cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaasan vaalipiirin vihreät
Aluevaalit
Yhdistys kattaa sekä Etelä- että Keski-Pohjanmaan ja Pohjanmaan hyvinvointialueet.
Amisos
Amisos, myöhemmin myös Peiraieus , oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Samsunin kaupunkia.
Amisos oli Vähän-Aasian Mustanmeren puoleisen rannikon merkittävimpiä kreikkalaissiirtokuntia, vaikkakin hävisi asemassa Sinopelle. Hellenistisellä kaudella Amisos tuli osaksi Pontoksen kuningaskuntaa. Rooman vallan alle se tuli ensimmäisen kerran vuonna 71 eaa.
Maantiede
Amisos sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla. Kaupunki oli rakennettu paikkaan, joka oli sisämaan Kappadokiasta rannikolle johtaneen luonnollisen tien päätepiste. Strabonin mukaan Amisoksen etäisyys lännempänä sijainneesta Sinopesta oli 900 stadioninmittaa eli noin 165 kilometriä.
pienoiskuva|vasen|Amisos ja sen lähiseutu vanhassa antiikin aikaa kuvaavassa kartassa. Sebastian Münster, 1540. Amisoksen kaupunkikeskus sijaitsi ylätasankomaisessa niemenkärjessä, joka muodosti Amisoksenlahden länsirannan ja sijaitsi noin kolme kilometriä luoteeseen nykyisen Samsunin kaupungin keskustasta. Pohjois- ja itäpuolella kaupungin niemi rajautui mereen. Länsipuolella oli rotko, nykyinen Kürtüun Irmağin rotko. Myös eteläpuoli oli helposti puolustettavissa.
Amisoksen yläkaupunki käsitti noin 44 hehtaarin kokoisen alueen. Nykyisin kukkula tunnetaan Toramanin kukkulana. Alakaupunki sijaitsi lähempänä satamaa, joka sijaitsi niemen itärannalla pohjoiseen nykyisen kaupungin satamasta. Se ei ollut luonnonsatama vaan tehty ankkuripaikaksi kahdella aallonmurtajalla.
Amisoksen länsipuolella virtasi Halys-joki (nyk. Kizil Irmak) ja itäpuolella Iris-joki (nyk. Yeşil Irmak). Amisoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta tarkasti. Hellenistisellä kaudella sen koko on voinut olla jopa 500 neliökilometriä, mutta alun perin se on todennäköisesti ollut pienempi. Lännessä alue ulottui Halys-joelle. Ainakin Strabonin aikana siihen kuuluivat idässä muun muassa Themiskyra sekä Sidene eli Siden kaupungin, myöhemmän Polemonionin, alue. Alue tuotti rautaa, hopeaa ja oliiveita. Seudun alkuperäisväestöstä käytettiin nimityksiä Syroi, Assyrioi ja Leukosyroi sekä kappadokialaiset (Kappadokes).
Amisoksesta sisämaahan suuntautunut tie johti Amaseian, Zelan ja Kaisareian kautta Vähän-Aasian poikki aina Tarsokseen saakka.
Historia
pienoiskuva|vasen|Amisoksen lyömä [[drakhma ja tetraoboli, n. 400–350 eaa.]]
Arkaainen ja klassinen kausi
pienoiskuva|vasen|[[Farnakes I|Farnakes I:n Amisoksessa lyöttämä raha, 100-luku eaa.]] Amisoksesta tuli Vähän-Aasian Mustanmeren puoleisen rannikon kukoistavin kreikkalaiskaupunki Sinopen jälkeen. Varhaisvaiheissaan se saattoi olla poliksena paljolti Sinopen alaisuudessa. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. puolessa välissä Amisoksen asuttivat Athenokleen johtamat ateenalaiset kleruukit, jotka vaihtoivat sen nimeksi Peiraieus Pireuksen mukaan. Tarkka aika ei käy ilmi antiikin lähteistä. Plutarkhos sanoo, että tämä tapahtui aikana, jolloin ateenalaiset olivat valtansa huipulla, mikä viitannee Deloksen meriliiton aikaan. Oletettavasti ateenalainen asutusvaihe ajoittuu Perikleen Pontoksen sotaretken aikoihin noin vuonna 436 eaa. Tuolta ajalta lähtien aina noin vuoteen 330 eaa. saakka kaupunki löi omaa persialaisen standardin mukaista hopearahaa.
Ateenalaisen kauden seurauksena kaupunki oli jonkun aikaa demokratia. Ateenalaisten antama nimi ei säilynyt kauaa, ja myöhemmin paikka tunnettiin jälleen Amisoksena. Se päätyi pian Persian valtaan. Aleksanteri Suuri palautti Amisokselle vapauden ja demokraattisen valtiomuodon.
Hellenistinen ja roomalainen kausi
200- tai 100-luvulla eaa., joko Ariobarzaneen tai tämän seuraajan Mithridates II:n aikana, Amisos tuli Pontoksen kuninkaiden alaisuuteen. Se oli edelleen merkittävä kauppakaupunki. Mithridates VI teki Amisoksesta toisen asuinpaikkansa Sinopen ohella, ja laajensi sitä kaupunginosalla, jolle antoi lisänimensä mukaan nimen Eupatoria. Se oli erotettu muusta kaupungista muurilla, ja sen väestö oli todennäköisesti eri alkuperää kuin vanhan Amisoksen väestö. Kuninkaan asumus oli tässä uudessa kaupunginosassa.
pienoiskuva|upright|Amisoksesta löydetty hautastele, 400-luvun eaa. loppu. Kaupungin linnoitteiden vahvuus tulee ilmi siitä, kuinka hyvin se kykeni puolustautumaan Luculluksen johtamien roomalaisten hyökkäystä Mithridatesta vastaan käydyissä Mithridateen sodissa vuonna 71 eaa. Lucullus tuhosi Eupatorian valtauksen yhteydessä ja myös vanha Amisos kärsi suuria vaurioita, joskin Lucullus kunnostutti sen myöhemmin ja antoi sille vapauden. Amisoslainen grammaatikko Tyrannion jäi Luculluksen vangiksi, ja vietiin Roomaan.
Mithridateen poika Farnakes II valtasi kaupungin takaisin roomalaisilta talvella 48–47 eaa. ja kohteli sitä julmasti. Julius Caesar voitti Farnakeen taistelussa Zeleian lähellä ja palautti Amisokselle vapauden, koska se oli vastustanut Farnakesta pitkään. Strabonin mukaan Marcus Antonius antoi Amisoksen takaisin Pontoksen kuninkaille, oletettavasti Polemon I:lle, vuonna 36 eaa., kun taas Augustus vei kaupungin sen tyrannilta Stratonilta, jonka Antonius oli asettanut, vuoden 31 eaa. Aktionin taistelun jälkeen ja teki siitä jälleen vapaan. Kaupungin vapaa asema säilyi Rooman keisarikaudella, mikä käy ilmi muun muassa Plinius nuoremman kirjeestä Trajanukselle, jossa kaupunkia kutsutaan ilmaisulla libera et foederata, ja sillä sanotaan olleen omat lakinsa.
Kaivaukset
Nykyisessä Samsunissa on suoritettu vain vähän arkeologisia kaivauksia. Monet niistä ovat pelastuskaivauksia. Monet kaupungin kukkulan jäänteet tuhoutuivat, kun paikalle rakennettiin sotilastukikohta vuosina 1954–1956. Se on paikalla edelleen.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|upright|Amisoksen toisen tumulus-haudan sisäänkäynti.
Amisoksen akropoliilta on löydetty muurien, puolipyöreiden tornien ja rakennusten osia sekä keramiikkaa. Pari kilometriä siitä sisämaahan on löydetty temppelin jäänteet, mukaan lukien pylväiden ja reliefiveistosten osia. Kaupungin sataman aallonmurtajaa on ollut näkyvissä pääosin veden alla vielä 1800-luvulla. Löydöksiin lukeutuu myös muun muassa maanalaisia vesisäiliöitä, kallioon hakattuja hautakammioita sekä Akhilleusta ja Thetistä esittävä suurikokoinen mosaiikki.
Kaupungista on löydetty myös kaksi hellenistisellä kaudella tehtyä suurta tumulus-hautaa, niin kutsutut Pohjoistumulus ja Etelätumulus. Niiden oletetaan kuuluneen Pontoksen kuningassuvun jäsenille tai muulle ylhäisölle. Pohjoistumuluksessa on kolme hautahuonetta ja Etelätumuluksessa kaksi. Hautojen kaivaukset suoritettiin vuosina 2004–2005. Tumuluksista on muodostettu arkeologinen kohde, jolle pääsee köysiradalla. Kaupungin nekropoliita on löydetty kaupunkikukkulan länsi-, itä- ja etelärinteistä.
Nykyisestä Ak Alanista noin 18 kilometriä Samsunista lounaaseen on löydetty kukkulalla olleen linnoitetun asutuksen jäänteet, josta on tehty sekä kappadokialaisen että kreikkalaisen esinekulttuurin löytöjä.
Astrid Krag
Astrid Krag Kristensen (s. 17. marraskuuta 1982 Vejle) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Tanskan sosiaali- ja vanhusministeri vuosina 2021–2022. Aiemmin hän on toiminut myös sisäministerinä ja terveysministerinä. Vuoteen 2014 hän edusti sosialistista kansanpuoluetta. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007.
Yksityiselämä
Krag on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2017
Vuoden 2017 miesten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ranskassa 11.–29. tammikuuta. Kisapaikkakuntina olivat Pariisi, Albertville, Lille, Montpellier, Brest Rouen, Metz ja Nantes. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Ranska, hopealle sijoittui Norja ja pronssia sai Slovenia. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Ranskan Nikola Karabatić. Turnauksen paras maalintekijä oli Makedonian Kiril Lazarov.
Loppuottelu
Ranska – Norja 33–26
Pronssiottelu
Slovenia – Kroatia 31–30
Jade Yorker
Jade Yorker (s. 16. kesäkuuta 1985) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1998 (Rankkaa peliä) ja on myöhemmin esiintynyt muun muassa Rokulipäivässä (2000).
Mondoro
Mondoron kunnan pinta-ala on 5 598 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Douentzan piirin Haïrén, pohjoisessa Homborin, lounaassa Koron piirin Dinangouroun ja Yoron ja idässä Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirin Gossin kuntiin sekä etelässä Burkina Fasoon.
Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia. Vesistöt ovat sateen synnyttämiä lampia ja idässä Burkina Fason rajalla virtaava Sourojoki. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Kunnan alueella kulkee norsujen vaellusreittejä.
Kuntaan kuuluu 23 kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja ja fulbeja. Lisäksi on jonkin verran songhaita. Vallitseva uskonto on islam.
Mondorosta on kuivana aikana liikennöitävät reitit Haïrén kunnan Boniin ja Burkina Fason Djiboon. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä. Käsityöammattien, palvelujen ja kalastuksen merkitys on vähäinen. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, lehmänpapu, maapähkinä, maapapu ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet.
Palveluihin kuuluvat 14 alakoulua, yksi yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä kolme terveysasemaa. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja. Suuri osa väestöstä joutuu käyttämään juomakelvotonta vettä.
Tour de Ski 2006–2007
Tour de Ski 2006–2007 kilpailtiin 31. joulukuuta–7. tammikuuta. Alun perin kilpailusarjan oli tarkoitus alkaa Nove Mestosta 29. joulukuuta, mutta lumen puutteen vuoksi kilpailut peruttiin, eikä korvaaville kilpailuille löydetty paikkaa.
Yksittäisistä osakilpailuista ei jaeta maailmancupin osakilpailupisteitä, vaan kokonaiskilpailun lopputulosten mukaan annetaan kullekin sijoittuneelle hänen sijalukuunsa maailmancupin yksittäisessä tavallisessa maailmancupin osakilpailussa oikeuttamat pisteet nelinkertaisina. Palkintorahoja kauden 2006–2007 kilpailussa jaettiin 750 000 Sveitsin frangia (n. 468 000 euroa). Alkuperäinen palkintopotti oli miljoona Sveitsin frangia mutta Nove Meston kilpailuiden peruuntumisten myötä kokonaispalkintopottia pudotettiin 25 prosenttia.
Säännöt
Kokonaiskilpailun voittaa osakilpailuihin vähiten aikaa käyttänyt hiihtäjä. Kilpailuissa jaetaan hyvityssekunteja, jotka hyvitetään Tour de Skin kokonaisajasta. Sprinttikilpailuissa hyvityssekunteja jaetaan 30 parhaalle; voittajalle 50 sekuntia, toiselle 40 sekuntia, kolmannelle 30 sekuntia, neljännelle 28 sekuntia, viidennelle 26 sekuntia ja siitä eteenpäin sekunnin välein niin, että sijalle 30 yltäneen ajasta vähennetään yksi sekunti. Sprinttikilpailun hyvityssekunnit hyvitetään karsintakilpailun ajasta, kun kilpailun loppujärjestys määräytyy välierien ja A- ja B-finaalien perusteella.
Yhteislähtökilpailuissa hyvityssekunteja jaetaan välikirien ja kyseisen kilpailun kolmelle parhaalle: voittajalle 15 sekuntia, toiselle 10 sekuntia ja kolmannelle 5 sekuntia. Väliaikalähtökilpailuiden ajat lasketaan sellaisenaan kokonaisaikaan eikä hyvityssekunteja jaeta.
Kokonaiskilpailun lisäksi Tour de Skillä käydään kirikilpailu, jonka voittaa eniten hyvityssekunteja saanut kilpailija. Kirikilpailuun lasketaan hyvityssekunnit sprinttikilpailuista (München ja Asiago) sekä Oberstdorfin ja Val di Fiemmen yhteislähtökilpailuista.
Rahapalkinnot
Tour de Skillä 2006–2007 jaetut rahapalkinnot Sveitsin frangeina.
Lehmijärvi (Lohja)
Lehmijärvi on melko pieni järvi, mutta silti Lohjan neljänneksi suurin järvi Lohjanjärven, Hiidenveden ja Hormajärven jälkeen. Se sijaitsee Vaanilan, Vanhakylän, Koikkalan, Hongiston ja Lehmijärven kylässä. Järven rannoilla on useita lomamökkejä. Järvellä on yksi yleinen uimaranta, Timpurinranta. Pitkänomaisessa järvessä on vain muutamia saaria, joista suurimmat ovat Savisaari, Isosaari ja Raatosaari. Suurin syvyys on noin 18 m.
Lehmijärven rannalla sijaitsee Lohjan seurakunnan omistama Saarikon leirikeskus, jossa järjestetään muun muassa rippileirejä. Järvellä sijaitsee myös Helsingin seurakuntayhtymän leirikeskus Lohiranta.
Järvi laskee pohjoiseen, Hiidenveteen. Lasku-uomana oleva oja laskee Hiidenveden Kiihkelyksenselkään Vihdin Vesikansassa.
Koubéwel Koundia
Koubéwel Koundia on maalaiskunta Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Koubéwel sijaitsee yhdeksän kilometriä Douentzasta länteen. Kunnassa on 13 500 asukasta (vuonna 2009).
Koubéwel Koundian kunta rajoittuu pohjoisessa Douentzan piirin Débérén, idässä Douentzan, etelässä Tédjén ja lännessä Dangol-Borén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen maisemaa leimaa idästä länteen ulottuva vuorijono.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaiden enemmistö on dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Kunnan pohjoisosan läpi kulkee Moptin ja Gaon välinen maantie RN16, mutta muuten liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat koulut. Terveyspalvelut sijaitsevat Douentzassa.
Tuurala
Tuurala on kylä Isossakyrössä. Se valittiin vuoden eteläpohjalaiseksi kyläksi 1997. Kyläyhdistys on hankkinut omistukseensa kunnalta vuonna 2000 lakkautetun koulun, ja järjestänyt sinne 10 työaseman tietotuvan, joka ei kuitenkaan ole enää käytössä säännöllisesti.
Benedetto Vigna
thumb|Benedetto Vigna Benedetto Vigna (s. 10. huhtikuuta 1969 Potenza) on italialainen yritysjohtaja, joka nimitettiin Ferrarin toimitusjohtajaksi kesäkuussa 2021. Hän aloitti Ferrarin toimitusjohtajana saman vuoden syyskuussa. Vigna on valmistunut Pisan yliopistosta ja aiemmin työskennellyt STMicroelectronicsilla.
Oshare kei
Oshare kei on eräs japanilaisen musiikin tyylisuunta. Oshare tarkoittaa ”tyylikästä” tai ”muodikasta”. Genreä pidetään visual kei -tyylin alalajina.
Oshare kei -tyylisuunnan ensimmäiset edustajat ilmestyivät markkinoille vuonna 2001. Oshare kei -yhtyeisiin on vaikuttanut moderni pop-punk, mutta tyylillisesti musiikki on kuitenkin lähellä visual keitä. Varsinaista musiikkia enemmän oshare keitä määrittää genren yhtyeiden pukeutumistyyli. Tästä syystä yhtyeiden vaatetuksessa on paljon vaikutteita eri katumuoti-ilmiöistä. Muodin muuttuessa etenkin ID Japan onkin ryhtynyt käyttämään muitakin värejä kuin mustaa visual kei -yhtyeille suunnittelemissaan vaatteissa.
Kioton kansallismuseo
pienoiskuva|Kioton kansallismuseon entinen päärakennus pienoiskuva|Heisei chishinkan -näyttelyrakennus
Kioton kansallismuseo on Japanin entisessä pääkaupungissa Kiotossa toimiva taidemuseo. Se on yksi Japanin kansallismuseoista Tokion kansallismuseon, Naran kansallismuseon ja Kyūshūn kansallismuseon ohella. Museo sijaitsee Kioton Higashiyaman suuralueella Chayachōn kaupunginosassa.
Kioton kansallismuseo perustettiin Kioton keisarillisena museona vuonna 1889. Sen päätehtävä on kerätä, säilyttää ja asettaa näytteille japanilaiseen kulttuuriperintöön kuuluvaa esineistöä. Museo harjoittaa myös tutkimusta.
Historia
Kioton keisarillinen museo (帝国京都博物館, Teikoku Kyōto hakubutsukan) perustettiin vuonna 1889 samanaikaisesti Tokion keisarillisen museon ja Naran keisarillisen museon kanssa. Museon päärakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1892, ja rakennus otettiin käyttöön vuonna 1897. Sen suunnitteli arkkitehti Katayama Tōkuma. Museo asetettiin Japanin keisarillisen ministeriön hallintaan vuonna 1900, ja samalla sen nimeksi vaihdettiin Kioton keisarihuoneen museo (京都帝室博物館, Kyōto teishitsu hakubutsukan).
Kruununprinssi Hirohiton häiden yhteydessä vuonna 1924 keisarihuone lahjoitti museon Kioton kaupungille. Sen nimeksi muutettiin Kioton keisarillisen lahjoituksen museo (恩賜京都博物館, Onshi Kyōto hakubutsukan). Nykyisen nimensä museo sai toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1952, kun sen toiminta siirtyi Japanin kulttuuriministeriön alaisuuteen. Sitä on hallinnoinut Bunkachō eli kulttuuriasiain virasto vuodesta 1968.
Sodan jälkeen museo on saanut kaksi kertaa uuden lisärakennuksen. Keiichi Moritan suunnittelema museon pysyvälle näyttelylle tarkoitettu lisäosa valmistui vuonna 1965. Se kuitenkin korvattiin myöhemmin Yoshio Taniguchin suunnittelemalla lisärakennuksella, joka tunnetaan nimellä Heisei chishinkan (平成知新館). Rakennustyöt aloitettiin vuonna 2009, ja yleisölle rakennus avattiin vuonna 2014.
Rakennukset
pienoiskuva|Kansallismuseon teehuoneen puutarhaa
Museon nykyinen päärakennus Heisei chishinkan sijaitsee puutarhan pohjoissivulla. Rakennuksessa on kolme maanpäällistä ja yksi maanalainen kerros, ja sen pinta-ala on 17 997 neliömetriä. Sinne sijoitetyssa pysyvässä näyttelyssä on esillä erityisesti Kioton kulttuurille merkittävää taidetta ja esineistöä. Vaikka rakennuksen muotokieli on moderni, sen tilajako on saanut vaikutteita perinteisestä japanilaisesta arkkitehtuurista. Rakennuksessa on myös ravintola.
Näyttelyrakennusten lisäksi museon alueella on kulttuuriomaisuuden suojeluun ja restaurointiin tarkoitettu keskus (文化財保存修理所, bunkazai hozon shūrisho), joka on valmistunut vuonna 1980. Alueella sijaitsevat myös alun perin varastorakennuksena käytetty tekninen arkisto, joka on rakennettu vuonna 1930, ja teehuone Tan’an (堪庵). Teehuone edustaa sukiya-arkkitehtuuria, ja se on lahjoitettu museolle vuonna 1958.
Kokoelmat
Kioton kansallismuseon kokoelmiin kuuluu esimerkiksi arkeologisia löytöjä, veistoksia, kuvataidetta, kalligrafiaa, tekstiilejä, keramiikkaa ja muita perinteisen taidekäsityön teoksia, kuten lakkatöitä ja metalliesineitä. Koska museon merkittävä tavoite oli jo 1800-luvulla suojella kaupungin buddhalaisten temppelien kulttuuriperintöä, jota uhkasivat nykyaikaistuminen ja länsimaistuminen, sen omistamista tai säilyttämistä taide-esineistä monet ovat temppeleistä peräisin. Yhteensä museolla on hallussaan noin 14 600 esinettä (vuonna 2019). Museon omistamasta noin 8 100 esineestä 29 on kansallisaarteita, 200 muita tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteita; museoon talletetusta noin 6 500 esineestä vuorostaan 88 on kansallisaarteita ja 615 tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteita. Japanilaisen taiteen lisäksi museon kokoelmiin kuuluu myös paljon Kiinasta peräisin olevia taideteoksia.
Vaihtuvan näyttelyn museo järjestää noin kaksi kertaa vuodessa.
Vuoripuukenguru
Vuoripuukenguru (Dendrolagus scottae) on kenguruihin kuuluva nisäkäslaji. Sitä tavataan uhanalaisena Papua-Uusi-Guineasta.
Koko ja ulkonäkö
Vuoripuukenguru voi saavuttaa suurimmillaan noin 11 kg painon ja koiras on hieman naarasta kookkaampi. Lajin karva on väriltään mustaa tai tumman ruskeaa. Vuoripuukengurun etutassujen vahvat kynnet ja pitkä taipuisa häntä auttavat sitä kiipeilemään puissa. Vuoripuukengurunaaraalla on muiden pussieläinte tavoin vatsassaan pussi.
Levinneisyys ja elintavat
Vuoripuukenguru luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioidaan noin 200 yksilöä, 2000-luvun alussa määrä oli noin 100. Suurimmat uhat ovat metsästäminen ravinnoksi ja elinympäristön häviäminen. Osana suojelutoimenpiteitä paikalliset ovat lopettaneet vuoripuukengurun metsästämisen ja kanta on saatu elpymään ja on vakaa.
Citroën C1
Citroën C1 on Citroënin vuosina 2005–2022 valmistama A-segmentin automalli, joka on kehitetty PSA-konsernin ja Toyotan välisessä yhteistyössä. Sitä valmistettiin yhdessä sisarmalliensa kanssa Tšekin Kolínissa Groupe PSA:n ja Toyotan puoliksi omistamalla tehtaalla.
Citroën C1 I (2005–2014)
Ensimmäisen sukupolven C1 esiteltiin vuonna 2005 kolmi- ja viisiovisina hatchbackeina. Sen lähes identtiset sisarmallit ovat Peugeot 107 ja Toyota Aygo. Mallin kolmesylinterinen 1,0-litrainen (68 hv) bensiinimoottori on peräisin Toyotalta ja 1,4-litrainen (54 hv) dieselmoottori PSA-konsernilta.
vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2008). Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä C1 sai tuloksista neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2012). Vuonna 2008 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai uuden etupuskurin. Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 2012, jolloin puskuri uudistui jälleen ja sen yhteyteen tuli LED-päiväajovalot. Myös ohjauspyörä oli uusi.
Citroën C1 II (2014–2022)
Toisen sukupolven C1 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2014. Peugeot muutti sukupolven vaihtuessa mallinsa nimeksi 108.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä C1 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Moottoreina olivat kolmesylinteriset 1,0- (69 hv) ja 1,2-litraiset (82 hv) bensiinimoottorit, joista pienempi on Toyotan ja suurempi PSA-konsernin kehittämä. vasen|pienoiskuva|Kolmiovinen Citroën C1 Vuonna 2018 mallia uudistettiin uusilla ulkoväreillä ja verhoiluvaihtoehdoilla. Uusia varusteita olivat automaattinen hätäjarrutusjärjestelmä, mäkilähtöavustin, liikennemerkkien tunnistusjärjestelmä, peruutuskamera ja kaistavahti. 1,0-litraista moottoria uudistettiin, jolloin sen teho nousi 71 hevosvoimaan.
Wyrd
Wyrd Elvenkingin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. huhtikuuta 2004.
Bernhard Rieger
pienoiskuva|Bernhard Rieger Bernhard Rieger (17. joulukuuta 1922 – 10. huhtikuuta 2013) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Rottenburg-Stuttgartin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tigavan titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1985. Pääkonsekraattorina toimi Georg Moser, jota avustivat Anton Herre ja Franz Josef Kuhnle.
Rieger jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 1996.
Jeff Teague
Pelaajaura
Teague pelasi vuosina 2007–2009 yliopistokoripalloa Wake Forest Universityn joukkueessa. Atlanta Hawks varasi Teaguen NBA:han 19. vuorolla vuoden 2009 varaustilaisuudessa. Teague edusti Hawksia vuoteen 2016 asti, ja vuonna 2015 hänet valittiin NBA:n tähdistöotteluun. Tammikuussa 2015 hän oli NBA:n kuukauden pelaaja. Kaudella 2016–2017 Teague edusti Indiana Pacersia ja vuosina 2017–2020 Minnesota Timberwolvesia. Vuonna 2020 hän edusti hetken aikaa jälleen Hawksia, ja marraskuussa 2020 hän siirtyi vapaana pelaajana Boston Celticsiin. 1. huhtikuuta 2021 Teague siirtyi koronaviruspandemian vuoksi venytetyllä kaudella Milwaukee Bucksiin, joka eteni NBA:n finaaleihin ja voitti mestaruuden.
Teaguen veli Marquis Teague on myös pelannut NBA:ssa.
Leif Wager
Leif Christian Wager oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli aikansa suosituimpia mies­näyttelijöitä. Wagerin tunnetuin rooli oli mies­pää­osa elokuvassa Katariina ja Munkkiniemen kreivi (1943, vasta­näyttelijänä Regina Linnanheimo). Elo­kuvien lisäksi hän näytteli Svenska Teaternissa (1942–1975) ja Suomen Kansallis­teatterissa (1976–1989) sekä levytti nelisen­kymmentä laulua, joista tunnetuin on ”Munkki­niemen kreivin” laulama ”Romanssi” (”Sua vain yli kaiken mä rakastan…”).
Lapsuus ja nuoruus
Talvisodan sytyttyä Wagerit, jotka olivat Norjan kansalaisia, pakenivat Norjaan. Huhti­kuussa 1940 Saksa hyökkäsi Norjaan, ja pian sen jälkeen Wager palasi Suomeen. Jatko­sodan alettua hän ilmoittautui vapaa­ehtoiseksi Suomen armeijaan. Hän toimi aluksi kolme kuukautta ambulanssin­kuljettajana ja pelastajana Helsingissä, kunnes hänet lähetettiin koulutukseen Uuteen­kaarle­pyyhyn. Koulutuksen ollessa lopuillaan Wagerille ilmoitettiin, että hänet siirretään viihdytys­joukkoihin. Pian hän alkoi esiintyä rintama­teatteri­kiertueilla, joita kesti yli kaksi vuotta. Hän ehti käydä läpi lähes kaikki paikat, mihin suomalaisia joukkoja oli sijoitettu – aina Ahvenan­meren saaristosta syvälle Itä-Karjalan korpiin saakka.
Suursuosio alkaa
Huhti­kuussa 1942 SF:n johtaja Toivo Särkkä tarjosi Leif Wagerille elo­kuvasopimusta. Sopimus oli Wagerille taloudellisesti varsin edullinen, sillä SF maksoi hänelle säännöllistä kuukausi­palkkaa, vaikka hän oli suurimman osan ajasta rintamalla. Kuvaukset hoidettiin sitä varten myönnetyillä lomilla, jotka useimmiten olivat melko lyhyitä.
Saatuaan mies­pää­osan elo­kuvasta Katariina ja Munkkiniemen kreivi Wager lähti suoraan Syväriltä Helsinkiin ja harjoituksiin. Elo­kuvan ensi-ilta oli tammi­kuun viimeisenä päivänä 1943, ja se teki Wagerista heti huippu­suositun varsinkin nuorten tyttöjen keskuudessa. Hänen elo­kuvassa esittämästään slow-foxista ”Romanssista” tuli sota-ajan suosikki-iskelmä sekä sävel­radioiden iki­vihreä. Ihailijat lahjoittivat pula-ajasta huolimatta Wagerille suuret määrät erilaisia lahjoja. Jotkut luovuttivat hänelle jopa leipäkorttinsa. Wagerien puhelin soi yötä päivää, ja SF:n konttoriin tuli noin 150 ihailija­kirjettä päivässä. Filmaukset ja rintama­kiertueet jatkuivat, ja Wager ehti välillä esiintyä Helsingissä teatterissakin.
Kesällä 1944 sotatoimet kiihtyivät ja Wagerkin sai määräyksen siirtyä aseelliseen palvelukseen. Hän päätyi Karjalan­kannakselle, jossa hänen joukkueensa pää­työnä oli aluksi juoksu­hautojen kaivaminen. Koska Wager ei ollut tottunut fyysisesti rasittavaan työhön, hänen oli vaikea sopeutua tehtäväänsä ja hän olikin aina valmiina lähtemään partio­tehtäviin vapaa­ehtoisia kysyttäessä. Jatko­sodan viimeisenä päivänä hän haavoittui luodista kanta­päähän ja palasi Helsinkiin jalka paketoituna. Wager ehti olla Kannaksella pari kuukautta ennen ase­levon solmimista.
Sodan jälkeen
Sota-aikana Leif Wager oli saanut Suomen kansalaisuuden. Sodan päätyttyä hän suunnitteli hakeutuvansa jälleen Norjan kansalaiseksi. Hän meni naimisiin suomalaisen tanssi­taiteilija Eva Hemmingin kanssa vuonna 1945. Häät pidettiin Norjassa, ja nuori aviopari harkitsi muuttoa pysyvästi Norjaan. Wagerille ja Hemmingille syntyi kaksi tytärtä, Carmela ja Evita.
Wager etsiskeli Norjassa sikäläisistä teattereista työtä. Oslossa hän joutui poliisi­kuulusteluihin, joissa häneltä udeltiin hänen toiminnastaan Suomen armeijassa ja yhteyksistään saksalaisiin. Tämä ärsytti Wageria suunnattomasti. Kun teatteri­urakaan ei näyttänyt ottavan tuulta, Wager palasi Suomeen. Hän pysyi Suomen kansalaisena lopun ikänsä.
Suomessa Wagerille löytyi näyttelijäntöitä jopa enemmän kuin hän ehti tehdä. Hän näytteli teatterissa, elokuvissa sekä radiossa ja työtahti oli niin hektinen, että hän alkoi jo potea lievää yli­rasitusta. Elokuvia Wager teki 1950-luvun puoliväliin saakka tiheään tahtiin, keskimäärin kaksi vuodessa. Sen jälkeen elo­kuva­ura alkoi hieman hiljetä. Wagerin omia suosikkeja näiltä ajoilta ovat 1800-luvun Suomen historiasta kertova Tanssi yli hautojen (1950), Kesäillan valssi (1951) ja Suomen sodasta kertova Sven Tuuva (1958).
Vuonna 1948 Wager palkittiin parhaan mies­pää­osan Jussi-palkinnolla elo­kuvasta Läpi usvan.
Vuonna 1960 Wager näytteli toista pääosaa Ville Salmisen ohjaamassa elokuvassa Kaks tavallista Lahtista. Hän lauloi siinä mm. Toivo Kärjen-Reino Helismaan beguinet "Tähdet kertovat"  ja  "Älä jätä minua yksin", jotka hän myös levytti. Kaikkiaan Kärki-Helismaa -levytyksiä syntyi häneltä 8 vuosina 1960-1963.
Wager palkittiin myös Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1970.
Myöhemmät vaiheet
pienois|[[Heikki Värtsi, Berith Bohm, Leif Wager ja Mogens Brix-Pedersen Kauniin Helenan tuotannossa Ruotsalaisessa Teatterissa vuonna 1965.]] Vuoden 1963 näyttelijä­lakko ja SF:n konkurssi vuonna 1965 vähensivät Leif Wagerin mahdollisuuksia saada elo­kuva­rooleja. Hän keskittyi teatteri­työhön ja esiintyi jonkin verran myös televisiossa. Puhe­näytelmien lisäksi Wager esiintyi monissa musikaaleissa. Hänen teatteri­rooleistaan tunnetuimpia oli professori Higginsin osa Svenska Teaternin musikaalissa My Fair Lady. Vuonna 1975 hän siirtyi Svenska Teaternista Suomen Kansallis­teatteriin ja samalla myös näytelmien kieli vaihtui ruotsista suomeksi. Wager jäi muodollisesti eläkkeelle Kansallis­teatterista vuonna 1989, mutta esiintyi näytelmissä vuoteen 1994 saakka. Vuonna 1997 Wager esiintyi 22 vuoden tauon jälkeen vanhassa koti­teatterissaan Svenska Teaternissa. Hän esiintyi elo­kuvissa vielä vuoteen 1999 saakka. Vuonna 2000 Wager julkaisi muistelmansa nimellä Hävyttömän hieno elämä. Hänen viimeiseksi työkseen jäi rooli sarjassa Benner & Benner vuonna 2001.
Leif Wager kuoli 80-vuotiaana luusyöpään vuonna 2002. Viisi vuotta myöhemmin kuoli hänen vaimonsa Eva Hemming. Wager on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijain­mäelle.
Yhdystie 3002
Yhdystie 3002 on Hämeenkyrön Kyröskoskelta Ylöjärvelle kulkeva yhdystie. Tien pituus on 4,3 kilometriä.
Tien kulku
Tie kulkee ensin valtatieltä 3 Valtakadulle nimellä Häijääntie. Sieltä tie kulkee Kyrönkadun ja Valtakadun risteykseen nimellä Valtakatu. Vilpeeseen asti tie kulkee nimellä Koskitie. Vilpeen kohdalla tien nimi muuttuu Viljakkalantieksi. Hämeenkyrön ja Ylöjärven rajalla tie muuttuu Kyröskoskentieksi.
Kalevi Haapoja
Haapoja on palkittu uransa aikana useilla palkinnoilla, vuonna 1974 hän sai kulttuuri-Jussi-patsaan ja vuonna 1988 Maaseudun sivistysliiton myöntämän kulttuuripalkinnon, 1978 Vaasan Jaakko -patsaan, 1982 Suomen harrastelijaliiton kultaisen ansiomerkin, 1993, Antti-patsaan, 1999 Kauhava-mitalin ja Suomen Nuorisoliiton Hermanni-patsaan. Vuonna 1999 Kalevi sai Jussi-patsaan suorituksestaan Häjyt-elokuvassa.
Kalevi Haapoja vietti 50-vuotistaiteilijajuhlaansa 13. heinäkuuta 2007.
Kalevi Haapoja valittiin eteläpohjalaisen elokuvan Hall of Fameen 21. helmikuuta 2015.
Näyttelijäntyön ohella Kalevi viljeli vaimonsa kanssa tämän sukutilaa Kauhavan Hirsimäellä vuodesta 1966 vuoteen 1992. Myös Haapojan vaimo on ollut aktiivisesti mukana harrastajanäyttelijänä.
Haapojan äiti Laina (o.s. Kurki 1895–1999) oli kotoisin Ylihärmästä, isä Matti Oskari Haapoja (1892–1969) oli syntynyt Ylihärmässä.
Hänen tyttärensä Susanna Haapoja (1966–2009) toimi Keskustan kansanedustajana.
Santiago (Kap Verde)
Santiago tai São Tiago on Kap Verden suurin saari. Sen pinta-ala on 991 km² ja väkiluku noin 240 000. Saaren pituus pohjoisesta etelään on 75 kilometriä ja lännestä itään 35 kilometriä.
Santiago kuuluu Sotaventon saariryhmään ja sijaitsee Maion ja Fogon saarten välissä Atlantin valtamerellä. Saarella sijaitsevat Kap Verden pääkaupunki Praia ja Francisco Mendesin kansainvälinen lentoasema.
António da Noli löysi Santiagon noin vuonna 1460. Praian lisäksi saaren kaupunkeja ovat muiden muassa Cidade Velha, Assomada ja Tarrafal. Saaren korkein kohta on Pico d'Antónia 1 394 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella.
Luna
Luna-ohjelma oli sarja avaruusluotaimia, jotka Neuvostoliitto lähetti Kuuhun vuosina 1959–1976. Luotaimia oli useaa eri tyyppiä: kiertolaisia, laskeutujia, iskeytyjiä ja näytteenhakijoita. Luna 1 oli ensimmäinen kuuluotain. Joukkoon kuului myös kaksi kuukulkijaa.
Virallisesti Luna-ohjelmaan kuului 24 nimettyä luotainta, joista 15 oli menestyksellisiä. Luotaimia laukaistiin kuitenkin huomattavasti enemmän, monet tuheutuivat jo lähdössä tai lennon alkuvaiheessa. Ensimmäistä nimettyä 2. tammikuuta 1959 laukaistua Luna 1:tä edelsi kolme epäonnistunutta laukaisua vuonna 1958.
Luna-luotaimet
Nimetyt Luna-ohjelman luotaimet:
Sävaån
pienoiskuva|Joen ilme Västerbyn ja Ålandin kirkon vaiheilla vuonna 2018. pienoiskuva|Sävaånin silta Västerbyssä. Sävaån on Ruotsissa Uppsalan läänissä Enköpingin ja Uppsalan kunnissa virtaava 32 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Sävaånin valuma-alueessa sen 42 kilometriä pitkään pääuomaan.
Joen kulku
Joen alkupaikka on hieman tulkinnanvarainen, sillä Lantmäterietin kartoissa viimeinen nimi joen uomalle annetaan Ålandin kirkolla. Grissjön vaikuttaa silti olevan todennäköinen alkulähde, koska tämän uoman on vesistöviranomainen valinnut pääuomaksi.
Joki alkaa metsäjokena, jonka pääasiallinen suunta on kohti etelää. Joen varressa on toisinaan pieniä peltopalstoja, jotka lisääntyvät edetessä. Yläjuoksun suurin sivu-uoma on Bredsjönbäcken, joka alkaa Bredsjönistä ja virtaa Järlåsan kirkonkylän halki. Joki saapuu tämän jälkeen Ålandiin, jonka laaja peltoaukea aloittaa alajuksulle tyypilliset aavat jokilaaksot. Kylässä pääuomaan yhtyy Stennässjönin suunnalla alkava puro. Alempana Onsiken kohdalla vaikuttaa joessa olevan vesimylly ja sen jälkeen Tibblebyssä laakso leviää laajaksi peltoaukeaksi. Joki kaartaa kohti itää, mutta Hagby byssä tekee joki käännöksen ja jatkaa alajuoksulla virtaamistaan etelään päin. Täällä se ohittaa Sävan kylän ja pari kilometriä ennen joensuuta on joessa kolme saarta ja paikan nimenä Säva kvarn. Pari sataa metriä alempana on joessa taas saari ja merkintä poistetusta myllystä. Joki laskee Mälarenin Lårstavikenin lahteen, joka työntyy länteen Uppsalan Ekolnista.
Joen yläjuoksulla sijaitsee Stora Brandenin luonnonsuojelualue (Naturreservatet Stora branden, 53 hehtaaria), jossa on tapahtunut useitakin metsäpaloa ja joka on jätetty oman onnensa nojaan. Alueella makaa maassa kaatuneita puita, jotka ovat lahonneet paikoilleen.
Yleistä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (39,7 %), turve (7,7 %), kalliomaa (10,6 %), hiekka ja sora (2,7 %), multamaa (12,2 %), savimaa (25,8 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (63,8 %), soita ja kosteikkoja (0,9 %), viljelymaita (26,8 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,2 %) sekä joutomaita (6,4 %). Näiden lisäksi on 0,9 % vesistöjä.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 6 patoa, joilla yhdellä säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 1,6 miljoonaa kuutiometriä.
Sivu-uomia ja järviä
Pienen joen sivu-uomille ei ole Internetin karttapalveluissa annettu poikkeuksellisesti nimiä. Vesistöviranomaiset ovat nimenneet yhden Ålandin kylän pohjoispuolelle yhtyvän sivujoen Bredsjönbäcken. Bredsjönbäckenin valuma-alueella sijaitsee Bredsjön, joka on Sävaånin valuma-alueen suurin järvi. Siihen laskee lännestä vielä Skärsjön. Tibblebyssä yhtyy jokeen pieni puro ja pelto-oja, jonka latva alkaa Lillsjönistä. Sävaån alkaa Grissjönistä ja siihen laskee pääuoman latvoilta vielä pieni Börjedalssjön.
Vesistösuhteita
Sävaån kuuluu Norrströmin vesistöön (vesistöaluetunnus 61), jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 650 neliökilometriä (km²) ja jonka vesistöreitin pääuoman alaosaan kuuluvat esimerkiksi laskujoki Norrström, järvi Mälaren, Eskilstunaån ja järvi Hjälmaren. Sävaån on vesistöreittinsä sivujoki, koska se laskee Mälareniin, ja jonka valuma-alueen pinta-ala on 200 km² eli 0,9 % koko vesistöalueensa pinta-alasta. Joki laskee Mälarenin Lårstavikeniin Örsundsbrossa Enköpingin kunnassa. Tämän jälkeen vedet virtaavat ensin etelään Skofjärdenin, Sigtunafjärdenin ja Skarvenin kautta Görvälniin, josta vedet ohjautuvat Lambarfjordenin kautta Riddarfjärdeniin ja Norrströmin kautta Itämeren Saltsjöniin.
Luontoarvoja
Joenvarren suojelualueiden lisäksi on sivujokien alueilla suojeltuja alueita. Anddalsglupenin suojelualue (Anddalsglupens naturreservat, 92 hehtaaria) perustettiin vuonna 2017 lähes koskemattomaan metsään. Alueelta tavataan esimerkiksi hytymaljakas ja punahärö. Fockstan suojelualue (Fockstas naturreservat, 639 hehtaaria) on perustettu 1993 ja se on monipuolinen metsäalue, joka muodostuu erilaisten aluetyyppien mosaiikista. Alueella on asuttu tuhansia vuosia siitä asti, kun merenranta vetäytyi kauemmaksi alueelta. Pronssi- ja rautakautiset asuinpaikat muuttuivat keskiaikaisiksi, mutta sittemmin alue on metsittynyt. Metsä on sekametsää, jossa viihtyy pähkinäpensaat, omenapuut, tammet ja haavat. Alueen kevätkukkana tunnetaan kevätesikko.
Joessa elää täplärapua ja sen alajuoksulla lisääntyy toutain.
Bobbo Petersson
Rickard Alexander Bobbo Petersson (s. 11. toukokuuta 1992 Karlskrona, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja.
Seuraura
Petersson on Karlskrona HK:n kasvatti. Hän oli kauden 2007–2008 päätteeksi nostamassa seuran J18-joukkuetta kakkosdivisioonasta ykkösdivisioonaan. Kaudeksi 2018–2019 Petersson siirtyi Linköping HC:n J18-joukkueeseen kaudeksi 2008–2009. Kaudella 2009–2010 hän oli J18 Elitissä tehoilla 4+14=18 joukkueen tehokkain puolustaja Linus Hultströmin kanssa, kuten myös J18 Allsvenskanissa tehoilla 5+7=12. Kaudella 2011–2012 Petersson toimi Linköpingin J20-joukkueen kapteenina. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+18=21. Petersson johdatti Linköpingin kauden päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuteen.
Huhtikuussa 2012 Petersson teki Linköpingin kanssa kaksivuotisen Elitserien-sopimuksen. Kesäkuussa seura lainasi hänet koko kauden 2012–2013 kattavalla sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Örebro HK:hon. Petersson pelasi siellä tulokaskautenaan 49 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4 ja 16 Kvalserien-ottelua tehopistein 1+3=4. Joukkueen kausi päättyi sarjanousuun Elitserieniin. Petersson sai myös Linköpingissä tililleen ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen Elitserien-ottelunsa Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2012 vieraissa Färjestad BK:ta vastaan. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa.
Toukokuussa 2013 Petersson ja Linköping purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa, kun hänelle avautui mahdollisuus jatkaa SHL-pelejään Örebrossa, jota Petersson oli nostamassa edellisen kauden päätteeksi pääsarjatasolle. Hänen vahvistettiin samana päivänä tekevän Örebron kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Petersson sai ensimmäiset jääaikansa SHL:ssä (ent. Elitserien) kauden 2013–2014 kolmannella kierroksella 19. syyskuuta 2013 vieraissa Skellefteå AIK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.24 minuuttia. Petersson keräsi teholukeman –1 ja hän sai myös yhden kahden minuutin jäähyn. SHL-uransa avausmaalin Petersson teki 14. joulukuuta 2013 Färjestad BK:ta vastaan. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 40 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2 ja viisi Kvalserien-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Petersson pelasi kauden aikana myös neljä runkosarja- ja kaksi European Trophyn ottelua lainalla Allsvenskan-joukkue Djurgårdens IF:ssä joulukuussa 2013. Syyskuussa 2014 hän teki Örebron kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2015–2016 Petersson pelasi myös yhden Allsvenskan-ottelun lainalla HC Vita Hästenissä.
Korarou
Korarou on maalaiskunta Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Diona sijaitsee Koraroujärven rannalla 55 kilometriä Douentzasta luoteeseen. Kunnassa on 3 500 asukasta (vuonna 2009).
Koraroun kunnan pinta-ala on 1 865 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Douentzan piirin Djaptodjin, idässä Gandamian, etelässä Débérén ja lännessä Dangol-Borén kuntiin. Pinnanmuodostukseltaan seutu on tasankoa, jonka keskellä sijaitsee Koraroujärvi.
Bobbo Petersson
Seuraura
Kaudeksi 2017–2018 Petersson palasi kaksivuotisella sopimuksella jatkamaan SHL-uraansa kasvattajaseuraansa Karlskrona HK:hon. Hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 2+11=13. Joukkueen kausi päättyi kuitenkin putoamiseen Allsvenskaniin. Petersson ei jatkanut Karlskronassa enää toista sopimuskauttaan, vaan hän palasi kaudeksi 2018–2019 jatkamaan SHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella aiempaan lainaseuraansa Djurgårdens IF:ään. Kaudeksi 2019–2020 Petersson siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon. Hän jätti seuran sopimuksensa päätyttyä, mutta elokuussa 2021 hän palasi Södertäljeen lyhyellä sopimuksella paikkaamaan loukkaantumisia. Petersson ei kuitenkaan pelannut siellä sarjaotteluita. Marraskuussa hän siirtyi loppukauden 2021–2022 kattavalla ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Peterssonin oli lopulta kuitenkin todella vaikea löytää roolia joukkueesta ja hän pelasi lopulta vain 15 ottelua ilman tehopisteitä.
Matias Lassen
Matias Lassen (s. 15. maaliskuuta 1996 Rødovre, Tanska) on tanskalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Malmö Redhawksissa.
Korarou
Kuntaan kuuluu 11 kylää ja paimentolaisryhmää. Asukkaiden enemmistö on fulbeja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu songhaita, tuaregeja ja belloja. Vallitseva uskonto on islam.
Bobbo Petersson
Seuraura
Lokakuussa 2022 Petersson siirtyi loppukauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella Allsvenskanin nousijajoukkue Östersunds IK:hon.
Korarou
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Bozot harjoittavat Koraroujärvellä kalastusta. Dionassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Matias Lassen
Seuraura
Kolmen Tanskan pääsarjassa viettämänsä vuoden jälkeen Lassen siirtyi kaudeksi 2015–2016 kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Leksands IF:ään. Hän oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta SHL:ään. Kaudella 2016–2017 Lassen ehti pelata yhden SHL-ottelun ja kolme ottelua seuran J20-joukkueessa, kunnes lokakuussa 2016 Leksand lainasi hänet Allsvenskan-joukkue Mora IK:hon. Joulukuussa Lassen teki joukkueen kanssa loppukauden kattavan sopimuksen. Hän voitti koko SHL:n nousukarsintojen tehotilaston lukemalla +9 ja oli nostamssa Moraa kauden päätteeksi SHL:ään. Toukokuussa 2017 Lassen teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Bobbo Petersson
Maajoukkueura
Petersson on pelannut kaksi poikien maaottelua.
Pelityyli
Sportin urheilutoimenjohtaja Markus Jämsän mukaan Petersson on hyvin liikkuva peruspakki, joka pystyy myös nykypäivän hyvään kiekolliseen peliin.
Muuta
Peterssonin isoveli Fredrik on pelannut hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Korarou
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.
Semipelagiolaisuus
Semipelagiolaisuus on pelagiolaisuudesta 400-luvulla kehittynyt suuntaus, joka pyrki konsensukseen Pelagiuksen sekä Augustinuksen näkemyksien kanssa. Pelagiolaisuuteen liittyy näkemys ihmisen pelastumisesta omin teoin noudattamalla Jumalan lain käskyjä vapaasta tahdostaan sekä käsitys ihmisen kyvystä omin voimin lähestyä Jumalaa ja hakeutua pelastukseen. Semipelagiolaisuus sen sijaan kyllä myöntää ihmisen kykenevän itse lähestymään Jumalaa ja voivan omilla teoillaan ansaita pelastumisensa alkupuoli, mutta katsoo ihmisen tekojen jäävän vajaaksi, ja siksi Jumala tekee loput ihmisten pelastuksen mitan täyttämiseksi. Uskon alku lähtee ihmisestä, Jumala täydentää loput. Semipelagiolaisen näkemyksen mukaan Jumala herättää ensin ihmisessä halun lähestyä luojaansa, jonka jälkeen ihminen omin toimin tekee työtä pelastuakseen. Pelastus siis riippuu sekä Jumalan että ihmisen toimista eli on synergistä.
Katolisessa kirkossa
Katolinen kirkko julisti semipelagiolaisuuden harhaopiksi Orangen kirkolliskokouksessa 529. Se ei kuitenkaan torjunut semipelagiolaisten kanssa yhteistä perisyntikäsitystä, jonka mukaan perisynti ei ole synti sellaisenaan, vaan syntiä aiheuttava tila; tämä käsitys oli muodollisesti hyväksytty jo vuonna 439 Efeson synodissa. Keskiajalla katolinen kirkko kuitenkin vähitellen omaksui käsityksen pelastuksesta Jumalan ja ihmisen yhteistyönä. Niinpä semipelagiolaisuus nousi uudelleen esiin reformaation myötä luterilaisuuden ja ennen kaikkea kalvinismin omaksuman jyrkän, alun perin Augustinuksen muotoileman predestinaatiokäsityksen takia; katolinen kirkko hylkäsi Trenton kirkolliskokouksen myötä tämän opin.
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2015
Vuoden 2015 miesten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Qatarissa 15. tammikuuta – 1. helmikuuta. Kisapaikkakuntina olivat Lusail ja Doha. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Ranska, hopealle sijoittui Qatar ja pronssia sai Puolan. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Ranskan Thierry Omeyer. Turnauksen paras maalintekijä oli Slovenian Dragan Gajić.
Loppuottelu
Ranska – Qatar 25–22
Pronssiottelu
Puola – Espanja 29–28 (ja.)
Matias Lassen
Seuraura
Kesken kauden 2017–2018, marraskuussa 2017 Mora lainasi Lassenin toiseen SHL-joukkueeseen, Malmö Redhawksiin. Hän pelasi siellä kauden loppuun. Yhteensä Lassenin ensimmäinen kokonainen SHL-kausi toi 42 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 3+4=7. Kaudeksi 2018–2019 hän palasi Allsvenskaniin ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella IK Panterniin.
Lassen aloitti kauden 2018–2019 Panternissa, mutta marraskuuksi hänet lainattiin takaisin Malmöhön, joka tarvitsi paikkaajia loukkaantumisten takia. Lassen pelasi kuitenkin pääosan kaudesta Panternissa, missä hän pelasi 40 peliä. Kauden jälkjeen hän teki kahden vuoden sopimuksen Malmön kanssa.
Lassen on pelannut kaudesta 2019–2020 Malmössä. Hän jatkoi marraskuussa 2022 sopimustaan jatkumaan kevääseen 2025 asti.
Maajoukkueura
Lassen pelasi alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa ja oli nostamassa Tanskaa seuraavaksi vuodeksi pääsarjatasolle. Lassen pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa.
Lassen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Tanskan varakapteenina. Valmennus valitsi Lassenin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Ruotsia vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Tanskan ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Lassen teki maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 3. huhtikuuta 2015 Ranskaa vastaan. , ja ensimmäisen maalinsa hän teki Euro Hockey Challengessa 15. huhtikuuta 2016 myös Ranskaa vastaan. Lassen on edustanut Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2017, 2019, 2021, 2022 ja 2023. Yhteensä hän on pelannut 96 A-maaottelua tehopistein 5+10=15.
Luettelo Suomen sodanaikaisista lentokentistä
thumb|upright=0.6|[[Laikon lentokenttä|Laikon lentotukikohta toimi Rautjärvellä talvisodan aikana. Sodan jälkeen kenttä jouduttiin tuhoamaan. Muistomerkki on pystytetty vuonna 2001.]] Kun Suomen Ilmavoimat siirtyi vähitellen 1920-luvun vesitasoista 1930-luvun puolivälistä eteenpäin maalentokoneisiin, muodostui tarpeelliseksi lisätä maalentokenttien määrää. Tätä ennen maakenttiä oli vain Santahaminan niin sanottu Sahara, Suur-Merijoki ja Utti. Toisen maailmansodan uhatessa määrää lisättiin varakenttien saamiseksi erilaisiin operatiivisiin tarpeisiin. Joillekin kentille siirrettiin osa laivueiden lentueista siksi, että pääkentät joutuivat hävittäjähyökkäysten ja pommitusten kohteiksi.
Luukki
Luukki on kaupunginosa ja vanha kylä Pohjois-Espoossa, Nuuksion ylängön laitamilla. Se on saanut nimensä siellä 1600-luvun alussa asuneen Luukas Sigfridinpojan (Lukas Sigfridssonin) mukaan. . Nimi Luuk tuli ensin käyttöön hänen omistamansa, silloisessa Sötbyn kylässä sijainneen talon nimenä, mutta myöhemmin nimeä Luk alettiin käyttää koko kylästä. Alueen suomenkielisenä nimenä on Luukin ohella ollut käytössä myös Luukkaa.
Luukin kartano ja ulkoilualue
right|thumb|Luukin alueelle pystytetty opastaulu, jossa on alueen kartta.
Luukin kartano on vanhoja espoolaisia kartanoita. Se on mainittu asiakirjoissa vuodelta 1601. Nykyinen kartanon keltainen päärakennus on vuodelta 1925. Vuonna 1961 Helsingin kaupunki osti kartanon maat, ja niistä muodostettiin 900 hehtaarin laajuinen ulkoilualue, jossa on myös golfkenttä, palloilukenttä ja uimaranta. Ulkoilualue käsittää suuren osan Luukin kaupunginosasta, jonka alueella kartanon päärakennuskin sijaitsee, mutta se ulottuu myös kaupunginosien rajana olevan Vihdintien pohjoispuolelle Lahnuksen ja Lakiston kaupunginosin alueelle. Kartanon päärakennuksessa toimii kahvila.