cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ugetsu monogatari
pienoiskuva Ugetsu monogatari ('Kuutamon ja sateen tarinoita') on japanilaisen kirjailijan Ueda Akinarin teos vuodelta 1776. Se koostuu yhdeksästä itsenäisestä kertomuksesta, jotka ovat kiinalaisten kauhutarinoiden mukaelmia. Sitä pidetään yhtenä 1700-luvun kaunokirjallisuuden merkittävimmistä teoksista Edo-kaudella. Edo-kirjallisuuden saavutukset liitetään yleensä Ihara Saikakun kaunokirjallisuuteen ja Chikamatsu Monzaemonin näytelmäkirjallisuuteen Genroku-kaudella ja Takizawa Bakin viihdekirjallisuuteen Bunka Bunsei -kauden jälkipuolella. Teoksella on siten hyvin merkittävä joskin usein sivuutettu asema näiden kahden hetken välissä Edo-kauden kirjallisuudenhistoriassa.
Luettelo Bosnia-Hertsegovinan kaupungeista
Tämä on luettelo Bosnia-Hertsegovinassa sijaitsevista kaupungeista.
B
Č
D
F
H
I
J
K
L
M
N
O
P
S
Š
T
U
Z
Ž
Baltic Pearl
Historia
Sopimus kaupunginosan rakentamisesta solmittiin toukokuussa 2005 Shanghaissa kuvernööri Valentina Matvijenkon ja sijoittajien välillä. Hankkeen on arvioitu valmistuvan 2013. Suomalainen SRV aloitti kauppakeskuksen rakentamisen syksyllä 2010.
Palvelut
Kaupunginosa tulee sisältämään
Omistajat
Kaupunginosan omistavat kokonaan Kiinassa toimivat yritykset. Suurimmat osanottajat ovat:
Timo Sild
pienoiskuva|Timo Sild vuonna 2007. Timo Sild (s. 26. helmikuuta 1988) on virolainen suunnistaja. MM-kilpailuissa hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa ovat kahdeksas sija keskimatkalla Riiassa 2018 sekä kymmenes sija pitkällä matkalla niin Strömstadissa 2016 kuin myös Tartossa 2017. Tarton MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi Viron viestijoukkueessa. EM-kilpailuissa hänen paras sijoituksensa on keskimatkan seitsemäs sija Palmelassa 2014. Juniorien MM-kilpailuista Sildillä on yksi maailmanmestaruus ja yksi hopea.
Seuratasolla Sild edustaa Kooveeta, jossa hän on voittanut Jukolan viestin 2016 ja 2018. Aiemmin hän on edustanut myös Deltaa.
Myös hänen veljensä Lauri Sild on Viron maajoukkuesuunnistaja.
Maa aikojen alussa (animaatiosarja)
Maa aikojen alussa on yhdysvaltalainen Universal Animation Studios -yhtiön tuottama animaatiosarja, jonka loivat Charles Grosvenor, Judy Freudberg ja Tony Geiss. Se perustuu elokuvasarjaan Maa aikojen alussa.
Sarjaa esitettiin ensi kerran vuonna 2007 Kanadassa ja myöhemmin samana vuonna myös Yhdysvalloissa. Sarjan tarinat sijoittuvat elokuvan Maa aikojen alussa 13 jälkeen. Vaikka animaatio on tehty perinteisellä tavalla, sen taustat ovat kuitenkin tietokoneanimoituja, jota on käytetty elokuvan Maa aikojen alussa 10 jälkeen tulleissa elokuvissa.
Suomessa sarjaa on esitetty maksullisilla Cartoon Networkilla ja C More Juniorilla (2009).
Äänirooleissa
Englanninkieliset äänet
Suomenkieliset äänet
Lähteet
リトルフット
MKE Ankaragücü
Makina Kimya Endüstrisi Ankaragücü on jalkapalloseura Ankaran kaupungista. Seura pelaa kaudella 2022–2023 Turkin korkeimmalla sarjatasolla Turkin Superliigassa. Ankaragücü on voittanut Turkin Cupin 1972 ja 1981.
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa (elokuva)
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa on Hunter S. Thompsonin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva, joka sai ensi-iltansa 1998. Päähenkilöä Raoul Dukea näytteli Johnny Depp ja hänen asianajajaansa Dr. Gonzoa Benicio del Toro. Elokuva ei saavuttanut suurta suosiota lipputulojen muodossa.
MKE Ankaragücü
Ottelut Euroopan sisäisissä turnauksissa
1 Ankaragücün maalit merkitty ensin
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa (elokuva)
Thompsonin kirjasta oli yritetty tehdä elokuvaa jo vuosikymmenien ajan, mutta se oli aina jäänyt suunnitteluasteelle. Ohjaaja Terry Gilliam otti elokuvan ohjattavakseen, kun alkuperäiseksi ohjaajaksi suunniteltu Alex Cox joutui vetäytymään projektista taiteellisten erimielisyyksien vuoksi.
Depp valmistautui elokuvan kuvauksiin perusteellisesti: hän jopa asui Thompsonin (jonka elämään alkuperäinen romaani perustuu) luona kuukausia elokuvaan valmistautuen. Myös hänen hiuksensa leikattiin kaljuksi vastaamaan nuoren Thompsonin ulkonäköä. Del Toro puolestaan lihotti itseään kymmeniä kiloja rooliaan varten.
Kirjailija Hunter S. Thompson teki pienen roolin eräässä elokuvan kohtauksessa. Muita sivuroolien esittäjiä ovat muun muassa Ellen Barkin, Gary Busey, Penn Jillette, Tobey Maguire, Christina Ricci, Cameron Diaz sekä Red Hot Chili Peppersin basistina tunnettu Flea.
Fran Walsh
pienoiskuva|Fran Walsh vuonna 2019. Frances Rosemary Walsh on uusiseelantilainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja sekä muusikko. Hän on ollut vuodesta 1987 saakka ohjaaja Peter Jacksonin kanssa avosuhteessa, ja siitä lähtien ollut mukana Jacksonin jokaisessa elokuvassa käsikirjoittajana ja usein myös tuottajana. Hän sai kolme Oscar-palkintoa elokuvasta Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003).
Walshilla on Jacksonin kanssa kaksi lasta, Billy ja Katie.
Aukkojen jumala
Aukkojen jumala on Jumalan olemassaoloa koskeva argumentti, jonka mukaan jumala tai jumalat ovat olemassa, koska ei tiedetä, miten jokin asia on ja tapahtuu luonnossa. Tällöin asia on todistelun mukaan ”selittämätön” ja vaatii selityksekseen ihmettä. ”Aukkojen jumala” -todistelu on eräs tietämättömyyteen vetoamisen erikoistapaus.
Historia ja käyttö
Kun esimerkiksi ukkosen aiheuttajaa ei tiedetty, muinaiset kreikkalaiset selittivät salamat Zeuksen, muinaiset skandinaavit Thorin ja muinaiset itämerensuomalaiset Ukon aiheuttamiksi. Myöhemminkin esimerkiksi unihalvausta on selitetty demoneilla, koska ei ymmärretty, mistä ilmiössä on kyse.
Kristinuskon piirissä on ajateltu, että on olemassa ilmiöitä, joita ei voitaisi koskaan selittää tieteellisen tutkimuksella. Apologetiikan kannalta näytti järkevältä tuoda jumala täyttämään nämä aukot. Aukot alkoivat kuitenkin vähentyä tieteellisen tutkimuksen edetessä.
”Aukkojen jumala” -todistelua voivat käyttää muun muassa kreationistit, jos he vetoavat elämän syntyä tai evoluutiota koskevissa tiedoissa oleviin aukkoihin, tai erilaisiin piirteisiin, joiden kehitystä ei tunneta ja päättelevät, että nämä selitysmallit ovat väärässä, mikä heistä johtaa siihen, että elämän takana täytyy olla jumala.
Kritiikki
”Aukkojen jumala” -päätelmän ongelmana on se, että joka kerta, kun väittelyn aiheesta saadaan valaisevaa tietoa esimerkiksi tieteen keinoin, vähenee tarve selittää luonnonilmiöitä jumaluuksilla. ”Aukkojen jumala” -argumenttia on siksi pidetty tukena esimerkiksi John W. Draperin teoksessa History of the conflict between religion and science sekä Andrew Dickson Whiten teoksessa A history of the warfare of science with theology in Christendom esitetylle väitteelle siitä, että uskon – etenkin kristinuskon – osuus tieteellisen todellisuuskäsityksen rakentamisessa on enimmäkseen ollut sen estäminen. Näkemys on kuitenkin tieteen historioitsijoiden keskuudessa suhteellisen marginaalinen; itse asiassa lukuisat tutkijat ovat nähneet kistinuskolla — myös katolisella kirkolla, jota etenkin valistusfilosofit arvostelivat tieteen kehityksen jarruttamisesta (protestantismin ja puritanismin tiedemyönteisyys on yleisemmin tunnustettu) — olleen positiivinen rooli tieteen kehitykselle.
Filosofisesti argumentaatiovirheeseen liittyy todisteisiin nojaamisen sijasta vetoamista niiden puutteeseen ja todistustaakan siirtämistä perusteettomasti vastapuolelle.
Eräänlaiseksi ”aukkojen jumala” -argumentin äärimuodoksi voidaan laskea myös Richard Dawkinsin nimeämä ”henkilökohtaisen epäuskon argumentti” : päättelijä ei keksi, miten jokin rakenne on voinut kehittyä evolutiivisesti tai ei ole tietoinen jostain evoluution todisteesta tai ei ymmärrä, miten jokin esitetty argumentti voisi olla todiste evoluution tueksi, minkä seurauksena hän tulee lopputulokseen, että evoluutio on väärässä ja sen sijaan elämä tarvitsee jumalaista ohjelmointia toimiakseen. Tässä kohdassa ”aukon paikan” määrää päättelijän henkilökohtainen tietotaso eikä ”yleinen tietotaso”.
Symoksaniili
Symoksaniili (C7H10N4O3) on orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.
Sätran metroasema
Sätran metroasema on metroasema Tukholman metron Punaisella linjalla Sätran kaupunginosassa. Sen etäisyys Slussenilta on 10,3 kilometriä. Asema avattiin 16. toukokuuta 1965, jolloin se oli järjestyksessään 63:s. Alun perin se toimi linjan pääteasemana, kunnes radan jatko-osuus Skärholmenin suuntaan avattiin 1. maaliskuuta 1967.
Symoksaniili
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa symoksaniili on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi dikloorimetaaniin, kloroformiin ja asetoniin. Symoksaniilin fungisidisten vaikutusten mekanismi ei ole täysin tiedossa ja aktiivisia voivat olla myös sen kasveissa muodostuvat aineenvaihduntatuotteet. Mahdollinen vaikutusmekanismi on RNA- ja proteiinisynteesin esto. Symoksaniili vaikuttaa erityisesti munasieniin.
Sätran metroasema
Vuonna 2015 asemaa käytti arkisin 4 600 matkustajaa päivässä.
Symoksaniili
Valmistus ja käyttö
Symoksaniilin synteesin ensimmäisessä vaiheessa syanoetikkahappo reagoi etyyliurean kanssa muodostaen 2-syano-N-etyylikarbamoyyliasetamidia. Tämä välituote reagoi natriumnitriitin kanssa vesiliuoksessa, jolloin muodostuu oksiimi. Viimeisessä vaihe on metylointireaktio jodimetaanin tai dimetyylisulfaatin avulla.
Sätran metroasema
Kuvia
thumb|Metroaseman sijainti
Symoksaniili
Valmistus ja käyttö
Symoksaniiliä käytetään sienimyrkkynä muun muassa perunaruton tojunnassa, siemenperunoiden käsittelyyn, sekä tomaattien, humalan ja viinirypäleiden sienitautien torjuntaan. Yhdiste imeytyy kasveihin lehtien, varsien ja juuriston kautta. Ainetta käytetään usein yhdessä muiden fungisidien kuten mankotsebin ja folpetin kanssa. Symoksaniili on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen alueella. Yhdysvalloissa aine tuli markkinoille vuonna 1977.
DFDS Tor Line
DFDS Tor Line oli Tanskassa pääkonttoriaan pitänyt laivayhtiö. Yhtiö oli osa tanskalaista DFDS-konsernia. DFDS Tor Line palveli pääasiassa rahtiliikennettä. Yhtiön laivat olivat tyypiltään joko ro-ro- tai ropax-aluksia. DFDS Tor Line liikennöi Itämerellä ja Pohjanmerellä.
Megalonísi
Megalonísi (, ”Suuri saari”) voi viitata seuraaviin:
I Am -liike
thumb|Liikkeen johtohahmot Guy ja Edna Ballard. I Am -liike on teosofiasta vaikutteita saanut uususkonnollinen liike, jonka perustivat 1930-luvulla Guy ja Edna Ballard.
1930-luvun loppuun mennessä Ballardien taloudellinen menestys herätti kritiikkiä. Gerald Bryan syytti kirjassaan Ballardeja siitä, että heidän perustamansa lahko oli tosiasiassa kultti, jonka opit oli plagioitu muualta ja että tarkoitus oli vain kerätä ”rakkauslahjoina” varoja kalliin elämäntyylin ylläpitämiseen ja että Ballardien väitteet siitä, että he olisivat estäneet suursodan Euroopassa ja sen sytyttyä suojanneet Yhdysvaltoja hyökkäykseltä, olivat keksittyjä.
Lahkon uskottavuutta heikensi myös Guy Ballardin kuolema. Seuraajat olivat olleet siinä käsityksessä, että Ballardin olisi tullut nousta taivaaseen elossa olevana eikä vasta kuoltuaan. Edna Ballard kuitenkin väitti saaneensa ilmoituksen, että ylösnousemus saattoi toteutua myös kuoleman jälkeen. Lisäksi hän ilmoitti kanavoivansa viestejä.
Vuonna 1942 Edna ja Donald Ballardia syytettiin petoksista. Kanteen mukana Ballardit olisivat huijanneet ihmisiltä kolme miljoonaa dollaria esittämällä väitteitä yliluonnollisista kyvyistä, joihin eivät itsekään uskoneet. Väitteisiin sisältyi paitsi se, että Ballardit olivat valittuja jumalallisiksi sanansaattajiksi, myös se, että he olivat parantaneet satoja sairaita. Alioikeudessa valamiesten tuli arvioida vain sitä, uskoivatko Ballardit todella itse väitteisiinsä, ei sitä, olivatko väitteet totta. Eri oikeusasteissa keskusteltiin, oliko rajoitus oikein. Korkeimman oikeuden tulkinta oli, että uskonnollisten vakaumusten paikkansapitävyyttä ei tarvinnut arvioida mutta että väitteiden esittäjien rehellisyyttä kyllä. Lopulta langettava päätös kumottiin sillä perusteella, että valamiehiksi ei ollut päässyt lainkaan naisia.
Poika Donald erosi liikkeestä 1957, joten Ednan kuoltua 1971 liikkeellä ei ollut enää profeettaa. Se jatkaa johtokunnan ohjaamana Ballardien aikoinaan välittämien viestien levittämistä. Liikkeeseen kuuluu noin kolmesataa paikallista ryhmää eri puolilla maailmaa.
I am -liikkeen kolme mystistä totuutta ovat
Kansantalous
Kansantalous tarkoittaa yhteiskunnan talouden muodostamaa kokonaisuutta. Kansantalouden toimintaa voidaan tarkastella jakamalla toimijat talousyksiköihin. Kansantalouden tilinpito tarkastelee talousyksiköiden välisiä virta- ja varantotietoja. Tilinpidon pohjalta lasketaan tärkeimmät talouden tunnusluvut kuten bruttokansantuote. Kansantalouden toimintaa tutkii lähinnä makrotaloustiede.
Slave to the Grind
Slave to the Grind on Skid Row’n toinen albumi. Se julkaistiin 11. kesäkuuta vuonna 1991. Albumin tekemiseen meni noin vuosi. Albumin tuotti Michael Wagener, joka oli tuottanut myös yhtyeen aiemman albumin, Skid Rown vuonna 1989. Albumilta nousivat soitetuimmiksi kappaleet ”Monkey Business”, ”Quicksand Jesus”, ”Get the Fuck Out” ja nimikappale Slave to the Grind.
Kansantalous
Yksinkertaistaen talous voidaan jakaa kotitalouksiin ja yrityksiin. Kotitaloudet omistavat tuotannontekijät ja kuluttavat hyödykkeitä. Yritykset ostavat tuotannontekijöitä ja tuottavat hyödykkeitä. Vuosittainen hyödykevirta muodostaa kansantuotteen ja tuotannontekijöistä maksettava tulovirta muodostaa kansantulon. Kansantuotteen ja kansantulon erona on, että kansantulosta on vähennetty ulkomailta saadut tuotannontekijätulot.
Talousyksiköt
Kansantalouden tilinpidossa talousyksiköt jaetaan tarkemmin kuuteen ryhmään, joita kutsutaan institutionaaliseksi sektoriksi. Kun halutaan tarkastella tuotantoprosesseja, käytetään toimialaluokitusta, joka pohjautuu toimipaikkatietoon. Toimipaikka on tavaroita tai palveluita tuottava institutionaalinen yksikkö.
Seuraavassa on muun muassa Tilastokeskuksen käyttämä institutionaalinen sektorijako:
Markkinat
Talous jakautuu useisiin eri markkinoihin. Periaatteessa markkinoita on yhtä monta kuin hyödykkeitä. Tämän määritelmän ongelmana on, että hyödykkeet voidaan erotella lähes mielivaltaisen tarkasti. Esimerkiksi samalla hyödykkeellä eri kaupungeissa voi olla eri markkinat ja toisaalta jokaisella jogurttimaulla on omat markkinansa. Karkeammalla tasolla markkinat jaetaan kulutushyödyke- ja tuotannontekijämarkkinoihin. Vapailla markkinoilla hyödykkeiden tuotantomäärät määräytyvät kysynnän ja tarjonnan mukaan.
Tuotannontekijämarkkinat jaetaan työ-, raha- ja raaka-aine eli luonnonvaramarkkinoihin. Työmarkkinat ovat poliittisesti tärkein, koska niillä määräytyy palkkataso ja työttömyys.
Aiheesta muualla
Ekonomija
Cry-Baby
Cry-Baby on elokuvaohjaaja John Watersin ohjaama musikaalielokuva vuodelta 1990. Kuten monet Watersin elokuvat, myös tämä parodioi aihettaan ja ottaa inspiraatiota samanaiheisista elokuvista kuten Grease. 1950-luvun nuorisorikollisista kertovassa elokuvassa ovat pääosissa Johnny Depp, Iggy Pop, Ricki Lake, Traci Lords ja Amy Locane. Sivuosissa ovat muun muassa Patricia Hearst, Joe Dallesandro ja Willem Dafoe. Elokuva ei menestynyt kovinkaan hyvin ilmestymisensä aikoihin, mutta on sen jälkeen kohonnut eräänlaiseksi kulttielokuvaksi. Cry-Baby oli Watersin toinen valtavirran Hollywood-elokuva.
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää Watersin Grease-musikaalin roskaversiota muistuttavasta tarinasta ja sen vahvasta musiikillisesta selkärangasta. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Kirkkovaltuusto
Kirkkovaltuusto on ylin päättävä elin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon itsenäisissä seurakunnissa. Kirkkovaltuusto valitaan seurakuntavaaleilla joka neljäs vuosi. Kirkkovaltuuston puheenjohtajana toimii maallikko.
Kirkkovaltuusto tekee seurakunnan taloutta ja viranhaltijoita koskevat tärkeimmät päätökset ja valitsee jäsenet kirkkoneuvostoon. Kirkkovaltuuston päätösvaltaan kuuluvat esimerkiksi päätökset seurakunnan toiminnan ja talouden päälinjoista, kirkollisvero, rakennushankkeet ja uudet virat.
Kirkkovaltuuston erityiseen toimivaltaan kuuluu kappalaisen valinta sekä valtuutettujen äänioikeus hiippakuntavaltuuston, kirkolliskokousedustajien ja piispan vaalin maallikkovalitsijoitten vaalissa.
Seurakuntayhtymässä päätösvaltaa käyttää seurakuntavaaleilla valittava yhteinen kirkkovaltuusto.
FS Démocratie (1904)
Démocratie oli 1908 valmistunut Ranskan laivaston Liberté-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1903. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1904 ja otettiin palvelukseen tammikuussa 1908.
Palvelus
Elokuussa 1910 Ranskan Välimeren laivaston 1. laivue järjesti ampumaharjoituksen käyttäen maalina käytöstä poistettua ironcladia Fulminantia. Aluksen ampumista laukauksista osui 22,7 prosenttia, mikä oli toiseksi paras tulos. Ainoastaan Justice osui paremmin. Laivastoharjoituksessa 28. toukokuuta 1914 alus törmäsi Suffreniin, joka oli menettänyt propulsiojärjestelmän tehot. Suffren vaurioitui ainoastaan lievästi.
Hieman sodan päättymisen jälkeen Démocratie, Justice ja niitä suojannut hävittäjä liittyivät Mustallemerelle Sevastopoliin lähetettyyn liittoutuneiden laivastoon, johon kuuluivat Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Superb ja HMS Temeraire sekä Italian kuninkaallisen laivaston RN Roma. Osaston tehtävänä oli valvoa Sevastopolin palautusta Venäjälle.
Alus poistettiin alusluettelosta 1921 ja myytiin romutettavaksi.
Dan Turèll
Dan Turèll, pakinoitsijanimimerkki Onkel Danny, (1946 Kööpenhamina, Tanska – 1993 ) oli tanskalainen prosaisti ja runoilija.
thumb|left|upright|Dan Turèllin aukio Kööpenhaminassa. Turèllin esikoisteos 40 ark ilmestyi 1969, ja hän oli sen jälkeen huomattavan tuottelias kirjailija. Hänen läpimurtoteoksensa Vangede billeder ilmestyi 1975. Se on muistelmaromaani lapsuudenajoilta. Edellisenä vuonna hän oli julkaissut buddhalaisuusvaikutteisen runokokoelman Karma Cowboy, ja hänet tunnettiinkin alun perin kokeellisena avantgarderunoilijana. Hän sai vaikutteita monilta sotien välisen ajan modernisteilta, mutta erityisesti hänen vaikutti 1960-luvun yhdysvaltalainen rockrunoilija Lou Reed. Prosaistina hän kirjoitti 12-niteisen rikossarjan, jonka minäkertoja on nimetön toimittaja. Hän kirjoitti Politiken-lehteen pakinoita nimellä Onkel Danny.
Turèll kuoli syöpään. Hänet on haudattu Kööpenhaminan Assistensin hautausmaalle. Hänen muistokseen on Kööpenhaminassa nimetty tori Onkel Dannys Plads.
Cambodia (Kim Wilden kappale)
Cambodia on englantilaisen poplaulaja Kim Wilden single vuodelta 1981. Sen sävelsivät ja sanoittivat Ricky Wilde ja Marty Wilde. Singlen b-puolena on "Watching for Shapes". "Cambodia" julkaistiin Wilden toisen studioalbumin Select (1982) johtosinglenä.
"Cambodia" nousi brittilistan sijalle kaksitoista marraskuussa 1981. Se pysyi listalla kaksitoista viikkoa. Saksan listoilla kappale ylsi sijalle kaksi ja sille kertyi 26 listaviikkoa. Listaykköseksi "Cambodia" ylsi muun muassa Ranskassa ja Sveitsissä. Norjassa se kipusi kolmanneksi. Suomessa "Cambodia" oli 18:nneksi suurin menestyskappale vuonna 1982. Jukebox-listalla se ylsi sijalle neljä ja singlemyynnissä sijalle kuusi.
Kim Wilde on määritellyt "Cambodian" traagiseksi rakkauslauluksi, joka jättää tilaa monenlaisille tulkinnoille. Sitä ei ollut laadittu kannanotoksi Kambodžan sen hetkiseen tilanteeseen.
Nils af Ursin
Nils af Ursin -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Bonecrusher
Bonecrusher on Transformers-universumissa esiintyvä Decepticon. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 The Transformers -animaatiosarjassa.
The Transformers
Bonecrusher kuului ensimmäisessä Transformers-sarjassa Constructiconien ryhmään, jotka loivat Cybertronissa Crystal Cityn, jota Omega Supremen oli tarkoitus vartijoida.
Transformers: Armada
Transformers: Armadassa Bonecrusher oli Mini-Con, joka löytyi jaksossa "Palatsi". Decepticon Demolishor käytti häntä Autobotteja vastaan kyseisen jakson ajan. Myöhemmin jaksossa "Vala" Bonecrusher ja osa muita Mini-Coneja liittyivät Autobotteihin. Bonecrusher kuului maasotilaalliseen ryhmään (Land Military Team), johon kuuluivat myös Knock Out ja Wreckage.
Transformers: Energon
Transformers: Energonissa Bonecrusher on yksi Decepticoneista, jotka muodostavat Constructicon Maximuksen.
Transformers (2007)
Michael Bayn ohjaamassa vuoden 2007 Transformers-elokuvassa Bonecrusher on Decepticon, joka muuntautuu miinanetsijäkulkuneuvoksi. Hahmolla ei ollut kovin suuri rooli elokuvassa ja hän kuoli nopeasti käydyssä taistelussa Optimus Primea vastaan.
Transformers: Kaatuneiden kosto
Transformers: Kaatuneiden kostossa yksi Egyptiin hyökänneistä Decepticoneista muistutti Bonecrusheria, mutta ei ole varmaa, että oliko se hän vai ei.
Transformers: The Game
Elokuvaan perustuvassa videopelissä Transformers: The Game Bonecrusherilla on myös erittäin pieni rooli. Hahmo esiintyy vain kolme kertaa pelin aikana, jolloin Bonecrusheria täytyy suojella tämän siirtyessä paikasta toiseen.
Hahmon äänenä toimi muun muassa Transformers: Robots in Disguisessa Megatronin äänenä toiminut Daniel Riordan.
Michael Beinhorn
Michael Beinhorn on yhdysvaltalainen tuottaja ja muusikko. Muusikkona hänen uransa alkoi kosketinsoittajana Material-yhtyeessä.
Luettelo Vetelin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Vetelin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Vetelin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Neopreeni
Ennen kuin kloropreenikumista valmistetaan kahluuhousuja tai sukelluspukuja, sitä saatetaan seostaa aineilla, joilla materiaalille saadaan pehmeyttä ja joustavuutta. Neopreenin seostamisella on haittapuolensa: materiaalia pehmentävät seosaineet vaikuttavat kennojen välisten seinämien paksuuteen, joten seostettu neopreeni painuu seostamatonta helpommin kasaan. Tällöin kennojen typpikaasu alkaa hitaasti vuotaa ulos, jolloin neopreeni menettää joustavuuttaan ja lämmöneristyskykyään ja alkaa haurastua. Vanhat neopreenikahluuhousut saattavatkin repeytyä hyvin helposti.
Mitä huonompilaatuista neopreeni on, sitä nopeammin se kuluu loppuun. Neopreeni puristuu kasaan myös mekaanisessa rasituksessa, esimerkiksi rantakivillä istuskelussa tai kahluukengän puristuksessa. Muilta osin neopreeni on hyvin kestävä materiaali, se kestää hyvin muun muassa öljyä, kemikaaleja, auringonvaloa, pakkasta ja otsonia.
Verhoilukivi
Verhoilukivi on suomen kielessä käytössä niin luonnollista kiveä oleville verhoilumateriaaleille kuin myös kaupallisissa julkaisuissa yleisesti käytetty käännös englanninkieliselle termille "stone veneer". Tarkempi ja oikeampi käännös jälkimmäisessä kohdassa olisi verhoiluun tarkoitettu kiviperäinen komposiittimateriaali, mutta tätä harvemmin näkee johtuen kirjoitusasun ilmeisestä pituudesta. Yleisesti ottaen verhoilukivellä voidaan ymmärtää ihmisen valmistamaa kiviperäistä verhoilumateriaalia.
Erilaiset verhoilukivet
Verhoilukivi voi olla luonnollista kiveä eri paksuina, muotoiltuina ja pintakäsiteltyinä kappaleina. Verhoilukivi voi olla – ja usein myös on – luonnollisia kivimateriaaleja imitoivaa komposiittimateriaalia. Tyypillisimpiä komposiittimateriaaleja ovat betonipohjaiset materiaalit, joilla saadaan sopivalla pintakäsittelyllä ja pigmentoinnilla aikaiseksi parhaimmillaan huomattavan luonnollisen näköinen lopputulos. Komposiittimateriaalien hyöty luonnolliseen kiveen verrattuna on niiden keveydessä, tasalaatuisuudessa ja hinnassa.
Verhoilussa käytettävä luonnollinen kivi on tyypillisimmin graniittia, kvartsia, marmoria tai hiekkakiveä. Laadukkaita luonnollisen kiven esiintymiä löytyy ympäri maailman ja jokaisen maan kivivalikoimalla on tietyt sille ominaiset piirteet. Keinotekoisten eli komposiittikivien suurimmat valmistajat ovat Yhdysvalloissa, jonka markkinat ovat huomattavasti kehittyneemmät kuin eurooppalaiset. Euroopan suurimpia valmistajia ovat mm. hollantilainen Klimex ja kreikkalainen Mathios.
Venäjän laivasto
Venäjän merivoimat, virallisesti Venäjän federaation merisotalaivasto on Venäjän asevoimien puolustushaara. Laivaston alusten kansainvälinen tunnus on ”RFS” - ”Russian Federation Ship” eli Venäjän federaation alus. Venäjän laivasto muodostettiin 1991 neuvostolaivaston lakkautuksen jälkeen.
Venäjän laivasto omistaa suurimman osan vanhasta neuvostolaivastosta, joka tällä hetkellä koostuu Pohjoisesta laivastosta, Tyynenmeren laivastosta, Mustanmeren laivastosta, Itämeren laivastosta, Kaspian lippueesta, laivaston ilmavoimista, merijalkaväestä ja rannikkotykistöstä.
Venäjän federaation laivasto (1991-)
Vähäiseen laivanrakennustoimintaan kuuluivat sukellusveneet, dieselkäyttöiset Lada-luokan sukellusveneet (St. Petersburg-luokka) ja ydinkäyttöiset Graney-luokan (Severodvinsk-luokka) veneet. Myös uutta Borei-luokan ohjussukellusvenettä alettiin rakentaa 1996, mutta rakennustyö venyi yli vuosikymmenen mittaiseksi.
Venäjän laivastossa tapahtui vakava onnettomuus sukellusvene Kurskin upotessa Murmanskin edustalla vuonna 2000. Myöhemmin vuonna 2001 aloitettiin laivanrakennusohjelma.
Venäjän laivasto järjesti ensimmäisen laajan Atlantin harjoituksensa viiteentoista vuoteen tammikuussa 2008. Siihen osallistuivat lentotukialus Admiral Kuznetsov, Mustanmeren laivaston lippulaiva Slava-luokan ohjusristeilijä Moskva ja Udaloi-luokan hävittäjät Admiral Levtšenko ja Admiral Tšabanenko apualusten lisäksi sekä noin 40 lentokonetta, ml. Tu-95 ja Tu-160-pommittajia.
Venäjän ja Ukrainan kiista Mustanmeren laivastosta ratkesi huhtikuussa 2010, kun Ukrainan uusi presidentti sopi tukikohdan vuokran jatkamisesta 25 vuodella maakaasutoimituksia vastaan.
Venäjän suunnitelmissa on nostaa laivasto alennustilastaan.
Vuonna 2001 aloitettiin ensimmäisen uuden projekti 20380 -sarjan häivekorvetin (Stereguštši) rakennus. Kyseessä on suurehko rannikkovesien partiointiin tarkoitettu alus. Alus otettiin käyttöön 2007, jolloin oli jo aloitettiin neljän lisäaluksen rakennus. Kaikkiaan aluksia on tarkoitettu hankittavaksi ainakin 20. Helmikuussa 2006 aloitettiin uuden ohjusfregatin rakennus. Myös projekti 22350 -aluksia (Admiral Groškov) on tarkoitus rakentaa 20.
Vuonna 2009 Venäjä ilmoitti harkitsevansa ranskalaisen Mistral-luokan alusten hankintaa. Kyseiset alukset edustavat täysin uudenlaista alustyyppiä Venäjän laivastossa.
Laajennusohjelmaan kuuluu kuuden lentotukialusryhmän vahvuus vuoteen 2020 mennessä. Näistä kolme sijoitetaan Pohjoiselle jäämerelle ja kolme Tyynellemerelle.
Tukikohdat
Lähde:
Teatteri Tuike
pienoiskuva|Teatteri Tuikkeen sisäänkäynti Helsingin Tapanilassa vuonna 2021. Teatteri Tuike on vuonna 1997 perustettu ammattiteatteri Helsingin Tapanilassa. Toimintansa se aloitti kiertueteatterina, ja tekee edelleen kiertuetoimintaa kouluihin ja lastentarhoihin. Tuike pitää myös ilmaisukoulua joka perustettiin vuonna 2008. Ilmaisukoulussa on vuosittain noin 300 oppilasta. Teatteri on tehnyt myös kokeellista teatteria kuten aisti- ja sokkoteatterimuotoja, ja järjestää lapsille ja nuorille suunnattuja työpajoja. Vuodesta 2013 teatterilla on ollut vakituiset tilat Tapanilassa, Viertolantiellä, aseman lähellä sijaitsevassa vanhassa punatiilisessä tehdasrakennuksessa.
Tuikkeen perusti sen nykyinen teatterinjohtaja Nina Rinkinen ja sirkustaiteilija Sanna Warsell.
Teatteri Tuike on rekisteröity yhdistykseksi 2007.
Teatterin ensi-illat
Lähde:
Aiheesta muualla
60.26133°N, 25.02628°W
Janne Ankkanen
thumb|Ruutu [[Ola Fogelbergin vuonna 1943 piirtämästä ja käsikirjoittamasta sarjasta, jossa Janne Ankkanen kohtaa Aku Ankan.]]
PAN Vision
PAN Vision AB tai PAN Vision Group on pohjoismaalainen yhtiö, joka julkaisee ja levittää tietokonepelejä ja ohjelmistoja. Se muodostui vuonna 2001, kun PAN Interactive, Vision Park, IQ Media Nordic, Young Genius ja Elävät Kirjat (Levande Böcker) sulautuivat yhteen. Vuonna 2004 se hankki itselleen BJ Electronicsin Norjassa ja Toptronics Oy:n, jolla on toimintaa Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa. Yritys toimii Suomessa nimellä PAN Vision Finland Oy. Yhtiö myös aiemmin valmisti ja jakeli elokuvia ja televisio-ohjelmia yrityksensä PAN Vision Publishing Oy kautta, mutta tämä toiminta siirtyi 7. syyskuuta 2011 Scanbox Entertainmentille. Myynnin jälkeen PAN Vision keskittyi tietokoneohjelmistojen julkaisemiseen ja levittämiseen.
Janne Ankkanen
Janne Ankkanen oli Ola Fogelbergin piirtämä ja Jalmari Finnen kirjoittama sarjakuva, joka ilmestyi Suomen Kuvalehdessä lokakuusta 1917 tammikuuhun 1918. Kyseessä oli Suomen lehdistön ensimmäinen jatkosarjana ilmestynyt sarjakuva, joskaan ei ensimmäinen suomalainen sarjakuva.
Sarjassa kommentoitiin satiirin ja faabelin keinoin Suomen jännittyneitä yhteiskunnallisia oloja dramaattisena aikana. Sarjan päähenkilö, Janne Ankkanen -niminen antropomorfinen ankka oli kuvattu yleensä oman edun tavoittelijana, joka lietsoi epäjärjestystä – ja joutui monesti lopulta itse kärsimään toimintansa seurauksista. Sarjassa voitiin nähdä paljon viittauksia Suomen työväestön ja punakaartien levottomuuteen sisällissodan alla. Jalmari Finne tunnettiinkin porvarillisista mielipiteistään, sen sijaan Ola Fogelberg piirsi samanaikaisesti myös sosiaalidemokraattien Työmieheen ja Kurikkaan. Sarjassa kommentoitiin myös Suomen itsenäistymistä, sillä Janne Ankkanen nähtiin suunnittelemassa maalle lippua, vaakunaa ja kansallislaulua (Jannen suunnittelemassa Suomen lipussa oli hänen oma kuvansa). Sisällissodan puhjetessa Suomen Kuvalehti lakkasi ilmestymästä ja Janne Ankkasen seikkailut päättyivät vain yhdentoista sarjan jälkeen. Sisällissodan päätyttyä sarja ei palannut lehteen, mutta sen sijaan pian ilmestyi 12-sivuinen sarjakuvakirja Janne Ankkanen sotajalalla, jossa Janne yllytti huonolla menestyksellä eri eläinryhmiä kapinaan vahvempiaan vastaan.
Fogelberg elvytti Janne Ankkasen hetkeksi vielä vuonna 1943 Kansan Kuvalehden sivuilla. Finne oli tuolloin jo kuollut, joten Fogelberg kirjoitti uudet tarinat itse. Uusissa seikkailuissaan Janne kommentoi lähinnä sota-ajan arkipäivään liittyviä erikoisuuksia, kuten säännöstelyä ja mustan pörssin kauppaa. Fogelbergin mielestä Disneyn vuonna 1934 lanseeraama hahmo Aku Ankka muistutti olemukseltaan ja äkkipikaiselta käytökseltään hämmästyttävästi Janne Ankkasta, mutta hän tajusi että kyse täytyi olla sattumasta eikä plagioinnista. Vuonna 1943 hän piirsikin sarjan, jossa Janne Ankkanen kohtaa sopuisasti kilpailijansa Aku Ankan.
Janne Ankkasesta julkaistiin vuonna 2011 postimerkki.
Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta
Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta eli COPSA on Centria-ammattikorkeakoulun lakisääteinen opiskelijakunta. Opiskelijakunta on perustettu elokuussa 2005 ensimmäisten uusien lakisääteisten opiskelijakuntien joukossa. Lakisääteistä opiskelijakuntaa edeltänyt Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulun opiskelijayhdistys COPSA ry aloitti toimintansa jo 6. lokakuuta 1998, jolloin on myös sen merkkipäivä.
COPSA:n tehtävänä on edustaa Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijoita, ajaa opiskelijoiden asioita sekä neuvoa ja palvella opiskelijoita monin eri tavoin.
Organisaatio muodostuu edustajistosta ja hallituksesta. Edustajisto on opiskelijoiden demokraattisesti vuosittain valitsema toimielin, joka puolestaan valitsee hallituksen. Edustajiston tehtävä on koordinoida opiskelijakunnan toimintaa ja luoda sille suuntaviivoja sekä valvoa hallituksen toimintaa. Hallitus puolestaan vastaa käytännön toiminnasta ja tavoitteiden toteuttamisesta.
J. M. Barrie
James Matthew Barrie, kirjailijanimi J. M. Barrie, (9. toukokuuta 1860 Kirriemuir, Angus, Skotlanti – 19. kesäkuuta 1937 Lontoo, Britannia ) oli skotlantilainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on lastennäytelmä Peter Pan, kertomus pojasta, joka ei halua kasvaa aikuiseksi. Peter Panista on tehty useita elokuvaversioita.
Barrie oli toiseksi nuorin kymmenen lapsen katraassa. Hän opiskeli Glasgow’ssa ja Edinburghin yliopistossa. Hän muutti Lontooseen ja kirjoitti ensin sanomalehtiin, mutta myöhemmin hän kirjoitti romaaneja, novellikokoelmia ja vuodesta 1897 alkaen lähinnä näytelmiä. Hänen nuoruudenteoksilleen on ominaista Skotlannin murre, leikkisä huumori ja tunteellisuus. Kriitikot eivät ole arvostaneet moniakaan hänen teoksistaan, parhaina pidetään näytelmiä Quality Street (1901), The Admirable Crichton (1902), What Every Woman Knows (1908), The Twelve-Pound Look (1910), The Will (1913) ja Dear Brutus (1917).
Näytelmä Peter Pan or The Boy Who Would Not Grow Up (1902) perustuu Barrien kertomukseen The Little White Bird. Näytelmästä hän laati kertomusversion Peter and Wendy (1911).
Barrien avioliitto näyttelijä Mary Ansellin kanssa päättyi eroon 1910 kestettyään 15 vuotta.
Barrie ystävystyi Llewelyn Daviesin perheen kanssa ja osallistui mielellään lasten leikkeihin. On ollut spekulaatioita, että Barrie olisi ollut mahdollisesti pedofiili. Useat tutkijat ovat kuitenkin päätyneet aikalaistodistusten ja tutkimuksen perusteella arvioimaan Barrien aseksuaaliksi. Tätä tukee myös perheen nuorimman lapsen Nicholas Llewelyn Daviesin lausunto: "En usko Jim-sedän koskaan kokeneen intohimoa ketään kohtaan - miestä, naista tai lasta - hän oli viaton, ja siksi hän saattoi kirjoittaa Peter Panin."
Barriesta itsestäänkin on tehty löyhästi tosiasioihin perustuva elokuva, vuonna 2004 ilmestynyt Finding Neverland – tarinan lähteillä, jossa häntä esittää Johnny Depp. Elokuva keskittyy suhteeseen, jonka Barrie loi Llewelyn Daviesin perheen lasten kanssa ja jota pidetään inspiraation lähteenä Peter Panin lapsihahmoille. Depp oli roolistaan parhaan miespääosan Oscar-ehdokkaana.
Energiametsä
Energiametsä on pelto, jolla kasvatetaan lyhytkiertoviljelynä polttopuuta. Energiametsissä tuotetaan pääasiassa nopeakasvuisia pajulajeja (Salix). Energiametsä hakataan noin joka neljäs vuosi ja se perustetaan pistokkaista.
Pajuviljelmät hakataan tavallisesti 3–4 vuoden kuluttua. Versot ovat silloin keskimäärin 5–7-metrisiä ja läpimitta rinnan korkeudelta on noin 3–5 senttimetriä. Versot katkotaan noin 5–10 senttimetrin kohdalta. Hakkuun jälkeen kannat puskevat uusia versoja ja hakkuu voidaan käynnistää uudestaan 3–4 vuoden kuluttua.
Viljelmien kasvu hidastuu noin 20–25 vuoden päästä, jolloin on aika nostaa kaikki kannot ylös ja istuttaa uusia pajuja tilalle. Vaihtoehtoisesti maan voidaan antaa palautua takaisin tavalliseksi pelloksi.
Energiametsän kustannukset ovat nykyään korkeammat kuin mitä maanviljelijä saa sadostaan. Ruotsi on johtava maa pajun viljelemisessä. Siellä viljellään noin 15 000 hehtaaria, mikä on kolme kertaa niin paljon kuin muualla maailmassa yhteensä.
Mediakasvatus
Mediakasvatus on kasvatus- ja viestintätieteen monitieteinen tutkimus- ja opetusala, jossa opitaan havaitsemaan ja tarkastelemaan median vaikutuksia ja merkityksiä. Mediakasvatuksen tavoitteena on kehittää oppilaan medialukutaitoa.
Mediakasvatukseen kuuluvat esimerkiksi tiedonhaun ja -hallinnan, mediakriittisyyden, itse tekemisen ja mediatuottamisen sekä mediavälineiden käytön opettaminen.
Mediakasvatuksen tutkimus on monitieteistä ja sitä tehdään kasvatus- ja mediatieteiden ohella myös esimerkiksi sosiologiassa, psykologiassa, kirjallisuustieteessä ja kauppatieteissä.
Mediakasvatuksen terminologian historiaa Suomessa
Mediakasvatuksesta edeltäjineen on käytetty Suomessa monenlaisia nimityksiä. 1950-luvulla mediakasvatuksen edeltäjiä olivat audiovisuaalinen kansansivistystyö, elokuvakasvatus sekä sanomalehtikasvatus, jossa Suomi oli edelläkävijä varsinkin 1960-luvulta lähtien. Käsitteet kuvaavat kulloinkin ajankohtaista mediaa.
1970-luvulla alettiin käyttää termejä joukkotiedotuskasvatus sekä audiovisuaalinen kasvatus. 1980-luvulla kouluihin vakiintui käsite viestintäkasvatus. Vaihtelevien termien rinnalla on usein esiintynyt myös muita käsitteitä kuten kansalaiskasvatus (1960-luvulta lähtien), joukkoviihdekasvatus (1970-luvulla) ja 1980-luvulla ilmaisukasvatus.
1980-luvulla mediakasvatuksen teoriaa ja käytäntöä täydensi audiovisuaalinen kasvatus. 1990-luvulla mediakasvatuksen tutkimuksessa kiinnostuttiin lasten omasta näkökulmasta median käyttöön. Tietotekniikka tuli osaksi opetusta ja se kirjattiin opetussuunnitelmaan.
Mediakasvatus vakiintui käsitteenä 2000-luvulla, mutta koulujen opetussuunnitelmissa puhutaan medialukutaidosta.
Mediakasvatuksen tutkimus
Suomalaisessa mediakasvatustutkimuksessa on alan kirjallisuudessa hahmoteltu neljä ”heimoa”:
Suomessa mediakasvatusta on mahdollista opiskella Helsingin, Lapin ja Tampereen yliopistossa. Lapin yliopistossa toimii mediakasvatuksen tutkimusta harjoittava Mediapedagogiikkakeskus, jonka tehtävänä on tukea mediakasvatuksen sekä tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön korkeinta opetusta, tutkimusta ja kehittämistyötä. Helsingin yliopistossa toimiva mediakasvatuksen tutkimusryhmä toimii osana opettajankoulutuslaitosta. Se tuottaa tietoa ja osaamista mediasta ja kasvatuksesta hyödynnettäväksi koulussa ja opettajankoulutuksessa. Tutkimuksen painoalueita ovat muun muassa sosiaalinen media opetuksessa ja oppimisessa, omaehtoinen mediataito sekä mobiiliopiskelu ja –opetus.
Mediakasvatus opetussuunnitelmassa
Medialukutaito mainitaan vuoden 2004 perusopetuksen suunnitelman perusteissa sekä yhtenä aihekokonaisuutena ja äidinkielen ja kirjallisuuden sekä kuvataiteen tavoitteissa ja sisällöissä.
Mediakasvatus on yksi aihekokonaisuus perus- ja lukio-opetuksessa, ja se on huomioitava kaikkien oppiaineiden opetuksessa. Aihekokonaisuutta kutsutaan perusopetuksessa viestintä- ja mediataidoksi ja lukiossa viestintä- ja mediaosaamiseksi. Mediakasvatuksen tavoitteina on muun muassa kehittää ilmaisu- ja vuorovaikutustaitoja ja median käyttötaitoja sekä edistää median aseman ja merkityksen ymmärtämistä.
Mediakasvatus koulun ulkopuolella
Monimuotoista medialukutaitoa (myös: mediatajua, mediasivistystä) ja sen opetusta on ajettu modernina kansalaistaitona.
Valtion elokuvatarkastamon korvasi vuoden 2012 alussa Mediakasvatus- ja kuvaohjelmakeskus (MEKU), jonka lakisääteisiin tehtäviin kuuluivat kansallisen mediakasvatuksen koordinointi ja kuvaohjelmien ikärajaluokittelun valvonta. Vuodesta 2014 lähtien MEKUn tehtävät jatkuvat osana Kansallista audiovisuaalista instituuttia. KAVIn Mediakasvatus- ja kuvaohjelmayksikkö tekee yhteistyötä mediakasvatusalan toimijoiden kanssa ja koordinoi muun muassa Mediataitoviikkoa ja Peliviikkoa.
Mediakasvatuksen kannalta yksi merkittävä instituutio on Yleisradio, jonka lakiin perustuvan julkisen palvelun sivistystehtävän voi katsoa sisältävän mediakasvatuksen. Yleisradio tuottaa sekä yleissivistävää tietoa että moneen tarkoitukseen sopivaa oppimateriaalia mediakasvatuksesta.
Mediakasvatusta on esimerkiksi työpajojen, tapahtumien ja aineistojen toteuttaminen. Tätä työtä tekevät useat järjestöt kuten Mediakasvatuskeskus Metka ja Mediakasvatusseura. Lisäksi monet alueelliset elokuvakeskukset ja lastenkulttuurijärjestöt tekevät mediakasvatustyötä kouluttamalla ja tuottamalla esimerkiksi elokuvanäytöksiä lapsiryhmille. Myös lastensuojelujärjestöt kuten Mannerheimin Lastensuojeluliitto ja Pelastakaa Lapset ovat mukana mediakasvatuksen edistämisessä muun muassa toteuttamalla koulutusta ja tuottamalla selvityksiä.
Dmitri Donskoi (täsmennyssivu)
Dmitri Donskoi oli Moskovan ruhtinaskunnan suuriruhtinas. Termi voi tarkoittaa myös seuraavia:
Guillaume Latendresse
Ura
Ennen ammattilaisuransa aloittamista Latendresse kiekkoili vuodet 2003–2006 Voltigeurs de Drummondvillen riveissä LHJMQ-junioriliigassa. Hänet varattiin liigaan numerolla kaksi vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Parhaan pistesaldonsa hän keräsi viimeisellä juniorikaudellaan, kaudella 2005–2006, jolla teki yhteensä 83 tehopistettä, 43 maalia ja 40 syöttöpistettä, 51 runkosarjaottelussa. Hän oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä ja pistemies Derick Brassardin jälkeen. Kaudella 2003–2004 Latendresse oli joukkueensa kolmanneksi tehokkain maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehtyään 53 runkosarjaottelussa tehot 24 maalia ja 25 syöttöpistettä ja 2004–2005 hän oli Voltigeursin paras pistemies ja seuran maali- ja syöttöpörssien kakkosnimi tehtyään 65 runkosarjaottelussa tehot 29 maalia ja 49 syöttöpistettä. Latendresse edusti Kanadaa vuoden 2006 alle 20-vuotiaiden jääkiekon MM-kilpailuissa, jotka päättyivät Kanadan mestaruuteen.
Voimahyökkääjän roolissa pelaava Latendresse sai NHL-varauksen kesällä 2005, kun Montréal Canadiens varasi hänet numerolla 45 uusien pelaajien varaustilaisuuden toisella kierroksella. Hän teki kolmen vuoden sopimuksen Montréalin kanssa ennen kauden 2006–2007 alkua. Hän pääsi aloittamaan NHL-uransa syksyllä 2006, ensimmäisen NHL-ottelunsa hän pelasi 6. lokakuuta, jolloin Canadiens sai vastaansa Buffalo Sabresin. Hänestä tuli samalla NHL-historian ensimmäinen pelaaja, joka on pelannut numerolla 84. Se oli samalla viimeinen käyttämätön numero NHL:ssä. Latendresse merkkautti itselleen ensimmäisen NHL-pisteensä 7. marraskuuta 2006, jolloin hän teki Canadiensin toisen maalin ottelussa Edmonton Oilersia vastaan (ottelu päättyi lopulta Canadiensin 3–2-voittoon rangaistuslaukauskilpailun jälkeen), ja ensimmäisen syöttöpisteensä hän sai 11. marraskuuta pelatussa ottelussa Toronto Maple Leafsiä vastaan. Hän teki tulokaskaudellaan yhteensä 29 tehopistettä, 16 maalia ja 13 syöttöpistettä, 80 ottelussa.
Latendresse teki kauden 2008–2009 jälkeen uuden, vuoden mittaisen sopimuksen Montrealin kanssa. Latendressen peliaika Montrealissa väheni kuitenkin selvästi kauden 2009–2010 aikana. Marraskuussa hänet kaupattiinkin Minnesota Wildiin vaihdossa Benoît Pouliot'hon. Minnesotassa Latendresse sai heti enemmän peliaikaa. Wildissa hänet laitettiin pelaamaan yhdessä Martin Havlátin kanssa. Havlát ei ollut täyttänyt häneen kohdistuneita odotuksia, mutta Latendressen tultua hänen ketjuunsa, alkoi Havlátinkin peli parantua huomattavasti. Latendressesta ja Havlátista tulikin tehokas tutkapari, siitäkin huolimatta, että heidän ketjusta puuttui hyvä hyökkäävä sentteri. Tulosta syntyi kun hän teki 55 ottelussa 25 maalia. Hän teki NHL-uransa ensimmäisen kypärätempun Phoenixiä vastaan ja hänet valittiinkin NHL:n viikon kolmanneksi tähdeksi 18. tammikuuta 2010, kun hän oli tehnyt neljässä pelissä neljä maalia ja saanut neljä syöttöpistettä. Latendresse oli lopulta Wildin paras maalintekijä 27 maalillaan (neljä voittomaalia) ja kuudenneksi paras pistemies 40 pisteellään. Latendressesta tuli nopeasti yksi fanien suosikkipelaajista ja hän teki kesäkuun lopulla joukkueen kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen.
Kaudet 2010–2011 ja 2011–2012 menivät Latendressen osalta pilalle loukkaantumisten vuoksi. Ensiksi mainitulla hän pystyi pelaamaan vain 11 ottelua ja jälkimmäisellä 16. Minnesota ei tarjonnut hänelle kesäkuussa 2012 jatkosopimusta, joten hänestä tuli heinäkuussa rajoittamaton vapaa pelaaja. Ottawa Senators teki hänen kanssaan tuolloin vuoden mittaisen pelaajasopimuksen.
Auktsyon
Auktsyon ( ’huutokauppa’) on vuonna 1978 perustettu venäläinen rockyhtye. Yhtye on levyttänyt 13 albumia ja 4 kokoelmaa.
Virpi Eroma
Virpi Eroma (s. 2. helmikuuta 1981 Kotka) on suomalainen lauluntekijä ja laulaja. Hän on tehnyt yhteistyötä useiden suomalaisten artistien ja tekstintekijöiden, muun muassa Maija Vilkkumaan, PMMP:n , Mariskan ja Tuure Kilpeläisen kanssa, sekä julkaissut kaksi Sony Musicin julkaisemaa albumia perustamansa lauluyhtye Viiden kanssa. . Oman bändinsä lisäksi hän on tehnyt materiaalia monille lauluyhtyeille ja kuoroille (muun muassa Rajaton, Ylioppilaskunnan Laulajat, Philomela ja Grex Musicus) sekä Kuorosotaan, Kuopion kaupunginorkesterille ja Paula Koivuniemelle.
Painonnosto kesäolympialaisissa 2020 – naisten yli 87 kg
Naisten painonnoston yli 87 kg Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 2. elokuuta 2021 Tokyo International Forumissa. Kilpailuun osallistuu 14 urheilijaa.
Karsinnat
Olympialaisiin pääsee 14 urheilijaa. Kahdeksan urheilijaa valitaan IWF:n maailmanlaajuisen rankingin perusteella. Viisi urheilijaa valitaan maanosien (Aasia, Afrikka, Amerikka, Eurooppa, Osenia) sisäisten rankingien perusteella siten, että maanosasta pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Rankingit tarkastetaan 30. huhtikuuta 2021. Viimeinen paikka on varattu joko isäntämaa Japanille tai se täytetään erillisellä kutsulla. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan yksi urheilija yhteen painoluokkaan. Samoin yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan neljä urheilijaa yhden sukupuolen painoluokkiin maailmanlaajuisten rankingin perusteella. Maanosien paikoista saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa yhden sukupuolen painoluokkiin.
Virpi Eroma
Virpi Eroma on valmistellut soolomateriaaliaan syksystä 2016 lähtien ja julkaisi debyyttisinglensä Kolmesataa 7.11.2018 artistinimellä Eroma. Samalla hän julkaisi YouTube-kanavallaan 8-osaisen dokumentin matkastaan kohti ensimmäistä soolojulkaisua. Eroman debyyttisingle Kolmesataa lisättiin Radio Suomen soittolistalle jo ennen julkaisuaan.
Hans Kelsen
thumb|Hans Kelsenin rintakuva Wienin yliopistossa.
Hans Kelsen (11. lokakuuta 1881 Praha – 19. huhtikuuta 1973 Berkeley) oli itävaltalainen oikeustieteilijä ja -teoreetikko, joka on yksi oikeuspositivismin tärkeimpiä edustajia ja koko 1900-luvun merkittävimpiä oikeusajattelijoita. Kelsen toimi uransa aikana professorina Wienissä vuosina 1917–1929, Kölnissä vuosina 1929–1933, Genevessä vuosina 1933–1940 ja Yhdysvalloissa (Harvard, Berkeley) vuodesta 1940 lähtien. Hänen tieteellinen työnsä kesti yli 60 vuotta ja sisälsi paljon oikeustieteen, sosiologian ja politiikan aloilta.
Kelsen tunnetaan etenkin hänen puhtaan oikeusopin teoriastaan, jonka hän esitteli pääteoksessaan Puhdas oikeusoppi (Reine Rechtslehre, 1934). Kelsenin mukaan oikeutta tuli tarkastella "puhdistettuna" kaikesta ei-oikeudellisesta aineksesta. Hänen teoriansa keskeisiä piirteitä ovat oikeusnormien muodostama hierarkkinen oikeuspyramidi ja sen huipulla oleva perusnormi. Kelsenin puhdas oikeusoppi on vaikuttanut erittäin moniin tutkijoihin ympäri maailmaa.