cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koskenkorva (Ilmajoki)
Palvelut alkavat vähetä
Suomen 1990-luvun alun lama kohteli kovalla kädellä pankkeja, ja maaseudunkin pankkikonttoreita alettiin karsia. Vuonna 1938 perustettu Ilmajoen Säästöpankin konttori meni vuoden 1993 uudelleenjärjestelyissä Osuuspankille, joka sittemmin on lopettanut konttorinsa Koskenkorvalta. Suomen ensimmäisen osuuspankin perustajakylässä on jäljellä enää pankkiautomaatti, jota Etelä-Pohjanmaan Osuuspankki sanoo ylläpitävänsä tappiolla, nykyisin sitä ylläpitää Jari Mäki Oy. Kylän oman sivukirjaston on korvannut kolmesti viikossa kiertävä kirjastoauto.
Nykypäivä ja tulevaisuus
Vuonna 2011 satavuotisjuhliaan viettäneellä Koskenkorvalla on perustettu kylähanke innostamaan kaikki mukaan kylän kehittämiseen. Neuvola avattiin kylään tauon jälkeen uudelleen, viinatehtaan kupeessa toimiva A-Rehu Oy rakensi uuden siipikarjanrehutehtaan, ja Santavuoren alueelle on rakennettu tuulivoimapuisto.
Altian Koskenkorvalla ja lähialueilla kuvatut mainosvideot ovat nostaneet Koskenkorvan ja sen mukaan nimetyn viinan tunnettavuutta maailmalla.
Koskenkorva kirjallisuudessa ja elokuvassa
Jaska Filppulan romaani Me ei oltu valtaosaa (Like 2009) sijoittuu tekijän nuoruudenmaisemiin Koskenkorvan sahan ja viinatehtaan liepeillä. Jukka Vieno käsittelee laajassa runokokoelmassaan Stockan kulma (WSOY 2010) nykyisen asuinpaikkansa Helsingin ohella myös lapsuuden kyläänsä, etenkin sivulta 289 alkavassa jaksossa "61330 Koskenkorva". Ilmajoella varttuneet kirjailija Katri Tapola ja kuvittaja Virpi Talvitie käyttävät aiheena Koskenkorvaa ainakin lastenkirjassa Konnanmontulle hyvä kyyti (Tammi 2003). Martti Koskenkorva on julkaissut omakustanteina faktaa ja fiktiota sekoittavat jännitysromaanit Salattu perintö (2010) ja Valmistettu Koskenkorvalla (2011).
Vuonna 1991 Tuija Murtovaara ohjasi 55-minuuttisen nuorisoelokuvan Koskenkorva Cowboys, jossa paikallisten nuorten lisäksi esiintyi Samuli Edelmann. Elokuvan VHS-versio on lainattavissa Ilmajoen pääkirjastosta.
Jess Roskelley
Jess Fenton Roskelley (13. heinäkuuta 1982 Spokane, Washington, Yhdysvallat – 16. huhtikuuta 2019 Howse Peak, Kanada) oli yhdysvaltalainen vuorikiipeilijä. Roskelley kiipesi Mount Everestin huipulle vuonna 2003. Tuolloin hän oli 20-vuotias ja nuorin maailman korkeimman vuorenhuipun valloittanut ihminen. Roskelley ilmoitettiin kadonneeksi 17. huhtikuuta 2019 hänen ollessaan kiipeämässä Howse Peakin vaativana pidettyä itärinnettä Banffin kansallispuistossa Kanadan Kalliovuorilla. Hänen mukanaan olivat myös itävaltalaiset vuorikiipeilijät David Lama ja Hansjörg Auer. Heidät löydettiin kuolleina.
Bartolomé de las Casas
thumb|Bartolomé de Las Casas
Bartolomé de las Casas (24. elokuuta 1484 Sevilla – 17. heinäkuuta 1566 Madrid) oli espanjalainen piispa ja teologi. Hän oli Chiapasin ensimmäinen piispa. Las Casas oli aikansa ristiriitaisimpia henkilöitä. Hänen kirjoitustensa syynä pidetään suurelta osin ns. mustan legendan syntymistä. Bartolomé de las Casas johti intiaanien puolesta käytävää taistelua espanjalaisia encomenderoja vastaan usean vuosikymmenen ajan.
Las Casas liittyi vuonna 1522 dominikaaneihin Santo Domingossa, ilmeisesti Domingo de Betanzosin neuvosta, tultuaan petetyksi ja väärin kohdelluksi yrityksessään perustaa intiaanien ja espanjalaisten keskinäisen yhteisön nykyisen Venezuelan rannikolle. Las Casas teki kahdeksan matkaa Espanjaan puolustaessaan intiaanien oikeuksia. Vuodesta 1547 lähtien Las Casas oleskeli Espanjassa palaamatta enää Uuteen Espanjaan. Sieltä käsin hän jatkoi intiaanien puolustamista ja toimi tarmokkaasti encomienda-järjestelmän lakkauttamiseksi, jonka johdosta hänestä tuli hyvin vihattu henkilö Uuden Maailman encomenderojen keskuudessa. Hänen vihamiehiään oli esimerkiksi fransiskaani Toríbio de Benavente, joka kertoo polttaneensa Las Casasin Uuteen Espanjaan lähettämiä kirjoituksia. Myös Espanjan johtava humanisti Juan Ginés de Sepúlveda toimi tarmokkaasti Las Casasia vastaan.
David Lama
pienoiskuva|David Lama vuonna 2009. David Lama (4. elokuuta 1990 Innsbruck, Itävalta – 16. huhtikuuta 2019 Howse Peak, Kanada) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä. Lama ilmoitettiin kadonneeksi 17. huhtikuuta 2019 hänen ollessaan kiipeämässä Howse Peakin vaativana pidettyä itärinnettä Banffin kansallispuistossa Kanadan Kalliovuorilla. Hänen mukanaan olivat myös itävaltalainen vuorikiipeilijä Hansjörg Auer ja yhdysvaltalainen vuorikiipeilijä Jess Roskelley. Heidät löydettiin kuolleina.
Xiaoshengxian
Keisarinna Xiaoshengxian (12. tammikuuta 1692 − 2. maaliskuuta 1777), mantšulaisen reunustetun keltaisen lippukunnan Niohuru-klaanista, oli Yinzhenin, Yongzheng-keisarin puoliso ja Honglin, Qianlong-keisarin äiti. Hänet ylennettiin leskikeisarinna Chongqingiksi Qianlongin valtakaudella ja kuolemansa jälkeen keisarinnaksi. Hänellä ei ollut keisarinnan arvonimeä elämänsä aikana.
Ulanara-klaanin keisarinna Xiaojingxianin kuoleman jälkeen Niohuru johti keisarillista haaremia koska hän oli korkea-arvoisin keisarin puolisoista. Qianlong piti äitiään suuressa arvossa ja usein kääntyi hänen puoleensa saadakseen neuvoja. Hän eli vanhemmaksi kuin monet poikansa jalkavaimoista, ja kuoli vuonna 1777.
Perhetausta
Keisarinna Xiaoshengxianin henkilökohtaista nimeä ei ole kirjattu historiaan. Hän syntyi yläluokkaiseen Niohuru-klaaniin Pekingissä.
Kangxin aikakausi
Tuleva keisarinna Xiaoshengxian syntyi kiinalaisen kuukalenterin 11. kuun 25. päivänä Kangxin 30. hallintovuonna, eli gregoriaanisen kalenterin mukaan 12. tammikuuta 1692.
Vuonna 1704 Niohurusta tuli Yinzhenin, Kangxin neljännen pojan, toissijainen puoliso. 25. syyskuuta 1711 hän synnytti Yinzhenin neljännen pojan, Honglin.
Yongzhengin aikakausi
Keisari Kangxi kuoli 20. joulukuuta 1722 ja Yinzhenistä tuli hänen seuraajansa, Yongzheng-keisari. 28. maaliskuuta 1723, Niohurulle myönnettiin arvonimi "puoliso Xi". Vuonna 1730, hänet ylennettiin ja hän sai arvonimen "jalosukuinen puoliso Xi". Kun keisarinna Xiaojingxian kuoli 29. lokakuuta 1731, jalosukuinen puoliso Xi alkoi johtaa keisarin haaremia korkea-arvoisimpana jalkavaimona.
Qianlongin aikakausi
Yongzheng kuoli 8. lokakuuta 1735 ja Honglista tuli hänen seuraajansa, Qianlong-keisari. Keisarin biologisena äitinä, jalosukuinen puoliso Xi sai arvonimen "pyhä äiti leskikeisarinna Chongqing".
Qianlong piti äitiään suuressa arvossa ja kysyi häneltä usein neuvoja. Jotkut uskovat että hän oli keisarin kohtalokkaan valinnan takana ylentää rouva Nara toiseksi keisarinnaksi. Qianlong vieraili usein äitinsä luona. Leskikeisarinna oli aina mukana keisarin matkoilla Shenyangiin ja Jangtse-joen suistoon. Kun leskikeisarinna oli liian vanha matkustamaan, Qianlong lopetti kaikki matkansa ja jatkoi niitä vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Leskikeisarinna Chongqing kuoli 2. maaliskuuta 1777. Hänet haudattiin erilliseen hautaan Läntisten Qing-hautojen Tai-mausoleumiin.
Liisa Juhantalo
Liisa Marjatta Juhantalo (o.s. Rekola, s. 12. syyskuuta 1943 Helsinki) on eläkkeellä oleva suomalainen kuvataidealan koulutuslaitoksen johtaja ja kuvataiteilija.
Ura
Juhantalo valmistui kuvaamataidonopettajaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta, nykyisestä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta vuonna 1967. Hän toimi valmistumisensa jälkeen kuvaamataidon lehtorina eri kouluissa Turussa, Kankaanpäässä ja Porissa. Vuonna 1973 hän siirtyi opettajaksi Kankaanpään yläasteelle ja lukioon, missä hän opetti aina vuoteen 1990 asti. Juhantalo valittiin vuonna 1990 Kankaanpään taidekoulun rehtoriksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1999 asti. Taidekoulusta tuli osa Satakunnan ammattikorkeakoulua vuonna 1997, ja Juhantalosta tuli ammattikorkeakoulun kuvataidealan koulutusjohtaja. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2008.
Juhantalo on osallistunut yhteiskunnalliseen toimintaan järjestö- ja kunnallisella tasolla. Hän on ollut jäsenenä Valtion kuvataidetoimikunnassa, taiteen keskustoimikunnassa ja Turun ja Porin läänin taidetoimikunnassa.
Taiteilijana
Juhantalo on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä, pääosin Satakunnassa, mutta myös Suomen ulkopuolella. Hän on osallistunut ryhmänäyttelyihin ja vieraillut taiteilijaresidensseissä. Juhantalon taiteenalana ovat muun muassa keramiikka ja kuvanveisto. Hänen töitään on Kankaanpään kaupungin julkisten veistosten kokoelmassa. Juhantalo on Taidekoulun rehtorina ollut luomassa Kankaanpään kaupungin keskustaan sijoittuvia Taidekehää ja Taidepolkua -reittejä, joiden varrella on yli sata erilaista julkista taideteosta. Taidekehän rakentaminen alkoi vuonna 1995. Taidepolun varrella on kolme Juhantalon teosta: Lepo (1995), Kivikukka (1997) ja Kavioura (2004). Laviantien varrella on lisäksi teos Pesäpallo (2003).
Juhantalon aloitteesta toteutettiin vuosina 1996–2001 Taidetie-hanke, jossa valtatie 23:n varteen Kankaanpään ja Porin välille sijoitettiin kymmenen ympäristötaideteosta. Teosten tekijöitä ovat muun muassa Antti Maasalo ja Villu Jaanisoo.
Perhe
Liisa Juhantalo oli naimisissa poliitikko Kauko Juhantalon kanssa vuodesta 1967 miehen kuolemaan 2020 asti. Juhantaloilla on neljä lasta.
Miljoonakutoja
Miljoonakutoja, aikaisemmalta nimeltään verinokka tai miljoonavarpunen (Quelea quelea) on todennäköisesti maailman runsaslukuisin luonnonvarainen lintulaji. Vain tarhattu kana on runsaslukuisempi lintulaji.
David Bernhardt
David Bernhardt (s. 1. joulukuuta 1997 Huddinge, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue MoDo Hockeyssa.
Seuraura
Bernhardt on Huddinge IK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Nacka HK:hon, josta Bernhardt jatkoi kaudeksi 2012–2013 Djurgårdens IF:n junioreihin. Kaudella 2013–2014 hän oli seuran J18-junioreiden tehokkain puolustaja sekä J18 Elitissä tehoilla 5+9=14 että J18 Allsvenskanissa tehoilla 3+7=10. Kauden 2014–2015 Bernhardt pelasi suurimmaksi osaksi Djurgårdenin J20-junioreissa, joiden eniten maaleja tehnyt puolustaja hän oli kuudella osumallaan Erik Palmin kanssa. Bernhardt voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden. Hän pelasi osan kaudestaan myös Djurgårdenin J18-junioreissa. Bernhardt oli J18 Allsvenskanissa joukkueen tehokkain puolustaja Gustav Skyttvallin kanssa tehoilla 1+8=9, vaikka hän pelasikin vain kuusi ottelua. Bernhardt debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettan-joukkue Väsby IK:ssa.
Toukokuussa 2015 Bernhardt teki kaksivuotisen sopimuksen Djurgårdenin SHL-joukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2015–2016 kuitenkin vielä kokonaan seuran J20-junioreissa. Bernhardt voitti koko J20 SuperElitin puolustajien syöttöpörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi Skellefteå AIK:n Filip Berglundin jälkeen tehoilla 10+28=38. Hän oli myös Djurgårdenin paras syöttäjä Jonathan Davidssonin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Bernhardt voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Junior Club World Cupissa, jonka Djurgården voitti.
Philadelphia Flyers varasi Bernhardtin seitsemännellä kierroksella 199. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän teki Djurgårdenissa miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 21. elokuuta 2016 ranskalaista Rouen Hockey Élite 76:ta vastaan. Bernhardt merkittiin joukkueensa kolmospuolustajapariin Alexander Falkin viereen. Hän keräsi ottelusta teholukeman +1. SHL-debyyttinsä hän teki runkosarjan kolmannella kierroksella 28. syyskuuta 2016 Karlskrona HK:ta vastaan. Bernhardt merkittiin Djurgårdenin nelospuolustajapariin Adam Ollas Mattssonin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.03 minuuttia. Ensimmäisen SHL-maalinsa Bernhardt teki viidennessä ottelussaan 21. lokakuuta 2016 Linköping HC:tä vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Kaikkiaan Bernhardt pelasi tulokaskautensa aikana 27 runkosarja- ja neljä CHL-ottelua tehopistein 2+5=7. Hän voitti runkosarjassa Djurgårdenin sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Bernhardt pelasi ison osan kaudestaan vielä myös seuran J20-junioreissa. Hän pelasi siellä piste per peli -tahdilla 21 runkosarjaottelua tehopistein 9+12=21, joilla Bernhardt oli Djurgårdenin tehokkain puolustaja Simon Johanssonin kanssa ja kolmanneksi paras maalintekijä Maximilian Eisenmengerin kanssa. Hän jakoi Johanssonin kanssa J20 SuperElitin puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan. Marraskuussa 2016 Bernhardt teki Djurgårdenin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Miljoonakutoja
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 12,5 senttimetriä ja paino 15–20 grammaa. Se on varpusta pienempi pikkulintu, jolla on tukevatekoinen punainen nokka ja punaiset koivet. Höyhenpuku on alapuolelta vaalea ja päältä harmaanruskean viirukas. Koiraalla on joko musta tai vaalea naama. Lajin elinikä on kaksi tai kolme vuotta.
David Bernhardt
Seuraura
Kaudella 2017–2018 Bernhardt teki SHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 1+10=11. Kahdessa pelaamaassan playoff-ottelussa hän teki kolme syöttöpistettä, kunnes Bernhardtin kausi päättyi loukkaantumiseen kesken puolivälieräsarjan. Helmikuussa 2018 hän teki Djurgårdenin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2018–2019 Bernhardt teki 16 pelaamassaan runkosarjaottelussa vain yhden syöttöpisteen, kunnes tammikuussa 2019 hän siirtyi kevääseen 2021 asti ulottuvalla sopimuksella Växjö Lakers HC:n riveihin. Kuitenkin jo kesken seuraavan kauden 2019–2020, marraskuussa 2019 Bernhardt siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon.
Miljoonakutoja
Esiintyminen
Miljoonakutoja esiintyy Afrikassa Saharan eteläpuolella. Satunnaisesti lajia on tavattu myös Kanariansaarilla. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 9,4 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Populaatiot muuttavat pitkiäkin matkoja ravinnonhaussa.
David Bernhardt
Seuraura
Bernhardt teki heinäkuussa 2020 kauden yhden kauden kattavan jatkosopimuksen SaiPan kanssa. Kesken kauden 2020–2021, helmikuussa 2021 seura lainasi hänet loppukaudeksi Helsingin IFK:hon. Bernhardt voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 2021–2022 Bernhardt siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella kotimaansa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue MoDo Hockeyn riveihin. Marraskuussa 2021 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Bernhardt pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Yhteensä hän on pelannut 17 nuorten maaottelua.
Miljoonakutoja
Esiintyminen
Miljoonakutoja on todennäköisesti maailman runsaslukuisin luonnossa elävä lintulaji, sen kannaksi on arvioitu 1,5 miljardia lisääntymisikäistä yksilöä.
Elinympäristö
Miljoonakutojan tyypillisiä elinympäristöjä ovat savanni ja aro. Laji elää myös ihmisen seuralaisena viljelysmaiden tuntumassa. Parvet, joissa voi olla miljoonia yksilöitä, liikkuvat päivittäin ruokailu- ja juomapaikkojen ja pesäpaikkojen välillä.
David Bernhardt
Muuta
Bernhardtin isoveli Daniel pelasi omalla urallaan hyökkääjänä 16 SHL-ottelua Djurgårdens IF:ssä. Hänellä oli myös New York Rangersin NHL-varaus vuodelta 2015. Veljekset pelasivat vuosia yhdessä Ruotsin juniorisarjoissa.
Miljoonakutoja
Lisääntyminen
Miljoonakutoja on yhdyskuntalintu, joka pesii valtavina kolonioina. Yhdyskunta saattaa levitä kymmenen neliökilometrin alueelle. Koiras on moniavioinen ja sillä voi olla kymmeniä naaraita. Pesintä ajoittuu sadekausien mukaan siten että riittävästi siemenravintoa on tarjolla. Koiras kutoo puuhun tai piikkipensaaseen ruohonkorsista ja lehdistä puolivalmiita soidinpesiä, joista naaras lopulta valitsee yhden, jonka ne rakentavat yhdessä valmiiksi. Naaras munii 2–4 vaaleansinistä munaa ja hautoo niitä noin 12 päivää. Pieniä poikasia ruokitaan hyönteisillä ja niiden toukilla. Poikasten ollessa muutaman päivän ikäisiä emot alkavat ruokkia niitä siemenillä. Poikaset lähtevät pesästä kahden viikon ikäisinä. Ne ovat sukukypsiä yksivuotiaina, usein jo yhdeksän kuukauden ikäisinä.
Ravinto
Pääasiallista ravintoa miljoonakutojalle ovat ruohonsiemenet ja vilja, poikasaikana myös hyönteiset. Kuivalla kaudella linnut syövät puiden lehtiä. Parvet hakeutuvat aamunkoitteessa ruokailupaikoille. Keskipäivän kuumuudessa ne lepäävät varjossa ja juomapaikoilla. Illalla ne käyvät toistamiseen ruokailemassa.
Miljoonakutojat saattavat aiheuttaa viljelmille suurta tuhoa. Miljoonapäinen parvi voi yhdessä päivässä tuhota jopa 60 tonnia viljaa. Viljelijät tappavat niitä suuria määriä, mutta lajin kanta ei ole toistaiseksi pienentynyt.
Oreochromis
Oreochromis on tilapioihin kuuluva kirjoahvensuku, johin kuuluvia kaloja tavataan Afrikassa. FishBase-tietokannassa on lueteltu 33 sukuun kuuluvaa lajia.
Tämän suvun, kuten muidenkin kirjoahventen, sukulaisuussuhteita on selvitelty DNA-analyysin avulla. Se ei ole helppoa, koska monet Oreochromis-lajit risteytyvät keskenään.
Tunnettuja Oreochromis-suvun lajeja ovat valkoleukatilapia (Oreochromis mossambicus), niilintilapia (Oreochromis niloticus), hopeatilapia (Oreochromis variabilis) ja pronssitilapia (Oreochromis esculentus).
Kantatie 67
thumb|right|200px|Kantatie 67 Kauhajoen Äijönkylässä thumb|right|200px|Kantatie 67 Kurikassa, jossa tie ylittää notkossa [[Jalasjoki|Jalasjoen]]
Kantatie 67 on Kaskisista Seinäjoen Nurmoon johtava kantatie. Tien pituus on 115 kilometriä ja se on pääosin kaksikaistainen Seinäjoen keskustaa lukuun ottamatta, jossa tie on nelikaistainen. Tie on pääosin hyvälaatuinen, paikoitellen jopa valtatietasoinen, ja sen liikennemäärät ovat varsin vaihtelevia.
Tie alkaa Rannikko-Pohjanmaalta, Kaskisten satamasta suunnaten pohjoiskoilliseen ja kääntyy Närpiön alueelle tultaessa itään. Se kulkee Korsgrundetin ja Karklobbenin kautta, ylittää Närpesfjärdenin Erlandskäretin ja Hundholmenin kautta. Mantereelle tultaessa tie kääntyy itäkoilliseen ja risteää valtatie 8 kanssa Trodmossenissa. Etelä-Pohjanmaalla, Teuvalla noin kolme kilometriä kirkonkylän jälkeen suunta kääntyy itäkaakkoon Kauhajoelle, jossa siitä eroaa kantatie 44 Sastamalan Kiikkaan. Kauhajoen Aronkylässä tie kääntyy noin 90° pohjoiskoilliseen kohti Kurikkaa, jonka pohjoisosassa se kulkee Magneetin risteyksestä runsaat neljä kilometriä yhdessä valtatien 3 kanssa. Tuiskulan risteyksessä nämä eroavat ja kantatie 67 jatkuu Ilmajoen läpi kääntyen koilliseen, Seinäjoelle tultaessa itään ja jälleen koilliseen. Tie risteää valtatien 18 kanssa Kivisaaressa päättyen valtatien 19 eritasoristeykseen Nurmon kirkonkylässä.
Tiehankkeet
Etelä-Pohjanmaan ELY-keskus suunnittelee tien parantamista Seinäjoen ja Ilmajoen välillä. Seinäjoen puoleista nelikaistatietä jatketaan Katilantien kohdalle asti, ja Ilmajoen Siltalan ja Ahonkylän sekä Seinäjoen Rintalan kohdille rakennetaan uudet eritasoliittymät. Tieosuutta parannetaan nykyiselle paikalleen lukuun ottamatta Ahonkylän kohtaa, missä tien linjausta muutetaan noin 3 kilometrin matkalla. Hankkeen yleissuunnitelma valmistunee vuoden 2023 loppupuolella.
Historiaa
Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa Seinäjoen ja Ytterjeppon välinen kantatieosuus muutettiin valtatieksi 19 ja kantatie 67 lyheni päättymään Seinäjoelle. Samalla tietä kuitenkin jatkettiin länsipäästään jatkumaan Kaskisiin.
Dioubéba
Dioubéba on kylä Kayesin alueen Bafoulabén piirin Oualian kunnassa Malissa. Se sijaitsee Bakoyejoen varrella 15 kilometriä Oualiasta luoteeseen. Kylässä on 490 asukasta (vuonna 2009).
Kylän nimi tarkoittaa ’joenylityspaikkaa’. Sen toinen osa Liberté on ranskalaisten siirtomaavalloittajien vapautettuja orjia varten perustama asutus. Kayesin ja Nigerjoen välisen rautatien rakentaminen pysähtyi vuonna 1888 Dioubébaan, ja sinne Bafingjoelta johtanut kapearaiteinen osuus korvattiin leveäraiteisella vasta vuonna 1897.
Rudolf Lange
Rudolf Lange (18. huhtikuuta 1910 Weißwasser, Saksa – 23. helmikuuta 1945 Poznań, Puola ) oli natsi-Saksan SD:n ja Sicherheitspolizein päällikkö Latviassa toisen maailmansodan aikana. Hän oli yksi Wannseen konferenssiin osallistuneista natsijohtajista.
Ura Gestapossa
Vuonna 1933 Gestapo värväsi hänet Hallessa. Hän liittyi samalla SA-joukkoihin, mutta tunsi tehneensä huonon uraratkaisun ja noin kolme vuotta myöhemmin hän värväytyi SS:n rivimieheksi numerolla 290 308. Gestapon jäsenenä hän kuitenkin yleni SS-joukoissa nopeasti. Vuodesta 1936 alkaen hän työskenteli Gestapon Berliinin toimistossa. Hän omaksui SS:n aateohjelman ja erosi kirkosta 1937.
Vuonna 1938 natsi-Saksa liitti Itävallan alueisiinsa. Lange siirrettiin Wieniin, jossa hän valvoi Itävallan poliisijärjestelmän yhdistämistä Saksan poliisiin. Hän tapasi siellä myös Franz Walter Stahleckerin ja työskenteli tämän kanssa. Stahlecker oli asetettu juutalaisten muutosta vastaavan Wienin toimiston johtoon. Itävallasta Lange siirrettiin Stuttgartiin kesäkuussa 1939.
Toinen maailmansota ja holokausti
Pian toisen maailmansodan syttymisen jälkeen 22. syyskuuta 1939 natsi-Saksan poliisielimet yhdistettiin SS:n alaiseksi valtakunnan pääturvallisuusvirastoksi (RSHA), jota johti Reinhard Heydrich. Gestaposta tuli Osasto IV ja Heinrich Müllerista sen johtaja. Touko-kesäkuussa 1940 Lange johti Weimarin ja Erfurtin Gestapon toimistoja ja toimi Sicherheitspolizein apulaistarkastajana Kasselissa. Syyskuussa 1940 Lange sai ylennyksen Berliinin poliisin apulaispäälliköksi. Huhtikuussa 1941 hänet ylennettiin majuria vastanneeseen SS-Sturmbannführerin arvoon.
Joulukuussa 1941 hänet nimitettiin Einsatzgruppe A:n komentajaksi. Einsatzgruppe A toimi Baltian alueella ja Latviassa se murhasi yli 250 000 ihmistä alle puolen vuoden aikana. Suurin osa heistä oli juutalaisia.
Riian lähistöllä Lange järjesti kaksi päivää kestäneen joukkoteloituksen, jonka aikana murhattiin 35 000 ihmistä. Kokemusta omaavana Lange kutsuttiin Wannseen konferenssiin 1942, jossa valmisteltiin juutalaiskysymyksen lopullista ratkaisua. Saman vuoden joulukuussa hän yleni SS-Obersturmbannführeriksi ja Riian SD:n ja Sicherheitspolizein toimiston päälliköksi.
Lange haavoittui puna-armeijan hyökätessä Poznańiin tammikuussa 1945 ja hänet ylennettiin SS-everstiksi. Hän menehtyi Puolassa samana vuonna. Hänen kuolemansa yksityiskohdista ei ole varmaa tietoa, mutta hänen oletetaan kuolleen taistelussa puna-armeijaa vastaan helmikuussa 1945.
Kaltimon pahvitehdas
Kaltimon pahvitehdas oli Oy Kaukas Ab:n tehdas Enossa, Pielisjoen rannalla. Se toimi vuosina 1897–1952. Henkilökuntaa oli parhaimmillaan töissä 115, mutta loppuaikoina hieman alle sata. Tehtaan työntekijöitä edusti Paperiliiton Kaltimon osasto numero 53 ry. Tehtaassa oli yksi kartonkikone ja viisi hiomakonetta. Tehtaan tuotanto meni muun muassa Neuvostoliittoon, Tanskaan, Saksaan, Egyptiin ja Etelä-Afrikkaan.
Historia
Vuonna 1897 perustettiin Kaltimon Puuhiomo Osakeyhtiö ja rakennettiin pahvitehdas Pielisjoen rannalle, Keski-Kaltimon alapuolelle, nykyisen Enon Kanavarannan kohdalle. Suurin osa tuotteista myytiin Suomen Puuhiomoyhdistyksen kautta Venäjälle, ja loput pääasiassa Saksaan. Tehdas tuotti neljä ensimmäistä vuotta tappiota. Vuonna 1908 tehdas paloi perustuksiaan myöten, mutta rakennettiin uudelleen. Joensuu–Nurmes-radan valmistuminen vuonna 1909 helpotti pahvinkuljetusta ja yritys tuotti jälleen voittoakin.
Vuonna 1916 Kaltimon Puuhiomo myytiin Kaukaalle. Tehdas tuotti alussa hyvin, mutta vuonna 1924 tuli jo tappiota. Syynä olivat maatalouden lisäksi tehtaan vanhentuneet koneet, jotka eivät soveltuneet erikoiskartongin valmistukseen. Tilaus- ja tuotantomäärät laskivat ja vuonna 1931 tehdas pantiin seisomaan. Seuraavana vuonna Kaltimon Puuhiomo fuusioitiin Kaukaaseen ja tehtaan viralliseksi nimeksi tuli Ab Kaukas Fabrik, Kaltimon pahvitehdas. Sodan jälkeen tehdas toimi kahdeksan vuotta, joista voittoa syntyi vain vuosina 1946 ja 1951. Vuonna 1952 yhtiö päätti rakentaa Kaltimon voimalaitoksen ja räjäyttää tehtaan. Tehtaan tiilirakenteinen korjaamo purettiin alueen viimeisenä rakennuksena vuonna 2004.
Rautatieliikenne tehtaalla
Tehtaan tuotteet kuljetettiin rautatien varressa olevaan pitkään makasiiniin, joka on edelleen jäljellä. Tehdasalueella oli myös oma rautatie.
Viasat History
Viasat History on Viasatin omistama maksullinen tv-kanava, joka esittää historiaohjelmia ja kulttuuridokumentteja. Viasat aloitti kanavan uusien ohjelmien suomenkielisen tekstityksen 1. syyskuuta 2007. Kanavan lähetysaika on joka päivä aamuseitsemästä keskiyöhön saakka. Viasat History näkyy myös Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Jouko Jääskeläinen
Jouko Tapani Jääskeläinen (s. 18. maaliskuuta 1952 Anjala) on suomalainen Suomen Kristillisdemokraatteja edustava poliitikko ja kansanedustaja. Jääskeläinen nousi eduskuntaan ensi kerran vuonna 1991.
Opinnot
Jääskeläinen on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971, yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1978 ja valtiotieteiden lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 2006. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2008, aineenaan yleinen valtio-oppi, väitöskirjalla Yhteisöllisyys juutalaisessa kansallisuusajattelussa ja Israelin valtion itsenäisyysjulistuksessa.
Kunnallispolitiikka
Kunnallispoliittisella tasolla Jääskeläinen on toiminut Vantaan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1989. Vuonna 2022 hänet valittiin Vantaa-Keravan hyvinvointialueen valtuustoon.
Eduskuntatyö
Eduskuntaan Jääskeläinen valittiin ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1991 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana vaaleissa 1995 ja vaaleissa 1999, mutta vaaleissa 2003 hän putosi eduskunnasta jäätyään neljän puolueen vaaliliiton listalla kolmanneksi, eduskuntaan valitun perussuomalaisten Timo Soinin ja varasijalle jääneen puoluetoverinsa Antero Laukkasen jälkeen. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Jääskeläinen tuli jälleen valituksi kristillisdemokraattien kansanedustajaksi. Hän oli ehdolla myös vaaleissa 2015, mutta jäi varasijalle Antero Laukkasen tultua valituksi. Eduskunnassa ollessaan Jääskeläinen toimi varsinaisena jäsenenä seitsemässä eri valiokunnassa, vuodet 1991–1994 ympäristövaliokunnassa, 1991–1995 talousvaliokunnassa, 1994–1995 ja 2011–2015 valtiovarainvaliokunnassa, 1995–2003 suuressa valiokunnassa, 1996–1997 lakivaliokunnassa, 1997–1998 sivistysvaliokunnassa ja vuodet 1999–2003 perustuslakivaliokunnassa. Hän toimi myös puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuodesta 1997 vuoteen 2003.
EU-vaaliehdokkuus
Jääskeläinen oli ehdokkaana vuosien 2004 ja 2014 EU-vaaleissa tulematta valituksi.
Muut luottamustoimet
Jääskeläinen on Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokouksen jäsen vuodesta 2016 ja sen lakivaliokunnan varapuheenjohtaja vuodesta 2020. Hän on kutsuttu jäsen European Academy of Sciences and Arts -järjestössä.
Jääskeläinen on toiminut myös Suomen Israel-ystävyystoimikunnan puheenjohtajana ja Kansanlähetyksen Helsingin piirin osa-aikaisena piirijohtajana sekä Suomen Kansanlähetyksen vs. talousjohtajana.
Yksityiselämä
Jääskeläinen on ollut naimisissa vuodesta 1983 ja hänellä on puolisonsa kanssa kolme lasta, vuosina 1984 ja 1986 syntyneet tyttäret sekä vuonna 1988 syntynyt poika sekä neljä lastenlasta.
Thomas Kahlenberg
thumb|250px|Thomas Kahlenberg (numero 10) saa ohjeita valmentaja [[Jacques Santinilta.]]
Thomas Kahlenberg (s. 20. maaliskuuta 1983 Hvidovre, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kotimaansa Brøndbyn lisäksi hän pelasi Saksassa ja Ranskassa.
Kahlenberg pelasi Tanskan maajoukkueessa 47 ottelua ja teki viisi maalia vuosina 2003–2015. Hän kuului Tanskan joukkueeseen vuoden 2004 EM-kisoissa.
Mustajalkakissa
Mustajalkakissa (Felis nigripes) on Afrikan pienikokoisin kissaeläin. Se elää eteläisessä Afrikassa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt mustajalkakissan vaarantuneeksi lajiksi.
Taksonomia
thumb|vasen|Eläintarhassa. thumb|vasen|Pää. Mustajalkakissa on jaettu usein kahteen eri alalajiin Felis nigripes nigripes ja Felis nigripes thomasi. Kaikki tutkijat eivät kuitenkaan jaa käsitystä kahdesta alalajista. Mustajalkakissa ei risteydy helposti muiden kissalajien kanssa. Luonnosta ei tunneta yhtäkään hybridiä ja tarhaolosuhteista tunnetaan vain kolme mustajalkakissan ja kesykissan hybridiä.
Koko ja ulkonäkö
Mustajalkakissa on Afrikan kissaeläimistä pienikokoisin. Sen ruumiinrakenne on vanttera. Naarailla on kolme nisäparia. Urokset ovat naaraita kookkaampia. Niiden ruumiin pituus on 37–52 cm ja paino 1,5–2,5 kg. Naaraiden vastaavat lukemat ovat 35–41 cm ja 1–1,6 kg. Hännän pituus molemmilla on 12–20 cm. Turkki on pehmeä. Talviturkki on kesäturkkia pidempi ja paksumpi. Pohjaväri selkäpuolella vaihtelee kanelinruskeasta kellanruskeaan. Ruumiissa, raajoissa, hännässä ja päässä on useita selkeästi erottuvia mustia juovia ja laikkuja. Ruumiin vatsapuoli on vaalean ruskeankeltainen tai valkoinen. Pää on muodoltaan leveä. Kurkku, sekä silmien, korvien ja suun reunat ovat valkoiset. Poskella on kaksi mustaa raitaa. Silmät ovat tummankeltaiset tai vihertävät. Jalat ja häntä ovat lyhyet. Jalkapohjat ja hännänpää ovat mustat.
Afrikanvillikissa elää osittain samoilla alueilla ja on ulkonäöltään hieman samankaltainen. Afrikanvillikissa on kuitenkin huomattavasti kookkaampi, ja sen jalat ja häntä ovat pidemmät.
Levinneisyys ja elinympäristö
Mustajalkakissaa tavataan alueella, joka käsittää osia Botswanasta, Etelä-Afrikasta ja Namibiasta, sekä pieniä alueita Angolan eteläosissa ja Zimbabwessa. Esiintyminen Lesothossa ja Swazimaassa on mahdollista, mutta epätodennäköistä.
Mustajalkakissa on erikoistunut avoimiin lyhyen heinikon maastoihin. Lajin elinympäristö käsittää kuivia ruohikkoja, matalia pensaikkoja ja savannia. Lajia esiintyy myös Karoon puoliaavikolla. Kaikkein kuivimmilla osilla Namibin ja Kalahari aavikkoja sitä ei esiinny.
Elintavat
thumb|Mustajalkakissa ja hiiri. Mustajalkakissan elintapoja on kuvailtu salamyhkäisiksi, mikä on myös vaikuttanut esimerkiksi sitä koskevan tutkimuksen vähyyteen. Laji on paitsi pienikokoinen, mutta myös lyhyitä lisääntymisaikoja ja pentujen kasvatusta lukuun ottamatta yksineläjä ja se liikkuu lähes pelkästään hämärässä ja öisin. Toisin kuin monet muut kissat, mustajalkakissa liikkuu lähes pelkästään maassa ja puihin se ei kiipeä. Päivän se viettää pesäkolossaan. Pesäkolo sijaitsee usein hylätyssä termiittikeossa. Se voi käyttää myös muiden lajien, kuten namibiansavannioravan ja maasian kaivamia koloja.
Mustajalkakissa on petoeläin. Tärkeimpiä saaliseläimiä ovat pienet nisäkkäät, jotka eräässä tutkimuksessa muodostivat 39 % mustajalkakissan ravinnosta. Joitakin huomattavia saaliseläimiä ovat esimerkiksi korva-aavikkohiiri (Malacothrix typica) ja hyppyjänis (Pedetes capensis). Suuremmat mutta alle 100 g painavat nisäkkäät muodostivat 17 % ja pienet alle 40 g linnut 16 %. Sammakkoeläimet, matelijat ja selkärangattomat muodostivat alle 2 % ravinnosta. Lajia on kuvailtu kissojen suvun tappavimmaksi saalistajaksi. Noin 60 % sen saalistusyrityksistä päättyy saaliin nappaamiseen. Mustajalkakissa välttelee kookkaampia petoeläimiä. Niitä tiedetään jääneen esimerkiksi vaippasakaalin ja aavikkoilveksen saaliiksi.
Mustajalkakissa voi lisääntyä minä tahansa vuodenaikana. Niillä on kuitenkin myös selvästi eroteltavissa oleva lisääntymiskausi elokuusta maaliskuuhun. Tiineys kestää 63–68 päivää ja synnytys ajoittuu yleensä sateiden ja runsaan ravinnon kausiin. Samana vuonna voi olla kaksi poikuetta. Pennut itsenäistyvät 3–4-kuukauden ikäisinä. Elinikä luonnossa on noin viisi vuotta ja vankeudessa mustajalkakissat ovat eläneet 16-vuotiaiksikin saakka.
Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut mustajalkakissan vaarantuneeksi lajiksi. IUCN:n arvio kannan koosta oli noin 9 707 täysikasvuista yksilöä. Kantojen uskotaan olevan laskussa.
Lajin vakavimpana uhkana pidetään saaliseläinten ja pesäpaikkojen katoamista. Metsäjalkakissa ei voi kaivaa omia pesäkolojaan ja se on riippuvainen niitä kaivavista muista eläimistä. Kuitenkin esimerkiksi pesiä kaivavia hyppyjäniksiä on hävitetty tuhoeläiminä ja bushmeat-metsästyksellä. Etelä-Afrikassa petoeläimiä vainotaan myös yleisemmin ja mustajalkakissoja kuolee muille lajeille tarkoitettuihin myrkkysyötteihin. Elinympäristön tuhoutumista on aikaisemmin pidetty suurempana uhkana, mutta nykytutkimuksen perusteella laji saattaa tietyissä tapauksissa jopa hyötyä laiduntamisesta, joka rajoittaa suurempien petoeläinten määrää ja pitää jyrsijöiden kannat korkealla. Ihmisen vaikutusta kantoihin tätä kautta ei kuitenkaan tunneta perusteellisesti. Muita mahdollisia uhkia ovat taudit, luonnonkatastrofit kuten tulvat ja ilmastonmuutos.
Laji kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Sitä pidetään harvinaisena olemassa olevilla suojelualueilla.
Pauli Tanttu
Pauli Veikko Tanttu (2. kesäkuuta 1921 Hirvensalmi – 25. joulukuuta 1952 Hirvensalmi) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 180. 10. divisioonan Jalkaväkirykmentti 1:n esikuntakomppaniassa (EsikK/JR 1) konepistoolimiehenä palvellut Tanttu nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Nimityshetkellä Tanttu oli sotilasarvoltaan korpraali, ja hänet oli kotiutettu jo ennen nimitystä, 4. marraskuuta 1944.
Tanttu osoitti huimapäistä rohkeutta sodan hyökkäysvaiheen aikana. Hän osallistui vapaaehtoisena kaikkiin jääkärijoukkueensa partioihin. Hän eteni hyökkäyksen kärjessä ja tuhosi lähes omin voimin useita konekivääri- ja pikakivääripesäkkeitä. Hyökkäyksen pysähdyttyä vihollisen voimakkaan vastarinnan vuoksi hänen kerrotaan sanoneen: "Ei tässä auta muu kuin hyökätä".
Sodan jälkeen Tanttua syytettiin venäläisten vankien teloittamisesta, mutta syyte raukesi ja Tanttu pääsi keskittymään siviilielämään ja metsätyömiehen töihinsä. Pauli Tantun kerrotaan päättäneen itse päivänsä joulupäivänä 1952 korkeimman sotaoikeuden otettua syytteen uudestaan käsittelyyn.
Siviilissä maatalous- ja metsätöissä työskennellyt Tanttu on haudattu Hirvensalmen hautausmaalle. Vuonna 1990 Pauli Tantulle paljastettiin muistokuva Hirvensalmen kunnanvirastoon.
The Complete Recordings 1963–67 + the 1968 English singles
Kappaleet
(+ 2 numre fra 1969)
William Gilbert
William Gilbert (tai Gilberd; 1544–1603) oli englantilainen fyysikko ja lääkäri, joka tutki sähköä ja magnetismia. Hän esitti ensimmäisenä teorian Maan magneettikentästä.
Hänen elämäntyönsä oli 18 vuoden magnetismin alalla suoritettujen kokeiden tuloksena syntynyt teos De Magnete, jossa hän käsitteli laajalti magneettisia ilmiöitä. Gilbert kehitti myös lukuisia menetelmiä tuottaa ja voimistaa sähköä.
Elämäkerta
Gilbert syntyi Englannin Colchesterissa Lontoon lähellä vuonna 1544. Hän ryhtyi opiskelemaan matematiikkaa vuonna 1550 ja hänestä tuli lääketieteellisen koulun matematiikan opettaja vuonna 1564. Gilbert valmistui Cambridgen yliopistosta lääkäriksi vuonna 1569. Lääketieteen ohella hän teki kokeita kemian, sekä magnetismin ja sähkön alalla. Hänestä tuli Royal College of Physiciansin johtaja, ja vuonna 1600 hänestä tuli kuningatar Elisabet I:n hovilääkäri. Toimi ei kestänyt kauan, sillä kuningatar kuoli maaliskuussa vuonna 1603. William Gilbert kuoli itse saman vuoden marraskuussa ruttoepidemian aikana.
Tieteellinen ura
Gilbert käytti aikansa pohtimalla ja tutkimalla fysikaalisia kysymyksiä ja kirjoittamalla kuuluisan kirjansa De Magnete, joka julkaistiin vuonna 1600. Teos oli 18 vuoden työn tulos. De Magnete oli tärkeä teos tieteellisten menetelmien kehityksen kannalta, ja siitä saivat vaikutteita muun muassa Galileo Galilei ja Johannes Kepler.
Teoksessaan Gilbert esitti teorian, jonka mukaan kompassin neula osoittaa pohjoiseen, koska Maa itse on magneettinen. Hän tutki myös hankaussähköä ja otti ensimmäisenä käyttöön sähköä tarkoittavan termin electricitas, joka juontuu kreikan sanasta electron eli meripihka ja josta monien kielien sähköä tarkoittavat sanat johtuvat. Hänen kokeensa osoittivat, että meripihkan lisäksi monet muutkin aineet kuten lasi, timantti, kovettuneet hartsit, rikki ja sinettilakka tulivat hankaamalla sähköisiksi eli niihin latautuu staattista sähköä, esimerkiksi metallit sitä vastoin eivät.
Gilbert esitti, että sähkö ja magnetismi olivat eri asioita, eikä niillä ollut toistensa kanssa tekemistä. Tämän tiedon osoitti kuitenkin Hans Christian Ørsted vääräksi kaksisataa vuotta myöhemmin.
Ted Sator
thumb|250px|Ted Sator Ted Sator (s. 18. marraskuuta 1949 New Hartford, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja.
Sator nousi NHL-valmentajaksi vuonna 1983 Philadelphia Flyersissa. Kaudeksi 1985–1986 Satorista tehtiin New York Rangersin päävalmentaja toimittuaan edelliskautena Mike Keenanin apulaisena. Loistavasti sujunut kausi nosti odotuksia jatkosta, mutta kauden 1986–1987 surkea aloitus johti Satorin potkuihin. Seuraavana vuonna Buffalo Sabres palkkasi Satorin. Tämä luotsasi Buffalon kahdesti pudotuspeleihin, joissa kuitenkin joukkue putosi ensimmäisellä kierroksella. Sator vapautettiin tehtävistään vuonna 1989.
Buffalon potkujen jälkeen Sator toimi apulaisvalmentajana Boston Bruinsissa, St. Louis Bluesissa, Hartford Whalersissa ja Vancouver Canucksissa. Vuodet 1997–2002 hän valmensi ECHL-joukkue New Orleans Brassia.
Sator on valmentanut myös Elitserienissä ja SM-liigassa, jossa toimi kahden kauden ajan Bluesin luotsina. Tämän jälkeen hän on valmentanut Slovenian maajoukkuetta ja viimeksi Itävallan pääsarjassa pelaavaa unkarilaisjoukkuetta Alba Volán Székesfehérvária.
Kansallisuus
Kansallisuus merkitsee johonkin kansaan tai jollekin kansalle kuuluvuutta. Kun puhutaan henkilön kansallisuudesta, saatetaan käsitteellä tarkoittaa etnistä ryhmää tai vaihtoehtoisesti kansallisvaltio-aatteesta syntynyttä kansan käsitettä. Muiden kuin henkilöiden kansallisuus viittaa asian suureen merkitykseen tietylle kansalle, jopa siinä määrin että sen voidaan ajatella toimivan osana kyseisen kansan määritystä.
Henkilön kansallisuus ei siis tarkoita samaa kuin kansalaisuus. Mikäli kansallisuutta ajatellaan kansallisvaltion näkökulmasta kansa-käsitteenä, se merkitsee tietynlaista suhdetta valtion ja henkilön välillä, jossa henkilö alistetaan valtion lainsäädännölle, minkä vastineeksi hänelle kuuluu valtion tarjoama suoja ja tavallisesti oikeus asua valtion alueella. Joissakin tapauksissa kansalaisuus tarjoaa enemmän etuja, kuten mahdollisuuden osallistua valtion poliittiseen päätöksentekoon.
Albert Decourtray
Albert Florent Augustin Decourtray (9. huhtikuuta 1923 Wattignies – 16. syyskuuta 1994) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Lillen hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1947 ja nimitettiin Dijonin vihkipiispaksi sekä Hippo Diarrhytuksen titulaaripiispaksi 27. toukokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adrien-Edmond-Maurice Gand, jota avustivat André-Jean-Marie Charles de la Brousse ja Jean-Baptiste-Étienne Sauvage.
Decourtray sai 22. huhtikuuta 1974 nimityksen Dijonin piispaksi ja 29. lokakuuta 1981 Lyonin(-Viennen) arkkipiispaksi. 23. huhtikuuta 1982 hänet nimitettiin lisäksi Mission de France o Pontignyn prelaatiksi.
25. toukokuuta 1985 Decourtray sai ylennyksen Santissima Trinità al Monte Pincion kardinaalipapiksi. Hän erosi tehtävistään Mission de France o Pontignyn prelaattina 1. lokakuuta 1988. Lyonin arkkipiispana hän toimi kuolemaansa saakka.
Willy Böckl
Willy Böckl (27. tammikuuta 1893 – 22. huhtikuuta 1975) oli itävaltalainen taitoluistelija, hän kilpaili yksinluistelussa.
Hän lopetti uransa St. Moritzin olympiakisojen jälkeen, sen jälkeen hän toimi Yhdysvaltain maajoukkueen valmentajana.
Fara Filiorum Petri
Fara Filiorum Petri on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 986 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 955 asukasta.
Umm Kulthum
thumb|Umm Kulthum Umm Kulthum (, monia siirtokirjoitusasuja: Oum Kalthoum, Oum Khalsoum, Um Kalsum, Oum Kalthum, Omm Kolsoum, Umm Kolthoum, Om Kolthom ym., oik. Fatima Ibrahim es-Sayyid el-Beltagi, ; n. 4. toukokuuta 1904 – 3. helmikuuta 1975) oli egyptiläinen laulaja, lauluntekijä ja elokuvanäyttelijä. Hän lauloi arabiaksi. Kulthum oli erittäin suosittu kotimaassaan Egyptissä ja muissa arabimaissa.
Elämä ja ura
Kulthum syntyi Tamay-al-Zahayrassa. Hänen syntymäpäivästään ei ole täyttä varmuutta. Kulthumin musikaalinen lahjakkuus tuli ilmi jo nuorella iällä. 23-vuotiaana hän muutti Kairoon, jossa tunnettu runoilija Ahmed Rami teki hänelle laulutekstejä ja tutustutti hänet ranskalaiseen kirjallisuuteen, jota itse oli opiskellut Pariisin Sorbonnessa. 1930-luvulla Kulthum lauloi Ramin tekstejä luutunsoittajan ja säveltäjä Mohamed el Kasabjin kanssa kokoonpanossa, johon Lähi-idän soittimien lisäksi kuului länsimaisia instrumentteja kuten sello ja kontrabasso. Kulthum teki ensimmäisen laajan kiertueensa vuonna 1932, jolloin hän esiintyi muun muassa Damaskoksessa, Bagdadissa, Beirutissa ja Tripolissa.
Terveysongelmat vaivasivat Kulthumia 1930-luvulla ja 1950-luvun alkupuolella. Vuonna 1955 hän kykeni jatkamaan uraansa ja aloitti yhteistyön säveltäjä Muhammad Abd al-Wahhabin kanssa, jonka kirjoittamien kymmenen laulun joukkoon kuului Kulthumin suosituin laulu ”Inta umri”.
Vuonna 1967 Kulthumilla todettiin munuaistulehdus, johon hän menehtyi helmikuussa 1975. Miljoonat ihmiset seurasivat Kairossa suuren suosikkinsa hautajaisia. Viimeisen konserttinsa Kulthum piti joulukuussa 1972, mitä seurasivat viimeiset levytyssessiot maaliskuussa 1973.
Friðrik Þór Friðriksson
thumb|Friðrik Þór Friðriksson vuonna 2007. Friðrik Þór Friðriksson (tai Fridrik Thor Fridriksson, s. 12. huhtikuuta 1953 Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja.
Friðrik on Baltasar Kormákurin (joka on näytellyt useissa Friðrikin elokuvissa) ohella tunnetuin islantilainen elokuvantekijä. Friðrik nosti Islannin elokuvataiteen kansainväliseen tietoisuuteen elokuvallaan Luonnon lapset (1991). Se on tarina kahdesta vanhuksesta, jotka tyytymättöminä elämäänsä vanhainkodissa karkaavat varastamallaan jeepillä kohti uutta loppuelämää. Elokuva palkittiin useilla eurooppalaisilla elokuvajuhlilla ja se asetettiin Oscar-ehdokkaaksi ei-englanninkielisten elokuvien kategoriassa.
Yngve
Yngve on pohjois­mainen miehen etunimi. Nimen alku­peräinen muoto on ollut Yngvi, ja se johtuu mahdollisesti muinaisskandinaavisen jumalan nimestä Ing.
Friðrik Þór Friðriksson
Islannin olemattoman elokuvakoulutuksen vuoksi Friðrik on joutunut hankkimaan elokuvantekijän taitonsa itsenäisesti. Hänen muita ohjauksiaan ovat muun muassa omiin lapsuudenmuistoihin perustuva Elokuvapäiviä (Bíódagar, 1994), japanilaisturistin matkasta hyisessä Islannissa kertova Cold Fever (1995), toisen maailmansodan jälkeisestä Islantia kuvaava Pirunsaari (Djöflaeyjan, 1996) sekä mielisairaasta taiteilijasta kertova Kaikkeuden enkelit (Englar alheimsins, 2000).
Yngve
Suomessa nimi Yngve on 1900-luvun vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1080 henkilölle. Yngven nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 23. marraskuuta. Samalle päivälle on kalenterissa sijoitettu myös nimi Yngvar, vaikka se on eri alkuperää, alkujaan Ingvar-nimen norjalainen muoto.
Socata
thumb|250px|Socata TB 10. SOCATA (lyhenne ranskankielisestä nimestä Société de Construction d'Avions de Tourisme et d'Affaires) eli EADS Socata on ranskalainen lentokonetehdas, joka sijaitsee Tarbesissa. Vuonna 1911 perustettu yhtiö oli alun perin Morane-Saulnier, mutta sen nimi muuttui vuonna 1965, kun Sud Aviation osti Moranen. Lopulta yhtiöstä tuli EADSin tytäryritys. Yhtiön toimitusjohtaja on Stéphane Mayer.
SOCATA valmistaa lentokoneiden osia seuraaville tehtaille: Airbus, Dassault, Embraer, Eurocopter ja Lockheed Martin. Sen oma lentokonemalli on SOCATA TBM 700.
Luettelo Suomen ruotsin- ja kaksikielisistä kunnista
Ahvenanmaan kaikki kunnat ovat kuitenkin yksikielisiä ja ruotsinkielisiä kielisuhteista riippumatta. Myös saamenkielisillä alueilla voivat kunnat olla kaksi- tai monikielisiä (kielinä suomi tai jokin saamen kieli). Saamelaiskieliin liittyvää kaksikielisyyttä ei ole säädetty kielilaissa, mutta saamelaiskielten asema on turvattu saamen kielilailla.
Vähemmistökielen osuuden on pudottava alle kuuden prosentin, että kunta muuttuisi yksikieliseksi. Kunta voi kuitenkin halutessaan pysyä kaksikielisenä vähemmistökielen osuuden pudotessa alle kuuden prosentin. Lohja on ainoa kunta, joka on käyttänyt tätä poikkeusmahdollisuutta. 3 000 hengen sääntö otettiin käyttöön, kun ruotsinkielisten osuus Turussa putosi alle kuuden prosentin (heitä on noin 9 800 henkeä, 5,4 %). Tällä hetkellä 3 000 hengen sääntö on voimassa myös Helsingissä (noin 36 300 henkeä, 5,7 %) ja Vantaalla (noin 5 700 henkeä, 2,7 %). Muualla kaksikielisyys määräytyy prosenttiosuuden mukaan.
Kuntien kielellinen asema 2013–2022
[[Kuva:Languages of Finnish municipalities (2016).svg|thumb|300px|right|
]]
Valtioneuvosto säätää asetuksella kuntien kielellisen aseman aina kymmenvuotiskaudeksi kerrallaan. Aiemmin ruotsinkielisestä Närpiön kunnasta tuli kaksikielinen vuoden 2016 alusta lukien. Seuraavassa on kuntien kielisuhteet 1. tammikuuta 2013 alkaneella jaksolla.
Aakkosellinen luettelo kaksi- tai yksikielisistä ruotsinkielisistä kunnista
Ruotsinkielisten suhteellinen osuus vuonna 2017 kunnittain ja ruotsinkielisten lukumäärältään suurimmat kunnat sisältäen myös Ahvenanmaan kunnat.
Suomen entiset ruotsinkieliset tai kaksikieliset kunnat
Perässä on mainittu kunnan kielisuhteet lakkautushetkellä.
Seuraavat kaksikielisiin kuntiin liitetyt kunnat olivat yksikielisesti suomenkielisiä:
Gimli
pienoiskuva|Gimli käytti aseenaan kirvestä Gimli Glóinin poika on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta.
Elämäkerta
Gimli syntyi Sinivuorilla, Keski-Maan läntisellä rannalla. Gimli saattoi periytyä suoraan Durin Kuolemattomasta, Morian ensimmäisestä kuninkaasta. Gimli on Durinin Klaanin kääpiöitä, ja hänet valittiin Frodo Reppulin seuraksi Sormuksen Saattueeseen. Tarinan alussa Gimli on tavallinen kääpiö. Hän on kuumaverinen, valmis taistelemaan örkkejä vastaan koska vain ja hänen innostuksensa Moriaan on aivan tavallista.
Gimli oli 139 vuotta vanha (hän syntyi 2879 Kolmatta Aikaa) kun Sormuksen Saattue lähti Rivendellistä, mikä tekee hänet 52 vuotta vanhemmaksi kuin Aragorn ja vähintään 100 vuotta nuoremmaksi kuin Legolas. Gimli käytti aseenaan kirvestä.
Gimlistä tulee ajan myötä haltia Legolasin ystävä. Sormuksen Saattueen hajottua he matkustelivat yhdessä näyttäen toisilleen omien lajiensa ja kansojensa merkittävimpiä paikkoja. Sanotaan, että Gimli (jo vanhuudenheikkona) matkusti Legolasin kanssa Länteen Kuolemattomille Maille, ensimmäisenä kääpiönä koskaan.