cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antipope
Historia
Vuonna 2011 Antipope julkaisi Violent Journey Recordsin kautta toisen täyspitkän levytyksenä, House of Harlotin. Tällä levyllä Antipope yhdisteli kappaleissaan industrial- ja goottimetalli-vaikutteita perinteisempään melodiseen heavy metalliin. House of Harlot julkaistiin Oscar Wilden kuolinpäivänä (30. marraskuuta), 111 vuotta Wilden kuoleman jälkeen. Levyn nimikkokappale, "House of the Harlot", viittaa Wilden "Harlot's House" runoon.
Vuoden 2012 alussa Antipope ilmoitti alkaneensa kirjoittaa materiaalia kolmannelle levylleen. Levyn äänitykset aloitettiin elokuussa 2012, ja levy oli edennyt viimeistelyvaiheeseen alkuvuodesta 2013. Helmikuussa 2013 Antipope julkisti tulevan kolmannen albuminsa nimen, 3 Eyes of Time, sekä ilmoitti julkaisupäivän olevan 10.5.2013.
Vuodet 2014–2016 Antipope vietti hiljaiseloa bändin jäsenten pitäessä taukoa aktiivisesta sävellys- ja keikkailutoiminnasta. Vuoden 2016 lopulla pitkäaikainen kitaristi Juho Rikberg ilmoitti jättävänsä yhtyeen keskittyäkseen muihin bändiprojekteihin.
Vuonna 2017 Antipope julkaisi neljännen albuminsa nimellä Denial/Survival. Levyn kansainvälisestä julkaisusta vastasi brasilialainen Heavy Metal Rock.
Antipope kertoi vuoden 2019 alussa viimeistelevänsä viidennen, vielä tuolloin nimeämättömän, täyspitkän studiolevyn äänityksiä. Elokuussa 2019 Antipope ilmoitti tulevan levyn olevan viimeistelty ja masteroitavana. Samalla Antipope julkaisi toisen lyriikkavideon levyltä Denial/Survival kappaleesta Resolution. Yhtiö solmi syksyllä 2019 levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Moribund Recordsin kanssa. Helmikuussa 2020 Moribund julkaisi Antipopen 5. täyspitkän levyn, joka kantoi nimeä Apostle of Infinite Joy.
Vuoden 2022 elokuussa Antipope julkisti kuudennen Rex Mundi-nimeä kantavan studiolevynsä, joka julkaistiin lokakuun 28. päivänä 2022 Moribund Recordsin kautta.
Fanny Cochrane Smith
Fanny Cochrane Smith (joulukuu 1834 Tasmania – 24. helmikuuta 1905 Tasmania) oli Tasmanian aboriginaali. Hänet muistetaan parhaiten tasmanialaisten kielten viimeisenä puhujana ja informanttina, jossa hänen laulamiaan aboriginaalien lauluja äänitettiin vahasylintereille.
Smith syntyi Flindersinsaarella vuonna 1834. Smith vietti lapsuutensa vankilanomaisissa aboriginaaleille varatuissa instituutissa, joissa opetettiin lähinnä kodinhoitoa.
Kun instituutti suljettiin vuonna 1847, Smith perheineen siirrettiin Oyster Coveen. Fannyn isä kuoli kaksi vuotta myöhemmin.
Maailman viimeisenä puhdasverisenä Tasmanian aboriginaalina itseään pitänyt Trugernanner kuoli vuonna 1876, minkä johdosta Fanny katsoi olevansa viimeinen selviytynyt aboriginaali. Parlamentti tunnusti tämän korottamalla Smithille maksettavaa vuosirahaa 50 puntaan (alkujaan £24) ja osoitti tälle 121 hehtaarin tilan Nicholls Rivuletissa vuonna 1889. Fanny eli tilalla aboriginaalin perinteistä elämää mm. koreja punoen ja metsästäen. Smithin pariskunta kääntyi metodisteiksi, ja heidän tiluksiltaan lahjoitetulle maatilkulle rakennettiin myöhemmin kirkko.
Fanny kuoli keuhkokuumeeseen 24. helmikuussa 1905 Cygnetin kylässä.
Vahasylinterit
pienoiskuva|Horace Watson äänittämässä Smithin lauluja vuonna 1903. Horace Watson äänitti aboriginaalien lauluja Fannyn laulamana vuosina 1899–1903. Ne ovat ainoita äänitallenteita kyseisistä kielistä. Australialainen country-laulaja Bruce Watson, jonka isoisoisä Horace oli, kirjoitti laulun nimeltä The Man and the Woman and the Edison Phonograph (1999), joka kertoo vahasylinterien merkityksestä kulttuurin säilyttämiseksi sekä Watsonin ja Smithin kohtaamisesta.
Kun Fanny jälkikäteen kuuli äänensä fonografista, hänen kerrotaan sanoneen "Poloinen kansani. Mitä minä olen tehnyt." Hän kertoi myös tuolloin kuulleensa äitinsä äänen.
Suolakukkakasvit
Suolakukkakasvit (Frankeniaceae) on yhden suvun ja noin 90 lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa.
Tuntomerkit
Suolakukkakasvit ovat ruohoja tai pensaita. Lehdet ovat vastakkaisesti ja usein kanervamaisia, erikoideja, eli reunoiltaan alaspäin kääntyneitä, jotta lehden alapinta muodostuu kourumaiseksi, mikä vähentää veden haihtumista. Kukat ovat 4–7-lukuisia, ja niiden verhiö on kasvanut yhteen. Terälehdet ovat kynnellisiä. Heteiden määrä vaihtelee 3–24, tavallisimmin niitä on kuusi. Sisin hedekiehkura on joskus siitepölyä tuottamattomia joutoheteitä. Heteet voivat olla tyvestään hieman yhteenkasvaneita. Ponnet ovat liikkuvia. Sikiäin on yhdislehtinen ja kehänalainen, kolmen, harvemmin kahden tai neljän, emilehden muodostama. Pitkävartisia siemenaiheita on yhdessä emilehdessä tavallisesti kahdesta kuuteen, mutta niitä voi olla vain yksi tai paljon. Kromosomiluku n = 10, 15.
Levinneisyys
Suolakukkakasveja kasvaa hajanaisesti kaikkialla maapallon lämpimillä ja kuivilla alueilla, Suomea lähinnä Länsi- ja Etelä-Euroopassa.
Luokittelu
Suolakukkakasvien lähin sukulaisheimo on tamariskikasvit (Tamaricaceae). Yhdessä ne muodostavat kladin Caryophyllales-lahkon evoluutiopuussa. Kyseisen kladin tuntomerkkejä ovat muun muassa suolamaiden suosinta eli halofyyttisyys ja siihen liittyen suolarauhaset, pieni lehtikoko (lehdet alle senttimetrin mittaisia), pienet 4–6-lukuiset kukat, terälehtien yläpinnan lisäkkeet, sikiäimen laitaistukat, haarainen vartalo, pallomaiset tai nuijamaiset luotit, hedelmänä rakokota ja siemenen endospermi eli ravintovarasto. Heimojen yhteinen kantamuoto lienee elänyt 43–30 miljoonaa vuotta sitten. Aikaisemmin nämä heimot vietiin orvokkikasvien (Violaceae) yhteyteen laitaistukoittensa vuoksi.
Suolakukat (Frankenia) on heimon ainoa suku, ja siinä on 90 lajia. Suvun lajeja:
Käyttö
Suolakukilla on vain vähän taloudellista merkitystä. Joitakin lajeja käytetään koristekasveina, esimerkiksi Frankenia portulacifolia on 60 senttimetrin korkuiseksi kasvavana lajeista kookkain ja näyttävin. Se on kotoisin Saint Helenan saarelta, missä sen lehtiä käytetään yrttiteeksi. Lapa- eli kanariansuolakukkaa (F. ericifolia) käytetään Kanarialla kalamyrkkynä. Lajia F. salina (syn. F. berteroana) polttamalla saadaan suolan sijasta käytettävää tuhkaa Chilessä.
Ailen Prittšin
Ailen Prittšin (s. 1987 Leningrad) on venäläinen viulisti. Hän opiskeli Pietarissa Elena Zaitsevan ja Moskovan Tšaikovski-konservatoriossa Eduard Gratšin johdolla. Hän voitti Long–Thibaud-kilpailun vuonna 2014 ja on tullut palkituksi myös muissa viulukilpailuissa. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Svetlanov-sinfoniaorkesterin, Transilvanian filharmonikkojen ja Cannesin sinfoniaorkesterin kanssa. Kaudella 2018–19 hän osallistui Venäjän-kiertueeseen Teodor Currentzisin ja MusicAeterna-orkesterin kanssa. Prittšin on julkaissut levytyksiä Melodija-levy-yhtiön kautta ja pitänyt kansainvälisiä mestarikursseja. Vuonna 2019 hän pääsi esiintymään Kuhmon Kamarimusiikki -tapahtumaan.
Herkko Pöllänen
Herkko Pöllänen (s. 21. heinäkuuta 1994 Helsinki) on suomalainen tennispelaaja. Hän edusti Suomea Davis Cupissa vuonna 2012. Häntä valmentavat Saku Siivonen ja Olli Leppänen. Parhaimmillaan Pöllänen on sijoittunut ATP-listalla kaksinpelissä sijalle 741 heinäkuussa 2013.
Önder Baloglu
Önder Baloglu (s. 1988) on saksalaistunut turkkilaissyntyinen viulisti. Hän opiskeli Folkwang-taideyliopistossa, Essenissä. Hän pääsi opiskellessaan Duisburgin filharmonikkojen sekä Düsseldorfin oopperan ja Duisburgin teatterin konserttimestariksi. Hän on soittanut myös omassa Les Essences -orkesterissaan ja useissa muissa orkestereissa. Hän on toiminut lisäksi kamarimusiikin parissa ja perustanut vuonna 2015 oman kamarimusiikkifestivaalinsa Essenin Katakomben-teatterissa. Opetustyötä Baloglu on tehnyt Folkwang-taideyliopistossa. Hänen instrumenttinsa on vuoden 1779 Antonio Gragnani -viulu.
Baloglu on päässyt esiintymään Kuhmon Kamarimusiikki -tapahtumaan.
Oscar-gaala 1995
Oscar-gaala 1995 oli 67. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 1994 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Shrine Auditoriumissa Los Angelesissa 27. maaliskuuta 1995.
Forrest Gump voitti kuusi palkintoa mukaan lukien parhaan elokuvan palkinnon.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja merkitty kaksoisristillä (‡).
East Coast Park
thumb|East Coast Park East Coast Park on puisto Singaporen itärannikolla. Sen rantakaistaleen pituus on 15 km ja kokonaispinta-ala 185 hehtaaria. Puistossa käy vuosittain 7,5 miljoonaa kävijää. Puiston eri osissa on urheilu- ja harrastusmahdollisuuksia ja tilaa eväsretkille. Monet kävijät vain levähtävät palmujen katveessa katsellen merta.
Puistossa järjestetään kilpaurheilutapahtumia kuten marathoneja ja Singaporen triathlon. Myös vuoden 2010 nuorten olympialaisten triathlon kilpailtiin siellä.
Karhufestivaali
Karhufestivaali on Ilomantsissa järjestettävä vuotuinen tapahtuma, joka koostuu puunveistokilpailuista, ITE-taiteesta ja karhuun liittyvästä kulttuuriperinteestä ja monipuolisesta paikallisesta kulttuuriohjelmasta. Tapahtuma on samalla Suomen itäisin kulttuurifestivaali. Se järjestetään elokuussa karhunmetsästyksen alkupäivinä. Pääjärjestäjinä ovat Maaseudun Sivistysliitto alueellisine yhdistyksineen ja Ilomantsin kunta.
Vuotuisten Karhufestivaalien tavoitteena on luoda Ilomantsin kylänraitille puuveistospuisto Tuhannen karhun maa. Kilpailuissa syntyneet karhuveistokset levitetään kesäkaudeksi Ilomantsin kirkonkylälle ja Katri Vala -kulttuurikeskuksen alueelle.
Vuonna 2020 Karhufestivaalia vietetään Ilomantsissa seitsemättä kertaa. Ajankohta on 13.-15.8.2020 ja teemana on Vapaa tyyli – Freestyle. Karhunveistäjät saavat vapauden käsitellä teostensa pinnan haluamillaan tavoin. Vapaaseen ilmaisuun rohkaisevalla otteella Karhufestivaali on mukana viettämässä ITE-taiteen esittelyn 20-vuotisjuhlavuotta. Karhufestivaali on osa Euroopan kulttuuriympäristöpäivien 2020 ohjelmistoa.
Karhufestivaalin historiaa
Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014 osana kansainvälistä EU:n osarahoittamaa Puusta pitkään -hanketta. Ensimmäisen festivaalin teemana oli Karhu mielessä. Tapahtuma koostui karhunveiston maailmanmestaruuskilpailusta, pikaveistokilpailusta ja karhun kulttuuriperintöä esittelevästä ohjelmistosta. MM-kilpailuun osallistui 32 veistäjää seitsemästä eri maasta. Maailmanmestaruuden voitti kuhmolainen Esko Heikura. Toiseksi tuli Erkki Rytkönen ja kolmannelle sijalle virolainen Silver Treiman.
Vuonna 2015 festivaalin teema Kalevan karhut liittyi Kalevalan juhlavuoteen. Kalevalaseura kuului järjestäjien joukkoon. 20.–22. elokuuta järjestetty festivaali juhlisti myös Ilomantsin kunnan 140-vuotisjuhlavuotta. Tapahtuman yhteydessä järjestetyn karhunveiston pikasahauskilpailun voitti Timo Nevalainen. Toiseksi tuli Markku Tuominen, kolmanneksi Juha Käkelä, neljänneksi Ulla Haglund ja viidenneksi Pentti Kontturi.
Vuonna 2016 festivaali toteutettiin 19.–20. elokuuta teemalla Mie ja karhu. Tapahtuman ytimenä on puunveiston suomenmestaruuskilpailu. Kilpailuun liittyy kuvakisa, jossa osallistujat lähettävät karhuaiheisia selfietä eli "karfieita" valitsemillaan sosiaalisen median kanavilla tunnuksin #miejakarhu. Kolmansilla Karhufestivaaleilla käytiin moottorisahaveiston suomenmestaruuskilpailu. Sen voitti Juha Käkelän Luonnonlapsi-veistoksellaan. Toiseksi sijoittui Markku Tuominen, kolmanneksi Pavel Muntiev, neljänneksi Trevor L’Hirondelle ja viidenneksi Janne Vähäaho. Yleisön äänin ratkaistun karhunveiston pikakisan voitti Timo Nevalainen, toiseksi tuli Ulla Haglund ja kolmanneksi Juha Käkelä. .
Vuonna 2017 festivaali toteutui 24.-26. elokuuta Teemana oli Metsän kansaa, ja kilpailu oli luonteeltaan puunveiston maailmanmestaruuskilpailu. Festivaali kuului Suomi 100 -juhlavuoden ohjelmistoon. Sisällöissä huomioitiin valtakunnalliset juhlavuoden teemat: Luonnonpäivä, Syödään yhdessä, Koko Suomi tanssii sekä Koko Suomi kiittää. Karhunveiston maailmanmestaruuden voitti mongolialainen Lkhagvadorj Dorjsuren. Toiseksi tuli Markku Tuominen ja kolmanneksi Timo Nevalainen. Kunniamainintoja saivat Tanel Pirk ja Jevgeni Nevelsky. Karhunveiston pikakisan voitti Timo Nevalainen, toiseksi tuli Silver Treiman ja kolmanneksi Lkhagvadorj Dorjsuren. .
Vuonna 2018 järjestettyjen viidensien Karhufestivaalien teemana oli Villi luonto. Mikä on veistäjien suhde alkuvoimaiseen luontoon? Onko kaupungistuvassa maailmassa enää sijaa villille luonnolle? Tapahtuman kanssa samaan aikaan 18. elokuuta 2018 toteutui Vaara-Karjalan Leaderin järjestämä Villiruokafestari. Yhdessä tapahtumat kokosivat 7 000 vierailijaa. Karhunveiston mestaruuskilpailun voitti pietarilainen Pavel Muntiev. Toiseksi tuli Tapio Vääräsmäki ja kolmanneksi Esko Heikura. Kunniamaininnan sai Timo Nevalainen. Pikakisan voitti virolainen Karl Jõumees, toiseksi tuli Timo Nevalainen ja kolmanneksi Juha Käkelä. Tapahtuma sai näyttävän julkisuuden Yleisradion Egenland-ohjelmassa.
Vuoden 2019 kuudennet Karhufestivaalit toteutettiin 15.–17. elokuuta Teemana oli GoBearGo, suomeksi KouKarhuKou. Teema haastoi veistäjät kuvaamaan liikettä ja toimintaa. Osallistujia oli ennätysmäiset 34 veistäjää. Kilpailun voiton vei Markku Tuominen, toiseksi tuli Igor Kyllinen ja kolmanneksi Erkki Rytkönen. Karhunveiston pikakisan voitti venäläinen Vladimir Almanov. Toiseksi tuli Pekka Niskanen ja kolmanneksi Timo Nevalainen. Karhufestivaali ja Villiruokafestarit vetivät yleisöä vuonna 2019 yhteensä noin 10 000 henkeä.
Vuoden 2020 seitsemännet festivaalit toteutettiin 13.–15. elokuuta. Teemana oli Freestyle – Vapaa tyyli. Villiruokafestivaalia ei järjestetty koronaviruspandemian vuoksi.
Desert (albumi)
Desert on suomalaisen Antipope-metalliyhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Torture Chamber Music.
Tausta
Julkaistuaan kaksi EP:tä yhtye päätti alkaa kirjoittaa studioalbumia. Kesällä 2009 Rikberg ja Myllykangas aloittivat kappaleiden kirjoittamisen yhtyeen ensimmäiselle viralliselle studioalbumille. Albumin kappaleet äänitettiin marraskuun 2009 ja helmikuun 2010 välillä.
Vastaanotto
Albumi sai pääosin positiivista, vaikkakin varautunutta palautetta. Musiikin omaperäisyyttä kehuttiin, mutta tekninen toteutus sai negatiivista palautetta. Albumin myötä Antipopen kappaleita soitettiin ensimmäistä kertaa kansallisella radiokanavalla.
Ohjaskelkkailu talviolympialaisissa 2018 – miesten kilpailu
Aikataulu
Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+9).
Tulokset
Kilpailun voittaja ratkaistiin neljän laskun jälkeen yhteisaikojen perusteella.
Kymiring
thumb|275px|Kymiringin rakennustyömaa kesäkuussa 2018.
Kymiring on moottoriurheilu- ja koulutuskeskus Iitissä, aivan Kouvolan rajan tuntumassa. Se oli tarkoitus ottaa käyttöön kesällä 2020. Noin 180 hehtaarin suuruinen keskus sijaitsee Tillolankankaalla valtatien 12 varressa. Kymiring oli mukana valtion liikuntapaikkojen rahoitussuunnitelmassa vuosille 2015–2018.
Alueelle rakennetaan asfalttikilparata, jolla voidaan kilpailla kaikkia rataluokkia, kuten WTCC:tä, DTM:ää, MotoGP:tä tai Formula 1 -sarjaa. Ratoja on useita: noin 4,6 kilometrin mittainen päärata sekä kuljettajakoulutusradat, joilla on mahdollista kouluttaa liikenteen ammattikuljettajia.
Historia
Kymiring Oy perustettiin helmikuussa 2013.
Vuonna 2015 WSP Finland avusti Kymiring Oy:tä allianssikumppanuussopimuksen solmimisessa Destian kanssa KymiRing-moottoriurheilukeskuksen ensimmäisen kehitysvaiheen toteuttamisesta. WSP toimi pääkonsulttina ja asiantuntijana hankkeen toteutuksessa, Destia taas vastasi hankkeessa palveluntuottamisesta.
Alueen asemakaava tuli lainvoimaiseksi tammikuussa 2016, ja rakennuslupa myönnettiin maaliskuussa 2016.
Heinäkuussa 2022 ilmoitettiin, ettei Kymiringillä järjestetä Motocrossin MM-osakilpailua MXGP:tä elokuussa 2022 ja samalla KymiRing Oy hakeutui yrityssaneeraukseen välttääkseen yhtiötä uhkaavan konkurssin. Yhtiö jätti konkurssihakemuksen Päijät-Hämeen käräjäoikeuteen huhtikuussa 2023.
Turvallisuus
Syy turvallisuusvaatimusten puutteisiin oli, että radalle tehdyt rengasvallit tehtiin FIA:n Formula 1 -sarjan vaatimuksien mukaan eikä FIM:n MotoGP-sarjan vaatimuksien mukaan. Väitteiden mukaan moottoripyöräilylle eivät käy samat esteet kuin autourheilussa sallitaan. Rengasvallit eivät ehtineet valmiiksi aikataulun mukaan.
Harmaapäävireo
Harmaapäävireo (Vireo cassinii) on pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Kanadan lounaisosista Yhdysvaltain länsiosiin ja Meksikon luoteis- ja länsiosiin, Baja Californiaan saakka. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. János Xántus kuvaili lajin holotyypin Kalifornian Fort Tejonista vuonna 1858, ja nimesi lajin John Cassinin kunniaksi.
Nainen ja mandoliini
Nainen ja mandoliini on suomalaisen taiteilijan Helge Dahlmanin lyijykynätyö, 37×32 cm, vuodelta 1957. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Helge Dahlman piirsi alastoman naisen mandoliinia pitelemässä tähän piirrokseen. Nuori polkkatukkainen nainen nojaa siinä tuolin selkänojaa vasten, ja hänellä on peitto reisiensä päällä. Naisen katse suuntautuu katselijasta vasemmalle; itse asiassa näyttäisi kuin hänen katseensa karsastaisi.
Q-kuume
Q-kuume on solunsisäisen Coxiella burnetii gramnegatiivisen bakteerin aiheuttama zoonoosi eli ihmisten ja eläinten yhteinen tartuntatauti. Coxiella burnetii -bakteeri on normaalisti märehtijöiden (lehmät, lampaat ja vuohet) infektio, joista se voi siirtyä ihmiseen pisaratartuntana hengitysteiden kautta. Eläimissä tartunta on usein oireeton. Sairastunut eläin erittää bakteereja lähiympäristöönsä maidon, virtsan ja ulosteiden kautta. Saastuneen pastöroimattoman maidon välityksellä tapahtuvat tartunnat ovat kuitenkin erittäin harvinaisia. Tauti ei tartu ihmisestä toiseen. Taudin tartunta on mahdollista myös punkin pureman välityksellä. Suomessa saatuja Q-kuume tartuntoja ei ole todettu. Tautitapauksia on tavattu lähinnä matkailijoilla. Q-kuume voidaan todeta verikokeesta vasta-aineosoituksella. Vasta-aineet alkavat kuitenkin nousta vasta toisella sairausviikolla. Bakteerin nukleiinihappo voidaan osoittaa kudosnäytteestä PCR-tutkimuksella. Äkillinen Q-kuume hoidetaan mikrobilääkkeillä, joista ensisijainen lääke on doksisykliini. Tauti jättää pysyvän vastustuskyvyn.
Ranskassa Chamonix'n laaksossa puhkesi kesällä 2006 Q-kuume-epidemia. Kesäkuusta elokuun loppuun tapauksia ilmaantui 79. Suurin osa ihmisen infektioista on vähäoireisia. Kahden viikon itämisajan jälkeen sairastuville ilmaantuu kuumetauti. Varsinkin läppävikaisille ja niille henkilöille, joiden immuunijärjestelmän perussairaus tai lääkehoito on lamauttanut, infektio voi aiheuttaa kroonisen infektion ja sydänläppätulehduksen eli endokardiitin. Varhaisraskaudessa Q-kuume voi johtaa keskenmenoon. Riskiryhmiin kuuluvia alueella matkanneita on Ranskassa suositeltu hakeutumaan tutkimuksiin mahdollisen tartunnan toteamiseksi.
Harmaavireo
Harmaavireo (Vireo vicinior) on pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Yhdysvaltain lounaiset osavaltiot sekä Meksikon pohjois- ja luoteisosat. Elliott Coues kuvaili lajin holotyypin Arizonan Fort Whipplestä vuonna 1866.
Bubbling Under Hot 100 Singles
Bubbling Under Hot 100 Singles (aikaisemmin Bubbling Under the Hot 100) on yhdysvaltalaisen Billboard-lehden viikoittain julkaisema musiikkilista. Listalla ovat ne menestyneimmät kappaleet, jotka eivät ole aikaisemmin nousseet Billboard Hot 100 -listalle. Listasijoitukset perustuvat radiosoittoon ja myyntiin. Listan alkuvuosina sillä oli 15 sijaa ja 1960-luvulla enimmillään 36 sijaa, erityisesti vuosina joina Hot 100 -päälistalla kävi yli tuhat kappaletta. Vuosina 1974–1985 listalla oli kymmenen sijaa, ja vuodesta 1992 lähtien niitä on ollut 25.
Lista julkaistiin ensimmäisen kerran 1. kesäkuuta 1959. Listasijojen kuvailtiin edustavan kappaleen potentiaalia nousta Hot 100 -listalle. Aikavälillä 31. elokuuta 1985 – 28. marraskuuta 1992 sitä ei kerätty lainkaan.
Vuoteen 2010 mennessä kaksi kappaletta on ollut listalla vähintään vuoden nousematta lainkaan Hot 100 -päälistalle: Pearl Jamin ”Alive” (61 viikkoa) ja ”Even Flow” (52 viikkoa).
Urheiluvuosi 2013
Urheiluvuosi 2013 käsittelee vuoden 2013 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Ole Lund Kirkegaard
Kirkegaard sai vuonna 1969 Tanskan kulttuuriministeriön lastenkirjapalkinnon. Hänen teoksistaan on suomennettu Kumi-Tarzan (1976), jonka pohjalta tehty samanniminen elokuva (1981) valittiin vuonna 2006 Tanskan kulttuurikaanoniin. Muita hänen kirjoihinsa perustuvia Suomessa nähtyjä elokuvia ovat Virgil ja sammakonsyöjä (1980), Otto on sarvikuono (1983) ja Lentävä matto (1985).
Kirkegaard kuoli 38-vuotiaana palelluttuaan lumihankeen matkalla kotiin kylmänä talvi-iltana 1979.
Suomi kesäparalympialaisissa 2004
Suomi osallistui Ateenan vuoden 2004 kesäparalympialaisiin 54 urheilijan voimin saavuttaen neljä kultaa, yhden hopean ja kolme pronssia.
Yu Long
thumb|right|Long Yu
Pöheikön pölläys
Pöheikön pölläys on Rantajätkien järjestämä musiikkitapahtuma, joka on pidetty Ylöjärvellä vuodesta 1991 lähtien.
1991
Huutava heisimato, Molotovin Coctail
1992
Kupiaisen kapakkaorkesteri, Jukka Törmä & Neliveto, The Skylarks, White One
Yu Long
Yu syntyi musikaaliseen perheeseen ja sai varhaista musiikkikasvatusta isoisältään, säveltäjä Ding Shandelta. Myöhemmin hän opiskeli pianonsoittoa ja orkesterinjohtoa Shanghain konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1987. Hän jatkoi opintojaan Berliinin taideyliopistossa, palasi Euroopasta vuonna 1992 ja sai nimityksen Kiinan kansallisoopperan pääkapellimestariksi Pekingissä. Vuonna 1998 hän perusti Pekingin musiikkifestivaalin, josta vastasi vuoteen 2018 saakka. Yu johti vuonna 2000 aloitetta Kiinan filharmonikkojen perustamiseksi ja on toiminut sen pääkapellimestarina. Vuonna 2003 hän pääsi Guangzhoun sinfoniaorkesterin johtoon, vuonna 2009 Shanghain sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi ja vuonna 2015 Hongkongin filharmonisen orkesterin päävierailijaksi.
Pöheikön pölläys
1993
Soulville, Vicky Rosti & Menneisyyden Vangit, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit
Yu Long
Yu on esiintynyt Shanghain sinfoniaorkesterin kanssa eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Hänen johdollaan Kiinan filharmonikoista tuli vuonna 2008 ensimmäinen Vatikaanissa esiintynyt kiinalaisorkesteri. Hän on vieraillut muiden muassa New Yorkin ja Los Angelesin filharmonikkojen, Chicagon sinfoniaorkesterin, Philadelphian orkesterin, Philharmonia-orkesterin, Orchestre de Parisin, Münchenin filharmonikkojen, NDR:n filharmonikkojen ja Sydneyn sinfoniaorkesterin johdossa. Perinteisen ohjelmiston ohella Yu on johtanut nykymusiikin, kuten Krzysztof Pendereckin, Philip Glassin, Tan Dunin, Unsuk Chinin ja Qigang Chenin teosten esityksiä. Yu solmi vuonna 2018 eksklusiivisen levytyssopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa. Hänen ensilevytyksenään sille ilmestyi tulkinta Chenin teoksesta Wu Xing.
Pöheikön pölläys
1994
Moog Konttinen, Toni Rossi & Sinitaivas, Pasi & Pantterit, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit
1995
Wanha Warasto, Moog in Band, Kadunkulkijat, Vicky Rosti & Menneisyyden Vangit, Maratontanssi-teatteriesitys
Yu Long
Yu on vieraillut esimerkiksi Promsissa ja Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla. Elokuussa 2017 hän teki debyyttinsä Luzernin festivaalilla johtamalla Shanghain sinfoniaorkesterissa konsertissa, jonka ohjelmisto koostui Aaron Avshalomovin, Pjotr Tšaikovskin ja Dmitri Šostakovitšin teoksista. Yu on ollut mukana johtamassa MISA-kesäfestivaalia Shanghaissa. Deutsche Grammophonin 120-vuotisjuhlien kunniaksi kaudella 2018–19 hän johti Keisarillisessa esi-isien temppelissä konsertin, jonka esiintyjiin kuuluivat muiden muassa Aida Garifullina ja Daniil Trifonov.
Pöheikön pölläys
1996
A. Aallon Rytmiorkesteri, Grawfish, Underwear, Seitsemän seinähullua veljestä, Handy Hanger
Yu Long
Yu pääsi vuonna 2016 ulkomaalaisena kunniajäsenenä Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan ja sai Bundesverdienstkreuzin. Hän sai vuonna 2013 Kiinan taidepalkinnon. Hän on myös saanut ritarin arvot Ordre des Arts et des Lettresissä ja Kunnialegioonassa.
Pöheikön pölläys
1997
Jussi Alanko & Alligaattorit, A. Aallon rytmiorkesteri, Riki Sorsa & Leirinuotio, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit
1998
Agents, Jussi Alanko & Alligaattorit, Lapinlahden Linnut, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit
1999
A. Aallon rytmiorkesteri, Aki Sirkesalo, Laiskat auringossa
2000
A. Aallon rytmiorkesteri, Wide Image, Yö, Sorry After Ever
2001
Agents, Wide Image, Popeda, Pablo & The Buttlers
2002
Screaming Thunders, A. Aallon rytmiorkesteri, Aika, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit, Riemuivisioona, Tre:s Hombres, Wiley Cousins Band (USA/FIN)
2003
Kirka, Funky Friends Company, Nylon Beat, Lari Salomaa & Villit kantapäät
2004
Laura Voutilainen, A. Aallon rytmiorkesteri, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit, Captain Stabbing's Musical Adventures
2005
Irina, Jani Wikholm, Recyclers, Aimo Pamaus & luodinkestävät liivit
2006
Virve Rosti & Menneisyyden Vangit, Matti Nykänen, Popeda, Powerglide, Reginan vangit
2007
Paula Koivuniemi, Reginan vangit, Popeda, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit
2008
Popeda, Cubehead, Jean S., Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit, Reginan vangit
2009
Mamba, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit, Popeda, Rocktähteet
2010
Paula Koivuniemi, The Steam, Popeda, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit
2011
Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit, Mamba, Sami Hintsanen & Alabama House band, Frederik
2012
Rocktähteet, Apulanta, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit, Rockvalli, Popeda
2013
Pertti Kurikan nimipäivät, Paula Koivuniemi, Eläkeläiset, Aimo Pamaus & Luodinkestävät liivit
2014
Jukka Poika, Popeda
Räikkärock
Räikkärock on Rantajätkien järjestämä festivaali, joka pidettiin Ylöjärvellä vuodesta 1983 vuoteen 2012.
Esiintyjät
1983
Rantajätkät, Jukka Törmä, Karanteeni, Räime, Alan Dorkat, Woude
Tiz, White Heat, Poikakerho, Catwalk, Siberian Express, Viihdepojat, Soviet Onion
1985
Eppu Normaali, Kairo, Salmela Komitea, Jerry Gee, Tavaramarkkinat, juontaja Pena Teräväinen
J. Karjalainen, Claudia, Himo, Kolmas Nainen, Doris, Jerry Gee
Eppu Normaali, Juliet Jonesin Sydän, Miljoonasade, Kari Peitsamon Skootteri, Yö
1988
Topi Sorsakoski & Agents, Mamba, Kauko Röyhkä & Narttu, Kolmas Nainen, Gasoline Girls And Petrol Boys
1989
Big Boy, Miljoonasade, Sielun Veljet, Clifters, Juliet Jonesin Sydän
1990
Popeda, Kolmas Nainen, Neljä Ruusua, Sakari Kuosmanen band, Q.Stone, Elvis Breznev, Harri Marstio, A. Aallon rytmiorkesteri
1991
1992
Juice Leskinen etc, Suurlähettiläät, Miljoonasade, Moogetmoogs, Pojat, Soulville, Swellheads
1993
Eppu Normaali, Remu & His Allstars, Dreadline, Pepe Ahlqvist H.A.R.P., Pelle Miljoona & Rockers, Franks, Baby Green, The Baby Boys
1994
Neljä Ruusua, Lapinlahden Linnut, Havana Black, Sir Elwoodin hiljaiset värit, Kikka Laitinen & Petrol Boys, Ma Baker's Soul Factory, Päivää Rouva Klee
1995
Ismo Alanko, Aki Sirkesalo & Lemmen jättiläiset, Juliet Jonesin Sydän, Suurlähettiläät, Eve, Screaming Thunders, Ferdy's Skerdys, After Midnight
1996
Puolikuu, Eppu Normaali, Popeda, Yö, Tommi Läntinen, Kolme cowboyta, Rokote, Jing & Jangsters, juontajina Pizza & Kati (Jyrki)
J. Karjalainen & Electric Sauna, Sami Saari, Don Huonot, Egotrippi, Cosmic Cheesus, Musta Albiino, Vaahto, juontajina Hönttä & Toippari
1998
Miljoonasade, Yö, A. Aallon rytmiorkesteri, Klamydia, Sanna ja lapset, Feedback, Butterfly, Puskutraktors, Lehtivihreät
1999
Apulanta, Nylon Beat, Popeda, 3Some, Loaded Dice, Wee People, Still, Trombi
2000
Bomfunk MC's, Maija Vilkkumaa, Egotrippi, Zen Café, Pelle Miljoona & Rockers, The Neropats
2001
Ultra Bra, Samuli Edelmann, YUP, Paleface, Tehosekoitin, Underwear
2002
Anssi Kela, The Rasmus, Apulanta, Kotiteollisuus, Scandinavian Music Group, Personal Aspect
2003
CMX, Maija Vilkkumaa, Disco, Jore Marjaranta, Negative, Martti Servo & Napander
2004
Yö, Neljä Ruusua, Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus, Uniklubi, Popeda
Teräsbetoni, Smak, Zen Café, Osmo's Cosmos, Tiktak
2006
Hanna Pakarinen, Tiktak, Smak, Flinch, Poets Of The Fall, Salmela Komitea, Zee Rovers, Agents, Oliver
2007
The Bitterlicks, Heijaste, Grand Slam, Peer Günt, Sturm Und Drang
2008
2009
Haloo Helsinki!, Kotiteollisuus, Negative, Klamydia, White Flame, Reginan vangit, Mustat Enkelit
2010
Anna Abreu, Yö, Happoradio, Herra Ylppö ja ihmiset, Sami Hintsanen & Alabama House Band, Riffraction, Dear Victims, FMX-taituri Jussi Seljas
2011
Stam1na, Antti Tuisku, Mustat Enkelit, Cheek, Stina Girs, Lovex
The 69 Eyes, Ke!vottomat, Eppu Normaali, Sami Hintsanen & The Oriental Experience
Hajen-luokka (1954)
Hajen-luokka oli Ruotsin merivoimien kuuden 1950-luvun lopulla valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka.
Taustaa
Toisen maailmansodan päättyessä Ruotsin merivoimat totesi muiden maiden tavoin, että maan sukellusveneiden suunnittelu oli Kriegsmarinen sodan lopulla käyttöönottamien uusien sukellusveneiden erityisesti tyyppine XXI ja XXIII myötä jäänyt jälkeen ja vanhanaikaiseksi. Voittoisat liittoutuneet suojelivat mustasukkaisesti haltuunsa saamista sukellusveneistä keräämiään tietoja eikä puolueettomalla Ruotsilla ollut siten pääsyä tutustumaan uusiin innovaatioihin.
Onneksi vasta valmistunut Saksan laivaston tyypin XXI sukellusvene U-3503 (Oberleutnant zur See Deiring) oli sodan lopulla 8. toukokuuta 1945 upotettu Ruotsin aluevesille Göteborgin edustalle (57.65°N, 11.73333°W). Laivasto nosti 24. elokuuta 1946 veneen, joka kuljetettiin Karlskronaan tutkittavaksi ennen romuttamista.
Alukset
Alusten suunnittelu alkoi 1940-luvun lopulla, mutta valmistus viivästyi perehdyttäessä Saksan laivaston tyypin XXI aluksesta tehtyihin löytöihin. Alukset olivat pienempiä kuin tyypin XXI alukset, mutta siitä huolimatta ne olivat aikanaan suurimpia Ruotsissa valmistettuja sukellusveneitä.
Varsinais-Suomen Yrittäjät
thumb|Varsinais-Suomen Yrittäjien logo
Varsinais-Suomen Yrittäjät on varsinaissuomalaisten yrittäjien maakunnallinen edunvalvonta- ja palvelujärjestö. Se on yksi Suomen Yrittäjien, elinkeinoelämän suurimman etujärjestön, 21 aluejärjestöstä. Varsinais-Suomen Yrittäjissä on noin 8500 yrittäjäjäsentä. Varsinais-Suomen Yrittäjillä on 35 paikallisyhdistystä, jotka työskentelevät kunnallisen elinkeinopolitiikan kehittäjinä ja kuntatason yhteistyön rakentajina. Varsinais-Suomen Yrittäjien puheenjohtaja on yrittäjä Jyrki Hakkarainen ja toimitusjohtaja Hanna Munter. Aluejärjestön toimisto sijaitsee Turussa Linja-autoaseman vieressä Brahenkadulla.
Varsinais-Suomen Yrittäjät tarjoaa jäsenilleen tiedotusta, neuvontaa, tapahtumia ja koulutusta sekä yhteistyökumppaneiden etuja. Yrittäjien edunvalvonta nähdään usein tärkeäksi syyksi liittyä yrittäjäjärjestöön. Varsinais-Suomen yrittäjät järjestää vuosittain lukuisia tapahtumia, mm. lähes tuhannen osallistujan Yrittäjägaalan, jossa palkitaan ansioituneita yrittäjiä. Lisäksi Varsinais-Suomen Yrittäjät julkaisee jäsenilleen Varsinais-Suomen Yrittäjä -lehteä.
Varsinais-Suomen Yrittäjänuorten verkosto kokoaa yhteen yrittäjähenkisiä, aktiivisia ihmisiä, joilla on halua olla vaikuttamassa nuorten yrittäjien toimintaympäristön kehittämiseen. Verkoston jäsenet ovat nuoria yrittäjiä tai yrittäjinä nuoria, mahdollisesti yrittäjäksi ryhtymistä harkitsevia, opiskelijoita tai tulevat kenties tulevaisuudessa perimään yrittäjyyden vanhemmiltaan.
Paikallisyhdistykset ja nuorten yrittäjien verkosto
Varsinais-Suomen Yrittäjät muodostuu 35 paikallisyhdistyksestä:
Järjestöllä on lisäksi nuorten yrittäjien oma verkostonsa Varsinais-Suomen Nuoret Yrittäjät.
Historia
Vuonna 1977 syntyi SYKL eli Suomen Yrittäjäin Keskusliitto vahvistamaan useiden järjestöjen yhteistyötä Suomessa. Varsinais-Suomesta silloin puuttui maakunnallinen yrittäjäjärjestö. Yläneeltä tammikuussa 1978 lähetetty viesti kokosi hajallaan olevat paikallisyhdistykset yhteiseen neuvonpitoon, ja niin kutsu uuden aluejärjestön perustamiseen toimitettiin. Uudenkaupungin perustamiskokouksessa 1.4.1978 päätettiin perustaa Varsinais-Suomen Yrittäjät, jonka kotipaikka on maakunnan keskus eli Turku.
Valtakunnalliset Yrittäjäpäivät vietettiin ensi kertaa Turussa vuonna 1979, jolloin mukana oli 800 yrittäjää eri puolita Suomea. Sen jälkeen niitä on vietetty Turussa vuosina 1996 ja 2010. Lamavuosina 1991-92 luotiin alueellinen konkurssien torjunnan kriisiryhmä ja "Yrittäjän pelastusrengas" laman seurauksista kärsiville yrittäjille. Vuonna 1994 Varsinais-Suomen Yrittäjät nousi SYKL:n suurimmaksi aluejärjestöksi 39 paikallisyhdiksellä ja 3600 jäsenyrityksellä. Aktiviteetit ja panostukset yrittäjän hyvinvoinnin ja jaksamisen parantamiseen alkoivat toden teolla 90-luvun puolivälissä. SYKL ja Pienteollisuuden keskusliitto yhdistyvät ja Suomen Yrittäjät syntyi vuonna 1996. Varsinais-Suomalaisten Yrittäjänuorten verkosto syntyi vuonna 1997. 2000-luvun alussa yritysten sukupolvenvaihdosasiat nousivat huomion kohteeksi sekä yhteistyö kuntien, yrittäjien ja oppilaitosten välillä alkoi kehittyä, kun kunnissa tehtiin elinkeino- ja yrittäjyysstrategioita. Vuonna 2005 Suomen Yrittäjien ja Finnveran laatupalkinto jaettiin Varsinais-Suomen Yrittäjille. Varsinais-Suomen Yrittäjät järjesti yhdessä Suomen Yrittäjien kanssa Valtakunnalliset Yrittäjäpäivät Turussa lokakuussa 2010.
Keväällä 2013 Varsinais-Suomen Yrittäjät järjesti yhdessä kattojärjestö Suomen Yrittäjien kanssa valtakunnallisen nuorten yrittäjien verkostoitumistapahtuman GeTTogetherin. Vuoden 2018 Valtakunnalliset Yrittäjäpäivät järjestetään jälleen Turussa lokakuussa. Varsinais-Suomen Yrittäjien ja Suomen Yrittäjien järjestämään tapahtumaan odotetaan yli 2000 osallistujaa ympäri Suomen.
Saturday Night Live (Suomi)
Saturday Night Live (SNL) oli samannimiseen yhdysvaltalaisformaattiin perustuva suomalainen viihdeohjelma, joka esitettiin MTV3-kanavalla helmi–huhtikuussa 2016. Ohjelmassa oli viikoittain vaihtuva, julkisuudesta tuttu juontaja sekä erilaisia sketsejä, joissa näyttelevät ohjelman vakionäyttelijät sekä satunnaiset vierailijat.
Ohjelman päänäyttelijöitä olivat Aku Hirviniemi, Pamela Tola, Jussi Vatanen ja Kalle Lamberg. Ohjelmaa käsikirjoittivat muun muassa Pirjo Heikkilä, Niina Lahtinen, André Wickström sekä Jyrki Lehtola. Wickström toimi myös ohjelman Uutisviikko-osion juontajana. Housebandia johti Sami Pitkämö.
Katsojaluvut
Sarjan ensimmäisen suoran lähetyksen keskikatsojamäärä oli 575 000 katsojaa. Illan katsojaluvuissa se oli kolmanneksi katsotuin ohjelma, edelle ylsivät vain samaan aikaan Nelosella esitetty Haluatko miljonääriksi? -ohjelma sekä Yle TV1:n Uutisvuoto. Avausjakson näki lopulta keskimäärin yli miljoona katsojaa, kun lukuun sisällytetään jakson ajassa siirretty katselu, uusinnat yhtiön kaikilla kanavilla sekä katselut MTV Katsomossa.
SNL:n toisen jakson keskikatsojamäärä oli 358 000, mitä luonnehdittiin sekä Ilta-Sanomissa että Iltalehdessä romahdukseksi aiemman viikon katsojaluvuista. Ilta-Sanomien Taneli Topelius piti katsojalukuja aivan liian pieninä kalliille tuotannolle, jota esitetään lauantaisin klo 20–21, mikä on perinteisesti ollut viikon paras katseluaika.
Kauden keskikatsojamäärä oli 374 000.
Kritiikki
Sarjan heikosta menestyksestä on syytetty Aku Hirviniemen ja Jussi Vatasen "kuluneita naamoja" sekä sarjan käsikirjoittajia. Myös kiristynyttä katsojakilpailua Nelosen ja MTV3:n välillä on pidetty syynä sarjan heikkoon menestykseen. Helsingin Sanomien Matti Koskinen arvosteli MTV3-kanavaa siitä, että se on tehnyt Saturday Night Livesta alkuillan perheviihdettä ja kohtelee sarjaa Putouksen jatko-osana. Hän piti koko suoran sketsiohjelman konseptia vanhentuneena. Koomikko Mikko Kivinen syytti sarjan heikosta menestyksestä MTV3:n kanavajohtoa, joka oli hänen mielestään syyllistynyt laskelmointiin.
Sarjan tuotantoyhtiö Rabbit Films tuotti myös samaan aikaan kilpailevalla kanavalla esitettyä, Jaajo Linnonmaan juontamaa Haluatko miljonääriksi? -ohjelmaa, josta tuli suuri katsojamenestys. Rabbit Filmsin toimitusjohtaja Olli Suominen ja luova johtaja Tuomas Summanen ovat sanoneet SNL:n huonon menestyksen olleen heidän oma vikansa. "Jaajo oli aloittanut juuri samaan aikaan Miljonäärissä ja lähti meidän omaa ohjelmaa vastaan. Me pilattiin se", sanoi Suominen Nyt-liitteelle vuonna 2018. He kuitenkin pitivät ohjelmaa "mainettaan parempana".
Ensimmäinen jakso aiheutti paljon keskustelua sosiaalisessa mediassa. Esimerkiksi jakson aikana esitetyt viisi mainoskatkoa, normaalin kolmen sijaan, aiheuttivat paljon keskustelua. Ohjelman aikana MTV3 kokeili ensimmäistä kertaa ”pikakatkoja”, jotka ovat noin minuutin mittaisia. MTV3:n kanavapäällikön mukaan mainosten määrä ei kuitenkaan kasvanut, vaikka katkoja olikin enemmän. Kanava kuitenkin reagoi saamaansa palautteeseen ja vähensi toiseen jaksoon yhden mainoskatkon. Myös ohjelman hidastempoisuutta kritisoitiin.
Toisessa jaksossa Krista Kosonen ja Aku Hirviniemi esittivät samanlaisiin asuihin pukeutunutta laulajaduoa, jossa pari vaikutti keksivänsä kappaleidensa sanoituksia improvisoidusti. Sketsiä verrattiin alkuperäisohjelmassa olleeseen sketsiin, jossa näyttelijät Fred Armisen ja Kristen Wiig esittivät hyvin samankaltaisen sketsin. Myöhemmin Hirviniemi kommentoi, että formaatin ostaja saa käyttöönsä myös alkuperäisohjelman käsikirjoitukset.
Aaron Avshalomov
Avshalomov lähetettiin opiskelemaan lääketiedettä Zürichiin. Hän opiskeli myös lyhyesti kaupungin konservatoriossa. Tästä muodostui hänen ainoa muodollinen musiikkikoulutuksensa. Hän ei voinut jatkaa opintoja Euroopassa vuoden 1917 jälkeen, joten hänet lähetettiin Mantšurian ja Pohjois-Kiinan kautta Yhdysvaltoihin. Hän meni pian San Franciscossa naimisiin toisen venäläisen kanssa ja palasi alle vuoden Yhdysvalloissa oleskelun jälkeen Kiinaan. Siellä hän pysyi vuoteen 1947 lukuun ottamatta kolmea 1920-luvulla Oregonin Portlandissa viettämäänsä vuotta. Avshalomov aloitti Kiinassa säveltämisen yhdistelemällä venäläisiä ja kiinalaisia vaikutteita. Hänen varhaisiin teoksiinsa kuuluu ooppera Kuan Yin, joka kantaesitettiin Pekingissä vuonna 1925. Yhdysvalloissa hän ei saanut 1920-luvulla huomattavaa mainetta, vaikka hänen teoksiaan siellä esitettiinkin.
Avshalomov sävelsi Oregonista Kiinaan vuonna 1929 palattuaan muiden muassa konsertot pianolle ja viululle sekä lisää oopperaa. Japanilaismiehityksen ja toisen maailmansodan aikana Avshalomov joutui elämään toisen vaimonsa kanssa kotiarestissa. Avshalomovin poika, säveltäjä Jacob Avshalomov oli syntynyt Kiinassa vuonna 1919, mutta muutti vuonna 1937 Yhdysvaltoihin, johon isä toisen maailmansodan jälkeen seurasi häntä. Yhdysvaltain-vuosinaan Aaron Avshalomov sävelsi esimerkiksi kolmannen sinfoniansa (1953), jonka häneltä tilasi Serge Koussevitzky. Hän ei kuitenkaan saavuttanut Yhdysvalloissa Kiinassa saavuttamaansa verrattavaa menestystä.
Jukataninvireo
Jukataninvireo (Vireo magister) on amerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Meksikon kaakkoisosat ja osan läheistä saaristoa, mukaan lukien Caymansaaret, Belizen sekä Hondurasin Bay Islandin. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Spencer Fullerton Baird kuvaili lajin holotyypin Belizestä vuonna 1871.
Muse Bihi Abdi
Tausta ja yksityiselämä
Abdi syntyi Hargeisan laitamilla vuonna 1948. Koulun jälkeen hän muutti Neuvostoliittoon, jossa hän opiskeli Dušanbessa ilmavoimien akatemiassa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1973. Tämän jälkeen hän siirtyi harjoittelemaan Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa.
Sotilasura
Hän toimi lentäjänä Somalian ilmavoimissa Siad Barren hallinnon alaisena 1970-luvulla. Hän yleni aina everstiksi asti kunnes vuonna 1985 loikkasi Somalien kansanliikkeen riveihin. Liike pyrki irrottamaan Somalimaan Somaliasta. .
Poliittinen ura
Somalimaan hallituksen romahdettua 1993 Abdi nousi maan sisäministeriksi.
Vuonna 2010 Bihi nimitettiin hallitsevan Kulmiye-puolueen puheenjohtajaksi. Marraskuussa 2015 Bihi valittiin puolueen presidenttiehdokkaaksi viidennessä vuotuisessa keskuskomitean kokouksessa.
Muse Bihi julistettiin 21. marraskuuta 2017 vuoden 2017 presidentinvaalien voittajaksi saatuaan 55,19 % äänistä. Hänen vastaehdokkaansa oli Abdirahman Mohamed Abdullahi. Hänestä tuli virallisesti Somalimaan presidentti 13. joulukuuta 2017. .
Bulawayo
thumb|Bulawayon kaupungintalo
Bulawayo on kaupunki Pohjois- ja Etelä-Matabelemaan provinssien välisellä rajalla Zimbabwessa. Se on 676 000 asukkaallaan (2002) valtion toiseksi suurin kaupunki (pääkaupungin Hararen jälkeen) ja Matabelemaan suurin. Nykyisin se on oma, provinsseihin rinnastettava aluehallintoalueensa. Suur-Bulawayossa on yli miljoona asukasta. Se sijaitsee noin 440 kilometrin päässä Hararesta.
Bulawayo sijaitsee ylänköalueella lähellä Sambesin ja Limpopon välistä vedenjakajaseutua. Khamin rauniokaupunki sijaitsee Bulawayon liepeillä. Matobon kukkuloiden kansallispuistoon on alle tunnin ajomatka.
Vuonna 1896 avattu Bulawayon yleinen kirjasto (Bulawayo Public Library) on Zimbabwen vanhin julkinen kirjasto. Kaupungissa on myös kansalliskirjaston asemassa oleva, vuonna 1945 perustettu National Free Library of Zimbabwe.
Historia
Bulawayoa ympäröivä Matabelemaa on saanut nimensä ndebelekansan vanhasta eurooppalaisesta nimestä. Britit valloittivat alueen ensimmäisessä matabelesodassa. Lähinnä puuvahvisteisista savimajoista rakennettu kaupunki tuhoutui lähes täysin, kun kuningas Lobengulan joukot räjäyttivät ammusvarastonsa, jotta se ei jäisi hyökkääjien käsiin.
Toisessa matabelesodassa ndebelet piirittivät kaupungin maaliskuussa 1896. Piiritys rikkoutui kuukauden päästä brittien joukkojen saapuessa paikalle Salisburysta ja Fort Victoriasta 300 mailin päästä.
Vuosina 1983--84 Zimbabwen armeija terrorisoi Matabelemaata, josta oli muodostunut Robert Mugaben hallinnon vastustuksen keskus.
Satula (täsmennyssivu)
Satula voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Jiří Dienstbier
Toimittajan uransa aikana Dienstbier työskenteli Tšekkoslovakian radiossa ja oli ulkomaanreportterina Länsi-Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Aasiassa. Hänen uskonsa sosialismiin murtui Prahan kevään päättyessä Neuvostoliiton joukkojen tuloon elokuussa 1968. Kriittisyytensä vuoksi hän menetti työpaikkansa ja sai elantonsa erilaisista tilapäistöistä, mutta toimi samalla maanalaisessa liikkeessä. Ystävineen hän perusti uudelleen kommunistihallinnon 1950-luvulla lopettaman maan vanhimman sanomalehden Lidové novinyn. Dienstbier oli keskeisiä hahmoja Itä-Euroopan toisinajattelijoiden vastustaessa Neuvostoliiton valta-asemaa alueella. Hän kuului kansalaisvapausjulistuksen Peruskirja 77:n allekirjoittajiin. Aktivisminsa vuoksi hän joutui vankilaan vuosiksi 1979–1982. Vuonna 1989 hän johti yhdessä Václav Havelin kanssa samettivallankumousta.
Dienstbier toimi vuonna 1992 Etyjin puheenjohtajana. Diestbier toimi YK:n ihmisoikeuskomission raportoijana entisen Jugoslavian alueella 1998–2001. Hän vastusti 1999 Naton pommituksia Jugoslaviaa vastaan Kosovon tilanteen vuoksi sekä myöhemmin Kosovon julistautumista itsenäiseksi. Vuodesta 2008 Dienstbier toimi senaattorina Tšekin parlamentin ylähuoneessa.
Vuoden 2013 Tšekin presidentinvaaleissa oli sosiaalidemokraattisen ČSSD-puolueen ehdokkaana Jiří Dienstbierin poika, juristi ja senaattori Jiří Dienstbier mladší (= junior). Hän on syntynyt 1969 Washingtonissa Isä-Dienstbieriä taas nimitetään lisänimellä starší (=senior).
Vares – Pimeyden tango
Vares – Pimeyden tango on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut suomalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Lauri Törhönen. Se on osa Vares-elokuvasarjaa, joka perustuu Reijo Mäen Vares-kirjoihin. Elokuvan pääosassa Jussi Vareksena esiintyy Antti Reini.
Elokuva ilmestyi DVD:lle ja Blu-raylle 12. joulukuuta 2012.
Juoni
Tangokuningas Harry Koivikko löydettiin kuusi vuotta aiemmin kuoliaaksi puukotettuna matkustajakoti Satumaan huoneesta. Valtakunnan suurin ajojahti hiipui kuitenkin tuloksettomana.
Jussi Vareksen vanha tuttava toimittaja Ruuhio kertoo tietävänsä, kuka tietää Koivikon murhaajan. Sitten Ruuhio katoaa.
Ruuhion kanssa seurusteleva Anna Huttunen painostaa Vareksen etsimään kadonnutta toimittajaa. Lisäksi vaarallinen vanha tuttava Veikko Hopea pääsee Sörkan tiilimuurien keskeltä ensimmäiselle vankilalomalleen …
Tobi Neumann
Tobias "Tobi" Neumann (s. 19. heinäkuuta 1965) on saksalainen house DJ ja musiikkituottaja.
Vuosina 1988–1995 hän toimi äänittäjänä televisiossa, klassisen musiikin tuottajana ja sävelsi elokuva- ja mainosmusiikkia. Vuonna 2001 hän siirtyi Berliiniin, jossa hän perusti yhdessä muutaman muun tuottajan kanssa äänitysstudion.
Alexandre Bisson
Alexandre Charles Auguste Bisson (1848−1912) oli ranskalainen kirjailija, taitava vallattomien, iloisten huvi- ja pilanäytelmien kirjoittaja, joissa nokkelasti keksittyyn juoneen on kudottu odottamattomia, hullunkurisia kohtauksia. Hänen lukuisia, osaksi toisten kirjailijain kanssa yhteistyössä kirjoittamiaan näytelmiä ovat muun muassa Rue Pigalle 115, Les surprises du divorce, Feu Toupinel, Disparu!!!, Jalouse (Mustasukkainen), Monsieur le directeur (Herra ylitirehtööri), Château historique (Historiallinen linna), Le bon juge (Tuomari) y. m.
Muutamista näytelmistä on tehty filmatisointeja, La femme X:stä on tehty useita.
Suomennetut näytelmät
Näytelmäsuomennoksia on käsikirjoituksina Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun kirjastossa, lisäksi Tuntematon nainen on myös Kansalliskirjastossa.
Allyylieskaliini
Allyylieskaliini on vähemmän tunnettu psykedeelinen aine. Se on läheisesti sukua meskaliinimolekyylille. Sen syntetisoi ensimmäisenä Otakar Leminger vuonna 1972. Aine aiheuttaa empatogeenisen ja enteogeenisen vaikutuksen, ja käyttäjä voi tuntea ikään kuin "liukuvaa energiaa" ruumiissaan.
Aineen farmakologisista ominaisuuksista, metabolismista ja myrkyllisistä vaikutuksista tiedetään vain hyvin vähän.
PiHKAL-kirjan mukaan aineen annostus on 20–35 mg suun kautta ja vaikutusten kesto 8–12 tuntia.
Laki
Allyylieskaliini on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.