cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lainausmerkki
Ulkomuoto ja typografiset muunnelmat
Suoraa kokolainausmerkkiä voidaan kutsua myös ASCII- tai konelainausmerkiksi, sillä se sisältyy ASCII-perusmerkistöön ja on yleensä tietokoneen tai kirjoituskoneen lainausmerkkinäppäimen lähtökohtaisesti tuottama muunnelma. Sama koskee suoraa puolilainausmerkkiä. Niinpä suorat merkit ovat tyypillisiä arkisille teksteille, kuten sähköposteille ja nettisivuille, joita kirjoitettaessa tai julkaistaessa ei useinkaan kiinnitetä huomiota typografisiin yksityiskohtiin. Sitä paitsi suorat merkit ovat teknisesti turvallinen vaihtoehto sähköpostissa ja etenkin tietokoneen käsiteltäväksi tarkoitetussa koodissa, jossa kaarevat merkit eivät välttämättä toimi odotetulla tavalla. Luonnollisten kielten kirjoitusjärjestelmiin suorat lainausmerkit eivät tiukimpien näkemysten mukaan kuitenkaan varsinaisesti kuulu, sillä typografisesti huolitelluissa painatteissa on tapana käyttää joko kaarevia lainausmerkkejä tai – suomessa etenkin kaunokirjallisissa teoksissa – kulmalainausmerkkejä.
Lainausmerkkien käyttö suomen kielessä
Lainausmerkit esiintyvät tyypillisesti pareittain, niin että ensimmäinen lainausmerkki aloittaa lainauksen ja toinen lopettaa sen. Jos lainaus jatkuu katkeamatta tekstikappaleesta toiseen, aloittava lainausmerkki voi kuitenkin selvyyden vuoksi kertautua jokaisen uuden kappaleen alussa, vaikka lopettava lainausmerkki kirjoitetaan vasta koko lainauksen loppuun. Tämä ei tosin ole virallisten suomalaisten suositusten mukaista, vaan sen sijaan voidaan katsoa, että vastaavasti lopettavankin lainausmerkin pitäisi toistua jokaisen lainaukseen kuuluvan kappaleen lopussa. Tällöin kukin kappale kuitenkin helposti vaikuttaa erilliseltä lainaukselta, mikä saattaa aiheuttaa hämmennystä.
Toisin kuin useissa muissa kielissä, suomessa aloittava lainausmerkki on täsmälleen samannäköinen kuin lopettava lainausmerkki (aina ei tosin ole ollut näin, vaan käytäntö on vaihdellut). Aloittava lainausmerkki kirjoitetaan välittömästi lainauksen ensimmäisen merkin eteen ja lopettava lainausmerkki viimeisen lainaukseen kuuluvan merkin perään niin ikään välittömästi.
Suoraa lainausta osoittamassa
Lainausmerkeillä voidaan osoittaa ilmaus tai tekstin osa suoraksi lainaukseksi jonkun tekstistä, puheesta tai ajatuksista.
Suora lainaus tarkoittaa periaatteessa, että teksti toistetaan täsmällisesti alkuperäisessä muodossaan. Puhetta lainattaessa pidetään yleensä hyväksyttävänä, että lainaaja hieman tiivistää ja muokkaa ilmaisua kirjakielisemmäksi, mutta joka tapauksessa lainausmerkkien käyttöön sisältyy lupaus, että lainaus pyrkii olennaisin osin seuraamaan alkuperäisen viestin muotoa ja tarkoitusta. Etenkin lehtiotsikoissa tiivistäminen on kuitenkin usein niin voimakasta, että kyseessä ei oikeastaan ole lainaus vaan pikemminkin lausunnon kiteytys (toisaalta tiiviyteen pyrittäessä lainausmerkitkin voivat usein jäädä otsikoista pois). Ajatusten lainaaminen rajoittuu käytännössä kaunokirjalliseen tyylilajiin, ja siinä on kyse lainauksesta vain kuvaannollisesti.
Puhetta tai ajatuksia lainattaessa voidaan lainausmerkkien sijasta käyttää repliikkiviivaa. Pitkät tekstilainaukset puolestaan usein erotetaan typografisesti sisentäen erillisiksi lohkoiksi, joiden ympärille ei ole tapana lisätä lainausmerkkejä. Hieman samaan tapaan lyhyet lainaukset voidaan joskus merkitä pelkällä kursivoinnilla, mutta tällöin niitä ei välttämättä mielletä aivan sanatarkoiksi lainauksiksi.
Epäsuorissa lainauksissa lainausmerkkejä ei käytetä.
Poikkeavaa merkitystä tai tyyliä osoittamassa
Joskus lainausmerkeillä voidaan osoittaa, että ilmauksen merkitys tai tyyli poikkeaa tavanomaisesta. Kyseessä ei tällöin ole suoranainen lainaus mistään tietystä lähteestä, mutta väljästi voidaan ajatella, että lainaus on otettu toisesta tyylilajista. Lainausmerkkien tyylittelevän käytön sääntöjä voi olla vaikea hahmottaa, ja usein lainausmerkkejä näkeekin käytettävän virheellisesti tai liiallisesti.
Erityisesti on varottava käyttämästä lainausmerkkejä korostuskeinona, sillä tämä luultavasti synnyttää lukijassa aivan toisenlaisen mielikuvan, kuin on tarkoitettu. (Tässä esimerkissä vaikutelma on lähinnä ivallinen: kala taitaa olla kaikkea muuta kuin tuoretta.)
Kuvaannollisen ilmauksen yhteydessä lainausmerkit voivat olla tarpeen lähinnä, jos ilmaus olisi mahdollista tulkita myös kirjaimellisesti. Aivan arkisessakin kielessä esiintyy kuitenkin jatkuvasti kuvailmauksia, joissa todellista sekaantumisen vaaraa ei ole, ja etenkään vakiintuneissa kuvailmauksissa lainausmerkkejä ei ole syytä käyttää.
Lainausmerkkejä ei myöskään ole syytä käyttää ikään kuin pyydellen anteeksi ilmauksen arkisuutta. Jos sana ei tyylillisesti sovi tekstiyhteyteen, sen kirjoittaminen lainausmerkkeihin on omiaan vain korostamaan ongelmaa.
Toisaalta samasta syystä lainausmerkit voivat joskus olla paikallaan, jos nimenomaan halutaan korostaa, että ilmaus on jotenkin epätavallinen tai outo. Neutraalimpi vaihtoehto on lisätä ilmauksen eteen määrite niin sanottu (tai lyhenne ns.). Harkinnan mukaan voi arkityylistäkin sanaa kuitenkin käyttää sellaisenaan.
Kielenainesta tai teoksen nimeä osoittamassa
Lainausmerkeillä voidaan merkitä jokin sana tai ilmaus kielen ainekseksi, kun ei viitata sen tarkoitteeseen vaan tarkastellaan nimenomaan kielellistä yksikköä. Kielitieteellisissä teksteissä lainausmerkkien sijasta käytetään tällöin usein kursivointia.
Lainausmerkeillä voidaan myös osoittaa teoksen nimi muusta tekstistä erottuvaksi kokonaisuudeksi. Laajojen, itsenäisiksi kokonaisuuksiksi katsottavien teosten nimet tosin korostetaan usein mieluummin kursivoimalla (tai ne voidaan jättää korostamattakin, jos ne ovat yleisesti tunnettuja), mutta lainausmerkein tavataan merkitä esimerkiksi runojen tai novellien nimet.
Puolilainausmerkit
Puolilainausmerkkejä käytetään kokolainausmerkkien sijasta eräissä erikoistilanteissa – etenkin silloin, kun samassa yhteydessä esiintyy myös kokolainausmerkkejä.
Toisten lainausmerkkien sisällä
Puolilainausmerkeillä korvataan kokolainausmerkit silloin, kun ne esiintyvät toisten lainausmerkkien sisällä.
Terho Itkonen on huomauttanut, että puolilainausmerkkien sijasta on mahdollista käyttää kaarevia kokolainausmerkkejä kulmalainausmerkkien sisällä tai päinvastoin.
Mikäli sisäkkäisiä lainauksia on useita (esimerkiksi kolme lainaustasoa), lainausmerkit joissain kielissä annettujen ohjeiden mukaan vuorottelevat siten, että kokolainausmerkkien sisällä on puolilainausmerkit ja näiden sisällä jälleen kokolainausmerkit. Tällainen tilanne on melko harvinainen, eikä siihen ole suomalaisissa ohjeissa yleensä kiinnitetty huomiota. Jukka Korpela on tulkinnut, että perussääntöä seuraten olisi sisemmissä lainauksissa aina käytettävä puolilainausmerkkejä riippumatta siitä, kuinka monta tasoa sisäkkäisiä lainauksia on. Toisaalta Korpela huomauttaa, että usein ongelma on väistettävissä muuttamalla uloin lainaustaso lohkolainaukseksi, jolloin sen ympärillä ei tarvita lainausmerkkejä lainkaan.
Johtolause ja välimerkit lainausmerkkien yhteydessä
Jos johtolause tulee vasta lainauksen jälkeen, lainauksen loppuun ei kirjoiteta pistettä vaan lainaus erotetaan johtolauseesta pilkulla. Koska pilkku ei ole osa lainausta, se tulee vasta lopettavan lainausmerkin perään. Johtolause ei hahmotu erilliseksi virkkeeksi vaan alkaa pienaakkosella (paitsi jos sen ensimmäinen sana on erisnimi).
Jos lainaus loppuu huutomerkkiin tai kysymysmerkkiin, se kirjoitetaan lainauksen loppuun ennen lopettavaa lainausmerkkiä; tällöin lainauksen ja johtolauseen väliin ei lisätä pilkkua, mutta johtolause alkaa silti pienaakkosella.
Johtolause voi esiintyä myös lainauksen keskellä, jolloin lainauksen kumpikin osa kirjoitetaan erikseen lainausmerkkeihin. Jos lainaus silti hahmottuu yhdeksi virkkeeksi, pilkku kirjoitetaan sekä johtolauseen eteen että sen perään ja lainauksen jälkimmäinen osa alkaa pienaakkosella.
Jos lainaukset hahmottuvat erillisiksi virkkeiksi, johtolause päättyy pisteeseen ja sen jälkeinen lainaus alkaa suuraakkosella.
Jos lainataan irrallisia sanoja tai lausekkeita eikä kokonaisia virkkeitä, virkkeen päättävä piste tai muu välimerkki tulee jälkimmäisen lainausmerkin perään, koska se ei ole osa lainausta.
Lainausmerkit muissa kielissä
Suomen kielessä on yleisesti päädytty ratkaisuun, että aloittava ja lopettava lainausmerkki (tai puolilainausmerkki) ovat samanlaiset, mutta useimmissa muissa kielissä aloittava lainausmerkki on erinäköinen kuin lopettava lainausmerkki – tällöin merkit ovat sinänsä samanmuotoisia, mutta eri asennoissa. (Suora lainausmerkki on eräänlainen kansainvälinen kompromissi, joka kielikohtaisista perinteistä riippumatta voi toimia sekä aloittavana että lopettavana merkkinä. )
Englannin kielessä käytetään kaarevia lainausmerkkejä siten, että aloittava merkki muistuttaa muodoltaan numeroparia 66 ja lopettava numeroparia 99. Brittienglannissa on tosin yleistä käyttää ensisijaisesti puolilainausmerkkejä (jolloin aloittava merkki muistuttaa numeroa 6 ja lopettava numeroa 9) ja tarvittaessa niiden sisällä kokolainausmerkkejä. Etenkin amerikanenglannissa pilkku ja piste on tapana kirjoittaa lopettavan lainausmerkin eteen silloinkin, kun ne eivät ole osa itse lainausta, mutta brittiläisessä tyylissä lainaukseen kuulumattomat välimerkit usein jätetään lainausmerkkien ulkopuolelle.
Saksan kielessä kaarevia lainausmerkkejä käytetään siten, että aloittava merkki muistuttaa rivin alaosaan asemoituvaa numeroparia 99 ja lopettava rivin yläosaan asemoituvaa numeroparia 66. Kulmalainausmerkkejä käytettäessä merkkien kärjet osoittavat sisäänpäin.
Ranskan kielessä käytetään tavallisesti kulmalainausmerkkejä siten, että merkkien kärjet osoittavat ulospäin. Lisäksi kulmalainausmerkit erotetaan lainauksen sisällöstä ohukkeella tai arkisissa teksteissä jopa kokonaisella välilyönnillä (jonka mieluiten pitäisi olla sitova). Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää englantilaistyylisiä kaarevia lainausmerkkejä etenkin sisempinä lainausmerkkeinä (« voici un “exemple” »), mutta toisaalta tavallisia kulmalainausmerkkejä on mahdollista käyttää toisten kulmalainausmerkkien sisälläkin (« voici un « exemple » »).
Muissa romaanisissa kielissä ja Sveitsissä kielestä riippumatta käytetään kulmalainausmerkkejä siten, että merkkien kärjet osoittavat ulospäin samaan tapaan kuin ranskalaisessa perinteessä, mutta lainausmerkki kirjoitetaan kiinni lainauksen sisältöön.
Kiinassa, japanissa ja koreassa käytetään omanlaisiaan lainausmerkkejä, joita Unicode-termistössä tosin kutsutaan nurkkasulkeiksi. Kiinassa voidaan käyttää myös länsimaisten tyylisiä kaarevia lainausmerkkejä silloin, kun kirjoitus on vaakasuuntaista. Kiinassa on lisäksi erityiset kulmalainausmerkkejä muistuttavat kaksinkertaiset ja yksinkertaiset merkit (viralliselta nimeltään kulmasulkeet), joilla merkitään kirjan tai muun teoksen nimi.
Lainausmerkin kirjoittaminen tietokoneella
Tyypillisellä suomalaisella tietokoneen näppäimistöllä suora kokolainausmerkki kirjoitetaan näppäinyhdistelmällä eli pitämällä alhaalla vaihtonäppäintä ja painamalla kirjainosion yläpuolisessa numerorivissä olevaa numeronäppäintä. Näppäimeen on numeron lisäksi kaiverrettu myös suoran lainausmerkin kuvio, joten se on helppo tunnistaa.
Suora puolilainausmerkki kirjoitetaan painamalla -näppäimen oikealla puolella olevaa puolilainausmerkin näppäintä, johon on puolilainausmerkin lisäksi kaiverrettu myös asteriski. Puolilainausmerkin näppäintä ei pidä sekoittaa näppäimistön ylärivillä sijaitsevaan aksenttinäppäimeen, johon kaiverrettu akuuttiaksentti näyttää hieman samanlaiselta kuin kaareva puolilainausmerkki.
Koska etenkin painatteissa kuitenkin suositaan tyyliteltyjä merkkejä, nykyaikaiset tekstinkäsittelyohjelmat usein automaattisesti muuntavat suoran koko- tai puolilainausmerkin kaarevaksi (vaikka ohjelman kieliasetuksista riippuu, osaako se muuntaa merkin juuri oikean tyyppiseksi). Toisaalta käyttäjä voi erikseen kieltää merkkien muuntumisen, jos haluaa mieluummin pitää näppäilyjen vaikutukset omassa hallinnassaan.
Laajennettu suomalainen näppäimistö
Tieteen tietotekniikan keskuksen kotoistushankkeessa kehitetyllä ja vuonna 2008 standardoidulla suomalaisella monikielisellä näppäimistöllä on varsin helppoa kirjoittaa kaareva koko- ja puolilainausmerkki sekä kulmalainausmerkki – ja myös tavallisimmat muissa kielissä käytetyistä muunnelmista – juuri silloin, kun niitä halutaan.
Kaareva puolilainausmerkki voidaan monikielisellä näppäimistöllä kirjoittaa käyttäen näppäinyhdistelmää eli pitämällä alhaalla välilyöntinäppäimen oikealla puolella sijaitsevaa näppäintä ja painamalla samaan aikaan pilkkunäppäintä. Yhdistelmä on suhteellisen helposti muistettavissa, koska kaareva heittomerkki näyttää pilkulta, joka on nostettu rivin yläreunaan. Ylösalainen puolilainausmerkki puolestaan voidaan kirjoittaa, kun samaan näppäinyhdistelmään lisätään vielä vaihtonäppäin:.
Kaareva lainausmerkki voidaan kirjoittaa näppäinyhdistelmällä eli samalla numeronäppäimellä kuin suora lainausmerkki, mutta pitämällä vaihtonäppäimen lisäksi alhaalla myös -näppäintä. Kulmalainausmerkin saa aikaiseksi vastaavanlaisella yhdistelmällä mutta käyttämällä numeronäppäintä, ja muissa kielissä käytettyjä lainausmerkkejä voidaan kirjoittaa numeronäppäinten , ja  avulla.
Merkkien tuottaminen numerokoodien avulla
GNOME-työpöytäympäristöä käyttävissä Linux-järjestelmissä voidaan samaan tapaan hyödyntää Unicode-tunnuksia näppäilemällä ensin yhdistelmä. Kun näppäimet vapautetaan, järjestelmä jää odottamaan Unicoden mukaista heksadesimaalilukua, joka voi muodostua numeroista 0–9 ja kirjaimista A–F. Näin esimerkiksi kaarevan lainausmerkin voi tuottaa koodilla.
Numerokoodien varjopuoli on, että käyttäjän on tiedettävä haluamansa merkin koodi.
Samankaltaisia merkkejä
Koska lainausmerkki ja heittomerkki näyttävät melkein samanlaisilta kuin eräiden mittayksiköiden tunnuksina käytettävät yläpuoliset indeksointipilkut, niitä saatetaan käyttää indeksointipilkkujen korvikkeina. Tämä on sikäli ymmärrettävää, että indeksointipilkkuja on hankalaa kirjoittaa tavanomaisella näppäimistöllä, josta puuttuu niille omistettu näppäin. Sitä paitsi aidot indeksointipilkut eivät sisälly kaikkiin merkistöihin, joten vaikka ne saataisiinkin kirjoitettua yhdellä tietokoneella, ne eivät välttämättä näy oikein toisessa. Periaatteessa lainausmerkin tai heittomerkin käyttö mittayksikön tunnuksena on kuitenkin virheellistä.
Myöskään akuuttia ´ tai gravista ` ei tule sekoittaa edellä lueteltuihin merkkeihin. Ne ovat hieman samannäköisiä kuin puolilainausmerkki mutta ovat tarkkeita (kirjaimeen lisättäviä merkkejä) eli aivan eri merkkejä, joten niiden käyttö puolilainausmerkkinä tai heittomerkkinä on virheellistä.
Li Huirong
Li Huirong (s. 14. huhtikuuta 1965) on kiinalainen kolmiloikkaaja.
25. elokuuta 1990 hän hyppäsi ensimmäisen virallisen naisten kolmiloikan maailmanennätyksen 14,54 m.
Vuonna 1991 hän sijoittui toiseksi sisäratojen MM-kilpailuissa näytöslajina olleessa kolmiloikassa. Samana vuonna hän voitti universiadit tuloksella 14,20 m. Vuoden 1992 yleisurheilun maailmancupissa hän voitti lajinsa. Kausien maailmantilastoissa Li oli ykkösenä vuosina 1987, 1988 ja 1990 ja toisena 1991 ja 1992 ja kolmantena 1989.
Hän oli kolminkertainen kolmiloikan Kiinan mestari vuosina 1990–1992.
Juutalaisberberi
Juutalaisberberi on berberijuutalaisten puhuma berberikieliin kuuluva juutalaiskieli. Kielellä oli vuoden 1992 arvion mukaan noin 2 000 puhujaa, joista kaikki asuivat Israelissa. Kielen alkuperäiset puhuma-alueet ovat Marokon ja Algerian Atlasvuorilla, mutta kielen puhujat muuttivat sieltä Israeliin 1960- ja 1970-luvuilla.
Kieltä käytettiin tavallisen kanssakäymisen lisäksi myös kulttuurissa ja uskonnollisissa teksteissä. Juutalaisberberille käännettiin uskonnollisia tekstejä hepreasta, arabiasta ja katalaanista käyttäen heprealaisia kirjaimia. Nykyisin käytännössä kukaan kielen puhujista ei ole yksikielinen.
Oliver Platt
thumb|Oliver Platt vuonna 2010.
Oliver James Platt (s. 12. tammikuuta 1960 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on diplomaatti Nicholas Plattin poika ja yhdysvaltalaisen arkkitehdin Geoffrey Plattin lapsenlapsi.
Platt avioitui Camilla Campbellin kanssa vuonna 1993, ja heillä on kolme lasta.
HMS Mimosa (K60)
HMS Mimosa (viirinumero K60) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Bristolista Charles Hill and Sonsilta, missä köli laskettiin 22. huhtikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1941 ja valmistui 11. toukokuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 1941 Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä FNFL Mimosa. Saksan laivaston sukellusvene U-124 upotti aluksen Pohjois-Atlantilla torpedoimalla 9. kesäkuuta 1942.
Puutori
thumb|260px|Puutorin puistonpuoleinen osa. thumb|260px|[[Wäinö Aaltonen|Wäinö Aaltosen Kun ystävyyssuhteet solmitaan -patsas]] thumb|260px|[[Turun konserttitalo]] thumb|260px|Näkymä Maariankadulle ja Brahenkadulle thumb|260px|Puutorin taideteos, Iglu Puutori on tori Turun ydinkeskustassa. Puutori, jonka mitat ovat noin 100 metriä x 40 metriä, rajautuu koillisessa Aninkaistenkatuun, kaakossa Maariankatuun, lounaassa Brahenkatuun ja luoteessa Sibeliuksenkatuun. Nykyisin Puutorilla ei ole säännöllistä toritoimintaa. Puutorin toisessa päässä on Ystävyydenpuisto ja Wäinö Aaltosen suunnittelema Turun ja Göteborgin ystävyyden kunniaksi vuonna 1955 pystytetty pronssinen patsas Kun ystävyyssuhteet solmitaan. Puutorin ympärillä on lisäksi erikoisliikkeitä sekä itse torilla Puutorin vessa jossa toimii anniskeluravintola.
Historiaa
Turun puutori oli 1800-luvun alussa vielä kaavoittamatonta joutomaata. Vastaperustettu Kauppatori eli silloinen Aleksanterintori sijaitsi sen verran lähellä, ettei uudelle torille nähty tarvetta. Puutorin aluetta kutsuttiin 1800-luvulla Onnettomuudenmäeksi, sillä Turun palo sai alkunsa juuri Aninkaistenmäeltä.
Asutuksen ympäröimälle aukiolle kerääntyi 1800-luvun kuluessa kauppiaita. 1870-luvulla Puutorille siirtyivät vanhojen vaatteiden kauppiaat, jotka oli häädetty pois silloiselta Aurakadun, Venäjänkirkkokadun ja Puolalankadun rajoittamalta autiolta tontilta. Torille tuotiin 1800-luvun lopussa maaseudulta myytäväksi myös puutavaraa, minkä vuoksi 1897 Aninkaistentoriksi nimetyn aukion nimi alkoi muuttua kansan suussa Puutoriksi.
1900-luvulla torille valmistui Turun ensimmäinen linja-autoasema, mutta uuden linja-autoaseman valmistuttua korttelin päähän kaukoliikenteen bussit siirtyivät sinne. Vuonna 1902 Puutorille rakennettiin vaakahuone. Rakennus korvattiin 1933 uudella vaakahuoneella, josta tuli ensin yleinen käymälä aina vuoteen 1986 asti. Myöhemmin, vuonna 1997 rakennuksessa avattiin ravintola Puutorin Vessa. Lähiliikenteen linja-autot käyttivät Puutoria tukikohtanaan vielä 1990-luvulla. Nykyisin bussit liikennöivät Kauppatorilta.
Nykypäivä ja tulevaisuus
Puutorin autioiduttua kaupunkiaukioksi perustettiin Puutoria elävöittämään Puutorin puolesta -yhdistys. Nykyään Puutorin suosituimpia tapahtumia ovat Turun taiteiden yön tapahtumat, kesäinen kirjamyyntitapahtuma Booktori sekä Puutori Blues.
Monet turkulaiset ovat ottaneet kantaa Puutorin mahdolliseen uudistamiseen. On toivottu, että aukiota jakavat asvaltoidut ajokaistat tasattaisiin mukulakivin, erittäin vilkas ympäröivä autoliikenne rauhoitettaisiin ja Puutorilla aloitettaisiin uudelleen säännöllinen kirpputorikauppa. Kaupungin kehittämissuunnitelmassa Kauppatori on kuitenkin ykkössijalla. On myös esitetty, että linja-autojen lähiliikenteen solmukohta siirrettäisiin Kauppatorilta Puutorille; nykyisin torin nurkalla on Kauppatorilta pohjoiseen liikennöivien paikallis- ja lähilinjojen pysäkit.
Kesäkuussa 2011 Puutorilla paljastettiin Turun kulttuuripääkaupunkivuoteen kuuluva Pekka Paikkarin keraaminen taideteos Iglu. Teos on osa Savi kaupungissa -hanketta. Kaksi muuta taideteosta ovat Kim Simonssonin Kupittaan puiston sähkönjakelukeskuksen Temppeli sekä Aurajokirannan vedenpuhdistamon Kimono.
Aiheesta muualla
60.45472°N, 22.26833°W
Carl Nielsen
thumb|upright|Carl Nielsen noin vuonna 1908. thumb|Boeing 737, jonka pyrstöön Nielsenin kuva on teipattu. Carl August Nielsen (9. kesäkuuta 1865 Sortelung – 3. lokakuuta 1931 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä.
Elämäkerta
Nielsen syntyi Fynin saarella. Hänen vanhempansa olivat Niels Jørgensen (1835–1916) ja Maren Kristine Johansen (1837–1896), joille syntyi 12 lasta. Isä oli maalari ja musikantti, ja perhe eli monia vuosia suuressa puutteessa. Lapsista kaksi kuoli nuorena, neljä muutti Yhdysvaltoihin ja yksi Australiaan. Kotimaahan jäi Carlin lisäksi kolme veljeä ja yksi sisar.
Carl, lapsista järjestyksessä seitsemäs, oli musikaalinen. Hän harjoitteli viulunsoittoa kahdeksan vuoden ikäisestä isänsä ja kansakoulunopettajansa johdolla. Ensimmäisen sävellyksensä, polskan viululle, Carl sävelsi yhdeksänvuotiaana. Hän pääsi 14-vuotiaana (1879) soitto-oppilaaksi Odensen rykmentin soittokuntaan, jossa hän oppi soittamaan trumpettia ja muita puhallussoittimia.
Carl Nielsen halusi kuitenkin jatkaa viulunsoiton opintojaan, ja vuoden 1884 alusta hänet hyväksyttiin Kööpenhaminan konservatorion oppilaaksi. Siellä ollessaan hän aloitti myös sävellystyönsä. Hän sai opintonsa päätökseen vuonna 1886 ja toimi aluksi sijaisena eri orkestereissa, kunnes sai vuonna 1889 Kuninkaallisesta orkesterista toisen viulun soittajan paikan. Nielsen avioitui vuonna 1891 kuvanveistäjä Anne Marie Brodersenin (1863–1945) kanssa, ja heille syntyi kolme lasta, Irmelin Rose (s. 1891), Anne-Marie (s. 1893) ja Hans Børge (s. 1895). Lisäksi Nielsenillä oli kaksi avioliiton ulkopuolella syntynyttä lasta, Carl August Hansen (s. 1888) ja Rachel Siegman (s. 1912).
Nielsen erosi vuonna 1905 Kuninkaallisen orkesterin viulistin toimesta. Sen jälkeen hän toimi sävellystyön ohella lisääntyvästi kapellimestarina. Vuosina 1908–1914 Nielsen oli Kuninkaallisen orkesterin kapellimestari, ja sen jälkeen hän toimi taas vapaana säveltäjänä ja orkesterinjohtajana. Säveltäjänä hän oli pääosin itseoppinut. Näinä vuosina hän oli jo Tanskan merkittävin klassisen musiikin säveltäjä ja sinfonikko. Vuoden 1931 alussa Nielsen nimitettiin Kööpenhaminan konservatorion johtajaksi, mutta hän ehti hoitaa tehtävää vain yhdeksän kuukautta ennen kuolemaansa. Hän oli potenut sydänvian oireita jo kymmenkunta vuotta, mutta työskennellyt kaiken aikaa intensiivisesti. Nielsen kuoli Kööpenhaminan Rigshospitalet-sairaalassa vähän puolen yön jälkeen 3. lokakuuta 1931.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Nielsenin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Westerveld
Westerveld on kunta Alankomaissa Drenthen provinssissa. Kunnan pinta-ala on 282,74 km² ja kunnassa on 19 095 asukasta (31.12.2012), joten asukastiheys on 68 as./km².
thumb|left|250px|Kartta Westerveldin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Etelä-Espoon Pallo
thumb|EsPa pelaamassa [[Helsingin Jalkapalloklubia vastaan Suomen Cupissa 2010. Pelipaikkana Matinkylän tekonurmi 2.]]
EsPalla on kymmenen omaa juniori-ikäluokkaa joissa on toistakymmentä joukkuetta. EsPalla on yhteisjoukkueet kahdessa ikäluokassa (B- ja A-pojat) HooGeen kanssa ja lisäksi viisi joukkuetta aikuisissa (kolme harraste- ja kaksi kilpajoukkuetta; miesten harraste kutonen, miesten vitonen, 2x nelonen ja kolmonen), joissa pelaa yhteensä yli 900 rekisteröityä pelaajaa (2022).
Etelä-Espoon Pallon toiminta on keskittynyt erityisesti Suurpellon, Matinkylän ja Olarin kaupunginosiin. Seura järjestää vuosittain EsPa-Iso Omena -turnauksen elokuussa, joka kokoaa yhteen yli kaksi sataa lasten ja nuorten joukkuetta ympäri Etelä-Suomen.
Tatra T810
Tatra T810 on tšekkiläisen Tatran valmistama kolmiakselinen, kuusipyörävetoinen maastokuorma-auto, jonka kantavuus on 2 850 – 5 000 kg sovelluksesta riippuen. Mallista on kehitetty myös kaksiakselinen, nelivetoinen muunnelma. Auto perustuu pitkälti Renault'n ja muiden valmistajien toimittamiin komponentteihin. Auto suunniteltiin Tšekin asevoimien aloitteesta ja se on tarkoitettu joukkojen ja materiaalin kuljetuksiin vaikeissa maasto-oloissa.
Suunnittelu
Auton suunnittelu sai alkusysäyksen Tšekin asevoimien tarpeesta korvata vanhat Praga V3S -kuorma-autonsa, jotka oli suunniteltu jo vuonna 1953. Tehtävä annettiin alun perin ROSS-nimiselle yritykselle (Roudnické strojírny a slévárny) joka suunnitteli 6×6-vetoisen kuorma-auton hyödyntäen eri valmistajien, muun muassa Renault'n komponentteja. Auton mallinimeksi tuli R210. Yritys kuitenkin ajautui konkurssiin vuonna 1998 ehdittyään toimittaa vain 15 autoa.
Tatra osti projektin vuonna 2002 ja suunnitteli auton perusteellisesti uudelleen. Auto sai uuden Renault'n kojelaudan, Euro III -päästömääräykset täyttävän moottorin, sekä Pragan valmistaman vaihteiston ja akselit. Auto nimettiin uudestaan Tatra T810:ksi. Sen valmistusta varten tehtaalle rakennettiin erillinen kokoonpanolinja.
Moottori
Auton moottori on Renault'n valmistama kuusisylinterinen nestejäähdytteinen rivimoottori mallinimeltään Renault DXi7 240 ECO1. 177 kW tehoisen turbodieselmoottorin paras vääntöalue on 1 200 - 1 700 1/min, eli sangen laaja.
Voimansiirto
Moottorin takana on Renault'n yksilevyinen kuiva kytkin. Alkuvaiheessa käytetty Pragan vaihteisto on korvattu sittemmin ZF:n valmistamalla kuusivaihteisella, käsivalintaisella ZF 6S 1000TO:lla. Tämän lisäksi auto on varustettu kaksiportaisella ZF Steyr VG750 -alennusvaihteella, joka tuplaa vaihteiden määrän.
Runkorakenne
Autossa on muista Tatroista poiketen tikapuurunko. Tämä johtuu siitä että lukuisista eduistaan huolimatta Tatran perinteisesti käyttämä keskusputkirunkorakenne on hankala korjata vaurion sattuessa. Runko on tarkoituksella suunniteltu siten että se pääsee vääntymään maastossa kuljettaessa, jolloin pyörät ulottuvat maahan silloinkin kun yksi pyörä kulkee esteen yli.
Alusta
Myös akselit ovat Tatran perinteisestä ratkaisusta poikkeavat, sillä autossa on heiluriakselien sijaan jäykät portaaliakselit, joilla on saavutettu korkea maavara. Navoissa on renkaiden keskustäyttöjärjestelmä, jolla pystytään säätämään rengaspaineita auton liikkuessa; alhaisesta rengaspaineesta on etua pehmeässä maastossa kuljettaessa. Telillä on pitkittäistasauspyörästö, joka jakaa taka-akseleille tulevan momentin telin etummaisen ja taimmaisen akselin kesken. Sekä etu- että taka-akseleilla on tasauspyörästöjen lukot ja telillä on lisäksi pitkittäistasauspyörästön lukko. Autossa on jatkuva etuveto.
Etuakselilla on kierrejousitus ja teleskooppi-iskunvaimentimet. Takana on lehtijouset. Jarruina on paineilmalla toimivat jäähdytetyt levyjarrut. Auto on varustettu ABS-järjestelmällä.
Kori ja varusteet
Vakio-ohjaamona on Renault Midlum, jonka pohjaa on vahvistettu ja päälle lisätty kattoluukku. Istumapaikkoja on kuljettajan lisäksi kahdelle matkustajalle. Ohjaamossa on polttoainekäyttöinen lisälämmitin. Sähköjärjestelmä on 24-volttinen ja autossa on kaksi 12-volttista 170 Ah akkua. Edessä on hydraulisesti toimiva vinssi.
Ominaisuuksia
Auton huippunopeus on 106 km/h, mutta rajoitettu tasolle 85 km/h. Toimintasäde maantieajossa on 800 km. Autolla kykenee kulkemaan 1,2 metrin syvyisessä vedessä. Suurin mäennousukulma kuormaamattomana on 100 %. Suurin sallittu sivuttaissuuntainen kallistuma on 40 %. Autolla voi ylittää enimmillään 90 cm:n levyisen kaivannon ja sillä voi kivuta 45 cm:n korkuisen, pystysuoran esteen yli. Kääntöympyrän halkaisija on 18 ± 1,0 m.
Käyttö armeijassa
240 px|thumb|Tšekin armeijan Tatra T810. Tšekin asevoimat tilasi 21. syyskuuta 2005 panssaroidulla ohjaamolla varustettuja T810:iä. Ensimmäiset autot luovutettiin armeijalle 14. huhtikuuta 2008. Autoja on tilattu kaikkiaan 977 kappaletta, joista 556 on määrä toimittaa ajanjaksolla 2006 - 2011. Loput 421 toimitetaan vuoteen 2014 mennessä.
Ohjaamot on suojattu rynnäkkökiväärin luoteja sekä käsikranaattien ja miinojen sirpaleita vastaan. Ohjaamoissa on sisäilman suodatus. Katolle saadaan asennettua vz.59-tyyppinen konekivääri. Varusteisiin kuuluu muun muassa radiolaitteisto, GPS-navigointilaite ja taistelukaasujen tunnistusjärjestelmä.
Tatra on joutunut vastaamaan oikeudessa armeijalle toimitettavien autojen kauppoihin liittyviin syytöksiin. Tatra perui sopimuksen akselien ja vaihteistojen hankkimisesta kotimaiselta Pragalta ja päätti ostaa komponentit ulkomailta, jolloin Praga haastoi Tatran oikeuteen vaatien hyvitystä. Keväällä 2008 saadun oikeuden päätöksen mukaan Tatra ei kuitenkaan ollut syyllistynyt sopimusrikkomukseen.
Toinen syytös tuli Tšekin armeijan taholta, sillä autojen katsottiin olevan 300 kg sopimuksessa määriteltyä vaatimusta painavampia. Epäselvyyttä aiheutti kuitenkin ajoneuvon massan määrittelyssä käytetty standardi, sillä armeijan nojasi kansallisiin normeihin, kun taas Tatra käytti ISO-standardin mukaista ajoneuvon massan määritelmää. Ensimmäiset T810:t viivästyivätkin testeissä ilmenneiden puutteiden tähden. Armeijan oli määrä saada ensimmäinen erä marraskuussa 2007, mutta toimitus lykkääntyi maaliskuulle 2009. Tatra joutui maksamaan viivästyksestä huomattavan hyvityksen, jonka suuruutta ei ole julkistettu.
Siviilisovellukset
T810:n siviilimuunnelma esiteltiin Brnossa Autotec-näyttelyssä kesäkuussa 2010.
Official Xbox Magazine
Official Xbox Magazine on Xbox-peleihin keskittyvä aikakauslehti. Kerran kuukaudessa ilmestyvää lehteä alettiin julkaista marraskuussa 2001 eli samoihin aikoihin, kun ensimmäiset Xboxit tulivat myyntiin.
Official Xbox Magazine sisältää muun muassa ennakkotietoja, arvosteluita ja huijauskoodeja Xbox-peleille. Lehden mukana tulee levy, joka sisältää pelidemoja, esittelyvideoita, päivityksiä ja trailereita tulevista peleistä. Levyn avulla voi myös pelata Xbox-pelejä Xbox 360:lla, jos omistajalla ei ole pääsyä Xbox Liveen. Xbox 360:n ilmestyttyä 22. marraskuuta 2005 lehti alkoi julkaista siihen liittyviä artikkeleita. Lehti arvostelee jokaisen Xboxille, Xbox 360:lle ja Xbox Live Arcadeen ilmestyvän pelin.
Otto Degerman
thumb|Tampereen punaisia päälliköitä. Otto Degerman vasemmalla, [[Anders Hilden oikealla.]] Otto Degerman (20. marraskuuta 1888 – 5. toukokuuta 1918) oli tamperelainen työmies ja punakaartin työpataljoonan päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän syyllistyi valkoisiin kuuluvien henkilöiden pakottamisiin punakaartin työkomppanioihin. Hänen sanotaan olleen kielenkäytöltään hävytön ja raaka mies. Hän osallistui Tampereen taisteluun, jossa jäi valkoisten vangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin Kalevankankaalla.
Palkkajousto
Palkkajousto -0,5 tarkoittaisi, että jonkin yrityksen tai alan palkkojen nousu 1 %:n verran vähentää sen yrityksen tai alan työllisyyttä keskimäärin 0,5 %.
Mitä suurempi palkkajousto on, sitä enemmän pienikin palkanalennus parantaa työllisyyttä. Lyhyellä aikavälillä joustot ovat pienempiä, joten kaikki vaikutukset työllisyyteen eivät näy heti.
Palkkojen aleneminen lisää työllisyyttä kahdella tavalla:
Palkkajousto Suomessa
Palkansaajien tutkimuslaitoksen selvityksen mukaan pitkän aikavälin työvoiman kysynnän palkkajousto on Suomessa -0,4 (eri yrityksissä -0,1 .. -2,1, elintarviketeollisuudessa -0,7 ja vähittäiskaupassa -0,5).
Jaakko Kianderin tutkimuksen mukaan palkkajousto olisikin pitkän aikavälin keskiarvona -0,8, ja se olisi noussut -1:een (1980-1994), teollisuudessa nousu olisi tapahtunut vasta vuoden 1990 jälkeen. Palkkajousto ohitti -1:n rakennus-, kuljetusväline-, elektroniikka-, elintarvike- ja tevanake-aloilla (tekstiili, vaate, nahka, kenkä) ja oli suurimmillaan keskisuurissa yrityksissä.
Jaakko Pehkosen tutkimuksessa suurista teollisuusyrityksistä palkkajoustoksi tulikin -0,97 (1985-1995).
Glasgow’n kansainvälinen lentoasema
Glasgow’n kansainvälinen lentoasema  sijaitsee Renfrewshiressä, 13 kilometriä länteen Glasgow’sta, lähellä Paisleyn ja Renfrew’n kaupunkeja.
Nykyään Glasgow’n kansainvälinen lentoasema on Skotlannin vilkkain ja Ison-Britannian seitsemänneksi vilkkain lentoasema. Glasgow’n kansainvälinen lentoasema on Skotlannin ensimmäinen lentoasema, joka käsitteli yli miljoonaa matkustajaa yhden kuukauden aikana.
Lentoaseman omistaa BAA, joka omistaa myös Heathrow’n, Gatwickin, Stanstedin, Edinburghin, Aberdeenin ja Southamptonin lentoasemat.
Terminaalin osat
Glasgow’n kansainvälisen lentoaseman terminaalissa on kolme osaa, jotka jakautuvat länsi- (kansainvälisille lennoille), keski- (Ison-Britannian sisäisille lennoille) ja itäosaan (halpalentoyhtiöiden, Irlannin ja Pohjois-Irlannin lennoille). Keskiosa on osa vuonna 1966 rakennettua terminaalirakennusta. Itäosa rakennettiin 1970-luvun puolessa välissä ja länsiosa vuonna 1989.
Georges Auric
pienoiskuva|Georges Auric vuonna 1940. Georges Auric (15. helmikuuta 1899 Lodève, Ranska – 23. heinäkuuta 1983 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä.
Auric syntyi Lodèvessa 15. helmikuuta 1899. Hänen perheensä muutti Pariisiin vuonna 1913, ja Auric pääsi opiskelemaan Pariisin konservatorioon. Hän osoitti musikaalista lahjakkuutta jo nuorena: hänen ensimmäiset sävellyksensä julkaistiin, kun hän oli 15-vuotias. Uransa aikana Auric sävelsi monen tyyppisiä teoksia. Hän sävelsi kuitenkin erityisesti beletteja ja elokuvamusiikkia, joista hänet tunnetaan. Auric kuoli Pariisissa 23. heinäkuuta 1983 ollessaan 84-vuotias.
Gregorio Allegri
thumb|Gregorio Allegri Gregorio Allegri (1582 – 18. helmikuuta 1652 ) oli italialainen säveltäjä ja pappi, joka eli suurimman osan elämästään Roomassa.
Gregorio Allegri syntyi Roomassa ja lauloi kuoropoikana kappelissa 1591–1596. Vuosina 1600–1607 hän opiskeli Giovanni Maria Naninon johdolla. Vuodet 1607–1621 hän vietti laulajana ja säveltäjänä Fermon ja Tivolin katedraaleissa, kunnes hänestä tuli vuonna 1628 kuoronjohtaja, maestro di cappella, Roomassa. Hän valmistui papiksi ja julkaisi motetteja, jotka saavuttivat suosiota, ja näistä syistä paavi Urbanus VIII otti hänet mukaan kapellikuoroonsa. Elämänsä viimeiset vuosikymmenet hän lauloi paavillisessa kuorossa. Allegri kuoli vuonna 1652, jolloin hänet haudattiin Rooman Chiesa Nuovaan.
Allegri sävelsi muun muassa useita motetteja. Hänen tunnetuin teoksensa on kuitenkin viisiääninen hengellinen a cappella -sävellys Miserere, jonka arvellaan olevan peräisin 1630-luvulta. Sävellys, jota esitettiin vain pääsiäisviikolla, sai legendaarisen maineen, ja sitä pidettiin pitkään Rooman Sikstitiiniläiskappelin omaisuutena, kunnes 14-vuotias Mozart vuonna 1770 vain kerran sen kuultuaan kopioi sen ulkomuistista.
Pantterietana
Pantterietana eli vanhemmalta nimeltään jättietana (Limax maximus), on isokokoinen Suomessakin harvinaisena esiintyvä harjaetanoihin kuuluva etanalaji. Se sekoitetaan usein sille läheistä sukua olevaan, huomattavasti yleisempään ja harmittomaan ukkoetanaan (Limax cinereoniger) tai haitalliseen puutarhatuholaiseen espanjansiruetanaan (Arion vulgaris). Harmiton pantterietana ei aiheuta tuhoja puutarhassa vaan elää lahonneella kasviravinnolla. Se voi kyllä myös ruokailla raadoilla.
Koko ja ulkonäkö
Pantterietana voi kasvaa noin 10–20 cm:n pituiseksi. Se on pohjaväriltään vaaleanruskeasta -harmaaseen selän ja kylkien ollessa ”leopardikuvioiset” eli selvärajaisten, muodoltaan epäsäännöllisten mustien laikkujen kirjomat. Joskus laikut voivat muodostaa juovia tai puuttua lähes täysin. Myös miltei yksivärisen tummia yksilöitä on olemassa. Muodoltaan pantterietana on ehkä sukulaistaan ukkoetanaa hoikempi. Kilpi on aina laikullinen, ei koskaan juovikas, takareunastaan teräväkärkinen ja siinä on sormenjälkeä muistuttava uurrekuvio. Hengitysaukko on eläimen oikealla kyljellä kilven takaosassa. Selkäpuolen harjanne ulottuu peräpään kärjestä selän takimmaisen kolmanneksen verran eteenpäin. Antura on yksivärisen vaalea ja eläimen tuottama lima sitkeää ja kirkasta.
Levinneisyys
Pantterietanan levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Lähi-itään. Vieraslajina se on levinnyt myös Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan, Havaijille, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Suomeen se on levinnyt 1800-luvulla, ja nykyisin esiintymiä on ainakin Ahvenanmaalla ja Turun saaristossa sekä Turun, Tampereen, Helsingin, Rauman ja Uudenkaupungin seuduilla.
Elinympäristö ja elintavat
Toisin kuin sukulaisensa ukkoetana, pantterietana on kulttuuriympäristöjen asukki, jonka tyypillisiä elinpaikkoja ovat esimerkiksi puistot, puutarhat ja hautausmaat. Laji on aktiivinen lähinnä iltahämärissä ja yöllä ja piilottelee päivisin oksien tai muun suojan alla. Pilvisellä säällä etanat saattavat innostua liikkumaan myös päivällä. Ravinnokseen ne syövät lahoavaa kasvimateriaalia, mutta eläinperäisellä ravinnolla, kuten muilla etanoilla ja raadoilla, saattaa olla oletettua suurempi merkitys.
Pantterietanalla on mahdollisesti hajuaistiin perustuva kyky löytää suoraa reittiä pitkin takaisin suojapaikkaansa.
Pantterietanan saalistajia luonnossa ovat ainakin maakiitäjäiset (Carabidae) ja siili (Erinaceus europaeus).
Samuli Siltanen
Koulutus ja ura
Siltanen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1994 Teknillisestä korkeakoulusta (nykyään Aalto-yliopisto). Hän väitteli vuonna 1999 Teknillisessä korkeakoulussa professori Erkki Somersalon ohjauksessa väitöskirjalla Electrical impedance tomography and Faddeev Green's functions.
Vuosina 1999-2002 hän työskenteli Instrumentarium Imagingilla tuotekehittäjänä lääketieteellisen röntgenkuvausteknologian parissa. Hän oli Japan Society for the Promotion of Science Postdoctoral Fellow -rahoituksella Gunman yliopistossa Japanissa 2002–2004. Hän työskenteli tuotekehittäjänä yrityksissä GE Healthcare ja PaloDEx vuosina 2004–2005.
Hän on toiminut Suomen Inversioseuran hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2011.
Tutkimus
Siltasen tutkimusala sovelletussa matematiikassa on käänteiset ongelmat eli inversio-ongelmat. Inversio-ongelmissa kuljetaan seurauksista syihin ja pyritään tulkitsemaan epäsuoria mittauksia. Esimerkiksi tietokonetomografiassa potilaasta otetaan röntgenkuvia eri suunnista ja käytetään matemaattista takaisinlaskentaa potilaan sisäisen kolmiulotteisen rakenteen selvittämiseen. Tässä tapauksessa "syy" on potilaan kolmiulotteinen rakenne ja "seuraus" kokoelma kaksiulotteisia röntgenkuvia potilaasta.
Siltanen on julkaissut yhdessä Jennifer L. Muellerin kanssa tieteellisen monografian Linear and nonlinear inverse problems with practical applications (SIAM, 2012).
Tieteen yleistajuistamistoiminta
Siltasella on YouTubessa Samun tiedekanava, joka sisältää tiedeaiheisia videoita. Hän on julkaissut yhden yleistajuisen kirjan nimeltä Astu matematiikan maailmaan (Otava, 2019).
Charles Maurice de Talleyrand
Charles Maurice de Talleyrand-Périgord (2. helmikuuta 1754 – 17. toukokuuta 1838) oli ranskalainen diplomaatti, joka toimi Ludvig XVI:n alaisuudessa, Ranskan Suuren vallankumouksen, direktoraatin, konsulaatin ja heinäkuun monarkian aikana. Hänet tunnettiin yleisesti vain nimellä Talleyrand.
Elämäkerta
Talleyrand syntyi aristokraattiseen perheeseen Pariisissa. Jalkavamman vuoksi hän ei voinut lähteä Talleyrandin herttuoiden perinteiselle sotilasuralle, vaan kirkolliselle uralle, johon häntä kannusti hänen setänsä, Reimsin arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 1779 ja 1780 hänestä tuli kirkon edustaja hoviin. Tässä tehtävässään hän oli laatimassa kirkon omaisuuden inventaariota 1785 ja puolusti kirkon ikiaikaisia oikeuksia. Vuonna 1789 maallisena tunnettu Talleyrand nimitettiin Autunin piispaksi suvun vaikutusvallan ansiosta.
Ranskan vallankumous
Vuoden 1789 valtiopäivillä hän edusti kirkkoa ja ensimmäistä säätyä. Talleyrand tuki vallankumousta ja toimi Mirabeaun kanssa kirkon omaisuuden maallistamiseksi. Hän osallistui ihmisoikeuksien julistuksen kirjoittamiseen ja ehdotti kirkon alistamista valtiolle (Constitution civile du clergé) ja otti vastaan valan kahdelta ensimmäiseltä perustuslailliselta piispalta, vaikka joutuikin itse eroamaan paavi Pius VI:n julistettua hänet kirkonkiroukseen.
Vuonna 1792 hänet lähetettiin kahdeksi Isoon-Britanniaan sodan välttämiseksi. Hän lähti Englantiin toisen kerran juuri syyskuun verilöylyjen alkaessa, mutta kieltäytyi émigrén statuksesta. Hänen aristokraattisen syntyperänsä vuoksi kansalliskokous julisti hänet pidätettäväksi joulukuussa 1792. Pitt puolestaan karkotti hänet Englannista maaliskuussa 1794 ja hänen täytyi matkustaa Yhdysvaltoihin, jossa hän pysyi kunnes palasi Ranskaan 1796.
9. termidoria vallankaappauksen ja Robespierren vallan kaatumisen jälkeen Talleyrand kampanjoi paluunsa puolesta ystäviensä välityksellä. Hänet poistettiin émigré-luettelosta ja hän palasi Ranskaan syyskuun 25. 1796. Vuonna 1797 hänet nimitettiin direktoraatin ulkoministeriksi. Hän näki Napoleonin uran etenemisen mahdollisuudet Italian 1796/1797 sotaretken aikana ja kirjoitti tälle kirjeitä ja ystävystyi hänen kanssaan. Hän vastusti Venetsian tasavallan lopettamista, mutta onnitteli silti Napoleonia kun rauha Itävallan kanssa saavutettiin. Napoleonin veljen Lucien Bonaparten kanssa hän oli tärkeässä osassa 18. brumairen vallankaappauksessa 1799 ja Napoleon teki hänestä pian ulkoministerinsä, vaikka he olivatkin harvoin samaa mieltä ulkopolitiikasta. Myös paavi vapautti hänet kirkonkirouksesta.
Direktoraatin aikana tapahtui ns. XYZ-skandaali Yhdysvaltain kanssa, kun maaliskuussa 1797 rauhaa neuvottelemaan saapuneet Yhdysvaltain edustajat kieltäytyivät maksamasta 250 000$ ulkoministerille ja 12 miljoonaa dollaria lainaa Ranskalle neuvottelujen jatkamiseksi. Tämä ajoi Ranskan ja Yhdysvallat lähes sodan partaalle ja laivastot taistelivatkin Karibialla ja Pohjois-Amerikan rannikolla. Ennen vuoden 1800 Mortefontainen sopimuksen allekirjoittamista.
Maaliskuussa 1804 Talleyrand oli mahdollisesti mukana Bourbon-suvun Louis Antoine de Bourbon-Condén kaappauksessa ja teloituksessa, mikä johti ulkomailla Napoleonin vallan oikeutuksen heikkenemiseen. Napoleon syytti häntä tapauksestaja syytöksiin yhtyi myös Chateaubriand.
Ranskan keisarikunta
Toukokuussa 1804 Napoleon nimitti Talleyrandin suurkamariherraksi ja keisarikunnan varaelektoriksi. Vuonna 1806 hänestä tehtiin Beneventon ruhtinas (tai Bénévent). Hän oli Tilsitin rauhan Preussin tylyä kohtelua vastaan ja lohdutteli Preussin kuningatarta, mikä paransi hänen mainettaan Euroopan hoveissa. Hän erosi ulkoministerin virasta 1809 vastustaessaan Ranskan–Venäjän liittoa ja erimielisyydet keisarin kanssa kärjistyivät kulminoituen Napoleonin Venäjän-retken johdosta 1812. Hän otti osaa Erfurtin konferenssiin ja sanotaan Aleksanteri I:n muuttaneen mielipidettään Napoleonista Talleyrandin ansiosta. Aleksanteri pelkäsi Ranskan mahtia, mutta ihaili maan moderneja instituutioita ja tahtoi uudistaa maataan. Talleyrandin väitetään vakuuttaneen Aleksanterille Napoleonin olevan uhka Euroopalle ja Venäjän tulisi vastustaa tätä.
Talleyrand alkoi hyväksyä lahjuksia vihamielisiltä mailta, Venäjältä ja Itävallalta Napoleonin salaisuuksia vastaan. Hän kyllästyi Napoleonin jatkuvaan vallanhimoon ja pelkäsi tämän ajavan Ranskan perikatoon. Hänen kampanjointinsa Espanjan sotaa vastaan sai Napoleonin vakuuttuneeksi että Talleyrand juoni häntä vastaan. Napoleon ei kuitenkaan toiminut häntä vastaan, koska ei pitänyt sitä vaivan arvoisena ja nimitti Talleyrandia "paskaksi silkkisukassa" (la merde dans un bas de soie).
Myöhemmät vaiheet
Kun Napoleonin oli syösty vallasta ja Ludvig XVIII astui valtaistuimelle huhtikuussa 1814, Talleyrand oli yksi Bourbon-suvun restauraation alullepanijoista. Hän oli Ranskan pääneuvottelija Wienin kongressissa ja allekirjoitti Pariisin sopimuksen. Hänen ansiostaan sen ehdot olivat Ranskalle hyvin edulliset. Aluksi päätöksiä tekivät vain suurvallat; Itävalta, Yhdistynyt kuningaskunta, Preussi ja Venäjä. Talleyrandin vaatimuksesta myös Ranska ja Espanja otettiin mukaan takahuoneisiin. Ranska sai pitää 1792 rajansa ja sai Avignonin ja Salmin, jotka olivat olleet itsenäisiä vallankumouksen alkaessa. Kuitenkin Preussi sulautti itseensä pienemmät Saksan ruhtinaskunnat, ja sen armeijat tulivat Ranskan rajalle.
Napoleonin pako vankeudesta Elban saarelta sadaksi päiväksi 1815 oli tappio Talleyrandin diplomaattisille ponnisteluille; seurannut rauhansopimus oli vähemmän suotuisa, mutta Ranskalle oli onneksi, että Kongressi oli jo saavuttanut päätöksensä. Talleyrand erosi virastaan saman vuoden syyskuussa ja jäi vanhemman valtiomiehen rooliin. Kun Ludvig Filip nousi valtaan heinäkuun vallankumouksessa 1830, Talleyrand nimitettiin lähettilääksi Britanniaan, jossa hän oli vuosina 1830–1834. Hän pyrki vahvistamaan Ludvig Filipin vallan oikeutusta ja ehdotti 1830 Alankomaiden kapinan jälkeen Etelä-Alankomaiden jakoa Britannian suojelemaan Antwerpenin vapaavaltioon ja Ranskaan liitettävään osaan, johon kuuluisi Brysselin kaupunki.
Lapset
Talleyrandilla ei ollut laillisia lapsia, mutta Charles-Joseph de Flahaut tunnustetaan yleisesti hänen pojakseen. Myös taidemaalari Eugène Delacroixia epäillään Talleyrandin jälkeläiseksi, joskin tätä tutkineet historioitsijat epäilevät asiaa. Hänellä on myös kaksi mahdollista tytärtä. Naimisissa hän oli Catherine Worlée Grandin kanssa.
Yrjö Hietanen
Yrjö Jalmari Hietanen (12. heinäkuuta 1927 Helsinki – 26. maaliskuuta 2011 Helsinki ) oli suomalainen kilpameloja ja kaksinkertainen olympiavoittaja Helsingin kisoista 1952 parinaan Kurt Wires. Lontoon olympiakisoihin 1948 hän ei päässyt Suomen heikon valuuttatilanteen vuoksi mutta hän osallistui vielä Melbournen olympiakisoihin 1956. Hän kilpaili kajakkiluokissa.
Hietanen omisti osaksi sähköalan yrityksen Oy C. A. Lindbergin, jonka toimitusjohtaja hän oli. Hän luopui omistuksesta 1984.