syntyneitä taikka vuonna 2000 tai myöhemmin syntyneitä Ingolfeja on vain muutama. Ingolfin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 18. kesäkuuta.
Tönnön silta
Tönnön silta on Orimattilan Tönnön kylässä oleva Porvoonjoen ylittävä silta. Se on Suomen ensimmäinen kaarisilta ja vanhin säilynyt teräsbetoninen silta. Silta valmistui vuonna 1911. Sillassa on rinnakkain kolme erillistä betonikaarta. Sen pituus on 37 metriä, leveys 6,5 metriä ja vapaa aukko sillan alla 22,5 metriä. Sillan suunnitteli Jalmar Castrén Artjärven kunnan ja Orimattilan kunnan yhteisen 1910 pidetyn kuntakokouksen päätöksellä. Aikaisemmin ei vastaavanlaista siltaa ollut rakennettu, koska rautabetonin käyttöön suhtauduttiin epäillen. Silta korvasi rappioituneen vanhan puusillan. Tientekoon velvoitetut maksoivat työn ja rakentamisesta vastasi Tampereen Sementtivalimo ja Rautabetoni Oy. Urakkahinta oli 14 780 markkaa. Silta oli yleisessä maantiekäytössä vuoteen 1971, jonka jälkeen sen rinnalle valmistui uusi silta ja vanha silta jäi kevyen liikenteen käyttöön. Sillasta tuli museosilta 1982. Siltaa korjattiin 1986–1987.
thumb|left|Sillan kivetty kansi. Sillan eteläpuolella on Tönnönkoski. Silta ja sen viereinen koski kuuluvat Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin
Tönnön kyläjohtokunta järjestää vuosittain Tönnön sillan ja Tönnön myllyn läheisyydessä sillan pohjoispuolella Tönnön siltajuhlat. Sillalla järjestetään kylän köydenvetokilpailu.
Siperiankurjenmiekka
Siperiankurjenmiekka (Iris sibirica) on Keski- ja Itä-Euroopassa alkuperäisenä kasvava koristekasvina viljelty kurjenmiekkalaji.
Ulkonäkö ja koko
Siperiankurjenmiekka kasvaa 40–120 senttimetriä korkeaksi. Sen maavarsi on lyhyt ja suikertava. Lehdet ovat väriltään vihreän sinivihreät, 2–10 millimetriä leveät. Siperiankurjenmiekalla on 1–3 pitkäperäistä kukkaa. Ne ovat 6–7 cm leveät ja väriltään sinivioletit. Kukan ulkokehälehdet ovat kärjestään pyöreät. Sisäkehälehdet ovat pystyt ja leveän suikeat. Siperiankurjenmiekan kotahedelmä on kolmisärmäinen ja 3–4 cm pitkä.
Aiheesta muualla
thumb|vasen|Siperiankurjenmiekan kotia.
Kaikki muuttuu (Jani Wickholmin albumi)
Kaikki muuttuu on Jani Wickholmin debyyttialbumi. Se julkaistiin 8. syyskuuta 2004.
Maailman sydänpäivä
Maailman sydänpäivä on Maailman sydänjärjestön vuosipäivä. Maailman sydänpäivää päätettiin alkaa järjestää vuonna 1999, ja sitä vietettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2000 syyskuun viimeisenä sunnuntaina. Vuodesta 2009 lähtien Maailman sydänpäivää on vietetty 29. syyskuuta.
Suomessa päivän järjestää Suomen Sydänliitto, sydänpiirit ja sydänyhdistykset. Vuosina 2007 ja 2008 Suomen Kardiologinen Seura osallistui järjestämiseen.
Gustav Fischer (ratsastaja)
Gustav Fischer (8. marraskuuta 1915 Meisterschwanden – 22. marraskuuta 1990) oli sveitsiläinen kouluratsastaja ja olympiamitalisti.
Fischer kilpaili kaikissa kesäolympialaisissa vuosien 1952–1968 välillä ja ylsi hopealle tai pronssille jokaisella kerralla. Roomassa 1960, jolloin joukkuekilpailua ei käyty, Fischer ylsi yksilökilpailussa hopealle. Hänet muut arvokisamitalinsa tulivat joukkuekilpailusta.
Janne Günter
pienoiskuva| Janne Günter Eisenheimissa Janne Günter (s. 1937 Blomberg) on saksalainen yhteiskuntatieteilijä ja journalisti. Hän on tutkinut yhdyskuntasuunnittelun ja elämänlaadun yhteyttä.
Britannian Grand Prix 1983
Britannian Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. heinäkuuta 1983 Silverstone Circuitin radalla. Kilpailun voitti Alain Prost.
Länsiafrikanmakorepuu
Länsiafrikanmakorepuu (Tieghemella heckelii) on sapotillakasvien (Sapotaceae) heimoon, makorepuiden (Tieghemella) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monien läntisen Afrikan alueiden metsien suurin puulaji. Lajia tavataan trooppisessa Länsi-Afrikassa Sierra Leonesta Ghanaan.
Länsiafrikanmakorepuu voi kasvaa 50 metriä korkeaksi ja sen runko voi kasvaa suorana 25 metrin korkeuteen tai korkeammallekin.
Länsiafrikanmakorepuu kasvaa kosteissa ainavihannissa tai osittain kausivihannissa metsissä. Se suosii erityisesti käsittelemättömiä metsiä.
Länsiafrikanmakorepuun siemeniä on kerätty luonnosta ravinnoksi ja lajia on hakattu puutavaraksi sekä paikalliseen käyttöön että kansainväliseen kauppaan. Lajin laajamittaisten hakkuiden myötä se onkin nykyisin vaarassa hävitä kokonaan luonnosta, etenkin Ghanassa ja Liberiassa. Läntisellä Norsunluurannikolla lajia on myös kasvatettu, joskin vain pienessä mittakaavassa. Lajin puuaines sisältää saponiinia.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 2009–2010
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 2009–2010 Catz Lappeenranta voitti seuran historian ensimmäisen mestaruuden, hopeaa voitti Peli-Karhut ja pronssia Espoo Team. Sarja pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertaisena sarjana. Pudotuspelivaiheessa runkosarjan neljä parasta pelasivat välierät. Edelliskausiin verrattuna puolivälierät jäivät pois. Finaali ja välierät pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Hallitsevana mestarina pelasi Espoo Team. Sarjanousija Keravan Kori-80 pelasi kauden uudella nimellä Keravan Energia Team.
Sarjasta ei pudonnut suoraan yksikään joukkue. Runkosarjassa kahdeksanneksi sijoittunut Keravan Energia Team karsi sarjapaikasta I-divisioonassa toiseksi sijoittuneen Hyvinkään Pontevan kanssa ja säilytti sarjapaikkansa. I-divisioonan voittaja Torpan Pojat nousi suoraan SM-sarjaan. Nimellä Team S-Hämeenmaa pelannut Orimattilan Jymy luopui kauden jälkeen sarjapaikastaan, ja jatkoi naisten I-divisioonassa.
Barbara West
Barbara Joyce West Dainton (24. toukokuuta 1911 Bournemouth, Englanti – 16. lokakuuta 2007 Camborne, Englanti ) oli toiseksi viimeinen elossa ollut Titanicilta pelastunut henkilö. Viimeisen elossa olleen Millvina Deanin tavoin West oli britti.
Westin perheeseen syntyi katastrofin jälkeen kolmas lapsi, joka nykytietojen mukaan menehtyi nuorena syöpään.
Barbara West meni naimisiin vuonna 1952. Hän pidättäytyi julkisuudesta ja toiveensa mukaan hänen kuolemastaan ilmoitettiin vasta hautajaisten jälkeen. West haudattiin Truron katedraaliin 5. marraskuuta 2007.
Gottfried Trachsel
Gottfried Trachsel (5. lokakuuta 1907 – 1974 Thun) oli sveitsiläinen kouluratsastaja ja olympiamitalisti.
Trachsel saavutti joukkuekilpailussa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja olympiapronssia Tukholmassa 1956. Hän sijoittui olympialaisissa hyvin myös yksilötasolla, Helsingissä neljänneksi ja Tukholmassa kuudenneksi.
Karlovo
Karlovo on kaupunki Keski-Bulgariassa. Karlovo sijaitsee Strjamajoen varrella Balkanvuorten eteläpuolella ja kuuluu Plovdivin alueeseen. Karlovon asukasluku noin 22 931 (2011) ja sen pormestarina toimii Emil Kabaivanov. Kaupunki on kuuluisa harvinaisesta ruusuöljystään. thumb|left|220px|Pankki Karlovossa
Andrus Öövel
Andrus Öövel (s. 17. lokakuuta 1957 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka on toiminut Viron uuden itsenäisyyden alkuvuosina puolustusministerinä Vähin toisessa, kolmannessa ja Siimannin hallituksissa. Hän kuului Kokoomuspuolueeseen ja oli sen edustajana myös riigikogussa. Hän toimi itsenäisyyden alussa Viron rajavartiolaitoksen johtajana.
Neuvosto-Viron melontaurheilija ja sisäministeriön palveluksessa
Samaan aikaan Tarton yliopisto-opintojensa kanssa hän oli töissä Neuvosto-Viron sisäministeriössä.
Itsenäistyneen Viron rajavartioston päällikkö ja poliitikko
Virossa perustettiin jo ennen itsenäistymistä rajavalvontavirasto huhtikuussa 1991 valvomaan maan talousrajoja erityisesti idässä ja etelässä. Myöhemmin itsenäistymisen jälkeen Öövelistä tuli 28. helmikuuta 1992 rajavartiolaitoksen päällikkö. Rajavartiolaitos sai itsenäisyyden alussa lahjoituksina naapurimaista mm. merirajan valvontaan aluksia. Samaan aikaan Viron puolustusvoimilta puuttui vastaavia aluksia. Tämä johti riitaan silloisen pääministeri Mart Laarin ja sisäministeri Lagle Parekin kanssa, jotka erottivat majuri Öövelin kesäkuussa 1993.
Poliittinen ura Öövelillä käynnistyi rajavartiolaitoskauden jälkeen. Hän toimi vuosina 1993-1995 Tallinnan kaupungin lainvalvontakomitean puheenjohtajana. Maaliskuun 1995 parlamenttivaaleissa hän tuli valituksi riigikoguun ja sen jälkeen muodostetussa kokoomusvetoisessa Tiit Vähin hallituksessa hän aloitti puolustusministeriuransa, joka jatkui niin Vähin toisessa ja kolmannessa sekä Siimannin hallituksissa neljän vuoden ajan maaliskuun loppuun 1999. Ministerikauden jälkeen hän toimi vielä kokoomuspuolueen puheenjohtajana vuosina 1999-2000.
Out of the Cellar
Out of the Cellar on yhdysvaltalaisen glam metal -yhtye Rattin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 27. maaliskuuta 1984. Albumilta julkaistiin kolme singleä, kappaleet ”Round and Round”, ”Back for More” ja ”Wanted Man”. Niistä kaikista julkaistiin myös musiikkivideo.
Taustaa
Kappale ”Back for More” julkaistiin aiemmin jo yhtyeen vuoden 1983 EP-levyllä Ratt. Kappale ”In Your Direction” oli kirjoitettu yhtyeen esiinnyttyä vielä nimellä Mickey Ratt. Kitaristi Robbin Crosby oli osallistunut kappaleiden ”Scene of the Crime” ja ”I’m Insane” kirjoittamiseen ennen yhtyeeseen liittymistä. Albumin tuottajaksi kaavailtiin alun perin muun muassa Black Sabbathin, Judas Priestin ja Def Leppardin kanssa työskennellyttä Tom Allomia, mutta lopulta tuottajaksi päädyttiin ottamaan siihen aikaan vielä tuntematon Beau Hill. Albumin kansikuvassa esiintyvä tyttö Tawny Kitaen on esiintynyt myös Whitesnaken musiikkivideolla ”Here I Go Again”.
Menestys
Albumi on yhtyeen kaikkien aikojen menestynein. Se saavutti seitsemännen sijan Yhdysvaltain albumilistalla Billboard 200, ja Yhdysvaltain ääniteteollisuusjärjestö RIAA on myöntänyt sille kolminkertaista platinaa. Single ”Round and Round” saavutti 12. sijan Yhdysvaltain singlelistalla Billboard Hot 100 ja on yhtyeen kaikkien aikojen menestynein single. Kappale ”Wanted Man” saavutti samalla listalla 87. sijan. Yhdysvaltain suosituimpien rock-kappaleiden listalla Hot Mainstream Rock Tracks ”Round and Round” saavutti neljännen sijan, ”Back for More” 27. sijan ja ”Wanted Man” 38. sijan. Albumi pysyi Billboardin listalla 56 viikkoa.
New Harmony
Tehtaan johtajana Englannissa vaurastunut Owen osti lehti-ilmoituksen perusteella 30 000 eekkerin kokoisen alueen 150 000 dollarilla. Alueen myivät rappilaisiksi kutsutut siirtolaiset, jotka olivat rakentaneet alueelle Harmonie-nimisen kylän. Owen halusi kokeilla keskinäiseen yhteistoimintaan perustuvaa teollisuussiirtolaa, jonka asukkaat tuottaisivat omalla työllään kaiken tarvitsemansa. Miehet hoitaisivat varsinaisen tuotannon ja naiset vastaisivat talousaskareista ja lasten kasvatuksesta. Owenin kokeilulle oli hyvät lähtökohdat: kylässä oli valmiiksi katuja, puistikko, asuintaloja, tehdas- ja teollisuusrakennuksia sekä noin kolme tuhatta eekkeriä maata viljelyksessä, kaikki hyvässä kunnossa. Owenin apuna kokeilussa toimi geologi William Maclure, jonka oli tarkoitus vastata uuden yhdyskunnan kouluista ja opetuslaitoksista. Macluren mukana alueelle muutti joukko nimekkäitä tiedemiehiä ja opettajia.
Owen kutsui “työtätekevät ja hyvää harrastavat kaikista kansoista” tulemaan uuteen siirtolaan, jonka nimeksi hän antoi New Harmony. Uusia asukkaita tulikin kaikkiaan 900. Mitään kelpoisuusehtoja tulijoille ei ollut, eikä tulon syytä kysytty. New Harmonyn yhdyskuntakokeilu kesti kaksi vuotta, minä aikana yhdyskunnalle laadittiin seitsemän erilaista hallitusmuotoa. Lopulta kokeilun kohtaloksi koituivat erimielisyydet ja yhdyskunnan hajaantuminen pienempiin osiin. Uskontoon liittyvät kysymykset, asukkaiden erilaiset arvot ja yhteisen suunnitelman puute olivat erimielisyyden syistä suurimpia.
Ranskan maantiede
Ranska sijaitsee Länsi-Euroopassa Atlantin rannikolla. Ranskaa rajaa pohjoisesta Englannin kanaali, lännestä Biskajanlahti, etelässä Pyreneet ja Välimeri, idässä mm. Alpit, Juravuoret ja Rein. Ranskalle kuuluu myös Välimeressä oleva Korsika.
Ranskan naapurimaat ovat Belgia, Luxemburg, Saksa, Sveitsi, Italia, Espanja, Monaco ja Andorra. Etelä-Amerikassa Ranskan Guyanaa rajaa Brasilia ja Suriname. Ranskan valtion pinta-ala on 547 030 neliökilometriä, mutta Ranskalle kuuluvat myös Ranskan merentakaiset alueet, ja ne mukaan laskettuna Ranskan hallitsemien alueiden yhteisala on 674 843 neliökilometriä.
Pinnanmuodot
Iso osa Ranskasta on alankoa, joka on alle 250 metrin korkeudessa merenpinnasta. Alanko ulottuu Belgian ja Saksan rajoilta Bretagneen, ja sieltä rannikkoa myöten kaartuu Rhônen suistoalueelle. Rhônen lisäksi Seinen, Loiren ja Garonnen suistot sijaitsevat Ranskan alangolla.
Ranskan keski- ja eteläosissa sijaitsee keskiylänkö, joka kattaa suunnilleen kuudesosan maasta. Ylänkö on korkeimmillaan 1 900 metriä korkea. Alueella on paljon graniittipaljastumia, syviä solia ja jäänteitä vanhoista tulivuorista. Ylängön korkein kohta on Puy de Sancy (1 885 metriä). Rhônen laakso erottaa keskiylängön ja Alpit. Alpit hallitsevat Kaakkois-Ranskan maisemaa, ja ovat luonnollisena rajana Italian kanssa. Ranskan korkein kohta, Mont Blanc (4 807 metriä) sijaitsee Alpeilla. Alppien pohjoispuolella on korkeat kalkkikiviset Juravuoret, jotka erottaa Sveitsin ja Ranskan. Muita vuoristoalueita ovat Pyreneet etelässä ja metsäiset Vogeesit Reinin laakson reunalla.
Korsikan lasketaan kuuluvan myös Manner-Ranskaan. Se on Välimeren saarille tyypillisesti hyvin vuoristoinen, ja sen korkein kohta on Monte Cinto (2 710 metriä).
Ilmasto
Ranskassa vallitsee lauhkea meri-ilmasto. Meren läheisyys pitää talvet lauhkeina ja kesät viileinä. Etelä-Ranskassa on lämpimämpi Välimerenilmasto.
Kasvillisuus
Ranska kuuluu suurimmaksi osaksi lehtimetsien kasvillisuusvyöhykkeeseen; vain Välimeren rannikolla on nahkealehtistä kasvillisuutta. Pohjois-,etelä ja Länsi-Ranskalle tyypillisiä ovat hedelmälliset tasangot, jotka kohoavat kanervia ja väri- ja piikkiherneitä kasvaviksi kanervanummiksi. Tasankojen suojaisilla alueilla kasvaa tammimetsiä. Luoteis-Ranskassa kasvaa kanervanummia, peltoja ympäröivine pensasaitoineen ja pienine metsikköineen. Koillis-Ranskaa ja suurta osaa Pariisin altaasta peittävät hedelmälliset maat. Maisema on suurelta osin suuria viljapeltoja. Suojaisessa Itä-Ranskassa kasvatetaan alavampien maiden viljalajeja ja rinteillä on viinitarhoja. Pohjoisempana idästä löytyy pyökkimetsiä. Kaakkois-Ranskassa vallitsee välimeren nahkealehtinen kasvillisuus: oliiveja, ajuruohoa, rosmariinia, puksipuita ja korkkitammia. Kuivemmilla alueilla kasvaa matalaa pensaikkoa, ja alueelle tyypilliset sypressipuiden rivit, jotka on istutettu tuulensuojaksi.
Ranskan Guyana
thumb|left|170px|Ranskan Guyanan kartta
Pinnanmuodot
Ranskan Guyana on kapea rannikkotasanko, joka muuttuu sisämaahan mentäessä asumattomaksi sademetsäksi. Aluetta rajaa idästä Oyapockjoki, lännestä Maronijoki ja sen sivujoet Litani ja Lawa ja etelästä Tumuc-Hamac -vuoret.
Ilmasto
Alueella on trooppinen ilmasto, jonka myötä alueella sataa runsaasti. Kuivinta on syys–lokakuussa.
Ranskan merentakaiset alueet
Ranska hallinnoi Manner-Ranskan ja Ranskan Guyanan lisäksi lukuisia saaria ja saariryhmiä eripuolilla maailmaa. Näitä alueita ovat:
Golden Globe 2006
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#E6E6FA; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center"> Golden Globe 2006 16. tammikuuta 2006 Paras draamaelokuva: Brokeback Mountain
Paras musikaali- tai komediaelokuva: Walk the Line
Paras draamasarja: Lost
Paras musikaali- tai komediasarja: Täydelliset naiset
Minisarja tai televisioelokuva: Empire Falls Golden Globe 2006 oli järjestyksessään 63. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2005 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin Beverly Hilton -hotellissa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 16. tammikuuta 2006.
Voittajat ja ehdokkaat
thumb|150px|Ang Lee palkittiin parhaan ohjauksen palkinnolla elokuvasta Brokeback Mountain. thumb|150px|Philip Seymour Hoffman palkittiin parhaan draamaelokuvan miespääosan palkinnolla elokuvasta Capote. thumb|150px|Felicity Huffman palkittiin parhaan draamaelokuvan naispääosan palkinnolla elokuvasta Transamerica. thumb|150px|Joaquin Phoenix palkittiin parhaan musikaali- tai komediaelokuvan miespääosan palkinnolla elokuvasta Walk the Line. thumb|150px|Reese Witherspoon palkittiin parhaan musikaali- tai komediaelokuvan naispääosan palkinnolla elokuvasta Walk the Line. thumb|150px|George Clooney palkittiin parhaan miessivuosan palkinnolla elokuvasta Syriana. thumb|150px|Rachel Weisz palkittiin parhaan naissivuosan palkinnolla elokuvasta Uskollinen puutarhuri.
Elokuvat
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Millvina Dean
thumb|Millvina Dean vuonna 1999. thumb|Millvina Dean (oikealla) ja veli Bertam n. 1912/1913. Elizabeth Gladys ”Millvina” Dean (2. helmikuuta 1912 Lontoo, Englanti – 31. toukokuuta 2009 Hampshire, Englanti) oli viimeinen elossa ollut RMS Titanicin haaksirikosta pelastunut. Hän oli Titanicin upotessa kahden kuukauden ikäinen ja aluksen nuorin matkustaja.
Deanin perhe matkusti kolmannessa luokassa tarkoituksenaan muuttaa Wichitaan, Kansasiin. Millvina pelastui äitinsä Georgetten ja vanhemman veljensä Bertramin kanssa. Isä kuitenkin kuoli. Jäljellä ollut perhe ei muuttanut Yhdysvaltoihin, vaan palasi välittömästi Englantiin.
Dean kävi Greggsin koulun Southamptonissa. Hän sai tietää selviytyneensä Titanicin onnettomuudesta vasta 8-vuotiaana. Dean ei ollut naimisissa eikä hänellä ollut lapsia.
Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli hallituksen palveluksessa. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa kartanpiirtäjänä, sihteerinä ja tupakkakauppiaan apulaisena.
Huutokaupassa joulukuussa 2008 myytiin haaksirikosta selviytyneen Deanin muistoesineitä, koska hänellä ei olisi ollut muuten varaa asua palvelutalossa. Dean oli toivonut saavansa tavaroistaan noin 4 000 euroa, mutta summa nousi lopulta lähes 40 000 euroon. Tarjolla oli muun muassa matkalaukku, jossa oli newyorkilaisten lahjoittamia vaatteita. Kiinnostusta herättivät myös korvauskirjeet ja muut Titanic-asiakirjat. Lisäksi Titanic-elokuvan tähdet Kate Winslet, Leonardo DiCaprio sekä elokuvan ohjaaja James Cameron lahjoittivat yhteensä 30 000 dollaria Deanille.
Finn Kydland
Finn Erling Kydland (s. 1. joulukuuta 1943 Ålgård) on norjalainen ekonomisti, joka sai vuoden 2004 Nobelin taloustieteen palkinnon makrotaloustieteen dynaamisten ongelmien tutkimukseen liittyvästä työstään yhdessä Edward Prescottin kanssa.
Kydland suoritti perusopintonsa Norjan kauppakorkeakoulussa (, NHH) valmistuen vuonna 1968. Vuonna 1969 Kydland siirtyi Yhdysvaltoihin ja suoritti tohtorintutkinnon Carnegie Mellon -yliopistossa vuonna 1973. Vuosina 1973–1978 Kydland toimi apulaisprofessorina NHH:ssa ja vuosina 1978–2004 Carnegie Mellonissa. Vuodesta 2004 Kydland on toiminut professorina Kalifornian yliopiston Santa Barbaran kampuksella. Nykyisin Kydland toimii lisäksi Dallasin, Minneapoliksen ja Clevelandin Federal Reserve Bankin konsulttina.
Kydlandin tunnetuimmat tutkimukset ovat vuonna 1977 julkaistu Rules Rather than Discretion: The Inconsistency of Optimal Plans ja vuonna 1982 julkaistu Time to Build and Aggregate Fluctuations. Lisäksi Kydland on julkaissut laajalti työn taloustieteeseen sekä raha- ja finanssipolitiikkaan liittyviä tutkimuksia.
Kydland on valittu Econometric Societyn fellow’ksi vuonna 1992.
Peter Madsen
Peter Langkjær Madsen (s. 12. tammikuuta 1971 Høng, Tanska) on tanskalainen keksijä ja murhaaja. Tanskassa häntä kutsuttiin Raketti-Madseniksi, sillä hän oli suunnitellut lentävänsä avaruuteen omatekoisella raketilla. Madsen myös rakensi Tanskan suurimman yksityisen sukellusveneen. Hän murhasi ruotsalaisen toimittajan Kim Wallin 10. elokuuta 2017 sukellusveneessään. Madsen tuomittiin elinkautiseen vankeuteen murhasta.
Ura
thumb|vasen|[[UC3 Nautilus vuonna 2008.]] Madsen kasvoi köyhissä oloissa yli 70-vuotiaan rakettiharrastajaisänsä ankarasti kasvattamana ja oli lapsesta asti kiinnostunut raketeista ja sukellusveneistä. Ensimmäisen sadan metrin korkeuteen kohonneen raketin hän rakensi 15-vuotiaana. Hän keskeytti lukion heti, kun katsoi tietävänsä tarpeeksi harrastuksestaan.
Madsenia on kuvailtu täydellisyyteen pyrkiväksi ja äärimmäisen niukasti eläväksi amatööri-harrastajaksi. Hän kuului teini-iässä kööpenhaminalaiseen DARK-rakettikerhoon, kunnes hänen suurelliset suunnitelmansa kävivät muille jäsenille ylivoimaisiksi. Madsen kävi myöhemmin hitsauskursseja ja aloitti insinöörikoulutuksen, josta ei suorittanut tutkintoa. Vuonna 2002 valmistui Freya-niminen sukellusvene ja seuraavaksi Kraka-sukellusvene. Sukellusvenettä rakentaessaan 1990-luvulla hän nukkui konehallin lattialla säästääkseen vuokrakuluissa.
Hänet tunnetaan UC3 Nautilus -sukellusveneen suunnittelijana ja aluksen kapteenina. Madsenin mukaan hänen joukkorahoituksen turvin rakentamansa UC3 Nautilus on suurin yksityisomistuksessa oleva sukellusvene. Sukellusvene valmistui vuonna 2008. Sen kunnostamiseksi aloitettiin vuonna 2014 toinen joukkorahoitushanke, jonka tavoitteena oli kerätä 50 000 dollaria. Keräys tuotti lopulta vain 6 170 dollaria. Tuolloin UC3 Nautilus oli tehnyt tuhat sukellusta ja sitä kunnostamassa työskenteli kymmenen vapaaehtoista. Madsen ja sukellusveneestä vastaavat vapaaehtoiset päätyivät erimielisyyksiin vuonna 2015, minkä jälkeen veneen omistus siirrettiin Madsenille.
Murha
11. elokuuta 2017 Madsenin sukellusvene upposi. Samalla matkustajana ollut toimittaja Kim Wall katosi. Tanskan poliisi pidätti Madsenin, koska epäili häntä toimittajan murhasta. Vangitsemisoikeudenkäynnissä rikosnimike lieveni kuolemantuottamukseksi. Tutkintavankeuden aikana oikeus muutti vangitsemisperustetta ankarammaksi: ”kuolemantuottamus raskauttavien asianhaarojen vallitessa” (uagtsomt manddrab under særligt skærpende omstændigheder). Syyskuussa uusien todisteiden (muun muassa DNA-tutkimuksen) perusteella alkuperäinen murhasyyte palautettiin voimaan.
Tammikuun 16. päivänä 2018 Madsen sai Kim Wallin murhasta syytteen, jossa hänelle vaadittiin elinkautista tuomiota. Syyttäjän mukaan hän oli syyllistynyt murhaan, vapaudenriistoon ja seksuaalirikoksiin. Oikeudenkäynti alkoi 8.3.2018. 25. huhtikuuta 2018 Kööpenhaminan käräjäoikeus tuomitsi Madsenin elinkautiseen vankeuteen murhasta, törkeästä seksuaalirikoksesta ja hautarauhan rikkomisesta. Madsen myönsi paloitelleensa Wallin ruumiin mutta väitti kuoleman johtuneen häkämyrkytyksestä.
Myöhemmin dokumenttisarjaa varten tehdyssä puhelinhaastattelussa Madsen tunnusti murhanneensa Wallin.
Madsen avioitui joulukuussa 2019 vankilassa venäläis-suomalaisen graafikon Jenny Kurpenin kanssa.
Madsen yritti 20. lokakuuta 2020 paeta räjähteillä uhaten Herstedvesterin vankilasta Kööpenhaminassa, mutta poliisit saivat hänet kiinni.
Uhri
Toimittaja Kim Wall oli ruotsalainen vapaa journalisti, joka asui tuolloin Kööpenhaminassa. Wall oli kirjoittamassa Madsenista ja sukellusveneestä juttua saksalaislehteen, ja meni sukellusveneeseen haastatellakseen Madsenia.
Perusta ja ylärakenne
thumb|300px|Marxistista perusta-ylärakenne-dialektiikkaa esittävä kaavio
Perusta ja ylärakenne, tavallisemmin perusta ja päällysrakenne ovat marxilaisen historiallisen materialismin kaksi keskeistä yhteiskuntaan ja tuotantotapaan liittyvää käsitettä ihmiskunnan kulloisessakin historiallisessa tilanteessa. Perusta käsittää tuotantovoimat ja tuotantosuhteet, eli työnantajien ja työntekijän väliset työehdot, teknisen työnjaon sekä omistussuhteet, joihin ihmiset sijoittuvat tuottamaan välttämättömyystarvikkeita ja mukavuuksia. Nämä suhteet määrittävät yhteiskunnan muita suhteita ja ideoita, jotka on kuvattu sen ylärakenteessa. Yhteiskunnan ylärakenne sisältää sen kulttuurin, instituutiot, poliittiset valtarakenteet, roolit, rituaalit, ja valtion. Perusta määrittää (olosuhteet) ylärakenteen, mutta niiden suhde ei kuitenkaan ole ehdottoman kausaalinen, koska myös ylärakenne vaikuttaa usein perustaan. Perustan vaikutus on kuitenkin vallitsevana. Perinteisessä marxismissa perusta määrittää ylärakenteen yksisuuntaisella suhteella. Marxilaisen ajattelun kehittyneemmissä muodoissa ja muunnelmissa niiden suhde ei ole kuitenkaan ehdottoman yksisuuntainen. Jotkut teoriat väittävät, että aivan kuten perusta vaikuttaa ylärakenteeseen, myös ylärakenne vaikuttaa perustaan.
On huomioitavaa, että joissakin ei-germaanisissa kielissä tämä käsite on käännetty "infrastruktuuriksi ja superstruktuuriksi (ylärakenteeksi)", mikä voi johtaa harhaan. ”Perustalla” on vain epämääräistä käsitteellistä sukulaisuutta sanan ”infrastruktuuri” englanninkieliselle käännökselle.
Malli ja sen pätevyys
Alexis de Tocquevillen havaintoihin perustuen Marx tunnisti kansalaisyhteiskunnan taloudelliseksi perustaksi ja poliittisen yhteiskunnan poliittiseksi ylärakenteeksi. Marx esitti olennaiset edellytykset perusta-ylärakenne -konseptille hänen Kansantaloustieteen arvostelua -kirjansa (1859) esipuheessa:
Marxin "perusta määrittelee ylärakenteen" -aksiooma vaatii kuitenkin tiettyjä edellytyksiä:
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki
Marxilaisen koulukunnan edustajat ovat soveltaneet Marxin teoriaa perustasta ja ylärakenteesta sosiologiassa, antropologiassa ja psykologiassa. Näillä eri tieteenaloilla perustan ja ylärakenteen suhde sekä näiden luokkien sisältö voivat olla erilaisia.
Gramscin työ
Italialainen poliittinen filosofi Antonio Gramsci jakoi Marxin ylärakenteen kahteen osaan: poliittiseen yhteiskuntaan ja kansalaisyhteiskuntaan. Poliittinen yhteiskunta koostuu yhteiskunnan järjestäytyneestä voimasta (kuten poliisi ja armeija). Kansalaisyhteiskunta viittaa yhteiskunnan konsensusta luoviin elementteihin, jotka edistävät hegemoniaa. Molemmat yhteiskunnan elementit ovat kuitenkin tietoisia perustan arvoista, palvellen ja valvoen näiden arvojen vahvistamista yhteiskunnassa.
Marxilais-freudilaisuus ja "seksitalous"
Marxilais-freudilaisen Wilhelm Reichin ”seksitaloutena” tunnettu oppihaara on yritys ymmärtää perustan ja ylärakenteen poikkeamia, jotka tapahtuivat maailmanlaajuisen talouskriisin aikana vuosina 1929–1933. Ymmärtääkseen ilmiötä Reich uudelleenkategorioi sosiaalisen ideologian osaksi perustaa, ei ylärakennetta. Tässä uudessa luokittelussa sosiaalinen ideologia ja sosiaalipsykologia on materiaalinen prosessi, joka pitää itseään yllä. Samalla tavalla taloudellisten järjestelmien perusta ylläpitää itseään. Reich keskittyi seksuaalisen sorron rooliin patriarkaalisessa perhesysteemissä keinona ymmärtää sitä, miten fasismin massakannatus voisi syntyä yhteiskunnassa.
Kriittisen teorian kritiikki
Nykyajan marxilaiset tulkinnat, kuten kriittinen teoria, kritisoivat käsitystä perustan ja ylärakenteen vuorovaikutuksesta, tutkien miten ne vaikuttavat ja määrittävät toisiaan. Esimerkiksi Raymond Williams kritisoi löysiä ja popularisoituja tapoja käyttää perustaa ja ylärakennetta erillisinä entiteetteinä, mikä hänen mukaansa ei ollut Marxin ja Engelsin tavoite:
Voiko perustaa erottaa ylärakenteesta?
John Plamenatz tekee kaksi vastaväitettä koskien perustan ja ylärakenteen selkeätä erottamista. Ensinnäkin talouden rakenne on riippumaton tuotannosta monissa tapauksissa, joissa tuotantosuhteilla tai omistussuhteilla on myös vahva vaikutus tuotantoon. Toiseksi, tuotantosuhteet voidaan määritellä vain normatiivisilla ehtoilla. Tästä seuraa, että sosiaalinen elämä ja ihmisyyden moraali ei voi olla todella erotettu, koska molemmat määritellään normatiivisessa mielessä.
Laillisuuskysymys
Perustan ja ylärakenteen teoriaa kritisoidaan siitä, että omistussuhteet (oletettavasti osa perustaa ja historiaa liikkeellepanevaa voimaa) tosiasiallisesti määritellään oikeudellisilla suhteilla, eli ylärakenteen osalla. Teorian puolustajat väittävät, että Marx uskoi omistussuhteiden ja tuotannon sosiaalisten suhteiden olevan kaksi erillistä entiteettiä.
Uusliberalismi ja valtio
Colin Jenkins kritisoi kapitalistisen valtion roolia uusliberalismin aikakaudella käyttäen perustan ja ylärakenteen teoriaa sekä Níkos Poulantzásin työtä. Erityisesti koskien kehitystä Yhdysvalloissa tällä aikakaudella (karkeasti 1980–2015). Jenkins korostaa ympäristöä, jossa poliittiset puolueet ja poliittinen järjestelmä itsessään ovat luonnostaan suunniteltu suojaamaan kapitalismin taloudellista perustaa. Näin tehdessään siitä on tullut "yhä keskitetympi, koordinoidumpi ja synkronoidumpi menneen puolen vuosisadan aikana." Jenkinsin mukaan tämä on johtanut "korporaatio-fasistiseen olotilaan", joka on haastaa tätä hauraan suhteen tasapainoa. Hänen analyysinsä käsittelee erityisesti molempien suurten puolueiden, demokraattien ja republikaanien, roolia Yhdysvalloissa:
Pabillonis
Pabillonis on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 781 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 37,42 neliökilometriä. Se sijaitsee 42 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Susan Brooks
Susan W. Brooks (s. 25. elokuuta 1960 Auburn, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän toimi vuoden 2013 alusta vuoden 2021 alkuun Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Indianan 5. vaalipiiristä.
Ura
Brooks on koulutukseltaan juristi. Hän suoritti Juris Doctor -tutkinnon Indianan yliopistossa vuonna 1985 ja työskenteli vuoteen 1997 puolustusasianajajana. Hän on toiminut myös liittovaltion syyttäjänä, presidentti George W. Bushin nimitettyä hänet vuonna 2001 Indianan eteläiseen piirioikeuteen. Hän oli tehtävässä vuoteen 2007.
Lakialan töiden lisäksi Brooks on muun muassa toiminut Indianapolisin apulaispormestarina vuosina 1998–1999, Stephen Goldsmithin ollessa pormestari, sekä Ivy Tech Community Collegen neuvonantajana ja varapresidenttinä vuosina 2007–2011. Vuonna 2012 hän pyrki ja tuli valituksi Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen Indianan 5. vaalipiiristä. Brooks voitti ensin republikaanien toukokuisessa esivaalissa niukasti entisen kongressiedustajan David McIntoshin ja myöhemmin marraskuun varsinaisessa vaalissa selvällä, yli kahdenkymmenen prosenttiyksikön erolla demokraattien ehdokkaan Scott Resken.
Brooks on toiminut vuosinaan edustajainhuoneessa muun muassa sen eettisen valiokunnan puheenjohtajana kaudella 2017–2019.
Yksityiselämä
Susan Brooks asuu Carmelissa, Indianassa yhdessä aviomiehensä Davidin kanssa. Parilla on kaksi aikuista lasta.
Nidavellir
Nidavellir on skandinaavisessa mytologiassa kääpiöiden asuttama maailma. Toisinaan käytetty nimi Svartalfheim viittaa mustiin haltioihin, ja tätä nimitystä käytetään samasta rodusta kuin kääpiöt. Nidavellirin kerrottiin olevan muuten samanlainen kuin ihmisten maailma Midgård, mutta se sijaitsi peilikuvana maan alla. Mytologian mukaan maailma oli jakautunut yhdeksään maailmaan, joista Asgårdin kerrottiin sijaitsevan ylimpänä. Maailmoja yhdisti elämänpuu Yggdrasil.
Sinipunahallitus
Sinipunahallitus on Suomen hallitus, jossa päähallituskumppanit ovat Kansallinen Kokoomus ja Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.
Keskieurooppalaisessa kielenkäytössä sinipunaa vastaa punamusta, jossa sosiaalidemokraatit edustavat punaista sosialismia ja kristillisdemokraatit mustaa konservatismia. Sanaa on toisinaan käytetty Suomessakin.
Ensimmäinen sinipunahallitus
Holkerin hallitus vuosina 1987–1991 oli Suomen historian ensimmäinen sinipunahallitus. Se muodostettiin presidentti Mauno Koiviston nimitettyä Harri Holkerin hallitustunnustelijaksi.
Kokoomus meni SDP:n kanssa hallitukseen jättäen lopulta huomiotta puheenjohtajansa Ilkka Suomisen, RKP:n puheenjohtaja Christoffer Taxell in sekä Keskustapuolueen puheenjohtaja Paavo Väyrysen ennen vaaleja allekirjoittaman kassakaappisopimuksen, jonka mukaan porvaripuolueet eivät käy hallitusneuvotteluja toisistaan riippumatta. Sopimuksen tarkoituksena oli muodostaa porvarihallitus, jolloin SDP olisi jäänyt oppositioon ja hallitus olisi ryhtynyt ajamaan teollisuutta suosivaa rakennepolitiikkaa. Tämä toteutui lopulta vasta 1991–1995, kun SDP vaalitappion vuoksi jättäytyi vapaaehtoisesti oppositioon ja perustettiin lyhytikäiseksi arveltu Esko Ahon hallitus.
Myöhemmät sinipunahallitukset
Holkerin hallituksen lisäksi sinipunahallituksia ovat olleet Lipposen I hallitus, Lipposen II hallitus, Kataisen hallitus ja Stubbin hallitus.
Sinipunahallituksen ja sateenkaarihallituksen käsitteitten välinen raja on kuitenkin jäänyt häilyväksi. On huomattava, että jo ensimmäisessäkin sinipunahallituksessa oli edustettuina myös muita värejä: RKP (5 paikkaa) ja SMP (3 paikkaa vuoden 1990 elokuuhun asti). Jos ”aidon” sinipunahallituksen määritelmänä pidetään, että hallituksen rungon muodostavat kokoomus ja SDP (pääministeripuolueena kumpi tahansa) ja mukana voi olla mitä tahansa muita puolueita paitsi keskusta tai vasemmistoliitto, jakautuvat edellä mainitut hallitukset seuraavasti:
Benelux-maat
Alankomaissa ja Belgiassa käytetään sinipunahallitusta muistuttavaa termiä violetti koalitio puhuttaessa sosiaalidemokraattien (punainen) ja oikeistoliberaalien (sininen) yhteishallituksesta kristillisdemokraattien (vihreä) jäädessä oppositioon. Alankomaissa pääministeri Wim Kokin johtamat Työväenpuolueen ja Vapauden ja demokratian kansanpuolueen varaan muodostetut hallitukset tulivat vuosituhannen loppupuolella suosituiksi ja tunnetuiksi hyvin arvoliberaalista politiikastaan.
Kaksipuoluejärjestelmien sinipunahallitusta muistuttavat laajapohjaiset hallitukset
Suomen monipuoluejärjestelmässä sinipunahallitusta on 1980-luvun lopulta lähtien pidetty niin ulko- kuin talouspoliittisestikin mahdollisena hallitusratkaisuna. Enemmistöparlamentarismin omaksuneissa Länsi-Euroopan maissa se on poikkeus, jota pidetään ongelmallisena siksi, että vasemmiston ja oikeiston välinen kaksipuoluejärjestelmään kuuluva kilpailu ei toteudu ja äänestäjät menettävät valinnanmahdollisuuksiaan suurten puolueitten sopiessa asioista keskenään vaalituloksista riippumatta.