cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Louis Braille
Syntymä, sokeutuminen ja koulunkäynti
thumb|left|225px|Braillen kotitalo. Braille syntyi 1809 Coupvrayn kylässä nelilapsisen perheen nuorimpana. Hänen perheensä oli köyhä, ja perheen isä työskenteli kylän satulaseppänä. Braille menetti näkönsä kolmivuotiaana leikkiessään isänsä pajalla. Naskali lävisti hänen toisen silmänsä ja toinenkin sokeutui, kun siihen kehittyi sympaattinen oftalmia.
Elämä sokeainkoulussa oli melko raskasta, sillä rakennus oli kostea ja epäterveellinen ja kuri tiukkaa. Siellä opetettiin pääasiassa erilaisia käytännön neuvoja, joiden avulla oppilaat pystyisivät pärjäämään kouluajan jälkeen. Koulussa oli myös käytössä sokeiden kirjoja, jotka oli tehty kuitenkin kömpelöllä ”kohokirjoituksella”. Niissä kirjaimet oli painettu sivulle kuparilangan avulla. Oppilaat kyllä oppivat lukemaan, mutta he eivät pystyneet kirjoittamaan. Braille koki lisäksi kirjat hidaslukuisiksi.
Braillekirjoituksen kehittäminen
thumb|Louis Braille pistekirjoituksella Braille tutustui 1821 ensimmäisen kerran pisteiden avulla toteutettuun kirjoitukseen, kun kapteeni Charles Barbier vieraili koulussa. Barbier oli kehittänyt niin kutsutun yökirjoituksen, jonka avulla sotilaat pystyivät lähettämään toisilleen viestejä puhumatta. Braille ymmärsi nopeasti Barbier’n kirjoituksen edut, mutta piti sitä edelleen liian monimutkaisena. Seuraavien vuosien aikana Braille kehitti menetelmää, joka käyttäisi kuutta pistettä kaikkien aakkosten esittämiseen. Braille sai vuoteen 1824 mennessä omaa nimeään kantavan pistekirjoitusjärjestelmän valmiiksi; hän oli tuolloin vasta 15-vuotias. Barbier’n yökirjoituksessa käytettiin 12 merkkiä, mutta Braillen järjestelmässä vain kuutta merkkiä. Braille lisäsi 1837 kirjoitukseensa myös matemaattiset merkit sekä merkit säveltapailua varten.
Koulun oppilaat alkoivat käyttää Braillen käyttämää metodia, mutta sitä ei otettu viralliseen opetusohjelmaan. Braillesta tuli koulun opettaja vuonna 1826, ja hän julkaisi vuonna 1829 pistekirjoitusta esitelleen 32-sivuisen kirjan. Braillen pistekirjoitus ei noussut suosioon Braillen elinaikana. Koulua valvonut sosiaaliministeriö kielsi 1838 kirjoituksen ottamisen opetusohjelmaan. Ministeriö vaati, että sokeiden opetuksessa tuli käyttää vain latinalaisia aakkosia, kuten näkevienkin opetuksessa. Australialaisen elämäkerturin Lennard Bickelin mukaan aran ja sosiaalisesti syrjäänvetäytyvän Braillen henkinen tasapaino järkkyi huomattavasti hänen kuultuaan ministeriön päätöksen. Braillen järjestelmää tukenut koulun johtaja Pignier erotettiin virastaan vuonna 1840.
Sairastuminen ja kuolema
thumb|Braillen hauta [[Panthéonissa.]] Braillessa alkoi näkyä 1830-luvun lopulla ensimmäiset merkit keuhkotuberkuloosista, johon hän myös myöhemmin kuoli. Sairaus oli todennäköisesti seurausta kosteista ja vetoisista olosuhteista, jossa hän oli joutunut elämään. Braillen sairauteen ei alkuun suhtauduttu vakavasti, mutta 1840-luvulla hänet lähetettiin toipumaan kotiinsa Coupvrayyn, kun hän alkoi yksiä verta. Braille joutui 1840-luvulla olemaan pitkiä jaksoja kotiseudullaan, mutta aina oireiden helpottuessa hän palasi Pariisiin. Braille menetti lopullisesti työkykynsä 1850-luvun alkupuolella, ja hän kuoli Pariisissa vuonna 1852.
Braille haudattiin kotikyläänsä Coupvrayyn, mutta hänen ruumiinsa haluttiin myöhemmin siirtää Panthéoniin, johon on haudattu monia ranskalaisia merkkihenkilöitä. Braillen jäännökset siirrettiinkiin Panthéoniin 20. heinäkuuta 1952. Tilaisuuteen osallistui muun muassa Ranskan presidentti Vincent Auriol. Braillen kädet jätettiin kuitenkin Coupvrayyn, jossa ne lepäävät betonilaatikossa tyhjässä haudassa.
Merkitys
Braillekirjoitus levisi Braillen kuoleman jälkeen ympäri maailmaa. Ranskasta se levisi Belgiaan ja Sveitsiin ja lopulta muualle Eurooppaan. Suomeenkin pistekirjoitus tuli jo 1860-luvulla. Pariisilaisessa kongressissa 1878 päätettiin alkaa käyttää braillekirjoitusta sokeiden maailmanlaajuisena kirjoitusjärjestelmänä. Sen rinnalla oli silti pitkään monia muitakin järjestelmiä, ja esimerkiksi englanninkieliset maat ottivat käyttöönsä yhtenäisen braillekirjoituksen vasta 1932. Braillen kehittämä kirjoitusjärjestelmä on kuitenkin auttanut maailmanlaajuisesti monia näkövammaisia lukemaan ja kirjoittamaan. Sokea kirjailija Helen Keller on muun muassa sanonut, että Braillen merkitys sokeille on sama kuin Johannes Gutenbergin merkitys koko ihmiskunnalle.
Erling Kristensen
Erling Kristensen (1893 Vendsyssel, Tanska – 1961 Viborg, Tanska) oli tanskalainen kirjailija.
Tuotantonsa alkuvaiheen romaaneissa hän paljasteli kuvitellun maalaisidyllin todellisen luonteen. Myöhemmin hän kääntyi panteismiin ja tarkasteli luontoa siitä näkökulmasta postuumeissa teoksissaan: muistelmissa Græshoppemusik (1962), teoksessa Skygge (1962) ja runokokoelmassa Digte (1963).
Molukkienparatiisilintu
Molukkienparatiisilintu (Semioptera wallacii) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Molukkienparatiisilintua tavataan Indonesiassa Pohjois-Molukeilla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, vaikka sen elinympäristöä uhkaavat metsänhakkuut.
Kimmo Nurminen
Kimmo Nurminen (s. 5. heinäkuuta 1971 Turussa) on suomalaisen musiikkilehti Suen päätoimittaja. Nurminen on toiminut lehden päätoimittajana tammikuusta 1997 alkaen. Nurmisen aikana Sue on kasvanut pienestä paikallislehdestä Suomen suuripainoksisimmaksi musiikkilehdeksi, jonka painos on nykyisin noin 60 000 (lähteiden 2 ja 3 uutis-sisältö on kotoisin Sue-lehden omasta toimeksiannosta lähetetyistä tiedotteista).
Nurminen on toiminut vuosina 1988-2002 turkulaisen elävän musiikin yhdistyksen, Auran panimo -yhdistyksen organisaattorina sekä vuodesta 1994 alkaen indie-musiikkiin keskittyvän Indie-iltamat -festivaalin tuottajana. Indie-iltamat kokoaa Helsingin Sanomien mukaan suomalaisen "vaihtoehtoeliitin". Viime vuosina nelipäiväiseksi kasvanut, perinteisesti DBTL-tapahtuman aikoihin järjestettävä tapahtuma on järjestetty myös muissa kaupungeissa kuten Helsingissä.
Nurminen on ollut valtakunnallisen Nuori Kulttuuri -musiikki 2007 -raadin jäsenenä palkitsemassa nuoria rock- ja pop-yhtyeitä. Lisäksi Nurminen on toiminut valokuvaajana.
Nurminen on myös DJ-kaksikko The Boys Named Suen toinen osapuoli yhdessä Suen toimituspäällikön Ari Väntäsen kanssa. Kaksikko soittaa pääosin Dynamo-klubilla.
Kimmo Nurmisen veli on kitaristi Olli Nurminen (Xysma, Shake, Trouble Bound Gospel).
Sinus Iridum
thumb|Sinus Iridum Sinus Iridum eli Sateenkaartenlahti on Kuussa sijaitseva, halkaisijaltaan 260 kilometrin levyinen, osaksi täyttynyt kraatteri Mare Imbriumissa. Kraatterin reuna on nimetty Montes Juraksi eli Juravuoristoksi ja vuoriston päätepisteet Promontorium Heraclitekseksi sekä Promontorium Laplaceksi. Vuoriston pohjoisosissa on ainoastaan yksi suurempi kraatteri, Bianchini (38 km). Lahden nimi on peräisin italialaiselta Giovanni Ricciolilta, joka nimesi sen tekemäänsä kuun karttaan vuonna 1651.
Turun sinappi
Turun Sinappi (markkinoidaan muodossa Turun Sinappia, ) on monikansallisen Unileverin omistama elintarvikemerkki. Sinappia on neljä perusmakua: mieto, väkevä, tulinen ja Linnan sinapiksi kutsuttu makea ja väkevä. Tulisen Turun Sinapin myynti Suomessa lopetettiin keväällä 2023. Nimestään huolimatta sinappi valmistetaan nykyisin Pyhännällä, Maustajan tehtailla.
Historia
Säilyketehdas Jalostaja Oy ryhtyi valmistamaan Turussa Linna-sinappia vuonna 1948. Ruotsalainen Slotts-sinapin valmistaja vaati kuitenkin Jalostajaa vaihtamaan nimen oikeustoimien uhalla (ruotsiksi slott tarkoittaa linnaa). Niin sinappi nimettiin Turun Sinapiksi. Linnan kuva jäi tuotteen tunnukseksi.
Sinappia valmisti 1990-luvun alkuun asti Huhtamäki-konserniin kuulunut Jalostaja. Unilever osti Jalostajan liiketoiminnan vuonna 1992 ja myi sen loppuvuodesta 1997 Nestlélle, joka alkoi valmistaa Turun Sinappia alihankintana Unileverille Turussa. Nestlé myi puolet Jalostajan kiinteistöistä Oy Lunden & Co Ab:lle vuonna 1998, minkä yhteydessä Turun Sinapin alihankintasopimus siirtyi Lundenille. Lunden valmisti sinappia vuoteen 2003 asti, jolloin valmistus siirrettiin Ruotsin Uppsalaan.
Auran Sinappi
Ennen Ruotsiin siirtämistä Turun Sinappi oli Suomen suosituin sinappimerkki noin 60 prosentin markkinaosuudella. Lunden jatkoi sinapin tekoa Suomessa nimellä Auran Sinappi, joka saavutti alle kolmessa vuodessa lähes 20 prosentin markkinaosuuden Turun sinapin markkinaosuuden laskiessa 47 prosenttiin.
Vuonna 2008 Slottsin sinappitehdas suljettiin, ja Turun sinapin valmistus siirrettiin muun tuotannon mukana Puolaan.
Toukokuussa 2014 Unilever ilmoitti Turun sinapin valmistuksen siirtyvän takaisin Suomeen. Tuotetta alkoi valmistaa pyhäntäläinen Maustaja Oy. Siirron yhteydessä myös resepti muuttui. Sinapin ainesosaluettelon mukaan glukoosi-fruktoosisiirappi korvautui oikealla sokerilla.
Slogan
Turun sinapin slogan eli mainoslause on ”kahta en vaihda”. Tämä lause on esiintynyt monissa tuotteen mainoksissa, ja ihmiset ovat myös vääntäneet siitä omia versioitaan.
Roman Jakobson
thumb|Roman Jakobson Roman Osipovitš Jakobson (, 11. lokakuuta (J:29. syyskuuta) 1896 Moskova, Venäjä – 18. heinäkuuta 1982 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) oli venäläis-amerikkalainen kielen, kansanrunouden ja kirjallisuuden tutkija.
Elämä
Jakobson opiskeli Moskovassa itämaisten kielten Lazarev-instituutissa ja suoritti tohtorintutkintonsa saksaksi Kaarlen yliopistossa Prahassa tuolloisessa Tšekkoslovakiassa vuonna 1930. Prahaan hän oli muuttanut alkuaan Punaisen ristin tulkiksi venäläisille sotavangeille vuonna 1920. Hänen varhaisimmat tieteelliset julkaisunsa käsittelivät venäläistä ja tšekkiläistä kirjallisuutta.
Prahan kielitieteelliseen piiriin Jakobson liittyi 1926 ja toimi sen varapuheenjohtajana aina vuoteen 1938. Yhdysvaltoihin hän muutti toista maailmansotaa pakoon vuonna 1941.
Jakobson on kielitieteellisen strukturalismin keskushenkilöitä. Hänen mielenkiintonsa kohdistui 1920-luvulla yleisen kielitieteen ongelmiin. Tällöin hän kehitteli metaforan ja metonymian käsitteet tieteenalaan sopiviksi ja sovelsi niitä tutkimuksissaan runoudesta sekä kielenoppimisesta ja sen häiriöistä.
Ruotsin-pakolaisuuden aikana vuonna 1941 julkaistu teos Kindersprache, Aphasie und allgemeine Lautgesetze sisältää fonologisten yleisteorioiden selvittelyä. Tätä aihetta Jakobson jatkoi edelleen Yhdysvalloissa. Hän pyrki luomaan strukturaalifonologian teorian ja tutki teorian soveltamista kielen oppimistapahtumaan ja kielen oppimishäiriöihin. Hän havaitsi muun muassa, että foneemien oppiminen tapahtuu tietyssä järjestyksessä, joka perustuu niiden vastakohtapareihin.
Jakobson tunnetaan myös ensimmäisen binaarisen fonologisten (distinktiivisten) piirteiden teorian kehittäjänä yhdessä ruotsalaisen insinöörin ja foneetikon C. Gunnar M. Fantin sekä amerikkalaisen kielitieteilijän Morris Hallen kanssa kirjoittamastaan teoksesta Preliminaries to speech analysis: The distinctive features and their correlates (1952).
Vuoden 1939 konklaavi
Vuoden 1939 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous pidettiin 1. maaliskuuta – 2. maaliskuuta 1939. Konklaavi valitsi seuraajan samana vuonna menehtyneelle paavi Pius XI:lle. Konklaavin voitti lopulta italialainen Eugenio Pacelli, joka otti paavilliseksi nimekseen Pius XII:n. Hän täytti paaviksi tulemisen päivänä 63 vuotta.
Jürgen Moltmann
pienoiskuva|Jürgen Moltmann vuonna 2012.
Jürgen Moltmann (s. 8. huhtikuuta 1926) on saksalainen kristillinen teologi. Hän syntyi Hampurissa ja tuli uskoon ollessaan sotavankina toisen maailmansodan vuosina.
Moltmannin teos Toivon teologia on vuodelta 1964. Opetettuaan Kirchliche Hochschule Wuppertalissa hän toimi vuosina 1967–1994 Tübingenin Eberhard Karls -yliopiston systemaattisen teologian professorina.
Moltmannille myönnettiin vuonna 1994 Ernst Blochin palkinto, ja Daniel Ciobotea on myöntänyt hänelle myöhemmin Moldovan ristin.
Sami Tamminen (purjehtija)
Sami Tuomas Tamminen (s. 17. helmikuuta 1971 Espoo) on suomalainen, olympialaisissakin kilpaillut purjehtija.
Tamminen sijoittui olympialaisten Soling-luokassa Jali Mäkilän ja Erkki Heinosen kanssa 15:nneksi Sydneyssä 2000. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi vuonna 2000 ja kymmenenneksi vuonna 1998. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli viides vuonna 1999, kuudes vuonna 1998 ja yhdeksäs vuonna 1997.
Tamminen edusti seuratasolla Helsingfors Segelsällskapia. Hän voitti Suomen-mestaruuden H-veneiden luokassa vuonna 2000.
Tamminen voitti jääkiekkoilijana A-nuorten Suomen-mestaruuden Kiekko-Espoon joukkueessa vuonna 1989.
Erkki Heinonen (purjehtija)
Erkki Tapani Heinonen (s. 8. heinäkuuta 1967 Vaasa) on suomalainen, olympialaisissa kilpaillut purjehtija.
Heinonen sijoittui olympialaisten Soling-luokassa Jali Mäkilän ja Sami Tammisen kanssa 15:nneksi Sydneyssä 2000. Hän saavutti maailmanmestaruuden vuonna 2007 Italiassa 5.5mR-luokassa, vuonna 2011 Norjassa X-41-luokassa MM-hopeaa ja vuonna 2019 Ranskassa Soling-luokassa MM-pronssia. Soling-luokassa hän oli vuonna 2017 MM:ssä 4:s, vuonna 2000 MM:ssä 6:s. ja vuonna 1998 MM:ssä 10:s. . Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on ottanut Soling-luokassa EM-kultaa vuonna 2019, oli EM 5. vuosina 1999 ja 2018, EM 6. vuonna 1998 ja EM 9. vuonna 1997. Lisäksi hän on H-veneluokassa Tanskan mestari (1997) ja Soling-luokassa Hollannin mestari (2017 ja 2018).
"Eki" Heinonen on edustanut seuratasolla Turun Pursiseuraa (TPS), Helsingfors Segelsällskapia (HSS) sekä Helsingfors Segelklubia (HSK).
Hän on voittanut 11 Suomen mestaruutta muun muassa Soling-luokassa vuonna 1995, H-veneluokassa vuonna 2000 sekä useassa muussa luokassa kuten avomeriluokassa, parikilpailussa, Star-luokassa sekä 606-luokassa vuosina 1995–2012.
Fruängen
Fruängen on kaupunginosa Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se kuuluu Hägerstenin kaupunginosa-alueeseen. Asukasluku on noin 6 700 henkeä.
Fruängenin kadut on nimetty kuuluisien ruotsalaisten naisten mukaan, nimikkokadun ovat saaneet mm. Fredrika Bremer, Karin Boye ja Jenny Lind.
Historiaa
1900-luvun puoliväliin asti aluetta käyttivät Långpannanin, Eriksbergin ja Fruängenin torpat, jotka kuuluivat Västbergan ja Långbron kartanoille. Kaupunginosa sai nimensä Fruängenin torpalta. Kaikki kolme torppaa purettiin metrotyömaan yhteydessä 1960-luvun alussa.
Tukholman kaupunki osti maata alueelta 1937, mutta laajeneminen alkoi vasta 1950-luvulla. Göran Sidenbladhin tekemä asemakaava vahvistettiin vuonna 1954 ja suuri osa asutuksesta oli valmiina 1959.
Usseaux
Usseaux [yso] on 182 asukkaan kunta Italian luoteisosan Torinon metropolikaupungin alueella Piemonten hallintoalueella. Se sijaitsee lähellä Ranskan rajaa noin 90 maantiekilometriä Torinosta länteen.
Usseaux jakaantuu viiteen pikkukylään Chisone-joen varrella: hallintokylä Usseaux, maatalouskylä Balboutet, alkuperäisenä säilynyt alppikylä Laux, Pourrières vanhoine kirkkoineen ja metsien ympäröimä Fraisse. Usseaux kuuluu Italian kauneimpien kylien järjestöön I Borghi più belli d’Italia.
Kouloúkonas (kunnallisyksikkö)
Kouloúkonas (virallisesti Δημοτική Ενότητα Κουλούκωνα, Dimotikí Enótita Kouloúkona) on yksi Mylopótamoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Réthymnon alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 5 469 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Agrídian kylä. Kouloúkonaksen kunnallisyksikkö käsittää Mylopótamoksen kunnan keskiosan Kreetan saaren pohjoisissa keskiosissa. Se on saanut nimensä seudun Kouloúkonas-vuorista. Kunnallisyksikön suurin asutus on Livádian kylä. Kouloúkonas oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mylopótamoksen kunnaksi yhdessä Geropótamoksen ja Zonianán kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Kouloúkonaksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Pummerer-toisiintuminen
thumb|250px|Yleinen esimerkki Pummerer-toisiintumisesta Pummerer-toisiintuminen on toisiintumisreaktio, jossa sulfoksidit toisiintuvat elektrofiilien vaikutuksesta α-substituoiduiksi tioeetterijohdannaiseksi esimerkiksi etikkahappoanhydridin vaikutuksesta muodostuu α-asetoksitioeetteri. Pummerer-toisiintuminen on nimetty kehittäjänsä itävaltalaisen kemistin Rudolf Pummererin mukaan ja Pummerer raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1910.
Reagenssit ja mekanismi
Pummerer-toisiintumisissa edellytetään, että toisiintuvassa sulfoksidissa on α-asemassa rikkiatomiin nähden sijaitsevaan hiiliatomiin sitoutunut vähintään yksi vetyatomi. Elektrofiilina reaktiossa käytetään tyypillisesti etikkahappoanhydridiä, trifluorietikkahappoanhydridiä, happoklorideja tionyylikloridia tai vetykloridia. Pummerer-toisiintumisen ensimmäisessä vaiheessa sulfoksidi reagoi elektrofiilin kanssa muodostaen sulfoniumkationin. Tästä kationista eliminoituu rikkiin sitoutuneesta hiilestä protoni ja muodostuu tioniumkationi. Tämä sulfeniumkationi on elektrofiilinen ja reagoi nukleofiilin kanssa additioreaktiolla. Mikäli alkuperäisenä elektrofiilinä käytetään etikkahappoanhydridijohdannaista muodostuu α-asetoksitioeetteri ja mikäli elektrofiilina käytetään suolahappoa tai tionyylikloridia muodostuu α-klooritioeetteri. Muodostuva tuote voidaan hydrolysoida aldehydiksi.
Leonid Burjak
Ura pelaajana
Burjak edusti suurimman osan urastaan FK Dynamo Kiovan joukkuetta. Burjak oli voittamassa viittä Neuvostoliiton mestaruutta sekä Cup-voittajien cupia ja Uefa-supercupia 1975.
Pummerer-toisiintuminen
Reagenssit ja mekanismi
Pummerer-reaktio on enantioselektiivinen ja kiraalisista sulfoksideista muodostuu tietty enantiomeeri hyvällä enantioylimäärällä.
Leonid Burjak
Ura pelaajana
Burjak päätti pelaajauransa Suomessa. Kaudella 1988 hän edusti Kemin Pallotovereita sekä 1990 Vantaan Palloa. Hän toimi molemmissa joukkueissa pelaajavalmentajana.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Burjak pelasi 53 ottelua. Hän oli mukana maan pronssimitalijoukkueessa Montrealin olympialaisissa 1976. Burjak nimettiin Neuvostoliiton joukkueeseen myös MM-kilpailuihin 1982, mutta hän ei loukkaantumisen takia pelannut yhtään ottelua.
Ura valmentajana
Burjak valmensi uransa alkuaikoina Suomessa sekä yliopistotasolla Yhdysvalloissa. Hän palasi 1993 Ukrainaan ja johdatti kasvattajaseuransa FK Tšornomorets Odessan Ukrainan mestariksi 1995 ja 1996. Hän on toiminut myös lyhyen aikaa Ukrainan maajoukkueen päävalmentajana.
Burjak hoiti FK Dynamo Kiovan päävalmentajan tehtäviä lyhyen aikaa 2005, ja on sen jälkeen toiminut seuran urheilujohtajana.
Banauen riisipenkereet
thumb|Riisipenkereitä thumb|Riisipenkereitä Banauen riisipenkereet ovat vuoren rinteeseen rakennettu vaakasuorien tasanteiden ketju Filippiinien Ifugaon provinssissa noin 1500 metrin korkeudessa. Alueella on pengerrettynä noin 10 000 neliökilometriä vuoren rinnettä. Riisipenkereet ovat Unescon maailmanperintökohde.
Penkereet on rakennettu noin kaksituhatta vuotta sitten, ja ne ovat osoitus loistavasta maanrakennustaidosta. Niihin liittyy monimutkainen kastelukanavajärjestelmä, jolla ohjataan vuoren huipulta tuleva sadevesi riisipelloille, missä veden syvyyttä vaihdellaan riisin kasvuvaiheiden mukaan.
Riisinviljelyyn penkereillä liittyy paljon käsityötä, ja talonpoikaisperheiden uudet sukupolvet haluavat usein mieluummin muuttaa kaupunkeihin. Lisäksi penkereille sopiva riisin maatiaislajike ei ole kovin satoisa, ja viljelijöitä on siirtynyt hedelmällisemmille tasamaille. Vuoden 1990 maanjäristys vahingoitti osaa penkereistä. Penkereitä uhkaa hylkääminen ja rappio - ne eivät pysy kunnossa museoimalla vaan vain jos ne pidetään jatkuvassa viljelykäytössä.
Kemijärven kaupunginkirjasto
Kemijärven kaupunginkirjasto toimii Kemijärven alueella. Kemijärven kaupunginkirjasto kuuluu Lapin kirjasto -kirjastokimppaan.
Kemijärven kirjaston kokoelmiin kuului vuonna 2022 57 756 nidettä, joista 46 606 on kirjoja. Lainauksia tehtiin 66 365 kappaletta ja fyysisiä käyntejä 35 818.
Historia
Vuonna 1929 kirjasto toimi Kemijärven kunnallistalon yläkerrassa. Vuonna 1951 Kemijärvellä toimi kantakirjasto (eli pääkirjasto) ja kahdeksan piirikirjastoa (eli sivukirjastoa) Halosenrantaan, Isokylään, Juujärvelle, Luusualle, Oinaalle, Räisälään, Tapionniemeen ja Vuostimolle.
Vuonna 1956 perustettiin uusia piirikirjastoja Joutsijärvelle, Kostamoon, Tohmoon ja Tonkopurolle.
Vuonna 1957 Kemijärven kunta jaettiin Kemijärven kauppalaan ja Kemijärven maalaiskuntaan. Kauppala sai kantakirjaston (eli pääkirjaston) kokoelman ja sivukirjastojen kokoelmat jäivät maalaiskunnalle. Sivukirjastoista Halosenranta ja Tohmo kuuluivat kauppalan alueelle. Isokylän kirjastosta tuli maalaiskunnan pääkirjasto. Kauppala ja maalaiskunta yhdistettiin jälleen vuonna 1973 Kemijärven kaupungiksi.
Vuonna 1989 kirjastoauto uusittiin ja uusi auto nimettiin Kulkuriksi.
Vuosina 2000–2002 Kulkuri-projektin aikana kirjastoauto Kulkuri muunnettiin monipalveluautoksi.
Vuonna 2003 Kemijärvi lakkautti Luusuan, Isokylän ja Tohmon kirjastot.
Huhtikuussa 2017 otettiin käyttöön kirjastojärjestelmä Koha. Lapin kirjasto laajeni koskemaan koko Lapin maakuntaa.
Kesäkuussa 2020 kirjastoautotoiminta loppui Kemijärvellä.
Toukokuussa 2021 otettiin kirjastossa käyttöön omatoimikirjautuminen eli laajentunut asiointiaika.
Tammikuussa 2022 yhdistyivät Lapin, Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun e-kirjastot Pohjoisen e-Kirjastoksi. Nyt voi lainata myös elokuvia verkkokirjaston kautta.
Hwasong-14
Hwasong-14 (HS-14, KN-20) on Pohjois-Korean armeijan strateginen mannertenvälinen ohjus.
Ohjuksen kantomatka on arviolta 6 700–10 400 km. Pohjois-Korean armeija kokeili tätä ohjusta ensi kertaa menestyksellä 4. heinäkuuta 2017. Ohjus kyetään laukaisemaan liikuteltavalta alustalta. Se käyttää nestemäistä polttoainetta.
Kantomatka
Pohjois-Korea väittää ohjuksensa kantavan koko Yhdysvaltain alueelle. Se kantaa varmasti ainakin Alaskaan, todennäköisesti Chicagoon asti. Ottaen huomioon maan pyörimisen ohjus saattaa kantaa jopa New Yorkiin asti .Kafiforniaan pystytään Hwasong 14:llä ampumaan vain kevyt, noin 500 kg painava taistelukärki.
Laukaisukokeet
thumb|[[Kim Jong-unin määräys Hwasong 14 -ohjuksen laukaisusta.|217x217px]] thumb|right|250px|Hwasong-14-ohjuksen kahden ensimmäisen koelaukaisun lentoradat.
Laukaisukokeissa ohjus laukaistaan jyrkässä kulmassa korkealle. Tositilanteessa ohjus laukaistaan noin 45 asteen kulmassa ja se kantaa kauas.
Paul Butcher
Paul Butcher (s. 14. helmikuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Butcher tunnetaan parhaiten TV-sarjassa Zoey 101, jossa hän näyttelee hahmoa Dustin Brooks. Hänellä on myös rooli vuoden 2008 elokuvassa Surviving Sid. Hän on myös esiintynyt sarjan Criminal Minds tuotantokaudella 5.
Brooke Hogan
Brooke Ellen Bollea (s. 5. toukokuuta 1988), paremmin tunnettu nimellä Brooke Hogan, on showpainija Hulk Hoganin ja Linda Hoganin tytär. Hän esiintyi tositelevisiosarjassa Hurjat Hoganit (Hogan Knows Best), ja hänet on nähty WWE:n TV-lähetyksessä pariin otteeseen. Hän on kiinnostunut laulamisesta ja on julkaissut kolme studioalbumia.
Ura
Brooke Hoganin ensimmäinen single "About Us" sijoittui vuoden 2006 elokuussa Billboard-listan sijalle 33. Hogan teki vuonna 2009 laulun "Dear Mom", joka on luultavasti omistettu hänen äidilleen liittyen heidän väliseen suhteeseensa. Hänen toinen albuminsa The Redemption (2009) sijoittui Billboard 200 -listalla sijalle 144. Vuonna 2015 julkaistun I Wanna Be Your Girlfriend -EP:n myynti jäi vähäiseksi.
Brooke Hoganilla oli myös oma televisiosarja Brooke Knows Best. Sarjassa kerrottiin hänen elämästään vanhempiensa eron jälkeen ja hänen musiikkiurastaan. Sarjaa esitettiin kaksi kautta vuosina 2008–2009. Brooke Hogan kokeili myös näyttelijänuraa ja oli mukana Little Hercules in 3-D -elokuvassa vuonna 2009. Sen lisäksi hän sai roolin elokuvasta Sand Sharks vuonna 2012. Brooke Hogan oli seuraamassa isänsä Hulk Hoganin jäseneksi ottamista WWE:n Hall of Fameen vuonna 2005, ja hän oli myös WrestleMania XXI -tapahtuman katsomossa seuraavana päivänä. Brooke Hogan esiintyi myös WWE Saturday Night's Main Event -erikoistelevisiotapahtumassa, nyt ensimmäistä kertaa promotoimassa yhdessä isänsä kanssa. Brooke on myös esiintynyt lukuisissa muissa televisioiduissa tapahtumissa.
Yksityiselämä
Brooke Hogan on ollut todella aktiivinen Twitter-sivustolla käyttäjänimellään MizzHogan.
Vuonna 2011 Brooke Hogan muutti Miamista Los Angelesiin Kaliforniaan. Saman vuoden maaliskuussa hän meni naimisiin australialaisen Josh Wellsin kanssa. Brookella on kaksi vuotta nuorempi veli, Nick Hogan.
František Kučera
František Kučera (3. helmikuuta 1968, Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Kučeran pelipaikka oli puolustaja. Kučera voitti olympiakultaa Naganon olympialaisissa 1998. Hän pelasi NHL:ssä yhdeksän kauden aikana 465 ottelua tehden niissä 24 maalia ja 95 syöttöä.
Ura
Kučera aloitti pelaajauransa TJ Sparta ČKD Prahassa kaudella 1984–85. Chicago Blackhawks varasi hänet vuoden 1986 varaustilaisuuden 77. pelaajana. Kaudelle 1988–89 Kučera siirtyi pelaamaan Dukla Jihlavaan. Hän saavutti uransa ensimmäisen MM-mitalin Ruotsin MM-kilpailuissa 1989, kun Tšekkoslovakia oli kolmas. Hän siirtyi pelaamaan Chicagoon kaudella 1990–91. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan Blackhawksissa 40 peliä ja saman kauden aikana myös IHL-seura Indianapolis Icessa 25 ottelua. Kučera pelasi Blackhawksissa aina kauteen 1993–94 saakka, jonka aikana hän siirtyi Hartford Whalersiin. Kaudella 1994–95 Kučera pelasi Whalersin lisäksi kotimaansa Sparta Prahassa 16 ottelua. Seuraavalla kaudella hän siirtyi kesken kauden Hartfordista Vancouver Canucksiin, jossa pelasi yhteensä 26 ottelua. Kaudella 1996–97 Kučera pelasi useissa AHL- ja IHL-seuroissa ja siirtyi saman kauden aikana Philadelphia Flyersiin. Hän palasi kotimaahansa Sparta Prahaan kaudelle 1997–98. Kučera voitti olympiakultaa Naganon olympialaisissa sekä MM-pronssia Sveitsin MM-kilpailuissa samana vuonna. Hänet valittiin MM-turnauksen parhaaksi puolustajaksi ja tähdistökentälliseen.
Kučera palasi uudestaan NHL:ään kaudelle 2000–01, jolloin hän pelasi Columbus Blue Jacketsissa 48 ottelua ja Pittsburgh Penguinsissa seitsemän ottelua. Hän voitti samana vuonna MM-kultaa Saksan MM-kilpailuissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi vielä Washington Capitalsissa 56 ottelua, mutta siirtyi takaisin Sparta Prahaan, jossa lopetti pelaajauransa kauden 2004–05 jälkeen.
Kučera pelasi NHL:ssä 465 ottelua tehden niissä 24 maalia ja 95 syöttöä. Pudotuspeleissä hän pelasi 12 ottelua. Pelaajauransa jälkeen Kučera on toiminut HC Letci Letňanyn alle 20-vuotiaiden joukkueen apuvalmentajana sekä seuran presidenttinä.
Carlo Rustichelli
Carlo Rustichelli (24. joulukuuta 1916 Carpi – 13. marraskuuta 2004 Rooma) oli italialainen muusikko ja säveltäjä. Hän sävelsi musiikin yli 250 elokuvaan.
Rustichelli opiskeli pianonsoittoa Bolognassa ja säveltämistä Santa Cecilian akatemiassa Roomassa. 1930- ja 1940-luvuilla hän teki etupäässä teatteri- ja oopperamusiikkia. Rustichellin ensimmäinen elokuva oli Mario Bonnardin Papà per una notte (1939), mutta laajempaa mainetta hän saavutti musiikillaan Pietro Germin elokuvaan Tappava suudelma (Gioventù perduta, 1947). Rustichelli teki musiikkia mitä erilaisimpia lajityyppejä edustaviin elokuviin. Hän sai Nastro d’argento -palkinnon sävellyksistään Germin Variksenpelättimeen (L’uomo di paglia, 1958) ja Mario Monicellin elokuvaan L’armata Brancaleone (1966).
Zambo
Zambo eli sambo on tarkoittanut intiaanin ja negridin jälkeläistä. Zambo on vanhentunut, jopa rasistinenkin nimitys, eikä sitä normaalissa puheessa enää paljoa käytetä. Se koetaan usein loukkaavana.
M/S Grisslan
M/S Grisslan on vuonna 1971 Turusta valmistunut, Ålandstrafikenin operoima saaristolautta, joka liikennöi Ahvenanmaan saaristossa.
Grisslan tilattiin alun perin Svinö-Degerby reitille, mutta on liikennöinyt vuodesta 1985 nykyisellä reitillään. Alus kulkee Lumparlandin Långnäsistä Kumlingen Snäcköseen tunnissa ja 40 minuutissa. Reitillään se pysähtyy lisäksi Överööhön, Sottungaan ja aiemmin myös tilauksesta Bergön saarelle. Grisslan on vuodesta 2012 alkaen kulkenut reitillään vain kesäkaudella, talvella sen korvaa M/S Ejdern. Aluksessa on matkustatiloina vain pieni salonki autokannen alla. Grisslanilla ei ole sisaraluksia.
Myyntiyritys
Lotta II:en myynnin jälkeen, Grisslan on Ålandstrafikenin vanhin alus. Lisäksi aluksesta puuttuvat sisätilat miltei kokonaan. Alus asetettiin myyntiin vuonna 2010. Alus kuitenkin vedettiin markkinoilta, sillä sille ei löydetty korvaajaa. Vuonna 2012 ja vuoden 2013 alkupuolen alusta pidettiin toimettomana Långnäsin satamassa, sillä alusta ei pidetty merikelpoisena. Kesän 2013 lopussa alus pääsi kuitenkin takaisin liikenteeseen, kun sitä oli ensin paranneltu.
Al-Falaq
thumb|Faramarz tappaa demonien kuninkaan.900-luvun persialainen kuva. Al-Falaq on Koraanin 113. suura. Siinä on 5 säettä ja se on saanut nimensä ensimmäisessä jakeessa mainitusta sarastuksesta. Suura muodostaa rukouksen, jossa pyydetään Jumalan varjelusta erityisesti tuntemattoman pelkoa vastaan. Yhdessä seuraavan suuran (al-Nas, Ihmisten suura) kanssa al-Falaq muodostaa Mu’awwidhatainina tunnetun kokonaisuuden. Ne ovat pahoja voimia vastaan suunnattuja rukouksia, joita on tapana lukea sairaana ollessa tai nukkumaan mennessä.
Teksti
Suura kuuluu Ahsen-Bören suomennoksessa seuraavasti:
Sisältö
Suura alkaa verbillä "sano". Sitä käytetään tilanteissa, missä tekstin sisältö ei sovellu Jumalan omaksi puheeksi. Verbin avulla sisällöstä tulee Jumalan kehotus lausua sanotulla tavalla. Suura 113 on muodoltaan rukous, jossa etsitään turvaa Herralta. Siksi ei voi ajatella, että Jumala itse rukoilisi näin. Samaa keinoa käytetään Koraanissa useissa kohdissa.
Historia
Suurat 113 ja 114 puuttuvat joistakin varhaisista Koraanin käsikirjoituksista. Orientalisti Karl-Heinz Ohlig arvelee, että Koraania kootessa haluttiin päästä juuri lukuun 114 suurien määrässä. Tähän viittaisi se, että mukana ovat suurat 1, 113 ja 114, jotka eivät retorisesti ole Jumalan puhetta, vaan rukouksia tai loitsuja. Lisäksi lyhimmät suurat ovat vain muutaman sanan pituisia. Syynä lukumäärään olisi voinut olla halu jäljitellä Tuomaan evankeliumia, jossa on tasan 114 Jeesuksen sanomaksi kerrottua lauselmaa. Tuomaan evankeliumi syntyi itäisessä Syyriassa, missä apostoli Tuomasta pidettiin jopa kristinuskon kantaisänä. Teoriaan sopisi, että Koraanin myyttinen kokoaja ”Uthman” on Tuomaan metateesi eli sana, jossa kirjaimet ovat vaihtaneet paikkaa.
Liga I
Liga 1 on Romanian jalkapallon pääsarja. Romanian jalkapallon mestaruussarja käynnistyi kaudella 1909–1910. Ennen kautta 2006–2007 korkein sarjataso tunnettiin nimellä Divizia A, mutta nimeä täytyi vaihtaa kun havaittiin, että nimi oli rekisteröity tavaramerkki. Liga 1 on osa kaksi ylintä sarjatasoa käsittävää LPF-ammattilaisliigaa (Liga Profesionista de Footbal).
Franz Josef Strauß
Franz Josef Strauß (6. syyskuuta 1915 München, Saksan keisarikunta – 3. lokakuuta 1988 Regensburg, Länsi-Saksa) oli Saksan Baijerista kotoisin ollut poliitikko, joka kuului baijerilaiseen kristillissosiaaliseen unioniin (Christlich-Soziale Union in Bayern, CSU), joka edustaa kristillis-konservatiivista arvomaailmaa. Hän johti puoluetta kuolemaansa saakka vuodesta 1961 alkaen.
Ennen toista maailmansotaa Strauß opiskeli klassisia kieliä ja kansantaloutta Münchenin yliopistossa. Hän palasi sodasta yliluutnanttina Baijeriin, jossa toimi kunnallishallinnon tehtävissä. Strauß valittiin vuonna 1949 ensimmäisille Saksan liittopäiville. Sittemmin hän toimi useita kertoja ministerinä. Strauß kannatti Saksan liittotasavallan voimakkaampaa sitoutumista Yhdysvaltoihin. Tässä yhteydessä hän suosi sanaa suomettuminen, varoittaen siten sosiaalidemokraattien liian lämpimiksi katsomistaan väleistä itäblokkiin nähden. Strauß toimi Baijerin pääministerinä 1978–1988, ja oli ehdolla Saksan liittokansleriksi vuoden 1980 liittopäivävaaleissa.
Strauß oli kansallissosialistisen NSKK:n jäsen vuosina 1937–1939 ja palveli toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan Wehrmachtin riveissä poliittisena upseerina.
Anna Slunga-Tallberg
Slunga-Tallberg sijoittui olympialaisten 470-luokassa Katri Läikkeen kanssa kymmenenneksi Barcelonassa 1992. Maailmanmestaruuskilpailuissa he sijoittuivat samana vuonna neljänneksi. Vuonna 1990 he voittivat Pohjoismaiden-mestaruuden.
Slunga-Tallberg edusti seuratasolla Nyländska Jaktklubbenia. Hän avioitui purjehtija Georg Tallbergin kanssa.
Koko (gorilla)
Koko (4. heinäkuuta 1971 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat – 19. kesäkuuta 2018 Woodside, Kalifornia, Yhdysvallat. ) oli ihmisen kulttuuriin akkulturoitunut naaraspuolinen gorilla, jolle Stanfordin yliopiston tutkija Francine Patterson opetti yli tuhat amerikkalaisen viittomakielen viittomaa.
Kokon opettaminen aloitettiin sen ollessa vuoden ikäinen. Pattersonin mukaan sen viittomavarasto käsitti yli tuhat viittomaa. Sen väitetään ymmärtäneen yli kaksituhatta englannin kielen sanaa.
Kokosta on tehty useita elokuvia, muun muassa Koko – A Talking Gorilla vuonna 1977. Koko kävi 27. huhtikuuta 1998 chat-keskustelua internetissä. Elokuussa 2004 Kokolla oli hammassärkyä. Sen kerrotaan osanneen ilmaista kivun voimakkuutta asteikolla 1–10. Lisäksi on väitetty, että Kokon älykkyysosamäärä olisi 75–90, mikä tarkoittaisi korkeampaa älykkyyttä kuin lievästi kehitysvammaiseksi luokiteltavalla ihmisellä. Markku Javanainen kuitenkin arvioi Tieteessä Tapahtuu -lehdessä, että väite perustuu virheelliseen tulkintaan, koska Kokolle tehtiin älykkyystesti lasten asteikolla. Aikuisten asteikolle käännettynä Kokon älykkyys olisi testien mukaan korkeintaan 29 pistettä, mikä Suomessa käytössä olevassa kansainvälisessä tautiluokituksessa merkitsisi ”vaikeaa älyllistä kehitysvammaisuutta”.
M/S Ejdern
Ejdern kulkee nykyisin kesällä Långnäsistä Kökariin ja talvella M/S Grisslanin sijaan Snäcköstä Långnäsiin. Aiemmin alus liikennöi pitkään Kustavin ja Brändön välillä, 1980-luvun puoleenväliin asti myös Långnäsiin.
Aluksessa on niukasti matkustajatiloja, mutta yläkannella on kuitenkin pieni salonki. Lisäksi yläkannelta voi matkan ajaksi vuokrata pienen hytin, jossa on sohva ja sängyt sekä pöytä, jonka päällä on hytin hintaan sisältyvää pientä purtavaa.
Diane Arbus
pienoiskuva|Diane Arbus Diane Arbus (14. maaliskuuta 1923 New York, Yhdysvallat – 26. heinäkuuta 1971 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja.
Arbus syntyi vauraaseen juutalaiseen perheeseen. Äidin puolanjuutalainen suku omisti menestyvän turkiksia myyvän tavaratalon Russek’sin. Dianen isä David Nemerov oli köyhemmistä oloista, mutta hänenkin sukunsa oli itäeuroopanjuutalainen, lähtöisin Kiovasta. Suvun yritys menestyi, ja Nemerovit elivät ylellistä elämää hienostoalueella Keskuspuiston kupeessa. Arbusin veli on runoilija Howard Nemerov.
Arbus oli naimisissa näyttelijä Allan Arbusin kanssa 1941–1959. He saivat kaksi tytärtä, valokuvaaja Amy Arbusin ja kirjailija ja toimittaja Doon Arbusin. Arbusit perustivat muotikuvausyrityksen. He toimivat työparina ja kuvasivat Vogueen, Glamouriin ja muihin muotilehtiin. Pari erosi 1959, jonka jälkeen Diane keskittyi uraansa kuvajournalistina ja taiteilijana.
Arbusin tuotantoonsa kuuluu useita erityisen tunnettuja valokuvia, kuten Child with Toy Hand Grenade in Central Park, N. Y. C. (1962). Kuvan lapsi on tennispelaaja Sidney Woodin poika Colin. Toinen tunnettu kuva on Identical Twins, Roselle, New Jersey (1967). Arbusia kiinnosti kuvata eritoten ihmisiä yhteiskunnan marginaalissa, muun muassa niin sanottuja friikkejä. Hän sai jo eläessään MoMAan, ja vuonna 1972 hänen kuviaan valittiin Venetsian biennaaliin. Pariisin Jeu de Paume museossa on 5. helmikuuta 2012 asti avoinna retrospektiivi, jossa on esillä kaksisataa kuvaa. Arbusin lempikuvauspaikkoja oli freak showna tunnettu Hubert’s Museum Manhattanin 42. kadulla.
Arbus sairasti masennusta ja teki New Yorkissa 48-vuotiaana itsemurhan. Elokuvassa Fur (2006) häntä esittää Nicole Kidman.
Safranbolu
Safranbolu on kaupunki Turkissa. Se on samannimisen piirikunnan keskus. Vuoden 2017 lopussa kaupungin väkiluvuksi arvioitiin noin 48 000 ja piirikunnan väkiluvuksi 65 000.
Safranbolu on saanut nimensä sahramista, jota kasvatettiin ja myytiin siellä.
Safranbolu oli 1200-luvulta alkaen tärkeä karavaanien pysähdyspaikka itä-länsisuuntaisen kauppareitin varrella. Sen merkitys hiipui vasta rautateiden tulon myötä.
Safranbolu on tyypillinen vanha osmanikaupunki. Çukurin kaupunginosa kaupunkia halkovien jokien välissä on ollut muslimien asuttamaa aluetta, ja sen keskellä on kauppatori jota ympäröivät puiset asuintalot. Kıranköy on ollut ei-muslimien aluetta ja sen rakenne muistuttaa eurooppalaisia kaupunkeja. Siellä on kivitaloja, joissa kauppiaat ja ammattilaiset asuivat puotiensa yläkerrassa. Kolmas perinteinen kaupunginosa, Bağlar, koostuu viinitarhojen ympäröimistä huviloista, ja se on ollut paremman väen kesänviettopaikka. Safranbolussa on säilynyt alkuperäinen kaupunkirakenne mutkittelevine kujineen, ja niiden varsilla monia taloja alkuperäisessä asussaan. Kaupunki on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1994. Siellä on yli tuhat rekisteröityä historiallista kohdetta: asuintaloja, moskeijoita, kylpylöitä, suihkulähteitä, hautakammioita, kellotorni ja aurinkokello.
Lee Harris
Lee Harris on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti Policy Reviewin ja Tech Central Stationin.
Seitsemännen päivän adventismi
Liike vaikutti aluksi Yhdysvaltojen koillisosissa, mutta on nykyisin maailmanlaajuinen kirkko, johon kuului 21,5 miljoonaa kastettua jäsentä vuonna 2019.
Suomessa seitsemännen päivän adventistien kirkkokuntaa (Seventh-day Adventist Church) edustaa Suomen Adventtikirkko.
Futuuri
Futuuri on verbin aikamuoto, jolla ilmaistaan tulevaa aikaa. Futuuria käytetään yleisesti monissa maailman kielissä, muun muassa englannissa ja ruotsissa. Muita aikamuotoja ovat preesensin ja futuurin lisäksi imperfekti, perfekti ja pluskvamperfekti. Yhteen ilmaukseen voi sisältyä kerralla vain yksi aikamuoto.
Muun muassa englannissa ja ruotsissa futuuri on liittomuoto, jonka muodostavat apuverbi (englannissa shall tai will, ruotsissa skall tai kommer att) sekä pääverbin infinitiivi. Monissa kielissä, esimerkiksi ranskan kielessä, futuuri muodostetaan verbiin liitettävien taivutuspäätteiden avulla. Ranskassa sen päätteet ovat eri persoonamuodoissa yksikössä -ai, -as ja -a, monikossa -ons, -ez ja -ont.
Futuuri suomen kielessä
Suomen nykyisessä yleis- ja puhekielessä ei käytännössä esiinny futuuria, vaan sen sijasta käytetään yleensä preesensiä, nykyajan muotoa. Jos futuurista merkitystä on tarpeen erityisesti korostaa, saatetaan käyttää myös tulee tekemään -rakennetta, jonka jotkut ovat tulkinneet ruotsalaisperäiseksi (kommer att göra). Vanhassa kirjasuomessa futuuri kuului tempusjärjestelmään, mistä jäänteenä juhlallisessa kirjakielessä käytetään edelleenkin joskus arkaaista futuurimuotoa eli liittopreesensiä on tekevä, johon joidenkin mielestä liittyy tietty deterministisyyden sekä imperatiivisuuden mielikuva. Ominaisuus ei ole futuurille kovin tyypillinen, sillä siihen liitetään usein ajatus aikomisesta tai arvaamisesta. Toisaalta ranskan kielessä futuuria käytetään usein myös imperatiivia lähenevässä merkityksessä, varsinkin toisessa, mutta esimerkiksi lakiteksteissä kolmannessakin persoonassa. Vanhassa suomen kielessä futuuria ilmaistiin myös nykyään hävinneellä rakenteella pitää/piti tapahtuman, mistä jäänteenä nykykielessä ovat enää sanonnat tuleman pitää, saamansa pitää ja tuleman piti. Mitkään näistä muodoista eivät ole alkuperäistä uralilaista kielikantaa, vaan ne syntyivät kiertoilmauksina vanhan kirjasuomen kaudella, joten niitä ei voida pitää kieliopillisuneina rakenteina.
OSM
OSM voi tarkoittaa seuraavia:
Jacopone da Todi
Jacopone da Todi eli Jacobus de Benedictis (1236–1306) oli italialainen munkki, jonka katolinen kirkko myöhemmin julisti autuaaksi. Hän kirjoitti useita laudeja, ylistyslauluja, ja häntä pidetään italialaisen teatteritaiteen pioneerina.
Todi opiskeli lakia Bolognassa. Hänestä tuli menestyksekäs lakimies, mutta hänen ollessaan 40-vuotias hänen vaimonsa sai surmansa kotona sattuneessa tapaturmassa. Todi järkyttyi tapahtuneesta niin, että päätti jättää uransa lakialalla ja liittyi fransiskaaneihin.
Todi kuoli Collazzonessa vuonna 1306. Katolinen hymni Stabat Mater uskotaan hänen tekemäkseen.
Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys
Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys on Walt Disney Picturesin vuonna 1998 suoraan videolle julkaistu jatko-osa vuoden 1994 animaatioelokuvalle Leijonakuningas.
Thisted
Thisted on Tanskassa Pohjois-Jyllannin alueella sijaitsevan Thistedin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 13 138 asukasta.
Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys
Elokuvasarjan kolmas osa on vuonna 2004 ilmestynyt Leijonakuningas 3 – Hakuna Matata.
Thisted
Thisted on satamakaupunki Limvuonon rannalla. Thistedin kaupunkitaajamassa oli 12 762 asukasta (2006) ja koko kunnassa yhteensä 46 000 (2007).
Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys
Juoni
Simba ja Nala ovat saaneet Kiara-nimisen tyttären, joka on yhtä vilkas kuin isänsäkin aikoinaan. Kerran Kiara tapaa retkellään Kovu-nimisen leijonanpennun. Pennut ystävystyvät välittömästi, kun joutuvat yhdessä koetukselle kamppaillessaan krokotiileja vastaan henkensä edestä. Simba ei kuitenkaan uskalla hyväksyä Kovua laumaansa, koska tämä on Scarin perillinen ja kuuluu Jylhämaan asukkaiden vastustajaleijoniin, ulkolaisiin. Kovun rakkaus Kiaraan on kuitenkin kahden keskenään sotivan leijonalauman vihaa voimakkaampaa (vaikka moni, kuten Zira ei sitä tajua/hyväksy). Lopussa Kiara ja Kovu yrittävät saada sovun kahden sotivan leijonalauman, jylhämaalaisten ja ulkolaisten välille. Kovun sisar Vitani menee Kovun ja Kiaran puolelle ensimmäisenä. Muut ulkolaiset tekevät Ziran kauhuksi samoin. Zira ei kuitenkaan hyväksy tätä, vaan yrittää tappaa Simban, mutta menehtyykin samalla itse, koska Kiara puolustaa isäänsä ja tapellessaan kaksi naarasta putoavat rotkoon, mutta saavat kynsillään kiinni vuoren seinästä. Kiara pääsee kielekkeen päälle, ojentaa tassunsa ja tarjoaa apuaan, mutta Zira on valmis ennemmin kuolemaan Scarin tavoin, kuin alistumaan jylhämaalaisten edessä. Niinpä Zira tippuu kuohuvaan jokeen ja kuolee. Jylhämaassa on taas rauha ja Kovu pääsee vihdoin Kiaran puolisoksi laumaan.
Thisted
Varhaisin tunnettu dokumentti, jossa Thistedillä on todistettavasti ollut kaupunkioikeudet (købstadspriviliger) on vuodelta 1524, joskin tarkka vuosiluku on epävarma. . thumb|left|150px|Thistedin vaakuna.
Thistedin goottilaista tyylisuuntaa edustava kirkko on rakennettu 1500-luvun alkupuolella.
Tärkeitä elinkeinoelämän alueita ovat elintarvike-, metalli- ja muoviteollisuus. Kunnassa on oma panimo (Thisted Bryghus). Hanstholmin satamasta ovat laivayhteydet Norjaan, Islantiin, Shetlandinsaarille ja Färsaarille.
Vampyyri
Vampyyri on mytologiaan, kansanperinteeseen ja nyttemmin populaarikulttuuriin kuuluva vainaja olento, joka tyypillisesti syntyy henkiin heränneestä ruumiista ja juo ihmisten tai eläinten verta tai elinvoimaa. Tarujen mukaan etenkin elämänsä aikana erityistä julmuutta osoittavat, muita kaltoin kohtelevat ihmiset muuttuvat vampyyreiksi, joilla on ehtymätön verenhimo. Vampyyrillä on usein yliluonnollisia voimia kuten kyky muodonmuutokseen. Vampyyritarinoita on esiintynyt ympäri maailman ja kaikkina aikakausina.
Vampyyrit muinaisaikoina
Muinaisen Babylonian demonitarustoon kuului Lilitu-niminen vampyyriolento. Se luultavasti periytyi juutalaiseen mytologiaan lapsia vainoavana Lilith-olentona. Muinaisten egyptiläisten jumalatar Sekhmet joi erään myytin mukaan vereen sekoitettua alkoholia. Homeroksen Odysseiassa Odysseuksen Manalassa kohtaamat aaveet joivat verta. Roomalaiset tunsivat Strix-linnun, joka joi verta ja söi ihmislihaa. Strix on romanialaisen strigoi-vampyyrin edeltäjä. Varhaisissa slaavilaisissa myyteissä vampyyri joi verta ja pelkäsi hopeaa (vaikkakaan ei tuhoutunut siitä), ja se voitiin surmata leikkaamalla siltä pää irti ja asettamalla se jalkojen väliin, lävistämällä sen sydän tai jokin tärkeä elin miekalla (joissakin tapauksissa miekan pitää olla pyhitetty), tai lyömällä puuvaarna sen sydämeen. Joskus vampyyrien hautoihin laitettiin hiiliä sillä uskottiin, että vampyyrit eivät voineet nousta arkuistaan ennen kuin olivat tuhlanneet kaiken hiilen. Ensimmäiset englantilaiset vampyyritarinat on dokumentoitu 1100-luvulta.
Vampyyrit myöhemmissä kansantarinoissa
Rikkain vampyyritarinaperinne löytyy Itä-Euroopasta ja Kreikasta. Esimerkiksi 1730-luvun dokumentoitu Arnold Paolen tapaus sattui Belgradissa nykyisessä Serbiassa. Osaksi vampyyritarinoiden leviämisen pohjana ovat historialliset sodat Turkkia vastaan ja alueen ortodoksisen kristinuskon kirkon propaganda katolisuutta ja islamin uskoon kääntymistä vastaan. Leviämiseen vaikutti myös Unkarin liittäminen Itävaltaan. Eri maailmankolkkien vampyyrimyytit poikkeavat toisistaan kuvauksissaan tavoista ja ulkonäöstä. Keski- ja Itä-Euroopan vampyyrit olivat punakoita ja usein lihavia. Kiinalainen vampyyri saa voimansa kuunvalosta, kun taas määriläinen vampyyri jättää käärinliinansa hautaan ja karkaa uhriensa kimppuun alastomana. Baijerilainen vampyyri, Nachtzehrer nukkuu vasen silmä auki ja peukalot yhteenliitettyinä.
thumb|left|250px|Vampyyrin tuhoaminen vaarnalla. Bulgarialaisella ubour- vampyyrilla on vain yksi sierain. Meksikossa tunnetaan nahuoilta ja asteekeilta periytyvät tlaliques – ja civatateo – noitavampyyrit. Edellinen on muodonmuuttaja ja voi lähestyä uhria kalkkunan hahmossa tai tulipallona. Civatateota pidetään synnytyksen yhteydessä kuolleen aatelisen palanneena henkenä. Uhreina ovat erityisesti lapset, jotka se surmaa näännyttämällä. Ulkonäköä kuvataan kalpeaksi, kädet ovat kalkin värjäämät ja tahraisissa vaatteissa on kuvattuna ristiin asetetut luut. Brasilialainen vampyyri on lobishomen, joka vainoaa erityisesti naisia, mutta ei pyri surmaamaan heitä vaikka imee verta. Uhrilla ilmenee pian hyperseksuaalisuuden oireita. Nimen alkuperä on Portugalissa, missä se on ihmissusimainen olento. Venäläisestä vampyyriperinteestä tunnetuin on upyr. Se liikkuu keskipäivästä keskiyöhön, ja on erittäin verenhimoinen hyökäten sekä lasten että aikuisten kimppuun. Jos upyr löydetään, sen voi tuhota siunatulla vedellä ja lyömällä vaarna yhdellä iskulla rinnan läpi. Itse nimitys upyr on muunnoksina esim. upior Puolassa, upor Valko-Venäjällä ja upir Ukrainassa, vaikka olento on kuvaukseltaan erilainen. Veren imeminen näkyy kuuluneen erityisesti itäeurooppalaisten vampyyrien perusolemukseen, vaikka monissa tarinoissa vampyyreilla ei ole mitään tekemistä veren kanssa. Joillakin alueilla vampyyrit tyytyivät vain karjaeläinten vereen tai lypsivät karjan kuiviin. Joissakin tarinoissa vampyyrin pureman aiheuttamaan verenhukkaan kuollut ihminen nousee haudastaan vampyyrina. Hyökkäyksestä selviytynyt uhri voi estää muuntumisensa tuhoamalla vampyyrin ja syömällä multaa tämän haudalta. Uskotaan myös, että vampyyreilla ei ole peilikuvaa tai että he eivät näy kameroissa sillä vampyyreilla ei ole sielua.