cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kielletty rakkaus (televisiosarja)
Kokoelmaboksit
Lokakuussa 2013 aiemmin julkaistuja DVD-julkaisuja aloitettiin julkaisemaan myös kokoelmabokseissa, joihin on yhdistetty aiemmin julkaistuja bokseja.
Ylimmäinen Heinäjärvi
Ylimmäinen Heinäjärvi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Kurhilan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,3 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Äiniönjoen valuma-alueeseen (14.222) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,2 metriä mpy.
Michel Vaucaire
Michel Vaucaire (1904–1980) oli ranskalainen sanoittaja. Hän oli tiiviissä yhteistyössä säveltäjä Charles Dumontin kanssa. He tekivät muun muassa Edith Piafille laulun "Non, je ne regrette rien".
Hänen vaimonsa oli laulaja Cora Vaucaire.
Flowpark
Flowpark on seikkailupuisto, jossa voi kiipeillä erilaisilla yläköysiradoilla. Flowpark avasi ensimmäisen puiston toukokuussa 2010 kauppakeskus Skanssin viereen Turkuun. Toinen puisto avattiin Lappeenrantaan Myllysaaren ulkoilualueelle toukokuussa 2012.
Vuonna 2014 Flowpark avasi kaksi uutta puistoa franchising-mallilla. Ensimmäinen näistä avattiin vappuna 2014 Vierumäelle ja toinen kesäkuussa 2014 Ähtäriin, Ähtärin eläinpuiston viereen. Kesäkuussa 2015 avattiin viides Flowpark Tampereelle, Varalan urheiluopiston alueelle, ja heinäkuussa 2015 avattiin kuudes puisto Ahvenistossa, Hämeenlinnassa. Uusin Flowpark nousi Vårdön saarelle Ahvenanmaalle kesäkuussa 2019.
Flowparkin seikkailuradat on rakennettu 0,5-25 metrin korkeuteen elävien puiden varaan. Kullakin radalla on puiden ympärille rakennettuja tasanteita sekä puiden välissä olevia tehtäviä, jotka sisältävät muun muassa heiluvia polkuja, liaanihyppyjä, keinuja ja vaijeriliukuja. Jokainen puisto on oma kokonaisuutensa.
Vuonna 2013 Flowpark sai Matkailun Oskari 2012 -palkinnon Turussa vuoden matkailuteosta. Palkinto annettiin uudenlaisen huvipuistokonseptin tuomisesta Suomeen.
Flowpark-puistot
Flowparkilla on kuusi puistoa:
Medyn
Medyn on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan vesistöön kuuluvan Medynka-joen rannalla 60 kilometriä Kalugasta luoteeseen. Kaupunki on Medynin piirin keskus. Asukkaita on 7 700 henkeä (vuonna 2008).
Medyn mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1386, jolloin se siirtyi Smolenskin ruhtinaskunnalta Moskovan ruhtinaskunnalle. Vuonna 1389 Dmitri Donskoi lahjoitti sen osana Možaiskin läänitystä pojalleen Andreille. Vuonna 1454 Možaiskin läänitys liitettiin Moskovaan. Vuonna 1776 Medynistä tuli kaupunki ja Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodan aikana Aleksei Ilovaiskin kasakkajoukko löi 13.10. kaupungin lähellä ranskalaisten etujoukot, minkä jälkeen Napoleon päätti vetäytyä Moskovasta vanhaa Smolenskin tietä pitkin. Toisen maailmansodan aikana Medyn oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin.
Valkeavuoren taistelu
Valkeavuoren taistelu 8. marraskuuta 1620 Katolisen liigan ja böömiläisten protestanttisten kapinallisten varhainen yhteenotto kolmikymmenvuotisessa sodassa. Taistelu käytiin Bílá horassa lähellä Prahaa. Taistelu päättyi alle tunnissa kapinallisten tappioon ja Prahan antautumiseen.
Paul Martin (jääkiekkoilija)
Paul Martin (s. 5. maaliskuuta 1981 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelaa puolustajana, ja siirtyi kesällä 2015 San Jose Sharksiin. Martin tunnetaan ylivoimaspesialistina.
Valkeavuoren taistelu
Tausta
thumb|vasen|Muistomerkki taistelupaikalla. Böömin kapinaa ja Prahan toista defenestraatiota on pidetty usein historiankirjoituksessa kolmikymmenvuotisen sodan alkuhetkenä. 23. toukokuuta 1618 joukko böömiläisiä aatelisia oli tunkeutunut Prahan linnaan, jonka ikkunoista heitettiin ulos kaksi Prahan johtavaa katolilaista neuvosmiestä ja näiden kirjuri. Protestantit toivoivat näin sytyttävänsä uuden hussilaissodan. Kapinalliset saivat nopeasti huomattavia voittoja ja Pfalsin vaaliruhtinas Fredrik V oli hyväksynyt Böömin kruunun. Vuoden 1620 aikana Saksan keisari ja Böömin kuningas Ferdinand II:n katolisen liigan joukot ajoivat kuitenkin kapinalliset kohti Prahaa. Lopulta kapinalliset päättivät Christian von Anhaltin ehdotuksesta kohdata vihollisensa Valkeavuorella hieman Prahan länsipuolella.
Paul Martin (jääkiekkoilija)
Seurajoukkueissa
Martin pelasi kaudet 1998–2000 Elk River high schoolin joukkueessa. Vuonna 1999 Martin valittiin Minnesotan high schoolien vuoden pelaajaksi. Hänet varattiin high school -joukkueestaan, kun New Jersey Devils otti hänet numerolla 62 toisella varauskierroksella varaustilaisuudessa vuonna 2000. Martin siirtyi varauksensa jälkeen WCHA-sarjaan Minnesotan yliopiston joukkueeseen, jossa pelasi 2000–2003.
Valkeavuoren taistelu
Tausta
Böömiläisten kapinallisten joukkojen taktiikka ja aseistus oli pitkälti edelleen keskiaikainen ja vanhentunut. Tyypillisiä aseita olivat esimerkiksi leveät lyömämiekat, sapellit, kirveet, sotavasarat, hilparit, tapparat ja niin sanotut böömiläiset aamutähdet. Musketeista oli pulaa ja böömiläiset turvautuivat jalkajousiin. Keisarillisten joukkojen taktiikka oli nykyaikaisempi. Joukot oli järjestetty kurinalaisiin tercioihin ja miehillä oli peitset ja musketit. Keisarillisilla joukoilla oli myös parempi kenttätykistö ja heidän huomattavin etunsa oli Espanjan Flanderin armeijan kokenut ratsuväki. Kapinallisia johtivat Christian von Anhalt, Matthias Thurn ja George von Hohenlohe. Fredrik V ei itse ollut armeijan mukana. Keisarillisia joukkoja komensivat kreivit Johann Tilly ja Charles Bucquoy. Katolisten puolella oli myös myöhemmin filosofina tunnetuksi tullut René Descartes.
Paul Martin (jääkiekkoilija)
Seurajoukkueissa
Martinin NHL-ura alkoi kaudella 2003–04 New Jerseyssä. Ensimmäisenä vuotena New Jerseyssä Martin teki 70 ottelussa tehopisteet 6+18=24 ja pudotuspeleissä viidessä ottelussa 1+1=2. Työsulkukaudella Martin pelasi 11 ottelua Fribourg-Gottéronin joukkueessa Sveitsin NLA:ssa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi takaisin Devilsiin.
Valkeavuoren taistelu
Taistelu
thumb|vasen|Kartta joukkojen liikkeestä. Taistelu Valkeavuorella alkoi aamulla 8. marraskuuta 1620. Molemmat armeijat olivat väsyneitä marssista taistelupaikalle ja molempia riivasivat kulkutaudit. Keisarilliset joukot yllättivät kapinalliset hyökkäämällä kapinallisten hallussaan pitämälle kukkulalle ylämäkeen aamusumussa. Jalkaväki rynnäköi ylös rinnettä. Sumu toimi jonkin verran kapinallisten eduksi tehden lähitaisteluaseista musketteja tehokkaampia. Keisarin joukkojen tykistö saattoi kuitenkin ampua kapinallisten asemiin. Keisarin jalkaväen aggressiivisuus ja tykkituli söivät kapinallisten taistelutahtoa ja lopullisen iskun antoi keisarillisen ratsuväen rynnäkkö kapinallisten puolella taistelleiden unkarilaisen ratsuväen paetessa. Vain alle tunnin kestäneen taistelun jälkeen kapinallisten armeija lähti pakoon kohti Prahaa. Vain kuninkaan määriläinen henkivartiokaarti taisteli viimeiseen mieheen.
Seuraukset
Saatuaan uutisen tappiosta Fredrik V pakeni kaupungista ja Praha antautui lopulta ilman vastarintaa. Ferdinand teloitutti kapinan johtajat, heidän omaisuutensa takavarikoitiin ja protestantit karkotettiin. Voittoa juhlittiin ympäri katolilaista maailmaa. Roomassa paavi Gregorius XV nimesi uuden basilikan Santa Maria della Vittoriaksi taistelun kunniaksi. Ferdinand perusti puolestaan taistelupaikalle luostarin. Prahaan pystytetty voitonpylväs purettiin vuonna 1918 Habsburgien vallan merkkinä. Sotaa taistelu ei kuitenkaan päättänyt, vaan paennut Fredrik piti edelleen itseään oikeana Böömin kuninkaana.
Paul Martin (jääkiekkoilija)
Seurajoukkueissa
New Jerseyssä Martin pelasi lopulta 400 runkosarjaottelua. Kausi 2009–2010 meni häneltä pilalle käsivamman takia. Hän pystyi pelaamaan kauden aikana vain 22 ottelua. Kauden jälkeen Martin allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa.
New Yorkin yliopisto
New Yorkin yliopisto (, NYU) on yksityinen ja voittoa tuottamaton yliopisto New Yorkissa Yhdysvalloissa. Sen useimmat koulut sijoittuvat maan sisäisessä vertailussa kymmenen parhaan joukkoon omilla aloillaan. New Yorkin yliopisto on perustettu vuonna 1831, ja se oli alkuperäiseltä nimeltään University of the City of New York. Sen tunnusväri on violetti. Yliopiston rehtori on John Sexton. Opiskelijoita on yli 50 000, ja se on maan suurin yksityinen voittoatuottamaton yliopisto. Monien muiden tunnettujen yliopistojen tapaan myös NYU on avannut kansainvälisiä kampuksia eri puolilla maailmaa.
Jean René Gauguin
Jean René Gauguin (12. huhtikuuta 1881 Pariisi, Ranska – 21. huhtikuuta 1961 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalais–ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä oli taidemaalari Paul Gauguin.
New Yorkin yliopisto
Monista amerikkalaisista yliopistoista poiketen New Yorkin yliopisto ei ole omaa selkeästi rajattua ja muusta kaupungista eristettyä kampusaluetta, vaan toimipisteet ovat sijoittuneet ympäri Manhattania. Alueellisesti NYU:n perinteinen keskus ja siten eräänlainen pääkampus on Washington Square Parkin ympäristössä Greenwich Villagessa. Aukion lähes kaikki rakennukset ovat NYU:n tai siihen liittyvien instituutioiden hallinnassa, ensimmäinen niistä rakennettu yliopistoa varten 1835. Täällä sijaitsevat muun muassa Bobst Library, yliopiston opiskelija- ja muita palveluja tarjoava Kimmel Center, oikeustieteellinen tiedekunta, Steinhardt School sekä Stern Business School. Muita pienempiä toimipisteitä ja opiskelijoille suunnattuja asuntoloita on ympäri kaupunkia, esimerkiksi Union Squarella ja Murray Hillissä.
Jean René Gauguin
Gauguin osallistui Tanskan kansalaisena vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia kuvanveistossa teoksellaan Boxer. Hän jakoi pronssisijansa Claude-Léon Mascaux’n teoksen Sports medalsin kanssa.
New Yorkin yliopisto
Läpi 1800-luvun yliopisto otti vain noin 150 uutta undergraduate-opiskelijaa vuosittain ja kärsi rahapulasta. Vuosisadan vaihduttua opiskelijamäärät alkoivat nopeasti kasvaa: 500 sisäänotettua vuonna 1919 ja yli 7 000 vuonna 1929. Opiskelijamäärä nousi vuoteen 1939 mennessä 47 tuhanteen, ja kasvu jatkui toisen maailmansodan jälkeen. 1970-luvun alussa tulokkaiden määrä alkoi laskea, ja yliopisto joutui rahanpuutteessa myymään Bronxissa sijainneen kampuksensa.
Vuonna 1932 perustettiin sairaanhoitajia kouluttava College of Nursing, vuonna 1933 humanistinen Institute of Fine Arts ja vuonna 1934 matemaattis-luonnontieteellinen Courant Institute of Mathematical Sciences. Sotien jälkeen syntyivät sosiaalityön (1960) ja taiteiden (1965) laitokset.
Entisiä opiskelijoita ovat muun muassa New Yorkin pormestari Fiorello H. La Guardia, elokuvaohjaajat Martin Scorsese ja Oliver Stone, keskuspankin entinen johtaja Alan Greenspan, näyttelijä Michael C. Hall, presidentti John F. Kennedy, Jr., saksofonisti Wayne Shorter ja yleisurheilun olympiavoittaja John Woodruff. Kirjailija Thomas Wolfe opetti yliopistossa englantia vuosina 1924–1930 samalla kun kirjoitti esikoisromaaniaan Look Homeward, Angel.
Tim Krabbé
Krabbén tunnetuin romaani on Jäljettömiin (Het gouden ei, 1984), josta George Sluizer on tehnyt kahdesti elokuvan. Kirja on Krabbén teoksista ainoa suomennettu. Hollantilaiseen elokuvaan Kadonnut Krabbé on laatinut käsikirjoituksen. Myös hänen teoksistaan Flanagan of het einde van een beest (1970), Red Desert Penitentiary (1975) ja De grot (1997) on tehty elokuvat.
Krabbé on peräisin taiteilijasuvusta. Hänen isänsä ja isoisänsä olivat taidemaalareita ja äiti kirjailija ja kääntäjä. Veli Jeroen Krabbé on näyttelijä.
Kaikkien aikojen kosinta
Kaikkien aikojen kosinta on realityohjelma, jossa juontaja Olli Herman auttaa kosijoita yllättämään rakkaansa ikimuistettavalla koskettavalla ja tyylikkäällä tavalla. Ensimmäinen jakso esitettiin AVA-kanavalla 23. syyskuuta 2014.
Juhani Kuurne
Johannes (Juhani) Kuurne (7. lokakuuta 1910 Sortavalan maalaiskunta – 3. marraskuuta 1990 Mäntyharju) oli suomalainen rovasti ja kirkkoherra.
Kuurne oli Suomen Nuorten Kristillisen Liiton sihteerinä Karjalassa 1937–1947, Mäntyharjun kappalaisena 1947–1953 sekä Mäntyharjun kirkkoherrana 1953–1973. Hän oli Mikkelin hiippakunnan tuomiokapitulin asessorina 1954–1960, kirkolliskokouksen jäsenenä 1958–1965 sekä Suomen kirkon seurakuntaopiston valtuuskunnan jäsenenä 1948–1968. Kuurne oli myös Mäntyharjun kunnanvaltuuston jäsenenä.
Juhani Kuurne oli naimisissa vuodesta 1940 sairaanhoitaja Mirjam Viktoria Nikolaisen kanssa. Heillä oli kuusi lasta.
Claude-Léon Mascaux
Claude-Léon Mascaux (1882 Saint-Germain-en-Laye – 1965 Fontainebleau) oli ranskalainen kuvanveistäjä ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia kuvanveistossa teoksellaan Sports medals. Hän jakoi pronssisijansa Jean René Gauguinin teoksen Boxerin kanssa.
Munikhia
thumb|left|220px|Munikhian kukkula eli nykyinen [[Kastélla (Pireus)|Kastéllan kukkula.]] thumb|left|220px|Munikhian satamalahti eli nykyinen [[Mikrolímano.]] Munikhia sijaitsi Pireuksen koilliskulmassa. Munikhian kukkulan korkeus oli noin 87 metriä. Se oli Pireuksen varhaisin asuttu alue, ja siellä oli asutus ja linnoitus jo helladisella kaudella. Antiikin aikana Munikhiaa linnoitettiin tyranni Hippiaan aikana vuosina 527–510 eaa. Myöhemmin se kuului Pireuksen muurien ympäröimään alueeseen.
Munikhian satama oli yksi antiikin Pireuksen ja Ateenan satamista Kantharoksen ja Zean satamien ohella. Se toimi Zean tavoin sotasatamana, mutta oli tätä pienempi. Satamassa kerrotaan olleen 82 laivasuojaa sotalaivoja varten. Munikhiassa sijaitsi Artemis Munikhian temppeli, joka oli yksi Pireuksen merkittävimmistä, ja siihen liittyi Munikhia-juhla. Munikhian kukkulan laella oli Bendiksen temppeli, johon liittyi puolestaan Bendideia-juhla, ja kukkulan länsirinteessä Pireuksen suurempi ja vanhempi teatteri, joka edelsi Zean sataman lähellä sijainnutta Zean teatteria. Zean sataman paikka sijaitsee noin kilometrin länteen Munikhian sataman paikasta ja nykyisestä Mikrolímanosta.
INS Vikrant
INS Vikrant (aiemmin HMS Hercules) oli Intian laivaston Majestic-luokan lentotukialus.
Valmistus
Alus tilattiin Vickers-Armstrongin Tynen telakalta, missä köli laskettiin 12. marraskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1945. Aluksen viimeistely suoritettiin Belfastissa, mutta työt keskeytettiin toisen maailmansodan päätyttyä, jolloin se jäi odottamaan tulevaa kohtaloaan. Aluksen viirinumero vaihdettiin R11:stä R49:ään.
Tammikuussa 1957 Intian hallitus osti aluksen, jolloin työtä jatkettiin Harland and Wolffin telakalla Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Samalla alus modernisoitiin, jolloin sille rakennettiin viistokansi ja asennettiin höyrykatapultit. Samoin aluksen siltarakenteita muutettiin ja tehtiin runsaasti vähäisempiä muutoksia. Alukseen asennettiin täydellinen ilmastointi ja tyyppien 277Q/293Q tutkat.
Intian Britannian-suurlähettiläs Vijayalakshmi Pandit vastaanotti 4. maaliskuuta 1961 aluksen ja nimesi sen Vikrantiksi, vaikka alus oli edelleen Belfastissa. Aluksen ensimmäiseksi päälliköksi määrättiin kapteeni Pritam Singh.
Alus liitettiin 3. marraskuuta 1961 Bombayssa virallisesti Intian laivastoon, kun aluksella vierailivat Intian pääministeri Jawaharlal Nehru sekä muita korkea-arvoisia vieraita.
Palvelus
Aluksen laivueiden kalustoksi hankittiin aluksi 24 Hawker Sea Hawk FGA.6 -hävittäjäpommittajaa 300. laivue muodostamiseksi heinäkuussa 1960 ja 12 Breguet Alize -sukellusveneentorjuntakonetta 310. laivueen muodostamiseksi.
Pakistan väitti vuonna 1965 upottaneensa Vikrantin, vaikka alus oli tosiasiassa kuivatelakalla huollettavana.
Alus osallistui taisteluihin Pakistania vastaan 1971. Aluksen Sea Hawkit hyökkäsivät rannikkoliikennettä ja muita -kohteita Chittagongin alueella, ja Alizet suorittivat miinoitus- ja pommituslentoja.
Alus siirrettiin 1979 modernisoitavaksi, jossa alukselle asennettiin uusi propulsiojärjestelmä. Alus palasi palvelukseen 3. tammikuuta 1982. Alus oli uudelleen modernisoitavana joulukuusta 1982 helmikuuhun 1983, jolloin alus muutettiin operoimaan Sea Harrier -koneilla, jotka korvasivat Sea Hawkit. Aluksella palvelleet Alizet poistettiin vuonna 1989 palveluksesta, minkä jälkeen alukselle asennettiin hyppyri.
Alus oli Intian ainoa lentotukialus yli kahdenvuosikymmenen ajan, mutta 1990-luvun alussa alus todettiin auttamattomasti vanhentuneeksi sen heikon kunnon vuoksi. Aluksen huoltokaan ei mahdollistanut sen toimimista avomerellä. Se poistettiin palveluksesta 31. tammikuuta 1997.
Alus huollettiin, ja se sijoitettiin museoalukseksi Mumbaihin. Se on ainoa säilynyt toisen maailmansodan aikainen brittiläinen lentotukialus.
Murskaaja
Murskaaja on James Fargon ohjaama elokuva, joka on kolmas osa Likainen Harry -elokuvasarjassa. Pääosassa nähdään aiemmistakin elokuvista tuttu Clint Eastwood. Muissa rooleissa nähdään Tyne Daly tarkastaja Kate Moorena ja DeVeren Bookwalter Bobby Maxwellina.
Jack Davenport
Jack Davenport (s. 1. maaliskuuta 1973 Suffolk, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten James Norringtonin roolista Pirates of the Caribbean -elokuvissa.
Murskaaja
Juoni
Elokuva kertoo vallankumouksellisesta nuorisoryhmästä, jonka johtajana toimii Bobby Maxwell. He onnistuvat varastamaan aseita ja "Likainen" Harry Callahan joutuu jahtaamaan heitä. Avukseen hän saa parikseen määrätyn Kate Mooren.
Jack Davenport
Davenport on esiintynyt myös muun muassa televisiosarjoissa Paritellen (2000–2004) ja Smash (2012–2013) ja hän esitti tohtori Lloyd Simcoeta yhdysvaltalaisessa scifi-sarjassa FlashForward vuosina 2009–2010. Davenport on tämän lisäksi näytellyt esimerkiksi elokuvissa Lahjakas herra Ripley, The Libertine ja Merirosvoradio.
Murskaaja
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo Murskaajan kaikkien kliseiden olevan oikeilla paikoillaan ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Jack Davenport
Yksityiselämä
Davenportin vanhemmat ovat näyttelijä Nigel Davenport ja ohjaaja-näyttelijä Maria Aitken. Ensimmäiset seitsemän vuotta elämästään Davenport asui Ibizalla.
Hän avioitui näyttelijä Michelle Gomezin kanssa vuonna 2000 ja heillä on vuonna 2010 syntynyt poika.
Take Me to Your Leader
Take Me to Your Leader on Hawkwindin studioalbumi vuodelta 2005.
Se oli yhtyeen ensimmäinen täyspitkä studioalbumi kahdeksaan vuoteen. Ensimmäiset 2000 kappaletta sisälsivät DVD:n jossa oli haastatteluja ja livemateriaalia.
Musiikillisesti albumi on enimmäkseen elektroniseen musiikkiin (ambient, tekno, rave, trance) painottuva space rockia kuitenkaan unohtamatta. Hawkwind-tyyliin mukana on uusi versio vanhasta kappaleesta: tällä kertaa vuoden 1977 "Spirit Of The Age", joka julkaistiin myös singlenä (UK #79). Päätöskappale "A Letter To Robert" on omistettu ex-vokalisti Robert Calvertille. Siinä Arthur Brown kuvaa keskusteluaan Calvertin kanssa. Albumin teemana on myös seksuaalinen kanssakäyminen ulkoavaruudesta tulleen olennon kanssa ("To Love A Machine", "Angela Android").
Yhtyeen ydinkokoonpanon albumilla muodostavat Dave Brock, Alan Davey ja Richard Chadwick. Vierailijoina albumilla ovat mm. laulaja Arthur Brown, laulaja Lene Lovich, urkuri James Clemas, saksofonisti Jez Huggett ja TV-toimittaja Matthew Wright. Myös jo 1970-luvulla mukana ollut Simon House soittaa albumilla. Uutena jäsenenä mukana on kosketinsoittaja Jason Stuart.
Myös yhtyeen entinen basisti ja nykyisin Motörheadista tuttu Lemmy Kilmister sekä Monster Magnet-yhtyeen kitaristi Phil Caivano vierailevat albumin mukana tulleella DVD:llä kappaleella "Silver Machine".
Muusikot
sekä:
Ylinen Härkäjärvi
Ylinen Härkäjärvi Härkäjärvi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Iso-Äiniön kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vero
Yleistä
Vero-oikeudellisesti verolla tarkoitetaan yksityisen (verovelvollisen) julkiselle vallalle (veronsaajalle) maksamaa julkisyhteisön yksipuolisesti määräämää pakollista ja lakimääräistä rahasuoritusta, johon julkisen vallan eli veronsaajan puolelta ei liity välitöntä vastasuoritusta. Vero on siis eräänlaista vastikkeetonta pakkoperintää, josta päättää nykyisin yleensä demokratia. Veronsaaja ei suorita maksajalle siitä välitöntä vastiketta, vaan veroilla rahoitetaan julkisyhteisöjen toimintaa niiden hoitaessa keskeisiä palveluita yhteiskunnassa.
Ylinen Härkäjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vero
Yleistä
Verot eroavat veronluonteisista maksuista siinä, että veronluonteinen maksu on korvausta jonkin edun käyttämisestä. Veron ja maksun välinen raja ei aina kuitenkaan ole selvä. Julkisyhteisöt tarjoavat verovarojen avulla erilaisia merkittäviä palveluita, mutta ne eivät ole suorassa yhteydessä veron maksuun/ maksajaan. Verojen ei siis suoraan voida katsoa olevan korvausta saaduista yhteiskunnan palveluista.
Ylinen Härkäjärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Äiniönjoen valuma-alueeseen (14.222) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,4 metriä mpy.
Vero
Verovelvollisuus Suomessa
Avo- tai avioliitossa puolisoista molemmat ovat erikseen verovelvollisia. Myös lapset ovat vanhemmistaan itsenäisiä verovelvollisia. Tämä tarkoittaa sitä, että verotettavia tuloja ei lasketa yhteen veron määrän laskemiseksi.
Verovuoden aikana kuolleen henkilön kuolinpesää verotetaan kuolinvuodelta sekä vainajan että kuolinpesän tulosta. Kuolinpesään sovelletaan niitä tuloverolain säädöksiä, joita vainajaankin olisi sovellettu. Kuolinpesän tuloksi lasketaan siis sekä vainajan että kuolinpesän tulot. Kuolinpesä saa myös kaikki ne vähennykset, jotka vainaja olisi saanut, jos olisi elänyt verovuoden loppuun. Lesken tuloja ei veroteta kuolinpesän tuloina.
Suomalaisen verovelvollisuus ulkomailla
Suomessa asunut tai asuva voi olla verovelvollinen Suomeen, vaikka ei asuisikaan tai oleskelisikaan Suomessa. Tällöin puhutaan kansainvälisestä vero-oikeudesta ja sen tulkinnasta. Suomen verotusvallan ulottuvuudesta ulkomaille määrätään erityisesti tuloverolaissa.
Yleinen verovelvollisuus on Suomessa verovuonna asuneella henkilöllä, kotimaisella yhteisöllä tai kuolinpesällä. Tällä tarkoitetaan, että he ovat verovelvollisia sekä Suomesta että muista maista saamistaan tuloista. Tällöin verovelvollisuuden sanotaan olevan globaalista eli maailmanlaajuista.
Rajoitetusti verovelvollisia ovat kaikki ne, jotka eivät ole yleisesti verovelvollisia. Jos luonnollinen henkilö ei asu Suomessa, hän on täällä rajoitetusti verovelvollinen. Ulkomainen yhteisö on niin ikään rajoitetusti verovelvollinen. Rajoitetusti verovelvollinen on velvollinen suorittamaan Suomeen veroa vain täältä saamistaan tuloista. Suomesta saatuja tuloja ovat esimerkiksi suomalaiselta maksajalta saatu palkka Suomessa tehdystä työstä ja suomalaisen osakeyhtiön maksama osinko. Eräät Suomesta saadut korkotulot eivät ole kuitenkaan veronalaista tuloa rajoitetusti verovelvolliselle. Esimerkiksi talletustilin tai joukkovelkakirjalainan korko on rajoitetusti verovelvolliselle verovapaa.
Verosopimukset: Jos Suomella ja verovelvollisen muuttomaalla on valtioiden välinen verosopimus, määritellään niissä millaisissa tilanteissa ne rajoittavat omaa verotusvaltaansa. Verosopimuksilla voidaan vain rajoittaa Suomen omaa lainsäädäntöä. Verosopimus ei koskaan laajenna Suomen verotusvaltaa eli luo uutta verotusta, jota Suomessakin ei olisi. Suomen sisäinen lainsäädäntö ohittaa verosopimukset aina, kun ne kaventavat sisäisen lainsäädännön mukaista verotusta. Jos esimerkiksi tulo on Suomessa yli kuuden kuukauden ulkomailla oleskelun vuoksi verovapaata, kyseistä tuloa ei voi verottaa Suomessa, vaikka verosopimus erikseen antaisikin Suomelle verotusoikeuden.
Tavoitteet
Julkisen sektorin toiminnan rahoittaminen eli verojen fiskaalinen tavoite on verotuksessa tärkeintä. Lisäksi veroilla on erilaisia poliittisia tavoitteita: tulonjakopoliittisia, sosiaalipoliittisia, terveyspoliittisia, kasvupoliittisia, suhdannepoliittisia, työllisyyspoliittisia, elinkeinopoliittisia sekä ympäristöpoliittisia tavoitteita. Verorahoilla tuotetaan julkisia palveluita kuten koulutusta ja terveydenhuoltoa, jotka ovat maksuttomasti tai pientä maksua vastaan käytettävissä.
Veroilla voidaan vaikuttaa sosiaalipoliittisesti, esimerkiksi tulonsiirtoina kotitalouksille (lapsilisä). Progressiivisella ansiotulojen verotuksella pyritään tasaamaan ihmisten välisiä tuloeroja. Veroilla voidaan vaikuttaa taloudelliseen toimintaan joko suhdanteiden tai muiden syiden takia (avustukset yrityksille ja maataloudelle). Niillä voi olla aluepoliittisia tavoitteita tai tarkoitus ohjata ihmisten toimintaa haluttuun suuntaan terveyden (tupakkavero, makeis- ja virvoitusjuomavero) tai ympäristön (ympäristövero) vuoksi.
Verotuksessa puhutaan ohjaavasta ja neutraalista verotuksesta edeltävän tarkoittaessa johonkin kannustamista tai estämistä. Neutraali tarkoittaa, ettei verotus vaikuta verovelvollisen valintoihin. Verot voivat yrittää ehkäistä jotakin toimintaa tai ne voivat kannustaa johonkin toimintaan (verovähennykset, veronhuojennus). Ne ovat hienovaraisempi yhteiskunnan ohjauskeino kuin suorat käskyt tai kiellot. Erilaisten tavoitteiden tarkka kohdistaminen haluttuun ryhmään, ja vain siihen, tekee verolait kuitenkin helposti kovin monimutkaisiksi.
Periaatteet
Etuperiaatteella tarkoitetaan, että kansalaisten tulisi maksaa veroa sen mukaan, kuinka suuri hyöty heillä on julkisen vallan toiminnasta (merkitys veropolitiikassa nykyään vähäinen). Veronmaksukykyisyyden periaatteella tarkoitetaan, että jokaisen tulisi maksaa veroja taloudellisten voimavarojensa mukaan. Tehokkuusperiaate tarkoittaa, että verot tulisi kerätä mahdollisimman pienin kustannuksin ja että verotus toteutuisi kaikkien kansalaisten kohdalla. Oikeudenmukaisuudenperiaate jaetaan usein horisontaaliseen ja vertikaaliseen oikeudenmukaisuuteen horisontaalisen tarkoittaessa sitä, että samanlaisessa taloudellisessa asemassa olevia verovelvollisia tulisi käsitellä samalla tavoin. Vertikaalinen oikeudenmukaisuus käsitetään usein niin, että eri tulotasoilla täytyy maksaa eri määrä veroja.
Verotyypit
Veroja voidaan luokitella eri tavoin. Eräs luokittelu on jako välillisiin ja välittömiin veroihin. Välillisiä ovat verot, jotka myyjän tulee periä tuotteen ostajalta sen hankinnan yhteydessä tai maksaa tuodessaan tuote maahan. Tällaisia veroja ovat muun muassa arvonlisävero, tullit ja valmisteverot. Välittömiksi kutsutaan niitä veroja, jotka veronmaksaja maksaa suoraan verottajalle. Näitä ovat muun muassa tulovero, yhteisövero, lähdevero ja kiinteistövero. Käytännössä myös välittömän veron maksu tapahtuu usein, kun tulon maksaja suorittaa maksettavasta erästä ennakonpidätyksen. Jako välittömiin ja välillisiin ei kuitenkaan ole yksiselitteinen, vaan siihen liittyy usein kysymys verotuksen kohtaannosta. Kohtaanto tarkoittaa sitä, kuka viime kädessä maksaa veron aiheuttaman rasituksen. Tutkijat lähtevät usein siitä, että maksaja on luonnollinen henkilö. Muodollinen kohtaanto nähdään verolakia luettaessa.
Verot ulkomailla
Verojen määrä vaihtelee eri valtioissa riippuen julkisten palvelujen määrästä ja julkisen sektorin toimintojen tehokkuudesta. Pohjoismaisissa hyvinvointivaltioissa verotus on suhteellisesti korkea, koska yhteiskunta rahoittaa monia asioita (mm. sosiaaliturvan, julkisen terveydenhuollon, koulutuksen, julkisen liikenteen jne.). Alhaisemman verotuksen maissa nämä menot tulee maksaa itse, mistä huolimatta ostovoima on yleensä merkittävästi parempi. Yleensä korkeammissa tuloluokissa erotus korkean verotuksen ja matalan verotuksen maiden välillä on merkittävä. Veroparatiisi on paikka, jossa verotus on vähäistä. Nämä ovat usein saaria (Jersey, Guernsey, Bermuda, Cayman jne.) tai kaupunkivaltioita, esimerkiksi Monaco, Liechtenstein, Singapore, Hongkong ja Andorra.
Kokonaisveroaste
Kansantalouden kokonaisveroaste mittaa julkisen vallan keräämien verojen ja veronluonteisten maksujen suhdetta bruttokansantuotteeseen. Kokonaisveroaste, mukaan lukien sosiaaliturvamaksut, oli vuonna 2010 Suomessa 42,1 %, mikä oli EU-maiden kuudenneksi korkein. EU-maiden keskiarvo oli 35,6 %.
Heliumplaneetta
Heliumplaneetta on hypoteettinen planeettatyyppi, joka voisi syntyä, jos pieni valkoinen kääpiö menettäisi massaansa. Tavalliset kaasuplaneetat kuten Jupiter ja Saturnus koostuvat usein pääasiassa vedystä, helium taas on toissijainen ainesosa. Heliumplaneetan syntyessä puolestaan helium olisi voinut korvata vedyn.
Sami Reivinen
Sami Reivinen on tamperelainen valokuvaaja. Reivinen perusti Valokuvaamo KLIKin vuonna 2007.
Vuonna 2014 Reivinen valittiin Vuoden Muotokuvaajaksi ja sai lisäksi sarjavoittoja Vuoden lapsikuva -sarjassa ja Vuoden valmistujaiskuva -sarjassa. Kilpailun järjestää Suomen Ammattivalokuvaajat Ry. Vuoden muotokuvaaja tittelistä on kilpailtu jo yli 30 vuoden ajan. Viisihenkinen tuomaristo valitsee parhaan kuvaajan viiden kuvan sarjan perusteella. Vuoden 2014 voittaja julistettiin Helsingin Messukeskuksessa Kuva & Kameramessuilla maaliskuussa 2014. Samin yhtiökumppani ja Valokuvaamo KLIK:n toinen valokuvaaja Peero Lakanen voitti toisen sijan samassa kilpailussa ja lisäksi hän sai sarjavoittoja.
Vuonna 2018 Reiviselle myönnettiin FEP:n eli Euroopan ammattivalokuvaajien järjestön QEP arvonimi Fine Art kategoriassa. 12 kuvan sarja koostuu mustavalkoisista liikkuvien lasten kuvista. Kuvissa katse kiinnittyy ensin yksinkertaiseen muotoon ja liikkeeseen ja vasta lähempää tarkasteltuna itse henkilöön.
Pireuksen tie
37.96972°N, 23.71861°W pienoiskuva|upright=1.06|Pireuksen tietä [[Pnyksin eteläpuolella Koilen demoksen alueella.]] Pireuksen tie oli antiikin aikainen tie, joka johti Ateenan Agoralta Pireukseen. Se sai alkunsa Agoran lounaiskulmasta Tholoksen luota, ja kulki muun muassa Strategeionin sekä Kaupunginvankilan ohi. Se kiersi Pnyks-kukkylan eteläpuolelta ja kulki tämän jälkeen kaupunginmuurissa eli niin kutsutussa Themistokleen muurissa olleesta Pireuksen portista. Tämän jälkeen se kulki Pitkien muurien sisäpuolella Pireukseen suunnilleen samaa reittiä kuin nykyinen Peiraiós-katu. Pitkät muurit suojasivat kaupungille elintärkeää tietä ja yhteyttä satamaan ja merelle.
Kadusta on kaivettu esiin osia muun muassa sen alkupäässä Agoran alueella sekä erityisesti Pnyksin ja Filopappos-kukkulan välisellä alueella.
Men in Black II – miehet mustissa II
Men in Black II – miehet mustissa II (tunnetaan myös nimellä MIIB) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut tieteistoimintakomedia elokuva. Se on jatkoa vuonna 1997 ilmestyneelle menestyselokuvalle Men in Black – miehet mustissa ja sen pääosissa nähdään aiemmasta osasta tutut Tommy Lee Jones ja Will Smith. Elokuva oli edeltäjänsä tavoin kaupallinen menestys ja se tuotti maailmanlaajuisesti noin 442 miljoonaa dollaria.
Elokuvan jatko-osa Men in Black III, sai ensi-iltansa toukokuussa 2012.
Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad
Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad on Tripwire Interactiven kehittämä ja julkaisema toiseen maailmansotaan sijoittuva ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin syyskuussa 2011 Microsoft Windowsille. Se on jatko-osa pelille Red Orchestra: Ostfront 41–45.
Äinäjärvi
Äinäjärvi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa ja Padasjoella Iso-Äiniön kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 46 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Sen rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Äiniönjoen valuma-alueeseen (14.222) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,7 metriä mpy.
Through My Window
”Through My Window” on Sandra Oxenrydin esittämä kappale, joka edusti Viroa Eurovision laulukilpailuissa 2006. Kappale päätyi semifinaalissa 18. sijalle ja sai 28 pistettä. Se ei riittänyt finaaliin.
Guido Grönvall
Jonas Axel Guido Grönvall (10. kesäkuuta 1852 Vaasa – 6. heinäkuuta 1917 Helsinki ) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja.
Grönvall työskenteli opettajana ennen antautumistaan toimittajanuralle. Hän perusti vuonna 1886 Hjalmar Londénin kanssa ruotsinmielisen Figaro-lehden, joka lakkasi jo muutaman kuukauden kuluttua. Sen jälkeen Grönvall työskenteli neljännesvuosisadan ajan Hufvudstadsbladetin uutistoimittajana.
Suosittelujärjestelmä
Suosittelujärjestelmä on ohjelmisto, joka ehdottaa käyttäjän aiempaan toimintaan perustuen sisältöjä, joista hän voisi olla kiinnostunut. Se auttaa kuluttajia löytämään tuotteita, joista he pitävät ja auttavat yrityksiä lisäämään myyntiään. Se voi antaa käyttäjille ehdotuksia esimerkiksi kiinnostavasta musiikista, elokuvista, kirjoista, valokuvista tai verkkokirjanmerkeistä.
Kimmo Tuomisen mukaan suosittelujärjestelmät ovat yhdenlaisia suodatusmekanismeja, joilla verkossa olevaa tietoa seulotaan – erotellaan olennainen epäolennaisesta. Erilaiset suositukset lisäävät huomattavasti yhteisöllisiä kirjanmerkkejä hyödyntävien verkkopalvelujen suodatuskapasiteettia.
Suosittelumenetelmät
Suosittelujärjestelmien toimintaperiaatteet ovat pääasiassa kahdenlaisia: sisältöperustaisia tai yhteistoiminnallisia. Sisältöperustaisissa lähtökohtana on käyttäjien ja tuotteiden profiloiminen. Käyttäjä- ja tuoteprofiileja käytetään yhdistämään käyttäjien kiinnostuksenkohteita tuotekuvauksiin erilaisten algoritmien avulla.
Menestynein suosittelujärjestelmien toimintaperiaate on kuitenkin kollaboratiivinen eli yhteistoiminnallinen suodattaminen (engl. collaborative filtering). Se on menetelmä, jonka avulla luodaan automaattisia ennusteita käyttäjän kiinnostuksen kohteista keräämällä makua koskevaa tietoa usealta käyttäjältä. Yhteistoiminnallisessa suodattamisessa käyttäjien menneitä aktiviteetteja käytetään nykyisten mieltymysten ennustamiseen.
Yhteistoiminnallinen suodattaminen on teknisesti helpompi toteuttaa kuin sisältöperustainen suosittelu. Se tuottaa laadukkaita suosituksia, mutta sen tehokkuus heikkenee käyttäjien (esim. kuluttajien) ja datan (esim. tuotteiden) määrän kasvaessa.
Yhteistoiminnallisessa suodattamisessa käytetään tilastollisia menetelmiä kuten lähin naapuri -tekniikoita. Ne toimivat etsimällä käyttäjien naapureita, joilla on ollut aiemmin taipumuksena olla samaa mieltä asioista käyttäjän kanssa. Useimmiten naapurit muodostuvat käyttäjien mielipiteiden keskinäisestä korrelaatiosta. Tämän jälkeen järjestelmä voi suositella tuotteita, joista käyttäjän lähimmät naapurit ovat pitäneet ja myös käyttäjä todennäköisesti pitää. Ne siis vaativat tietyn asteista interaktiivisuutta, joka useimmin ilmenee käyttäjien tuotteille antamina arvosanoina tai ostoshistoriana.
Kaupalliset sovellukset
Suosittelujärjestelmien on todettu lisäävän verkkokauppaa, koska ne auttavat kauppojen asiakkaita löytämään tehokkaammin itselleen sopivia tuotteita Internetin valtavasta tarjonnasta. Suosittelujärjestelmien tarjoamat personoidut tuotesuositukset johtavat ostopäätökseen selvästi personoimattomia ehdotuksia useammin. Erityisen merkityksellisiä suositukset ovat aloilla, joiden markkinoilla on suuri valinnanvara, makuasioilla suuri merkitys ja matala hintataso.
Andersonin mukaan suositusmahdollisuudet ovat keskeisiä nettikauppojen menestystekijöitä. Suosittelujärjestelmät ovat yksi suodatusmekanismi, jolla kuluttajat saadaan siirtymään pitkän hännän tuotteisiin ja ostamaan hittien lisäksi marginaalituotteita. Se on siis osa uutta yksilöllisempää digitaalisen kaupan muotoa, jossa kysyntä ja tarjonta yhdistetään. Suosituksilla on kaikki mainonnan kysyntää lisäävä voima, mutta niiden kustannukset ovat alhaisemmat.
Kirjastosovellukset
Myös kirjastot käyttävät suosittelujärjestelmiä aineistotietokannoissaan. Mm. Hämeenlinnan, Keski-Suomen (Aalto-kirjastot) ja Pirkanmaan kunnankirjastot (PIKI-kirjastot) käyttävät sosiaaliseen mediaan perustuvaa Axiell Arena -alustaa, joka mahdollistaa automaattisen suosittelemisen samankaltaisten asiasanojen tai tunnisteiden kautta.
Ongelmia
Koska suosittelujärjestelmien toiminnan edellytyksenä on suurien käyttäjäjoukkojen aktiivisuus, käyttäjiä on oltava riittävästi, ja heidän oltava motivoituneita kertomaan omasta maustaan.
Käyttäjiltä kerättävän tietomäärän vuoksi kyse on myös yksityisyydensuojasta. Esimerkiksi Facebookin Beacon-laajennus poistettiin käytöstä voimakkaan vastustuksen vuoksi, koska se kertoi automaattisesti käyttäjien nettiostoksista heidän ystävilleen. Facebookin perustaja Mark Zuckerbergin mukaan tällaiset personoidut mainokset vastaavat suositusta luotetulta ystävältä.
Musiikin suositusjärjestelmissä genrekohtaiset rajoitukset ovat olennaisia puutteita – esimerkiksi klassisen ja populaarin musiikin tekijyyskäsityksen yhteensopimattomuus (säveltäjä vs. esittäjä) tekee samankaltaisuuden määrittämisestä vaikeaa. Myös suodattaminen ylipäänsä genren tai esittäjän mukaan on vain rajattu tapa, eikä mahdollista esimerkiksi saman aikakauden musiikin suosittelemista.
Antti Meriläinen
Antti Meriläinen (7. lokakuuta 1887 Sotkamo – 5. maaliskuuta 1942 Sotkamo) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Meriläisen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Meriläinen ja Loviisa Kovalainen. Hän kävi kansakoulun ja maamieskoulun. Meriläinen toimi maanviljelijänä Sotkamossa. Antti Meriläisen veli Matti Meriläinen oli maanviljelijä ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Meriläinen oli kansanedustajana 1919–1922 ja 1930–1939 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937 ja 1940 presidentinvaaleissa. Meriläinen oli Osuuskassojen keskuslainarahaston ja Osuuskassojen keskusliiton hallintoneuvostojen jäsenenä. Hän kuului myös Kainuun osuusliikkeen edustajistoon ja hallintoneuvostoon.
Walter Norman Koelz
thumb|Walter Norman Koelz ja [[partakorppikotka.]] Walter Norman Koelz (11. syyskuuta 1895 Waterloo, Michigan Yhdysvallat – 24. syyskuuta 1989 Waterloo) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä, erikoisalanaan lintutiede.
Koelzin vanhemmat olivat Saksan Schwartzwaldin alueelta lähtöisin olleita siirtolaisia. Hänen isänsä oli ammatiltaan kyläseppä. Koelz väitteli filosofian tohtoriksi Michiganin yliopistossa 1920. Hän osallistui Donald B. MacMillanin johtamalle Pohjois-Amerikan arktisille seuduille tehdylle tutkimusretkelle 1925. Hän suoritti siikatutkimuksia työskennellessään Yhdysvaltain kalastustoimiston (United States Bureau of Fisheries), Michiganin yliopiston ja valtiollisen Kalastajien tutkimuslaitoksen palveluksessa (Institute for Fisheries Research). Hänelle tarjottiin Himalajan tutkimuslaitoksen virkaa Roerich Museumissa ja hän saapui Naggariin, Kuluun toukokuussa 1930, aloittaen kasvistotutkimuksilla. Vuonna 1932 Koelz palasi Michiganiin.
Tiibetin kulttuuri oli tehnyt Koelziin suuren vaikutuksen ja 1933 hän palasi Aasiaan, Intian Tiibetiin keräämään aineistoa Michiganin yliopiston antropologian museolle. Hän osti ja keräsi satoja taide-esineitä. Koelz palasi Intiaan jälleen 1936. Tällä kertaa hän keräsi kasveja Yhdysvaltain maatalousministeriölle. Vuonna 1939 Koelz teki seitsenvuotisen tutkimusmatkan Persiaan, Intiaan, Nepaliin ja Assamiin. Antropologian museo on julkaissut hänen Persia-päiväkirjansa.
Vuonna 1956 tohtori Koelz palkittiin "Meyer Memorial Award"illa merkittävästä työstä maatalouden hyväksi. Hänen suhteensa Michiganin yliopistoon kesti 74 vuotta. Vuosien ulkomaanmatkojen jälkeen Koelz vetäytyi syntymäkotiinsa, jossa hän sittemmin kuoli.
Matkoillaan Koelz keräsi lähes 30 000 näytteen lintukokoelman Michiganin yliopiston eläinmuseolle, ja noin 30 000 kasvin kokoelman maatalousministeriölle. Koelz nimesi joitakin lintujen alalajeja, muun muassa alppikiitäjän (Tachymarptis melba) alalajin nubifugus.
Pertti J. Neuvonen
pienoiskuva|Professori Pertti J. Neuvonen Pertti Jaakko Neuvonen (25. elokuuta 1943 Kirvu – 14. toukokuuta 2020 Helsinki ) oli suomalainen kliininen farmakologi. Hän tuli laajalti tunnetuksi esimerkiksi lääkehiilen sopivuuden esilletuojana myrkytysten ensihoidossa  ja lääkkeiden yhteisvaikutusten selvittäjänä. Helsingin yliopiston kliinisen farmakologian professori ja HYKS:n ylilääkäri Neuvonen jatkoi aktiivista tutkimus- ja opetustyötään myös eläkevuosinaan. Hän oli kansainvälisesti siteeratuimpia suomalaisia lääketieteen ja Helsingin yliopiston huippututkijoita.
Työura
Pertti J. Neuvonen valmistui lääkäriksi 1970 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1971 Helsingin yliopistossa. Kliinisen farmakologian erikoislääkäri hänestä tuli 1977. Hän oli kliinisen farmakologian opettaja ja vt. professori Helsingin yliopistossa (1972–1988), professori ja Farmakologian laitoksen johtajana Turun yliopistossa (1988–1992) ja professorina ja Kliinisen farmakologian osaston johtajana Helsingin yliopistossa (1992–2011), sittemmin emeritusprofessori. Helsingin yliopiston kliinisen farmakologian professorina ja HYKS:n ylilääkärinä Neuvonen toimi myös Myrkytystietokeskuksen johtavana asiantuntijana.
Tutkijauransa alkuvaiheessa Neuvonen paneutui erityisesti lääkkeiden absorptioon. Jo 1970-luvulla hänen kliinisesti tärkeät tutkimuslöydöksensä tetrasykliinien vuorovaikutuksesta raudan ja muiden bivalenttien kationien kanssa saavuttivat kansainvälistä mainetta. Hänen ryhmänsä tutkimustyö suun kautta nautitun lääkehiilen parissa 1970- ja 1980-luvulla vaikutti keskeisesti siihen, että suuriannoksinen lääkehiili tuli 1980-luvulla kansainvälisestikin yleiseen käyttöön monien akuuttien myrkytystapausten ensihoidossa, muun muassa korvaamaan imeytymisen estäjänä sitä ennen sovelletun oksettamisen ja mahahuuhtelun.
1990-luvun alussa Neuvonen keskittyi tutkimustyössään sytokromi P450 -entsyymien inhibitio- ja induktiovaikutuksiin lääkeaineiden yhteisvaikutuksessa. Hänen tutkimusryhmänsä osoitti ensimmäisenä eräiden lääkeaineiden pitoisuuden veressä voivan kymmenkertaistua ja joskus jopa satakertaistua sytokromi P450:n inhibitiovaikutuksen johdosta. Sittemmin hän osallistui myös farmakogenetiikan tutkimukseen ja ihmisen perimän osuuden ymmärtämiseen lääkehoidossa. Hänen tutkimuslöytönsä ovat merkittävästi parantaneet lääkehoidon turvallisuutta ja tehokkuutta sekä hyödyttäneet lääkekehityksen periaatteiden ja ohjeistuksen kehittämistä. Vaarallisten lääkeyhteisvaikutusten paljastuminen on monesti johtanut lääkkeen käytön rajoituksiin ja joskus sen poistamiseen käytöstä.
Julkaisutoiminta
Vuoden 2015 loppuun mennessä Neuvonen oli julkaissut tai ollut mukana yli 500 alkuperäisartikkelissa ja yli 150 vertaisarvioidussa artikkelissa ja oppikirjan luvussa. Julkaisutoiminta jatkui loppuun asti aktiivisena. Hänen tuotantoonsa on viitattu erittäin laajalti, mikä kuvastaa hänen julkaisujensa erinomaista tieteellistä laatua ja tutkimustyön verkottumista. Viittauksia tuotantoon oli kertynyt joulukuuhun 2015 mennessä yhteensä noin 20 000, jolloin hän oli yksi maailman eniten siteerattuja lääkeaineopin tutkijoita (ISIHighlyCited.com). Hän toimi kliinisen farmakologian ja lääkehoidon oppikirjan toimituskunnan puheenjohtajana (1994, 2002 ja 2011) ja viiden kansainvälisen tieteellisen julkaisun toimituskunnan jäsenenä.
Oppilaat
Professori Neuvonen edisti huomattavalla tavalla alansa tutkijakoulutusta ja oli Kliininen lääketutkimus -tutkijakoulun perustaja. Hän ohjasi vuoteen 2015 mennessä Helsingin tai Turun yliopistossa 44 valmistunutta väitöskirjaa ja oli mentorina yli kymmenessä muussa valmistuneessa väitöskirjaprojektissa. Hänelle myönnettiin Lauri Saxenin palkinto vuonna 1997 ja Maud Kuistilan palkinto vuonna 2003 poikkeuksellisista ansioistaan lääketieteen tutkijakouluttajana. Professori Neuvosen aiempiin väitöskirjaoppilaisiin, jotka ovat saavuttaneet huomattavaa menestystä tutkijaurallaan, lukeutuvat muun muassa anestesiologian ja tehohoidon professori Klaus Olkkola, kliinisen farmakologian ja yksilöllisen lääketieteen professori Janne Backman (s. 1968) ja farmakogenetiikan professori Mikko Niemi (s. 1975).
Legio III Cyrenaica
thumb|300px|Rooman valtakunta vuonna 125. Legio III Cyrenaica oli tuolloin [[Bosrassa, Arabia Petraean provinsissa.]]
Legio III Cyrenaica (Legioona Kyrenaikasta) oli roomalainen legioona. Sen perusti luultavasti joko Marcus Aemilius Lepidus tai Marcus Antonius, jotka olivat Rooman valtakuntaa vuosina 43 eaa. – 31 eaa. hallinneen toisen triumviraatin jäseniä. Lepidus hallitsi Kyrenaikaa vuoteen 36 eaa. asti, jolloin Antonius otti alueen hallintaansa. Mutta on myös mahdollista, että joku muu olisi perustanut legioonan ja että se olisi saanut nimensä "Cyrenaica" vasta vuoden 30 eaa. jälkeen, jolloin legioona oli Egyptissä ja saatettiin lähettää Kyrenaikaan. Legioonan tunnus ei ole tiedossa.
Octavianus valtasi Egyptin vuonna 30 eaa. ja teki siitä Rooman provinssin. Legio III Cyrenaica siirrettiin uuteen provinssiin, jossa se pysyi 150 vuotta. Legioonan sotilaat alkoivat palvoa muinaista egyptiläistä auringonjumala Ammonia. Legioonan asemapaikka oli Ylä-Egyptissä, ehkä Thebassa sillä Berenikestä ja Thebaiksen kivilouhoksista on löydetty tähän viittaavia todisteita.
Legio III Cyrenaica otti luultavasti osaa Rooman hyökkäykseen Arabia Felixiin (nykyinen Jemen) vuosina 26–25 eaa. Egyptin prefektin, Aelius Galluksen komentama sotaretki oli roomalaisille erittäin vaikea. Sotaretken aikana nubialainen Meroen kuningaskunta käytti hyväkseen roomalaisten poissaoloa ja hyökkäsi Egyptiin. Vuonna 24 eaa. Gaius Petroniuksen komentamat joukot marssivat Niiliä ylävirtaan ja pääsivät Nubian pääkaupungin Napatan porteille asti. On melko varmaa, että III Cyrenaican sotilaat osallistuivat tähän sotaretkeen. Nubian ja Egyptin välinen rintama säilyi nyt rauhallisena pitkän aikaa.
Vuoteen 35 jaa. mennessä III Cyrenaica oli siirretty Egyptin provinssin pääkaupunkiin Aleksandriaan, jossa se jakoi leirinsä yhdessä Legio XXII Deiotarianan kanssa. Todennäköisesti tämä tapahtui keisari Augustuksen valtakauden lopulla vuosien 7 ja 9 jaa. välissä. Aleksandriassa oli joskus rauhatonta ja legioonalaiset määrättiin usein tukahduttamaan kreikkalaisten, egyptiläisten ja juutalaisten kapinointia alueella. Joskus myös legioonan vexillatioita lähetettiin eri puolille valtakuntaa osallistumaan kaukaisiin sotiin. On mahdollista, että yksi tällainen lähetettiin Atuatucaan, Gallia Belgican provinssiin keisari Caligulan aikana. Se saattoi olla osa armeijaa, jonka oli määrä hyökätä Britanniaan. Toinen vexillatio osallistui keisari Neron Parthian sotaan Gnaeus Domitius Corbulon alaisuudessa vuonna 63 jaa.
Ensimmäisessä juutalaissodassa Legio III Cyrenaica ja Legio XXII Deiotariana taistelivat juutalaisia vastaan Aleksandriassa. Vuoden 69 sisällissodassa legioona tuki Titus Flavius Vespasianusta, josta tuli myöhemmin keisari. Yksi vexillatio osallistui myös Jerusalemin piiritykseen vuonna 70.