cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lesotho
Vallankaappauksia ja kapinoita
Tammikuussa 1986 sotilaskaappaus lopetti Leabua Jonathanin valtakauden siirtäen valtaa kuninkaalle ja Justin Lekhanyan sotilashallinnolle. Lekhanya poisti kuninkaan valtaoikeudet vuonna 1990, Moshoeshoe II lähti maanpakoon ja hänen pojastaan tuli kuningas Letsie III, jolla oli vain seremoniallisia tehtäviä. Lekhanya joutui seuraavana vuonna uuden sotilaskapinan syrjäyttämäksi. Sitä johtanut kenraalimajuri Elias Ramaema kutsui vanhan kuninkaan kotiin ja lupasi järjestää demokraattiset vaalit.
Vuoden 1993 parlamenttivaaleissa BCP sai ylivoimaisen voiton saaden kaikki parlamentin 65 paikkaa ja Ntsu Mokhehle nousi pääministeriksi. Vuonna 1995 Letsie III luovutti vallan isälleen, mutta tämä kuoli onnettomuudessa vuonna 1996 ja poika nousi jälleen valtaistuimelle.
BCP hajosi kahteen osaan, ja sen enemmistön perustama uusi puolue Lesothon Demokratian Kongressi (LCD) voitti vuoden 1998 vaalit, mutta tulosta väitettiin epärehelliseksi. Opposition väkivaltaiset mielenosoitukset ja sotilaskapina elo–syyskuussa 1998 johtivat siihen, että hallitus kutsui SADC:n joukkoja tuekseen.
Paluu normaalitilaan
Sittemmin maan tilanne rauhoittui ja LCD uudisti vaalivoittonsa toukokuussa 2002. Vaalilakia oli uusittu, joten pienetkin puolueet saivat äänensä kuuluviin parlamentissa. Kansainväliset tarkkailijat pitivät vaaleja rehellisinä, mutta oppositio ei.
Vuosina 2004 ja 2007 maahan julistettiin hätätila pitkään jatkuneen kuivuuden aiheuttaneen ruokapulan vuoksi.
Vuonna 2006 LCD:stä irtaantui merkittävä joukko kansanedustajia ja ministereitä, jotka perustivat oman puolueensa. Parlamentti hajotettiin, mutta LCD voitti ennenaikaiset vaalit. Kolmea poliitikkoa vastaan tehtiin attentaatteja. Huhtikuussa 2009 pääministeri selvisi murhayrityksestä.
Thomas Thabane nousi pääministeriksi vuoden 2012 vaalien jälkeen. Elokuussa 2014 hän pakeni Etelä-Afrikkaan syyttäen asevoimia kaappausyrityksestä. Ennenaikaisten vaalien jälkeen muodostettiin koalitiohallitus, jota johtaa pääministeri Pakalitha Mosisili.
Politiikka
Lesotho on perustuslaillinen monarkia, jossa muodollisena valtionpäämiehenä on kuningas, mutta poliittinen valta keskittyy pääministerille.
Kuningas nimittää pääministerin valtioneuvoston suosituksesta, ja tämän on nautittava parlamentin luottamusta. Pääministeri suosittelee, ketkä kansanedustajat kannattaisi nimittää ministereiksi, ja kuningas noudattaa hänen neuvoaan. Parlamenttiin valitaan 80 jäsentä vaalipiireistä ja 40 jäsentä puolueiden voimasuhteissa. Senaattiin kuuluu 22 päällikköä ja 11 jäsentä, jotka kuningas nimittää valtioneuvoston suosituksen mukaan.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Lesotho on perustuslaillinen monarkia. Viime vuosina armeijan osallistuminen maan jo ennestään hauraaseen politiikkaan on johtanut poliittiseen epävakauteen ja turvallisuuskriisiin. Korruptio on edelleen haaste. Tavanomaiset käytännöt ja lait rajoittavat naisten oikeuksia sellaisilla aloilla kuin omaisuus, perintö sekä avioliitto ja avioero.
Hallinnollinen jako
Lesotho on jaettu kymmeneen alueeseen (district): pienoiskuva|upright|Kartta Lesothon aluejaosta.
Maantiede
pienoiskuva|upright|Makhaleng Gorges -joki Lesothossa. pienoiskuva|Kartta Lesothon korkeussuhteista.
Lesotho sijaitsee kokonaan varsin korkealla ylänköalueella, yli kilometrin korkeudessa. Korkein kohta on Thabana Ntlenyana 3 482 metriä merenpinnan yläpuolella, matalin Oranje- ja Makhaleng-jokien yhtymäkohta 1 400 metrissä.
Lionel Bringuier
Lionel Bringuier (s. 24. syyskuuta 1986 Nizza ) on ranskalainen kapellimestari.
Lesotho
Maantiede
Lesothossa on vain yksi kansallispuisto, Sehlabatheben kansallispuisto. Se sijaitsee maan kaakkoiskulmassa.
Lionel Bringuier
Bringuier syntyi muusikkosukuun. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa sellonsoittoa Philippe Mullerin ja orkesterinjohtoa Zsolt Nagyn johdolla. Hän osallistui myös Péter Eötvösin ja János Fürstin pitämille mestarikursseille. Bringuier teki ammattimaisen debyyttinsä 14-vuotiaana ja voitti vuoden Pariisin konservatoriosta valmistumisensa jälkeen Besançonin kansainvälisen nuorten kapellimestarien kilpailun.
Lesotho
Talous
Lesotho on taloudeltaan riippuvainen Etelä-Afrikasta. Lesothossa on vain vähän luonnonvaroja ja se on riippuvainen ulkomailta tuoduista elintarvikkeista. Lähes kaikki perheet kasvattavat kotitarpeiksi maissia, vehnää, herneitä ja papuja, mutta sato ei riitä omavaraisuuteen. Karjankasvatus on tärkeä elinkeino, ja lampaiden ja vuohien villa ja mohair antavat raaka-ainetta pienimuotoiselle tekstiiliteollisuudelle.
Lionel Bringuier
Vuonna 2007 Bringuier pääsi Esa-Pekka Salosen avustavaksi kapellimestariksi Los Angelesin filharmonikoihin. Hän oli nuorin tämän aseman saavuttanut orkesterin historiassa ja lisäksi johti nuorimpana siihen mennessä konsertin Walt Disney Concert Hallissa. Bringuier johti työtä Los Angelesin filharmonikoissa Gustavo Dudamelin johdolla ja sai vuonna 2011 kapellimestarina orkesterin residenssin. Vuonna 2009 hänestä myös tuli kolmen kauden ajaksi Orquesta Sinfónica de Castilla y Leónin musiikillinen johtaja. Vuosina 2014–2018 Bringuier työskenteli Tonhalle-Orchester Zürichin musiikillisena johtajana.
Bringuier on johtanut lukuisia eri puolilta maailmaa lähtöisin olevia orkestereita. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Jean-Yves Thibaudet, Gautier Capuçon , Alina Pogostkina, Khatia Buniatishvili, Nicolas Bringuier, Lisa Batiashvili, Anne-Sophie Mutter, Yefim Bronfman, Martin Grubinger , Yuja Wang, Emanuel Ax, Leif Ove Andsnes ja Janine Jansen. Bringuierin levytyksiä on julkaistu Deutsche Grammophon - ja Erato-levymerkeillä. Bringuier on johtanut monia kantaesityksiä ja alueellisia ensiesityksiä sellaisten säveltäjien kuin Bernard Randsin, Esa-Pekka Salosen, Kaija Saariahon, John Coriglianon, Marc-André Dalbavien, Magnus Lindbergin, Bruno Mantovanin ja Sofija Gubaidulinan teoksista. Toukokuussa 2017 Bringuier sai Ranskan hallitukselta Ordre National du Mériten Chevalier-arvon. Syyskuussa 2020 hän istui La Maestran – ensimmäisen naiskapellimestareille suunnatun kansainvälisen orkesterinjohtokilpailun – tuomariston jäsenenä.
Lesotho
Talous
Lesothon talouden pohjana on veden ja sähkön vienti Etelä-Afrikkaan, teollisuus, maatalous (etenkin karjanhoito) ja jossain määrin Etelä-Afrikassa työskentelevien siirtotyöläisten kotiin lähettämät palkat. Vientituotteita ovat myös timantit, villa ja mohair.
Väestö
Yli 99 prosenttia Lesothon väestöstä on etnisesti basothoja. 80 prosenttia on uskonnoltaan kristittyjä. Viralliset kielet ovat sesotho ja englanti, vähemmistökielinä ovat phuthi, zulu ja xhosa.
Vuonna 2015 Lesothon väestöstä 23 prosenttia oli HIV:n tai AIDSin kantajia. Luku on maailman suurimpia.
Alle viisivuotiaista lapsista 13,5 prosenttia on alipainoisia. Yleisimpien rokotusten kattavuus on 2010-luvulla ollut hyvä: 92–96 prosenttia lapsista saa polio-, tuhkarokko- ja DTP-rokotteet.
Koulutus
pienoiskuva|vasen|Alakoululaisia Lesothossa. Lesothon yliopisto toimii Roman pikkukaupungissa noin 30 kilometriä maan pääkaupungista Maserusta. Se on alkujaan Etelä-Afrikan katolisen kirkon perustama oppilaitos vuodelta 1945. Vuonna 2000 siellä oli yli 2 800 opiskelijaa.
Kulttuuri
Perinteisesti lesotholaiset miehet vastaavat karjasta ja naiset hoitavat kodin ja viljelykset, kantavat veden kylän kaivolta ja polttopuut pitkänkin matkan päästä. Pojat aloittavat paimentamisen usein viisi–kuusivuotiaina ja viettävät kuukausiakin lauman mukana poissa kotoa.
Kansankulttuurissa tanssi, laulu ja kansantarut kietoutuvat yhteisesitykseksi, jossa yleisö elää mukana ja osallistuu lauluin ja taputuksin vanhojen kansantarinoiden kertaamiseen.
Tunnetuin lesotholainen kirjailija on Thomas Mofolo, joka kirjoitti sothon kielellä.
Urheilu
Lesothon suosituin urheilulaji on jalkapallo, jota harrastaa 110 000 maan asukasta. Maan miesten edustusjoukkue on ollut FIFA-rankingissa parhaimmillaan sijalla 120, eikä se ole selvinnyt koskaan arvokisoihin.
Lesotho on osallistunut olympialaisiin yhteensä yhdeksän kertaa vuoden 1972 kisoista lähtien, mutta yksikään maan edustaja ei ole voittanut olympiamitalia.
Linholm
Linholm on saari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee Tvijälpin ulkoilusaaren ja Småholmin koillispuolella ja kuuluu Westendin kaupunginosaan. Linholmin ja Westendin manneralueen välinen etäisyys on noin neljäsataa metriä.
Linholmin pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Saari on yksityisomistuksessa, sen länsipuolella sijaitsee kaksi pienempää saarta, joiden nimi on Linholms Gräsgrund (Parikarit). Linholm ja Linholms Gräsgrund ovat huvilasaaria, kartan mukaan ne on yhdistetty toisiinsa kävelysilloin.
Hanasaaren kulttuurikeskus ja Karhusaaren taidekeskus sijaitsevat noin kilometrin Linholmista itäkoilliseen.
Pummangin luonnonpuisto
Pummangin luonnonpuisto oli Petsamon kunnassa Kalastajasaarennon alueella Pummanginniemessä sijainnut luonnonpuisto joka perustettiin 1938 luonnonsuojelulain nojalla valtion maille. Puiston pinta-ala oli 48 neliökilometriä. Puisto jäi Moskovan rauhassa 1940 luovutetulle alueelle.
Puiston alueella oli meren rannalla pystysuoria korkeita tai matalampia kallioseinämiä eli pahtoja. Kasvillisuus oli tyypillistä tunturikasvillisuutta variksenmarjan ollessa valtalajina. Alueella kasvoi myös varpumaista vaivaiskoivua ja tunturivarpuja mutta poronhoito ei ollut mahdollista koska poronjäkälää oli niukalti. Kosteissa meren rantaan laskevissa notkoissa oli kuitenkin rehevämpää kasvillisuutta kuten pajuja, karhunputkea, niittysuolaheinää, lapinorvokkeja ym. Linnustoon kuuluivat muun muassa niittykirvinen, lapinsirkku ja suippopyrstökihut sekä rannan tuntumassa rantaharakka ja luotokirvinen. Pummangin puiston erikoisuus oli kilometrin pituinen ja noin 40–50 metriä korkea kallioseinämä, ns. Haikaranpahta jolla pesi vuosittain 100–200 merimetsoparia ja lisäksi pikkukajavia, etelänkiisloja, pohjankiisloja, harmaalokkeja, muuttohaukkoja ja korppeja.
Iso-Lattio
Iso-Lattio on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Vaunujoen valuma-alueeseen, jonka laskujoki Vaunujoki laskee Liekoveteen Vammalan Vinkkilässä.
Maantiede
Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 100 metriä. Siihen laskee neljä tulo-ojaa ympäröiviltä soilta. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 800 metriä pitkä laskuoja, joka päättyy metsään alavalle maalle. Laskevat vedet valuvat 50 metrin päässä olevalle toiselle ojalle, joka laskee Himmaan.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven päädyt ovat soistuneita. Loma-asuntoja on viisi, joiden luo kulkee metsätiet Myllymaan suunnalta.
Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Iso Laitiojärvi".
Kaupallista paskaa
Kaupallista paskaa on Vandaalit-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2011.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Häkli ja sovittanut Vandaalit.
Hermann Abert
pienoiskuva|Hermann Abert Hermann Abert (25. maaliskuuta 1871 – 13. elokuuta 1927) oli saksalainen musiikkihistorioitsija ja professori Leipzigin, Hallen ja Berliinin yliopistossa. Hän johti vuodesta 1925 musiikkihistorian julkaisua Denkmäler deutscher Tonkunst. Pääteokset antiikin ja keskiajan musiikista sekä oopperan historiasta.
Erkki Hakamies
Erkki Emil Hakamies, vuoteen 1926 Hackman (23. heinäkuuta 1913 Koivisto – 8. joulukuuta 1998) oli suomalainen kauppaneuvos ja yritysjohtaja.
Hakamiehen vanhemmat olivat rovasti Emil Hakamies, aiemmin Hackman, ja farmaseutti Naemi Härkönen ja puoliso vuodesta 1939 Rauni Salminen. Hakamies kävi viisi luokkaa lyseota, mutta tuli jo kuusitoistavuotiaana Lassila & Tikanojan palvelukseen ja oli siellä juoksupoikana, harjoittelijana, osastonhoitajana ja kauppaedustajana Viipurissa. Vuonna 1938 Hakamies siirtyi johtajaksi Verkakauppa Ura -yhtiöön, jonka Lassila & Tikanojan omisti. Hän oli samalla johtaja Verha-valmisvaateyhtiössä vuodesta 1947 vuoteen 1953, jolloin hänestä tuli Lassila & Tikanojan Helsingin konttorin johtaja. Vuonna 1964 Tiklas-tuotelinjan johtajaksi siirtynyt Hakamies tuli tunnetuksi erityisesti toiminnastaan idänkaupassa. Vastuu Tiklaksesta annettiin kokonaan Hakamiehelle 1968, jolloin tehtaat työllistivät noin 2000 henkilöä ja niiden vienti oli lähes 100 miljoonaa markkaa. Tasavallan presidentin vientipalkinnon Tiklas sai seuraavana vuonna. Hakamiehesta tuli Tiklas teollisuuden toimitusjohtaja 1971, kauppaneuvoksen arvon hän sai 1978. Toimitusjohtajana Hakamies työskenteli vuoteen 1978, Lassila & Tikanojan johtokunnassa hän oli 1950-luvulta 1980-luvulle asti. Sotilasarvoltaan Hakamies oli reservin kapteeni (1943).
Yliopisto-opettaja, suomentaja Reino Hakamies oli Erkki Hakamiehen veli.
Get Down Saturday Night
Get Down Saturday Night on yhdysvaltalaisen R&B-artistin Oliver Cheathamin kappale, joka julkaistiin vuonna 1983 hänen toisen albuminsa Saturday Night ensimmäisenä singlenä. Saman vuoden keväällä kappale sijoittui Yhdysvaltain R&B-musiikkilistan sijalle 37. sekä Britannian singlelistan sijalle 38. Kappale on esiintynyt videopelin Grand Theft Auto: Vice City ääniraidassa sekä vuoden 2015 elokuvassa Ex Machina.
Víctor Erice
Hän kävi elokuvakoulun, mutta on lukenut myös lakia, valtiotiedettä ja taloustiedettä yliopistossa Madridissa.
Asko Länsman
Asko Tapani Länsman (s. 1964) on utsjokelainen poromies, matkailuyrittäjä ja taksiautoilija.
Länsman oli saamelaiskäräjien varsinainen jäsen 2008–2011 ja 2012–2015. Hänet valittiin uudestaan toimikaudelle 2020–2023. Hän oli saamelaiskäräjien varajäsen toimikaudella 2016–2019.
Tenojoen varresta kotoisin oleva Länsman ei hyväksynyt ajoverkkokalastuskieltoa Tenojoella vuonna 2012. Länsmanin mukaan ajoverkkokalastus on osa Tenon kalastuskulttuuria. Länsmanin omistamat porot ovat menestyneet hyvin porojen kilpa-ajoissa.
Länsman on Paliskuntainyhdistyksen hallituksen jäsen ja Saamelaispaliskunnat-yhdistyksen puheenjohtaja.
Länsman meni vuonna 2011 naimisiin muusikko Anna Näkkäläjärven kanssa. Hän asuu tämän ja kahden lapsen kanssa Nuorgamissa.
Raymond Daveluy
Joseph Eugène Raymond Marie Daveluy (23. joulukuuta 1926 Victoriaville, Quebec – 1. syyskuuta 2016 ) oli kanadalainen urkuri ja säveltäjä. Hän aloitti opintonsa vuonna 1937 isänsä johdolla ja jatkoi niitä opiskelemalla vuosina 1939–1946 musiikin teoriaa Gabriel Cussonin ja 1942–1948 urkujensoittoa Conrad Letendren johdolla. Vuonna 1948 Daveluy voitti Prix d’Europen. Hän jatkoi urkujensoittojen opiskelua New Yorkissa Hugh Gilesin johdolla.
Daveluy aloitti vuonna 1946 esiintymisen resitaaleissa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Hän esiintyi myös solistina orkesterin kanssa, osallistui useille festivaaleille ja toimi useiden kirkkojen urkurina. Daveluylla oli myös merkittävä ura pedagogina. Hän oli vuosina 1965–1971 Académie de musique du Québecin puheenjohtajana sekä vuosina 1967–1970 Conservatoire de musique du Québecin avustavana johtajana ja 1974–1978 sen johtajana. Vuosina 1970–1974 Daveluy johti Trois-Rivièresin konservatoriota. Hän toimi tuomarina useissa kansainvälisissä urkukilpailuissa eri maissa.
Daveluyn oppilaita olivat Pierre-Yves Asselin, Paul Crawford, Mireille Lagacé, Lucienne L’Heureux-Arel ja Rachel Laurin. Daveluysta tehtiin vuonna 1980 Kanadan ritarikunnan jäsen. Marie Daveluy oli hänen siskonsa. Hän oli naimisissa pianisti Hilda Metcalfen kanssa, ja hänen isoisänsä Adolphe Daveluy perusti Daveluyvillen lähellä Trois-Rivièresia.
Varallisuusoikeus
Suomen varallisuusoikeus pohjautuu saksalaiseen varallisuusoikeuteen ja sitä kautta roomalaiseen oikeuteen. Varallisuusoikeus perustuu varallisuuden eli omaisuuden käsitteelle. Omaisuus voi olla joko kiinteää omaisuutta, kuten kiinteistö tai irtainta omaisuutta.
Varallisuusoikeus jaetaan yleisesti seuraaviin kolmeen ryhmään: Näistä kolmesta ryhmästä velvoiteoikeus on yleisin ja perustavanlaatuisin.
Valkoinen Suomi
Valkoinen Suomi oli lyhyen aikaa vuonna 1918 ilmestynyt sisällissodan valkoisten lehti. Lehti ilmestyi Vaasassa, ja sitä julkaisi Ylipäällikön neuvottelukunta. Lehden päätoimittaja oli Kyösti Vilkuna.
Lehti ilmestyi 6. maaliskuuta – 30. huhtikuuta 1918 sisällissodan aikana joka arkipäivä. Se oli Vaasan senaatin virallinen lehti ja keskittyi erityisesti sotauutisiin, mutta sisälsi myös virallisia tiedonantoja ja paatoksellisia isänmaallisia tekstejä. Sen ruotsinkielinen rinnakkaislehti oli Vita Finland.
Vilkunan lisäksi toimituksessa työskentelivät Knut Sarlin ja Onni Tolvanen sekä alkuun myös Jalo Ansas.
Likinäköisyys
thumb|250 px|right|Likinäköisyyden korjaaminen linssillä.
Punarintakukastaja
Punarintakukastaja (Dicaeum pectorale) on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Likinäköisyys
Ikänäkö voi korjata likitaittoisuutta
Kimmoisan mykiön taittovoiman täytyy lisääntyä, kun silmä mukautuu (akkommodaatio) katsomaan lähietäisyydelle. Iän myötä mykiön muovautuvuus vähenee. Ikänäköisyyden (presbyopia) vuoksi lukeminen ilman silmälaseja käy työlääksi ja lopulta mahdottomaksi. Ikänäköisyyden oireet – silmien väsyminen ja kirveleminen sekä näön sumeneminen lähityössä – ilmaantuvat 45 vuoden iässä. Lukuetäisyyden pidentäminen vähentää oireita. Ikänäköisyyden oireet lisääntyvät ja lähilisän voimakkuus kasvaa noin 65 vuoden ikään asti. Sopivasti likitaittoinen voi lukea ilman silmälaseja minkä hyvänsä ikäisenä. Taittovika voidaan korjata useimmin silmälaseilla, piilolinsseillä tai laserleikkauksella. Jos henkilö on likinäköinen, hän tarvitsee silmälasit, joissa on koverat linssit, kun taas kaukotaittoiset tarvitsevat kuperat linssit. Likinäköisillä ihmisillä kuva muodostuu verkkokalvon eteen, pitkänäköisillä taas verkkokalvon taakse.
Ulkoilun ja lähityöskentelyn vaikutus likinäköisyyteen
Likinäköisten määrä vaihtelee alueittain, mutta se on maailmanlaajuisesti kasvussa. Esimerkiksi itäaasialaisista lapsista 70–90 prosenttia on likinäköisiä. Australialaisen tutkimuksen mukaan ulkonaolo kuitenkin vähentää lasten likinäköisyyttä. Aiemmin on oletettu, että likinäköisyyden lisääntyminen johtuu ahkerammasta opiskelusta ja enemmästä lukemisesta, sillä lukemisen myötä lapset keskittävät katseensa lähietäisyydelle. Uusi tutkimus kuitenkin tyrmää aiemman teorian. Tutkimukseen osallistui lähes 2 400 12-vuotiasta lasta. Tutkijat vertailivat likinäköisyyttä lukemiseen, tietokoneen käyttöön, urheiluun ja ulkona oleskeluun. Vain ulkoilulla oli tilastollisesti merkitystä. Enemmän ulkoilleet lapset olivat vähemmän likinäköisiä riippumatta siitä, kuinka pitkään he lukivat tai istuivat tietokoneen ääressä. Sisällä tapahtuva urheilu vaatii silmältä saman työmäärän kuin ulkonakin. Tästä huolimatta vain ulkona urheilleiden likinäköisyys väheni. Tästä tehtiin johtopäätös, että vahvalla päivänvalolla on merkitystä näkökykyyn. Valon tiedetään vaikuttavan verkkokalvoon kehittämällä aineita, joilla on merkitystä vuorokausirytmille. Tutkijat uskovat näiden aineiden vaikuttavan myös likinäköisyyteen. Toisaalta suurten väestötutkimusten perusteella 2000-luvulla on tehty johtopäätös, että myopia onkin maailmanlaajuinen epidemia ja varhainen koulunkäynti sekä pitkä opiskelun kesto olisivat yhteydessä likitaittoisuuden lisääntymiseen.
Matematiikka
Likinäköisellä on ongelmia nähdä tiettyä etäisyyttä kauemmas tarkasti. Tätä etäisyyttä kutsutaan kaukopisteeksi (eng. far point). Terve silmä puolestaan näkee äärettömän kauas. Näiden tietojen avulla ja ohuen linssin yhtälöä (katso Gaussin kuvauslaki) käyttämällä saadaan likinäköisyyden korjaavalle linssille taittovoimakkuus dioptereina (käänteismetreinä) seuraavanlaisella kaavalla
Äärettömän arvon vuoksi 1/s supistuu pois ja kaava muuntuu muotoon
Esimerkki
Likinäköisen silmien kaukopiste on 2 m. Minkä taittovoiman linssit korjaavat likinäön?
-0,5 diopterin (D) koverat linssit, eli 0,5 miinuslasit korjaavat likinäön.
Luettelo tanssitermeistä
Tanssitermeillä tarkoitetaan tässä tanssilajeihin liittyviä ja niiden harjoittelussa käytettäviä erikoistermejä. Monet niistä ovat nimikkeitä erilaisille lajissa käytettäville liikkeille tai muuten olennaisille käsitteille. Usein käytetään termejä, jotka ovat sen maan kielellä, missä tanssilaji on syntynyt tai kehittynyt alun perin. Esimerkiksi balettisanasto on ranskankielistä, mutta steppisanasto englanninkielistä. Osaa liikkeistä saatetaan kutsua omalla ja osaa alkuperäiskielellä. Jotkin termit saattavat olla käytössä useissa tanssilajeissa, mutta yleensä niiden suoritustapa on muunnettu tyylilajin mukaiseksi, jolloin myös termin merkitys on riippuvainen kyseessä olevasta tanssilajista. Tanssi lainaa sanastoa myös muun muassa voimistelusta. Termistöt - ja käytetyt liikkeet - myös jatkuvasti muuttuvat ja kehittyvät, joten yleispätevää luetteloa on mahdotonta tehdä.
Musiikista poiketen tanssinotaatiota - nuotintamista - ei tanssiharjoittelussa käytetä. Kehitetyt notaatiosysteemit eivät ole siinä käytännöllisiä, vaan opetus tapahtuu näyttämällä liikkeet ja käyttämällä niistä vakiintuneita nimikkeitä. Nimikkeiden oppimisella onkin musiikin nuotinlukutaitoon verrattavissa oleva asema tanssiopinnoissa - varsinkin paljon termejä suosivissa lajeissa kuten baletissa. Jotkut tanssilajit perustuvat paljolti vakiintuneeseen liikesanastoon, jota käytetään tyylilajiin kuuluvissa tansseissa (esimerkiksi baletti). Näille on yleensä myös kehittynyt yhteisesti käytössä oleva laaja termistö ja lajin opiskelu on paljolti tämän liikesanaston opettelua. Joillekin tanssilajeille (esimerkiksi nykytanssi) taas on tyypillisempää, että liikemateriaalia kehitetään ja uudistetaan jatkuvasti, jolloin myös termistö on jatkuvassa muutosprosessissa.
Erilaisia treenausmetodeja omine termeineen saattaa olla useita. Tyylilaji ei niinkään perustu valikoituihin liikkeisiin, vaan ennemmin perusideoihin, joiden avulla liikemateriaalia luodaan. Esimerkkinä tällaisesta mainittakoon Martha Grahamin contraction ja release, Doris Humphreyn fall ja recovery tai Rudolf Labanin tilan, ajan ja energian muuntelun tuomat liikevariaatiot. Tanssinopettajat, koreografit ja tanssijat keksivät tarpeisiinsa uusia liikenimityksiä, joista osa on vain hetkellisesti tai pienessä piirissä käytössä, mutta jotkin saattavat lopulta muuttua yleisemminkin käytetyiksi.
Luettelo balettitermeistä
Seuraavat ranskankieliset termit ovat baletissa käytettyä sanastoa, jotka selityksineen löytyvät artkkelista Luettelo balettitermeistä:
Luettelo kansantanssitermeistä
Vakiokuviot ja vakio-osat
Otteet
Luettelo steppitermeistä
Katso artikkelista Luettelo steppitermeistä.
White Lion
White Lion on vuonna 1983 perustettu yhdysvaltalainen glam metal -yhtye, joka lopetti toimintansa 1991 kahdeksaksi vuodeksi ja aloitti toiminnan uudelleen 1999. Yhtyeen klassisesta kokoonpanosta on jäljellä enää laulaja Mike Tramp. Yhtyeen hittikappaleita ovat ”Cherokee”, ”Fight to Survive”, ”Radar Love”, ”Cry for Freedom” ja etenkin jättimenestyksiksi osoittautuneet kappaleet ”Broken Heart”, ”When the Children Cry” ja ”Tell Me”.
Historia
Muutettuaan Tanskasta Yhdysvaltoihin Mike Tramp tapasi kitaristi Vito Brattan ja he päättivät perustaa yhtyeen. Rumpali Nicki Capozzin ja basisti Felix Robinsonin liityttyä mukaan yhtyeelle annettiin nimi White Lion. Pieni levymerkki Grand Slam Records otti yhtyeen suojiinsa tammikuussa 1985. ”The Road to Valhalla” -kappaleen levytyksen ollessa meneillään sekä Capozzi että Robinson jättivät yhtyeen. Heidän tilalleen tuli rumpaliksi Dave Spitz ja basistiksi James LoMenzo. Alle kuukauden kuluttua liittymisestään Spitz kuitenkin lähti Anthraxiin kitaristiksi – ja hänen tilalleen tuli Anthraxin entinen rumpali Greg D'Angelo. Yhtye viimeisteli debyyttialbuminsa Fight to Survive, joka julkaistiin 9. marraskuuta 1985. Muutamaa kuukautta myöhemmin Grand Slam Records haettiin konkurssiin. Vuonna 1986 White Lionilla – kuvitteellisella naisjäsenellä täydennettynä – oli pieni osa elokuvassa Rahareikä, jonka pääosaa näytteli Tom Hanks.
Alkuvuodesta 1987 White Lion sai levytyssopimuksen Atlantic Recordsin kanssa. Toinen albumi Pride julkaistiin 21. kesäkuuta 1987. Levyn ensimmäinen single ”Wait” oli julkaistu kuukauden alussa, mutta se ei noussut välittömästi hitiksi – siihen meni seitsemän kuukautta. Yhtye lähti heinäkuussa 1987 kiertueelle soittaen Frehley’s Cometin lämmittely-yhtyeenä. Saman vuoden syyskuussa White Lion pääsi lämmittelijäksi Kissin Crazy Nights -kiertueelle. Kierrettyään loppuvuoden Kissin matkassa yhtye oli seuraavaksi AC/DC:n Blow Up Your Video -kiertueella talven 1988. Tämän kiertueen aikana ”Wait” nousi singlelistalla kahdeksannelle sijalle ja sen vanavedessä myös albumi yhdenneksitoista. Seuraava single ”Tell Me” saavutti listasijoituksen 58. Pride-kiertue jatkui ja päättyi lämmittely-yhtyeenä Stryperille, joka oli promotoimassa In God We Trust -albumiaan. Kolmas single ”When the Children Cry” nousi kolmanneksi singlelistalla. Lopulta Pride myi Yhdysvalloissa platinaa.
Elokuussa 1989 julkaistiin White Lionin kolmas albumi Big Game. Singleinä julkaistiin ”Little Fighter”, ”Cry for Freedom” ja coverversio Golden Earringin vanhasta hitistä ”Radar Love”. Big Game myi kultalevyn verran. Neljäs albumi Mane Attraction, jota työstettiin kaksi vuotta, julkaistiin 1991. Vaikka musiikin tason tuskin voidaan katsoa laskeneen, muuttuneiden musiikillisten virtausten johdosta levyn myyntilukemat jäivät edellisiin verrattuna vaatimattomiksi. D'Angelo ja LoMenzo jättivät yhtyeen hieman tämän jälkeen, mutta White Lion jatkoi vielä jonkin aikaa, basistinaan Tommy T-Bone Caradonna ja rummuissa myöhemmin muun muassa Megadethissa soittanut Jimmy DeGrasso. White Lion soitti viimeisen keikkansa Bostonin The Channelissä syyskuussa 1991.
White Lionin jälkeen
1990-luvun alussa Mike Tramp perusti Freak of Naturen, jonka kanssa hän julkaisi kolme albumia: Freak of Nature, Gathering of Freaks ja Outcasts. Freak of Naturen hajottua Mike Tramp julkaisi sooloartistina viisi albumia. James LoMenzo ja Greg D'Angelo liittyivät Zakk Wylden yhtyeeseen, josta myöhemmin kehittyi Pride & Glory. Tämä tapahtui samanaikaisesti D'Angelon lähdön kanssa – LoMenzo soitti yhtyeessä yhden levyn verran. LoMenzo liittyi David Lee Rothin yhtyeeseen ja kiersi tämän kanssa jonkin aikaa. Hän soitti Wylden Black Label Societyssä, nykyään Megadethissä. D'Angelo soittaa rumpuja yhtyeessä Anti Product. Vito Bratta on viettänyt musiikillista hiljaiseloa eikä ole perustanut uutta yhtyettä.
Paluu esiintymislavoille
Vuonna 1999 yhtye kokosi rivinsä uudelleen kahdeksan vuoden tauon jälkeen ja levytti albumin Remembering White Lion, joka osoittautui menestykseksi. 2000-luvulla yhtye on julkaissut kokoelmalevyt Anthology 83–89 (2004), The Definitive Rock Collection (2007), livealbumin Rocking the USA (2005) ja studiolevyn Return of the Pride (2008), joka on jatko-osa vuoden 1987 albumille Pride. Basisti Claus Langeskov erosi yhtyeestä 2008.
thumb|Kosketinsoittaja Henning Warner esiintymässä Gods of Metal -festivaaleilla 2007.
Helsingborgin kaupunginteatteri
thumb|300px|Nykyinen teatteritalo. Helsingborgin kaupunginteatteri on teatteri Helsingborgin kaupungissa, Ruotsin eteläisessä maakunnassa Skånessa. Teatterin nykyinen rakennus on valmistunut vuonna 1921. Sen tieltä purettiin vuonna 1877 valmistunut vanha teatteritalo. Teatteria ovat johtaneet muun muassa Ingmar Bergman (1944-46) ja Lars-Levi Læstadius (1945-50).
Eppu Normaali
Eppu Normaali on suomalainen poprock-yhtye. Se aloitti uuden aallon punk-yhtyeenä vuonna 1976, mutta sen musiikki muuttui alkuvuosien punkista melodisempaan suuntaan. 1980-luvulla yhtyeen tyyli läheni popmusiikkia.
Eppu Normaalin alkuperäisen kokoonpanon muodostivat laulaja Martti Syrjä, kitaristit Mikko Syrjä ja Juha Torvinen, basisti Mikko Saarela ja rumpali Aku Syrjä. Saarela erosi yhtyeestä vuonna 1979, mutta jatkoi vielä yhtyeen sanoittajana muutamia vuosia. Saarelan tilalle palkattiin Mikko Nevalainen, mutta hänkin päätti erota yhtyeestä vuonna 1989. Nykyisin yhtyeen basistina toimii Sami Ruusukallio.
Eppu Normaali on Suomen suosituimpia aktiivisia rock-yhtyeitä. Yhtye on julkaissut yhteensä 15 studioalbumia, joista kymmenen on myynyt platinaa ja viisi kultaa. Yhteensä yhtye on myynyt yli levyä ja sen tuplakokoelma, Repullinen hittejä, on Suomen kaikkien aikojen toiseksi myydyin levy.
Yhtyeen suurimpia listahittejä ovat muun muassa "Kitara, taivas ja tähdet", "Puhtoinen lähiöni", "Afrikka, sarvikuonojen maa", "Nyt reppuni jupiset riimisi rupiset", "Murheellisten laulujen maa", "Suolaista sadetta", "Ei sankariainesta", "Vuonna '85", "Tahroja paperilla", "Sadan vuoden päästäkin", "Voi, kuinka me sinua kaivataan", "Baarikärpänen" ja "Jokainen hetki historian".
Ylöjärven kaupungintalon edustalla on Kimmo Schroderuksen vuonna 2018 paljastettu Eppu Normaalia kunnioittava taideteos Alamökki.
Halvor Næs
Halvor Næs (19. maaliskuuta 1928 Trysil, Hedmark, Norja – 13. lokakuuta 2022 Trysil ) oli norjalainen mäkihyppääjä, joka edusti urallaan Trysilgutten-nimistä seuraa.
Eppu Normaali
Yhtyeen alkutaival (1970-luku)
Yhtyeen ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui Rockin SM-kisojen karsinnassa Tampereen Gorillassa vuonna 1977. Sarkastiset ja humoristiset kappaleet koettiin vastaiskuna progressiivisen rockin hallitsemalle rockmusiikille. Eppu Normaali ei menestynyt kisoissa, mutta tuomaristossa istunut Juice Leskinen vaati Eppu Normaalille vähintään kunniamainintaa. Pian yhtyeen demonauha huomattiin vastaperustetussa Poko Rekords -levy-yhtiössä, jonka perustaja Epe Helenius hurmaantui yhtyeen "Poliisi pamputtaa taas" -kappaleesta. Helenius kutsui yhtyeen levyttämään ja ensimmäinen albumi, Aknepop, ilmestyikin vuonna 1978. Levy sai varsin myönteisiä arvioita ja se myi ilmestymisvuotenaan noin. Kultaa levy myi vasta sen ilmestyttyä cd-painoksena vuonna 1994. Aknepopin ainoa singlejulkaisu oli ”Poliisi pamputtaa taas”. Kuitenkin myös kappale ”Rääväsuita ei haluta Suomeen” saavutti jonkinlaisen klassikon arvon.
Halvor Næs
Hän sai Holmenkollen-mitalin vuonna 1964. Næs saavutti Keski-Euroopan mäkiviikolla 1952–1953 Bischofshofenin osakilpailuvoiton, ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi.
Eppu Normaali
Yhtyeen alkutaival (1970-luku)
Seuraavaa singleä levytettäessä tuli vastaan yllättävä ongelma. Yhtyeellä oli valmiina kaksi sinkun A-puolta, ”Jee jee” ja ”Nipa”, mutta ei B-puolta. Epe Helenius ei missään nimessä halunnut "Nipasta" singleä, koska se ei olisi saanut yhtyeen ja levy-yhtiön kaipaamaa radiosoittoa, sillä se koettiin rienauksena. Niinpä kompromissina "Nipa" julkaistiin yksipuolisena 700 kappaleen ilmaissinkkuna, jota yhtye jakoi konserteissaan, ja ”Jee jee” julkaistiin virallisena singlenä, B-puolenaan Wreckless Eric -suomennos ”Nuori poika”.
Halvor Næs
Muuta
Hänen poikansa Bjarne Næs on myös mäkihyppääjä samassa seurassa.
Eppu Normaali
Yhtyeen alkutaival (1970-luku)
thumb|Martti Syrjä Punkarockissa 1979. Vuonna 1979 Eppu Normaali julkaisi uuden albumin, Maximum Jee & Jeen. Albumi on monen fanin ja kriitikon mielestä koko yhtyeen paras julkaisu. Levyllä oli aistittavissa kevyempi tunnelma kuin hyvin punkmaisella ja nopealla esikoisalbumilla. Levyn myyntiä vauhdittamaan julkaistiin kaksi singleä ja levy myikin ilmestymisvuotenaan noin. Levyltä löytyy edellä mainittujen ”Jee jee” ja ”Pidetään ikävää” -singlejen lisäksi myös keikoilla paljon kuultu kappale ”Njet njet”, jonka yhtye soittaa keikoillaan usein viimeisenä encorenaan. 1979 yhtye esiintyi ensimmäisellä Provinssirock-festivaalilla nimellä Yrtti Syrjä Experience.
Platinaa Maximum Jee & Jee myi vuonna 1999 julkaistun erikoispainoksen myötä. Levyn kanteen liittyy monta tarinaa, sillä sen idea on lainattu The Whon keikkajulisteesta 1970-luvulla, ja sen kannessa näkyvä aito Rickenbacker-kitara oli Juice Leskisen omaisuutta. Maximum Jee & Jeen julkaisun jälkeen Mikko Saarela ilmoitti lopettavansa soittamisen yhtyeessä. Saarelan tilalle saatiin Kollaa kestää -yhtyeessä vaikuttanut Mikko ”Vaari” Nevalainen, jonka ”Vaari”-lisänimi johtui siitä, että hän oli useita vuosia muita yhtyeen jäseniä vanhempi.
Akun tehdas (1980–1981)
upright|thumb|left|Eppu Normaali Helsingin Kaivopuiston konsertissa ilmeisesti vuonna 1980.Yhtyeestä eronnut Mikko Saarela jatkoi kuitenkin yhtyeen pääsanoittajana ja vuonna 1980 julkaistulla Akun tehtaalla suurin osa sanoituksista oli Saarelan kirjoittamia. Yleisilmeeltään levy jatkoi edeltäjänsä linjaa ja hivutti Eppujen musiikkia vähitellen punkista kevyempään suuntaan. Levy on nimensä ja kansikuvansa puolesta CCR-yhtyeen Cosmo's Factoryn mukaelma. Albumi otettiin vastaan hyvin, ja se käytännössä pelasti Poko Rekordsin konkurssista. Levyltä julkaistiin singleksi ”Puhtoinen lähiöni”, joka oli yksi vuodenvaihteen 1979–1980 suurimpia hittejä ja Eppujen tunnetuimpia kappaleita.
Akun tehdasta on kaikkiaan myyty lähes 57 000 kappaletta. Vaikka levy olikin huomattavasti edeltäjiään keveämpi, ei sen teksteistä puuttunut huumorin keinoin esitettävää yhteiskuntakriittistä sanomaa. Esimerkiksi Harrisburgin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen tehty ”Suomi-ilmiö”-kappale on ydinvoiman vastainen. ”Puhtoinen lähiöni” arvostelee asuntopolitiikkaa ja ”Puhtoiset vesistömme” vesilainsäädäntöä.
Akun tehtaan menestyttyä yhtyeen jäsenet saivat ajatuksen tehdä omat sooloalbumit, sillä ulkomailla soololevyt olivat olleet hyvin menestyksekkäitä. Epe Helenius innostui ajatuksesta, mutta muutti ajatusta sen verran, että ei julkaistaisi kokonaisia sooloalbumeita vaan soolosinglet. Yhtyeen jäsenet, ihmeissään siitä että heidän lähinnä vitsinä esittämänsä idea meni läpi, menivät studioon huomatakseen että levytykseen oli varattu kuusi päivää keskellä kiireistä keikkakesää. Kappaleista tehtiin osa itse (Pantse ja Mikko Nevalainen tekivät itse molemmat kappaleensa, Juha ja Martti Juhan singlen A-puolen ja Akun B-puolen), osa tilattiin muilta (Akun singlen A-puoli Juice Leskiseltä) ja loput olivat joko covereita alkuperäisin sanoin tai käännöskappaleita (Martin A-puoli Jan & Dean -suomennos, B-puoli The Wholta ja Juhan B-puoli on John Fogertyn kappale johon suomennoksen teki Mikko Saarela). Singlet julkaistiin vuonna 1987 kokoelmalla Aku, Juha, Martti ja Mikko² – soolot, joka julkaistiin uudelleen CD-muodossa vuonna 1990 Hatullinen paskaa -levyn kanssa kokoelmalla Hatullinen paskaa / Soolot. Menestynein soolosinkku oli Akun, jonka singlen suosio johtui Juice Leskisen tekemästä a-puolesta ”Ringo ja Aku”, jota yhtye on soittanut vielä 2000-luvullakin keikoillaan. 1980 yhtye keikkaili säännöllisesti, ja sinä vuonna julkaistiin yhtyeen ainoa tupla-LP, livelevy Elävänä Euroopassa, joka äänitettiin (levyn takakannen mukaan) ”keikalla jossain Suomessa kesällä 1980”. Levy sisältää, joista muun muassa coverit ”Roadhouse Blues”, ”Let’s See Action” ja ”Musti sotakoira” sekä kappale ”Mies soittaa rockia” eivät ole saatavilla millään muilla levyillä. Albumi myi kohtuullisen hyvin.
Cocktail Bar, Tie vie, Aku ja köyhät pojat (1981–1983)
Yhtye keikkaili aktiivisesti vuosikymmenen vaihteessa. Kenties mainittavin tapaus oli ensimmäinen Tuuliajolla-kiertue, jolla esiintyi Eppujen lisäksi myös Juice Leskinen Slam ja Hassisen kone. Kyseisellä kiertueella yhtye esitti myös materiaalia tulevalta Cocktail Bar -albumiltaan. Kaurismäen veljekset Aki ja Mika ohjasivat yhtyekolmikon kiertueesta dokumenttielokuvan Saimaa-ilmiö.
Cocktail Bar ei saanut läheskään niin myönteistä vastaanottoa kuin yhtyeen edeltävät albumit. Kriitikot moittivat eniten albumin tekstejä, joissa ei nähty olevan mitään tarkoitusta tai sanomaa. Kitaristi Juha Torvinen pitää albumin huonon menestyksen syynä yhtyeen alituista keikkailua, josta tarttui levylle kenties liikaa energiaa ja nopeutta. Torvisen mukaan kappaleet ovat hyviä, mutta mikäli ne olisivat hitaampia, saattaisivat ne olla Eppujen suurimpia klassikoita. Cocktail Bar myi kuitenkin kultaa Akun tehdas -levyn menestyksen myötä. Albumin ainoa single ”Warsova / Hunninkolla” julkaistiin myös kasettisinglenä, mutta myi paljon paremmin tavallisena vinyylisinglenä.
Cocktail Barin jälkeen alettiin levyttää pienempiä hankkeita, ja niistä toinen, single ”Pannaan pannaan / Ruba” julkaistiin 1982. Sinkku naureskeli silloiselle rockvastaisuudelle ja oli jonkinasteinen hitti. Toinen projekti oli tulevaa Tie vie -LP:tä alustava EP. Se levytettiin, mutta jätettiin julkaisematta, koska sen julkaisupäivä olisi osunut liian lähelle edellä mainitun LP:n julkaisua. Epe Helenius on sanonut, että ”tämän EP:n piisit eivät olleet mitenkään edustava otos Tie vien tyylistä”. Levyn kappaleet ovat sittemmin ilmestyneet eri yhteyksissä, "Pink Panther Theme" "Murheellisten laulujen maan" B-puolena, "Maailma loppuu neekerikylässä" "Balladi kaiken turhuudesta" -sinkun B-puolelle vuotta myöhemmin ja loput kaksi, "Yö osastolla" ja "Muijaa kuontaloon" 1984 julkaistulla Hatullinen paskaa -kokoelmalla.
Saarela ei enää pystynyt kirjoittamaan yhtyeelle tekstejä, joten laulaja-Syrjän tuli tulevaisuudessa keskittyä niihin. Eppujen viides levy, Tie vie, sisältää yhden yhtyeen tunnetuimmista kappaleista, "Murheellisten laulujen maa". Kappaletta pidetään yhtenä tärkeimmistä suomalaisen rockmusiikin kappaleista. Tie vie oli hyvin pianovetoinen levy, eikä joissain kappaleissa kuultu kitaroita ollenkaan. Tästä syystä levyn kappaleita ei "Murheellisten laulujen maata" lukuun ottamatta juurikaan soiteta keikoilla. Tie vie nousi listaykköseksi kahden viikon ajaksi myyden kultalevyyn oikeuttavan määrän ja platinalevy siitä myönnettiin vuonna 2005. Tie vie oli myös ensimmäinen Eppu Normaalin albumi, jolla vierailee Hassisen Koneesta, Juice Leskinen Slamista ja Popedasta tuttu kosketinsoittaja Eero "Safka" Pekkonen, joka on tämän jälkeen soittanut koskettimia ja haitaria yhteensä kuudella Eppu-levyllä (Tie vie, Rupisia riimejä karmeita tarinoita, Kahdeksas ihme, Valkoinen kupla, Imperiumin vastaisku ja Historian suurmiehiä).
Vuonna 1983 ilmestynyt Aku ja köyhät pojat -levy ei onnistunut saavuttamaan suurta suosiota. Ilmestymisvuonna 1983 kaikki musiikkialan ammattilaisetkaan eivät tienneet Aku ja köyhät Pojat -levyn olemassaolosta. Levyn tunnelma on hyvin raskas ja siinä on pieniä hard rock -piirteitä. Levy julkaistiin uudelleen vuonna 1994 ”Rakkaus on KuuMaa” -singlen siivittämänä ja se rikkoi nopeasti kultalevyrajan, yli kymmenen vuotta julkaisunsa jälkeen. Myös kappale nimeltä ”Pakolainen” levytettiin, mutta lähinnä Epe Heleniuksen painostuksesta jätettiin pois levyltä, koska se ei sopinut albumin musiikilliseen linjaan. Fanit kuitenkin pitivät kappaleesta, sillä yhtye esitti sitä usein keikoillaan, ja se pääsi vuoden 1984 harvinaisuuskokoelmalle Hatullinen paskaa.
Kansakunnan huulilla (1984–1986)
Eppu Normaali alkoi tehdä uusia kappaleita ja lisää keikkoja. Yhtye julkaisi kolmen vuoden sisällä kolme suomalaisen rockin klassikoksi muodostunutta levyä, joiden yhteinen myynti lähenee puolta miljoonaa kappaletta.
thumb|right|100px|KakkaleimaRupisia riimejä, karmeita tarinoita nosti yhtyeen takaisin kansan tietouteen. Levy oli erittäin menestyksekäs ja se sisältää mm. kappaleet "Nyt reppuni jupiset, riimisi rupiset", "Taivaassa perseet tervataan" ja "Pimeyden tango". Varsinkin kappale "Nyt reppuni jupiset, riimisi rupiset" soi edelleen aktiivisesti radiossa ja yhtyeen keikoilla. Levyllä esiintyi myös ensimmäisen kerran yhtyeen logo, "kakkaleima", joka on sen jälkeen löytynyt jokaiselta myöhemmältä levyltä.
Samana vuonna julkaistiin yhtyeen B-puolista ja harvinaisuuksista koottu Hatullinen paskaa. Kappaleet "Muijaa kuontaloon" ja "Yö osastolla" ovat ennen julkaisemattomia, samaten Aku ja köyhät pojat -levytyksestä yli jäänyt ”Pakolainen”. Levy julkaistiin CD:nä yhdessä soolosinkkujen kanssa levyllä Hatullinen paskaa / Soolot.
Yhtyeen kahdeksas albumi, Kahdeksas ihme on monen mielestä yhtyeen kaikkien aikojen paras levy. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat "Voi kuinka me sinua kaivataan", "Kitara, taivas ja tähdet", "Vuonna ’85" ja "Vihreän joen rannalla (kauan sitten)". Albumin levytysprosessi kesti kauan. Levy oli myös Poko Rekordsin ensimmäinen CD-äänite. Suuren suosion saaneen albumin ja suosittujen keikkojen myötä yhtye julkaisi Video, taivas ja tähdet -videon, joka sisältää yhtyeen konsertin. Samainen livetallenne julkaistiin DVD:llä Kahdeksannen ihmeen 20-vuotisjuhlapainoksen mukana.
Välivuoden jälkeen (1987–1994)
Vuonna 1987 Eppu Normaali juhli kymmenvuotisjuhliaan, ja samana vuonna toinen tamperelaisyhtye Popeda täytti myös kymmenen vuotta. Yhtyeet päättivät juhlia levytysstudiossa, ja muodostivat hetkeksi yhtyeen EppuPopedaNormaali. Yhtyeen single ”20 vuotta sikana / Hyvä kankkunen” julkaistiin juhlan kunniaksi samana vuonna. Levy oli Suomen ensimmäinen CD-single, mutta se julkaistiin myös tavallisena 7"-vinyylisinglenä. EppuPopedaNormaali teki myös pienen määrän keikkoja.
Eppu Normaali piti välivuoden vuonna 1987, mistä nimi seuraavalle levylle, 1988 julkaistulle Imperiumin vastaiskulle. Levyn kantta ei tällä kertaa tehnyt tavalliseen tapaan Martti Syrjä, vaan Lauri Posti. Valkoisen kuplan hillitystä tyylikkyydestä palattiin hieman räväkämpään tyyliin. Levyltä julkaistiin singlenä kappaleet "Afrikka, sarvikuonojen maa" ja "Näin kulutan aikaa". Näiden lisäksi levyltä löytyy sellaisia kappaleita kuin "Linnunradan laidalla", sekä Pantsen laulama karaokehitti ja keikkasuosikki "Baarikärpänen", joka oli alun perin tarkoitettu pelkäksi täytekappaleeksi, mutta saikin yllättäen aikaan varsin suuren suosion.
Välivuonna 1989 tapahtui muutos Eppujen riveissä, sillä yhtyeen basisti vuodesta 1979, Mikko Nevalainen, päätti jättää yhtyeen. Uudeksi basistiksi valittiin aiemmin muun muassa Ilona-yhtyeessä vaikuttanut Sami Ruusukallio, joka soittaa Eppu Normaalissa edelleen ja on näin yhtyeen pitkäaikaisin basisti.
Eppujen seuraava albumi ilmestyi Ruusukalliolla vahvistettuna 1990. Historian suurmiehiä jatkaa aavistuksen rauhallisempaa linjaa, ja siltä löytyy hitti ”Tahroja paperilla”. "Tahroja paperilla" -maksisinglestä julkaistiin myös 50 kappaleen harvinaisuuspainokset, joiden kannessa on Martti Syrjän paljas takapuoli. Historian suurmiehiä -levyltä julkaistiin singleksi myös kappale ”Sydän tyhjää lyö”, mutta se ei saanut aikaan yhtä suurta menestystä kuin single ”Tahroja paperilla” ja kappale ”Kun olet poissa”, joista jälkimmäisestä ei koskaan julkaistu singleä.
Valkoinen Neuvosto
Valkoinen Neuvosto on J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailma Keski-Maassa velhojen ja haltioiden muodostama neuvosto, joka taisteli pahuuden voimia vastaan.
Eppu Normaali
Välivuoden jälkeen (1987–1994)
Vuonna 1990 julkaistiin myös toinen B-puolista ja harvinaisuuksista koottu Paskahatun paluu, sekä levy-yhtiön promotarkoitukseen suunnattu single ”Urheiluhullu”, jonka B-puolena oli Pave Maijasen kappale "Ota viesti vastaan". ”Urheiluhullu”-kappaleesta on tullut yksi Eppu Normaalin tunnetuimmista kappaleista.
Valkoinen Neuvosto
Jäsenet
Valkoiseen Neuvostoon kuuluivat velhot ja Keski-Maan mahtavimmat haltiat. Velhoista sen jäseniin kuuluivat Saruman Valkoinen, Gandalf Harmaa ja Radagast Ruskea. Haltioista Neuvoston jäseniä olivat Círdan, Galadriel, Elrond Puolihaltia, Glorfindel ja Celeborn.
Historia
Valkoinen Neuvosto muodostettiin vuonna 2463 Auringon Kolmatta Aikaa, kun Suureen Vihermetsään saapui pahuuden voimia ja se muuttui Synkmetsäksi. Velhot ja haltioista viisaimmat perustivat neuvoston, joka suojelisi Keski-Maata ja selvittäisi Synkmetsän pahojen voimien alkuperän. Galadriel olisi halunnut velho Gandalf Harmaan Valkoisen Neuvoston johtajaksi, mutta Gandalf kieltäytyi ja Neuvoston johtajaksi julistettiin Saruman Valkoinen, velhojen veljeskunnan päällikkö.
Eppu Normaali
Välivuoden jälkeen (1987–1994)
Martti Syrjä ja Juha Torvinen työstivät kahdestaan kappaletta "Lensin matalalla". Kappale oli tarkoitus julkaista singlenä, ja siitä otettiinkin 20 koelevyä. Yhtyeen muut jäsenet eivät kuitenkaan pitäneet Martin ja Juhan versiosta, ja kappale levytettiin koko yhtyeen voimin uudelleen lisäten alun perin hyvin rock-henkiseen kappaleeseen muun muassa jouset ja koskettimet. ”Lensin matalalla 2” julkaistiin 1991, ja vaikka siitä ei tullutkaan suurta hittiä, se pääsi Repullinen hittejä -kokoelmalle ja sitä soitetaan edelleen radiossa silloin tällöin.
Valkoinen Neuvosto
Historia
Vuonna 2851 Gandalf kertoi olleensa Dol Guldurissa ja saaneen selville, että Synkmetsän pimeys johtui Sauronista, joka oli palannut ja keräsi voimia itselleen. Gandalf suositteli Valkoisen Neuvoston hyökkäävän Dol Gulduriin ennen kuin Sauron kasvaisi täyteen mahtiinsa, mutta Saruman viivytti heitä. Hän valehteli ja väitti uskovansa Sormusten Sormuksen huuhtoutuneen ikuisiksi ajoiksi mereen, jolloin Sauron ei voisi sitä löytää ja kasvaa täyteen mittaansa. Neuvosto uskoi Sarumania.
2941 Viiden armeijan taistelun aikaan Gandalf neuvoi pyysi Neuvostoa hyökkäämään Dol Gulduriin. Saruman hyväksyi ja hyökkäyksen aikana Sauron pakeni. Varjo väistyi Synkmetsästä, mutta Sauron palasi Mordoriin ja aloitti Barad-dûrin jälleenrakentamisen.
Eppu Normaali
Välivuoden jälkeen (1987–1994)
Historian Suurmiehien seuraajan, Studio Etanan synnytysprosessi oli pitkä ja vaikea, mistä todisteena Eppujen leukoja koristavat ”studioparrat” levyn kannessa. Yhtyeen epätoivosta levytysprosessin aikana kertoo se, että Pantse pyysi vanhaa sanoituskumppaniaan Mikko Saarelaa apuun. Vanhojen sanoituskumppanien kokoontumisen tuloksena oli kappale ”Hipit rautaa”.
Valkoinen Neuvosto
Historia
2953 Valkoisen Neuvoston kokouksessa Saruman kertoi saaneensa selville, että Sormus oli todellakin kadonnut meren pohjaan. Kokous oli Valkoisen Neuvoston historian viimeinen.
Signe Bergman
Signe Wilhelmina Ulrika Bergman (10. huhtikuuta 1869 – 9. toukokuuta 1960) oli 1900-luvun alun keskeisiä ruotsalaisia naisasianaisia. Hän toimi Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt (LKPR) -järjestön puheenjohtajana 1913–1917 ja organisoi sen toimintaa jo aiemmin, muun muassa suurten adressien keräykset vuosina 1907 ja 1913 sekä järjestön oman lehden Rösträtt för kvinnor perustamisen 1912.
Valkoinen Neuvosto
Historia
Todellisuudessa kukaan ei tiennyt, että Saruman yritti löytää Suurimman Sormuksen ja nousta Keski-Maan hallitsijaksi. Hän oli yrittänyt etsiä Sormusta Kurjenmiekkakentällä ja linnoittanut Rautapihan linnakkeen. Hän oli myös kerännyt palvelijoikseen mustainmaalaisia ja örkkejä. Saruman oli valehdellut Neuvostolle ja kukaan ei ollut ymmärtänyt hänen todellisia suunnitelmiaan ennen kuin Sauron oli saanut Barad-dûrin tornin jälleenrakennettua.
Eppu Normaali
Yhdentoista vuoden päästäkin (1994–)
Pitkä levytyssessio ja levynjulkistuskiertue rasittivat Eppuja siinä määrin, että päättivät pitää taukoa, joka venyikin pitkäksi. Vaikka aikavälillä 1994–2003 yhtye julkaisikin livelevyn Onko vielä pitkä matka jonnekin? (1994), Repullinen hittejä -tuplakokoelman (1996), joka on yhtyeen myydyin levy, Maximum Jee & Jeen 20-vuotisjuhlapainoksen (1999), toisen tuplakokoelman Reppu 2 (2003) sekä sinkkuboksin Singlet 1978–1991 (2003), ei uutta materiaalia ilmestynyt. Yhtye ei myöskään keikkaillut kuin harvakseen.