cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pussihukka
Suunnitelmat lajin kloonaamisesta
90px|pienoiskuva|vasen|Vasemmalla taka- ja oikealla etujalan jälki. Pussihukan henkiin herättämistä kloonaamalla siitä jäljellä olevista näytteistä on pohdittu. Lajista on säilynyt paljon kudosnäytteitä, jotka ovat alle sata vuotta vanhoja eli melko tuoreita. Näin ollen niistä pitäisi olla mahdollista eristää hyvälaatuista DNA:ta. Pussieläinten kloonaaminen saattaisi olla jopa helpompaa kuin istukkanisäkkäiden, sillä niiden raskaus kestää yleensä vain muutaman viikon. Lyhyt raskausaika vähentää riskiä siitä, että sijaisemon ja sikiön välille syntyy ongelmia. Kloonaus tapahtuisi käytännössä istuttamalla pussihukan solusta irrotettu tuma kloonattuine kromosomeineen sijaisemon munasoluun, jonka oma tuma olisi poistettu. Tämä munasolu siirrettäisiin sitten kasvamaan sijaisemon kohtuun. Soveliain sijaisemo pussihukalle olisi todennäköisesti pussiahma, joka on suurin nykyisin elävä pussipeto. Syntynyttä pussihukkapoikasta voisi imettää keinotekoisessa pussissa. pienoiskuva|Täytetty yksilö [[canberralaisessa museossa.]]
Pussihukan DNA:ta yritettiin ensin eristää alkoholissa säilytetystä pienestä pennusta. Sen DNA kuitenkin osoittautui kloonauksen kannalta liian pahoin pilkkoutuneeksi, ja koko hanke keskeytyi hetkeksi. Myöhemmin kloonaushanketta kuitenkin jatkettiin tutkimalla muita, paremmin säilyneitä näytteitä. Australialaisessa museossa säilytettävästä, sata vuotta vanhasta pussihukan kudosnäytteestä otettu DNA-pala saatiinkin toimimaan hiiressä, johon se istutettiin alkiovaiheessa.
pienoiskuva|[[Tasmanian vaakunassa on kaksi kilpeä kannattelevaa pussihukkaa.]]
Ilkka (runo)
Ilkka on Kaarlo Kramsun kirjoittama runo, joka kertoo nuijasodan kapinapäälliköstä Jaakko Ilkasta. Runon tunnetuimmat säkeet ovat sananparreksi muodostuneet ”''Ken vaivojansa vaikertaa, / On vaivojensa vanki. / Ei oikeutta maassa saa, / Ken itse sit' ei hanki.''” Runossa Kramsu esittää nuijasodan kansallisena sekä yhteiskunnallisena vapaustaisteluna ja Ilkan Suomen kansan aatteellisena herättäjänä. Tekstin on katsottu muovanneen suomalaista identiteettiä.
Haralds Silovs
250px|pienoiskuva|Haralds Silovs Haralds Silovs (s. 7. huhtikuuta 1986 Riika) on latvialainen kaukalopikaluistelija ja pikaluistelija.
Kaukalopikaluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Silovs on voittanut yhteiskilpailussa kultaa vuosina 2008 ja 2011 sekä hopeaa 2009. 500 metrillä hän on saanut hopeaa 2011, 1 000 metrillä kultaa 2011 ja hopeaa 2008, 1 500 metrillä kultaa 2008 ja 2009 sekä pronssia 2011 ja 3 000 metrillä kultaa 2008 sekä pronssia 2009 ja 2011. MM-kilpailuissa hän sijoittui 2010 yhteiskilpailussa kymmenenneksi, 500 metrillä kuudenneksi, 1 500 metrillä yhdeksänneksi ja 1 000 metrillä kymmenenneksi.
Ilkka (runo)
Kramsun nuijasotarunoissa korostuu vapautuminen orjuudesta. Niiden poliittista sanomaa on eri aikoina tulkittu lukijasta riippuen eri tavoin, muun muassa kielitaistelun, Suomen Venäjän-suhteen tai sosialistisen vallankumouksen allegoriana. V. A. Koskenniemi piti Ilkkaa kuuluisimpana suomalaisena historiallisena balladina.
Euroliiga-kausi 2008–2009
Euroliigakausi 2008-2009 oli yhdeksäs ULEB-liiton järjestämä kansainvälinen koripalloturnaus. Edellisvuoden mestari oli CSKA Moskova ja Final Four pelattiin O2 World -areenassa Berliinissä. Kauden voitti Panathinaikos BC.
Ilkka (runo)
Leevi Madetoja ja Lauri Ikonen ovat kummatkin säveltäneet runon sanoihin yksinlaulun.
Euroliiga-kausi 2008–2009
Runkosarja
Alkoi 20. lokakuuta 2008 ja päättyi 15. tammikuuta 2009. Poiketen viime kaudesta joukkueet jaettiin kuuden joukkueen kesken neljän joukkueen lohkoihin. Ennen oli ollut kahdeksan joukkueen lohkoja kolme. Lohkojen neljä parasta pääsivät jatkoon.
Top 16
16 jäljellä olevaa joukkuetta jaettiin neljän joukkueen lohkoihin, joista kaksi pääsi kahdeksan parhaan joukkoon. Pelattiin 28. tammikuuta - 12. maaliskuuta 2009
Haralds Silovs
Silovs on sijoittunut yleisluistelun MM-kilpailuissa seitsemänneksi 2012, 2013 ja 2018, kahdeksanneksi 2019, yhdeksänneksi 2016, kymmenenneksi 2015 sekä 11:nneksi 2014 ja 2017. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on ollut yhteislähdössä neljäs 2015, seitsemäs 2020 ja yhdeksäs 2019, 1 500 metrillä kahdeksas 2016 ja yhdeksäs 2013 sekä 1 000 metrillä kymmenes 2013.
Euroliiga-kausi 2008–2009
Pudotuspelit
Pelit pelataan paras viidestä –menetelmällä ja parien voittajat pääsevät Final Fouriin. Top-16 lohkojen voittajat pelaavat lohkokakkosia vastaan ja lohkoykkösillä on kotietu. Kaksi ensimmäistä peliä pelataan voittajan kotikentällä ja kaksi seuraavaa pelataan vieraiden kotikentällä. Mahdollinen viides peli pelataan lohkoykkösen kotikentällä. Pelattiin 24. maaliskuuta – 9. huhtikuuta 2009
Haralds Silovs
Yleisluistelun EM-kilpailuissa Silovs on sijoittunut kuudenneksi 2012 ja 2016 sekä seitsemänneksi 2015. Matkakohtaisissa EM-kilpailuissa hän oli 1 500 metrillä seitsemäs 2018.
Euroliiga-kausi 2008–2009
Final Four
Parit pelaavat kerran toisiaan vastaan ja parien voittajat etenevät finaaliin. Parien häviäjät pelaavat pronssipelin toisiaan vastaan. Pelit pelataan 1. toukokuuta - 3. toukokuuta Berliinissä O2 Worldissa.
Haralds Silovs
Silovs sijoittui yhteislähdön maailmancupissa yhdeksänneksi kaudella 2014–2015 ja kymmenenneksi 2012–2013.
Tove Janssonin elämäkerta
Tove Marika Jansson (9. elokuuta 1914 Helsinki – 27. kesäkuuta 2001 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, taidemaalari, filosofian kunniatohtori, pilapiirtäjä ja sarjakuvataiteilija, joka tunnetaan parhaiten muumihahmojen luojana. Taiteilijaperheeseen syntynyt Jansson oli jo lapsuudestaan asti tuottelias, ensin etenkin kuvataiteilijana ja myöhemmin kirjailijana ja kuvittajana. Menestykseen Jansson nousi 1940-luvulla, kun ensimmäiset muumikirjat ilmestyivät. Muumitarinoita valmistui Janssonin elämän aikana proosana ja kuvakirjoina toistakymmentä, sanomalehtien sarjakuvina kaikkiaan tuhatviisisataa sarjaa.
Boheemien, suvaitsevaisten ja humorististen muumien kautta Jansson on luontevasti käsitellyt myös vaikeita aiheita, kuten yksinäisyyttä, riittämättömyyttä, alkoholia ja kuolemaa. Muumikirjojen filosofia on antanut paljon myös aikuisille lukijoille, ja Jansson olikin koko tuotannossaan taitava lasten ja aikuisten roolien kuvaaja.
Myöhemmällä iällä Jansson keskittyi enemmän aikuisille tarkoitettuun kirjallisuuteen sekä kuvataiteeseen ja kirjojen kuvituksiin. 1970-luvun lopulta eteenpäin hän keskittyi teoksissaan yhä enemmän oman aikansa maailmaan ja etenkin ihmissuhteisiin. Myöhemmissä kirjoissa korostuu yhtäältä koti ja perusturva, toisaalta luova epävarmuus ja kaiken suhteellisuus.
Jansson otti tuotannossaan usein kantaa vähemmistöjen, naiseuden ja homoseksuaalisuuden teemoihin. Jansson piti itseään aina ensisijaisesti taidemaalarina. Taiteilijaperheen tyttärenä hänelle oli lapsesta asti itsestään selvää, että hänestä tulee kuvataiteilija. Janssonin merkittävintä kuvataiteellista tuotantoa ovat julkiset tilaustyöt ja koristelumaalaukset muun muassa Auroran lasten­sairaalaan, kouluihin ja lastentarhoihin.
Vuonna 2004 Jansson sijoittui 19:nneksi Yleisradion järjestämässä Suuret suomalaiset -äänestyksessä. Jansson on nykyisinkin yksi Suomen rakastetuimpia ja tunnetuimpia kirjailijoita. Hänen teoksiaan, etenkin muumikirjoja, on käännetty 45 kielelle, ja hän on Suomen käännetyin kirjailija. Lisäksi muumeista on tehty useita teatteri-, ooppera-, filmi-, tv- ja radiosovituksia. Janssonin alkuperäisiä satukuvituksia ja erikielisiä muumikirjoja on tallennettu Muumimuseoon (ent. Muumilaakso), joka on toiminut Tampereella vuodesta 1987.
Lapsuus ja perhe
pienoiskuva|Tove Jansson 1920-luvulla.
Tove Jansson syntyi sunnuntaina 9. elokuuta 1914 kello 11.55 Helsingissä. Hänen vanhempansa olivat suomenruotsalainen kuvanveistäjä Viktor Jansson sekä ruotsalaissyntyinen piirtäjä Signe Hammarsten-Jansson, jotka olivat tavanneet toisensa Pariisissa opiskellessaan Académie de la Grande Chaumièressä ja olleet naimisissa vuodesta 1913. Vanhemmat olivat erityisen iloisia siitä, että lapsi oli tyttö, ja toivoivat hänestä alusta asti taiteilijaa. Perheeseen syntyi myöhemmin vielä kaksi poikaa, Per Olov Jansson vuonna 1920 ja Lars Jansson vuonna 1926. Myös Toven molemmista veljistä tuli taiteilijoita.
Janssonit asuivat Toven lapsuuden ja nuoruuden ajan Helsingin Katajanokalla Luotsikatu 4:ssä. Talo oli viereisessä korttelissa toimineen kahviyhtiö Pauligin omistama vuokratalo, ja siinä asui paljon taiteilijoita. Janssonien hallussa oli ylimmän kerroksen ateljeehuoneisto, jonka edellinen asukas oli ollut taidemaalari Hugo Simberg. Tove vietti suuria osia lapsuudestaan myös Ruotsissa äidinpuoleisten sukulaistensa luona. Suomen itsenäistymisen jälkeisten levottomuuksien aikana Signe ja Tove asuivat pidemmän aikaa Ruotsissa, kun Viktor Jansson taisteli Suomen sisällissodassa valkoisten puolella. Hammarsten-suvun yhteinen kesänviettopaikka oli Ängsmarnin huvila Blidön saarella Tukholman saaristossa; myös Tove vietti lapsuutensa kesät Ängsmarnissa, ja vanha puuhuvila sekä sitä ympäröinyt vehreä laakso toimivat myöhemmin esikuvina Muumitalolle ja Muumilaaksolle.
Omaelämäkerrassaan Kuvanveistäjän tytär (1968) Tove Jansson kuvaili lapsuuttaan impulsiivisen kuvanveistäjäisän ja käytännönläheisen piirtäjä-äidin tyttärenä. Viktor Jansson oli boheemi taiteilijaluonne, jonka ateljeessa järjestetyt juhlat saattoivat jatkua päiväkausia. Hänen lähipiiriinsä kuului useita sukupolvensa johtavia taiteilijoita, kuten Alvar Cawén, Marcus Collin, Jalmari Ruokokoski ja Tyko Sallinen, jotka istuivat usein iltaa Janssoneilla. Tove nukkui isänsä kuvanveistoateljeen parvella ja sai seurata läheltä tämän taiteilijajuhlia. Nuoruudessaan hän oli myös muutamien isänsä tekemien veistosten mallina; kuuluisin näistä on Convolvuvus, joka voitti Helsingin kaupungin kuvanveistokilpailun vuonna 1930 ja pystytettiin Kaisaniemen puistoon. Koska Viktorin kuvanveistäjäntulot olivat epäsäännölliset, perheen päivittäisestä toimeentulosta huolehti Signe Hammarsten-Jansson. Hän työskenteli päivisin Suomen Pankin setelipainon graafikkona ja teki huomattavan uran etenkin suomalaisten postimerkkien suunnittelijana. Iltaisin Signe hankki lisäansioita piirtämällä kirjankansia ja kuvittamalla suomenruotsalaisia lehtiä.
Taiteilijakodin ilmapiirin ja etenkin äitinsä esimerkin innostamana Jansson aloitti jo varhain uransa kuvittajana. Hän julkaisi ensimmäiset piirroksensa 14-vuotiaana Allas Krönika -lehdessä nimimerkillä "Toto". Piirrossarjan nimi oli Hej hurra för Mannerheim! (”Hei hurraa Mannerheimille”) ja se kuvasi sisällissodan 10-vuotisjuhlaparaatia. 15-vuotiaana Jansson ryhtyi avustamaan vakituisesti suomenruotsalaista pilalehti Garmia, jonka toimituskuntaan hänen äitinsä kuului. Vuonna 1933 Jansson asetti ensimmäistä kertaa töitään näytteille, ja samana vuonna julkaistiin myös hänen ensimmäinen kuvakirjansa Sara och Pelle och Neckens bläckfiskar (suom. Pipu ja Kalle ja Ahdin mustekalat) salanimellä "Vera Haij". Hän oli kirjoittanut ja kuvittanut kirjan jo viisi vuotta aiemmin, 14-vuotiaana.
Nuori kuvataiteilija
Tove Jansson kävi keskikoulun Helsingin suurimmassa ruotsinkielisessä yhteiskoulussa Brobergska samskolanissa, samassa kuin isänsä aiemmin. Isänsä tavoin koulunkäynti oli hänelle vaikeaa, ja hän totesi myöhemmin: "Koulunkäynti oli ikävää ja olen suurimmaksi osaksi unohtanut sen." Kesken koulun äiti onnistui järjestämään Tovelle vapautuksen vaikeimmaksi osoittautuneesta kouluaineesta, algebrasta Keväällä 1930, hieman ennen 16-vuotispäiväänsä Tove Jansson päätti koulunsa Brobergska samskolanissa, ja saman vuoden syksyllä hän kirjautui Tukholman taideteolliseen kouluun opiskelemaan mainospiirtämistä ja muotoilua. Hänen äitinsä oli aikanaan valmistunut piirustuksenopettajaksi samasta oppilaitoksesta. Jansson opiskeli Tukholmassa kolme vuotta ja asui enonsa, lääkekemian professori Einar Hammarstenin luona.
Vuonna 1933 Tove Jansson palasi Helsinkiin ja jatkoi opintojaan Ateneumissa eli Suomen Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa. Opiskeluvuodet Tukholmassa olivat vakuuttaneet hänet siitä, että hänen ominta alaansa on maalaaminen, ja Ateneumissa hän valitsi taidemaalariluokan. Ateneumissa Jansson opiskeli William Lönnbergin ja Uuno Alangon oppilaana, mutta kummallakaan ei ollut suurta vaikutusta hänen tyyliinsä. Sen sijaan ystävyys kuusi vuotta vanhemman Sam Vannin kanssa oli merkityksellinen ja vahvisti Janssonin näkemystä värien merkityksestä maalaustaiteessa. Taidemaalariluokan oppilaat olivat tyytymättömiä Ateneumin opetukseen ja etenkin pääopettaja Lönnbergiin, ja keväällä 1936 tilanne muuttui avoimeksi kapinaksi: suurin osa taidemaalariluokan oppilaista jätti Ateneumin. Tove Jansson ja kolme muuta oppilasta, Runar Engblom, Christian Sibelius ja Unto Virtanen, vuokrasivat yhteisen ateljeen Ullanlinnan Tähtitorninkadulta. Samana vuonna Jansson esiintyi ensimmäisen kerran vapaana taiteilijana Suomen Piirtäjäliiton yhteisnäyttelyssä Taidehallissa.
thumb|right|Jansson maalaa freskoa Juhlat maalla vuonna 1947 [[Helsingin kaupungintalon ravintolaan. Vieressä opiskelutoveri Niilo Suihko.]] Jansson palasi myöhemmin Ateneumiin, mutta päätti opintonsa siellä lopullisesti vuonna 1937. Samana vuonna hän muutti omaan ateljeehensa Vänrikki Stoolin kadulle Etu-Töölöön. Hän asetti maalauksiaan näytteille useisiin eri näyttelyihin ja sai hyviä arvosteluja. Hän sai myös joitakin palkintoja, ja matka-apurahojen turvin hän opiskeli ja työskenteli Pariisissa kevään 1938 sekä teki matkan Italiaan kevätkesällä 1939. Taidemaalarin työ ei kuitenkaan taannut toimeentuloa, ja Jansson oli taloudellisesti riippuvainen kuvitustyöstä. Hän avusti ahkerasti suomenruotsalaisia lehtiä kuvituksillaan ja alkoi kirjoittaa myös lehtinovelleja: ensimmäinen näistä oli Helsingfors-Journalenissa julkaistu ”Bulevarden” (1934). Hän sai myös kuvitettavakseen kirjoja, pääasiassa lastenkirjoja, kuten Brita Hiort af Ornäsin Pikku-Olli ja Jänis Suurisuu (1943) sekä Solveig von Schoultzin Nalleresan (1944). Kaivattuja lisäansioita toivat myös postikorttien ja mainoskuvien piirtäminen.
Erityisen merkitykselliseksi muodostui suhde pilalehti Garmiin, jota Jansson oli avustanut 15-vuotiaasta lähtien. Hän työskenteli Garmin' vakituisena kuvittajana viitisentoista vuotta ja piirsi siihen noin sata kansikuvaa sekä noin viisisataa muuta piirrosta. Ahkerin kausi oli 1940-luvun alussa toisen maailmansodan aikana, jolloin Jansson oli Garmin johtava taiteilija. Hän kuvasi piirroksissaan sekä taiteilijaelämää että sota-ajan karua arkea, mutta kaikkein eniten hän nautti poliittisten pilapiirrosten tekemisestä ja siitä, että sai olla "sikamainen Hitleriä ja Stalinia kohtaan". Janssonin terävä kynä johti Garmin ajoittain jopa ongelmiin esivallan kanssa. Vuonna 1938 Garmissa julkaistiin Janssonin piirtämä kansikuva, joka kritisoi Münchenin sopimusta: kuvassa Adolf Hitler on kuvattu kiukuttelevana pikkupoikana, joka vaatii huutaen lisää kakkua, vaikka on jo saanut runsaasti kakunpaloja (Puolan käytävän, Elsass-Lothringenin, Danzigin jne.). Garmin päätoimittajan Henry Reinin mukaan lehti oli vähällä saada rangaistuksen "vieraan ystävällismielisen valtion päämiehen loukkaamisesta". Maaliskuussa 1940, juuri ennen Moskovan välirauhaa, sensuuri kielsi Garmia julkaisemasta Janssonin piirtämää kansikuvaa, jossa irvailtiin Stalinin sotilaalliselle kyvyttömyydelle.
Muumien synty
pienoiskuva|Tove Jansson vuonna 1956. Muumien ajatus syntyi Tove Janssonin mielikuvituksessa jo 1930-luvulla. Ensimmäinen piirros muumista syntyi Janssonien kesäpaikan ulkohuussin seinälle. 1930-luvun alkupuolella hänen akvarelleissaan esiintyy mustia muumin kaltaisia olentoja, ja pian Jansson alkoi käyttää hahmoa Garmin pilapiirroksissaan, joissa se toimi tekijän tunnusmerkkinä yhdessä signeerauksen kanssa. Varhaisessa vaiheessa hahmon nimi oli Snork (niisku), mutta myöhemmin se sai nimen Mumin tai Mumintroll (muumi/muumipeikko). Tämä nimi oli peräisin Tukholman taidekoulun ajoilta ja oli Toven enon Einar Hammarstenin keksimä. Tämä oli kertonut ruokaa näpistelevälle sisarentyttärelleen kauhutarinoita ruokakomerossa asuvasta "muumipeikosta". Alkuvaiheissaan muumit olivat pelottavia olentoja, mustia ja punasilmäisiä, eräänlaisia henkilökohtaisia demoneita. Ne olivat laihoja ja usein sarvipäisiä. Muumikirjojen myötä ne muuttuivat ystävällisiksi hahmoiksi.
Ensimmäisen muumikirjansa Småtrollen och den stora översvämningen (suom. Muumit ja suuri tuhotulva) Jansson kirjoitti talvisodan aikana, vuosina 1939–1940. Hän puhtaaksikirjoitti ja kuvitti kirjan jatkosodan jälkeen, ja se ilmestyi syksyllä 1945 Söderström & Co:n kustantamana. Viisikymmentä vuotta myöhemmin Jansson teki kirjan uuteen painokseen esipuheen, jossa hän selosti motiivejaan ryhtyä kirjailijaksi:
Ensimmäistä muumikirjaa hädin tuskin huomattiin maailmansodan jälkeisillä kirjamarkkinoilla, ja siitä ilmestyi vain yksi – joskin myönteinen – arvostelu. Jansson oli kuitenkin innoissaan uudesta aluevaltauksesta ja ryhtyi välittömästi kirjoittamaan uutta muumikirjaa. Kometjakten (suom. Muumipeikko ja pyrstötähti) ilmestyi syksyllä 1946. Jansson teki kirjan pohjalta myös jatkosarjakuvan Mumintroll och jordens undergång ("Muumipeikko ja maailmanloppu") joka ilmestyi vasemmistolaisessa Ny Tid -lehdessä 1947–1948. Muumien saama vastaanotto oli kuitenkin edelleen vaisu. Kometjakten sai hieman edeltäjäänsä enemmän huomiota, mutta sen myyntiluvut olivat huonot, ja Söderström & Co kieltäytyi julkaisemasta enempää muumikirjoja, koska piti niitä taloudellisesti kannattamattomina. Ny Tidin lukijat puolestaan valittivat, että muumiperhe on liian porvarillinen, eikä lehti tilannut Janssonilta enempää sarjakuvia.
Vuonna 1984 valmistuneessa televisiosarjassa Tove ja meri Jansson kertoo Muumien synnystä.
Ihmissuhteet
Janssonilla on ollut romanttisia suhteita sekä miesten että naisten kanssa. Ensimmäinen merkittävämpi rakkaussuhde Janssonilla oli taidemaalari Sam Vannin kanssa. Sodan aikana Janssonilla oli rakkaussuhde kuvataiteilija Tapio Tapiovaaraan. Vakavampi suhde oli 1940-luvun puolivälin molemmin puolin vasemmistolaisen intellektuellin ja kansanedustaja Atos Wirtasen kanssa, joka tiedetään Nuuskamuikkusen esikuvaksi. Jansson oli valmis avioitumaan ja hankkimaan lapsia Wirtasen kanssa. Wirtasen empiessä Jansson tutustui naimisissa olevaan Vivica Bandleriin 1946. Tästä muodostui hänen ensimmäinen homoseksuaalinen suhteensa 32 vuoden iässä. Vivica ja Tove ikuistuivat muumikirjoihin Tiuhtin ja Viuhtin muodossa (Tofslan och Vifslan), Jansson signeerasi töitäänkin Tofslan-nimellä. Jansson ikuisti Bandlerin Helsingin kaupungin häneltä 1947 tilaamiin freskoihin. Suhde kuitenkin päättyi nopeasti, mutta ystävyys säilyi loppuelämän ajan. Heillä oli myös ammatillista yhteistyötä: Jansson ja Bandler toteuttivat useita muuminäytelmiä yhdessä.
Vuodesta 1956 alkaen Janssonin elämänkumppani oli taidegraafikko Tuulikki Pietilä, jonka kanssa hän vietti kymmenet kesät Pellingissä sijaitsevassa Klovharun saaressa. He kirjoittivat yhdessä kirjan Haru, eräs saari (1996), jossa he kertoivat kesistään saaressa. Jansson ja Pietilä asuivat ja pitivät yllä galleriaa Helsingin Kaartinkaupungissa Ullanlinnankadulla. Pietilän kuvaamista kaitafilmeistä on koottu useita TV-dokumentteja, joissa on käsitelty niin heidän kesiään Klovaharunilla kuin heidän matkusteluaan ympäri maailmaa. Pietilä oli Janssonin seuralainen Presidentinlinnan itsenäisyyspäiväjuhlissa vuonna 1992, ehkäpä ensimmäisenä lesboparina. Pietilän piirteitä löytyy 1957 julkaistun Taikatalvi-kirjan Tuu-tikista.
Myöhempi elämä ja työt
pienoiskuva|[[Tuulikki Pietilä, Tove Jansson ja Signe Hammarsten-Jansson Klovharun saarella.]] Omien muumikirjojensa lisäksi Jansson kuvitti myös muita lastenkirjallisuuden klassikoita, kuten J. R. R. Tolkienin Hobitti eli sinne ja takaisin sekä Lewis Carrollin romaanin Liisan seikkailut ihmemaassa ja runoelman Kraukijahti ruotsinnokset. Hän on kirjoittanut myös useita aikuisille suunnattuja kirjoja, muun muassa novelleja. Muumi-sarjakuvaa Jansson piirsi itse 1947–1961 suomalaisiin ja ulkomaisiin lehtiin, minkä jälkeen sarjakuvia jatkoi hänen veljensä Lars. Parhaimmillaan 1950-luvulla sarjakuva ilmestyi yli 40 maassa ja 60 kielellä.
Jansson sai työstään useita palkintoja. Vuonna 1966 hän sai Hans Christian Andersenin palkinnon työstään lastenkirjallisuuden hyväksi. Valtion kirjallisuuspalkinnon hän sai vuosina 1963, 1971 ja 1982. Jansson sai myös Suomen Kulttuurirahaston palkinnon 1990 sekä Suomi-palkinnon 1993. Janssonille itselleen palkinnot eivät merkinneet suuria. Paljon tärkeämpänä hän piti läheistensä hyväksyntää ja arvostusta.
Vuonna 1986 Jansson ja Pietilä lahjoittivat Tampereen taidemuseolle teoskokonaisuuden, johon kuului yli tuhat Janssonin alkuperäiskuvitusta ja useita Pietilän rakentamia muumiaiheisia kuvaelmia. Lahjoitukseen sisältyi myös muumikirjojen erikielisiä käännöksiä ja yli kaksimetrinen muumitalo, jonka Jansson ja Pietilä olivat tehneet yhdessä ystävänsä, erikoislääkäri Pentti Eistolan kanssa. Kokoelmaa varten perustettiin erillinen Muumilaakso-museo, joka avasi ovensa yleisölle Tampereen pääkirjastotalo Metsossa keväällä 1987. Museon kävijämäärät suurenivat 1990-luvun muumi-innostuksen myötä, mikä johti Muumilaakson näyttelytilojen laajentamiseen. Jansson, Pietilä ja Eistola olivat mukana juhlimassa laajennusosan avajaisia Tampereella keväällä 1993.
Kuolema
Tove Jansson sairastui 1990-luvulla sekä keuhko- että rintasyöpään. Hän oli tupakoinut pitkään, ja myös hänen isänsä oli sairastanut keuhkosyöpää. Sairastumisensa myötä Jansson vetäytyi julkisuudesta; hänen viimeinen huomattava julkinen esiintymisensä oli vuonna 1994 Tampereella hänen 80-vuotispäivänsä kunniaksi järjestetyssä kirjailijasymposiumissa. Jansson sai keväällä 2000 vaikean aivoverenvuodon. Hän vietti koko seuraavan vuoden sairaalassa ja kuoli 27. kesäkuuta 2001, 86-vuotiaana. Hänet on haudattu sukuhautaan Hietaniemen hautausmaalle vanhempiensa sekä veljensä Larsin ja tämän vaimon Nitan viereen.
Palkintoja ja kunnianosoituksia
Tove Janssonin kunniaksi on Suomessa julkaistu useita muumiaiheisia postimerkkejä vuodesta 1988 sekä juhlarahat 2004 ja 2014. Tove Jansson sai oman nimikkoseuransa 2007.
Vuonna 2014 Tove Janssonin elämäntyötä esiteltiin satavuotisnäyttelyssä Ateneumin taidemuseossa. Sama näyttely oli esillä Japanissa, jossa se kiersi viisi museota.
Kesällä 2014 Helsingin Katajanokalla sijaitseva Katajanokan puisto nimettiin Tove Janssonin puistoksi. Nimikkopuisto sijaitsee lähellä Janssonin lapsuudenkotia.
Vuodesta 2020 lähtien sisäministeriö suosittaa, että Janssonin syntymäpäivänä 9. elokuuta liputetaan Janssonin sekä suomalaisen taiteen kunniaksi.
Englanninluppa
Englanninluppa on Englannista peräisin oleva isokokoinen kanirotu. Rodun yleisin väri on madagaskar. Englanninluppa on luppakorvaisista kaniroduista suurikorvaisin ja sen massa on vähintään 4 kg.
Englanninluppa oli yksi ensimmäisistä kaniroduista jotka jalostettiin nimenomaan näyttelyitä varten. Niiden luppakorvat auttavat kania lämmönsäätelyssä, mutta haittaavat hyppimistä joten rotu on vähemmän aktiivinen liikkuja kuin pysytykorvaiset kanit.
Burlata
Burlata on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa. Burlatan väkiluku on 18 338 (2016).
Luettelo pikkuplaneetoista: 331001–332000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 331001:stä ja päättyen 332000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Guccio Gucci
Guccio Gucci (26. maaliskuuta 1881 – 2. tammikuuta 1953) oli italialainen liikemies ja muotisuunnittelija, joka perusti Gucci-muotitalon vuonna 1921.
Gucci syntyi Firenzessä, Toscanassa toscanalaiselle nahkurille. Hän meni naimisiin Aida Calvellin kanssa, ja pari sai kuusi lasta. Hänen poikansa Vasco, Aldo, Ugo ja Rodolfo pitivät merkittäviä luottamustehtäviä isänsä yhtiössä. Viimeisinä vuosinaan Guccio Gucci eli lähellä Rusperin kaupunkia West Sussexissa, Englannissa.
Lusin kansakoulu
Lusin kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Dneprin–Karpaattien offensiivi
Dneprin–Karpaattien offensiivi (tunnetaan myös Neuvostoliiton teoksissa Länsi-Ukrainan vapauttaminen) oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton 1., 2., 3., 4. Ukrainan rintaman ja 1. Valko-Venäjän rintaman joukkojen hyökkäys Saksan Keskustan armeijaryhmää vastaan tarkoituksena vallata takaisin akselivaltojen miehittämät Ukrainan ja Moldovan alueet. Useita pienempiä operaatioita ja taisteluita sisältänyt hyökkäys alkoi 24. joulukuuta 1943 ja päättyi puna-armeijan voittoon 14. huhtikuuta 1944. Hyökkäyksen seurauksena puna-armeija eteni Romaniaan ja Puolaan tuhoten kokonaan 18 Saksan maavoimien ja Romanian asevoimien divisioonaa. Hyökkäyksen aikana puna-armeijan komentaja Nikolai Vatutin joutui väijytetyksi Rivnen alueella Ukrainassa 28. helmikuuta 1944 ja hän kuoli saamiinsa vammoihin kiovalaisessa sairaalassa 15. huhtikuuta 1944.
Paneriain joukkomurha
thumb|Muistomerkki Paneriain joukkomurhan juutalaisille uhreille. Paneriain joukkomurha on toisen maailmansodan aikana kesästä 1941 alkaen Paneriain metsässä  Liettuassa tapahtunut natsien ja heidän paikallisten liittolaistensa suorittama joukkomurha. Uhrit olivat juutalaisia, venäläisiä, puolalaisia ja liettualaisia, yhteensä noin 100 000 ihmistä. Heidät surmattiin ampumalla. Erityisesti natsit pyrkivät toimenpiteellään hävittämään koko Vilnan juutalaisväestön, josta noin 90 % sai surmansa operaatiossa.
Bakau
Bakau on kaupunki Gambiassa. Se sijaitsee valtion länsiosassa Atlantin valtameren rannikolla, lähellä pääkaupunki Banjulia. Bakaussa on noin 23 600 asukasta.
Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo
thumb|250px|Sisäänkäynti Brightonin lelu- ja pienoismallimuseoon. thumb|250px|pienoisrautatie. thumb|250px|Lego-malli. thumb|250px|Museon kartta. Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo, ennen Sussexin lelu- ja pienoismallimuseo, on Brightonissa, Englannissa, Brightonin rautatieaseman alla sijaitseva museo. Christopher Littledale perusti museon vuonna 1990, ja sen kokoelmaan kuuluu nykyisin yli 10 000 lelua ja pienoismallia.
Rautatiaseman holvikaaret rakennettiin vuonna 1845 tukemaan rautatieaseman edustaa. Paikkaa käytettiin aluksi olutpanimon tynnyreiden varastoimiseen. Alempi holvikäytävä, missä museon nykyinen sisäänkäynti sijaitsee, oli neljän vaunuhevosen ja maissisiilon majoituspaikka. Toisen maailmansodan aikana siellä oli Britannian armeijan päämajana.
Säätiö hankki paikan vuonna 1990, mutta vasta lähes vuoden kunnostustöiden jälkeen museo voitiin avata.
Historia
Christopher Littledale, museon johtaja, perusti Brightonin lelu- ja pienoismallimuseon vuonna 1990 hyväntekeväisyyssäätiönä. Museon silloinen nimi oli Sussexin lelu- ja pienoismallimuseo. Toukokuussa 1998 museossa oli vuotoja, ja se jouduttiin sulkemaan saman vuoden marraskuussa. Railtrack-yhtiön urakoitsijat aiheuttivat vuodot, kun he puuttuivat vanhoihin salaojitusjärjestelmään rautatieaseman edustan ja taksialueen päällystystöiden aikana. Siihen aikaan Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo oli Englannin ainoa lelumuseo.
Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo oli suljettuna kolmen vuoden ajan. Sen aikana Railtrackin ja sitä isännöivän osaston, Espacian, kanssa käytiin neuvotteluja. Lopulta Railtrack suostui käyttämään 130 000 puntaa museon vedeneristystöihin ja antamaan julkistamattoman summan korvaukseksi säätiölle. Museo avattiin uudelleen lokakuussa 2001. Marraskuussa 2004 Gloucesterin herttua vieraili museossa ja paljasti muistolaatan. Lokakuussa 2005 Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo järjesti "Make History Fun" -kampanjan.
Joaquín Larrivey
Joaquín Oscar Larrivey (s. 20. elokuuta 1984 Gualeguay, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo
Historia
Vuoden 2005 syksyllä ja talvella museo kärsi taas vuodoista ja työt saatiin päätökseen vuonna 2006.
Joaquín Larrivey
Larrivey siirtyi kesällä 2013 espanjalaisseura Rayo Vallecanoon meksikolaisesta Atlantesta. Hän teki kaudella 2013–2014 pelaamassaan 35 ottelussa 12 maalia.
Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo
Hallintotapa
Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo on itsenäinen, voittoa tavoittelematon järjestö ja se on rekisteröity hyväntekeväisyysjärjestöksi. Museon tämänhetkiset toimihenkilöt ovat:
Joaquín Larrivey
16. kesäkuuta 2014 Larrivey siirtyi ilmaisella siirrolla galicialaisseura Celta Vigoon. Hän teki seuran kanssa vuoteen 2017 ulottuvan sopimuksen.
Capital Letters
Capital Letters on yhdysvaltalaislaulaja Hailee Steinfeldin sekä yhdysvaltalaistuottaja BloodPopin kappale. Sen ovat sanoittaneet Steinfeld, BloodPop, Raye, Andrew Jackson, Ellie Goulding ja Ely Weisfeld. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan BloodPop ja Benjamin Rice. Kappaleen julkaisivat Universal Studios sekä Republic Records elokuvan "Fifty Shades Freed" soundtrack-albumin toisena singlenä 12. tammikuuta 2018.
Signaali
Signaali on tietoa välittävä ilmiö tai merkki, jolla välitetään tieto lähettäjältä vastaanottajalle. Signaalit voivat olla laadultaan monenlaisia ilmiöitä. Signaali voi olla kertaluonteinen, toistuva tai jatkuva. Vastaanottajien joukko voi olla tarkasti rajoitettu, täysin määrittelemätön tai mitä tahansa näiden väliltä. Signaalit ovat viestinnän perusalkioita.
Elektroniikassa ja tietoliikenteessä signaalit ovat olemukseltaan jännitteitä, sähkövirtaa tai sähkömagneettisia aaltoja.
Katso myös
إشارة (توضيح) Sinyal (téhnik listrik) Сигнал (пояснение) Senyal Signal Signal (desambiguación) Signal 신호 Signal Segnale Signaal 信号 Signal Sinal Сигнал (значения) Signal Signal Signal Signal 信号
Fritz Reuter
Heinrich Ludwig Christian Fritz Reuter (7. marraskuuta 1810 Stavenhagen, Mecklenburg – 12. heinäkuuta 1874 Eisenach) oli alasaksalainen kirjailija. Hän opiskeli aluksi lakitiedettä, mutta syytettynä valtiopetoksesta hänet tuomittiin ensin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin vankeudeksi, josta hän kärsi vuoteen 1840, jolloin vapautui Fredrik Vilhelm IV:n armahduksen ansiosta. Päästyään vapaaksi hän toimi maanviljelijänä kotiseudullaan Mecklenburgissa, oli jonkin aikaa opettajana, mutta viimeisinä 20 elinvuotenaan hän keskittyi yksinomaan kirjallisiin töihin. Reuterin tuotannolle ominaista on huumori ja elämänilo, ja hänen luontevalle kertomakyvylleen tuo höystettä hänen kotiseutunsa murre, jonka kirjallinen käyttö liittyy tiiviisti hänen nimeensä.
Reuterin esikoisteos Läuschen un Rimels ilmestyi 1853. Hänen pääteoksensa on Olle Kamellen (1860–1868), joka sisältää muun muassa kertomukset "Ut de Franzosentid", "Ut mine Festungstid" ja ennen kaikkea "Ut mine Stromtid" (suom. Maamiesajoiltani 1913–1914), joka on aikansa Saksan kirjallisuuden omaperäisimpiä ja taiteellisesti arvokkaimpia tuotteita. Reuterin kootut teokset ilmestyivät 1863–1868 ja hänen jälkeenjääneet teoksensa sekä elämäkerta 1875. Parhaan teoksensa Kein Hüsung (1857) hän kirjoitti asuessaan Brandenburgissa.
Reuterin talossa Eisenachissa avattiin 1896 Reutermuseum.
Eguesibar
Eguesibar on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa.
Matti O. Pellinen
Matti Olavi Pellinen (7. kesäkuuta 1925 Rautalampi – 14. lokakuuta 1997 Rautalampi) oli suomalainen postinkantaja ja nuortenkirjailija.
Pellisen vanhemmat olivat pienviljelijä Eeli Pellinen ja Iida Jäntti.
P. I. Filimonov
P. I. Filimonov, oik. Roman Fokin (s. 1975 ), on venäjäksi kirjoittava virolainen kirjailija: prosaisti, lyyrikko ja näytelmäkirjailija.
Filimonovia verrataan 1900-luvun alun kirjailijaan Daniil Harmsiin, joka tuotannossaan kuvaa ihmisten ja tilanteiden muuttumista absurdeiksi. Vironnettu Mitteeukleidilise geomeetria tsoon kuvaa Tallinnan venäjänkielisistä nuorisoa ja sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton.
Runoissaan Filimonov leikittelee kirjallisuuden eri perinteillä ja käyttää viittauksia kulttuurin eri genreihin, kuten populaarikulttuuriin, venäläisiin rokkibändeihin, lastenkirjoihin ja korkeakulttuuriin.
Vironvenäläinen kirjallisuus on nuorta, eivätkä virolaiset juuri ole huomioineet sitä. Filimonov kuuluu sen perustajiin
Şahan Gökbakar
Şahan Gökbakar (s. 22. lokakuuta 1980 İzmir, Turkki) on turkkilainen komedianäyttelijä. Hän on tullut kuuluisaksi Recep İvedik -elokuvien nimiroolista.
Filmografia
2005 Geeni - Gen 2008 Recep İvedik - Recep İvedik 2009 Recep İvedik 2 - Recep İvedik 2 2010 Recep İvedik 3 - Recep İvedik 3 Recep İvedik -elokuva nousi Turkin suosituimpien komedioiden listalle. Elokuvasarja teki Şahanista kuuluisan Turkissa, ja myös vähän ulkomaillakin.
Did It Again
"Did It Again" on australialaislaulaja Kylie Minoguen single. Se julkaistiin Impossible Princess -albumin toisena singlenä 24. marraskuuta 1997. Nimikappaleen ovat kirjoittaneet Kylie Minogue, Steve Anderson ja Dave Seaman.
Ventrilo
Ventrilo on omisteinen VoIP-ohjelma, joka sisältää tekstipohjaisen chatin. Ohjelmisto on saatavilla Microsoft Windowsille sekä Mac OS X:lle.
Ventriloa käytetään usein moninpelien yhteydessä helpottamaan pelin kulkua. Sen merkittävimpiä kilpailijoita ovat TeamSpeak3, Discord ja Mumble.
Static
Static, siviilinimeltään Virgil Hawkins, on Milestone Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Dwayne McDuffien ja John Paul Leonin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1993 Static -sarjakuvalehden ensimmäisessä numerossa. Hahmo on toiminut Teinititaanien avustavana jäsenenä.
Historia
Hahmon luonut McDuffie on kertonut, että alun perin oli tarkoitus kehittää Static Marvel Comicsille, mutta lopulta siitä tuli hänen ja Denys Cowanin, Michael Davisin, sekä Derek T. Dinglen perustaman Milestone Median keulahahmo. Staticin luomisessa suurena vaikuttajana oli Hämähäkkimies, joka vaikutti myös osittain siihen, että Static luotiin teini-ikäiseksi sankariksi. Hahmosta tuli ensi esiintymisensä jälkeen Milestone Comicsin menestynein hahmo, joka oli osittain DC Comicsin omistuksessa. Static näytti kuitenkin tulevan finaaliinsa vuonna 1997, kun vuonna 1993 aloitettu sarjakuva Static lopetettiin 45 numeron jälkeen. Kolme vuotta myöhemmin Kids' WB:llä esitetty piirrossarja Static Shock nosti hahmon takaisin julkisuuteen, jonka ansiosta hahmosta tehtiin vuonna 2001 lyhytsarjakuvasarja Static Shock: Rebirth of the Cool.
Hahmosta luotiin uusi versio vuonna 2020 Milestone Returns sarjakuvatarinassa, joka sijoittuu fiktiiviseen Maa-M universumiin.
Voimat ja kyvyt
Staticin keho kykenee tuottamaan raakaa sähkömagneettista energiaa, jota hän on oppinut manipuloimaan, hallitsemaan, aistimaan sähkömagneettisia energialähteitä ja hallitsemaan eri etäisyyksiä vaativia hyökkäyksiä. Static kykenee myös kuuntelemaan radioaaltoja, jonka avulla hän voi muun muassa kuunnella poliisien yksityisradiota tai eri radioasemia.
Static Shock
Toimiessaan sankarina Static:in apuna on hänen paraskaverinsa Richie Foley, joka käyttää tekniikan tietämystään hyväksi luokseen itselleen mahdollisuuden taistella supervoimia omaavia rikollisia vastaan. Sarjan aikana Static tekee myös yhteistyötä useiden muiden DC:n supersankarien kanssa, kuten Teräsmiehen, Batmanin ja Vihreän Lyhdyn.
Justice League Unlimited
Static teki yhden jakson mittaisen vierasesiintymisen Justice League Unlimitedin jaksossa "The Once and Future Thing, Part 2: Time Warped" vuonna 2005. Hahmo esiintyi jo kaksiosaisen jakson ensimmäisen osan lopulla, mutta vain hetkellisesti. Tarina sijoittui tulevaisuuteen, jossa hahmo oli jo ikääntynyt 65-vuotias supersankari ja oli yksi Oikeuden Puolustajien jäsenistä. Static kuitenkin mainitsee jaksossa sen aikaisen lääketeknologian tehneen hänelle ihmeitä tuntiessaan olevansa 30-vuotias. Static taisteli jaksossa Jokerz nimistä jengiä vastaan, mutta putosi vahingossa satunnaiseen aikaportaaliin. Hän kuitenkin palasi takaisin, kun muut sankarit onnistuivat korjaamaan sekaisin menneen historian. Hahmon äänenä toimi Static Shock sarjan tapaan Phil LaMarr.
Young Justice
Static esiintyi Young Justice -animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäytteli Bryton James.
Justice League: War
Static teki cameo-roolin animaatioelokuvassa Justice League: War, jossa hänellä ei ollut puheroolia.
Sugri
Sugri ry on Turun yliopiston ylioppilaskunnan (TYY) alajärjestö ja suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen opiskelijoiden ainejärjestö. Se on perustettu vuonna 1973. Muita ehdotuksia järjestön nimeksi olivat pöytäkirjan mukaan Ugor ja Surali. Sugri järjestää erilaisia tapahtumia, kuten opintomatkoja suomalais-ugrilaisten kielten puhuma-alueille, sekä sitsejä yhdessä muiden TYY:n järjestöjen kanssa. Toimintaan kuuluu lisäksi suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen opiskelijoiden ja tutkijoiden edunvalvonta, jonka myötä muun muassa fennougristiikan perusteet saatiin suomen kielen ja suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen yhteisiin perusopintoihin.
Sugrissa on toiminut useita myöhempiä suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen oppiaineen työntekijöitä, kuten professori Sirkka Saarinen, joka toimi opiskeluaikanaan Sugrin puheenjohtajana. Järjestön tunnus on uralilainen sielulintu, monien suomalais-ugrilaisten kansojen myyttinen apueläin, johon on merkitty linnun sydän muinaisen metsästysmagian mukaisesti. Sugrilinnun on epäilty esittävän metsoa tai sotkaa, mutta sen esikuvasta ei ole varmuutta. Sielulintu on myös ainejärjestön verkossa ilmestyvän järjestölehden nimi. Sugrin opiskelijahaalarit ovat mustat, koska niillä haluttiin erottua suomen kielen ainejärjestöstä Kannasta, joka käyttää valkoisia haalareita.
Henry Polic II
Henry Polic II (20. helmikuuta 1945 Pittsburgh, Pennsylvania – 11. elokuuta 2013 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on työskennellyt enimmäkseen televisiosarjojen parissa.
Eurobondi
Eurobondi tarkoittaa ehdotettua euromaiden yhteistä joukkovelkakirjaa, eli lainaa, jossa lainanottajina ja takaisinmaksajina olisivat kaikki euromaat yhdessä.
Hipólito Mejía
Mejían presidenttikaudella Dominikaaninen tasavalta kärsi taloudellisesta kriisistä, ja suuri pankki romahti 2003. Hän pyrki toiselle kaudelle mutta hävisi vaalit toisen valtapuolueen PLD:n ehdokkaalle Leonel Fernándezille. Lehdistössä raportoitiin, että kautensa päättyessä Mejía oli miljonääri.
Tammikuussa 2014 hän ilmoitti asettuvansa ehdolle myös vuoden 2016 presidentinvaaleissa.
88 Thisbe
88 Thisbe on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi, jonka C. H. F. Peters löysi vuonna 1866. Thisben läpimitta on 232 kilometriä, joten se on melko suuri päävyöhykkeen kohde. Asteroidin pyörähdysaika eli sen vuorokausi on noin kuusi tuntia.
Tsesarevitš (taistelulaiva)
Tsesarevitš (, "kruununprinssi") oli Ranskassa vuonna 1903 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston pre-dreadnought-taistelulaiva. Alus muodosti perustan Venäjällä rakennetuille Borodino-luokan aluksille.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Port Arthuriin Venäjän Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui 1904-1905 Venäjän–Japanin sotaan. Alus oli laivaston komentajan amiraali Wilhelm Vitgeftin lippulaiva Keltaisenmeren taistelussa, jonka päätteeksi se pakeni Tsingtauhun internoitavaksi. Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin Itämeren laivastoon, jossa se auttoi kesällä 1906 Viaporin kapinallisten kukistamisessa. Vuoden 1908 Välimeren purjehduksella alus avusti Messinan maanjäristyksen uhreja.
Ensimmäisessä maailmansodassa alus ei juurikaan osallistunut sotatoimiin ja sen miehistö osallistui alkuvuodesta 1917 Itämeren laivaston kapinaan. Graždaniniksi nimetty alus osallistui Muhun taisteluun, jossa se vaurioitui lievästi. Bolševikit valtasivat aluksen loppuvuodesta 1917 ja se poistettiin palveluksesta vuotta myöhemmin. Alus romutettiin 1924–1925.
Tykky
thumb|Tykkylumisia kuusia.
Neverland (minisarja)
Neverland on yhdysvaltalainen minisarja, jonka ensiesitys oli Syfyn kanavalla joulukuussa 2011.
Tykky
Tykky eli tykkylumi on puihin ja rakenteisiin kertyvää kovaa lunta ja huurretta.
Tykkyä syntyy kahdella tavalla. Huurretykky syntyy pelkästä huurteesta, kun ilmassa olevia pieniä alijäähtyneitä nestepisaroita (sumusta tai pilvestä) tarttuu pakkasessa puunoksaan. Nuoskatykkyä syntyy, kun nuoskalunta kertyy puiden oksille ja jäätyy niihin kiinni. Nuoskatykyssä on vähintään puolet lunta. Suomessa tykkyä kertyy eniten Pohjois-Suomen vaara-alueiden lakimetsissä. Yhdessä kuusessa voi olla tykkylunta jopa kolme tonnia. Pohjoisimmilla alueilla tykkyä kertyy koko talven, kun etelämpänä lumi putoaa suojasääjaksojen aikana pois. Kun oksissa on iso tykkytaakka, myrskyt katkovat oksia ja puunlatvuksia, etenkin männyistä. Lapin kuuset ovat sopeutuneet tykkylumeen kasvattamalla lyhyet, vain vähän ulkonevat oksat, jolloin ne eivät katkea niin helposti.
Neverland (minisarja)
Sarjassa seurataan kuinka nuoresta Peteristä kasvoi Peter Pan. Elokuvan päähahmot ovat Peter ja Jimmy Hook.
Juoni
Eräänä päivänä varaslauma saa haltuunsa taianomaisen aarteen, joka siirtää heidät toiseen maailmaan, Neverlandiin. Valkoisten viidakoiden ja ikuisten seikkailujen maassa kukaan ei lisäksi koskaan vanhene - eikä pojilta puutu niin uusia ystäviä kuin vihollisia.
Alejandro Sabella
Alejandro Sabella (5. marraskuuta 1954 – 8. joulukuuta 2020 ) oli argentiinalainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän toimi vuosina 2011–2014 Argentiinan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Pelaajaura
Sabella pelasi uransa keskikentällä, ja hänet tunnettiin hyökkäävästä pelityylistään. Hän aloitti ammattilaisuransa River Platessa ja edusti tätä yli sadassa ottelussa 1970-luvulla. Hän oli voittamassa myös kolmea Argentiinan-mestaruutta.
Sabella siirtyi vuonna 1978 Sheffield Unitediin. Hän oli ensimmäisiä eteläamerikkalaisia Englannin sarjoissa. Hän pelasi vuosina 1978–1981 Englannissa Sheffield Unitedissa ja Leeds Unitedissa. Estudiantes de La Platan riveissä Sabella voitti vielä kaksi kertaa Argentiinan liigan. Hän lopetti uransa Meksikon liigan Irapuaton riveissä.
Valmentajaura
Sabella valittiin vuonna 2009 Estudiantes de La Platan päävalmentajaksi. Hän onnistui kahden Estudiantes-vuoden aikana voittamaan Copa Libertadoresin vuonna 2009 ja Argentiinan Aperturan vuonna 2010. Hänet valittiin Argentiinan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi vuonna 2011 maan menestyttyä huonosti Copa Américassa. Hän nimesi heti Lionel Messin joukkueen uudeksi kapteeniksi. Sabella johti Argentiinan 2014 MM-kisoihin Etelä-Amerikan karsintojen ykkösenä.
MM-lopputurnauksessa Sabella johdatti tiiviisti puolustaneen Argentiinan aina loppuotteluun saakka. Saksa oli finaalissa parempi jatkoajalla maalein 1–0. Heinäkuussa Sabella ilmoitti yllättäen jättävänsä tehtävät maajoukkueen peräsimessä.
Maajoukkue jäi Sabellan viimeiseksi valmennustehtäväksi heikkenevän terveyden takia. Hän kuoli joulukuussa 2020 buenosairesilaisessa sairaalassa, missä hän oli ollut pari viikkoa hoidettavana hänelle tehdyn sydämen hätäoperaation takia.
Julius Kuusela
Kalevan kisoista Kuusela on saavuttanut korkeushypyn pronssia vuonna 2023. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut hopeaa korkeushypyssä vuosina 2018 ja 2023. Kuuselan ennätys ulkoradoilla on 210 cm (2021) ja sisäradoilla 207 cm (2018 ja 2021).
Jedediah Smith
thumb|210px|Nelisen vuotta Smithin kuoleman jälkeen tehty piirros, jonka loi Smithin ystävä ulkomuististaan. Tämä on ainoa jäljelle jäänyt aikalaiskuva Smithistä. Jedediah Strong Smith (6. tammikuuta 1799 Bainbridge, Yhdysvallat – 27. toukokuuta 1831 Ulysses, Kansas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen metsästäjä, turkiskauppias ja tutkimusmatkailija, joka tutki Kalliovuoria, länsirannikkoa ja luoteisosia.
Smith liikkui laajalla alueella tutkien Yhdysvaltain länsiosia. Hän löysi merkittävän South Pass -solan. Smith kulki ensimmäisenä Sierra Nevadassa ja ylitti ensimmäisenä Great Basinin.
Comanchesoturit tappoivat Smithin tämän etsiessä vettä matkallaan Santa Fehen.
Uppslagsverket Finland
Tietosanakirjaa julkaisi Föreningen finlandssvenska uppslagsverk. Aloite sen julkaisemiseksi tehtiin 1969. Ensimmäinen laitos ilmestyi kolmiosaisena vuosina 1982–1985, ja siinä oli noin 9 000 hakusana-artikkelia.
Toisen painetun laitoksen julkaisija oli Schildts, ja se ilmestyi viisiosaisena 2003–2007, artikkeleita runsaat 12 000. Laitoksen myynti oli yleismaailmalliseen tapaan hidasta.
Tietosanakirja siirtyi 2009 verkkoon, ja sen käyttö on maksutonta. Verkkoversion kustantaja on Svenska folkskolans vänner.
Painettujen laitosten päätoimittaja oli Henrik Ekberg. Verkkoversion päätoimittaja oli vuodesta 2009 syksyyn 2010 Sigbritt Backman ja hänen jälkeensä Johan Lindberg.
Peterborough United FC
Peterborough United Football Club on jalkapalloseura Peterborough'n kaupungista Englannista. Se pelaa kaudella 2022-2023 Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Ykkösliigassa.
Peterborough United perustettiin vuonna 1934. Seura pelasi aluksi Midland Leaguessa, jonka mestaruuden se voitti viisi kertaa peräkkäin 1956–1960, minkä jälkeen se hyväksyttiin Englannin liigaan. Heti ensimmäisellä kaudellaan 1960–1961 se voitti 4. divisioonan mestaruuden nousten 3. divisioonaan. Kaudella 1964–1965 Peterborough saavutti toistaiseksi parhaan menestyksensä FA Cupissa selviytymällä puolivälieriin. Seuraavalla kaudella seura eteni liigacupissa neljän parhaan joukkoon. Se pudotti jatkosta Newcastlen, Charltonin, Millwallin ja Burnleyn ennen kuin hävisi välierissä West Bromwichille.
Peterborough pudotettiin kauden 1967–1968 päätteeksi 4. divisioonaan laittomien maksujen vuoksi. Seura voitti 4. divisioonan mestaruuden 1974 ja kaudella 1977–1978 se oli lähellä nousta 2. divisioonaan. Seuraavalla kaudella Peterborough kuitenkin putosi 4. divisioonaan, josta palasi 3. divisioonaan keväällä 1991. Seuraavalla kaudella seura nousi ensimmäisen kerran Englannin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, uudelleen nimettyyn 1. divisioonaan, kukistettuaan Wembleyllä pelatussa playoff-finaalissa Stockportin 2–1.
Peterborough putosi kauden 1993–1994 päätteeksi 2. divisioonaan ja keväällä 1997 edelleen neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle, 3. divisioonaan. Se palasi 2. divisioonaan kukistettuaan vuonna 2000 nousukarsinnan loppuottelussa Darlingtonin 1–0. Keväällä 2005 seura putosi nykyiseen kakkosliigaan, josta palasi ykkösliigaan kauden 2007–2008 jälkeen. Seuraavalla kaudella Peterborough sijoittui sarjassa toiseksi nousten Englannin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mestaruussarjaan. Se jäi sarjassa kuitenkin viimeiseksi pudoten keväällä 2010 ykkösliigaan mutta seuraavana keväänä se nousi jälleen takaisin mestaruussarjaan. Keväällä 2013 seura putosi jälleen ykkösliigaan.
Aaron Gustaf Borg
Aaron Gustaf Borg, myös Aron Gustaf ja A. K. Borg (11. toukokuuta 1810 Vihanti – 28. heinäkuuta 1883 Kuopio) oli suomalainen Kuopion tuomiorovasti ja valtiopäivämies.