cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen päärata
Historia
pienoiskuva|vasen|Suomen ensimmäinen rautatiesilta rakennettiin ylittämään Vantaanjoki, Oulunkylän ja Pukinmäen välissä. Kuvassa ensimmäisen sillan piirustukset vuodelta 1862.
Ensimmäiset suunnitelmat
Ensimmäinen ehdotus rautatiestä Suomessa tehtiin 20. maaliskuuta 1849, jolloin Suomen tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan päällikkö Alfred Stjernvall ehdotti rautatielinjausta Helsingistä Hausjärven Turkhautaan. Hänen ehdotuksensa mukaan rautatie olisi toteutettu hevosvetoisena. Tutkimusten tuloksena vuonna 1851 valmistunut ratasuunnitelma sisälsi höyryveturivetoisena toteutettavan radan välille Helsinki–Hämeenlinna. Maaliskuussa 1853 Hämeenlinnan kaupunki yhdessä suurtilallistensa kanssa oli anonut toimilupaa rakentaa rautatie Helsinkiin, mutta anomus hylättiin. Rautatiehanketta ja siitä esitetyn ratasuunnitelman käsittelyä jarrutti myös vuosina 1853–1856 käyty Krimin sota. Venäjän sotamenestys oli kärsinyt vaatimattomasta rataverkosta.
Toteutunut suunnitelma
Vuoden 1856 maaliskuussa tapahtuneen Helsingin vierailunsa aikana Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II käski muun muassa laatimaan esityksen sisämaan liikenneyhteyksien parantamiseksi. Toimeksianto osoitettiin kenraalikuvernööri Bergin johtamalle komitealle, jonka tuli selvittää sisämaan ja satamien välisä sekä keisarikunnan pääkaupunkiin Pietariin johtavia liikenneyhteyksiä kanavia ja rautateitä käyttäen. Vuonna 1851 laadittu ratasuunnitelma tarkastettiin komiteaan kuuluneen Alfred Stjernvallin velipuolen Knut Stjernvallin johdolla. Stjernvallista oli tullut uusi insinöörikunnan päällikkö. Tarkastettu ratasuunnitelma välille Helsinki–Hämeenlinna esitettiin marraskuussa 1856 pidetyssä komitean kokouksessa, joka johti komitean enemmistön kannatukseen. Komitea lähetti laatimansa ehdotuksen senaatille, joka hyväksyi ratasuunnitelman jo saman vuoden joulukuussa. Aleksanteri II teki lopullisen hyväksyvän päätöksen radan rakentamisesta 4. maaliskuuta 1857.
Radan rakennus ja käyttöönotto
Keisarillisella päätöksellä rata säädettiin rakennettavaksi yksiraiteisena, mutta kahdella penkereellä. Rakentaminen alkoi 13. kesäkuuta 1857. Rakentamisen alkamisesta kuulutettiin kirkoissa. Työnjohtajaksi määrättiin Uudenmaan läänin kuvernööri Knut Stjernvall, ja rakennusvalvojana toimi kenraali Johan Mauritz Nordenstamin johtama rautatiejohtokunta. Rata-alueen maita pakkolunastettiin, ja radan varrelle rakennettiin väliaikainen maantie.
Rataosuus jaettiin viiteen työpiiriin. Hyvästä palkkauksesta huolimatta työnjohdolla oli vaikeuksia saada kokoon riittävästi työvoimaa, jonka määrä vaihteli rakennushankkeen aikana 1 000–4 000 välillä. Lisäksi Saimaan kanavan rakennustyömaalta vapautuneita kuritushuonevankeja oli radan rakennuksessa mukana yli 200. Työntekijät palkattiin vuosipalvelukseen eli vuodeksi kerrallaan. Palkka maksettiin rahana, ja työhön kuului myös asunto kasarmissa. Työ oli kuitenkin valvottua ja kurinalaista, ja vuoden 1805 palkollisasetuksen nojalla radanrakentajien fyysinen rankaiseminen oli sallittua. Järjestystä ratatyömaalla ylläpiti järjestysmies, jolla oli valtuudet toimia poliisiviranomaisena ja syyttäjänä oikeudessa. Apunaan järjestysmiehellä oli aseistetut kasakat, jotka valvoivat vankityövoimaa ja palkanmaksua sekä kuljettivat postia. Kasakoiden palkka oli huomattava kuluerä.
Rata rakennettiin melko alkeellisella tekniikalla, mutta huolellisesti ja arvokkailla materiaaleilla, kuten raudalla ja sementillä. Raiteita varten hankittiin saksalaismalliset rautaiset kiskot, jotka painoivat 33 kiloa metriltä. Rataan kuului siltoja, maa- ja kallioleikkauksia sekä penkereitä. Vuonna 1861 valmistuneen Helsingin asemarakennuksen ja sen ratapihan tieltä kuivatettiin Kluuvinlahti. Ratalinjasta tuli suora ja tasoristeyksiä kertyi vain vähän. Liikennepaikkoja oli yhteensä seitsemän, ja niiden keskimääräinen väli oli 15,4 kilometriä.
Ensimmäinen radan pohjoispäähän asti ajettu vihkiäisjuna saapui Hämeenlinnaan 31. tammikuuta 1862 kello 11 aamupäivällä. Lemminkäinen-veturin vetämään junaan oli kytketty useita vaunuja, joissa oli yhteensä 30 kutsuvierasta. Matkalippujen hinnasto julkaistiin helmikuussa ja ensimmäinen aikataulu maaliskuussa. Radan viralliset avajaiset pidettiin 17. maaliskuuta, joka on nykyään VR:n syntymäpäivä.
Rakentamiskustannukset ylittyivät arvioidusta 2,2 miljoonasta hopearuplasta lopulta 3,7 miljoonaan. Ylittymiseen vaikuttivat muun muassa kalliit ja laadukkaat materiaalit sekä palkkojen nousu. Säästösyistä useat seuraavat ratahankkeet, kuten Riihimäki–Pietari-rata, toteutettiin huomattavasti halvemmin esimerkiksi mutkaisemmilla ratalinjoilla ja kevyemmillä päällysrakenteilla. Knut Stjernvall sai budjetoinnista julkista kritiikkiä ja erosi Valtionrautateiltä vuonna 1863.
Matka-ajat ja matkustajamäärät
Radan avaamisen aikaan matka Helsingistä Hämeenlinnaan kesti 4 tuntia 40 minuuttia. Vuonna 1864 matka oli kuitenkin jo noin tunnin verran nopeampi. Vuonna 1875 junamatkan keskinopeus oli 33,8 kilometriä tunnissa.
Vuoden 1862 aikana matkustajia Helsingin ja Hämeenlinnan välillä oli kaikkiaan 39 000 ja seuraavana vuonna 64 000. Tavaraa kuljetettiin 13 000 tonnia. Luvut kasvoivat voimakkaasti Riihimäki–Pietari-radan avaamisen myötä. Koko rataverkolla miljoonan matkustajan raja ylitettiin vuonna 1874.
Pääradan rakennusvaiheet
108 kilometriä pitkän Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistuttua Suomen nykyisen pääradan rakentaminen pohjoiseen päin jatkui kiivasta vauhtia.
Valmistumisvuodet rataosittain
Radan alkuperäinen kalusto
Rautatien ensimmäiset neljä höyryveturia oli tilattu Englannista vuonna 1859, samoin kuin kaksi englantilaista veturinkuljettajien opettajaa. Vetureiden, rautatiesiltojen ja kiskojen valmistusta Englannissa valvoi siellä opiskellut ja konepajatoimintaan perehtynyt insinööri Gustaf Törnudd. Ensimmäiset veturit saapuivat Britanniasta Suomeen syksyllä 1860, ja höyryveturi Ilmarisella koeajettiin Helsingin rautatieasemalta Pasilaan 8. elokuuta 1861. Muut vetureista saivat nimet Alutar, Lemminkäinen ja Suomi. 49 tonnia painavien vetureiden huippunopeus oli 80 km/h ja kokonaispituus 14,3 metriä. Kaikki neljä alkuperäistä veturia poistettiin käytöstä 1910-luvun alkupuolella ja ne päätyivät romutettaviksi. Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistumisen jälkeen vetureita tilattiin edelleen Englannista mutta myös esimerkiksi Saksasta ja Sveitsistä.
Nykytilanne
Pääradan osuus Helsinki–Tampere kuuluu Helsingin seudun lähijunaliikenteeseen ja on siten sekä paikallisjunien että kaukoliikenteen käytössä, tosin vain muutamat lähijunat jatkavat Riihimäkeä pidemmälle. Rata Keravalle asti on vähintään neliraiteinen Keravan kaupunkirata. Toijalan ja Tampereen välillä rata kuuluu myös Tampereen seudun lähijunaliikenteeseen.
Tulevaisuus: Suomirata-hanke
Suomirata-projekti tähtää parantamaan nykyistä Riihimäki–Tampere-rataa rakentamalla joko lisäraiteita nykyiselle pääradalle tai kokonaan uuden oikoradan. Tavoitteena on lyhentää matka-aikaa Tampereelta Helsinkiin nykyisestä 1 tunnista ja 33 minuutista noin tuntiin. Tampereen ja Helsinki-Vantaan lentoaseman välinen matka-aika ilman pysähdyksiä olisi noin 45 minuuttia. Radan pituus olisi vaihtoehdosta riippuen 177–186 kilometriä, josta tunneleiden osuus 22–49 kilometriä.
Suomirata-yhtiön oman selvityksen mukaan vaihtoehto, jossa rakennetaan uusi suurnopeusrata, lyhentäisi matka-aikaa Helsingistä Tampereelle nykyisestä 32 minuuttia. Valtiovarainministeriön ja Liikenne- ja viestintäministeriön raportin (2023) mukaan matka-aika lyhenisi 31 minuuttia. Koska pääradan kehittämisestä on jo tehty päätös, joka tulee nostamaan sen nopeutta, on Suomirata-hanketta kuitenkin verrattava tähän vaihtoehtoon, jolloin Suomirata nopeuttaisi yhteyttä vain 16 minuuttia.
Tämän vaihtoehdon toteuttaminen maksaisi yhtiön itsensä mukaan noin 5,5 miljardia euroa ja ministeriöiden mukaan saman verran, 5,46 miljardia. Konsulttiyhtiö FCG:n mukaan Suomiradan rakennuskustannukset Lentoradan kanssa ovat 4,5 miljardia ja kokonaiskustannukset 6,2 miljardia. Suurnopeusradan nopeus olisi 250–300 kilometriä tunnissa. Rakentaminen kestäisi noin seitsemän vuotta.
Toinen vaihtoehto, jossa pääradalle rakennettaisiin lisäraiteet ja oikaisuja, säästäisi aikaa yhtiön mukaan 15 minuuttia, tai Valtiovarainministeriön ja Liikenne- ja viestintäministeriön (2023) mukaan 13 minuuttia. Rakentaminen maksaisi neljä miljardia euroa. Suurnopeusradan rakentamatta jättäminen säästäisi arvokkaita kulttuuriympäristöjä, mutta lisäraiteiden rakentaminen häiritsisi pääradan liikennettä noin vuosikymmenen ajan.
Kumpikin vaihtoehto sisältää 30 kilometrin pituisen tunneloidun Pasila–lentoasema–Kerava-välin eli Lentoradan rakentamisen. Lentoradan osuus hinnasta on noin 2,7 miljardia euroa.
Satoru Iwata
Satoru Iwata (, 6. joulukuuta 1959 Sapporo, Hokkaidō, Japani – 11. heinäkuuta 2015 Japani) oli japanilainen videopelisuunnittelija ja -ohjelmoija, joka toimi Nintendon toimitusjohtajana vuosina 2002–2015. Uransa alussa hän oli ohjelmoija HAL Laboratoryssa, joka auttoi Super Smash Bros. -, Kirby- ja Pokémon-pelien kehityksessä. Iwatasta tuli HAL Laboratoryn johtaja ennen siirtymistään Nintendolle vuonna 2000. Hiroshi Yamauchi luovutti Nintendon toimitusjohtajan paikkansa Iwatalle vuonna 2002.
Välskärin kertomuksia
thumb|Kirjan kansi. Välskärin kertomuksia (alkuteos Fältskärns berättelser) on Zacharias Topeliuksen kirjoittama historiallinen romaani. Se julkaistiin Helsingissä ja Tukholmassa ruotsiksi 1853–1867. Alun perin teos ilmestyi jatkokertomuksena Helsingfors Tidningar -lehdessä vuosina 1851-1866.
Ensimmäinen täydellinen suomenkielinen laitos ilmestyi 1878-1882 kääntäjinä Robert Mellin (jaksot 1-4) ja Kaarlo Kramsu (jakso 5). Juhani Aho suomensi uudelleen koko teoksen, joka julkaistiin vuosina 1895–1898 (Werner Söderström). Ahon suomennokseen liitettiin Carl Larssonin ruotsinkielisiä laitoksia varten valmistama kuvitus sekä yksitoista Albert Edelfeltin ensimmäistä jaksoa varten tekemää piirrosta.
Rakenne
Välskärin kertomuksia jakaantuu viiteen jaksoon (ruots. cyckel), joista kukin sisältää kolme toisiinsa läheisesti liittyvää kertomusta:
Juoni
Välskärin kertomuksia käsittelee suomalaisten Bertelsköldin ja Larssonin sukujen kohtaloita. Kehyskertomuksessa vanha välskäri Andreas Bäck aloittaa tarinansa pienelle kuulijakunnalleen kolmikymmenvuotisen sodan ajoista ja Ruotsin liittymisestä sotaan vuonna 1630 (1. Kertomus ”Kuninkaan sormus”) ja päättää sen Kustaa III:n vallankaappaukseen liittyviin tapahtumiin vuonna 1772 (15. kertomus ”Aamun valkeneminen”).
Jokaisen kertomuksen alussa on lyhyt osio, jossa kehyskertomuksen henkilöt, kenttävälskäri Bäck ja hänen kuulijansa väittelevät innokkaasti historiallisista tapahtumista ja kommentoivat tarinan päähenkilöiden luonteenpiirteitä ja tekoja.
Ensimmäinen nide: Kertomukset 1–6
Kertomus alkaa vuoden 1631 Breitenfeldin taistelusta, jossa Kustaa Perttilä -niminen isokyröläinen talonpojan poika ja ratsumies kunnostautuu. Hänet ylennetään ratsuväen luutnantiksi. Hän muuttaa nimensä Berteliksi ja myöhemmin aateloinnin yhteydessä Bertelsköldiksi. Bertel rakastuu Saksassa nuoreen ja kauniiseen ruhtinatar Regina von Emmeritziin, josta tulee monien seikkailujen jälkeen hänen vaimonsa ja aatelis­suvun kanta­äiti. (1. kertomus ”Kuninkaan sormus")
Romaaniin tuo salaperäisyyttä ja taianomaisuutta kuparinen sormus, joka on aluksi kuningas Kustaa II Aadolfin hallussa. Ennen kaatumistaan Lützenin taistelussa kuningas on testamentannut sormuksen Kustaa Bertelille, joka todellisuudessa on hänen avioton poikansa. Näin sormus joutuu Bertelsköldin suvun haltuun ja kiertää sen jäseneltä toiselle usean sukupolven ajan välillä vieraisiin käsiinkin joutuen. Taikavoimaiseen esineeseen on kaiverrettu kirjaimet R. R. R. tarkoittaen latinan sanoja Rex Regi Rebellis – ”kuningas kapinassa kuningasta vastaan”. Sormuksen haltijaan ei pysty vesi, tuli, rauta eikä lyijy. Se tuo omistajalleen menestystä, mutta sen taikavoima lakkaa, jos sen kantaja vannoo väärän valan.
Eräs ensimmäisen niteen dramaattisimmista hetkistä tapahtuu suvun kantaisän Aaron Perttilän talossa Isossakyrössä vuonna 1635. Kustaa Bertelsköld on vaimonsa Reginan kanssa saapunut paikalle pyytämään siunausta luulotellulta isältään Aaronilta. Aatelissäätyä vihaava Perttilä ei kuitenkaan hyväksy aatelisarvon vastaanottanutta jälkeläistään ja kiroaa Kustaa Bertelsköldin karkein sanoin. Silloin hänen tyttärensä Meri (Emerentia) paljastaa olevansa Kustaan äiti. Samalla selviää myös, että juuri Meri oli lahjoittanut Tukholmassa nuoruuden rakastetulleen, tulevalle kuninkaalle Kustaa II Aadolfille, onnea tuovan kuparisormuksen. Meri siunaa Kustaan ja Reginan, mutta varoittaa heitä myös sormukseen liittyvistä vaaroista, kunnianhimosta ja väkivallasta. Tästä kohtauksesta lähtien Bertelsköldien kohtaloista tulevat taistelemaan Aaron Perttilän aatelis­valtaa vastaan sinkoama kirous ja Meri Perttilän pojalleen Kustaalle ja tämän jälkeläisille lausuma siunaus. Aaron Perttilä puolestaan tekee pehtorinsa Larssonin pojasta perillisensä, lahjoittaa hänelle kirveensä merkiksi rehellisen työn kunniasta ja manaa ikuista vihaa talonpoikien ja aateliston välille. Meri Perttilä kuolee poikansa Kustaan syliin. (3. kertomus ”Tuli ja vesi”)
Seuraavassa kertomuksessa kenraalimajuriksi ylennyt kreivi Kustaa Bertelsköld taistelee Liettuassa ja Puolassa vuonna 1656 ja selviää taisteluista vahingoittumattomana. Liettualaisten kanssa käydyissä neuvotteluissa hän kuitenkin vannoo väärän valan, ja menettää näin onnensa. Hänen mukanaan on hänen herkkäsydäminen poikansa Bernhard, joka muistuttaa luonteeltaan selvästi enemmän jo vuonna 1653 kuollutta äitiään kuin isäänsä. Pohjan sodassa vuonna 1657 molemmat Bertelsköldit hyökkäävät Ruotsi-Suomen armeijan mukana Tanskaan, ja tammikuussa 1658 he valmistautuvat Vähän-Beltin ylitykseen. Poikkeuksellisen ankara pakkanen on jäädyttänyt salmen. Juuri ennen salmen ylitystä eräs nuori sotilas pilkkaa Kustaata, joka suuttuu ja haastaa hänet kaksintaisteluun. Väärään valaan syyllistynyt Kustaa häviää taistelun ja menettää kaksi sormeaan. Niistä toisessa on kuninkaan sormus, jonka saa haltuunsa Niilo Janssen, hieman aikaisemmin Bertelsköldin mukaansa kaappaama tanskalaispoika. Kustaa Bertelsköld hukkuu Vähän-Beltin ylityksessä ja näin Bernhardista tulee Bertelsköldin suvun päämies. ( 4. kertomus ”Kapinassa omaa onneaan vastaan”)
Seuraavissa kertomuksessa seurataan Bernhard Bertelsköldiä Kaarle XI:n metsästysseurueessa Ahvenanmaalla 1670-luvun alussa sekä pelastamassa noitavainoissa tuomittua vanhaa naista. (5. kertomus ”Noita-akka”) 1690-luvulla hän menettää suuren osan läänityksiään reduktiossa eli läänitysten palautuksessa kuningas Kaarle XI:lle. Hänen hovimestarinaan toimiva Janssen juonittelee hänen selkänsä takana ja osittain saa aikaan Bertelsköldin suvun vararikon. He menettävät Varsinais-Suomessa olevan Mainiemen linnan suurten nälkävuosien aikaan 1695–1697 ja Bernhard Bertelsköld joutuu vangiksi Turun linnaan, jossa hän vaipuu syvään masennukseen ja sairastuu. (6. kertomus ”Mainiemen linna”) Kertomuksen lopussa hänen nuoruudenrakastettunsa Kerttu tulee vierailulle ja kertoo, että Janssen on hukkunut. Hän myös paljastaa, että hänellä on kuninkaan sormus mukanaan. Bernhardin pyynnöstä hän antaa sormuksen tälle. Linnan päällikkö tulee ilmoittamaan Kaarle XI:n kuolemasta ja Bertelsköldin poikien, Torstenin ja Kustaan menestyksestä virkamiehistössä ja armeijassa. Bernhard kuolee pian näiden uutisten jälkeen ehdittyään testamentata sormuksen esikoiselleen Torstenille.
Toinen nide: Kertomukset 7-11
Toisen niteen alussa siirrytään Kaarle XII:n aikaan ja kerrotaan Bertelsköldin ja Larssonin sukujen vaiheista Suuren Pohjan sodan ja isonvihan aikana eli vuosina 1700-1721. Torsten jää kuninkaan virkamieheksi Tukholmaan, mutta hänen veljensä Kustaa lähtee Ruotsi-Suomen armeijan mukana taisteluihin Tanskaan, Baltiaan, Puolaan ja Ukrainaan ja ylenee majuriksi. Käy ilmi, että Kustaan pikkusisko Ebba, prinsessa Ulrika Eleonoran kamarineiti, on pihistänyt sormuksen Torstenilta emäntänsä toimeksiannosta. Tämä on piilottanut sen medaljonkiin, jota kuningas Kaarle XII kantaa tietämättä kuitenkaan kuninkaan sormuksesta. (7. kertomus: "Siniset")
Lopulta Kustaa pääsee takaisin Suomeen ja osallistuu Isonkyrön eli Napuen taisteluun vuonna 1714. Juuri ennen Napuen taistelua Larssonin suvun päämies eli vanhan Perttilän talon isäntä menettää kuusi poikaansa, jotka venäläiset yllättävät heidän tiedusteluretkellään. (8. kertomus "Pakolainen") Kustaa Bertelsköld pääsee pakoon venäläisjoukkojen keskeltä ja päätyy Kajaanin linnaan vuonna 1715. Sen kukistumisen jälkeen hän pakenee Ruotsiin. Hän avioituu lapsuudenystävänsä Eeva Falkbergin kanssa, ja avioliitosta syntyy yksi lapsi, Kaarle Viktor Bertelsköld. Kustaa Bertelsköld lähtee vielä Carl Gustaf Armfeltin johtamalle surullisenkuuluisalle sotaretkelle Norjaan ja saa surmansa lumimyrskyssä Keski-Norjan tuntureilla tammikuussa 1719 yrittäessään pelastaa tovereitaan. (9. kertomus "Erään nimen varjo")
Virkaurallaan menestynyt Torsten saa takaisin haltuunsa kuninkaan sormuksen, ja se näyttää varmistavan hänen menestyksensä jatkossakin. Hänen sisarensa syyttää häntä ylpeydestä ja ateismista ja kehottaa häntä tekemään parannuksen ajoissa, mutta Torsten ei syytöksistä eikä parannuskehotuksista välitä. Hän tulee vannoneeksi sotamies Flintan leskelle, että hän huolehtii tämän toimeentulosta.
Toisen niteen jälkipuoliskolla siirrytään Uudenkaupungin rauhan jälkeiseen aikaan. Kuninkaaksi on noussut heikko hallitsija Fredrik I. Kuvauksessa painottuu nyt myös Larssonin suku, joka on jakaantunut kahteen haaraan: isossavihassa kovia kokeneisiin Perttilän tilan talonpoikiin ja varakkaisiin vaasalaisen kauppahuoneen omistaviin porvareihin. Kauppahuoneen päämies Lars Larsson on osannut taitavasti hyödyntää ulkomaisten luottojen ja tervakaupan tarjoamia mahdollisuuksia. (10. kertomus: "Erämaiden kevät") Hänet valitaan edustamaan Vaasan porvareita vuoden 1738 valtiopäiville Tukholmaan, jossa hän myssypuolueen kannattajana sotkeutuu puoluekiistoihin ajaessaan tapulioikeuksia Pohjanmaan kaupungeille. Tässä hän joutuu vastakkain myös Torsten Bertelsköldin kanssa ja tämän juonittelujen kohteeksi. (11. kertomus: "Porvarikuningas")
Norjan tuntureilla kaatuneen majuri Bertelsköldin poika Kaarle Viktor tutustuu sattumalta Tukholmassa kauppias Larssonin tyttäreen Esteriin. Nuoret rakastuvat toisiinsa intohimoisesti eivätkä välitä sukujensa keskinäisestä vihanpidosta. Mutta Esterin isä, joka on sukuperinnettään noudattaen jyrkästi aatelinvastainen, ei suvaitse avioliittoa ja pakottaa heidät eroamaan. (11. kertomus: "Porvarikuningas") Kertomuksen lopussa syksyllä 1740 kauppias Larsson, jota on ruvettu kutsumaan 'porvariskuninkaaksi' ennustaa, että sota Ruotsin ja Venäjän välillä puhkeaa vuoden sisällä ja tulee tarjoamaan uusia liiketoiminnan mahdollisuuksia.
Kolmas nide: Kertomukset 12-15
Kolmennen niteen aloittavassa kertomuksessa "Vaasan prinsessa" ollaan siirrytty uuden kuninkaan Adolf Fredrikin aikaan ja tutustutaan nuoreen lukiolaiseen Eerikki Ljungiin, joka toimii Carl von Linnén avustajana. Hän kuuluu Larssonien suvun talonpoikaishaaraan. Linnén oppilaana hän tutustuu tulevaan puolisoonsa Eerikaan. Eerikki Ljung kutsutaan vanhentuneen 'porvarikuningas' Larssonin syntymäpäiväjuhliin Vaasaan, ja matkallaan hän ystävystyy Kaarle Viktor Bertelsköldin kanssa. Bertelsköld on avioitunut, mutta jäänyt leskeksi. Hänelle on jäänyt avioliitosta kaksi lasta, Berhnard ja Louise.
Vaasassa Ester Larsson hoitaa vanhaa isäänsä 'porvarikuningas' Larssonia. Tämä on rikastunut edelleen onnekkaan kapteeni Neptunus Gastin avulla. Larsson saa selville, että kuninkaan sormus on päätynyt Gastille, joka oli tappanut erään Torsten Bertelsköldin kamaripalvelijan saadakseen sen. Hän riistää sormuksen Gastilta, ja heittää sen meren pohjaan, sillä hän uskoo sen olevan epäjumalallinen taikakalu.
Vaasaan saapuu myös Kaarle Viktor Bertelsköld, osana kaupungissa vierailulla olevan kuningas Aadolf Fredrikin juhlasaattuetta. Hän tapaa vuosien jälkeen nuoruuden ihastuksensa Esterin. Kaksikko löytää taas rakkautensa, mutta vanha 'porvarikuningas' ei edelleenkään anna siihen suostumustaan vaan yrittää naittaa tytärtään tämän talonpokaiselle serkulle. Ihmeen kaupalla mereen heitetty kuninkaansormus putkahtaa jälleen esiin, kun Eerikki Ljung löytää sen pyydystetyn hauen vatsasta. Kuningas Aadolf Fredrik vierailee Larssonin kodissa ja puhuu Esterin ja Kaarle Viktor Bertelsköldin avioliiton puolesta. Lopulta Larsson murtuu ja antaa suostumuksensa tyttärensä avioliittolle. Nuori luonnontieteilijä Eerikki Ljung valmistuu ylioppilaaksi, mutta hänen löytämänsä sormus katoaa jälleen. (12. kertomus "Vaasan prinsessa")
Romaanin viimeisen jakson kolmessa kertomuksessa eletään kuningas Kustaa III:n aikaa 1770-luvulla. Bertelsköldien kiintopisteeksi on tullut Itä-Götanmaalla sijaitseva Falkby uusine linnoineen ja puistoineen. Kaarle Viktorin lapset Bernhard ja Louise ovat aikuisia, ja hänen uuteen avioliittoon Esterin (nyk. kreivitär Bertelsköld) kanssa on syntynyt kaksi uutta lasta, Paul ja Vera. Paul on ylioppilas ja Turun Kuninkaallisen Akatemian opiskelija, joka on saanut kortteerin tieteellistä kasvitarhaa hoitavan Eerikki Ljungin ja hänen puolisonsa Eerikan luona. Paul edustaa aikansa valistushenkeä ja vapaa-ajattelua. Mutta hänen mielessään vallitsee maailmankatsomuksellinen kaaos, kun valistuksen uskontokriittiset näkemykset, perinteinen jumalusko, okkultismi ja uudet tieteelliset menetelmät törmäävät toisiinsa. Turussa hän on tutustunut myös tohtori Martti Weisiin, alkemistiin, jonka uskotaan osaavan valmistaa kultaa. Topelius kuvaa perusteellisesti Turun akatemian miljöötä ja keskeisiä tutkijoita. Myös Aurora-seura saa oman lukunsa. Paul Bertelsköld on saavuttanut yliopistolla mainetta sanavalmiina ja uhmakkaana esiintyjänä. Hänet pyydetään puolustamaan teologista väitöskirjaa, jonka aiheena ovat todistukset jumalan olemassaolosta. Tässä respondentin tehtävässä hän saattaa vastaväittäjän ja useat muutkin professorit naurunalaisiksi. Paul erotetaan akatemiasta vuodeksi, syynä kunnioituksen puute ja pyhän sanan pilkkaaminen. Hän on masentunut, eikä löydä elämälleen tarkoitusta. Eerikki ja Eerika Ljungin samoin kuin lempeän serkkutyttö Cecilia Larssonin yritykset saada hänet turvautumaan Jumalaan eivät onnistu. Paul päättää nyt matkustaa takaisin perheensä luo Falkbyhyn. Saattajien joukossa Turun satamassa on myös Henrik Gabriel Porthan.(13. kertomus ”Vapaa-ajattelija”)
Samaan aikaan Falkbyssä valmistaudutaan suuriin syntymäpäiväjuhliin, jotka kreivitär Ester Bertelsköld järjestää miehensä Kaarle Viktorin kunniaksi. Juhlat päätyvät kuitenkin ikävään välikohtaukseen, jonka aiheuttaa Kaarle Viktorin poika ensimmäisestä avioliitosta, menestynyt diplomaatti Bernhard Bertelsköld, isosetänsä Torstenin kaltainen pöyhkeilevä juonittelija. Bernhard kadehtii ja halveksii äitipuoltaan Esteriä ja sisarpuoliaan Paulia ja Veraa, sillä he eivät ole puhdasverisiä aatelisia. Kun Bernhard yrittää häätää mökistään kartanon mailla asuvan vanhan lesken, on Esterin mitta täynnä ja hän päättää paeta Falkbystä. Hän toivoo, että eripuraisuus ja rauhattomuus silloin katoaisivat perheestä. Kun Paul saapuu paikalle ja saa kuulla äitinsä katoamisesta, myös veljesten välit rikkoontuvat. (Kertomus 14. ”Iltamyrskyjä”)
Kertomuksen painopiste siirtyy sitten Tukholmaan, jossa vuoden 1771 valtiopäivät on avattu, aateliston ja muiden säätyjen keskinäinen taistelu vallasta on kärjistymässä ja kuningas Kustaa III valmistelee uutta hallitusmuotoa ja säätyvallan alasajoa. Kiihkeä poliittinen ilmapiiri tempaa myös Bertelsköldin veljekset mukaansa. Paul pyydetään kuninkaan palvelukseen ja Bernhard juonittelee parantaakseen asemiaan virkakoneistossa. Myös Larsson-suvun edustajat häärivät valtiopäivämiehinä alempien säätyjen edustajina.
Jack Witikka
Witikan isä oli keihäänheiton epävirallinen maailmanennätysmies ja olympiaedustaja, varatuomari ja vakuutusjohtaja Evert Jakobsson.
Välskärin kertomuksia
Kolmas nide: Kertomukset 12-15
Ranskasta Tukholmaan saapunut salaperäinen kaunotar markiisitar Herminie Egmont, kuninkaan ystävä, hurmaa sekä Bernhardin että Paulin, mutta antaa rukkaset Bernhardille. Kun Bernhard joutuu markiisittaren kutsuilla sanaharkkaan paroni J.M. Sprengtportenin kanssa ja tulee samalla loukanneeksi markiisittaren kunniaa, ratkaistaan riita kaksintaistelulla. Kun Paul haluaa uhrautua veljensä puolesta, Sprengtporten suostuu mutta yrittää ampua nuorukaista niin, ettei tämä haavoittuisi vakavasti. Paul kuitenkin lysähtää maahan tajuttomana.
Jack Witikka
Ura
Witikka opiskeli teatterialaa muun muassa Englannissa ja Yhdysvalloissa. Hän aloitti uransa mainospäällikkönä Paramount Films Oy:ssä ja toimitusjohtajana Parvisfilmissä (1946–48). Vuonna 1949 Witikka aloitti ohjaajana Suomalaisessa Oopperassa, josta hän siirtyi 1953 Kansallisteatteriin. Siellä Witikka toimi ohjaajan, talouspäällikön, (1953–57) apulaisjohtajan (1957–69) ja johtajan (1969–80) tehtävissä. Toimittuaan pari vuotta freelance-ohjaajana hän siirtyi Helsingin ruotsalaisen teatterin johtajaksi vuonna 1982. Tästä tehtävästä hän luopui vuonna 1987.
Välskärin kertomuksia
Kolmas nide: Kertomukset 12-15
Katkerana saamistaan rukkasista Bernhard on toimittanut herjaavan häväistyskirjoituksen tukholmalaiseen sanomalehteen ja yllyttää näin väkijoukon Markiisitar Egmontin kimppuun hänen asunnolleen. Vahingoniloinen Bernhard katselee riehumista kadulla, mutta saa ohimoonsa kiven, jonka viskaa markiisittaren kostoa hautova palvelija. (Kertomus 14. ”Iltamyrskyjä”)
Jack Witikka
Ura
Witikka alkoi tehdä lyhytelokuvia 1940-luvun lopulla. Hänet palkittiin parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnolla 1949 elokuvasta Ennen ensi-iltaa. Hänen ensimmäinen kokoillan elokuvaohjauksensa oli Aila – Pohjolan tytär (1951). Taustalla tuottajana ja Witikan tukijana vaikutti Michael Powell. Elokuvaa suunniteltiin kansainväliseen levitykseen, mutta sen suosio ei ollut Suomessakaan suuri. Erik Blomberg palkittiin filmistä kuvaus-Jussilla.
David di Tommaso
thumb|David di Tommaso David di Tommaso (6. lokakuuta 1979 Échirolles, Ranska – 29. marraskuuta 2005 De Meern, Alankomaat) oli ranskalainen jalkapalloilija. Di Tommaso pelasi puolustajan paikalla.
Jack Witikka
Ura
Vuonna 1954 valmistui Witikan fantasiaelokuva Pessi ja Illusia, joka pohjautui Ahti Sonnisen Yrjö Kokon tekstien pohjalta säveltämään satubalettiin. Ennen sitä oli ensi-iltaan tullut säveltäjä Gabriel Linsénin elämäkertaelokuva Mä oksalla ylimmällä, jonka kautta alkoi Witikan yhteistyö kirjailija Walentin Chorellin kanssa. Se jatkui ekspressionistisella aikuisten satuelokuvalla Nukkekauppias ja kaunis Lilith (1955). Se on tarina nimettömästä valtiosta, jossa leikkiminen on kielletty. Absurdi komedia Äidittömät (1958), jonka Witikka oli sovittanut teatteriin, oli Chorellin ja Witikan kolmas yhteinen projekti. Se on täynnä seksuaalisymboliikkaa, erikoisia hahmoja ja tilanteita. Maikki Länsiön tahallisen ylinäytelty roolihahmo sai kiitosta. Äidittömät on harvinainen esimerkki lähes surrealistisesta suomalaisesta elokuvasta.
Kahden viimeisen Chorell-elokuvan välissä Witikka ohjasi Frans Emil Sillanpään klassikkoromaanista Nuorena nukkunut toisen elokuvasovituksen nimellä Silja – nuorena nukkunut (1956). Ensimmäisen oli ohjannut Teuvo Tulio vuonna 1937, mutta sen kaikki kopiot tuhoutuivat Adams-filmin tulipalossa 1959. Sillanpää-filmatisoinnin käsikirjoittajana toimi muun muassa Edvin Laineen Tuntemattomaan sotilaaseen käsikirjoituksen tehnyt Juha Nevalainen. Nevalainen ja Witikka jatkoivat yhteistyötä elokuvassa Mies tältä tähdeltä (1958). Se oli realistinen alkoholistikuvaus, jollaista suomalaisessa elokuvassa ei ollut nähty. Näyttelijöitä ei maskeerattu lainkaan.
Seuraavat vuodet Witikan elokuvaura jatkui lähinnä kepeiden komedioiden, kuten Virtaset ja Lahtiset (1959) sekä Iloinen Linnanmäki (1960) parissa. Ne olivat Witikan ainoat värielokuvat, mutta kriitikot eivät arvostaneet niitä.
Witikan viimeiseksi elokuvaksi jäi Pikku Pietarin piha (1961), joka oli sovitus Simo Puupposen eli Aapelin samannimisestä romaanista. Lämminhenkistä kuvausta helsinkiläisen puutalokorttelin asukkaista on pidetty Witikan parhaana.
Witikka oli vuonna 1957 perustetun Suomen elokuva-arkisto ry:n ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1957–67.
Vuosina 1945–1959 Witikka oli naimisissa oopperalaulaja Oiva Soinin tyttären Lilli Anita Soinin kanssa. Vuodesta 1961 Witikan puoliso oli näyttelijä Tea Ista.
David di Tommaso
Ura
David di Tommaso aloitti ammattilaisuransa Ranskan pääsarjassa kaudella 1998–1999 AS Monacon riveissä. Di Tommaso sai Monacossa peliaikaa harvakseltaan; kolmen kauden aikana hänelle kertyi yhteensä 14 liigaottelua. Hän voitti kuitenkin Ranskan mestaruuden kaudella 1999–2000 ja pääsi pelaamaan AS Monacon kanssa Mestarien liigaa kaudella 2000–2001.
Di Tommaso siirtyi kesken kauden 2000–2001 Ranskan pääsarjajoukkue CS Sedan Ardennes'iin, jossa hän sai enemmän peliaikaa. Hän pelasi Sedanissa neljän kauden ajan, joista kolme kautta Ligue 1:ssä ja viimeinen Ligue 2:ssa eli Ranskan toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Ainoan maalinsa Ligue 1:ssä hän teki lokakuussa 2002 Bordeaux'ta vastaan.
Jack Witikka
Ura
Jack Witikka on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
David di Tommaso
Ura
Kaudeksi 2004–2005 di Tommaso siirtyi Alankomaiden pääsarjaan (Eredivisie) FC Utrechtin joukkueeseen. Samalla kaudella hän pelasi myös UEFA Cupissa. Hän pelasi Eredivisiessä kahdella kaudella 44 ottelua ja teki yhden maalin elokuussa 2005 AZ Alkmaaria vastaan. Jälkimmäisellä kaudella hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa Eredivisie-otteluissa ennen kuolemaansa.
Välskärin kertomuksia
Kolmas nide: Kertomukset 12-15
Välskärin viimeisessä kertomuksessa Tukholmaan paennut valepukuinen Ester saa tietää loukkaantuneiden veljesten tilanteesta ja hoivailee ensin Paulin ja sitten Bernhardin kuntoon. Esterin vaikutuksesta molemmissa tapahtuu myös henkinen muutos ja nöyrtyminen. Paul luopuu vapaamielisistä ajatuksistaan ja Bernhardista tulee kristinuskon puolestapuhuja ja ihmisten tasa-arvoisuuden kannattaja. Samaan aikaan törmätään Tukholmassa jälleen Martti Weisiin, joka on saapunut sinne ’porvarikuninkaan’ pojan, Lauri Larssonin kanssa. Käy ilmi että Lauri on aikoinaan varastanut sormuksen Eerikki Ljungilta, mutta tullut hulluksi sen voimasta. Hän vannoo väärän valan ja menettää sormuksen, joka päätyy Esterille. Martti Weis on jahdannut koko elämänsä tätä sormusta, ja pyrkii ryöväämään sen Esteriltä. Ester heittää sormuksen pois, ja nyt sen löytää markiisitar Egmont, joka luovuttaa sen Kustaa III:lle. Myös Weis menettää järkensä ja kuolee lopulta hullujenhuoneessa.
Villingen-Schwenningen
pienoiskuva|vasen|Villingenin keskustaa. Villingen-Schwenningen syntyi vuonna 1972, kun Villingenin ja Schwenningenin kunnat sekä lukuisat niitä ympäröivät kylät yhdistettiin yhdeksi omaksi kaupungikseen. Keskiajalla Villingen oli itävaltalaisten hallinnoima kunta. Schwenningen puolestaan säilyi pienehkönä kylänä 1800-luvulle saakka, jolloin siellä alkoi saada jalansijaa kelloteollisuus, josta Schwenningen tunnetaan vieläkin.
Brian Blessed
thumb|220px|Brian Blessed Cambridgen elokuvafestivaaleilla vuonna 2007. Brian Blessed (s. 9. lokakuuta 1936) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esittänyt muun muassa Augustuksen roolin sarjassa Minä, Claudius (1976), ja Boss Nassin roolin elokuvassa Tähtien sota: Episodi I – Pimeä uhka (1999), mutta hänet tunnetaan myös teatterista.
Herttamisääri
Pelin kulku
Pelissä pelataan neljän kortin tikkejä. Maata on tunnustettava ja isoimman kortin lyöjä voittaa tikin ja aloittaa seuraavan tikin. Jos ei ole annettua maata, voi lyödä minkä kortin tahansa. Hertalla ei saa aloittaa ennen kuin sitä on sakattu toisesta maasta ajettuun tikkiin. Herttaa saa kuitenkin laittaa, jos kädessä ei ole muita kortteja.
Välskärin kertomuksia
Kolmas nide: Kertomukset 12-15
Kuningas Kustaa III:n kannattajiensa kanssa suunnittelema vallankumous säätyjen ja valtaneuvoston epävakaata hallintoa vastaan onnistuu, ja säädyt tunnustavat uuden hallitusmuodon. Paul avustaa kuningasta toimimalla hänen yksityissihteerinään. Kun Paul rientää rakastamansa markiisitar Egmontin asunnolle, hän löytää tämän itsemurhan tehneenä. Markiisitar oli järjestänyt ratkaisevalla tavalla Ranskasta taloudellista apua Kustaa III:lle, mutta oli vastapalvelukseksi joutunut sitoutumaan avioliittoon miehen kanssa, jota inhosi. Murtuneena Paul lukee jäähyväiskirjeen ja palaa perheensä luo Falkbyhyn, jonne myös Ester-äiti ilmaantuu. Koko Bertelsköldin perhe on taas onnellisesti yhdessä. Romaani päättyy perheen sovintojuhlaan. Kartanon puistoon kokoontuneita alustalaisia kehotetaan vannomaan vala uudelle hallitusmuodolle ja ”uskollisesti kaikissa vaiheissa elämään ja kuolemaan lain ja vapauden, kuninkaan ja isänmaan puolesta”. (Kertomus 15. ”Aamun valkeneminen”)
Villingen-Schwenningen
Neckar-joen alkulähde sijaitsee Schwenningenissä.
Herttamisääri
Pelin kulku
Kun kaikki kortit on pelattu, lasketaan, kuinka monta pistettä kukin pelaaja sai, ja aloitetaan seuraava kierros.
Brian Blessed
Blessed tunnetaan myös seikkailijana, joka on muun muassa kiivennyt Kilimanjarolle ja Aconcagualle sekä käynyt magneettisella pohjoisnavalla. Hän on yrittänyt Mount Everestinkin valloitusta kolmesti.
Välskärin kertomuksia
Dramatisointi
Topelius dramatisoi itse muutaman Välskärin kertomuksien aiheen: Regina von Emmeritz ja Kaarle-kuninkaan metsästys. Välskärin kertomuksia toteutettiin radiokuunnelmaksi 1974–1975. Viisitoistaosaisen näytelmän dramatisoi Pekka Lounela.
Sarjakuva
Taiteilija Kari Suomalainen julkaisi Välskärin kertomuksiin perustuneen sarjakuvan Lukemista Kaikille -lehdessä vuosina 1949–1950. Tästä työstä Suomen sarjakuvaseura myönsi Suomalaiselle vuonna 1984 Puupää-hatun, ja Otava julkaisi Välskärin kertomuksia -sarjakuvan kirjana vuonna 1987.
Jack Witikka
Elokuvat
thumb|Jack Witikan hauta Helsingissä [[Hietaniemen hautausmaa#Taiteilijainmäki|Hieta­niemen hautaus­maan Taiteilijain­mäellä.]]
David di Tommaso
Ura
David di Tommaso kuoli 26 vuoden ikäisenä kotonaan sydämen petettyä hänen nukkuessaan.
Mark Leyner
thumb|Mark Leyner 2006. Mark Leyner (s. 1956) on yhdysvaltalainen kirjailija. Leyner on juristi-isän ja kiinteistövälittäjä-äidin poika. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja luovaa kirjoittamista. Hän on työskennellyt toimittajana ja mainostoimiston lääketieteen alan copywriterina. Läpimurtonsa hän teki Mississippi Review'ssa julkaistulla novellilla. Pian hän jo julkaisikin ensimmäisen romaaninsa My Cousin, My Gastroenterologist, jonka ansiosta hänestä tuli kulttikirjailija. Sittemmin hän ei ole julkaissut mitään erityisen merkittävää. Joskin suomennettu on hänen yhdessä Billy Goldbergin kanssa kirjoittamansa Why Do Men Have Nipples? (2005, Miksi miehillä on nännit? 2007), joka vastaa kysymyksiin, joita miehet tapaavat pohtia muutaman oluen jälkeen.
David di Tommaso
Suosittu pelaaja
David di Tommaso valloitti heti ensimmäisellä kaudellaan Eredivisiessä utrechtilaisten sydämet. Fanit valitsivat hänet kauden 2004–2005 päätteeksi joukkueen parhaaksi pelaajaksi. FC Utrecht kunnioitti di Tommason muistoa "jäädyttämällä" hänen pelipaitansa (numero 4).
Saavutukset
Yksi Ranskan mestaruus (1999–2000)
Mark Leyner
Postmodernistina tunnettu Leyner oli David Foster Wallacen esikuva ja ihailun kohde, ja hän kehui vuolaasti tämän romaania tai pikemminkin novellikokoelmaa My Cousin, My Gastroenterologist, jossa on 17 jokseenkin irrallista tarinaa, nokkelana, suorastaan skitsofreenisen hajanaisena kokoelmana. Myöhemmin, uuden asenteen löydettyään, Wallace kuitenkin sanoo Harper'sille kirjoittamassaan artikkelissa, että se on "huumaava yhdistelmä pop-pastisseja, huipputeknologisia heittoja ja häikäisevää, kuin televisioon luotua parodiaa", ja siteeraa kansilievettä: "kirjallinen vastine parhaalle koskaan nauttimallesi huumeelle", mikä Wallacen tilanteen tunteneille avautuu kaikkea muuta kuin kehuna.
Pulmussirri
Pulmussirri (Calidris alba) on pieni kahlaaja.
Koko ja ulkonäkö
Vaalea pieni sirri. Kesäpuvussa pää, selkä ja rinta ovat ruskean ja harmaan kirjavat, ja vatsa valkoinen. Talvipuvussa se on hyvin vaalea, alapuoli on kokonaan valkoinen ja selkäpuoli vaaleanharmaa. Koivet ovat mustat ja lyhyehkö nokka on tukeva. Lentoääni on kirkas ’pit’. Käytökseltään vilkas ja nopealiikkeinen. Linnun pituus on 18–21 cm, paino 35–110 g ja siipien kärkiväli 35–40 cm.
Vanhin suomalainen muuttomatkalla rengastettu pulmussirri on ollut 3 vuotta 2 kuukautta 20 päivää vanha. Suomessa on rengastettu vain vähän toista sataa pulmussirriä. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen vähintään 18 vuoden 6 kuukauden ikäinen yksilö.
Oskar Sundman
Varhaiset vuodet
Sundman työskenteli nuoruudessaan Ruotsissa, jossa hän omaksui sikäläisiltä nuorsosialisteilta anarkistisia vaikutteita. Myöhemmin Sundman työskenteli puuseppänä Voikkaan tehtaalla ja tuli mukaan politiikkaan ammattiosaston sekä sosialidemokraattisen nuorisoliiton kautta.
Pulmussirri
Levinneisyys
Pulmussirri talvehtii kaukana Etelä-Afrikassa, Etelä-Amerikassa ja Australiassa, ja kesäisin asuu pohjoisella napa-alueella Kanadassa, Grönlannissa ja Venäjällä. Euroopan puoleisella Venäjällä pesii vähintään 17 000 paria. Muuttolintu, joka keväällä touko–kesäkuussa on Suomessa harvinainen vieras, mutta syysmuutolla heinä–elokuussa tavataan säännöllisesti rannikollamme yksinäisiä lintuja tai pieniä parvia.
Herttamisääri
Kolmen, viiden ja kuuden hengen pelit
Peliä voi pelata myös kolme, viisi tai kuusi henkilöä. Koska kortit eivät mene tasan, niin joko yli jäävät kortit (yksi tai kaksi) menevät ensimmäisen tikin voittajalle tai pakasta poistetaan kakkosia, kunnes kortit menevät tasan.
Oskar Sundman
Varhaiset vuodet
Suurlakon aikana Suondman kuului Voikkaan punakaartiin ja lakon jälkeen hän oli mukana työläisaktivistien toiminnassa. Sundmanin epäiltiin avustaneen Helsingistä tullutta iskuryhmää Kymi-yhtiön palkkarahojen ryöstössä huhtikuussa 1907 Kouvolan ja Kymintehtaan välillä Hinkismäessä.
Pampisfordin rautatieasema
Pampisfordin rautatieasema oli rautatieasema Stour Valley Railwayn varrella Pampisfordissa, Cambridgeshiressä. Se oli käytössä vuosina 1865–1967.
Asema avattiin 1. kesäkuuta 1865 nimellä Abington. Nimi vaihtui vuonna 1875. Stour Valley Railwayta ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkauksissa. Lopullinen sulkemispäätös tehtiin vuonna 1965, joskin sulkeminen viivästyi paikallisneuvostojen harkitessa taloudellisen tuen myöntämistä, jotta liikenne jatkuisi. Kustannukset olisivat kuitenkin olleet liian suuret, ja niinpä liikenne linjalla lakkasi 6. maaliskuuta 1967. Pampisfordin asema suljettiin samana päivänä.
A11-moottoritien laajennustöiden yhteydessä asema jäi tielinjalle, ja laiturit ja asemarakennukset purettiin. Asemasta ei ole jäljellä mitään merkkejä.
Oskar Sundman
Varhaiset vuodet
1910-luvulla Sundman oli mukana sosialidemokraattien järjestötoiminnassa. Hän oli myös ehdokkaana vuoden 1917 eduskuntavaaleissa. Ruotsia taitavana Sundman esiintyi yhteistyöhaluisena neuvottelijana Kymi-yhtiön suuntaan, minkä johdosta työnantaja piti häntä maltillisena työväenjohtajana.
Kalle Österlund
Kalle Österlund (s. 21. lokakuuta 1921 Turku – 23. helmikuuta 2007 Helsinki ) oli suomalainen lastenlääkäri. Hän oli julkisuudessa television alkuaikojen ohjelmassa TV-kotilääkäri, jota tehtiin yli 30 vuotta.
Oskar Sundman
Sisällissota
Sisällissodan käynnistyttyä Sundman toimi Kymintehtaan punakaarti rykmentinkomentajana. Helmi–maaliskuun vaihteessa hän oli Mäntyharjun rintaman ylipäällikkönä toimineen Viktor Teikarin apulainen. Sundmania pidetään Kouvolassa toimineen punaisten salaisen tutkijakomitean taustavaikuttajana. Vihtori Saarisen johtama komitea tuomitsi kuolemaan ja teloitti useita kymmeniä Kymenlaakson alueelta pidätettyjä valkoisia. Seudun väkivaltaisuuksia tutkineen Mirja Turusen mukaan Sundmanin toimiin vaikutti hänen työläisanarkistitaustansa, jonka mukaan väkivallan käyttö oli hyväksyttävää tavoitteiden saavuttamiseksi.
Kalle Österlund
Österlund oli koulutukseltaan lääketieteen ja kirurgian tohtori sekä lastentautien ja vastasyntyneiden erikoislääkäri. Hän toimi lastenlääkärinä Helsingin yleisessä sairaalassa 1955–1958 sekä vuodesta 1963 Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Naistenklinikalla.
Oskar Sundman
Viimeiset vaiheet
Sodan loppuvaiheessa Sundman pakeni perheineen Neuvosto-Venäjälle. Suoritettuaan Pietarin punaupseerikoulun hän toimi miliisipäällikkönä Uhtualla sekä NKP:n piirikomitean sihteerinä Kiestingissä. Piirikomitean sihteerinä toimiessaan Sundman kohensi metsätyömaiden työoloja, käynnisti soiden kuivatusta, rakennutti siltoja ja teitä sekä perusti uusia kolhooseja.
Kalle Österlund
Österlund kuoli 85-vuotiaana. Hänen hautansa on Hietaniemen hautausmaan uurnalehdossa.
Oskar Sundman
Viimeiset vaiheet
1920-luvulla Sundman osallistui myös SKP:n toimintaan ja kävi useita kertoja salaa Suomessa. Hän kuoli kehkosairauteen Neuvostoliitossa vuonna 1936. Sundmanin kaksi poikaa joutui Stalinin vainojen uhreiksi, ja heidät ammuttiin Petroskoissa vuonna 1938.
Kalle Österlund
Palkintoja ja tunnustuksia
Vuonna 1981 Österlundille myönnettiin Valtion tiedonjulkistamispalkinto toiminnasta lääketieteen popularisoijana, ja vuonna 1984 hän sai Duodecim-seuran ensimmäisen Tiedottajapalkinnon. Österlund sai professorin arvon 1988.
Lapinsirri
Elinympäristö
Pohjoisen matalaruohostoiset rannat, suot ja hiekkasärkät.
Kalle Österlund
Palkintoja ja tunnustuksia
Österlundin puoliso oli Liisa Österlund.
Lapinsirri
Lisääntyminen
pienoiskuva|250px|Lapinsirrin pesä. Naaras munii matalaan kuoppaan 3–4 harmaanvihertävää, tummatäpläistä munaa, jotka jäävät koiraan haudottaviksi. Sitten naaras munii uuden pesueen, jota se hautoo itse. Haudonta kestää 3 viikkoa. Kumpikin emo huolehtii omasta poikueestaan. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 3–viikkoisina. Sukukypsä 1-vuotiaana.
Ravinto
Pääasiassa hyönteiset ja niiden toukat, sekä nilviäiset ja äyriäiset.
Xiaomi Redmi 6
Xiaomi Redmi 6 on Xiaomin vuonna 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Pulmussirri
Elinympäristö
Pesii tundralla avoimessa ympäristössä lähellä vesistöä. Muuttoaikoina tavataan lähinnä hiekkarannoilla.
Xiaomi Redmi 6
Muotoilu
Xiaomi Redmi 6 -älypuhelimessa on 5,5-tuumainen näyttö HD 2:1-resoluutiolla.
Leo Meller
Ennustukset
Mellerin tuotantoa sävyttää voimakas profeetallinen sanoma. Hänen teologiansa korostaa Jeesuksen sovitustyön merkitystä, mutta myös pyhityksen tarpeellisuutta kristityn valmistautuessa viimeisiin aikoihin. Messiaaniselle kristillisyydelle ominaiseen tapaan Meller on korostanut Israelin erityisasemaa ja nähnyt monet sodat, väkivallanteot ja poliittiset mullistukset Lähi- ja Keski-idässä lopunajallisiksi merkeiksi. Meller muun muassa ennusti Neuvosto­liiton olevan vanhatestamentillinen Googin valtakunta, joka aikojen lopulla on hyökkäävä Israeliin. EEC puolestaan oli Ilmestyskirjan peto, joka pelastaisi Israelin Googin hyökkäykseltä, solmisi Israelin kanssa seitsemänvuotisen liiton ja rakentaisi Jerusalemiin temppelin Anti­kristukselle. Vuonna 1981 patmoslainen nainen merkitsi muistiin Mellerin ennustaneen syksyksi 1982 Suomeen valtavaa nälänhätää, jota ei kuitenkaan tullut.
Pulmussirri
Lisääntyminen
Pulmussirri pesii Huippuvuorilla, Siperiassa ja Grönlannissa. Pesä on maassa. Munia on neljä, joita molemmat vanhemmat hautovat vuorollaan noin neljä viikkoa. Poikaset ovat pesäpakoisia. Usein kaksi poikuetta.
Leo Meller
Ennustukset
Leo Meller on puhunut tilaisuuksissaan muun muassa amerikkalaisten saarnaajien Benny Hinnin ja David Wilkersonin profetioista.
Xiaomi Redmi 6
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2 gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 4 gigatavua RAM-muistia ja 64 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 gigatavun microSD-kortilla.
Pulmussirri
Ravinto
Äyriäiset, madot, nilviäiset ja muut rannan pikkueläimet. pienoiskuva|keski|500px|Parvi pulmussirrejä lepäilemässä.
Xiaomi Redmi 6
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkamera on 12 megapikseliä ja toinen on 5 megapikseliä. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Pienimmän neliösumman menetelmä
Lineaarisen mallin tapauksessa pienimmän neliösumman menetelmä tuottaa tehokkaimman harhattoman estimaattorin, jos Gauss—Markov-oletukset ovat voimassa.
Xiaomi Redmi 6
Lähteet
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Redmi-6_id11007
Hydrellia nobilis
Hydrellia nobilis on Hydrellia-sukuun ja Ephydridae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Loew vuonna 1862. Sillä ei ole alalajeja.
Pienimmän neliösumman menetelmä
Yleinen lineaarinen malli
Olkoon Nimitystä yleinen lineaarinen malli käytetään, sillä sen erikoistapauksina saadaan monia erilaisia tilastollisia malleja. PNS-menetelmää voidaan käyttää sellaisenaan yleiseen lineaariseen malliin, joka toteuttaa standardioletukset.
Standardioletukset
Yleistä lineaarista mallia koskee tyypillisesti kuusi oletusta, joita kutsutaan standardioletuksiksi. Näiden oletusten ehtojen täyttyessä malliin voidaan soveltaa tilastollisen analyysin tavanomaisia estimointi- ja testausmenetelmiä mukaan lukien pienimmän neliösumman menetelmää. <ol type="I"> <li>Selittäjän x_k arvot x_{ik} ovat kiinteitä, ei-satunnaisia vakioita, eli selittäjien arvot ovat valittu</li> <li>Selittäjien välillä ei ole lineaarisia riippuvuuksia, eli toisin sanoen selittäjää x_k ei voida esittää muiden x:n arvojen lineaarikombinaationa</li> <li>Kaikkien virhetermien odotusarvo on nolla. Tällöin taataan, ettei mallin rakenneosaan sisälly systemaattista virhettä </li> <li>Kaikilla virhetermeillä on sama varianssi \sigma^{2}, eli niin kutsuttu heteroskedastisuusoletus ei päde</li> <li>Jäännös- eli virhetermit eivät korreloi keskenään.</li> <li>Jäännös- eli virhetermit ovat normaalijakautuneita. Oletus vi. sisältää oletukset iii. ja iv.</li> </ol>
Selittäjien satunnaisuus
Selittävät muuttujat saattavat saada satunnaisia, ei-kiinteitä arvoja. Näin käy esimerkiksi stokastisissa prosesseissa. Jos selittäjistä muodostuva matriisi X on satunnainen, PNS-menetelmä saattaa tuottaa harhaisia tai epätarkentuvia estimaattoreita regressiokertoimille. Tällöin voidaan testata, mikäli kiinteille selittäjille esitetty teoria toteutuu ehdollisesti.
Lineaarisen mallin regressiokertoimien β PNS-estimaattori on
Jos matriisi on satunnainen, mutta standardioletuksen iii. mukaan virhetermin ε odotusarvo on nolla, estimaattorin ehdolliselle odotusarvolle pätee