cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ukrainan avaruusjärjestö
Marraskuussa 2008 Ukrainan avaruusjärjestö solmi yhteistyösopimuksen Indonesian valtion kanssa koskien mm. rakettitekniikkaa, ts. Ukraina hakee osaamiselleen uusia markkinoita, kun Länsi-Euroopan ja Yhdysvaltain kanssa ei ole päästy yhteistyöhön kuin Sea Launchin Zenit-raketeista muttei teknologiankehityksestä.
Amrop
Amrop (ennen vuotta 2010 The Amrop Hever Group) on yksi maailman vanhimmista maailmanlaajuisista suorahakuyritysten verkostoista. Amrop koostuu paikallisten yrittäjien omistamista yrityksistä ja sillä on yhteinen sihteeristö Brysselissä. Suorahaun lisäksi Amrop tarjoaa palveluja myös johdon (organisaatioiden johtoryhmien ja hallitusten) arvioinnin ja kehittämisen alueilla. Amropin suomalaisen yrityksen, Amrop Finlandin virallinen nimi on AH Executive Search Oy Ab.
Historia
Kansainvälisten suorahakutarpeiden lisääntyessä viisi paikallista suorahakuyritystä Ranskasta, Italiasta, Sveitsistä, Iso-Britanniasta ja Yhdysvalloista perustivat Amrop International -nimisen yhteenliittymän vuonna 1977. Vuotta myöhemmin mukaan liittyi yrityksiä Benelux-maista ja Saksasta. 1980–luvulla toiminta laajeni ja mukaan liittyi yrityksiä Latinalaisesta Amerikasta, Afrikasta ja Aasiasta. 1990–luvulla Amrop laajeni edelleen Latinalaisessa Amerikassa ja Aasiassa, mutta myös Euroopassa, erityisesti Itä-Euroopan maissa.
Vuonna 2000 Amrop yhdistyi The Hever Groupin kanssa ja toimintaa jatkettiin nimellä The Amrop Hever Group. Nimi muutettiin Amropiksi vuonna 2009.
Organisaatio
Amrop koostu paikallisista, yrittäjävetoisista yhtiöistä. Toimipaikkoja on noin sata, ympäri maailmaa. Amropilla on kansainvälinen johtoryhmä (Executive Board), jonka toimintaa tukee sihteeristö. Amropin sihteeristö sijaitsee Brysselissä, Belgiassa. Kansainvälinen operatiivinen toiminta on rakennettu yhdeksän toimialaryhmän (Practice Group) ympärille. Toimialaryhmät ovat:
Jäsenyydet toimialajärjestöissä
Amrop organisaationa ja paikalliset yritykset, josta se koostuu, ovat jäseninä kansainvälisessä suorahakualan järjestössä nimeltään Association of Executive Search Consultants (AESC). Amrop Finland on lisäksi Suomen kansallisen toimialayhdistyksen, FEX Suorahakuyritykset ry:n jäsen.
Sonoman piirikunta
Sonoman piirikunta on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 483 878 vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 4 580 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Santa Rosa on myös sen suurin kaupunki.
Väestö
Piirikunnan asukkaista 63,5 prosenttia on valkoisia, 26,6 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 4,2 prosenttia aasialaisia. 25,7 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 89,9 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 42,1 vuotta.
Vaxholmin piiri
Aiheesta muualla
thumb|left|Vaxholmin kunnan piirit
Epitriitti
Metronia esiintyy neljässä eri muodossa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
Kreikkalaisessa runoudessa käytettiin lähinnä toista ja kolmatta epitriittiä; ensimmäistä ja neljättä kreikkalaiset pitivät epätahtisena. Metronin nimi on peräisin siitä, että kahden pitkän tavun suhde yhteen pitkään ja yhteen lyhyeen on 4:3 eli 1 ja 1/3.
Eric Hobsbawm
Eric John Ernest Hobsbawm [ˈhɒbzbɔːm] CH (9. kesäkuuta 1917 Aleksandria, Egypti – 1. lokakuuta 2012 Lontoo) oli brittiläinen historiantutkija. Hän tuli tunnetuksi varsinkin yhtenä merkittävimmistä marxilaisen historiantutkimuksen nimistä. Hänen tunnetuimpia julkaisujaan on Äärimmäisyyksien aika (1994).
Elämä
Hobsbawmin vanhemmat olivat juutalaisia. Hän vietti lapsuutensa saksankielisillä alueilla – Wienissä ja Berliinissä – mutta hän ja hänen nuorempi sisarensa Nancy oppivat äidinkielenään englannin. Hän jäi orvoksi menetettyään äitinsä 14-vuotiaana ja muutti vuonna 1933 Lontooseen.
Poliittisesti Hobsbawm kuului Ison-Britannian kommunistiseen puolueeseen, josta hän erosi vain pari vuotta ennen sen lakkautusta vuonna 1991. Kun Neuvostoliitto aloitti talvisodan Suomea vastaan 1939, hän antoi hyökkäykselle tukensa. Kuitenkin käydessään Suomessa 1990-luvun alussa hän pyysi anteeksi toimintaansa. Hobsbawm allekirjoitti historioitsijoiden kirjeen, jossa protestoitiin Neuvostoliiton Unkarin miehitystä ja puolsi intohimoisesti Prahan kevättä.
Hobsbawm oli Lontoossa toimivan Royal Societyn jäsen vuodesta 1978 ja kuului Order of the Companions of Honour -kunniaritarikuntaan vuodesta 1998. Vuonna 2003 hän sai Balzan-palkinnon.
Perinteen keksiminen
Kirjassa The Invention of Tradition (1983) Hobsbawm kohdistaa mielenkiintonsa erityisesti vuosien 1870–1914 väliseen ajanjaksoon. Hänen mukaansa ajankohdan perinteiden keksimisessä kolme innovaatiota olivat keskeisiä: perusopetuksen järjestäminen, julkisten seremonioiden organisoiminen ja julkisten monumenttien massatuottaminen. Näistä viimeistä on lähestytty statuomanian käsitteen avulla. Varsinkin kouluopetus, julkiset seremoniat ja monumenttien pystyttämiset edistivät tehokkaasti yhteisöllisyyttä ja ryhmäidentiteettiä, sekä tuottivat ja siirsivät traditioita.
Raike
Raike on alkujaan kotoisin Kanadasta. Suomessa se menestyy kasvien menestymisvyöhykkeillä I ja II.
Raimo Hämäläinen
pienoiskuva|Raimo Hämäläinen vuonna 1980.Raimo Pertti Hämäläinen (s. 7. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen professori ja Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulun Systeemianalyysin laboratorion esimies. Hämäläinen perusti Systeemianalyysin laboratorion Teknilliseen korkeakouluun vuonna 1984.
Hämäläisen tärkeimpiä tutkimusalueita ovat systeemianalyysi ja operaatiotutkimus. Hän on julkaissut yli 180 tieteellistä artikkelia tai kokousesitelmää, ohjannut yli kolmekymmentä väitöskirjaa, ja lisäksi suunnitellut päätöksenteon tukijärjestelmiä. Yksi Hämäläisen näkyvimmistä viime aikaisista tutkimuskohteista on ollut yhdessä professori, filosofi Esa Saarisen kanssa kehitetty systeemiälyn käsite.
Araguaia (1943)
Araguaia (viirinumero D14) oli Brasilian laivaston Acre-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Rio de Janeirosta Ilha das Cobrasilta, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 24. marraskuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 3. syyskuuta 1949.
Palvelus
Alus modernisoitiin 1960-luvulla, jolloin etukannen taaempi tykki korvattiin kaksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Samalla kolmijalkainen masto korvattiin modernimmalla ratkaisulla, johon sijoitettiin tutkajärjestelmiä.
Miinaharava
Miinaharava voi viitata seuraaviin asioihin:
Sergei Karasjov (jalkapallotuomari)
Sergei Gennadjevitš Karasjov (, s. 12. kesäkuuta 1979 Moskova, Venäjä) on venäläinen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2010 alkaen.
Vertailuoperaattori
Vertailuoperaattori on binäärinen symboli, jota käytetään muun muassa matematiikassa ja ohjelmointikielissä. Se liittyy järjestysrelaatioon ja vertaa kahden luvun tai matemaattisen lausekkeen arvoa keskenään. Vertailuoperaattorilla on totuusarvo tosi (merkitään 1 tai T) tai epätosi (merkitään 0 tai F).
Esimerkiksi matematiikassa tunnetaan seuraavat vertailuoperaattorit reaaliluvuille:
Reaaliluvuille on voimassa järjestysaksioomat, joiden mukaan mille tahansa luvuille a ja b on voimassa joko a < b, a = b tai a > b, mutta aina vain yksi näistä relaatioista on tosi.
Ohjelmointikielet toteuttavat tyypillisesti kaikki nämä operaattorit, mutta niiden merkintätavat vaihtelevat. Niinpä useissa ohjelmointikielissä symbolin ≠ asemesta käytetään merkintää. Eräissä vanhemmissa ohjelmointikielissä käytetään symbolien <, ≤, > ja ≥ asemesta englannin kieleen perustuvia lyhenteitä lt (less than, pienempi kuin), le (less or equal than, pienempi tai yhtä suuri kuin), gt (greater than, suurempi kuin) ja ge (greater or equal than, suurempi tai yhtä suuri kuin).
Ferekrateus
Ferekrateus on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Se on saanut nimensä komediakirjailija Ferekrateesta.
Esimerkkejä
Euripides, Andromakhe 504:
Horatius, Oodit I.8.2:
Catullus, XVII.1:
George Onslow
thumb|200px|Ranskalainen säveltäjä George Onslow. Andre George Louis Onslow (27. heinäkuuta 1784 – 3. lokakuuta 1853) oli ranskalainen säveltäjä.
George Onslow syntyi ja asui koko ikänsä Ranskassa. Hänen isänsä oli englantilainen aristokraatti, joka pakeni kotimaastaan sukuskandaalin vuoksi, ja äitinsä ranskalainen. Hän opiskeli matematiikkaa, ennen kuin ryhtyi vakavissaan harjoittamaan musiikkiopintoja. Hän opiskeli pianonsoittoa Johann Baptist Cramerin ohjauksessa ollessaan nuorena Lontoossa. Hänen ainoa sävellyksen opettajansa oli Anton Reicha, jonka ohjauksessa hän opiskeli Pariisissa 1807–1808.
Onslow'n toisen korvan kuulo vaurioitui metsästysretkellä. Hän omisti kaksi linnaa ja harjoitti maanviljelyä.
Hänen 36 jousikvartettoaan ja 34 jousikvintettoaan pidettiin hänen elinaikanaan ja vielä 1800-luvun lopulle suuressa arvossa, etenkin Saksassa, Itävallassa ja Englannissa, missä hänet nostettiin säveltäjien eturiviin. Hänen säveltäjäntyötään ihailivat niin Beethoven kuin Schubertkin, joka piti esikuvanaan Onslow'n teoksia säveltäessään omia sellokvintettojaan (D.956) eikä suinkaan, vaikka niin usein väitettiin, Boccherinia. Robert Schumann, joka lienee ollut 1800-luvun alkupuolen merkittävin musiikkikriitikko, nosti Onslow'n kamarimusiikin Mozartin, Haydnin and Beethovenin rinnalle. Samaa mieltä oli Mendelssohn. Muun muassa sellaiset kustantajat kuin Breitkopf & Härtel ja Kistner kilpailivat saadakseen hänen sävellyksensä julkaistavakseen. Onslow'n maine oli niin suuri, että hänet valittiin loistavana pidetyn kamarimusiikkinsa ansiosta Luigi Cherubiniin seuraajaksi arvostetun Académie des beaux-artsin johtajana, ja merkille pantavaa on, että se tapahtui "oopperahullussa Ranskassa", jossa tuskin välitettiin kamarimusiikista. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hänen, kuten monen muunkin hienon säveltäjän, musiikkinsa vaipui unohduksiin, ja aina vuoteen 1984, jolloin vietettiin hänen syntymänsä 200-vuotisjuhlaa, hän oli lähes täysin tuntematon. Onslow'n sävellykset olivat sikäli ainutlaatuisia, että hän onnistui yhdistämään hienosti oopperan draamaa Wienin mestareiden kehittämään kamarimusiikkikieleen.
Tunnetuimpien ja arvostetuimpien jousikvartettojensa ja -kvintettojensa lisäksi hän sävelsi 10 pianotrioa, kolme pianokvintettoa, kvinteton pianolle ja puhaltimille, kaksi sekstettoa puhaltimille ja pianolle, septeton puhaltimille ja pianolle, noneton jousille ja puhaltimille, kuusi sonaattia viululle ja pianolle ja yhden sellolle ja pianolle.
Kamarimusiikin lisäksi hän sävelsi neljä sinfoniaa, neljä oopperaa (joista ainakin yhden, Le Colporteur, teemaa käyttivät hyväkseen muut säveltäjät, kuten Friedrich Kuhlau huilukonsertossaan), useita teoksia yksinomaan pianolle sekä viisi vokaaliteosta. Hänen toisessa sinfoniassaan (D-molli, opus 42) ilmenee tyylillisiä yhtäläisyyksiä Beethoveniin, etenkin sen dramaattisessa ensimmäisessä osassa, sekä myös Schubertiin.
Onslow jäi kolmen suuren, Beethovenin, Mozartin ja Haydnin varjoon. Hänen sinfonioidensa viimeiset esitykset ajoittuvat 1840-luvulle. Kamarimusiikkiteoksia esitettiin vielä ensimmäisen maailmansodan aikoihin, mutta sen jälkeen nekin unohdettiin. Syynä on pidetty muun muassa niiden vaikeutta.
Onslow'n musiikin renessanssi johtuu vanhojen sävellysten autenttisuutta tutkivasta liikkeestä, joka syntyi 1970-luvulla Euroopassa. Kaikki sinfoniat ja osa kamarimusiikkiteoksista on levytetty.
Onslow'n ensimmäinen sinfonia sai Suomen-kantaesityksensä Helsingin juhlaviikoilla 2007. Sen esitti Tuomas Hannikaisen johtama Kuudennen kerroksen orkesteri. Soittimina käytettiin periodisoittimia.
Ivar Ballangrud
Ivar Ballangrud (7. maaliskuuta 1904 – 1. kesäkuuta 1969) oli norjalainen pikaluistelija.
Vuosina 1924–1934 Ballangrud oli yksi maailman parhaista pikaluistelijoista yhdessä Clas Thunbergin kanssa. Hän oli kotoisin Lunnerista, Hadelandista, kuten olivat myös Michael Staksrud ja Hans Engnestangen. Uransa aikana Ballangrud voitti neljä yleisluistelun maailmanmestaruutta, viisi Norjan mestaruutta ja neljä olympiakultaa.
Ensimmäisen olympiakultansa hän voitti 1928 Sankt Moritzissa 5 000 metrillä, ja kahdeksan vuotta myöhemmin 1936 olympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä hän voitti peräti kolme kultaa: 500, 5 000 ja 10 000 metrillä. Lisäksi hän voitti pronssia 1 500 metrillä 1928 sekä hopeaa 10 000 metrillä 1932 Lake Placidissa ja 1 500 metrillä 1936. On todennäköistä, että Ballangrud olisi 1932 kisoissa pärjännyt paremmin, mikäli olisi kilpailtu normaaliin pikaluistelutapaan eikä yhteislähdöllä.
Vuonna 1930 Ballangrud syrjäytti Oscar Mathisenin aateliskalenterin ykköspaikalta. Kaikkiaan hän oli listan ykkösenä 3 677 päivän ajan, aikaväleillä 11. tammikuuta 1930 – 1. tammikuuta 1937 ja uudelleen 29. tammikuuta 1939 – 4. helmikuuta 1942.
Maailmanennätykset
Sen lisäksi, että Ballangrud luisteli urallaan viisi virallista maailmanennätystä, luisteli hän vuonna 1932 ennen olympialaisia käydyssä yhteislähdön harjoituskilpailussa ajan 16.46,4, joka oli 31 sekuntia silloisen maailmanennätyksen alle. Kovemman ajan luisteli vasta Hjalmar Andersen 20 vuotta myöhemmin.
Pamfylia
Pamfylia oli antiikin aikana alue Vähän-Aasian etelärannikolla. Se sijaitsi Lyykian ja Kilikian välissä, nykyisen Turkin alueella. Pohjoisessa Pamfylia rajoittui Pisidiaan. Pamfylia joutui aluksi Lyydian vallan alle. Myöhemmin sen valloitti Persia. Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen se joutui seleukideille. Myöhemmin Pamfyliasta tuli osa Rooman valtakuntaa, ja se kuului aluksi Lycia et Pamphylian provinssiin ja myöhemmin Pamphylian provinssiin.
Antti Syrjäniemi
Antti Syrjäniemi (myös Andrew Niemi, 30. marraskuuta 1892 – joulukuu 1962 ) oli amerikansuomalainen kuplettilaulaja ja lauluntekijä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltoihin muuttanut Syrjäniemi levytti lyhyen uransa aikana viisi kappaletta vuonna 1929. Yhdysvalloissa Syrjäniemi työskenteli aluksi kaivosmiehenä Cape Annin graniittilouhoksella Massachusettsin osavaltiossa, jossa oli työssä paljon muitakin suomalaisia, ja perusti myöhemmin samalle paikkakunnalle suutarinliikkeen. Hän osallistui aktiivisesti paikallisen Väinölän raittiusseuran toimintaan ja esitti ohjelmanumeroita sen juhlissa. Päätoimensa ohella äänilevyjen postimyyntiä harjoittaneen, amerikansuomalaisten keskuudessa laajalti luetun Raivaaja-lehden on arveltu olleen välittäjänä Syrjäniemen päästessä levyttämään. Antti Syrjäniemi asui koko Yhdysvalloissa viettämänsä ajan samalla pikkupaikkakunnalla.
Syrjäniemen tunnetuin levytys on ”Daytonian apinajuttu”. Se kertoo vuonna 1925 Tennesseessä käydystä ns. Daytonin apinaoikeudenkäynnistä, jossa paikallista opettajaa syytettiin evoluutioteorian opettamista kieltävän lain rikkomisesta. Tunnetuimman version kappaleesta levytti Tuomari Nurmio vuonna 1980. Syrjäniemen esittämänä se on julkaistu myös useilla kokoelmilla, muun muassa Love Recordsin vuonna 1971 ilmestyneellä Värssyjä sieltä ja täältä -kokoelmalla. Syrjäniemen levytetty tuotanto käsittää lisäksi kaksi kuplettia sekä kaksi pääosin puhuttua huumorilevytystä. Laulunsa ”Viola Turpeinen tanssit kiipillä” Syrjäniemi omisti tuolloin kuuluisalle harmonikansoittajalle Viola Turpeiselle, jonka soittoon hän oli ihastunut tämän vierailtua hänen kotipaikkakunnallaan. Lama-ajan alettua Victor-levy-yhtiö myytiin radiovastaanottimia valmistaneelle RCA-yhtiölle eikä Syrjäniemeä kutsuttu enää tekemään uusia äänilevyjä. Tästä huolimatta Syrjäniemi oli koko loppuelämänsä ajan suosittu esiintyjä kotipaikkakuntansa suomalaissiirtolaisten piirissä.
Levytetyt kappaleet
Victor-levymerkille 15. huhtikuuta 1929 levytetyt kappaleet:
Lyykia
pienoiskuva|Lyykia sijaitsee Vähän-Aasian lounaisosassa. Lyykia oli antiikin aikainen alue Vähän-Aasian lounaisrannikolla nykyisen Turkin alueella. Alue joutui Persian valtakunnan vallan alle Kyyros Suuren aikana kun persialainen kenraali Harpagos valtasi alueen. Myöhemmin siitä tuli osa Rooman valtakuntaa.
Herodotoksen mukaan Lyykia sai nimensä Ateenan kuninkaan Pandion II:n pojan Lykoksen mukaan. Alueella asuneet lyykialaiset puhuivat indoeurooppalaiseen kieliin kuuluvaa lyykian kieltä. Lyykian pohjois- ja länsipuolella sijaitsi Kaaria ja itäpuolella taas oli Pamfylia ja Pisidia.
Rooman valtakunnan osana Lyykia kuului ensin Lycian provinssiin ja sitten Lycia et Pamphylian provinssiin. Myöhäisellä roomalaiskaudella se oli osana Pamphylian provinssia ja sitten jälleen oma Lycian provinssinsa.
Katolinen liiga (Saksa)
pienoiskuva|Katolisen liigan käyttämä versio Baijerin lipusta Katolinen liiga oli saksalaisten katolisten ruhtinaitten liitto kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Se perustettiin vuonna 1609 protestanttisten ruhtinaitten vuotta aikaisemmin perustaman Evankelisen unionin vastavoimaksi.
Katolisen liigan perusti Baijerin herttua Maksimilian I, jonka lisäksi sen tärkeimmät jäsenet olivat Kölnin, Trierin ja Mainzin arkkipiispat. Katolisen liigan armeijan menestys jatkui kolmikymmenvuotisessa sodassa vuoteen 1631 asti, jolloin se hävisi ensimmäisen suuren taistelun Breitenfeldissä ruotsalaisia vastaan. Armeijan komentajana oli 1610–1632 Johann Tilly ja 1632–1634 Johann von Aldringen.
Katolisen liigan merkitys sotilaallisena voimana väheni huomattavasti vuonna 1632 Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin vallattua Baijerin ja Tillyn kuoltua. Lopullisesti liiga hajosi vuonna 1635 Prahan rauhan jälkeen, joka kielsi muodollisetkin Saksan ruhtinaitten keskinäiset liitot.
Hankkija
Hankkija Oy on suomalainen maatalouskauppa, joka myy esimerkiksi maatalouden tarvikkeita, koneita, rautakaupan tuotteita, puutarhatuotteita sekä harraste-eläimiin liittyviä tuotteita. Sen omistaja on tanskalainen Danish Agro -konserni. Hankkija on Suomessa markkinajohtaja maatalouskaupassa. Vuonna 2021 Hankkija oli liikevaihdoltaan Suomen 83. suurin yritys.
Pellervon Välitysliike (1901–1905)
Uudellamaalla ruotsinkieliset suurviljelijät perustivat maatalouden hankintoja varten Suomenmaan kulutusyhdistys Laborin vuonna 1897. Säännöiltään se ei sopinut suomenkielisten maanviljelijöiden tarpeisiin, vaan niitä olisi pitänyt muuttaa kansanvaltaisemmiksi.
Hankkijan edeltäjänä pidetään Pellervon Välitysliikettä, joka aloitti toimintansa marraskuussa 1901. Sen johtajana toimi Pääskylahden maanviljelyskoulun johtaja Benjamin Alfthan, mutta sen perustamista ajoi professori Hannes Gebhard, jota pidetään Suomen osuustoiminnan isänä. Pellervon Välitysliikkeen perimä välityspalkkio vaihteli puolesta prosentista kahteen prosenttiin, mikä ei kuitenkaan kattanut toiminnan kuluja, vaan Pellervo-Seuran tukea tarvittiin kulutjen kattamiseen. Pienten välityspalkkioiden avulla toivottiin hintojen olevan niin alhaiset ostajille, etteivät tukkuliikkeet voisi kilpailla Välitysliikkeen kanssa. Pellervon Välitysliikkeen keskeisiin nimikkeisiin kuuluivat vehnänleseet, rehuvehnäjauhot, muut väkirehut, kainiitti, tuomaskuonat, luujauhot, chilensalpietari ja muut apulanta-aineet, siemenvilja ja muut viljat, heinänsiemenet, oljet, heinät, perunat, meijeritarpeet, jauhot, suolat, lamppuöljyt, koneet, työkalut, rauta, naulat ja hevosenkengät.
Välitysliikkeen ensimmäinen vuosi oli tappiollinen, tuottoja sillä oli 5 000 markkaa ja kuluja 15 000 markkaa. Vaikeuksien jatkuessa Pellervo-Seura ei halunnut enää maksaa Pellervon Välitysliikkeelle tukea. Vuonna 1901 Suomessa säädetty osuustoimintalaki mahdollisti osuuskuntien perustamisen ja Pellervo-Seurassa alettiin ajatella, että Pellervon Välitysliikkeen sijaan joku muu taho voisi harjoittaa siemenkauppaa. Pellervon Välitysliike lopetettiin kannattamattomana vuonna 1905.
Keskusosuusliike Hankkija r.l. (1905–1919)
Pellervon Välitysliikkeen kaaduttua Gebhard alkoi ajaa Hankkijan perustamista. Keskusosuusliike Hankkija perustettiin vuonna 1905. KOL Hankkijan perustamiskokous oli 17. tammikuuta ja toiminta alkoi 16. maaliskuuta. Hankkijan perustivat 18 osuusmeijeriä, 27 osuuskassaa ja kaksi muuta osuuskuntaa. Perustajien joukossa ei ollut osuuskauppoja, vaikka ne kuuluivatkin Pellervo-Seuraan, sillä Hankkija oli suunnattu maanviljelijäväestön elinkeinonharjoittamisen tarpeisiin. Suomen maataloustarvikkeiden kauppaa harjoittivat pelkästään yksityiskauppiaat, joiden menettelytavoissa ja taidoissa oli havaittu olevan parantamisen varaa. Maatalouskaupan haasteita olivat esimerkiksi kauppa velaksi ja laatukysymykset erityisesti siemenviljan suhteen. Maanviljelijät alkoivat liittyä yhteen ja tehdä yhteisostoja maamiesseurojen, osuuskassojen ja meijereiden kautta. Mallia yhteistoiminnasta oli saatu ulkomailta. Keskusosuusliike Hankkijan johtajaksi tuli aiemmin Pellervon Välitysliikettä johtanut Benjamin Alfthan, jota avusti kassanhoitaja Emmi Jaeckel. Hankkijan konttori sijaitsi Nikolain­katu 13:ssa (myöhemmin Snellmaninkatu). Hankkijan ensimmäinen varasto oli Helsingin Malmilla. Lisäksi perustettiin kuusi pienempää aluevarastoa eri puolille Suomea. Hankkija harjoitti paitsi liiketoimintaa myös viljelijöiden neuvontaa esimerkiksi lannoitteiden käytössä.
Felipe Muñoz
Felipe Muñoz (s. 3. helmikuuta 1951 ) on entinen meksikolainen uimari ja olympiavoittaja
17-vuotias Felipe Muñoz ui Méxicon 1968 olympialaisissa 200 metrin rintauinnin alkuerien nopeimman ajan 2.31,1. Finaalin puolimatkassa hän oli vasta neljäntenä mutta nousi jälkipuoliskolla voittoon ajalla 2.28,7. Se oli isäntämaa Meksikon ensimmäinen kultamitali noissa kisoissa. Neljä vuotta myöhemmin Muñoz sijoittui Münchenin olympialaisissa samalla matkalla viidenneksi.
Muñoz valittiin International Swimming Hall of Fameen 1991. Hänen valmentajansa oli yhdysvaltalainen Ron Johnson.
Hankkija
Keskusosuusliike Hankkija r.l. (1905–1919)
Vuonna 1908 Hankkija perusti sivu- ja aluekonttorit Kuopioon, Viipuriin ja Pietariin. Hankkijan jäsenmäärä sekä osuuspääoma kasvoivat hitaasti. Huomattiin, että Hankkijan toimintaan nähden sen oma pääoma oli liian pieni. Tämän ongelman poistamiseksi perustettiin rahoitusyhtiö Osakeyhtiö Pääomanhankkija, jonka osakepääoma, 50 000 markkaa, lainattiin Keskusosuusliike Hankkijalle.
Käydäkseen halkokauppaa Pietariin Hankkija osti laivoja 1917. Niiden avulla oli tarkoitus vielä halkoja Saimaata pitkin Pietariin, mutta toimintaa ei onnistuttu aloittamaan, koska Venäjän vallankumous ja Suomen itsenäistyminen estivät halkokaupan Venäjän keisarikunnan valtionlaitoksille. Haminan ja Helsingin aluekonttorit perustettiin. Samalla kun Pietarin konttori suljettiin vuonna 1918, uusi konttori avattiin Berliiniin. Hankkija toi Suomeen ensimmäisen traktorin, joka oli merkiltään Alwork.
Vuonna 1919 Hankkija osti Nikolajeffin veljeksiltä vuonna 1913 rakennetun talon, ja siirsi pääkonttorinsa siihen. Taloa kutsutaan yhä Hankkijan taloksi. Samana vuonna perustettiin myös aluekonttori Hämeenlinnaan ja konttori New Yorkiin. Ensimmäisen suomalaisen traktori, Kullervo-moottori(auran)vetäjä, tuotiin markkinoille. Sen olivat kehittäneet Turun Rautakeskus ja Hankkija. Koska tuotteen menekki jäi pieneksi, siitä jouduttiin luopumaan. Hankkija toi maahan ensi kertaa autoja.
Keskusosuusliike Hankkija r.l. (1920–1939)
Hankkijalla oli Chevrolet-autojen yksinmyyntiedustus. Oman huoltoverkoston rakentaminen osoittautui niin kalliiksi, että yksinoikeudesta luovuttiin. Vuonna 1918 ostetusta konepajasta tehtiin vuonna 1920 Maanviljelyskonetehdas Oy, myöhemmin MKT-tehtaat Oy. Kasvinjalostus laajeni 1920-luvulla. Hankkijan siemenkeskus valmistui Tampereelle 1920, joka auttoi omien kasvinjalosteiden kaupassa. Berliinin konttori suljettiin, ja Savonlinnan ja Mikkelin aluekonttorit avattiin. Vuonna 1921 Maanviljelyskonetehdas alkoi valmistaa Sato-kylvökoneita ja vuonna 1924 Esa-puimakoneita. Aluekonttorit avattiin Lahteen, Porvooseen ja Rovaniemelle. New Yorkin konttori suljettiin. Vuonna 1923 avattiin aluekonttorit Kotkaan ja Iisalmeen, seuraavana vuonna Loimaalle. Hankkijan vahvan väkirehujen ja lannoitteiden kaupan vuoksi 1926 perustettiin sen päävaraston lähelle Malmille Hankkijan ensimmäinen rehusekoittamo 1926. Tämä oli Hankkijan rehuteollisuuden alku. Myös LVI-osasto perustettiin. Hankkija toimitti laitteet 66 meijeriin. Kaikista 1920-luvulla valmistuneista meijereistä se koneisti yli 90 prosenttia. Koska meijerit tarvitsivat sähköä, Hankkija teki sähköurakointia saadakseen maaseudun kylät sähköistettyä. Kokkolan aluekonttori avattiin vuonna 1927. 1920-luvulla johtajana aloittanut Taavi Arola keskittyi aikaisempaa enemmän liiketalouteen, mutta hyväksytti paljon päätöksiä hallintoneuvostolla luottamuksen aikaansaamiseksi linjauksiinsa. Vuosi 1928 oli Hankkijalle ennätysvuosi: 337 miljoonan markan liikevaihdolla saatiin 7 miljoonan markan tulos. Tulos ylitettiin vasta vuonna 1937.
200px|thumb|Keskusosuusliike Hankkijan logo Hankkijan "hakaslogo" syntyi 1930-luvulla. Sitä on pidetty yhtenä Suomen tunnetuimmista tuotemerkeistä. Hakaset symboloivat ”valittua, tarkastettua, taattua”.
Keskusosuuliike Hankkija (1940–1959)
Hankkija myi ensimmäiset dieselmoottoriset traktorit (Massey-Harris 744) vuonna 1950. Samana vuonna se myi myös Suomen ensimmäiset (itsekulkevat) Massey-Harris-leikkuupuimurit, jotka korvasivat vähitellen paikoillaan pysyvät puimakoneet. Hankkija alkoi maahantuoda ensin Länsi-Saksassa valmistettuja Allgaier-traktoreita, vuosikymmenen loppupuolella ne korvattiin samalla tehtaalla valmistetuilla Porsche-traktoreilla. Hankkija aloitti 1950-luvulla myös Zetor-traktoreiden myynnin ja se myi muutaman vuoden ajan myös Valmetin traktoreita, ennenkuin myynti siirtyi kokonaan tehtaan omalle piirimyyntiverkostolle.
Maaliskuussa 1952 SOK kertoi Hankkijalle haluavansa muuttaa niiden välistä työnjakosopimusta. Se halusi itselleen niin kutsutut kodin sähkökoneet. Syksyllä SOK alkoi myydä sähkötarvikkeita hyvin halvalla, sopimuksen se sanoi irti seuraavana vuonna. Vuonna 1955 yhtiöt solmivat uuden sopimuksen, mutta SOK rikkoi tätäkin sopimusta, esimerkiksi aloittamalla rehuntuotannon vuonna 1959.
Hankkija (1960–1979)
Hankkija toimi Pellervo-seuran piirissä yhteistyössä Suomen Osuuskauppaan kuuluvien osuuskauppojen kanssa. Hankkijaan liittyi alusta pitäen mukaan osuusmeijereitä, vaikka osuusmeijereiden oma keskusliike Valio oli aloittanut miltei yhtä aikaa Hankkijan kanssa. Hankkijalta meijerit hankkivat meijerikoneistoja. Usean keskusliikkeen välisen työnjaon epäselvyys oli ongelma.
SOK irtisanoi Hankkijan kanssa vuonna 1955 tehdyn työnjakosopimuksen vuonna 1960. Hankkija ehdotti, että se voisi luopua esimerkiksi mopojen ja kanaverkkojen myynnistä, mutta ei halunnut luopua rehukaupasta. Uutta sopimusta ei tehty. Sisäpiireissä arveltiin, että SOK pyrki liittämään Hankkijaa itseensä. Uusi yhteistyö- ja työnjakosopimus tehtiin vuonna 1962, mutta kiistat jatkuivat.
Alun perin SOK:n tehtävänä oli ollut asutuskeskuksien kuluttajaväestön tarpeiden tyydyttäminen, kun taas Hankkija keskittyi maatalouskoneiden ja -tarvikkeiden, lannoitteiden, väkirehujen ja siementen kauppaan. Hankkijan ja SOK:n välirikko kärjistyi jälleen vuonna 1968, jolloin jotkut osuuskaupat lakkasivat jakelemasta Hankkijan tuotteita. Varmistaakseen yhteytensä Hankkijaan maanviljelijät joutuivat perustamaan omia maatalousosuuskuntia. Turun maatalousosuuskunta perustettiin tammikuussa 1970. Seuraavan vuoden lopussa osuuskuntia oli jo 74. Tätä vaihetta on sanottu Hankkijan talvisodaksi. 1960-luvun lopulla erimielisyydet kärjistyivät niin, että Hankkija joutui luomaan oman kenttämyyntiverkostonsa kilpailemaan osuuskauppojen kanssa. Tästä lähtien kuntien ja kylien osuuskaupat leimautuivat pääyhteistyösuuntansa mukaan hankkijalaisiin ja SOK:laisiin.
1960-luvulla Hankkija alkoi maahantuoda saksalaisia Krupp-kuorma-autoja.
Vuonna 1961 Hankkija sai brittiläisten Massey-Ferguson -traktorien edustuksen Korpivaara Oy:ltä ja luopui samoihin aikoihin saksalaisten Porsche-traktorien maahantuonnista. Kun italialainen autovalmistaja Fiat halusi 1960-luvun alussa vaihtaa maahantuojaansa Suomessa, merkin edustus siirtyi neuvottelujen jälkeen Hankkijalle vuonna 1962. Hankkijan tytäryhtiöksi Fiat-henkilö-, paketti-, linja- ja kuorma-autojen maahantuontia varten perustettiin Autonovo Oy. Samana vuonna toteutetun henkilöautojen tuontisäännöstelyn purkamisen ansiosta Fiat nousi nopeasti yhdeksi Suomen eniten myydyistä henkilöautomerkeistä. Rekisteröityjen Fiat-henkilöautojen määrä kasvoi Suomessa 1960-luvun aikana yli kymmenkertaiseksi, noin 4 200 autosta lähes 48 000 autoon. Myydyimmät mallit olivat pikkuautot Fiat 600 ja 850.
Vuonna 1967 Hankkija osti Oy Union-Öljy Ab:n osake-enemmistön. Hankkija oli toiminut aiemminkin öljytuotekaupassa, mutta nyt sen asema vahvistui. Seuraavana vuonna Hankkija aloitti yhteistyön ruotsinkielisen sisarjärjestönsä Laborin kanssa. Hankkija alkoi markkinoida ja huoltaa maansiirto-, rakennus- ja metsäkoneita.
Hankkija toimi monella alalla, iskulauseenaan ”Hankkija on monessa mukana”. Merkittävän osan Hankkijan toimintaa muodosti Maatalous-Hankkijan lisäksi Hankkijan rehuteollisuus sekä Kone-Hankkijan traktoreiden, puimureiden sekä traktoreiden lisälaitteiden kauppa. Maataloudesta irrallaan oleva Teknillinen Hankkija teki rakennusurakoihin, myös vientirakennusurakoihin sähköteknisiä asennuspalveluita ja toi maahan muun muassa radionauhureita. Traktoreista Hankkijan tunnetuimpia edustamia tavaramerkkejä olivat Massey-Ferguson ja myöhemmin Volvo BM Valmet. Hankkija harjoitti edelleen myös kasvinjalostusta. Tammiston tilalta siirryttiin vuonna 1972 Anttilan koetilalle Tuusulaaan. Vuosikymmenten kuluessa Hankkijan kiinteä omaisuus kasvoi merkittäväksi.
Fiat-merkin menestys jatkui 1970-luvulla ja vuoden 1979 lopussa Fiat-henkilöautot muodostivat kymmenesosan koko Suomen rekisteröidyistä henkilöautoista noin 117 000 kappaleella. Vuosikymmenen eniten myyty malli oli Fiat 127.
Oranssi Hankkijan lippalakki tunnetaan 1970- ja 1980-lukujen maaseutujen isäntien vakiovarusteena.
Ionicus
Ionicus (, ”joonialainen”) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu kahdesta pitkästä ja kahdesta lyhyestä tavusta. Metron on saanut nimensä siitä, että sitä käytettiin alun perin joonialaisilla alueilla, mahdollisesti Kybelelle omistetuissa kulttilauluissa.
Metronia esiintyy kahdessa muodossa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
Hankkija
Keskusosuuskunta Hankkija (1980–1990)
Vuonna 1981 Hankkija otti edustukseensa Valmet-traktorit ja Valtra-koneet. Samalla se siirsi Massey-Fergusonit tytäryhtiölleen Konekauppa Pellervoon. Huolto- ja varaosapalvelut keksitettiin Hakas-huoltoverkostolle. Seuraavana vuonna vietettiin Hankkijan 75-juhlavuotta. Sen kunniaksi markkinoille tuotiin Heli-tuotantorakennusmallisto. Vuonna 1983 Union-Öljyn omistus siirtyi Hankkijalta Nesteelle. Hankkijalla oli yli 75 000 jäsentä ja siihen kuului 163 maatalousosuuskuntaa. Ensimmäiset Rosenlewin valmistamat kotimaiset Massey-Ferguson -leikkuupuimurit Hankkija myi 1983. Raimo Rekon vetämästä Hankkijan raskaskoneryhmästä muodostui 1980-luvulla Suomen Rakennuskone Oy.
Albanojärvi
Albanojärvi on keskisen Italian Latiumin alueella sijaitseva kraatterijärvi. Se on muodostunut Albanovuoriksi kutsutun suuren tulivuorikalderan laidalle. Antiikin ajalla järvi on yhdistetty myyttiseen Alba Longan kaupunkiin, ja 300-luvulla eaa. roomalaisten kerrotaan rakentaneen järveen tulvia ehkäisevän laskutunnelin toteuttaakseen ennustuksen, jonka mukaan Vejin etruskikaupunki kaatuisi vasta järven vesien laskiessa. Järveä ympäröivät nykyään kaupungit Albano Laziale ja Castel Gandolfo, jossa sijaitsee paavin kesäasunto.
Ionicus
Ionicus a minore eli ”pienempi ionicus”
Ionicus a maiore eli ”suurempi ionicus”
Lyyrisessä runoudessa ionicusta käytettiin niin kutsutussa joonialaisessa säkeessä.
Hankkija
Keskusosuuskunta Hankkija (1980–1990)
Vuonna 1984 Kouvolaan avattiin Tuottajain Rypsi Oy:n öljynpuristamo, jossa valmistettiin rypsipuristetta rehuteollisuuden käyttöön.
Albanojärvi
Maantiede ja geologia
Albanojärvi on kahden muinaisen tulivuorikraatterin muodostamaan painaumaan syntynyt soikea järvi. Se sijaitsee Italian Latiumin alueella Rooman kaupungin kaakkoispuolella. Albano Lazialen ja Castel Gandolfon kaupungit sijaitsevat järven rannoilla.
Hankkija
Keskusosuuskunta Hankkija (1980–1990)
Vuonna 1985 Hankkija osti Rakennusliike Puolimatkan Armas Puolimatkan perheeltä. Kauppa mahdollisti Hankkijan itsenäisyyden useiksi vuosiksi, mutta käytännön liiketoiminta sopeutui kuitenkin liian hitaasti yhteiskunnan ja liike-elämän muutoksiin. Hankkijan organisaatio osoittautui taloudellisesti kestämättömäksi.
Albanojärvi
Maantiede ja geologia
Järvi sijaitsee suuren tulivuorikalderan reunoista muodostuneiden Albanovuorten alueella. Tulivuori on purkautunut viimeksi noin 22 000 vuotta sitten, mikä tekee siitä keskisen Italian tulivuorista nuorimman. Kalderan alueella on nykyisin kaksi kraatterijärveä: suurempi Albanojärvi ja pienempi Nemijärvi.
Hankkija
Keskusosuuskunta Hankkija (1980–1990)
Vuonna 1988 Hankkija ja SOK perustivat Hankkija-Maatalous Oy yhtiön. Autonovo Oy aloitti Lancia-henkilöautojen maahantuonnin ja samalla Fiat-henkilöautojen maahantuonti siirtyi Oy Veho Ab:lle.
Novera (1990–1992)
Keväällä 1990 Osuuskunta Hankkija muutti nimensä Novera-Yhtymäksi. Rakennusliike Puolimatkasta tuli sen tytäryhtiö. Noverasta tuli ensimmäinen suomalainen suuryritys, joka ajautui konkurssiin 1990-luvun lamassa vuonna 1992.
Albanojärvi
Maantiede ja geologia
Albanojärven pinta-ala on noin viisi neliökilometriä. Järvi on enimmillään noin 170 metriä syvä, ja sen vedenpinta on 293 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. Albanojärvi on Euroopan syvin kraatterijärvi.
Historia
pienoiskuva|Castel Gandolfon kaupunki järveltä Albanojärven ympäristössä on ollut ihmisasutusta jo pronssikaudella yli 4 000 vuotta sitten. Roomalaisessa mytologiassa esiintyvä Alba Longan latinalainen kaupunki on yleensä sijoitettu järven lähiympäristöön.
Hankkija
Hankkija-Maatalous Oy (1988–2012)
Vuonna 1988 Hankkija ja SOK perustivat Hankkija-Maatalous Oy yhtiön, joka aloitti toimintansa heinäkuussa. Yhtiöön sijoittuivat Maatalous-Hankkijan maataloustoiminnot ja Kone-Hankkinan maatalouskonetoiminnot. Yhteistyön myötä päättyi SOK:n ja Hankkijan kaksikymmenvuotinen kiista vähittäiskaupasta, joka oli pakottanut Hankkijan luomaan tuottajaosuuskunnilleen oman vähittäiskauppaverkoston SOK:hon kuuluvien vähittäiskauppojen rinnalle koko Suomeen. Jälkiviisaasti voidaan ajatella, että maatalousliiketoiminnan yhtiöittäminen SOK:n kanssa omistettuun yhteisyritykseen säästi Hankkijan ydinliiketoiminnan, maataloustarvikekaupan, kun emoyhtiö Novera ajautui konkurssiin vuonna 1992.
Albanojärvi
Historia
Historioitsija Dionysios Halikarnassoslaisen Rooman historiassa kerrotaan järven tulvineen ja aiheuttaneen tuhoa ympäröivälle maaseudulle vuoden 398 eaa. kesällä. Hänen mukaansa läheistä Vejin etruskilaista kaupunkia tuolloin piirittäneet roomalaiset pitivät tulvaa huonona enteenä, ja pyysivät neuvoa Delfoin oraakkelilta. Dionysioksen mukaan oraakkeli kertoi tulvan olleen merkki etruskeja suojelleen jumalan Poseidonin vihasta roomalaisia kohtaan. Oraakkeli myös neuvoi sodan kääntyvän suotuisaksi roomalaisille, mikäli he ohjaisivat tulvavedet mereen. Dionysioksen mukaan roomalaiset rakensivatkin edelleen olemassaolevan järven tulvia estävän laskutunnelin toteuttaakseen oraakkelin ennustuksen.
Hankkija
Hankkija-Maatalous Oy (1988–2012)
Hankkija-Maatalous osti Tuko Maatalous Oy:n vuonna 1992.
Albanojärvi
Historia
Nykyään järveä ympäröivät kaupungit Albano Laziale ja Castel Gandolfo. Näistä Castel Gandolfon kaupunki sijaitsee mahdollisesti myyttien Alba Longan esikuvana olleen muinaisen kaupungin paikalla. Castel Gandolfon Palazzo Apostolico -palatsi on toiminut paavin kesäasuntona 1600-luvulta lähtien.
Hankkija
Hankkija-Maatalous Oy (1988–2012)
Alkuvuonna 1993 SOK osti Noveran konkurssipesästä loput 50 prosenttia Hankkija-Maatalous Oy:stä, jolloin se siirtyi kokonaan SOK:n omistukseen.
Danderydin piiri
Danderydin piiri sijaitsee Danderydin kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on.
Hankkija
Hankkija-Maatalous Oy (1988–2012)
Maatalouskaupan Agrimarket-brändi otettiin käyttöön vuonna 1992 ja puutarhakaupan brändi Multasormi vuonna 1994. Vuonna 1994 perustettuun Boreal Kasvinjalostukseen yhdistettiin Hankkijan kasvinjalostustoiminta, Maatalouden tutkimuskeskuksen MTT:n kasvinjalostuslaitos ja Jokioisten siemenkeskus.
Vuonna 2003 Hankkija-Maatalouden osuus Agrimarketin liikevaihdosta oli yli 80 prosenttia. Loput saatiin Etelä-Pohjanmaan Osuuskaupasta, Salon Seudun Osuuskaupasta, Kymenlaakson Agrimarket Oy:stä ja Osuuskauppa OSLA:sta. Suomessa oli 130 Agrimarketia ja kahdeksan Agrimarket-konekeskusta. Hankkija-Maatalous osti Osuuskauppa Osla Handelslagetin maataloustoimintaan keskittyneet liiketoiminnat.
Maaliskuussa 2006 Hankkijan pääkonttori muutti Helsingistä Hyvinkäälle. Huhtikuussa lannoitteita myyvä Kemira GrowHow osti SOK:lta 19 prosenttia Hankkija-Maataloudesta.
Tammikuussa 2007 Lännen Tehtaat ja Hankkija-Maatalous Oy sopivat Lännen Tehtaiden omistamien Suomen Rehu Oy:n ja Avena Nordic Grain Oy:n osake-enemmistöjen (51 %) siirtymisestä Hankkija-Maatalouden omistukseen. Kilpailuviraston selvityksen jälkeen Avena Nordic Grainin osakkeiden kauppa peruuntui. Suomen Rehu Oy:n osakkeiden kauppa toteutui kesällä 2007. Syyskuussa 2008 Hankkija-Maatalous osti loputkin Suomen Rehun osakkeet.
Syyskuussa 2012 SOK myi 60 prosenttia Hankkija-Maatalous Oy:stä tanskalaiselle DLA Groupille. DLA:n pääomistajia olivat Danish Agro ja Vestjyllands Andel. Hankkija-Maatalous työllisti noin 900 työntekijää 81 myymälässä ja kahdeksassa konekeskuksessa. Sen liikevaihto oli noin miljardi euroa. Kilpailuvirasto hyväksyi kaupan joulukuussa.
Hankkija Oy (2013–)
Vuonna 2013 yhtiön nimi muutettiin Hankkija Oy:ksi. Seuraavana vuonna se osti Kymenlaakson Agrimarket Oy:n maatalousliiketoiminnan Kymen Seudun Osuuskaupalta.
Vuonna 2016 Agrimarket- ja Multasormi-ketjut muutettiin Hankkijaksi. Seuraavana vuonna Hankkija osti Etelä-Pohjanmaan Osuuskaupalta Eepee Agri Oy:n.
Vuonna 2018 Hankkija luopui Horschin, Samsonin ja Rauchin edustuksista. Suomen Rehun tuotemerkki muuttui Hankkijaksi.
Elokuussa 2019 Konekesko myi maatalouskoneliiketoimintansa Danish Agro Machineryn suomalaiselle tytäryhtiölle, Finnish Agro Machinerylle. Marraskuussa John Deeren edustus siirtyi Hankkijalta Wihurille.
Helmikuusta 2020 alkaen Hankkija alkoi myydä Claasin traktoreita, puimureita, ajosilppureita, työkoneita, kurottajia ja pyöräkuormaajia, kun Claas-koneita aiemmin Suomessa myynyt Finnish Agro Machinery liitettiin Hankkijaan. Salosta ostettiin Suur-Seudun Osuuskaupan maataloustoiminta. Kilpailu- ja kuluttajaviraston selvityksen vuoksi maatalouden polttoöljyt jätettiin kaupan ulkopuolelle.
Helmikuussa 2023 englantilainen AB Vista osti Hankkijan Progres-rehuinnovaation. Hankkija jatkaa Progresin käyttöä omissa rehuissaan ja sitä viedään myös Danish Agron kautta Pohjois-Euroopaan. Hankkijan Turun tehtaalla otettiin käyttöön ensimmäinen biokaasulla toimiva kuljetusrekka.
Hankkijan pää- ja toimitusjohtajat
Hankkijan pää- ja toimitusjohtajia:
Pellervon Välitysliike(1901–1905) Keskusosuusliike Hankkija(1905–1959) Hankkija(1960–1979)
Keskusosuukunta Hankkija(1980–1990) Novera (1990–1992) Hankkija-Maatalous (1988–2012) Hankkija (2013–)
Organisaatio
Hankkijan emoyhtiö on tanskalainen Danish Agro. Vuonna 2020 Hankkijan osuus konsernin liikevaihdosta oli noin kuudesosa. Hankkijan pääkonttori sijaitsee Hyvinkäällä.
Liiketoiminta
Hankkijan liiketoiminta-alueisiin kuuluu rehuliiketoiminta, viljakauppa, konekauppa sekä maatalous- ja myymäläkauppa.
Dura
Dura tarkoittaa seuraavia asioita:
Neil Gaiman
Neil Gaiman (s. 10. marraskuuta 1960 Portchester, Englanti) on englantilainen kirjailija ja sarjakuvakäsikirjoittaja. Hän asuu nykyisin Yhdysvalloissa. Gaiman nousi 1990-luvun alussa kuuluisuuteen Sandman-sarjakuvan käsikirjoittajana. Gaimanin teoksille on myönnetty fantasiakirjallisuuden tunnustuksia, muun muassa World Fantasy Award, Darius Award sekä Hugo-, Nebula- ja Stoker-palkinnot.
Elämä ja ura
Lapsena ja nuorena Gaiman luki C. S. Lewisin, J. R. R. Tolkienin ja G. K. Chestertonin tuotantoa. Nuorena hän innostui tieteiskirjallisuudesta: hänen mielilukemistaan olivat Samuel R. Delany, Roger Zelazny, Harlan Ellison ja varsinkin Gene Wolfe.
Vaikka Gaiman oli juutalainen, hän kävi koulua Englannin kirkon oppilaitoksissa, joissa tarjottiin normaalin lukujärjestyksen lisäksi uskonnollista opetusta. Samaan aikaan hän valmistautui bar mitsvaan ortodoksijuutalaisen hazzanin opastuksella. Koulutaustansa ansiosta Gaimanilla on laajat tiedot niin juutalaisesta kuin kristillisestä jumaluusopista ja ilmestyskirjallisuudesta. Ne ovat vaikuttaneet suuresti hänen teoksiinsa, kaikkein selvimmin Sandmaniin.
1980-luvun alussa Gaiman oli jonkin aikaa toimittajana tehden haastatteluja ja kirja-arvosteluja. Vuonna 1984 hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa, Duran Duran -yhtyeen historiikin. Seuraavana vuonna yhteistyö Kim Newmanin kanssa tuotti teoksen Ghastly Beyond Belief, joka sisälsi otsikon mukaisia lainauksia tieteis- ja fantasiakirjallisuudesta. Vuonna 1988 häneltä ilmestyi Don't Panic: The Official Hitchhikers Guide to the Galaxy Companion. Pian sen jälkeen hän kirjoitti yhteistyössä Terry Pratchettin kanssa koomisen ilmestyskirjan Hyviä enteitä.
Tutustuttuaan sarjakuvakirjoittaja Alan Mooreen Gaiman alkoi itsekin alalle ja jatkoi Miracleman-sarjakuvan käsikirjoittamista Mooren jälkeen.
Sarjakuvaromaanit Violent Cases ja Signal to Noise hän kirjoitti yhdessä Dave McKeanin kanssa. Sen jälkeen Gaiman siirtyi työskentelemään sarjakuvayhtiö DC Comicsiin, jossa hänen ensimmäinen työnsä oli Black Orchid -lyhytsarja.
Gaimanin tunnetuin teos on laaja Sandman-sarja, jonka kuvittajina on toiminut suuri joukko taiteilijoita. Sandman-sarjan päähenkilöt ovat unen henkilöitymä Sandman eli Dream sekä hänen kuusi sisarustaan Despair, Desire, Delirium, Death, Destiny ja Destruction (”Epätoivo”, ”Intohimo”, ”Houre”, ”Kuolema”, ”Kohtalo” ja ”Tuho”). Gaimanin mukaan nämä seitsemän loputonta olentoa ”eivät ole jumalia, he olivat olemassa ennen kuin ihmiskunta uneksikaan jumalista, ja he ovat olemassa kun viimeinen jumala on kuollut” (Brief Lives -teoksen esipuheesta). ”Saadessani oman lehteni, Sandmanin, pääsin tulkitsemaan perinteisiä myyttejä sekä luomaan kokonaan omiani. Sandman on tarina tarinoista, 75 numeron mittainen murhenäytelmä”, Gaiman on kuvaillut. Sarja julkaistiin ensin 75 osassa The Sandman -lehtenä 1988–1995, sitten kymmenenä kokooma-albumina vuosina 1991–1996. Gaiman palasi Sandmanin maailmaan vuonna 2003 albumissa Ikuiset yöt. Kirja sisältää seitsemän tarinaa Sandmanista ja tämän perheestä.
Neverwhere – maanalainen Lontoo (1996) kertoo Lontoon alla elävistä ihmisistä, joiden joukkoon päähenkilö vahingossa joutuu. Romaani perustuu Gaimanin BBC:lle käsikirjoittamaan Neverwhere-televisiosarjaan.
Gaiman on myös muun muassa tehnyt käsikirjoituksen yhteen Babylon 5 -televisiosarjan jaksoon ja kolmeen Doctor Who -sarjan jaksoon. Gaiman kirjoitti myös englanninkielisen tekstin Hayao Miyazakin elokuvaan Prinsessa Mononoke.
Romaanistaan Tähtisumua Gaiman sai vuonna 1999 Mythopoeic-palkinnon. Alkuteoksen kuvitti Charles Vess.
Unohdetut jumalat (2001) on romaani tavallisesta miehestä jumalten välisessä taistelussa. Teos nosti Gaimanin menestyskirjailijoiden joukkoon ja sai muun muassa Hugo-palkinnon.
Suomennetut teokset
thumb|Gaiman ja hänen koiransa Cabal kesäkuussa 2009.
H.I.D
Tekniikkaa käytetään autojen xenon-valoissa ja kiinteistöjen valaisimissa. Kaasupurkauslampuilla päästään huomattavasti parempaan energiatehokkuuteen kuin vanhanmallisilla hehkulampuilla.
Gasentladungsröhre
Mustahaukka
Mustahaukka (Buteogallus anthracinus) on luhtahaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Belizessa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Grenadassa, Guatemalassa, Guyanassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Perussa, Puerto Ricossa, Saint Luciassa, Saint Vincent ja Grenadiineissa, Trinidad ja Tobagossa, Yhdysvalloissa, Venezuelassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppisen ja trooppisen vyöhykkeen mangrovekasvillisuus nousuveden rajan yläpuolella, kosteat vuoristoalueet, suot, rannikkoseudun järvet, rantalieju ja suolatasangot. Sen määrän epäillään olevan vähenemässä kosteikkoalueiden tuhoutumisen vuoksi.
M26
M26 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Molossos
Molossos voi viitata seuraaviin:
Aschehoug
400px|thumb|right|Aschehougin pääkonttori [[Sehesteds plassilla Oslossa.]] H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard) AS on norjalainen kustannusyhtiö, jonka perustivat vuonna 1872 Hieronymus ja Halvar Aschehoug alun perin kirjojen vähittäiskauppa­liikkeeksi. Yritys ryhtyi myös kustannus­liikkeeksi sen jälkeen, kun William M. Nygaard tuli sen johtajaksi vuonna 1888. Vuonna 1900 kustannus- ja kirja­kauppa­toiminta erotettiin toisistaan. Vuonna 1935 yritys muutettiin osakeyhtiöksi. Ascehoug on yksi Norjan suurimmista kustannus­liikkeistä ja julkaisee norjalaista ja ulkomaalaista kauno­kirjallisuutta, tieto­kirjoja, oppi­kirjoja, lasten- ja nuorten­kirjoja. Konsernin liikevaihto vuonna 2008 oli 664,5 miljoonaa Norjan kruunua. Jos mukaan lasketaan myös Ascehougin osuus De norkse Bokklubbenesta ja Norli Gruppenista, kokonais­liike­vaihto oli 1528 miljoonaa kruunua.
Oikeusministeriön demokratiapalkinto
2011
Vuonna 2011 teemana oli vapaaehtoistoiminta. Palkinnon yhteistyöjärjestöinä olivat oikeusministeriö, Raha-automaattiyhdistys, Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssi ry ja Ylen Ykkösen aamu-tv. Palkinnon saivat: Vuoden 2011 palkinnot luovutti Tasavallan presidentti Tarja Halonen.
2012
Vuonna 2012 palkinnon saivat kolme lasten ja nuorten osallistumista edistänyttä tahoa:
Tammi (kirjankustantamo)
Kustannusyhtiö Tammi on vuonna 1943 perustettu suomalainen kirjankustantamo. Tammi on osa Suomen suurinta yleisen kirjallisuuden kustantamoryhmää, WSOY:tä. Sen omistaa ruotsalainen Bonnierin mediakonserni. Tammi on yksi Suomen suurimmista kirjankustantajista. Se julkaisee kotimaista ja käännettyä kauno- ja tietokirjallisuutta lapsille, nuorille ja aikuisille.
Oikeusministeriön demokratiapalkinto
2014
Vuonna 2014 palkinnon saivat lähidemokratiaa edistäneet tahot. Palkinnon saivat:
Tammi (kirjankustantamo)
Tammen kirjailijoita ovat muiden muassa Leena Lehtolainen, Max Seeck, Kaari Utrio, Sinikka Nopola ja Tiina Nopola, Timo Parvela, Saara Turunen, Jari Järvelä, Pirjo Tuominen, Markku Pääskynen, Paula Noronen, Jussi Valtonen, Kristiina Vuori ja Anna Kortelainen. Tammen julkaisemaa lasten- ja nuortenkirjallisuutta ovat muun muassa J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjojen suomennokset ja tunnetut lasten- ja nuortenkirjasarjat, kuten Tammen kultaiset kirjat, Timo Parvelan Ella-sarja, Paula Norosen Supermarsu- ja Yökoulu-sarjat, Salla Simukan, Maria Turtschaninoffin ja Elina Rouhiaisen nuortenkirjat sekä Disney- ja Muumi-kirjat. Tammi on myös mangakustantaja.
Oikeusministeriön demokratiapalkinto
2017
Vuonna 2017 palkinto jaettiin kumppanuutta edistäville toimijoille tai toimintatavoille. Palkinnon saivat:
2018
Teema: demokratia- ja ihmisoikeuskasvatus