cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lope de Vega
Elämäkerta
Yksityiselämässään Lope de Vega ei kuitenkaan ollut onnellinen. Kuolema vei häneltä hänen lapsiaan. Uskonnollisuuteen kääntynyt runoilija auttoi kerjäläisiä ja antoi köyhille nuorukaisille vaatteitaan. Hän oli kuitenkin edelleen tuottelias kirjailija. Kuolinvuoteellaan hän totesi: ”Vaihtaisin mielelläni kaiken saavuttamani suosion tietoisuuteen, että koko elämäni aikana olen tehnyt yhden hyvän työn.”
Lope de Vegan kuoltua Espanjassa oli maansuru. Hautajaisia vietettiin yhdeksän päivää suurten ihmisjoukkojen ollessa läsnä. Kolme piispaa suoritti hautajaisseremoniat.
Teokset
Lope de Vega oli monipuolinen kirjailijalahjakkuus. Hän hallitsi muodon erinomaisesti. Hänen romanssinsa ja balladinsa ovat arvostettuja ja hän on onnistunut niissä paremmin kuin epiikassa. Lähteinä hänellä ovat olleet kansantarinat ja -laulut, jotka on sepitetty maureja vastaan käytyjen sotien aikoina. Niiden aiheina ovat sankaruus, rakkaus ja uskollisuus.
Näytelmäkirjailijana Lope de Vega on Espanjan draamakirjallisuuden luoja. Aikaisempia espanjalaisia näytelmiä oli vaivannut jäykkyys ja hapuilevuus. Lope de Vegan näytelmissä tehdään espanjalainen kansanluonne eläväksi ja ne ovat täynnä reheviä kansanomaisia tyyppejä. Hänen draamojensa hahmot ovat aina erilaisia, jokaisella on omat sävynsä ja sukkeluutensa, eivätkä ne käy yksitoikkoisiksi. Hänellä on myös vaistonvarainen taju siitä, miten yleisön mielenkiinto vangitaan, eivätkä hänen näytelmänsä tarvitse toteuttamiseensa suuria lavasteita.
Koska Lope de Vegan tuotanto on valtavan suuri, on selvää, etteivät kaikki teokset ole laadukkaita. Hänen väitetään kirjoittaneen kolme näytelmää viikossa ja erään kerran yhden vuorokaudessa. Siksi monista välittyy hutilointi. Useimpien teosten aiheena on rakkaus, kunnia ja mustasukkaisuus. Henkilöt liikkuvat palvottunsa tähden kaiken uhraavasta rakkaudesta harkittuun uskottomuuteen ja minäkeskeiseen keimailuun. Näytelmien tapahtumat ajoittuvat visigoottien valtakunnasta Ferdinand ja Isabella Katolilaisen valtakauteen.
Esitykset Suomessa
Puutarhurin koira, joka on ylpeän kreivittären ja hänen kirjurinsa lemmentarina, esitettiin Suomessa näyttämökaudella 1965-66. Epäromantisoidun ja yhteiskunnallisia teemoja korostavan sovituksen näytelmästä ohjasi englantilainen Clifford Williams. Kirjuria näytteli Matti Ranin.
Tekirdağ
Tekirdağ on kaupunki Turkin Euroopan puoleisessa osassa. Vuoden 2022 lopussa siellä oli 186 421 asukasta. Kaupunki sijaitsee Marmaranmeren rannalla, 135 kilometriä Istanbulista. Sen nimi tarkoittaa Keltaista vuorta. Aiemmin kaupungin nimi on ollut Rodosto (Ρωδόστο) ja Rhaedestos (Ραιδεστός) sekä Bysantin aikoina Bisanthi (Βισάνθη). Unkarin kansallissankari Fransiskus II Rakoci piileskeli kaupungissa 1700-luvulla. Hänen silloinen asuintalonsa on nykyisin museona. Myös Kemal Atatürk on nuoruudessaan viettänyt aikaa Tekirdağissa.
Timo Hilska
Saavutukset
Pesäpallotuomarina:
Lapsivuodepsykoosi
Lapsivuodepsykoosi (psychosis puerperalis, puerperaalipsykoosi) on alle kuukauden kuluessa synnytyksestä alkava synnyttäneen äidin psyykkinen häiriö.
Uuno Turhapuro menettää muistinsa
Uuno Turhapuro menettää muistinsa on vuonna 1982 julkaistu seitsemäs Uuno Turhapuro -elokuva.
Juoni
Elisabeth Turhapuro on kyllästynyt mieheensä Uunoon ja yrittää ottaa hänestä avioeron. Koska Uuno ei kuitenkaan pärjäisi yksin elämässä, Elisabeth alkaa kouluttaa uutta vaimoa isänsä sihteeristä Unelma Säleiköstä. Tämä kuitenkin menee pieleen, kun Uuno ja Sörsselssön törmäävät toisiinsa lyöden päänsä yhteen. Törmäyksen seurauksena Uuno menettää muistinsa ja luulee olevansa nainen. Härski Hartikainen taas puuhaa rauhanliikettä, joka synnyttäisi maailmaan lopullisen rauhan dynamiitilla.
Näyttelijät
Heikki Hietamiehellä oli elokuvassa rooli, mutta se leikattiin lopullisesta esityksestä pois.
Arvioita
Kari Uusitalo kirjoitti Hyvinkään Sanomissa marraskuussa 1982: ”Väreihin siirtyminen on selvästikin pienentänyt Uunon ulkoisen olemuksen vastenmielisimpiä piirteitä, ja jossakin määrin lienee myös nimiosan esittäjän perin suttuista maskeerausta samassa yhteydessä samalla siistitty.” Arvostelijoiden suhtautuminen Turhapuro-elokuviin näytti yleisesti ottaen pehmenneen sarjan edetessä. Kuitenkin myös kriittisiä ääniä kuului yhä. Esimerkiksi Kansan Uutisten Antti Lindqvist katsoi ”Uuno Turhapuro menettää muistinsa -filmosen” olevan ”laskelmoitua ja hauskuuden varjolla tehtyä asenteiden muokkausta, joka äityy tavallisten komedia-ainesten lomassa tekemään pilaa rauhanliikkeessä toimivista ihmisistä tyyliin 'turpiin tulee jos et puolusta mun rauhaani'”. Lindqvist viittasi tässä yhteydessä myös Helsingin Sanomien poliittisen pilapiirtäjän Kari Suomalaisen rauhanliikettä vähätelleisiin ja ivanneisiin piirroksiin; Suomalainen oli antanut ymmärtää kansainvälisten, riippumattomina esiintyneiden rauhanjärjestöjen olevan tosiasiassa Neuvostoliiton maailmanlaajuisten valtapyrkimysten välikappaleita.
Helsingin Sanomien kriitikko Helena Ylänen piti elokuvaa epätasaisena, mutta näki päähenkilön hahmossa kehitystä: ”Rumasta ankanpoikasesta on tullut joutsen. Pellestä on tullut klovni. Kaatuilija on löytänyt sydämensä. – – – Kun Uuno Turhapuro menettää muistinsa, hän menettää myös yliotteensa. Uuno on hämmentynyt ja hämillään. – – – Vesa-Matti Loiri on taiturimainen elokuvanäyttelijä, jolla on synnynnäinen ajan ja liikkeen taju sekä tekniikka, jollaista ei opeteta. Nyt hänen komiikassaan on myös syvyyttä ja viisautta.” Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Beto (jalkapalloilija, 1975)
Joubert Araújo Martins eli Beto (s. 7. tammikuuta 1975 Cuiabá) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Beto debytoi Brasilian maajoukkueessa 1995. Hän on pelannut 11 maaottelua.
Älä tule hyvä tyttö
”Älä tule hyvä tyttö” on suomalaisartisti Erinin kappale hänen toiselta, Sä osaat! -studioalbumilta. Sen julkaisi Warner Music albumin kolmantena singlenä marraskuussa 2013. ”Älä tule hyvä tyttö” ei menestynyt yhtä hyvin kuin albumin kaksi aiempaa singleä. Kappale sijoittui ainoastaan radiolistalle.
Kenesjärvi
Kenesjärvi (saameksi Ganešjávri) on järvi Suomen Lapissa, Utsjoen kunnassa. Tämä 64,58 hehtaarin suuruinen järvi kuuluu Tenojoen vesistöalueeseen. Sen rantaviivan pituus 8,5 kilometriä. Järvi on neutraali, rehevä, lievä humusleima. Järvi on Kevon rotkoalueesta koilliseen, E75-tiestä itään. Ajomatkaa Utsjoelle noin 24 kilometriä.
Rakkauden anatomia
Rakkauden anatomia (Private Practice) on tuottaja-käsikirjoittaja Shonda Rhimesin luoma yhdysvaltalainen draamasarja, joka alkoi kotimaassaan vuonna 2007. Rakkauden anatomia on Greyn anatomia -sairaalasarjan spin-off, joka kertoo lääkäriasemasta Los Angelesissa. Sarjan päähenkilö on Greyn anatomiasta tuttu Addison Montgomery, jota esittää Kate Walsh. Shonda Rhimes ilmoitti lokakuussa 2012, että sarja päättyy kuuden kauden jälkeen vuonna 2013.
Tuotanto
Rakkauden anatomian pääroolissa nähdään myös Greyn anatomiassa mukana ollut Kate Walsh. Rakkauden anatomian muut päähenkilöt ja tapahtumapaikat esiteltiin ensimmäisen kerran Greyn anatomian jaksossa The Other Side of This Life keväällä 2007. Sarjan pääosiin valittiin Walshin lisäksi Merrin Dungey, Taye Diggs, Paul Adelstein, Amy Brenneman, Tim Daly, KaDee Strickland ja Chris Lowell. Dungey esiintyi vain sarjan esittelevässä Greyn anatomian jaksossa, ja hänen roolinsa esittäjäksi vaihdettiin Audra McDonald. Sarjan varsinainen ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2007.
Lowell jätti sarjan kolmen tuotantokauden jälkeen. Neljännellä kaudella sarjassa aiemmin vierailleiden Brian Benbenin ja Caterina Scorsonen rooleista tehtiin vakituisia. McDonald poistui sarjasta neljännen tuotantokauden jälkeen, mutta pitää mahdollisena, että hän vierailee sarjassa tulevaisuudessa. Benjamin Bratt tuli mukaan sarjaan neljännen tuotantokauden päätösjaksossa. Lapsinäyttelijä Griffin Gluck esiintyi sarjassa aluksi vierailijana, mutta hänen roolistaan tehtiin vakituinen viidennellä kaudella.
Sarjaa on tehty viisi kokonaista tuotantokautta. 13 jakson mittainen kuudes kausi alkoi syyskuussa 2012. Näyttelijä Tim Daly poistui sarjasta viidennen kauden jälkeen. Pääosan esittäjä Kate Walsh ilmoitti kesällä 2012, että kuudes kausi jää hänen viimeisekseen. Shonda Rhimes päätti lokakuussa 2012, että sarja päättyy kuuden kauden jälkeen.
Suomessa sarjaa esitetään MTV3-kanavalla, kun taas Greyn anatomia kuuluu puolestaan Nelosen ohjelmistoon. MTV3-kanava aloitti Rakkauden anatomia -sarjan esittämisen syyskuussa 2008; kaksi ensimmäistä kautta esitettiin yhteen putkeen tiistai-illoissa. Toisen tuotantokauden päätösjakson esitettiin toukokuussa 2009. Kolmas tuotantokausi esitettiin sunnuntai-iltapäivisin elokuusta 2011 tammikuuhun 2012.
Tarina
Sarja kertoo Walshin näyttelemästä lääkäri Addison Montgomerystä, joka jättää taakseen vanhan elämänsä ja muuttaa Seattlesta Los Angelesiin. Addison aloittaa yhteistyön entisten opiskelukavereidensa Sam ja Naomi Bennettin kanssa yksityisellä Oceanside Wellness -lääkäriasemalla Santa Monicassa Los Angelesissa. Klinikalla työskentelevät myös lastenlääkäri Cooper, psykiatri Violet, vaihtoehtoisten hoitojen asiantuntija Pete ja sairaanhoitaja Dell. Sarjassa seurataan Addisonin ja hänen kollegoidensa työtä ja ihmissuhteita. Työpaikalla syntyy niin ristiriitoja kuin romansseja ja ystävyyssuhteita. Addison kollegoineen joutuu tekemään sekä työssään että yksityiselämässään vaikeita eettisiä valintoja.
Päähenkilöt
° Merrin Dungey esitti Naomia Greyn anatomian jaksossa The Other Side of This Life, jossa hahmo esiintyi ensimmäisen kerran. Sittemmin näyttelijäksi vaihdettiin Audra McDonald.
Angie Diaz
Angie Diaz (s. 11. syyskuuta 1988 ) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Vida Roccana televisiosarjassa Power Rangers: Mystic Force. Hänellä oli myös pieni rooli Nicolas Cagen näyttelemässä elokuvassa Tieto vuonna 2009.
Bastuträskin rautatieasema
Bastuträskin rautatieasema on Ruotsin rataverkolla Bastuträskin taajamassa Norsjön kunnassa Västerbottenin läänissä sijaitseva rautatieasema. Liikennepaikka on risteysasema jossa -pääradasta haarautuu Pohjanlahden rannalle johtava sivurataosuus.
Asemalla on lisäksi ympäri vuorokauden avoinna oleva lämmin odotussali.
Márcio Miranda Freitas Rocha da Silva
Márcio Miranda Freitas Rocha da Silva (s. 20. maaliskuuta 1981 Campinas) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Marcinho debytoi Brasilian maajoukkueessa 2005.
Amstel Tijgers
IJshockeyvereniging Amstel Tijgers on jääkiekkojoukkue Amsterdamista, joka pelaa BeNe Leaguessa. Joukkue pelaa kotiottelunsa Jaab Eden baanin areenalla.
Saavutukset
Alankomaiden mestaruus
Yhdystie 2955
pienoiskuva|Tie lännestä katsottuna. Yhdystie 2955 on Hollolan Kukonkoivusta Vesalan kautta Soramäkeen kulkeva yhdystie. Ennen Kukonkoivun ja Soramäen välisen moottoriliikennetien valmistumista tie oli osa valtatietä 12.
Amstel Tijgers
Saavutukset
1950, 1985, 2002, 2003, 2004, 2005
Yhdystie 2955
Tiestä risteää pohjoiseen yhdystie 3161, jonka katunimi on Kirkkotie. Se vie Hälvälän kautta Hollolan kirkonkylälle. Tien lähtöpisteessä on suuri uusi rivitalo- ja pientaloalue. Tie kulkee Hälvälän ampumaradan pohjoispuolelta Hollolan lentokentän eteläpuolelta. Tieltä risteää Kiikunlähteentie Kiikunlähteelle.
Amstel Tijgers
Saavutukset
Dutch Cup
1939, 1980, 1985, 2000, 2003, 2004, 2005
Cup of the Low Lands:
2004, 2005, 2006
Volpino italiano
Volpino italiano eli italiankääpiöpystykorva on pienikokoinen Italiasta kotoisin oleva pystykorva, joka tunnetaan toisinaan myös nimillä firenzenpystykorva (Florentine Spitz) ja quirinalenkoira (Cane del Quirinale). Se soveltuu erityisesti vahti- ja seurakoiraksi. Rodun nimi volpino merkitsee "pikku kettua".
Ulkonäkö
Rodulla on tuuhea, pitkä ja pysty valkoinen tai punainen turkki. Koiran ihannesäkäkorkeus on hieman alle 30 cm ja se on rakenteeltaan neliömäinen. Korvat ovat pystyt ja kolmiomaiset.
Luonne ja käyttäytyminen
Luonteeltaan volpino italiano on iloinen, eloisa ja seurallinen.
Alkuperä
Volpino italiano on vanha koirarotu. Se polveutuu saksanpystykorvien tapaan eurooppalaisista pystykorvista, joita esiintyi viimeistään pronssikaudella. Italiassa rotua on kasvatettu kaikissa yhteiskuntaluokissa ja sen pääasiallinen tehtävä on ollut vahtikoirana toimiminen.
Myeongseong
Myeongseong (, hanja 明成; 19. lokakuuta 1851 – 8. lokakuuta 1895) oli Joseonin kuningatar ja kuningas Gojongin ensimmäinen virallinen vaimo.
Japanin Meiji-kauden aikainen hallitus piti Myeongseongia esteenä Japanin leviämiselle merentakaisille alueille. Kuningattaren konservatiivinen appi Heungseon Daewongun yritti poistaa hänet politiikasta järjestämällä lukuisia kapinoita, jotka kuitenkin epäonnistuivat. Se sai Myeongseongin vastustamaan japanilaisten vaikutusvaltaa yhä kovemmin.
Kun Japani voitti Kiinan ja Japanin ensimmäisen sodan, Joseon joutui Japanin vaikutusvallan alle. Kuningatar kannatti Korean ja Venäjän suhteiden vahvistamista japanilaisten vaikutuksen estämiseksi. Miura Gorō, Korean ministeri ja Japanin armeijan eläköitynyt kenraaliluutnantti, oli Daewongunin puolella, koska uskoi tämän olevan myötämielisempi Japania kohtaan.
8. lokakuuta 1895 Daewongunille uskollinen, everstiluutnantti Woo Beomseonin johtama Hullyeondaen rykmentti hyökkäsi Gyeongbokgungiin, nujersi palatsin vartijat ja päästi sisään joukon japanilaisia rōnineita. Heidät oli palkattu soluttautumaan palatsiin Miura Gorōn käskynalaisina. Kuningattaren asuintiloissa Okhoru-paviljongissa he "tappoivat kolme naista, joita he epäilivät kuningattareksi. Kun heille selvisi, että yksi naisista oli kuningatar, polttivat he hänet paviljongin ulkopuolella sijaitsevassa männyssä, vaikka joidenkin lähteiden mukaan nainen hengitti yhä. Sen jälkeen he hävittivät tuhkat." Myeongseong oli kuollessaan 43-vuotias.
Kuningattaren salamurha herätti muissa suurvalloissa raivoa. Kansainvälistä arvostelua laannuttaakseen Japanin hallitus kutsui Miuran takaisin Japaniin ja lähetti hänet sekä muut asiaan sekaantuneet armeijan jäsenet järjestettyyn oikeudenkäyntiin Hiroshiman käräjäoikeuteen. Kaikki syytetyt jäivät tuomioitta "riittämättömän todistusaineiston takia".
Koreassa salamurha nostatti japaninvastaisia tunteita, ja jotkut korealaiset perustivat puolisotilaallisen joukon ja järjestivät aktiivisesti protesteja ympäri maata. Kuningas Gojong ja kruununprinssi, joka myöhemmin tunnettaisiin nimellä keisari Sunjong, pakenivat Korean Venäjän suurlähetystöön vuonna 1896. Lokakuussa 1897 kuningas Gojong palasi Gyeongungungin palatsiin (nykyinen Deoksugung) ja julisti Korean keisarikunnan perustetuksi.
Etelä-Koreassa kuningatar Myeongseong on noussut uudelleen julkisuuteen hänen elämästään kertovien romaanien, elokuvan, draamasarjan ja musikaalin takia.
Tausta
Myeongseong syntyi aristokraattisen Minin suvun Yeoheung-haaraan 19. lokakuuta 1851   Yeojussa, josta hänen sukunsa on myös kotoisin.
Yeoheung Min oli aatelisklaani, johon kuului monia korkea-arvoisia virkamiehiä ja kaksi kuningatarta - kuningas Taejongin vaimo kuningatar Wongyeong ja kuningas Sukjongin vaimo kuningatar Inhyeon. Tulevan kuningattaren syntymän aikoihin perheellä oli aristokraattisesta statuksestaan huolimatta kuitenkin talousvaikeuksia.
Ennen avioliittoaan kuningatar tunnettiin Min Chirokin tyttärenä. Jotkin fiktiiviset lähteet käyttävät hänestä nimeä Min Jayeong, mutta mitkään historialliset lähteet eivät vahvista sitä. Kuningatar menetti isänsä seitsemänvuotiaana, jonka jälkeen hän ja hänen äitinsä muuttivat Gamgodangin taloon. Myeongseong asui Gamgodangissa siihen asti, kunnes muutti palatsiin ja hänet kruunattiin kuningattareksi.
Kun Gojong täytti 15 vuotta, hänen isänsä päätti, että hänen oli aika mennä naimisiin. Daewongun valitsi huolellisesti tarkoitusperiinsä sopivan kuningattaren - hänellä ei saanut olla lähisukulaisia, joilla oli poliittisia pyrkimyksiä, mutta hänen piti olla aatelista sukua, jotta valinta voitaisiin perustella hoville ja kansalaisille. Muut ehdokkaat hylättiin yksi kerrallaan, kunnes sekä Daewongunin puoliso Yeoheung että hänen äitinsä ehdottivat tyttöä omasta Yeoheung Minin klaanistaan. Naiset kuvailivat tyttöä vakuuttavasti: hän oli isätön, kaunis, terve ja saanut tavanomaisen koulutuksen.
Morsian kävi läpi tiukan valintaprosessin, joka päättyi 6. maaliskuuta pidettyyn haastatteluun Daewongunin kanssa ja hääseremoniaan 20. maaliskuuta 1866. Min, joka oli tuskin 16-vuotias, nai 15-vuotiaan kuninkaan ja osallistui chaekbi-seremoniaan, jossa tuleva kuningatar kruunattiin. Kuninkaallisissa häissä morsianten perinteisesti käyttämä päähine oli nuorelle morsiamelle niin painava, että eräs pitkä hovineito määrättiin sille erityiseksi kannattelijaksi. Heti häiden jälkeen pidettiin kolmipäiväinen seremonia, jossa osoitettiin kunnioitusta esi-isille.
Vanhemmat virkamiehet huomasivat pian, että uusi kuningatar oli edellisistä kuningattarista poiketen määrätietoinen ja kunnianhimoinen nainen. Hän ei osallistunut ylenpalttisiin juhliin, teetti harvoin pröystäileviä pukuja eikä lähes koskaan pitänyt teekutsuja kuninkaallisen perheen lukuisten prinsessojen tai aatelisnaisten kanssa, elleivät poliittiset syyt häntä siihen pakottaneet. Kuningattaren odotettiin toimivan Korean seurapiirien symbolina, mutta Myeongseong kieltäytyi tästä roolista. Sen sijaan hän käytti aikansa lukemalla tyypillisesti miehille tarkoitettuja kirjoja ja syvensi tuntemustaan historiassa, tieteissä, politiikassa, filosofiassa ja uskonnossa.
Valtaan hovissa
20-vuotiaana kuningatar oli alkanut vaellella Changgyeongin palatsin asuinhuoneistojensa ulkopuolella ja toimia aktiivisesti politiikassa. Daewongunin ja virkamiesten mielestä hän oli tunkeileva ja osoitti piirteitä, jotka olivat Joseonin kuningattarelle sopimattomia eivätkä käyneet yhteen kunfutselaisille naisille sopivien arvojen kanssa.
Quentin Bryce
Quentin Bryce (s. 23. joulukuuta 1942 Brisbane, Queensland) oli Australian kenraalikuvernööri 2008-2014 ja Queenslandin kuvernööri 2003-2008. Kenraalikuvernööri hoitaa valtionpäämiehen tehtäviä, kuten valtiovierailuja, hallitsijan puolesta. Bryce oli ensimmäinen nainen kenraalikuvernöörin virassa.
Myeongseong
Valtaan hovissa
Kuningattaren ja Daewongunin erimielisyyksistä tuli julkista, kun Myeongseongin 9. marraskuuta 1871 synnyttämä poika kuoli neljän päivän ikäisenä. Heungseon Daewongun syytti Myeongseongia julkisesti kykenemättömyydestä synnyttää tervettä poikalasta, kun taas kuningatar itse epäili appensa hänelle tuomalla pahoinvointilääkkeellä olevan osuutta asiaan.
Quentin Bryce
Kenraalikuvernöörinä Bryce kiinnitti paljon huomiota ihmisoikeusasioihin ja Australian alkuperäisväestön asemaan. Hän teki myös paljon valtiovierailuja ja kävi muun muassa yhdeksässä Afrikan maassa vuonna 2009.
Myeongseong
Valtaan hovissa
Kuningatar oli kuitenkin alkanut järjestellä voimakasta Heungseon Daewongunin vastaista ryhmittymää, ja yritti nyt klaaninsa jäsenien, virkamiesten ja oppineiden avulla suistaa hänet vallasta. Kuningattaren ottoveli Min Seungho ja Choe Ikhyeon laativat Daewongunista syytteen, joka esitettiin kuninkaalliselle neuvostolle ja jonka mukaan 22-vuotiaan Gojongin tulisi hallita maata yksin. Vuonna 1872 Gojongin ja neuvoston hyväksynnällä Daewongun pakotettiin jäämään eläkkeelle ja vetäytymään Yangjussa sijaitsevalle Unhyeongungin tilalleen. Sen jälkeen kuningatar vei kruununprinssi Wanhwan ja hänen äitinsä arvonimet ja karkotti heidät pääkaupungin ulkopuoliseen kylään. Poika kuoli pian sen jälkeen.
Nyt kun kuningattarella oli täydellinen valta hovista hän asetti sukulaisiaan korkea-arvoisiin virkoihin. Hän oli viimein kuningatar, joka hallitsi miehensä rinnalla, ja hänet tunnettiin jopa hieman poliittisesti aktiivisempana kuin Gojong.
Korea avautuu
Kun Korea kieltäytyi ottamaan vastaan japanilaisia lähettejä, jotka olivat tulossa ilmoittamaan Meiji-restauraatiosta, osa Japanin ylimystöstä vaati Korean välitöntä valloitusta. Suunnitelmat jäivät pian sikseen kun Iwakuran lähetystö palasi Japaniin ja päätettiin, ettei Japanin hallitus ollut poliittisesti ja taloudellisesti tarpeeksi vakaa sotaa varten. Kun Heungseon Daewongun poistettiin politiikasta, Japani yritti uudestaan luoda suhteita Korean kanssa, mutta Dongnaehen 1873 saapunut kuninkaallinen lähetystö lähetettiin yhtä lailla pois.
Seuraavana vuonna Koreaan saapui vielä yksi japanilainen lähetystö, ja kuningattaren vaatimuksista huolimatta kuningas päätti allekirjoittaa heidän kanssaan kauppasopimuksen välttyäkseen ongelmilta. Japanin hallitus lähetti sopimuksen verukkeella sotalaiva Unyōn Busanin kielletyille vesille ja provosoi siten Korean rannikkovartioston hyökkäämään. Unyō pakeni, mutta japanilaiset käyttivät tapahtumaa tekosyynä lähettää Ganghwaan 1876 kuusi laivaston alusta ja kuninkaallinen lähetystö, jotka pakottaisivat Korean hallituksen tekemään sopimuksen.
Suurin osa hovin jäsenistä suosi täydellistä eristäytymistä, mutta Japani oli osoittanut olevansa valmis käyttämään voimaa. Useiden tapaamisien jälkeen Ganghwaan lähetettiin virkamiehiä allekirjoittamaan Ganghwan sopimus, jonka tarkoitus oli avata Korea Japanille ja maailmalle. Sopimus allekirjoitettiin 26. helmikuuta 1876.
Sopimuksen myötä lukuisia satamia pakotettiin avautumaan Japanin kauppalaivoille ja japanilaisille myönnettiin oikeus ostaa maata tietyillä alueilla. Se salli myös Incheonin ja Wonsanin satamien, jotka olivat koko maan tärkeimmät satamat, avaamisen japanilaisille kauppiaille. Muutaman vuoden ajan Japanilla oli kaupankäynnin suhteen lähes monopoli, kun taas korealaiset kauppiaat kärsivät suuria tappioita.
Sosiaalinen vallankumous
1877 kuningas Gojong nimitti Kim Gi-sun johtamaan lähetystöä, jonka tehtävänä oli ottaa selvää Japanin länsimaalaistumisesta ja aikeista Korean suhteen.
1881 toinen, tällä kertaa Kim Hong-jipin johtama lähetystö matkusti Japaniin, jossa Kim ja hänen ryhmänsä järkyttyivät siitä, kuinka suuria japanilaisista kaupungeista oli tullut. Hän muisti, kuinka 50 vuotta aiemmin Soul ja Busan olivat olleet Itä-Aasian pääkaupunkeja ja japanilaiset kaupungit puolestaan takapajuisia. Vuonna 1877 Tokio ja Osaka olivat kuitenkin länsimaalaistuneet Meiji-restauraation seurauksena, ja nyt Soul ja Busan olivat kuin jäännöksiä menneisyydestä.
Matkansa aikana Kim tapasi Tokion Kiinan suurlähettilään Ho Ju-changin ja valtuutetun Huang Tsun-hsienin. He keskustelivat Kiinan kansainvälisestä tilanteesta ja Joseonin paikasta nopeasti muuttuvassa maailmassa. Huang Tsu-hsien myös tutustutti Kimin kirjoittamaansa kirjaan, jonka nimi oli Korealainen strategia.
Kiina oli menettänyt johtoasemansa Itä-Aasiassa eikä Korealla enää ollut sotilaallisesta ylivoimaa Japaniin verrattuna. Lisäksi Venäjän keisarikunta alkoi laajentua Aasiaan. Huang neuvoi, että Korean tulisi ottaa käyttöönsä kiinanmyönteinen linja, mutta toisaalta säilyttää toistaiseksi läheiset välit Japaniin. Hän neuvoi Koreaa myös ryhtymään liittolaiseksi Yhdysvaltain kanssa, jotta Korea saisi suojan Venäjää vastaan. Hän kehotti solmimaan kauppasuhteita länsimaiden kanssa ja omaksumaan länsimaalaista teknologiaa. Kiina oli epäonnistunut siinä kokonsa takia, mutta Korea puolestaan oli Japaniakin pienempi maa. Huangin mukaan Korea toimi esteenä Japanin laajentumiselle muualle Aasiaan, ja ehdotti, että korealaisia nuoria lähetettäisiin Kiinaan ja Japaniin opiskelemaan ja Koreaan kutsuttaisiin puolestaan länsimaalaisia tekniikan ja luonnontieteiden opettajia.
Kun lähetystö palasi Souliin, kuningatar Min kiinnostui Huangin kirjasta ja tilasi siitä kopioita kaikille ministereille. Hän tahtoi kutsua länsimaat Koreaan avatakseen niiden kanssa kaupankäynnin ja pitääkseen Japanin hallinnassa. Hänen suunnitelmanaan oli sallia Japanin aluksi auttaa modernisoitumisessa, mutta lopuksi ajaa heidät länsimaalaisten avulla ulos maasta. Sitä varten kuningattaren piti kuitenkin voittaa aristokraattinen yangban-luokka puolelleen.
Yläluokka kuitenkin vastusti maan avaamista lännelle, koska heille se merkitsi sosiaalisen järjestyksen tuhoa. Daewongunin syytteen laatimisessa auttanut Choi Ik-hyun kannatti eristäytymistä ja väitti, että japanilaiset olivat "länsimaalaisten barbaarien" kaltaisia ja länsimaalaiset tulisivat levittämään maahan katolilaisuuden kaltaisia vallankumouksellisia liikkeitä. Yläluokan mukaan Huangin kirja koostui pelkästään abstrakteista teorioista, joista ei olisi hyötyä käytännössä, ja että Koreaa voisi uudistaa ilman länsimaalaista teknologiaakin. He vaativat, että lähetystöjen määrää ja kaupankäyntiä tulisi rajoittaa suuresti ja että kaikki maassa olevat ulkomaalaiset kirjat tulisi tuhota.
Saamiensa raporttien pohjalta kuningatar alkoi järjestää hallitusta uudelleen. Hän perusti yli kaksitoista uutta virastoa, joiden tehtävinä oli huolehtia kaupankäynnistä ja ulkomaansuhteista lännen, Kiinan ja Japanin kanssa. Hän perusti viraston myös armeijalle, jotta aseita ja tekniikoita voitaisiin uudistaa. Länsimaalaisen teknologian maahantuontia varten perustettiin siviiliosastoja.
Samana vuonna kuningatar myös teki sopimuksen, jonka mukaan parhaat sotatieteiden opiskelijat lähetettäisiin Kiinaan oppimaan länsimaalaisesta sotatekniikasta. Japanilaiset lupautuivat antamaan opiskelijoiden käyttöön kivääreitä ja kouluttamaan Korean armeijasta yksikön käyttöönsä. Kuningatar suostui ehdotukseen, mutta muistutti, että opiskelijat lähtisivät silti Kiinaan.
Sotavoimien uudistaminen herätti vastustusta eivätkä muut miehet pitäneet uusien yksiköiden saamasta erityiskohtelusta. Syyskuussa 1881 paljastui, että suunnitteilla oli ollut suistaa kuningaspari vallasta ja asettaa sen sijaan valtaan Daewongunin avioton poika Yi Jae-seon. Kuningatar teki suunnitelman tyhjäksi, mutta Heungseon Daewongun säästettiin rangaistukselta, koska hän oli kuitenkin kuninkaan isä.
Vuoden 1882 kapina
1882 entisen armeijan jäsenet hyökkäsivät kuningattarelle sukua olevan, uusien joukkojen päällikön Min Gyeom-hon kotiin ja tuhosivat sen. Sen jälkeen sotilaat pakenivat Daewongunin luo, joka otti lopulta vanhat joukot hallintaansa. Julkisesti Daewongun kritisoi sotilaiden toimia, mutta salaa kannatti niitä.
Daewongun määräsi joukot iskemään Soulin hallinnolliseen kaupunginosaan, jossa muun muassa Gyeongbokgungin palatsi sijaitsi. Sotilaat hyökkäsivät ensin poliisiasemille ja vapauttivat pidätettyjä tovereitaan, jonka jälkeen he alkoivat ryöstellä kuningattaren sukulaisten omaisuutta. Joukot veivät kiväärejä ja alkoivat surmata japanilaisia sotilaiden kouluttajia. He onnistuivat melkein tappamaan myös Japanin Soulin suurlähettilään, mutta tämä pakeni pian Incheoniin. Sotilaat jatkoivat matkaa palatsia kohti, mutta kuningaspari ehti paeta naamioituneina kuningattaren sukulaisten huvilalle Cheongjuhun.
Daewongun otti palatsin hallintaansa ja määräsi lukuisia kuningattaren kannattajia surmattavaksi. Hän peruutti välittömästi kuningattaren tekemät uudistukset ja vapautti uudet sotajoukot palveluksesta. Kiinan ja Japanin lähettiläät pakotettiin lähtemään kaupungista ja eristäytymispolitiikka palasi pian voimaan.
Kiinalainen kenraali Li Hongzhang lähetti Korean Pekingin lähettiläiden suostumuksella Souliin 4500 sotilasta, jotta maahan saataisiin palautettua rauha ja Kiinan etu varmistettaisiin. Joukot pidättivät Heungseon Daewongunin, joka vietiin Kiinaan syytettäväksi petturuudesta. Kuningaspari palasi takaisin palatsiin ja kumosi kaikki Daewongunin tekemät muutokset.
30. elokuuta 1882 japanilaiset pakottivat kuningas Gojongin allekirjoittamaan sopimuksen, jossa hän lupasi maksaa japanilaisille korvauksen japanilaisten kapinan aikana menettämistä hengistä ja omaisuudesta, ja salli Japanin sijoittaa sotilaita Koreaan vartioimaan Japanin suurlähetystöä. Kun kuningatar sai tietää sopimuksesta, hän solmi Kiinan kanssa uuden kauppasopimuksen, jossa hän lupasi kiinalaisille etuoikeuksia ja oikeuksia käyttää satamia, joihin japanilaisilla ei ollut asiaa. Hän myös pyysi erästä kiinalaista komentajaa ottamaan uudet sotajoukot johtoonsa ja saksalaista neuvonantajaa Paul Georg von Möllendorffia ryhtymään satamatullin varajohtajaksi.
Matka Yhdysvaltoihin
Syyskuussa 1883 kuningatar perusti englannin kielen kielikouluja, joissa oli opettajina amerikkalaisia. Kuukautta aiemmin hän oli lähettänyt Yhdysvaltoihin sukulaisensa Min Yeong-ikin johtaman lähetystön. Ryhmä saapui San Franciscoon liehuttaen vastikään luotua Korean kansallislippua, ja vieraili Yhdysvalloissa oleskelunsa aikana lukuisilla historiallisilla paikoilla, kävi kuuntelemassa luentoja Amerikan historiasta ja osallistui San Fransciscon pormestarin ja muiden Yhdysvaltain virkamiehien heidän kunniakseen järjestämiin juhlallisuuksiin. Lähetystön jäsenet illastivat presidentti Chester A. Arthurin kanssa ja keskustelivat uhkakuvista, jotka aiheutuivat Japanin ja Yhdysvaltain kasvavasta kiinnostuksesta Koreaa kohtaan. Lähetystö palasi Souliin syyskuun lopussa.
Chauhan
thumb|250px|[[Prithviraj III oli dynastian merkittävin hallitsija.]] Chauhan-dynastia, tai Chahamana-dynastia, oli nykyisen Keski- ja Pohjois-Intian alueilla hallinnut rajput-dynastia 600-luvulta vuoteen 1192. Dynastian pääkaupunkina toimi Ajmer. Laajimmillaan Chauhanit hallitsivat suurinta osaa nykyisestä Pohjois-Intiasta.
Alessandro Costacurta
Alessandro "Billy" Costacurta (s. 24. huhtikuuta 1966, Jerago con Orago, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti lähes koko uransa ajan Italian Serie A:n AC Milania. Tällä hetkellä Costacurta toimii Milanin toisena apuvalmentajana.
Costacurta edusti AC Milania vuodesta 1985 lähtien ja saavutti seuran riveissä muun muassa seitsemän Italian mestaruutta, neljä Mestarien liigan (ennen Euroopan Cup) voittoa ja kaksi Intercontinental Cupin voittoa. Hän edusti urallaan Milanin lisäksi vain Monzaa, jossa hän oli lainassa vuosina 1986–1987. Maalinteossa Costacurta onnistui pääsarjaurallaan vain kolmasti. Uransa viimeisessä pelissä hän teki maalin rangaistuspotkusta. Edellisen maalin hän oli tehnyt kaudella 1991/1992.
Costacurta pelasi Italian maajoukkueessa 59 ottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 1991–1998. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 1994 MM-kisoissa, vuoden 1996 EM-kisoissa ja vuoden 1998 MM-kisoissa.
Toukokuussa 2007 Costacurta ilmoitti pelaavansa uransa viimeistä kautta. Hän ehti edustaa AC Milania 20 kauden ajan. Peliuran päättymisen jälkeen hän siirtyi nykyiseen tehtäväänsä valmennuspuolelle.
Costacurta on naimisissa vuonna 1991 Miss Italia -tittelin voittaneen Martina Colombarin kanssa.
Antti-Jussi Hirvonen
Antti-Jussi Hirvonen (s. 1976) on jyväskyläläinen pesäpallon syöttötuomari. Hirvonen on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Hirvosen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 14. heinäkuuta 1994 pelattu Siilinjärven Pesis – Haapajärven Pesä-Kiilat. Hirvonen on ollut tuomitsemassa tuomariurallaan kerran miesten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2008. Ammatiltaan Hirvonen on hallintokoordinaattori.
Saavutukset
Pesäpallotuomarina:
Márcio Rodrigues
Márcio Rodrigues (s. 20. joulukuuta 1978 São Paulo) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Magrão debytoi Brasilian maajoukkueessa 2004. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Högalidin kirkko
pienoiskuva|Kirkko sisältä. Högalidin kirkko on seurakuntakirkko Tukholman Södermalmin länsiosassa.
Kirkon on suunnitellut arkkitehti Ivar Tengbom, joka voitti sitä koskeneen suunnittelukilpailun vuonna 1911. Kirkko rakennettiin 1917–1923. Sen kansallisromanttinen arkkitehtuuri sisältää viittauksia vanhaan ruotsalaiseen kirkkoarkkitehtuuriin. Kirkon itäpäädyn kaksoistornien koristeelliset kupolit muistuttavat Visbyn tuomiokirkon tornia. Kirkkosali on yksilaivainen. Tengbom suunnitteli myöhemmin vielä kirkon yhteyteen kolumbaarion, joka valmistui kahdessa vaiheessa vuosina 1938 ja 1950.
Demosthenes
pienoiskuva|upright|Demostheneen rintakuva Louvressa. Demosthenes (383 eaa. – 322 eaa.) oli kreikkalainen valtiomies, joka luetaan kymmenen attikalaisen puhujan joukkoon. Hän oli Ateenan itsenäisyyden lämmin puolustaja Ateenaa uhannutta makedonialaista valtauspolitiikkaa vastaan. Hän koetti nostattaa niin sanotuilla filippolaisilla puheilla ateenalaiset taisteluun Makedoniaa vastaan.
pienoiskuva|vasen|upright|Demosthenes harjoittelee puhetaitoa. Jean-Jules-Antoine Lecomte du Nouÿ, 1870. Demostheneen isä oli asetehtailija ja omisti asepajan. Isä kuoli Demostheneen ollessa seitsemän vuoden ikäinen. Perintönä tullut omaisuus oli arvoltaan 15 talenttia. Demostheneen oli kuitenkin täysi-ikäiseksi tultuaan vuonna 363 käytettävä puhelahjojaan yrittäessään saada isänsä perintöä itselleen. Tätä taitoa hän opiskeli Isaioksen oppilaana ja valmistui logografiksi eli oikeuspuheiden kirjoittajaksi.
Ennen taitavaksi puhujaksi tuloaan Demosthenes kärsi puhevioista. Hän harjoitteli legendan mukaan puhumista meren rannalla huutamalla aaltojen pauhun yli suu täynnä kiviä. Pitkällisen ja peräänantamattoman harjoituksen tuloksena puheviastaan aiemmin pilkatusta Demosthenesta tuli aikansa merkittävin puheiden pitäjä. Hän piti poliittisia puheita vuosina 351–340 eaa. Vuonna 351 hän aloitti niin sanotut filippiikit eli Makedonian kuningas Filippos II:n vastaiset, Makedonian taholta tulevasta lahjonnasta ja uhkaavasta sodanvaarasta varoittavat puheet. Vuonna 341 hänen puheensa auttoikin Ateenan sotapuolueen valtaan ja Makedoniaa vastaan aloitettiin sota vuonna 340. Tuloksena oli tappio Khaironeassa vuonna 338.
Demosthenes katsoi, että Ateenan lähettiläänä Makedoniassa toimiva Aiskhines olisi toiminut epärehellisesti ja nosti vuonna 344 oikeusjutun tätä vastaan. Syytetty vapautettiin niukalla äänienemmistöllä. Aiskhines pyrki kostoon: Demostheneelle ehdotettiin vuonna 336 kultaseppelettä hänen ansioistaan, mutta Aiskhines pyrki kumoamaan ehdotuksen ja tuomitsi puheessaan Demostheneen koko uran epäonnistuneeksi. Ratkaisu lykkäytyi vuoteen 330, jolloin Demosthenes sai seppeleensä ja Aiskhines karkotettiin maanpakoon.
Demosthenes tuomittiin lahjusten otosta, kun hänen oli väitetty auttaneen vangittua makedonialaista sotapäällikköä Harpalosta pakenemaan, ja hän joutui pakenemaan Aiginalle. Hänet kutsuttiin takaisin vuonna 323 eaa., mutta Makedonia vaati hänen luovuttamistaan tuomiolle. Hän surmasi itsensä myrkyllä välttyäkseen joutumasta makedonialaisten käsiin.
Demosthenesta pidetään antiikin suurimpana puhujana. Hänen puheistaan on säilynyt 60, joista ainakin 24 on alkuperältään epävarmoja (epäperäisiä). Lisäksi on 56 aitoa puhejohdantoa. Puheet osoittavat kirjoitettunakin, kuinka Demosthenes pystyi ilmaisemaan kiihkeää isänmaanrakkautta sekä kuvailemaan ihmisluonteita ja luonnonoloja.
Ville Vähämäki
Ville Petteri Vähämäki (s. 30. maaliskuuta 1979 Veteli) on suomalainen Perussuomalaisten kansanedustaja ja Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2009. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa Oulun vaalipiiristä.
Poliittinen ura
Vähämäki oli ensimmäistä kertaa ehdolla vuoden 2003 eduskuntavaaleissa sitoutumattomana Perussuomalaisten listalla ja liittyi puolueeseen vuonna 2004. Hän oli Vimpelin teknisen lautakunnan puheenjohtaja 2004–2008. Perussuomalaisiin Nuoriin Vähämäki liittyi vuonna 2005 ja toimi kaksi vuotta varapuheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä vuoden 2011 loppuun. Hän on toiminut myös Perussuomalaisten puoluevaltuustossa ja puoluehallituksessa.
Vähämäki oli ehdolla eduskuntaan Perussuomalaisten listalta ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 2007, mutta ei tullut 243 äänellä valituksi. Vaaleissa 2011 hän sai 5 534 ääntä Oulun vaalipiiristä ja hänet valittiin kansanedustajaksi. Hän uusi paikkansa vuoden 2015 vaaleissa saaden 3 798 ääntä. Vuoden 2019 vaaleissa Vähämäki keräsi 5 074 ääntä, mikä riitti valituksi tulemiseen. Eduskuntavaaleissa 2023 Vähämäki valittiin neljännelle kaudelleen 4 927 äänellä.
Kunnallisvaaleissa 2008 Vähämäki valittiin 325 äänellä Oulun kaupunginvaltuustoon. Vähämäki oli valtuuston 4. varapuheenjohtaja 2011–2012. Hän uusi valtuustopaikkansa vaaleissa 2012 saaden Oulussa 643 ääntä. Kuntavaaleissa 2017 Vähämäki valittiin kolmannelle valtuustokaudelle 364 äänellä.
Korianteri
Korianteri eli maustekorianteri (Coriandrum sativum) on yksivuotinen maustekasvi, joka on erityisen suosittu eri puolilla Aasiaa, Etelä-Amerikassa ja Välimeren ympäristössä. Kaikki kasvin osat ovat syötäviä, mutta yleisimmin käytetään siemeniä tai tuoreita tai kuivattuja lehtiä. Korianteri on sukua persiljalle ja porkkanalle.
Journals
Journals on kanadalaisen Justin Bieberin albumi, joka julkaistiin 23. joulukuuta 2013. Levy julkaistiin ainoastaan iTunesissa, ja suuri osa sen kappaleista oli saatavilla jo aiemmin. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 33.
Korianteri
Kreikkalainen sana koris, joka tarkoittaa ludetta, on antanut nimensä korianterille.
Monia belgialaisia vehnäoluita (witbier) maustetaan korianterilla.
Korianterin lehdet
Lehtikorianteri tunnetaan Etelä- ja Pohjois-Amerikassa myös espanjankielisellä nimellä cilantro. Tuoreet lehdet ovat tärkeä osa monissa aasialaisissa chutney-soseissa sekä meksikolaisissa salsakastikkeissa. Silputtuja korianterinlehtiä sirotellaan myös intialaisten ruokien kuten dhalin päälle, mutta lehtiä pitää varoa kuumentamasta, sillä lämpö tuhoaa niiden aromin nopeasti. Korianterin lehdet sisältävät muun muassa 10-undekenaalia (C11H20O).
Korianterin maku on voimakkaan aromikas, makeahko ja kirpeän sitrusmainen. Se sopii esimerkiksi kaali- ja punajuuriruokien mausteeksi. Osa ihmisistä (4–14%) kuitenkin kokee korianterin hajun ja maun saippua- tai multamaisena. Tämä johtuu hajuaistiin vaikuttavasta geenimuunnoksesta.
Korianterin siemenet
Korianterin siemenen tuoksuvat murskattaessa hiukan sitruunamaisilta. Niiden makua on kuvattu myös lämpimäksi, pähkinäiseksi ja appelsiiniin vivahtavaksi – ja se on kaukana korianterin lehtien mausta, joten ruoanlaitossa niitä ei voi korvata toisillaan. Jauhetut korianterin siemenet ovat curry-maustesekoituksen pääainesosa sekä tärkeässä roolissa garam masalassa ja muutamissa muissa intialaisissa maustesekoituksissa.
Historiaa
Korianteria on löydetty niin Pompeijin raunioista kuin faaraoiden haudoista, joten se ei ole tuore tulokas eurooppalaisessa keittiössä. Raamatussa korianterin avulla kuvataan mannaa: "Israelilaiset antoivat sille ruoalle nimeksi manna. Se muistutti korianterin siemeniä, mutta oli valkoista ja maistui hunajaleivältä." (2. Moos.16:31)
Ensimmäisen kerran nimi coriandrum (korianteri) esiintyy Plinius vanhemman kirjoituksissa, jossa hän kuvailee kasvia, joka haisee luteelle.
Jo muutaman vuoden ajan on vietetty "I Hate Coriander Dayta" eli "Vihaan Korianteria -päivää"
Banachin avaruus
Banachin avaruus on keskeinen käsite funktionaalianalyysissä. Se on nimetty näitä avaruuksia tutkineen matemaatikko Stefan Banachin mukaan. Banachin avaruudet ovat täydellisiä normiavaruuksia. Se tarkoittaa, että Banachin avaruus on vektoriavaruus, jossa jokainen Cauchyn jono suppenee.
Kelly Pannek
Kelly Pannek (s. 29. joulukuuta 1995 Plymouth, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä maailmanmestaruuden kotikisoissaan 2017 ja Suomessa 2019. Vuonna 2021 hän saavutti MM-hopeaa ja vuonna 2022 olympiahopeaa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Suomessa 2013. Hän on vuodesta 2014 pelannut Minnesotan yliopiston joukkueessa.
Hullukaali
Hullukaali eli kylähullukaali (Hyoscyamus niger), aiemmin villikaali, on kaksivuotinen myrkyllinen koisokasvi. Hullukaali sisältää antikolinergisiä alkaloideja, hyoskyamiinia ja skopolamiinia, joita käytetään lääkkeinä. Se kasvaa melko harvinaisena suojaisissa ja lämpimissä paikoissa. Hullukaalin siemenet kestävät itämiskykyisinä satoja vuosia. Suomeen se on alkujaan tuotu Etelä-Euroopasta lääkekasviksi. Se voi ilmestyä maan kaivuutöiden jälkeen, kun siemenen pinta rikkoutuu.
Myrkyllisyys
Hullukaali saattaa olla myrkyllinen pieninäkin annoksina sen sisältämistä tropaanialkaloideista johtuen. Useimmiten se aiheuttaa käyttäjälleen hallusinaatioita, pupillien laajentumista, levottomuutta ja ihon punoittamista. Harvinaisempia käytöstä aiheutuneita oireita ovat ainakin takykardia, kouristukset, oksentelu, verenpaineen kohoaminen, hyperpyreksia ja ataksia.
Pieninä annoksina sitä on käytetty muun muassa hammassärkyyn, mutta suurina se on hengenvaarallista. Annostus on täysin sattumanvaraista ilman laboratorio-olosuhteita, sillä myrkkyjen pitoisuudet vaihtelevat eri kasvien välillä. Kasvin kaikki osat ovat myrkyllisiä, mutta erityisen myrkyllisiä ovat siemenet.
Lumilautailun maailmanmestaruuskilpailut 2013
Lumilautailun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2013 kymmenennen kerran. Kilpailut käytiin Stoneham Mountain Resortissa, Stoneham-et-Tewkesburyssa, Quebecissa, Kanadassa 17.–27. tammikuuta.
Miehet kilpailivat kuudessa lajissa, ja naiset viidessä lajissa. Big airissa kilpailivat ainoastaan miehet.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Georg Totschnig
Georg Totschnig (s. 25. toukokuuta 1971 Kaltenbach, Itävalta) on entinen itävaltalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1994–2006.
Totschnig oli ajajatyypiltään mäkimies. Hän voitti Ranskan ympäriajossa 2005 Pyreneillä ajetun 14. etapin karattuaan kymmenen ajajan kärkiryhmästä yksinäiseen irtiottoon. Hän voitti etapin lopulta 56 sekunnin erolla ennen Lance Armstrongia. Hänet valittiin Itävallan vuoden miesurheilijaksi 2005.
Intiaanikesä
Intiaanikesä tarkoittaa lämmintä jaksoa, joka tulee syyskylmien alettua. Käsite tulee Pohjois-Amerikasta, jossa intiaanit pitivät syksyllä, yleensä lokakuun puolivälissä tullutta lämmintä säätä suotuisana metsästykselle ja sotimiselle siirtokuntia vastaan.
Bridget Forrester
Tri Bridget Forrester Marone (ent. Sharpe) on Kauniit ja rohkeat -televisiosarjan hahmo. Bridget on Brooke Loganin ja Eric Forresterin tytär. Bridget opiskelee lääkäriksi. Bridgetillä on erittäin monimutkaiset suhteet äitiinsä, jonka miesseikkailuista hän kärsi lapsena. Aikuisena Bridget on rakastunut samaan mieheen kuin äitinsä pariinkin otteeseen.
Elämäkerta
Bridget on rakastunut monta kertaa, mutta suhteet eivät ole yleensä olleet pitkäikäisiä. Bridget on luonteeltaan romantikko, joka unelmoi perheestä, aviomiehestä ja ikimuistoisista häistä.
Bridgetin ensimmäinen vakavampi suhde oli Deaconiin, pahaan poikaan joka Bridgetin avulla yritti päästä lähemmäksi Forresterien perhettä. Bridget ja Deacon menivät naimisiin Las Vegasissa ja Bridget menetti neitsyytensä miehelle.
Brooke ja Deacon ajautuivat kuitenkin pian suhteeseen ja Brooke tuli raskaaksi Deaconille. Asia selvisi lopulta Bridgetille, jonka välit äitiinsä menivät pilalle pitkäksi aikaa. Bridgetin ehdotuksesta Brooken ja Deaconin tyttären nimeksi tuli Hope (eli toivo).
Deaconin jälkeen Bridget auttoi Taylorin (jota luultiin tuolloin kuolleeksi) menettänyttä Ridgen perhettä. Pian Bridgetille selvisi ettei Ridge ja hän ole verisukulaisia ja hänellä alkoi olla romanttisia tunteita Ridgeä kohtaan, joka kuitenkin haikaili Brooken perään.
Ridgen jälkeen Bridget aloitti suhteen Oscar Maronen kanssa ja pari muutti yhdessä Kööpenhaminaan. Bridget tuli kuitenkin sieltä takaisin yksin, hämmentyneenä ja surullisena, koska hänellä oli vieläkin tunteita Ridgeä kohtaan, joka oli silloin naimisissa hänen äitinsä, Brooken kanssa.
Sen jälkeen Bridget rakastui Nick Maroneen ja pari päättyi menemään naimisiin. Suhde alkoi kuitenkin rakoilla Bridgetin saadessa selville että Nick vielä haikaili Brooken perään. Pian Bridget kuitenkin huomasi olevansa raskaana ja Nickin ja Brooken vakuuttelujen jälkeen hän suostui menemään Nickin kanssa naimisiin. Pian Bridget kuitenkin menetti lapsen keskenmenossa ja päätti päästää Nickin olemaan rakastamansa naisen eli Brooken kanssa.
Bridget keskittyi elämään Danten ja hänen poikansa, Dinon, kanssa. Felician ihmepelastuminen syövästä toi kuitenkin mustia pilviä pariskunnan tulevaisuudelle.
Nick Maronen ja Taylorin avioliiton päätyttyä Nick ja Bridget muuttivat yhteen ja menivät melko pian naimisiin. Suhteeseen heitä kannusti Brooken sisko Katie Logan, joka itsekin oli rakastunut Nickiin. Katie toimi vihkijänä parin häissä.
Myöhemmin Nick petti Bridgetiä kuolemansairaan Katie Loganin kanssa. Bridget sai pettämisen selville ja jätti Nickin, joka päätyi yhteen Katien kanssa. Myöhemmin Katie katsoi parhaaksi antaa Nickin pitää oikea rakkautensa, Bridget. Nick ja Bridget menivät jälleen naimisiin ja työskentelevät nyt samassa muotitalossa Bridgetin jätettyä lääkärin työt.
Aleksandr Komarov (jääkiekkoilija)
Aleksandr Georgijevitš Komarov (, 25. heinäkuuta 1923 Habarovsk, Venäjän SFNT – 22. marraskuuta 2013 Samara) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, maailman- ja euroopanmestari.
Komarov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1954–1956. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Tampereella, kun Neuvostoliitto voitti Suomen näytösottelussa 1–8. Komarov voitti maajoukkuetasolla maailman- ja Euroopan mestaruuden vuonna 1954 ja MM-hopeaa sekä EM-kultaa vuonna 1955. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1954.
Komarov kuoli 90-vuotiaana Samarassa 22. marraskuuta 2013. Hänen kuoltuaan viimeinen maailmanmestarijoukkueen elossa oleva jäsen oli Viktor Šuvalov.
Fredrik Vilhelm IV
thumb|Fredrik Vilhelm IV työhuoneessaan. [[Franz Krügerin maalaama muotokuva vuodelta 1846.]] Fredrik Vilhelm IV (15. lokakuuta 1795 – 2. tammikuuta 1861) oli Preussin kuningas vuosina 1840–1861. Hän oli Fredrik Vilhelm III:n vanhin poika.
Fredrik Vilhelm sai koulutuksensa yksityisiltä opettajilta, joista monet olivat kokeneita virkamiehiä. Hän sai sotakokemusta sodassa Napoleonin Ranskaa vastaan, mutta oli keskinkertainen sotilas. Fredrik Vilhelm oli asiakirjojen laatija, joka oli kiinnostunut sekä varsinaisesta arkkitehtuurista että puutarha-arkkitehtuurista. Hän oli myös monien saksalaisten taiteilijoiden, kuten arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin, suojelija.
Valtaanastumisensa jälkeen Fredrik Vilhelm kumosi taantumuksellisia lakeja, joita hänen isänsä oli asettanut. Fredrik Vilhelm muun muassa helpotti lehdistön sensuuria ja lupasi uuden perustuslain jossakin vaiheessa. Vuonna 1848 Preussissa syttyi vallankumouspyrkimyksiä osana Eurooppaa ravistellutta vallankumousaaltoa. Alkujaan Fredrik Vilhelmin piti tukahduttaa vallankumous voimatoimin, mutta lopulta hän veti joukkonsa pois ja asetti itsensä uudistusaatteen johtajaksi. Hän omistautui Saksan yhdistymishankkeelle, muodosti liberaalin hallituksen, kutsui koolle kansalliskokouksen ja määräsi perustuslain muodostamisen.
Uusi perustuslaki oli valmis vasta vuonna 1850. Se oli paljon vapaamielisempi kuin aiempi Preussin valtiomuoto. Se oli kuitenkin edelleen konservatiivinen, sillä ylimystöllä ja armeijalla säilyi suurin osa vallasta. Perustuslaki oli voimassa aina Preussin kuningaskunnan hajoamiseen vuonna 1918 saakka.