cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emily Pfalzer
Pfalzer on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011 ja hopeaa vuonna 2010.
Pfalzer on edustanut Boston Collegea vuosina 2011–2015 sekä Buffalo Beautsia vuodesta 2015.
Paleotsooinen maailmankausi
Paleotsooinen maailmankausi eli elämän vanha aika oli geologinen ajanjakso noin 542–250 miljoonaa vuotta sitten. Maailmankausi käsittää ajanjakson, jolla elämä kehittyi voimakkaasti merissä ja nousi maalle. Merkittävästi fossiileja alkaa esiintyä vasta paleotsooisen maailmankauden alusta lähtien. Paleotsooisen maailmankauden alussa olivat nilviäiset ja trilobiitit vallalla, keskivaiheilla kalat ja lopulta matelijat.
Paleotsooisen maailmankauden jako
Paleotsooista maailmankautta edelsi Ediacarakausi 635–542 miljoonaa vuotta sitten. Ediacarakausi oli osa prekambrikautta 4600-542 miljoonaa vuotta sitten.
Kambrikausi
Kambrikausi aloittaa paleotsooisen maailmankauden, se on aikakausi jolta on löydetty runsaasti siiramaisten trilobiittien fossiileja. Hieman ennen kambrikautta kehittyi monelle eläinlajille kova kuori, jonka seurauksena fossiileja on säilynyt. Tällöin päättyi suuri kylmä jakso (Varangin jääkausi). Kauden alaraja määritetään Phycodes pedum:n esiintymisellä fossiilisarjoissa.
Ordovikikausi
Ordovikikausi seurasi kambrikautta. Tällöin alkoi leuattomien kalojen kehitys, joka huipentui siluuri- ja devonikaudella kalalajiston runsauteen. Ordovikikaudella merissä eli pääjalkaisia, koralleja, merililjoja, kotiloita, meduusoja ja oikosarvia, mustekalaa muistuttavia kuorellisia nilviäisiä. Ordovikikaudella sienieläimet kehittyivät, ja ensimmäiset varsinaiset selkärankaiset, alkukalat, jotka olivat leuattomia panssarikaloja, ilmestyivät. Maalle ilmestyi alkeellisia leviä ja vedessä eli putkilokasveja. Myös maalle tulivat ensimmäiset alkeelliset kasvit ja niiden myötä ensimmäiset niveljalkaiset. Uudenlaisia trilobiitteja ilmestyi. Konodonttien suvuista seitsemän kuoli sukupuuttoon, mutta tilalle tuli yhdeksän uutta.
Uraauurtavinta kaudella oli elämän siirtyminen maalle. Kauden loppupuolella Afrikassa oli jääkausi, joka aiheutti merenpinnan laskun ja sitä myötä massasukupuuton. Ensimmäinen löydetty sienen fossiili sijoittuu siluurikauden loppuun (Tortotubus protuberans).
Siluurikausi
Siluurikauden alussa viimeistään, noin 430 miljoonaa vuotta sitten, ilmestyivät ensimmäiset maakasvit. Cooksoniaa pidetään yhtenä ensimmäisistä putkilokasveista. Vesirajassa kasvoi kaislojen tapaan mutta haarautuen Asteroxylon. Siluurikauden aikana elämä oli enimmäkseen merissä ja koralliriutat tulivat tällä kaudella. Niveljalkaisia, hämähäkkieläimiä ja skorpioneja tuli maalle. Edellisellä kaudella maalle rantautuneet kasvit alkoivat selvästi lajiutua. Merissä eli leuattomia alkukaloja, joista tunnetuimmat ovat Ostracoderm -panssarikalat. Merissä eli myös lonkerojalkaisia, trilobiitteja ja merililjoja. Siluurikaudella syntyivät monet öljykerrostumat merieläinten kerrostuttua ja fossiloiduttua. Kausi päättyi, toisin kuin monet muut kaudet, ilman minkäänlaista joukkosukupuuttoa. Ensimmäinen löydetty sienen fossiili Tortotubus protuberans sijoittuu siluurikauden loppuun. Niitä on löydetty useammasta paikasta, New Yorkista, Gotlannista, Ruotsista ja Kerrera Inner -saarelta Hebrideiltä.
Devonikausi
Devonikausi oli kalojen valtakautta. Trilobiitteja oli vielä tällä kaudella, mutta kauden loppuun tultaessa ne hävisivät. Luultavasti varsieväistä tai keuhkokalaa muistuttavasta kalasta kehittyi alkusammakkoeläin Ichthyostega (kalasammakko), joka pystyi kävelemään maalla. Kasvit olivat kehittyneet kasvamaan maalla jo ordoviki- ja siluurikausilla, mutta vasta devonikaudella ne alkoivat yleistyä maalla. Aluksi ne olivat juurettomia ja lehdettömiä liekomaisia kasveja, jotka lisääntyvät itiöilla tai suvuttomasti. Ensimmäiset kasveilla elävät niveljalkaiset alkoivat kehittymään; pääasiassa punkkeja ja siivettömiä hyönteisiä. Kauden loppupuolella alkoi lajien määrä kasvaa ja monipuolistua. Kauden loppuun mennessä oli saniaisia, kortteita ja ensimmäiset siemenkasvit olivat ilmaantuneet, ja ensimmäiset puut ja niistä muodostuneet metsät. Tätä nopeaa kasvillisuuden muutosta on kutsuttu devonikauden räjähdykseksi.
Kivihiilikausi
Kivihiilikaudella oli jättiläispuiden muodostamia metsiä. Syiksi siihen että puut fossiloituivat on epäilty että ligniiniä hajottavan bakteeriston puuttumista, ja että puut olisivat uponneet suoperäiseen maastoon ennen kuin aerobiset bakteerit ehtivät hajottaa niitä. Sienille ei ollut vielä tuolloin kehittynyt kykyä hajottaa ligniiniä eli kykyä valkolahoon joten puut eivät kaaduttuaan hajonneet niidenkään toimesta. Tältä ajalta ovat kivihiilikerrostumat peräisin ja ne saattoivat olla jopa 11–12 metriä paksuja. Ilman happipitoisuus nousi jopa 35 % josta oli seurauksena suurempien hyönteisten kehittyminen. Noin 315 miljoonaa vuotta sitten kivihiilikaudella sammakkoeläimistä kehittyivät vähitellen tasalämpöiset matelijat jotka munivat kuorellisia munia. jotka lajiutuivat nopeasti permikaudella, jolloin suuressa osassa maapalloa vallitsi kuiva ilmasto ja jääkausijakso. Ensimmäiset havupuut ja siemenkasvit ilmestyivät kauden aikana.
Permikausi
Permikauden ilmasto oli jääkauden kylmä monsuuni-ilmasto, joka saattoi vaikuttaa matelijoiden kehittymiseen.
Paleotsooinen maailmankausi päättyi monien meressä ja maalla elävien lajien massasukupuuttoon permikauden lopussa noin 245 miljoonaa vuotta sitten, joka on pahin koskaan tiedossa ollut, pahempi kuin dinosaurusten tuho liitukauden lopussa.
Ilmasto oli kauden alussa jonkin verran nykyistä lämpimämpi ja kosteampi, kuivui kauden keskivaiheilla ja ensin kostui, sitten kylmeni kauden lopulla. Kauden lopussa suuri osa mantereista oli yhdessä Pangea-mantereena. Nykymantereet irtautuivat Pangeasta mesotsooisella maailmankaudella.
Paleotsooisen maailmankauden tarkempi jako
Kansainvälinen paleotsooisen maailmankauden jako:
Double Dragon
Double Dragon on Technos Japan Corporationin kehittämä beat 'em up -pelisarja. Nykyään sarjan omistaa Arc System Works, joka osti oikeudet Technosin pelisarjoihin vuonna 2015. Ensimmäisen Double Dragon -pelin suunnitteli Yoshihisa Kishimoto. Pelisarja yhdistelee elementtejä sekä Bruce Lee -tyyppisistä elokuvista että lähitulevaisuudesta, jossa katujengit ovat vallassa.
Pelisarjaa on pidetty henkisenä jatkona Nekketsu kōha Kunio-kun -pelisarjan ensimmäiselle osalle (tunnetaan länsimaissa nimellä Renegade), joka oli yksi historian ensimmäisistä katutappelupeleistä. Myös kyseisen pelin oli suunnitellut Yoshihisa Kishimoto.
Pelisarjan pääosissa ovat kaksoisveljet Billy ja Jimmy Lee, jotka ovat fiktiivisen itsepuolustuslaji sōsetsukenin taitajia. Sarjan suosion myötä tuotettiin myös televisioon piirrossarja sekä vuonna 1994 tehty elokuva.
Luettelo Somalian presidenteistä
Tällä sivulla on luettelo Somalian presidenteistä.
God Hand
God Hand on Clover Studion kehittämä ja Capcomin julkaisema beat ’em up. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 2:lle.
Pelaaminen
Pelissä ei ole pulmia ratkottavana tai tasohyppelyä vaan pelaaminen koostuu taisteluista. Pelaajalla on käytettävissään yli sata erilaista lyöntiä ja potkua. Taistelutekniikkoina on esimerkiksi Left Jab:t ja Left Hook:t (lyöntejä) ja Right Roundhouset (potkuja).
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Manuel Feller
Manuel Feller (s. 13. lokakuuta 1992) on itävaltalainen alppihiihtäjä ja joukkuekilpailun olympiamitalisti, joka edustaa SC Fieberbrunnia.
Nuorten MM-kilpailuissa 2013 Feller voitti kultaa pujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai pujottelussa hopeaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja oli viidestoista pujottelussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pujottelussa kuudenneksi ja suurpujottelussa 15:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli pujottelussa seitsemäs. .
Alppihiihdon maailmancupissa Feller kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Val d’Isèren pujottelussa joulukuussa 2012 sijoituttuaan 23:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Moskovan kaupunkitapahtumassa tammikuussa 2013 oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelussa tammikuussa 2018. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Flachaussa tammikuussa 2021. Suurpujottelucupissa hän sijoittui kaudella 2017–2018 neljänneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Zagrebin pujottelussa sekä toinen Wengenin ja Soldeun pujottelussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui toiseksi Alta Badian ja Zagrebin pujotteluissa. Hän voitti Flachaun ja Lenzerheiden pujottelut. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes ja pujottelucupissa neljäs. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui kolmanneksi Val d’Isèren suurpujottelussa. Kaudella 2021-2022 Feller sijoittui Alta Badian suurpujottelussa kolmanneksi. Adelbodenin suurpujottelussa ja Adelbodenin pujottelussa hän sijoittui toiseksi. Schladmingin, Garmisch-Partenkirchenin ja Méribelin pujotteluissa hän oli kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi, pujottelucupissa toiseksi ja suurpujottelucupissa kolmanneksi. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui toiseksi Val d' Iseren pujottelussa ja suurpujottelussa. Garmisch-Partenkirchenin pujottelussa hän sijoittui toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs ja pujottelucupissa viides.
Omituinen opinahjo
Omituinen opinahjo (The Austere Academy) on viides kirja kolmetoistaosaisessa yhdysvaltalaisen Lemony Snicket -nimen takana toimineen Daniel Handlerin lasten- ja nuortenkirjasarjassa Surkeiden sattumusten sarja.
Kirjassa jatketaan Baudelairen kolmen orpolapsen Violetin, Klausin ja Sunnyn tarinaa. Kirjassa Baudelairet lähetetään sisäoppilaitokseen, jossa hallitsevat hirveät opettajat. Koulussa lapset tapaavat uusia ystäviä, uusia vihollisia ja kreivi Olafin uudessa valeasussa.
Juoni
Kirja alkaa, kun Baudelairen orvot ja herra Poe ovat pihalla Vaaksavaaran valmistavan koulun ulkopuolella. Lapset tapaavat heti ilkeän Carmelita Spats -nimisen tytön, joka kutsuu orpoja "kakunnuuhkijoiksi". Herra Poe käskee lasten mennä vararehtori Neron toimistoon. Matkallaan he huomaavat koulun moton "Memento Mori" - "Muista kuolevaisuutesi".
Lapset tapaavat pian vararehtori Neron, joka selvittää heille koulunsa ankarat säännöt ja kertoo heille koulun hienoista asuntoloista. Kuitenkin, koska Baudelaireilla ei ole vanhemman lupaa, heidän täytyy nukkua heinien päällä pienessä majassa, joka koulussa tunnetaan Orpojen tönönä. Nero ilmoittaa olevansa itse nero ja soittavansa viulua loistavasti. Joka päivä oppilaiden on osallistuttava hänen kuuden tunnin mittaiseen viulukonserttiinsa, tai muuten heidän on ostettava Nerolle suuri karkkipussi ja katsottava, kun hän syö sen.
Violetin opettaja, herra Remora on mies, joka kertoo hyvin lyhyitä, typeriä tarinoita samalla kun syö paljon banaaneja, ja käskee oppilaidensa tehdä tarinoista muistiinpanoja. Klausin opettajalla, rouva Bassilla, on ärsyttävä pakkomielle metrijärjestelmään, ja hän käskee oppilaidensa mitata lukemattomia esineitä ja kirjoittaa mitat taululle. Koska Vaaksavaarassa ei ole luokkaa vauvoille, Sunnysta tehdään Neron assistentti.
Heidät esitellään valmentaja Tsingikselle. Baudelairet tunnistavat hänet heti, mutta teeskentelevät, etteivät huomanneet häntä. Tsingis huomauttaa, kuinka orvoilla on vahvemmat jalat. Sen jälkeen he kaikki ryntäävät auditorioon vararehtori Neron päivittäiseen kuusituntiseen viulukonserttiin. Konsertissa Baudelairet päättävät mennä Neron toimistoon seuraavana päivänä etsimään tietoja Tsingiksestä. Kuitenkin heidän yrittäessään tehdä niin Tsingis saapuu sisään. Baudelairet yrittävät repiä hänen naamionsa irti, mutta hän estää.
Lounaalla Carmelita Spats tuo Baudelaireille viestin, jossa heidät käsketään tapaamaan Tsingis nurmikentällä auringonlaskun aikaan, samaan aikaan kuin Neron viulukonsertti. Tsingis laittaa heidät piirtämään ringin ja juoksemaan sitten "ORJA"-testiä koko yön yhdeksän päivän ajan. Koska Baudelairet juoksevat kierroksia, he väsyvät ja saavat huonoja numeroita kokeistaan ja Sunnylla menee huonosti työssään.
Vararehtori Nero sanoo lapsille, että jos he jatkavat kokeissa epäonnistumista, Tsingis alkaa opettaa heitä, ja Sunny saa potkut. Nero sanoo, että lapsilla tulee olemaan erityisen vaikeita tehtäviä seuraavana aamuna. Sen jälkeen hän ilmoittaa haluavansa yhdeksän karkkipussia kaikista niistä konserteista, joissa he eivät ole olleet, ja käskee heitä antamaan Carmelitalle korvakorut joka kerrasta, kun hän on tuonut heille viestin.
Baudelairet menevät tapaamaan Quagmireja ja kertovat tapahtuneen. Quagmiret ryhtyvät juoksemaan öisin heidän puolestaan käyttäen jauhosäkkiä esittämään Sunnya, jolloin Baudelairet voivat tehdä niittejä ja lukea kokeisiin.
Seuraavana aamuna Nero, Remora ja Bass tulevat orpojen luokse ja testaavat näitä. Testien jälkeen Tsingis saapuu paikalle ja ilmoittaa selvittäneensä, etteivät Baudelairet ole juosseet öisin. Silloin herra Poe saapuu paikalle karkkipussien ja korvakorujen kanssa.
Baudelairet kertovat herra Poelle Tsingisin olevan kreivi Olaf. Tsingis juoksee ulos talosta, ja kun Baudelairet onnistuvat riisumaan hänen valeasunsa, hän sieppaa Quagmiret ja tunkee heidät apuriensa kanssa autoon. Ennen sinne menoaan Duncan huutaa Violetille: "Katsokaa muistikirjoja! VPK!" Olaf kuitenkin vie muistikirjat ennen, kuin ajaa pois. Baudelairet viedään taas pois uuden huoltajan luokse.
Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010
Lopputulokset
Pääsarja
1. divisioona
Valaiden laulu
Valaiden laulu on alternative rock -yhtye Maj Karman Kauniiden Kuvien single, joka julkaistiin yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Ääri. Se sisältää myös Tuukka Temosen ohjaaman musiikkivideon kappaleesta "Rinta".
Olli Kanervisto
Olli Kanervisto (23. maaliskuuta 1958 Turku – 8. huhtikuuta 1984 Playa del Ingles) oli suomalainen kuulantyöntäjä.
Ura
Turun Urheiluliittoa edustanut Kanervisto voitti sisäratojen SM-kultaa vuosina 1983 ja 1984 ja saavutti hopeaa 1978 ja pronssia 1979. Kalevan kisoissa hän saavutti SM-hopeaa 1980 ja -pronssia 1983. EM-hallikisoissa vuonna 1983 Kanervisto sijoittui seitsemänneksi. Hänen ennätyksekseen jäi vuonna 1982 työnnetty 19,24. Hallissa Kanervisto työnsi 19,36 vuonna 1983.
Kuolema
Suomen yleisurheilumaajoukkueen harjoitusleirillä ollut Olli Kanervisto sai surmansa huhtikuussa 1984 Kanarian saarten Playa del Inglesissä siviilipukuisen poliisin ampumana paikallisen ravintolan ulkopuolella. Poliisi sai myöhemmin täyttä ymmärrystä vailla tehdystä taposta 14 kuukauden vankeustuomion.
Love Songs (The Beatlesin albumi)
Love Songs on The Beatlesin kokoelma-albumi vuodelta 1977. Sillä on 25 kappaletta.
Kappaleluettelo
Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Lennon/McCartney, jollei toisin ilmoitettu.
LP 1
Puoli 2
LP 2
Leif Fagernäs
Leif Richard Fagernäs (s. 2. tammikuuta 1947 Oulu) on Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n entinen toimitusjohtaja (2004–2010). Hän oli ennen EK:n edeltäjän Teollisuuden ja työnantajain keskusliiton TT:n toimitusjohtajaksi valintaansa Suomen Berliinin-suurlähettiläs. Hänen edeltäjänsä oli Kalevi Hemilä.
Fagernäs on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1971. Hän on toiminut vuodesta 1972 lähtien ulkoasiainhallinnon palveluksessa sekä kotimaassa että ulkomailla. Sotilasarvoltaan Fagernäs on kapteeni.
Leif Fagernäsin isoisä oli Uno Fagernäs. Hänen veljensä on yritysjohtaja ja Merita-pankin hallituksen entinen jäsen Peter Fagernäs.
Benoni-puolustus
Benoni-puolustus on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti: Benoni-avauksen nimesi Aaron Reinganum vuonna 1825. ”Benoni” on hepreankielinen sana, joka on peräisin Vanhasta testamentista (1.Moos. 35:18) ja tarkoittaa ”surun poikaa”. Benoni on myös kaupunki Etelä-Afrikassa.
Muunnelmat
Fianchetto- eli sivustointimuunnelmat ovat alla esitetyn ECO-koodia A61 vastaavan aseman suoria jatkoja.
Moderni Benoni poikkeaa edellä esitellyistä peleistä (A61-A64) kuudennessa siirtoparissa, jossa valkea siirtää 6.Rf3 asemasta 6.e4. Seuraavassa kuvassa on tätä tilannetta eli ECO-koodia A65 vastaava asema.
Taimanov-muunnelma on ECO-koodia A66 vastaavan Modernin Benonin suora jatko. Seuraavassa kuvassa on tätä eli ECO-koodia A67 vastaava asema.
Valkoinen siirtää kahdeksannessa siirtoparissa Taimanov-muunnelmasta poiketen 8.Rf3 ja musta vastaa siihen linnoittautumalla. Seuraavassa kuvassa on tätä tilannetta eli ECO-koodia A68 vastaava asema.
Valkea siirtää tässä avauksessa ECO-koodia A66 vastaavasta Modernista Benonista poiketen seitsemännessä siirtoparissa 7.f4 asemasta 7.Rf3. Seuraavassa kuvassa on tätä tilannetta eli ECO-koodia A70 vastaava asema.
Vanha Benoni-puolustus poikkeaa muista Benoni-puolustuksista jo ensimmäisessä siirtoparissa, jossa musta tekee c5-siirron heti ensimmäisenä siirtonaan. Tätä tilannetta eli ECO-koodia A43 vastaava asema on esitetty seuraavassa kuvassa.
Anthony Edward Pevec
Pevec jäi eläkkeelle 3. huhtikuuta 2001.
Latvian puolalaiset
Latvian puolalaiset ovat Latviassa asuvia puolalaisia. Puolalaisten perinteiset asuinalueet Latviassa sijaitsevat Latgalen historiallisella alueella, jossa he vaikuttivat myös paikallisen väestön kulttuuriin, kieleen ja uskontoon. Nykyisin puolalaiset ovat neljänneksi suurin vähemmistöryhmä Latviassa.
Historia
Puolalaisia alkoi tulla Latviaan niin sanottuna puolalaisaikana vuodesta 1562. Latgalen alue oli päätynyt Puolan vallan alle Liivinmaan sodassa. Puolalaisista tuli alueen yläluokkaa ja he omistivat moisioineen laajoja maa-alueita. Puolalaisten merkitys alueella väheni vasta kun Latgale liitettiin Venäjään vuonna 1772. Väinänlinna oli erityisen tärkeä puolalaisen kulttuurin keskus. Puolan kapinan aikaan vuonna 1863 myös Latgalessa oli levottomuuksia. Niiden jälkeen alueella alkoivat venäläistämistoimet. Latinalaisilla aakkosilla kirjoitetut kirjat kiellettiin ja puolan kielen opetus oli käytännössä mahdotonta. Latgalen vaikeuksien takia 1800-luvun lopussa Riiasta tuli tärkein puolalaisen kulttuurin keskus. Riikaan tuli ensimmäinen puolalainen koulu ja Polyteknisen korkeakoulun puolalaiset osakunnat.
Latvian itsenäistyttyä noin kolmasosa puolalaisista asui Latgalessa. 1920- ja 1930-luvuilla Puolasta tuli myös jonkin verran maahanmuuttajia kausiluontoisiin maataloustöihin. Suurin osa puolalaisista työskenteli kuitenkin teollisuuden parissa. Puolalaisten ja latvialaisten keskinäiset suhteet olivat melko hyvät, vaikkakin ne kiristyivät 1930-luvulla tiukempien vähemmistölakien myötä. Puolalainen unioni oli tärkein puolalaisia edustava järjestö. Unionilla oli Väinänlinnassa talo, jossa harjoitettiin erilaista kulttuuritoimintaa. Ensimmäisen neuvostomiehityksen aikana puolalaisia kyyditettiin Siperiaan ja Saksan miehityksen aikana heitä toimi maanalaisessa kommunistisessa liikkeessä partisaaneina. Ennen toista neuvostomiehitystä monet puolalaiset lähtivät pakoon. Neuvosto-Latvian aikana puolalaisia muutti töihin Latviaan Valko-Venäjältä ja Ukrainasta. Latvian kansallisen heräämisen aikaan myös puolalainen kulttuurielämä aktivoitui ja puolalaisia kouluja perustettiin Riikaan, Väinänlinnaan ja Liepājaan.
Nykypäivä
thumb|225px|Etnisten puolalaisten prosenttiosuus latvialaisista (2008) Puolan kieli on menettänyt historiallisen asemansa ja nykyisin vain viidesosa Latvian puolalaisista osaa sitä. Sen opetusta annetaan yhteensä viidessä eri kaupungissa. Puolalaisissa kouluissa käy tuhansia oppilaita. Monet katoliset kirkot pitävät jumalanpalveluksia myös puolaksi.
Juan Negrín
Negrín nousi pääministeriksi Francisco Largo Caballeron jälkeen toukokuussa 1937 tämän jouduttua luopumaan tehtävästään Barcelonan toukokuuksi kutsutun tasavaltalaisten keskinäisen valtataistelun jälkeen. Ennen pääministeriksi nimittämistään Negrin oli toiminut valtiovarainministerinä syyskuusta 1936 lähtien. Tehtävää hoitaessaan hän oli luovuttanut Espanjan kultavarantoa puolen miljardin dollarin arvosta Neuvostoliitolle vastineeksi sieltä saadusta aseavusta. Pääministerinä ollessaan Negrín jatkoi yhteistyötä Neuvostoliiton ja Espanjan kommunistisen puolueen kanssa aina sisällissodan loppuun saakka.
Poseidonia
Poseidonía (, ”Poseidonin kaupunki”) voi viitata seuraaviin:
Yhdistymiskirkko
pienois|pysty=0.6|Yhdistymiskirkon tunnus vuosina 1954–1994. Yhdistymiskirkko eli moonilaisuus on korealaislähtöinen uusi uskonnollinen liike. Sen perustaja on messiaaksi julistautunut Sun Myung Moon. Moonin kuoltua liikettä on johtanut hänen vaimonsa Han Hak-ja.
Moonilaisuus perustuu kristinuskoon, mutta se pyrkii yhdistämään kaikki uskonnot, kansakunnat ja kansat. Liikkeen perusteos on Moonin laatima Taivaallinen periaate, ja sen tärkeitä oppeja ovat dualismi sekä Jumalan ja luomakunnan alkuperäisen yhteyden palauttaminen.
Perustaminen
pienois|pysty|Moonilaisuuden perustaja Sun Myung Moon vaimonsa Han Hak-jan kanssa noin vuonna 2006. Moonilaisuuden perusti Sun Myung Moon (1920–2012), jonka perhe oli tämän lapsuudessa kääntynyt protestanttiseen kristinuskoon. Yhdistymiskirkko uskoo, että Jeesus ilmestyi 16-vuotiaalle Moonille pääsiäisenä 1935. Moonin uskotaan jatkavan työtä, jonka Jeesus aloitti kaksi vuosituhatta aiemmin. Moonin mukaan myöhemmin myös Buddha ja muut uskonnolliset johtajat ilmestyivät hänelle ja välittivät saman viestin.
Moon perusti vuonna 1954 Maailman kristinuskon yhdistämisseuran eli Yhdistymiskirkon. Hän otti tavoitteekseen kuitenkin myös kaikkien muiden uskontojen sekä kansakuntien ja kansojen yhdistämisen uuden uskontonsa sateenvarjon alle. Moon alkoi nopeasti kerätä itselleen kannattajia Etelä-Koreasta ja Japanista. Pian oppi levisi Yhdysvaltoihin ja muualle maailmaan. Moon perusti järjestönsä seuraajaksi vuonna 1996 Perheiden maailmanrauhajärjestön.
Oppi
Yhdistymiskirkon teologia tiivistyy Moonin laatimaan Taivaalliseen periaatteeseen, jota kutsutaan ”viimeistellyksi testamentiksi”. Sen uskotaan selventävän vanhan ja uuden testamentin merkitystä ja analyysin kautta selittävän Jumalan suunnitelman ihmiskunnan suhteen. Kirkon teologin Kim Yeong-unin mukaan ymmärtämällä Luojan ja luomakunnan suhde voidaan löytää Jumalan todellisuus ja voima sekä ihmisen luonto ja kohtalo, maailmankaikkeuden arvo ja tarkoitus, ihmiskunnan historian merkitys sekä iankaikkisen elämän toivomisen syyt.
Yhdistymiskirkon mukaan Jumala on ominaisuuksiltaan kaikin tavoin dualistinen, esimerkiksi samanaikaisesti mies- ja naispuolinen. Näin ollen kaikessa olevaisessa on kaksi vastakohtaista mutta välttämätöntä ominaisuutta, jotka täydentävät toisensa. Kummankin näistä piirteistä tulee olla olemassa ja toimia keskenään oikein.
Yhdistymiskirkon mukaan Jumala loi maailman saadakseen iloa. Jumalan oleellisin aspekti on Sydän, halu rakastaa, joten hän suoritti luomistyön saadakseen jotain jota rakastaa ja josta pitää huolta. Kirkon mukaan ihmiskunnan esivanhemmat Aadam ja Eeva olivat Jumalan jatkeita fyysisessä maailmassa ja heijastivat Jumalan mies- ja naispuolisia ominaisuuksia. Jos Aadam ja Eeva olisivat täyttäneet Jumalalta saamansa kolme siunausta (kasvaa kypsäksi, mennä naimisiin ja lisääntyä, sekä hallita luomakuntaa), he olisivat perustaneet Maan päälle Taivasten valtakunnan. Koska Eeva lankesi Saatanan houkutukseen ennen kasvuaan loppuun, ja koska Aadamin ja Eevan suhde perustui himoon eikä rakkauteen, heidän syntinsä on välittynyt seuraavien sukupolvien kautta nykyaikaan. Tämän synnin voi pyyhkiä pois vain messias. Ihmiskunnan historia onkin Yhdistymiskirkon mukaan ollut sekä yksilötasolla että maailmanlaajuisella tasolla Jumalan ja Saatanan välistä kamppailua. Yhdistymiskirkon pyrkimyksistä huolimatta Jumalan ja luomakunnan alkuperäistä yhteyttä ei ole vielä saatu palautettua.
Vaikka Jumala lähetti Jeesuksen maan päälle palauttamaan Jumalan ja ihmiskunnan yhteyden, Jeesus ei tähän kyennyt, sillä hän ei mennyt naimisiin ja tehnyt lapsia. Yhdistymiskirkko ei tunnusta Jeesuksen ristiinnaulitsemista osaksi Jumalan alkuperäistä suunnitelmaa, vaan kirkko pitää sitä vakavana virheenä, joka johti siihen, että Saatana otti Jeesuksen ruumiin haltuunsa ja esti häntä tarjoamasta fyysistä pelastusta, ainoastaan hengellisen pelastuksen. Uuden messiaan täytyy kuitenkin kirkon mukaan tuoda myös fyysinen pelastus Jumalan valtakunnan saattamiseksi maan päälle.
Koska Jeesuksen tehtävä jäi toteuttamatta, Jumalan täytyi lähettää maan päälle uusi messias (”toinen tuleminen”). Taivaallinen periaate ei kerro, että Moon on tämä toinen messias, mutta annettu tieto johtaa siihen päätelmään. Moon alkoi kutsua itseään ja vaimoaan Han Hak-jaa messiaaksi 1990-luvulla.
Toiminta
Yhdistymiskirkko väittää, että sitä kannattaa maailmanlaajuisesti yli kolme miljoonaa henkeä. Todellinen jäsenmäärä lienee 250 000 – 1 000 000, uutistoimistojen mukaan ehkä satojatuhansia. Toimintaa on myös Suomessa.
Moonin ja Hanin avioliitto, joka solmittiin vuonna 1960, nähdään kirkon tärkeimmäksi avioliitoksi ja malliavioliitoksi liikkeen jäsenille. Kirkko on järjestänyt joukkohäitä vuodesta 1960 alkaen. Näiden pyhien joukkohäiden kautta kirkko uskoo luovansa uuden taivaallisen perhetradition ja korjaavansa perheiden, yhteiskunnan ja koko maailman rikkoutuneet suhteet.
pienois|Sun Myung Moon vaimoineen moonilaisessa siunaustilaisuudessa vuonna 2010. Moon tarjosi kirkon jäsenille pelastuksen tärkeän siunausseremonian kautta, jossa perisynti pyyhitään pois. Hän oli itse vaimoineen ja lapsineen ”Tosi Perhe” sekä Jumalan ja ihmiskunnan välinen välittäjä. Siunauksen kautta muutkin voivat jälkeläisineen liittyä Jumalan puolella olevaan Tosi Perheeseen.
Vaikka Taivaallinen periaate onkin Yhdistymiskirkon tukipilari, toiminta on uskoa merkittävämmässä asemassa Jumalan suunnitelman täyttämisessä. Kirkon jäsenten tehtävänä on yhteiskunnan puhdistaminen, jota seuraa Jumalan taivaallisen valtakunnan perustaminen maan päälle. Toimintaa varten Moon perusti useita järjestöjä, jotka keskittyvät uskontojen väliseen vuoropuheluun ja maailmanrauhaan yhdistymisen ja perhearvojen voimaan saattamisen kautta. Kirkon järjestöistä tärkein on Universal Peace Federation (UPF), joka perustettiin vuonna 2005. Järjestö käy maailmalla uskontojen välistä vuoropuhelua, vastustaa aidsia ja edistää erilaisia humanitaarisia ja ympäristöasioita. Koreassa UPF muun muassa edistää Koreoiden yhdistymistä. Järjestön päätavoiteena on tuoda maailmaan rauha ja ykseys. Kirkon järjestöjen yhteiskunnallinen toiminta on tuonut kirkolle paljon ulkopuolistakin tukea.
Liike julkaisee New World Encyclopediassa eri lähteistä, erityisesti Wikipediasta, koostettuja artikkeleita, joita muokataan tavoitteiden mukaisiksi. ”Projektin tarkoituksena on esittää inhimillinen tieto niin että se vastaa tavoitteitamme.”
Arvostelua ja Moonin vastoinkäymisiä
Antikulttiliike on kutsunut Yhdistymiskirkkoa ”vaaralliseksi kultiksi”, ja se on syyttänyt Yhdistymiskirkkoa erityisesti ”aivopesun” käyttämisestä jäsenhankinnassa. Ranskan parlamentti luokitteli Yhdistymiskirkon vaaralliseksi lahkoksi vuonna 1995. Kulttiväite on kuitenkin todistamaton, ja monet akateemiset tutkijat eivät pidä Yhdistymiskirkon menetelmiä erilaisina kuin muidenkaan uskontojen.
Vuonna 1976 yhdysvaltalaisten katolisten, protestanttisten ja juutalaisten johtajien paneeli kutsui Moonin kirjoituksia ja Yhdistymiskirkon periaatteita ”juutalaisvastaisiksi, kristinuskon vastaisiksi ja demokratianvastaisiksi.” Juutalaisjohtajien mukaan Moon oli syyttänyt juutalaisia kollektiivisesti Jeesuksen ristiinnaulitsemisesta ja Yhdistymiskirkko oli kutsunut holokaustia rangaistukseksi tästä. Kristittyjen johtajien mukaan Yhdistymiskirkon väitteet Jeesuksesta olivat harhaoppisia. Julkilausumassa myös ehdotettiin, että Moonin väitetyt yhteydet Etelä-Korean tiedustelupalveluun tutkittaisiin Yhdysvalloissa mahdollisten poliittisten vaikutusyritysten vuoksi.
Moon tuomittiin 1980-luvun alussa Yhdysvalloissa vuodeksi vankilaan veropetoksista, ja 1990-luvulla hänen yrityksensä joutuivat vaikeuksiin. Iso-Britannia määräsi Moonille maahantulokiellon vuoteen 2005 asti.
Lee Stecklein
Lee Stecklein (s. 23. huhtikuuta 1994 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeamitalia sekä MM-kilpailuissa viisi kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän on edustanut Minnesotan yliopistoa vuosina 2012–2013 ja 2014–2017 sekä NWHL-seura Minnesota Whitecapsia kaudella 2018–2019.
Stecklein on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Sotšissa 2014 ja Pekingissä 2022. Pyeongchangin turnauksessa hän pelasi joukkueestaan eniten, keskimäärin 22.17 minuuttia yhdessä ottelussa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019. Vuoden 2021 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi.
Castlemanin tauti
Castlemanin tauti on imukudoksen liikakasvua aiheuttava häiriö. Se voi esiintyä paikallisena tai yleistyneenä. Benjamin Castleman kuvasi sairauden ensimmäisenä vuonna 1956. Paikallinen tautimuoto on yleensä parannettavissa leikkauksella. Yleistynyt tautimuoto on paikallista vakavampi; se käyttäytyy hyvin lymfoomamaisesti ja voi heikentää immuunijärjestelmää vakavastikin. Potilaat esimerkiksi kärsivät usein vakavista infektioista ja laihtuvat. Heidän sairastumisvaaransa lymfoomaan on kasvanut.
Castlemanin tauti on harvinainen, mutta sen insidenssiä ei tarkalleen tiedetä. Vuonna 1978 ensi kertaa kuvattu yleistynyt tautimuoto on paikallista harvinaisempi.
Gerald Finley
Gerald Finley (s. 30. tammikuuta 1960 Montreal) on kanadalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.
Finley aloitti laulu-uransa kuorossa Ottawassa ja opiskeli Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hänen varhaisimpia oopperaroolejaan olivat Wolfgang Amadeus Mozartin baritoniroolit, kuten Don Giovannin nimirooli ja Figaron häiden kreivi. Hänen muuhun perinteiseen oopperaohjelmistoonsa on kuulunut rooleja esimerkiksi Gioacchino Rossinin, Richard Wagnerin, Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin teoksissa. Hän on myös luonut uusia rooleja: J. Robert Oppenheimerin John Adamsin Doctor Atomicissa, Jaufré Rudelin Kaija Saariahon L'amour de loinissa, Harry Heeganin Mark-Anthony Turnagen The Silver Tassiessa, Howard K. Sternin Turnagen Anna Nicolessa ja Mr Foxin Tobias Pickerin Fantastic Mr. Foxissa. Finley on esiintynyt säännöllisesti muiden muassa Metropolitan-oopperassa, Covent Gardenissa, Wienin valtionoopperassa, Glyndebournen festivaalissa ja Salzburgin festivaalissa.
Finley sai Grammy-palkinnon parhaasta oopperalevytyksestä (Adams: Doctor Atomic) ja Juno-palkinnon parhaasta vokaalimusiikin albumista julkaisullaan Arias in English (Chandos).
Finleyn konserttiohjelmistoon on kuulunut musiikkia muiden muassa Arnold Schönbergiltä, Gustav Mahlerilta ja Witold Lutosławskilta. Uutta konserttiohjelmistoa häntä varten ovat säveltäneet Peter Lieberson (Songs of Love and Sorrow), Turnage (When I Woke), Huw Watkins, Julian Philips, Saariaho (True Fire) ja Einojuhani Rautavaara (Rubáiyát). Resitalistina Finley on tehnyt säännöllistä yhteistyötä pianisti Julius Draken kanssa. Hän on kiertänyt resitalistina ympäri Eurooppaa ja saanut Wigmore Hallin residenssin.
Finley on Royal College of Musicin Fellow ja vieraileva professori. Hän kiipesi vuonna 2014 Kilimanjaron huipulle hyväntekeväisyysjärjestö Help Musicians UK:ia tukeakseen. Hänet nimitettiin vuonna 2014 Kanadan ritarikunnan upseeriksi ja vuonna 2017 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi.
Haarakiikari
pienoiskuva|pysty|Saksalainen toisen maailmansodan aikainen haarakiikari Haarakiikari tai haarakaukoputki on perinteinen tykistön käyttämä optinen tähystyslaite. Se on kaksihaarainen kaukoputki, jonka ylälinssit ovat haaramaisten suppilojen päissä. Vaikka elektroninen tulenjohto on osin syrjäyttänyt optisen mittauksen, ei huipputekniikka ole kokonaan syrjäyttänyt haarakiikaria ja muita perinteisiä optisia välineitä (kuten stereoetäisyysmittari). Optisten välineiden etuna on, että ne eivät tarvitse sähköä, joten niitä voidaan käyttää kaikissa oloissa.
Haarakiikari on puolustusvoimien tulenjohtotehtäviin koulutettujen tunnus.
Mann Lines
Mann Lines on brittiläinen merikuljetusyritys, joka liikennöi konttialuksilla ja ro-ro-aluksilla pohjoisen Keski-Euroopan ja Itämeren alueella seuraaviin satamiin: Harwich, Bremerhaven, Piitime, Vlissingen, Paldiski, Cuxhaven, Turku, Kaliningrad, Pietari, Hampuri ja Rotterdam. Turusta yritys liikennöi kerran viikossa Viroon, Englantiin ja Saksaan. Mann Lines on osa Mann Group -ryhmää. Yritys pystyy tarjoamaan kaikissa toimipaikoissa jakelu-, huolinta- ja varastointipalveluita.
Mann Lines kuljetti vuonna 2006 noin 75 000 konttia (TEU) ja noin 500 000 tonnia ro-ro-lastia.
Historia
Mann & Son (London) Limited aloitti toimintansa vuonna 1952. Vuonna 1963 aloitettiin Harwich Navyardin rakennustyöt. Argoman Ferry Service aloitti vuonna 1992 liikennöinnin Suomen, Saksan ja Britannian välisessä liikenteessä. Vuonna 1999 yritys alkoi liikennöidä myös Bremerhaveniin ja Tallinnaan. Yritys sai nykyisen nimensä vuonna 2001, kun Mann Group osti Argoman Ferry Servicen. Yritys avasi vuonna 2006 toimistot Moskovaan ja Kaliningradiin. Seuraavana vuonna toimisto avattiin myös Pietariin.
Laivasto
300px|thumb|M/S Estraden 300px|thumb|M/S Bothniaborg tai M/S Balticborg
Yhdystie 3044
thumb|right|250px|Yhdystie 3044 [[Akaan Kurjenkalliossa.]] Yhdystie 3044 on Etelä-Pirkanmaalla sijaitseva yhdystie. Tie kulkee Valkeakosken ja Akaan kaupunkien alueella.
Historia
Tie on alun perin vanha osa seututie 304:sta, joka kulki Valkeakosken keskustasta Akaan Kurjenkallioon. Tie on rakennettu 1950-luvun loppupuolella. Valtatie 3:n moottoritieosuuden valmistuttua seututie oikaistiin menemään rampille, josta pääsee moottoritielle. Vanha noin neljän kilometrin pätkä numeroitiin ja luokitettiin yhdystieksi.
Panssarintorjuntavaunu
thumb|Yhdysvaltalainen M36-panssarintorjuntavaunu [[Ardennien taistelussa 1944.]] Panssarintorjuntavaunu (lyhennetään pst-vaunu) on telaketjuilla liikkuva, panssarintorjuntaan tarkoitettu panssariajoneuvo. Panssarintorjuntavaunut ovat aseistettu panssarintorjuntakanuunalla, nykyisin pääasiassa panssarintorjuntaohjuksin. Vaunujen panssarointi on usein paljon heikompi kuin varsinaisilla panssarivaunuilla, mutta vastaavasti ne ovat paljon halvempia valmistaa. Tykein aseistettuja panssarintorjuntavaunuja käytettiin pääasiassa toisen maailmansodan aikana ja ne on nykyisin korvattu taistelupanssarivaunuilla.
Toisessa maailmansodassa
Panssarintorjuntavaunut tulivat käyttöön toisen maailmansodan aikana. Panssarintorjuntavaunujen pääasiallisena tehtävänä oli vedettävien panssarintorjuntatykkien tapaan tuhota vihollisen panssarivaunut. Panssarintorjuntavaunut olivat kuitenkin ratkaisevasti paremman liikkuvuutensa vuoksi soveltuvampia liikuntasodankäyntiin ja taisteluun moottoroitujen tai mekanisoitujen joukkojen osana.
Termi panssarintorjuntavaunu on lähtöisin pääasiassa englanninkielisestä termistöstä ja laajentunut kattamaan myös Saksan ja Neuvostoliiton samankaltaiset ajoneuvot. Saksa ja Neuvostoliitto käyttivät panssarintorjuntavaunuja osana panssarijoukkoja. Yhdysvallat taas käyttivät panssarintorjuntavaunuja omina erikoistuneina yksikköinään ja toisen maailmansodan aikana panssarintorjuntavaunut olivat oma haaransa Yhdysvaltain asevoimissa.
Britannia
thumb|[[Archer (panssarintorjuntavaunu)|Archer]] Brittien panssarintorjuntavaunuista kuuluisin lienee Archer, jossa oli hyvin tehokas 76,2 mm O.Q.F. 17-pounder-panssarintorjuntatykki. Samaa tykkiä asennettiin Sherman-vaunuihin, jotta jokaiseen Sherman-joukkueeseen saatiin yksi vihollisen panssareille pärjäävä Sherman Firefly, joksi 17-naulaisella aseistettuja Shermaneita kutsuttiin. Britit eivät kuitenkaan pahemmin panssarintorjuntavaunuja käyttäneet.
Saksa
left|thumb|[[Hetzer]]
Ensimmäisenä panssaritorjuntatarkoitukseen rakennettiin Panzerjäger I -vaunuja, joissa jo vuonna 1939 selvästi vanhentuneen Panzerkampfwagen I -vaunun alustalle asennettiin 47 mm Škodan PaK L/43 -panssarintorjuntatykki. Panzerkampfwagen II -vaunun alustalle asennettiin neuvostoliittolainen 76,2 mm sotasaalistykki, jolloin tulokseksi saatiin Marder II -panssarintorjuntavaunu. Yleisimmäksi vaunuksi tuli Marder III, jossa oli tšekkiläisen Panzerkampfwagen 38(t) -vaunun alustalle asennettu saksalainen 75 mm PaK 40 -tykki. Raskaimmin aseistettu kevyt pst-vaunu oli 88-millimetrin Pak 43/1 (L/71)-tykillä varustettu Nashorn. Tykki oli käytännössä sama kuin Tiger II:n KwK 43.
Kevyiden panssarintorjuntavaunujen ohella valmistettiin myös raskaammin panssaroituja pst-vaunuja, näistä ensimmäinen oli Jagdpanzer IV, jota valmistettiin Panzerkampfwagen IV:n alustalle 75 mm PaK 39 ja PaK 42-tykeillä. Muut olivat Pantherin alustalle rakennettu Jagdpanther, modifioidulle Tiger II:n alustalle rakennettu, 128 mm Pak 80 (L/55)-tykillä aseistettu, Jagdtiger ja 38(t):n alustalle rakennettu Jagdpanzer 38(t) eli Hetzer, jossa oli 75 mm Pak 39-pst-kanuuna.
Neuvostoliitto
Saksan tapaan Neuvostoliiton panssarintorjuntavaunuissa ei ollut kääntyviä torneja. Neuvostoliiton vaunut voidaan käytännössä jakaa kahteen luokkaan: rynnäkkötykit joidenka aseistus perustui kenttätykkeihin ja haupitseihin ja varsinaiset panssarintorjuntatykit joidenka aseistus perustui nopealähtönopeuksisiin tykkeihin. thumb|Neuvostoliittolainen [[SU-100-rynnäkkötykki]]
Neuvostoliiton ensimmäinen panssaritorjuntavaunu oli SU-76, joka oli rakennettu kevyen panssarivaunun T-70:n alustalle ja aseistus perustui vedettävään ZiS-3 kenttätykkiin. Toinen varhainen vaunu oli 122 mm haupitsilla jalkaväen tukeen tarkoitettu SU-122.
Vasta verrattain myöhään, Kurskin taistelun jälkeen tulivat käyttöön 85 mm tykillä aseistettu SU-85 ja myöhemmin alkuvuodesta 1945 SU-100, jossa oli tehokkain tuolloin käytössä ollut neuvostoliittolaisten panssarintorjuntakanuuna, laivatykistä kehitetty 100 mm:n D-10S. Molemmat oli rakennettu SU-122:n alustalle, joka perustui T-34-vaunuun. Nämä vaunut oli suunniteltu saamaan mahdollisimman nopeasti kentälle tehokas panssarintorjuntatykki samalla kun samaa tykkiä varten suunnitellaan tornia, jotta se saadaan asennettua panssarivaunuun. SU-85:n tykkiä käytettiinkin lopulta T-34/85-vaunussa ja SU-100:n tykkiä T-54/55-vaunussa.
Alkuvuodesta 1943 käyttöön tullut, 152 mm haupitsilla varustettu raskas rynnäkkötykki SU-152, joka oli alun perin tarkoitettu lähinnä bunkkereiden tuhoamiseen, osoittautui suuren kaliiperin tykkinsä ansiosta myös tehokkaaksi panssarivaunun tappajaksi, vaikka vaunua ei ollutkaan siihen alun perin tarkoitettu. 152 mm ammuksen suoran osuma ja räjähdys riitti irrottamaan Tigerin tornin vaunusta tai repimään irti Ferdinandin päällysrakenteen. Tämän vuoksi vaunu sai lempinimen Zveroboy, Pedontappaja. SU-152 perustui KV-vaunun runkoon. SU-152:n seuraaja oli 152 mm ISU-152, joka käytti IS-panssarivaunun osia. Asentamalla siihen IS-2-vaunussakin käytetty 122 mm tykki syntyi ISU-122. Kurskin jälkeen Neuvostoliitto lopetti kokonaan kevyiden panssarivaunujen kuten T-70:n valmistuksen ja korvasi sen SU-76-vaunulla, joka käytti samaa alustaa.
Lyhenne ”SU” tulee sanoista samohodnaja ustanovka, itseliikkuva lavetti.
Yhdysvallat
Usein uskotaan Yhdysvaltain panssaridoktriinin perustuneen siihen, että panssarivaunut tukevat jalkaväkeä ja niiden ei ole tarkoitus taistella vihollisen panssarivaunuja vastaan ja tähän käytetään panssarintorjuntavaunuja. Tämä uskomus on kuitenkin virheellinen. Panssarijoukot ja panssarintorjuntajoukot olivat kaksi eri haaraa Yhdysvaltain asevoimissa ja käyttivät omia erillisiä doktriinejaan. Lyhyesti kuvattuna panssarijoukot oli tarkoitettu hyökkäykseen kun taas panssarintorjuntajoukot puolustukseen. Jos hyökkäävillä joukoilla tulee vastaan vihollisen panssarivaunuja, käytännössä minkä tahansa paitsi panssarintorjuntavaunun tehtävä on tuhota ne.
Panssarintorjuntajoukot luotiin Saksan salamasotaa vastaan, sillä taistelussa Ranskasta saksalaiset menivät läpi ranskalaisten puolustuslinjoista keskittämällä valtavat määrät panssareita yhteen pisteeseen kun taas ranskalaiset sijoittivat puolustuslinjoissa panssarintorjuntatykit noin sadan metrin päähän toisistaan. Yhdysvallat päätti kehittää panssarintorjuntavaunut torjumaan tämänkaltaisen hyökkäyksen. Kun vihollinen pääsee puolustuslinjoista läpi, panssarintorjuntavaunut lähetetään torjumaan tämä hyökkäys. Tämän vuoksi panssarointi Yhdysvaltain panssarintorjuntavaunuissa on heikko, sillä vaunu on vain alusta siirtämään tykki asemiin nopeammin ja tehokkaammin kuin mitä on mahdollista vedettävillä tykeillä ja siten liikkuvuutta pidettiin tärkeämpänä kuin panssarointia.
Armeijan sekä jalkaväki että tykistöhaarat halusivat panssarintorjuntavaunut komennettavakseen, kun taas panssarijoukot eivät halunneet – panssarijoukkojen tehtävä on hyökätä, kun taas panssarintorjuntavaunut oli tehty puolustusta varten. Lopulta kuitenkin päätettiin, että panssarintorjuntajoukoista tehdään oma erillinen haara armeijassa. Tästä huolimatta panssarintorjuntajoukot liitettiin usein osaksi jalkaväkiyksikköjä.
Vaikka panssarintorjuntavaunut tuhosivatkin enemmän vihollisen vaunuja kuin niitä menetettiin, ne suunniteltiin hyvin tietynlaisia olosuhteita varten, torjumaan suuri keskitetty panssarihyökkäys. Yhdysvaltojen tultua mukaan sotaan, saksalaiset olivat muuttaneet taktiikoitaan: valtavia panssarihyökkäyksiä yhteen pisteeseen, jollaisia toteutettiin Puolassa ja Ranskassa, nähtiin enää hyvin harvoin. Lisäksi Yhdysvallat oli hyökkäyksessä suuren osan aikaa sodasta ja joukot eivät halunneet jättää taakse panssarivaunun kaltaisia ajoneuvoja siltä varalta että vihollinen aloittaisi panssarihyökkäyksen, minkä vuoksi panssarintorjuntavaunuja käytettiin usein tavallisen panssarivaunun tavoin hyökkäyksessä. Tämän vuoksi panssarintorjuntavaunujen konsepti todettiin tarpeettomaksi ja panssarintorjuntahaara suljettiin vuonna 1946.
Merkittävimmat Yhdysvaltain käyttämät panssarintorjuntavaunut olivat M10 Wolverine, M18 Hellcat ja M36 Jackson. Sodan alkuvaiheessa oli käytössä myös M3 ja M6 mutta nämä olivat puolitelavaunu ja kuorma-auto.
Ensimmäisenä näistä palveluskäyttöön tuli M6, joka oli kuorma-auto jonka takalavalle oli asennettu 37mm:n panssarintorjuntatykki M3. Näiden saavuttua Pohjois-Afrikkaan ne todettiin nopeasti hyödyttömiksi sillä 1930-luvulla suunniteltu 37mm:n tykki oli tehoton useimpia Saksan vuonna 1943 käyttämiä vaunuja vastaan.
Seuraava näistä oli M3, puolitelavaunu, jonka takalavalle oli asennettu 75mm:n kenttätykki. Vaikka M3:a pidettiinkin suurena parannuksena verrattuna M6:een, ei sitäkään vielä pidetty ideaalisena rooliinsa ja sitä käytettiin usein epäsuoran tulen roolissa ja siitä pidettiinkin tässä roolissa enemmän kuin sen ensisijaisesta roolista panssarintorjunta-alustana.
M18 Hellcat oli 76mm tykillä M1 varustettu panssarintorjuntavaunu, jota pidettiin ideaalisena, sillä siinä oli panssarintorjuntaan tehokas tykki ja korkea nopeus. 90 kilometrin tuntinopeudellaan M18 Hellcat on yksi kaikkien aikojen nopeimmista panssariajoneuvoista. Samaa tykkiä käytettiin myöhemmin myös M4 Sherman-panssarivaunun myöhemmissä versioissa.
M36 Jackson oli viimeinen Yhdysvaltain valmistama panssarintorjuntavaunu. Vaunu perustui M10 Wolverinen runkoon ja käytti aseistuksenaan samaa 90mm tykkiä M3, jota käytettiin raskaassa M26 Pershing -vaunussa. Tykki teki Jacksonista parhaiten aseistetun yhdysvaltalaisen panssarintorjuntavaunun ja kykeni tuhoamaan tavallisilla ammuksilla kohteita, joita M10 ja M18 kykenivät tuhoamaan vain M93 HVAP -erikoisammuksilla. Vaunusta kuitenkin puuttui M18:n hyvä liikkuvuus ja ei ollut juurikaan nopeampi kuin M4 Sherman -panssarivaunu. Tästä ja panssarintorjuntahaaran sulkemisesta huolimatta se pysyi palveluskäytössä 1950-luvun loppuun asti ja palveli Korean sodassa, jossa se kykeni tehokkaasti tuhoamaan kaikki Pohjois-Korean käyttämät neuvostovalmisteiset panssarivaunut.
Kehitteillä oli myös 90mm tykillä M3 varustettu vaunu M18 Hellcatin rungolla mutta panssarintorjuntahaaran sulkemisen vuoksi tämä ei ikinä valmistunut.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen panssarintorjuntavaunujen valmistus hiipui uusien taistelupanssarivaunujen kyetessä hoitamaan myös panssarintorjunnan. Viimeinen läntinen panssarintorjuntavaunu oli saksalainen 1960-luvun perua oleva Jagdpanzer Kanone, joka jäi käytöstä 1980-luvulla. Neuvostoliitossa valmistettiin laskuvarjojoukkojen käyttöön ASU-57-rynnäkkötykkiä 1950-luvulta ja ASU-85-rynnäkkötykkiä PT-76-vaunun alustalle vuodesta 1962. Vaunu oli myös Puolan ja Itä-Saksan laskuvarjojoukkojen käytössä. Jotkut pitävät ruotsalaista Stridsvagn 103 -vaunua panssarintorjuntavaununa johtuen sen tornittomasta tykistä. Ruotsin puolustusvoimat kuitenkin luokittelevat vaunun taistelupanssarivaunuksi.
Graafinen suunnittelu
Graafinen suunnittelu eli visuaalinen suunnittelu on ulkoasun suunnittelua. Se on sovellettu taidemuoto, joka auttaa katsojaa tulkitsemaan viestiä. Graafista suunnittelua tarvitaan kaikessa kuvallisessa viestinnässä, jota ovat esimerkiksi ilmoittelu ja muu mainonta, painotuotteet, sähköiset julkaisut, elokuvat, animaatiot, logot ja muut yritystunnukset, pakkaukset, kyltit, merkit ja opasteet.
Graafisen suunnittelun tavoitteita ovat muun muassa käytettyjen elementtien järjestäminen hierarkkisesti, informatiivisuus, kuvakielen käyttö viestin tukemiseen ja lisäarvon luominen. Graafisen suunnittelun elementtejä ovat värit, symbolit, teksti, typografia, muodot ja kuvat, materiaalit ja joskus myös liike (TV, elokuvat, sähköiset viestimet). Graafinen suunnittelu on 1950-luvulla julkisuuteen tullut termi, joka liitetään kaikkeen painettuun ja sähköiseen informaatioon.
Graafiselta suunnittelijalta vaaditaan visuaalisten suhteiden tajua ja luovaa ongelmanratkaisukykyä, sekä usein jonkin visuaalisen työvälineen syvällistä tuntemusta. Toisinaan graafisen suunnittelijan tehtäviin voi kuulua myös kuvittamista, valokuvaamista, grafiikoiden tekoa tms.