cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puolanajokoira
Puolanajokoira (Ogar Polski) on puolalainen koirarotu. Sitä käytettiin perinteisesti niin jäniksen, ketun, villisian kuin saksanhirvenkin metsästykseen sekä vesilintujen ylösajoon. Nykyisin sitä käytetään ainoastaan ketun ja villisian metsästykseen.
Ulkonäkö
thumb|250px|Puolanajokoira näyttelyssä. Pää on raskas ja sivusuunnasta katsottuna muodoltaan keskipitkä suorakaide. Kallo on leveä ja korvien välistä kohtuullisen holvautunut (kaareutuva), otsapenger erottuu selvästi. Kuono on syvä, pitkänomainen ja tylppäkärkinen. Kirsu on leveä, kookas ja tumma. Purenta on leikkaava. Silmät ovat hieman vinot, ilmeeltään lempeät ja väriltään tummanruskeat. Korvat ovat keskipitkät, keskileveät, riippuvat, suhteellisen matalalle kiinnittyneet ja kärjistään hieman pyöristyneet. Ylälinja on suora, selkä leveä, pitkä ja lihaksikas. Säkä erottuu selkeästi. Häntä on melko alas kiinnittynyt, paksu ja kevyesti kaartuva; koiran liikkuessa hitaasti hieman kohoava muttei selän päälle kiertyvä. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Pääväritys on punaruskea, ja selässä tulee olla musta tai tummanharmaa mantteli ("satula"). Punaisen sävy vaihtelee tummankeltaisesta mahonginpunaiseen. Uroksen säkäkorkeus vaihtelee 56–65 cm ja nartun 55–60 cm välillä. Painon tulee olla sopusuhtainen säkäkorkeuden ja rakenteen kanssa.
Luonne ja käyttäytyminen
thumb|right|280px|Kaksi puolanajokoiraa saaliinsa luona. Hyvien metsästysominaisuuksiensa lisäksi puolanajokoira on myös ihanteellinen perhekoira. Se on kotiolossa helppohoitoinen, perhettään kohtaan omistautunut, joskin suhtautuu varautuneesti vieraisiin. Työskennellessään sille on tyypillistä kuuluva haukku.
Alkuperä
Vaikkei rodun alkuperää tarkemmin tunnetakaan, muistuttaa se ulkoisesti paljon alkuperäistä hubertuksenajokoiraa. Gallus Anonymouksen mukaan Puolassa metsästettiin koirien avulla jo 1100-luvulla, ja 1300-luvulla erityisesti kuninkaat kasvattivat rotua. 1500-luvulla Piotr Krescentyn ja Mikolaj Rej mainitsivat teoksissaan ensimmäistä kertaa nimen ogar. Vuonna 1618 Krakovassa julkaistiin rotua kuvaava Jan Ostrorógin kirja "Metsästäminen Ogar-koirilla". Vanhoja kuvauksia puolanajokoirasta löytyy niin paikallisesta kirjallisuudesta, vaakunoista, sineteistä, asekoteloista kuin exlibris-merkeistäkin. 1700-1800-luvulla se esiintyi myös puolalaisissa maalauksissa. Rotu oli ensimmäistä kertaa esillä koiranäyttelyissä jo 1800-luvulla. Tuolloin paikallinen aatelisto kasvatti sitä Venäjän miehityksen alaisilla alueilla. 1920-luvun alussa puolanajokoiria käytettiin metsästykseen enää vain paikka paikoin Itä-Puolaan kuuluvilla Polesien, Wolynin ja Vilnan alueilla. Maan menetettyä itäiset osansa koiria ei enää kasvatettu valtion virallisten rajojen sisällä. Tilanne muuttui vasta vuonna 1959, kun Valko-Venäjältä Puolaan muuttanut eversti Piotr Kartawik toi mukanaan kotimaastaan neljä puolanajokoiraa. Hän perusti Puolan ensimmäisen sodanjälkeisen rotua kasvattavan kennelin, jolle hän antoi nimen "z Kresów". Vuonna 1964 laadittiin ensimmäinen virallinen rotumääritelmä, ja kaksi vuotta myöhemmin FCI tunnusti rodun.
Etymologia
Joidenkin mielestä nimitys ogar on johdettu puolan sanasta ogorzaly, joka kuvaa rodun ruskeaa väritystä. Toisten mielestä se saattaa olla johdettu sanasta grac, joka viittaa rodun tyypilliseen haukkuun työskentelyn aikana. Kolmannen teorian mukaan kantasana olisi tšekin kielen ohar, joka tarkoittaa seisojaa.
Estádio José Duarte de Paiva
Estádio José Duarte de Paiva on monikäyttöinen stadion Sete Lagoasissa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Democrata Futebol Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 4 000 ihmistä.
Kolmården
thumb|right|250px|Bråviken-niminen lahti Kolmårdenista kuvattuna. thumb|right|250px|Kolmårdenin kunta sijaitsi Itä-Götanmaan läänin koillisosassa.
Kolmården on metsä Ruotsissa, joka historiallisesti erotti Södermanlandin ja Itä-Götanmaan maakunnat toisistaan. Keskiajalla metsä nähtiin suurena esteenä matkalla maakuntien välillä. Alue mainitaan Bråvallan taistelusta kertovassa saagassa, jossa kerrotaan sen nimen olleen aikaisemmin Kolmörker tai Myrkvider. Nykyisessä aluejaossa Kolmården kuuluu Norrköpingin kunnan koillis- ja Nyköpingin kunnan eteläosaan.
Martti Haapamäki
Martti Vesa Haapamäki (s. 1950 ) on suomalainen diplomi-insinööri, insinöörineuvos, Seinäjoen Energia Oy:n entinen toimitusjohtaja ja Seinäjoen Tangomarkkinoiden taiteellinen johtaja.
Roland Clara
thumb|Roland Clara Roland Clara (s. 8. maaliskuuta 1982 Bruneck) on italialainen hiihtäjä.
Claran paras henkilökohtainen saavutus aikuisten arvokilpailuista on yhdistelmäkilpailun viides sija 2009 MM-kisoista Liberecistä. Samoissa kisoissa hän kuului Italian neljänneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen. Oslon MM-kisoissa 2011 hän oli yhdistelmäkilpailussa seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui viestissä viidenneksi ja 50 kilometrillä 11:nneksi.
Clara on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2005 lähtien. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan kolmas Sjusjøenissä käydyssä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa marraskuussa 2011. Hän sijoittui toiseksi Canmoren yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2012. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi 2011 ja kuudenneksi 2015. Jälkimmäisellä kerralla hän oli päätösetapin nopein.
Clara edustaa seuratasolla Fiamme Gialle -hiihtoseuraa. Hän asuu Risconessa ja on ammatiltaan poliisi.
Crazy People – hulluja ihmisiä
Crazy People – hulluja ihmisiä on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Tony Billin ja Barry L. Youngin ohjaama komediaelokuva. Siinä Dudley Moore esittää mainosmiestä, joka alkaa vaimonsa lähdettyä suoltaa arveluttavan rehellisiä mainosideoita. Hänet passitetaan mainostoimistosta psyykkiseen sairaalaan lomalle, mutta siellä hän kerää muista hoidokeista ympärilleen tiimin, joka alkaa tehdä menestyksekkäitä, yllättävään todenpuhumiseen perustuvia kampanjoita todellisille asiakkaille.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano harmittelee, että tarinan pitkittyessä elokuvan veto alkaa laantua. Häneltä Crazy People saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
VG-62 (jääkiekko)
VG-62 (VG-62 Edustusjääkiekko ry) on naantalilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa kaudella 2021–2022 II-divisioonaa. Joukkueen kotihalli on vuonna 2002 valmistunut Aurinkoareena, jossa on 500-paikkainen katsomo sekä kahvio Ylänurkka.
Joukkue putosi kauden 2005–2006 jälkeen Suomi-sarjasta II-divisioonaan, mutta nousi takaisin kaudeksi 2007–2008, joka oli seuralle yhteensä neljäs kausi Suomi-sarjassa. Joukkue tippui Suomi-sarjasta takaisin II-divisioonaan keväällä 2018 ja voitti II-divisioonan lohko 6:n mestaruuden kaudella 2018-2019.
Emoseura VG-62 on myös tunnettu junioritoiminnastaan. VG-62 on Nuoren Suomen sinettiseura.
Oleksandr Usyk
Oleksandr Oleksandrovytš Usyk (, s. 17. tammikuuta 1987 Simferopol, Ukrainan SNT) on ukrainalainen ammattilaisnyrkkeilijä, entinen amatöörinyrkkeilijä ja olympiavoittaja vuoden 2012 kesäolympialaisissa.
Usyk on 191-senttinen ja 98,5 kilon painoinen. Hän otteli aiemmin alemmassa raskaassa sarjassa ja hallitsi lopulta kaikkien valtaliittojen eli WBA:n, WBO:n, WBC:n ja IBF:n mestaruusvöitä sekä Ring Magazine -vyötä.
Usyk debytoi raskaassa sarjassa Chazz Witherspoonia vastaan 2019 voittaen ottelun keskeytyksellä. Brittiläisen hallitsevan raskaansarjan mestarin Anthony Joshuan kanssa hän otteli 25. syyskuuta 2021. Ottelu kesti täydet 12 erää. Ottelussa Usyk pääosin hallitsi kehätapahtumia ja voitti ottelun yksimielisellä tuomaripäätöksellä pistein 112–117, 113–115, 112–116, lyöden Joshuan lähes keskeytyskuntoon viimeisessä erässä. Näin Usyk nousi uudeksi raskaansarjan hallitsevaksi mestariksi ja vei Joshuan WBA-, WBO- ja IBF -mestaruudet. Heidän on määrä kohdata uusintaottelussa elokuussa 2022 Saudi-Arabian Jeddassa, koska Ukrainassa ei voi otella Ukrainan sodan vuoksi.
Ura
Usyk voitti olympiakultaa raskassarjassa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoossa. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä 2008 Usyk oli raskaansarjan viides. MM-kilpailuista Usykilla on kulta vuodelta 2011 ja pronssi vuodelta 2009. EM-kilpailuista Usykilla on niin ikään kultaa ja pronssia.
Usyk siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2013. Ensimmäisen ottelunsa Usyk otteli syyskuussa 2013 Meksikon Felipe Romeroa vastaan voittaen tuon ottelun teknisellä tyrmäyksellä. Usyk voitti WBO-liiton mestaruuden alemmassa raskaassa sarjassa hajaäänituomiolla puolalaiselta Krzysztof Glowackilta 17. syyskuuta 2016.
Kriitikot
7.5.2020 ukrainalaiset nyrkkeilijät Alexander Usyk ja Vasyl Lomachenko lisättiin Peacemaker-sivuston tietokantaan. Heitä syytettiin Venäjän hyökkäyksen kieltämisestä, osallistumisesta Venäjän (hyökkääjämaan) Ukrainan vastaiseen propagandatoimintaan, julkisesti merkittävän tiedon manipuloimisesta. Heitä kutsuttiin myös Ukrainan ortodoksian itsenäisyyden vastustajiksi kontrolloidusta Venäjästä.
Ranuan seurakunta
Ranuan seurakunta on Ranualla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunnalle kuuluva Ranuan kirkko on vuodelta 1914. Kirkkoherrana toimii Pentti Kallioranta.
Ranuan seurakunta kuuluu Oulun hiippakuntaan. Vuonna 2017 seurakunnassa oli 3 587 jäsentä, noin 90 prosenttia kunnan väestöstä.
Meksikon Grand Prix 1989
Meksikon Grand Prix oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. toukokuuta 1989 Autódromo Hermanos Rodríguez -radalla. Kilpailun voitti jo kolmatta kertaa perättäin paalupaikalta voittoon ajanut Ayrton Senna.
Ranuan seurakunta
Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Ranuan seurakunnan kirkkoherroina:
Hawaiian punch
Hawaiian Punch on yhdysvaltalainen mehujuoma. Makuihin kuuluvat omena, aprikoosi, guava, papaija, appelsiini, passionhedelmä ja ananas.
Peter Nylander
Seuraura
Nylander on Huddinge IK:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa Ruotsin I-divisioonassa vain 16-vuotiaana kaudella 1992–1993, jolloin Nylander teki 18 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa neljä syöttöpistettä. Hän pelasi Huddingen I-divisioonajoukkueessa neljä kautta, kunnes Nylander siirtyi kaudeksi 1996–1997 Suomeen ja SM-liigajoukkue JyP HT:hen. Kaksi vuotta aiemmin NHL:n työsulun aikana hänen isoveljensä Michael esiintyi samassa joukkueessa SM-liigan kaikkien aikojen ensimmäisenä ruotsalaispelaajana. Seuraavalla kaudella 1995–1996 liigassa esiintyivät Robert Nordmark ja Thomas Sjögren, mutta Peter Nylanderin kanssa SM-liigassa esiintyi samaan aikaan jo 24 muuta ruotsalaispelaajaa. Hänen ensimmäinen miesten pääsarjakautensa toi 47 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 5+11=16. Nylander vahvisti myös JyP HT:n A-nuoria, jossa hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 1997–1998 Nylander palasi kotimaahansa ja siirtyi Elitserien-joukkue Brynäs IF:ään. Hänen ensimmäinen kautensa siellä toi 46 runkosarjaottelussa tehot 4+5=9 ja kolmessa playoff-ottelussa yhden maalin. Kauden 1998–1999 päätteeksi Nylander voitti Ruotsin-mestaruuden. Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi Västerås IK:hon. Joukkue ajautui Kvalserieniin, putosi HockeyAllsvenskaniin ja ajautui lopulta konkurssiin. Kauden 2000–2001 Nylander aloitti Pohjois-Amerikassa ECHL-joukkue Augusta Lynxissä, josta hän siirtyi kuitenkin kesken kauden Venäjän Superliigan SKA Pietariin. Kaudella 2001–2002 Nylanderin tehot 5+6=11 riittivät joukkueen sisäisen pistepörssin neljänteen sijaan.
Nylander palasi kaudeksi 2002–2003 Brynäsiin. Hän ajautui joukkueen kanssa Kvalserieniin, mutta Brynäs onnistui kuitenkin säilyttämään sarjapaikkansa. Kauden 2004–2005 Nylander pelasi Elitserienin nousijajoukkue Mora IK:n riveissä. Kauden 2005–2006 kynnyksellä hän palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saimaan Palloon. Nylander hankittiin ensisijaisesti paikkaamaan Morten Askin pitkäaikaista loukkaantumista. Kaudeksi 2006–2007 hän palasi taas kotimaahansa ja siirtyi Timrå IK:n paitaan. Nylander oli kymmenellä osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Fredrik Wargin ja Anton Strålmanin kanssa.
Kaudeksi 2007–2008 Nylander siirtyi Venäjän Superliigan Amur Habarovskiin. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 10+7=17. Kaudella 2008–2009 Superliigan korvasi KHL, jossa Nylander jatkoi pelejään Amurin kanssa. Hän jakoi tehoilla 11+7=18 joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Oleg Belkinin kanssa ja sisäisen pistepörssin toisen sijan Jegor Baškatovin kanssa. Kesken kauden 2009–2010, joulukuussa 2009 Nylander palasi kotimaahansa ja Timrå IK:n riveihin.
Marraskuussa 2010 Nylander siirtyi viiden ottelun mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Almtuna IS:ään oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2010–2011. Tammikuussa 2011 hän siirtyi alustavasti kahden ottelun mittaisella sopimuksella sarjatasoa alemmas I-divisioonajoukkue Asplöven HC:hen. Tämän jälkeen Nylander siirtyi loppukaudeksi Norjan GET-ligaenin Lørenskog IK:hon. Joulukuussa 2011 hän siirtyi try-outille Tšekin Extraligan HC Litvínoviin oltuaan taas ilman sopimusta alkukauden 2011–2012. Nylander pelasi siellä kaksi ottelua, kunnes hän siirtyi tammikuussa 2012 loppukaudeksi Iso-Britannian EIHL-liigan Coventry Blazeen.
Lokakuussa 2012 Nylander siirtyi Allsvenskan-joukkue HC Vita Hästeniin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2012–2013. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän lopetti pelaajauransa.
Maajoukkueura
Nylander pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1995 ja 1996, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja ensimmäinen turnaus pronssiin. Vuoden 1996 turnauksessa hän oli Ruotsin paras maalintekijä neljällä osumallaan. Nylander pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1993 ja 1994, joista molemmat turnaukset päättyivät Euroopan-mestaruuteen.
Pelaajauran jälkeen
Kaudella 2016–2017 Nylander aloitti AIK IF:n J20-junioreiden päävalmentajana SuperElitissä. Joukkueen kausi päättyi pronssiin.
Muuta
Nylanderin isoveli Michael on entinen jääkiekkohyökkääjä ja kaksinkertainen maailmanmestari, joka pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 967 NHL-ottelua. Michaelin pojista William Nylander pelaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsin ja Alexander Nylander Buffalo Sabresin organisaatiossa hyökkääjänä. Michaelin ja Peterin pikkuveli Thommy Nylander pelasi omalla urallaan Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Bill Johnson (alppihiihtäjä)
William Dean ”Bill” Johnson (30. maaliskuuta 1960 Los Angeles, Kalifornia – 21. tammikuuta 2016 ) oli yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Johnson voitti ensimmäisenä yhdysvaltalaismiehenä olympiakultaa alppihiihdossa, kun hän saavutti kultamitalin syöksylaskussa Sarajevon olympialaisissa 1984. Bormion maailmanmestaruuskilpailuissa 1985 Johnson oli syöksylaskun 14:s.
Maailmancupissa Johnson voitti kolme osakilpailua ja sijoittui parhaalla kaudellaan kokonaiskilpailussa sijalle 14.
Johnson loukkasi vasemman polvensa sekä leikkaushoitoa vaatineen selkänsä, jonka takia hän joutui lopettamaan kilpailemisen vuonna 1986. Hän kuitenkin palasi kilpailemaan joulukuussa 2000, tavoitteenaan Salt Lake Cityn olympialaiset 2002. Johnson ehti kiertää FIS-kilpailuja sekä Nor-Am Cupin kilpailuja 3 kuukautta, kunnes loukkaantui jälleen pahasti maaliskuussa 2001. Onnettomuudessa hän puri melkein kielensä poikki ja hänen vasen aivopuoliskonsa kärsi pahoja ruhjeita, jonka takia hän oli tajuton kolme viikkoa.
Johnsonin urheilija-uraa haittasivat hänen kova alkoholin juontinsa, sekä hänen hankala persoonallisuutensa. Vuonna 1992 hänen 13-kuukauden ikäinen poikansa hukkui ammeeseen. Hän erosi vaimostaan vuonna 2000, teki henkilökohtaisen konkurssin ja asui asuntovaunussa.
Vuonna 2010 Johnson sai vakavan halvauskohtauksen. Kesällä 2013 hän joutui kahdeksi viikoksi teho-osastolle, kun infektio iski kaikkiin hänen sisäelimiinsä. Johnson asui hoitolaitoksessa, ja hänen oli vaikea liikkua ja puhua. Hän pystyi viimeisinä elinvuosinaan kommunikoimaan vain ärähdyksin ja nyökkäämällä.
Jokaiselle tulta
Jokaiselle tulta on reggae-yhtye Soul Captain Bandin ensimmäinen pitkäsoitto vuodelta 2001. Levy myi kultaa alkuvuodesta 2009 ensimmäisenä suomenkielisenä reggaelevynä. Juhlan kunniaksi levystä julkaistiin saman vuoden toukokuussa vinyylipainos ja yhtye teki levyn kokoonpanolla lyhyen kiertueen.
Levyltä on julkaistu kaksi singleä: Taistelun arvoinen / Hypnoosiin ennen albumia sekä Mitä suurempi puu / Älä juo tota juttuu albumin julkaisun jälkeen. Ensiksimainittu sisältää kummastakin kappaleesta lyhennetyt versiot, myöhempi sisältää alkuperäisten versioiden lisäksi KOE remixin Mitä suurempi puu -kappaleesta sekä Bommitommin tekemän dubin Tota juttuu -kappaleesta. Mitä suurempi puu -singlestä on tehty myös rajoitettu vinyylipainos. Lisäksi Vapauden kaiho julkaistiin samannimisellä Amnestyn hyväksi tuotetulla kokoelmalevyllä.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan kuudennella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.
Kappaleet
Torvisovitukset Baabelin Torvet ja Tommi Tikkanen.
VG-62
VG-62 on naantalilainen urheiluseura. VG-62:ella on monia urheilujaostoja:
Klemens Aleksandrialainen
pienoiskuva|upright|Klemens Aleksandrialainen. Klemens Aleksandrialainen (, ; oik. Titus Flavius Clemens; n. 150 – n. 215) oli Aleksandrian kirkon jäsen ja ensimmäinen varsinainen kristillinen filosofi. Hänet lasketaan kirkkoisien joukkoon.
Elämä
Klemens oli kotoisin Ateenasta. Hänen kääntymisestään ei ole tietoa, mutta kristityksi tulonsa jälkeen hän matkusti Etelä-Italiaan, Syyriaan ja Palestiinaan tapaamaan kristittyjä opettajia. Lopulta hän päätyi Aleksandriaan, jonne hän asettui aloilleen. Aleksandriassa Klemens tapasi oppi-isänsä Pantainoksen, joka johti tunnettua Aleksandrian kateketiikkakoulua. Pantainos oli stoalaisuudesta kristityksi kääntynyt opettaja.
Pantainoksen kuoltua vähän ennen vuotta 200 Klemensistä tuli kateketiikkakoulun johtaja. Hän joutui kuitenkin lähtemään Aleksandriasta Septimius Severuksen toimeenpanemien vainojen (202 tai 203) aikana. Klemens toimi lyhyen aikaa Jerusalemin piispana kunnes muutti Kappadokiaan, jossa hän kuoli 215.
Teokset
pienoiskuva|upright|Klemensin koottujen teosten laitos Opera omnia, 1715.
Klemensin kirjallinen tuotanto on laaja. Hänen koulutuksensa laatu näkyy siinä, että kuinka siteeraa toistuvasti kreikkalaisen kirjallisuuden runoilijoita ja filosofeja. Lisäksi hän käsittelee arkeologiaa ja mytologiaa. Klemens tunsi kristillisen kirjallisuuden hyvin, ja hän viittaa kirjoituksissaan yli 1 500:aan Vanhan testamentin ja liki 2 000:een Uuden testamentin kohtaan. Stromateis-teoksessaan hän yritti yhdistää toisiinsa kreikkalaista filosofiaa ja kristinuskoa. Protreptikos-teos oli kreikkalaiselle yleisölle suunnattu kehotus kääntyä kristinuskoon. Paidagogos-niminen teos käsittelee kristillistä moraalia.
Teologia
Klemens painotti hidasta hengellistä kypsymistä, joka seurasi ihmistä läpi elämän. Kaikki inhimilliseen elämään kuuluva, kuten koulu, avioliitto ja lapset, ovat tärkeää hengellisien kehityksen kannalta. Klemensin mukaan jokainen hetki – etenkin kodin arjessa – on täynnä jumalallista tarkoitusta.
Klemens kuvailee Jumalaa ajan ja paikan ulkopuolella olevaksi, minkä vuoksi ihmisen on mahdotonta kuvailla häntä. Tämän vuoksi Jumalan tarvitsi ilmestyä Jeesuksen kautta ihmisille, jotta ihmiset voisivat oppia tuntemaan hänet. Klemens esitti ensimmäisenä apofaattisen teologian, jolla hän pyrkii kuvailemaan Jumalaa. Apofaattisessa metodissa kuvaillaan, mitä Jumala ei ole, ja siten pyritään rajaamaan tarkempaa tietoa Jumalasta. Klemens kuitenkin käyttää Jumalasta termiä semper major, aina suurempi, millä hän tarkoittaa että Jumala on aina jotain ihmisen luomaa käsitettä suurempi.
Puolan presidentti
Puolan presidentti on Puolan valtionpäämies, joka valitaan kansanvaalilla viiden vuoden välein. Presidentin asema on enimmäkseen melko edustuksellinen, mutta presidentti on asevoimien ylipäällikkö ja nimittää pääministerin. Nykyinen presidentti on Andrzej Duda, joka astui virkaansa 6. elokuuta 2015 voitettuaan toukokuussa 2015 pidetyissä presidentinvaaleissa silloisen presidentin Bronisław Komorowskin.
Gerdt
Gerdt on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Peter Revson
Peter Jeffrey Revson (27. helmikuuta 1939 New York City, New York, Yhdysvallat – 22. maaliskuuta 1974 Kyalami, Etelä-Afrikka) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija. Revson menestyi Formula 1 -sarjassa ja Indianapolis 500 -kilpailuissa. Revson oli miljonääri, sillä hän oli suuren Revlon-kosmetiikkayhtiön perillinen. Hän seurusteli Miss Maailma Marjorie Wallacen kanssa.
Revson syntyi New York Cityssä.
Ura
thumb|right|McLaren, jolla Revson kilpaili Indianapoliksessa vuonna 1973. Ollessaan Cornellin yliopistossa Revson alkoi ajaa kilpaa. Revson osallistui ensimmäistä kertaa Formula 1 -sarjaan Monacon Grand Prix'ssa 1964. Vuonna 1971 hän ajoi McLaren-tallissa ja hänestä tuli ensimmäinen amerikkalainen Can-Am -sarjan maailmanmestari. Samalla kaudella hän sijoittui toiseksi Indianapolis 500 -kilpailussa. Kyseiseen kilpailuun hän lähti paalupaikalta. Hän kilpaili Indianapolis 500 -kilpailuissa joka vuosi vuosina 1969-1973. Kaudeksi 1972 Revson nimettiin McLaren-tallin Formula 1 -kuljettajaksi. Hän oli tallissa kaksi vuotta, ja onnistui voittamaan Britannian ja Kanadan Grand Prix't kaudella 1973. Tämän jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1974 Shadow-talliin.
Kuolema
Revson kuoli Etelä-Afrikan Grand Prix'n vapaissa harjoituksissa 22. maaliskuuta 1974, kun hänen Shadow Ford DN3 -autostaan pettivät ripustukset. Revson ajoi kaarteessa ulos ja paloi pahasti ajokissaan. Graham Hill, Emerson Fittipaldi ja Eddie Keizan yrittivät pelastaa Revsonin palavasta autosta, mutta korkealle loimuavat liekit estivät heitä tekemästä sitä. Revson kuoli matkalla sairaalaan. Hänestä tuli toinen autourheilussa surmansa saanut Revson, sillä hänen veljensä Douglas kuoli kolarissa Tanskassa vuonna 1967.
Revsonin korvasi Tom Pryce, joka kuoli samassa Grand Prix'ssa kolme vuotta myöhemmin.
Kunnianosoitukset
Revson pääsi Motorsports Hall of Fame of Americaan vuonna 1996 urheiluautoluokkaan.
Panssariviestikomppania
Panssariviestikomppania (PsViestiK, ent. PsVK) on Panssariprikaatin (PSPR) viestiaselajiyksikkö. Se perustettiin samaan aikaan 5. Erillisen Viestikomppanian kanssa 1967 Parolannummelle Hattulan kuntaan. Kalustona ovat pääasiassa viestikeskusvarustellut MT-LB -panssarivaunut sekä panssaroimattomat radioautot.
Vuonna 1980 komppania sijaitsi rakennuksessa, jonka toisessa päädyssä majaili Panssaripioneerikomppania. Tämän rakennuksen naapureina sijaitsivat Hämeen Jääkäripataljoona, varuskuntasairaala sekä kylmät panssarivaunuhallit. Vuoden 1986 suuriin kertausharjoituksiin mennessä Viestikomppania oli siirretty saneerattuihin tiloihin Panssarintorjuntakomppanian kanssa samaan rakennukseen sotilaskodin lähelle ja kyseisessä rakennuksessa yksikkö vietti parisenkymmentä vuotta.
Tilanne 2009 lähtien
Panssariviestikomppania perustettiin uudelleen Viesti- ja tulenjohtopatterin (JTR) tilalle alkuvuodesta 2009. Tämä muutos sisälsi tulenjohtokoulutuksen siirron Kranaatinheitinkomppaniaan, jolloin Panssariviestikomppaniassa koulutetaan PSPRr:n tuottamiin joukkoihin johtamisjärjestelmien osaajia.
Jonas Carlstedt
Jonas Johanson Carlstedt (30. elokuuta 1745 Helsinki – 21. helmikuuta 1809 Loviisa) oli suomalainen juristi, pormestari, valtiopäivämies ja porvariedustaja Suomen Pietariin matkanneessa lähetyskunnassa.
Työura ja perhe
Carlstedtin vanhemmat olivat Jonas Arvidsson Carlstedt (Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkamreeri) ja Kristina Danielsdotter Juslenius. Jonas Carlstedt valmistui juristiksi ja toimi Turun hovioikeuden auskultanttina, Turun hovioikeuden ylim. kanslistina, varanotaarina sekä varatuomarina. Uransa viimeisinä vuosina hän toimi Loviisan pormestarina sekä porvariedustajana Norrköpingin valtiopäivillä vuonna 1800. Hän tuli myös Uudenmaan ja Hämeen läänin porvareiden edustajaksi Pietariin lähteneessä Suomen lähetyskunnassa vuonna 1808, mistä keisari Aleksanteri I myönsi hänelle lähetyskunnan mitalin.
Carlstedt kuoli naimattomana. Sisaruksia hänellä oli kolme: Gustaf Jonasson Carlstedt, Anna Jonasdotter Carlstedt ja Helena Johansdotter Carlstedt.
Mobile Babylon
Mobile Babylon on suomalaisen Jolly Jumpers -yhtyeen levy. Sue-lehti valitsi sen 2000-vuosikymmenen viidenneksi parhaaksi kotimaiseksi albumiksi vuonna 2009.
Kokoonpano
+
Elämäni parhainta aikaa
Elämäni parhainta aikaa on laulaja Jamppa Tuomisen "TV:stä tuttu" studioalbumi vuodelta 1982. Albumin on kustantanut Levytuottajat Oy. Äänittäjinä ovat toimineet Dan Tigerstedt Takomo-studiolla sekä Martin Brushane Studio Brushanessa. Levykannen ulkoasu on Timo Lotsarin suunnittelema ja valokuvan on ottanut Ilkka Jaakola. Musiikkikasetin kansipaperin on valmistanut Kirjapaino E. Kuronen Ky. Albumia myytiin yli 90 000 kappaletta.
Albumin kappaleet nauhoitettiin Tuomisen ollessa Oulun yliopistollisessa keskussairaalassa toipumassa keväällä 1982 saamastaan vakavasta sairauskohtauksesta. Tuomista hoitaneet lääkärit eivät olleet antaneet hänelle lupaa levytysmatkaan Helsinkiin, vaan hänen oli tehtävä se omalla vastuullaan.
Juan Antonio Señor
Juan Antonio Señor Gómez (s. 26. elokuuta 1958 Madrid, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti suurimman osan pelaajaurastaan Real Zaragozaa, jossa hän pelasi yhdeksän kauden ajan. Señor pelasi uransa aikana myös otteluita Espanjan maajoukkueessa ja oli mukana vuosien 1984 EM-kilpailuissa ja 1986 MM-kilpailuissa.
Seurajoukkueura
Señor pelasi nuoruusaikoinaan Real Madridin juniorijoukkueessa. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 1977 madridilaisseura Ciempozuelosista, joka pelasi Tercera Divisiónissa. Hän siirtyi vuonna 1981 Zaragozaan pelattuaan edelliskauden 1980–1981 Deportivo Alavésissa.
Kauden 1986–1987 päätteeksi joukkue sijoittui kuuden parhaan joukkoon ja pääsi toiseen vaiheeseen taistelemaan pääsarjamestaruudesta. Joukkue päätyi lopulta sijalle viisi. Señor pelasi kauden aikana 43 ottelua ja teki niissä 11 maalia. Edelliskaudella 1985–1986 Zaragoza voitti Copa del Reyn, jonka loppuottelussa se kaatoi Barcelonan 1–0-numeroin. Urheilulehti Don Balón valitsi Señorin kauden 1982–1983 pääsarjan parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi Zaragozassa yhteensä 304 pääsarjaottelua ja teki niissä 54 maalia.
Señor joutui päättämään pelaajauransa aikaisemmin mitä odotettiin sydänvaivojensa takia. Vuonna 1999 hän aloitti valmentajauransa Méridasta, jonka jälkeen hän on valmentanut myös Salamancaa, Cartagenaa ja Logroñésia.
Maajoukkueura
Señor pelasi Espanjan maajoukkueessa yhteensä 41 ottelua. Hän teki ensiesiitymisensä maajoukkueessa 27. lokakuuta 1982 vuoden 1984 EM-kilpailuiden karsintaottelussa Islantia vastaan. Uransa tärkeimmän maaottelumaalinsa hän teki 23. joulukuuta 1983 Maltaa vastaan 85. peliminuutilla, kun Espanja tarvitsi vähintään 11 maalineron selviytyäkseen EM-kilpailuihin. Joukkue voitti ottelun lopulta 12–1.
Astutuli
Astutuli on Carl Orffin säveltämä ja librettoima "puheooppera", joka sai ensiesityksensä Münchenissä vuonna 1953.
Henkilöt
(Kaikki puherooleja)
Elämäkertaelokuva
Lajityyppinä elämäkertaelokuva on lähes yhtä vanha kuin elokuva itse. Varhaisimpia esimerkkejä on Georges Mélièsin Jeanne d’Arc vuodelta 1900. Toinen merkittävä varhainen elämäkertaelokuva on Abel Gancen kuusituntinen Napoléon (1927). Yhdysvalloissa merkittäviä varhaisia elämäkertaelokuvia olivat Cecil B. DeMillen Orleansin neitsyt (1916), D. W. Griffithin Judith of Bethulia (1914) ja Lloyd Ingrahamin Sissipäällikkö (1927), joka kertoi Jesse Jamesista.
Elämäkertaelokuvan kulta-aikaa brittiläisessä ja yhdysvaltalaisessa elokuvassa oli 1930-luku. Henrik VIII:n yksityiselämän (1933) menestys laukaisi elämäkertaelokuvien tulvan kummallakin puolella Atlanttia. Tunnetuimpia näistä ovat Greta Garbon tähdittämä Kuningatar Kristiina (1933), John Fordin Vapauttajan nuoruus (1939) sekä Paul Munin tähdittämä elämäkertaelokuvien sarja: Tohtori Louis Pasteur (1936), Emile Zolan elämä (1937) ja Vapaudensankari Juarez (1939).
Seinäjoen Energia
Seinäjoen Energia Oy on vuonna 1927 perustettu energiayhtiö. Kotipaikkaansa Seinäjoella pitävästä yhtiöstä Seinäjoen kaupunki omistaa 100 prosenttia. Seinäjoen Energia-konserni muodostuu Seinäjoen Energia Oy:stä ja Seiverkot Oy:stä.
Sjarhei Dalidovitš
Sjarhei Mikalajevitš Dalidovitš (s. 18. toukokuuta 1973) on valkovenäläinen Minskissä asuva uransa lopettanut hiihtäjä.
Arvokilpailuissa Dalidovitš on parhaimmillaan sijoittunut neljänneksi yhdistelmäkilpailussa Oslon MM-kisoissa vuonna 2011. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 ja Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa viides, Oberstdorfissa 2005 yhdistelmäkilpailussa kuudes ja Oslossa 50 kilometrillä kymmenes.
Dalidovitš ilmoitti keväällä 2018 lopettavansa uransa hiihtäjänä.
Tielman Susato
Tielman Susato (nimi tunnetaan myös muodoissa Tilemannus Susato, Tylman Susato ja Thielman Suzato) oli flaamilainen musiikkikustantaja, säveltäjä ja soittaja. Susato syntyi Soestissa Dortmundin lähellä todennäköisesti vuosien 1510 ja 1515 välillä. Hän toimi kalligrafina Antwerpenin katedraalissa vuonna 1529, mikä on varhaisin tieto hänen elämästään. Susato toimi nuottien painajana Antwerpenissä. 1500-luvulla nuottien painaminen oli vielä vaivalloinen prosessi joka sisälsi kolme työvaihetta: ensin painettiin viivasto, sitten nuotit ja lopuksi teksti. Uransa aikana Susato julkaisi noin 60 kirjaa moniäänisiä chansoneita, psalmeja (soutekerliedekens) ja motetteja, joista tehtiin myöhemmin lukuisia uudelleenjulkaisuja. Hän myös sävelsi messuja, yli 90 moniäänistä chansonia sekä tanssimusiikkia, mm. pavanoita, gagliardoja ja allemandeja, jotka sisältyvät Het derde musyck boexken ... alderhande danserye -kokoelmaan (1551). Susato kuoli mahdollisesti Ruotsissa vuonna 1570 tai myöhemmin.
Susaton poika Jacob (Jacques) osallistui isänsä julkaisutoimintaan viimeistään vuodesta 1558 ja otti tämän yhtiön hallintaansa 1561, mutta julkaisi vain yhden sävellyskokoelman (Orlando di Lasson Le premier livre de chansons) ennen kuolemaansa 1564.
Anttalainen
Anttalainen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Luettelo suomalaisista Euroopan parlamentin jäsenistä
Vaikka edustajat parlamenttiin valitaankin kansallisten puolueiden listoilta, jakautuvat he parlamentissa europuolueiden alaisiin europarlamenttiryhmiin. Vuosina 2020-2024 Suomella on 14 edustajaa europarlamentissa. Aikaisemmin edustajia on ollut 16 vuosina 1995–2004, 14 vuosina 2004–2009 ja 13 vuodesta 2009 vuoteen 2020.
1995–1996
Eduskunnan kesken vaalikauden marraskuussa 1994 nimittämät edustajat :
1996–1999
Suomesta kesken vaalikauden vuoden 1996 vaaleissa valitut edustajat :
Vuoden 1999 keväällä kolme edustajaa, Outi Ojala, Kirsi Piha ja Sirkka-Liisa Anttila, valittiin Suomen eduskuntaan, ja he jättivät heti paikkansa Euroopan parlamentissa. Heidän tilalleen europarlamenttiin kolmeksi kuukaudeksi kevätkesällä 1999 nousivat varaedustajat.
Suomalaiset europarlamentaarikot 1999–2004
Suomesta vuoden 1999 vaaleissa valitut edustajat  :
Pirkola
Pirkola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Luettelo suomalaisista Euroopan parlamentin jäsenistä
Suomalaiset europarlamentaarikot 2004–2009
Suomesta vuoden 2004 vaaleissa valitut edustajat  :
Suomalaiset europarlamentaarikot 2009–2014
Suomesta vuoden 2009 vaaleissa valitut edustajat :
Suomalaiset europarlamentaarikot 2014–2019
Suomesta vuoden 2014 vaaleissa valitut edustajat. Kausi alkoi heinäkuussa 2014.
Suomalaiset europarlamentaarikot 2019–2024
Suomesta vuoden 2019 vaaleissa valitut edustajat.
Joe Panik
Joseph Matthew "Joe" Panik (s. 30. lokakuuta 1990 Yonkers, New York) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Hänen pelipaikkansa on kakkosvahti.
Vasemmalta lyövä Panik teki MLB-debyyttinsä kaudella 2014, ja onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Giantsin kokoonpanossa heti tulokaskaudellaan. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi St. Johnin yliopiston joukkueessa.
Pekka Halosen akatemia
Pekka Halosen akatemia on Keski-Uudellamaalla Tuusulassa sijaitseva kulttuurialan oppilaitos. Se on yksi Keuda Tuusulan koulutusyksiköistä. Kuvallisen ilmaisun koulutukseen erikoistuneessa yksikössä annetaan ammatillista toisen asteen media-alan ja kuvallisen ilmaisun perustutkintokoulutusta ja kansanopistokoulutusta. Nimi viittaa kuuluun Tuusulan taidemaalariin Pekka Haloseen.
Akatemiassa voi suorittaa tutkinnon osia tai kuvallisen ilmaisun perustutkinnon (kuva-artesaani) graafisen suunnittelun, kuvataiteen sekä valokuvauksen osaamisaloilla. Opinnot kestävät 2–3 vuotta riippuen aikaisemmasta koulutuksesta. Opiskelijoita on yhteensä noin 280.
Pekka Halosen akatemia toimii nykyään entisessä Tuusulan kansanopiston rakennuksessa, joka valmistui vuonna 1908.
Ruotsin piirit
thumb|Ruotsin piirit ja maakuntarajat. Maakuntarajan ylittävät piirit on merkitty tummemmalla ja vaakasuoralla viivoituksella. Kaikkien piirien nimet eivät ole mahtuneet kartalle.
Piirit on Ruotsissa 1. tammikuuta 2016 käyttöön otettu aluejako, jossa Ruotsin kunnat on jaettu osa-alueisiin. Piirit vastaavat rajoiltaan Ruotsin kirkon seurakuntajakoa, joka oli käytössä vuodenvaihteessa 1999/2000, jolloin Ruotsin kirkko erotettiin valtiosta. Noin 85 % piireistä vastaa aikaisempaa pitäjäjakoa.
Taustaa
Vuoden 1862 kuntauudistuksessa pitäjien tehtävät jaettiin maallisista asioista huolehtiville kunnille ja kirkollisista asioista huolehtiville seurakunnille. Kiinteistöt rekisteröitiin kuitenkin 1970-luvun keskivaiheille tai loppuun asti pitäjittäin. Monet viranomaiset, kuten Riksantikvarieämbetet ja museot ovat jatkaneet löytöjen rekisteröintiä pitäjäjaon mukaisesti noudattaen ATA-koodia, jonka määrittelemät alueet vastaavat vuoden 1950 aikoihin vallinnutta seurakuntajakoa. Vuosien 1952 ja 1971 kuntauudistuksissa kuntia yhdisteltiin, joten kunnat tulivat joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta muodostumaan usean pitäjän alueista.
Seurakuntaliitoksia ei toteutettu samassa tahdissa, joten vielä 1990-luvulla suurin osa seurakunnista vastasi alueeltaan entisiä pitäjiä. Poikkeuksia koskivat lähinnä kaupunkien lähellä sijainneita alueita, joissa taajamien laajeneminen oli johtanut sekä seurakuntien yhdistämisiin että uusien seurakuntien muodostamisiin. Pitäjä- ja seurakuntajaot poikkeavat toisistaan noin 15 %:ssa seurakunnista ja tähän lukuun sisältyvät ne poikkeukset, jotka olivat jo ATA-koodin mukaisessa 1950-luvun aluejaossa.
Päätös muodostaa piirit ja lakkauttaa seurakunnat hallinnollisena jakona
Seurakunnat ovat olleet rekisteriyksiköitä väestökirjanpidossa ja Statistiska centralbyrån on laatinut väestötilaston seurakunnittain myös valtion ja kirkon erottamisen jälkeen. Eron jälkeen seurakuntia on yhdistetty kiihtyvässä tahdissa ja vuoteen 2014 mennessä lähes kaksi kolmasosaa vuonna 2000 olemassa olleista seurakunnista oli yhdistetty (toisaalta taas muutama uusikin seurakunta oli syntynyt erottamisten myötä Linköpingin ja Ljungbyn kunnissa, sekä Kungsbackan, Partillen ja Uddevallan kunnissa vain vuotta ennen piirijaon käyttöönottoa). Ruotsin kirkon seurakuntien lakkauttamista kuntien hallinnollisena aluejakon on toivottu sekä periaatteellisista syistä (kirkko ja valtio pidettävä erillään) että käytännöllisistä syistä (seurakunnat ovat nykyään usein koko kunnan kokoisia eivätkä vastaa aiempaa jakoa kaupunkiseurakuntiin ja pitäjiin).
Pitkän selvityksen jälkeen Ruotsin valtiopäivät päätti 29. toukokuuta 2013, että 1. tammikuuta 2016 alkaen perustetaan piirit ja Ruotsin kirkon seurakunnilla ei enää ole asemaa Ruotsin valtion aluejakojen joukossa. Lantmäteriet ja Riksantikvarieämbetet saivat tehtäväksi esittää kevään 2015 valtiopäiville ehdotuksen piirien nimistä ja rajoista, jotta valtiopäivät voi tehdä päätöksen asiasta 1. heinäkuuta 2015 mennessä.
Vain 26 kunnassa koko kunta muodostaa yhden piirin. Eniten piirejä on Gotlannin kunnassa, jossa niitä on peräti 92. Ruotsin manneralueella suurimman määrän piirejä omaava kunta on Falköpingin kunta 45 piirillä. Vertailun vuoksi vuoden 2015 lopussa, jolloin seurakuntajako lakkasi olemasta valtion aluejako, kokonaisen kunnan kattavia seurakuntia oli yhteensä 63 (lisäksi Forshaga-Munkforsin seurakunta kattoi kaksi kokonaista kuntaa, Forshagan ja Munkforsin kunnat). 46 sellaisessa kunnassa, jossa oli useita seurakuntia, seurakuntien määrä oli vuonna 2015 edelleen sama kuin vuoden 1999 lopussa (ja yhdessä kunnassa, Partillen kunnassa se peräti kasvoi yhdellä).
Piirien rajat
Piirien rajat ovat samat kuin Ruotsin kirkon seurakuntien rajat olivat vuodenvaihteessa 1999/2000. Nämä rajat tullaan säilyttämään jatkossa muuttumattomina.
Damrong Wongthong
Damrong Wongthong (, 20. maaliskuuta 1965 Thaimaa) on thaimaalainen laulaja. Hän on laulaja elokuvissa Num Racahphak, Proad Pitcharana, Phoo Ying Khon Sud Thai.
Karjalan kirkko
Karjalan kirkko -nimellä voidaan viitata seuraaviin:
Galatás (palatsi)
Galatás on minolaisaikaisen palatsin ja kaupungin arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Minóa Pediádan kunnassa lähellä nykyistä Galatáksen kylää, josta se on saanut nimensä. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Al-Tayyiba
Al-Tayyiba (joskus myös eri muodoissa, kuten Taibeh, Tayba tai Tayibe) on kaupunki Keski-Israelissa lähellä Länsirannan rajaa. Sen asukkaat ovat lähinnä islaminuskoisia arabeja ja sen asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 43 957.
Galatás (palatsi)
Galatáksen palatsi oli yksi minolaisen kulttuurin viidestä suuresta palatsikeskuksesta Knossoksen, Faistoksen, Málian ja Káto Zákroksen palatsien ohella. Palatsi oli rakennettu niin kutsutulla uudella palatsikaudella, eikä sen paikalla ollut aiemmin sijainnut palatsia. Palatsi löydettiin tunnetuista minolaisista palatseista viimeisenä 1990-luvun alussa. Kaivaukset paikalla alkoivat vuonna 1992, ja vuonna 1997 tutkijat osasivat kertoa löytäneensä paikalta aiemmin tuntemattoman palatsin. Palatsin kaivaukset päättyivät vuonna 2005. Tämän jälkeen kaivaukset ovat jatkuneet palatsia ympäröivässä minolaisessa kaupungissa.
Al-Tayyiba
Maantiede
thumb|vasen|Paikallinen maqam eli pyhättö. Al-Tayyiba sijaitsee Israelin keskiosassa lähellä Länsirannan rajaa. Se on osa rajan viereisten arabikylien muodostamaa niin sanottua pientä kolmiota.
Historia
thumb|vasen|Katukuvaa. Nykyinen al-Tayyiba on liitetty joskus Talmudissa esiintyvään paikannimeen Tivata. Myöhemmin Egyptin mamelukkien kaudella kylään viitataan mahdollisesti nimellä Tayyibat al-Ism, jossa se mainitaan sulttaani Baibarsin vuonna 1265 tai 1266 emiireilleen jakamien maiden joukossa. Myöhemmin osmanien kaudella vuonna 1596 kylässä kerrottiin asuvan 50 kotitaloutta (khana). Israelin itsenäisyysodan jälkeen Jordanian kanssa vuonna 1949 tehdyn tulitaukosopimuksen mukaan kylä jäi Israelin puolelle rajaa ja se on sittemmin kasvanut suhteellisen nopeasti. Siitä tuli oma kuntansa vuonna 1990. Kylä nostettiin esiin esimerkiksi Donald Trumpin Lähi-idän rauhansuunnitelmassa mahdollisena aluevaihdoksena Palestiinalle.
Väestö
Al-Tayyiban asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 43 957. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 30 400 ja vuonna 1968 10 000. Kaupungin asukkaat ovat lähinnä islaminuskoisia arabeja.
Ohrakryynivelli
Ohrakryynivelli on vanha satakuntalainen perinneruoka.
Youssef Rossi
Youssef Rossi (, s. 28. kesäkuuta 1973 Casablanca, Marokko) on marokkolainen entinen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Rossi aloitti uransa kotimaassaan Marokossa, jossa hän edusti kolme kautta Raja Casablancaa. Sittemmin hän pelasi Euroopassa edustaen Stade Rennais'ta, NEC Nijmegenia ja Dunfermline Athleticia.
Rossi edusti myös Marokon maajoukkuetta vuosien 1998 Afrikan-mestaruuskisoissa ja 1998 MM-kisoissa. Hän saavutti menestystä vain Marokossa, jossa Rossi voitti kolmesti Marokon mestaruuden (1996, 1997 ja 2004), sekä kerran Marokon cupin (2005).
Ohrakryynivelli
Ohrakryynivelli on Satakunnassa suosittu perinneruoka, sitä myydään yleisesti esimerkiksi toreilla ja erilaisilla markkinoilla. Muualla Suomessa valmistetaan lähinnä ohraryynipuuroa. Vanhan sananlaskun mukaan ohrakryynivelli paksuuntuu koko ajan Kokemäenjokea ylävirtaan kuljettaessa, kunnes Tampereelle saavuttaessa se on jo muuttunut puuroksi.
Brasilianviidakkohaukka
Brasilianviidakkohaukka (Leucopternis lacernulatus) on haukkojen (Accipitridae) heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Brasiliassa.
Se muistuttaa argentiinanviidakkohaukkaa, jolla on yläselässä mustaa täplitystä, kyynärsulkien kärjet ovat valkoiset, eikä pyrstön kärki ole musta.
Brasilianviidakkohaukka elää Itä-Brasiliassa Atlantin rannikon metsissä. Vuonna 1830 sitä pidettiin yleisenä, mutta viimeaikaiset havainnot osoittavat, että se elää erillisissä laikuissa, eikä ole yleinen. Populaation koko on alle kymmenentuhatta.
Sen koko on 43–48 senttimetriä ja se on keskikokoinen mustavalkoinen metsässä elävä petolintu. Pää on valkea, takakruunu, niska ja yläselkä ovat haalistuneenharmaat. Alapuoli on kokonaan valkoinen. Selkä ja siivet ovat mustat. Sillä on jonkin verran heikkoa valkoista täplitystä olkasulissa. Siivet ovat leveät, pyöreähköt, pyrstö lyhyt ja valkoinen, jossa musta pohja ja ohut raita kärjessä. Silmän värikalvo, vahanahka ja jalat ovat keltaiset. Nuorilla linnuilla on tummat juovat kruunussa ja niskassa, punaruskeat siiven peitinhöyhenien ja hartiahöyhenien kärjet.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat kosteat metsät ja kuivat savannit. Sitä esiintyy pääasiassa alavissa vanhoissa metsissä keskikerroksessa 900 metrin korkeuteen asti, joskin Minas Geraisissa 2890 metriin asti (Machado et al. 1998). Minas Geraisissa se on tavattu myös matalassa kasvustossa (capoeirat, eukalyptusviljelmät), mutta aina lähellä laajoja koskemattomia metsiä (Machado et al. 1998). Se saalista ovat selkärangattomat, kuten kotilot, hämähäkit ja hyönteiset, joskin raportoitu on myös muusta saaliista, kuten linnuista, matelijoista, sammakoista ja nisäkkäistä.
Hakata-ku
Hakata-ku on yksi Japanin Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa sijaitsevan Fukuokan kaupungin seitsemästä suuralueesta. Se sijaitsee Fukuokan itäosassa ja siihen kuuluu osa kaupungin keskusta-alueesta. Hakata-kun pinta-ala on 31,63 neliökilometriä ja siellä on 234 400 asukasta (vuonna 2017).
Hakatassa sijaitsevat Fukuokan prefektuurin toimistot, Fukuokan lentoasema, autolauttaterminaali ja Hakatan satama.
Historia
Ennen vuotta 1889 Hakata oli itsenäinen kaupunki Fukuokan itäpuolella. Meren rannassa sijainnut Hakata oli kauppiaiden ja työläisten kaupunki, kun taas Fukuokassa asuivat samurait. Kun nämä kaksi kaupunkia yhdistyivät, samurait pakottivat kauppiaat hyväksymään yhteisen kaupungin nimeksi Fukuoka. Hakata oli tärkeässä osassa mongolien hyökkäyksissä Japaniin 1200-luvulla.
Liikenne
Hakatan suuraluetta palvelee kokonaisuudessaan sen alueella sijaitseva Fukuokan lentoasema. Rautatieliikenteen merkittävin solmukohta on Hakatan rautatieasema, jonka kautta kulkevat muun muassa San’yō Shinkansen ja Kyūshū Shinkansen -suurnopeusjunalinjat.
Kulttuuri
Hakata on perinteinen japanilaisten nukkien valmistusalue. Ainoastaan Hakatassa valmistettavia nukkeja kutsutaan nimellä Hakata-ningyō, Hakatan nukke. Hakata on myös mentai rockin kotipaikka, joka on nimetty suositun paikallisen ruoan, mentaikon mukaan. Mentai rock oli voimissaan 1980-luvun alussa, ja kaupungissa nykyisin vaikuttavat artistit kutsuvat tyyliään nimellä ”neo mentai rock”. Hakata-ben on paikallinen japanin kielen murre, jota puhutaan Fukuokan alueella.
Suuralueella sijaitsevia kulttuuri-, kongressi- ja urheilulaitoksia ovat Hakata no mori -stadion, Marine Messe Fukuoka, Fukuokan kansainvälinen kongressikeskus ja Fukuoka kokusai Center.
Satu Hassi
Satu Maijastiina Hassi (vuosina 1974–1983 Hernberg, s. 3. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen vihreitä edustava poliitikko ja kirjailija. Hän on ollut kansanedustaja vuodet 1991–2004 ja 2015–2023 sekä Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2014.
Koulutus ja työura
Hassi valmistui ylioppilaaksi Tampereen Sammon yhteislyseosta vuonna 1970 ja opiskeli kansantaloustiedettä Helsingin yliopistossa 1971–1972. Hän valmistui sähkötekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1979, minkä jälkeen hän työskenteli Tampella Tamrockin suunnittelu- ja tutkimusinsinöörinä (1979–1981) sekä Tampereen teknillisen korkeakoulun assistenttina ja yliassistentin sijaisena (1981–1985). Vuonna 1985 Hassi valmistui sähkövoimatekniikan lisensiaatiksi.
Vuosina 1985–1991 Hassi oli vapaa kirjailija. Hänen esikoisteoksensa oli runokokoelma Magdaleena ei häpeä enää (1984). Runojen lisäksi Hassi on kirjoittanut romaaneja, esseitä sekä fysiikan oppikirjoja. Hänen tuotantonsa on keskittynyt muun muassa naiseuden ja vallankäytön pohdintaan.
Poliittinen toiminta
Ennen vihreää herätystään Hassi toimi 1970-luvun alussa Teiniliitossa, jonka hallituksessa hän oli vuosina 1970–1971, vuonna 1971 varapuheenjohtajana. Opiskelijapolitiikassa hän vaikutti Helsingin yliopiston ylioppilaskunnassa (1971–1972) ja Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnassa (1973–1975) sekä taistolaisen Sosialistinen opiskelijaliitto SOL:n hallituksessa 1973–1975. 1980-luvun alussa Hassi oli mukana feministisen Naisunionin toiminnassa.
Hassia pyydettiin vihreiden ehdokkaaksi vuoden 1984 kunnallisvaaleihin, joissa hänet valittiin Tampereen kaupunginvaltuustoon. Hän oli valtuuston jäsen vuodet 1985–2000. Hassi valittiin valtuustoon jälleen vuoden 2012 kunnallisvaaleissa.
Vuosina 1989–1991 Hassi oli vihreiden varapuheenjohtaja. Kansanedustajaksi hänet valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1991 vaaleissa Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hassi toimi vihreän eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuosina 1991–1993 sekä keväällä 1997 ja ennen valintaansa europarlamentaarikoksi 2003–2004. Vuosina 1994–1995 hän oli vihreiden valtuuskunnan puheenjohtaja ja vuosina 1995–1997 varapuheenjohtaja. Vuosina 1997–2001 Hassi toimi Vihreän liiton puheenjohtajana. Hassi on työskennellyt eduskunnassa liikenne-, laki-, ulkoasian-, puolustus-, talous- ja ympäristövaliokunnissa.
Hassi oli ympäristö- ja kehitysministeri Lipposen II hallituksessa huhtikuusta 1999 toukokuuhun 2002 jättäen tehtävän ennenaikaisesti vihreiden erottua hallituksesta vastalauseena Suomen viidennen ydinvoimalan rakentamispäätökselle. Vihreiden sisällä kysymys hallitukseen jäämisestä toi esille erilaisia näkemyksiä. Mm. Osmo Soininvaaran ja Pekka Saurin mielestä vihreiden tuli jatkaa hallituksessa huolimatta ydinvoimapäätöksestä. Hassi ei puolestaan nähnyt hallituksessa jatkoa mahdolliseksi, jos ydinvoimapäätös hyväksytään. Kun eduskunta oli hyväksynyt ydinvoiman lisärakentamisen, vihreiden valtuuskunta ja eduskuntaryhmä päättivät kokouksessaan selkeästi äänin 38–8 erota hallituksesta. Hassi on myöhemminkin kritisoinut ydinvoimaa ja sen rakentamista Suomeen.