cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jean Chrétien
Ura
Vain heikosti englantia osaava Jean Chrétien valittiin ensimmäisen kerran Kanadan alahuoneen jäseneksi liittopäivävaaleissa vuonna 1963. Uudelleen hän tuli valituksi 1965, ja heti valinnan järkeen hänestä tuli silloisen pääministerin Lester Pearsonin parlamenttisihteeri ja sittemmin tuolloisen hallituksen valtiovarainministerin Mitchell Sharpin parlamenttisihteeri. Hivenen myöhemmin tuli merkittävä ylennys, sillä Pearson nimitti hänet salkuttomaksi ministeriksi valtiovarainministeriöön. Hänen todella merkittävimmäksi ensimmäiseksi hallituksen jäsenyydeksi hänet nimitti pääministeri Pierre Trudeau oman hallituskabinettinsa veroministeriksi.
Vuoden 1968 liittovaltiovaalien jälkeen Jean Chrétienistä tuli intiaaniasioiden ja Kanadan pohjoisosien kehittämisen ministeri. Tämän ministeriytensä aikana Chrétien perusti useita kansallispuistoja ja teki päätöksen adoptoida nuorempi poikansa Michel, joka on etniseltä alkuperältään inuiitti. Vuonna 1974 hänet nimitettiin Varallisuusneuvoston puheenjohtajaksi, ja vuonna 1976 hän sai hoitaakseen teollisuus- ja kauppaministerin tehtävät. Vuonna 1977 hänestä tuli valtiovarainministeri. Tehtävä oli arvovaltainen ja poliittisesti erityisen merkittävä.
Chrétien on merkittävä voima Québecin vuoden 1980 kansanäänestyksessä ja eritoten liittovaltion puolustaja ja siten Québecin eroa vastustanut henkilö. Samana vuonna hänet nimitettiin oikeusministeriksi ja sen jälkeen sosiaalisen kehityksen ministeriksi ja samalla myös Kanadan perustuslakia koskevien neuvottelujen ministeriksi. Hän sai myös yhdeksän Kanadan provinssia allekirjoittamaan uuden perustuslain. Québecin allekirjoittamattomuus vavasi häntä koko hänen uransa ajan. Vuonna 1982 hänet nimitettiin energia-, kaivos- ja luonnonvarojen ministeriksi.
Kun Pierre Trudeau ilmoitti vetäytyvänsä poliittisesta elämästä vuonna 1984, Chrétien ilmoitti halustaan tulla valituksi Kanadan liberaalisen puolueen puheenjohtajaksi. Kokemus oli hänelle kuitenkin tuskallinen, sillä useat hänen tukijansa liittyivät kilpailijan, John Turnerin kannattajiksi. Turner tulikin valituksi ja Chrétien jäi kakkoseksi.
Turner nimitti Chrétienin varapääministeriksi ja ulkoministeriksi. Kuitenkin heidän keskeiset välinsä olivat melko kireät. Chrétien erosi parlamentista vuonna 1986 ja jätti poliittisen elämän joksikin aikaa. Hän ryhtyi työskentelemään yksityisellä sektorilla ja toimi esimerkiksi useiden yksityisten yritysten hallituksien jäsenenä. Kuitenkin tämäkin aikana hän säilytti ja jopa lisäsi kannatustaan ja kansansuosiotaan verrattuna pääministeri Turneriin.
Chrétien valittiin liberaalien johtoon kesäkuun 1990 Calgaryn puoluekokouksessa. Häntä vastassa oli Paul Martin, jota pidettiin enemmän John Turnerin ideologisena seuraajana, kun taas Chrétienia Trudeaun.
Chrétien palasi parlamenttiin joulukuussa 1990 Nouveau-Brunswickin osavaltion Beauséjourin kreivikunnan välivaaleissa uutena puoluejohtajana.
Pääministerinä
Lokakuussa 1993 Jean Chrétien tuli Kanadan pääministeri.
Kenraalikuvernööri Ray Hnatyshyn nimitti hänet pääministeriksi 4. marraskuuta. Chrétien oli ollut mukana jokaisessa liberaalien hallituksessa sitten vuoden 1965 oli siten politiikan konkari. Hän loi hyvin keskitetyn ja tehokkaan hallituksen, jota arvostelijat haukkuivat "ystävälliseksi diktatuuriksi." Hänet valittiin uudelleen vuosina 1997 ja 2000, vain Wilfrid Laurie on pystynyt samaan Kanadan liittovaltion historiassa.
Chrétienillä oli luottamuksellinen suhde Yhdysvaltain Bill Clintoniin, mutta oikeistolaisen George W. Bushin noustua presidentiksi suhteet alkoivat viiletä.
Vuonna 1999 Chrétienin haastoi oikeuteen lehtiyrittäjä Conrad Black, joka väitti tämän syyllistyneen vallan väärinkäyttöön tapauksessa, jossa Chrétien oli yrittänyt estää Blackin aateloinnin ja Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäseneksi ottamisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Chrétien oli vedonnut Kanadan kansalaisten aateloinnin kieltävän lakipykälään vuodelta 1919, jota ei muutoin oltu sovellettu vuosikymmeniin. Chrétien voitti oikeusjutun ja Black luopui Kanadan kansalaisuudestaan ottaakseen aatelisarvonsa vastaan.
Chrétienin ensimmäinen suuri skandaali oli, kun hän vuonna 2000 myönsi alun kieltojen jälkeen pyytäneensä Business Development Bank of Canadaa myöntämään kahden miljoonan lainan ystävälleen ja puoluetoverilleen Yvon Duhaimelle, jolle oli juuri ennen pääministeriksi tuloaan myynyt osuutensa Auberge Grand-Mère-lomakohteesta. Toinen oli ns. sponsoriskandaali, jossa Québeciin suunnatun Kanadan keskushallituksen toimista tietoisuutta lisäävän mainoskampanjan varoista hävisi puoli miljoonaa. Gomeryn komission tutkimusraportin jälkeen Chrétieniä ei syytetty, mutta jutut tutkinnan kuluessa tuolloin jo Chrétieniä pääministerinä seurannut Martin lupasi televisiossa järjestää vaalit 30 päivän kulutta loppuraportin julkaisusta.
Vain kuukausi pääministerin asemasta eronsa jälkeen Chrétien liittyi ottawalaiseen Heenan Blaikie -lakitoimistoon.
Ernst Reuter
Reuter liittyi Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (SPD) vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Saksan armeijassa ja jäi 1916 venäläisten sotavangiksi. Venäjällä hän liittyi vallankumouksen jälkeen bolševikkeihin ja toimi vuonna 1918 komissaarina Volgan saksalaisten sosialistisessa neuvostotasavallassa. Reuter palasi Saksaan sodan jälkeen ja hänestä tuli Saksan kommunistisen puolueen Berliinin-sihteeri. Hän kuitenkin irtaantui kommunismista ja liittyi takaisin sosiaalidemokraatteihin vuonna 1922. Hänet valittiin 1926 Berliinin kaupunginvaltuustoon, 1931 Magdeburgin pormestariksi ja 1932 valtiopäiväedustajaksi.
Natsien valtaannousun yhteydessä Reuter pidätettiin ja hän lähti vuonna 1935 maanpakoon, aluksi Englantiin. Toisen maailmansodan aikana hän asui Turkissa ja toimi Ankaran yliopistossa julkisen hallinnon professorina. Sodan jälkeen Reuter palasi vuonna 1946 Berliiniin ja osallistui SPD:n uudelleenperustamiseen. Hänet valittiin vuonna 1947 koko Berliinin pormestariksi, mutta Neuvostoliitto ei hyväksynyt valintaa eikä Reuter astunut virkaan. Kun kaupunki jakautui seuraavana vuonna täydellisesti kahtia, hän ryhtyi kuitenkin toimimaan pormestarina Länsi-Berliinissä. Reuter toimi länsiberliiniläisten henkisenä johtajana Berliinin saarron aikana ja saavutti laajan arvovallan myös kaupungin ulkopuolella. Hän piti 9. syyskuuta 1948 valtiopäivätalon edustalla 300 000 ihmisen yleisön edessä kuuluisan puheen, jossa hän pyysi ulkomaailman apua Länsi-Berliinille sanoen ”''Maailman kansat! Katsokaa tätä kaupunkia!''”
Reuter kuoli virassa ollessaan vuonna 1953. Hänen mukaansa on nimetty Ernst-Reuter-Platz Berliinissä.
Isku Areena
Muuta
Isku Areena oli yksi pelipaikoista jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2001.
Syksyllä 2017 paljastettiin hallin viereen pystytetty Erkki Laineen näköispatsas. Kyseessä on Suomen ensimmäinen jääkiekkoilijalle omistettu nimikkopatsas.
Ultra Bran diskografia
Tämä on Ultra Bran diskografia. Yhtye julkaisi vuosien 1995–2001 aikana neljä studioalbumia ja yhden kokoelmalevyn.
Jukka Hirvonen
Jukka Hirvonen (s. 7. helmikuuta 1981 Asikkala) on suomalainen jalkapalloilija, joka on viimeksi edustanut Lahen Poikia Kolmosessa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Hurjapäät
Hurjapäät on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Suomessa elokuvan ikäraja on 16 vuotta.
Elokuvalle on tehty kahdeksan jatko-osaa: 2 Fast 2 Furious, Hurjapäät: Tokio Drift, Fast & Furious, Fast & Furious 5, Fast & Furious 6, Fast & Furious 7 ja Fast & Furious 8, Fast & Furious 9. Elokuvasarjaa täydentää myös lyhytelokuvat Turbo-Charged Prelude ja Los Bandoleros.
Juoni
Los Angelesin kaduilla tapahtuu. Nuori poliisi, Brian O’Conner (Paul Walker) soluttautuu katuajojen kingin Dominicin (Vin Diesel) tiimiin tutkiakseen rekkojen varastelutapauksia. Kukaan ei aluksi huomaa Brianin todellisuudessa olevan poliisi, kunnes Vince (Matt Schulze) Dominicin tiimistä alkaa epäillä. Brian kuitenkin onnistuu pitämään poliisin uransa piilossa ja rakastuu Dominicin siskoon Miaan (Jordana Brewster) ja ystävystyy Dominicin kanssa. Lopuksi hän joutuu valitsemaan onko hän tapauksessa poliisien puolella, vai onko hän Dominicin ja tiimin puolella. Hän antaa autonsa Dominicille, jotta tämä pääsee pakenemaan poliiseja. On nimittäin selvinnyt, että Dominicin tiimi oli syyllinen varkauksiin.
Dominic (Vin Diesel) johtaa tiimiään johon kuuluvat Letty (Michelle Rodríguez), Jesse (Chad Lindberg), Leon (Johnny Strong) ja Vince (Matt Schulze). Dominic seurustelee Lettyn kanssa, mutta kaikessa on mutkia matkalla. Vince taas on rakastunut Dominicin siskoon Miaan, mutta Mia taas ei halua lähteä veljensä kavereiden kanssa ulos ennen kuin hän joutuu puolustamaan Briania, koska Vince ärsyttää häntä tahallaan, jolloin Mia suostuu menemään ulos Brianin kanssa.
Emil Lehén
Juho Emil Lehén (27. marraskuuta 1883 Jämsänkoski – 9. toukokuuta 1918 Viipuri) oli toimittaja, kirjailija ja Lappeenrannan punakaartin johtajia Suomen sisällissodan aikana.
Emil Lehénin vanhemmat olivat puuseppä Juho Lehén ja Erika Samulintytär. Hänen nuorempi veljensä oli Tuure Lehén.
Lehén toimi vuoteen 1903 saakka Jämsänkosken tehtaalla konttoriapulaisena. Muutettuaan paikkakunnalta hän työskenteli työväen osuuskaupan palveluksessa ensin Viialassa ja sitten Lempäälässä. Lehén oli vuosina 1904-1905 viipurilaisen Työ-lehden ensimmäisenä päätoimittajana. Vuosina 1906–1907 hän toimi Pohjolan tukkityömiesten ammatillisen järjestön kiertävänä asiamiehenä ja puhujana ja oli mukana organisoimassa Pohjolan tukkityöläisten suurta lakkoa. Tämän jälkeen Lehén palasi osuuskauppaliikkeen palvelukseen, ensin vuosina 1907–1908 Forssassa ja sitten osuuskaupanhoitajana Ruovedellä, Pyhäjärvellä, Porvoon Hamarissa ja Riihimäellä. Vuodesta 1913 Emil Lehén oli Lappeenrannassa ilmestyneen Kansan Ääni -lehden toimittajana. Hän toimi myös kirjailijana kirjoittaen proosaa, runoja ja näytelmän.
Sisällissodan alettua Lehén jatkoi Kansan Äänen toimittajana, minkä lisäksi hän toimi Lappeenrannan vankilan johtajana punaisen vallan aikana. Hän ei kyennyt estämään valkoisten vankien joukkomurhaa Saimaan jäällä 22. huhtikuuta 1918 ja katsoi parhaaksi paeta Viipuriin. Hän jäi siellä valkoisten vangiksi, sai moninkertaisen kuolemantuomion ja teloitettiin Viipurin vankileirillä, tarinan mukaan Mannerheimin seuratessa tapahtumia. Lehénille oli myös tarjottu mahdollisuus paeta vankileiristä, mutta hän kieltäytyi.
Ruumisarkku
thumb|Ruumisarkku|alt= Ruumisarkku on arkku, jossa vainaja haudataan tai tuhkataan.
Hautaamiseen käytetään lähes poikkeuksetta puuarkkuja, jotka maatuvat muutamassa vuodessa. Puuarkku on tavallisesti päällystetty maatuvalla kankaalla, paperilla, tapetilla, lakattu tai maalattu. Ruumisarkun vakiopituus Suomessa on 200 cm, mutta niitä valmistetaan eri kokoisina, jotta lapset, vauvat, ylipainoiset, lyhytkasvuiset ja erityisen pitkät ihmiset voitaisiin haudata heidän ruumiinkokoaan vastaavassa arkussa.
Tuhkauksessa ruumis poltetaan arkkuineen ja tuhka laitetaan uurnaan.
Strowgerin kytkin
thumb|Strowgerin kytkin on sähkömekaaninen laite. thumb|Numeron valitsimien rivistö. Strowgerin kytkin oli Almon Brown Strowgerin vuonna 1891 patentoima ensimmäinen puhelinkytkin, joka mahdollisti puhelimen numeronvalitsimen käytön ja aloitti puhelinvaihteen automatisoinnin.
Ruumisarkku
Lyijyarkku
pienoiskuva|Muinaisten roomalaisten lyijyarkku kolmannelta tai neljänneltä vuosisadalta. Britannian kuninkaalliset haudataan monisatavuotisen kuninkaallisen perinteen mukaisesti vielä nykyäänkin tammi arkussa, jossa on lyijy vuoraus.
Lyijyvuorauksen ansiosta arkku on tiivis. Kun arkkuun ei pääse ilmaa eikä kosteutta, ruumiin maatuminen hidastuu, koska pieneliöiden kasvu hidastuu, jolloin ne eivät hajota ruumiin kudoksia yhtä nopeasti kuin tavallisesti. Lyijyvuorauksen ansiosta ruumis säilyy jopa vuoden pidempään kuin tavallisessa arkussa.
Pätevyysviiri
Pätevyysviiri on Suomessa käytössä oleva veneilyviiri. Pätevyysviiri kertoo ulkopuoliselle että veneen päällikkö tai/ja miehistön jäsen on suorittanut tietyn tutkinnon, ja venekunnan halusta tuoda tämä tieto näkyväksi muille vesillälikkuujille.
thumb|Suomen Navigaatioliiton rannikkolaivurin pätevyysviiri, tässä seuran [[kommodorin tunnuksella.]]
Pätevyysviirejä on monta eri lajia, esimerkiksi Suomen Navigaatioliiton saaristo-, rannikko- ja avomerilaivurien viirit. Niissä voi olla alareunassa valkoinen paarre, joka osoittaa veneen kuuluvan seuran kommodorille. Varakommodorin tunnusta ei tässä viirisarjassa ole.
Suomen Veneilyliitto aloitti 1980-luvulla kolmiportaisen veneilijäkoulutuksen. Se keskittyi aluksi juniorikoulutukseen. Asteet olivat jungmanni, kansimies ja ruorimies. Ikärajaksi määrättiin kahdeksan vuotta, joskin ruorimiehellä kaksitoista. Kaikille asteille tehtiin oma pätevyysviiri, joissa on liiton merkin lisäksi 1 - 3 valkoista aaltokuviota sen alla.
thumb|Suomen Veneilyliiton alin nuorison pätevyysviiri eli jungmanniviiri; jaettiin tällaisenaan vuoden 2011 loppuun
1990-luvulla perustettiin Veneenpäällikkö-koulutus ja sitä täydentävä Nopean veneen ajo -kurssi. Helmikuussa 2005 Helsingin venemessuilla julkistettiin Veneenkuljettaja- ja Veneenpäällikkö -kurssit. Järjestelmä on viranomaisten auditoima ja sillä on oma laatukäsikirja. Molemmille asteille tehtiin oma merkkinsä ja viirinsä; veneenkuljettajan tunnus on sama kuin ruorimiehen eli kolme valkoista aaltokuviota ja veneenpäälliköllä niiden paikalla valkoiset laakerinlehvät.
Strowgerin kytkin
Historia
Keksintönsä kaupallistamiseksi Strowger perusti Strowger Automatic Telephone Exchange Companyn vuonna 1891. Vuonna 1892 yritys asensi ja avasi ensimmäisen puhelinvaihteen 75 asiakkaalle LaPorten kaupungissa, Indianassa. Ensimmäisissä automaattipuhelimissa valintakiekon sijaan oli kaksi näppäintä, joita soittajan piti painaa niin monta kertaa, että vaihteen kytkimet askelsivat oikealle linjalle ja avasivat sen. Ensimmäiset puhelinnumerot olivat siis kaksinumeroisia ja vaihteen kapasiteetti oli 99 puhelinta. Vuonna 1896 yritys toi markkinoille ensimmäisen valintakiekkopuhelimen, mitä ratkaisua sitten puhelimet hyödynsivät 1900-luvun lopulle saakka. thumb|Englantilainen Strowgerin kytkin, malli BPO 2000
1896 Strowger myi patenttinsa työtovereilleen ja vuonna 1898 hän myi myös osakkeensa yrityksestä, joka silloin toimi nimellä Automatic Electric Company.
Harry Groener
Yksityiselämä
Groener syntyi 10. syyskuuta vuonna 1951 Saksan Baijerin Augsburgissa. Hänen äitinsä oli ammatiltaan oopperalaulaja, ja hänen isänsä työskenteli sekä toimistotyössä että soitti ammatikseen pianoa. Teini-ikäisenä Groener oli opissa San Franciscon San Francisco Balletissa. Myöhemmin hän opiskeli draamaa Washingtonin yliopistossa Seattlessa. Groener on ollut naimisissa näyttelijä Dawn Didawickin kanssa vuodesta 1978 lähtien.
Ura
Groener on luonut uraansa sekä teatterin lavoilla, valkokankaalla että televisiossa. Hän on esiintynyt esimerkiksi näytelmissä kuten Oklahoma!, Cats ja Crazy for You, jotka esitettiin New York Cityn Broadwaylla. Hän on näytellyt myös pienemmissä teattereissa ympäri Yhdysvaltoja. Groener on saanut kolmesti Tony-palkintoehdokkuuden. Television puolella Groener on esiintynyt muun muassa useissa Star Trek -sarjoissa. Hän lienee kuitenkin tunnetuin roolistaan televisiosarjassa Buffy, vampyyrintappaja. Sarjassa Groener esitti sen kolmannen kauden päävihollista pormestari Richard Wilkinsiä. Hän esiintyi Buffyssa lähinnä sen kolmannella tuotantokaudella, mutta vieraili sarjassa pikaisesti vielä sen neljännellä ja seitsemännellä tuotantokaudella. Groener on lisäksi esiintynyt elokuvissa kuten Matkalla Perditioniin (2002) ja About Schmidt (2002).
Gessius Florus
Gessius Florus oli Rooman Juudean provinssin prokuraattori vuosina 64-66 jaa. Lucceius Albinuksen lopetettua prokuraattorin tehtävänsä keisari Nero valitsi hänen tilalleen Floruksen, koska hänen vaimonsa oli Neron vaimon, Poppean läheinen ystävä. Florus oli syntynyt Klazomenaissa.
Länsikeskus (suuralue)
Länsikeskus on suuralue Suomen Turussa, tunnetaan myös nimikkeellä Suuralue 7. Alue sijaitsee kaupungin keskustasta koilliseen. Suuralueen aiempi nimi Kuninkoja perustui seudulla olevan historiallisen alueen nimeen. Nykyinen suuralue on rajoiltaan hieman suurempi. On myös olemassa Raision puoleinen Kuninkoja, mutta se ei kuulu tähän kaupunginosaan.
Ruumisarkku
Lyijyarkku
Myös esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Winston Churchill haudattiin lyijyarkussa.
Länsikeskus (suuralue)
Alueen asukasluku oli 22 087 vuonna 2014. Vuosittainen väestönkasvu on vajaa 0,4 %. 13,29 % alueen väestöstä on alle 15-vuotiaita, kun taas yli 65-vuotiaita on 21,81 %. Asukkaista 94,82 % puhuu suomea, 3,09 % ruotsia.
Ruumisarkku
Lyijyarkku
Lyijyarkussa on haudattu myös radioaktiivisen säteilyn uhreja, kuten Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudessa kuolleiden palomiesten ruumiit , sekä fyysikko Marie Curien ruumis.
Länsikeskus (suuralue)
Kaupunginosat
Suuralue sisältää yhteensä seitsemän kaupunginosaa. Neljä niistä on jaettu toisiin suuralueisiin.
Ruumisarkku
Hankinta
Ruumisarkun hinta määräytyy sen koosta, rungon puulajista ja käytetystä pintamateriaalista. Arkun sisälle tuleva peite ja tyyny voivat olla hinnoiteltu erikseen. Hintaan vaikuttaa myös valmistusmaa. Ruumisarkun voi ostaa hautaustoimistojenliiton alaisesta hautaustoimistosta, itsenäisestä hautaustoimistosta tai verkkokaupasta. Hautaustoimistoissa on esillä edustavia arkkuja, joiden myyntikate on korkea, jos asiakas haluaa ostaa edullisemman esimerkiksi tapettipäällysteisen arkun hänen on osattava pyytää sitä oma-aloitteisesti. Vainajan kuljetus on yleensä sidottu samaan liikkeeseen arkunhankinnan kanssa. Ruumisarkun voi ostamisen sijaan rakentaa myös itse höylätystä puutavarasta tai koota valmiista levyistä.
Länsikeskus (suuralue)
Kaupunginosat
Näistä varsinainen Runosmäen lähiö kuuluu Runosmäki-Raunistulan suuralueeseen ja vain Länsinummi kuuluu Länsikeskuksen suuralueeseen. Myös Raunistula on jaettu näiden kahden suuralueen kesken.
Ruumisarkku
Historia
Ruumisarkkuja on käytetty todistettavasti lähes yhtä kauan kuin ihmiskunnan kehittyneemmät kulttuurit ovat olleet olemassa, joskin aluksi niitä käytettiin vain ylhäisön hautaamiseen. Ehkä tunnetuin ruumisarkku on Tutankhamonin kultaisella kuolinnaamiolla varustettu sisempi arkku, jonka sisässä faaraon balsamoitu ruumis lepäsi.
Arkkupeitto
Arkkupeitto on ruumisarkun päälle levitettävä suuri (noin 2,5 × 1,6 metriä), kulmista pyöristetty peite, jota käytetään muistotilaisuuden ajan. Arkkupeiton käyttö sopii yksinkertaiselle ruumisarkulle ja tilaisuuksiin, joissa arkkua ei kanneta hautaan. Arkkupeitto voi olla vainajan omaisten tai se voidaan vuokrata hautaustoimistosta.
Pätevyysviiri
Joulukuussa 2011 Suomen Purjehdus ja Veneily ry ilmoitti uutiskirjeessään, että Veneilyliiton pätevyysviirejä suunniteltaisiin uudelleen. Vuoden 2012 ensimmäisessä uutiskirjeessä julkaistiin tieto Liikenteen turvallisuusviraston uuden liittotunnuksen hyväksynnästä.
Vuonna 2017 tuli lisäksi Katsastusmiehen viiri, jossa on liiton erikoismerkki ja tunnuksena valkoinen ankkuri jonka tukissa on tuomarin vaakakupit. Venemessuilla 2019 esiteltiin uusi Kouluttajanviiri, josta tiedotetaan enemmän myöhemmin saman kauden aikana
II/JR 48 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 48:n II Pataljoona (II/JR 48) on jatkosotaan kesäkuussa 1941 perustettu Suomen asevoimien pataljoona, joka kuului 18. divisioonan JR 48:aan.
Perustaminen
Pataljoonan perustamisesta vastasi Pohjois-Hämeen sotilasläänin Jyväskylän suojeluskuntapiiri. Pataljoona perustettiin Vesangassa ja sen henkilöstö oli pääosin kotoisin Korpilahden, Muuramen ja Säynätsalon kunnista. Pataljoona miesvahvuus oli perustamisen jälkeen 31 upseeria, 149 aliupseeria ja 842 miestä, yhteensä 1 022 henkeä.
Taistelut
Pataljoonan sotatie on kuvattu pääosin JR 48 koskevassa osassa
Pitkävarvassalamanteri
Pitkävarvassalamanteri (Ambystoma macrodactylum) on Ambystoma-sukuun kuuluva pyrstösammakkolaji. Alalaji santacruzinpitkävarvassalamanteri (A. m. croceum) on uhanalainen. Muita alalajeja ovat lännenpitkävarvassalamanteri (A. m. macrodactylum), idänpitkävarvassalamanteri (A. m. columbianum), pohjoinenpitkävarvassalamanteri (A. m. krausei) ja etelänpitkävarvassalamanteri (A. m. sigillatum).
Ulkonäkö ja koko
Pitkävarvassalamanteri on pieni, 10–17 senttiä pitkä. Nimensä mukaisesti sillä on pitkät varpaat. Väriltään se on tummanharmaa tai musta. Sillä on selässä juova, joka on keltainen, vihreä tai ruskea. Kyljissä sillä on valkoisia laikkuja.
Levinneisyys ja elinympäristö
Pitkävarvassalamanteria tavataan Yhdysvaltain koillisosissa ja Kanadassa. Sitä esiintyy metsissä ja niityillä, erityisesti paikoissa, missä on marunakasveja.
Luettelo väreistä
Luettelo väreistä niiden RGB heksadesimaalisen numeroarvon mukaan.
Pitkävarvassalamanteri
Lisääntyminen
Pitkävarvassalamanteri tulee sukukypsäksi 1–3-vuotiaana. Muniminen tapahtuu keväällä kasvillisuuden sekaan. Lisääntymispaikkoja ovat järvet, lammet ja joet.
Luettelo väreistä
Color
Kastellin lukio
thumb|Kastellin lukion entinen rakennus, joka purettiin vuonna [[2022.]] Kastellin lukio on Oulussa Kontinkankaan kaupunginosassa sijaitseva lukio. Kastellin lukiossa toimivat myös urheilulukio ja aikuislukio. Lukion opetustilat siirtyivät uuteen Kastellin monitoimitaloon elokuussa 2014, johon myös Karjasillan lukio siirtyi.
Historia
Kastellin lukion päärakennus valmistui vuonna 1964. Ensimmäiset lukiolaiset aloittivat opiskelunsa syksyllä 1966. Tuolloin koulu oli nimeltään Oulunsuun yhteiskoulu. Vuonna 1974 Oulunsuun yhteiskoulu siirtyi Oulun kaupungin omistukseen ja jaettiin Kastellin yläasteeksi ja lukioksi. Vuonna 2006 Kastellin yläaste yhdistettiin Oulunsuun ala-asteen kanssa Kastellin kouluksi.
Kastellin lukion erikoistuminen urheiluun alkoi vuonna 1979, jolloin otettiin käyttöön liikuntapainotteinen tuntijako lahjakkaille urheilijanaluille. Varsinainen urheilulukiotoiminta alkoi vuonna 1986.
Kastellin lukiossa toimi iltalinja vuosina 1969–1992.
Titisee-Neustadt
Titisee-Neustadt on kaupunki Lounais-Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Schwarzwaldin alueella. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 12 316 asukasta.
Zhang Chengdong
A-maajoukkuedebyyttinsä Kiinan maajoukkueessa Zhang teki maaliskuussa 2010.
Titisee-Neustadt
Neustadtin kaupunki perustettiin vuonna 1250. Se tuli tunnetuksi 1700-luvulla erityisesti kelloteollisuudestaan. Vuonna 1971 Titiseen kunta liitettiin Neustadtin kaupunkiin. Neustadtiin rakennettiin hyppyrimäki vuonna 1932, josta tuli Saksan suurin luonnonmäki. Se nimettiin Hochfirst-vuoren mukaan ja siitä tuli Hochfirstschanze. .
Kuukalat
Kuukalat (Monodactylidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista ja indopasifiselta merialueelta.
Taksonomia
Varhaisimmat kuukalojen heimoon kuuluvain kalojen fossiilit on ajoitettu alatertiäärikaudelle. Nykyään eläviä sukuja on 2, ja niissä on yhteensä 5 tai 6 lajia. Lajit ovat kuukala (Monodactylus argenteus), juovakuukala (Monodactylus sebae), Monodactylus falciformis, Monodactylus kottelati, Schuettea scalaripinnis ja Schuettea woodwardi. Toisinaan Schuettea-suvun lajit katsotaan kuuluvaksi omaan heimoonsa.
Anatomia
Kuukalalajit kasvavat suurimmillaan noin 25 cm:n pituisiksi. Ruumis on ovaalinmuotoinen ja litteä sekä eräillä lajeilla pituuttaan korkeampi. Selkä- ja peräevät ovat pitkät, ja muutama evien etuosan ruodoista ovat pidentyneet. Aikuisilla kaloilla ei ole rintaeviä ollenkaan tai ne ovat surkastuneet piikeiksi, nuorilla kaloilla on sen sijaan täysin kehittyneet rintaevät. Lajien silmät ovat melko kookkaat ja suu pieni. Väritykseltään kuukalat ovat hopeanharmaita, ja niiden ruumiissa on usein tummempia pystyraitoja.
Levinneisyys ja elintavat
Kuukaloja tavataan pääasiassa indopasifisella merialueella Afrikan itärannikolta Australiaan ulottuvalta alueelta, mutta myös Länsi-Afrikan rannikolta. Ne ovat pääosin mereisiä, mutta erityisesti Monodactylus-suvun lajeja tavataan murtovesistä ja toisinaan myös makeavetisistä joista. Kalat liikkuvat usein parvissa matalissa vesissä mangrovea kasvavilla alueilla, koralliriutoilla ja laguuneissa. Niiden ravintoa ovat pienet kalat ja selkärangattomat eläimet.
Heimon lajeista kuukalaa ja juovakuukalaa pidetään usein makean veden akvaarioissa. Paikoitellen Aasiassa kuukaloja kalastetaan myös ravinnoksi.
Lättähattu
Lättähattu on 1950-luvulla vaikuttanut suomalainen nuorisokulttuuri. Nimitys viittaa pukeutumistyyliin. Lättähattujen eli Helsingin slangissa lättäreiden tai lätäreiden sanotaan olleen ensimmäinen selkeästi katukuvasta erottautunut suomalainen nuorisokulttuuri. Lättähatut olivat yleensä työväenluokkaisia tai alemman keskiluokan nuoria, jotka kuuntelivat rock and roll -musiikkia ja ulkomaista pop-musiikkia. Lättähattukulttuuri syntyi Helsingissä 1950-luvun alussa, ja levisi kaikkialle Etelä-Suomeen. Muualla Suomessa lättähattujen vaikutus oli vähäisempi.
Pukeutuminen
Asun lähtökohta oli tavallinen tumma puku; housuja kavennettiin lahkeista niin paljon kuin mahdollista. Vastaavasti takin harteita paisutettiin toppauksilla mahdollisimman paljon. Leveä solmio oli osa tyyliä ja kokonaisuuden kruunasi tälle kulttuurille nimensä antanut, litteäksi lyöty tai litistetty hattu, yleensä Borsalino tai Roston. Aitoa lättähattua ei saanut valmiina kaupasta, vaan se piti tehdä höyryttämällä kupua niin kauan että se saatiin litistettyä noin kolmannekseen alkuperäisestä.
Lättähattujen silmiinpistävin piirre oli hiustyyli. He kasvattivat tukkansa pitemmäksi kuin nuorilla oli tuolloin tapana, ja he kampasivat sen hiusrasvalla (Suave tai Brylcreem) taaksepäin. Myöhemmin pukeutumistyylille antoi tunnusmerkin nahkatakki sekä 1950-luvun lopusta lähtien farkut. Kenkinä olivat teräväkärkiset nahkasaappaat, (brittiläisen hävittäjäkoneen Spitfiren mukaan nimetyt ”spittarit” tai ”rotantappokengät”), tai pyöreäkärkisemmät, häränverenpunaiset tai mustat ”pläägät”, ”Messerschmittit”. Kengän korko oli usein raudoitettu. Raudoitus suojasi korkoja kulumiselta ja antoi kävellessä omaleimaisen äänen.
Tyttöjen pukeutuminen oli vastaavaa: puseroissa käytettiin hartiatoppauksia, hame oli mahdollisimman kapea, alle polvien ulottuva sekä varustettu takahalkiolla joka mahdollisti kävelyn. Kenkinä olivat kiilakantaiset joiden päällä pidettiin asuun kuuluvia päällyskenkiä; ne riisuttiin vain tanssia varten. Päähineenä oli villamyssy, minkä vuoksi tyttöjen nimikkeeksi tuli "myssymissi". Asun kruunasi mahdollisimman räikeä huulipuna. Vaihtoehtoisesti jotkut tytöt pitivät ihoa nuolevan tiukkoja pitkiä housuja, josta tuli toinen nimike "piukkapöksy".
60-luvun alussa tulivat muotiin hiukan polven alle ulottuvat kellohameet, joiden alla käytettiin helmat koholle nostavia moninkertaisia alushameita; kengätkin vaihtuivat piikkikorkoisiksi.
E. E. Cummings
Elämänsä aikana Cummings julkaisi yli 900 runoa, kaksi novellia, useita näytelmiä ja esseitä, sekä valtavan määrän piirustuksia, luonnoksia ja maalauksia.
Lättähattu
Muita kulttuurin piirteitä
Lättähattukulttuurin tunnusmerkki oli rock and roll -musiikin ohella moottoripyörä. Suosituimmat merkit olivat brittiläiset Triumph ja Ariel, amerikkalaiset Harley-Davidson ja Indian, sekä tšekkiläinen Jawa.
E. E. Cummings
Elämä
Cummings syntyi Cambridgessä Massachusettsissä Yhdysvalloissa. Hänen isänsä oli protestanttipappi ja opettaja Harvardin yliopistossa. Perhe oli läheinen ja Cummings hyvin rakastettu poika. Opiskellessaan Harvardissa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1915 ja maisteriksi vuonna 1916, Cummings alkoi kirjoittaa runoja perustuen prerafaeliittien ja metafyysisten kirjoittajien monimutkaisiin säkeistökuvioihin. Kun hän alkoi luoda uutta – perehdyttyään Ezra Poundin runouteen – nämä perinteiset tekniikat olivat hänelle pohjana, josta rakentaa eteenpäin.
Makrakómi
Makrakómi on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Μακρακώμης, Dímos Makrakómis), joka sijaitsee Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 834,7 neliökilometriä ja väkiluku 16 036. Varsinaisen Makrakómin kaupungin väkiluku on 2 245 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Spercheiáda.
E. E. Cummings
Elämä
Ensimmäisen maailmansodan aikana Cummings joutui ranskalaiselle vankileirille. Hän oli liittynyt ystävänsä kanssa ambulanssijoukkoihin Ranskassa päivä sen jälkeen kun Yhdysvallat tuli mukaan sotaan. Heidän halveksuntansa byrokratiaa kohtaan, joka kävi ilmi kotiin lähetetyistä kirjeistä, aiheutti vihamielisyyttä ranskalaisten virkamiesten keskuudessa, ja heidät vangittiin. Cummingsista oli pöyristyttävää mutta huvittavaa joutua oman puolensa vangiksi, ja hän kirjoitti kokemuksestaan ironisen, maallisten ylistyksen tavalliselle sotilaalle ja byrokratian vastaiselle hyökkäykselle. Teos The Enormous Room julkaistiin vuonna 1922, ja se oli hänen ensimmäinen kirjallinen menestyksensä.
Makrakómi
Nykyinen Makrakómin kunta muodostui, kun Makrakómi, Ágios Geórgios Tymfristoú, Spercheiáda ja Tymfristós yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
E. E. Cummings
Elämä
Sodan jälkeen Cummings asettui asumaan Greenwich Villageen, matkusteli Ranskassa ja vietti kesiä perheensä kodissa New Hampshiressä. Yksinkertainen eläminen ja tarkka taloudenhoito mahdollistivat sen, että hän saattoi työskennellä taiteilijana kokopäiväisesti tuloillaan, jotka koostuivat palkinnoista, rojalteista ja komissiopalkkioista sekä hänen äidiltään saamastaan pienestä avustuksesta.
Cummings julkaisi neljä runoteosta 1920-luvulla ja runokokoelman 1930-luvun lopulla. 1950-luvulla hän vieraili useissa yliopistoissa, ja opiskelijat nauttivat hänen runoudestaan. Vuonna 1955 National Book Award -komitea myönsi hänelle erikoismaininnan, ja vuonna 1957 hänelle myönnettiin Bollingen Prize -palkinto.
Runous
1920- ja 1930-luvuilla Cummings rakensi itselleen maineen erityisen miellyttävän modernin runouden kirjoittajana. Hänen runoudessaan oli ilmeistä älykäs muodollinen innovaatio, herkkä lyyrisyys ja teemallisesti massayhteiskuntaa vastustavan yksilön ylistys. Hänen runoutensa hyökkäsi persoonatonta, kaupallista ja riistävää massakulttuuria vastaan, ja ylisti erakkoja, rakastavaisia ja toisinajattelijoita.
Cummings ei ollut yhtä kunnianhimoinen runouden uudistamisen suhteen kuin esimerkiksi Eliot ja Pound, osittain siksi, että hän halusi olla helposti lähestyttävä laajalle yleisölle. Cummingsin runoudelle on tunnusomaista tavallinen puhe ja runon visuaalinen muoto, eli miltä se näyttää painettuna kirjan sivulla. Kokeilut isojen kirjaimien, välimerkkien, tavuviivojen ja säkeen muotojen kanssa palvelivat nimenomaan tätä tarkoitusta. Ilmaistakseen tunnettaan siitä, että elämä on aina prosessi, Cummings kirjoitti nimettömiä runoja ilman alkuja tai loppuja, pirstaleisina riveinä. Hänen runoistaan löytyy aina huumoria, ja hänen raivoaan julmuutta ja riistoa kohtaan tasapainottaa antaumus ja ruumiin ylistys.
Lättähattu
Muita kulttuurin piirteitä
Lättähattukulttuuri väistyi 1960-luvun puoliväliin tultaessa ensin rautalangan ja myöhemmin Beatlesien myötä. Teddy-kulttuuria voi pitää lättähattujen jatkumona.
Myöhempiin verrattuna nämä omaleimaisen näköiset nuoret olivat hyvin kilttejä; asu ja käytös - eritoten räikeä julkinen tupakointi - olivat pääasiassa murrosikäisten uhittelua. Pahantekoon ei juurikaan syyllistytty. Päätarkoitus oli "poroporvarillisten" aikuisten ärsyttäminen - mutta siinä noudatettiin varsin tarkkaa kunniakoodia. Juopottelu oli poikkeuksellista.
Viitteitä kirjallisuudessa ja musiikissa
Juice Leskinen kuvaa kappaleessaan ”Marilyn” lättähattukulttuuria: Olin nuori ja keuhkoissa kirveli Boston / Brylcremikutreilla keikkui Roston.
Mika Waltari korotti äänensä lättähattujen puolesta kirjassaan Tähdet kertovat, komisario Palmu, josta tehtiin myös tunnettu elokuva. Waltarin mukaan nuorten syyttäminen huliganismista oli täysin väärin. Kyseessä onkin eräs kantavimmista kannanotoista aikakauden moralismia ja tekosiveyttä vastaan.
Juha Vainion albumilla Albatrossi ja sorsa on Reino Latusta kertova kappale ”Viimeinen lättähattu”.
Irwin Goodmanin albumilla Härmäläinen perusjuntti on kappale ”Tahdon lättähattujen vanhainkotiin”.
Ludwig Müller
thumb|right|Ludwig Müller Johann Heinrich Ludwig Müller (23. kesäkuuta 1883, Gütersloh, Saksan keisarikunta – 31. heinäkuuta 1945, Berliini, Saksa) oli entinen sotilaspastori, joka toimi Adolf Hitlerin neuvonantajana kirkollisasioissa ja kirkon sisäisen kansallissosialistisen ”Saksalaisten kristittyjen uskonliikkeen” päämies. ”Saksalaiset kristityt” olivat kansallissosialistisen puolueen peitejärjestö, joka tuki rodun ja kansallisuuden merkitystä ja hylkäsi rauhanaatteen.
Müller oli yhdistetty kansallissosialismiin jo 1920-luvulta lähtien ja vuonna 1933 hänet nimitettiin valtakunnanpiispaksi. Hän tuki revisionistista käsitystä arjalaisesta Jeesuksesta ja puhdisti kristillisyydestä pois viitteitä juutalaisuudesta. Monet protestantit suuttuivat hänen valinnastaan uudeksi valtakunnanpiispaksi, koska pitivät häntä poliittisesti motivoituneena.
Hitlerin kiinnostus natsimieliseen kirkkoon kuitenkin kuihtui vuoteen 1937 mennessä, joten Müller yritti voittaa suosiotaan takaisin antamalla Gestapon valvoa kirkkoja ja nuorisotyö päätettiin alistaa Hitler-Jugendin toimintaan. Hitler-nuorten johtaja oli ateisti ja Müllerin natsimyönteisyyden edistäminen kirkon sisällä suututti entisestään protestantteja.
Makrakómi
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Makrakómin kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Ludwig Müller
Hän oli vannoutunut natsi aina natsi-Saksan tappioon saakka, minkä jälkeen hän teki itsemurhan.
Oppo
Oppo Electronics (, usein muodossa OPPO, tyyliteltynä oppo) on kiinalainen 2004 perustettu kulutuselektroniikan valmistaja. Se keskittyi alkuvuosinaan lähinnä Blu-ray- ja DVD-soittimiin, mutta vuodesta 2008 alkaen älypuhelimet ovat olleet tärkeä osa Oppon mallistoa.
Painonnosto kesäolympialaisissa 1984
Lajia dominoinut Neuvostoliitto boikotoi kisoja eikä osallistunut, mikä paransi muiden kilpailijoiden mitalimahdollisuuksia huomattavasti. right|200px
Kärpässarja (52 kg)
<br style="clear:both" />
Mahmoud Tarha nosti 230,0 kg, mutta jäi kiinni dopingista.
Kääpiösarja (56 kg)
<br style="clear:both" />
Höyhensarja (60 kg)
<br style="clear:both" />
Kevytsarja (67,5 kg)
<br style="clear:both" />
Keskisarja (75 kg)
<br style="clear:both" />
Ylempi keskisarja (82,5 kg)
<br style="clear:both" />
Raskas keskisarja (90 kg)
<br style="clear:both" />
Alempi raskassarja (100 kg)
<br style="clear:both" />
Raskassarja (110 kg)
<br style="clear:both" />
Superraskas sarja (yli 110 kg)
<br style="clear:both" />
Stefan Laggner (tulos 385,0 kg) ja Serafim Grammatikopoulos jäivät kiinni dopingista.
Kylmäkosken vankila
61.17268°N, 23.71524°W Kylmäkosken vankila on Akaan Kylmäkoskella Tipurin teollisuusalueella sijaitseva vuonna 1993 toimintansa aloittanut 113-paikkainen suljettu vankila.
Kylmäkosken vankilan johtaja on Harri Rämö. Alun perin vankila on perustettu tutkintavankilaksi, mutta vuodesta 2000 alkaen sinne on sijoitettu myös enenevässä määrin vankeusvankeja. Kylmäkosken vankilassa on noin 80 hengen henkilökunta. Keskivankiluku vuonna 2013 oli 129. Työtoiminta on pääasiassa kevyttä alihankintatoimintaa. Vankilan alaisuuteen ovat kuuluneet sittemmin lakkautetut Pirkkalan työsiirtola ja Toijalan yövankilaosasto. Vanha lääninvankila Hämeenlinnassa on nykyisin Vankilamuseo.
Vankilarakennukset
Vankilan pohjapinta-ala on 7209 m². Rakennuksessa on 40 m² kappeli.
Historia
Vankilan 17,55 hehtaarin tontista tehtiin Kylmäkosken kunnan ja valtion välillä kauppa 26. kesäkuuta 1978. Kauppahinta oli 150 000 mk. Kunta oli tarjonnut hallussaan ollutta Tipurin tilan maa-aluetta lääninvankilan rakennuspaikaksi jo vuonna 1971. Kaupan jälkeen Kylmäkosken kunta rakensi tontille kunnallistekniikan.
Vankilarakennuksen pääurakoitsija oli Ahti-rakennusliike Tampereelta. Vankilan rakentamista kaavailtiin ensin vankityövoimalla, mutta päädyttiin rakennusliikkeeseen valmistumisen nopeuttamiseksi. Hankkeen kokonaiskustannukset olivat 70 000 000 mk.
Toiminnan käynnistyessä vuonna 1993 Hämeenlinnan lääninvankilasta siirrettiin 37 virkaa Kylmäkoskelle, joista 32 oli vanginvartijoita. Vapaaehtoiseksi siirtyjäksi ilmoittautui vain kaksi henkilöä, loput pakotettiin siirtymään hoitamaan virkoja Kylmäkosken vankilaan.
Vankilan tapahtumia
Kylmäkosken vankilassa tapahtui tappo 12. elokuuta 2005. Sellitoveri puukotti toista vankia kaulaan. Vuonna 2006 vankilassa yritettiin kieltää raidallisten Marimekko-paitojen käyttö viitaten siihen että jengit käyttävät logoinaan vastaavia tuotteita. Kiellosta kuitenkin luovuttiin. Vankilan ensimmäinen karkaaminen tapahtui 13. heinäkuuta 2020, tällöin vanki vain poistui vankilan portista toisen vangin henkilöllisyydellä, jonka piti vapautua samana päivänä. Tapaus siirtyi syyteharkinnan jälkeen 24.3.2021 käräjäoikeuteen. Poliisi epäili henkilökunnan avustaneen ja tehneen virkarikoksen paon yhteydessä.
Tadžikistanin naisten jalkapallomaajoukkue
Tadžikistanin naisten jalkapallomaajoukkue on Tadžikistania naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Tadžikistanin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailman- tai Aasian-mestaruuskilpailuihin. Maaliskuussa 2019 Tadžikistanin sijoitus maailmanrankingissa oli 126. Sen historian paras rankingsijoitus on 99. Ensimmäisen virallisen maaottelun Tadžikistan pelasi huhtikuussa 2017 Irakia vastaan.
Tahvonlahti
pienoiskuva|Tahvonlahtea nähtynä Stansvikin kartanon laiturilta. Tahvonlahti on lahti ja sitä ympäröivä alue Helsingin Laajasalon etelärannalla. Aikaisemmin Tahvonlahti oli nimenä myös osa-alueella, joka käsitti suuren alueen Laajasalon länsiosasta, mutta vuodesta 2013 lähtien sen nimenä on Kruunuvuorenranta.
Stansvikin kaivos
Stansvikin alueelta löydettiin vuonna 1776 rautamalmiesiintymä, ja jo samana vuonna alueella aloitettiin kaivostoiminta. Välillä louhinta lopetettiin, mutta vielä 1800-luvulla se aloitettiin ajoittain uudestaan ja päättyi lopullisesti vasta vuonna 1839. Kaivosalueelta on löydetty ja löydetään toisinaan vieläkin myös muita arvokkaita mineraaleja kuten harvinaisen suuria ametisteja, joita sieltä on viety Pariisin ja Pietarin museoihin.
Forgotten Realms: Demon Stone
Forgotten Realms: Demon Stone on vuonna 2004 julkaistu toimintapeli PlayStation 2:lle, Xboxille ja PC:lle. Se perustuu Dungeons & Dragons -pelin Forgotten Realmsiin. Pelin teki Atari ja sen ikäsuositus on 12+.
Britannian avaruusohjelma
Britannian avaruusohjelma on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja muiden tahojen ohjelma Britannian osallistumisen kansainväliseen avaruusteknologian edistämiseksi. Britannian tavoitteena ei kuitenkaan koskaan ole ollut aikaansaada brittiläisiä astronautteja tai tehdä miehitettyjä avaruuslentoja. Sen sijaan tavoitteena on ollut kehittää satelliittien laukaisussa tarvittavaa teknologiaa. Britannia ei rahoita Kansainvälisen avaruusaseman toimintaa. Britannia on kuitenkin viime aikoina ryhtynyt tukemaan SSTO-avaruussukkulan kehittämisestä vastaavaa Skylon-projektia.
Forgotten Realms: Demon Stone
Juoni
Kolme sankaria taistelevat jalokivikaivoksilla örkkiarmeijoja vastaan. Siellä he tietämättään päästävät Ygorlin ja Cirekan Demon Stonen sisältä pois maailmaan. Kolme sankaria haluavat korjata virheensä ja pysäyttää Ygorlin ja Cirekan.
.com
thumb|.com logo .com (commercial, ) on kansainvälinen ylätason verkkotunnus. Se on yksi alkuperäisistä ja ensimmäisistä ylätason verkkotunnuksista, jotka otettiin käyttöön tammikuussa 1985. Internetin kasvaessa siitä on tullut suosituin ylätason verkkotunnus. .com-verkkopäätettä hallinnoi Verisign ja se yhdessä .net-verkkopäätteen kanssa muodosti vuonna 2005 yli puolet kaikista verkkopäätteistä.
Alkujaan .com-verkkopäätteet suunniteltiin kaupallisiin tarkoituksiin, mutta niitä on voinut rekisteröidä kuka tahansa 1990-luvun puolivälin jälkeen. IT-kupla eli 1990-luvun lopun tietotekniikan taloudellinen yliarvostus tunnetaan myös dot.com-buumina.
Benno Hanslian
Benno Hanslian (s. 16. elokuuta 1993 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Veikkausliigaan kaudella 2017 noussutta JJK Jyväskylää.
Hanslian aloitti jalkapallon Helsingin Jalkapalloklubin Ruoholahden kaupunginosajoukkueessa 8-vuotiaana. C-juniori-ikäisenä hän siirtyi HJK:sta JJK:iin. Hanslianin sopimus JJK:n kanssa ulottui kauden 2015 loppuun asti.
Hanslian pelasi Kolmosta kaudella 2011 Äänekosken Huimassa ja siirtyi kaudella 2012 JJK Jyväskylään. Hanslian teki ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa ensimmäisessä liigaottelussaan ensimmäisellä laukauksellaan. Seuraavan kauden alussa Urheilulehti julisti Hanslianin alkavan kauden 2013 komeetaksi. Kausi 2013 meni kuitenkin hänellä JJK:n pudotessa Veikkausliigasta alakanttiin. Hanslian jatkoi kuitenkin JJK:ssa sen Ykkösen kausina niin, että keväällä 2017 hän oli mukana JJK:n kokoonpanossa sen aloittaessa kolmen Ykkösen kauden jälkeen Veikkausliigakauden.
Luettelo Nigerian presidenteistä
Tämä on luettelo Nigerian presidenteistä. Luettelossa on huomioitu sotilasjunttien aikakaudet.
Vasemmistoanarkismi
Vasemmistoanarkismi viittaa vasemmistolaiseen anarkismiin. Vasemmistoanarkistien tavoitteena on yhteiskunta, jossa yksityisomistus on korvattu yhteisomistuksella ja yhteiskunnasta puuttuvat hierarkkiset rakenteet. Termiä vasemmistoanarkismi käytetään joskus synonyyminä anarkososialismin, vasemmistolibertarismin ja sosiaalisen anarkismin kanssa.
Vasemmistoanarkistit ovat osallistuneet näkyvästi globalisaation vastaisiin mielenosoituksiin.
Syndikalisti Ulrike Heider jakaa anarkismin vasemmistoanarkismiin, oikeistoanarkaismiin (anarkokapitalismiin) ja vihreään anarkismiin. Muun muassa Bryan Caplan ja Murray Bookchin ovat voimakkaasti kritisoineet Heiderin luokittelua.
Savanniruusupeippo
Savanniruusupeippo (Lagonosticta rufopicta) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Savanniruusupeippoa tavataan Länsi-Afrikan eteläosista Keski-Afrikan kautta Keniaan ja Etiopiaan ulottuvalla alueella. Lajin on raportoitu olevan yleinen tai paikallisesti yleinen. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Peltovuoma
thumb|Peltovuoman kylän taloja vanhan kylätien varrella. Peltovuoma on kylä Enontekiön kunnan itäosassa Suomessa. Peltovuomasta on noin 10 kilometriä matkaa Nunnaseen ja 30 km Hettaan, Enontekiön kirkonkylään. Peltovuoman kylän eteläpuolella on kuusiraja ja pohjoispuolella taas mäntyraja. Peltovuomassa on myös Peltovuoman koulu.
Peltovuoman kylä kuuluu Museoviraston vuonna 2009 inventoimiin Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Åsa von Schoultz
Åsa von Schoultz (o.s. Bengtsson, s. 14. helmikuuta 1973) toimii valtio-opin professorina Helsingin yliopistossa. Von Schoultzin keskeisiä tutkimuskohteita ovat kansalaisten ja eliittien käsitykset demokraattisista prosesseista sekä poliittisten puolueiden sisäinen kilpailu. Von Schoultz on tutkinut laajemmin myös poliittista osallistumista ja äänestyskäyttäytymistä eritoten vähemmistöjen keskuudessa. Vuosina 2018–2022 von Schoultz johtaa Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimushanketta Intraparty Competition – The neg­lected di­men­sion of elect­oral polit­ics (IntraComp). Von Schoultz on Suomen vaalitutkimuskonsortion jäsen. Lisäksi hän vastaa kansainvälisen parlamenttivaaliehdokkaat kattavan kyselyaineiston (The Comparative Candidates Survey) keruusta Suomessa.
Alison Van Uytvanck
Alison Van Uytvanck (s. 26. maaliskuuta 1994 Vilvoorde) on belgialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 37 elokuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä.
Marraskuussa 2013 Van Uytvanck voitti Taipein WTA 125K -turnauksen. Varsinaisen WTA-kiertueen kaksinpeliturnauksen hän on voittanut Quebec Cityssä vuonna 2017 sekä Budapestissa vuosina 2018 ja 2019. Vuonna 2015 Van Uytvanck pääsi puolivälieriin Ranskan avoimissa. Vuonna 2018 hän ylsi neljännelle kierrokselle Wimbledonissa.
Get On Da Mic
Get On Da Mic on vuonna 2004 julkaistu videopeli PlayStation 2:lle. Pelin teki Eidos Interactive. Poiketen muista laulupeleistä, Get On Da Mic sisältää ainoastaan hip hoppia. Pelissä on samanlainen mikrofoni kuin Karaoke Revolution -pelissä. Pelissä on kaksinpeli ja sen ikäsuositus on 12+.
Kappaleet
Get on Da Micissä on yhteensä 40 laulua monilta tunnetuilta rap-artisteilta, kuten Snoop Doggilta, J-Kwonilta, Dr. Dreltä, Tupacilta, T.I.:ltä, Kanye Westiltä ja Ying Yang Twinsiltä.
Egyptin kuningaskunta
Egyptin kuningaskunta oli perustuslaillinen monarkia nykyisen Egyptin alueella vuosina 1922–1953.
Alkuvuodet
Egyptin kuningaskunta julisti itsenäisyytensä 28. helmikuuta 1922, ja sen ensimmäiseksi kuninkaaksi tuli Fuad I. Belgian malliin perustuva perustuslaki promulgoitiin huhtikuussa 1923. Se määritti kuninkaan vallan ja perusti kaksikamarijärjestelmän. Egyptin senaatti oli puoliksi valittu ja puoliksi nimitetty. Egyptin perustuslaillisuus oli käytännössä yhtä olematon kuin maan itsenäisyyskin. Egyptin vallasta kilpailivat jatkuvasti kuningas, Wafd sekä Britannia.
Pentaur
Pentaur oli muinainen egyptiläinen runoilija tai runoilijajoukko, joka Ramses II:n aikana kirjoitti runoja tämän urotöistä. Kuuluisimmaksi tuli Pentaurin laulu Kadeshin taistelusta.
Egyptin kuningaskunta
Alkuvuodet
Fuad I kuoli huhtikuussa 1936, ja hänen alaikäinen poikansa Faruq astui valtaistuimelle, tosin rajoitetuilla valtuuksilla. Britannia ja Egypti solmivat keskenään puolustusliiton elokuussa 1936. Vuonna 1937 Egyptistä tuli Kansainliiton jäsen.
Heinäkuussa 1937 Faruqista tuli täysi-ikäinen, jolloin hän sai täydet kuninkaan valtuudet. Saman vuoden joulukuussa hän erotti pääministeri Mustafa al-Nahhasin.
Toinen maailmansota
Vaikka Egypti auttoikin toisen maailmansodan aikana Britanniaa, harvat egyptiläiset silti kannattivat imperiumin voittoa. Vuonna 1940 britit painostivat kuningasta erottamaan pääministeri Ali Maher Pashan virastaan ja nimittämään yhteistyöhaluisemman hallituksen. Kun vuoden 1942 alussa Saksa uhkasi hyökätä Egyptiin, britit painostivat kuningasta nimittämään al-Nahhasin uudelleen pääministeriksi. Britannian interventio osoittautui katastrofaaliseksi, sillä Faruqista tuli vihamielinen niin brittejä kuin al-Nahhasia vastaan.
Aino-taru
Taustaa
Gallen-Kallela maalasi Aino-tarusta kaksi versiota, joista ensimmäinen valmistui Pariisissa vuonna 1889 ja kuuluu nykyään Suomen Pankin kokoelmiin. Tullessaan Suomeen vuonna 1889 Aino-triptyykki herätti suurta innostusta. Kun Gallen-Kallelan ystävä ja useiden muotokuvien tilaaja professori Edvard Neovius osti taulun, päätti Suomen senaatti tilata siitä toisinnon.
Egyptin kuningaskunta
Monarkian loppu
Egyptin monarkia lakkautettiin lopulta vuonna 1953, 23. heinäkuuta 1952 tapahtuneen Egyptin vallankumouksen jälkeen. Egyptistä tuli tämän jälkeen tasavalta.
Aino-taru
Taustaa
pienoiskuva|160px|Alkuperäinen versio vuodelta 1889