cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kukka-Maaria Rajalin
Maailmanmusiikin saralla Kukka-Maaria on esiintynyt lukuisilla maailmanmusiikkifestivaaleilla, muun muassa Ruotsissa, Norjassa, Belgiassa, Ranskassa, Espanjassa, Yhdysvalloissa, Chilessä, Argentiinassa ja Brasiliassa. Hän on esittänyt Lumikin lauluosuudet Walt Disneyn piirroselokuvan Lumikki ja seitsemän kääpiötä suomenkielisessä vuoden 1993 dubbauksessa.
Rajalin on toiminut Metropolia Ammattikorkeakoulun lehtorina ja työskennellyt laulupedagogina Sibelius-Akatemiassa.
Vuodet 2015–2020 Rajalin on asunut Espanjassa ja työstänyt keikkojen ohella uutta albumia. Hän on säveltänyt levyllisen Edith Södergranin runoja. Levy Kukka Rajalin – Olemisen riemu julkaistaan vuonna 2021. Levyllä soittaa argentiinalainen huippupianisti Juan Esteban Cuacci ja haitarivirtuoosi Johanna Juhola.
HMS Myrmidon (1900)
HMS Myrmidon oli Britannian kuninkaallisen laivaston Myrmidon-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin huhtikuussa 1899 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1899 telakkanumerolla 751. Alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1900 ja valmistui toukokuussa 1901.
Palvelus
Vuonna 1901 alus siirrettiin Välimerelle, mistä se palasi Britteinsaarille 1905. Se palveli seuraavan vuoden Atlantin laivastossa ennen liittymistään Britteinsaarille sijoitettuihin laivueisiin. Alus upposi SS Hambournin törmättyä alukseen 26. maaliskuuta 1917 Englannin kanaalissa.
David Tomášek
Seuraura
Tomášek on HC Sparta Prahan kasvatti. Hän muutti jo 14-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja siirtyi NAPHL-junioriliigan Motor City Metal Jacketsiin kaudeksi 2010–2011. Kaksi seuraavaa kautta Tomášek pelasi T1EHL-junioriliigan Oakland Jr. Grizzliesissa. OHL-joukkue Belleville Bulls varasi hänet 56. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2013. Tomášek siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin hän nousi myös Bullsin kapteenistoon.
Kaudeksi 2015–2016 Tomášek palasi kotimaahansa ja siirtyi HC Pardubiceen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 22. elokuuta 2015 sveitsiläistä HC Davosia vastaan. Extraligassa Tomášek sai tililleen ensimmäisen ottelunsa runkosarjan avauskierroksella 11. syyskuuta 2015 vieraissa BK Mladá Boleslavia vastaan. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Tomášek sai ensimmäiset peliaikansa Extraligassa seuraavassa ottelussa 13. syyskuuta 2015 HC Plzeňiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.11 minuuttia. Tomášek keräsi ottelusta teholukeman -1. Ensimmäisen Extraliga-maalinsa hän teki 30. lokakuuta 2015 vieraissa HC Plzeňiä vastaan. Kaikkiaan Tomášekin tulokaskausi 2015–2016 toi 40 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12 ja kuudessa karsintasarjan ottelussa yhden maalin. Hän pelasi myös neljä ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Šumperkissa. Kaudella 2016–2017 Tomášek teki Extraligan runkosarjassa tehot 14+7=21. Hän oli Pardubicen kolmanneksi paras maalintekijä Lukáš Nahodilin kanssa.
Tomášek siirtyi kaudeksi 2018–2019 kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin. Hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 11+22=33. Mestarien liigassa Tomášek oli JYPin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 4+2=6. Kaudella 2019–2020 hän johti seitsemän pelaamansa ottelun jälkeen joukkueen sisäistä syöttöpörssiä viidellä syöttöpisteellään ja teki niissä myös yhden maalin, kunnes lokakuussa 2019 Tomášekin sopimus JYPin kanssa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä. Kaksi päivää myöhemmin hänen vahvistettiin palaavan kevääseen 2022 asti ulottuvalla sopimuksella kasvattajaseuraansa HC Sparta Prahaan.
Maajoukkueura
Tomášek pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016. Tšekin A-maajoukkueessa hän on pelannut yhteensä 25 ottelua tehopistein 6+6=12. Tomášek teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin 15. joulukuuta 2016 Helsingin jäähallissa pelatussa avausottelussa Suomea vastaan. Hänet merkittiin Tšekin nelosketjun keskushyökkääjäksi laidoilleen Robert Říčka ja Lukáš Lhoták. Tomášek teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa. Hän on pelannut myös yhteensä 14 nuorten ja kaksi poikien maaottelua.
Elonkorjuu (maalaus)
Elonkorjuu on taiteilija Marcus Collinin ( 1882-1966) öljyvärimaalaus kankaalle, 90,5×98,5 cm, vuodelta 1915. Maalaus ostettiin vuonna 1915 Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Collin korostaa Elonkorjuussa liikettä ja hahmojen alkukantaisuutta. Maalauksen ihmiset ovat kuin maan osa, jotka rytmikkäästi kokoavat viljalyhteitä. Viljan kahina sekä paine, jonka viljankeruulle epävarmaa säätä enteilevä taivas aiheuttaa, ovat aistittavissa teoksessa. Collin oli itse kotoisin ruotsinkielisestä virkamiesperheestä, joten kansanelämä ei ollut hänelle itsekoettua. Lieneekö se syynä siihen, että ihmiset monesti työskentelevät kuin yhtenä joukkona hänen maalauksissaan; heistä ei erotu persoonallisuuksia. Hänelle tyypillistä on myös kuvata heidät positiivisen humoristisessa valossa.
Collin teki paljon opintomatkoja. Elonkorjuu-maalauksesta on löydetty, kuten Collinin taiteesta yleensäkin, yhtymäkohtia ranskalaisen Honoré Daumier´n tuotantoon. Tämän maalauksen yhteydessä on viitattu myös Venäjän avantgarde-taiteelle ominaisiin piirteisiin, joissa kubismi ja ekspressionismi saa polttoaineensa kansanomaisista aiheista. Vuonna 1912 Collin oli Pariisissa Paul Serusierin oppilaana. Tällöin hän perehtyi paremmin niin kubismiin kuin Cézannenkin taiteeseen.
Der Angriff
thumb|Der Angriffin nimiplanssi 30. tammikuuta 1933.
Der Angriff oli berliiniläinen sanomalehti, jonka Joseph Goebbels perusti vuonna 1927. Lehden tavoitteena oli kerätä lisää tukea natsiaatteelle, ja siinä onnistuttiinkin erinomaisesti.
Jotkin natsien tärkeimmistä propagandassaan käyttämistä teemoista esiteltiin Der Angriffin sivuilla. Lehdessä muun muassa vankistettiin Horst Wesselin ympärille rakennettua sankaritarinaa ja esitettiin ensimmäisen kerran ajatus ”tuntemattomasta SA-miehestä”.
Vertaa.fi
Vertaa.fi on Suomen suurin vertailusivusto, jossa kuluttajat voivat vertailla tuotteita hinnan, toimitusajan ja arvostelujen perusteella. Vertaa.fi on perustettu vuonna 2000 ja sivustolla vierailee lähes miljoona kävijää kuukaudessa. Vertaa.fi on itsenäinen yritys, jota sen omistajat rahoittavat.
Historiaa
Ben Kerkhof perusti Vertaa.fi:n vuonna 2000, mistä lähtien se on kehittynyt Suomen johtavaksi vertailujen tekijäksi. Vertaa.fi on osa hollantilaista Compare Groupia, johon kuuluu viisi muuta vertailusivustoa kolmessa eri maassa.
Liiketoimintamalli
Vertaa.fi:n liiketoimintamalli perustuu liidien generoinnista verkkokaupoille ”hinta per klikkaus” hinnoittelulla.
Aiheesta muualla
Compare Groupin vertailusivustot:
Central Stage of Music
Central Stage of Music on saksalainen tanssimusiikkiin erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Benjamin Heller. Se perustettiin vuonna 2009. Levymerkin artisteihin kuuluvat muun muassa DJ Restlezz, Arctic City ja X-Cess! Levymerkillä oli monia alalevymerkkejä: muun muassa Danceclusive, Good Source ja Mamma Mia. Vuodesta 2016 levymerkit yhdistettiin CSOMiin. Levymerkki keskittyy muun muassa handsup-, jumpstyle- ja electromusiikkiin. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia kokoelmalevyjä, kuten Danceclusive 4U.
Hongkong talviolympialaisissa 2014
Hongkong osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Maan ainoa edustaja, Pan-To Barton Lui, kilpaili kaukalopikaluistelussa, ja toimi myös avajaisissa lipunkantajana.
Kaukalopikaluistelu
Hongkong sai yhden maapaikan kaukalopikaluisteluun. Pan-To Barton Lui oli ensimmäinen mies, joka edusti Hongkongia talviolympialaisissa.
Barton jäi miesten 1500 metrin kilpailussa 36 urheilijan joukossa sijalle 30 eikä päässyt alkueristä jatkoon.
Wuella Wuella
Wuella Wuella on romanialaisartisti Delia Matachen kappale. Sen julkaisi Cat Music digitaalisesti ladattavana singlenä 13. heinäkuuta 2012. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Kappale pääsi kotimaassaan Airplaylistan 47. sijalle.
Kappalelista
Digitaalinen lataus
Vuotjärvi (Pohjois-Savo)
Vuotjärvi on järvi Kuopion kaupungissa Nilsiän reitillä. Juankosken taajama sijaitsee järven etelärannalta lähtevän Juankosken varrella.
Vuotjärvi on säännöstelty; se laskee Juankosken ja Karjalankosken voimalaitosten kautta Akonveteen. Ekologisesti järven tila on hyvä. Saaria on 253.
Edgardo Moltoni
Edgardo Moltoni (5. kesäkuuta 1896 Oneglia, Italia – 12. tammikuuta 1980 Milano) oli italialainen lintutieteilijä.
Moltoni väitteli tohtoriksi Torinon yliopistossa 1920. Pian tämän jälkeen hän pääsi assistentiksi ensin Sassarin ja sitten Cagliarin yliopistoon. 1922 hän sai apulaisprofessorin viran Milanon luonnonhistoriallisesta museosta. Hänen vastuulleen tuli kreivi Ercole Turatin (1829–1881) laaja lintukokoelma, joka oli tullut Milanon kaupungin omistukseen vuonna 1884 ja johon oli myöhemmin lahjoitettu myös Turatin lintutieteellinen kirjasto.
Moltoni järjesti tieteellisiä tutkimusretkiä sekä Italiaan että Italian siirtomaihin Afrikassa. Museon kokoelmat tuhoutuivat osittain lentopommituksessa 1943. Yhdessä johtaja B. Parisin kanssa Moltoni korjautti ja entisöi museon ja hankki uusia näytteitä kokoelmiin. Vuonna 1952 hänestä tuli museon johtaja. Jäätyään eläkkeelle 1962 Moltoni jatkoi tutkimustyötä. Hän perehtyi erityisesti Italian rannikon pienten saarten linnustoon. Hän julkaisi Rivista Italiana di ornitologiaa sen toisesta osasta lähtien vuodesta 1933. Hän kirjoitti noin 450 tieteellistä artikkelia.
Moltoni nimesi linnuista etiopiannaakan (Zavattariornis stresemanni) vuonna 1938.
HMS Queen Charlotte (1810)
'HMS Queen Charlotte oli Britannian kuninkaallisen laivaston 104-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Aluksen suunnittelu pohjautui Sir Edward Huntin HMS Royal Georgen suunnitelmiin. Alus tilattiin 9. heinäkuuta 1801 Deptfordin telakalta korvaamaan aiempi saman niminen alus, joka oli tuhoutunut onnettomuudessa 17. maaliskuuta 1800. Aluksen rakennustöistä vastasi Henry Peake kesäkuuhun 1806 saakka ja sen jälkeen Robert Nelson. Köli laskettiin lokakuussa 1805. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1810, jolloin se siirrettiin reserviin Chathamissa.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1813 Kanaalin laivueeseen lordi Keithin lippulaivana päällikkönään Pulteney Malcolm. Tammikuussa 1815 aluksen päällikkönä oli Robert Jackson. Alus oli elokuusta 1814 heinäkuuhun 1815 huollettavana Chathamissa. Toukokuusta 1815 alkaen aluksen päällikkönä oli Charles Inglis ja lokakuussa Edmund Boger, jolloin alus oli Sir Edward Thornbrough'n lippulaivana Portsmouthissa. Aluksella havaittujen vikojen tultua korjatuksi se sijoitettiin huhtikuussa 1816 vartiolaivaksi Portmouthiin.
Alus palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1816 amiraali lordi Exmouthin lippulaivaksi päällikkönään James Brisbane. Alus osallistui Algerin pommitukseen 27. elokuuta, jolloin se menetti miehistöstään kahdeksan kuolleina ja 131 haavoittuneina.
Syyskuussa 1858 alus siirrettiin Sheernessiin korvaamaan HMS Waterloo. Alus palautettiin palvelukseen 11. helmikuuta 1959 Sheernessin lippulaivana, mistä se palasi Portsmouthiin marraskuussa. Alus nimettiin 22. marraskuuta HMS Excellentiksi ja varustettiin tykistökoululaivaksi Portsmouthissa elokuussa 1860. Se myytiin 12. tammikuuta 1892 J. Read juniorille romutettavaksi.
Dan Riba
Daniel Esteban “Dan” Riba (1960) on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja animaattori. Hän on ohjannut useita DC-animaatiosarjoja, kuten Teräsmiestä, Batman of the Futurea ja Justice Leaguea. Riba on palkittu kolme kertaa Daytime Emmy -palkinnolla vuosina 1997, 1998 ja 2001.
Puola-Liettua
Puola-Liettua, muodollisemmin Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta, oli vuosina 1569–1795 Keski- ja Itä-Euroopassa sijainnut suurvalta, joka syntyi, kun Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta muodostivat valtioliiton.
Valtioliitosta on historiankirjoituksessa käytetty myös nimitystä Molempain kansain tasavalta, joka on kuitenkin syntynyt vasta 1967, kun Leon Lech Beynar kirjoitti salanimellä Paweł Jasienica kolmiosaisen kirjasarjan nimeltä Rzeczpospolita Obojga Narodów. Tasavallaksi tätä monarkistista valtiota kutsuttiin siksi, että maalaisaatelilla oli valtiopäivillä huomattava valta, jota vahvisti muodostunut liberum veto eli kenen tahansa yksittäisen valtiopäivämiehen veto-oikeus käsiteltävän esityksen hyväksymiseen.
Historia
Silloin syntyi valtiomuoto, jota kutsutaan puolalaisessa historiankirjoituksessa ensimmäiseksi tasavallaksi (Rzeczpospolita) tai tätä tarkemmin aatelistasavallaksi (Rzeczpospolita szlachecka). Tällä halutaan korostaa Puolan jakoja edeltäneen itsenäisen Puolan monarkistisen hallinnon kansanvaltaisuutta. Aatelisto sai valita kuninkaan äänestämällä. Tämä vaaleilla valittu monarkki hoiti sekä Puolan kuninkaan että Liettuan suuriruhtinaan tehtävät. Monarkistiselle valtioliitolle valittiin myös yhteinen edustajisto sekä senaatti. Puola-Liettuassa Liettua onnistui säilyttämään oman lakinsa, hallinnon, budjetin ja armeijan, tosin vähitellen vallan painopiste siirtyi yhä enemmän Puolaan.
Puolan ja Liettuan yhteistoiminnasta huolimatta Venäjän keisarikunta onnistui ottamaan haltuunsa alueita Ukrainasta. Ensimmäisen tasavallan aika päättyi Puolan kolmanteen jakoon vuonna 1795.
Erkki Pirtola
Erkki Samuli Pirtola (18. toukokuuta 1950 Rautalampi – 23. tammikuuta 2016 Helsinki ) oli suomalainen kuvataiteilija. Hänet tunnettiin myös kirjoittajana ja taidekriitikkona, televisiotoimittajana sekä taiteen opettajana. Hän oli myös kuratoinut useita näyttelyitä.
Pirtola järjesti 1970-luvulta asti näyttelyitä valtavirrasta sivussa oleville taiteilijoille, kuten Kalervo Palsalle ja Roi Vaaralle. Hän perusti taiteilijaryhmiä, kuten Ö-ryhmän, ja toimi muun muassa videotaiteen pioneerina. Pirtola tunnettiin työstään ATV-televisiokanavalla sekä ITE-taiteesta. ITE on lyhenne ilmauksesta ”itse tehty elämä”.
Eräässä artikkelissaan Pirtola kysyi: entä jos taiteen marginaalit ovatkin keskeistä ja ”taiteeseen” sidottu taide ”marginaalia”? "'Todellinen taiteen emämaa löytyykin lastentarhoista, Steiner-kouluista, undergroundista, hullujenhuoneilta, presidentin muistikirjasta, betonigraffiteista, oudoista yöllisistä performansseista, ufokuvista, viidakkoshamaanin houreista...' (Ilta-Sanomat 24.4.1990.)"
Hän toimi myös Helsingin tietokoneorkesterin kapellimestarina vuonna 2003.
Nykytaiteen museo Kiasmalla on kokoelmissaan Pirtolan teoksia. Hän sai vuonna 2006 Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinnon. Vuonna 2013 Pirtolalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Hänet palkittiin myös Vuoden Kiila -palkinnolla vuonna 2009 ja kuvataiteen valtionpalkinnolla vuonna 2011.
Yksityiselämä
Erkki Pirtola oli naimisissa turvetaiteilija Papu Pirtolan (synt. 1949 † 2017) kanssa vuosina 1975–1998. Avioliiton aikana syntyi neljä lasta: Pilvari Pirtola (synt. 1978), Arhippa (Miika) Pirtola (synt. 1981), Sampsa Pirtola (synt. 1982) ja Velimir Pirtola (synt. 1987).
Dumari – Elää, potkii ja puree!
Dumari – Elää, potkii ja puree! (Huutoa ja hakkausta 1990–2010) on Tuomari Nurmion tupla-DVD, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2010. Kyseessä on Nurmion ensimmäinen virallinen DVD-julkaisu. Se ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen DVD-listan ensimmäiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 22 viikkoa.
DVD sisältää keikkatallenteita vuosilta 1990–2010, ja suurin osa niistä on joko ennenjulkaisematonta tai vain kerran televisiossa nähtyä materiaalia. Nurmion kokoonpanoista sillä esiintyvät Alioikeus, Agents, Hunajaluut, Hugry Tribal Marching Band, Korkein Oikeus, Alamaailman Vasarat sekä BumBum Trio. Mukana on myös lukuisia Nurmion sooloesiintymisiä Helsingin pubeista Joensuun kapakoihin.
Stadin pubeissa
Ravintola Juttutupa, Helsinki, 24.8.2007
On the Rocks, Helsinki, 28.3.2007
Brode, Vantaa, 2.12.2006
Aapelin Baari, Helsinki, 25.11.2006
Studiolive Tampereella
Tulilinja, 1990
Hunajaluut
Tavastia, Helsinki, 27.1.2010
Videot
Nälkämaan Marssiorkesteri
Savoy-teatteri, Helsinki, 22.5.1991
Korkein Oikeus
Semifinal, Helsinki, 8.5.2000
Kapakkakeikka Karjalan kunnailla
Utra Pub, Joensuu, 1.3.2008
Palataan Aasiaan
Huvila-teltta, Helsinki, 29.8.2003
Tavastia, Helsinki, 16.1.2004
BUMBUM TRIO
Korjaamo, Helsinki, 4.12.2008
HMS Syren
HMS Syren oli Britannian kuninkaallisen laivaston Myrmidon-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Amiraliteetti tilasi huhtikuussa 1899 aluksen Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1899 telakkanumerolla 752. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1900 ja valmistui helmikuussa 1902.
Palvelus
Syren palveli koko uransa Britteinsaarilla, kunnes se myytiin 14. syyskuuta 1920 romutettavaksi Hayesille Porthcawliin.
Granma (lehti)
Granma on vuonna 1965 perustettu Kuuban kommunistisen puolueen keskuskomitean virallinen lehti. Nimensä se on saanut Granma-veneeltä.
Se ilmestyy espanjaksi kuusi kertaa viikossa. Lehdestä on julkaistu vuodesta 1996 kansainvälistä versiota Granma Internacional, jota julkaistaan kerran viikossa englanniksi, espanjaksi, portugaliksi ja ranskaksi.
Lehdessä julkaistaan tärkeimmät viralliset uutiset ja tiedotukset. Lisäksi se julkaisee mielipiteitä ja maaliskuusta 2007 lähtien heinäkuussa 2006 sairastuneen ja poissa julkisuudesta olleen Fidel Castron Reflexiones del Compañero Fidel (aiemmin Reflexiones del Presidente Fidel Castro) -kolumnia.
Skyr
thumb|275x275px|[[Vanilja|Vaniljalla maustettua skyriä]] thumb|275px|Skyr
Skyr on islantilainen rahkaa muistuttava hapanmaitotuote, joka on koostumukseltaan sakeampaa kuin jogurtti. Skyriä on valmistettu muissakin Pohjoismaissa, mutta nykyään se tunnetaan nimenomaan islantilaisen keittiön erikoisuutena.
Perinteisesti valmistettua skyriä ei mausteta. Skyriä myydään kuitenkin myös esimerkiksi marjoilla tai hedelmillä valmiiksi maustettuna. Myös skyr-pohjaiset smoothiet ovat kasvattaneet suosiotaan. Skyrissä on korkea proteiinipitoisuus ja matala rasvapitoisuus: skyr sisältää noin 12 % proteiinia, 3 % hiilihydraatteja ja 0,5 % rasvaa.
Brittiläiset Neitsytsaaret talviolympialaisissa 2014
Brittiläiset Neitsytsaaret osallistuivat Sotšin talviolympialaisiin 2014. Maalla oli yksi edustaja, freestylehiihtäjä Peter Crook, joka oli kaiken kaikkiaan toinen Brittiläisiä Neitsytsaaria talviolympialaisissa edustanut urheilija. Hän toimi myös maan lipunkantajana avajaisissa.
Freestylehiihto
Brittiläiset Neitsytsaaret saivat yhden maapaikan.
Kemin sarjakuvapäivät
thumb|Sarjakuvapäivät on järjestetty pääasiassa Kemin kulttuurikeskuksen tiloissa. Kemin sarjakuvapäivät on tapahtuma, jonka järjesti vuosittain Kemin sarjakuvakeskus. 35 vuoden ajan järjestettyjen Kemin sarjakuvapäivien pitäminen hiipui vuonna 2016 vapaaehtoisten tekijöiden vähenemiseen ja vaikeaan taloustilanteeseen.
Kemin Kulttuurilautakunta järjesti 26.–27. syyskuuta 1981 yhteistyössä Suomen sarjakuvaseuran kanssa sarjakuvaseminaarin, jossa kyseltiin onko sarjakuva taidetta, käsiteltiin sarjakuvan historiaa, tuotantoa ja kulutusta, kotimaista sarjakuvaa ja sarjakuvantekijäin asemaa. Sarjakuvatapahtumia jatkettiin vuosittain. Sarjakuvapäivien kansainvälistyminen alkoi 1985. Tuolloin ranskalainen ”selkeän viivan” (ligne claire) edustaja Serge Clerc vieraili Kemissä. Sen jälkeen arktisilla sarjakuvafestivaaleilla on vierailleet monet merkittävät sarjakuvapiirtäjät, käsikirjoittajat ja sarjakuvan asiantuntijat. Kemissä ovat käyneet muun muassa undergroundguru Robert Crumb ja sarjakuvafilosofi Scott McCloud Yhdysvalloista, piirtäjä Jose Munoz ja käsikirjoittaja Carlos Sampayo Argentiinasta, FECOn varapuheenjohtaja Norio Yamanoi Japanista ja piirtäjä Frank Odoi Keniasta. Ranskalaisen kielialueen sarjakuvaa ovat esitelleet muun muassa sarjakuvataiteilija Claire Bretécher, Bordeaux’n yliopiston professori, käsikirjoittaja Pierre Christin ja Belgian Philipsin pääjohtajan paikalta sarjakuvakäsikirjoittajaksi siirtynyt Jean van Hamme.
Vuonna 2006 järjestetyt 25. sarjakuvapäivät jäivät tapahtumasta alusta alkaen päävastuussa olleen kulttuurisihteeri Heikki Porkolan viimeisiksi.
26. sarjakuvapäivät keväällä 2007 järjestettiin aikaisempaa pienemmällä budjetilla Kemin kaupungin tapahtumalle myöntämän avustuksen pienennettyä yhdeksäsosaan aikaisemmasta. Tapahtuma vietiin Kemin sisäsatamaan, missä alueen ravintoloita ja Tullimakasiini muutettiin viikonlopun ajaksi näyttelytiloiksi. Kulttuurikeskukseen keskitettiin päivien mangaohjelma.
Useana vuonna päivillä on järjestetty japanilaista kulttuuria esittelevä Kitacon-tapahtuma, jossa esitellään animea ja mangaa.
Kemin sarjakuvakilpailut
Jo ensimmäiseen tapahtumaan liittyi sarjakuvakilpailu, jonka voitti Harri Vaalio sarjakuvallaan Näkkilä. Vuodesta 1982 lähtien kilpailujen parhaat työt on julkaistu albumeina. Valtakunnallisena sarjakuvakilpailu järjestettiin vuoteen 1999 saakka, jolloin kilpailu laajeni pohjoismaiseksi. Sarjakuvakilpailussa on ollut kaksi sarjaa: novelli- ja strippisarjakuvat.
Vuodesta 2000 lähtien Kemin sarjakuvapäivillä on järjestetty myös sprinttistripin Suomen mestaruuskilpailuja. Ideana kilpailussa on piirtää strippi annetusta aiheesta puolen tunnin sisällä. Muun muassa Ville Ranta on menestynyt näissä kilpailuissa. Vuonna 2006 kilpailun voitti turkulainen Rami Selin.
Kemin sarjakuvakilpailujen (novellit) voittajat:
Lempi-palkinnot
Kuvanveistäjä Sanna Koiviston Jope Pitkäsen sarjakuvahahmon pohjalta toteuttamia Lempi-patsaita on jaettu sarjakuvapäivillä vuodesta 1987 alkaen. Lempi Grand Prix myönnetään vuoden parhaasta kotimaisesta sarjakuvakirjasta, merkittävästä pitkäaikaisesta tuotannosta tai muusta suomalaista sarjakuvaa edistävästä teosta. Strippi-Lempi jaetaan vuoden parhaasta sanomalehtistripistä ja Lehti-Lempi kotimaiselle sarjakuvalehdelle tai kotimaista sarjakuvaa suosivalle sanomalehdelle. Lempi International myönnetään laadukkaille käännösalbumeille.
Ensimmäisen Lempi Grand Prix'n sai Harri Pystynen (1950-1990) strippialbumistaan Kadekismus. Ensimmäinen Strippi-lempi meni itseoikeutetusti Lempi-hahmon luojalle Jope Pitkäselle. Kotimaisista sarjakuvalehdistä Lehti-Lempillä on palkittu Kylmä Metalli 1987 ja Suuri Kurpitsa 1992. Viimeksi on palkittu Juha Kouvalainen sarjakuvaportaali Kvaak.fi:n kehittämistyöstä vuonna 2005 ja sarjakuvan monitoimimies Vesa Kataisto vuonna 2006. Vuoden 2007 ainoan Lempi-palkinnon, Strippi-Lempin, sai Kiroilevan siilin tekijä Milla Paloniemi.
Vuonna 2006 Kemin sarjakuvakeskus myönsi historian ensimmäisen Lempi Grand Slam -palkinnon, jonka sai eläkkeelle jäävä Heikki Porkola ansioistaan suomalaisen sarjakuvan edistäjänä. Palkintoa luovutettaessa Sarjakuvakeskuksen puheenjohtaja Ilpo Koskela luonnehti yhtä Grand Slamiä neljän Grand Prix'n arvoiseksi.
Sarjakuva & Musiikki -sävellys- ja sanoituskilpailu
Vuodesta 2004 alkaen Sarjakuvakeskus on järjestänyt Sarjakuva & Musiikki -sävellys- ja sanoituskilpailuja. Tuon vuoden sarjakuvapäivien teemana oli juuri Sarjakuva & Musiikki. Kilpailua jatkettiin seuraavina vuosina.
Ensimmäisessä kilpailussa palkittiin voittokappaleen Mustapukuinen mies (Pentti Korpela) lisäksi toiseksi sijoittunut O.B.Makkonen (Jarkko Meretniemi-Pekka Jäntti) ja kolmannen sijan saavuttanut Mämmilä (Martti Ohinmaa). Kilpailun tuomaristoon kuuluivat Rumba-lehden entinen toimituspäällikkö, nykyinen STT:n toimittaja Antti Eerola, sarjakuvapiirtäjä / muusikko Kivi Larmola ja muusikko, Sarjakuvakeskuksen hallituksen jäsen Jussi Korhonen. Tuomariston sihteerinä toimi festivaalijohtaja Heikki Porkola.
Vuonna 2005 ensimmäistä palkintoa ei jaettu lainkaan, kakkospalkinnon sai Matti Hagelbergin yksinkertainen viisaus (Lauri Wuolio) ja kolmannen palkinnon Viivi ja Wagner (Martti Ohinmaa). Arvosteluraatiin kuuluivat festivaalijohtaja Heikki Porkola, muusikko, sarjakuvakeskuksen hallituksen jäsen Jussi Korhonen ja sarjakuvapiirtäjä Ari Kutila.
Kolmannen, vuonna 2006 järjestetyn kilpailun voiton jakoivat euralainen Mika Peltonen kappaleella Oi Viivi ja kemiläinen Pentti Korpela kappaleella Virtanen. Lisäksi kilpailun tuomaristo myönsi kunniamaininnan Pietari Pehkoselle kappaleesta Sarjakuvia piirtelen. Vuoden 2006 kilpailun tuomariston muodostivat festivaalijohtaja Heikki Porkola ja muusikot Jussi Heikkinen ja Jussi Korhonen Sarjakuvakeskuksen edustajina sekä ulkopuolisena asiantuntijajäsenenä muusikko, sarjakuvapiirtäjä Joel Melasniemi.
Kunkin vuoden palkitut kappaleet on julkaistu CD-singleinä, jotka ovat tuottaneet Jussi Heikkinen ja Jussi Korhonen.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1941
Suomen vuoden 1941 eli välirauhan ajan yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin miesten osalta Hämeenlinnassa 1.-2. helmikuuta. Ohjelmassa oli miesten kilpailu. SM-kisoissa kilpailtiin yhden välivuoden jälkeen, sillä edellisenä talvena oli käyty Talvisota. Edellisten eli vuoden 1939 SM-kisojen ylivoimainen mestari ja saman vuoden maailmanmestari Birger Wasenius sekä SM-kisojen viides Hasan Abdrahim olivat kaatuneet Talvisodassa. Vuoden 1941 SM-kilpailuun osallistui kaikkiaan 25 miesluistelijaa. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet.
Naisten kilpailut käytiin kaksi viikkoa myöhemmin eli 15.-16. helmikuuta Helsingin Kaisaniemen radalla. Naisten kilpailuihin osallistui seitsemän luistelijaa, joista kuusi suoritti kisan loppuun.
Miesten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Naisten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Irrfan Khan
Sahabzade Irrfan Ali Khan (7. tammikuuta 1967 Jaipur, Rajasthan – 29. huhtikuuta 2020 Mumbai, Maharashtra), tunnettiin nimellä Irrfan Khan tai pelkästään Irrfan, oli intialainen näyttelijä. Yli 30-vuotisella urallaan hän näytteli elokuvissa, televisiossa ja teatterissa.
Kotimaassaan Khan tunnettiin roolisuorituksistaan elokuvissa kuten The Warrior (2001), Haasil (2003), Maqbool (2003), Life in a… Metro (2007), Paan Singh Tomar (2012), The Lunchbox (2013) ja Hindi Medium (2017). Hän näytteli noin viidessäkymmenessä hindinkielisessä elokuvassa.
Hänen tunnettuihin englanninkielisiin töihinsä kuuluivat elokuvat The Namesake – kaima (2007), Slummien miljonääri (2008), New York, I Love You (2009), The Amazing Spider-Man (2012), Piin elämä (2012), Jurassic World (2015) ja Inferno (2016) sekä televisiosarja Terapiassa.
Intian valtio myönsi Khanille Padma Shri -palkinnon vuonna 2011. Hän voitti parhaan miespääosan National Film Awards -palkinnon elokuvasta Paan Singh Tomar vuonna 2013. Lisäksi hän voitti yhteensä kuusi Filmfare Awards palkintoa, mukaan lukien elämäntyöpalkinto.
Yksityiselämä
Irrfan Khan meni naimisiin käsikirjoittaja Sutapa Sikdarin kanssa 23. helmikuuta 1995. Heillä oli kaksi poikaa, Babil ja Ayan.
Vuonna 2018 Khanilla todettiin harvinainen neuroendokriininen kasvain.
Harvey Pekar
American Splendor
Pekarin ystävyys Robert Crumbin kanssa johti American Splendorin syntyyn. Sarjakuvasta tehtiin myöhemmin myös samanniminen elokuva. Heistä tuli ystäviä jazzin kautta, ja Crumb oli ensimmäinen piirtäjä, joka piirsi American Splendoria. Sarjakuva dokumentoi Pekarin jokapäiväistä elämää Clevelandissa. Pekar työskenteli virkailijana veteraanisairaalassa eläkepäiviinsä asti kuuluisuutta saatuaankin.
Media
1980-luvulla Pekarin menestys sarjakuva-alalla johti kahdeksaan vierailuun Late Night with David Lettermanissä. Hänen esittämänsä kritiikki NBC:n omistajatahoa General Electriciä kohtaan aiheutti kuitenkin sen, ettei häntä enää kutsuttu ohjelmavieraaksi. Pekar toimi myös freelancer-jazz- ja kirjallisuuskriitikkona. Hän voitti useita palkintoja esseistään, joita on julkaistu esimerkiksi radiossa.
Yksityiselämä
Pekar oli naimisissa Karen Delaneyn kanssa vuosina 1960-1972. Hänen kolmas vaimonsa Joyce Brabner on myös sarjakuvien kirjoittaja. Pekar ja Brabner kirjoittivat yhteistyönä kirjan Our Cancer Year, joka kertoo Pekarin taistelusta lymfoomaa vastaan. Kirjan kuvitti Frank Stack.
Pekar asui Clevelandissa vaimonsa ja tyttärensä kanssa kuolemaansa 12. heinäkuuta 2010 saakka.
Richard Pesola
Richard Pesola (4. huhtikuuta 1888 Köyhäjoki, Kaustinen – 7. syyskuuta 1945 New York) oli amerikansuomalainen toimittaja.
Angelo Secchi
thumb|Angelo Secchi Pietro Angelo Secchi (1818 Reggio, Italia – 1878) oli italialainen jesuiitta, fyysikko ja matemaatikko.
Richard Pesola
Kansakoulun käynyt Pesola muutti vuonna 1905 Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli kaivosmiehenä. Vuonna 1906 hän liittyi Amerikan sosialistiseen puolueeseen. Pesola työskenteli Toveri, Työmies ja Eteenpäin -lehtien toimittajana sekä työväenjärjestöjen puhujana ja toimitsijana. Vuosina 1935–1937 hän oli Työmiehen ja myöhemmin Eteenpäin -lehden päätoimittaja. Pesolan kirjalliseen tuotantoon kuuluu kertomuskokoelma Sorretun poluilta (1909).
Eteenpäin-lehden päätoimittajana ollessaan Pesola löydettiin New Yorkin kadulta tajuttomana. Hän kuoli viikkoa myöhemmin sairaalassa tajuihinsa tulematta. Selvittämättä jääneen tapauksen taustalla epäiltiin olleen poliittisia syitä. Talvisodan aikana Pesolan toimittama Eteenpäin oli tukenut voimakkaasti Neuvostoliiton tarkoitusperiä Suomessa.
Angelo Secchi
Kun jesuiitat olivat karkotettuja pois Roomasta Secchi asui ulkomailla ja toimi muun muassa fysiikan professorina Georgetownin yliopistossa Washingtonissa. Hän palasi Italiaan vuonna 1849 tähtitieteen professoriksi ja Roomalaisen kollegion observatorion johtajaksi.
Cat Music
Cat Music on romanialainen levy-yhtiö. Se perustettiin vuonna 1991 ja se on kotimaassaan merkittävin yritys Romanian musiikkialalla sen markkinaosuuden ollessa yli 30 prosenttia. Cat Musicilla on myös vaikuttava, yli kuudentuhannen kappaleen luettelo.
Bill Granger
Bill Granger, joka käytti salanimiä Joe Gash ja Bill Griffith, (1. kesäkuuta 1941 Chicago, Yhdysvallat – 22. huhtikuuta 2012 Manteno, Illinois, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija. Erityisesti hänet tunnetaan kylmän sodan ilmapiirissä liikkuvista vakoilutrillereistä. Niistä saivat Suomessa huomiota Mies menneisyydestä (1983), joissa tapahtumat sijoittuvat osittain Suomeen, ja KGB:n huulipunaa (1986), jossa siinäkin piipahdetaan Suomessa.
Granger aloitti työuransa toimittajana ja työskenteli Chicago Tribunessa ja sitten Chicago Sun-Timesissa. Vapaaksi kirjailijaksi ja toimittajaksi hän jäi 1970-luvun lopulla. Hän ehti kirjoittaa 28 teosta ennen aivohalvausta vuonna 2000, minkä jälkeen kirjoittaminen ei enää onnistunut.
Grangerin vakoilutrillereiden päähenkilönä oli agentti Devereaus, koodinimeltään Marraskuu, joka liikkuu Yhdysvaltojen turvallisuusviraston toimeksiannosta eri puolilla maailmaa. Näistä teoksista viisi on suomennettu. Granger sai teoksestaan Public Murders Edgar-palkinnon.
Jos vielä oot vapaa
Jos vielä oot vapaa on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha ”Watt” Vainion sanoittama iskelmä vuodelta 1970. Sen levytti ensimmäisen kerran Markku Tranberg eli Markus. Hänen versionsa julkaistiin ”Vain kotka lentää aurinkoon” -singlen B-puolella 1970. Kappale on Markuksen tunnetuimpia, ja sen mukaan nimettiin 20 suosikkia -albumisarjan kokoelmalevy 20 suosikkia – Jos vielä oot vapaa. Toivo Kärki kertoi myöhemmin, että kun tangon suosio alkoi 1960-luvun lopulla hiipua, hän ryhtyi kirjoittamaan "piilotangoja", jotka sisälsivät niitä aineksia, joita tangoissa rakastettiin, mutta "olomuoto" oli toinen.
Tunnetun coverin kappaleesta teki Ressu Redford vuonna 1992. Se julkaistiin Jaakko Salon sovittamana Kärjen muistoalbumilla Toivo Kärki ... muistoissamme ja vielä Redfordin albumilla Taas aurinko nousee. Muita kappaleen äänittäneitä ovat muun muassa Markku Johansson, Raimo Piipponen, Kari Litmanen ja Nylon Beat. Laulua pidetään yhtenä Toivo Kärjen kauneimpana sävellyksenä, ja se julkaistiinkin kokoelmalla Toivo Kärki – Kauneimmat laulut. Laulu äänestettiin radiokanava Iskelmän Kaikkien aikojen paras iskelmä -listalla sijalle 129. Kappaleesta julkaistiin vuonna 2010 uusi kitaraversio 60-vuotisjuhlavuoden kunniaksi muusikko Jasu Mäntylän tuottamana.
Kypros talviolympialaisissa 2014
Kypros osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014 kahdella urheilijalla alppihiihdossa. Maan lippua avajaisissa kantoi Konstantínos Papamichaíl.
HMS Britannia (1820)
HMS Britannia oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1820 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 6. marraskuuta 1812 Plymouthin telakalta, jossa sen vastaavana rakennusmestarina oli syyskuuhun 1815 saakka Thomas Roberts ja sen jälkeen Edward Churchill. Köli laskettiin joulukuussa 1813. Alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1820 ja valmistui 20. joulukuuta, jolloin alus siirrettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 111 630 puntaa, mihin sisältyi varustaminen.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 1823 ja oli Välimeren laivastossa vuoden vaihteesta 1830–1831 aina vuoteen 1841. Alus poistettiin palveluksesta 1843, kunnes se palautettiin palvelukseen amiraali Sir James Deans Dundasin, joka johti Välimerellä ja Mustallamerellä ollutta kuninkaallista laivastoa 1851–1854, lippulaivana Krimin sodan puhjettua. Alus palasi Britteinsaarille alkuvuodesta 1855 ja muutettiin sairaalalaivaksi Portsmouthiin vielä samana vuonna. Alus muutettiin kadettien koululaivaksi 1859 ja siirrettiin Portlandiin 1862 ja edelleen Dartmouthiin 1863 kadettien majoitustiloiksi.
Alus myytiin romutettavaksi 1869, jolloin sen korvasi Dartmouthissa HMS Britanniaksi nimetty HMS Prince of Wales.
HMAS Napier
Valmistus
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companylta Govanista, missä köli laskettiin 26. heinäkuuta 1939. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1940 kumminaan valmistustelakan toimitusjohtajan George W. Barrin puoliso. Alus nimettiin Krimin sodassa Bomarsundia piirittäneen laivasto-osaston komentajan, amiraali Sir Charles Napierin (1786–1860) mukaan. Alus otettiin palvelukseen 28. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään Stephen H. T. Arliss.
Palvelus
Napier liitettiin suoraan Australian kuninkaalliseen laivastoon 28. marraskuuta 1940 ensimmäisenä päällikkönään Britannian kuninkaallisen laivaston kapteeni Stephen H. T. Arliss, jonka alaisuudessa ollut upseeristo koostui pääosin Australian laivaston upseereista lukuun ottamatta pientä ydinjoukkoa. Aluksen muu miehistö oli täysin australialainen. Alus kouluttautui tuleviin tehtäviinsä Scapa Flow’ssa, jonka päätyttyä se partioi Atlantilla suojaten saattueita.
Sellokonsertto (Schumann)
Robert Schumann sävelsi sellokonserttonsa a-mollissa (op. 129) vuonna 1850. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa 9. kesäkuuta 1860, neljä vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen. Solistina oli Ludwig Ebert.
HMAS Napier
Välimerellä
Alus johti 28. toukokuuta 7. hävittäjälaivueen Aleksandriasta Kreetalle. Laivue saapui Sfakiaan kohtaamatta vihollista. Seuraavana aamuna Napierille nousi 296 sotilasta, kolme naista sekä kaksi siviiliä, kymmenen merimiestä, kaksi lasta ja koira. Osaston lähtiessä paluumatkalle se joutui ilmahyökkäykseen, jossa Nizam vaurioitui. Aamulla 30. toukokuuta laivue lähti takaisin Kreetalle. Aluksista kaksi joutui palaamaan takaisin, ja ainoastaan Nizam ja Napier pääsivät saarelle pyrkien ottamaan kansilleen neljän aluksen evakuointimäärän. Nizamiin nousi 698 sotilasta ja Napieriin 705. Paluumatkalla alukset joutuivat ilmahyökkäyksiin.
Evakuoinnin päätyttyä alus vietti seuraavat kaksi ja puoli kuukautta Aleksandriassa Port Saidin satamassa korjaten vaurioita ja miehistön toipuessa taisteluista. Aluksen tehtävänä oli ankkurissa ollessaan tukea sataman ilmapuolustusta. Ensimmäisenä ankkurissaoloyönä satama joutui ilmahyökkäykseen. Aluksen korjaukset valmistuivat elokuussa, ja se palasi johtoalukseksi 7. laivueeseen, jonka muut alukset olivat (HMS Jaguar, HMS Jackal, HMS Javelin ja HMS Kingston.
Vuoden 1941 lopun alus toimitti syyskuussa täydennyksiä piiritettyyn Tobrukiin, ja suojasi Välimeren ja Punaisenmeren saattueita sekä suojasi laivaston raskaita pinta-aluksia niiden ollessa merellä. Alus oli muun muassa 25. marraskuuta suojaamassa taistelulaiva HMS Barhamia, kun sukellusvene torpedoi taistelulaivan. Marraskuussa alus kuljetti joukkoja Haifasta Kyprokselle ja takaisin. Alus oli 30. joulukuuta suojaamassa laivastoa, joka tuki 8. armeijan etenemistä tulittamalla Bardiaa.
Intian valtamerellä
Tammikuussa 1942 alus siirrettiin sisaralustensa HMAS Nizamin ja HMAS Nestorin kanssa Intian valtamerelle. Matkalla Adeniin alukset saivat määräyksen saattaa HMS Indomitablea, joka kuljetti lentokoneita Malesian/Jaavan alueelle. Operaation päätyttyä osasto siirtyivät Port Soudaniin noutamaan toisen erän lentokoneita. Singaporen kukistuminen esti koneiden toimittamisen alueelle, mutta lentokoneet lensivät Colomboon osallistuen japanilaisten ensimmäisen hyökkäyksen torjuntaan. Napierin vapauduttua tehtävästä se siirtyi Trincomaleehen liittyen itäiseen laivastoon. Alus suojasi saattueita, partioi merialueilla sekä suojasi laivaston raskaita aluksia, kunnes se palasi kesäkuussa Välimerelle suojaamaan Maltan saattueita.
Maaliskuussa 1943 alus liitettiin Etelä-Afrikan sukellusveneentorjuntaosastoon ja se oli kaksi kuukautta Etelä-Afrikan laivastoasemalla. Kesäkuussa alus palasi partioimaan Kilindinin ja Durbanin väliselle saattuereitille. Lokakuussa alus suojasi saattueita Afrikasta Adeniin ja Bombayhin jatkaen tehtävässä vuoden loppuun.
Isfjord Radio
thumb|250px|Isfjord Radio lännestä kuvattuna heinäkuussa 2005. Isfjord Radio on vuonna 1933 perustettu hyötyliikenneasema Huippuvuorilla Isfjordilla Kapp Linnéssa. Toisen maailmansodan aikana saksalaisjoukot tuhosivat sen, mutta asema palasi ääneen uudelleenrakennettuna vuonna 1946. Useimmat Isfjord Radion toiminnoista siirrettiin lentokentän avaamisen myötä Longyearbyeniin vuonna 1975.
HMAS Napier
Intian valtamerellä
Napier lähti 1. tammikuuta 1944 Adenista Trincomaleehen. Alus oli vuoden ensimmäisen neljänneksen laivaston mukana harjoittelemassa sekä partioiden Intian valtamerellä. Maaliskuussa alus oli laivaston mukana Bengalinlahdella. Alus aloitti 19. huhtikuuta itäisen laivaston hävittäjien komentajan kommodori S. H. T. Arlissin lippulaivana. Alus suojasi lentotukialuksia iskettäessä Sabangiin Sumatralla sekä 17. toukokuuta iskettäessä Surabayaan Jaavalla.
Isfjord Radio
Isfjord Radio on yhä toimintakuntoinen (automatisoitu), mutta asemapaikka palvelee nykyisin pääosin tieteellisten tutkimusryhmien ja turistien majapaikkana.
Aseman välittömässä läheisyydessä on radioamatöörien 50 MHz:n taajuusalueen majakka JW7SIX.
HMAS Napier
Intian valtamerellä
Alus luovutti lippulaivan tehtävät 7. heinäkuuta Colombossa ja vapautui laivastosta viikkoa myöhemmin aloittaen matkansa Australiaan. Alus saapui 27. heinäkuuta Fremantleen. Alus siirrettiin Melbournessa telakalle, josta palattuaan se siirtyi Fremantleen ja edelleen Trincomaleen 21. lokakuuta. Alus liittyi itäiseen laivastoon 1. marraskuuta.
Napier saapui 6. joulukuuta Chittagongiin Intiaan valmistautumaan Mayerin niemimaan valtaukseen, jossa alus tuki tykistöllään Intian 74. prikaatia. Tammikuussa 1945 se osallistui edelleen Burman operaatioihin, kuten Akyabin saaren valtaukseen 3. tammikuuta ja Ramree-saaren operaatioihin 21. tammikuuta. Alus palasi Colomboon kuun lopulla valmistautuen siirtoon brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon.
Alus lähti 22. helmikuuta Fremantleen suojaten HMS Formidablea. Se lähti sisaraluksineen 1. huhtikuuta Manukseen, jonne ne saapuivat 7. huhtikuuta ja edelleen Filippiineille, jossa se liittyi brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Toukokuussa alus suojasi lentotukialuksia niiden iskiessä Sakishimaan osana Okinawan taisteluita.
Tyynenmeren sodan lopun alus jatkoi suojaustehtävissä laivasto-osaston iskiessä Japaniin. Sptatoimien päättyessä 15. elokuuta Napier oli merellä suojaten laivasto-osastoa, ja se ankkuroi Tokionlahdelle iltapäivällä 30. elokuuta ollen paikalla Japanin antautuessa. Osallistuttuaan miehitysjoukkojen maihinnousuun alus lähti Sydneyyn, jonne se saapui 22. syyskuuta. Alus poistettiin 24. lokakuuta palveluksesta, ja se aloitti seuraavana päivänä palveluksensa Britannian kuninkaallisessa laivastossa nimellä HMS Napier.
Alus lähti 5. marraskuuta Britteinsaarille, ja se poistettiin palveluksesta 12. joulukuuta Devonportissa. Aluksen varustus poistettiin ja se siirrettiin reserviin 7. maaliskuuta 1946. Alus palasi palvelukseen elokuussa 1950 Portsmouthissa, ja se palautettiin reserviin toukokuussa 1952 Devonportissa.
Alus hinattiin tammikuussa 1953 Penarthiin, jossa se makasi ankkurissa poistolistalle siirtoon saakka vuoteen 1955. Alus myytiin BISColle romutettavaksi ja siirrettiin T. W. Wardille. Alus saapui Briton Ferryyn 17. tammikuuta 1956 romutettavaksi.
Kristillisperäiset liikkeet
Muutamat kristillisperäiset liikkeet ilmoittavat edustavansa aitoa kristillistä uskoa, sen ainoaa oikeaa tulkintaa. Näiden liikkeiden näkemyksen mukaan kristillisten kirkkokuntien ja yhteisöjen näkemys kristinuskosta on puutteellista ja virheellistä, jopa saatanallista, eikä niiden muiden yhteisöjen kautta voi saavuttaa sitä jaloa päämäärää, mitä on vain näiden liikkeiden oman opin ja uskonkäsityksen kautta saavutettavissa. Useimmille kristinuskon pohjalta syntyneistä kristillisperäisistä uskonnoista Jeesus on jumalallinen olento, mutta ei ainoa eikä varsinainen Jumala.
Katolinen kirkko, ortodoksinen kirkko ja useimmat protestanttiset kirkkokunnat hyväksyvät Nikean uskontunnustuksen. Ekumeenisen Kirkkojen Maailmanneuvoston peruskirjan mukaan kaikkia kirkkoja ja kristillisiä yhteisöjä yhdistää usko kolmiyhteiseen Jumalaan. Muun muassa Jehovan todistajien ja MAP-kirkon oppiin ei kuulu kolminaisuusoppia, mutta liikkeet katsovat edustavansa kristinuskoa. Myös osa valtavirran kristityistä katsoo, että kristillisperäiset liikkeet ovat osa kristinuskoa.
Kristillisperäisiä liikkeitä ovat muun muassa Jehovan todistajat, mormonit, Kansainvälinen perhe, kristadelfialaiset, Kristillinen tiede, The New Church, rastafari, Tie, Maailmanlaajuinen jumalan kirkko ja Yhdistymiskirkko.
Elizabeth Barrett Browning
Barrett Browning syntyi Durhamin kreivikunnassa Englannissa ja kärsi jo nuorena heikosta terveydentilasta. Hän avioitui kirjailijakollegansa Robert Browningin kanssa 12. syyskuuta 1846, ja he asettuivat Firenzeen. Barrett Browning kuoli Firenzessä 55-vuotiaana. Hänet on haudattu kaupungin englantilaiselle hautausmaalle.
Barret-Browning oli lämminsieluinen, terveydeltään heikko runoilija, liekkisielu helmiäiskuoressa. Hänen hennon ihanat runonsa, joissa tuntuu Percy Bysshe Shelleyn vaikutus, ovat toisinaan saaneet aiheensa yhteiskunnallisista tai poliittisista ajatuksista, kuten Italian vapaudentaistelulle myötämielinen The casa Guidi windows tai The cry of the children, jossa kuvastuu hänen myötätuntonsa vähäosaisia kohtaan. Hänen pääteoksensa on runoelma Aurora Leigh (1856), osaksi omaelämäkerrallinen kuvaus naisen kamppailusta yhteiskunnallisen seurapiirin sovinnaisuutta vastaan. Hänen sonettikokoelmansa From the Portugiese on kokoelma herkkiä, hienoa värehtivää tunnetta leimuavia rakkauslauluja.
Barret-Browningin kootut teokset on julkaistu 1890 kuutena niteenä. Lisäksi on julkaistu kirjeet Letters of Robert Browning and Elizabeth Barret-Browning, 1899.
Suomennettu tuotanto
Lähde:
Chile talviolympialaisissa 2014
Chile osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014 kuudella urheilijalla kolmessa lajissa. Maan lippua avajaisissa kantoi freestylehiihtäjä Dominique Ohaco.
Toivo Saarenpää
Toivo Harras Saarenpää (6. huhtikuuta 1882 Ruskeala – 22. huhtikuuta 1948 Tampere) oli suomalainen säveltäjä, musiikinopettaja ja orkesterin- sekä kuoronjohtaja. Hän käytti sukunimeä Herckman vuoteen 1906 asti.
Henkilöhistoria
Saarenpään isä oli kanttori Konstantin Herckman, joka rakennutti Liperiin Saarenpään tilan 1888, ja äiti Ida Blondine Jankowsky. Tilalla vieraili usein taiteilijoita, muun muassa Toivo Kuula, vaimonsa Alma Silventoinen-Kuula, Erkki Melartin ja Ella Eronen. Saarenpään puoliso vuodesta 1917 oli lehtori Mandi Pulkkinen. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja opiskeli sävellystä muun muassa Jean Sibeliuksen ja Ilmari Krohnin johdolla Helsingin Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa vuosina 1901–1907 sekä viulunsoittoa opettajanaan Elis Jurva. Hän teki myös matkan Saksaan vuonna 1912 täydentääkseen opintojaan. Hän toimi musiikinopetustyössä muun muassa Viipurin kirkkomusiikkiopistossa 1912–1915, Viipurin oppikoulussa 1922–1926 ja 1930–1939, Terijoen oppikoulussa 1923–1930 sekä oppikouluissa Helsingissä 1940–1948.
Johtamistehtävissä Saarenpää toimi Lahden Soitannollisen Seuran orkesterissa ja orkesterikoulussa 1917–1920 sekä sekakuoro Päivän Laulussa 1930–1939. Hän perusti Viipuriin sinfoniaorkesterin, jonka johtajana hän toimi vuosina 1920–1921. Orkesteri ei kuitenkaan toiminut kuin pari vuotta. Lisäksi hän toimi useiden laulujuhlien yleisjohtajana. Saarenpää piti runsaasti sävellyskonsertteja, muun muassa jo opiskeluaikanaan Joensuussa 1904, Helsingissä 1910 (yhdessä Heino Kasken kanssa) ja 1942, Viipurissa 1921, 1932 ja 1936 sekä Tampereella 1942 ja 1948. Musiikkikriitikkona Saarenpää toimi 1911-1916.
Saarenpää luovutti testamentissaan sävellystensä tekijänoikeudet Suomen Säveltäjät ry:lle. Testamenttiin liittyi myös Kangasniemellä sijaitseva Reinikkalan kartano säveltäjien kesänviettotarkoitukseen. Yhdistys myi huonokuntoisen kartanon 1982 ja hankki tilalle Helsingistä vierasasunnon, Saarenpää-säveltäjäkodin, joka sijaitsi ensin Vilhonvuorenkujalla ja vuodesta 1997 alkaen Ilmarinkadulla.
Taiteellinen tuotanto
Saarenpään sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
Saarenpää julkaisi teoksen Laululeikkejä kouluja varten I-II 1925 ja Nuottivirsikirjan 1926 sekä runosuomennoskokoelman Sibeliuksen lauluja 1922.
Luzhou
Luzhou on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, vajaa 270 kilometriä Chengdusta kaakkoon. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen varrella paikassa, jossa sen sivuhaara Tuojoki (Tuojiang) liittyy Jangtseen.
Galleria
thumb|600px|left|Jangtse, kaistale Luzhouta ja Tuojoki.
HMAS Nepal
HMS Nepal (viirinumerot G25 ja D14) oli Australian kuninkaallisen laivaston N-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Aluksen omistajana toimi koko sen palvelusuran Britannian kuninkaallinen laivasto.