cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Schönherr
Karl Schönherr (24. helmikuuta 1867 Axams, Tiroli, Itävalta – 15. maaliskuuta 1943 Wien, Itävalta ) oli itävaltalainen lääkäri ja kirjailija. Hän opiskeli lääketiedettä Wienissä, jossa hän toimi lääkärinä.
Schönherrin tuotantoon kuuluu runokokoelma, jonka hän on kirjoittanut kotiseutunsa murteella Innthaler schnalzer (1895), novelleja ja tutkielmia Tirolista. Hän on kirjoittanut myös näytelmiä.
Schönherrin juuret ovat syvällä kotiseudussa, ja kertomuksissaan hän kuvailee sen ihmisiä. Jo hänen varhaisimmat draamateoksensa liikkuivat hyvin ahtaassa paikallisessa piirissä. Hänen myöhemmät teoksensa käsittelevät yleisinhimillisiä ongelmia ja saivat huomiota myös saksalaisen kielialueen ulkopuolella.
Hongkong–Zhuhai–Macao-silta
Hongkong–Zhuhai–Macao-silta on silta- ja tunneliyhteys, joka yhdistää Hongkongin ja Macaon erityishallintoalueet sekä Zhuhain kaupungin Helmijoen suistossa Kiinan etelärannikolla. Kokonaisuudessaan 55 kilometriä pitkä yhteys koostuu useista silloista, keinotekoisista saarista, yhdysteistä ja tunnelista. Yhteys avattiin liikenteelle 23. lokakuuta 2018. Reitin pisin silta on 23-kilometrinen, ja se on maailman pisin merisilta. Rakennustyöt aloitettiin loppuvuodesta 2009, ja ne valmistuivat suurelta osin vuonna 2017.
Silta kulkee Hongkongista länteen Zhuhain vesialueelle ja sitten Macaon edustalla olevan tekosaaren Zhuhain puolelle. Saarelta yhteys haarautuu sekä Macaoon että Zhuhaihin. Koska Hongkongilla ja Macaolla on erityishallintoasema, niiden rajalla on rajatarkastukset. Silta itsessään on pääosin Manner-Kiinan aluetta, joten Hongkongista suoraan Macaoonkin kulkiessa pätevät Kiinan kansantasavallan lait ja viranomaisvalvonta. Kiina on käyttänyt tilannetta hyväkseen tekemällä sillalla etsimiensä rikollisten ja toisinajattelijoiden pidätyksiä. Ajojärjestelyissä on pitänyt huomioida myös se, että Hongkongissa ja Macaossa on vasemmanpuoleinen liikenne, kun Manner-Kiinassa on oikeanpuoleinen.
Silta piti alun perin ottaa käyttöön vuoden 2016 lopulla, mutta töitä hankaloittivat onnettomuudet, korruptio, erilaiset viivästykset ja budjetin ylittyminen. Meriolosuhteet aiheuttivat myös omat haasteensa. Rakennustöissä kuoli ainakin kymmenen ihmistä ja yli 600 loukkaantui.
Erkki Lahti (kuvanveistäjä)
Erkki Lahti (1816 – 1858) oli suomalainen itseoppinut Evijärveltä kotoisin ollut kuvanveistäjä. Lahti veisti Ähtävän, Ilmajoen, Lappajärven, Kruunupyyn ja Pedersören kirkkojen puiset vaivaisukot. Kirjailija Antti Tuuri on tehnyt vuonna 1983 Lahdesta näytelmän nimeltä Pittipoika.
Triflunordatsepaami
Triflunordatsepaami (tunnetaan myös nimellä Ro5-2904) on bentsodiatsepiinijohdannainen lääkeaine, joka sitoutuu voimakkaasti GABAA-reseptoriin. Aineella on kouristuksia ehkäisevä vaikutus.
AtmoCube
AtmoCube on Triesten yliopiston opiskelijoiden kehittämä CubeSat. Se laukaistaan syksyllä 2011 ESAn Vega-kantoraketin koelaukaisussa. Se mittaa avaruussäätä.
Nicklas Pedersen
thumb|Nicklas Pedersen Nicklas Pedersen (s. 10. lokakuuta 1987 Køge, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisien FC Groningenia.
Herrnhut
thumb|Hernnhutin rautatieasema.
Herrnhut on paikkakunta Saksassa Saksin osavaltiossa Görlitzin piirikunnassa. Kaupungin asukasluku oli 6 033 vuoden 2016 lopussa.
Paikkakunnalta ovat peräisin herrnhutilaisuus sekä Herrnhutin tähtenä tunnettu joulukoriste.
David Randall-MacIver
Randall-MacIver sai koulutuksensa Oxfordin yliopistosta ja aloitti kaivausuransa 1899 Egyptin Abydoksesta William Flinders Petrien johtamilla kaivauksilla. Randall-MacIver löysi kaivauksissa Senusret III:n kuolintemppelin. Hän muutti 1905 Yhdysvaltoihin, kun hänet nimettiin Penn-museon egyptologian kuraattoriksi.
thumb|left|180px|[[Suur-Zimbabwen muuria Randall-MacIverin teoksessa Medieval Rhodesia.]] Randall-MacIver teki 1905–1906 kaivauksia nykyisessä Zimbabwessa Suur-Zimbabwessa, Khamissa ja Nyangassa. Hän kirjoitti teoksessa Medieval Rhodesia (1906), että Zimbabwen rauniot olivat afrikkalaiset ja noin 1300-luvulta. Tuohon asti niiden ajateltiin olleen kadonneen valkoihoisten perustaman yhteiskunnan rakentamia.
Penn-museosta tuli Randall-MacIverin aikana tunnettu egyptologisesta tutkimuksestaan. Hän johti 1906–1907 museon ensimmäisiä kaivauksia Egyptissä. Vuodet 1907–1910 Randall-MacIver keskittyi erityisesti Ala-Nubian alueeseen, jota oli tuolloin vielä melko vähän tutkittu. Hän erosi 1910 kuraattorin paikalta ajauduttuaan erimielisyyksiin museon johtajan George Byron Gordonin kanssa.
Taiko no Tatsujin
pienoiskuva Taiko no Tatsujin (, ”taikomestari”) on Namcon julkaisema rytmipelisarja. Pelissä pelaaja soittaa taiko-rumpua musiikin tahtiin. Sarjan pelejä on julkaistu pelihallille sekä konsoli- ja mobiiliympäristöille, kuten PlayStation 2, Advanced Pico Beena, PlayStation Portable, Nintendo DS, Wii, Nintendo 3DS, Wii U, PlayStation Vita, PlayStation 4, Nintendo Switch, iOS, Android ja japanilaisille ominaisuuspuhelimille.
David Randall-MacIver
Randall-Maciver oli 1911–1914 Yhdysvaltain maantieteellisen seuran kirjastonhoitajana. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli tiedustelu-upseerina ja muutti 1921 Roomaan keskittyäkseen Italian ja erityisesti etruskien arkeologiaan. Randall-Maciver julkaisi aiheesta teokset Villanovans and Early Etruscans (1924), The Iron Age in Italy (1927) ja Italy Before the Romans (1928). Toisessa maailmansodassa hän avusti Yhdysvaltain sotaministeriötä pelastamaan Italian kulttuurimonumentteja. Randall-Maciver kuoli 74-vuotiaana vuonna 1947.
Grip (suku)
thumb|200px| Grip-suvun vaakuna, jossa aarnikotka (ruots. grip) Grip-suku oli Ruotsin keskiajalta lähtien Ruotsin vaikutusvaltaisimpia ja vauraimpia aatelissukuja. Gripit mainitaan Ruotsissa ensimmäisen kerran 1296. Suvun merkittäviä jäseniä ovat:
N-luokka (hävittäjä)
N-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, jotka muodostivat vuoden 1939 laivasto-ohjelman kahdeksan hävittäjää. Luokan alukset olivat toisinto J- ja K-luokkien aluksista.
Alukset
Luokan aluksista ei yksikään palvellut toisen maailmansodan aikana brittimiehistöllä. Kaksi aluksista myytiin Alankomaiden laivastolle, yksi lainattiin Puolan laivastolle ja loput viisi olivat Kuninkaallisen laivaston hallinnassa, mutta miehitetty australialaisilla.
ACF
Anisotropic conductive film (ACF) on elektroniikassa käytetty liimaliitostekniikka. Termillä voidaan tarkoittaa myös pelkästään kyseisessä tekniikassa käytettävää liimaa.
ACF-tekniikassa vain pystysuoraan (anisotrooppisesti) sähköä johtava liima kiinnitetään tyypillisesti ensin piirilevyyn teippinä tai arkkeina, jonka jälkeen komponentit ladotaan liiman päälle ja kiinnitetään painamalla niitä sopivalla voimalla sopivassa lämpötilassa. Valmiissa liitoksessa ACF-liima johtaa sähköä vain piirilevyn pinnan juotosalueen ja komponentin juotosalueen välillä (Z-suunta), eikä aiheuta oikosulkuja piirilevyn pinnan suunnassa (XY-suunta) eli juotosalueiden välillä.
Liimaliitos on luonnostaan lyijytön ja mahdollistaa hyvinkin tiheän kontaktivälin. Käytetty lämpötila tekee siitä soveliaan myös materiaaleilla, jotka eivät kestä normaalia tina-juotosta. Tekniikkaa käytetään mm. nestekidenäyttöjen, suurtiheysliitinten (HDI, ) ja flip chip -komponenttien liittämiseen, sekä käytettäessä piirilevyalustana huonosti lämpöä kestäviä PEM tai PET materiaaleja. Liitoksen luotettavuuden on todettu olevan joissain tilanteissa jopa perinteistä juotosta parempi. Tekniikka on kuitenkin massavalmistuksessa vielä melko uutta ja voimakkaasti kehittyvää, joten luotettavuuden arviointi varsinkin pitkällä tähtäimellä on hankalaa.
Ankerin silta
Ankerin silta on Oslossa, Norjassa, sijaitseva holvisilta. Ensimmäinen paikalle rakennettu silta oli puinen ja se avattiin liikenteelle vuonna 1874. Silta kuitenkin korvattiin graniittisella sillalla vuonna 1926. Silta ylittää Akerselvan.
Sillalle sijoitettiin vuonna 1937 norjalaisen kuvanveistäjä Dyre Vaan neljä pronssivestosta, jotka esittävät norjalaisia satuhahmoja.
Đắk Lắk
thumb|Maakunta Vietnamin kartalla. Đắk Lắk on maakunta Vietnamissa Tây Nguyênin alueella. Sen pääkaupunki on Buôn Ma Thuột. Vuonna 2009 maakunnassa oli 1 728 380 asukasta. Sen pinta-ala on 13 139,2 km².
Đắk Lắk on entistä Champan valtakunnan ydinaluetta. Se sijoittuu Daklakin ylängölle, 600 metriä merenpinnan yläpuolelle. Alueelle ovat tyypillisiä monet järvet. Siellä elää monia etnisiä ryhmiä kuten mườngit ja edet.
Nakki
thumb|Nakkeja lautasella. Nakki on pienikokoinen ruokamakkara. Nakin ja makkaran välistä eroa ei ole virallisesti määritelty. Sitä syödään usein pikaruokana, keitettynä, paistettuna tai höyrytettynä, sellaisenaan tai esimerkiksi perunasoseen kanssa. Nakeista voi tehdä esimerkiksi keittoa, kastiketta ja nakkisämpylöitä. Nakki on ollut vuosikymmeniä suosittu myyntiartikkeli, ja tyypillistä pikaruoan myyntipistettä onkin perinteisesti kutsuttu nakkikioskiksi.
Prinssinakki
Prinssinakki on pienikokoinen, noin 5-7 cm pitkä nakki. Prinssinakki oli vuoteen 2002 asti nimisuojattu Ruotsissa, ja sen piti sisältää vähintään 45 prosenttia lihaa. Prinssinakin on kehittänyt Wieniläinen teurastaja Georg Lahner vuonna 1805. Ensimmäinen kerta, kun nakkityyppiä kutsuttiin prinssinakiksi, uskotaan olevan C. E. Hagdahlin keittokirjassa vuodelta 1878.
Niki Zimling
thumb|Niki Zimling Niki Zimling (s. 19. huhtikuuta 1985 Tårnby, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Belgian Jupiler Pro Leaguen Club Bruggea.
David Lafata
thumb|David Lafata David Lafata (s. 18. syyskuuta 1981 České Budějovice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Kreikassa ja Itävallassa.
Lafata pelasi Tšekin maajoukkueessa 41 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia vuosina 2005–2016.
Jörgen Elofsson
pienoiskuva|Jörgen Elofsson Jörgen Kjell Elofsson (s. 14. tammikuuta 1962) on ruotsalainen sanoittaja, joka on kirjoittanut tekstejä sellaisille artisteille kuin Britney Spears, Kelly Clarkson, Guy Sebastian, Ana Johnsson, Marie Serneholt, Shayne Ward ja Brendan Murray.
Ura
Elofssonin ura alkoi hänen ollessaan 16-vuotias, kun hän oli eri bändien laulaja ja kitaristi. Sen jälkeen Elofsson lähti soolouralle ja julkaisi kaksi albumia nimellä "Shane" vuosina 1989 ja 1992.
Elofssonista tuli kokopäiväinen sanoittaja vuonna 1994, kun hän työskenteli ruotsalaisen artistin Carolan kanssa. Hänen alkoi tehdä töitä Cheiron Studios -nimisellä studiolla tammikuussa 1998.
Pepe Mel
José ”Pepe” Mel Pérez (s. 28. helmikuuta 1963 Madrid, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Syyskuusta 2022 lähtien hän on toiminut Málagan päävalmentajana.
Pelaajaura
Mel aloitti jalkapalloiluharrastuksensa Real Madridin junioreista, jonne hän liittyi vuonna 1974. Hän ei kuitenkaan koskaan pelaajauransa aikana päässyt tekemään ensiesiintymistään seuran edustusjoukkueessa. Vuonna 1987 Mel siirtyi Real Madrid Castillasta Castellóniin, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta.
Pelaajauransa parhaat vuodet tilastojen valossa Mel pelasi sevillalaisseura Betisissä, jota hän edusti yhteensä neljän kauden ajan. Otteluita kertyi tältä ajalta yhteensä 112 ja niissä maaleja 50.
Uransa viimeiset vuodet hän edusti Granadaa, Benidormia, Getafea, Angersia ja viimeikseksi Écijaa, jonka jälkeen hän päätti pelaajauransa 35-vuotiaana.
Valmentajaura
Mel toimi ensi kertaa päävalmentajana vuosi pelaajauransa päättämisen jälkeen, kun hän siirtyi Cosladan peräsimeen. Vuonna 2001 hän siirtyi korvaamaan saarelaisseura Tenerifen jättänyttä Rafael Beníteziä. Kausi 2001–2002 oli Melille ensimmäinen Primera Divisiónissa valmentajana. Joukkue ei onnistunut kauden päätteeksi kuitenkaan säilyttämään sarjapaikkaansa, ja niin Mel sai lähteä päävalmentajan paikalta.
Vuodet 2006–2010 hän toimi madridilaisseura Rayo Vallecanon päävalmentajana, jonka hän onnistui toisella kaudellaan nostamaan sarjaporrasta ylemmäksi Segunda Divisióniin. 15. helmikuuta 2010 hän sai potkut joukkueen peräsimestä huonojen esitysten jälkeen.
Seuraavana kesänä 2010 hänet nimettiin jo pelaajauraltaankin tutuksi tulleen Betisin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan Betis voitti kaudella 2010–2011 Segundan mestaruuden ja palasi liigatasolle kahden vuoden tauon jälkeen. Melin ensimmäinen kausi La Ligassa Betis-valmentajana päättyi keskikastiin sijalle 13. Sarjapaikan säilyttäminen riitti seuralle. Kaudella 2012–2013 Mel luotsai Betisin komeasti seitsemänneksi ja joukkue selvisi Eurooppa-liigaan. Sijoitus oli Betisin paras sitten kauden 2004/05 neljännen sijan. Copa del Reyssä seura eteni aina puolivälieriin saakka. Kaudella 2013–2014 esitykset eivät olleet edelliskauden kaltaisia ja 2. joulukuuta 2013 Mel erotettiin päävalmentajan paikalta, jo pitkään jatkuneiden huonojen tulosten takia.
Joulukuun lopulla 2013 kerrottiin, että Mel käy neuvotteluja Englannin Valioliigassa pelaavan West Bromwichin kanssa. 27. joulukuuta 2013 neuvottelujen kerrottiin päättyneen tuloksettomina. Lopulta West Brom palasi neuvottelemaan Melin kanssa ja espanjalainen allekirjoitti 9. tammikuuta 2014 puolitoistavuotisen sopimuksen seuran kanssa. Melin johdolla West Bromin esitykset jäivät todella vaisuiksi ja joukkue voitti vain kolme pelaamastaan 17 ottelusta. Vaikka sarjapaikka säilyi niukasti, ei seurajohto ollut tyytyväinen Melin työhön ja hän sai kauden jälkeen potkut.
20. joulukuuta 2014 Mel palasi takaisin Betisin päävalmentajaksi kauden loppuun asti kestävällä sopimuksella, jossa on lisäksi optio kahdesta seuraavasta kaudesta. Melin johdolla Betis voitti Segunda Divisiónin mestaruuden kaudella 2014/15 ja nousi takaisin Espanjan pääsarjaan. Kaudella 2015/16 Betisin peliesitykset La Ligassa olivat heikohkoja. Joukkue ajautui kahdeksan ottelun voitottomaan putkeen, mikä johti Pepe Melin potkuihin tammikuussa 2016.
Pepe Mel palasi valmennustehtäviin yli vuoden tauon jälkeen, kun hänestä tuli helmikuun lopussa 2017 La Ligan hännille vajonneen Deportivo de La Coruñan päävalmentaja. Pepe Melin johdolla Deportivo piristyi ja pelasi maaliskuussa neljä ottelua ilman tappioita, mutta pian joukkue vajosi jälleen tappioiden ja tasapelien kierteeseen. Kauden 10 viimeisestä ottelustaan Deportivo voitti Pepe Melin johdolla vain kaksi, mutta pisteet riittivät sarjapaikan säilyttämiseen viiden pisteen turvin. Kausi 2017/18 lähti Deportivon osalta vaisusti liikkeelle. Pepe Mel sai potkut lokakuun lopulla 2017, kun Deportivo oli liigassa sijalla 17.
Augusta Soldan
thumb|Augusta Soldan: Baijerilainen vuoristomaisema, kopio Franz Hengsbachin mukaan (1864).
Pepe Mel
Valmentajaura
Syyskuussa 2022 Pepe Melistä tuli Segundan putoamiskamppailuun vajonneen Málagan päävalmentaja.
Augusta Soldan
Augusta Evelina Soldan (17. heinäkuuta 1826 Lappeenranta – 29. elokuuta 1886 Sortavala) oli suomalainen Düsseldorfin koulukuntaan kuulunut taidemaalari ja piirustuksenopettaja.
Elämäkerta
Soldanin vanhemmat olivat kruununvouti Karl Gustaf Soldan ja Ulrika o.s. Lucander. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa sekä Magnus von Wrightin yksityisoppilaana saaden 1868 von Wrightiltä todistuksen piirustustaidoistaan. Düsseldorfin taideakatemiassa Soldan opiskeli Hans Guden johdolla 1857. Taiteilijan debyyttinsä Soldan teki 1854.
Soldan toimi piirustuksen opettajana oppikoulussa 1847–1857 ja 1858–1873. Soldan maalasi myöhäisromanttiseen tyyliin muun muassa pieniä maisemamaalauksia. Opetustyö ja taiteilijan uran myöhäinen aloitus saivat aikaan sen, ettei Soldan noussut taiteilijana kykyjensä edellyttämään asemaan.
Augusta Soldanin veli oli Suomen Rahapajan johtaja August Fredrik Soldan, jonka tytär Venny Soldan-Brofeldt oli myös tunnettu naistaiteilija.
Ain’t Life Grand
Ain’t Life Grand on Slash’s Snakepitin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Koch International.
Hjalmar Crohns
Crohnsin vanhemmat olivat pankinjohtaja Per Nils Crohns ja tämän ensimmäinen vaimo Gustava Fredrika Karolina Hartwall. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Porvoon lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1888 ja lisensiaatiksi 1894.
Crohns toimi Nya svenska läroverketin ja Privata svenska flickskolanin historian opettajana 1895–1900. Helsingin vt. kansakoulutarkastajana 1901–1902 sekä Helsingin yliopiston teologian ja lainopin ylioppilaiden kaunoluvun opettajana 1895–1916. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen historian dosenttina 1895–1907, yleisen historian ylimääräisenä professorina 1907–1916 ja yleisen historian professorina 1916–1927.
Crohns oli Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1915. Nya svenska läroverketin kouluneuvoston jäsen 1900–1908
Hjalmar Crohns oli naimisissa 1901–1944 Eine Sofia Ståhlbergin (k. 1944) kanssa.
Đắk Nông
thumb|Maakunta Vietnamin kartalla. Dak Nông on maakunta Vietnamissa Tây Nguyênin alueella, Kambodžan vastaisella rajalla. Sen pääkaupunki on Gia Nghĩa. Vuonna 2009 maakunnassa oli 489 442 asukasta. Sen pinta-ala on 6 516,9 km².
Dak Nong sijoittuu ylängölle, 500 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sen suurimpia matkailunähtävyyksiä ovat vesiputoukset.
Humppatytön paluu
Humppatytön paluu on suomalaisen pop-laulaja Beritin studioalbumi vuodelta 1994. Se on esittäjänsä viidestoista. Albumin tuottivat Jaakko Salo ja Pedro Hietanen. Pitkäsoitto on koostettu vanhoista suomalaisista sävellyksistä. Pedron Harmonikkaorkesteri säestää.
Muuta
Berit levytti 1970-luvulla kaksi humppalevyä, joiden myötä hän tuli tunnetuksi humppatyttönä: vuoden 1972 studioalbumin nimenä on Humppatyttö Berit. 1980-luvulla Berit keskittyi lähinnä iskelmään ja diskoon. Humppatytön paluu on viittaus alkuvuosien Beritiin ja paluu vanhan tanssimusiikin pariin. Useat sen säveltäjistä ja sanoittajista olivat menneet edes jo ennen Beritin levytysuran alkua. Laulut ovat enimmäkseen Martti Jäppilän ja Georg Malmsténin käsialaa, kestoltaan ne ovat lyhyitä ja niitä on studioalbumiksi verraten paljon.
Yleisradion Ritva Söderholm auttoi Beritiä valitsemaan kappaleita Humppatytön paluulle. "Korven poika" nousi radiolistalle, mutta kokonaisuudessaan albumi ei menestynyt.
Howard Storm
pienoiskuva|Howard Storm vuonna 2016. Howard Storm (s. 15. toukokuuta 1947) on yhdysvaltalainen, joka työskenteli taiteen professorina Northern Kentucky Universityssa, kun vuonna 1985 kävi Pariisissa lähellä kuolemaa sairaustilan johdosta. Hän on puhunut kuolemanrajakokemuksestaan paljon julkisuudessa ja julkaissut siitä suositun kirjan My Descent Into Death. Kirjaan ihastui Anne Rice, joka jopa kirjoitti sitä varten esipuheen.
Ennen kokemustaan Storm oli vannoutunut ateisti ja uskontojen vastustaja. Kokemuksensa jälkeen hän kuitenkin kääntyi kristinuskoon, ja hänestä tuli United Church of Christin pastori.
Kalapörssi
Kalapörssi oli Suomessa 1. kesäkuuta 1918–31. toukokuuta 1919 käytössä ollut menettely säädellä kalojen kauppaa ja kuljetusta sodan aiheuttamissa poikkeuksellisissa oloissa. Kalapörssi perustettiin Vaasaan, Poriin, Turkuun, Helsinkiin, Kotkaan ja Viipuriin. Näillä paikkakunnilla kaikki tukkukauppaan tarkoitetut tuoreet kalat oli tuotava kalapörssiin ja myytävä siellä, mikäli kaloja oli 40 kiloa tai enemmän.
Maistraatin tuli hankkia kalapörssiä varten sopiva huoneisto tai aidattu alue ulkosalta. Pörssin ollessa taivasalla oli hankittava kirjoitustöitä varten lämmitettävä huone tai suoja. Kauppa pörssissä alkoi määrättyyn kellonaikaan, eikä ennen sitä pörssiin päästetty muita kuin kalojen omistajat, heidän asiamiehensä ja apulaisensa. Myyjä antoi ostajalle kirjallisen todistuksen ja suoritti pörssimaksun, joka sai olla korkeintaan yksi prosentti kauppasummasta. Jos kalojen omistaja niin tahtoi myytiin kalat pörssitoimikunnan pitämässä huutokaupassa.
Pörssin jäseneksi pääsi jokainen hyvämaineinen kalastaja ja kalakauppias suoritettuaan viiden markan vuotuisen maksun. Pörssin hallituksen muodosti kolmihenkinen toimikunta, jonka esimiehen nimesi elintarvehallitus, yhden jäsenen paikkakunnan elintarvelautakunta ja kolmannen jäsenen pörssin jäsenet.
Pörssitoimikunta valvoi, että tuoreet kalat tuotiin pörssiin myytäviksi, leimasi kaupantekotodistukset ja osti saamiensa tilausten perusteella pörssissä kaloja valtion, elintarvelautakuntien ja yleisten laitosten tarpeita varten. Toimikunta osoitti myös myyntipaikat, vahvisti myyntipaikan kokoon perustuvat maksut sekä keräsi jäsen-, pörssi- ja paikkamaksut.
Kalapörssien toiminnan valvonta siirtyi tammikuussa 1919 elintarvehallitukselta kalastushallitukselle. Valtioneuvosto päätti toukokuussa 1919 lakkauttaa kalapörssit ja vapauttaa kalojen kaupan ja kuljetuksen kesäkuun alusta lähtien.
Viipymä
Veden viipymä eli viipymä tarkoittaa teoreettista aikaa, jonka kuluessa jonkin vesistösysteemin vesivarasto uusiutuu kertaalleen. Viipymä lasketaan tavallisesti jakamalla vesivaraston varastotilavuus sen läpivirtaamalla. Läpivirtaamalla tarkoitetaan yleensä joko tulovirtaamien eli tulojokien tai laskuvirtaamien eli laskujokien kuljettaman veden virtaamaa. Yleisimmät suureen soveltamiskohteet ovat järvet, joet ja jäätiköt.
Ulkoisten suureiden avulla
Viipymän T laskennallinen suure määritellään tilavuudeltaan V olevalle vesistölle seuraavasti: missä O laskuvirtaama, E on haihdunta, R on valunta (eli tulovirtaama) ja P sadanta. Viipymät ilmoitetaan yleensä vuorokausina, kuukausina tai vuosina. Toinen tapa ilmaista viipymä on kertoa, montako kertaa järven vesi vaihtuu vuodessa. Ensimmäisessä kaavassa tilavuutta verrataan järvestä poistuvaan vesivirtaamaan, ja toisessa tulevaan vesivirtaamaan. Viipymän yhtälössä oletetaan, että varastoaltaan vesi sekoittuu esteettä, jolloin veden viipymä tarkoittaa varastoaltaan vesimolekyylien viipymisen tilastollista keskiarvoa. Oikeassa järvessä on kuitenkin lahtia ja matalikkoja, eri syvyyksiin kerrostunutta vettä ja kasvillisuuden eristämiä vesialueita. Järvenosien eri alueilla on erilaiset viipymät, joka tekee todellisuutta vastaavan viipymän laskemisesta vaikeaa.
Sisäisten ominaisuuksien huomioiminen
Järvelle voidaan laskea viipymä tietylle järven osalle kuten esimerkiksi lahdelle, syvyyssuunnassa eri vesikerroksille tai tietylle syvänteelle. Nämä arvot antavat tarkemman kuvan järvenosien välisestä vedenkierron dynamiikasta.
Tomas Nuñez-Garcés
Tomas Nuñez-Garcés (s. 1984) on suomalainen sellotaiteilija. Hän voitti Turun XI sellokilpailun vuonna 2010.
Viipymä
Sisäisten ominaisuuksien huomioiminen
Eri järvenosien viipymällä on se merkitys, että veden sisältämät ravinteet ja haitalliset aineet kulkeutvat virtaavan veden mukana. Ravinteet ylläpitävät elämää, joka kuollessaan alkaa kuluttamaan happea. Myös haitallisten aineiden vaikutusaika on riippuvainen järvenosan viipymästä.
Tomas Nuñez-Garcés
Tomas Nuñez-Garcés on kotoisin Ahvenanmaalta mutta asuu Helsingissä ja opiskeli Sibelius-Akatemiassa. Hänet oli kiinnitetty esiintymään Iitin, Naantalin ja Turun musiikkijuhlilla ja Turun filharmonisen orkesterin konserteissa sekä Saimaa Sinfonietan konserteissa. Myös Yleisradio kutsui hänet äänittämään. Hänen opettajiaan ovat olleet Jacob Lind Ahvenanmaan musiikkiopistosta, Timo Hanhinen Turun konservatoriosta sekä Hannu Kiiski ja Marko Ylönen. Hänellä oli lainassa Finlandssvenska instrumentfondenin omistama Vincenzo Postiglione -sello.
Viipymä
Viipymäaikoja luonnon vesikierrossa
Maapallon veden määrän on pitkällä aikavälillä ajateltu olevan vakio. Maapallon vesi kiertää jatkuvasti meren, ilmakehän ja mantereiden välillä. Vedenkierron jatkuva prosessi saa energiansa maan painovoimasta, maaperässä olevasta maalämmöstä ja auringon tuottamasta lämpösäteilystä. Vesikierron aiheuttamia ilmiöitä ovat esimerkiksi seuraavat havainnot: merestä haihtuu ilmakehään vesihöyryä, joka sataa takaisin meriin tai mantereen ylle. Mantereelle satanut vesi joko kerrostuu jäätiköiksi, haihtuu takaisin ilmaan vesihöyryksi, imeytyy maahan pohjavedeksi tai aloittaa pintavaluntansa kohti meriä. Pintavaluntana vesi joutuu virtavesijärjestelmiin, joissa vesi kulkeutuu virtavesien ja järvien kautta takaisin mereen. Maahan imeytynyt vesi voi palata pintavaluntaan tai painua pohjavetenä syvemmällekin. Erityisen reitin saa se vesi, joka joutuu mannerlaatan pohjavetenä alityöntöliikkeen takia syvälle maankuoren alle. Maankuoren alta vesi palaa takaisin ilmakehään tulivuorenpurkauksina.
Veden viipymä edellä kuvatuissa tilanteissa vaihtelee suuresti. Koko vesimäärä vaihtuu vesijärjestelmässä keskimäärin kerran noin 8 000 vuodessa. Suurin osa vedestä on merivettä (96,5 % ), joka vaihtuu 3 000 vuodessa. Jäätiköillä keskimääräisen viipymän on laskettu olevan 8 300 vuotta ja pohjavedellä sen on arvioitu olevan 330–5 000 vuoden sisällä. Suomessa on havaittu maaperän pohjaveden vaihtuvan paljon nopeammin kuin kallioperän pohjaveden. Pintavalunnassa tilanne on hyvin erilainen. Virtavesissä veden viipymä on keskimäärin 14 vuorokautta, mutta suurissa järvissä jopa vuosia tai vuosisatoja. Ilmakehässä vesi viipyy 10 vuorokautta ja biosfäärissä 7 vuorokautta. Mannerjäätiköissä voi pinnalle satavan lumen viipymä olla kuukausia tai vuosia, mutta syvemmälle jäätikköön kerrostuneella lumella voi kestää satoja tuhansia vuosia päätyä takaisin mereen.
Øystein Birkeland
Øystein Birkeland (24. lokakuuta 1962) on norjalainen sellisti. Hän on tunnettu eritoten kamarimuusikkona, joka hallitsee useita tyylilajeja, sekä lukuisista levytyksistään.
Koulutus
Birkeland on opiskellut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa sekä Heinrich Schiffin, Ralph Kirshbaumin, William Pleethin ja Ferenc Radosin oppilaana.
Ura
Birkeland on luonut monivuotisen uran kamarimuusikkona ja solistina, suuntautuen useisiin musiikin tyylilajeihin. Hän on toiminut solistina Oslon filharmonisessa orkesterissa, Norjan kamariorkesterissa, Moskovan radion sinfoniaorkesterissa, sekä Academy of St. Martin in the Fields -orkesterissa. Hän on toiminut solistitehtävissä eri puolilla maailmaa ja esiintynyt yhteistyössä useiden huippumuusikoiden ja kapellimestarien kanssa.
Muun muassa Rolf Wallin, Ragnar Søderlind, Nils Henrik Asheim, Nicolay Apollyon, Kåre Kolberg ja Bendik Hofseth ovat säveltäneet Birkelandille omistettua musiikkia.
Birgelandin instrumentti on Sparebanken NOR:in sponsoroima ja omistama, Francesco Ruggierin Cremonassa 1680 valmistama sello.
Merko Ehitus
AS Merko Ehitus on Viron suurin rakennusyhtiö. Merko Ehituksen osake noteerataan Tallinnan pörssissä, missä se on kuulunut OMX Baltic 10 -indeksiin, joka on Nasdaqin osakeindeksi kymmenen keskeisen Baltian maissa kotipaikkansa pitävän pörssiyhtiön osakkeelle.
Gorgias
Gorgias (, n. 483–375 eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti, reetori ja esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi.
Merko Ehitus
Yhtiö perustettiin 5. marraskuuta 1990 alkujaan nimellä AS EKE Merko ja nykymuotoonsa nimi vaihdettiin vuonna 1996. Merko Ehitus listautui Tallinnan pörssiin vuonna 1997. Vuonna 1998 liiketoiminta kasvoi yritysostolla Latviasta ja Liettuasta, jonka myötä Merko Ehitus nousi Viron ja Baltian maiden suurimmaksi rakennusyhtiöksi. Vuonna 2003 Merko Ehituksen pääkonttori muutti Tallinnassa osoitteeseen Järvevana 9G. Yhtiö laajensi toimintaansa Norjaan vuonna 2016 hankkimalla enemmistön paikallisesta Peritus Entreprenør AS -rakennusliikkeestä.
Gorgias
Elämä
Gorgias tunnetaan ennen muuta siitä, että hän istutti retoriikan pysyvästi Kreikkaan ja sai aikaan sen, että Attikan murre levisi kirjallisen proosan kieleksi.
Gorgias on keskeisenä henkilönä Platonin samannimisessä dialogissa Gorgias, josta voidaan päätellä että Sokrates ja Gorgias arvostivat toistensa älyä, vaikka heillä olikin ystävällishenkisen kriittinen suhtautuminen toistensa elämänasenteeseen ja tietokäsitykseen.
Teokset
Gorgias kirjoitti kadonneen teoksen nimeltään Luonnosta tai Olemattomasta. Teos on kadonnut, mutta sen sisältö voidaan koota Sekstos Empeirikoksen kirjoituksista sekä Aristoteleen nimiin laitetusta (mahdollisesti Theofrastoksen) tutkielmasta Melissoksesta, Ksenofaneesta, Gorgiaasta (De Melisso, Xenophane, Gorgia). Tässä teoksessa hän esitti seuraavaa:
Kadonneisiin teoksiin kuuluvat lisäksi Ylistys elisläisille sekä Olympiassa ja Delfoissa pidetyt puheet. Gorgiaan teoksista ovat säilyneet Helenan ylistys (Helenēs enkōmion), Palamedeen puolustus (Hyper Palamedous apologia) sekä ateenalainen hautajaispuhe (Epitafios).
Väinö Tuomaala
Väinö Oskari Tuomaala (30. elokuuta 1916 Evijärvi – 2. huhtikuuta 1975 Kurikka) oli suomalainen kansanperinteen kerääjä, museomies ja kotiseutuneuvos.
Tuomaalan vanhemmat olivat talollinen Kaarle Kustaa Matinpoika Tuomaala ja Maria Seliina Marintytär Lahti. Tuomaala kävi Vaasan kauppakoulun ja toimi sitten Järvikunnan Osuuskaupan, Lappajärven Osuuskaupan ja Osuusliike Virtain myymälänhoitajana vuosina 1938–1945. Tämän jälkeen Tuomaala oli Etelä-Pohjanmaan maakuntaliiton palveluksessa kotiseutusihteerinä ja vt. toiminnanjohtajana 1945–1966. Hän oli maakuntaliiton hallituksen jäsen 1939–1945.
Tuomaala keräsi runsaasti kansanperinnettä, kuten kansantarinoita, paikannimitietoja ja murresanastoa. Tuomaalaa enemmän kansanperinneaineistoa ovat keränneet vain Elias Lönnrot ja Samuli Paulaharju. Hän teki kansanperinteen keruumatkoja keskittyen erityisesti Etelä-Pohjanmaan alueeseen sekä perusti useita pitäjä- ja nuorisoseuroja. Hän perusti vuonna 1960 kotikyläänsä Evijärven Kerttuankylään Suomen suurimman talonpoikaismuseotalon, Väinöntalon – Järviseudun Museon, joka koostuu 19 eri rakennuksesta ja jossa on koottuna noin 20 000 museoesinettä.
Tuomaala kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1975. Väinö Tuomaalan poika oli kansanedustaja Juhani Tuomaala.
Lötschental
350px|thumb|Lötschental sijaitsee Bernin Alpeilla Sveitsissä
Lötschental on Bernin Alpeilla, Sveitsissä, Wallisin kantonissa sijaitseva laakso. Etelässä laakso yhdistyy Rhônen laaksoon ja sen koillispäädyssä sijaitsee Langgletscher-jäätikkö. Laakson pohjalla virtaa Lonza-joki, joka etelässä yhdistyy Rhôneen.
Bangka-Belitung
Provinssin asukasluku on noin 1 153 500 (vuonna 2010) ja pinta-ala 16 424 neliökilometriä. Malaijit ja kiinalaiset muodostavat provinssin suurimman väestönosan.
Einar Heikel
Einar Immanuel Heikel (7. syyskuuta 1885 Merijärvi – 26. heinäkuuta 1949 Oulu) oli suomalainen kielentutkija.
Heikelin vanhemmat olivat kirkkoherra Oskar Immanuel Heikel ja Maria Utterström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Oulun lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1909 ja lisensiaatiksi 1913. Heikel harjoitti jatko–opintoja Bonnissa 1911 ja 1913–1914, Roomassa 1913–1914 sekä Göteborgissa ja Kööpenhaminassa 1917–1918.
Heikel oli Helsingin yliopiston roomalaisen filologian dosenttina 1915–1923.
Einar Heikel oli naimisissa 1916–1924 Marjo Kyllikki Kupiaisen (1895–1945) kanssa. Heillä oli yksi poika joka kuoli jatkosodassa.
Australia kesäolympialaisissa 1936
Australia osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 33 urheilijan joukkueella, joista 32 urheilijaa kilpaili olympialaisissa. Australian ainoan olympiamitalin Berliinistä voitti Jack Metcalfe, joka saavutti pronssia miesten kolmiloikassa tuloksella 15,50 metriä. Kisojen mitalitilastossa Australia sijoittui jaetulle 30. sijalle.
Mitalien määrällä arvioituna Australian menestys Berliinissä oli heikoin sitten vuoden 1904 olympialaisten, jolloin maa oli jäänyt tyystin ilman mitaleita.
Vyösirkku
pienoiskuva|Emberiza fucata Vyösirkku (Emberiza fucata) on aasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Himalajalta Kiinaan, Kaakkois-Siperiaan, Koreaan ja Japaniin.
Etelä-Sumatra
Etelä-Sumatra on provinssi Indonesiassa Sumatran saarella. Etelä-Sumatran naapuriprovinssit ovat etelässä Lampung, lännessä Bengkulu ja Jambi. Idässä ja pohjoisessa provinssi rajoittuu Jaavanmereen ja Etelä-Kiinan mereen. Bangkan ja Belitungin saaret kuuluivat Etelä-Sumatraan, ennen kuin niistä vuonna 2000 muodostettiin oma Bangka-Belitungin provinssinsa. Etelä-Sumatran provinssin pääkaupunki on Palembang.
Lasse Schöne
thumb|upright|Lasse Schöne Lasse Schöne (s. 27. toukokuuta 1986 Glostrup, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:n Genoaa, jonne hän siirtyi elokuussa 2019 alankomaalaisesta Ajaxista.
Schöne siirtyi jo vuonna 2002 Tanskasta Alankomaihin Heerenveenin junioreihin. Vuonna 2006 hän siirtyi De Graafschapiin, jossa hän kaudella 2007–2008 pelasi Eredivisiessa ensimmäiset 34 otteluaan ja teki seitsemän maalia. Seuraavat neljä kautta hän edusti NEC Nijmegenia ja teki 107 Eredivisie-ottelussaan 24 maalia. Ajaxissa hän pelasi seitsemän kautta, joihin mahtui 201 pääsarjaottelua ja niissä 49 maalia. Mestarien liigassa Schöne pelasi Ajaxin joukkueessa neljänä kautena 28 ottelua ja teki niissä kuusi maalia, joista yhden maaliskuussa 2019 neljännesvälierävaiheen vierasottelussa Real Madridia vastaan, kun Ajax pudotti hallitsevan mestarin jatkosta.
Hilkka Silvekoski
Hilkka Ilona Silvekoski (24. tammikuuta 1913 Viipuri – 18. maaliskuuta 1972) oli suomalainen taiteilija, taidegraafikko ja lastenkirjojen kuvittaja. Hänen isänsä oli maanmittausinsinööri Jaakko Verneri Silvekoski ja äitinsä Hanna o.s. Korhonen.
Silvekoski tunnetaan herkistä, keveistä naishahmoista ja lapsista. Monissa teoksissa näkyy myös metsän, kukkien ja ihmisten välinen yhteys. Hänen töissään on myös piirustuksellista herkkyyttä ja kepeyttä. Silvekosken taidegrafiikalle on ominaista mustan värin käyttö, sävyvastakohtien jyrkkyys ja viivan karkeus. Hän teki puupiirroksia, litografioita ja metalligrafiikkaa. Silvekoski opiskeli Aukusti Tuhkan taidegrafiikan kurssilla 1950–1951. Lisäksi hän on kuvittanut Yrjö Hämäläisen kirjan Kettu Repolaisen teatteri.
Silvekoski syntyi Viipurissa, josta hänen tiensä johti karjalaisevakkona Lahteen. Silvekoski debytoi Hämeenlinnassa vuonna 1948 ja piti näyttelyn myös Helsingissä 1949. Hän kuoli liikenneonnettomuudessa saamiinsa vammoihinsa 1972.
Silvekoski osallistui Nuorten näyttelyihin, lukuisiin Suomen Taiteilijaseuran ja Taidegraafikoiden ja SKjL:n näyttelyihin. Yksityisnäyttelyitä hänellä oli Lahdessa ja Tampereella. Ulkomailla hän osallistui näyttelyihin mm. Ålesundissa, Weimarissa, Tukholmassa, Moskovassa, Rostockissa ja Oslossa.
Lahden taidemuseossa on Hilkka Silvekoski -kokoelma, joka käsittää 216 teosta Silvekosken grafiikkaa ja piirustuksia vuosilta 1950–1971. Suomen taidegraafikoiden kokoelmassa häneltä on n. 30 teosta vuosilta 1950–1970. Ulkomailla hänen teoksiaan on Tukholman kansallismuseossa sekä Ålesundin, Rostockin, Dresdenin kaupunkien ja Dresdenin Künstlerkalenderin kokoelmissa.
Ystäväni, muistathan
Ystäväni, muistathan on suomalaisen pop-laulaja Beritin studioalbumi vuodelta 1996. Se on esittäjänsä kuudestoista. Albumin tuottivat Jaakko Salo ja Jori Sivonen. Vastaava tuottaja on Timo Lindström
Muuta
Nimikappale "Ystäväni, muistathan" julkaistiin albumin johtosinglenä kakkoskappaleenaan "Satujen maa".
Ystäväni, muistathan -albumin kuvat otti Erik Uddström.
Syyriantikka
Syyriantikka (Dendrocopos syriacus) on itäisessä Keski-Euroopassa ja Lähi-idässä Iranissa asti elävä tikka. Sen holotyypin kuvaili Christian Gottfried Ehrenberg Pohjois-Libanonin Libanoninvuorelta 1833.
Karaokekuningas
Karaokekuningas on Tuomari Nurmion kymmenes studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1995.
D=OUT
Bändi oli ennen SPEED DISKin alaisena, mutta on nykyään PSC Companyn alainen.
Roscoe (rap-muusikko)
David Williams (s. 1983), tunnetaan paremmin nimellä Roscoe, on rap-muusikko Philadelphiasta, Pennsylvanian osavaltiosta. Hän on rap-artisti Kuruptin veli.
Tomáš Pekhart
Tomáš Pekhart (s. 26. toukokuuta 1989 Sušice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa puolalaista Legia Varsovaa. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Englannissa, Saksassa, Kreikassa, Israelissa ja Espanjassa.
Pekhart pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2010. EM-kilpailuissa 2012 hän pääsi vaihdosta kentälle kolmessa ottelussa. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle kolmannessa alkulohko-ottelussa Englantia vastaan. Hän on 23 A-maaottelussaan pelannut kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kaksi A-maaottelumaalia: lokakuussa 2012 kotikentällä MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan ja lokakuussa 2013 MM-karsinnan vierasottelussa samaa maata vastaan.
Petr Jiráček
thumb|Petr Jiráček Petr Jiráček (s. 2. maaliskuuta 1986 Tuchořice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigan VfL Wolfsburgia.
Britannian autoteollisuus
Britannian autoteollisuus tuottaa 2010-luvun loppupuolella noin 1,5 miljoonaa moottoriajoneuvoa ja noin 2,5 miljoonaa moottoria vuodessa ja työllistää noin 800 000 ihmistä. Maan auto­teollisuuden suuruuden aikoina pidetään 1950- ja 1960-lukuja, jolloin Britannia oli Yhdysvaltojen jälkeen maailman toiseksi suurin auton­tuottajamaa. Toisaalta vuonna 2017 ennustetaan Britanniassa valmistettavan enemmän ajoneuvoja kuin koskaan maan historiassa, mutta nyt lähes täysin ulkomaisessa omistuksessa ja usein myös muualla suunnitelluin automallein. Noin 80 prosenttia Britannian auto­tuotannosta menee vientiin, lähinnä muihin Euroopan maihin. Tästä huolimatta vuonna 2009 Britanniaan tuotiin enemmän autoja kuin sieltä vietiin.
Britannian autotuotanto oli suurimmillaan vuonna 1972, jolloin tehtiin jopa yli kaksi miljoonaa ajoneuvoa vuodessa. Vuoteen 1983 mennessä tämä luku puolittui alan monien vaikeuksien vuoksi. Maan autoteollisuus on sittemmin noussut taas kasvuun maan hallituksen avulla: vuonna 1997 vuosivolyymi oli taas kaksi miljoonaa autoa.
Vuonna 2015 Britanniassa toimi seitsemän tavallisten henkilöautojen ja kahdeksan luksus- ja urheilu­autojen valmistajaa, yhdeksän bussin­rakentajaa, seitsemän muuta hyötyajoneuvo­valmistajaa. Näiden lisäksi autoteollisuuteen luetaan mukaan Britanniassa toimivat kahdeksan Formula 1 -tallia ja muut kilpa-autovalmistajat. Yhteensä alalla toimii Britanniassa noin 3 300 yritystä.
Britannian autoteollisuus tunnetaan nykyisin parhaiten perinteisistä luksus- ja urheilu­autoistaan kuten Aston Martin, Bentley, Daimler, Jaguar, Lagonda, Land Rover, Lotus, Morgan ja Rolls-Royce. Niiden tuotannon lisäksi Britanniassa on tehtaita japanilaisilla autonvalmistajilla kuten Honda, Nissan ja Toyota. Stellantiksen omistaman Opelin malleja valmistetaan ja myydään Britanniassa nimellä Vauxhall. Hyötyajoneuvoja valmistavat Britanniassa bussirakentaja Alexander Dennis, Ford, General Motorsin omistama IBC Vehicles, amerikkalaisen Paccarin omistama Leyland Trucks sekä perinteisiä Lontoon takseja valmistava, kiinalaisen Geelyn omistama London Taxis International. Raskaita työmaa-ajoneuvoja valmistavat Britanniassa ainakin Caterpillar, CNH, J. C. Bamford, Komatsu ja Terex. Tärkeimpiä autokomponenttien valmistajia maassa ovat Aisin, Bosch, Calsonic, Dana, Delphi, Denso, GKN, Johnson Matthey, Pilkington, Siemens VDO, TRW ja Visteon.
Historiaa
Brittiläisen autoteollisuuden alkujuuret ovat autoilun alkuajoissa 1800-luvun lopulla. Lontoolainen insinööri Frederick Simms tutustui saksalaiseen Gottlieb Daimleriin, joka oli vuonna 1885 patentoinut uudenlaisen bensiinimoottorin. Simms hankki oikeudet Daimlerin moottoreihin Britanniassa ja perusti 1893 yrityksen nimeltä The Daimler Motor Syndicate Limited. Kesäkuussa hän toi Englantiin Daimler-moottorilla varustetun Panhard & Levassor -automobiilin, jolla ajettiin Southamptonista Malverniin. Vuonna 1896 Simms kuitenkin myi yrityksensä Harry J. Lawsonille, joka osti Coventrystä käytöstä poistetun puuvillatehtaan ja muunsi sen autojen ja moottoreiden valmistukseen sopivaksi. Muitakin yrittäjiä oli liikkeellä samaan aikaan. George Lanchester valmisti 1895–1896 autoja ranskalaisista ja saksalaisista osista. Vuonna 1891 walesiläinen kaivosinsinööri Richard Stephens palasi opintomatkaltaan Yhdysvalloista ja perusti polkupyörä- ja autoverstaan Somersetin Clevedoniin, jossa hän valmisti tiettävästi ensimmäiset täysin brittiläisistä osista kootut moottoriajoneuvot. Vuonna 1900 myös Wolseleyn lampaankeritsemiskonetehtaan johtaja Herbert Austin alkoi rakentaa nelipyöräisiä autoja täysin brittiläisistä osista. Tästä toiminnasta kasvoi Birminghamiin Britannian 1910-luvun suurin autonvalmistaja Wolseley, joka valmisti noin 3 000 autoa vuodessa. Sen ohi tuotantomäärissä meni Henry Fordin Manchesteriin vuonna 1913 perustama autotehdas yli 7 000 automobiilin vuosituotannollaan. Coventryssä vuodesta 1898 toiminut Humber ylsi samaan aikaan noin 2 500 autoon ja vuonna 1901 perustettu Sunbeam 1 700 autoon.
Ensimmäinen maailmansota käytännössä keskeytti Britannian autotuotannon vuosiksi 1914–1918, mutta autotuotannon sijaan tullut sotatarvikevalmistus auttoi autotehtaita kehittämään yhä tehokkaampia sarjavalmistustekniikoita. Vuonna 1922 Britanniassa toimi 183 autoalan valmistajaa, mutta niistä oli vuonna 1929 jäljellä enää 58. Suurimmat olivat tuolloin Morris ja Austin, joilla oli yhteensä noin 60 prosentin markkinaosuus. Coventryssä vuodesta 1905 toiminut, moottoripyöristä autoihin laajentunut Singer oli kolmantena noin 15 prosentin osuudella.
1950-luku
1950-luvun puolivälissä Britannian autotuotannosta 90 prosenttia syntyi viiden suurimman valmistajan tehtaissa: British Motor Corporationin, Fordin, Rootesin, Standard-Triumphin ja Vauxhallin. Seuraavina tulivat Rover ja Jaguar sekä kymmenkunta pientä erikoisvalmistajaa. Fordin tehdas Lontoon lähellä Dagenhamissa oli parhaimmillaan koko Britannian suurin teollisuuslaitos, joka työllisti jopa 40 000 ihmistä
1960-luvulle tultaessa Saksa, Ranska ja Japani nousivat yhä vahvemmiksi autontuottajiksi, ja brittiläisen autoteollisuuden oli pitänyt kyetä rationalisoimaan tuotantoaan paljon nopeammin kuin mitä tapahtui säilyttääkseen kilpailukykynsä. Standard-Triumph oli menossa konkurssiin, mutta sen osti kuorma-autovalmistaja Leyland. Vuonna 1966 Lordi Nuffieldin British Motor Corporation ja Jaguar muodostivat BMH:n (British Motor Holdings). Leyland osti pian myös Roverin. Amerikkalainen Chrysler osti Rootes Groupin 1967. Seuraavana vuonna BMH ja Leyland yhdistyivät British Leyland Motor Corporationiksi (BLMC).
1970-luvun vaikeudet
1970-luvulle tultaessa Britannian suurin autonvalmistaja BLMC kärsi yhä pahemmin kyvyttömyydestään uudistaa mallistoaan ja markkinointiaan kilpailun edellyttämällä tavalla. Sen monet mallit ja merkit kilpailivat keskenään ja estivät tehokkaan sarjavalmistuksen, työntekijät lakkoilivat ja laatuongelmat pahenivat. Modernimmat ja EEC-vapaakauppasopimuksen myötä yhä edullisemmat tuontiautot kuten Datsun, Renault ja Volkswagen söivät brittiautojen markkinaosuutta myös niiden kotimaassa. Brittivalmistajat olivat Austinia lukuun ottamatta hitaita ottamaan käyttöön muun muassa etuvetoa ja hatchback-korityyppiä, mikä teki tilaa sellaisille tuontiuutuuksille kuin Renault 5 ja etenkin Volkswagen Golf.
BLMC:n automallien markkinaosuus kotimaassaan putosi 40 prosentista 32 prosenttiin vuosien 1971 ja 1973 välillä. Vaikka Morris Marina ja Austin Allegro myivät hyvin kotimarkkinoilla, ne koettiin vanhanaikaisina ja heikkolaatuisina vientimarkkinoilla. BLMC:n ja Leylandin fuusio British Leylandiksi ei sekään auttanut uudistumisessa. Chrysler vetäytyi Euroopasta, jolloin Hillman- ja Sunbeam-merkit lopetettiin. Triumph-tehdas suljettiin Coventryssä vuonna 1980.
1980- ja 1990-luvut: Ulkomaiseen omistukseen
Vuonna 1979 British Leyland aloitti yhteistyön japanilaisen Hondan kanssa. Sen ensimmäisiä tuloksia olivat sisarmallit Triumph Acclaim ja Honda Ballade 1981 sekä Rover 800 -sarja ja Honda Legend 1986. Nissan avasi ensimmäisen Euroopan-tehtaansa Englannin Sunderlandissa 1986 valmistaakseen siellä ensin Nissan Bluebirdiä ja myöhemmin Primeraa ja Micraa. Vuonna 1992 Toyota avasi tehtaan Burnastonissa lähellä Derbyä. Ranskalainen Peugeot otti 1986 käyttöönsä entisen Rootes Groupin tehtaan Rytonissa, mutta sulki sen 2006 siirtääkseen tuotannon Slovakiaan.
Kun Rover Group myytiin saksalaiselle BMW:lle, Britanniassa ei enää ollut brittiomisteista suurten volyymien automallien valmistajaa. BMW alkoi kuitenkin elvyttää ja modernisoida perinteisiä brittimerkkejä Roveria, Land Roveria, MG:tä ja Miniä. Vuonna 2000 BMW kuitenkin myi Land Roverin Fordille ja Roverin sekä MG:n merkit Phoenix Consortiumille. Näin syntynyt MG Rover Group, viimeinen brittiomistuksessa ollut henkilöautojen massatuottaja, ajautui kuitenkin konkurssiin 2005. Rover-yhteistyön päätyttyä Honda jatkoi omien malliensa tuotantoa Britanniassa.
2000-luku
Vuosituhannen vaihteen monimutkaisissa järjestelyissä Rolls-Royce ajautui BMW:n omistukseen ja saman yrityksen Bentley-merkki Volkswagenille.
Vuonna 2000 Ford ilmoitti lopettavansa henkilöautojen valmistuksen Britanniassa, mutta on sittemmin lisännyt moottoreidensa tuotantoa maassa. Maaliskuussa 2003 Vauxhall sulki tehtaansa Lutonissa ja jäljelle jäi vain kokoonpanotehdas Ellesmere Portissa. General Motors jatkoi kuitenkin Opelin pakettiautojen valmistusta Lutonissa.
Jaguar ja Land Rover ovat vuodesta 2008 olleet intialaisen Tata Motorsin omistuksessa. Kauppaan sisältyivät myös Rover-, Daimler- ja Lanchester-tuotemerkit. MG on nykyisin Shanghai Automotive Industry Corporationin (SAIC) tytäryhtiön Nanjing Automobilen omistuksessa. Mini ja Rolls-Royce -merkit omistaa BMW, Bentley-merkin Volkswagen Group. Myös monet tällä hetkellä ”kassakaapissa” olevat brittiläiset automerkit, kuten Austin, Riley ja Triumph ovat ulkomaisessa omistuksessa.
Analyysiä
Teollisuushistorioitsija Timothy R. Whislerin mielestä Britannian oma autoteollisuus kaatui kyvyttömyyteen suunnitella, valmistaa ja markkinoida tarpeeksi hyviä autoja. Kilpailijamaihin verrattuna Britannialla oli neljä ratkaisematonta ongelma-aluetta: insinöörityö, tuotteiden suunnittelu, laatu ja jakelu. Tärkeimpänä syynä Whisler pitää autoteollisuuden jähmettyneitä toimintatapoja ja rakenteellista jäykkyyttä, joka esti sopeutumista uusiin markkinaolosuhteisiin. Autoja valmistettiin liian lyhyinä sarjoina, huonolla katteella ja liiaksi käsityönä. Autoyhtiöiden tuotekehitystä johtivat koulutettujen insinöörien ja liikkeenjohtajien sijasta pikemminkin pitkän linjan teknikot ja mekaanikot, jotka olivat tottuneet työskentelemään ”kädet piessä” yksityiskohtien kanssa. Yhdessä valtionhallinnon ja konsulttien kanssa he tukeutuivat vanhoihin toimintatapoihin, keskittyivät kotimarkkinoihin ja ottivat Henry Fordin alulle panemat sarjatuotanto-opit käyttöön liian myöhään jos ollenkaan. Siksi tuotanto oli työvoima- ja käsityövaltaista, laadunvalvonta heikkoa ja työväki aiheutti lakoillaan isoja menetyksiä. Malleja kehitettiin yrityksen ja erehdyksen menetelmin ilman kunnon markkinatutkimusta ja ennakkotestausta. Automerkkejä oli liikaa ja ne olivat usein päällekkäisiä.
Prodikos
Prodikos (, ; n. 465/450–398 eaa.) oli kreikkalainen sofisti, grammaatikko ja esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi. Hänet tunnetaan "Sokrateen edelläkävijänä".
Prodikos oli kotoisin Iuliista Keoksen saarelta. Hän tuli Ateenaan Keoksen lähettiläänä, ja tuli siellä tunnetuksi puhujana ja opettajana. Kuten Protagoras, myös Prodikos koulutti oppilaitaan toimimaan politiikassa. Protagoraan työkaluina olivat kuitenkin lähinnä retoriikka ja tyyli, kun taas Prodikos opetti ensisijaisesti etiikkaa. Hänen etiikkansa oli pessimististä. Hän hoiti yhteiskunnalliset velvollisuudet huolimatta sairaalloisuudestaan, mutta painotti silti elämän suruja. Hän ei kuitenkaan suosinut toivotonta antautumista, vaan ajatteli, että työ toimii parannuskeinona. Hän otti esikuvakseen Herakleen, viriilin aktiivisuuden ruumiillistuman. Hänen näkemystensä vaikutusta voidaan havaita niinkin myöhään kuin kristillisessä teoksessa Hermaan paimen.