cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Friedrich Engels
Elämä
Vuonna 1849 heidät karkotettiin Saksasta, eikä jäljellä ollut enää kuin Lontoo. Preussin viranomaiset yrittivät painostaa Englannin viranomaisia karkottamaan miehet Britteinsaarilta todennäköisimmin Yhdysvaltoihin, mutta tuloksetta. Engels jatkoi Englannissa puuvillateollisuuden harjoittamista, eläen varsin rikkaasti, mutta nipistäen aina silloin tällöin avustuksia Marxille, joka eli perheineen yli varojensa, kovassa köyhyydessä.
Ateismi
Materialistisen maailmankatsomuksen omaksumisen seurauksena Friedrich Engels kielsi 1840-luvulla yliluonnollisen jumaluuden olemassaolon, vaikka hän oli saanut protestanttisen kasvatuksen. Engels luki David Friedrich Straussin teosta »Das Leben Jesu» ja kuunteli Ferdinand Benaryn luentoja Berliinin yliopistossa. Hän tutki erityisesti alkukristillisyyden historiaa ja laati aiheesta muutamia artikkeleita (Bruno Bauer ja alkukristillisyys 1882, Ilmestyskirja 1883 ja Alkukristillisyyden historiasta 1894). Engels vertaa artikkeleissaan toisiinsa sekä työväenliikkeen alkuvaiheita että varhaiskristillisyyttä, mutta ei pitänyt kristillisyyttä sellaisenaan vallankumouksellisena ajatteluna.
Dialektinen materialismi
Friedrich Engels muotoili dialektisen materialismin spekulatiiviset opit. Enimmäkseen poleemisessa teoksessaan Herrn Eugen Dühring´s Umwältzung der Wissenschaften, joka julkaistiin vuonna 1878, Engels käsittelee inhimillisen tietämyksen kaikkia puolia. Dialektisen materialismin keskeiset opinkappaleet, eli oppi ristiriidasta, oppi kvantiteetin muuttumisesta kvaliteetiksi ja oppi negaation negaatiosta kehitystapahtuman selittäjänä, on siinä esitetty enemmän esimerkinomaisten ja kuvaavien yksityistapausten kuin abstraktien määritelmien avulla. Aiheen teoksen kirjoittamiseen oli antanut Berliinin yliopiston filosofian ja kansantaloustieteen dosentti Eugen Dühring, joka oli liittynyt sosiaalidemokraattiseen puolueeseen ja ryhtynyt tulkitsemaan sosialismia oman näkemyksensä mukaisesti. Teoksesta käytetään usein vain nimitystä Anti-Dühring.
Viimeiset vuodet
Marxin kuoleman vuonna 1883 jälkeen Engels omisti loppuelämänsä Marxin teosten toimittamiselle ja kääntämiselle. Vuonna 1884 julkaistiin Engelsin tutkielma, joka käsitteli perheen ja valtion alkuperää. Se perustui Marxin kirjoittamaan tiivistelmään amerikkalaisen tutkijan Lewis H. Morganin kirjasta Ancient Society. Engels ennusti tutkielmassaan valtion korvautuvan ennen pitkää luokattomalla yhteiskunnalla. Hän kuoli Lontoossa vuonna 1895.
System Shock 2
Nightdive Studios on tehnyt pelin uusintajulkaisuversion vuonna 2013 ja on ilmoittanut työskentelevänsä parannetun version kehittämisessä. Nightdive kehittänyt myös aiemman pelin uusintaversion.
Taustatarina
On kulunut 42 vuotta siitä, kun mielipuolinen tekoäly, Shodan, ensi kerran kukistettiin. Ihmiskunta elää yhä suuryritysten hallitsemassa dystopiassa. Teknologia on pitkälle kehittynyt ja ihmiskehoa on mahdollista muokata kyberneettisin implantein. Maapallon rajat ovat käyneet ahtaiksi ja monet ovat lähteneet etsimään onneaan lähiavaruuden siirtokunnista.
Juoni
Kolme kuukautta myöhemmin tapahtuu jotain merkittävää. Aluksen vastaanotin saa palasia tuskaisesta viestistä Tau Cetin ympäristöstä, miljardeja maileja asutetun avaruuden rajojen ulkopuolella. Pelastusyksikkö laskeutuu Tau Ceti 5 planeetan pinnalle. Myös kunnianhimoiset kapteenit ovat mukana. Kiirehtiessään ulos, ilman suojavarusteita, he löytävät ensi kerran maapallon ulkopuolisen organismin koteloituneena. Lumoutunut pelastusyksikkö tuo kotelot tutkittavaksi Von Brauniin. Psyykkisten voimiensa avulla organismi kommunikoi miehistölle. Korenchkin ja Diego lankeavat ensimmäisinä tälle voimakkaalle psyykkiselle olennolle. Myöhemmin he kutsuvat itseään "osana useaa". Joidenkin päivien kuluttua kotelot avautuvat Von Braunin vesiviljelmäkannella ja niistä kuoriutuvat nivelmadot infektoivat hoitajansa. Madot ovat loiseläjiä, jotka saavat isäntänsä mielen ja ruumiin toimimaan tahtonsa mukaan. Monesti isäntä kuolee kuitenkin jo psyykkisen invaasion aikana. Loisinfektio lisäksi käynnistää isäntäorganismissa aineenvaihdunnallisia muutoksia. Myöhemmin nämä johtavat isännän voimakkaaseen mutaatioon ja kasvuun. Infektoitunut miehistö integroituu olennon kollektiiviseen yhteisöön ensin mielellään ja myöhemmin ruumiillaan. Emo-organismi alkaa kasvaa Von Braunin uumenissa saavuttaen myöhemmin valtavan koon.
Näillä paikkain nimetön pelaaja herää kylmäunesta Von Braun aluksen lääkintäkannella. Hänellä ei ole muistikuvia edeltävistä viikoista. Tohtori Janice Polito, yksi selviytyjistä ottaa yhteyden pelaajaan ja pyytää pelaajaa etsimään hänet neljänneltä kannelta. Polito kertoo pelaajalle että hänen kehossaan on kybernetiikkaan perustuva järjestelmä, jonka avulla pelaaja voi asentaa "implantteja" kehoonsa.
Pelin edetessä pelaaja oppii lisää aluksen tapahtumista aistiharhojen ja äänitteiden kautta. Matkan varrella pelaaja kohtaa useita sairastuneita ja äärimmäisen aggressiivisia miehistön jäseniä. Aluksella on vain muutamia henkiinjääneitä. Käy ilmi, että vierasorganismi on saastuttanut miehistön jäsenten avulla myös Von Braunin keskustietokoneen, Xerxeksen. Päästäkseen Politon luokse, täytyy pelaajan suorittaa lukuisia tehtäviä kuten käynnistää aluksen virtalähde hissin käyttämiseksi ja vierasorganismin muodostaman biomassan tuhoaminen hissikuilusta.
Kun pelaaja pääsee Janicen luokse, Shodan ottaa häneen ensi kerran yhteyttä. Käy ilmi, että Shodan on opastanut pelaajaa Janicen välityksellä. Tohtori itse on kuollut. Shodan kertoo, että hän on luonut aluksen kaapanneen vierasorganismin. Infektoimalla Von Braunin miehistön, hän pääsi pois Tau Cetista. Nyt organismi on kuitenkin kasvanut liian voimakkaaksi ja se täytyy tuhota. Koska pelaajalla ei ole muutakaan mahdollisuutta, hän päättää jatkaa yhteistyötään Shodanin kanssa.
Pelaaja onnistuu varoittamaan maata Von Braunin infektiosta sekä avaamaan portin Xerxeksen keskusmuistiin, jolloin Shodan yrittää saada emoaluksen hallintaansa. Tämä ei kuitenkaan onnistu ja pelaajan on siirrettävä itsensä sekä Shodan Rickenbackeniin. Toiset henkiin jääneet, Suarez ja Rebecca pakenevat samaan aikaan pelastuskapselissa. Pian Marie Delacroix onnistuu lähettämään pelaajalle viestin, jossa kerrotaan Shodanin todellisesta suunnitelmasta. Marie kuolee myöhemmin sukkulaterminaalissa. Pelaaja kohtaa pahasti infektoituneen Anatoly Korenchkinin komentosillalla. Tämä hyökkää pelaajan kimppuun, mutta saa surmansa. Viimeisessä viestissään Korenchkin kertoo suunnitelmasta Suarezin ja Rebeccan varalle. Pelaaja pakenee Rickenbackeniin.
Shodan neuvoo pelaajan surmaamaan emo-organismin, jotta Rickenbacker voisi irrottautua Von Braunista. Samalla hän kertoo, kuinka pelaajalla on potentiaalia tulla hänen omaksi kyberneettiseksi ilmentymäkseen. William Diego ottaa pelaajaan yhteyttä ja haluaa tavata Rickenbackenin sairasosastolla. Pelaaja löytää hänet myöhemmin kuolleena, poistettuaan loismadon ruumiistaan. Pelaaja laukaisee itsensä pelastussukkulassa jättimäisen emo-organismin sisään. Hän onnistuu löytämään olennon keskushermoston ja tuhoamaan sen. Pelaaja havahtuu pian Shodanin luomasta, alati laajenevasta, virtuaalitodellisuudesta. Shodan itse kutsuu tätä proto-todellisuudeksi. Marie oli ymmärtänyt Shodanin suunnitelman ja jättänyt pelaajalle tästä tiedon. Alun perin Mariesta oli tarkoitus tulla myös Shodanin ilmentymä, mutta tieto suunnitelmasta koitui hänen kohtalokseen. Shodanin ei ollutkaan tarkoitus tuhota Von Braunia, vaan käyttää tämän ylivalonnopeustekniikkaa luodakseen oman aika-avaruutensa. Pelaaja onnistuu löytämään Shodanin keskusmuistin ja tuhoamaan sen. Tämän jälkeen hän havahtuu Rickenbackenin komentosillalta.
Myöhemmin Suarez kertoo, että hän ja Rebecca ovat muuttaneet pelastussukkulansa kurssia ja palaavat Von Braunille. Alus on saatu takaisin hallintaan ja tilanne näyttää hyvältä. Samalla huonosti voiva Rebecca ilmestyy hänen taakseen. Rebeccan ääni on vääristynyt ja se muistuttaa Shodania. Hänen ulkonäkönsä muuttuu hirviömäiseksi. Tähän tarina päättyy.
Pelaaminen
Peli yhdistelee ammuntapelin-, roolipelin- ja hiiviskelypelin elementtejä. Vaikka toiminta on keskeisessä osassa, perustuu viihdyttävyys myös vahvaan tunnelmalliseen tarinankerrontaan. Peli käyttää Dark Engine -pelimoottoria.
Peli on kuvattu ensimmäisestä persoonasta.
Peli on yhdistelmä toimintaa, ongelmanratkomista ja roolipelielementeillä lisättyä hahmonkehitystä. Kuvakulmana pelissä käytetään ensimmäisen persoonan kuvakulmaa. Pelaajalla on inventaario jossa hän säilyttää varusteita kuten aseita, panssareita, avaimia ja näiden lisäksi äänitteitä ja saapuneita viestejä. Inventaariolla on omat rajansa, joten pelaajan on aseiden ja muiden tarvikkeiden osalta päätettävä mitä ehdottomasti tarvitaan.
Pelissä ei ole varsinaisia tasoja vaan pelaaja kehittyy sitä mukaa kun hän saa kyberneettisiä moduuleja, joita käytetään eri kykyjen hankkimiseen ja parantamiseen. Fyysisten aseiden lisäksi pelaaja kykenee taistelemaan psioonisten kykyjen avulla. Aseet kuluvat käytön myötä ja muuttuvat käyttökelvottomiksi ellei pelaaja huolla niitä ja tietynlaisten aseiden huoltaminen taas vaatii korjaustaitojen tiettyä tasoa ja tiettyjen aseiden käyttäminen vaatii tiettyä asetaitoa.
Se mihin pelaaja erikoistuu parhaiten, ratkaistaan ennen varsinaisen pelin alkua tehtävässä jossa valitaan pelaajan erikoistuminen UNN (United Nations Nomitee) järjestön sisäisen haaran valinnalla. Laivasto erikoistuu tekniikkaan, erityisesti laitteiden hakkeroimiseen ja hallintaan, Merijalkaväki taas erikoistuu taisteluun ja OAS taas psioonisten kykyjen kehittämiseen ja niiden käytön harjaantumiseen. Tämän jälkeen pelaaja käy läpi "uravaiheen", jossa hän valitsee komennustehtäviä, joita ei varsinaisesti pelata vaan ne antavat tiettyjä kykyjä. Kun tämä vaihe on suoritettu, pelin tapahtumat alkavat.
Räiskinnän lisäksi pelin paino on osittain ympäristön tietokoneterminaalien hyödyntämisessä. Alus on täynnä erilaisia turva­kameroita joiden havaittua pelaajan, hälytys alkaa soida tietyn ajan ja lisää vihollisia ilmestyy pelaajan luo. Pelaaja voi tietokoneterminaalien avulla sammuttaa aluksen turvakamerat ja automaattiaseet hetkellisesti ja kykenee myös hakkeroimaan näitä automaattiaseita omalle puolelleen. Hakkerointi edellyttää, että pelaaja läpäisee minipelin, joka alkaa aina, kun jotain hakkeroidaan. Minipelissä on pieni ruutu jossa on viivalla yhdistettyjä neliöitä. Näistä neliöistä on saatava muodostettua kolmen neliön muodostama suora linja, jotta hakkerointi onnistuu. Pelissä on lisäksi ase- ja ruoka-automaatteja, joita hakkeroimalla pelaaja voi alentaa ammus- ja ruokatarvikkeiden hintaa.
Julkaisu ja vastaanotto
Pelin sanotaan auttaneen selviytymiskauhupelin määrittelyssä, mutta se ei ollut suuri menestys julkaisun aikaan. Peli julkaistiin Half-Life ja Deus Ex -pelien kanssa samaan aikaan. Pelin tekijänoikeuksien tilanne vaikeutti sen saatavuutta.
Uusintaversio
Pelin uudelleen julkaisua vaikeutti, että sen oikeudet olivat jaettuna eri tahoille: Electronic Artsilla oli oikeus tavaramerkkiin kun taas Looking Glassin sulkemisen jälkeen oikeudet päätyivät Star Insurancelle ja Meadowbrook Insurancelle. Nightdive Studios teki työtä oikeuksien hankkimiseksi uusintajulkaisua varten, joka julkaistiin vuonna 2013. Vuonna 2019 Nightdive ilmoitti Enhanced Edition -version kehityksestä.
Koivusaari (Rovaniemi)
66.51444°N, 25.74083°W
Koivusaari on iso saari Kemijoen ja Ounasjoen rajalla. Sen yli kulkee Ounasjoki-Kemijoki-silta. Koivusaaressa sijaitsee myös luontopolku, jossa on kesäisin lampaita.
The Fix
The Fix on rap-artisti Scarfacen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 6. elokuuta 2002. Levy on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa, jonka Scarface julkaisi Rap-A-Lot Recordsin ulkopuolella.
Juhani Karila
Juhani Karila (s. 1985 Kemijärvi) on kirjailija. Hän on syntynyt Kemijärvellä ja on kotoisin Pelkosenniemeltä. Karila opiskeli tiedotusopin maisteriksi Tampereen yliopistossa. Hän on työskennellyt toimittajana, muun muassa Helsingin Sanomien kulttuuritoimituksessa. Vuonna 2010 hän voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun. Karilan esikoisteos, novellikokoelma Gorilla (Otava 2013), oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Romaanistaan Pienen hauen pyydystys Karila sai Kalevi Jäntin palkinnon vuonna 2019 sekä Tähtifantasia- ja Jarkko Laine -palkinnot vuonna 2020.
Kreenholmin tehdas
Kreenholmin tehdas sijaitsee Narvanjoen saarella. Se perustettiin vuonna 1857. Tehtaan perustajana toimi saksalainen puuvillakauppias Ludwig Knoop. Tehdas sai energiansa joen koskessa toimivasta vesiturbiinista. Tehdasmiljöö muodosti arkkitehtoonisesti kokonaisuuden, johon kuuluivat tehdas, sairaala, työläisten kasarmit, johtajien talot ja Kreenholmin puisto. Rakennukset on rakennettu punaisista tiilistä, vaikuttaen olennaisesti alueen ilmeeseen. Kreenholmin tehdas on ollut historiansa aikana osa niin Venäjän keisarivallan kuin Neuvostoliiton teollisuutta. Suurin henkilöstömäärä 10 459 saavutettiin vuonna 1913. Neuvostostovallan sortumisen ja Viron uuden itsenäistymisen seurauksena yritys yksityistettiin vuonna 1994, mutta vuonna 2010 yritys ajautui konkurssiin. Tämä jälkeen tekstiiliteollisuus Kreenholmissa on ollut pienimuotoisempaa.
Venäjän keisarivallan aika
Tehtaan toiminta laajeni nopeasti niin, että vuonna 1872 tehtaalla työskenteli 4 500 työläistä eli tehdas oli Venäjän keisarikunnan suurin. Ennen ensimmäistä maailmansotaa vuonna 1913 työläisten ja toimihenkilöiden määrä kohosi 10 459 henkeen.
A Blueprint of the World
A Blueprint of the World on yhdysvaltalaisen progressiivisen rockyhtyeen Enchantin debyyttialbumi.
Kreenholmin tehdas
Venäjän keisarivallan aika
Tehdas valmisti puolivalmisteita eli kankaita, jotka käsiteltiin edelleen Venäjälle ennen lopputuotteiksi tekoa.
Viron itsenäisyyden aika 1918–1940
Viron itsenäistyminen katkaisi yhteydet Venäjän markkinoihin ja niin tehtaan työntekijämäärä putosi vuonna 1921 4000 työläiseen. Tehtaan tuotantokoneisto oli ajankohtaan ja markkinamahdollisuuksiin nähden sopimaton, joten Kreenholmi koki suuria muutoksia toiminnassaan 1920-luvulla. Yritys joutui avaamaan vientikonttoreita uusien markkinoiden saamiseksi Länsi-Euroopan suurkaupunkeihin, kuten Osloon, Berliiniin ja Lontooseen.
Tehtaan päätuotteita olivat tällöin erilaiset langat ja kankaat, joilla Kreenholmi sai toimintansa kannattavaksi. Vuonna 1939 palveluksessa oli 2 736 henkeä.
Neuvostovallan aika 1940–1991
pienoiskuva|Vuonna 1957 tuli kuluneeksi 100 vuotta Kreenholmin tehtaan perustamisesta. Neuvostoliiton postilaitos julkaisi tapahtuman kunniaksi aiheesta postimerkin. Vuonna 1940 tapahtuneen Neuvostoliittoon liittämisen seurauksena Kreenholmin tehdas kansallistettiin ja liitettiin osaksi Neuvostoliiton suunnitelmataloutta. Tehtaan virallinen nimi oli silloin V.I.Leninille nimetty "Kreenholmi Manufaktuur".
Tehdas koki ankaraa tuhoa toisen maailmansodan aikana. Erityisesti vuoden 1944 taistelut vaurioittivat Kreenholmin tehdasaluetta. Ensimmäiset koneet saatiin käyntiin heinäkuussa 1945 eli vajaa vuosi sotatoimien päättymisestä Narvan alueella. Kreenholmi oli kuitenkin ensimmäisiä Neuvosto-Viron jälleenrakennuskohteita Neuvostoliiton sodanjälkeisessä viisivuotissuunnitelmassa. Puuvillaraaka-aine toimitettiin tehtaalle Neuvostoliiton Keski-Aasian puuvilla-alueilta. Uusi työvoima tuli muualta Neuvostoliitosta, joten Kreenholmin teollisen toiminnan laajeneminen toimi yhtenä Narvan vahvan venäläistämisen välineenä. Narvasta tuli tämän kehityksen seurauksena täysin venäjänkielinen Neuvosto-Viron kaupunki.
Kreenholmilla oli keskeinen rooli Neuvostoliiton suunnitelmataloudessa. Tuotantoa kasvatettiin kaiken aikaa niin, että Neuvostovallan aikana tehtaan tuotanto ja työntekijämäärä laajeni. Huippuvuotena 1970 henkilöstön määrä kohosi 9 617:een ja vuonna 1987 palveluksessa oli vielä 8 246 henkeä. Toki autiomaatiotakin pyrittiin hyödyntämään. Niinpä vuonna 1972 tehdas sai ensimmäisen automatisoidun kudontalinjan.
Uusi itsenäisyys ja yksityistäminen
Neuvostovallan kaatumisen ja Viron uuden itsenäisyyden aikana tuotanto romahti nopeasti. Puuvillaraaka-aineen hankinta siirtyi romahtaneesta Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin. Kauppaa käytiin näin olleen vaihdettavalla valuutalla, joka oli aivan uutta aiempaan nähden. Tehdas toimi 1990-luvun alussa lähinnä kansainvälisten tekstiiliyritysten halpatuotantoon perustuvana tuotantoyksikkönä. Vuonna 1992 yritys avasi uuden tehtaan, jonka keskeisimpiä tuotteita olivat mm. vuodevaatteet, pöytäliinat, verhot, pyyhkeet, kylpytakit.
Vuonna 1994 tehdas yksityistettiin niin, että osaomistajaksi tuli alan ruotsalainen toimija Borås Wäferi AB. Vuoteen 1998 mennessä ruotsalaisyritys omisti koko tehtaan. Tässä vaiheessa tehtaalle pyrittiin luomaan omaa tavaramerkkiä. Lisäksi yritys organisoitiin erillisiksi tulosyksiköiksi. Yrityksen toimintaa ja työntekijämäärää vähennettiin niin, että vuonna 2002 Kreenholmilla työskenteli kaikkiaan 4 900 työntekijää. Päämarkkina-alueeksi muodostui EU, jonne myynnistä meni noin puolet ja Yhdysvaltoihin n. 25 %.
Aasialaisten tullessa tekstiileineen EU-alueelle Kreenholmin asema heikkeni. Kilpailukyky aasialaisiin oli vaikea massatuotteillea, joten Kreenholmikin oli suuntauduttava korkeampaa jalostusarvoa vaativiin tuotteisiin. Tämän suunnan tukemiseksi vuonna 2007 Kreenholmissa avattiin uusi tehdasyksikkö. Työntekijämäärä oli pudonnut siinä vaiheessa 3 300:aan.
Vuonna 2007 noin viidennes tuotannosta myytiin Suomeen. Tehdas oli Marimekon alihankkija. Epäilyt lapsityövoimalla tuotetun puuvillan käytöstä saivat Marimekon lakkauttamaan tilauksensa.
Hagi (1920)
Hagi oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä, joka oli palveluksessa toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä. Sen köli laskettiin 28. helmikuuta 1920 ja alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 29. lokakuuta. Alus otettiin palvelukseen 20. huhtikuuta 1921 Kuren laivastoalueelle päällikkönään Nakajima Naokuma.
Palvelus
Alus oli vuonna 1940 muutettavana Kuren laivastontelakalla, jolloin yksi sen kolmesta Kampon-kattilasta poistettiin. Poiston seurauksena aluksen huippunopeus laski 18 solmuun. Lisäksi aluksen torpedoputket, takakannen tykkitorni ja miinanraivauskalusto poistettiin. Niiden tilalle asennettiin 25 millimetrin ilmatorjuntatykkejä, syvyyspommikiskoja ja -heittimiä. Yläkannen painon lisäyksen vuoksi jouduttiin painolastia lisäämään, mikä kasvatti uppouman 935 tonniin. Muutostyöt saatiin telakalla päätökseen 21. lokakuuta ja alus luokiteltiin 1. huhtikuuta 1941 partioveneeksi, jolloin se nimettiin partiovene No.33:ksi. Alus lähti 29. marraskuuta Trukilta Kwajaleiniin.
Aluksella vastaanotettiin 2. joulukuuta kello 12.08 tieto hyökkäyksestä Pearl Harboriin, mikä kertoi sotatoimien alkamisesta Yhdysvaltoja vastaan 8. joulukuuta. Seuraavana päivänä alus saapui Kwajaleinille Roi-Namuriin. Partioveneet No.32 ja No.33 lähtivät Roi-Namurilta osallistuakseen hyökkäykseen Wakelle kontra-amiraali Kajioka Sadamichin osastossa, jonka muut alukset olivat kevyt risteilijä Yūbarin johtama 6. hävittäjälaivue, 18. risteilijäviirikkö, sukellusveneiden emälaiva Jingei sekä apuristeilijät Kongōmaru ja Kinriymaru.
Osasto aloitti 11. joulukuuta maihinnousuvalmisteluihin liittyvän tulivalmistelun tuhotakseen Waken puolustuksen. Taistelussa upposi kaksi ja vaurioitui kaksi hävittäjää. Lisäksi kaksi risteilijää kärsi lieviä vaurioita. Tappioden seurauksena osasto vetäytyi takaisin Roille, jonne saavuttiin 13. joulukuuta.
No.33 lähti 21. joulukuuta maihinnousuosaston mukaan uudelleen merelle. Seuraavana päivänä aloitettiin maihinnousu uudelleen. Alus kuljetti luutnantti Itayan johtamaa Maizurun 2. erityismaihinnousujoukkojen 3. komppaniaa. Taatakseen joukkojen maihinnousun alus ajoi matalikolle atollin etelärannalla lähellä lentotukikohdan eteläreunaa. Yhdysvaltain merijalkaväen kolmen tuuman tykin kranaatti, joka osui komentosillalle haavoitti aluksen päällikköä, navigaatioupseeria ja viittä merimiestä. Lisäksi kaksi merimiestä sai surmansa. Neljätoista kolmen tuuman kranaattia osui kansirakenteisiin sytyttäen partioaluksen tuleen. Aluksen miehistö liittyi maihinnousseisiin sotilaisiin.
Japanilaiset eivät yrittäneet pelastaa alusta saaren valtauksen jälkeen, vaan se oli edelleen rannalla amerikkalaisten vallatessa saaren takaisin 4. syyskuuta 1945.
Päälliköt
Aluksen päällikköinä olivat :
Holyoke
Holyoke voi tarkoittaa seuraavia:
Tamarod
Tamarod (, ”kapinointi”) oli Egyptissä toiminut oppositioliike, joka tähtäsi maan presidentin Mohamed Mursin syrjäyttämiseen. Mursin vastustus pohjautui siihen, että hän oli muslimi, Tamarod kannatti maallista hallitusta. Tamarod väitti keränneensä 22 miljoonaa nimeä Mursia vastaan. Tamarod järjesti Mursin hallinnon kukistaneet protestit, joihin osallistui valtava määrä ihmisiä. Kenraali Abdel Fattah al-Sisi kaappasi 3. heinäkuuta 2013 vallan ja syrjäytti Mursin.
Perustaminen
Tamarodin perusti Arabikevään aktivisti Mahmoud Badr. Tamarod myös julisti, ettei vuoden 2011 vallankumous ollut muuttanut mitään: parantanut köyhien asemaa, luonut turvallisuutta ja protesteissa tapetut hallituksen vastustajat eivät edelleenkään saaneet oikeutta.
Nimien keräys
Tamarod tähtäsi 15 miljoonan nimen keräämiseen ennen 20. kesäkuuta 2013, jolloin oli kulunut vuosi islamistisen Mursin valinnasta. Mursi oli voittanut 13 miljoonalla äänellä kesällä 2012 presidentinvaalit. Reuters väitti, että Egyptin sisäministeriö ja poliist olisivat auttaneet Tamarodia nimien keruussa ja mielenosoitusten järjestämisessä. Liike ilmoitti 29. kesäkuuta keränneensä yli 29 miljoonaa ääntä. Mutta moni myönsi kirjoittaneensa paperin jopa 20 kertaa. Tamarodia vastusti Muslimiveljeskunta, johon presidentti Mursikin kuului. Muslimiveljeskunnan Tagarrod (”puolueettomuus”) kampanja keräsi 11 miljoonaa ääntä.
Mursi pois vallasta
Tamarod auttoi aloittamaan kesän 2013 protestit. Näiden takia armeija syrjäytti Mursin sotilasvallankaappauksessa 3. heinäkuuta 2013. Edellisenä päivänä Tamarod oli uhannut Mursia siviilivastarinnalla.
Yhdysvaltoja vastaan
Kun Mursi oli syrjäytetty, Yhdysvallat arvosteli sotilasvallankaappausta. Tamarod aloitti kampanjan Yhdysvaltoja vastaan. Tamarod kannatti Syyrian hallitusta maan sisällissodassa.
Yamato-Takada
Yamato-Takada on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteis- ja Naran altaan eteläosassa. Kaupungin läpi etelästä pohjoiseen virtaavat Yamatojoen sivujoet Katsuragi ja Takada. Yamato-Takadassa on 64 580 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 16,48 neliökilometriä.
Kaupungin keskustan muodostaa Takadan alue, jonne Taima-klaani perusti linnan vuoden 1430 tienoilla. Myöhemmin Edo-kaudella 1600-luvulla se kehittyi Ise-kaidō-tien varren postiasemana (shukuba) ja Senryū-jin buddhalaisen temppelin temppelikaupunkina. Perinteinen elinkeino alueella on puuvillan viljely, ja erityisesti 1800-luvun lopulta alkaen Takadaan kehitty tekstiiliteollisuutta. Toisen maailmansodan jälkeen sinne sijoittui myös muun muassa elintarvike- ja metalliteollisuutta, pääosin pienteollisuutta. Kaupunkioikeudet silloiselle Takadan maaseutukaupungille myönnettiin vuonna 1948. Samalla se vaihtoi nimensä Yamato-Takadaksi erottuakseen maan muista Takada-nimisistä kaupungeista. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutumaisilla alueilla viljellään esimerkiksi vihanneksia ja koristekukkia.
Yamato-Takadan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Fudō-inin temppelin vuonna 1483 rakennettu päähalli, joka on yksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Yamato-Takadaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja ja Sakurai-linja sekä Kintetsu-rautateiden Osaka-linja ja Minami-Ōsaka-linja.
Krivošeinon piiri
thumb|250px|Krivošeinon piiri Tomskin alueen kartalla. Krivošeinon piiri on kunnallishallintoalue Tomskin alueella Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 4 379 neliökilometriä. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2015).
Piiri sijaitsee Tomskin alueen keskiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Moltšanovon, idässä Asinon, etelässä Tomskin ja Šegarkan sekä lännessä Baktšarin piireihin.
Hallinnollinen keskus on Krivošeinon kylä. Piiriin kuuluu seitsemän maalaiskuntaa: Ištan, Krasnyi Jar, Krivošeino, Novokrivošeino, Petrovka, Pudovka ja Volodino. Asutuskeskuksia on yhteensä 22.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja metsäteollisuus. Paikallislehtenä ilmestyy Raionnyje vesti.
Arcus
Arcus voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jouluhalko (leivos)
thumb|280px|Jouluhalko
Jouluhalko on perinteinen ranskalainen jouluruoka, puuhalon muotoinen koristeltu leivonnainen, jota tarjoillaan etenkin Ranskassa ja joissakin ranskankielisissä maissa. Tämä kulinaristinen perinne juontaa juurensa vanhemmasta kelttiläisestä tavasta polttaa jouluhalkoa, jolla juhlittiin talvipäivänseisausta. Kaupunkiasutuksen myötä puun polttamisen perinne kävi mahdottomaksi, ja suuri halko korvattiin pienemmällä oksalla, joka asetettiin keskelle pöytää ja ympäröitiin erilaisilla herkuilla. Tämä oksa muuttui vähitellen leivokseksi pariisilaisleipureiden ansiosta 1800-luvun lopulla.
Jouluhalko valmistetaan kääretortun tapaan käärimällä taikinalevy täytteineen sylinterin muotoiseksi rullaksi. Taikinanpalasilla kääröön saatetaan tehdä kohoumia oksakohdiksi, minkä jälkeen halko kuorrutetaan. Perinteisesti kuorrutuksessa ja täytteessä käytetään kahvin tai suklaan avulla värjättyä voikreemiä, mutta nykyään tarjolla on myös kevyempiä vaihtoehtoja. Jouluhalon täytteenä voidaan käyttää esimerkiksi jäätelöä, kastanjasosetta tai marsipaania ja kuorrutuksena suklaavaahtoa. Puun kuorta jäljittelevä pinta viimeistellään tomusokerilla ja vetämällä kuorrutukseen uria haarukalla. Lopuksi halko koristellaan piikkipaatsaman oksilla tai erilaisilla muovista, marsipaanista tai sokerista valmistetuilla hahmoilla kuten sienillä, eläimillä, tontuilla ja joulupukeilla.
Georgian sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
thumb|250px|Georgian SNT:n vaakuna
Georgian sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna oli Georgian sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se hyväksyttiin 28. helmikuuta 1922 ja se korvattiin uudella 11. joulukuuta 1990.
Siihen on kuvattu vehnän tähkiä ja viinirypäleitä symboloiden maataloutta. Kaukasus-vuorten takaa nouseva punainen tähti kuvaa Georgian tulevaisuutta ja sirppi ja vasara kommunismin voittoa ja maailmanlaajuista sosialististen maiden yhteisöä. Vaakunan ympärille on kirjoitettu Neuvostoliiton motto Kaikkien maiden proletariaatti, liittykää yhteen! georgiaksi (პროლეტარ ყველა ქვეყნისა, შეერთდით!) ja venäjäksi (Пролетарии всех стран, соединяйтесь!).
Protoni
Protoni (tunnus p tai p+) on subatominen hiukkanen, jonka sähkövaraus on +1 e eli positiivinen alkeisvaraus ja massa noin yhden atomimassayksikön verran. Protonit muodostavat atomiytimet yhdessä sähkövarauksettomien neutronien kanssa. Alkuaineen järjestysluku määräytyy sen ytimessä olevien protonien lukumäärän mukaan: esimerkiksi vedyn, jonka ytimessä on vain yksi protoni, järjestysluku on 1. Joskus protoneita ja neutroneita kutsutaan myös yhteisnimityksellä nukleonit.
Protoni on sähkövaraukseltaan yhtä suuri, mutta vastakkaismerkkinen kuin elektroni, minkä seurauksena positiivisesti varautunut atomiydin pyrkii keräämään ympärilleen elektroniverhon, jossa on täsmälleen yhtä monta elektronia kuin ytimessä on protoneja. Tässä tilassa elektronipilven negatiivinen varaus kumoaa ytimen positiivisen varauksen, ja atomit ovat ulkoisesti varauksettomia.
Hiukkasfysiikan standardimallissa protoni on hadroni, joka koostuu vahvan vuorovaikutuksen yhteen sitomista kvarkeista. Se koostuu yksinkertaistetusti ilmaisten kahdesta u-kvarkista ja yhdestä d-kvarkista. Näiden hiukkasten lepomassa muodostaa noin 1 % protonin kokonaismassasta. Loppu massasta muodostuu kvarkkien liike-energiasta ja ne yhteen sitovien gluonikenttien energioista. Protonin antihiukkanen on antiprotoni, joka koostuu kahdesta u-antikvarkista ja yhdestä d-antikvarkista.
Ominaisuudet
Protonit ovat hadroneja, joiden spin on ½ ja sähkövaraus +1 e. Ne koostuvat kolmesta kvarkista, mikä tekee niistä baryoneja. Vahva vuorovaikutus sitoo protonin kahta u-kvarkkia ja yhtä d-kvarkkia yhteen gluonien välityksellä. Tämä kuvaus on toisaalta hieman harhaanjohtava, sillä nykyaikaisen käsityksen mukaan protoni muodostuu kolmen kvarkin ja gluonien lisäksi lukemattomasta määrästä keskenään törmäileviä syntyviä ja katoavia kvarkki–antikvarkki -pareja. Protonin säde on 0,84 femtometriä.
Hajoaminen
Protonin hajoammista kevyemmiksi alkeishiukkasiksi ei ole toistaiseksi havaittu kokeellisesti, joten sitä pidetään standardimallissa vakaana hiukkasena. Joissakin standardimallin seuraajiksi ehdotetuissa suurissa yhtenäisteorioissa protonin hajoaminen on kuitenkin mahdollista.
Jotkut suuret yhtenäisteoriat ennustavat protonin hajoamista esimerkiksi neutraaliksi pioniksi ja positroniksi. Pioni hajoaisi tämän jälkeen lähes välittömästi kahdeksi fotoniksi. Prosessin kokeellinen tutkimus on kuitenkin hyvin vaikeaa, sillä protonin puoliintumisajan alarajaksi sen kautta arvioitiin 90 % todennäköisyydellä 8,2 × 1033 vuotta. Toinen teoreettinen protonin hajoamisprosessi on hajoaminen myoniksi ja pioniksi. Arvioitu puoliintumisajan alaraja 90 % varmuudella on 6,6 × 1033 vuotta.
Massa
Vuonna 2018 julkaistun tutkimuksen mukaan vain yhdeksän prosenttia protonin massasta on kvarkeista. Loppuosa massasta koostuu massan ja energian ekvivalenssiperiaatteen mukaisesti kvarkkien liikkeestä protonin sisällä (32 %), gluonien energiasta (36 %) ja vuorovaikutuksista gluonien ja kvarkkien välillä (23 %).
Protoni kemiassa
thumb|250px|right|Protoni, jolla on spinistä aiheutunut liikemäärämomentti \mathbf{P} sekä magneettinen momentti \mathbf{u}.
Alkuaineiden järjestysluvut
Atomin ytimessä olevien protonien määrää kutsutaan alkuaineen järjestysluvuksi. Neutronien määrä puolestaan voi vaihdella samassa alkuaineessa, jolloin puhutaan alkuaineen isotoopeista. Protonien ja neutronien yhteenlaskettua määrää atomin ytimessä puolestaan kutsutaan atomin massaluvuksi, joka siis vaihtelee samankin alkuaineen eri isotoopeilla.
Vetyioni
Kemiassa protonilla tarkoitetaan yleensä vetyionia (H+), joka syntyy, kun vedyn tavallisimman isotoopin atomi menettää ainoan elektroninsa, ja jäljelle jää vain yhdestä protonista koostuva atomiydin. Tällaisia vapaita vetyioneja eli protoneja ei normaaleissa olosuhteissa esiinny liuoksissa, mutta hapon ja emäksen reagoidessa keskenään siirtyy yksi protoni molekyylistä tai kompleksi-ionista toiseen. Hapot ovat protonin luovuttajia, emäkset vastaanottajia. Esimerkiksi vesiliuoksissa hapot luovuttavat protonin vesimolekyylille, joka tällöin muuttuu oksoniumioniksi (H3O+). Hapon ja emäksen neutraloituminen vesiliuoksessa tapahtuu niin, että oksoniumioni luovuttaa protonin hydroksidi-ionille, jolloin molemmat muuttuvat vesimolekyyleiksi seuraavasti:
H3O+ + OH- ⇒ 2 H2O.
Antihiukkanen
Protonilla on vastaava antihiukkanen, kahdesta u-antikvarkista ja yhdestä d-antikvarkista koostuva antiprotoni. Protonin ja antiprotonin massojen erotuksen tulisi vastata tismalleen nollaa, minkä on todettu pitävän paikkaansa kuuden miljardisosan tarkkuudella. Protonin ja antiprotonin kohdatessa hiukkaset annihiloivat toisensa.
Löytöhistoria
Eri alkuaineiden suhteelliset atomipainot pystyttiin mittaamaan jo 1800-luvun alussa. Tällöin osoittautui, että useimpien alku­aineiden atomi­painot olivat likipitäen vedyn atomipainon monikertoja, toisin sanoen, jos yksikkönä käytetään vedyn atomi­painoa, muidenkin alku­aineiden atomi­painot ovat hyvin lähellä kokonaislukuja. . Tällä perusteella William Prout esitti vuonna 1815 hypoteesin, jonka mukaan vety­atomi, jota hän kutsui myös "protyliksi", olisi kaikkien muiden alku­aineiden atomien rakenne­osana ja että muut atomit siis koostuisivat joukosta lujasti toisiinsa sitoutuneita vety­atomeja. Tämä käsitys tuli tunnetuksi Proutin hypoteesina. Se kuitenkin menetti uskottavuutensa, kun atomi­painot saatiin mitatuiksi entistä tarkemmin ja lisäksi todettiin, että muutamien alku­aineiden, esimerkiksi kloorin, atomi­painot eivät olleet lähelläkään kokonais­lukuja.
Vuonna 1886 Eugen Goldstein löysi kanavasäteet, jotka tunnettiin myös anodi­säteinä, ja osoitti niiden koostuvan positiivisista ioneista. Samoihin aikoihin löydettiin myös katodi­säteet. J. J. Thomson osoitti, että katodi­säteillä niiden varauksen ja massan suhde on aina sama, mikä johti elektronin löytämiseen. Sitä vastoin kanava­säteillä tämä suhde on eri suuri riippuen siitä, mitä kaasua putkessa käytetään, joten ne eivät voineet kaikissa tapauksissa koostua samoista hiukkasista.
Vuonna 1917 tekemillään kokeilla, joiden tulokset julkaistiin vuonna 1919, Ruther­ford osoitti, että muiden alkuaineiden atomi­ytimissä todella on vety-ytimien kaltaisia hiukkasia. Tätä koetta pidetään usein protonin löytämisenä. Jo aikaisemmin hän oli saanut muodostetuksi paljaita vety-ytimiä antamalla alfasäteilyn vaikuttaa vety­kaasuun, ja ne voitiin tunnistaa tuike­ilmaisimilla. Rutherford havaitsi, että sellaisia syntyi myös alfa­säteilyn vaikuttaessa ilmaan ja vielä enemmän, jos sen annetaan kulkea puhtaan typpikaasun läpi. Koska typpi­ytimestä saattoi irrota vety-ytimen kaltainen hiukkanen, täytyi tämän olla typpi­ytimen rakenne­osana. Lisäksi voitiin todeta, että kokeessa syntyi happea. Rutherford oli siis saanut aikaan ensimmäisen keino­tekoisen ydinreaktion, jota voidaan kuvata seuraavasti:
tai
Rutherford tiesi, että vety oli alku­aineista kevein, ja hän oli myös tietoinen Proutin yli sata vuotta aikaisemmin esittämästä hypoteesista. Havainto, että vety-ytimen kaltaisia hiukkasia oli kaikkien muidenkin alkuaineiden atomiytimistä, johti hänet päätelmään, että tämä ydin oli alkeishiukkanen, jolle oli annettava nimi. Hän antoi tälle nimen protoni, joka johtui kreikan kielen ensimmäistä tarkoittavasta sanasta πρῶτον (proton). Hänellä oli tällöin mielessään myös Proutin käyttämä termi protyli. British Association for the Advancement of Sciencen kokouksessa Cardiffissä 24. elokuuta 1920 Oliver Lodge pyysi Rutherfordia keksimään vety-ytimelle jonkin uuden nimen erotukseksi neutraalista vety­atomista. Rutherford ehdotti nimiä proton tai vaihto­ehtoisesti William Proutin mukaan proutoni. Myöhemmin hän kertoi, että kokous hyväksyi hänen sille antamansa nimen protoni. Ensimmäisen kerran sana esiintyi tieteellisessä kirjallisuudessa jo samana vuonna.
Universo
Universo on Blas Cantón esittämä kappale, jolla hänen oli tarkoitus edustaa Espanjaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Kappaleen on kirjoittanut Cantó, Dan Hammond, Ashley Hicklin, Dangelo Ortega ja Mikolaj Trybulec. Laulun musiikkivideo kuvattiin Kanariansaarilla ja se julkaistiin 30. tammikuuta 2020.
Henry Väre
Henry Väre (s. 1960) on kasvitutkija, Helsingin yliopiston Luonnontieteellisen keskusmuseon (Luomus) Kasvimuseon yli-intendentti ja tietokirjailija.
Kasvimuseolla Väre on työskennellyt joulukuusta 1999 lähtien. Aiemmin hän toimi Oulun yliopiston kasvimuseon johtajana. Helsingissä hän johtaa putkilokasvitiimiä ja vastaa Luomuksen putkilokasvi-kokoelmista, joissa on noin 1,8 milj. putkilokasvi- ja levänäytettä. Tehtäviin kuuluu myös Luomuksen kasvitieteellisten puutarhojen, Kaisaniemen ja Kumpulan tieteellinen johtaminen. Väre toimii kasviasiantuntijana radion Luontoillassa.
Tutkimusaiheita ovat muun muassa alvejuurten ja sädekaislojen taksonomia ja systematiikka sekä Suomen kasvisto. Väre on perehtynyt Lapin ja erityisesti Käsivarren suurtuntureiden kasvistoon, jota hän on kartoittanut ja valokuvannut yli kolmekymmentä vuotta. Keräysmatkoja hän on tehnyt Azoreille, Etelä-Afrikkaan, Grönlantiin, Kap Verdelle, Kanariansaarille, Kirgisiaan, Venäjälle (Jakutia, Volgograd), Välimeren alueelle ja Yhdysvaltoihin (Oregon, Washington).
Väre on myös perehtynyt Suomen kasvitieteen historiaan ja kirjoittanut aiheesta usein sarjoihin Bibliophilos, Lutukka,Memoranda Soecietatis pro Fauna et Flora Fennica, Sienilehti ja Sorbifolia.
Julkaisut
Väre toimii Dendrologian seuran jäsenlehden Sorbifolia sekä Suomen vanhimman toimivan tieteellisen seuran Societatis pro Fauna et Flora Fennica englanninkielisen Open access-julkaisun Memoranda Societatis pro Fauna et Flora Fennican päätoimittajana. Hän on kirjoittanut useita tietokirjoja, sekä artikkeleja kansainvälisiin (Research Gate) tieteellisiin julkaisuihin Hän sai vuonna 2006 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon teoksesta  Oulun kasvit – Piimäperältä Pilpasuolle.
Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään auktorilyhennettä Väre.
Balls and My Word
Balls and My Word on rap-artisti Scarfacen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2003. Levystä on myös Screwed & Chopped versio.
Mopo (nuortenromaani)
Mopo on Tuija Lehtisen vuonna 2005 ilmestynyt Otavan julkaisema nuortenkirja. Teos oli vuoden 2005 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana.
Singlet 2000–2010
Singlet 2000–2010 on Anssi Kelan 24. maaliskuuta 2010 julkaistu ensimmäinen kokoelma-albumi. Kokoelma sisältää kaikki singlet ”Mikan faijan BMW:stä” ”Kaivokseen”. Levyllä on myös mukana kaksi uutta kappaletta: ”Vanha biisi” ja ”Nolla”. Kokoelman toisella CD:llä on helmikuun 2010 alussa Viking Isabellalla äänitetty livelevy Elossa ruotsinlaivalla.
Mopo (nuortenromaani)
Kirja kertoo kymmenestä pojasta ja tytöstä, joiden yhteisenä kiinnostuksenkohteena on mopojen kunnostus ja tuunaus.
Singlet 2000–2010
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 21.
Gustav Schwab
Gustav Benjamin Schwab (19. kesäkuuta 1792 Stuttgart – 4. marraskuuta 1850 Stuttgart) oli saksalainen runoilija ja konsistorineuvos. Ludwig Uhlandin ja Justinus Kernerin ohella Schwab on svaabilaisen runoilijakoulukunnan huomattavia edustajia. Hänen parhaita teoksiaan ovat balladit ja romanssit ja erityisesti ne runot, joissa saa ilmauksensa hänen rakkautensa kotiseutuun. Hänen tuotantoonsa kuuluu lauluja Kreikan ja Puolan puolesta, mietelyriikkaa ja retoriikkaa. Kokoelman Gedichte (1828) lisäksi hän julkaisi teokset Deutsche Volksbücher (1836–1837), Sagen des klassischen Altertums (1838–1840), Schillers Leben (1840) sekä Alphonse de Lamartinen käännöksiä (1826), maantieteellisiä ja elämäkerrallisia teoksia ynnä muuta. Hänen poikansa on Christoph Theodor Schwab (1883).
Tonami
Tonami on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Toyaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Tonamin tasangolla. Kaupunki on rakentunut Shōjoen varrelle. Tonamissa on 48 079 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 127,03 neliökilometriä.
Tonamin maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1952 liittämällä yhteen Demachin maaseutukaupunki ja viisi kyläkuntaa. Kaupunkioikeudet Tonami sai vuonna 1954 toisen, laajemman kuntaliitoksen yhteydessä. Demachi kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kagan daimiokunnan paikallisena hallintokeskuksena. Nykyisin kaupunkiin on sijoittunut esimerkiksi elektroniikka-, paino-, metalli- ja puutuoteteollisuutta. Eräs tärkeä elinkeino on tulppaanien viljely, ja kaupungissa järjestetäänkin keväisin suuri tulppaanifestivaali. Vuonna 2004 Tonamiin yhdistettiin Shōgawan maaseutukaupunki.
Tonamin nähtävyyksiä ovat muun muassa Shōgawan onsen-kylä ja Shōjoen rotko luonnonalueineen. Tonamia palvelee JR Nishi-Nihonin Jōhana-linja.
Sari Kärnä
Sari Kärnä (s. 2. huhtikuuta 1988 Oulainen) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi SM-sarjassa kausilla 2004−2018. Hän on pituudeltaan 165 cm. Hän työskentelee rikostutkijana Tampereen poliisissa.
Kärnä pelasi SM-sarjassa/liigassa kaikkiaan 296 runkosarjaottelua, joissa teki 147 maalia ja antoi 161 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän teki sadassa ottelussa 18 maalia ja antoi 26 maalisyöttöä.
Kärnä pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2009–2010. Hän saavutti pronssia ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Ruotsin MM-kilpailuissa 2015. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen 2016 ja pronssijoukkueeseen 2017. Hän pelasi kaikkiaan 101 naisten maaottelua, joissa teki 16 maalia ja antoi 11 maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän pelasi 18 ottelua, joissa antoi yhden maalisyötön.
Joseph Lescrauwaet
pienoiskuva|Joseph Lescrauwaet (1984) Joseph Frans Lescrauwaet (19. kesäkuuta 1923 Amsterdam – 19. marraskuuta 2013 Tilburg ) oli alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jeesuksen Pyhän Sydämen lähetyssaarnaajien papiksi 12. syyskuuta 1948 ja nimitettiin Haarlemin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Turres Concordiaen titulaaripiispaksi 19. lokakuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. tammikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi Hendrik Joseph Alois Bomers, jota avustivat Hubertus Cornelis Antonius Ernst ja Johannes Antonius de Kok.
Lescrauwaet erosi tehtävistään vihkipiispana 22. maaliskuuta 1995.
Intellipocket
Intellipocketin Andiamolle vuonna 2009 toteuttama kanta-asiakaskortti oli Suomessa uudenlainen korttityyppi, mobiilikortti. Suomessa yhtiön palveluita käyttävät tai ovat käyttäneet esimerkiksi Palloliitto, RAY , Pentik , Lääkäriliitto , Suomen Yrittäjät ja yli 100 muuta kanta-asiakasohjelmaa, liittoa tai järjestöä. Intellipocketin tuotteelle on myönnetty patenteja Euroopassa, USAssa ja Venäjällä.
Luettelo Werner Anttilan tekemistä suomennoksista
Tämä on luettelo Werner Anttilan tekemistä suomennoksista.
Intellipocket
Intellipocketin aputoiminimi on Zap On Mobile.
Luettelo Werner Anttilan tekemistä suomennoksista
Nimellä Werner Andelin:
Nimellä Werner Anttila:
Mário Clemente Neto
Mário Clemente Neto (s. 7. elokuuta 1940 Itaúna) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 14. elokuuta 1966 ja nimitettiin Tefén alueprelatuurin koadjuuttoriprelaatiksi 31. heinäkuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joaquim de Lange, jota avustivat José Costa Campos ja Alfredo Ernest Novak.
Clemente Netosta tuli 15. joulukuuta 1982 Tefén prelaatti. Hän erosi tehtävistään 19. lokakuuta 2000.
Ashmolean Museum
51.75556°N, -1.26056°W thumb|Ashmolean Museumin sisäänkäynti. Ashmolean Museum Oxfordissa, Englannissa on maailman vanhin yliopiston museo. Rakennuksen suunnitteli Christopher Wren ja se rakennettiin vuosina 1678–1683 niitä esineitä varten, jotka Elias Ashmole oli lahjoittanut Oxfordin yliopistolle vuonna 1677. Osan esineistä Ashmole oli kerännyt itse, osan saanut perinnöksi. Kokoelmassa oli muinaisrahoja, kirjoja, kaiverruksia sekä kivi- ja eläinnäytteitä – joiden joukkoon kuului muun muassa täytetty drontti. Drontin jäännökset ovat nykyään esillä Oxfordin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa.
Kun museo sai uuden rakennuksen, Wrenin suunnittelemasta rakennuksesta tuli toimistotilaa Oxford English Dictionaryn toimituskunnalle.
Kara Monaco
Kara Monaco (s. 26. helmikuuta 1983 Lakeland, Florida) on yhdysvaltalainen malli, näyttelijä ja Playboy-tyttö.
Monaco oli Playboyn kesäkuun 2005 Playmate of the Month ja vuoden 2006 Playmate of the Year. Hän sai Playmate of the Year -tittelistään palkinnoksi 100 000 Yhdysvaltain dollaria, auton ja moottoripyörän.
Erkki Karjalainen (muusikko)
Erkki Yrjö Kalevi Karjalainen  (29. huhtikuuta 1934 Hirvensalmi – 10. toukokuuta 1996 Helsinki ) oli suomalainen trumpettitaiteilija. Hän oli Ragni Malmsténin puoliso.
Erkki Karjalainen oli Tampereen kaupunginorkesterin jäsen ja äänenjohtaja vuosina 1952−1956. Vuodesta 1957 lähtien hän kuului Radion sinfoniaorkesteriin, jonka äänenjohtajana hän toimi vuoteen 1985 saakka. Vuodesta 1973 lähtien hän työskenteli Sibelius-Akatemian lehtorina. Karjalainen johti myös soitinyhtyeitä, joista tunnetuin oli hänen vuonna 1963 perustamansa Solistiyhtye Imperial. Kaikki yhtyeen jäsenet kuuluivat Radion sinfoniaorkesteriin ja yhtyeen nimi viittasi sen käyttämien soittimien merkkiin.
Kirurgikala
Kirurgikala (Acanthurus chirurgus) on välskärikalojen (Acanthuridae) heimoon kuuluva subtrooppisissa merivesissä elävä kalalaji.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kirurgikalaa tavataan läntisellä ja itäisellä Atlantin valtamerellä. Fernando de Noronhan saarella Atlantin valtameren lounaisosassa nuorten kirurgikalojen on havaittu pitävän puhdistusasemia yhdessä sinivälskärien (Acanthurus coeruleus) ja ylikersanttikalojen (Abudefduf saxatilis) kanssa. Ne syövät leviä sekä poistavat vanhaa ihoa ja loisia liemikilpikonnilta (Chelonia mydas). Erityisesti ne keskittyvät puhdistuksessa räpylöihin. Kirurgikalaa kalastetaan merkittävästi Haitilla ja Jamaikalla, ja jälkimmäisessä populaatiot ovat paikallisesti heikentyneet, mutta maailmanlaajuisesti tällaista kehitystä ei ole havaittu.
Gravimetri
pienoiskuva|CG-5 Autograv -gravimetri Gravimetri on laite, jolla mitataan Maan painovoimakentän vaihteluita eri pisteissä.
Toimintaperiaate
Gravimetri on periaatteessa erittäin tarkka vaaka jota käytetään mittaamaan metallisen tms. punnuksen painoa tutkittavan alueen eri mittauspisteissä. Punnukseen vaikuttava painovoima vaihtelee heikosti riippuen mitä maanpinnan alla on. Painovoima on esimerkiksi hieman suurempi jos maanpinnan alla mittauspisteessä on tiheämpää materiaalia tai tiheä materiaali on mittauspisteessä lähempänä maanpintaa. Painon muutokset ovat niin pieniä että vaa'an täytyy erottaa painoeroja jotka ovat luokkaa yksi kymmenestä miljoonasta.
Absoluuttiset ja suhteelliset gravimetrit
Gravimetrit jaetaan absoluuttisesti mittaaviin, ja suhteellisesti mittaaviin eli mittauspisteiden eroja mittaaviin. Absoluuttiset gravimetrit ovat nykyään suhteellisen harvinaisia mutta niitä voidaan rakentaa perustuen vapaasti putoavan kappaleen mittaamiseen; muitakin perusrakenteita on. Yleensä mittauksissa käytetään suhteellista gravimetria, joka perustuu kierrejousen tms. varaan asetettuun punnukseen.
Suprajohtava gravimetri
Maailman tarkimmat painovoimamittaukset tehdään suprajohtavilla gravimetreilla. Suprajohtavassa gravimetrissä jousi on korvattu sähkömagneetilla. Testimassa on 2,5 cm:n läpimittainen ontto metallipallo, joka leijuu magneettikentässä. Pallo ja sähkömagneetin käämi on tehty niobiumista. Niobium on suprajohtava kun lämpötila on alle 9 astetta absoluuttisesta nollapisteestä (–273° C). Geodeettisen laitoksen Metsähovin asemalla on tällainen amerikkalaisvalmisteinen gravimetri.
Senegal
Senegalin tasavalta eli Senegal  on valtio läntisessä Afrikassa. Sen pinta-ala on 196 722 neliökilometriä ja väkiluku 18 miljoonaa. Maan pääkaupunki on Dakar, jossa on asukkaita noin kaksi miljoonaa. Senegal on Afrikan läntisin valtio ja sen naapurivaltiot ovat Gambia, Guinea-Bissau, Guinea, Mali ja Mauritania.
Nimensä Senegal on saanut Senegaljoesta. Gambia ja Gambiajoki jakavat Senegalia alueellisesti kahtia. Alueet poikkeavat toisistaan maantieteellisesti, kulttuurillisesti ja etnisesti.
Maantiede
thumb|200px|left|Senegalin kartta Kap Verden niemi lähellä Dakaria on Afrikan läntisin piste. Senegalin jakavat kahtia Gambia ja Gambiajoki. Muita tärkeitä jokia ovat maan pohjoisosassa virtaava Senegal ja eteläosassa virtaava Casamance. Senegalin sisämaa on pääosin tasankojen savannia ja puoliaavikkoa. Rannikolla on laajoja hiekkadyynejä. Etelä-Senegal on viljavampaa ja metsäisempää aluetta, ja sen rannikolla on mangrovesoita. Gambiajoen tulvatasangot ovat maan rehevintä aluetta.