cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ayn Rand
Ajatusmaailma ja vaikutteet
Yksi Randin keskeisistä ajatuksista on omistuksen koskemattomuus: yksilön valta omaan kehoonsa ja omaisuuteensa. Rand asettaa tälle kuitenkin joitakin rajoitteita, joista Ayn Rand -instituutin perustaja Leonard Peikoff käyttää nimitystä ”omistusoikeuden kontekstuaalisuus”. Rand esittää, että omistusoikeudet voivat olla olemassa vain riittävän sivistyksen piirissä. Hänen mukaansa eurooppalaisilla oli aikoinaan täysi oikeus ottaa Pohjois-Amerikka itselleen intiaaneilta, koska Amerikan alkuperäiskansa eli alkeellisessa heimokulttuurissa eikä heillä ollut riittävää sivistystä omistusoikeuden käsitteen ymmärtämiseen eikä kunnioittamiseen.
Rand väitti, että sotaan osallistumattomien siviilien surmaaminen on moraalisesti oikeutettua sodan nopean voittamisen vuoksi. Ja jos syyttömät siviilit eivät kykene syrjäyttämään sotaisaa hallitustaan, joutaisivat he Randin mukaan tuhottavaksi syyllisten mukana. Rand piti sosialismia ja kansallissosialismia epäinhimillisinä järjestelminä.
Rand piti Aristotelesta filosofeista kaikkein suurimpana. Nietzschen kanssa hän oli jyrkästi eri mieltä esimerkiksi rationaalisuudesta, vapaasta tahdosta ja yksilönoikeuksista. Immanuel Kantia Rand piti oman filosofiansa täydellisenä vastakohtana.
Kittilän kihlakunta (1996)
Kittilän kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuului Kittilän kunta. Kihlakunta sijaitsi Lapin läänissä.
UT2020
UT2020 on Suomen Pipliaseuran organisoima Uuden testamentin raamatunkäännös kreikankielisestä alkutekstistä suomeksi, jonka tavoitteena on ollut mobiilikäyttäjät. Käännös on ainoastaan digitaalisessa muodossa Raamattu.fi-sivustolla ja Piplia-sovelluksessa eli sitä ei ole painettu kirjaksi ollenkaan.
Käännöstyö alkoi keväällä 2018 ja se julkaistiin 22. lokakuuta 2020.
Käännöksen taustaa
UT2020 käännös lähtee tarpeesta tavoittaa uusia lukijoita Raamatulle aikaisemmin toteuttamattomalla tavalla. Käännös on tarkoitettu kaikenikäisille, mutta kääntämistä on ohjannut 15–25-vuotiaiden kielentaju. UT2020 on tehty mobiilikäyttöä varten. Kääntämisen lähtökohdissa on otettu huomioon tekstin käyttöympäristö, puhelinten ja tablettien mahdollisuudet ja rajoitukset sekä ihmisten tapa käyttää laitteita. Puhelimen pieni näyttö asettaa omat vaatimuksensa tekstille, sen sidoksisuudelle sekä lauserakenteille ja sananpituuksille.
UT2020 tekijät
UT2020:n käännöksen tekijöinä on akateemisen koulutuksen saaneita eksegeettejä ja kielitieteilijöitä, jotka osaavat alkukielen kreikan sekä suomenkielen ilmaisut. Käännös toteutettiin yhteistyössä Pipliaseuran projektiryhmän ja ekumeenisen ohjausryhmän kanssa.
Projektiryhmä
UT2020-käännösprojektia koordinoi Suomen Pipliaseura. Projektiryhmään kuuluivat kaksi kääntäjää ja neljä muuta jäsentä.
Täysipäiväisinä raamatunkääntäjinä työskentelivät eksegeettinen asiantuntija, dosentti Niko Huttunen ja kieliasiantuntija, FT Tuomas Juntunen. Projektinjohtajana oli viestintä- ja varainhankintajohtaja Terhi Huovari. Käännöstyön ohjaus kuului Seppo Sipilälle. Mukana olivat myös Pipliaseuran toiminnanjohtaja Markku Kotila ja seurakuntapalvelun johtaja Antti Siukonen, joka vastasi teknisestä kehitystyöstä.
Ekumeeninen ohjausryhmä
Käännöstyöllä oli ekumeeninen ohjausryhmä, jolla oli tärkeä rooli käännöksen laadunarvioinnissa. Seitsemän henkiseen ohjausryhmään kuului kolme evankelis-luterilaisen kirkon edustajaa, yksi katolisen kirkon, yksi ortodoksisen kirkon ja yksi vapaakristillisen neuvoston edustaja sekä suomen kielen asiantuntija yliopistolta.
Rahoitus
Työtä rahoittivat Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkkohallitus ja Suomen Pipliaseura.
Kritiikkiä käännöksestä
UT2020 käännöstä on kritisoitu vanhurskaus -sanan poisjättämisestä. Keskustelua on käyty myös, köyhdyttääkö se Uuden Testamentin sanavarastoa poistamalla maatalouskulttuuriin liittyvät täsmälliset sanat.
Aku Ankan filmografia
pienoiskuva|Kuva [[Aku Ankka -lyhytelokuvien alkuteksteistä.]] Lista Aku Ankan esiintymisistä Disneyn piirroselokuvissa ja -sarjoissa
1934
Viisas Kana Kananen, 9.6.1934 – Hassunkurinen sinfonia
Orpojen hyväksi, 11.8.1934 – Mikki Hiiri -piirretty, animoitu ja julkaistu uudelleen 22.8.1941, Aku Ankan ensimmäiseksi valmistunut esiintyminen
The Dognapper, 17.11.1934 – Mikki Hiiri -piirretty
1935
Mikki ja orkesteri/Mikki ja konsertti/Konsertti vuodelta 1935, 23.2.1935 – Mikki Hiiri-piirretty
Mikin huoltoasema, 16.3.1935 - Mikki Hiiri -piirretty
Mikin palokunta, 3.8.1935 – Mikki Hiiri -piirretty
Liukkaalla jäällä, 28.9.1935 – Mikki Hiiri -piirretty
1936
Mickey's Polo Team, 4.1.1936 – Mikki Hiiri -piirretty
Orphans' Picnic, 15.2.1936 – Mikki Hiiri -piirretty
Mickey's Grand Opera, 7.3.1936 – Mikki Hiiri -piirretty. Aku Ankan viimeinen esiintyminen alkuperäisessä ulkomuodossaan.
Alppikiipeilijät, 25.7.1936 – Mikki Hiiri -piirretty
Mickey's Circus, 1.8.1936 – Mikki Hiiri -piirretty
1937
Aavikon Aku/Aku Ankka ja auto/Aku Meksikossa/Don Aku, 9.1.1937 - Ensimmäinen Donald Duck -sarjan piirretty
Mikki hirvijahdissa, 20.2.1937 – Mikki Hiiri -piirretty
Mikin amatöörit, 17.4.1937 – Mikki Hiiri -piirretty
Nykyajan keksintöjä, 29.5.1937 – Viimeinen United Artistsin levittämä Disney-piirretty
Loma Hawaijilla/Loma Havaijilla, 24.9.1937– Mikki Hiiri -piirretty
Kellonpuhdistajat, 15.10.1937 – Mikki Hiiri -piirretty
Donald's Ostrich, 10.12.1937
1938
Self Control, 11.2.1938
Lystikkäät laivanrakentajat, 25.2.1938 – Mikki Hiiri -piirretty
Akun parempi minä, 11.3.1938
Akun veljenpojat, 15.4.1938, Tupun, Hupun ja Lupun ensimmäinen animaatioesiintyminen
Mikin asuntovaunu, 6.5.1938 – Mikki Hiiri -piirretty
Pohjoisnavan pyyntimiehet, 17.6.1938 – Aku & Hessu -piirretty
Partiolaisten parhaita, 8.7.1938
Valaanpyytäjät, 19.8.1938 – Mikki Hiiri -piirretty
Aku mestariputtaajana, 4.11.1938
1939
Donald's Lucky Day, 13.1.1939
Hansu-serkun vierailu, 19.5.1939 Hansu Hanhen ensiesiintyminen animaatiossa
Rantaretki, 9.6.1939 – Aku & Pluto -piirretty
Meripartiolaiset, 30.6.1939
Donald's Penguin, 11.8.1939
Nimikirjoitusten metsästäjä , 1.9.1939
The Standard Parade, 30.9.1939 – cameo Mikki Hiiri -piirretyssä
Officer Duck, 10.10.1939
1940
The Riveter, 15.3.1940
Akun koirapesula, 5.4.1940 – Aku & Pluto -piirretty
Mikki kipparina/Mikin hinaaja, 26.4.1940 – Mikki Hiiri -piirretty
Hra Ankka juhlii, 7.6.1940, Iines Ankan ensiesiintyminen
Put-Put Troubles, 19.7.1940 – Aku & Pluto -piirretty
Lomatuulella, 9.8.1940
The Volunteer Worker, 1.9.1940. Propagandaelokuva, ei virallinen Aku Ankka -piirretty.
Window Cleaners, 10.9.1940 – Aku & Pluto -piirretty
Fire Chief, 13.12.1940
1941
Puu kaatuu, 10.1.1941
Golden Eggs, 7.3.1941
Aku tivolissa, 9.5.1941
Hienostelua, 20.6.1941 – cameo Mikki Hiiri -piirretyssä
Aku unten mailla, 11.7.1941
Aku koulupoliisina, 1.8.1941
Orpojen hyväksi, 22.8.1941 – Mikki Hiiri-piirretty, uudellenanimoitu versio samannimisestä piirretystä vuodelta 1934
Aku Ankka farmarina, 12.9.1941
Aku valokuvaajana, 24.10.1941
Herkkujen lumoissa/Aku kokkina, 5.12.1941
1942
Donald's Decision, 11.1.1942 - Toisen maailmansodan propagandaelokuva
All Together, 13.1.1942 – Toisen maailmansodan propagandaelokuva
The Village Smithy, 16.1.1942
The New Spirit, 23.1.1942 - Toisen maailmansodan propagandaelokuva
Mikin syntymäpäiväkutsut, 7.2.1942 – Mikki Hiiri -piirretty
Akun lumisota, 10.4.1942
Aku armeijassa, 1.5.1942
Donald's Garden, 12.6.1942
Donald's Gold Mine, 24.7.1942
The Vanishing Private, 25.9.1942
Sky Trooper, 6.11.1942
Bellboy Donald, 18.12.1942
1943
Der Fuehrer's Face, 1.1.1943 - Toisen maailmansodan natsismia vastustava piirretty ja Oscar-voittaja
The Spirit of '43, 1.7.1943 - Toisen maailmansodan propagandaelokuva
Akun rengasrikko/Rengaspulmia, 29.1.1943
Lake Titicaca, 6.2.1943, kohtaus elokuvassa Oppitunti
Aquarela do Brasil, 6.2.1943, kohtaus elokuvassa Oppitunti
The Flying Jalopy, 12.3.1943
Fall Out Fall In, 23.4.1943
The Old Army Game, 5.11.1943
Home Defense, 26.11.1943
1944
Jumalten suosikki, 18.2.1944
Aku Ankka ja gorilla, 31.3.1944
Commando Duck, 2.6.1944
The Plastics Inventor, 1.9.1944
1945
The Clock Watcher, 26.1.1945
Kolme caballeroa, 3.2.1945 – kokopitkä elokuva
The Eyes Have It, 30.3.1945 – Aku & Pluto -piirretty.
Aku Ankan rikos, 29.6.1945
Kauhujen yö, 10.8.1945
No Sail, 7.9.1945 – Aku & Hessu -piirretty
Cured Duck, 26.10.1945
Old Sequoia, 21.12.1945
1946
Kaksoiselämää, 28.6.1946
Wet Paint, 9.8.1946
Dumb Bell of the Yukon, 30.8.1946
Lighthouse Keeping, 20.9.1946
Frank Duck Brings 'Em Back Alive, 1.11.1946 – Aku & Hessu -piirretty
1947
Straight Shooters, 18.4.1947
Sleepy Time Donald, 9.5.1947
Aku Ankka ja viidakon lintu, 20.6.1947
Donald's Dilemma, 11.7.1947
Bootle Beetle, 22.8.1947
Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarin
thumb|200px|Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarin. Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarin (, lyhenne ЦПК eli TsPK) on entinen neuvostoliittolainen ja nykyinen venäläinen miehitettyjen avaruuslentojen koulutuskeskus.
Aku Ankan filmografia
1947
Mikki ja pavunvarsi, 27.9.1947 – kohtaus Pennittömässä ja suruttomassa
Pepo
Pepo tarkoittaa seuraavia asioita:
Aku Ankan filmografia
1947
Tiku ja Taku, 28.11.1947
1948
Akun uneton yö, 5.3.1948
Daddy Duck, 16.4.1948
Donald's Dream Voice, 21.5.1948
Blame It On The Samba, 27.5.1948 - kohtaus Säveltuokiossa
The Trial of Donald Duck, 30.7.1948
Inferior Decorator, 27.8.1948
Soup's On, 15.10.1948
Kutsumaton aamiaisvieras, 5.11.1948
1949
Donald's Happy Birthday, 11.2.1949
Sea Salts, 8.4.1949
Talven varalle, 3.6.1949
Honey Harvester, 5.8.1949
Kaikki pähkinänkuoressa, 2.9.1949
The Greener Yard, 14.10.1949
Slide, Donald, Slide, 25.11.1949
Akun leikkisota, 16.12.1949
1950
Onko leijona kotona, 20.1.1950
Crazy Over Daisy, 18.3.1950
Mónika Császár
Mónika Császár (s. 17. marraskuuta 1954 Budapest) on unkarilainen telinevoimistelija. Hän kuului Unkarin olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Münchenin kesäolympialaisissa 1972 naisten joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisessa moniottelussa hän oli 14:s, ja yksittäisillä telineillä hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi. Varnan MM-kilpailuissa 1974 Császárin edustama Unkari voitti joukkuekilpailussa pronssia.
Aku Ankan filmografia
1950
Karavaanari-Aku, 28.4.1950
Hook, Lion and Sinker, 1.9.1950
Rantapörriäinen, 13.10.1950
Out on a Limb, 15.12.1950
1951
Aku hevosfarmarina, 2.3.1951
Maissilastut/Kornisota, 23.3.1951
Test Pilot Donald, 8.6.1951
Lucky Number, 20.7.1951
Aku Ankan leikkijuna, 2.11.1951
Bee on Guard, 14.12.1951
1952
Akun omenavarkaat, 18.1.1952
Pysytään yhdessä, 25.4.1952
Uncle Donald's Ants, 18.7.1952
Karkki tai kepponen, 10.10.1952
Pluton joulupuu, 21.11.1952 – cameo Mikki Hiiri -piirretyssä
1953
Akun nuoruudenlähde, 30.5.1953
Uusi naapuri, 1.8.1953
Rugged Bear, 23.10.1953
Pähkinöitä urakalla, 11.11.1953
Canvas Back Duck, 25.12.1953
1954
Spare the Rod, 15.1.1954
Akun päiväkirja, 13.2.1954 - Viimeinen Aku & Iines -piirretty
Karhu taljana, 13.8.1954
The Flying Squirrel, 12.11.1954 - Viimeinen RKO Radio Picturesin levittämä Aku Ankka -piirretty
Suuri kanjonikeikka, 23.12.1954 - Ensimmäinen Buena Vista Distributionin levittämä Disney-lyhytelokuva
1955
Aku Ankka metsästämässä, 14.1.1955
Karhujen talviuni, 19.8.1955
Mesikämmentä kerrakseen, 2.9.1955
Ylös yrittävän mieli, 23.9.1955
1956
Chips Ahoy, 24.2.1956
How to Have an Accident in the Home, 8.7.1956
1959
Aku Ankka matematiikan valtakunnassa, 26.6.1959
How to Have an Accident at Work, 2.9.1959
1960-luku
Donald and the Wheel, 21.6.1961
Sottapytty, 21.6.1961
Steel & America, 1965
Donald's Fire Survival Plan, 5.5.1965
Family Planning, 1.12.1967
1980-luku
Mikki Hiiren jouluaatto, 16.12.1983
Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?, 22.6.1988, cameo
1990-luku
Hopon poppoo, 7.4.1995, cameo
Nooan arkki/Pomp and Circumstance, kohtaus elokuvassa Fantasia 2000, 17.12.1999
2000-luku
Mickey's PhilharMagic, 2003, Disneyn huvipuistoissa
VHS- ja DVD-julkaisut
Mikin ketkuteatteri, 2002. Kooste-elokuva
Joulutonttuilua, kohtaus elokuvassa Mikki Hiiri – Joulu Ankkalinnassa, 2004. Tietokoneanimaatio
Akun rauhaton joulu, kohtaus elokuvassa Mikki Hiiri – Joulu Ankkalinnassa, 2004. Tietokoneanimaatio ja viimeinen Aku Ankka - piirretty
1950- ja 1960-luvut
Disneyn ihmeellinen maailma
1980-luku
Ankronikka (1987–1990, vierailevana hahmona)
1990-luku
Kahjokatti (1993–1995, cameo)
Nokkapokka (1996–1997)
Akun tehdas (1999–2000)
2000-luku
Mikin klubi (2001–2003)
Mikki Hiiren kerhotalo (2006–2016) - tietokoneanimaatio
2010-luku
Mikki Hiiri (2013–2019)
Mikki ja ralliryhmä/Mikki Hiiri ja sekalaiset seikkailut (2017–2021)
DuckTales (2017–2021)
Kolmen caballeron legenda (2018)
Mickey Go Local (2019)
2020-luku
Mikki Hiiren ihmeellinen maailma (2020-nyt)
Mikki Hiiri hupitalo (2021-nyt)
Tiku ja Taku: Puistoelämää (2021-nyt)
Oulun kihlakunta (1996)
Oulun kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Hailuoto, Kempele, Oulu ja Oulunsalo. Kihlakunta sijaitsi Oulun läänissä.
Flyygeli
thumb|Steinway & Sons -konserttiflyygeli. Flyygeli on piano, jonka kielet ja soittokoneisto ovat vaakasuorassa. Flyygelissä vasarat lyövät kieliin alakautta. Pystypianosta sen erottaa kielten asennon lisäksi myös muoto ( tarkoittaa siipeä) ja taffelipianosta muun muassa suurempi koko. Flyygelin päällä on avattava kansi, jonka asennolla voidaan säätää sointivoimaa. Kansi paljastaa avautuessaan kielet ja soittokoneiston.
Flyygeli on suuremman kokonsa ja kehittyneemmän soittokoneistonsa vuoksi monipuolisempi ja hienostuneempi kuin tavallinen pystypiano. Siinä on fortessa eli voimakkaissa äänissä vahvempi, ja hiljaisissa sävyissä pehmeämpi ääni. Siksi sitä pidetään parempana konserttisoittimena. Kalliit ja kookkaat flyygelit eivät ole kovinkaan yleisiä kotisoittimina, mutta kotikäyttöön ja pienempiin tiloihin valmistetaan myös pienoisflyygeleitä.
Tunnetuimpia flyygelivalmistajia ovat Steinway & Sons, J. Becker, Bösendorfer, C. Bechstein, Blüthner, Grotrian-Steinweg, Schimmel ja Yamaha. Muita valmistajia ovat esimerkiksi August Förster, Fazioli, Kawai, Samick ja Broadwood.
Aiheesta muualla
Piano Piano
Ersigen
Ersigen on kunta Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 asukasta.
Liikenne
Kunnan länsipuolitse kulkee moottoritie A1 Bernistä Zürichiin.
Urheilu
Salibandyseura SV Wiler-Ersigen toimii Ersigenin seudulla ja on saanut nimensä ersigeniläisen UHC Ersigenin ja wileriläisen Sportvereins Wilerin yhdistyttyä vuonna 1989.
Hispasat
Satelliitit
Ensimmäiset Hispasat-satelliitit toteutti espanjalainen puolustusministerön alainen Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial, jota avusti Euroopan avaruusjärjestö. Ensimmäisen satelliittiin omistaa nykyisin Eutelsat (27,69%) ja espanjalaiset osakkaat.
Radford (Virginia)
pienoiskuva|Radford Virginian kartalla. Radford on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 16 408. Radfordin yliopisto sijaitsee kaupungissa. Kaupungin pormestarina toimii David Horton.
Get Back
Get Back on brittiläisen The Beatles -yhtyeen vuonna 1969 julkaistu kappale ja single. Laulun nimi viittaa yhtyeen tuolloin suunnittelemaan samannimiseen elokuvaan sekä paluusta musiikillisille juurille. Suoraviivaisen rock and roll -kappaleen kirjoitti yksin Paul McCartney, vaikka toiseksi tekijäksi mainittiin tavan mukaan myös John Lennon. ”Get Backissa” vierailee yhtyeen ulkopuolisena muusikkona kosketinsoittaja Billy Preston.
Kappale ilmestyi myös vuoden 1970 studioalbumilla Let It Be hieman erilaisena versiona. Monia erilaisia harjoitusversioita kappaleesta kuullaan liki kahdeksantuntisessa televisiodokumentissa The Beatles: Get Back (2021), joka kuvaa Let It Be -albumin tekovaihetta perusteellisemmin kuin samasta materiaalista koostettu elokuva Let It Be (1970).
Kappaleen työstö
Get Back oli työnimenä sekä elokuvalle että albumille, joista molemmista tuli kuitenkin lopulta Let It Be -nimisiä. Get Back -albumin oli tarkoitus olla nimensä mukaisesti yhtyeen musiikillinen paluu juurilleen – esimerkiksi studiotyöskentely ei olisi ollut yhtä hiottua kuin edellisalbumeilla.
Kappaletta on epäilty sanoituksiltaan rasistiseksi, mutta todellisuudessa laulu ei ollut missään vaiheessa sen enempää rasistinen kuin rasismin vastainenkaan. Kappaleen varhainen versio oli nimeltään ”No Pakistanis”, ja kyseessä oli satiiri maahanmuuttajia kohtaan kohdistuvista rasistisista puheista. Toisen tarinan mukaan kappale satirisoi ihmisiä, jotka halusivat muuttaa laittomina siirtolaisina pois Britanniasta. Lopulliseen sanoitukseen Paul McCartney lisäsi useita hahmoja, jolloin alkuperäinen satiirinen sanoma katosi. Tekstissä mainitaan muun muassa Tucson, Arizona, koska McCartneyn vaimo Linda McCartney oli asunut siellä jo jonkin aikaa. ”Jo Jo” -hahmon on puolestaan väitetty viittaavan niin The Moody Blues -basisti Denny Lainen vaimoon Jo Jo Laineen kuin tucsonilaiseen baariin ja Linda McCartneyn ensimmäiseen aviomieheenkin. John Lennon puolestaan epäili, että kappaleessa oli hänen vaimoonsa, Yoko Onoon, kohdistettu taka-ajatus. Lennon kuitenkin piti kappaleesta kutsuen sitä ”Lady Madonnan paremmaksi versioksi”.
Nauhoitus
Kappaleen äänityksessä oli mukana 22-vuotias yhdysvaltalainen kosketinsoittaja Billy Preston, joka nuoresta iästään huolimatta oli pitkän linjan muusikko, joka oli jo 10-vuotiaana säestänyt muun muassa gospel-laulaja Mahalia Jacksonia. The Beatlesin kitaristi George Harrison oli kiinnittänyt Prestonin yhtyeen omalle Apple Recordsille alkuvuodesta 1969 ja hänen oli tarkoitus osallistua myös itse Get Back -albumin työstöön.
”Get Back” levytettiin Applen studioilla Lontoon Savile Row -kadulla 27.–28. tammikuuta 1969. Ensimmäisenä päivänä kappaleesta otettiin kaikkiaan 14 ottoa, joista 11. ottoa pidettiin parhaana, ja se päätyikin sekä singlelle että tulevalle Let It Be -albumille. Seuraavana päivänä yhtye palasi studioon äänittääkseen toisen version, mutta ei saanut kuin kappaleen loppua toimimaan haluamallaan tavalla. Niinpä lopullinen versio yhdistettiin kahdesta eri otosta, joista ensimmäinen päättyy McCartneyn ”wooo-ooh” -falsettiin.
Kappale viimeisteltiin miksauksen muodossa useana eri päivänä maaliskuun ja huhtikuun aikana. Vaikka Get Back -nimisen albumin suunnittelu lopulta kaatuikin, oli yhtye itse kappaleesta niin vakuuttunut, että se päätettiin julkaista singlenä. Singlen B-puolelle valittiin John Lennonin laulama ”Don’t Let Me Down”, joka on peräisin samoista sessioista kuin ”Get Back”.
Julkaisu ja vastaanotto
”Get Back” -single ilmestyi Britanniassa 11. huhtikuuta 1969 ja se oli listaykkösenä kuusi ensimmäistä listaviikkoaan. Kokonaismyyntiluvut saarivaltakunnassa nousivat yli puolen miljoonan kappaleen. Yhdysvalloissa single julkaistiin 5. toukokuuta ja myös siellä kappaleesta tuli ykköshitti – viiden viikon ajaksi. Kaikkiaan singleä myytiin Yhdysvalloissa 2 miljoonaa kappaletta, ja maailmanlaajuisesti arviolta neljä ja puoli miljoonaa kappaletta. Listaykköseksi se pääsi myös muun muassa Norjassa (6 viikkoa), Sveitsissä (4 viikkoa), Australiassa, Kanadassa, Länsi-Saksassa ja Itävallassa. Suomessa se ylsi listalla neljänneksi.
Monissa yhteyksissä kappaleen esittäjäksi mainitaan The Beatles with Billy Preston.
”Get Backista” on tehty lukuisia cover-versioita. Sen ovat levyttäneet The Beatlesin lisäksi muun muassa Bee Gees, Dizzy Gillespie, Al Green, Elton John, Lontoon sinfoniaorkesteri, Paul Mauriat, Billy Preston, Kenny Rogers, Royal Philharmonic Orchestra, The Shadows, Status Quo, Rod Stewart, Ike & Tina Turner ja Sarah Vaughan.
Kappaleet singlellä
A-puoli B-puoli
Kilpisjärven pamaus
thumb|Kilpisjärven pamauksen muistolaatta kivessä [[Saana (tunturi)|Saanan länsipuolella.]]
Kilpisjärven pamaus tarkoittaa suomalaisten jääkärien ensimmäisen maailmansodan aikana tekemää venäläisen sotatarvikevaraston räjäytystä Kilpisjärven Siilastuvalla kesäkuussa 1916.
Saksasta Ruotsin kautta tullut neljän jääkärin joukko räjäytti Siilastuvan majatalon läheisyyteen sijoitetun sotatarvikevaraston 6. kesäkuuta 1916. Varastossa oli kaikkiaan 150 tonnia muiden ympärysvaltojen Venäjän keisarikunnalle toimittamaa sotamateriaalia. Tarvikkeet oli tuotu sinne välivarastoon maitse hevos- ja porokyydillä Norjan Skibotnista; ne olivat matkalla Tornioon ja edelleen venäläisille joukoille.
Neljän jääkärin ryhmä, johon kuuluivat Juho Heiskanen, Immo Relander, Vilho Suvirinne ja Oiva Willamo, lähti Lockstedtin leiriltä Saksasta toukokuun alussa 1916. He saapuivat junalla Ruotsin puolen Matarenkiin ja jatkoivat sieltä jalkaisin erämaan halki kohti Kilpisjärveä. Jääkärit saapuivat Kilpisjärvelle 5. kesäkuuta ja ylittivät kävellen vielä jäässä olleen järven. Siilastuvan majatalossa he kertoivat sotatarvikevaraston päällikkönä toimineelle suomalaiselle merikapteeni Johan Stenbergille olevansa matkalla Norjaan kalastamaan ja pyysivät yösijaa.
Seuraavana aamuna jääkärit lähtivät kävellen kohti Norjan rajaa, mutta jäivät läheisen tunturiharjanteen taakse tarkkailemaan varastoalueen tapahtumia. Noin kello 20 varastopäällikkö ja yksi vartiomies lähtivät kävellen kohti Norjan rajaa, ja pian tämän jälkeen jääkärit suuntasivat varastoalueelle. Siellä oli paikalla vain muutamia suomalaisia vartiomiehiä ja työmiehiä, jotka eivät ryhtyneet vastarintaan. Jääkäri Suvirinne jäi Norjaan vievän tien varteen tarkkailemaan varaston päällikön mahdollista paluuta sillä aikaa, kun jääkärit Heiskanen ja Relander asettivat räjähdyspanoksia tarvikekasoihin.
Noin kello 23:45 tiellä vartiossa ollut Suvirinne hälytti päällikön olevan palaamassa, ja samalla hetkellä Heiskanen räjäytti varastoon asetetut panokset. Räjähdykset tuhosivat kuitenkin vain osan varastosta, sillä käytetty räjähdysainemäärä oli ollut liian pieni. Niinpä jääkärit aukoivat laatikoita ja sytyttivät niissä olleen lastuvillatäytteen avulla lopun varaston tuleen. Varastolle saapunut merikapteeni Stenberg otettiin vangiksi ja hänet pakotettiin kirjoittamaan todistus varaston käyttötarkoituksesta sekä tarvikemääristä.
Siilastuvan läheltä löytyy edelleen jäännöksiä tuhotusta sotamateriaalista. Saanatunturin kupeessa on myös aiheeseen liittyvä muistolaatta.
Bryan Roy
pienoiskuva|Bryan Roy Bryan Edward Steven Roy (s. 12. helmikuuta 1970 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Roy edusti pääsarjaurallaan Ajaxia, italialaista Foggiaa, englantilaista Nottingham Forestia, saksalaista Hertha berliniä ja NAC Bredaa.
Roy pelasi Alankomaiden maajoukkueessa 32 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 1989 ja viimeisen maaliskuussa 1995. MM-kilpailuissa 1990 hän oli mukana vaihtopelaajana. EM-kilpailuissa 1992 hän pelasi avauskokoonpanossa välieriin yltäneen joukkueensa kaikki neljä ottelua. MM-kilpailuissa 1994 hän pelasi avauskokoonpanossa kaksi ensimmäistä ottelua ja tuli vaihdosta kentälle kolmessa muussa ottelussa. Viimeisessä alkulohko-ottelussa Marokkoa vastaan hän teki 2–1-voittomaalin.
Pelaajauransa jälkeen Roy on valmentanut Ajaxin junioreita.
Žovkva
Žovkva, neuvostovuosina 1951–1991 nimellä Nesterov , on kaupunki Svyniajoen varrella Ukrainan Lvivin alueen Lvivin piirissä. Žovkva sijaitsee 25 kilometriä piiri- ja aluekeskus Lvivistä pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkevat valtatiet Lviv–Rava-Ruska–Varsova (M09) ja Lviv–Kovel–Brest (R15/M19). Puolan rajalle on 35 kilometriä. Žovkvassa on rautatieasema.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 13 852 asukasta vuoden 2022 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 13 316. Asukkaista 98,4 prosenttia oli tuolloin etnisesti ukrainalaisia, 1 prosentti venäläisiä, 0,3 prosenttia puolalaisia ja 0,1 prosenttia juutalaisia.
Arkeologisten löytöjen perusteella paikkakunnalla on asuttu jo 200- tai 100-luvuilla eaa. Ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1368 nimellä Vynnyky. Vuodesta 1560 lähtien paikkakunta kuului Żółkiewskin magnaattisuvulle. Puolan suurhetmanni Stanisław Żółkiewski rakennutti sinne linnoitetun asutuksen ja linnan vuosina 1594–1600. Magdeburgin kaupunginoikeudet vuonna 1603 ja kaupungin nimeksi tuli omistajansa kunniaksi Žovkva. Myöhemmin kaupunki siirtyi Sobieskin (siellä oli muun muassa kuningas Juhana III Sobieskin residenssi) ja Radvilan (eli Radziwiłłin) magnaattisuvuille.
Žovkva on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Lvivin piiriin. Sitä ennen se oli piirikeskus.
Espanjan Grand Prix 1996
Espanjan Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 588. osakilpailu. Se ajettiin 2. kesäkuuta Circuit de Catalunyalla. Kilpailun voittajaksi ajoi ensimmäisen voiton Ferrarilla ottanut hallitseva maailmanmestari Michael Schumacher.
Paul Dickov
thumb|Paul Dickov Paul Dickov (s. 1. marraskuuta 1972 Glasgow) on skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on toiminut vuodesta 2013 Englannin mestaruussarjassa pelaavan Doncaster Roversin managerina.
Ammattilaisuransa alussa vuosina 1992–1996 Dickov pelasi Arsenalissa (väliin mahtuvat lyhyet lainat Luton Townissa ja Brightonissa). Peliaika Arsenalissa oli kuitenkin koko ajan hyvin tiukalla (eniten pelejä kertyi kaudella 1994–1995, yhteensä 9) ja Dickov siirtyikin kesken kauden 1996–1997 Manchester Cityyn. Hän viihtyi Cityssä kauteen 2001–2002 saakka, jolloin vaihtoi kesken kauden Leicester Cityyn. Leicester Cityssä Dickov pelasi runsaat kaksi kautta, ja kaudella 2002–2003 hän teki ammattilaisuransa maaliennätyksen, 17 maalia. Joukkueen pudottua kauden 2003–2004 päätteeksi Englannin Valioliigasta, Dickov siirtyi kesällä 2004 Blackburn Roversiin, missä hän viipyi kahden kauden ajan, kunnes siirtyi sopimuksensa päätteeksi kaudeksi 2006–2007 Manchester Cityyn. Käytyään lainalla Crystal Palacessa ja Blackpoolissa Dickov palasi Leicesteriin elokuussa 2008.
Elokuusta 2009 tammikuuhun 2010 Dickov pelasi lainalla Englannin mestaruussarjan Derby Countyssa. Leicester purki hänen sopimuksensa helmikuussa 2010 ja kuukausi myöhemmin hän siirtyi loppukaudeksi ykkösliigan Leeds Unitediin. Kesäkuussa 2010 hänestä tuli ykkösliigaseura Oldham Athleticin pelaaja-manageri.
Dickov lopetti pelaajauransa kauden 2010–2011 jälkeen ja jatkoi Oldhamin päätoimisena managerina. Joukkue sijoittui hänen kahdella täydellä valmentajakaudellaan ykkösliigassa sijoille 17 ja 16. Hän jätti seuran helmikuussa 2013, kesken kauden 2012–2013, joukkueen saatua vain yhden pisteen yhdeksästä edellisestä sarjaottelusta. Vain viikkoa ennen Dickovin eroa joukkue oli kuitenkin onnistunut voittamaan valioliigaseura Liverpoolin FA Cupissa. Toukokuussa 2013 hänet nimitettiin mestaruussarjaan kauden 2012–2013 päätteeksi nousseen Doncaster Roversin manageriksi.
Skotlannin maajoukkueessa Dickov pelasi urallaan kymmenen ottelua ja teki yhden maalin.
Dickov on jalkapalloilijaksi suhteellisen lyhyt, 169 senttimetrin mittainen. Hän tuli tunnetuksi myös hyvin kuumaluonteisena pelaajana.
Jääpallon SM-sarjakausi 1980–1981
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1980–1981 ratkaistiin kaksinkertaisen sarjan päätteeksi pelatuilla play off -otteluilla. Porvoon Akilles voitti mestaruuden. Mestaruus oli porvoolaisten ensimmäinen.
Rauta-aika
Rauta-aika on vuonna 1982 Yle TV2:lle valmistunut neliosainen draamaelokuva.
Kalevalaan perustuvassa, voimakkaasti Paavo Haavikon käsikirjoituksen runollisen poljennon kuljettamassa tarinassa Väinö, Ilmari ja Lemminki liikkuvat toden ja unen rajamailla. He hakevat itselleen naista, käyvät sotaa Pohjolan väen kanssa ja pohtivat elämän suuria kysymyksiä – suhdettaan elämään, rakkauteen ja kuolemaan. Aulis Sallisen polveileva ja mystinen musiikki luo elokuvaan voimakkaan tunnelman. Suuraiheen, ohjaaja Kalle Holmbergin teatterimaisen asetelmallisuuden ja siihenastisen suomalaisen elokuvahistorian suurimman tuotannon tuloksena syntyi oman aikansa kohuteos. Voi sanoa, että Rauta-aika kokosi yhteen suomalaisen kulttuurielämän keskeisimpiä tekijöitä tavalla, joka ei olisi myöhemmin ollut mahdollinen. Projekti kesti neljä vuotta ja siihen rakennettiin mm. Kalevalan kylä Koitereen rannalle ja Pohjola Hämeenkyrön Pinsiöön. Kuvauksia tehtiin myös Kouvolan ympäristössä ja Fennada-studiolla Helsingin Kulosaaressa. Rauta-aika edustaakin suomalaisessa kulttuurielämässä tietyn vaiheen päätöstä. Kansallisten aiheiden aika meni ohi tultaessa 1980-luvun nousukauteen. Yleisradio lopetti hiljalleen elokuvatuotannon ja tv-tuotannot siirtyivät suurelta osilta yksityisille toimijoille, taloudelliseen kannattavuuteen perustuvaksi.
Jääpallon SM-sarjakausi 1980–1981
Sarjataulukko
SaFa putosi sarjasta suoraan ja ToPV karsinnan jälkeen. Tilalle nousivat Botnia-69 ja Jyväskylän Seudun Palloseura.
Rauta-aika
Elokuvasarjan ohjasi Kalle Holmberg ja käsikirjoitti kirjailija Paavo Haavikko. Musiikin sävelsi Aulis Sallinen. Yleisradion puolelta tuotannon kuvauksesta vastasi Timo Kapanen, lavastuksesta Ensio Suominen ja valtavista järjestelyistä Raimo Mikkola. Rauta-aika oli valmistuessaan suomalaisen televisiodraaman suurin hanke. Se on esitetty noin 20 maassa; se on Ylen kautta aikojen parhaiten ulkomaille myynyt draamasarja.
Jääpallon SM-sarjakausi 1980–1981
Välierät
Välierät pelattiin kaksiosaisina ja ne aloitettiin runkosarjassa paremmin menestyneen kotikentällä. Samoin meneteltiin myös mitaliotteluissa.
Suomenmestarit
Akilles: Pertti Koponen, John Imjack, Kenneth Lindholm, Lars-Erik Hjelt, Bill Snell, Kari Janhunen, Carl-Anders Lindström, Pekka Olli, Pekka Vuorinen, Risto Tammilehto, Christer Johansson, Raine Salminen (valmentaja), Teijo Moilanen, Pekka Vartiainen, Peter Stenberg, Magnus Smeds, Christer Nordgren, Rainer Vilén, Kim Nyholm.
Rauta-aika
Rauta-aikaan suunniteltu Kullervon tarinan osuus jäi kuvaamatta näyttelijälakon vuoksi.
Palkinnot
Sarja sai vuonna 1982 Telvis-palkinnon ja Jussi-palkinnon parhaasta lavastuksesta, ja sen kolmas osa palkittiin vuonna 1983 Prix Italia -draamapalkinnolla.
Päähenkilöt
Luettelossa roolihahmo sarjassa ja vastine Kalevalassa
Lapuan kihlakunta (1996)
Lapuan kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Alahärmä, Alajärvi, Evijärvi, Kauhava, Kortesjärvi, Lappajärvi, Lapua, Vimpeli ja Ylihärmä. Kihlakunta sijaitsi aluksi Vaasan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Länsi-Suomen läänissä.
Lohjan kihlakunta (1996)
Lohjan kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Karjalohja, Lohja ja Sammatti sekä kuukauden verran ennen vuoden 1997 kuntaliitosta myös Lohjan kunta. Kihlakunta sijaitsi aluksi Uudenmaan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Rugby (Warwickshire)
Rugby on noin asukkaan kaupunki ja kaupunkipiiri Warwickshiren kreivikunnassa Keski-Englannissa, Coventryn itäpuolella. Se on Warwickshiren toiseksi suurin kaupunki. Rugbyn kaupunkipiiriin kuuluu myös kaupunkia ympäröivää maaseutua.
Rugbyn merkitys kasvoi, kun rautatie saapui sinne 1800-luvulla. Otollinen sijainti rautateiden solmukohdassa on synnyttänyt kaupunkiin paljon teollisuutta, erityisesti sähkölaitteiden valmistusta. Siellä sijaitsee myös Rugby School, vuonna 1567 perustettu nimekäs yksityiskoulu, joka tunnetaan rugbyn synnyinsijana.
Helsingin sarjakuvafestivaalit
Helsingin sarjakuvafestivaalit on vuodesta 1979 lähtien järjestetty sarjakuvatapahtuma, jolla vierailee vuosittain noin 11 000 − 20 000 kävijää. Se on Pohjoismaiden suurin sarjakuvatapahtuma. Helsingin sarjakuvafestivaalit järjestää Suomen sarjakuvaseura, ja niiden pitoajaksi on vakiintunut elo–syyskuu.
Sarjakuvafestivaaleilla ja niiden edeltäjillä piirtäjäpäivillä on vieraillut lukuisia tunnettuja ulkomaisia sarjakuvantekijöitä. Festivaaleilla pidetään esitelmiä, seminaareja, paneelikeskusteluja, työpajoja, näyttelyitä ja piirtäjätapaamisia. Näyttelyt esittelevät koti- ja ulkomaisten tekijöiden töitä. Päätapahtumapaikalla on lisäksi kirjamyynti.
Ohjelma
Sarjakuvafestivaalien ohjelmaan kuuluu muun muassa tekijähaastatteluja, keskustelupaneeleja, näyttelyitä ja työpajoja. Päätapahtumapaikalla on myyntipisteet sekä ohjelmanumeroita, niiden lisäksi festivaaleilla myydään omakustanteita Zinefestissä. Tapahtumia ja ohjelmanumeroita on myös järjestetty varsinaisen tapahtumapaikan ulkopuolella muualla kaupungissa.
Historia
Helsingin ensimmäiset sarjakuvafestivaalit järjestettiin vuonna 1979.
Festivaalien historia 2000-luvulla
Vuonna 2000 Helsingin sarjakuvafestivaalit järjestettiin 19.–20. elokuuta. Kunniavieraita olivat mm. Romano Scarpa, Sharard Sharma, Neil Gaiman, Mike Diana ja Enki Bilal.
Vuonna 2001 sarjakuvafestivaalit järjestettiin viikonloppuna 8.–9. syyskuuta VR:n makasiineilla. Festivaalien teemana oli lauantaina reportaasisarjakuva ja sunnuntaina lapset ja sarjakuva. Festivaalien kunniavieraita olivat esimerkiksi Joe Sacco, Marjane Satrapi sekä Ryhmä-X:n piirtäjä Alan Davis.
Vuonna 2002 sarjakuvafestivaaleja vietettiin ensimmäistä kertaa koko viikon, 22.–30. elokuuta. Festivaaliviikon teemana oli kotimainen sarjakuva. Päätapahtumassa haastateltavina olivat mm. Petri Hiltunen sekä Mämmilän piirtäjää Tarmo Koivisto.
Vuonna 2003 festivaalit järjestettiin kaksipäiväisenä 27.–28. syyskuuta Aktia-salissa Forumissa. Festivaalien kunniavieraita olevat ranskalaiset Philippe Dupuy ja Charles Berberian, norjalainen Jason, ruotsalainen Joanna Rubin Dranger ja muutaa vuotta aiemminkin Helsingin sarjakuvafestivaaleilla vieraillut britti Neil Gaiman.
Vuonna 2004 festivaalit järjestettiin 18.–19 syyskuuta taas Aktia-salissa Forumissa sekä muissa tiloissa Helsingin keskustassa. Festivaaleilla esiteltiin mm. iranilaista, intialaista ja unkarilaista nykysarjakuvaa. Festivaaleilla järjestettiin ensimmäistä kertaa myös mangapäivä Bio Rexin tiloissa. Festivaalien kunniavieraita olivat mm. virolaiset Urmas Nemvalts & Joonas Sildre, norjalaiset Lewis Trondheim ja Lise Myhre sekä Espanjassa asuva Aku Ankkaa piirtävä Vicar.
Vuonna 2005 festivaalit järjestettiin 17.–18. syyskuuta Pääpostisalissa ja Tennispalatsissa. Kunniavieraana oli mm. Jeffrey Brown ja festivaaleilla käytiin mm. sarjakuvamaaottelu.
Vuonna 2006 festivaalit järjestettiin 23. ja 24. syyskuuta kulttuuriareena Gloriassa. Kunniavieraina siellä olivat mm. Blacksadin tekijät Canales ja Guarnido sekä Anke Feuchtenberger.
Vuonna 2008 festivaalit järjestettiin 12.–14. syyskuuta. Kunniavieraita olivat mm. François Walthéry (Belgia), Guy Delisle (Kanada), Marko Turunen (Suomi) ja Martin tom Dieck (Saksa). Näyttelyjä oli kaikkiaan 14.
Vuonna 2009 festivaalit järjestettiin 12.–13. syyskuuta Kulttuuriareena Gloriassa, Bio Rexissä ja Kirjasto 10:ssä. Kunniavieraina olivat Javier de Isusi, Lucie Durbiano, Sergio Aragonés ja Stan Sakai.
Vuonna 2010 25. Helsingin sarjakuvafestivaalit järjestettiin jälleen viikon mittaisina, viikonlopun päätapahtuma 10.–12. syyskuuta. Perjantaista sunnuntaihin ohjelmaa oli teltoissa Lasipalatsin aukiolla, aiemmin viikolla ympäri kaupunkia. Festivaalien teemana oli eurooppalainen sarjakuva. Kunniavieraina oli mm. Sarjakuvaromaani-kokoelmateoksen toimittanut britti Paul Gravett, ranskalaiset Thomas Boivin, Kilian Dinon ja François Henninger, saksalaiset Atak, Martin tom Dieck ja Sascha Hommer, Ruotsista Mattias Elftorp, Susanne Johansson, Rui Tenreiro, Emelie Östergren ja Kolbeinn Karlsson, Norjasta Bendik Kaltenborn, Tanskasta Søren Mosdal ja Simon Bukhave, Belgiasta William Henne ja Xavier Löwenthal, virosta Joonas Sildre, Espanjasta Paco Roca, sloveniasta Kaja Avberek sekä Anton Kannemeyer Etelä-Afrikasta.
Vuoden 2011 festivaalin teemana oli Englanti ja ajankohta 9.–11.9.2011. Ulkomaisina vieraina nähtiin maateemaan liittyen Bryan ja Mary Talbot, Paul Gravett, Peter Stanbury, Vertigolle pitkään työskennellyt Warren Pleece ja Korkeajännitys-sarjaa pitkään toimittanut George Low. Muut vieraat olivat ranskalaiset Cyril Pedrosa ja venäjältä kotoisin oleva ranskalaistunut Polina Petrushina, Carnicola-ryhmään kuuluva Andrea Bruno Italiasta, César Ferioli ja Sergi Puyol Espanjasta, Olivier Schrauwen Belgiasta, Zeina Abirached Libanonista, Dániel Csordás Unkarista, Marcos Farrajota Portugalista, ghanalaissyntyinen Frank Odoi Keniasta, Stephan Pastis Yhdysvalloista ja Matthias Wivel Tanskasta. Festivaaleilla kävi yli 25 000 vierasta, mikä oli siihen astinen ennätys.
Vuosina 2017 ja 2018 festivaalit järjestettiin Suvilahden Kattilahallissa. Vuoden 2018 festivaalitaiteilijana on JP Ahonen.
Linja-autokaista
pienoiskuva|Punaiseksi maalattu bussikaista [[Brooklynissa, New Yorkissa.]] pienoiskuva|Linja-autoille, takseille ja polkupyörille tarkoitettu kaista Saksan [[Mannheimissa.]] Linja-autokaista on linja-autoja ja usein samalla myös joitain muita kulkuneuvoja varten liikenteen sujumisen parantamiseksi varattu ajokaista.
Historia
Ensimmäiset linja-autokaistat otettiin käyttöön Chicagossa vuonna 1939. Euroopan ensimmäiset linja-autokaistat otettiin käyttöön vuonna 1962 Hampurissa, Länsi-Saksassa. Muut suuret saksalaiskaupungit seurasivat pian perässä ja linja-autokaistat saivat virallisen aseman Länsi-Saksan maantieliikenteessä vuonna 1971. Eri maiden asiantuntijat (japanilaiset ensimmäisten joukossa) perehtyivät Saksan esimerkkiin ja toteuttivat samankaltaisia ratkaisuja kotimaassaan.
Linja-autokaistat Suomessa
pienoiskuva|Liikennemerkki 541b, Linja-autokaista Suomen tieliikennelainsäädännössä linja-autokaista tarkoittaa linja-autoja, takseja ja usein myös tavaraliikennettä varten varattua ajokaistaa. Se osoitetaan kaistan yläpuolella olevalla sinisellä kilvellä. Katuun maalataan yleensä teksti BUS. Bussikaistoja rakennetaan silloin, kun julkiselle liikenteelle halutaan antaa etuutta henkilöautoliikenteeseen nähden.
Helsinki on ollut bussikaistojen käyttöönotossa ensimmäisten joukossa, sillä siellä niitä on ollut käytössä jo 1970-luvulla. Tällä hetkellä bussikaistat Helsingissä ovat ylikuormitettuja molempiin suuntiin, eikä niille siksi haluta esimerkiksi sallia enää tavaraliikennettä ruuhka-aikoina.
The Village Voice
The Village Voice oli New Yorkissa viikoittain ilmestynyt tabloidisanomalehti. Sitä julkaistiin maksullisena vuoteen 1996 saakka, kunnes lehti muuttui ilmaisjakelulehdeksi, jota sai kuitenkin tilattua maksua vastaan New Yorkin ulkopuolelle.
Aloittaessaan vuonna 1955 The Village Voice oli ensimmäinen tabloidikokoinen ”vaihtoehtoinen sanomalehti”, joka asiallisen ja kattavan sanomalehtityylin sijasta painottui valikoivaan, kaunokirjalliseen ja kärkevään, enemmän aikakauslehtiä muistuttavaan journalismiin. Sen perustivat Ed Fancher, Dan Wolf, John Wilcock ja Norman Mailer lokakuussa 1955. Lehden toimitus ja konttori sijaitsivat aluksi kerrostalokolmiossa Greenwich Villagen kaupunginosassa, joka oli myös lehden alkuperäinen jakelualue kunnes jakelu laajeni 1960-luvulla muuallekin kaupunkiin. Toimitilat sijaitsivat Greenwich Villagen eri osoitteissa vuoteen 2013 saakka, jolloin lehti muutti Manhattanin eteläosan finanssialueelle lähelle Wall Streetiä.
Kutsumanimellä The Voice tunnettu lehti tuli vuosikymmenten mittaan tunnetuksi tutkivasta journalismistaan, jonka kohteena oli yleensä New Yorkin kaupungin paikalliset asiat. Sen lisäksi lehti uutisoi myös valtakunnallisista asioista sekä kulttuurialan tapahtumista, joita se myös arvioi. Lehti tuli tunnetuksi muun muassa rockmusiikin kritiikin kehittämisestä sekä vaihtoehtoteatterille vuosittain myöntämistään Obie-palkinnoista.
The Village Voice palkittiin Pulitzerilla vuosina 1981, 1986 ja 2000.
The Village Voice julkaisi monien tunnettujen kirjailijoiden ja toimittajien tekstejä. Heihin kuuluvat Ezra Pound, Henry Miller, Barbara Garson, Katherine Anne Porter, James Baldwin, E. E. Cummings, Tom Stoppard, Lorraine Hansberry, Lester Bangs, Allen Ginsberg ja Joshua Clover. Lehden pilapiirtäjiin ovat kuuluneet muiden muassa Robert Crumb ja Matt Groening sekä pisimpään Jules Feiffer, joka sai työstään Pulitzer-palkinnon vuonna 1986.
Vaikka lehti on tunnettu liberaaleista näkemyksistään muun muassa sukupuolivähemmistöjä kohtaan, se suhtautui kielteisesti homoseksuaalien oikeuksiin vielä Stonewallin mellakoiden aikaan vuonna 1969.
Lehti 2010-luvulla
The Village Voicen painos oli vielä vuonna 2011 noin 180 000 kappaletta, mutta vuonna 2014 enää noin 80 000 kappaletta. Levikin pienenemisen myötä The Village Voice menetti vuonna 2013 Yhdysvaltojen suurimman alternative weekly -lehden aseman Los Angelesissa ilmestyvälle LA Weekly -lehdelle. Paperilehden suosion hiipumisen myötä The Village Voice panosti muiden printtimedioiden tavoin verkkopalveluun.
Taloudellisten vaikeuksien vuoksi lehden johto vaihtui 2000-luvulta lähtien usein, ja lehdestä irtisanottiin tunnettuja ja pitkäaikaisia toimittajia, kuten jazzkriitikko Nat Hentoff.
The Village Voicen toiseksi viimeinen omistajayhtiö, Arizonan Phoenixista alkunsa saanut Village Voice Media julkaisee pariakymmentä muutakin kaupunkilehteä eri puolilla Yhdysvaltoja. Lehden aiempia omistajia ovat olleet perustajat Fancher ja Wolf,, New York Magazinen perustaja Clay Felker sekä lehtimoguli Rupert Murdoch.
The Village Voicen julkaiseminen paperilehtenä lopetettiin vuonna 2017. Artikkeleita julkaistiin sen jälkeen verkkosivuilla elokuuhun 2018 asti, jolloin ilmoitettiin että uutta toimitettua sisältöä ei enää tule. Viimeisen paperilehden kannessa syyskuussa 2017 oli Bob Dylanin kuva vuodelta 1965.
Lubāna
Lubāna on kaupunki Latvian Vidzemessä Aiviekste-joen varrella. Se sai kaupunginoikeudet 30. tammikuuta 1992. Kaupungin vaakunan yläosassa on kultainen ankka sinisellä pohjalla ja alaosassa kolme hopeista aaltoviivaa sinisellä pohjalla.
Kaupungissa on katolinen kirkko ja vuosina 1868–1872 rakennettu luterilainen kirkko, yksi lastentarha ja yksi lukio. Vuonna 2016 siellä oli 1 589 asukasta.
Yhdysvallat yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Yhdysvaltain joukkue Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008 julkistettiin 27. helmikuuta 2008.
Talviolympialaiset
thumb|330px|Talviolympialaisten järjestäjäkaupungit kartalla: vihreällä maat, joissa talviolympialaiset on järjestetty yhden kerran ja sinisellä maat, joissa talviolympialaiset on järjestetty kahdesti tai useammin. Talviolympialaiset ovat lumella ja jäällä suoritettavissa talviurheilulajeissa käytävät olympiakisat, jotka järjestetään neljän vuoden välein.
Historia
Kun Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) perustettiin vuonna 1894, oli yksi kisaohjelmaan sovituista lajeista luistelu. Ensimmäisen kerran luistelukilpailut järjestettiin kuitenkin vasta kesäolympialaisissa 1908 Lontoossa, jolloin ohjelmassa oli taitoluistelu.