cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kate Austen
Roolitus
Noin 75 eri muotoista, kokoista, maalaista ja ikäistä naista koe-esiintyi Katen rooliin. Alkuperäisen suunnitelman mukaan Jack olisi kuollut ensimmäisen jakson puolivälissä ja Katesta tullut sen jälkeen johtaja. Hänen piti olla vanhempi nainen, joka joutuu eroon miehestään koneen pudotessa. Siitä tuli kuitenkin Rosen hahmo. Tuottajat olivat vaikuttuneita kanadalaisen Evangeline Lillyn esiintymisestä, joten hänelle kirjoitettiin uusi Katen rooli, jossa hahmosta tehtiin nuorempi ja jännittävämpi. Roolin ollessa Evangelinen ensimmäinen, hänen oli vaikea saada työlupaa Yhdysvaltoihin, ja työluvan viivästyessä hänelle alettiin jopa etsiä korvaajaa. Aikataulujen uudistuminen antoi hänelle lisää aikaa, ja yhden koe-esiintymisen aikana tuottajat saivat sähköpostia, että Evangeline oli saanut työluvan ja voi siten aloittaa sarjassa.
Vastaanotto
Robert Biaco USA Today -lehdestä sanoi Evangeline Lillyn esiintymisen jaksossa ”Eggtown” olleen melkein Emmy-ehdokkuuden arvoinen. Alan Sepinwall The StarLedgeristä ei kuitenkaan ollut vaikuttunut eikä pitänyt Katea vaikuttavana hahmona.
Akkaa päälle
thumb|260 px|Akkaa päälle -sarjan logo kolmannelta tuotantokaudelta 2006. Akkaa päälle on suomalainen komediasarja. Sarjan jokainen jakso on oma tarinansa. Ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin vuonna 1994. Toinen tuotantokausi tehtiin 1996 ja ennen uusia jaksoja esitettiin neljä uusintaa ensimmäiseltä kaudelta. Kymmenen vuoden tauon jälkeen sarjaan tehtiin vielä viisi uutta jaksoa ja ne esitettiin alkuvuodesta 2006. Näiden uusien jaksojen jälkeen esitettiin vielä kuusi uusintaa vanhoista jaksoista.
Kuudes osa Oikotuulet palkittiin Venla-palkinnolla vuonna 1995. Seuraavana vuonna Akkaa päälle sai yleisö-Venlan. Team Ahma -jakson henkilöistä on tehty myös oma televisiosarja Team Ahma. Akkaa päälle julkaistiin vuonna 2008 DVD:nä.
Deliverance (Opethin albumi)
Deliverance on ruotsalaisen metalliyhtye Opethin vuonna 2002 julkaistu kuudes studioalbumi, joka seurasi yhtyeen menestyksekästä vuoden 2001 albumia Blackwater Parkia.
Albumi nauhoitettiin samaan aikaan yhtyeen seuraavan albumin Damnationin kanssa. Nämä kaksi albumia oli alun perin tarkoitus julkaista tupla-albumina, mutta yhtye päätti julkaista albumit lopulta erikseen. Tyyliltään Deliverance edustaa Opethin tuotannon raskainta laitaa, kun taas Damnation koostuu miltei kokonaan akustisesta tunnelmoinnista.
Arne Kvalheim
Arne Kvalheim (s. 25. huhtikuuta 1945) on entinen norjalainen kestävyysjuoksija. Hänen veljensä Knut Kvalheim oli myös kestävyysjuoksija.
Texas Cityn onnettomuus
right|250px|thumb|Onnettomuuden muistomerkki, yksi S.S. Grandcampin ankkureista
Texas Cityn onnettomuus tapahtui 16. huhtikuuta 1947 Yhdysvalloissa Texas Cityn kaupungin lähellä Galvestoninlahdella, kun S.S. Grandcamp -niminen Liberty-tyyppinen ranskalaisessa rekisterissä ollut laiva tuhoutui räjähdyksessä. Aluksen lastina oli Monsanton tuottamaa ammoniumnitraattilannoitetta. Onnettomuudessa kuoli 581 henkeä.
Onnettomuuden tapahtumakulku
Noin kello 8:00 aamupäivällä havaittiin laiturissa olevan Grandcamp-rahtialuksen ruumasta nousevan savua. Paloa ryhdyttiin sammuttamaan, mutta sitä ei saatu hallintaan.
Ensimmäinen räjähdys
Kello 9:12 aamupäivällä Grandcamp-rahtialuksen ruuman ammoniumnitraatti räjähti aiheuttaen 4,5 metriä korkean aallon, joka havaittiin 150 kilometrin säteellä ja vaurioitti tai tuhosi yli tuhat läheistä rakennusta. Ikkunoita särkyi jopa 60 kilometrin päässä sijaitsevassa Houstonissa.
Toinen räjähdys
Ensimmäinen räjähdys sytytti ammoniumnitraatin High Flyer -rahtialuksen ruumassa, ja alus räjähti 15 tuntia ensimmäisestä räjähdyksestä tuhoten itsensä ja viereisen SS Wilson B. Keene -aluksen.
Ymppäys
Ymppäys tarkoittaa seuraavia asioita:
Kaupunkilehti Tori
Kaupunkilehti Tori oli helmikuusta 2006 heinäkuuhun 2012 ilmestynyt Tampereen seudun kaupunkilehti. Lehden julkaisija oli Kustannus Oy Otsikko, joka on Kustannus Oy Aamulehden tytäryhtiö.
Karate kesäolympialaisissa 2020 – naisten 55 kg
Turnauksen voitti bulgarialainen Ivet Goranova, josta tuli näin olympiahistorian ensimmäisen kullan kumitessa voittanut nainen. Hän voitti loppuottelussa Anželika Terljuhan. Pronssia saavuttivat Bettina Plank ja Wen Tzu-yun.
Kaupunkilehti Tori
Tori jaettiin lähes jokaiseen talouteen Tampereella, Kangasalla, Lempäälässä, Nokialla, Pirkkalassa sekä Ylöjärvellä. Lehteä jakoi Tampereen Ykkösjakelu keskiviikkoisin Tamperelaisen välissä. Kaupunkilehti Torin toimitus sijaitsi erillään Aamulehdestä, Kauppahallin virastotalon toisessa kerroksessa Hämeenkadulla.
Jacksonin piirikunta (Ohio)
Jacksonin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa. Sen hallintokeskus on Jackson. Se on nimetty Andrew Jacksonin mukaan. Sen naapuripiirikuntia ovat Vinton pohjoisessa, Gallia idässä, Lawrence etelässä, Scioto lounaassa, Pike lännessä ja Ross luoteessa.
Kaupungit ja kylät
Hallintokeskus: Jackson
Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 33 225 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin (97,0%), mustiin (0,8%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4%) ja aasialaisiin (0,3%).
Kotitalouden mediaanitulo on 37 243 ja köyhyysrajan alapuolella oli 23,2% väestöstä vuosina 2007–2011.
Kaupunkilehti Tori
Lehdessä oli normaalisti noin 20 sivua ja se sisälsi paljon paikallisia mainoksia. Ensimmäisellä sivulla oli lähes poikkeuksetta yleisönosastokirjoituksia ja kolumni. Vakiona lehden numeroissa oli ylikonstaapeli Esa Vuorisen Lain koura -artikkeli, gallup, menovinkkejä, paikallista asiaa, Kuminaama sekä tehtäviä ja sarjakuvia. Bonuksena lehden alussa oli myös Forecan säätiedote neljälle seuraavalle päivälle.
Yōjirō Takita
Yōjirō Takita (, s. 4. joulukuuta 1955 Takaoka, Toyama, Japani) on Oscar-palkittu japanilainen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamansa elokuva Lähtöjä (2008) voitti vuonna 2009 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Muita Takitan tunnettuja elokuvia on hänen vuonna 2003 ohjaamansa historiallinen samuraielokuva When the Last Sword Is Drawn.
Karate kesäolympialaisissa 2020 – naisten 55 kg
Karsinnat
Kilpailuun osallistuu yhteensä yhdeksän karatekaa. Isäntämaa Japani sai yhden urheilijan suoraan olympiaturnaukseen. Neljä urheilijaa valittiin rankingin perusteella kuitenkin siten, että yhdestä maasta sai tulla korkeintaan yksi urheilija. Kolme urheilijaa valittiin karsintaturnauksen kautta. Karsintaturnaus järjestettiin Pariisissa 11. – 13. kesäkuuta 2021. Loput paikat täytettiin maanosien omien kiintiöiden kautta sekä erillisten kutsujen kautta. Kutsuja lähetettiin neljä. Afrikalla oli kolme paikkaa, Aasialla kaksi, Euroopalla kaksi, Oseanialla kaksi ja Amerikalla kolme. Amerikan ja Afrikan piti valita urheilijat siten, että kaikki kolme urheilijaa eivät saaneet olla samasta maasta.
Turnaus
Karatekat oli jaettu kahteen lohkoon, joista kummastakin kaksi parasta eteni välieriin.
Scott Jurek
thumb|Scott Jurek Scott Jurek (s. 26. lokakuuta 1973 ) on yhdysvaltalainen ultrajuoksija. Hän asuu Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa.
Scott Jurek on kasviperäisen ruokavalion puolestapuhuja sekä terveydellisistä että ympäristön näkökulmasta. Hän ei ole syönyt lihaa vuodesta 1997 lähtien ja on noudattanut täysin kasviperäistä ruokavaliota vuodesta 1999. Jurek on maininnut että hänen ruokavaliollaan on ollut äärimmäisen suuri vaikutus hänen suorituskykyynsä ja palautumiseensa.
Raikka Rautarinne
Raimo ”Raikka” Rautarinne (28. helmikuuta 1948 – 9. syyskuuta 2019) oli suomalainen rumpali. Hän soitti muun muassa yhtyeissä The Roosters ja The Boys.
Rautarinne aloitti uransa 1960-luvun puolivälissä Häjyt-nimisessä yhtyeessä, joka teki 15. syyskuuta 1965 singlen ”Häjyt beat / Yksin”. Yhtyeen muita jäseniä olivat laulaja Tapio Törmä, kitaristi Jaakko Kaarala ja basisti Heikki Kiiskinen. Häjyjen hajottua Rautarinne, Kaarala ja Kiiskinen siirtyivät Jim Pembroken The Pems -yhtyeeseen, josta Rautarinne siirtyi vuosiksi 1966–1967 The Roostersiin.
The Roostersin hajottua tilapäisesti Rautarinne soitti hetken aikaa Blues Sectionissa ja liittyi sen jälkeen Mosaic-yhtyeeseen, joka teki vuonna 1968 singlen ”Happier Man / Crazy Train”. Yhtyeessä soittivat hänen lisäkseen Frank Robson (urut ja laulu), Nikke Nikamo (kitara) ja Olli Könönen (basso). Tämän jälkeen Rautarinne soitti ABC-yhtyeessä, jossa olivat mukana Nikamo ja Jukka Hauru kitaristeina ja Pekka Pohjola basistina, mutta yhtye hajosi ensimmäisen ja ainoan keikkansa jälkeen.
Kesällä 1968 Rautarinne palasi takaisin The Roostersiin ja syksyllä yhtye jäi hänen komentoonsa, kun Von Hertzenin veljekset Lasse ja Hasse eivät enää jaksaneet ja antoivat Rautarinteen käyttää The Roostersin nimeä. Rautarinne teki yhtyeestä progressiivisen ja mukaan tulivat Jukka Gustavson, Hanski Vihunen ja Nikamo. Nikamo vaihtui tammikuussa 1969 Jorma Karvoseen. Gustavsonin lähdettyä Wigwamiin The Roosters hajosi ja Rautarinne siirtyi The Boysiin.
Rautarinne oli tekemässä myös Suomen Talvisota 1939–1940 -yhtyeen Underground-Rock -levyä vuonna 1970. Levyllä hän soittaa kappaleissa ”Edistyksen voima”, ”Däng-däng-däng-däng” ja ”Suomi palaa”.
JPEG XR
JPEG XR (eXtended Range) on avoin standardi kuvatiedostoille erityisesti digitaalisen valokuvauksen tarpeisiin. Se perustuu alun perin Microsoftin kehittämään ja patentoiman valokuvien pakkausalgoritmiin, jonka yhtiö esitteli WinHEC 2006 -messuilla nimellä Windows Media Photo (WMP). Jo samana vuonna nimi muutettiin HD Photoksi. Se sisältää sekä häviöllisen että häviöttömän pakkauksen. Se on suositeltu kuvaformaatti OpenXPS-sivunkuvauskielessä. Formaattia tukevat ainakin Windows Vista ja Photoshop (CS2 ja uudemmat), mutta kuvamateriaalia tässä muodossa on vain vähän.
Standardisointi
Formaatin kuvakoodausosuuden kansainvälinen ISO-standardi valmistui elokuussa 2009 Muut työn alla olevat osat ovat:
Standardisoinnista vastaa the Joint Photographic Experts Group (JPEG), joka on ISO/IEC JTC 1/SC 29/WG 1:n ja ITU-T SG 16:n yhteistoimintaelin. Suomen osalta standardisointia seuraa SFS:n IT-standardisointi.
Tekniset ominaisuudet
Tärkein tekninen peruste hakea vaihtoehtoja erittäin laajalti käytössä olevalle JPEG (1991) formaatille ja (järjestelmä-)kameroiden omille RAW-formaateille on digitaalisten kameroiden kehittynyt herkkyys ja yhteentoimivuustarpeet. Yhtäältä kameravalmistajat eivät ole keskenään kehittäneet yhteistä RAW-formaattia kuville. Toisaalta JPEG (1991) määrittelee ainoastaan 3 väriä, ja 8 bittiä per väri. Digitaaliset kamerat ja skannerit voivat tallentaa laajemman skaalan värejä (väriavaruus) ja kirkkauksia (bittisyvyys, dynaaminen alue) kuin JPEG (1991) formaattiin voi tallentaa. Käytännössä 8-bittisen kuvan jälkikäsittely kuten kontrastin lisääminen tai yli- tai alivalottuneen 8-bittisen kuvan korjaus johtaa näkyviin virheisiin kuten väriliukujen kaistoittumiseen.
Lefká Óri
Lefká Óri (, ”Valkoiset vuoret”) eli Madáres on vuoristo Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkein huippu on Páchnes, jonka korkeus on metriä.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Lefká Óri -vuoristoa Páchnekselta kohti itää nähtynä.
Lefká Óri -vuoristo sijaitsee Kreetan lounaisosassa Chanián ja Réthymnon alueyksiköiden alueella. Pääosa vuoristosta sijaitsee Sfakián kunnan alueella. Lefká Óri on alueen huomattavin luonnonmuodostelma ja hallitsee seudun maisemia. Vuoristo nousee jyrkästi Kreetan etelärannikosta metrin korkeuteen noin kymmenen kilometrin matkalla. Lefká Óri on myös koko Kreetan laajin vuoristo.
Korkeudeltaan Lefká Óri on saaren toiseksi korkein vuoristo Ída- eli Psiloreítisvuoriston jälkeen. Vuoristo on saanut nimensä siitä, että sen kiviaines, kalkkikivi, on vaaleaa. Vuoret ovat myös lumihuippuiset talvisin ja pitkälle kevääseen.
Rannikolla vuoriston etelälaidalla sijaitsevat muun muassa kylät Palaióchora, Soúgia, Agía Rouméli, Loutró, Chóra Sfakíon ja Fragkokástello. Vuoristossa sijaitsevat muun muassa Omalós ja Askýfou. Vuoriston läpi pohjois-eteläsuunnassa kulkee vain kaksi tietä, joista toinen johtaa Omalókseen ja Samarián rotkolle ja toinen Askýfoksen tasangon läpi Chóra Sfakíoniin.
Vuorenhuiput
Lefká Óri -vuoristossa on yli 50 huippua, joiden korkeus ylittää 2 000 metriä. Näihin kuuluvat muun muassa:
pienoiskuva|Lefká Óri -vuoristoa Kallérgista nähtynä. pienoiskuva|Lefká Óri -vuoristoa Kreetan etelärannikolla [[Soúgian ja Loutrón välillä.]]
Ylätasangot ja rotkot
Vuoriston halkaisee noin 50 rotkoa. Ne ovat syntyneet, kun virtaava vesi on kovertanut uomiaan jyrkkärinteisten ja korkeiden vuorten kalkkikiveen. Tunnetuimmat rotkoista ovat Euroopan syvimpiin ja pisimpiin kuuluva, 17 kilometriä pitkä Samarián rotko, sekä Ímproksen rotko, Agía Eirínin rotko ja Arádainan rotko.
Eläimistö
Lefká Óri -vuoriston eläimistöön kuuluu esimerkiksi harvinainen kreetalainen villivuohi, Capra aegagrus creticus, jota paikalliset asukkaat kutsuvat nimellä kri-kri.
pienoiskuva|none|upright=1.8|Lefká Óri -vuoristo.
Faith No More
Faith No More on kalifornialainen rock-yhtye.
Yhtyeen tunnetuimpia kappeleita ovat "Epic", "Midlife Crisis", "Easy", "From Out Of Nowhere" ja "Ashes to Ashes".
1989–1996
Seuraava levy, The Real Thing julkaistiin samana vuonna. Music Television-tyylisen kaupallisen tuotannon omaava levy ylsi suursuosioon ja levyltä löytyvät hittikappaleet "Epic" ja "Falling To Pieces". Faith No Moresta tuli suosittu yhtye ympäri maapalloa ja se kiersikin ahkerasti levyn tiimoilta. Vuonna 1991 julkaistiin Englannissa nauhoitettu Live At The Brixton Academy-livealbumi. Yhtyeen jäsenet eivät halunneet jatkaa kaupallisella musiikkilinjalla ja seuraava albumi Angel Dust (1992) osoittautuikin huomattavasti vaikeammaksi yleisölleen. Albumi meni kriitikkojen siunauksista huolimatta varsin pahasti suuren yleisön silmien ohi, vaikka single "Midlife Crisis" ja myöhemmin äänitetty The Commodores -laina "Easy" saivatkin melkoisesti soittoaikaa etenkin eurooppalaisilla radioasemilla. Angel Dust on kuitenkin yhtyeen eniten Yhdysvaltojen ulkopuolelle myyty albumi. Kitaristi Jim Martin ei ollut tyytyväinen uuteen linjaan ja hänen välinsä muihin yhtyeen jäseniin kiristyivät. Martin erosi yhtyeestä 1993.
Yhtye alkoi työstää seuraavaa albumia, jonka nimeksi tuli King For A Day... Fool For A Lifetime. Kitaristina levyllä toimi Mr. Bungle -yhtyeen kitaristi Trey Spruance. Hän ei kuitenkaan halunnut liittyä täysiaikaiseksi jäseneksi ja niinpä levyn ilmestymisen jälkeen vuonna 1995 kitaristiksi otettiin Dean Menta. Levyllä yhtye yhdisteli entistä rohkeammin eri tyylilajeja ja levy menestyi hyvin varsinkin Euroopassa, tunnetuimpana kappaleena "Digging the Grave". Menta erosi pian kiertueen jälkeen.
1997–1998
Vuonna 1997 yhtye julkaisi itseironisesti nimetyn Album Of The Year -albumin. Levy sai hyvän vastaanoton ja oli sisällöltään edellisiä levyjä tasaisempi. Tunnetuimmiksi kappaleiksi levyltä nousivat radiossa tiuhaan soinut "Ashes To Ashes" sekä "Last Cup Of Sorrow". Kitaraa levyllä ja sitä seuranneella kiertueella soitti Jon Hudson. Tässä vaiheessa yhtyeen jäsenillä alkoi olla paljon sivuprojekteja, ja Faith No Morelle ei tuntunut löytyvän enää kaikilta täysipainoista panosta. Vuoden 1998 kiertueen jälkeen yhtye päätti yksimielisesti hajota ja jäsenet siirtyivät omiin projekteihinsa.
Faith No More lepää ja palaa
Viime vuosina Mike Pattonilla on ollut peräti kolmekin yhtyettä koolla yhtä aikaa: Mr. Bungle, Tomahawk ja Fantômas. Rumpali Mike Bordin on soittanut jo kymmenisen vuotta Ozzy Osbournen yhtyeessä, sekä vieraillut myös Korn -yhtyeessä. Basisti Billy Gould on toiminut tuottajana ja hänellä on oma levy-yhtiö. Hän on tuottanut muun muassa suomalaisen CMX:n Vainajala-albumin.
Faith No More lähti vuonna 2009 Euroopan-laajuiselle Reunion-kiertueelle, jonka aikana he vierailivat Helsingin Kaisaniemessä ja Turun Ruisrockissa kesällä 2009 sekä Joensuun Ilosaarirockissa kesällä 2010. Sitä ennen yhtye oli esiintynyt Suomessa ainakin 1990 Helsingin Lepakossa ja Kauhajoen Nummirockissa, 1992 Helsingin jäähallissa, 1993 Turun Ruisrockissa, 1995 Seinäjoen Provinssirockissa ja 1997 Helsingin Kulttuuritalossa.
Syyskuussa 2014 yhtye ilmoitti valmistelevansa uutta albumia, joka on tarkoitus julkaista huhtikuussa 2015. Albumi Sol Invictus julkaistiin maailmanlaajuisesti 15. toukokuuta 2015. Yhtye vieraili sen myötä toistamiseen Provinssirockissa kesäkuussa 2015.
Marraskuussa 2017 yhtyeen alkuperäinen laulaja Chuck Mosley kuoli huumeiden käytön seurauksena.
Marraskuussa 2019 yhtye ilmoitti palaavansa Euroopan-kiertueelle kesällä 2020, mutta kiertue ei toteutunut maailmanlaajuisen koronaviruspandemian vuoksi. Suomessakin yhtyeen piti olla Helsingin Tuska-festivaalin yksi pääesiintyjistä.
Yhtyeen laulaja Mike Patton on kärsinyt mielenterveysongelmista, jonka johdosta esimerkiksi yhtyeen maailmanlaajuinen kiertue peruttiin syksyllä 2021. Samasta syystä myös heidän esiintymisensä Suomessa In The Park -festivaalilla Helsingin Kaisaniemen puistossa kesällä 2022 peruttiin.
Hakoisten linnavuori
Hakoisten linnavuori eli Hakoisten linna on Janakkalan kunnassa Kanta-Hämeessä Kernaalanjärven rantamilla Valtatie 3:n läheisyydessä sijaitseva linnavuori. Linnan nykyiset rauniot ovat peräisin keskiajalta, mahdollisesti 1200-luvulta. Ajoitus on epävarma, koska arkeologisia tutkimuksia linnalla on toistaiseksi tehty vain 1900-luvun alussa.
Sijainti ja topografia
Hakoisten linnavuori sijaitsee hyvien vesiyhteyksien varrella. Kernaalanjärvi on yksi Kokemäenjoen vesistön eteläisen latvan kokoojajärvistä, joka laskee Hiidenjokea pitkin Vanajaveteen ja siitä edelleen Pohjanlahteen. Pieni kannas ja sen ylittäminen mahdollistavat myös siirtymisen Suomenlahteen laskeviin jokiin. Näin alueelle on ollut helppo tulla niin etelästä kuin pohjoisestakin. Vanajaveden vesistön pinnanlasku Lempäälän koskien perkauksen yhteydessä 1800-luvun puolivälissä on saanut rantaviivan siirtymään kauemmaksi itse linnavuoresta.
Linnavuoren huippu kohoaa nykyisin noin 63 metriä Kernaalanjärven pinnan yläpuolelle ja noin 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Varsinaisen linnavuoren vieressä ovat Hakoisten kartanon rakennukset sekä viljelysmaat, jotka lienevät hyvin vanhaa maanviljelyskulttuurin aluetta.
Museoviraston mukaan Hakoisten ympäristö on Suomen merkittävimpiä kulttuurimaisema-alueita. Linnavuoren laelta avautuvat näkymät esteettömästi kaikkiin suuntiin. Esille pääsee hyvin esimerkiksi keskiajan lopulla rakennettu Pyhän Laurin kirkko Janakkalassa. Kirkon välittömässä läheisyydessä on Laurinlähde, jota tarinoiden mukaan on käytetty alueen asujaimiston kastamiseen. Hämeessä voidaan monessa muussakin paikassa havaita mielenkiintoinen yhteys linnavuorten ja kirkkojen sijoittumisessa toistensa läheisyyteen (esimerkiksi Vanajan kirkko ja Mantereenlinna sekä Rapolan linna ja Sääksmäen kirkko).
Hakoinen on eteläisimpiä lenkkejä Hämeen ”linnavuoriketjussa”, joka seurailee Vanajaveden virtausta kohden pohjoista. On esitetty, että linnavuoret olisivat toimineet hälytysketjuna siten, että niiden huipuille sytytettiin vainovalkea vihollisen uhatessa aluetta. Näin tieto olisi saatu kulkemaan nopeasti kautta koko historiallisen Hämeen. Tätä vainovalkeateoriaa on testattu ristiriitaisin tuloksin: esimerkiksi Hämeessä 1933 Jalmari Finnen aloitteesta tehdyssä kokeilussa eivät merkkitulet näkyneet koko ketjun matkalta. Testattu ketju ei mahdollisesti kuitenkaan ollut täydellinen ja myöhemmin Jouko Voionmaa lisäsi uusia merkkitulipaikkoja ketjuun perustuen hänen analyysiinsä alueen paikannimistä.
Hakoisten linnavuoren alue on Suomen tunnetuimpia kulttuurikasvien kasvupaikkoja. Kasvillisuuskartoituksissa paikalta on todettu ainakin tummatulikukka (Verbascum nigrum), pölkkyruoho (Arabis glabra), nurmilaukka (Allium oleraceum) ja jänönapila (Trifolium arvense). Vuoren rinteillä ja rehevän lehtomaisessa esilinnassa kasvaa luontaisesti muun muassa metsälehmus (Tilia cordata) ja euroopanpähkinäpensas (Corylus avellana). Pähkinäpensas tosin elää villinä hyvin monissa paikoin pitkin Vanajaveden ja Hattelmalanharjun muodostamaa aluetta.
Historia
Hakoisten linnan käytön ajatellaan usein alkaneen jo esihistoriallisella ajalla, mutta arkeologisessa aineistossa ei ole mitään tätä tukevaa. Hakoisten linnavuoren ja linnan suhteen on olemassa suuri määrä kertomuksia, tarinoita ja uskomuksia. Varsinaiset historialliset tiedot ovat kuitenkin vähäisiä. Arkeologisia kaivauksia on tehty vain 1900-luvun alussa silloisten eturivin tutkijoiden Hjalmar Appelgrenin, Juhani Rinteen ja Julius Ailion johdolla. Kaivausten löydöt ovat kuitenkin vaikeasti ajoitettavia, ja sijoittavat linnavuoren käytön vain laveasti keskiajalle. Uudempien kaivausten puuttuessa voidaan käyttää lähteinä niin sanottuja kertovia historiallisia lähteitä, jotka nekin ovat monitulkintaisia.
Todennäköisimpänä pidetään, että linnavuorella olevat rakenteet ovat 1200-luvun keskivaiheilta, ehkä vasta 1300-luvun alusta. On arveltu, että Hakoisten linna olisi se linna, jonka Birger-jaarli rakennutti Hämeeseen Eerikinkronikan mukaan. Toisaalta on esitetty, että linnan olisivat ristiretkiaikana varustaneet saksalaiset. Saksankielinen sana Hagen tarkoittaa aidattua linnoitusta, ja Hämeen ensimmäiset voudit olivat kotoisin Saksasta.
Esihistoriallinen aika
Esihistoriallisena aikana tämä Vanajaveden laaksossa sijaitseva linnavuori on erottunut selvästi ympäristöstään, kuten kaikki muutkin saman virran varrella olevat linnavuoret. Yleisesti uskotaan, että linnavuoret ovat olleet alueen asukkaiden pakopaikkoja levottomina aikoina ja vihollisten hätyytellessä asujaimistoa. Toisaalta Hämeestä on erään teorian mukaan jo esihistoriallisella ajalla lähtenyt kaksi maantietä kohti Suomenlahden rannikkoa, joista toinen on myöhemmin muotoutunut Hämeen härkätieksi. Jalmari Jaakkola ja myöhemmin Jaakko Masonen ovat arvelleet Härkätien päätteen olleen Halikonlahdella. Lisäksi lähteissä mainitaan tie Turengista rannikolle.
Esihistoriallisena aikana linnavuorella tuskin on ollut paljoakaan pysyviä rakenteita. Niitä ei ainakaan ole säilynyt myöhemmille tutkijoille lähdemateriaaliksi.
Keskiaika
Keskiajalla rakennetusta Hakoisten linnasta on jäljellä kalliomäen etelä- ja itäpuolella sijaitseva, kuivan vallihaudan ja maavallin erottama esilinna sekä kalliomäen laella sijainnut niin sanottu päälinna, josta on jäljellä harmaakivisen kehämuurin, asuinrakennuksen sekä tiilisen tornin perustat. Nämä eivät kuitenkaan ole nähtävissä, sillä sata vuotta sitten suoritettujen kaivausten jälkeen jäännökset peitettiin.
pienoiskuva|[[Magnus von Wrightin kivipiirros Hakoisten linnavuoresta ja Hakoisten kartanosta vuodelta 1849.]]
Koska kiinteitä rakenteita löytyy ja ne pystytään ajoittamaan kohtuullisella tarkkuudella, tutkijat ovat pohtineet mahdollisuutta, että etelästä Hämeeseen saapuneiden ruotsalaisten retkien seurauksena perustettu Hämeen linna tai paremminkin vanha Hämeen linna olisi itse asiassa Hakoinen. Eräiden tutkijoiden mukaan tätä mahdollisuutta perustelee muun muassa oikeuden päätös vuodelta 1625, jossa vahvistetaan Hakoisten kartanon oikeus vanhoihin niittyihinsä joiden Kustaa Vaasan ja Erik XIV kirjeiden mukaan tuli kuulua vanhalle Hämeen linnalle.
Nykyisen Hämeen linnan rakentaminen keskeisemmälle paikalle vähensi sittemmin Hakoisten linnan merkitystä. Linna saattoi kuitenkin olla käytössä vielä vuonna 1311, koska on arveltu että Hakoinen olisi ollut juuri se "Vanain linna", johon novgorodilaiset novgorodilaisen kronikan mukaan tuolloin hyökkäsivät. Teoriaa tukee se, että Hakoisten linnavuori vastaa topografialtaan hyvin kronikassa kuvattua linnoitusta. Kronikka puhuu myös linnan puolustajista saksalaisina (nyemets) eikä hämäläisinä (jem). Kysymys Hakoisten linnavuoresta novgorodilaisten sotaretken kohteena kuitenkin jakaa tutkijoiden mielipiteitä voimakkaasti. Vanain kaupunki onkin yhdistetty myös Hämeen linnan läheisyydessä, Varikonniemessä tutkittuun muinaisjäännökseen. Hakoisten linnavuoren merkitystä korostaa kuitenkin se, että sen juurelle rakennettu Hakoisten kartano on myöhemmin ollut Hämeen linnan linnanvoutien asuinkartanona.
Rakenteet
Keskiaikaisessa linnassa on ollut kaksi osaa: vuoren laella sijainnut päälinna, jonne nouseminen oli mahdollista vain linnavuoren kaakkoispuolella kulkevaa kapeata polkua pitkin, ja itäpuolella vuoren juurella oleva esilinna, jonka tarkoituksena oli suojella päälinnaa ja sinne johtavaa linnantietä.
Rinteen suorittamien kaivausten ja tutkimusten mukaan vuoren laella sijaitsi kolmion muotoinen ja perustukseltaan suunnilleen 2,5 metriä paksu harmaakivinen ja osaksi ehkä tiilistä tehty kehämuuri. Tämä yhdistää rakenteet hyvin hämäläiseen keskiaikaiseen rakennusperinteeseen, ovathan Hattulan vanha kirkko ja Hämeen linna myös suurelta osin tiilirakenteisia. On arveltu, että muuri olisi ollut muutaman metrin korkuinen ja ylhäällä olisi sijainnut puolustuskäytävä. Oletetun portin tienoilta on tämä muurirakenne täysin hävinnyt. Muurin sisäpuolella, sen koilliskolkassa ovat säilyneet kaksihuoneisen rakennuksen perustukset, joka ovat kooltaan 27 x 12 metriä. Tämä on alkujaan ehkä ollut jopa kaksikerroksisen asuinrakennuksen perusta. Toisessa huoneessa on havaittu jäännöksiä tulisijasta, joka lienee ollut varustettu savupiipulla.
Päälinnan läntisestä kolkasta on löydetty erittäin pienen rakennuksen perustan nurkkaus. Rakennus lienee ollut kokonaan tai osittain tiilestä tehty. Juhani Rinne on arvellut tämä rakennelman olevan muuta rakennettua varustusta nuorempi ja ehkä olevan mahdollisen päätornin jäännökset. Nykyisin kaikki nämä jäännökset ovat maakerroksen peitossa ja paikalla kasvaa runsaasti puita ja pensaita.
Noin 20 metriä linnavuoren huippua alempana sijaitsee esilinna ja se on käsittänyt puoliympyrän muotoisen penkereen. Penkere on laidoiltaan kohotettu luomalla maata ristikkäin olevien puuvarustusten päälle. Pengermän reunalla on vielä 1900-alussa ollut näkyvissä harmaakivistä ilman sidosainetta rakennetun kehämuurin perustaa. Portin kohdalla on tämä kehämuurin perusta ollut leveämpi, jolloin sisäänkäynti on ollut pidempi ja helpompi puolustaa. Esilinnaa on Ailion mukaan käytetty taloustarkoituksiin ja siinä on sijainnut puinen asuinrakennus ja kaivo. Kaivauksissa on tehty niukalti esinelöytöjä ja ne sijoittuvat Rinteen mukaan 1200-luvun jälkipuoliskolle. Vain muutama löytö on varauksin ajoitettu varhaisemmaksi tai sitten myöhäisemmäksi, 1300-luvulle.
Esikuvia
Arkeologian keskeisenä työmenetelmänä on ollut ja on yhä vertailu. Suurin osa esineellisen varhaiskulttuurimme ajoituksista perustuu juuri vertailemalla suoritettuun ajoitukseen. Tutkiessaan Hakoisten linnavuoren historiaa J. Ailio löysi esikuvan Tanskasta, Bornholmin saarella sijaitsevan Lilleborgin vuorilinnasta. Samoin myöhemmin Knut Drake tutkiessaan Hämeen linnan rakennushistoriaa löysi vertailevaa aineistoa juuri Baltiasta ja yleensä Itämeren eteläosista. On siis mahdollista, että tuo vuonna 1259 hävitetty Lilleborgin linna olisi ollut esikuvana Hakoisten linnan rakentamiselle.
Aikaisemmin useat tutkijat ovat kuitenkin tuoneet esille mahdollisuuden, että Hakoisten linnaan voisi liittyä tanskalaisten tekemän käännytystyön vaikutteita. Tätä näkemystä on tuettu myös runsaalla tanskalaiseen kristilliseen perinteeseen liittyvillä seikoilla Kanta-Hämeen ja etenkin Janakkalan alueella. Alueella esiintyneitä pyhän Laurentiuksen ja Olain kulttia on pidetty ei-ruotsalaisena. Varmaa ei ole sekään, että Birger-jaarli olisi koskaan tehnyt ristiretkeä Hämeeseen ja siten perustanut mitään linnaa alueelle. Kuitenkin tanskalaisten osuus on vain yksi hypoteesi tässä Hakoisten linnavuoren tuntemattomassa suuressa menneisyydessä. 1990-luvulla ja 2000-luvulla julkaistussa kirjallisuudessa Suomen varhaiskeskiaikaan liittyviä "tanskalaishypoteeseja" ei ole juurikaan pidetty esillä. 1200-lukuun liittyvien kirjallisten lähteiden ja arkeologisten tutkimusten vähäisyys kuitenkin jättää tilaa monenlaisille tulkinnoille ja spekulaatioille.
Tehtävät
Linnan tehtävä on varmaankin rautakaudella ja siten esihistoriallisella ajalla ollut alueen väestön turvaaminen mahdollisia ulkopuolisia hyökkääjiä vastaan. Historialliselle ajalle tultaessa linnasta on perinteisen käsityksen mukaan muodostettu ruotsalaisten valloittajien etuja ajava linnoitus, joka myöhemmin siirrettiin nykyisen Hämeen linnan paikalle. Luonnollisesti sen tehtävänä on ollut torjua ruotsalaista ylivaltaa uhkaavat hyökkäykset, mutta samalla toimia myös ehkä tukikohtana veronkeräykselle. Tämä ruotsalaisten valta-aika on kuitenkin ollut melko lyhyt ajanjakso linnavuoren historiassa.
Myös novgorodilaisten hyökkäilyt Hämeeseen ovat hyvinkin voineet kohdistua joko Hämeen linnaan, Varikonnimessä olevaan ns. Vanain kaupunkiin tai Hakoisten linnavuoren varustuksiin. Oman värinsä tähän tuo Rinteen, Ailion ja Jaakkolan esiin nostama yhteys mahdolliseen tanskalaiseen vaikutukseen. Tällöin taistelu olisi käyty enemmän valtapiiriajattelun pohjalta kolmen herruutta tavoittelevan yhteisön, syntymässä olevan Ruotsin, Tanskan ja Novgorodin kesken. Nykytutkimus ei yleensä ole pitänyt tanskalaisvaikutusta kovin merkittävänä, mutta asiasta on muitakin näkemyksiä.
Hari Khadka
Hari Khadka (s. 11. maaliskuuta 1976 Kathmandu) on nepalilainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän edusti seuratasolla muun muassa meksikolaista CF Atlantea. Khadka pelasi Nepalin maajoukkueessa 20 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän osallistui muun muassa vuoden 2002 MM-kisojen karsintoihin, joissa hän onnistui maalinteossa kahdesti.
Tinneri
Tinneri on liuotin, jota käytetään öljypohjaisten maalien ohenteena  ja maalausvälineiden tai -roiskeiden puhdistusaineena. Tinneriä käsiteltäessä on syytä käyttää suojakäsineitä, koska se kuivattaa ihoa ja voi imeytyä elimistöön suoraan ihon läpi. Tinnerin vähittäismyynnissä noudatetaan lain mukaisia myyntirajoituksia.
Valmistusaineet
Eri valmistajilla on omat sekoituksensa tinnerin aineosista. Yleensä ne sisältävät joitakin seuraavista:
Colin McKay
Colin McKay (s. 29. elokuuta 1975, Saskatchewan, Kanada) on ammattirullalautailija North Vancouverista, Brittiläisestä Kolumbiasta, Kanadasta. Hänen sponsorinaan toimii Plan B Skateboards.
Feel
thumb|Feelin jäsenet jakamassa nimikirjoituksia. Feel on Puolassa Katowicessa vuonna 2005 perustettu popyhtye. Se julkaisi debyyttialbuminsa Feel vuonna 2007 ja se sai lukuisia palkintoja. Albumin suurin hitti on 'A gdy jest już ciemno'.
Love Songs in the Digital Age According to Gabry Ponte
Love Songs in the Digital Age on vuonna 2007 julkaistu Gabry Ponten kolmas albumi.
Vuosikymmen
Vuosikymmen on kymmenen vuoden jakso, erityisesti jokin ajanlaskun kymmenluku.
Love Songs in the Digital Age According to Gabry Ponte
Aiheesta muualla
Love Songs in the Digital Age
Vuosikymmen
Normaali vuosikymmenten nimeämistapa niin suomessa kuin muissakin kielissä perustuu vuosiluvun alkuosaan; esimerkiksi 1910-luku tarkoittaa vuosia 1910–1919. Varsinkin arkikielessä saatetaan lyhyyden vuoksi jättää vuosisata mainitsematta: ”60-luvulla” on tarkoitettu 1960-lukua, mutta nykyään ”10-luku” voisi viitata perustellusti myös vuosikymmeneen 2010–2019.
Vuosikymmeniä voidaan pitää merkittävänä ajanlaskun käsitteenä, sillä monesti puhutaan tiettyyn vuosikymmenen muodista, nuorisosta tai musiikista.
Vuosisadan ensimmäinen vuosikymmen on nimeltään ensikymmen. Esimerkiksi 2000-luvun ensikymmen alkoi 1. tammikuuta 2000 ja päättyi 31. joulukuuta 2009.
Pikkutulli
thumb|Tulliportti ja -aita kartassa 1670-luvun Tukholmassa. Pikkutulli eli maatulli oli Ruotsissa ja Suomessa koottu sisäinen tullimaksu, jota kerättiin kaikista toreille ja markkinoille tuoduista tuotteista. Myöhemmin sitä alettiin kerätä kaikista maaseudulta kaupunkiin tuoduista tuotteista, ja tullin keräämistä varten kaupunkien sisääntuloteiden varsilla oli tullipuomit ja tullivartijat. Kaupunki täytyi myös ympäröidä tulliaidalla, joten sinne pääsi vain tulliporttien kautta. Pikkutulli oli 1/32 tavaran arvosta.
Pikkutulli tuli voimaan 1622, ja se poistettiin Suomesta 1808 ja Ruotsista 1810.
Arto Tuovinen
Arto Juha Ensio Tuovinen (19. tammikuuta 1933 Tammisaari – 17. elokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja kirjailija.
Arto Tuovinen pääsi ylioppilaaksi 1953 Vaasanrinteen yhteiskoulusta Helsingissä. Samana vuonna hän voitti Nuoren Voiman Liiton henkisissä kilpailuissa novellisarjan, julkaisi esikoisromaaninsa Me hiivimme öisin ja aloitti toimittajana Ilta-Sanomissa. Tuovinen oli toimittajana ja toimitussihteerinä Ilta-Sanomissa 1953–1957, Seura-lehden toimittajana 1957–1960, Uusi Suomi-lehden ulkomaantoimittajana 1960–1961, Seura-lehden päätoimittajana 1962–1965 ja sen jälkeen vuodesta 1965 taas Uuden Suomen ulkomaantoimittajana. Tuovinen kuoli 1968 35-vuotiaana verenpainetautiin.
Tuovinen julkaisi vuosina 1966-1968 kolme jännitysromaania joissa päähenkilönä oli neuvostoliittolainen vakooja Boris Stolitsky. Kahdessa ensimmäisessä kirjassa (Muista minua tuonelassa ja Tervetuloa Moskovaan, Bormann) Stolitskyn vastapelurina oli Martin Bormannin johtama salainen Das Reich -niminen natsijärjestö ja kolmannessa kirjassa Rhodoksella polttaa, Boris Stolitsky tapahtumat liikkuivat asekaupan alueella.
Tuovinen käänsi myös suomeksi muun muassa James Hadley Chasen ja Mickey Spillanen dekkareita.
Vissarion (mystikko)
Vissarion, oikealta nimeltään Sergei Torop (s. 14. tammikuuta 1961 Krasnodar, Neuvostoliitto) on venäläinen mystikko ja uskonnollisen kultin johtaja. Hän on väittänyt vuodesta 1990 olevansa uudelleensyntynyt Jeesus. Vissarionin perustama liike on nimeltään Viimeisen testamentin kirkko (Церковь Последнего Завета), myös tunnettu nimellä "Yhdistyneen uskon yhteisö". Kirkon alueella on pyritty elämään mahdollisimman luonnonmukaisesti. Kirkon keskus sijaitsee Venäjän Siperiassa, Krasnojarskista etelään, Abakanin lähellä. Vissarionin kirkko yhdistelee ortodoksista uskoa, apokalyptismia, buddhalaisuutta, islamiakin, tantraa, kollektivismia, uudestisyntymistä, veganismia ja ympäristöliikettä. Sen tavoite onkin yhdistää kaikki maailman uskonnot.
Viimeisen testamentin kirkko
Sergei Torop kävi neuvostoarmeijan ja työskenteli liikennepoliisina Minusinskissa. Mutta vuonna 1989 Toropilta loppuivat perestroikan takia poliisin työt ja hän julistautui Jumalan pojaksi. Uudelleensyntymän hän ilmoitti vuonna 1990.
Taitavana maalarina Torop maalasi 1990 ikonin paikalliselle kirkolle, jonka jälkeen hän sai useita kuukausia kestäneen uskonnollisen näyn, jonka jälkeen hän havaitsi olevansa Jumalan poika. Torop otti nimekseen "Vissarion", "Hän joka antaa elämän".
Vissarion piti ensimmäisen saarnansa 18. elokuuta 1991. Vissarion ei ole oman ilmoituksensa mukaan Jumala, mutta Jumalan sana.
Vissarion sai seuraajia myös mm. Saksan esoteerikkojen joukosta. Vuodesta 1995 Vissarion rekisteröi yhteisönsä nimellä "Viimeisen testamentin kirkko".pienoiskuva|331x331px|Petropalvlovkan Vissarionin uskonliikkeen kirkko Vissarionin vuonna 1994 perustamassa 2,5 neliökilometrin kokoisessa Tiberkulin yhteisössä Siperian taigassa elää noin viisi tuhatta ihmistä tiukkoja sääntöjä noudattaen. Noin 300 ihmistä on elänyt yhteisön keskuspaikassa Aurinkokaupungissa (Aamuauringon kylä) ja muut ympäristön kymmenissä pienkylissä.
Kirkon keskus on Siperiassa, Krasnojarskin eteläpuolella, Krasnojarskin aluepiiriin Kuraginskin piirissä. Lähin suurempi kaupunki on Aban (Abakan). Tarkemmin se on Minusinskin painanteessa Abakanin itäpuolella, 40 kilometrin päässä Petropavlovkan kylästä. Keskusta kutsutaan myös nimellä "Kaupunki" ja "Vuori". Kaupunki koostuu kolmesta osasta "Aamunkoiton asumus", "Taivaallinen asunto" ja "Temppelihuippu". Kultin alue ulottuu myös mm Petropavlovkan ja Tseremshankan kyliin.
Hän asui aluksi vuoren huipulla. Sittemmin Vissarion on muuttanut vuoren päältä alas laaksoon, jonne hänelle on rakennettu uusi talo.
Noin 40 kylän yhteisössä on pyritty elämään luonnonmukaisesti: polttopuut kaatuneista puista, kuljetukset hevosilla, ruoka puutarhasta, vaatteet viljellystä pellavasta jne. Pyhällä vuorella kasvatetaan jopa viinirypäleitä. Asukkaat pyrkivät itse tuottamaan tarve-esineensä.
Yhteisössä muun muassa liha- ja maitotuotteiden sekä alkoholin ja tupakan käyttö on kielletty.
Nykyisemmin vegaaniravinnosta on kuitenkin tingitty maitotuotteiden ja kananmunien osalta. Yhteisöön on tullut myös sisävessat, satelliittikanavat ja erilaiset kodinkoneet.
Yhteisö on myös pyrkinyt luopumaan osittain rahan käytöstä ja luomaan yhteisomistusta, tässä kuitenkaan onnistumatta.
Liikkeen tavoitteena on ollut yhdistää kaikki maailman uskonnot.
Rocco Castoron vuonna 2012 liikkeestä tekemän elokuvan mukaan kirkko sijaitsee hyvällä paikalla ja ihmiset ovat mukavia, mutta liikkeen ajatukset ovat hyvin kulttimaisia. Vissarion ennustaa vedenpaisumusta, josta hänen seuraajansa pelastuvat RT julkaisi videon vimellä "Siperian messias".
Vissarion itse on asunut vuorella ylellisessä huvilassa, mutta seuraajat puisissa taloissa, On epäselvää mistä Vissarion olisi saanut rahansa: joko lahjoituksina tai verottamalla kirkon jäseniä.
Joitain Vissarionin seuraajia kuoli 90-luvulla itsemurhiin ja siksi, etteivät saaneet lääkärin apua kovissa elinoloissa. Aurinkokaupungissa on satelliittiantenneja, pyykkikoneita, traktoreita hevosten sijaan ja johtajat saattavat ajella Nissanin maasturilla.
Pidätys 2020
Venäjän poliisi ja turvallisuuspalvelu pidättivät vuonna 2020 59-vuotiaan Vissarionin ja kaksi muuta liikkeen johtajista. Vissarionin epäiltiin hankkineen liikkeensä jäseniltä rahaa psykologisella painostuksella, ja näin vahingoittaneen näiden terveyttä Pidätyksen syyksi on epäilty myös sitä, ettei ortodoksikirkko pidä kulteista, ja siitä että Vissarionin kirkko olisi joutunut riitoihin liiketoimissa.
Vissarionin perhe
Vissarionin vanhemmat ovat Anatoly Torop ja Nadia Malashenko. Mutta Vissarion pitää äitinään Neitsyt Mariaa. Vissarion erosi ensimmäisestä vaimostaan ja avioitui 19-vuotiaan kanssa. Vissarionilla on avioliitoistaan kuusi lasta: Roman, Daria, Elisha, Svetoger, Svyatoslav ja Diana. Vissarionilla on sisarpuoli Irina.
Airisto
thumb|Airiston selkä Airiston lomakeskuksesta nähtynä thumb|Airiston pohjoisosassa sijaitsevat [[Kaarnittan ja Vepsän saaret sekä yläreunassa suuri Satavan saari.]]
Airisto on laaja merialue Saaristomerellä. Se on noin 20 kilometriä pitkä merenselkä Turun saaristossa Naantalin, Paraisten ja Turun kaupunkien alueella. Syvimmillään Airisto on yli 90 metriä syvä. Airiston eteläosat kuuluvat Airisto - Seilin valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen.
Airiston läpi kulkee tärkeä 15,3 metrin syvyinen Naantalin laivaväylä, jonka kautta laivat kulkevat muun muassa Naantalin satamaan ja Turun satamaan, sekä Pernon telakalle ja Turun Korjaustelakalle. Airistolla järjestetään purjehduskilpailuja.
Airiston nimellä tunnetaan myös Stormälön saarella Paraisilla sijaitseva Airiston Sandviken loma-asuntokeskus ja venesatama. Paikalla pidettiin kesällä 2005 Suomen kuudennet loma-asuntomessut, johon tutustui noin 55 000 kävijää. Teemana oli erityisesti saunominen ja uudet tuulet loma-asumisessa.
Airiston ekologinen tila ja ruoppausmassojen aiheuttamat ympäristöongelmat
Airistolle on vuosikymmeniä läjitetty huomattavia määriä satamien ruoppausmassoja. Merialueelle tehtäviä läjityksiä on perusteltu taloudellisilla syillä. Airistolle tehdyt läjitykset ovat kuitenkin aiheuttaneet merialueen ekologisentilan heikkenemistä, koska läjitysmassojen mukana on tullut ravinteita ja ympäristömyrkkyjä, läjityksiä on tehty sopimattomiin paikkoihin ja lupaehtoja on noudatettu puutteellisesti. Turun yliopiston meriekologian tutkimuksissa havaittiin jo 1980-luvulla, että hienojakoisen aineksen hallinta virtaavassa vesiympäristössä on mahdotonta.
Rannat ja matalikot kärsivät liejuuntumisesta joka edistää järviruokokasvustojen syntyä. Laajat järviruokoalueet puolestaan suosivat särkikalojen runsastumista toimien niiden suojaisina lisääntymispaikkoina. Airiston rehevöitymisestä ovat hyötyneet etenkin särki, pasuri ja lahna, jotka ovat runsaslukuisimpia kalalajeja. Laajemmassa mittakaavassa asiaan vaikuttaa etenkin Itämeren yleinen suolapitoisuuden väheneminen, mutta paikallisesti jätevesipäästöt ja meriläjitykset joissa ravinteikasta pohjasedimenttiä tuodaan Aurajokisuulta Airistolle. Ilmaston lämpeneminen nopeuttaa biologisia ilmiöitä ja laajat sinileväesiintymät lisääntyvät. Nopeakasvuiset ja pienikokoiset eliöt valtaavat alaa, joka tarkoittaa vesien samentumista, syvänteiden happikatoja ja pitkäikäisten suurikokoisten levien kuten rakkolevän vähentymistä. Sademäärien kasvu pohjoisella Itämerellä on lisännyt maalta tulevaa valuntaa ja ravinnekuormitusta.
Tutkijat eivät pidä ekologisesti ja eettisesti kestävänä menettelynä ruoppausmassojen läjittämistä Airistolle ja sen syvänteisiin. Koska Airisto on matala merialue, on se herkkä lämpenemiselle. Syvänteet vaikuttavat koko vesistön lämpötalouteen. Airiston syvänteissä esiintyy useita lajeja, jotka esiintyvät pohjoisella Itämerellä vain syvänteissä johtuen lämpötila- ja suolapitoisuusolosuhteista. Kaloista syvänteitä käyttävät elinkierrossan muun muassa kuha ja lohikalat.
Punk ja yäk! – Suomipunk 1977–1987
'''Punk ja yäk! – Suomipunk 1977–1987''' on CD-boxi, joka julkaistiin 4. maaliskuuta 2009.
Airisto
Vesistöalueluokitukset
Airiston pääallas on tunnukseltaan 3_Lv_009 (vesimuodostuman yksilöivä VPD-tunnus) ja ympäristöhallinnon vesistöalueluokituksessa se kuuluu Pohjoinen Saaristomeri (95) -päävesistön, ja edelleen Turun rannikkoalue (95.11) -2. jakovaiheen vesistöalueen vesistön osa-alueeksi. Pääaltaan pinta-ala on noin 63 neliökilometriä. Airiston pohjoisosa kuuluu merialueeseen Pohjois-Airisto–Kotkanaukko, joka on tunnukseltaan 3_Ls_012. Tämän osan pinta-ala on noin 44 neliökilometriä.
Kempit
Kempit (Psylloidea) ovat esimerkiksi omenassa ja porkkanassa viihtyviä hyönteisiä. Ne muodostavat hyönteisten luokittelussa yläheimon, johon on aiemmin sisältynyt vain yksi heimo (kempit eli lehtikempit, Psyllidae), mutta joka on nykyään jaettu kuuteen heimoon.
Kempit ovat 2–3 mm pitkiä, ja muistuttavat voimakkaiden takajalkojensa takia pieniä kaskaita. Ne voi erottaa kaskaista kemppien selvästi pitempien tuntosarvien avulla.
Yksi tunnetuimmista lajeista on tuhohyönteinen porkkanakemppi (Trioza apicalis). Lajit talvehtivat aikuisina, ja aiheuttavat tuhoa keskikesällä kasvimailla. Muita Suomessa tavattavia lajeja ovat orapihlajakemppi (Cacopsylla peregrina), leppäkemppi (Psylla alni) ja omenakemppi (Cacopsylla mali).
Shenzhou
pienoiskuva|Piirros Shenzhousta. Vasemmalta oikealle: kiertorataosa, laskeutuja ja huoltomoduuli. Shenzhou ( "jumalten alus", "jumalainen kulkuneuvo") on Kiinan kansantasavallan avaruushallinnon miehitettyjen avaruusalusten perhe.
Shenzhou 5 vei ensimmäisen taikonautin (kiinalainen avaruuslentäjän), Yang Liwein, kiertoradalle avaruuteen lokakuussa 2003.
Avaruusaluksen kehitystyö alkoi vuonna 1992. Alus pohjautuu venäläiseen Sojuz-avaruusalukseen. Ensimmäiset neljä miehittämätöntä koelentoa suoritettiin vuosina 1999, 2001 ja 2002. Kantorakettina Shenzhou-ohjelmassa on käytetty Pitkä Marssi 2F -rakettia. Laukaisut tehdään Jiuquanin avaruuskeskuksesta.
Atlantis – kadonnut kaupunki
Atlantis – Kadonnut kaupunki on vuonna 2001 valmistunut  Disneyn steampunk-henkinen kokoillan piirroselokuva. Piirretyn pääosassa nähdään nuori kartanpiirtäjä Milo Thatch, joka haaveilee löytävänsä Atlantiksen kadonneen kaupungin ja joutuu suureen seikkailuun.
Shenzhou
Nykyisin Kiinan avaruushallinto valitsee taikonauttinsa lähinnä tutkijoista.
Atlantis – kadonnut kaupunki
Alkuperäisissä äänirooleissa esiintyvät muun muassa Michael J. Fox, James Garner ja Leonard Nimoy. Suomenkielisen version äänirooleissa kuullaan muun muassa Pete Lattu, Vuokko Hovatta ja Seppo Mäki. Elokuva menestyi vain kohtalaisesti — teatteriesitysten tuotto oli noin 85 miljoonaa dollaria. Arvosteluissa kiitettiin visuaalista näyttävyyttä, mutta juonta ja henkilöitä moitittiin ohuiksi.
Shenzhou
Vuoden 2007 alussa Kiinan avaruushallinto on julistanut, että kiinalaiset taikonautit saavuttavat Kuun 15 vuoden aikana, ts. vuoteen 2022 mennessä. Lausunnon antanut Huang Chunping on Kiinan johtava miehitetyn ohjelman kantorakettien suunnittelija eli miehitettyjen lentojen ohjelman eräs päätarkoitus on suunnitella uusia kantoraketteja kuten NASA:n tapauksessakin.
Atlantis – kadonnut kaupunki
Atlantis — Kadonnut kaupunki kuvattiin laajakangaskoossa (kuvasuhde 2,35 : 1). Pohjoismainen DVD-julkaisu sisältää ainoastaan kuvaruutukavennetun version (1,33 : 1). Elokuvan visuaalisesta tyylistä vastasi Mike Mignola. Elokuva oli toinen osa kolmen elokuvan sarjasta, johon James Newton Howard sävelsi musiikin (edeltäjä oli Dinosaurus ja seuraaja Aarreplaneetta).
Juoni
Eletään loppuvuotta 1914. Milo James Thatch (Pete Lattu) on nuori kielitieteilijä sekä kartanpiirtäjä, joka työskentelee Smithsonian-instituutin pannuhuoneessa. Milo tahtoo kovasti seurata kuolleen isoisänsä Thaddeus Thatchin jalanjäljissä ja löytää Suojelijan Eepokseksi kutsutun kirjan, jolla löytäisi myyttisen, mereen uponneen Atlantiksen kaupungin. Instituutin johtokunta ei kuitenkaan suostu uskomaan Miloa, että Atlantis on joskus ollut olemassa. Myöhemmin Milon isoisän ystävä, miljonääri Preston B. Whitmore (Seppo Mäki), ottaa yhteyttä Miloon ja ojentaa tälle Suojelijan Eepoksen, jonka Milon isoisä oli ehtinyt löytää ennen kuolemaansa. Whitmore paljastaa, että hän on kerännyt kokoon suuren tutkimusryhmän sekä erilaisia varusteita Atlantiksen löytämistä varten, ja tarjoaa Milolle mahdollisuutta johtaa ryhmä Atlantikselle Eepoksen avulla. Milo suostuu tarjoukseen.
Tutkimusretkeläiset sukeltavat meren alle huipputeknologiaa edustavalla sukellusveneellä, jota johtaa komentaja Lyle Rourke (Tapani Perttu) yhdessä apulaisensa luutnantti Helga Sinclairin (Sari Siikander) kanssa. Ryhmä menettää kuitenkin useita henkiä, kun heidän kimppuunsa hyökkää jättimäinen mekaaninen leviathan. Eloonjääneet onnistuvat löytämään suuren ilmataskun sekä tunnelin, joka on lokikirjan mukaan johtava heidät Atlantikseen. Ryhmä menettää vielä lisää tarvikkeitaan, kun he ja heidän ajoneuvonsa putoavat uinuvan tulivuoren kraatteriin. Ryhmäläiset onnistuvat kuitenkin lopulta löytämään valtavan maanalaisen onkalon, jonka keskellä lepää itse Atlantiksen kaupunki. Ryhmä tapaa joukon atlantislaisia, joista yksi on prinsessa Kidagakash ”Kida” Nedakh (Vuokko Hovatta). Ryhmä tuodaan kuningas Kashekim Nedakhin (Esa Saario), Kidan isän, eteen. Kuningas käskee ryhmää lähtemään pois kaupungista, mutta Rourke pyytää, että he saisivat jäädä sinne yhdeksi yöksi kerätäkseen tarpeeksi tarvikkeita paluumatkaa varten.