cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leon Spinks
Ammattilaisura
Pian Montrealin olympialaisten jälkeen Spinks ryhtyi ammattilaiseksi. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan tammikuussa 1977 hän tyrmäsi vastustajansa Bob Smithin viidennessä erässä. Spinksin voittoputki katkesi kuudennessa ammattilaisottelussa saman vuoden lokakuussa, kun hän otteli ratkaisemattoman Scott LeDouxin kanssa. Voitettuaan heti perään Italian Alfio Riguettin Spinks nousi kuitenkin raskaan sarjan ykköshaastajien joukkoon.
Seuraavassa, vasta järjestyksessään kahdeksannessa, ammattilaisottelussaan 15. helmikuuta 1978 Spinks pääsi iskemään Muhammad Alia vastaan yleisesti tunnustetusta raskaan sarjan maailmanmestaruudesta. Las Vegasin Hilton Hotelissa käydyssä ottelussa Ali ei odottanut kokemattomalta haastajaltaan ihmeempiä, mutta lopulta Spinks vei täydet 15 erää kestäneen ottelun ja maailmanmestaruuden nimiinsä tuomarien hajaäänituomiolla. Tuohon aikaan maailmassa valtaa piti kaksi suurta nyrkkeilyjärjestöä, WBA ja WBC. Näistä jälkimmäinen otti Spinksiltä pois mestaruusvyönsä, kun tämä sopi uusintaottelusta Alin kanssa sen sijaan että olisi kohdannut liiton ykköshaastajaksi nimeämän Ken Nortonin. Nortonista tuli WBC:n maailmanmestari, ensimmäistä kertaa nyrkkeilyn historiassa voittamatta mestaruusottelua. Episodin johdosta Spinks jäi viimeiseksi raskaan sarjan kiistattomaksi maailmanmestariksi ennen kuin Mike Tyson kohosi mestariksi. Spinks ja Ali kohtasivat WBA:n mestaruusottelussa saman vuoden syyskuussa New Orleansissa. Tällä kertaa Ali voitti 15-eräisen ottelun kaikin tuomariäänin. Heti perään Spinks hävisi ottelunsa tulevalle maailmanmestarille Gerrie Coetzeelle ensimmäisen erän tyrmäyksellä.
Tyrmättyään lokakuussa 1980 WBC-liiton ykköshaastajan Bernardo Mercadon Spinks pääsi iskemään uudelleen MM-tittelistä, tällä kertaa voittamatonta Larry Holmesia vastaan. Holmes oli puolustanut mestaruuttaan yhdeksää haastajaa, viimeksi Alia ja Trevor Berbickiä vastaan. Kesäkuussa 1981 Detroitin Joe Louis Arenalla käyty WBC-liiton mestaruusottelu ei ehtinyt pitkään vanheta, kun Holmes tyrmäsi Spinksin kolmannessa erässä. Kohtaaminen jäi Spinksin ainoaksi otteluksi kyseisenä vuonna.
Spinks jatkoi vielä uraansa melko satunnaisesti otellen sekä raskaassa että alemmassa raskaassa sarjassa. Vuonna 1985 Spinks otteli taas ahkerasti ja tyrmäsi joulukuussa Kip Kanen ja sai nimiinsä WBC-liiton Amerikan mantereen mestaruustittelin. Seuraavassa ottelussaan maaliskuussa 1986 hän pääsi vielä ottelemaan WBC:n alemman raskaansarjan maailmanmestaruudesta Dwight Muhammad Qawia vastaan, mutta Qawi tyrmäsi hänet kuudennessa erässä. Vielä huhtikuussa 1987 hän sai nimiinsä WBC-liiton Amerikan mantereen mestaruuden voitettuaan Jeff Jordanin.
Sittemmin Spinksin ura lähti voimakkaaseen laskusuuntaan ja hän kärsi useita tappioita. Viimeisen nyrkkeilyottelunsa Spinks kävi vuonna 1995 Fred Houpea vastaan. Myös hänen veljensä Michael Spinks on nyrkkeilyn olympiavoittaja ja ammattilaisten maailmanmestari ja hänen poikansa Cory Spinks on voittanut maailmanmestaruuden.
Yksityiselämä
Spinks kärsi uransa jälkeen taloudellisesti ja terveydellisistä ongelmista. Hänellä oli jo uransa aikana ongelmia alkoholin ja huumeiden käytön kanssa, ja hän tuhlasi nopeasti miljoonansa. Mediatietojen mukaan Spinks eli 1990-luvun lopulla St. Louisin alueella ja vietti välillä öitänsä asunnottomien yömajoissa. Spinks asui vuonna 2005 Nebraskan Columbusissa ja työskenteli NMKY:n huoltomiehenä ja McDonald’sissa. Hänellä alkoi 2000-luvun alussa ilmetä dementian tapaisia oireita.
Spinks meni vuonna 2011 naimisiin Brenda Glurin kanssa, joka alkoi hoitaa miehensä asioita. He asuivat Nevadassa. Spinks kuoli helmikuussa 2021 sairastettuaan viiden vuoden ajan eturauhassyöpää ja muita syöpiä.
Korean tasavallan asevoimat
Korean tasavallan asevoimat koostuvat maavoimista, ilmavoimista ja merivoimista joka jakaantuu merijalkaväkeen. Asevoimat on perustettu vuonna 1948. Ylipäällikkö on Korean tasavallan presidentti. Korean tasavallan maavoimat ovat nykyään yksi maailman suurimmista. Henkilökuntaa maavoimilla on noin 3 853 000.
দক্ষিণ কোরিয়া
Rautaa ja kettinkiä
Rautaa ja kettinkiä on suomalaislaulaja Kirkan viides albumi. Se julkaistiin vuonna 1973. Albumin materiaali koostuu käännöskappaleista lukuun ottamatta kahta Eero Luparin kirjoittamaa laulua. Taustayhtyeenä joissain kappaleissa toimii Islanders.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Mauro Severino
Severino pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa 2. syyskuuta 2018, kun hänen edustamansa Ilves voitti IFK Mariehamnin vierasottelussa 6–3. Hän pelasi syksyn aikana neljä veikkausliigaottelua, joista yhden avauskokoonpanossa.
Severino on suunnitellut vaatteita, muun muassa Marimekolle ja vuonna 2022 urheiluvälinevalmistaja Puman seiväshyppääjä Wilma Murrolle Euroopan-mestaruuden kunniaksi tilaaman takin.
Eileen Gray
Kathleen Eileen Moray Gray (8. elokuuta 1878 Enniscorthy, Irlanti – 31. lokakuuta 1976) oli irlantilainen arkkitehti ja huonekalusuunnittelija. Häntä pidetään International Stylen estetiikan pioneerina.
Mauro Severino
Severino on syntynyt Angolassa. Hän muutti 9-vuotiaana perheensä mukana Suomeen.
Eileen Gray
Elämänvaiheet
Eileen Gray syntyi aristokraattiseen perheeseen pienen Enniscorthyn kaupungin lähellä Kaakkois-Irlannissa. Hän oli nuorin viidestä lapsesta. Perhe oli varakas ja omisti useita taloja. Vanhemmat Eveleen Pounden Gray ja James Maclaren Gray olivat skotlantilais-irlantilaista sukujuurta. Isä James Gray oli innokas harrastelijamaalari ja kannusti tytärtäänkin maalaamaan. Hän kuljetti tytärtä mukanaan maalausmatkoilla Italiassa ja Sveitsissä, joissa Eileen Gray suunnittelunäkemys syntyi. Pääosan lapsuuttaan Gray asui perheen Irlannin- ja Lontoon-kodeissa.
Mauro Severino
Tilastot
Päivitetty 2. marraskuuta 2020.
Eileen Gray
Elämänvaiheet
Isänsä luvalla hän aloitti 1898 kaksikymmenvuotiaana opiskelun Slade School of Fine Art -taidekoulussa, jossa hän opiskeli maalausta. Hän oli koulun ensimmäisiä naisoppilaita. Ilmoittautuessaan hän tutustui Jessie Gaviniin ja Kathleen Bruceen.
Isänsä kuolinvuonna 1900 Eileen Gray kävi äitinsä kanssa ensimmäisellä Pariisin-matkallaan Pariisin maailmannäyttelyssä ja muutti pian sen jälkeen Pariisiin Sladen koulun aikaisten ystäviensä Gavinin ja Brucen kanssa. Hän jatkoi opintojaan Académie Julianissa ja Académie Colarossissa. 1905 hän asettui Lontooseen äitinsä sairastuttua ja kokeili opintojen jatkamista Sladessa. Gray palasi Pariisiin 1906 ja asettui asumaan huoneistoon, jossa hän asui lähes koko työikänsä. Hän teki monet vuodet japanilaisia lakkatöitä mutta sairastui lakasta. Hän jatkoi silti työskentelyä ja asetti töitään esille ensi kerran 35-vuotiaana, ja menestys oli kohtalainen.
Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa 1914 Eileen Gray muutti työtoverinsa Sugawaran kanssa Lontooseen, mutta menestys siellä ei ollut erikoinen, ja he turvautuivat Grayn perheen taloudelliseen tukeen. Sodan lähestyessä loppua he palasivat Pariisiin, missä Gray sai tehtäväkseen erään huoneiston sisustamisen. Sisustus herätti muutamien taidekriitikkojen huomiota, ja sitä pidettiin omintakeisena ja nykyaikaisen ylellisen asumistyylin mukaisena.
Menestyksen kannustamana Gray perusti pienen gallerian töittensä esittelyyn ja myyntiin. thumb|right|175px|Eileen Grayn suunnittelema E1027-pöytä.
Vastoinkäymisiäkin seurasi, mutta hän jatkoi suunnittelua ja sai kiitosta Le Corbusierilta ja arkkitehti Robert Mallet-Stevensilta. Noihin aikoihin hän alkoi keskittyä arkkitehtuuriin ja huonekalusuunnitteluun. Hän suunnitteli asuintaloja ja suurempia rakennuksia ja suunnitteli niihin usein myös huonekalut. Hän alkoi saada asemaa vakiintuneena suunnittelijana ja arkkitehtina.
1920–1930-luvun vaihteen molemmin puolin Gray oli mukana Union des Artistes Modernessa, mutta alkoi sitten eristäytyä ja jättäytyi seuraelämästä. Hän suunnitteli itselleen uuden asunnon Tempe à Paillaan opiskeltuaan arkkitehtuuria neljä vuotta ja asui ja työskenteli siellä. 1937, hän suostui avustamaan Le Corbusieria tämän paviljongin suunnittelussa Pariisin näyttelyyn 1927, ja Gray asetti näytteille oman lomakeskussuunnitelmansa.
Sodan jälkeen Gray palasi Pariisiin ja vietti hyvin eristäytyvää elämää. Lukuun ottamatta muutamia läheisiä naisystäviä hän ei juuri tavannut muita ihmisiä ja jäi lähes unohduksiin. 70-vuotiaana hän alkoi sokeutua ja kuuroutua, mutta vielä 80-vuotiaana hän kunnosti vanhasta maatilarakennuksesta itselleen kesäasunnon, jonne hän muutti ja jatkoi siellä työskentelyä.
Vähän ennen Grayn kuolemaa hänen töitään oli esillä Lontoossa, ja yleisö oli hyvin lämpimästi kiinnostunut niistä. Hän kuoli 98-vuotiaana Pariisin-asunnossaan. Vasta kuolemansa jälkeen Gray on saanut osakseen todellista arvostusta.
Maine kasvaa
Vuonna 1924 Gray alkoi yhdessä romanialaisen miesarkkitehti Jean Badovicin kanssa suunnitella taloa E-1027 Etelä-Ranskan Roquebrune-Cap-Martiniin lähelle Monacoa. Kirjain E tunnuksessa tarkoitti Eileeniä, 10 Jeania (J on aakkosten kymmenes kirjain), 2 Badovicia, ja 7 Graytä. E-1027 oli L:n muotoinen tasakattoinen talo, jonka ikkunat olivat koko seinän korkuiset, sisällä oli kierreportaat vierashuoneeseen, ja se oli samalla sekä avoin että kompakti. Gray suunnitteli huonekalut ja yhteistyössä Badovicin kanssa rakennuksen. Sinne suunniteltuja huonekaluja ovat pyöreä lasipöytä E-1027 ja Bibendum-nojatuoli, jotka olivat saaneet innostuksensa Marcel Breuerin kokeiluista Bauhausissa. Rakennus teki suuren vaikutuksen Le Corbusieriin, ja hän rakensi sen taakse oman loma-asunnon. Le Corbusier teki rakennukseen muutamia värikkäitä muraaleja. Vaikka Gray oli riemuissaan siitä, että Corbusier piti talosta, hän oli pettynyt muraaleihin, jotka tuhosivat seinien voimakkaan minimalismin.
Talo on ollut pitkään huonolla hoidolla, mutta Ranskan valtio on suunnitellut sen kunnostamista, sillä se on nimetty kuuluvaksi ranskalaisiin kulttuurimonumentteihin. Huvilan ostivat 1999 Ranskan valtio ja Roquebrune Cap Martin in kaupunki.
Bibendum-tuoli ja E-1027-pöytä otettiin erään lehtiartikkelin jälkeen uudelleen tuotantoon 1968, ja niistä tuli moderneja klassikkoja. Irlannin kansallismuseo osti 2002 Grayn arkiston ja hänen työnsä saivat pysyvän näyttelytilan Dublinisa Collins Barracksisa.Keräilijöiden kiinnostus on nostanut hänen suunnittelemiensa esineiden hinnat pilviin.
Johann Peter Uz
Johann Peter Uz (1720 Ansbach – 1796 Ansbach) oli saksalainen runoilija. Hän oli salainen oikeusneuvos ja Landgerichtin päällikkö. Hän ystävystyi opiskeluaikana Johann Wilhelm Ludwig Gleimin ja Johann Nikolaus Götzin kanssa. Hän teki yhdessä Götzin kanssa Anakreon-käännöksen ja 1746 meni alkuun omassa runoudessaan leikilliseen anakreonttiseen suuntaukseen. Teoksessa Sieg des Liebesgottes (neljä laulua aleksandriinimitassa, 1753), jonka esikuvana oli Alexander Pope, hän sivalsi satiirisesti Friedrich Gottlieb Klopstockin jäljittelijöitä.
Uzin innostus sai vähitellen vakavamman suunnan. Hän kirjoitti sointuvia ja hillittyjä oodeja, jotka ovat yleviä ja etupäässä ylistävät kaitselmusta, vapautta ja isänmaata. Runossa Theodicee (1755), joka esittää Gottfried Leibnizin maailmankatsomuksen, hän onnistuu nostamaan opettavaisen aiheen tunteen ja mielikuvitukseen maailmaan. Sama koskee vähemmän hänen epikurolaista opetusrunoaan Versuch über die Kunst stets fröhlich zu seyn (1760). Vanhaa muotoa käyttäessään Uz tavoitteli runoon selkeyttä ja ytimekkyyttä. Virkatehtävien kertyessä hän lopetti runoilun julkaistuaan kootut runonsa nimellä Poetische werke.
Cheng Shao-Chieh
Cheng Shao-Chieh (s. 4. tammikuuta 1986 Taipei) on taiwanilainen sulkapalloilija. Hän oli heinäkuussa 2011 BWF:n rankingissa kaksinpelin kahdeksannella sijalla, mikä on myös hänen paras sijoituksensa listalla.
Cheng voitti vuonna 2004 kaksinpelin nuorten maailmanmestaruuden peitottuaan finaalissa Kiinan Lu Lanin. Hän pääsi samana vuonna Ateenan olympialaisissa kaksinpelissä puolivälieriin saakka ja oli turnauksessa jaetulla viidennellä sijalla. Cheng sai vuonna 2005 MM-kilpailuissa pronssia ja voitti välierässä yhden erän turnauksen kultamitalisti Xie Xingfangia vastaan.
Cheng osallistui olympialaisiin toista kertaa Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän pääsi ensimmäiseltä kierrokselta läpi pelaamatta ottelua, mutta kohtasi toisella kierroksella Xien, joka voitti Chengin erin 2–0. Cheng eteni MM-kilpailuissa 2010 puolivälieriin asti kunnes hävisi Tanskan Tine Baunille.
Opera Mobile
Opera Mobile on Opera Softwaren kehittämä verkkoselain älypuhelimille ja kämmentietokoneille. Selaimen ensimmäinen versio julkaistiin jo vuonna 2000 ja tällä hetkellä selain on saatavilla Windows Mobilelle, Androidille, Symbian/S60-laitteille ja Maemolle. Opera Mobile käyttää Operan omaa Presto-selainmoottoria. Operalla on myös Opera Mini -selain, joka on Java-pohjainen, kevympi versio Opera Mobilesta, mutta sisältää kuitenkin lähes samat ominaisuudet kuin isoveljensä.
Ominaisuudet
Opera Mobile sisältää Opera Ministä tutun turbo-toiminnon, joka kierrättää ladattavan aineiston Operan omien palvelimien kautta, jolloin ladattavan datan määrässä säästetään jopa 80 %. Tämä asetus ei ole kuitenkaan oletuksena päällä.
Selaimesta löytyvät myös dynaaminen tekstin skaalaus leveyssuunnassa joka toimii myös zoomaustoiminnon yhteydessä, taustalla latautuvat välilehdet, ponnahdusikkunoiden esto, salasanojen hallinta, kirjanmerkit, sivuhistoria, kopio ja liitä -toiminto ja osoitteen automaattisen täydentäminen.
Aiheesta muualla
Opera Opera (browser) Opera (navigator web)
Tiukka linja
Tiukka linja on suomalaislaulaja Kirkan kuudes albumi. Se julkaistiin vuonna 1975. Kirkan säestäjänä albumilla toimii Islanders.
Kappaleet
Sovitukset: Mircea Stan, Kassu Halonen, The Islanders ja Paroni Paakkunainen (10.).
Vargas
Vargas voi tarkoittaa seuraavia:
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2016 – miesten kaksinpeli
Novak Đoković oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän hävisi tänä vuonna loppuottelussa Stanislas Wawrinkalle.
Sijoitetut pelaajat
<li> Bernard Tomic (1. kierros) <li> Pablo Cuevas (2. kierros) <li> Steve Johnson (2. kierros) <li> John Isner (3. kierros) <li> Ivo Karlović (4. kierros) <li> Grigor Dimitrov (4. kierros) <li> Kevin Anderson ''(3. kierros) <li> Lucas Pouille (puolivälierät) <li> Philipp Kohlschreiber (1. kierros, luovutti) <li> Jack Sock (4. kierros) <li> Alexander Zverev (2. kierros) <li> Martin Kližan (1. kierros) <li> Sam Querrey (1. kierros) <li> Gilles Simon (2. kierros) <li> Albert Ramos-Viñolas (2. kierros) <li> Benoît Paire (2. kierros)
Leena Löyttyniemi
Leena Marjatta Löyttyniemi (o.s. Varjokallio, s. 27. tammikuuta 1938 Riihimäki) on suomalainen kotitalousopettaja, joka toimi vuosina 1979–2000 Kotitalous-lehden päätoimittajana ja 1988–2008 Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana. Hänet tunnetaan perhepolitiikan vaikuttajana, kuluttajakasvatuksen uranuurtjana sekä naisten asemaa ja maanpuolustusta esillä pitävänä keskustelijana.
Riihimäen varuskunta-alueella sotilasvirkamiehen tyttärenä varttunut Leena Varjokallio, sittemmin Löyttyniemi, valmistui vuonna 1962 Helsingin Kotitalousopettajaopistosta. Toimittuaan vuoden Järvenpäässä harjoituskoulun opettajana hän siirtyi Kotitalousopettajien liiton sihteeriksi. Vuonna 1970 hänet valittiin liiton toiminnanjohtajaksi. Hän opiskeli työn ohessa muun muassa kodin taloustiedettä ja kasvatustiedettä. 1970-luvun lopulla hän piti sapattivuoden ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon pääaineenaan aikuiskasvatus. Hänet nimitettiin Kotitalous-lehden päätoimittajaksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 62-vuotiaana vuonna 2000. Hän oli Naisjärjestöjen Keskusliiton hallituksen jäsen vuodesta 1973, ja vuosina 1979–1982 varapuheenjohtaja. Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana ja hiipuneen toiminnan elvyttäjänä Leena Löyttyniemi toimi kahden vuosikymmenen ajan vuodesta 1988.
Highlandin piirikunta (Ohio)
Maantiede
Highlandin naapuripiirikuntia ovat Fayette pohjoisessa, Ross koillisessa, Pike idässä, Adams kaakossa, Brown luoteessa ja Clinton luoteessa.
Leena Löyttyniemi
Löyttyniemen luottamustehtäviin ovat kuuluneet myös Väestöliiton työryhmät, SOK:n kotitalousvaliokunta, Jenny ja Antti Wihurin rahaston hallitus, Sotilaskotiliitto, Villa Lanten Ystävien hallitus ja Suomen Rooman-insituutin valtuuskunta. Löyttyniemi kävi maanpuolustuskurssin 1979 ja oli mukana Maanpuolustus-lehden ja Sotilaskoti-lehden toimituskunnissa. Hän on tehnyt vapaaehtoistyötä muun muassa HelsinkiMissiossa ja Santahaminan varuskunnan sotilaskotiyhdistyksessä.
Highlandin piirikunta (Ohio)
Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 43 589 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,4%, mustiin (1,6%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,2%).
Kotitalouden mediaanitulo on 40 423 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 17,3% väestöstä vuosina 2007–2011.
Leena Löyttyniemi
Leena Löyttyniemi on kirjoittanut kolumneja Uuteen Suomeen ja Ilta-Sanomiin sekä mielipidekirjoituksia moniin muihinkin lehtiin erityisesti kodin ja koulun kysymyksistä. Kirjoituksiaan hän on koonnut omakustannekirjoiksi.
Leena Löyttyniemen aviopuoliso on Sanomalehtien liiton entinen toimitusjohtaja Veikko Löyttyniemi.
Poika nimeltä Iines
Poika nimeltä Iines on Tuija Lehtisen 2000 julkaistu nuortenromaani. Teoksen kustansi Otava. Kirjan tapahtumat ovat osa Lehtisen luomaa universumia, ja kirjan päähenkilö Iiro Nestori Hurtta, tuttavallisemmin Iines, esiintyy sivuhahmona muissa Lehtisen kirjoissa. Poika nimeltä Iines kertoo Iineksen poikuudenmenetyksen tavoittelusta, ja Big Cityn viereisen maalaiskunnan elämästä.
Skoki
Skoki on pieni kaupunki Wągrowiecin piirikunnassa Ison-Puolan voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee noin 40 kilometrin päässä Ison-Puolan voivodikunnan pääkaupungista Poznańista. Skokin pinta-ala on 11,2 neliökilometriä ja sen väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 4 425.
New Yorkin provinssi
New Yorkin provinssi oli Englannin kuningaskunnan ja myöhemmin Ison-Britannian kuningaskunnan kruununterritorio vuosina 1664–1775, ja se käsitti alkujaan nykyiset Yhdysvaltain New Yorkin, New Jerseyn, Delawaren ja Vermontin osavaltiot. Lisäksi siihen kuului sisämaan osia Connecticutista, Massachusettsista ja Mainesta sekä Pennsylvanian itäosa. Provinssijakoa kuitenkin järjestettiin pian uudelleen, ja New Yorkin provinssi vastasi lopulta pitkälti nykyistä New Yorkin osavaltiota.
Provinssi muodostettiin vuonna 1664, kun Englannin kuningaskunta valtasi Uuden Amsterdamin Alankomaiden tasavallalta. Provinssi nimettiin Yorkin herttuan Jaakko II:sen mukaan. Provinssi oli osa keskisiirtokuntia, ja sitä hallittiin alkujaan suoraan Englannista.
Paikallisista edustajista valittu New Yorkin provinssikongressi julisti itsensä alueen johtoon 22. toukokuuta 1775, ja aluetta kutsuttiin ensimmäisen kerran New Yorkin osavaltioksi 1776. New Yorkin osavaltion perustuslaki hyväksyttiin vuonna 1777. Vaikka britit saivatkin New Yorkin kaupungin haltuunsa vielä Yhdysvaltain vapaussodan aikana, he menettivät oikeutensa New Yorkiin lopullisesti Pariisin rauhassa 1783.
Ousteri
pienoiskuva|310x310px|Ousteri-järvi Ousteri on järvi Puducherryn alueella, Tamil Nadun osavaltiossa Intiassa. Järven pinta-ala on noin 8 km².
USS Hammann
USS Hammann (runkonumero DE-131) oli Yhdysvaltain laivaston Edsall-luokan saattuehävittäjä, joka toisessa maailmansodassa palveli Atlantilla suojaten saattueita sukellusveneiden ja lentokoneiden hyökkäyksiltä.
Valmistus
Alus tilattiin nimellä US Langley Consolidated Steel Companyn telakalta Orangesta Texasista, missä köli laskettiin 10. heinäkuuta 1942. Se nimettiin uudelleen 1. elokuuta USS Hammanniksi. Alus laskettiin vesille 13. joulukuuta kumminaan Charles Hammannin sisar rouva Lilliam Rhode ja otettiin palvelukseen 17. toukokuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään C. D. deKay.
Palvelus
Hammann lähti 5. kesäkuuta Bermudalle koeajoihin, joista se palasi 6. heinäkuuta Philadelphiaan. Alus lähti Norfolkiin, jossa se aloitti 13. heinäkuuta ensimmäisen saattuematkansa Atlantilla. Alus teki 10. maaliskuuta 1944 mennessä neljä matkaa Casablancaan Marokkoon.
Alus teki 28. maaliskuuta – 29. marraskuuta vielä kuusi saattuematkaa vieraillen muun muassa Pohjois-Irlannissa. Aluksen määräsatamaksi vaihtui 4. tammikuuta 1945 Liverpool, jonne se teki neljä matkaa turvaten osaltaan Euroopan sodan loppuunsaattamiseksi tarvittavien materiaalien saannin. Alus avusti 2. maaliskuuta torpedohyökkäyksen maaliksi joutunutta rahtialusta Lone Jackiä, jolta se pelasti kaikkiaan 70 eloonjäänyttä. Se myös lähetti pahoin vaurioituneelle alukselle pelastusmiehistön, joka kykeni estämään aluksen uppoamisen.
Hammann saapui 7. heinäkuuta New Yorkiin, josta se siirtyi Guantanamonlahdelle koulutettavaksi. Alus lähti 24. heinäkuuta Kaliforniaan ja se saapui Panaman kanavan läpäistyään 4. elokuuta San Diegoon, josta se jatkoi edelleen Pearl Harboriin. Tyynenmeren sodan päätyttyä alus kuljetti matkustajia Havaijilta Kaliforniaan, josta se jatkoi edelleen Panaman kautta Charlestoniin. Se saapui määränpäähänsä 25. syyskuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 24. lokakuuta Green Cove Springsissä Floridassa ja se sijoitettiin reserviin. Alus siirrettiin Texas Groupille Orangeen, jossa se oli palveluksensa lopun. Hammann poistettiin laivastoluettelosta 1. lokakuuta 1972. Se myytiin 18. tammikuuta 1974 romutettavaksi.
Pekka Aalto
Pekka Aalto (26. toukokuuta 1897 Tunkua, Itä-Karjala – 8. lokakuuta 1941 Porajärvi, Itä-Karjala) oli suomalainen kirjailija.
Vienankarjalainen Pekka Aalto osallistui 1920-luvun alussa heimosotiin ja joutui lopulta pakenemaan Suomeen. Aalto työskenteli sitten konttoristina asuen Kemissä. Hän osallistui jatkosotaan palvellen vänrikkinä Osasto Kuussaaren 1. komppaniassa. Aalto kuoli kenttäsairaalassa 8. lokakuuta 1941 haavoituttuaan Porajärvellä. Hänen omaelämäkerrallinen teoksensa Karjalan kotkat julkaistiin kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen.
Salavan
Salavan (myös Saravane, ) on Laosin provinssi, joka sijaitsee maan eteläosassa. Sen pinta-ala on 10 691 neliökilometriä. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan maakunnassa asui noin 397 000 asukasta. Maakunnan hallinnollinen keskus on Salavan.
Piirikunnat
Salavan jakautuu kahdeksaan piirikuntaan, jotka toimivat paikallishallinnon alaisuudessa. Ne ovat:
Terpineoli
Terpineoli tai α-terpineoli (C10H18O) on monoterpeeneihin kuuluva alkoholi. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteteollisuudessa.
Esiintyminen ja valmistus
Terpineolia ja sen isomerisia muotoja esiintyy pieniä määriä useiden kasvien aromaattisissa öljyissä, muun muassa havupuissa, laventelissa, kardemummassa, appelsiinissa ja muskottipähkinäöljyissä. Yhdistettä esiintyy myös semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Terpineoli on optisesti aktiivinen yhdiste. Puhtaana se on kiinteää kiteistä ainetta, jolla on syreenin tuoksua muistuttava haju. Tyypillisesti yhdistettä valmistetaan pineenistä hapon, tyypillisesti fosforihapon, avulla noin 100 °C:n lämpötilassa ja välituotteena muodostuu cis-terpiinihydraattia, josta veden eliminaation jälkeen muodostuu terpineolia. Terpineoli on näin syntyvän seoksen pääkomponentti, mutta seoksessa on myös eukalyptolia (1,8-sineoli) ja Wagner–Meerwein-toisiintumisilla muodostuvia fenkyylialkoholia ja borneolia. Tuotteet voidaan puhdistaa jakotislauksella.
Käyttö
Terpineolia käytetään sen hyvän tuoksun vuoksi muun muassa hajusteissa, saippuoissa ja pesuaineissa. Se on myös suhteellisen edullista. Terpineolista valmistetaan myös sen estereitä, kuten terpinyyliasetaattia, joita käytetään myös hajusteiden aineosina.
Janan jakopiste
Janan jakopiste on geometriassa piste, joka sijaitsee janalla ja jakaa janan kahteen osaan. Yleensä jakopiste on janan sisäpiste. Erityisesti janan keskipiste on jakopiste, joka jakaa janan kahteen yhtäpitkään osaan.
Lukusuora
Lukusuoraa voidaan pitää euklidisena yksiulotteisena avaruutena \R. Kaksi kohtaa x1 ja x2 lukusuoralla vastaavat tällöin avaruuden pisteitä ja niiden väli avaruuden janaa. Merkitään etäisyydet jakokohtaan P seuraavasti: |AP| = p ja |PB|=q. Silloin niiden välinen jakokohta m, joka lasketaan lukujen x1 ja x2 painoilla p ja q painotettuna keskiarvona, on:
Taso ja tila
Tason kaksiulotteinen euklidisessa avaruudessa janan päätepisteet ovat A(x1, y1) ja B(x2, y2). Janan AB sisäpiste P jakaa janan kahdeksi osaksi AP ja PB, joiden pituudet ovat |AP| = p ja |PB| = q. Silloin jakopiste P ilmaistaan päätepisteiden (x1, y1) ja (x2, y2) x-koordinaattien ja vastaavasti y-koordinaattien painojen p ja q painotettuina keskiarvoina:
Tilan kolmiulotteisessa avaruudessa janan päätepisteiden koordinaatit ilmaistaan A(x1, y1, z1) ja B(x2, y2, z2), jakopisteen P koordinaatit ovat:
Mirga Gražinytė-Tyla
thumb|right|Mirga Gražinytė-Tyla
Mirga Gražinytė-Tyla (s. 2. huhtikuuta 1986 Vilna) on liettualainen kapellimestari.
Gražinytė-Tyla varttui musikaalisessa ympäristössä. Hän oli perheen kolmesta lapsesta vanhin. Isä oli kuoronjohtaja, äiti pianisti, isoäiti viulisti, isotäti säveltäjä ja isosetä urkuri. Gražinytė-Tyla opiskeli Kansallisessa M. K. Čiurlionis -taidekoulussa ja Grazin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistosta (valmistuminen vuonna 2007). Hän täydensi opintojaan Leipzigin konservatoriossa ja Zürichin taidekorkeakoulussa. Vuonna 2012 hän sai Salzburger Festspielen nuorten kapellimestarien palkinnon. Gražinytė-Tyla työskenteli orkesterinjohtotehtävissä Heidelbergin teatterissa ja orkesterissa vuosina 2011–2012 sekä Bernin teatterissa 2013–2014. Vuonna 2015 hänestä tuli Salzburger Landestheaterin musiikillinen johtaja. Hän pääsi myös johtamaan Los Angelesin filharmonikkoja ennen nimitystään Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin seuraavaksi musiikilliseksi johtajaksi helmikuussa 2016. Ensimmäisen kerran Gražinytė-Tyla johti kyseistä orkesteria konsertissa elokuussa 2016. Hän oli ensimmäinen orkesterin johtajan tehtäviin valittu nainen. Hänen edeltäjänään oli toiminut Andris Nelsons.
Maaliskuussa 2020 Gražinytė-Tyla todettiin SARS-CoV-2-positiiviseksi. Hän oli ollut kiertämässä Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin kanssa Eurooppaa, kun konsertit jouduttiin peruuttamaan esiintymispaikkojen sulkiessa oviaan reaktiona koronaviruspandemiaan. Gražinytė-Tyla oli diagnoosin saadessaan odottamassa toista lastaan ja jäi omaehtoiseen eristykseen. Hänen ensimmäisenä lapsenaan oli syntynyt poika syksyllä 2018.
Cristo Satánico
Cristo Satánico on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Asesinon toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006.
Kappaleet
Kaikki sanat kirjoittanut Maldito X.
Korean Grand Prix 2012
Korean Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 Korean Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 16. osakilpailu, joka ajettiin 14. lokakuuta Korean International Circuitin moottoriradalla Yeongamissa Etelä-Koreassa.
Ağdamin piirikunta
thumb|250px|Ağdamin piiri Azerbaidžanin kartalla. Ağdamin piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1094 neliökilometriä. Asukkaita on virallisen tilaston mukaan 177 600 henkeä (vuonna 2010).
Ağdamin piiri sijaitsee Azerbaidžan lounaisosassa Vuoristo-Karabahin itäpuolella. Maan virallisen hallinnollisen jaon mukaan se rajoittuu pohjoisessa Tərtərin ja Bərdən, idässä Ağcabədin, etelässä Xocavəndin sekä lännessä Xocalın ja Kəlbəcərin piireihin.
Armenialaiset joukot miehittivät kolme neljäsosaa piirin alueesta Vuoristo-Karabahin sodassa vuonna 1993. Kansainvälisesti tunnustamattoman Vuoristo-Karabahin tasavallan hallussaan pitämällä alueella sijaitsi muun muassa piirin virallinen keskus Ağdam. Azerbaidžanin hallitsemalla alueella oli 14 maalaiskuntaa. Väliaikaisena hallinnollisena keskuksena toimii Quzanlın taajama.
Ağdam luovutettiin takaisin Azerbaidžanille vuoden 2020 sodan jälkeen 20. marraskuuta.
Seudun pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi on pienimuotoista elintarvike- ja jalostusteollisuutta.
Korean Grand Prix 2012
Vapaat harjoitukset
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Nico Hülkenbergin tilalla, Caterhamin Giedo van der Garde ajoi Vitali Petrovin tilalla ja HRT:n Dani Clos ajoi Narain Karthikeyanin tilalla.
Kilpailu
thumb|Räikkönen ja Massa. Kilpailun voitti Sebastian Vettel, jolle voitto oli kauden neljäs. Mark Webber menetti paalupaikan ensimmäisessä mutkassa tallitoverilleen Vettelille, joka lähti toisesta ruudusta. Ensimmäisellä kierroksella Kamui Kobayashi osui Jenson Buttonin renkaaseen sillä seurauksella, että ripustukset pettivät. Tilanteen jälkeen Button haukkui tiimiradiossa Kobayashia idiootiksi. Tuomaristo tuomitsi Kobayashille läpiajorangaistuksen. Vettel dominoi kisan loppuun saakka kärjessä ajaen ensimmäisestä kierroksesta asti kilpailun kärjessä. Lopussa ainoastaan jännitystä lisäsi, kestävätkö Vettelin renkaat, sillä ne olivat aivan kuluneet. Mark Webber varmisti kaksoisvoiton Red Bullille. Fernando Alonso oli kolmas. Näin Vettel siirtyi MM-taiston kärkeen kuuden pisteen erolla Fernando Alonsoon. Kimi Räikkönen onnistui säilyttämään viidennen lähtöruutunsa tasaisen hyvällä kisalla. Heikki Kovalainen oli 17 jääden lopulta tallitoverinsa Vitali Petrovin taakse.
Red Bullille kyseessä oli kauden ainoa kaksoisvoitto.
Haijoki
pienoiskuva|Haijoki [[Tianjinissa.]] Haijoki on joki Kiinassa. Sen valuma-alue kattaa Shanxin, Hebein, Pekingin, Tianjinin, Shandongin ja Henanin alueita. Joki laskee Bohainmereen.
Haijoen pituus on 1 050 tai 1 031 kilometriä ja valuma-alue 263 300 neliökilometriä.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1972
right|100px|Jousiammunta
Vuoden 1972 kesäolympialaisten jousiammunta järjestettiin 7. – 10. syyskuuta 1972 Englischer Gartenilla, Münchenissä, Saksassa. Tämä oli viides ja samalla ensimmäinen kerta sitten vuoden 1920 jälkeen kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 95 osanottajaa 27 eri maasta, joista miehiä oli 55 ja naisia 40. Tapahtumia oli kaksi.
Taidekeskus Ahjo
thumb|280px|Ahjon rakennus Joensuun taidemuseon pihasta katsottuna. Taidekeskus Ahjo on Joensuussa vuonna 1998 perustettu taidekeskus. Ahjoa ylläpitää Joensuun Taiteilijaseura ry.
Corridos de Muerte
Corridos de Muerte on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Asesinon ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002.
Taidekeskus Ahjo
Ahjoa ylläpiti vuosina 1998-2020 Taidekeskus Ahjon kannatusyhdistys ry, jonka jäsenyhdistyksinä ovat toimineet Joensuun Taiteilijaseuran (1998-2020) lisäksi Itä-Suomen tanssin aluekeskus (2005-2020), Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukri ry (2000-2011), poikkitaiteellinen kulttuuriyhdistys Vääräpyörä ry (2002-2004), Pohjois-Karjalan Kätsä ry (1998-2005) sekä Pohjois-Karjalan Valokuvataiteen seura (1998-2000).
Ahjon pyrkimyksenä on tarjota tuore näkökulma pohjoiskarjalaiseen, valtakunnalliseen ja kansainväliseen taiteeseen.
Ahjon tiloissa on jatkuvasti vaihtuvia kuvataidenäyttelyitä. Ensimmäisen kymmenen vuoden aikana näyttelyitä on ollut 200. Sen lisäksi tiloissa pidetään muun muassa konsertteja sekä teatteri- ja tanssiesityksiä, työpajoja, kirjailijamatineoita ja paneelikeskusteluja. Ahjo on yksi Joen yön tapahtumapaikka.
Ahjon näyttelytilat sijaitsevat kaupungin keskustassa Joensuun taidemuseon pihapiirissä Kirkkokadun ja Koskikadun kulmassa. Näyttelytiloja on neljä: Sysi, Koksi, Hiili ja Kytö.
Rakennuksen historiaa
Puinen rakennus on entinen Joensuun lyseon voimistelusali, ja yläkerrassa oli veisto- eli käsityöluokka (1911).
Rakennuksen sisätilat tuhoutuivat tulipalossa huhtikuussa 1981. Tuolloin siellä oli Joensuun Ampujien ilma-aserata. Sali korjattiin taidemuseon tilapäisnäyttelyiden pitopaikaksi vuonna 1981 ja sai nimen Gymnasium. Kustannussyistä taidemuseo joutui siitä luopumaan, ja tiloissa toimi Pohjois-Karjalan Tanssiopisto 1990-luvulla. Ahjo aloitti toimintansa vuonna 1998.
Monica Iagăr
Monica Dinescu-Iagăr (s. 2. huhtikuuta 1973 Sighetu Marmaţiei) on romanialainen entinen korkeushyppääjä. Hän voitti naisten korkeushypyn Euroopan mestaruuden sekä ulkona että sisällä vuonna 1998. Olympialaisissa Iagăr oli yhdeksäs Sydneyssä 2000 ja kahdeksas Ateenassa 2004. MM-kisoissa hän oli parhaimmillaan seitsemäs Edmontonissa 2001. Iagăr voitti Universiadeissa korkeushypyn vuonna 1999.
Iagărin ennätys ulkona on 202 (1998) ja sisällä 203 (1999). Iagăr lopetti aktiiviuransa vuonna 2006. Vuonna 1996 hän kärsi kuuden kuukauden tuomion dopingista.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1976
right|100px|Jousiammunta
Lojeu
thumb|left|Lojeun piirin sijainti Valko-Venäjällä. Homelista etelälounaaseen sijaitseva Lojeun keskustaajama syntyi aikanaan hallintopiirin läpi laskevan Dneprin ja sen Homelista saapuvan sivuhaaran Sožin risteyskohtaan Dneprin länsirannalle. Nykyään Sož ja Dnepr muodostavat hallintopiirin kohdalla valtionrajan Ukrainaan päin.
Mesto
Mesto (oikealta nimeltään Melle Stomp, s. 30. syyskuuta 1999) on hollantilainen elektronisen musiikin tuottaja, remixaaja ja DJ. Mesto sai suosiota tehdessään kappaleen "WIEE" Martin Garrixin kanssa vuonna 2016.
Lapsuus/nuoruus
Melle Stomp syntyi 30. syyskuuta 1999 Alankomaissa. Hän alkoi soittaa viulua 6-vuotiaana. Hän vaihtoi rumpuihin 11-vuotiaana ja alkoi kiinnostua musiikinteosta. Stomp kiinnostui deep housesta ja future housesta kuultuaan Oliver Heldensin kappaleen "Gecko". Hän alkoi tehdä deep housea 14-vuotiaana mutta siirtyi myöhemmin tekemään future housea.
Tosilitsumabi
Tosilitsumabi (kauppanimellä RoActemra) on ihmisen interleukiini-6-reseptoreihin sitoutuva ja niiden toimintaa estävä reumalääke. Sitä käytetään Suomessa yleensä yhdessä metotreksaatin kanssa vähentämään reuman nivelvaurioita. Tosilitsumabia käytetään myös polyartriittiin ja hengenvaarallisen sytokiinien vapautumisoireyhtymän hoitoon. Se annostellaan omatoimisesti injektiokynässä ihon alle tai sairaanhoidossa infuusiona laskimoon.
Tosilitsumabi on IgG1-vasta-aine. Se on monoklonaalinen, humanisoitu ja tuotettu yhdistelmä-DNA-tekniikalla.
Tosilitsumabi sai myyntiluvan EU:ssa tammikuussa 2009. Lääkkeen patentti vanheni USAssa kesäkuussa 2015 ja EU-alueella 23. huhkikuuta 2017.
Käyttö
Tosilitsumabia käytetään Suomessa yhdessä metotreksaatin (MTX) kanssa vaikean, aktiivisen ja etenevän nivelreuman hoitoon aikuisilla, joita ei aiemmin ole hoidettu MTX:llä. Tosilitsumabia ja MTX:ää voidaan käyttää myös kohtalaisen nivelreuman hoitoon niillä aikuisilla, joille muut reumalääkkeet eivät ole toimineet kyllin hyvin tai ovat aiheuttaneet liikaa haittavaikutuksia. Tosilitsumabin ja MTX:n yhteiskäyttö vähentää reuman nivelvaurioiden etenemistä ja parantaa fyysistä toimintakykyä. Pelkkää tosilitsumabia voidaan käyttää myös, jos MTX:n käyttö ei sovi potilaalle.
Tosilitsumabia ja MTX:ää voidaan käyttää Suomessa 2-vuotiaiden ja tätä vanhempien lasten aktiivisen polyartriitin hoitoon jos pelkkä MTX ei ole tehonnut kyllin hyvin. Tosilitsumabia voidaan käyttää myös yksin mikäli MTX ei sovi potilaalle.
Tosilitsumabia voidaan käyttää Suomessa myös yli 2-vuotiailla lapsilla tai aikuisilla hoitamaan vaikeaa tai hengenvaarallista sytokiinien vapautumisoireyhtymää, jonka ovat aiheuttaneet kimeeristä antigeenireseptoria ilmentävät T-solut.
Tosilitsumabiliuosta sisältävää injektiokynää käytettäessä potilas voi pistää lääkkeen itse ihon alle. Kynässä on 162 milligrammaa (mg) tosilitsumabia ja annos otetaan kerran viikossa. Käytettäessä tosilitsumabia infuusiona lääkäri tai sairaanhoitaja antaa annoksen laskimoon tunnin aikana ja annostus toistetaan 4:n viikon välein. Suositeltu annos on 12 milligrammaa per kehonpainokilo (mg/kg) alle 30 kg painoisille potilaille ja 8 mg/kg yli 30 kg painoisille, mutta yli 100 kg painoisille ei suositella yli 800 mg annoksia.
Herr, gehe nicht ins Gericht mit deinem Knecht
thumb|right|Tenorin aarian käsikirjoitusta Herr, gehe nicht ins Gericht mit deinem Knecht (BWV 105) on Johann Sebastian Bachin säveltämä kantaatti yhdeksännelle Pyhän Kolminaisuuden päivän jälkeiselle sunnuntaille. Teos on sävelletty vuonna 1723 ja esitetty ensimmäistä kertaa saman vuoden heinäkuun 25. päivänä Leipzigissa.
Tosilitsumabi
Vasta-aiheet ja huomiot
Tosilitsumabia käytettessä
Haittavaikutukset ja yliannostus
Yli 1:llä tosilitsumabin käyttäjällä 10:stä voi ilmetä ylähengitystieinfektioita, korkea veren kolesterolipitoisuus (hyperkolesterolemia) tai injektiokohdan reaktioita, kuten punoitusta, turvotusta tai kutinaa.
1:llä 100–1000:sta voi ilmetä divertikuliitti, kohonnut veren triglyseridipitoisuus tai munuaiskivitauti.
1:llä 1000–10 000:sta voi ilmetä Stevens-Johnsonin oireyhtymä, kuolettava anafylaksia, lääkkeestä aiheutunut maksavaurio, maksatulehdus tai keltaisuus.
Tietoja tosilitsumabin yliannostuksen vaikutuksista ei juuri ole. Eräs multippelia myeloomaa poteva sai laskimoon 40 milligrammaa tosilitsumabia per kehonpainokilo (mg/kg), muttei saanut lääkkeestä vakavia haittavaikutuksia.
Toimintamekanismi
Tosilitsumabi sitoutuu liukoisiin ja solukalvoissa oleviin interleukiini-6-reseptoreihin (IL6) estäen siten reseptorien toiminnan. Tosilitsumabi on siis antagonisti. Se myös irrottaa solukalvoissa olevia IL6-reseptoreita liukoisiksi reseptoreiksi, jotka sitovat yhä tosilitsumabia.
Ilman tosilitsumabia liukoiset reseptorit kerääntyvät normaalisti homodimeeriksi solukalvoille ja interleukiini-6:n sitoutuessa niihin reseptorit aktivoituvat. Interleukiini-6:ta on paljon reumaa potevien nivelissä, joissa liiallinen reseptoriaktivaatio johtaa moniin erilaisiin haitallisiin reaktioihin, kuten osteoklastien aktivaatioon. Aktiiviset osteoklastit tuhoavat osaltaan reumassa niveliä ja luustoa.
Aatto Hukkanen
Aatto Hukkanen (1918–1988) oli suomalainen taidemaalari, joka vaikutti Oulun seudulla. Hänet tunnetaan erityisesti maalauksista, joita hän teki kaupungin kauniista naisista.
Ennen taiteilijaksi ryhtymistään Hukkanen työskenteli muun muassa sotilaana, laivurina, talonmiehenä, opettajana ja kirvesmiehenä. Hän aloitti taiteilijanuransa suhteellisen myöhään. Taiteilijana itseoppinut Hukkanen ihaili erityisesti Paul Gauguinia. Hän opiskeli piirtämistä Oulun työväenopistossa, maalausta Paavo Leinosen ohjauksessa ja grafiikkaa Olli Seppäsen johdolla. Eeli Aallon mukaan Hukkanen kutsui itseään Kapina-Hukkaseksi, koska kapinoi sovinnaisia käsityksiä vastaan, Susi-Hukkaseksi, koska hän saattoi olla hankala, ja Oulun suurimmaksi tyttökauppiaaksi, koska maalasi tyttöjen kuvia ja myi niitä. Hukkanen kapinoi kaupungin virallista taidepolitiikkaa vastaan. Hän keräsi ympärilleen itseoppineiden taiteilijoiden ryhmän, joka tunnettiin vuodesta 1962 alkaen nimellä Joulukuun ryhmä. Ryhmä järjesti runsaasti näyttelyitä, ja sen toiminta jatkui vuoteen 1968 saakka. Eeli Aalto teki Hukkasesta televisioelokuvan Tyttökauppias vuonna 1974.
Železnodorožnyi
Železnodorožnyi on runsaan 130 000 asukkaan kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 25 kilometriä Moskovan keskustasta itään, samaan suuntaan johtavan pääradan varrella.
Historiaa
thumb|left|210px|Kaupungin rautatieaseman sisäänkäynti thumb|left|210px|Lähijuna Železnodorožnaja-asemalla thumb|left|210px|Asuinalue Sawwino Železnodorožnyi perustettiin vuonna 1861 linnoitukseksi, jonka tehtävä oli palvella läheistä Obiralovkan rautatieasemaa. Leo Tolstoin Anna Karenina -kirjan päähenkilö Anna Karenina kuolee juuri kyseisellä asemalla. Železnodorožnyi sai kaupunkioikeudet vuonna 1952. 1960-luvulla siihen liitettiin neljä naapurikaupunkia. Tunnettu runoilija Andrei Belyi asui kaupungissa 1920-luvulla.
Kaupungin rautatieasema on nykyään Železnodorožnaja (Železnodorožnyi).
Asukasmäärän kehitys
{| cellpadding="4"
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1984
right|100px|Jousiammunta
Vuoden 1984 kesäolympialaisten jousiammunta järjestettiin 8. – 11. elokuuta 1984 El Dorado Parkilla, Long Beachilla, Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Tämä oli kahdeksas kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 109 osanottajaa 35 eri maasta, joista miehiä oli 62 ja naisia 47. Tapahtumia oli kaksi.
Urquhartin linna
Urquhartin linna on linna Skotlannissa Loch Ness-järven rannalla. Linna on nykyään raunioina, mutta se oli keskiaikaisen Skotlannin yksi vahvimpia linnoja. Suurin osa Loch Nessin hirviötä koskevista havainnoista tehdään tämän linnan lähistöllä.
Historia
Linnan tarkkaa rakennusvuotta ei tiedetä, mutta linna on sijainnut alueella ainakin 1200-luvulta saakka. Alue annettiin Durward-suvulle 1229 ja he luultavasti rakensivat linnan. Linna oli ainakin olemassa 1296 kun Englannin Edvard I valloitti Urquhartin linnan. Se siirtyi englantilaisilta skoteille ja takaisin. Vuonna 1306 Robert Bruce hallitsi linnaa tullessaan Skotlannin kuninkaaksi.
Kilan kirkko (Västmanlandin lääni)
Kilan kirkko on alkujaan 1300-luvulla rakennettu Västeråsin hiippakuntaan kuuluvan Kilan seurakunnan kivinen kirkkorakennus Salan kunnassa Västmanlandin läänissä Ruotsissa.
Urquhartin linna
Historia
Linna oli miehitetty viimeksi vuonna 1689 ja sen porttihuone räjäytettiin sotilaskäytön estämiseksi vuonna 1692.
Kilan kirkko (Västmanlandin lääni)
Kirkko on väriltään vaalean tiilenpunainen ja sen sokkeli on tummemman punainen. Malliltaan se on länsitornillinen pitkäkirkko. Siinä on taitekatto ja tornin huipulla on pieni lanterniini. Julkisivussa räystään alapuolella runkohuonetta ja tornia kiertää profiloitu korniisi. Eteläseinällä on ulkoneva barokkityylinen portaali. Kirkon pääsisäänkäynti on länsitornin pyörökaarisessa portaalissa.
Urquhartin linna
Historia
thumb|300px|Urquhartin linna, taustalla Loch Nessin järvi
Kilan kirkko (Västmanlandin lääni)
Kirkon sisäpuolella keskiaikaista tyyliä edustavat kaksi tähtiholvia, joista lähimpänä tornia olevassa on jäljellä koristemaalauksia. Kirkon alttarikaappi on peräisin noin vuodelta 1500. Saarnastuoli on tehty vuonna 1651, se oli korvattu uudemmalla saarnastuolilla vanhanaikaisena, mutta palautettu myöhemmin paikoilleen. 1700-luvulta on peräisin kuorin kupoliholvi ja kuorin taakse sovitettu sakaristo. 1800-luvulta on säilynyt urkufasadi. Muu sisutus on tehty pääosin vuosina 1936 ja 1969. Sisustuksen väreinä ovat vihreä ja punaruskea.
Alkuperäinen kirkko
Ilmeisesti vanhan puukirkon tilalle rakennettu kivikirkko on rakennettu vuoden 1300 tienoilla. Alkuperäisasussaan kirkko oli noin 20 metriä pitkä ja pohjamuodoltaan suorakaide. Siinä oli paanukatto ja kirkkosalin sisäkatto oli puinen tynnyriholvi. Sisällä seiniä oli koristeltu muun muassa kiviharkkoja jäljittelevin maalauksin. Kuoriin antoi valoa suuri ikkuna ja kirkon eteläseinällä oli kaksi ikkunaa. Kirkkosaliin muurattiin kaksi tähtiholvia 1400-luvun jälkipuoliskolla, siinä yhteydessä ikkunajakoa piti muuttaa holvia kannattavien pilareiden takia. Seiniin tehtiin kuviomaalauksia ja myöhemmin myös holvit koristeltiin maalauksin. 1600-luvun puolivälissä kuorin pohjoissivulle rakennettiin urkulehteri. Salalainen Peder Arvidsson teki vuonna 1651 kirkkoon saarnastuolin. Myöhemmin 1600-luvulla keskiaikaisia ikkuna-aukkoja suurennettiin ja avattiin myös uusia ikkunoita.
Länsitorni, kirkon jatkaminen ja sisustusmuutoksia
Kirkon ulkoasu muuttui huomattavasti vuonna 1780 tehdyssä muutostyössä. Kellotapuli purettiin, ja kirkosta purettiin eteläsivun asehuone ja läntinen päätyseinä. Purettujen seinien kivistä rakennettiin länsitorni, ja kellotapulista saadusta puutavarasta tehtiin palkkeja ja pukit kirkonkelloille. Jyrkkä harjakatto sai väistyä nykyaikaisemman taitekaton tieltä. Vanhoja ikkuna-aukkoja ummistettiin ja uusia avattiin, niin että ikkunavälit olivat säännöllisempiä ja julkisivut tulivat symmeririsimmiksi. Vanhoista ikkunoista tehtiin torniin lanterniini. Kirkkoa jatkettiin itäpäädystä, sinne tehtiin perustukset kuorin jatkeelle ja sakaristolle, ne rakennettiin vasta vuonna 1798. Tuolloin kuoriin muurattiin kupoliholvi ja takaseinän viereen muurattiin edelleen olemassa oleva alttari, jossa oli puinen kansi. Kuorin alle kaivettiin viinikellari, jonne oli kulku sakaristosta. Saarnastuoli siirrettiin kuorin ja runkohuoneen välisen holvikaaren eli triumfikaaren kohdalle. Kirkkosalin penkit ja lehteri maalattiin sinisen ja siniharmaan sävyin, ja seinissä ja holveissa olleet maalaukset kalkittiin piiloon. Sakaristo varustettiin kiintein arkkupenkein. Uusittu kirkkosali oli aikaisempaa isompi, valoisampi ja koruttomampi, eivätkä keskiaikainen alttarikaappi ja vuodelta 1651 oleva saarnastuoli sopineet tyyliin. Kirkossa vuonna 1801 tehdyn tarkastuksen mukaan alttarikaappi ja saarnastuoli olivat vanhanaikaisia. Niinpä vuonna 1828 kirkkoon vaihdettiin uusi alttarisaarnastuoli, jonka teki kuvanveistäjä Fahlcrantz.
Seuraava iso sisätilojen muutostyö tehtiin vuonna 1891, jolloin 1600- ja 1700-luvuilta peräisin olleet suljetut penkkikorttelit vaihdettiin avoimiin penkkiriveihin, jotka ootrattiin vaalean tammen värisiksi. Kirkkoon tehtiin sementtilattia ja kirkkosaliin tuli kamiina lämmityslaitteeksi. Kaksi vuotta myöhemmin rakennettiin lehterille urut, joiden fasadi oli uusigoottilaista tyyliä. Paanukatto korvattiin peltikatolla.
Paluuta vanhaan
Vuonna 1936 tehtiin ulko- ja sisäpuolisia muutoksia, korjauksen suunnittelija oli arkkitehti Arre Essén. Julkisivut roiskerapattiin ja ovet päällystettiin kuparilevyin. Kirkkosalin ikkunoihin lisättiin sisäpuitteet, joiden lasitus tehtiin vanhaa lasia jäljittelevällä lasilla lyijyjuotoksin. Kirkkosalin jäljellä olleet koristemaalaukset otettiin esiin ja restauroitiin. Vuodelta 1828 ollut alttarisaarnastuoli poistettiin silloisen valtionarkeologin ankarasta vastustuksesta huolimatta ja se korvattiin vuonna 1651 tehdyllä vanhalla saarnastuolilla, joka restauroitiin. Samoin keskiaikainen alttarikaappi palautettiin entiselle paikalleen. Asehuoneeseen tehtiin tiililattia ja sakariston alapuoliseen betoniseen kellariin asennettiin keskuslämmityskattila. Vuonna 1938 kuorin ikkunoihin tehtiin lasimaalaukset. Keskuslämmityskattila vaihdettiin sähkölämmitykseen vuonna 1955.
Viimeisin suuri kunnostus tehtiin vuonna 1969, jolloin kirkon kivimuurien perustuksia vahvistettiin ja julkisivut korjattiin. Julkisivupinnat maalattiin vaalean tiilenpunaisen sävyisellä kalkkimaalilla, väri löytyi vanhoja maalikerroksia tutkimalla. Asehuoneeseen sisustettiin vaatesäilö ja wc-tilat. Kuorin lattiaan tuli kiillotettu kalkkikivilattia. Kirkon penkkeihin lisättiin uudet päädyt ja selkänojat, ja ne pehmustettiin ja verhoiltiin. Penkkirivien päädyt on maalattu vaaleanvihreiksi kuten myös alttarikaide. Korjauksen suunnittelivat arkkitehti Lars Holmer ja Bjerkingin insinööritoimisto. Viimeisin näkyvä muutos on vuodelta 1893 ollen peltikaton muuttaminen kupariseksi vuonna 1979.
SlowHill
SlowHill on suomalainen instrumentaalista downtempo/ loungea esittävä  projektiyhtye, jonka jäseniä ovat Slow (eli Vellu Maurola) ja palkittu saksofonisti Tapani Rinne. Vuonna 2002 perustettu yhtye yhdistää downtempon biittejä easy listening- ja jazz-tunnelmiin.
Historia
SlowHill on julkaissut neljä albumia kaikki eri levymerkeillä.
Esikoisalbumi Finndisc oli Suomen ensimmäinen legendaarisen Blue Note Recordsin julkaisema electronica -albumi. Albumin ydinajatuksena oli kaivaa esiin ja samplata jazzklassikoita EMI Finlandin arkistoista.