cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viswanathan Anand
Mestaruuden menetys 2013
Marraskuussa 2013 Magnus Carlsen kukisti maailmanmestaruusottelussa Anandin pistein 6½–3½.
Nopean shakin maailmanmestari
thumb|left|250px|Viswanathan Anand Lokakuussa 2003 FIDE järjesti nopean shakin turnauksen Cap d’Agdessa ja nimitti sitä nopean shakin maailmanmestaruusturnaukseksi. Pelaajilla oli 25 minuuttia pelin alussa ja lisäksi lisäaikaa 10 sekuntia siirtoa kohti. Anand voitti tapahtuman kymmenen muun huippupelaajan edellä ja voitti Vladimir Kramnikin finaalissa. Hän on myös voittanut nopean shakin turnauksen Korsikassa kuutena vuotena peräkkäin (1999–2005). Chess Classic -tapahtuman hän on voittanut yhdeksänä vuotena peräkkäin 2000–2008). Hän on myös voittanut Leonissa 2005, Eurotel-turnaksen 2002, Fujitsu Giants-turnauksen 2002 ja Amber-turnauksen viisi kertaa (josta nopean shakin osuuden seitsemän kertaa).
Yksityiselämä
Anand asuu nykyään vaimonsa Arunan kanssa Chennaissa.
Tunnustukset
Shakin Oscar: 1997, 1998, 2003, 2004, 2007 ja 2008.
Normaalit turnaukset
* Voittojen ja tappioiden erotus. ** Yhtäläisyysmerkki tarkoittaa jaettua sijoitusta.
Etelä-Afrikan parlamenttivaalit 2019
Etelä-Afrikan parlamenttivaalit pidettiin 8. toukokuuta 2019 ja niissä valittiin 400-paikkaisen parlamentin alahuoneen edustajat sekä provinssien parlamenttien jäsenet viiden vuoden mittaiselle kaudelle.
Vaaleihin osallistui 48 puoluetta, mikä oli merkittävä nousu edellisiin vaaleihin.
ANC säilytti suurimman puolueen asemansa, vaikka menettikin paikkoja. Keskeisiä vaaliteemoja olivat työllisyys ja korruption kitkeminen, joista johtuvan apatian uskotaan pitäneen äänestysprosentin verrattain alhaalla. .
Loikkia
Vaalien alla tapahtui monia loikkauksia puolueesta toiseen tai aivan uuteen puolueeseen.
Patricia de Lille, Kapkaupungin entinen pormestari, jätti Demokraattisen allianssin 31. lokakuuta 2018 ja perusti myöhemmin Good-puolueen.
Fabio Basile
Fabio Basile (s. 7. lokakuuta 1994 Rivoli) on italialainen judon olympiavoittaja. Basile edustaa Esercito-seuraa. Hän kilpailee nykyään alle 73-kiloisten sarjassa, aiemmin 66-kiloisissa.
Etelä-Afrikan parlamenttivaalit 2019
Loikkia
Lennit Max jätti Demokraattisen allianssin ja liittyi Afrikan kansalliskongressiin. Taustalla oli Maxin nimitys poliisiasioista vastaavan ministerin, Bheki Celen, erityisavustajaksi heinäkuussa 2018. DA vastusti nimitystä ja joidenkin väitteiden mukaan painosti Maxia eroamaan puolueesta. .
Ōgimachi
Ōgimachi (18. kesäkuuta 1517 – 6. helmikuuta 1593) oli perinteisen japanilaisen tiedon mukaisesti Japanin 106. keisari. Hän hallitsi Japania vuosina 1557–1586 Sengoku-kaudella.
Etelä-Afrikan parlamenttivaalit 2019
Loikkia
Entinen kansallisen vapauspuolueen (NFP) puheenjohtaja Sindi Maphumulo-Mashinini liittyi UDM:n riveihin 2. helmikuuta 2019.
Fabio Basile
Basile saavutti olympiakultaa alle 66-kiloisten sarjasta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. EM-kilpailuista hänellä on yksi pronssi 66-kiloisista vuodelta 2016. EM-kilpailuissa 2020 hän oli 73-kiloisissa viides. Välimeren kilpailuista Basile saavutti pronssia alle 60-kiloisista 2013 ja 73-kiloisista 2018.
Basile saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia 55-kiloisissa 2010. EM-kilpailuissa hän sai alle 23-vuotiaissa kultaa 66-kiloisissa 2015 ja pronssia 60-kiloisissa 2012, alle 21-vuotiaissa 60-kiloisissa pronssia 2014 ja alle 17-vuotiaissa hopeaa 55-kiloisissa 2010.
Basile on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa yhden turnausvoiton, kolme kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Maailmancupeista ja Continental Open -kilpailuista hänellä on yksi voitto ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten tasolla kolme Italian-mestaruutta.
Etelä-Afrikan parlamenttivaalit 2019
Loikkia
Hyvin pitkäaikainen ANC:n edustaja Zukile Luyenge jätti puolueensa 17. helmikuuta 2019 ja liittyi Afrikan muutosliikkeeseen.
KwaZulu-Natalissa toimivan DA:n entinen aluejohtaja, Sizwe Mchunu, sekä NFP:n paikallisjohtaja, Njabulo Mlaba, loikkasivat ANC:hen 13. maaliskuuta 2019.
Itä-Kapin EFF:n entinen aluejohtaja, Themba Wele, liittyi Afrikan muutosliikkeeseen 15. maaliskuuta 2019.
26. maaliskuuta 2019 entinen ANC:n kansalliskokouksen edustaja, Vytjie Mentor, ilmoitti liittyvänsä Afrikan kristillisdemokraattiseen puolueeseen kesken kampanjoinnin.
Äänestäminen
Äänioikeus on kaikilla vähintään 18-vuotiailla Etelä-Afrikan kansalaisilla, jotka ovat rekisteröityneet äänestäjiksi.
Henkilöt, jotka eivät esim. sairauden vuoksi päästä äänestyspaikalle, saavat äänestää kotona hakemalla siihen luvan etukäteen.
Äänestys tapahtuu usein julkisissa rakennuksissa kuten kouluissa tai kirkoissa, jotka on ennalta määrätty kullekin äänestäjälle tämän rekisteröitymisen yhteydessä. Äänestyslipukkeeseen merkitään rasti äänestäjän valitseman puolueen tai ehdokkaan kohdalle. Oman äänestyslipukkeensa valokuvaaminen ei ole sallittua. .
Tulokset
Äänestysprosentti vaaleissa oli 66,05%.
Hallituksen muodostaminen
ANC muodosti vaalien jälkeen yksin hallituksen. Ministereiksi nimitettiin kuitenkin Good-puolueen Patricia de Lille. Lisäksi Etelä-Afrikan kommunistista puoluetta, jolla ei ole edustusta kansalliskokouksessa, edustavat Blade Nzimande ja Ebrahim Patel nimitettiin ministereiksi.
Cyril Ramaphosa nousi virkaa tekevästä presidentistä ensimmäiselle viralliselle kaudelleen ja vannoi virkavalansa 25. toukokuuta 2019.
Ōgimachi
Taustaa
Ōgimachi oli keisari Go-Naran vanhin poika ja peri vallan tämän kuoltua. Hän pysyi vallassa vuoteen 1586, jolloin luopui kruunusta pojanpoikansa, prinssi Katahiton hyväksi, jolloin tästä tuli uusi Japanin keisari Go-Yōzei. Ōgimachi vetäytyi Sennōda-palatsiin. Hän kuoli 6. helmikuuta 1593.
Sandell
Sandell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Unkarin naisten jääpallomaajoukkue
Unkarin naisten jääpallomaajoukkue edustaa Unkaria naisten jääpallokilpailuissa. Se toimii Unkarin jääpalloliiton alaisuudessa. Unkari ei ole sijoittunut mitaleille jääpallon naisten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Historia
Unkari osallistui jääpallon naisten maailmanmestaruuskisoihin ensimmäisen kerran kotikisoissaan 2007, jossa se pelasi myös ensimmäisen virallisen naisten jääpallomaaottelunsa. 11. helmikuuta 2007 pelatussa ottelussa Unkari hävisi Kanadalle 6–0. Unkari jäi kisoissa viimeiseksi.
Sini Pyy
Sini Pyy (s. 5. kesäkuuta 1992 Rovaniemi) on suomalainen vammaisluokissa kilpaileva kelkkahiihtäjä. Hän kilpailee maastohiihdossa ja kaudesta 2016–2017 lähtien ampumahiihdossa.
Pyy aloitti kelkkahiihdon vuonna 2012, kaksi vuotta vammautumisensa jälkeen. Vuonna 2010 hän joutui auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena lääkäri vahvisti diagnoosiksi täydellisen selkäydinvamman. Pyy debytoi maailmancupin kisassa Vuokatissa kaudella 2012–2013. Vuonna 2014 Pyy pääsi villillä kortilla mukaan Sotšin paralympialaisiin, joissa hän kilpaili 1 km:n sprintissä sekä 5 km:n matkalla sijoittuen kummassakin lajissa sijalle 22.
Pyy valittiin Suomen Paralympiajoukkueeseen vuoden 2018 Pyeongchangin talviparalympialaisiin. Pyeongchangissa Pyyn lajeina ovat maastohiihdon 1,1 km:n sprintti ja 5 km:n hiihto sekä 6,0 ja 12,5 km:n ampumahiihtomatkat. Pyyn kisojen ensimmäinen matka oli 6,0 kilometrin ampumahiihto, jossa matka katkesi heti kisan alussa. Pyy kaatui hiihtokelkan irrotessa väärin sijoitetuista siteistä ja hän joutui sen takia jättämään kilpailun kesken.
Pyy on osallistunut myös parapyöräilyn MM-kisoihin kesällä 2018 Italian Maniagossa.
Lehmänkello
Lehmänkello on kellosoitin, joka on tehty metallista kellon muotoon joko valamalla tai metallilevystä takomalla ja jonka sisällä on vapaasti heiluva, kellon umpinaiseen yläpäähän kiinnitetty metallinen kellon kieli.
Suomessa on kutsuttu kellokkaaksi lehmää, jonka kaulaan lehmänkello ripustetaan. Muut lehmät seuraavat lauman johtavaa kellokasta laitumella. Suomessa maaseudulla on ollut perinteenä myös sitoa keväisin talon lapsille lehmänkellot kaulaan ja laittaa heidät kiertämään navettaa kellot soiden. Tällaisella taialla uskottiin voitavan suojata lehmiä karhuilta, kun ne sen jälkeen laskettiin laitumelle.
Lehmänkellon sointi on selkeästi tunnistettavaa ja nopeasti vaimenevaa, ja sillä luodut sointukuviot ovat helposti dissonoivia. Näiden ominaisuuksien vuoksi sitä on alettu käyttää myös orkestereiden ja yhtyeiden instrumenttina.
Latinalaisessa musiikkiperinteessä lehmänkello on vahvasti esillä. Sitä käytetään muun muassa cha-cha-cha:ssa perusrytmin soittamiseen, salsa-musiikissa moniin rytmikuvioihin ja muutenkin tavallisesti yhdessä bongo- ja congarumpujen kanssa. Lehmänkelloja voidaan myös kiinnittää rumpalin instrumentiksi rumpusettiin tai timbaaleihin joko symbaalien sijasta tai yhdessä niiden kanssa.
Populaarimusiikissa lehmänkelloa voidaan kuulla esimerkiksi Nazarethin "Hair of the Dog"-kappaleessa ja Blue Öyster Cultin "(Don't Fear) The Reaper"-kappaleessa, josta tehtiin lehmänkelloon liittyvä sketsi ohjelmassa Saturday Night Live. Yhtyeistä esim. LCD Soundsystemin musiikissa käytetään runsaasti lehmänkelloa.
Miss Atomic Bomb
Miss Atomic Bomb on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen neljänneltä studioalbumilta Battle Born 23. lokakuuta 2012. Kappale on yhtyeen jäsenten Brandon Flowersin ja Ronnie Vannuccin kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
Muramvyan provinssi
Muramvyan provinssi on yksi Burundin 18 maakunnasta. Sen hallintokeskus on Muramvyan pikkukaupunki (5 458 as., VL2008).
Maakunnan pinta-ala on 696 neliökilometriä. Asukasluku on kehittynyt seuraavasti: 188 694 (VL1979), 231 744 (VL 1990) ja 292 589 (VL2008). Vuonna 2013 maakunnassa arvioitiin asuvan 342 241 ihmistä.
Muramvyan maakunta jakautuu viiteen kuntaan seuraavasti (väkiluku VL2008):
Tutsiupseerien surmaama hututaustainen Burundin presidentti Melchior Ndadaye (28.3.1953–21.10.1993) oli kotoisin Muramvyasta.
Gjesdal
Gjesdal on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat luoteessa Sandnes, pohjoisessa Forsand, idässä Sirdal, etelässä Bjerkreim ja lännessä Time.
Asutus on keskittynyt enimmäkseen kunnan länsiosiin. Entisen Gjestalin alueella, joka muodostaa kolmanneksen kunnan nykypinta-alasta, asuu 92% väestöstä (2001). Taajamia ovat hallintokeskus Ålgård/Figgjo (8746 asukasta, joista 7207 Gjesdalissa, 2007) ja Oltedal (783 as.). Kunnan itäosan asutus on sijoittunut enimmäkseen Frafjorddalenin, Øvstebødalen/Hunnedalenin ja Dirdalenin laaksoihin, joista viimeksimainitussa sijaitsee Giljan taajama (265 as.).
Media
Paikallislehti Gjesdalbuen ilmestyy torstaisin.
Tommi Harainen
Tommi Harainen (s. 6. huhtikuuta 1996 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Seuraura
Harainen on Hyvinkään Jää-Ahmojen kasvatti. Hän siirtyi kuitenkin jo varsin varhain juniorina Riihimäen Kiekko-Nikkareihin, joiden paras pistemies ja maalintekijä Harainen oli C-nuorten I-divisioonan karsinnoissa kaudella 2010–2011 tehoilla 8+4=12. Kauden 2012–2013 hän vietti pääosin HPK:n B-nuorissa, mutta vahvisti myös seuran B2-nuoria, joissa Harainen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Kaudella 2015–2016 Harainen nousi HPK:n SM-liigajoukkueeseen runkosarjan lopulla joukkueen runkopelaajien lähtöjen ja loukkaantumisten myötä. Hän teki liigadebyyttinsä 24. helmikuuta 2016 Tampereen Ilvestä vastaan. Harainen sai ottelussa jääaikaa 9.31 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kaikkiaan seitsemän SM-liigaottelua ilman tehopisteitä.
Elokuussa 2016 Harainen teki HPK:n kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kaudella 2016–2017 yhden SM-liigaottelun. Harainen pelasi kautensa pääosin HPK:n A-nuorissa, joiden varakapteeniksi hän nousi. Harainen ratkaisi joukkueelle A-nuorten Suomenmestaruuden tehtyään toisessa finaaliottelussa vieraissa Porin Ässiä vastaan HPK:n 1–2-voittomaalin jatkoajalla ajassa 66.29 ohjattuaan Niclas Almarin laukauksen maaliin.
Maajoukkueura
Harainen on pelannut yhden poikien maaottelun.
Kokkalampi
Kokkalampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Kotajärven valuma-alueeseen (14.133) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 93,7 metriä mpy.
Javi Gracia
Javier "Javi" Gracia Carlos (s. 1. toukokuuta 1970 Pamplona, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Helmikuusta 2023 lähtien hän on toiminut Leeds Unitedin päävalmentajana.
Pelaajaura
Pamplonalaislähtöinen Gracia aloitti ammattilaisuransa Athletic Bilbaon reservijoukkueesta Bilbao Athleticista. Hän ei kuitenkaan koskaan noussut seuran edustusjoukkueeseen kolmen pelaamansa kauden aikana. Kaudella 1992–1993 hän pelasi UE Lleidassa 38 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Joukkue nousi kauden päätteeksi maan pääsarjaan Primera Divisióniin 40 vuoden tauon jälkeen.
Seuraavat kuusi kautta Gracia edusti pääsarjatasolla Valladolidia (1993–1995) sekä Real Sociedadia (1995–1999). Vuonna 1999 hän siirtyi jälleen alemmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin valencialaisseura Villarrealiin. Joukkue onnistui kauden päätteeksi nousemaan Primera Divisióniin sijoittumalla kolmanneksi.
Gracia päätti pelaajauransa kauteen 2003–2004, jolloin hän pelasi Córdobassa.
Valmentajaura
Valmentajauransa alkuvuodet 2004–2011 Gracia valmensi eri joukkueita Segunda Divisiónissa ja Segunda División B:ssä. Vuosien 2011–2012 aikana hän valmensi kreikkalaisjoukkueita Olympiakos Volosia ja Kerkyraa.
Kesällä 2012 Gracia siirtyi Segunda Divisiónissa pelanneen Almerían peräsimeen. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi kolmanneksi ja pääsi täten karsimaan paikasta maan pääsarjaan. Almería pudotti karsintavaiheessa Las Palmasin sekä Gironan ja näin onnistui nousemaan Primera Divisióniin. Gracia ja seurajohto eivät päässeet kuitenkaan yhteisymmärrykseen jatkosopimuksen ehdoista ja niin hänen pestinsä andalusialaisseurassa tuli päätökseen.
4. syyskuuta 2013 Gracialle tarjoutui paikka Osasunan päävalmentajana. Hän teki joukkueen kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Kauden päätteeksi 2013–2014 Osasuna tippui Primera Divisiónista ja Gracian sopimus seuran kanssa purettiin.
30. toukokuuta 2014 Gracia nimettiin Málagan uudeksi päävalmentajaksi. Gracian johdolla Málaga sijoittui yhdeksänneksi ja kahdeksanneksi. Hän jätti seuran kahden vuoden jälkeen kauden 2015–2016 päätteeksi. Hän siirtyi nelivuotisella sopimuksella venäläisen FK Rubin Kazanin päävalmentajaksi. Gracia luotsasi Rubinin Venäjän liigassa yhdeksänneksi. Pettymyksellisen kauden jälkeen espanjalaisvalmentaja jätti tehtävänsä.
27. heinäkuuta 2020 Gracia palasi takaisin Espanjaan ja teki kaksivuotisen sopimuksen Valencian kanssa. Hän sai potkut toukokuussa 2021, kun Valencia oli vajonnut La Ligassa sijalle 14.
Joulukuussa 2021 Gracia teki kesään 2023 ulottuvan sopimuksen qatarilaisen Al-Saddin kanssa. Hän luotsasi maan mestariksi kauden 2021/22 päätteeksi. Kauden jälkeen hän jätti seuran.
Helmikuun lopulla 2023 Graciasta tuli Valioliigan häntpäähän vajonneen Leeds Unitedin päävalmentaja.
Ton (Italia)
Ton on kunta ja kylä Italiassa, Trenton maakunnassa. Kunnassa on asukkaita noin 1 300, ja sen pinta-ala on 26,4 neliökilometriä. Trenton kaupunki on Tonista noin 20 kilometriä etelään.
Blidaru
Blidaru oli muinainen daakialainen linnoitus antiikin Daakiassa eli nykyisen Romanian alueella. Se rakennettiin luultavasti ensimmäisellä vuosisadalla eaa. ja sen rauniot on löydetty. Linnoitus on yksi suurimmista ja parhaiten säilyneistä daakialaisista linnoituksista ja se kuuluu yhdessä muiden alueen linnoitusten kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Linnoitus
Blidaru rakennettiin 705 metriä korkealle kukkulalle, jota jouduttiin tasoittamaan ja madaltamaan suuresti. Linnoituksella oli sotilaallinen tarkoitus, mutta se oli myös uskonnollisesti tärkeä.
Roomalaiset valloittivat ja tuhosivat Blidarun daakialaissodissa 100-luvun alussa.
Vesivoima
pienoiskuva|[[Tammerkoski|Tammerkosken Keskikosken voimalaitos, jonka vesivarastona on Näsijärvi.]] pienoiskuva|Kartta Henry Bordonin vesivoimalaitoksen patojärvestä [[Brasilian Sao Paolossa.]] thumb|250px|Vesivoimalaitoksen rakennekuva Vesivoima on energiaa, joka on tuotettu vesivoimalaitoksessa virtaavan veden liike-energiasta tai putoavan veden potentiaalienergiasta ja joka on muutettu muuksi energiamuodoksi kulloisenkin käyttötarpeen mukaan. Aikaisemmin vesivoimaa käytettiin muuttamaan veden liike mekaaniseksi liikkeeksi, jolla voitiin esimerkiksi jauhaa viljaa pyörivien myllynkivien välissä, sahata lautaa epäkeskolla liikuteltavien sahanterien avulla, takoa rautaa raskaiden kankivasaroiden avulla, ja teollisen vallankumouksen alettua, käyttää mekaanista voimaa kankaiden kutomiseen kutomakoneilla, nostureiden, hissien ja pumppujen koneistojen pyörittämisessä. Nykyään vesivoima muutetaan pääasiassa sähkögeneraattoreilla sähköenergiaksi, joka voidaan helposti siirtää kauas sen tuotantopaikasta.
Vesivoiman energiantuotanto
Vesivoimalan energiantuotantoa kuvataan tavallisesti kahdella suureella tuotantokapasiteetti ja vuosituotanto.
Tuotantokapasiteetti
Tuotantokapasiteetti eli tuotannon maksimiteho tai koneteho ilmoittaa voimalan suurimman mahdollisen tuotantotehon, jonka voimala pystyy toimittamaan sähköverkkoon. Silloin voimalan yläpuoliset resurssit ovat kaikki käytössä ja voimalan läpi virtaa se määrä vettä, jonka se on suunniteltu pystyvän rakenteellisesti käsittelemään. Voimalan kaikki vesiturbiinit ovat silloin yhtä aikaa käytössä ja kunkin tuotanto on saavuttanut rakenteellisen huippuarvonsa. Jos vettä virtaa vesistössä enemmän kuin voimala pystyy hyödyntämään, se päästetään voimalan ohi sitä varten rakennetusta ohijuoksutuskanavasta. Toisaalta, jos vettä on vähemmän, voidaan osa voimalan turbiineista pysäyttää ja ohjata vesi muiden turbiinien läpi. Kapasiteetti ilmoitetaan yleensä watteina (W), joka voi kertaantua etuliitteineen muotoihin kW, MW ja GW.
Vuosituotanto
Voimalan vuosituotanto (, ja ) kertoo todellisen energiantuotannon, jonka voimalaitos on toimittanut sähköverkkoon. Sen todellisesta vuosituotannosta on vähennetty pois voimalan oma sähkönkäyttö, joten sen ilmoittama arvo on sen nettoarvo. Vuosituotanto ilmoitetaan yleensä yksikössä wattituntia (Wh), joka voi kertaantua etuliitteineen muotoihin kWh, MWh, GWh tai TWh.
Sähköenergian tuotanto
pienoiskuva|Viiden suurimman vesivoimamaan tuotannon kehitys 1980–2012.
Maailman sähköenergiasta tuotettiin vuonna 2014 vesivoimalla 15,9 prosenttia. Vesivoimaa voidaan tuottaa runsaasti vuoristoisilla ja sateisilla alueilla kuten esimerkiksi Norjassa ja Ruotsissa, alppimaissa ja Kanadassa. Vesivoimaloita on myös suurissa hitaasti virtaavissa joissa. Kehittyneiden maiden vesivoima on jo lähes kokonaan hyödynnetty, ja vesivoiman rakentamisen painopiste on siirtynyt kehittyviin maihin. Maailman vesivoiman tuotantokapasiteetti oli vuonna 2016 noin 1 096 gigawattia (GW) ja vuosituotanto noin 4 100 terawattituntia (TWh).
Jokivesivoima
Virtavedet, kuten esimerkiksi joet, purot ja pienemmät ojat, saavat vetensä pääasiassa alueelle tulevista sateista. Mantereiden sateet ovat osa veden kiertokulkua, jossa sekä meristä että mantereilta ilmakehään haihtuvasta vesihöyrystä sataa osa maalle muodostaen virtavesiä. Höyrystyminen saa energiansa auringon säteilystä, ja sataessaan maahan osa siitä jää vesivoiman hyödynnettäväksi.
Aikaisemmin on käytetty kaikenkokoisia virtavesiä vesivoiman lähteenä. Aluksi hyödynnettiin virtaveden liike-energiaa eli inertiaa, kun veden liike pyöritti vaakasuoraa tai pystysuoraa vesiratasta. Vedellä ei tarvinnut olla suurta putoamiskorkeutta, jotta sille olisi muodostunut vesirattaalle riittävä virtausnopeus. Tavanomaisia paikkoja voimalalle olivat virtapaikkojen ja koskien rannat sekä pienten putousten alapuolet. Suoraa virtausta käyttäneet voimalat kärsivät vedenpuutteesta heti, kun uoman virtaamat pienenivät.
Nykyisissä vesivoimaloissa hyödynnetään myös varastoaltaita, joiden avulla tasataan virtaamien vaihteluita. Varastoaltaina toimivat yleensä tavalliset järvet, tekojärvet tai patoaltaat, jotka voivat sijaita kaukanakin voimalasta. Jos patoallas on rakennettu aivan voimalan yhteyteen, voidaan vedenpintaa nostamalla hyödyntää vedenpintojen korkeuserosta syntyvän hydrostaattisen paineen potentiaalienergiaa ja siitä vapautuvaa liike-energiaa. Tällöin vesivoimalan energiantuotanto muodostuu veden pienen potentiaalienergian avittamana joen suuresta virtaamasta. Näitä voimaloita voisi kutsua jokivoimalaitoksiksi (, ja ). Esimerkki tällaisesta on Ukrainan Dneprjoessa sijaitseva Dneprin vesivoimalaitos. Suurin osa suomalaisista vesivoimaloista on tällaista tyyppiä.
Virtavesissä sijaitsevat vesivoimalat eivät voi varastoida vettä kovinkaan paljoa, sillä useimmat niistä sijaitsevat alavilla alueilla ja niiden patoaltaiden reunavallit ovat matalat. Veden jatkuva virtaus pakottaa juoksuttamaan vettä voimalan ohitse aina, kun sähköenergian kysyntää ei ole.
Allasvesivoima eli säännöstelyvesivoima
pienoiskuva|Putket johtavat [[Tyssedalissa alhaalla vuonossa sijaitsevaan voimalaan.]] pienoiskuva|[[La Rancen vuorovesivoimala Ranskassa.]]
Vettä voidaan varastoida korkealla sijaitsevaan varastoaltaaseen, tekojärveen tai luonnolliseen järveen. Tällöin hyödynnetään virtaavan veden liike-energian sijaista järven korkeudesta syntyvää veden suurta potentiaalienergiaa. Korkeassa vedenpaineessa syntyy voimakkaita vesisuihkuja, ja toimiakseen tehokkaasti voimalat tarvitsevat toisenlaiset vesiturbiinit kuin jokivoimalaitokset. Vesivarastosta laskettavaa vettä voidaan jokivoimaloista poiketen säännöstellä aina kysynnän mukaan ilman vesihävikkiä.
Voimalan tarvitsemaa vettä otetaan vuoristoissa esimerkiksi järvistä, jotka sijaitsevat korkealla laaksojen yläpuolella. Vuoriston järviä voidaan lisäksi padota suuremmiksi tekojärviksi, jotta niiden kapasiteetti olisi riittävän suuri. Järvien vesi on yleensä peräisin vuoriston runsaista vesisateista tai lumisateista. Vesivoimala sijoitetaan laaksoon ja vesi toimitetaan voimalalle pitkin rinteitä laskevia vesiputkia tai kallioon louhittuja tunneleita.
Vuoristoissa voidaan myös hyödyntää korkeita laaksojen rinteitä syvien varastoaltaiden rakentamisessa. Tällaiset altaat tarvitsevat korkeat ja vahvat padot. Vesi otetaan voimalalle padon juuresta, jossa vedenpaine on suurin. Myös tällaiset patoaltaat toimivat pääasiassa veden varastona, eikä niiden läpivirtaus ole yleensä kovin suuri suhteessa altaan tilavuuteen. Tällaisia voimaloita voisi kutsua allasvoimalaitoksiksi tai säännöstelyvoimalaitoksiksi. Esimerkki tällaisesta järjestelystä on Las Vegasin Hooverin voimalaitoksesta, joka hyödyntää Coloradojoen kanjoneita patoaltaassaan. Samanlainen on luonteeltaan Kiinan Jangtsejokeen rakennettu Kolmen rotkon pato, jonka patoallas tarvitsi noin seitsemän vuotta aikaa täyttyäkseen. Sveitsin Grande Dixencen vesivoimalaitoksen tekojärvi sijaitsee 1 748 metriä voimalan yläpuolella vuorilla. Tekojärveen saadaan vuosittainen vesitäydennys keväisin, kun alueen jäätiköt sulaavat. Suomessa vastavalla periaatteella toimii Kemijärvellä sijaitseva Jumiskon voimalaitos, jonne johdetaan vettä 18 kilometrin päästä etelästä Posiolla sijaitsevista järvistä.
Suuri varastoallas mahdollistaa vesivoiman varastoinnin. Jos sähkön kysyntä laskee, mutta joessa virtaa edelleen vettä, voidaan sähköllä pumpata vettä korkealla sijaitsevaan varastoaltaaseen. Kun sähkön kysyntä taas kasvaa, voidaan lisävoimaa tuottaa varastoidun veden vesivoimalla. Tällaisilla pumppuvoimaloilla oli vuonna 2015 kapasiteettia yhteensä noin 150 GW.
Vuorovesivoima
pienoiskuva|Vuoroveden keskimääräisiä korkeuksia eri merissä ja niiden rannikoilla.
Valtamerien vuorovesi nostaa ja laskee vedenpintoja tavallisesti nollasta noin 1,3 metriin. Joillakin rannikoilla on vuoroveden nousuveden ja laskuveden välinen korkeusero useita metrejä. Tämä on mahdollista matalien rannikoiden suppenevissa lahdissa. Silloin vuoroveden nousut ja laskut aiheuttavat merivirtauksia kohti ja pois rannikolta.
Vuorovesivoimaloita on kahdenlaisia. Vanhimmat voimalat vangitsevat nousuveden lahden suuhun rakennetun padon taakse tekoaltaaseen, joka jää padon taakse lahden pohjukkaan. Kun laskuveden aikana meriveden pinta laskee, voidaan altaassa oleva vettä päästää turbiinien läpi takaisin meteen. Uudempi vesivoimala toimii vain veden virtauksen eli veden liike-energian avulla. Periaate on siten sama kuin tuulivoimalalla.
Vuorovesivoimaa tuottavat toistaiseksi vain muutamat laitokset. Niiden yhteinen tuotantoteho oli vuonna 2015 noin 536 megawattia (MW), josta 90 % eli 494 MW tuotetaan Etelä-Korean Shiwan ja Ranskan La Rancen voimalassa. Kummatkin voimalat hyödyntävät meriveden virtauksen liike-energiaa samalla tavalla kuin jokivoimalaitokset, joissa on sääntelyssä apuna matala patoallas. Useita uusia vuorovesivoimaloita on suunnitteilla eri puolilla maailmaa.
Aaltovoima
pienoiskuva|Wello Oy on kehittänyt aaltovoimalan, jonka markkinanimi on ”Penguin” eli Pingviini.
Tuuli nostaa vedenpinnalle aallokon, johon on sitoutunut osa tuulen liike-energiasta. Veden aaltoliike sisältää suhteellisen paljon energiaa, mutta toistaiseksi sen valjastaminen vesivoimaksi on ollut vaikeaa ja tehotonta. Portugalin pohjoisrannikolla on ollut toiminnassa kokeiluluonteinen 21 MW:n pienvoimala vuodesta 2008 alkaen.
Ympäristövaikutukset
Vesivoimaa hankitaan usein patoamalla suuret määrät vettä tekojärviksi, jolloin saadaan keskitettyä suuret määrät energiaa hydrostaattiseksi paineeksi. Näin vesivoimaloiden tehoa ja hyötysuhdetta voidaan lisätä merkittävästi. Tekojärvien alle peittyy usein suuria alueita pakottaen väestönsiirtoihin. Usein tekojärven peittämässä maaperässä piilevät saasteet liukenevat veteen. Suuret patoaltaat jättävät helposti alleen alueita, joilla voi olla arkeologisia tai kulttuurillisia muistomerkkejä tai arvokkaita luontokohteita: esimerkkinä Assuanin pato Egyptissä.
Arvokkaiden viljelysmaiden jääminen patojen hukuttamaksi on ongelmana erityisesti Kiinassa rakennettaessa Kolmen rotkon patoa. Sen muodostamaan tekojärveen kertyy raskasmetalleja ja muita saasteita, joiden sitten pelätään siirtyvän kaloihin entistä voimakkaammin. Siten tekoaltaissa tavanomaista kalojen kasvatusta ei voida toteuttaa. Tulvien aikaan padon ylivuotoluukut avataan ja tällöin patoaltaan keräämiä saasteita purkautuu kerralla suuria määriä aiheuttaen luonnolle šokin.
Päästöt
Vesivoima on lähes päästötöntä, koska se ei tuota välittömästi lainkaan päästöjä. Boreaalisella vyöhykkeellä kuten Kanadassa ja Pohjois-Euroopassa vesivoimaloiden kasvihuonekaasupäästöt ovat tyypillisesti pienet fossiilisia polttoaineita käyttäviin voimaloihin nähden. Vesivoiman aiheuttamista hiilidioksidipäästöistä tehtyjen elinkaarimallien mukaan kylmässä ilmanalassa vesivoimala tuottaa välillisesti päästöjä 15 grammaa CO2-ekv./kWh. Vesivoiman aiheuttamat hiilidioksidipäästöt ovat noin 30–60 kertaa vähemmän kuin vaihtoehtoisten fossiilisten energiantuotantomuotojen aiheuttamat päästöt.
Teoreettisten laskelmien mukaan trooppisilla alueilla vesivoiman aiheuttamat päästöt saattavat olla huomattavasti suuremmat kuin muilla alueilla. Todellisia päästöjä ei ole kuitenkaan mitattu, jonka takia asiasta ei ole varmuutta. Trooppisten alueiden mahdollisesti korkeammat hiilidioksidipäästöt johtuvat siitä, että kasvimateriaali hajoaa paikallaan pysyvän veden alla anaerobisessa eli hapettomassa ympäristössä vapauttaen hiilidioksidia ja metaania. Metaanin ilmastoa lämmittävä vaikutus on kuitenkin toisinaan jätetty vesivoimaa koskevista päästölaskelmista pois. Maailman patokomission raportin mukaan sellaiset padot, joiden sähköntuotanto on pieni patoaltaan pinta-alaan nähden (alle 100 wattia neliömetriä kohden) johtuen esimerkiksi patoaltaan mataluudesta, ja joiden patoaltaiden alle jääviä metsiä ei kaadeta ja puunrunkoja viedä pois, kasvihuonekaasupäästöjä voidaan verrata fossiilisten polttoaineiden päästöihin. Yksi tällainen voimala on Balbinan vesivoimala Brasiliassa; 112 MW voimala on paikoin ainoastaan neljän metrin syvyinen ja sen on arvioitu aiheuttavan kolmen miljoonan tonnin hiilipäästöt ensimmäisten 20 vuoden aikana. Kasvihuonekaasupäästöjä on kuitenkin mahdollista ehkäistä raivaamalla tekoaltaiden hukuttamia metsiköitä jälkikäteen.
Vaikutukset kalakantoihin
thumb|220 px|Ympäristöjärjestöjen tukema [[Ekoenergia on voittoa tavoittelematon ympäristömerkki, josta tunnistaa sähkötuotteen, joka todennetusti edistää kestävyyskriteerit täyttävän vesivoiman ja muun uusiutuvan energian tuotantoa.]] Vesivoiman vaikutukset kalakantoihin ovat pahimmillaan dramaattisia patojen estäessä vaeltavien kalalajien nousun, ja koska muutoin virtauksien mukana liikkuva orgaaninen aines jää paikoilleen alentamaan veden happipitoisuutta.
Ympäristömerkitty vesivoima
Suomen ainoa energian ympäristömerkki Ekoenergia ei sertifioi vesivoimalaitoksia, joissa ei ole toimivaa kalatietä (5 % niin kutsuttua ekologista virtausta). Vuoden 2012 jälkeen tapahtuneita uusia voimalaitoksia, patoamisia, pengerryksiä ja kanavointia ei hyväksytä. Tästä kriteeristä Ekoenergia tekee poikkeuksen ainoastaan, jos kalatien rakentamisella ei todeta olevan mitään hyötyä vaelluskalakannoille. Kalaistutukset eivät (pelkästään) riitä vaan voimalaitoksen omistajan tulee keskittyä toimenpiteisiin, jotka lieventävät vesivoimaloiden haitallisia ympäristövaikutuksia, erityisesti ennallistamalla vesiekosysteemejä ja parantamalla sellaisten lajien luontaisia elinympäristöjä, joihin vesivoimalaitokset ovat vaikuttaneet. . Myös merkin piiriin hyväksytyt voimalaitokset ovat velvoitettuja maksamaan jokaista vesisähkönä myytyä kilowattituntia kohden rahaa vesivoiman ympäristöhaittoja korjaavaan rahastoon. Tästä Ekoenergia-rahastosta on tullut Suomen merkittävin yksityinen vaelluskalojen elinolosuhteita parantava rahasto.
Suomessa on kolme Ekoenergian sertifioimaa vesivoimalaitosta:
Turvallisuus
Vesivoimalan padon murtuminen voi aiheuttaa suuren onnettomuuden. Maailman vakavin pato-onnettomuus sattui 8. elokuuta 1975 Kiinassa, kun Banqiaon pato murtui taifuunin aiheuttamien valtavien vesisateiden takia. Onnettomuus aiheutti 171 000 ihmisen kuoleman, joista 26 000 hukkumalla ja loput tulvasta seuranneeseen nälänhätään ja tauteihin. Epävirallisten arvioiden mukaan uhreja oli jopa 230 000.
Teollisuusmaissa vesivoimalaonnettomuuksia on sattunut paljon harvemmin kuin kehitysmaissa. Sveitsiläisen Paul Scherrer -instituutin tietokannasta, johon on kerätty energiaan liittyviä onnettomuuksia vuosilta 1970–2008, löytyy vain kaksi suurta teollisuusmaissa tapahtunutta vesivoimalaonnettomuutta: Tetonin padon murtuminen Yhdysvalloissa 1976 aiheutti 14 ihmisen kuoleman, ja Belcin padon murtuminen Romaniassa 1991 aiheutti 116 ihmisen kuoleman.
Suurimmat vesivoimalat
Maailman suurimpia voimalaitospatoja ovat:
Suomen vesivoimaloita
Euroopan unionin alueella tilastoidaan vesivoimalaitokset kolmessa kategoriassa: suuret vesivoimalat (teholtaan yli 10 megawattia (MW)), pienet vesivoimalat (1–10 MW) ja minivoimalat (alle 1 MW). Suomessa ensimmäinen vesivoimalla toimiva sähkölaitos otettiin käyttöön 22. syyskuuta 1891 Tampereella. Vuonna 1928 otettiin käyttöön Imatrankosken voimala Vuoksessa Jääskessä, nykyisellä Imatralla. Voimala on 192 MW tehollaan edelleen Suomen suurin. Suomessa tuotettiin 2010-luvulla vesivoimalla sähköenergiaa 3 100 MW:n teholla noin 10–15 TWh vuodessa. Tämä on alle viidennes kaikesta sähköntuotannosta Suomessa.
Pienvoimalaitokset
Pienvoimalaitokset ovat alun perin paikalliseen tarpeeseen syntyneitä voimalaitoksia. Niitä on käytetty toisaalta teollisuuslaitosten, toisaalta syrjäkylien sähköistämiseen. Voimalaitosten pieni koko johti siihen, että useimmat poistettiin käytöstä kannattamattomina. Ekologisen ajattelun myötä tällaisia voimalaitoksia on sittemmin avattu uudelleen käyttöön, osa modernisoituina, osa alkuperäisellä koneistollaan. Euroopan unionin alueella on pien- ja minivoimaloiden tilastoitu tuottaneen vuonna 2016 yhteensä 47,17 TWh sähköenergiaa. Ohessa on näiden voimaloiden tuotantomäärät EU-maittain vuonna 2016.
Historiaa
Pienten vesivoimaloiden antamalla mekaanisella energialla pyöritettiin monia työ- ja apuvälineitä Euroopassa jo 1700-luvulla. Vesivoimalla oli suuri merkitys teollisen vallankumouksen alkamisessa 1850-luvulla, sillä vesivoiman avulla kehitetyt koneistamisen ratkaisut olivat valmiina. Vesivoiman korvasi pian kuitenkin höyryvoima, joka oli tehokkaampaa ja paremmin säädeltävissä kuin vesivoima sekä riippumaton virtaveden paikasta.
Vesivoiman hyödyntäminen koki toisen renessanssinsa vasta sähkögeneraattorien ja sähköenergian hyödyntämisen alettua. Vesivoimaa oli tuotettava siellä, missä sitä oli saatavana. Toisaalta energiaa haluttiin kuluttaa aivan toisaalla. Energian muuttaminen sähköksi mahdollisti sähköenergian jakelun sähköverkkoja pitkin muualle ja tämä ominaisuus lisäsi vesivoiman kysyntää suuresti. Sähköistämisen rinnalla kehittyivät myös vesiturbiinit, joiden kehitys oli nopeaa 1900-luvun alkuun asti.
Pikonen
Pikonen on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Kotajärven valuma-alueeseen (14.133) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,8 metriä mpy.
Olavi Puro (lentäjä)
pienoiskuva|Olavi Puro vuonna 1944. Olavi (Olli) Kauko Puro (18. marraskuuta 1918 Helsinki – 20. kesäkuuta 1999) oli suomalainen hävittäjälentäjä joka saavutti jatkosodan aikana 36 vahvistettua ilmavoittoa. Hän oli Suomen ilmavoimien menestyksekkäin reserviläislentäjä ilmavoitoilla mitattuna.
Puro palveli hävittäjälentäjänä Suomen ilmavoimissa 1940–1944 yleten luutnantiksi. Aluksi hän oli Lentolaivue 24:ssä ja lensi Brewster F2A Buffalo-koneilla saavuttaen 5,5 ilmavoittoa. Tämän jälkeen hän oli Lentolaivue 6:ssa ja lensi sotasaaliina saaduilla Polikarpov I-153-kaksitasohävittäjillä tiedustelulentoja Suomenlahden alueella saavuttaen 2 ilmavoittoa. Puro palasi sitten Lentolaivue 24:ään keväällä 1943. Hän saavutti suurimman osan ilmavoitoistaan (28,5) kesällä 1944 Karjalan kannaksen alueella lentäessään Messerschmitt Bf 109G-koneilla. Jatkosodan jälkeen Puro siirtyi siviilielämään ja toimi pankin palveluksessa tietojenkäsittelytehtävissä. Olavi Puron muistelmat on julkaistu kirjana Mersu-ässä (Koala-kustannus 2011).
Trolltunga
Trolltunga (suom. peikonkieli) on vuorenseinämästä ulkoneva kallionkieleke Skjeggedal-laakson yläpuolella, Oddan kunnassa, Norjassa. Kieleke on suosittu vaelluskohde ja paikallinen luonnonnähtävyys. Paikka sijaitsee Hardangerviddan kansallispuiston laidalla, ja lähellä on myös Ringedalsvatnet-järvi.
Biliran
thumb|200px|Biliranin sijainti Biliran on Filippiinien Itä-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Naval. Se koostuu Biliranin saaresta sekä sitä ympäröivistä pienistä saarista. Se sijaitsee alle kilometrin päässä Leyten saaresta, ja se kuuluikin aiemmin Leyten provinssiin. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 161 760.
Aiheesta muualla
11.58333°N, 124.48333°W
GTPlanet
thumb|GTPlanetin vanha logo GTPlanet on vuonna 2000 perustettu Gran Turismo pelisarjaan erikoistunut verkkoyhteisö. Sivusto tarjoaa rekisteröityneille käyttäjilleen käyttäjäprofiilin, keskustelupalstan, turnauksia ja liigoja. Sivustolla rekisteröityneitä käyttäjiä on yli 260 000 tuhatta ja viestejä yli 11 miljoonaa.
Valdemar Christian
thumb Valdemar Christian, (26. kesäkuuta 1622 Frederiksborgin linna – 26. helmikuuta 1656 Lubin, Puola), Slesvig-Holsteinin kreivi, oli kuningas Kristian IV:n ja Kirsten Munkin poika. Hän omisti Tåsingessa olevan Valdemarin linnan, joka on saanut nimensä hänen mukaansa.
Benguet
thumb|200px|Benguetin sijainti Benguet on Filippiinien Cordilleran hallinnollisella alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on La Trinidad. Provinssin naapureita ovat koillisessa Mountain Province ja Ifugao, kaakossa Nueva Vizcaya, etelässä Pangasinan, lännessä La Union ja luoteessa Ilocos Sur. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 403 944.
Aiheesta muualla
16.5°N, 120.66667°W
Bohol (provinssi)
thumb|200px|Boholin sijainti Bohol on Filippiinien Keski-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Tagbilaran. Se koostuu Boholin saaresta ja sitä ympäröivistä pienemmistä saarista. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 1 255 128.
Aiheesta muualla
9.9°N, 124.2°W
Bataan
Bataan on Filippiinien Keski-Luzonin alueella sijaitseva provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus on Balanga. Sen asukasluku oli vuonna 2015 760 650.
Maantiede
thumb|vasen|Bataanin niemimaa ja [[Marivelesvuori Manilanlahdelta käsin kuvattuna.]] Bataanin provinssi käsittää Filippiineihin kuuluvan Luzonin saaren länsiosassa sijaitsevan Bataanin niemimaan. Sen pinta-ala on 1 373 km². Provinssin hallinnollinen keskus on Balanga.
Hallinnollisesti Bataan jaetaan kahteen piiriin, joissa on yksitoista kuntaa ja yksi kaupunki. Kunnat ja Balangan kaupunki sisältävät edelleen 237 barangayta.
Historia
Bataan tuli erityisen tunnetuksi toisen maailmansodan yhteydessä. Douglas MacArthurin johtamat amerikkalaisjoukot tekivät turhaan vastarintaa hyökkääviä japanilaisia vastaan toisessa maailmansodassa japanilaisten hyökättyä Filippiineille joulukuussa 1941. Huhtikuussa amerikkalaiset oli ajettu Bataaniin, josta he vetäytyivät edelleen Corregidorin saarelle. Amerikkalaiset ja filippiiniläiset sotavangit pakotettiin Bataanin kuolemanmarssille. Japanilaisia komentanut kenraaliluutnantti Homma Masaharu teloitettiin sodan jälkeen.
Talous
thumb|vasen|Bataan Capitol. Maataloudella on huomattava merkitys Bataanissa. Alueella on suuria plantaaseja ja monet esimerkiksi Manilassa myytävistä hedelmistä on peräisin Bataanista. Plantaaseilla kasvatetaan esimerkiksi mangoa, ananasta, banaania ja kultatähtiomenaa. Provinssin rannikolla harjoitetaan puolestaan kalastusta. Tyypillisimpiin saaliisiin kuuluvat tonnikala, sardiinit ja mustekalat. Hallinnollinen pääkaupunki Balanga on alueen kaupan keskus. Mariveles on alueen teollinen keskus ja tärkeä vientisatama.
Väestö
Bataanin asukasluku oli vuoden 2015 elokuussa 760 650. Vuoden 2018 arvio oli 805 784. Etniseltä taustaltaan paikalliset ovat pääosin tagalogeja.
Oikeussali
thumb|Oikeussali [[Helsingin käräjäoikeus|Helsingin käräjäoikeudessa.]] Oikeussali on tila, jossa selvitetään rikos- ja siviilioikeudellisia asioita. Molemmissa tapauksissa käytetään samaa tilaa, vaikka selvitettävät asiat ja osallistujien määrä vaihtelevat suuresti itse tapauksesta riippuen.
Suomalaisessa oikeudenkäynnissä oikeussaliin osallistuvia henkilöitä ovat oikeuden puheenjohtaja, lautamiehet tai oikeusoppineet, syyttäjä, todistaja, asianomistaja, asianomistajan avustaja, vastaaja, vastaajan asianajaja, sihteeri sekä mahdolliset muut asianosaiset ja yleisö.
Isiäinen
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 10,8 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Kotajärven valuma-alueeseen (14.133) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 79,7 metriä merenpinnan yläpuolella.
Tupperware
thumb|200px|Tupperdose-säilytysrasia Tupperware on tuotemerkki perinteisesti muovisille mutta nykyisin myös metallisille kotitaloustuotteille sekä ruuan valmistukseen, säilytykseen, kuljetukseen että tarjoiluun. Niitä kehittää, markkinoi ja valmistaa alun perin amerikkalainen Tupperware Brands Corporation (ent. Tupperware Corporation).
Tupperware-astiat kehitti Earl Silas Tupper 1940-luvulla. Vuonna 1946 tuotteet esiteltiin ensimmäisen kerran yleisölle. Tuotemerkki rekisteröitiin vuonna 1947. Brownie Wise, Tupperware-yrityksen myyntiedustaja, alkoi esitellä tuotteita kotiesittelyissä vuonna 1949. Kotikutsut-konsepti on siitä lähtien ollut Tupperwaren pääasiallinen toimintamalli. Tupperware on nykyisin New Yorkin pörssissä (NYSE) noteerattu suoramarkkinointiyritys, jonka tuotteita myyvät itsenäiset konsulentit yli sadassa maassa ympäri maailman. Tuotevalikoimasta löytyy edelleen perinteisiä muovisia Tupperware-tuotteita, mutta yritys jatkaa innovatiivisten tuotteiden kehittelyä. Uusimpina muun muassa pikakeitin, joka kypsentää paineella mikroaaltouunissa.
Tupperwaren myyntiorganisaatio: Itsenäisenä konsulenttina voi aloittaa kuka tahansa. Tupperwaressa voi edetä uralla edelleen tiiminjohtajaksi ja aina maahantuojaksi asti.
Suomeen Tupperware-tuotteet tulivat 1965, maahantuojanaan Elisabeth Rehn.
Ostrov (Pihkovan alue)
Ostrov on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Velikajajoen rannalla 55 kilometriä Pihkovasta etelään. Kaupunki on Ostrovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Pihkovan ja Pytalovon välinen rautatie sekä Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie (eurooppatie E95). Kaupungin kaakkoispuolella on sotilaslentokenttä. Kaupungissa asui 21 670 henkeä (vuonna 2010). Kaupungin nimi voidaan suomentaa saari.
Historiaa ja nähtävyyksiä
thumb|210px|left|Ihmeitätekevän Pyhän Nikolain kirkko (1543) Kaupunki on perustettu 1200-luvun lopussa Pihkovan etelärajan suojaksi. Ensimmäinen maininta Velikajajoen saarella sijainneesta linnoituksesta on vuodelta 1342. Vuonna 1501 Liivinmaan Saksalainen ritarikunta hävitti kaupungin. Stefan Batoryn joukot valtasivat sen vuonna 1581, mutta kaupunki palautettiin Venäjälle seuraavana vuonna. Vuonna 1777 Ostrovista tuli Pihkovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Se oli huomattava kauppakaupunki, joka oli erikoistunut pellavan vientiin. Vuonna 1859 rakennettiin kaupungin läpi kulkeva rautatie. Vuonna 1896 juutalaiset muodostivat 20 prosenttia kaupungin väestöstä. Toisen maailmansodan aikana Ostrov oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin.
Kaupungin keskustassa on säilynyt jäänteitä 1400-luvun linnoituksen muureista ja torneista sekä Velikaja-joen saareen rakennettu vuonna 1542-43 rakennettu Ihmeitätekevän Pyhän Nikolaoksen kirkko. Saareen johtavaa, kivipilareista riippuvilla järeillä kettingeillä tuettua siltaa vuosilta 1850-56 pidetään historiallisesti merkittävänä. Uudelleen rakennetun keskustan yllä kohoaa Kolminaisuuden katedraali vuodelta 1786-90. Kaupungissa on vuodesta 2004 toiminut jälleen vuonna 1897 aloittanut nunnaluostari, jonka toiminta keskeytyi 1917 (Симанский Спасо-Казанский женский монастырь); luostarin yhteydessä on vuodelta 1845 peräisin oleva kirkko. Kaupungissa on kotiseutumuseo.
Mika Rämet
Mika Pekka Rämet (s. 21. maaliskuuta 1971 Oulu) on suomalainen lääkäri, joka toimii Tampereen yliopiston Rokotetutkimuskeskuksen johtajana ja kokeellisen immunologian professorina. Hän on toiminut myös Oulun yliopiston lastentautiopin professorina. Häntä on haastateltu suomalaisissa tiedotusvälineissä rokoteasiantuntijana esimerkiksi sikainfluenssan ja covid-19-taudin torjuntaan liittyen. Rämet on tutkimusryhmineen onnistunut kehittämään esimerkiksi tuberkuloosia aiheuttavasta mykobakteerista seeprakaloilla toimivan infektiomallin, joka helpottaa tuberkuloositutkimista.
Rämet on valmistunut Oulun yliopistosta lääketieteen tohtoriksi vuonna 1998. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1998) oli otsikoitu p53 response to carcinogen-induced DNA damage in cell cultures. Nimitys Ouluun lasten soveltavan immunologian dosentiksi tuli vuonna 2003.
Rämeen saamiin tunnustuksiin lukeutuvat Suomalaisen Lääkäriseura Duodecimin nuoren tutkijan palkinto, Helena ja Niilo Hallman -palkinto sekä Anders Jahren nuoren tutkijan palkinto (2007).
Etiopian historia
Etiopian historia ulottuu miljoonien vuosien takaa nykypäivään.
Esihistoria
Etiopia on varsin hyvin tunnettu vanhoista esi-ihmisten ja nykyihmisen fossiileistaan. Etiopiasta on löydetty esimerkiksi varhaisimmat ja parhaimmin säilyneet Australopithecus afarensis -ihmisapinan fossiilit. Lucyksi nimetty fossiili on täysikasvuinen naaras ja noin 3,2 miljoonaa vuotta vanha, kun Selam on noin 3-vuotiaan tytön 3,35 miljoonaa vuotta vanha fossiili. Nämä kohtalaisen hyvin säilyneet A. afarensis -ihmisapinoiden fossiilit ovat tärkeitä ihmisen evoluution tutkimuksen kannalta, sillä nykykäsityksen mukaan Homo-suku (johon nykyihminen Homo sapiens kuuluu) kehittyi heistä, mutta uudemmat löydöt Tšadista (Sahelantrophus tchadensis) ja Keniasta (Orrorin tugenensis) ovat antaneet syytä olettaa, ettei Australopithecus afarensis olisi suora ihmisten edeltäjä, vaan vain yksi ihmisen kehityksen erillinen haarauma. Etiopiasta on löydetty myös vieläkin varhaisempien hominidien luita. Näihin kuuluu Ardipithecus ramidus, jonka varhaisimmat luut ovat noin 5,8 miljoonan vuoden ikäisiä. A. ramidus -ihmisapinan varvasrakenteesta on päätelty, että se käveli pystyasennossa.
Varhaisimmat nykyihmisen (H. sapiens) fossiilit ovat löytyneet Etiopian Omojoen laaksosta. Jo vuonna 1967 löytyneet fossiilit todettiin aluksi 130 000 vuotta vanhoiksi, mutta vuonna 2005 uusien ajoitusmenetelmien ansiosta fossiilien todettiin olevan paljon aiemmin luultua vanhempia. Niiden uudeksi iäksi todettiin 195 000 vuotta. Nämä vanhimmat fossiilit on nimetty Omo I:ksi ja Omo II:ksi, aiemmin vanhimpana nykyihmisen fossiilina pidetty Herto löydettiin niin ikään Etiopiasta.
250px|thumb|Noin 700–600-luvulla eaa. rakennettu [[Yehan kivitemppeli.]]