cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korpiselkä
Terveydenhuolto
Korpiselällä oli oma kunnanlääkäri. Korpiselän kunnalliskoti sijaitsi kirkonkylässä kansakoulun vieressä ja vuonna 1920 siellä oli 53 hoidokkia. Kunnalliskodin yhteydessä oli sairasosasto ja keuhkotautiparantola.
Liikenne
Korpiselän tieverkosto oli tiheintä kunnan länsiosassa, jossa sijaitsi myös kunnan tieverkoston keskuksena toiminut kirkonkylä. Kirkonkylän kautta ja koko kunnan halki itä-länsi suunnassa kulki kantatie Suojärveltä Joensuun suuntaan. Kantatien varressa olivat kirkonkylän lisäksi Mannervaaran, Tšokin, Kokkarin, Tolvajärven ja Ägläjärven kylät. Kirkonkylästä johti lisäksi maantiet pohjoiseen Karalin kautta Ilomantsiin, etelään Korpijärven itäpuolelta Hominvaaran ja Tšiipakan kylien kautta Värtsilään ja länteen Korpijärven länsipuolelta Hoilolan ja Saarivaaran kylien kautta myös Värtsilään. Tolvajärvellä kantatiestä erkani maantie etelään Lehmivaaran kylän kautta Suistamolle ja kylätie pohjoiseen Haukivaaraan. Ägläjärvellä kantatiestä erkani kylätie pohjoiseen Kitilänselän kautta Yläjärvelle, jonka lisäksi Kitilänselästä erkani kylätie Keskijärvelle. Korpiselkä–Hoilola–Värtsilä maantieltä erkani kylätie Saaroisten kylään.
Yhdistykset
thumb|250px|Korpijärven maamiesseuran talo Tšiipakassa. Korpiselässä oli vilkasta yhdistys- ja järjestötoimintaa. Maamiesseurat, joita oli Tšiipakassa (per. 1919), Ägläjärvellä (1922), Kokkari–Tšokissa (1922), kirkonkylässä (1926), Tolvajärvellä (1927) ja Hoilolassa (1930), tekivät arvokasta työtä maatalouden kehittämiseksi. Työväenyhdistys järjesti kerhotoimintaa ja kotitaloutta edistänyt martta-toiminta alkoi 1919–1920. Korpiselän suojeluskunta perustettiin 1917–1918 ja sen alainen Ägläjärven kyläosasto 1918. Korpiselän Lotta-Svärd perustettiin 1921 ja sillä oli kyläosastot Tolvajärvellä, Ägläjärvellä ja Soanlahden puolella Havuvaarassa. Urheiluseuroja toimi kirkonkylässä, Hoilolassa, Ägläjärvellä ja Tšiipakassa, joiden lisäksi Tolvajärven, Kokkarin ja Tšokin kylillä kunnan keskiosassa oli yhteistä urheilutoimintaa. Saarivaarassa toimii vuonna 1917 perustettu nuorisoseura. Korpiselän VPK perustettiin 1905.
Nähtävyyksiä
thumb|300px|Šemeikan ja Vornasten runonlaulaja- ja metsästäjäsukujen muistopatsas Tolvajärvellä.
Suomen puolelle jääneeseen osaan on rakennettu sotien jälkeen:
Nimen taivutuksesta
Korpiselän kunnan nimi taipui vanhanaikaisesti Korpiselillä, ei Korpiselässä.
Arlene Limas
Arlene Limas (s. 9. helmikuuta 1966) on yhdysvaltalainen taekwondoin ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Limas otteli esimerkiksi taekwondon välisarjan (60–65 kg) Yhdysvaltain mestariksi vuosina 1987 ja 1989-91. Hän voitti myös saman sarjan panamerikan mestaruuden 1990 ja maailmanmestaruuden 1991. Keväällä 1990 Chicago Tribune -sanomalehti kuvasi häntä elegantiksi mutta tappavaksi nuoreksi naiseksi.
Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Limas voitti välisarjan kultaa. Taekwondo oli näissä kisoissa näytöslajina.
Virtual Boy
Virtual Boy, myös VR-32, koodinimeltään "VU", on Nintendon valmistama kotipelikonsoli. Se esiteltiin ensimmäisen kerran Japanissa 15. lokakuuta 1994 Famicom Spaceworld '94 -messuilla. Varsinainen julkaisupäivä oli 21. heinäkuuta 1995 Japanissa ja 16. elokuuta 1995 Yhdysvalloissa. Nintendo lopetti Virtual Boyn markkinoimisen julkaisua seuranneena vuonna. Virtual Boy oli Nintendolle harvinainen floppi, joka myi noin 770 tuhatta yksikköä. Japanin ja Yhdysvaltain markkinoilla epäonnistunutta laitetta ei koskaan julkaistu Euroopassa. Sen heikko menestys oli niin kova isku laitteen suunnittelusta vastanneelle Gunpei Yokoille, että hän teki vain yhden Game Boy Color in ja erosi Nintendolta.
Virtual Boy poikkesi paljon muista oman aikakautensa pelikonsoleista. Laite oli paristokäyttöinen (6 kpl AA-paristoja). Sitä pidettiin silmillä, ja pelikuva heijastui silmikkoon. Vain yksi henkilö kerrallaan pystyi pelaamaan konsolilla. Moninpelilinkki oli suunnitteilla, mutta sitä ei koskaan julkaistu.
Suomessa Super Power -lehti näki monia syitä Virtual Boyn heikkoon myyntiin. Virtual Boy pystyi tuottamaan vain punamustaa grafiikkaa, joka aiheutti osalle pelaajista päänsärkyä ja silmien vuotamista. Kun konsolia esiteltiin marraskuussa 1994, Nintendoa syytetiin "halpahintaisesta huomionkalastelusta lähestyvien Sonyn ja Segan 32-bittisten julkaisujen edellä". Kun Virtual Boy julkaistiin, kuluttajat ostivat mieluummin joko samoihin aikoihin ilmestyneen PlayStationin tai Saturnin, joiden tuottama grafiikka näytti paljon kauniimmalta siihen verrattuna. Konsolille julkaistiin vähän pelejä, eikä niiden nähty eroavan aiemmista Nintendon peleistä eikä niissä hyödynnetty kunnolla paljon mainostettua kolmiulotteisuutta. Myös tulevan Nintendo 64:n nähtiin syövän Virtual Boyn mahdollisuuksia markkinoilla. Virtual Boy nähtiin poikkeuksellisena: "Jos Virtual Boyn olisi lanseerannut joku vähemmän tunnettu japanilainen elektroniikkayhtiö, niin kukaan ei olisi kiinnittänyt siihen mitään huomiota. Koska kyseessä oli yksi maailman arvostetuimmista yhtiöistä, niin hämmennys oli valtaisa."
Tekniikka
Virtual Boy oli Nintendon ensimmäinen 32-bittinen konsoli.
Pelilistat
Virtual Boylle julkaistiin yhteensä 22 peliä (mukaan lukien sekä Japanissa että USA:ssa julkaistut). Peleistä löytyy myös eri versioita.
Lisäksi kaksi erilaista demo-moduulia.
Olga Kuzenkova
Olga Sergejevna Kuzenkova (, s. 4. lokakuuta 1970 Smolensk, Neuvostoliitto) on venäläinen armeijan upseeri ja moukarinheittäjä, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Kuzenkova on parantanut maailmanennätystä kuudesti. Vuonna 1997 hän ylitti ensimmäisenä naisena 70 metriä. Hän kärsi pitkään ikuisen kakkosen maineesta jäätyään vuosina 1998–2001 neljästi peräkkäin arvokisoissa hopealle. Kultatili aukesi kuitenkin Münchenin EM-kisoissa 2002. Pariisin MM-kisoista 2003 tuli jälleen hopeaa. Ateenan olympialaisissa 2004 ja Helsingin MM-kisoissa 2005 Kuzenkova kuitenkin voitti jälleen kultaa. Kuzenkovan Helsingin MM-kilpailuissa antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen vuonna 2012 ja siinä oli merkkejä dopingin käytöstä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyy 26. maaliskuuta 2015 ja hänen tuloksensa aikaväliltä 12.8.2005–11.8.2007 hylättiin takautuvasti.
Kuzenkovan ennätys on 75,68, minkä hän heitti 4. kesäkuuta 2000 Tulan kaupungissa. Venäjän mestaruuden Kuzenkova on voittanut 11 kertaa (1992, 1993, 1994, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003 ja 2004).
William Thoresson
Karl Tore William Thoresson (s. 31. toukokuuta 1932 Göteborg) on ruotsalainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Thoresson osallistui neljiin peräkkäisiin kesäolympialaisiin vuosina 1952–1964. Hän voitti urallaan permannolta olympiakultaa Helsingistä 1952, olympiahopeaa Melbournesta 1956 ja MM-pronssia Roomasta vuonna 1954. Hänet valittiin voimistelun Hall of Fameen vuonna 2001.
Jelena Slesarenko
Jelena Vladimirovna Slesarenko (o.s. Sivušenko, s. 28. helmikuuta 1982 Volgograd, Neuvostoliitto) on venäläinen korkeushyppääjä, olympiavoittaja ja sisäratojen maailmanmestari.
Vinko Globokar
thumb|right|Vinko Globokar (2006)
Jelena Slesarenko
Slesarenko sijoittui neljänneksi Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2001. Hän oli viides Wienin EM-hallikisoissa 2002. Hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszcsissa 2003 tuloksella 196 ja pronssia saman vuoden Daegun universiadeissa.
Vinko Globokar
Vinko Globokar (s. 7. heinäkuuta 1934 Anderny) on ranskalais-slovenialainen säveltäjä, pasunisti ja kapellimestari.
Globokar asui vuosina 1947–1955 Jugoslaviassa, jossa teki debyyttinsä jazzpasunistina. Hän suoritti konservatorio-opinnot Ljubljanassa ja valmistui vuonna 1954. Palattuaan Ranskaan hän jatkoi opintoja Pariisin konservatoriossa ja sai diplomit pasuunansoitossa sekä kamarimusiikissa. Globokar opiskeli vielä sävellystä ja orkesterinjohtoa René Leibowitzin ja Luciano Berion johdolla Berliinissä.
Jelena Slesarenko
Slesarenko nousi suuren yleisön tietoisuuteen voitettuaan Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 maailmanmestaruuden tuloksella 204. Hänen hyvä vireensä jatkui myös kesällä ulkoradoilla. Euroopan cupissa hän ylitti 204 sivuten omaa ennätystään. Ateenan 2004 olympialaisten loppukilpailussa Slesarenko ylitti 204 ensimmäisellään, mihin kukaan muu kilpailija ei kyennyt. Tämän jälkeen hän ylitti uuden Venäjän ja olympialaisten ennätyskorkeuden 206, ja yritti vielä maailmanennätystä 210, jossa kuitenkin epäonnistui. Hän päätti menestyksekkään kautensa voittoon IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Vinko Globokar
Vuosina 1967–1976 Globokar toimi Hochschule für Musik und Tanz Kölnin professorina. Vuonna 1969 hän oli mukana perustamassa vapaan improvisaation New Phonic Art -ryhmää. Vuosina 1973–1979 Globokar johti tutkimusjaosta IRCAM:ssa. Vuonna 2003 hän sai nimityksen ISCM:n kunniajäseneksi. Hänelle myönnettiin vuonna 2002 Prešeren-palkinto.
Globokar on pasunistina kantaesittänyt muiden muassa Luciano Berion, Mauricio Kagelin, Karlheinz Stockhausenin, René Leibowitzin, Louis Andriessenin, Tōru Takemitsun ja Jürg Wittenbachin teoksia. Hän on itse johtanut omien teostensa esityksiä kapellimestarina monien orkesterien kanssa eri maissa. Globokarin tyyli on yksilöllinen ja vaikeasti luokiteltava. Tuotantoon kuuluu niin ohjelmistoa soolosoittimille kuin laajemmillekin kokoonpanoille, ja osassa teoksista Globokar on käyttänyt elektroniikkaa.
Jelena Slesarenko
Kauden 2005 Slesarenko joutui olemaan pääosin kilpailuista sivussa loukkaantumisten takia. Hän joutui viime hetkellä jäämään pois myös Helsingin MM-kisoista. Hän kuitenkin ylitti heinäkuussa Tulassa 2 metriä. Moskovan MM-hallikisoissa 2006 Slesarenko voitti maailmanmestaruuden tuloksella 202. Göteborgin EM-kisoissa hän sijoittui viidenneksi ja Ateenan maailmancupissa hän voitti lajinsa.
Vuonna 2007 Slesarenko voitti Euroopan cupin ja sijoittui Osakan MM-kilpailuissa neljänneksi. Maaliskuussa 2008 hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa tuloksella 201. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui alun perin neljänneksi ylitettyään 201. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli alun perin kymmenes. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli alun perin neljäs tuloksella 197 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa 2013.
Slesarenko sai vuonna 2018 urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen päätöksellä neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 4.10.2016–3.10.2020 ja kaikki hänen tuloksensa aikavälillä 23.8.2008–22.8.2012 hylättiin takautuvasti. Slesarenkon Pekingin olympialaisissa 2008 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 antamat dopingnäytteet osoittautuivat uusintatutkimuksissa vuonna 2016 positiivisiksi dopingin käytön suhteen.
Slesarenko on 179 senttimetriä pitkä ja painaa 54 kilogrammaa.
Päärynälihavuus
Päärynälihavuudessa rasvaa kertyy etenkin lanteille, reisiin ja pakaroihin, toisin kuin omenalihavuudessa, jossa rasvaa kertyy kehon etupuolelle vyötärön tienoille ja maksaan sekä syvälle vatsaontelon sisään.
Päärynälihavilla on valkoisten rasvasolujen lomassa sijaitsevia beigenvärisiä rasvasoluja, joiden runsaslukuiset mitokondriot tuottavat lämpöä verenkierron kuljettamasta rasvasta ja glukoosista. Lisäksi beiget rasvasolut vaimentavat tulehdusta ja parantavat aivoterveyttä.
Beigejä rasvasoluja esiintyy erityisen paljon nuorempien ihmisten ihonalaisessa rasvassa. Liikunta ja kylmälle altistaminen tuottavat niitä lisää.
Päärynälihavuus on yleisempää naisilla. Tämä johtuu miehiä korkeammista estrogeenitasoista, jotka sekä lisäävät ihonalaisen rasvakudoksen määrää että vähentävät vatsaan kertyvää rasvaa. Vaihdevuosien jälkeinen estrogeenitasojen lasku lisää sen vuoksi omenalihavuutta.
Parhaat (Kaseva)
Parhaat on Kasevan kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2008.
Flamenco
thumb|Flamencon uudistaja [[Belén Maya Gilles Larrainin kuvaamana.]]
Flamenco on Andalusiassa kehittynyt espanjalainen musiikki- ja tanssilaji. Flamencon ylläpitäjinä ja kehittäjinä Andalusian romanit ovat jättäneet taiteenlajiin pysyvät merkit, mutta sen historialliset juuret ulottuvat maurien ja juutalaisten musiikkiperinteisiin.
Sarasirkkalintu
Sarasirkkalintu (Locustella certhiola) on sirkkalintujen heimoon lukeutuva pieni varpuslintu.
Flamenco
Flamenco-nimityksen alkuperästä ei ole yksimielisyyttä. Uskotaan että nimi tulee arabiankielisestä sanasta fellahmengu, joka tarkoittaa ”maatonta paimenta ”. Sana flamenco tarkoittaa kuitenkin espanjaksi myös flaamilaista. Yhteensattuman on oletettu johtuvan siitä, että romanit saapuivat maahan Kaarle V:n hallituskaudella samaan aikaan, kun maahan tuli runsaasti flaamilaisia sotilaita.
Sarasirkkalintu
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 13–14 cm, siipien kärkiväli 16–19 cm ja paino noin 15 g. Olemukseltaan ja kooltaan se muistuttaa pensassirkkalintua. Väritykseltään se puolestaan muistuttaa tuttua ruokokerttusta vaaleine silmäkulmajuovineen ja punaruskeine yläperineen. Pyrstön kärki on sirkkalinnuille tyypillisesti pyöreä ja pyrstösulkien kärjet ovat valkoiset. Nuoret linnut ovat kellertäviä ja vaikeammin tunnistettavissa. Laulu muistuttaa enemmän kerttusten kuin sirkkalintujen laulua.
Flamenco
Flamencossa naiset käyttävät tanssikenkinä remmikenkiä, jotka muistuttavat tavallisia avokkaita. Pohjapuolella kengän kärjessä ja korossa on nauloja, jotka voimistavat koputuksesta aiheutuvaa ääntä. Korot ovat kengän koosta, mallista ja merkistä riippuen noin 4–7 cm korkeat. Miesten kengät ovat normaalin näköiset kengät tai nilkkurit, joissa tosin on matala korko (n. 2–4 cm).
Sarasirkkalintu
Koko ja ulkonäkö
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato talvehtimisaluilla ennen kevätmuuton alkamista, ja ainakin osalla myös loppukesällä pesinnän päätyttyä. Myös nuorilla linnuilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueilla.
Flamenco
Flamencon historiaa
220px|pienoiskuva|oikea|[[Leopold Schmutzler, The Flamenco Dancer.]] Flamenco oli alun perin laulua ilman soitinsäestystä, mutta myöhemmin sille vakiintuivat säestyssoittimiksi flamencokitara ja lyömäsoittimia. Flamencoon toisinaan yhdistetyt kastanjetit kuuluvat itse asiassa andalusialaiseen kansantanssiperinteeseen, ja niitä käytetään nykyään flamencossa harvemmin. Flamencon, ja erityisesti tanssin ja kitaran käytön huima kehitys 70-luvusta tähän päivään on luonut termin nuevo flamenco (uusi flamenco) erotuksena perinteiselle flamencolle tai Francon suosimalle viihteellisemmälle ”turistiflamencolle”. Nykyflamencon yleisimmät vaikutteet ovat musiikissa Latinalaisen Amerikan salsa ja rumba, joiden vaikutukset kuuluivat jo 1900-luvun alun niin sanotuissa ida y vuelta -lauluissa (suom. meno ja paluu), kuten colombiana- ja guajira-tyylilajeissa. Myöhempiin vaikutteisiin kuuluvat jazz, pop sekä rock. Nykyflamencoa toteutetaan käytännössä lähes kaikilla mahdollisilla instrumentaatioilla eri yhteyksissä, mutta vaikka esimerkiksi alun perin perulainen rytmisoitin Cajon (esp. Cajón) on saanut flamencomuusikoiden keskuudessa yleisen hyväksynnän ”flamencosoittimena”, se oli Paco de Lucian 1970-luvun lopulla lanseeraama ”tuliainen” Etelä-Amerikan kiertueeltaan. Tanssiin on vaikuttanut viime vuosikymmeninä lähinnä nykytanssi ja baletti.
Sarasirkkalintu
Koko ja ulkonäkö
Lajista tunnetaan neljä alalajia: rubescens Länsi-Siperiassa, sparsimstriata Etelä-Siperiassa ja Mongoliassa, certhiola Kaakkois-Baikalilta Amurjoelle ja centralasiae Keski-Aasiassa.
Flamenco
Flamencon historiaa
Flamencon synty ajoitetaan yleensä 1400-luvun uskonnollisiin ja etnisiin vainoihin Espanjassa, joiden seurauksena maurit, juutalaiset ja romanit pakenivat vuoristoihin syvemmälle asumattomille etelän seuduille. Näistä oloista katsotaan flamencon saaneen syvimmät ja rikkaimmat piirteensä sekä kolmen kulttuurin yhdistymisen myötä kehittyneet ainutlaatuiset rytmiset ja ilmaisulliset ominaisuutensa. Kirjallisuudesta löytyvät ensimmäiset maininnat flamencosta ovat peräisin vasta 1700-luvun lopulta.
Sarasirkkalintu
Esiintyminen
Siperia ja Keski-Aasia Mongoliaa ja Kiinaa myöten. Muuttolintu, joka talvehtii Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Sarasirkkalintu on tavattu Suomessa kerran Siikajoella 6.9.2013.
Flamenco
Flamencon historiaa
Flamencon ”kultainen kausi” ajoittui 1800- ja 1900-luvun taitteeseen, jolloin Andalusian kaupunkien kahviloista alkoi nousta suosittuja esiintyjiä, jotka myös mullistivat taidetta merkittävästi. Tähän aikakauteen ajoittui myös naisten ja miesten tanssien eroavaisuuksien selkeytyminen, jotka sata vuotta myöhemmin ovat taas hyvin lähellä toisiaan. 1900-luvun alun tärkeimpiä nimiä olivat muun muassa laulaja Silverio Franconetti, kitaristit Sabicas ja Ramón Montoya sekä tanssija Vicente Escudero. 1900-luvun puolivälissä vaikuttanutta tanssijaa Carmen Amayaa voidaan pitää yhtenä merkittävimmistä naistanssijoista kautta aikojen.
Sarasirkkalintu
Elinympäristö
Pensaikkoiset vetiset heinämaat ja jokivarsien tiheät kasvustot.
Flamenco
Flamencon lajit
Flamenco jakautuu yli viiteenkymmeneen eri tyylilajiin eli paloon. Eri tyylilajeista voi olla jopa tuhansia eri variaatioita ja lisää syntyy jatkuvasti. Laji sisältää oman rytmiikkansa sekä musiikillisen että liikkeellisen ominaispiirteensä. Keskeisiä lajeja ovat muun muassa Toná, Siguiriyas, Bulerías, Alegrías, Soleá, Tangos, Fandangos, Tientos ja Verdiales.
Sarasirkkalintu
Lisääntyminen
Pesä on maassa heinikon suojassa. Munia on 4–7.
Flamenco
Flamenco nykyään
250px|pienoiskuva|oikea|Flamenco-tanssijoita [[Granadassa]] Nykyflamencon keskeisimpiin vaikuttajiin voidaan lukea musiikin puolella 1960-luvulla yhteistyönsä aloittaneet kitaristi Paco de Lucia sekä laulaja Camarón de la Isla. Heidän yhteistyönsä kesti lopulta aina Camarónin viimeiseksi jääneeseen levyyn asti vuodelta 1992. Tosin Camarónin huumeiden käytön sävyttämät elintavat johtivat ajoittain parin työskentelemään tahoillaan, jättäen Paco de Lucialle aikaa toteuttaa kitaristisia seikkailujaan muun muassa jazzin ja flamencon fuusioilla kokeillen ja vaikuttaen syvästi koko taiteenlajin tunnettavuuteen sekä tulevaisuuteen elävänä taiteena. Paco de Lucian apuna oli ja on lajin harrastajien keskuudessa lähes tarunomaisena pidetty tekninen osaaminen. Tanssin viimeisimpiä uudistajia ovat muun muassa 1990-luvulla maineensa luonut Antonio Canales, Eva La Yerbabuena, Israel Galván, Andrés Marín ja Rafaela Carrasco. Keskeisenä suosion luojana Espanjan ulkopuolella pidetään flamenco-elokuvista tunnettua Carlos Sauraa.
Sarasirkkalintu
Ravinto
Laji on hyönteissyöjä.
Flamenco
Flamenco Suomessa
Flamencon suosioon Suomessa on vaikuttanut laaja määrä harrastajia sekä useimpien kansainvälisesti keskeisimpien artistien sekä ryhmien tiiviit vierailut 1990-luvun alusta lähtien. Tähän ovat vaikuttaneet erityisesti vuosittain järjestettävät ja kansainvälisesti merkittävät Tampereen Flamencoviikko ja Helsingin Flamencofestivaali. Uusin tulokas flamencofestivaalirintamalla on Helsingissä järjestettävä Kaari ja Roni Martinin johtama Flamingo-nykyflamencofestivaali. Suurimmassa osassa isoimpia suomalaisia kaupunkeja on flamencoyhdistys, joista vanhimpia ja suurimpia ovat Helsingin ja Tampereen yhdistykset. Erityisesti suomalainen flamencotanssi on nostanut profiiliaan viime vuosina ja nykyään suomessa toimii useita eri tasoisia flamencotanssiryhmiä, joista merkittävimpinä mainittakoon muun muassa Compañía Kaari Martin, Canela ja Katja Lundén Company ja Aho & Lundén Company.
Kesällä 2006 suomalainen flamenco sai kansainvälistä tunnustusta, kun Kaari ja Roni Martinin teos Kerro minulle sade palkittiin ensimmäisenä ulkomaisena teoksena Madridin koreografiakilpailun viisitoistavuotisessa historiassa. Vuonna 2007 Kerro minulle sade kutsuttiin Madridiin La otra mirada del flamenco -sarjaan, jossa se sai erityisesti huomiota osakseen ensimmäisenä kansainvälisenä esityksenä sarjan 12-vuotisessa historiassa, jossa on aiemmin nähty useita Espanjan nimekkäimpiä esiintyjiä.
Helmikuussa 2010 suomalainen flamencotaide sai harvinaisen tunnustuksen kotimaassaan, kun Roni Martin palkittiin Vuoden teatterimusiikkiteko-palkinnolla Compañía Kaari Martinille säveltämästään Peppi Pitkätossu -teoksesta Thalia-gaalassa.
Joulukuussa 2012 suomalainen flamenco sai tähän mennessä merkittävimmän huomionosoituksen, kun Compañía Kaari Martinin Korppi ja kello -teos voitti kolme pääpalkintoa maailman tärkeimmässä flamencokilpailussa Certamen de Coreografía de Danza Española y Flamencossa Madridissa. Kaari Martin voitti pääpalkinnon parhaasta soolokoreografiasta, Roni Martin parhaasta musiikista ja Erika Turunen parhaasta puvustuksesta. Koskaan aiemmin ei ole ulkomainen ryhmä vienyt kilpailun ykköspalkintoa.
Argentiinan miesten lentopallomaajoukkue
Historia
Argentiinan miesten A-maajoukkue osallistui ensi kertaa Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuihin Rio de Janeirossa, Brasiliassa vuonna 1951 ja sijoittui neljänneksi. Yhdeksän vuotta myöhemmin joukkue pelasi ensimmäisissä MM-kilpailuissaan, joissa sijoitus oli yhdestoista; kisapaikkana oli tuolloinkin Rio de Janeiro.
Maajoukkue saavutti historiansa suurimmat menestykset 1980-luvulla, jolloin se saavutti pronssia MM-kilpailuissa 1982 ja olympialaisissa 1988. Vuoden 2000 olympialaisissa joukkue sijoittui neljänneksi sekä vuosina 2004, 2012 ja 2016 viidenneksi. MM-kilpailuissa Argentiina sijoittui kuudenneksi vuosina 1990 ja 2002. Maailmanliigassa se on yltänyt neljänneksi vuonna 2011.
Viimeisimmissä MM-kilpailuissa 2018 Argentiina voitti viiden joukkueen alkulohkossaan kaksi ottelua ja kolmen joukkueen jatkolohkossaan ottelun hallitsevaa maailmanmestaria Puolaa vastaan mutta jäi lopputuloksissa 15. sijalle.
Maailmanrankingissa Argentiinan maajoukkue on tällä hetkellä seitsemännellä sijalla.
Aapasirppisammal
Aapasirppisammal (Warnstorfia procera) kuuluu hetesirppisammalten sukuun.
Ulkonäkö
Aapasirppisammal on punertavaversoinen, rentokasvuinen ja melko säännöllisesti haarova. Sen keskisuonelliset, etenkin tyvestä kuperat lehdet ovat sirppimäisesti samaan suuntaan käyristyneet.
Levinneisyys
Aapasirppisammal kasvaa koko Suomessa.
Elinympäristö
Aapasirppisammal kasvaa keskiravinteisissa aapasuonrimmissä sekä rannoilla ja järvissä, usein upoksissa.
Julius-palkinto
Julius-palkinto on suomalaisten aikakauslehtien toimittajille vuodesta 1982 jaettu vuosittainen palkinto. Sitä jakaa Aikakauslehtien Päätoimittajat ry, ja siihen liittyy kunniakirja ja rahapalkinto. Sitä on pääosin jaettu päätoimittajille ja toimituspäälliköille. Nykyisin palkinto rahoitetaan Kopioston kopiointikorvauksilla.
Alun perin palkinnon lahjoitti päätoimittajayhdistykselle mainostoimisto Harkonmäki & Nissinen Oy. Siihen kuului rahastipendin lisäksi pronssiin valettu pienoisveistos ”Julius”, joka on kunnianosoitus Suomen ensimmäisen kuvitetun aikakauslehden tekijälle Julius Krohnille. Ensimmäiset palkinnot jaettiin Suomen aikakauslehdistön 200-vuotisjuhlavuonna 1982 viidelle ansioituneelle lehdentekijälle. Tavallisesti palkintoa jaetaan yhdelle tai kahdelle aikakauslehtijournalistille vuosittain.
1980-luku
1982: ensimmäisellä jakokerralla palkittiin viisi tekijää:
2020-luku
Lähde (2004–2020)
A Night at the Opera
A Night at the Opera voi tarkoittaa seuraavia:
Kemijoki
thumb|275px|Kemijoen vesistöalue. thumb|275px|[[Isohaaran voimalaitos Kemin ja Keminmaan rajalla.]] thumb|275px|Kemijoki Keminmaan kohdalla. Kemijoki on Suomen pisin joki, pituutta sillä on 550 kilometriä. Joki laskee Kemijärven ja Rovaniemen kautta Pohjanlahteen Kemin ja Keminmaan rajalla. Kemijoen valuma-alue, eli siihen laskevien sadevesien alue, kattaa merkittävän osan Pohjois-Suomea ja ulottuu Venäjälle asti. Vesistöalueen pinta-ala on 51 000 neliökilometriä. Kemijoen keskivirtaama jokisuulla on noin 556 kuutiometriä sekunnissa.
Kitisen (278 km) sivujokia ovat Luiro, Sattanen ja Jeesiöjoki. Kitisen yläjuoksulla on Porttipahdan tekojärvi ja useita vesivoimaloita. Luiro (230 km) alkaa Luirojärvestä Saariselältä ja virtaa Lokan tekojärven kautta Kitiseen. Enontekiön Ounasjärvestä alkava Ounasjoki (280 km) rauhoitettiin vuonna 1983, eikä siihen rakennettu voimaloita. Tenniöjoki (126 km) alkaa Venäjän puolelta ja virtaa Sallan läpi ja yhtyy Kemijokeen Savukoskella.
Kemijoen vesistön voimalaitokset
Ensimmäinen Kemijoen vesivoimalaitos rakennettiin vuonna 1946 Isohaaraan. Yhteensä Kemijokeen ja sen valuma-alueelle on rakennettu 21 voimalaitosta. Voimalaitoksista 16 omistaa Kemijoki Oy, joka perustettiin vuonna 1954. Yhteensä Kemijoen voimalaitosten vuosituotanto oli vuonna 2020 4,8 terawattituntia, joka vastasi yli kolmannesta Suomen vesivoimatuotannosta. Vuosituotannolla voitaisiin kattaa yli 680 000 nelihenkisen talouden vuosittainen sähköntarve.
Rovaniemen Sierilään on suunniteltu voimalaitosta. Kemijoki Oy jätti voimalaitosta koskevan hankemuksen Pohjois-Suomen ympäristölupavirastolle joulukuussa 2005. Pohjois-Suomen aluehallintovirasto myönsi rakennukseen luvan toukokuussa 2011, mutta Vaasan hallinto-oikeus kumosi päätöksen kesäkuussa 2012. Vuonna 2012 arvioitiin, että Sierilä tuottaisi sähköä 35 000 perheen vuosittaisen käyttötarpeen verran. Korkein hallinto-oikeus KHO vahvisti Kemijoki Oy:n Sierilän voimalaitokselle saaman vesitalousluvan toukokuussa 2017. Huhtikuussa 2020 korkein hallinto-oikeus hylkäsi Rovaniemen ympäristölautakunnan myöntämän rakennusluvan Sierilän voimalaitoksen kone- ja luukkuasemalle. Kemijoki-yhtiö jatkoi Sierilän valmisteluja.
Kemijoen ja Vuotosjoen yhtymäkohtaan on suunniteltu tekojärveä. Hanke raukesi vuonna 1982 kansalaistoiminnan tuloksena. Hallitus asettui jälleen vuonna 1992 Vuotoksen altaan rakentamisen kannalle. Vesioikeus myönsi luvan Vuotoksen altaan ja vesivoimalaitoksen rakentamiseen 29. helmikuuta 2000 valituskierroksen jälkeen. Vaasan hallinto-oikeus kumosi vesioikeuden päätöksen 14. kesäkuuta 2001 ja hylkäsi lupahakemuksen. Korkein hallinto-oikeus piti joulukuussa 2002 kielteisen päätöksen voimassa.
Ennen voimalaitosrakentamista Kemijoki oli yksi Euroopan tuottoisimmista lohijoista. Lohisaalis tuolloin oli vuosittain jopa 160 tonnia. Lohenkalastus keskittyi joen alajuoksulle, mutta tulonlähteenä lohenkalastuksella oli merkitystä Kemijärven yläpuoliselle jokiosuudelle saakka.
Voimalaitokset alajuoksulta lähtien :
Sky Witness
Living on brittiläinen televisiokanava, jonka omistaa Virgin Media Television. Kanava perustettiin 1. syyskuuta 1993 nimellä UK Living, mutta UK-sana otettiin pois nimestä vuonna 1997. Kanava tunnetaan myös nimillä LivingTV ja LIVINGtv. Kanavan logo on muuttunut neljä kertaa, nykyisessä logossa lukee purppuran värisellä tekstillä ”LIVING”.
Orjaintiaanit
Orjaintiaanit, englanniksi Slavey, sleviksi dene the tai Acha otinne, ”metsämaan ihmiset” ovat kanadalainen alkuperäiskansa. Nimitys orja, engl slavey, intiaanikielellä swonak, awokanak oli cree-intiaanien antama halventava nimitys heikolle kansalle, jota silti pelättiin sen noitumistaidon takia. .
He ovat Kanadan subarktisen vyöhykkeen keskiosissa asuneita na dene/pohjoiseen athabasca-ryhmään kuuluneita intiaaneja, joiden asuinalue ulottui MacKenzie-joelta ja Suurelta Orjajärveltä Fort Normaniin. Näitä intiaaneja lienee ollut alkujaan noin 2000.
Historia
Alueen halki kulkeva Orjajoki on ollut perinteinen reitti pohjoisen ja etelän välillä ja lähtöalue pohjoiseen suuntautuneille vaelluksille. Seudun ilmasto on hyvin ankara. Dene the -intiaanien päävihollisina olivat laajentumishaluiset etelän creet, muita kahinoita oli myös pohjoisten eskimojen ja muiden athabasca-ryhmien kanssa. Hudson’s Bay Companyn harjoittama turkiskauppa alkoi alueella 1778, ja valkoiset perustivat asemia 1800-luvun alussa, mm. Fort resolutionin. Mutta slaveyt saivat jatkaa elämäänsä melko rauhassa, vaikka tuhkarokko pyyhki tuhoisana alueen yli. Intiaaniäidin ja valkoisen miehen poika, heimopäällikkö François Beaulieu asettui eurooppalaisten puolelle terrorisoimaan julmasti ja säälimättömästi dene the-, dogrib- ja sekani-intiaaneja.
Lähetyssaarnaajat saapuivat seudulle 1860-luvulla. Influenssa-aalto pyyhki alueen yli tuhoisana. 1960-luvulta lähtien dene the -intiaanit ovat alkaneet suhtautua yhä vihamielisemmin valkoisiin.
Orjaintiaanit eli dene thet asuivat soisessa maastossa Ison Orjajärven lähellä hirveä metsästäen ja kalastaen. Dene the:jen elämäntapa oli puolinomadinen, joinain vuodenaikoina asuttiin kiinteästi, joinain liikuttiin. Hirven- ja karibunmetsästysvälineenä oli keihäs tai jousi ja nuoli. Hirveä joko ajettiin takaa syvässä lumessa, tai tavallisemmin niitä ajettiin suureen aitaukseen. Kalaa pyydystettiin kesällä suurten järvien ja jokien lähellä, ja talvella pienistä lammikoista muun muassa verkoin jään alta. Riittävän ravinnon saanti oli monesti ongelma, ja nälkää nähtiin ajoittain. Asunnot olivat monesti tuohella tai muulla puunkuorella päällystettyjä tiipiitä tyypilliseen havumetsätapaan. Monesti kahden perheen tiipiit olivat lähekkäin. Vaatteet olivat koristeellisempia kuin muilla na dene -intiaaneilla.
Dene thet uskoivat suojelushenkeen, joka ilmeni unissa. Profeettaperinne ilmeni samoin kuin majavaintiaaneilla. Heillä oli merkittävä juhla, "teetanssi" johon liittyi rukoilua, puheita ja juhlimista.
Dene theillä ei ollut päällikköä, ja heimot olivat hajanaisia. Dene the -intiaanien yhteiskunta koostui kuudesta alueellisesta ryhmästä, jotka koostuivat paikallisryhmistä, jotka puolestaan koostuivat vielä pienemmistä paikallisista perheryhmistä. He olivat yleensä rauhanomaisia ja vieraita kunnioittavia, ja heillä oli rikas tarinaperinne. Vanhuksia ja lapsia ei jätetty heitteille eikä naisia alistettu monien alueen kansojen tapaan. Heillä oli harvoja vihollisia, koska heidät tunnettiin vahvoina noitina. Silti dene thet eli slaveyt ajoivat nahannit pois lännen vuorille ja tuhosivat Fort Nelsonin linnoituksen ja tappoivat sen omistajan perheineen.
Nicole Gius
thumb|Nicole Gius, Semmering 2008
Nicole Gius (s. 16. marraskuuta 1980 Silandro, Italia) on italialainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut tekniikkalajeihin eli pujotteluun ja suurpujotteluun. Gius kilpaili ensimmäisen kerran maailmancupissa 6. tammikuuta 1998 Bormion suurpujottelussa, mutta hän karsiutui eikä saavuttanut pisteitä.
Gius sijoittui Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 pujottelussa kymmenenneksi. Santa Caterinan MM-rinteillä 2005 hän oli pujottelussa neljästoista, Åressa 2007 kahdestoista, Val d'Isèressä 2009 viides ja Garmisch-Partenkirchenissä 2011 20:s. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui samassa lajissa kahdeksanneksi.
Gius sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kärkikolmikkoon oltuaan kolmas Semmeringin pujottelukilpailussa joulukuussa 2002. Zagrebin pujottelussa hän oli toinen kaudella 2008–2009. Suurpujottelussa hän on ollut toinen Kranjska Gorassa tammikuussa 2007 sekä kolmas Lienzissä joulukuussa 2007.
Everyone Plays Darts
Everyone Plays Darts on brittiläisen Darts-yhtyeen toinen albumi. Se on ilmestynyt vuonna 1978. Kaksi albumin kappaleista on äänitetty konsertista.
Albumin julkaisuvuonna Darts vieraili Suomessa noutamassa esikoistalbumistaan saamansa ensimmäiset kultalevyt. Samassa yhteydessä yhtye esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla ja juhannuspäivänä Punka-rockissa.
Albumin tuottajat ovat Tommy Boyce ja Richard Hartley. Äänityksestä on vastannut Phil Chapman.
Levy-yhtiö on Magnet Records, joka on toiminut osoitteessa Magnet House, 22 York Street, London W1H 1FD.
LP-levyn lisäksi albumi on julkaistu myös C-kasettina, jonka luettelotunnus on 262-61161. LP-levyjen kansia on painettu Ruotsissa. Kannen ideoinnista ja valokuvista on vastannut Han-Chew Tham ja ulkoasusta Jubilee Graphics. Vaikka albumin nimi viittaa darts-tikkapeliin, on kansikuvassa flipperi.
Dartsin managereina ovat toimineet Bob ja Natasha England, Towerbell Ltd., 32/4 Gondar Gardens, London, N.W.6.
Kiitoksissa on mainittu Dave kolme kertaa sekä Paul Sanford.
Kappaleet
Darts-yhtyeen jäsenistä kappaleiden tekemiseen ovat osallistuneet ainakin laulaja ja yhtyeen johtohahmo Den Hegarty, basisti Thump Thomson, pianisti Hammy Howell ja rumpali John Dummer.
Huumoripitoisimpia kappaleita ovat “My Friend's Wife” ja ”Late for Work”.
”Hammy's Boogie” ja “I Gotta Go Home” ovat konserttiäänitteitä. Ensiksi mainittu on Hammy Howellin säveltämä ja esittämä pianokappale.
”Why I Cry” on alun ja lopun pianojuoksutusten välissä a cappella eli moniääninen laulu ilman soitinsäestystä.
Kappale “The Boy from New York City” on lainattu Ad-Libs -yhtyeen tuotannosta. Sitä on tehnyt tunnetuksi myös Manhattan Transfer.
“Honey Love” on Clyde McPhatterin aikaiselta The Driftersiltä, “Who's That Knocking?” The Geniesiltä ja “My True Story” The Five Jiveltä. Viimeksi mainittu jatkuu suoraan sitä edeltävästä kappaleesta. Sen kanssa samantyylinen tenorin sooloilema kappale on “It's Raining”.
Abdel Rahman Swar al-Dahab
Abdel Rahman Swar al-Dahab (1934 Al-Obeid – 18. lokakuuta 2018, ) oli Sudanin presidentti 6. huhtikuuta 1985 – 6. toukokuuta 1986.
Everyone Plays Darts
Kappaleet
Laulujen musiikkikustantajat ovat:
Singlet
Albumilta on julkaistu single The Boy from New York City / “Bones” (Magnet MAG 116). Erään arvion mukaan se on mitäänsanomatonta ammattitaitoista viihdettä ja esittävä yhtye kuin Boney M:n ja Sha Na Nan risteytys.
Abdel Rahman Swar al-Dahab
Elämäkerta
Al-Dahab valmistui Sudanin sotilasakatemiasta ja hänestä tuli merkittävä poliittinen hahmo, kun presidentti Gaafar Nimeiry nimitti hänet kansliapäällikökseen ja sitten puolustusministeriksi ja lopulta vuonna 1984 armeijan ylipäälliköksi.
Huhtikuussa 1985 Sudanissa tapahtuneen vallankaappaukseen jälkeen al-Dahabista tuli väliaikaisen sotilasneuvoston puheenjohtaja ja näin ollen Sudanin valtionpäämies. Lupaustensa mukaisesti hän luovutti vallan vaaleilla valitulle hallitukselle vuonna 1986 ja presidentiksi nousi Sadiq al-Mahdi. Vuonna 1987 hänestä tuli Al-Da’wa al-Islamiyya -järjestön ("Islamin kutsu") puheenjohtaja.
Al-Dahab sai Kuningas Faisalin kansainvälisen palkinnon vuonna 2004 palveluksesta islaminuskon hyväksi. Al-Dahab kuoli 18. lokakuuta 2018  Riadissa, Saudi-Arabiassa
Nikhil Sharma
Nikhil Sharma on kuvitteellinen hahmo englantilaisessa saippuasarja Emmerdalessa. Häntä esittää Rik Makarem.
Yleistä
Nikhil ja hänen veljensä Jai Sharma omistavat makeistehtaan Emmerdalen kylässä. Makeistehtaassa työskentelee hänen tyttöystävänsä Gennie Walker. Nikhil oli aivan palavasti ihastunut assistenttiinsa Gennieen. Gennie ja Nikhil tapailivat, mutta Nikhilin käytöksen vuoksi Gennie ei halunnut tapailla häntä. Gennie tapaili hetken aikaa kylän eläinlääkäriä, Nicky Pritchard. Vasta sen jälkeen Nikhil tajuaa haluavansa Gennien ja alkaa taistella hänestä. Hän saa kuin saakin Gennien takaisin. Gennie tulee raskaaksi Nikhilille ja pelkää kertoa siitä miehelleen. Nikhil luulee Gennien muuttuneen käytöksen johtuvan siitä, että Gennie ei halua olla enää hänen kanssaan. Charity Sharma kuitenkin kertoo Nikhilille Gennien olevan raskaana ja he päättävät palata yhteen. Myöhemmin Nikhil muuttaa Gennien luo ennen lapsen syntymää. Nikhil koettelee Gennien hermoja ostaessaan harjoitteluvauvan. Nikhil ottaa harjoitteluvauvan aivan tosissaan ja tuo sen jopa Villapakkaan. Gennie synnyttää Majatalossa, jossa ovat Chastity Spencer ja Dan Spencer häät menossa.
Socoura
Socoura on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Moptin piirissä Malissa. Keskuskylä sijaitsee 15 kilometriä Moptista koilliseen. Kunnassa on 42 600 asukasta (vuonna 2009).
Socouran kunnan pinta-ala on 905 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Moptin piirin Dialloubén, Kounarin ja Fatoman sekä etelässä Koubayen, Soyen ja Sion, idässä Bandiagaran piirin Pignari Banan ja lännessä Ténenkoun piirin Togoro Kotian kuntiin. Socouran kunnan keskellä sijaitsee Moptin kaupunkikunta. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunnan alueella virtaavat Niger ja sen sivujoki Bani, jotka tulva-aikaan muodostavat lukuisia järviä.
Kuntaan kuuluu 28 kylää, joista puolet sijaitsee Nigerjoen tulva-alueella. Suurimmat kylät ovat Socoura, Diondiori, Djebitaka, Tongorogo ja Nantaka. Asukkaat ovat fulbeja ja heidän entisiä orjiaan rimaibeja, diawandoja, bozoja, markoja ja bambaroita.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily ja kaupankäynti. Kunnan läpi kulkevat maantiet RN6, RN15 ja RN16. Palveluihin kuuluvat kuusi alakoulua, kaksi yläkoulua, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), kaksi ammattikoulua ja terveysasema. Socouran kylässä on vesijohtoverkko.
Kurejoki (joki)
Kurejoki on Etelä-Pohjanmaalla Alajärvellä sijaitseva 19 kilometriä pitkä joki, joka virtaa Alajärvestä Lappajärveen. Joen niska sijaitsee Alajärven taajamassa ja se kulkee Kurejoen kylän peltomaiseman halki. Veden laatu on luokiteltu välttäväksi. Silti joella myös kalastetaan.
Markiesje
thumb|right|200px|Markiesje on rotutyypiltään kääpiöspanieli. Markiesje (hollanniksi myös Hollandse Tuliphond) on alankomaalainen koirarotu. Rotu on spanielityyppinen hyvin pieni seurakoira. Markiesje on melko harvinainen rotu, eikä sitä oikeastaan tavata Alankomaiden ulkopuolella. Kotimaassaan sen populaatio vuonna 2007 oli 1 200 yksilöä. Rodun harvinaisuudesta huolimatta Tapio Eerola arvelee, että siitä tulee tulevaisuudessa hyvinkin suosittu.
Kurejoki (joki)
Vesistöviranomaisten Internetissä tarjoamassa VALUE-vesistöpalvelussa saadaan Kurejoen valuma-alueeksi 713 neliökilometriä. Kun siitä vähentää pois Alajärven valuma-alueen, jää Jurejoen alueen pinta-alaksi 230 neliökilometriä. Se muodostuu Kurejoen lähialueen ojista ja sivujokien valuma-alueiden yhteispinta-alasta.
Markiesje
Ulkomuoto
Markiesje luokitellaan kääpiöspanieleihin, mutta sillä ei kuitenkaan tule olla dwarfismiin viittaavia piirteitä. Sitä kuvaillaan elegantiksi, hienorakenteiseksi ja rungoltaan suorakaiteen muotoiseksi. Silkkisessä ja kiiltävässä karvapeitteessä on runsaat hapsut. Ainoa hyväksytty väritys on musta, jossa kuitenkin sallitaan pienet valkoiset merkit rintakehässä, käpälissä ja hännänpäässä. Säkäkorkeus vaihtelee uroksella 34–39 cm (ihanne 37 cm) ja nartulla 32–37 cm (ihanne 35 cm) välillä. Paino on sukupuolta tarkemmin määrittämättä noin 9–10 kg.
Alkuperä
Jo 1600- ja 1700-luvuilla Alankomaissa tunnettiin paikallinen spioen-tyyppinen (spanielimainen) koira, joka kuvattiin usein senaikaisissa maalauksissa. Sitä pidetään nykyisen rodun kantamuotona. Desmond Morriksen mukaan markiesje olisi syntynyt mannermaisen kääpiöspanielin, bretonin ja kääpiövillakoiran välisistä risteytyksistä.
Markiesjea on tavattu nykyisessä muodossaan joskus 1980-luvulla, mutta rotu alkoi uhkaavasti hävitä ja sitä alettiin elvyttää papillonin avulla, mikä näkyy selvästi sen ulkomuodossa. Vuonna 1999 se saatiin viimein vakiinnutettua rotutyypiltään ja Hollannin Kennelliitto hyväksyi sen virallisesti alankomaalaiseksi roduksi. Se on kotimaassaankin melko harvinainen virallisesta tunnustuksesta huolimatta, eikä se ole vielä FCI:n hyväksymä. Suomeen tuotiin ensimmäinen markiesje 2016 ja toinen 2017. Vuonna 2019 rotu saavutti Suomessa Kennelliiton virallisen hyväksynnän. Ensimmäinen suomalainen pentue syntyi alkuvuodesta 2022.
Sallaajärven aarnialue
pienoiskuva|oikea|Sallaajärven luontopolku Sallaajärven aarnialue on 25 hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue Taka-Keljossa Jyväskylässä. Siellä on 1600 metriä pitkä luontopolku, jonka varrella on 14 rastia. Sallaajärven aarnialueen metsä on enimmäkseen kuusivaltaista. Nimestään huolimatta luonnonsuojelualue ei sijaitse Ala-Sallaajärven eikä Ylä-Sallaajärven rannalla mutta kylläkin todella lähellä viimeksi mainittua. Alue on liito-oravan elinpiiriä.
Jo Byrns
thumb|Joseph Byrns Joseph Wellington "Jo" Byrns, Sr. (20. heinäkuuta 1869 lähellä Cedar Hilliä Tennesseessä – 4. kesäkuuta 1936 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja lakimies.
Byrns istui Tennesseen osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1894–1901, osavaltionsenaatissa 1901–03 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1909 kuolemaansa asti. Vuonna 1933 hänet valittiin enemmistöjohtajaksi ja 1935 edustajainhuoneen puhemieheksi. Byrns kuoli virassa ollessaan 4. kesäkuuta 1936.
Yksi Byrnsin lapsista oli Joseph Wellington Byrns, Jr., joka oli myös mukana politiikassa.
Aki Ulander
Aki Ulander (s. 29. joulukuuta 1981 Oulu ) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija.
Hän on pelipaikaltaan sentteri ja pituutta hänellä on 209 cm. Ulanderin kasvattajaseura on Tapiolan Honka. Hän on pelannut 14 nuorten ja 70 miesten maaottelua. Hän on edustanut Lappeenrannan lisäksi SM-sarjassa Espoon Honkaa, Vantaan Pussihukkia sekä Namika Lahtea. Ulander on vuoden 2003 Suomen mestari Espoon Hongan riveistä. Hän voitti Suomen cupin Lappeenrannan paidassa vuonna 2007. Hänellä on kokemusta myös Ruotsin ja Espanjan koripallokentiltä. Ulander voitti Basketliganin mestaruuden kaudella 2008–2009.
Valkoinen tiikeri (elokuva)
Valkoinen tiikeri (The White Tiger) on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-intialainen rikosdraamaelokuva. Sen on ohjannut Ramin Bahrani ja pääosia näyttelevät Adarsh Gourav, Priyanka Chopra Jonas ja Rajkummar Rao. Elokuva perustuu Aravind Adigan romaaniin Valkoinen tiikeri. Se kertoo köyhästä intialaisesta kylästä kotoisin olevasta Balramista, joka käyttää järkeään ja oveluuttaan paetakseen köyhyyttä.
Breathless (Kenny G:n albumi)
Breathless on saksofonisti Kenny G:n vuonna 1992 julkaistu kuudes studioalbumi. Se myi Yhdysvalloissa 12-kertaista platinaa, minkä vuoksi RIAA myönsi siitä myös timanttilevyn 10 miljoonasta myydystä levystä. Vuoden 1994 Grammy-gaalassa levyn kappale "Forever in Love" voitti palkinnon sarjassa "Paras instrumentaalisävellys". Levyn julkaisi Arista Records.
Saksan Grand Prix 1996
Saksan Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 592. osakilpailu, joka ajettiin Hockenheimringilla 28. heinäkuuta 1996. Kilpailun voitti Damon Hill ja samalla vankisti johtoaan kuljettajien MM-sarjassa, kun lähin uhkaaja Jacques Villeneuve jäi kolmanneksi.
Kilpailu oli Renault'n juhlaa, kun moottoreilla ajettiin kolmoisvoittoon. Neloisvoittonkin olisi ollut mahdollisuus, mutta kilpailua johtaneen Gerhard Bergerin Benettonin auton moottori rikkoontui vain kolme kierrosta ennen maalia.
Ekchuah
Ekchuah ("musta sotapäällikkö") oli mayojen mytologiassa raivokas ja väkivaltainen sodan jumala ja taistelussa kaatuneiden jumala. Hän oli myös kauppiaiden jumala, joka kantoi kauppasäkkiä mukanaan. Kuvissa hänet esitettiin tummaihoisena miehenä, jolla oli lerppuva alahuuli ja pitkä skorpionin häntä. Tieteellisessä kirjallisuudessa häntä kutsutaan myös nimellä Jumala M.
Coatlicue
pienoiskuva|Coatlicuen patsas Mexico Cityn kansallisessa antropologian museossa. Coatlicue ("Käärmehame") on asteekkien maan ja tulen jumalatar sekä jumalten äiti. Hän on joissain legendoissa lisäksi Ometeotlin feminiininen aspekti. Coatlicuea kutsutaan myös nimillä Teteoinnan (“Jumalten äiti”) ja Toci (“Isoäitimme”).
Coatlicue oli pilvikäärmeen ja metsästyksen jumalan Mixcoatlin vaimo, ja hän alkoi taianomaisesti odottaa Huizilopochtlia, kun höyhenpallo putosi hänen viereensä. Jumalatar pisti sen poveensa ja havaitsikin myöhemmin olevansa raskaana. Uutiset Coatlicuen raskaudesta kuitenkin suututtivat hänen silloiset lapsensa, neljäsataa poikaa ja tytärtä, jotka päättivät, että heidän kunniattoman äitinsä oli kuoltava. Mutta syntymätön Huizilopochtli neuvoi äitiään pakenemaan luolaan. Kun kaikki neljäsataa lasta hyökkäsivät synnyttävän äitinsä kimppuun, syöksyi Huizilopochtli kohdusta ja surmasi useita vanhempia sisaruksiaan. Muut hyväksyivät pian Huizilopochtlin ylemmyyden, ja jopa maissin jumala Xipe Totec luovutti Huizilopochtliille maissin herruuden.
Rista
Rista on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Beta Ceti
Beta Ceti (β Cet / β Ceti) on Valaan tähtikuviossa sijaitseva tähti, joka on tähdistön päätähteä Alfa Cetiä himmeämpi. Tähteä kutsutaan joko nimellä Diphda (”sammakko”) tai Deneb Kaitos (arabiaksi ”valaan häntä”).
Scott Caan
thumb|right|Scott Caan Scott Caan (s. 23. elokuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa näyttelijä James Caanin ja Sheila Ryanin poikana.
Elämä
Caanilla on ollut roolit myös elokuvassa Ocean’s Eleven – korkeat panokset (2001) ja sen kahdessa vuosina 2004 ja 2007 julkaistussa jatko-osassa. Vuonna 2002 hänet nähtiin Nicolas Cagen debyyttiohjauksessa Sonny.
Mocha (saari)
Mocha on saari Tyynellämerellä Chilessä noin 35 kilometrin päässä mantereesta. Nykyisin saarella on noin 800 asukasta. Aikanaan saarta asuttivat mapuchet ja mahdollisesti sen saavuttivat myös aikanaan polynesialaiset merenkävijät. Saarella on hyvin säilynyttä vanhaa metsää ja esimerkiksi suurin tunnettu chilenliitäjien pesimäyhdyskunta. Osa saaresta kuuluu nykyisin vuonna 1988 perustettuun luonnonsuojelualueeseen.
Maantiede
thumb|vasen|Maisemaa saarella. Mochan saari sijaitsee Tyynellämerellä noin 35 kilometriä merelle Tirúan kylästä Chilessä 690 kilometriä maan pääkaupunki Santiagosta etelään. Saaren pinta-ala on noin 48 km². Saaren jyrkänteet näkyvät mereltä mantereelle saakka. Muodoltaan saari muistuttaa hieman pisaraa.
Huomattava osa saaresta on Valdivialaista metsää. Saarella on maailman suurin chilenliitäjien pesimisyhdyskunta. Arviolta 70 % koko maailman chilenliitäjistä pesii saarella. Saarella esiintyy myös kotoperäinen sammakkolaji Eupsophus insularis, sekä esimerkiksi mantereiset lintulajit Eugralla paradoxa ja myyrätapakulon alalaji Scelorchilus rubecula mochae. Paikallista eläimistöä uhkaavat esimerkiksi tulokaslajit, kuten kissat, koirat ja jyrsijät. Saari on ollut osa luonnonsuojelualuetta vuodesta 1988. Suojeltuun alueeseen kuuluu noin 45 % saaren pinta-alasta.
Historia
thumb|vasen|Saari ja alankomaalaisia aluksia piirroksessa vuodelta 1619. Saaren ensimmäisiä asukkaita olivat tiettävästi mapuchet, joiden kansanperinteessä kuolleiden sielut vietiin Mochan saarelle. Paikalliset harjoittivat esimerkiksi maanviljelyä ja kalastusta. Joidenkin arkeologisissa kaivauksissa löydettyjen viitteiden mukaan on mahdollista, että saaren saavuttivat aikanaan polynesialaiset merenkävijät. Joidenkin vuosien 350 ja 1290 välille ajoitettujen ihmisluiden on tulkittu kuuluneen polynesialaisille, jotka olisivat mahdollisesti purjehtineet saarelle 7 500 kilometrin takaa. DNA-tutkimukset kanan luista ovat puolestaan osoittaneen niiden olevan peräisin Polynesiasta. Paikallisilla Etelä-Amerikan alkuperäisasukkailla ja polynesialaisilla on mahdollisesti ollut kulttuurillisia yhteyksiä, sillä paikalliset käyttivät esimerkiksi Polynesian vastaavia muistuttavia työkaluja ja joitakin sanoja.
Ensimmäiset eurooppalaiset paikalla olivat espanjalaiset, joiden alus ankkuroitui joksikin aikaa saaren edustalle vuonna 1544. Vuonna 1578 saarella vieraili puolestaan englantilainen merirosvo Francis Drake. Draken sanotaan käyneen lyhyen kahakan paikallisten saarelaisten kanssa. 1600-luvulla alueella liikkuivat puolestaan alankomaalaiset tutkimusmatkailijat Olivier van Noort ja Joris van Spilbergen, jotka otettiin ystävällisemmin vastaan. Monet Tyynellämerellä liikkuvat laivat olivat alkaneet pysähtyä saarella ostamaan paikallisilta ruokaa esimerkiksi terästä vastaan. Monet laivoista kuuluivat Espanjan omistaman Etelä-Amerikan rannikkoa ryösteleville merirosvoille ja espanjalaiset päättivät yrittää pistää heidän toiminnalleen lopun vuonna 1685, kun Jeronimo de Quirogan johtama espanjalainen laivasto-osasto saapui saarelle polttamaan paikallisten asumuksia ja viljelmiä. Hengissä säilyneet vietiin mannermaalle ja saari autioitui.