cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ari Angervo
Ura
Angervo toimi Suomen Kansallisoopperan viulunsoittajana 1965–1975, josta vuodet 1968–1975 ensimmäisenä konserttimestarina. Hän oli Sibelius-Akatemian viulunsoiton ja orkesterikoulutuksen opettaja vuosina 1968–1996 ja Länsi-Helsingin musiikkiopiston viulunsoiton opettaja 1977–1996. Vuosina 1994–2000 Angervo oli orkesterinjohtamisen lehtori Oulun Konservatoriossa ja 2004–2005 Oulun ammattikorkeakoulun viulunsoiton, kamarimusiikin ja orkesterinjohdon yliopettaja. Hän on toiminut myös Pirkanmaan ammattikorkeakoulun viulunsoiton yliopettajana vuosina 1999–2008, Tampereen ammattikorkeakoulun viulunsoiton yliopettajana vuosina 2008–2012 ja Hetan musiikkipäivien taiteellisena johtajana 2007–2013.
Angervo piti viuluensikonserttinsa vuonna 1970, minkä jälkeen hän on esiintynyt konserttisolistina ja kamarimuusikkona erityisesti Suhonen- ja Voces Intimae -kvartettien jäsenenä. Angervo on esiintynyt muun muassa Tukholmassa, Liègessä, Lontoossa, Edinburghissa, Glasgow’ssa, Budapestissa ja Bukarestissa. Vuonna 1973 hän sai Liègen kansainvälisessä kvartettikilpailussa kolmannen palkinnon ja vuonna 1977 Yleisradion kvartettikilpailussa ensimmäisen palkinnon.
Angervo on ollut vierailevana kapellimestarina muun muassa Savonlinnan Oopperajuhlilla, Tukholmassa, Pietarissa, Tallinnassa, Frankfurt am Mainissa, Kielissä ja Lontoossa. Kotimaisten orkesterien lisäksi hän on johtanut orkestereita muun muassa Neuvostoliitossa, Virossa, Saksassa, Tšekissä, Ranskassa, Italiassa, Espanjassa, Turkissa, Japanissa ja Uudessa-Seelannissa.
Perhe
Myös Angervon lapset ovat muusikkoja: alttoviulisti Ilari Angervo (Radion sinfoniaorkesteri), sellisti Lauri Angervo (Oulun kaupunginorkesteri) ja viulisti Anna Angervo (Tampereen kaupunginorkesteri).
Evelina Settlin
Evelina Settlin (s. 5. kesäkuuta 1992) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Seuratasolla Settlin edustaa Hudiksvalls IF:ää.
Settlin debytoi maastohiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2012 Drammenin sprintissä. Tuolloin hän sijoittui sijalle 47. Ensimmäistä kertaa Settlin sijoittui 30 parhaan joukkoon maailmancupin osakilpailussa joulukuussa 2013, kun hän oli Tour de Skin sprintissä Oberhofissa yhdestoista. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä Nordic Opening -tapahtumassa marraskuussa 2015. Parhaimmillaan hän on sijoittunut etappikilpailun osuudella neljänneksi Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2018. Yksittäisessä maailmancupin kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kahdeksas Davosin vapaan sprintissä joulukuussa 2018.
Settlin on osallistunut kaksiin nuorten MM-kilpailuihin. Vuonna 2012 hän voitti Erzurumista hopeaa niin vapaan hiihtotavan sprintistä kuin viestistä. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän on ollut mukana kolme kertaa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2015. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 13:nneksi.
Urabi-kapina
Urabi-kapina tai Urabi-vallankumous viittaa poliittiseen ajanjaksoon Egyptissä vuosina 1881–1882, jolloin Egyptin armeijan upseeri Ahmad Urabi nousi maan vaikutusvaltaisimmaksi hahmoksi ulkovaltojen, kuten Ranskan ja Britannian, tukeman kediivi Tawfiqin yläpuolelle. Urabi kukistui brittien tehtyä sotilaallisen väliintulon kediivin tueksi kesällä 1882, ja vastarintaa tehneet egyptiläiset kukistettiin syksyyn mennessä. Maasta tuli sittemmin brittijohtoinen protektoraatti, ja brittimiehitys kesti aina vuoteen 1922 saakka.
Tausta
thumb|vasen|Egyptin kediivi [[Tawfiq pašša|Tawfiq.]] Egyptin kediivi Ismail oli noudattanut kunnianhimoista modernisointipolitiikkaa. Egypti kävi läpi nopeaa yhteiskunnallista muutosta. Esimerkiksi maan arabienemmistöisen väestön asema parani perinteiseen turkkilaiseen yläluokkaan nähden. Toisaalta uudistustoimet olivat myös kasvattaneet menoja ja tätä kautta valtion velkaantumista. Vuonna 1876 velkojat ottivat Egyptin käytännössä holhoukseensa. Ismail joutui nimittämään Britannian ja Ranskan edustajista koostuneen valtionvelkaa hoitavan komission. Eurooppalaisia asetettiin myös valvomaan maan tärkeimpien toimintoja, kuten tullia ja rautateitä. Valtiovelan hoito iski erityisesti Egyptin armeijaan, jota supistettiin huomattavasti. Kediivistä tuli käytännössä kumileimasin. Ismailin julkaistua velkaohjelman helpotuksia ja kediivin valtaoikeuksien palauttamista vaatineen manifestin ulkovallat päättivät siirtää hänet syrjään. Ismail lähti keväällä 1879 maanpakoon, ja tilalle nostettiin hänen helpommin ohjailtavissa oleva poikansa Tawfiq. Pääministeriksi nostettiin Ranskan ja Britannian suosikki Mustafa Rijad Paša. thumb|[[Ahmad Urabi.]] Ahmad Urabi oli arabitaustainen kyläpäällikön poika, joka oli liittynyt armeijaan ja edennyt urallaan everstiluutnantiksi jo 20-vuotiaana. Egyptin armeijassa arabiupseerien etenemismahdollisuudet olivat kuitenkin rajalliset. Egyptin kediivi Tawfiqin nimittämän tšerkessitaustaisen sotaministeri Uthman Rifiqin uskottiin suunnittelevan armeijan ylimpien virkojen puhdistamista arabeista kokonaan. Tammikuussa 1881 Urabi alkoi kahden muun upseerin kanssa vaatia Rifiqin eroa. Vastauksena kaikki kolme pidätettiin ja asetettiin sotaoikeuteen. Urabin puolella olleet alemmat upseerit ja rivimiehet tunkeutuivat armeijan päämajaan ja vapauttivat Urabin ennen oikeudenkäyntiä. Tapahtumien kulku tuli yllätyksenä Rifiqille ja Tawfiqille. Tawfiq joutui taipumaan ja erottamaan sotaministerinsä sekä myöntämään kapinoitsijoille armahduksen. Aiemmin varsin tuntemattomasta Urabista oli tullut Tawfiqin hallinnon ja länsimaiden vaikutusvaltaa vastustavien egyptiläispiirien johtohahmo.
Urabi ja Tawfiq
thumb|vasen|Urabi ja Tawfiq [[Abadainin palatsin edustalla.]] Urabin kasvava vaikutusvalta huoletti Tawfiqia, joka yritti ryhtyä uuteen yritykseen tämän lyömiseksi. Syksyllä 1881 Urabille myötämielinen Rifiqiä seurannut sotaministeri korvattiin kediivin sukulaisella, ja kediivi suunnitteli siirtävänsä nyt epäluotettavina pidetyt armeijan osastot pois pääkaupunki Kairosta. Ennen suunnitelma toteuttamista 1. syyskuuta Urabi oli kuitenkin kediivin yllätykseksi saapunut Tawfiqin Abadainin palatsin edustalle vaatien kuulemistaan. Kediivin henkivartiokaartikin loikkasi Urabin miesten puolelle. Kediivi joutui kohtaamaan joukon saapuessaan ulos palatsista ainoan puolelleen jääneen liittolaisen, brittien konsulin kanssa. Urabi saneli joukon vaatimuksia, joihin kediivin oli tilanteen takia suostuttava. Pääministeri Rijad Paša oli erotettava, maalle piti valita uusi parlamentti ja maan armeijan enimmäisvahvuus tuli nostaa 18 000:n sotilaaseen. Urabi oli näin noussut kediivin paikalle maan vaikutusvaltaisimpana poliittisena hahmona.
Euroopan länsimaissa Egyptin kehitystä seurattiin huolestuneina. Britannialla ja Ranskalla oli molemmilla suojeltavanaan intressejä Egyptissä. Ranska ei halunnut länsimaalaisten vastaisen liikkeen leviävän sen hallitsemiin osiin Pohjois-Afrikkaa, ja briteillä oli monia taloudellisia intressejä pitää alue hallussaan. Suuri osa Suezin kanavan läpi kulkevista laivoista oli brittiläisiä, ja maa omisti myös suurimman osan Egyptin ulkomaanvelasta. Urabia oli puolustanut brittirunoilija ja diplomaatti Wilfrid Blunt, mutta pääministeri William Ewart Gladstone alkoi menettää uskoaan tämän vakuutteluihin siitä, että Urabi ei muodostanut uhkaa briteille. Ranska ja Britannia lähettivät tammikuussa 1882 nootin, jolla ne ilmaisivat tukensa Tawfiqille. Nootin vaikutus oli kuitenkin päinvastainen kuin haluttiin. Egypti yhdistyi entistä enemmän Urabin taakse, ja helmikuussa 1882 muodostettiin Mahmud Sami al-Barudin johtama, ensimmäistä kertaa arabienemmistöinen hallitus. Urabista tuli sotaministeri.
Brittien väliintulo
thumb|[[Aleksandrian pommitus.]] Ranskassa ja Britanniassa uskottiin nyt, että Tawfiqia voitaisiin tukea vain voimannäytöllä. Alkukesällä 1882 Ranskan ja Britannian laivastojen sota-alukset lähetettiin Aleksandrian edustalle. Kaupungissa oli huomattava länsimaalainen vähemmistö, jonka suhteet paikallisiin olivat olleet jo entuudestaan kireällä. Nyt tilanne paheni entisestään. 11. kesäkuuta syttyi mellakoita, joissa kuoli 50 länsimaalaista ja 250 egyptiläistä. Urabi oli lähettänyt armeijan ottamaan tilanteen haltuun, mutta nyt Britanniassa vaadittiin voimankäyttöä kostoksi kuolleista länsimaalaisista. Egyptin armeijan alettua vahvistaa Aleksandrian rannikkolinnoituksia brittilaivaston komentaja Beauchamp Seymour antoi 11. heinäkuuta määräyksen avata tulen kaupunkia kohti. Ranskalaiset olivat kieltäytyneet ottamasta osaa pommitukseen, joka aiheutti laajoja tuhoja. Lopulta brittijoukot nousivat maihin ja valtasivat kaupungin.
Urabi oli vastannut Aleksandrian valtaukseen marssittamalla armeijansa Kafr al-Dawwariin sulkien brittijoukoilta pääsyn Aleksandriasta syvemmälle Niilin suistoon. Britit päättivät kuitenkin käyttää laivastoaan ja siirsivät suurimman osan joukoistaan Port Saidiin, joka vallattiin lähes ilman vastarintaa. Kairoa uhattiin nyt idästä, ja Kafr al-Dawwarin puolustusasemat olivat hyödyttömät. Egyptiläiset joutuivat siirtymään nopeasti Tall al-Kabiriin Kairosta koilliseen, josta he pystyivät sulkemaan reitin Ismailiasta kohti pääkaupunkia. Britit tunsivat beduiinioppaiden ansiosta vastustajiensa asemat hyvin. Brittien ja egyptiläisten ottaessa yhteen 13. syyskuuta egyptiläiset lyötiin perusteellisesti, kun taas britit kärsivät vain pienet tappiot. Urabi yritti vielä järjestää pääkaupungin puolustusta, mutta poliittinen eliitti oli kääntynyt häntä vastaan. Urabi päätti antautua briteille, ja pian hänen jälkeensä antautuivat myös jäljellä vielä olleet egyptiläiset sotilaat. Maa jäi brittien käsiin.
Seuraukset
Urabin vaikutusvalta Egyptissä oli kestänyt noin vuoden Abadainin palatsin välikohtauksesta hänen kukistumiseensa. Marraskuussa 1882 maahan saapui lordi Dufferin, joka alkoi järjestämään maan asioita. Urabin kannattajia vastaan käytiin oikeudenkäyntejä. Vähäisimmät tuomiot olivat arvonalennuksia, mutta joitakin urabistien johtohenkilöitä karkotettiin. Ahmad Urabi ja pääministerinä toiminut Mahmud Sami al-Barudi karkotettiin Ceylonille. Kaiken kaikkiaan britit olivat ryhtyneet toimiin Egyptissä miettimättä enempää niiden vaikutuksia. Aluksi esimerkiksi ajatuksesta maahan jäämisellä ei ollut juurikaan kannatusta, mutta sotilaita tarvittiin pitämään yllä kuohuvan maan järjestystä ja ulkomaalaisten turvallisuutta. Vetäytymisen sijaan maasta tehtiin niin sanottu "verhottu protektoraatti", jonka kediivi oli edelleen muodollisesti Osmanien valtakunnan alainen, mutta todellisuudessa maata johti brittien edustaja. Brittimiehitystä kesti aina vuoteen 1922 saakka.
Urabi-kapinaan viitataan joskus myös Urabi-vallankumouksena. Egyptin historiassa Ahmad Urabin noin vuoden kestänyt vaikutusvalta oli ensimmäinen kerta, jolloin arabitaustainen egyptiläinen oli kohonnut maassaan niin vaikuttavaan asemaan.
Ein Gev
Ein Gev (hepr. עֵין גֵּב‎) on vuonna 1937 perustettu kibbutsi Genesaretinjärven rannalla Israelissa. Sen asukkaiden elinkeinoja ovat kalastus, matkailupalvelut ja maanviljelys. Ein Gevin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 664.
Maantiede
thumb|vasen|Ein Gev Golanin kukkuloiden juurella valokuvassa vuodelta 1947. Ein Gev sijaitsee Genesaretinjärven itärannalla kapealla kaistaleella maata järven ja Golanin kukkuloiden välissä. Kukkuloiden puolella kohoaa Golaniin kuuluva Susita-kukkula.
Historia
Lähellä nykyistä Ein Geviä sijaitsi aikanaan muinainen Hippos eli Sussita. Paikan vanha arabiankielinen nimi oli Nuqayb. Nykyisen Ein Gevin kibbutsin perustivat joukko Saksasta, Itävallasta ja Baltian maista saapuneita juutalaissiirtolaista vuonna 1937. Nimi Ein Gev viittaa vesilähteeseen. Kibbutsi oli eristyksissä. Ainut yhteys muihin juutalaisiin asutuksiin oli vain veneellä Genesaretin yli. Paikka olikin näin varsin altis hyökkäyksille, joita koettiin esimerkiksi Palestiinan arabikapinoiden aikana ennen toisen maailmansodan syttymistä.
Syyrian tykistö ja ilmavoimat tulittivat Ein Geviä Israelin itsenäisyyssodan sytyttyä vuonna 1948, mutta israelilaisten onnistui pitää paikka hallussaan. Sodan päätyttyä tulitaukoon paikka jäi Israelin hallitsemalle puolelle tulitaukolinjaa, mutta se oli sijaintinsa takia edelleen hyvin uhattu hyökkäysten kannalta. Israel valtasi kuitenkin Golanin kukkulat Ein Gevin yläpuolella kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967.
Talous
Ein Gevin kautta on harjoitettu kalastusta Genesaretinjärvellä ja nykyisin paikka on myös matkailukohde. Järvellä harjoitetaan esimerkiksi purjeveneilyä ja pesahina paikalla järjestetään vuosittain musiikkifestivaalit. Alueella harjoitetaan myös maataloutta.
Väestö
Ein Gevin asukasluku oli Israelin tilastokeskuksen mukaan vuoden 2017 lopussa 664.
Liekkikalat
Liekkikalat (Cepolidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Välimerestä, Atlantista ja indopasifiselta merialueelta.
Lajit ja anatomia
Varhaisimmat liekkikalafossiilit on ajoitettu myöhäiselle eoseenikaudelle. Heimo voidaan jakaa kahteen alaheimoon Cepolinae ja Owstoninae, joissa kummassakin on kaksi sukua. Lajeja heimossa on lähteestä riippuen 7–20, muun muassa intianliekkikala (Acanthocephala indica), liekkikala (Cepola macrophthalma) ja punanuolipyrstö (Owstonia grammodon). Liekkikalat ovat pääasiassa melko pieniä ja harva laji kasvaa yli 40 cm:n mittaiseksi. Suurin laji Cepola rubescens voi saavuttaa 70 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan liekkikalalajit ovat pitkulaisia ja kapenevat pyrstöä kohti. Selkäevä on hyvin pitkä ja melko korkea, ja on eräillä lajeilla yhtenäinen perä- ja pyrstöevän kanssa. Kuono kaloilla on lyhyt ja suu sekä silmät kookkaat. Väriltään liekkikalalajit ovat tyypillisesti keltaisia tai vaaleanpunaisia.
Levinneisyys
Liekkikaloja tavataan Atlantin Euroopan rannikolta, Välimerestä sekä indopasifiselta merialueelta ja Uuden-Seelannin rannikolta. Ne elävät tyypillisesti 30–475 metrin syvyydessä hiekka- tai mutapohjilla. Kalat kaivelevat pehmeään pohjaan käytäviä ja ovat usein kaivautuneena hiekkaan tai mutaan. Lajien ravintoa on eläinplankton. Paikoitellen liekkikaloja kalastetaan ravinnoksi, mutta kaupallisesti ne eivät ole erityisen merkittäviä.
Dwight Gayle
Dwight Devon Boyd Gayle (s. 17. lokakuuta 1989 Walthamstow) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia. Oikeajalkainen Gayle on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Nuorena Arsenal FC:n akatemiassa pelannut ja sieltä erotettu Gayle aloitti uransa vuonna 2009 Stanstedin riveissä. Hän pelasi alasarjajoukkueessa vuoteen 2011 asti. Vuonna 2011 Gayle siirtyi Englannin kakkosliigassa pelanneeseen Dagenham & Redbridgeen, jota hän edusti vuosina 2011–2013 vain 18 kertaa. Noissa otteluissa syntyi seitsemän maalia. Pääosan ajastaan Dagenham & Redbridgen riveissä Gayle vietti lainalla muissa seuroissa. Vuodet 2011–2012 hän edusti Bishop's Stortfordia, jossa hän teki 42 pelissä 29 maalia, ja vuodet 2012–2013 Englannin mestaruussarjassa pelannutta Peterborough Unitedia, jossa yhdeksässä pelissä syntyi seitsemän osumaa.
Nuo maalit vakuuttivat Peterboroughin seurajohdon, ja Gayle siirtyikin pysyvästi seuraan tammikuussa 2013. Puolen vuoden aikana Gayle teki Peterboroughille Mestaruussarjassa 20 pelissä kuusi osumaa. Heinäkuussa 2013 Gayle siirtyi Valioliigaan nousseeseen Crystal Palaceen, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2013 Tottenhamia vastaan. Ensimmäinen maali syntyi niin ikään elokuussa 2013 Sunderlandia vastaan. Ensimmäisellä Valioliiga-kaudellaan Gayle teki seitsemän osumaa. Kaudella 2014–2015 hän onnistui maalinteossa 25 pelissä viisi kertaa ja kaudella 2015–2016 16 ottelussa kolme kertaa.
Melodifestivalen 2011
Melodifestivalen 2011 oli Ruotsissa 5. helmikuuta – 12. maaliskuuta 2011 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Eric Saade kappaleella Popular.
Kilpailun kulku
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen eniten ääniä saanut eteni suoraan finaaliin ja kolme vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien neljän kappaleen kesken järjestettiin toinen kierros. Toisella kierroksella eniten ääniä saanut eteni finaaliin, seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen ja vähiten ääniä saanut putosi.
1. semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 5. helmikuuta Coop Norrbotten Arenalla Luulajassa.
Sonne
Sonne on Rammsteinin yhdeksäs single. Sille on tehty myös musiikkivideo, joka on tehty Lumikin ja seitsemän kääpiön pohjalle.
Melodifestivalen 2011
2. semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 12. helmikuuta Scandinaviumissa Göteborgissa.
3. semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 19. helmikuuta Cloetta Centerissä Linköpingissä.
4. semifinaali
Neljäs semifinaali kilpailtiin 26. helmikuuta Malmö Arenalla Malmössä.
Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 5. maaliskuuta Nordichallenissa Sundsvallissa. Toiseen mahdollisuuteen päässeet kahdeksan kappaletta jaettiin ensin neljään kappalepariin, joista puhelinäänestäjät äänestivät toisen jatkoon. Neljä jatkoon päässyttä kappaletta jaettiin kahteen pariin, joista kummastakin puhelinäänestäjät äänestivät toisen finaaliin.
Finaali
Finaali kilpailtiin 12. maaliskuuta Globenilla Tukholmassa. Voittajan valitsivat yhdessä 11 maassa kokoontuneet raadit ja puhelinäänestäjät.
Round and Round
”Round and Round” selviytyi viimeisenä eli kymmenentenä maana toisesta semifinaalista finaaliin kerättyään 52 pistettä. Finaalissa se oli toiseksi viimeinen eli 25. saatuaan yhdeksän pistettä, joista kahdeksan tuli Montenegrolta ja yksi Makedonialta.
PDP-8
Tietokone käytti diodi-transistori-logiikkaa (DTL). Ensimmäinen PDP-8-malli vastasi fyysiseltä kooltaan pientä pakastinta. Myöhemmin koneesta ilmestyi myös hieman pienempiä malleja, esimerkiksi pöydälle mahtuva PDP-8/E. Esittelyvuotena 1965 PDP-8:n hinta oli 18 500 dollaria. pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven PDP-8. Tietokone oli suosittu ja aikansa parhaiten myyviä tietokoneita: sitä myytiin.
PDP-8 oli 12-bittinen kone, eli sen sananleveys oli 12-bittiä ja keskusmuisti koostui. Muun muassa ohjelmalaskurin rekisteri oli 12-bittiä. Muisti oli toteutettu ferriittirengastekniikalla ja sitä saattoi olla koneessa 4 096 – 32 768 sanaa eli 6–48 kilotavua. Käskykanta oli hyvin yksinkertainen, ja varsinaisia rekistereitä oli ensimmäisissä malleissa vain yksi. Syöttö- ja tulostuslaitteina oli aluksi vain kytkimiin ja valoihin perustuva etupaneeli, reikänauhanlukija ja tekstipäätteenä käytetty kaukokirjoitinlaite. Myöhemmin oli käytettävissä myös magneettinauha, RS-232-sarjaväylä, levykeasema ja kiintolevy.
Pluumi
250px|thumb|Laavalampun muoto konkretisoi nähtäväksi pluumin perusidean. Pluumi on geologiassa Maan vaipassa tapahtuva, vaipan yläpintaa kohti nouseva, ympäristöä kuumemman sitkaan suurpaineisen kiviaineksen jatkuva virtaus tai nouseva muodostelma, valtava "pisara". Pluumi-sanan merkityksestä ei olla yhtä mieltä.
PDP-8
Tietokoneelle oli useita käyttöjärjestelmiä kuten RTS/8 reaaliaikainen käyttöjärjestelmä (RTOS) ja TSS-8 osituskäyttöjärjestelmä.
Pluumi
Laattatektoniikan mukaan Maan sisällä laattoja liikuttava virtaus tapahtuu leveänä vyöhykkeenä. Pluumeilla selitetään pistemäistä ns. kuuman kohdan (hot spot) toimintaa. Maankuoressa pluumin kohdalla sijaitsevassa kuumassa kohdassa on tyypillisesti toimiva tulivuori. Pluumi voi olla myös maankuoren alla ilman näkyvää vulkaanista toimintaa. Se voi olla laatan keskellä ja myös laattojen reunavyöhykkeellä.
PDP-8
Intersil 6100 -mikroprosessori toteuttaa tietokoneen käskykannan.
Pluumi
Pluumien uskotaan osallistuneen laakiopurkauksiin.
PDP-8
PDP-8:n kehitystyötä johti Edson D. deCastro, joka myöhemmin perusti Data Generalin.
Inkeri Koskinen
Inkeri Koskinen on suomalainen tieteenfilosofi, joka toimii akatemiatutkijana Helsingin yliopistossa käytännöllisessä filosofiassa.
Pluumi
Seismologisilla menetelmillä on Islannin alla havaittu 200 km halkaisijaltaan oleva pluumi, joka ulottuu ainakin 450 km:n syvyyteen. Varsinkin voimakkaiden pluumien oletetaan ulottuvan 2 900 km:n syvyyteen vaipan ja ytimen rajalle.
Superpluumi on pluumi, jonka litosfäärin alla oleva leveä yläosa voi olla halkaisijaltaan 1 500–3 000 km tai suurempi.
Inkeri Koskinen
Koskisen kirja Villi Suomen historia: Välimeren Väinämöisestä Äijäkupittaan pyramideihin sai Vuoden tiedekirja -palkinnon vuonna 2015.
Pluumi
Joulukuussa vuonna 2003 Princetonin yliopiston tutkija Raffaella Montelli esitteli tutkimuksen, jossa oli analysoitu maanjäristysaalloista saatua tomografista dataa uudella tavalla. Tutkimuksen mukaan pluumit jakautuisivat kahteen ryhmään pluumien syvyyden perusteella. Ainakin kuusi pluumia ulottuu alempaan vaippaan: Ascension, Azorit, Kanariansaaret, Pääsiäissaari, Samoa ja Tahiti, Havaijin osalta ollaan melko varmoja.
Plume-sana englannin kielessä tarkoittaa (esimerkiksi tulivuoresta) kohoavaa savupatsasta, jonka leveys kasvaa sen kohotessa: plume of smoke.
John Gummer
thumb|John Gummer 2006. John Selwyn Gummer (s. 26. marraskuuta 1939) on brittiläinen konservatiivipoliitikko. Hän syntyi Bromptonissa Lontoossa anglikaanisen Englannin kirkon papin poikana ja opiskeli Cambridgen yliopistossa.
Gummer on ollut parlamentin jäsen vuosina 1970–1974 ja jälleen vuodesta 1979. Hän on toiminut konservatiivien puoluejohtajana 1983–1985 ja maatalousministerinä 1989–1993 ja ympäristöministerinä 1993–1997.
Gummer on ollut vuodesta 1977 naimisissa Penelope Jane Gardnerin kanssa, ja hänellä on neljä lasta. Hän oli vuodesta 1978 anglikaanisen kirkon General Synodin jäsen, mutta hän kääntyi vuonna 1992 naispappeutta protestoidakseen katoliseksi.
Lily Pons
thumb|Lily Pons 1930-luvulla. Alice Joséphine ”Lily” Pons (12. huhtikuuta 1898 – 13. helmikuuta 1976) oli ranskalais-yhdysvaltalainen koloratuurisopraano.
Pons syntyi Draguignan’ssa lähellä Cannesia ja opiskeli pianonsoittoa Pariisin konservatoriossa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän esiintyi sotilaille Pariisin sairaaloissa. Hän aloitti vuonna 1925 sopraano Dyna Beumerin rohkaisemana laulunopintonsa Albert de Gorostiagan johdolla.
Pons teki menestyksekkään oopperadebyyttinsä Léo Delibesin Lakméssa Mulhousessa 1928. Impresario Giovanni Zenatello tutustui häneen ja vei hänet New Yorkiin tutustumaan Metropolitan-oopperan silloiseen johtaja Giulio Gatti-Casazzaan. 3. tammikuuta 1931 Yhdysvalloissa ennestään tuntematon sopraano teki Metropolitan-debyyttinsä Lucian roolissa Gaetano Donizettin Lucia di Lammermoorissa.
Pons osoittautui välittömäksi menestykseksi ja hän toimi Metropolitan-oopperan sopraanona peräti kolmen vuosikymmenen ajan. Hänen yleisimmät roolinsa olivat Lucia, Lakmé, Gilda (Verdi: Rigoletto) ja Rosina (Rossini: Sevillan parturi). Viimeisessä esiintymisessään Metropolitan-oopperassa 14. joulukuuta 1960 hän tulkitsi ”Caro nome” -aarian Rigolettosta.
Pons oli vuosina 1938–1958 naimisissa kapellimestari André Kostelanetzin kanssa. Vuonna 1940 Pons sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. Hän sairastui haimasyöpään ja menehtyi sairauteensa Dallasissa 77 vuoden ikäisenä. Pons oli Légion d'Honneurin jäsen, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Árpád Vajda
Árpád Vajda (2. toukokuuta 1896 Rimaszombat – 25. lokakuuta 1967 Budapest) oli unkarilainen shakinpelaaja. Hän oli shakin Unkarin-mestari vuonna 1928. Vadja edusti Unkaria seitsemissä virallisissa shakkiolympialaisissa ja kaksissa epävirallisissa.
Vajda sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1950.
Kerava-sali
Kerava-sali on Keravan keskustassa sijaitseva konsertti- ja kokoussali. Se sijaitsee Keuda-ammattioppilaitoksen mukaan nimetyssä Keuda-talossa osoitteessa Keskikatu 3 lähellä rautatieasemaa. Kerava-salissa on 385 istumapaikkaa ja nouseva katsomo. Salin akustiikka on muunneltavissa kuhunkin käyttötarkoitukseen eri musiikkityyleistä teatteriin ja kokouskäyttöön. Näyttämöaukon leveys on 12 metriä.
Kerava-sali on yksi Keski-Uudenmaan Teatterin vakituisista esityspaikoista.
Ferriittirengasmuisti
thumb|right|Ferriittirengasmuistia Ferriittirengasmuisti (englanniksi magnetic core memory tai lyhyesti arkikielessä core) on varhainen tietokoneen keskusmuistin toteutustapa. Se perustuu pieniin keraamisiin renkaisiin, joihin tieto tallennetaan magneettikentän polariteetin avulla. Se on haihtumaton muisti, jonka sisällön säilyttämiseen ei tarvita sähköenergiaa.
Ferriittirengasmuisti kehitettiin 1940-luvun lopulla. Ensimmäinen muistia käyttänyt tietokone oli MIT:n Whirlwind I vuonna 1953. Siitä tuli vallitseva tietokoneiden muistityyppi 1960-luvun alussa, jolloin se korvasi rumpumuistin ja elektroniputkimuistin kaltaiset ratkaisut. Ferriittirengasmuisteja käytettiin yleisesti vielä 1970-luvulla, jolloin niiden hakuajat olivat 600 nanosekunnin luokkaa. Muistia käytettiin korkeaa luotettavuutta vaativissa kohteissa kuten Apollo Guidance Computer.
Useampi henkilö on hakenut patenttia muistityypille: Frederick Viehe vuonna 1947, An Wang vuonna 1949, RCA:n Jan Rajchman vuonna 1950 ja MIT:n Jay Forrester vuonna 1951.
Muistityyppiin viittaavaa core-sanaa käytetään vieläkin tietokoneslangissa etenkin ilmauksessa coredumppi, joka tarkoittaa ohjelman kaatumisen yhteydessä syntyvää keskusmuistivedosta. Vedos tallentuu Unix-käyttöjärjestelmissä yleensä core-nimiseen tiedostoon.
Aiheesta muualla
Mémoire (informatique)
Mihail Nestrujev
Mihail Valerjevitš Nestrujev (, s. 28. lokakuuta 1968 Moskova) on venäläinen pistooliampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Hänen saavutuksistaan paras on 50 metrin vapaapistoolin olympiakulta Ateenassa 2004.
Sydney 2000
vasen|pienoiskuva|Mihail Nestrujev Sydneyn olympialaisissa 2000 Nestrujev kilpaili 10 metrin ilmapistoolissa sijoittuen neljänneksi tuloksella 682,3 (583+99,3). Hän oli peruskilpailun jälkeen jaetulla kolmannella sijalla Igor Basinskin kanssa seitsemän pisteen päässä peruskilpailun jälkeen johtaneista Wang Yifusta ja Franck Dumoulinista. Finaalissa Nestrujev hävisi pronssin Basinskille vain 0,4 pisteellä, mutta ranskalainen Stephane Gagne pääsi kahden pisteen takaa-ajosta lopulta 0,3 pisteen päähän.
Ateena 2004
Ateenan olympialaisissa 2004 Nestrujev voitti kultaa 50 metrin vapaapistoolissa tuloksella 663,3 (565+98,3) ja oli toinen 10 m ilmapistoolissa tuloksella 689,8 (591+98,8).
10 metrin ilmapistooliin Nestrujev on peruskilpailun jälkeen kilpailun johdossa tuloksella 591, joka oli uusi olympiaennätys. Finaalissa Wang Yifu, joka on voittanut lajin olympiakultaa Barcelonassa 1992, tasoitti heti ensimmäisellä laukauksella, mutta seuraavalla laukauksella Nestrujev siirtyi 0,6 pisteen johtoon. Nestrujev johti kilpailua kunnes seitsemännellä laukauksella Wang siirtyi 0,3 pisteen johtoon, mutta seuraavassa laukauksessa Wang teki virheen ja Nestrujev nousi takaisin johtoon. Seuraavalla laukauksella Wang tasoitti tilanteen ja viimeisellä laukauksella hän oli Nestrujevia 0,2 pistettä parempi. Täten Wang Yifu voitti toisen 10 metrin ilmapistoolin olympiakullan uudella finaaliolympiaennätyksellä, Nestrujev oli toinen ja Vladimir Isakov oli kolmas.
Benito Villegas
pienoiskuva|Benito Villegas vuonna 1948.Benito Higinio Villegas (11. tammikuuta 1877 – 27. huhtikuuta 1952) oli argentiinalainen shakinpelaaja.
Villegas voitti shakin argentiinanmestaruuden vuonna 1922. Hänen kilpailukautensa keskittyi maailmansotien aikaan.
Mihail Nestrujev
Ateena 2004
50 metrin vapaapistoolin kilpailussa Nestrujev lähti peruskilpailun jälkeen toiselta sijalta kahden pisteen päästä johtaneesta korealaisesta Jin Jong-ohista. Finaalissa Nestrujev aloitta eron kuromisen ja hän siirtyy johtoon neljännen laukauksen jälkeen 0,2 pisteellä. Jin ottaa johtopaikkansa takaisin Nestrujevilta kuudennella laukauksella siirtymällä 0,6 pisteen johtoon, mutta seuraavalla laukauksella korealainen ampuu 6,9 ja Nestrujev siirtyy johtoon 1,4 pisteellä. Nestrujev voitti kilpailun lopulta 1,8 pisteellä ennen Jin Jong-ohia ja pohjoiskorealaista pronssimitalistia Kim Jong-suhia.
Maailmanmestaruuskilpailut
{|
Barcelona 1998
ISSF:n maailmanmestaruuskilpailuissa Barcelonassa 1998 Nestrujev voitti henkilökohtaisen kullan 25 metrin vakiopistoolissa tuloksella 580. Lisäksi hän saavutti joukkuehopeaa 10 metrin ilmapistoolissa, 25 metrin isopistoolissa ja 50 metrin pistoolissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli 10 metrin ilmapistoolissa kuudes tuloksella 682,4 (582+100,4), 50 metrin pistoolissa yhdeksäs tuloksella 564 ja 25 metrin isopistoolissa 12. tuloksella 582.
Lahti 2002
ISSF:n maailmanmestaruuskilpailuissa Lahdessa 2002 Nestrujev voitti 10 metrin ilmapistoolissa henkilökohtaisen kilpailun tuloksella 685,3 (585+100,3) sekä joukkuekultaa. Hän saavutti hopeaa 25 metrin isopistoolissa tuloksella 589 ja 50 metrin vapaapistoolin joukkueessa. Hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa 25 metrin vakiopistoolissa viides tuloksella 577 ja 50 metrin vapaapistoolissa jaetulla yhdeksännellä tilalla tuloksella 557.
Zagreb 2006
ISSF:n maailmanmestaruuskilpailuissa Zagrebissa 2006 Nestrujev voitti kultaa 25 metrin isopistoolin joukkuekilpailussa ja saavutti siinä myös henkilökohtaisen hopean tuloksella 585. Henkilökohtaisessa kilpailussa jouduttiin järjestämään uusinta MM-hopeasta, koska Nestrujev ja sveitsiläinen Michael Hofmann olivat tasatuloksessa peruskilpailun jälkeen. Uusinnassa ammuttiin kuvio-osan säännöillä ensin yksi viiden laukauksen koesarja ja sitten vasta varsinainen uusintasarja. Sveitsiläinen ampui uusinnassa neljä kymppiä ja yhden yhdeksikön, eli 49 pistettä, mutta Nestrujev ampui täydet 50 pistettä ja täten hän voitti hopeaa. Kilpailun voitti kiinalainen Liu Yadong, jolle Nestrujev hävisi kahdella pisteellä. 25 metrin isopistoolin joukkuekilpailussa Venäjän joukkueen voitto oli miltei ylivoimainen. Joukkue, jossa kilpailivat Nestrujevin lisäksi Sergei Poljakov ja Sergei Alifirenko, sai kokoon 1746 pistettä, mikä riitti voittoon viiden pisteen erolla ennen Etelä-Koreaa. Joukkuekilpailussa pronssille ampui Pohjois-Korea.
25 metrin vakiopistoolissa Nestrujev jäi harmittavasti neljänneksi tuloksella 574, ja pisteen päähän MM-hopean uusinnasta. Kilpailun voitti kiinan Liu Guohui, jolle Nestrujev hävisi kolmella pisteellä, hopealle ampui Etelä-Korean Kim Jong-su ja pronssia otti thaimaalainen Jakkrit Panichpatikum. Joukkuekilpailusta Venäjän joukkue, jossa oli sama kokoonpano kuin 25 metrin isopistoolissa, saavutti hopeaa tuloksella 1711. Joukkue hävisi Kiinalle neljällä pistellä, mutta voitti pronssille ampuneen Ukrainan joukkueen viidellä pisteellä.
10 metrin ilmapistoolissa Nestrujev lähti finaaliin kolmannelta paikalta peruskilpailun tuloksella 583, mutta hän joutui tyytymään finaalin jälkeen vasta viidenteen sijaan. Hän sai finaalisarjastaan vain 97,6 pistettä ja jäi kolmen kymmenyksen päähän pronssille ampuneesta Vladimir Gontšarovista. Maailmanmestariksi ampui kiinalainen Pang Wei ja hopeaa otti Jakkrit Panichpatikum. Joukkueella Nestrujev, Gontšarov ja Isakov Venäjä jäi hopealle tuloksella 1745 kahden pisteen päähän voittaneesta Kiinasta, mutta pronssille jääneeseen Ranskaan eroa kertyi peräti 12 pistettä.
50 metrin pistoolin karsinnassa Nestrujev ampui ensimmäisessä karsintaryhmässä ja selvisi karsinnasta peruskilpailuun karsintatuloksellaan 551. Karsinnan yhteydessä järjestetyssä joukkuekilpailussa Venäjä, joka ampui samalla joukkueen koostumuksella kuin 10 metrin ilmapistoolissa, saavutti hopeaa tuloksella 1668 pistettä. Eroa syntyi maailmanmestaruuden napanneeseen Kiinaan peräti 17 pistettä. Pronssille ampui Italian joukkue, joka jäi pisteen Venäjän tuloksesta. Varsinaisessa kilpailussa Nestrujev sai parannettua karsintatulostaan muutamalla pisteellä. Hän sijoittui sijalle 20 tuloksella 557, joka oli viisi pistettä huonompi kuin viimeisen finaaliin päässeen ampujan peruskilpailun tulos.
Maailmanennätykset
Nestrujevin ampumat voimassa olevat maailmanennätykset.
Australiankrokotiili
Australiankrokotiili (Crocodylus johnstoni) on vain Australiassa elävä pitkäkuonoinen krokotiili. Se löydettiin vuonna 1870 ja sitä luultiin aluksi sundagaviaaliksi, mutta vuonna 1873 se nimettiin omaksi lajikseen.
Koko ja ulkonäkö
Australiankrokotiili on pienikokoinen ja kasvaa tavallisesti 1,8–2,1-metriseksi. Enimmäispituus on 3 metriä ja painoa voi kertyä 53 kiloa. Kuono on kolme kertaa pään leveyden mittainen. Hampaita on 68–72. Silmien luona on neljä vierekkäistä, kyhmymäistä kilpeä, ja niskassa on neljän ison kilven muodostama nelikulmio. Niiden takaa alkaa kuusi peräkkäisten selkäkilpien muodostamaa poikittaisriviä, joissa kilvet ovat rinnakkain ja muodostavat 18 poikittaisriviä. Takaraajojen varpaissa on räpyläpoimu, eturaajoista ne puuttuvat. Australiankrokotiili on selkäpuolelta vihertävänruskea ja vatsasta kellertävä. Nuorilla yksilöillä on vaaleampi väritys kuin vanhoilla, ja värierot ovat niillä selvempiä. Australian krokotiili on melko nopea maalla ja pystyy jopa juoksemaan maalla pakoon. Se onkin nopeimmin maalla liikkuva krokotiili. pienoiskuva|270px
Levinneisyys ja elinympäristö
Australiankrokotiili elää vain Pohjois-Australiassa. Sitä esiintyy Länsi-Australiassa, Pohjoisterritoriossa ja Queenslandissä. Australiankrokotiili elää mieluiten jokia reunustavissa pienillä vesialueilla. Se elää myös soilla laguuneissa ja billabongeissa. Suolaisessa vedessä se ei viihdy.
Elintavat
Australiankrokotiilin paritteluaika on heinäkuussa ja muninta elo-syyskuussa. Naaraan kantoaika kestää kuusi viikkoa, jonka jälkeen se hakeutuu sopivalle hiekkarannalle. Naarailla on tapana palata samalle pesälle vuosi toisensa jälkeenkin. Se on noin 15 metrin päässä vedestä. Pesäpaikalle se kaivaa pienen kolon jonka se vuoraa lehdillä, ruoholla ja maa-aineksella. Naaras munii korkeintaan 20 munaa ja muninta tapahtuu yleensä yöllä. Munat hautuvat kuopassa 65–95 päivää naaraan sitä vartioidessa. Munia rosvoavat etenkin varaanit ja siat. Poikaset kuoriutuvat sadekautena jolloin tulvat ovat vallanneet laajoja alueita. Naaras kantaa poikaset suussaan veteen. Naaras jatkaa vielä jonkin aikaa poikasten puolustamista pedoilta. Poikasten uhkana ovat esimerkiksi dingo, vesirotta ja petolinnut. Aikuiset voivat jäädä toisen Australiassa elävän krokotiilin, suistokrokotiilin saaliiksi. Hengissä selvinneet tulevat sukukypsiksi kun ne ovat 1,5-metrisiä. Australiankrokotiili voi elää 50-vuotiaaksi. pienoiskuva|270px
Uhat ja suojelu
Australiankrokotiili on kärsinyt tehokkaasta metsästyksestä ja elinympäristön muutoksista. Nykyään laji on rauhoitettu. Se rauhoitettiin Länsi-Australiassa vuonna 1962. Vuonna 1964 se rauhoitettiin Pohjoisterritoriossa ja 1974 Queenslandissä. Krokotiilin nahkojen vienti kiellettiin Australiassa 1973. Kanta on alkanut elpyä ja se on palannut suistokrokotiilin tapaan monille vanhoille elinpaikoilleen. Salametsästystä tapahtuu hieman, mutta ei ole enää uhka. Kanta on nykyään 50 000–100 000 eikä laji ole enää uhanalainen.
Raimund IV (Toulouse)
thumb|Raimund IV Raimund IV (Raymond, 1052–1105) oli Toulousen kreivi ja Provencen rajakreivi. Hän oli yksi ensimmäisen ristiretken johtajista. Hänen isänsä oli Toulousen kreivi Pons ja hänen äitinsä oli Almodis de La Marche. Hän seurasi veljeään Vilhelm IV:ä Toulousen kreivinä vuonna 1094.
Raimund oli eräs ensimmäisistä henkilöistä joka ilmoitti lähtevänsä ristiretkelle. Hän oli myös rikkain ja vanhin kaikista niistä jotka ottivat osaa ensimmäiseen ristiretkeen. Raimund lähti Toulousesta lokakuussa 1096. Raimondin hurskautta kuvaa se että hän oli päättänyt että kuolisi pyhällä maalla. Raimond marssi saattueineen aluksi Dyrrakioniin ja sieltä Konstantinopoliin. Raimond oli ainut ristiretken johtajista joka ei vannonut uskollisuutta Bysantin keisari Aleksiokselle. Hän vannoi kuitenkin ystävyysvalan keisaria kohtaan ja lupasi tälle apua heidän kummankin yhteistä vihamiestä Taranton Bohemundia vastaan.
Gimbaali
Gimbaali tai vakaaja on kevyiden videokameroiden ja kamerapuhelinten ripustuslaite, eräänlainen mekaaninen kuvanvakain, joka estää kameran tärinää ja mahdollistaa vakaan videokuvan tuottamisen myös kameran ollessa liikkeessä. Gimbaalit perustuvat yleensä Gerolamo Cardanon 1500-luvulla kehittämään kardaaniseen ripustukseen ja sähkömoottorien pyörittämiin gyroskooppeihin. Kardaanisen ripustuksen perinteisempi käyttökohde on kompassin ja lyhtyjen pitäminen vakaassa asennossa keinuvassa vesialuksessa.
Raimund IV (Toulouse)
Raimund oli paikalla Nikaian piirityksen, Dorylaeumin taistelun ja Antiokian piirityksen aikana. Antiokian valtauksen jälkeen Raimund vastusti sitä että Bohemund saisi kaupungin itselleen. Raimund olisi halunnut palauttaa Antiokian keisarille kuten tälle oli luvattu. Raimund jäi tässä kamppailussa tappiolle ja Bohemundista tuli lopulta Antiokian ruhtinas. Vuoden 1098 syksyllä Raimund johti loput ristiretkeläisistä Jerusalemia kohti.
Gimbaali
Gimbaalit ovat joko kaksi- tai useimmiten kolmiakselisia. Kolmeen suuntaan akseloitu gimbaali minimoi kameran liikkeen niin pituus-, pysty- kuin poikkiakselilla.
Kameran vakauttamisen lisäksi gimbaaleissa voi olla automaattinen kohteen seurantatoiminto, joka helpottaa nopeasti liikkuvan kohteen mukana panorointia. Panorointitoiminto voidaan ohjelmoida myös kohdetta seuraamattomaksi, jolloin gimbaalista on apua myös valokuvauksessa panoraamakuvien ottamisessa.
Raimund IV (Toulouse)
Matakalla etelään Raimund yritti vallata Tripolin lähellä olevan Arqan kaupungin. Piiritys kesti kuitenkin pidempään kun oli luultu ja Raimundin suosio laski ristiretkeläisten keskuudessa. 13. toukokuuta Raimund luopui lopulta yrityksestä ja jatkoi matkaa Jerusalemia kohti joka vallattiin piirityksen jälkeen. Raimundille tarjottiin Jerusalemin kuninkuutta, mutta hän kieltäytyi. Lopulta Bouillonin Godefroy valittiin hallitsijaksi.
Bununin kieli
Bununin kieli on Taiwanissa puhuttava austronesialaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhuu samanniminen Taiwanin aboriginaalikansa. Vuonna 2002 kiellä oli 38 000 puhujaa.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty bununiksi vuonna 1964.
Vuonna 2017 Taiwan tunnusti bununin ohella kaikki muutkin maan aboriginaalikielet kansallisiksi kieliksi.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Vexin lauluja
Vexin lauluja on 24. syyskuuta 2021 julkaistu tribuuttialbumi Vexi Salmelle. Albumi sisältää Salmen ennestään julkaisemattomia tekstejä.
Inzell
Inzell on kunta Traunsteinin piirikunnassa Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Itävallan rajan lähellä 693 metrin korkeudella merenpinnasta. Kunnan pinta-ala on 45,35 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 4 836. Inzellin pormestarina toimii Hans Egger.
pienoiskuva|vasen|Max Aicher Arena marraskuussa 2011. Inzell tunnetaan erityisesti luonnonkauniilla paikalla sijaitsevasta Max Aicher Arena -nimisestä pikaluisteluradasta, jolla on käyty monia lajin arvokilpailuja. Areena valmistui vuonna 1965, jolloin se oli kattamaton ulkorata. Vuosina 2009–2011 areenaa kunnostettiin ja se katettiin.
Aseiden käyttö
Aseiden käyttö on Iain M. Banksin kirjoittama tieteiskirja. Kirjan päähenkilö Cheradenine Zakalwe on antisankari, joka työskentelee agenttina Kulttuurin erityisolojen jaoksessa. Erityisolojen jaos on hajanainen organisaatio, joka suorittaa salaisia ja jopa moraalisesti arveluttavia tehtäviä Kulttuurin päämäärien ajamiseksi. Kirja kuvaa Cheradeninen motiiveja ja toimia kaksinaismoraalisessa Kulttuurissa. Cheradeninen sosiopaattiset piirteet aiheuttavat huomattavia erimielisyyksiä, mutta hänet palkataan kykyjensä vuoksi suorittamaan tietyntyyppisiä tehtäviä. Tämän lisäksi Cheradenine yrittää selvitellä ajatuksiaan menneisyyden traumoista, jotka vainoavat häntä jatkuvasti ja jotka voidaan ajatella kirjan lähtökohdaksi. Kirja on pääosin jännitystä ja avaruusoopperaa.
Kyhmylyhtykrotti
Kyhmylyhtykrotti (Melanocetus johnsonii) on lyhtykrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö
Kyhmylyhtykrottinaaras voi kasvaa suurimmillaan 15–18 cm pitkäksi ja koiras on huomattavasti pienempi, suurimmillaan noin 3 cm. Lajin naaras on ruumiinrakenteeltaan pallomainen ja tukeva. Pää ja suu ovat suuret. Selkäevän ensimmäinen ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoelin. Valon tuottaa bioluminoiva Enterovibrio escacola-bakteeri. Kalalla ei ole vatsaeviä. Koiraalla on hyvin kehittyneet hajuelimet. Kyhmylyhtykrotti on väriltään tumman ruskea tai musta.
Alma Hildén
Hildénin vanhemmat olivat rovasti Daniel Ezechiel Hildén ja Selma Rislachi. Hän kävi Turussa Heurlinin tyttökoulun ja sai opettajatodistuksen Helsingin suomalaisesta jatko-opistosta vuonna 1900. Alma Hildén toimi ruotsin ja saksan kielen opettajana Iisalmen reaali- ja porvarikoulussa 1899–1904 sekä koulun johtajana 1903–1904. Vuosina 1909–1911 hän oli saksan kielen opettajana ja koulunjohtajana Uudenkaupungin yhteiskoulussa, ja myöhemmin hän opetti Haapamäen ja Rovaniemen yhteiskouluissa.
Karjaan maalaiskunta
thumb|350px|Hangon ja Raaseporin kuntajako 1960-luvulla. Karjaan maalaiskunta liitettiin Karjaaseen.
Karjaan maalaiskunta (lyh. Karjaan mlk, ) oli Uudellamaalla sijainnut Suomen kunta, josta kirkonkylä erotettiin 1930 kauppalaksi. Erilliset kunnat palautettiin yhteen, kun maalaiskunta liitettiin Karjaan kauppalaan vuonna 1969. Kauppala muuttui kaupungiksi 1977. Vuonna 2009 tapahtuneessa kuntaliitoksessa syntyi Raaseporin kaupunki, johon yhdistyivät Karjaa, Tammisaari ja Pohja. Muun muassa Mustion kartano ja ruukki sijaitsevat entisen Karjaan maalaiskunnan alueella.
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Karjaan maalaiskunnan taajamat olivat Mustion asema (469 asukasta, osittain Inkoon puolella) ja Mustion tehdas (321 asukasta). Lisäksi osa Karjaan kauppalan keskustasta sijaitsi maalaiskunnan puolella.
Adam Baldwin
Adam Baldwin (s. 27. helmikuuta 1962 Chicago, Illinois ) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvassa Full Metal Jacket ja televisiosarjassa Firefly.
Elokuvien lisäksi Baldwin on esiintynyt 1980-luvulta lähtien lukuisissa televisiosarjoissa, kuten Bones ja Salaiset kansiot. Hän on toiminut myös ääninäyttelijänä sarjoissa kuten Jackie Chan seikkailee, The Zeta Project ja Justice League Unlimited. Baldwin oli myös vuonna 2007 julkaistussa elokuvassa Superman: Doomsday Teräsmiehen ääniroolissa. Hän esiintyy myös vuonna 2007 alkaneessa amerikkalaisessa sarjassa Chuck.
Baldwin on naimisissa Ami Juliusin kanssa ja parilla on kolme lasta, joista yksi on Devlin Shepard Baldwin (s. 17. lokakuuta 1996).
Adam Baldwin ja veljessarja Alec, Daniel, Stephen ja William Baldwin eivät ole ainakaan läheistä sukua keskenään. Adam Baldwin on kotoisin Chicagosta, veljekset puolestaan New Yorkista.
Mustamaa (saari)
pienoiskuva|Keskustulenjohtotunnelin tähystyskupu. SA-kuva, 1943. Mustamaa on Virolahden kuntaan kuuluva saari Suomenlahden rannalla. Se sijaitsee Virolahden länsiosassa, lähellä Vehkalahden Kuorsalon ja Tammion saaria. Aiemmin asumattomaan saareen muodostui kylä vasta vuoden 1730 maissa, jolloin sinne asettui asumaan kaksi suursaarelaista.
Mustamaan linnake osallistui talvi- ja jatkosotiin. Saarelta poistettiin raskaat tykit vuonna 1945 valvontakomission määräyksestä, minkä jälkeen sitä pidettiin joitakin vuosia koulutus- ja sitten vartiolinnakkeena. Vuonna 1998 Mustamaalla paljastettiin muistomerkki saarella kaatuneiden muistoksi. Saari on ollut edelleen 2010-luvulla puolustusvoimien hallussa.
Pinaki
Pinaki tai Te Kiekie on pieni atolli Tuamotusaarissa Ranskan Polynesiassa. Atolli muodustuu yhdestä noin 1,3 km² kokoisesta saaresta, jonka keskellä on 0,7 km² kokoinen laguuni.
Pinakilla ei ole vakituista asutusta, mutta Nukutavaken asukkaat käyvät välillä atollilla. Nousuveden aikaan Pinakin atollin laguuniin virtaa merivettä saaren matalimman reunan yli.
Ensimmäinen eurooppalainen, joka näki Pinakin oli englantilainen Samuel Wallis 6. kesäkuuta 1767. Hän oli matkallaan etsimästä uutta eteläistä mannerta. Wallis nimesi atollin "Whitsunday Islandiksi".
Frederick Beechey tutki saarta 1826 ja totesi sen olevan asumaton, joskin siellä oli majoja ja makean veden säilytysastioita.
Alta Dahlgren
pienoiskuva|Alta Dahlgren suunnilleen vuonna 1895. Anna (Alta) Dahlgren (15. helmikuuta 1868 Vaasa – 26. tammikuuta 1908 Norja) oli suomenruotsalainen toimittaja ja lastenkirjailija joka käytti nimimerkkejä Alta ja A.D.
Vaasalaiseen kauppiasperheeseen syntynyt Dahlgren aloitti kirjoittamalla sanoma- ja aikakauslehtiin "jutelmia" sekä nuortenkirjojen arvosteluja. Hän toimitti Sirkka- ja Sländan-nimisiä lastenlehtiä vuodesta 1895 yhdessä Vera Hjeltin kanssa.
Wir sind Helden
Wir sind Helden oli saksalainen vuonna 2000 perustettu poprock-yhtye, joka jäi pysyvälle tauolle 2012. Yhtye on kotoisin Hampurista, mutta muutti myöhemmin Berliiniin.
Wir sind Heldenin solisti, Judith Holofernes, esiintyi jo ennen yhtyeen perustamista klubeilla ja julkaisi jopa sooloalbumin „Kamikazefliege“. Etsiessään muusikkoja säestäjikseen hän tapasi vuonna 2000 Popkurs Hamburgissa yhtyeen rumpalin Pola Royn ja kitaristi/kosketinsoittaja Jean-Michel Touretten.
Yhtye esiintyi aluksi nimellä Judith Holofernes. Basisti Mark Tavassol liittyi myöhemmin Pola Royn suosituksesta joukkoon, joka tuolloin esiintyi nimellä „Helden“. Myöhemmin nimi muuttui nykyisekseen „Wir sind Helden“, koska nimi "Helden" oli jo varattu toiselle yhtyeelle. Nimen oli tarkoitus tuoda mieleen David Bowien single "Heroes".
Vuonna 2002 tuottaja Patrik Majer löysi yhtyeen kykyillasta, minkä jälkeen julkaistiin ensimmäinen single Guten Tag, jota julkaistiin 3000 kappaletta ja se soi julkaisunsa jälkeen säännöllisesti berliiniläisillä radioasemilla ja nousi lopulta myös saksalaisille singlelistoille. Vuonna 2003 julkaistiin ensimmäinen albumi "Die Reklamation“, joka nousi ensimmäisellä viikolla sijalle kuusi saksan albumilistalla ja oli korkeimmillaan sijalla kaksi.
2005 julkaistu toinen albumi "Von hier an blind“ nousi ensimmäiselle sijalle sekä Saksassa että Itävallassa ensimmäisellä viikollaan. Myös single "Die Reklamation“ nousi listoille ja oli myös vuonna 2005 sijalla 38. Yhteensä kahta ensimmäistä levyä myytiin Saksassa yli 1,2 miljoonaa kappaletta. Yhtye haki myös menestystä saksankielisten markkinoiden ulkopuolelta ja käänsikin muutamia kappaleitaan esimerkiksi japaniksi, ranskaksi ja englanniksi.
25. toukokuuta 2007 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi "Soundso“, joka nousi viikossa Saksassa ja Itävallassa listasijalle kaksi. "Endlich ein Grund zur Panik“ julkaistiin jo etukäteen 27. huhtikuuta ja levyn toinen singlejulkaisu oli 6. kesäkuuta julkaistu "Soundso". .
Wir sind Helden esiintyi Berliinin Live 8 -konsertissa heinäkuussa 2005.
2010 ilmestynyt albumi Bring mich nach Hause nousi listaykköseksi Saksassa ja Itävallassa.
Judith Holofernes on julkaissut bändin toiminnan loppumisen jälkeen sooloalbumit vuosina 2014 ja 2017.
Coloris
Coloris on suomalaisen Signum Victoriaen kehittämä Columns-klooni, joka julkaistiin Amigalle vuonna 1990. Myöhemmin peli käännettiin Atari ST:lle.
Pelaaminen
Coloriksessa putoilee kolmen palan kokoisia palikoita kuiluun, ja pelaajan tehtävänä on yrittää välttää kuilun täyttyminen. Putoavaa palikkaa voi Tetriksen tapaan ohjata sivuttaissunnassa, mutta sitä ei voi kääntää, vaan ainoastaan palikan ruutujen värien järjestystä pystyy vaihtamaan. Värit määräytyvät sattumanvaraisesti viiden perusvärin valikoimasta. Palikkaa ohjaamalla ja värien järjestystä vaihtamalla on tarkoitus saada saman väriset ruudut kosketuksiin. Jos kolme saman väristä ruutua osuu vierekkäin, kyseiset ruudut poistuvat. Bonuspisteitä saa, jos onnistuu poistamaan kerralla enemmän palikoita, ja on myös mahdollista saada jokeri, jossa kaikki palikat ovat samanvärisiä.