cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anne Henning
Marraskuussa 1971 Henning kohensi Inzellissä 500 metrin maailmanennätystä ajalla 42,60 ja sivusi sitä neljä päivää myöhemmin Innsbruckissa. Tammikuussa 1972 Davosissa hän paransi pikamatkan maailmanennätyksen aikaan 42,50 ja teki samoissa kilpailuissa myös 1 000 metrin maailmanennätyksen 1.27,50. Myöhemmin tammikuussa hän luisteli Innsbruckissa sprinttipisteiden maailmanennätyksen 174,000.
Sapporon olympialaisissa 1972 Henning voitti kultaa 500 metrillä ajalla 43,33 jättäen hopeamitalistin 0,68 sekunnin päähän. Hän saavutti 1 000 metrillä pronssia ajalla 1.31,62 häviten kultamitalin 0,22 sekunnilla ja hopeamitalin 0,01 sekunnilla. Hän lopetti luistelu-uransa olympialaisiin.
Giampaolo Calanchini
Giampaolo Calanchini (4. helmikuuta 1937 Argenta – 19. maaliskuuta 2007 Bologna) oli italialainen miekkailija. Hän oli mukana saamassa säilän joukkuekilpailussa pronssia vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja sitten hopeaa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa.
Vita nuova
thumb|250px|Henry Holiday, Dante kohtaa Beatricen Ponte Santa Trinitalla, 1883. Vita Nuova: Uusi elämä on Danten varhaisteos, jonka aiheena on ihannoitu rakastettu Beatrice. Dante kirjoitti teosta vuodesta 1283 lähtien lähes kymmenen vuotta, ja se valmistui noin vuonna 1294.
Vita Nuova on prosimetrum-muotoinen eli yhdistelee sekä runomuotoista että suorasanaista tekstiä. Se sisältää 25 sonettia, yhden ballatan ja neljä canzonea sekä 42 lyhyttä proosamuotoista kappaletta, jotka sekä pohjustavat että selittävät runoja. Teos käsittelee Danten palavaa mutta täyttymättömäksi jäänyttä rakkautta Beatrice Portinaria kohtaan, joka oli häntä vuotta nuorempi naapuriperheen tytär. Viimeisessä, kesken jääneessä canzonessa Dante kuvaa Beatricen kuolemaa. Dante kuitenkin kohtaa hänet vielä uudelleen Jumalaisessa näytelmässä. Vaikka teoksessa ei mainita Dantea itseään nimeltä, se on selvästi omaelämäkerrallinen kuvaus Danten nuoruusvuosista.
Teos on sisältönsä ohella merkittävä myös siinä mielessä, että se on kirjoitettu italiaksi ja se vaikutti yhdessä Jumalaisen näytelmän kanssa Toscanan murteen muodostumiseen italian kielen standardiksi.
Bing (täsmennyssivu)
Bing voi viitata seuraaviin asioihin:
Henkilöitä
Bing on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ksyluloosi-5-fosfaatti
Ksyluloosi-5-fosfaatti (C5H9O8P) on ksyluloosisokerin johdannainen. Yhdistettä tavataan välituotteena pentoosifosfaattireitissä ja osana fotosynteesiin kuuluvaa Calvinin kiertoa.
Biologinen rooli
Ksyluloosi-5-fosfaattia muodostuu pentoosifosfaattireitissä sen epimeeristä ribuloosi-5-fosfaatista fosfopentoosiepimeraasientsyymin katalysoimana. Seuraavassa vaiheessa se reagoi riboosi-5-fosfaatin kanssa transketolaasin katalysoimana tuottaen sedoheptuloosi-7-fosfaattia ja glyseraldehydi-3-fosfaattia, jota eliöt voivat hyödyntää glykolyysissä. Transketolaasi katalysoi myös ksyluloosi-5-fosfaatin reaktiota erytroosi-4-fosfaatin kanssa, jolloin muodostuu fruktoosi-6-fosfaattia ja glyseraldehydi-3-fosfaattia. Calvinin kierrossa transketolaasi katalysoi sedoheptuloosi-7-fosfaatin ja glyseraldehydi-3-fosfaatin reaktiota riboosi-5-fosfaatiksi ja ksyluloosi-5-fosfaatiksi sekä fruktoosi-6-fosfaatin ja glyseraldehydi-3-fosfaatin reaktiota erytroosi-4-fosfaatiksi ja ksyluloosi-5-fosfaatiksi. Ksyluloosi-5-fosfaatti muunnetaan edelleen ribuloosi-5-fosfaatiksi fosfopentoosiepimeraasin katalysoimana.
Ksyluloosi-5-fosfaatin on todettu vaikuttavan hiirien rasva-aineenvaihduntaan. Runsas ksyluloosi-5-fosfaatin määrä aktivoi proteiinifosfataasi-2-entsyymiä, joka puolestaan aktivoi lipogeneesiä ja glykolyysiä säätelevää ChREBP-proteiinia.
Kupari(I)bromidi
Kupari(I)bromidi eli kuprobromidi (CuBr) on kupari(I)- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Kupari(I)bromidilla on useita kidemuotoja. Alle 385 °C:n lämpötilassa kiderakenne muistuttaa sinkkisulfidin mineraalin sfaleriitin kiderakennetta ja 385–470 °C:n välillä rakenne on wurtsiittimineraalin kaltainen. Tämän jälkeen kuumennettaessa rakenne muuttuu jälleen ja muistuttaa natriumkloridin kiderakennetta. Tämä rakenne on stabiili kupari(I)bromidin sulamispisteeseen asti. Kupari(I)bromidi on puolijohde.
Valmistus ja käyttö
Kupari(I)bromidia käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. Sitä käytetään katalyyttinä muun muassa diatsoniumsuolojen valmistuksessa sekä kytkentäreaktioissa. Yhdisteestä valmistetaan myös organokupariyhdisteitä.
Akaan vaakuna
thumb|150px|Akaan vaakuna Akaan vaakuna on Akaan kaupungin tunnus. Vaakunan aiheen sakarakoro viittaa Akaan vanhaan kivisakaristoon ja muuriankkuri yhdistymiseen.
Vaakunan selitys on ”sakarakoroisesti punaiseen ja hopeaan halkoisella kilvellä hopeinen muuriankkuri”, ja sen on suunnitellut Kari J. Tähtinen. Toijalan ja Viialan päätettyä yhdistyä Akaan kaupungiksi 2007 uudelle kaupungille sovittiin hankittavaksi uusi vaakuna. Suunnittelukilpailuun kutsuttiin yhdeksän heraldikkoa, ja Akaan kaupunginvaltuusto vahvisti kaupungin vaakunan kilpailutöiden joukosta kokouksessaan 28. helmikuuta 2007.
Vaaleatuhkatiira
Vaaleatuhkatiira (Procelsterna albivitta) on lokkeihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan eteläiseltä Tyyneltämereltä.
Taksonomia
Aikaisemmin vaaleatuhkatiira luokiteltiin tuhkatiiran (P. caerulea) alalajiksi. Molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella laji on ehdotettu kuuluvaksi ruskotiirojen (Anous) sukuun.
Koko ja ulkonäkö
Vaaleatuhkatiira on tiiraksi pienehkö ja voi kasvaa 28–31 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Vaaleatuhkatiiran pää, rinta ja vatsa ovat hyvin vaaleanharmaat. Selkä ja siivet ovat väriltään tummemman siniharmaat. Linnun pyrstö on pitkä ja haarapäinen. Silmien ympärillä on musta rengas ja valkoinen puolirengas. Vaaleatuhkatiiran nokka on pitkä ja musta.
The Liar
The Liar on vuonna 2009 perustettu helsinkiläinen rockyhtye. Yhtye on julkaissut kaksi täyspitkää levyä.
Historia
Kolmikko etsi kauan toista kitaristia, basso- ja kitarateknikko Mika Kivi (Grendel) liittyi yhtyeen riveihin 2013. Neljähenkisen miehistön ensimmäinen julkaisu oli video ja single kappaleesta Free Ride keväällä 2014. Saman vuoden kesän aikana Halonen jätti yhtyeen, jonka jälkeen rumpaliksi tuli muun muassa Collarbonessa soittanut Janne Sivunen. Uuden kokoonpanon ensi julkaisu oli neljän kappaleen EP, joka julkaistiin syksyllä 2015. EP sisälsi kappaleet: "Suffering", "Sunday", "Rebound for Glory" ja "Half-Way There".
The Liarin toinen albumi “The Final Chapter” julkaistaan 01.03.2019.
Diskografia
{| style="width: 100%;"
Nuit de folie
Nuit de folie on ranskalaisen popduon Début de Soiréen (William Picard ja Sacha Goëller) vuonna 1988 julkaistu kappale. Se oli heidän debyyttisinglensä albumilta Jardins d'enfants ja julkaistiin kesäkuussa 1988. Siitä tuli Ranskassa vuoden kesähitti, ja se oli listakärjessä yli kaksi kuukautta. Kappale julkaistiin myöhemmin uudelleen remiksattuna versiona, mutta se ei enää menestynyt.
Asessorin naishuolet (vuoden 1937 elokuva)
thumb|247px|Aku Korhonen Asessorin naishuolet on Yrjö Nortan ja Toivo Särkän ohjaama suomalainen farssielokuva vuodelta 1937. Se perustuu Agapetuksen samannimiseen romaaniin vuodelta 1935.
Nuit de folie
Vuoden 1988 singlejulkaisu nousi muutamassa viikossa Ranskan singlelistan kymmenen parhaan joukkoon, jossa se pysyi yhteensä 22 viikkoa ja yhdeksän perättäistä viikkoa listan kärjessä. Sitä myytiin Ranskassa yli miljoona kappaletta, ja se sai platinalevyn. Se oli vuoden 1988 myydyin single Ranskassa.
Asessorin naishuolet (vuoden 1937 elokuva)
Asessori Alfred Haaravirralla on vaikeuksia löytää uusi kotiapulainen. Hän ehdottaa pestiä vanhalle tuttavalleen Matildalle. Syntyy sarja väärinkäsityksiä ja kommelluksia ja monenmoisia lemmenkyhäelmiä.
Juoni
Helsinkiläisen asessori Alfred Haaravirran pitkäaikainen kotiapulainen löytyy kuolleena keittiöstä. Alfredin ystävän tuomari Pakkolan tytär Aino valitsee uudeksi apulaiseksi Vienon. Alfredilla on vakaa näkemys siitä, missä on minkin astian paikka, ja hän ajaa vaatimuksillaan Vienon epätoivoon. Alfred kirjoittaa entiselle naisystävälleen Matildalle ja pyytää tätä kotiapulaiseksi Vienon tilalle. Hiljakkoin Yhdysvalloista palannut Matilda on asettunut Vaasaan ja viljelee puheessaan englanninkielisiä sanontoja. Hän käsittää Alfredin kirjeen väärin kosinnaksi ja alkaa suunnitella Helsingin-matkaa. Alfred lähtee Matildaa pakoon. Kun hän palaa juhlista kotiin, Vieno kertoo että neiti on saapunut ja nukkuu sohvalla. Alfred luulee Vienon tarkoittavan neidillä Matildaa. Hän lähtee saman tien, eikä Vieno ennätä kertoa, että vieras on asessorin sisko Eedit Haaravirta.
Alfred päätyy rahatta ja ilman matkatavaroita Viipuriin. Niinpä hän pyytää raha-apua tuomari Pakkolalta, joka Ainon kehotuksesta lähtee ottamaan asioista selvää. Pakkola tapaa Alfredin ravintolasta taiteilija Veikko Pajukiven seurasta. Hän maksaa laskun ja lähettää Veikon ja Alfredin hotellihuoneeseen nukkumaan. Itse hän menee Veikon nimellä varattuun viereiseen huoneeseen. Aamulla muuan kauppias tulee hakemaan pukua, jonka Veikko on hänelle rahapulassaan myynyt. Kauppias vie epähuomiossa Pakkolan puvun, jolloin tämä lähettää Veikon Helsinkiin hakemaan toista pukua. Lisäksi Pakkola pyytää Veikkoa viemään viestin Ainolle. Aino on jo aiemmin nähnyt Veikon puistossa maalaamassa, ja nyt heillä on tilaisuus tutustua lähemmin. Myös Alfred ja Pakkola palaavat Helsinkiin. Matildakin on vihdoin matkustanut Alfredin luo. Kun Alfred tapaa Matildan kotoaan, hän järkyttyy perusteellisesti. Aino taas on kertonut isälleen avioituvansa Veikon kanssa. Tuomari Pakkola vastustaa aietta mutta suostuu, jos Alfred nai Matildan.
Matilda ei tiedä miten suhtautua Alfrediin. Lopulta Alfred tunnustaa haluavansa avioon Matildan kanssa. Pakkola järkyttyy, kun Alfred tulee vierailulle morsiamensa kanssa, ja joutuu hyväksymään Ainon ja Veikon naimisiinmenon. Niin alkaa Alfredin ja Matildan yhteiselo, ja Vieno jää heille kotiapulaiseksi.
Arvostelut
Aikalaiskriitikot arvioivat elokuvan vahvuuksiksi Rislakin käsikirjoituksen ja Korhosen näyttelijäsuorituksen. Eero Soini (Aamulehti) totesi, että ”Agapetuksen romaanista on Ensio Rislakki muovannut todella Valentinin kynän arvoisen käsikirjoituksen, josta ei juuri moitteen sijaa löydä". Arvioija kiitti dialogin nasevuutta. Veikko Sirviön (Ilta-Sanomat) mielestä Rislakki oli onnistunut poistamaan elokuvasta kaikki epäolennaiset kohdat. Helsingin Sanomissa pidettiin Korhosen suoritusta riemastuttavana: ” -- huolimatta siitä, että farssin sävellajissa liikkuva juoni on asettanut hänet jatkuvasti mahdottomien tilanteiden eteen, hän ei eksy liioitteluun vaan tekee kommelluksensa aivan luonnollisella ja hyväksyttävällä tavalla.”
Eräässä myöhemmässä kritiikissä elokuva nähdään ajan patinoimana.
Huomioita
Kuvaukset aloitettiin 5. tammikuuta 1937, ja ne päättyivät seuraavassa kuussa. Sisäkuvaukset tehtiin Fredrikinkadun studiolla Helsingissä. Ulkokuvia elokuvassa on niukalti. Elokuvaversioon lisättiin Annikki Arnin tulkitsema iskelmänumero Kevään taika, jonka on säveltänyt Olavi Karu. Arni esitti neliminuuttisen musiikkikappaleen Rytmi-Poikien säestyksellä.
Asessorin naishuolten katsojamenestys oli keskinkertainen. Vuoden 1945 loppuun mennessä elokuvan bruttotuotto oli 2 843 693 markkaa. Fennada-Filmi tuotti samasta aiheesta uuden elokuvaversion vuonna 1958, ohjaajana Lasse Pöysti ja asessorin roolissa Hannes Häyrinen.
Asessorin naishuolet esitettiin televisiossa ensi kerran 13. joulukuuta 1964. Finnkino Oy on julkaissut elokuvan DVD:nä.
Redraman diskografia
Tämä on rap-artisti Redraman diskografia. Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan ja singleissä Suomen viralliseen single-, lataus- ja radiolistaan.
Emil Teodor Gestrin
Emil Teodor Gestrin (30. huhtikuuta 1831 Pori, Suomen suuriruhtinaskunta – 21. helmikuuta 1895 Lavia, Suomen suuriruhtinaskunta) oli suomalainen pappi ja Lavian kirkkoherra. Gestrin oli satakuntalaisen Pyhä-liikkeen perustaja. Pyhä-liikkessä oli havaittavissa taipumusta synnittömyysoppiin sekä myös antinomismiin.
Elämä
Gestrin syntyi Porissa vuonna 1831 Ulvilan nimismies Otto Magnus Gestrinin ja Amalia Charlotta Branderin poikana. Käydessään ylä-alkeiskoulua Porissa Gestrin koki hengellisen murroksen, mikä lienee ollut evankelisuuden vaikutusta, sillä näinä vuosina siellä oli evankelista herätystä. Myöhemmin perhe muutti Noormarkkuun.
Hänestä tuli ylioppilas 15. kesäkuuta 1850 Helsingissä arvosanalla laudatur. Hän aloitti teologiset opinnot, mutta joutui keskeyttämään ne kahden vuoden ajaksi oltuaan Somerolla kotiopettajana kollegiregistraattori K. de Pontin perheessä. Gestrin vihittiin papiksi 29. maaliskuuta 1854. Hän aloitti papinuransa Inkoon kappalaisen apulaisena. Vuoden 1855 keväällä hänet määrättiin kirkkoherran apulaiseksi Pirkkalaan, jonka kirkonkirjoihin hänet kirjattiin muuttaneeksi 27. huhtikuuta 1855. Pirkkalassa hänet vihittiin 25. maaliskuuta 1857 Aurelia Bäckströmin kanssa.
Ulvilaan hän muutti toukokuun ensimmäisenä päivänä vuonna 1858 juuri perustettuun virkaan, kolmen kappeliseurakunnan, Ahlaisten, Noormarkun ja Pomarkun apukappalaiseksi ja joutui tässä virassaan myös hoitamaan kansakoulunopettajan tehtävät. Lukuvuoden 1859–60 hän toimi opettajana Noormarkussa, Pomarkussa 1860–61 ja Ahlaisissa 1861–62. 30. marraskuuta 1859 päivnä syntyi Noormarkussa hänen poikansa Carl Axel, joka kuoli vuoden ikäisenä.
30. marraskuuta 1863 Gestrinin puoliso Aurelia kuoli 32-vuotiaana. Vuodesta 1863 Pomarkun kappalaisen Matias Sandellin kuoltua Gestrin hoiti vuoteen 1866 asti hänenkin tehtäväänsä. Hän meni ensimmäisen vaimonsa kuoltua naimisiin Andriette Sofia kanssa. Hän toimi viidentoista vuoden ajan kirkkoherrana. Gestrin siirtyi vt. kappalaiseksi Mouhijärven kappeliin Lavialle vuonna 1869 lähtien, mutta vasta vuonna 1871 hän astui vakinaisena virkaan. Laviassa olleesta herätyksestä hän kertoo kirjassaan Muutamia mietteitä Jumalan sanan ja erittäin taivaan-valtakunnan avainten käytännöstä.
Vuonna 1881 hän menetti rakkaan poikansa Emil Johannes Rafaelin, joka haudattiin Lavian kirkon läheisyyteen. Hänen lapsistaan kasvoi aikuisikään vain tytär Johanna (s. 3.1.1870, k. 29.12.1899)
Näön heikentymisen tähden hän joutui vuodesta 1890 lähtien pitämään apulaista. Parina viimeisenä elinvuotenaan hän sairasti ”luuvaloa”. Vuoden 1895 alkaessa hän oli jo niin heikossa kunnossa, että joutui olemaan vuoteessa. Hän kuoli 22. helmikuuta 1895 ja hänen haudallensa laitettiin yksinkertainen rautaristi.
Opilliset suuntaukset
Gestrinin kotikirjastossa oli useita tieteellisiä teoksia, erityisesti hän piti kasvitieteestä. Gestrin piti ahkerasti kirjeiden kautta yhteyttä ystäväänsä Hedbergiin. Saarnoihinsa hän valmistautui huolellisesti. Beckiläisyys-nimistä suuntausta Gestrin vastusti kuuden julkaisemansa kirjan kautta.
Hänen pääteoksensa Oletkos pyhä? vaikutti ratkaisevasti strömborgilaisuuden nimellä tunnetun tamperelaisen uskonlahkon syntymiseen.
Dionysoksen talo
Dionysoksen talo voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin yksityistaloihin:
Päärynäsompasammal
Päärynäsompasammal (Splachnum ampullaceum) on lehtisammallaji sompasammalten heimossa (Splachnaceae). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon lauhkea vyöhyke ja havumetsävyöhyke. Laji on lyhytikäinen ja kasvaa muun muassa havumetsissä kostealla maalla eläinten lannalla.
Päärynäsompasammalen lehdet ovat leveän soikeat ja kapeatyviset. Niissä on pitkä ja terävä kärki, jossa on tiheästi hampaita. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti ja itiöt ovat pieniä. Itiöpesäkkeen perä on punertava ja viidestä kymmeneen senttimetriä pitkä. Pesäkeperä on laajentunut itiöpesäkkeen tyvellä päärynämäiseksi.
Aiheesta muualla
Kuvalinkit:
Gianni Lonzi
Gianni Lonzi (s. 4. elokuuta 1938 Firenze) on italialainen entinen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja voitti joukkueineen kultaa. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 1964 Tokiossa ja kesäolympialaisiin 1968 Méxicossa kuuluen molemmilla kerroilla neljänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen. Hänen puolisonsa on Antonella Ragno-Lonzi.
Tumma vesi
Tumma vesi (Dark Water) on vuonna 2005 julkaistu brasilialaisen Walter Sallesin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Se on uusintaversio vuoden 2002 japanilaiselokuvasta Dark Water.
Arvioita
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Heidi Mikkolan mielestä Sallesin ensimmäinen englanninkielinen ohjaustyö on paikoin jopa onnistuneempi kuin Hideo Nakatan alkuperäinen ohjaus. Salles on hänestä nähnyt vaivaa kehitellessään henkilöhahmoja ja luodessaan melankolista tunnelmaa. ”Dark Water ei kuitenkaan missään vaiheessa ole varsinaisesti pelottava tai saa katsojaa hyppäämään kauhuissaan penkiltään. Se ei ole kauhuelokuvana kovinkaan toimiva ja paikoitellen se vain toistaa itseään. Silti sen synkkä tunnelma, kalpeat värit ja jatkuva alakuloinen sade huokuvat pahansuopaa kosteutta, joka jättää katsojan läpimäräksi.”
Myös Helsingin Sanomien arvostelijan mukaan Tumman veden voi ottaa kauhutarinaa enemmän vertauskuvana hylkäämisen aiheuttamista traumoista, lapsuuden haavoittamasta aikuisuudesta. ”Sellaisena Tumma vesi on jos ei nyt älykäs, niin kuitenkin tietyllä tapaa johdonmukainen elokuva.”Helsingin Sanomien Leena Virtasen mukaan
Fiproniili
Fiproniili on fenyylipyratsolien ryhmään kuuluva laajavaikutteinen hyönteismyrkky. Se vaikuttaa hyönteisten keskushermostoon. Fiproniili löydettiin ja kehitettiin Ranskassa Rhône-Poulenc'in laboratorioissa vuosina 1985–87. Markkinoille se tuli 1993. Sen kemiallinen kaava on C12H4Cl2F6N4OS, moolimassa 437,15 g/mol ja CAS-numero 120068-37-3. Aineesta käytetään myös nimeä 5-amino-3-syano-1-(2,6-dikloori-4-trifluori-metyylifenyyli)-4-trifluorimetyylisulfinyylipyratsoli. Fiproniili on olomuodoltaan valkoista jauhetta, jonka sulamispiste on 201 °C ja liukoisuus veteen huono.
Akuutti oraalinen LD50 (rotta) 97 mg/kg
Akuutti kosketus LD50 (rotta) >2000 mg/kg
Vaikutus
Fiproniili kiinnittyy GABA-reseptoriin sitoutumalla kloridikanaviin ja siten tukkimalla kloridi-ionien pre- ja postsynaptisen kulkeutumisen kalvojen läpi. Tällöin hermoimpulssi siirtyy synapsissa jatkuvasti ja liian voimakkaana ja hyönteinen kuolee hermoston yliärsytykseen. Fiproniili on hitaasti vaikuttava myrkky. Hyönteinen ehtii viemään myrkkysyötin pesään ennen kuin aine vaikuttaa. Torakoiden ulosteet ja raadot sisältävät vielä riittävän määrän myrkkyä lajitovereidenkin surmaamiseksi. Myrkkysyötin jakaminen muiden muurahaisten kesken auttaa levittämään myrkkyä tehokkaasti koko pesään. Dominoefektin tavoin etenevä myrkky voi tappaa 95% muurahaisista ja torakoista kolmessa päivässä.
Käyttö
Sitä käytetään hyönteisten, kuten muurahaisten, torakoiden, punkkien, kirppujen ja täiden torjuntaan. Suomessa sitä on saatavilla koirien ja kissojen iholoisten torjuntaan. Sitä levitetään lemmikin iholle, jossa se vaikuttaa useita viikkoja myös ennalta ehkäisevästi.
Vaikutus ympäristöön
right|80px right|80px
2017 EU:n saastuneet munat
Fiproniililla on myös haitallinen vaikutus ihmiseen, varsinkin pieniin lapsiin. Elokuussa 2017 uutisoitiin laajasta skandaalista, kun keskieurooppalaisiin kananmuniin oli joutunut fiproniilia Ainetta on jo löytynyt munissa 17 maassa.
Árpád Bárány
Árpád Bárány (s. 24. kesäkuuta 1931 Budapest) on unkarilainen entinen miekkailija. Hän oli mukana voittamassa kultaa kalvan joukkuekilpailussa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa. Hän sijoittui siinä myös joukkueineen neljänneksi vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa.
Howlandinsaari
Howlandinsaari on pieni (1,84 km²) Yhdysvalloille kuuluva asumaton atolli Tyynenmeren keskiosissa noin 2 600 kilometriä Honolulusta lounaaseen. Saarella sijaitsi pieni yhdyskunta vuosina 1935–1942. Toisessa maailmansodassa japanilaiset pommittivat saarta Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeisenä päivänä. Iskussa kuoli kaksi ihmistä. Kaksi päivää myöhemmin japanilainen sukellusvene pommitti saarella sijainneet asuinrakennukset. Saaren viimeiset asukkaat evakuoitiin 31. tammikuuta 1942 saarelle saapuneeseen yhdysvaltalaisen hävittäjään. Yhdysvaltalaissotilaat miehittivät saaren syyskuussa 1943, ja saarella oli laivaston lentokenttä toukokuuhun 1944 asti.
pienoiskuva|vasen|Saaren majakka Earhart Light vaurioitui toisessa maailmansodassa. Majakka nimettiin 1930-luvulla [[Amelia Earhartin mukaan.]]
Saari on nykyään kansallinen villieläinten suojelualue, ja sitä hallinnoi Yhdysvaltain kala- ja villieläinvirasto.
Aiheesta muualla
0.80194°N, -176.63417°W
Strætó bs.
250px|thumb|Strætón keltainen kaupunkibussi. Strætó bs. on islantilainen julkisomisteinen linja-autoyhtiö, joka vastaa Reykjavíkin sekä muiden Höfuðborgarsvæðiðin alueen kuntien kaupunkibussien liikennöinnistä. Yhtiö liikennöi myös muutamia kaukoliikenteen reittejä.
Strætó perustettiin 1. heinäkuuta 2001 Reykjavíkissä liikennöineen Strætisvagnar Reykjavíkurin (SVR) sekä muualla pääkaupunkiseudulla toimineen Almenningsvagnarin (AV) yhdistyessä. SVR perustettiin vuonna 1931, ja kaupungin omistukseen se siirtyi vuonna 1944.
Strætó liikennöi arkipäivisin kuutta runkolinjaa 15 minuutin vuorovälein, ja yhteensä linjoja on pääkaupunkiseudulla 28 kappaletta. Suurimat terminaalit sijaitsevat Reykjavíkin ydinkeskustan itälaidalla Hlemmurissa sekä keskustan Lækjartorgilla.
Kambodžan maantiede
Kambodžan maantiedettä hallitsee kaksi topografista piirrettä: Mekongjoki ja Tônlé Sab -järvi. Niiden hedelmällisellä keskustasangolla asuu suurin osa valtion ihmisistä. Tulva-aikana Mekongin pinta nousee useita metrejä ja Tônlé Sabin pinta-ala kasvaa yli 10 000 neliökilometriin. Keskustasankoa reunustaa lounaassa ja pohjoisessa vuoristoja. Maan lounaisosassa on lisäksi Siaminlahden kapea rannikkotasanko. Kambodžalla on yhteistä rajaa Thaimaan, Laosin ja Vietnamin kanssa. Pinta-alaa valtiolla on 181 035 neliökilometriä.
Kambodžan ilmastoon vaikuttaa kaksi monsuunikautta: marras-maaliskuun kuiva koillismonsuuni ja touko-lokakuun kostea lounaismonsuuni. Lounaismonsuunin aikana tulee usein iltapäivisin puuskittaisia sadekuuroja, ja kauden aikana sataa kolme neljäsosaa maan vuotuisesta vesimäärästä. Lämpötila on ympäri vuoden korkea. Kylmimpänäkin kuukautena, tammikuussa lämpötila voi nousta 30 asteeseen. Huhtikuu on vuoden lämpimin kuukausi.
Fyysinen maantiede
thumb|215px|left|Auringonlasku [[Mekongjoella.]] thumb|215px|left|[[Tônlé Sab -järvi ja Mekong ja niiden tulvatasanko.]] Kambodžan merkittävin luonnonmaantieteellinen alue on keskustasanko. Se käsittää valtion pinta-alasta noin 75 prosenttia. Siellä sijaitsevat maan kaksi huomattavinta topografista piirrettä: Mekongjoki ja Tônlé Sab -järvi. Mekong on maailman kymmenenneksi pisin ja Kaakkois-Aasian merkittävin joki. Se on pituudeltaan noin 4800 kilometriä, ja paikoin sen leveys on noin 4 kilometriä. Mekong virtaa Kambodžaan Laosista ja virtaa maan halki Vietnamiin. Virrattuaan Kambodžassa noin 507 kilometriä joki haarautuu kahteen uomaan Phnom Penhin eteläpuolella. Läntistä haaraa kutsutaan Bassacjoeksi. Lopulta joki haarautuu lukuisiksi sivuhaaroiksi ja muodostaa laajan suiston ennen kuin laskee Vietnamissa Etelä-Kiinan mereen.
Tônlé Sab on Kaakkois-Aasian suurin järvi. Sen yhdistää Mekongiin 120 kilometriä pitkä Tônlé Sab -joki. Kuivanakautena järven suurin syvyys on maksimissaan 1,5 metriä. Sadekautena, toukokuusta lokakuulle, Mekong tulvii, kun uomaan kertyy huomattavasti lietettä. Joki tulvii jopa 13 metriä yli sen rannan. Osa ylimääräisestä vedestä pyrkii virtaamaan Tônlé Sabiin, ja tämä vesi muuttaa Tônlé Sab -joen kulkusuunnan. Normaalisti se virtaa Mekongiin, mutta sadekaudella vettä alkaa virrata Mekongista Tônlé Sabiin. Tämän seurauksena järvi laajenee noin tuhannesta neliökilometristä yli 10 000 neliökilometrin laajuiseksi vesimassaksi, ja sen syvyys kasvaa 12–18 metriin.
Keskustasankoa reunustavat vuoristoalueet. Lounaassa ovat Krâvanh- ja Dâmreivuoret sekä pohjoisessa Dângrêkvuoret. Koillis- ja itäosien vuoristoalueet yhdistyvät Vietnamin keskiylänköön. Luode-kaakko-suuntainen Krâvanhvuoret kohoavat yli 1 500 metriin, ja vuoriston itäosassa on Kambodžan korkein kohta Phnom Aural. Dâmreivuoret on Krâvanhvuorten jatke ja kohoaa noin 500–1 000 metriin. Nämä kaksi vuoristoa erottavat kapean rannikkoalueen keskustasangosta.
Tônlé Sabin altaan pohjoisreunalla ovat Dângrêkvuoret, jotka kohoavat jyrkästi alankoalueen yläpuolelle. Vuoristo on noin 500 metriä korkea, mutta osa huipuista ovat yli 700 metrissä. Jyrkänne on myös Thaimaan Khoratin tasangon eteläraja. Kambodžan itäinen ylänköalue on korkeimmillaan 900 metriä korkea.
Kulttuurimaantiede
Suurin osa maan asukkaista elää Mekongin ja Tônlé Sab lähellä tulvatasangoilla. Ihmiset ovat jo vuosisatojen ajan käyttäneet hyväkseen tulvien säännöllisyyttä peltojen kastelussa ja viljelyssä. Tulviminen tekee erityisesti riisin viljelyn todella kannattavaksi. Hedelmällisessä maaperässä kasvaa myös muita viljoja, ja joista saa runsaasti kalaa.
Kambodžan selvästi suurin kaupunki on maan pääkaupunki Phnom Penh, jossa oli 1 485 661 asukasta vuonna 2010. Băt Dâmbângissa (190 090), Sihanoukvillessä (152 873) ja Siĕm Réab (135 112) oli myös yli 100 000 asukasta.
Ilmasto
Kambodžan ilmastoon vaikuttaa erityisesti kaksi monsuunia. Marraskuulta maaliskuulle alueella vallitsee kuiva koillismonsuuni, jolloin maassa sataa vain vähän. Toukokuusta lokakuulle lounaismonsuuni tuo runsaita sateita ja voimakkaita tuulia. Kausien välissä huhti-toukokuulla ilmasto on yleensä näiden kahden ääripään sekoitus. Kolme neljäsosaa vuoden sademäärästä kertyy lounaismonsuunin aikana, ja useimmat sateet tulevat iltapäivisin puuskina. Vuotuinen sademäärä vaihtelee alueittain. Lounaisten vuoristojen merenpuolen rinteet saavat sadetta yli 5 000 millimetriä vuodessa. Keskustasangolla jäädään noin 1 400 millimetriin.
Lämpötila on ympäri vuoden korkea. Huhtikuu on kuumin kuukausi, ja sen aikana lämpötila voi nousta 40 asteeseen. Vuoden kylmin kuukausi on tammikuu, mutta senkin aikana lämpömittari voi näyttää jopa 30 astetta. Päivän minimilämpötilat ovat yleensä korkeintaan 10 astetta maksimiasteiden alapuolella. Alimmallaan lämpötila voi tippua joulu- ja tammikuussa öisin 14 asteeseen. Vuoden keskilämpötila on 25 astetta.
Taifuunit, jotka tekevät tuhoa naapurimaassa Vietnamissa, harvoin aiheuttavat vahinkoa Kambodžassa. Vuonna 2009 Taifuuni Ketsana surmasi 43 ja vaikutti 50 000 ihmisen elämään.
Kasvisto
thumb|215px|Kambodžalaista maisemaa: riisiviljelmiä ja metsää. thumb|215px|[[Palmyrapalmu on Kambodžan kansallispuu. Kuvan laji kasvaa Angkorin temppelialueella.]] Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö jakaa Kambodžan kolmeen kasvillisuusvyöhykkeeseen. Maan länsi- ja lounaisosassa sekä pienessä osassa Môndôl Kirin maakuntaa kasvaa trooppista sademetsää. Itäosassa ja paikoin maan keskiosassa kasvaa trooppista kosteaa lehtimetsää. Sen yleisimmät puulajit kuuluvat mahonkikasveihin, rautayrttikasveihin, hernekasveihin tai heimoon Combretaceae. Maan keskiosissa on trooppista kuivaa metsää, jonka päälajeja ovat dipterokarpuskasvit.
Kambodžan lounaisosassa on edelleen aarniometsää. Tiheää sademetsää kasvaa erityisesti vuoriston merenpuoleisella rinteellä. Korkeammilla rinteillä on myös havumetsiä. Rannikkokaistaleella kasvaa sekä ainavihantaa metsää että mangrovetta. Pohjoisen vuorilta löytyy ainavihantia lehtimetsiä. Puiden latvat kohoavat jopa 30 metriin. Metsän tiheä aluskasvillisuus muodostuu köynnöskasveista, bambuista ja monista matalista kasveista. Itäisillä vuoristoalueilla löytyy ruohikkoalueita ja lehtimetsiä. Vuoristojen metsissä kasvaa useita eri lajeja orkideoita.
Kambodžan kansallispuu on sokeripalmuksi kutsuttu palmyrapalmu. Sitä käytetään rakennusmateriaalina ja siitä tuotetaan lääkkeitä, viiniä ja etikkaa. Puu ei kasva elinaikanaan juurikaan paksuutta ja siltä puuttuu normaali kaarna. Toinen yleinen puu on tiikki, jota käytetään sahatavarana. Se ei kuitenkaan ole Kambodžan alkuperäislaji, vaan se tuotiin maahan 1600-luvun lopussa.
Eläimistö
thumb|215px|left|[[Iravadindelfiini Mekongissa.]] Kambodžan maaseudulla isot maanisäkkäät, jotka ovat huomattavan harvinaisia muualla maailmassa, voivat elää suhteellisen turvallisesti. Maan suuriin maanisäkkäisiin kuuluvat aasiannorsu, leopardi ja tiikerin alalaji indokiinantiikeri. Kambodžan kansalliseläin kouprei. Se löydettiin vasta 1939, ja se on äärimmäisen uhanalainen. Sen lukumäärästä ei ole varmuutta, mutta siitä on tehty muutamia vahvistamattomia havaintoja, joiden perusteella sen epäilleen elävän edelleen maan syrjäisillä seuduilla.
Muita Kambodžan harvinaisia maanisäkäslajeja ovat aasiannorsu, aasiankultakissa, vuorisusi, indokiinangibboni, puuleopardi, kalastajakissa, gauri, vuohieläimiin kuuluva Capricornis milneedwardsii, marmorikissa, pohjanpehmeähäntätupaija, saukkobeletti, kalottigibboni, pikkulori, karhumakaki, malaijikarhu ja villejä vesipuhveleita. Kouprein lisäksi vain lepakkolaji Otomops wroughtoni, jonka luultiin elävän vain Intiassa, luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Lisäksi jaavansarvikuonoja tavataan aivan rajan takana Vietnamissa, joten on mahdollista, että lajia esiintyy myös Kambodžan puolella.
Kambodžasta löytyy viimeisiä iravadindelfiinin makean veden kantoja. Niitä tavataan Mekongissa Krâchéhin kaupungin ja Laosin välisellä alueella. Muita harvinaisia vesinisäkkäitä ovat rosopyöriäinen, intiankyttyrädelfiini, dugongi ja karvakuonosaukko.
Kambodžan lintulajisto on monipuolinen, sillä siellä on runsaasti vettä ympäri vuoden. Jopa kuivan metsän alueilla on pieniä lampia, jotka houkuttelevat lintuja rannoilleen. Yleisimpiä lintuja ovat merimetsot, kurjet, jalohaikarat, metsäkanat, haikarat, pelikaanit ja fasaanit. Kaloja syövät sorsalinnut ovat erityisen yleisiä Tônlé Sabilla, jossa niille riittää runsaasti ruokaa sadekautena.
Luonnonsuojelu
thumb|215px|[[Kiriromin kansallispuistoa.]] Kambodžassa on seitsemän kansallispuistoa ja 16 muuta luonnonsuojelualuetta. Maan ensimmäinen suojelualue perustettiin vuonna 1925 Angkorin temppeleitä ympäröivän metsän suojelemiseksi. Vuonna 1969 maassa oli jo kuusi kansallispuistoa, mutta pitkä sisällissota raunioitti suojeluohjelman. Vasta 1993 suojelujärjestelmä palautettiin ja kuninkaallisella julistuksella määrättiin 23 suojelualuetta. Ne peittävät noin 18 prosenttia maan pinta-alasta, eli yhteensä noin 33 000 neliökilometriä.
Maan tärkeimmät kansallispuistot ovat Phnom Bokorin kansallispuisto, joka sijaitsee maan eteläosassa kilometrin korkeudelle olevalla ylätasangolla Kâmpôtin kaupungin lähellä, Reamin kansallispuisto, johon kuuluu merensuojelualue, Kiriromin kansallispuisto ja Viracheyn kansallispuisto, joka on maan suurin kansallispuisto ja joka sijaitsee aivan Laosin ja Vietnamin rajalla. Monet suojelualueista eivät ole kovinkaan hyvin suojeltuja, sillä hallituksella ei ole tarpeeksi resursseja niiden vartioimiseksi.
Suurin uhka Kambodžan luonnolle on metsänhakkuut. Vielä 1960-luvun puolivälissä noin 75 prosenttia maasta kasvoi sademetsää. Vuonna 1998 sademetsät olivat selvästi vähentyneet, ja enää ne peittivät noin 30 prosenttia maan pinta-alasta. Siitä noin puolet oli aarniometsää. Metsän hävittäminen pahentaa tulvia Mekongin varrella. Tulevat monsuunit saattavat huuhtoa pintamaan, jos metsiä ei ole sitomassa sitä. Tällä voi olla katastrofaaliset vaikutukset Tônlé Sabiin, kun matalaan järveen valuu normaalia suurempi määrä silttiä. Järven tulevaisuutta uhkaavat lisäksi liikakalastus ja saasteet.
Alexanderin jazzyhtye
pienoiskuva|[[Jack Haley, Alice Faye, Don Ameche ja Tyrone Power elokuvan trailerissa.]] Alexanderin jazzyhtye (Alexander’s Ragtime Band) on Henry Kingin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1938. Alexanderin jazzyhtye oli Oscar-ehdokkaana kuudessa eri kategoriassa, joista se voitti yhden musiikistaan.
Viulisti Roger Grant (Tyrone Power) valitsee klassisen musiikin sijaan populaarimusiikin vastoin tätinsä ja opettajansa odotuksia. Hän esiintyy pianistiystävänsä Charlien (Don Ameche) kanssa koesoitossa, jossa he esittävät laulaja Stella Kirbyltä (Alice Faye) unohtuneista nuoteista kappaleen "Alexander's Ragtime Band". Esitys osoittautuu menestykseksi ja Stella ryhtyy laulajaksi yhtyeeseen, joka tulee pian tunnetuksi ragtime-kappaleistaan. Syntyy kolmiodraama, kun Charlie rakastuu Stellaan, joka puolestaan on rakastanut Rogeriin.
S/S Storfursten
S/S Storfursten nimeä on käyttänyt kaksi suomalaista matkustaja- ja rahtihöyrylaivaa.
S/S Storfursten (1837)
Vanhempi S/S Storfursten oli suomalainen 1837 rakennettu matkustajia ja rahtia kuljettanut siipiratashöyrylaiva jonka omisti turkulainen Åbo Ångfartygs Bolag.
Stofursten liikennöi 1837–1849 Turku – Helsinki – Tallinna – Kronstadt -reitillä. Varustamoyhtiön tehtyä konkurssin kesäkuussa 1849 laiva myytiin pakkohuutokaupalla uudelle Åbo Nya Ångfartygsbolag-nimiselle yhtiölle. Storfursten oli viimeksi Turku – Degerby – Tukholma linjalla vuosina 1850–1854. Krimin sodan aikana laiva oli seisotettuna ja sodan jälkeen se oli niin huonossa kunnossa että se romutettiin 1856. Storfurstenin höyrykoneet, -kattilat ja siipirattaat kuljetettiin maitse talvella 1856 Päijänteelle jossa ne asennettiin rakenteilla olleeseen Suomi-laivaan. Kesäkuussa 1856 valmistunut Suomi-laiva oli Päijänteen ensimmäinen höyrylaiva.
Storfursten oli rakennettu 1837 Fletcher, Son & Fearallin telakalla Lontoon Limehousessa. Sen pituus oli 139 jalkaa, leveys 19,4 jalkaa ja syväys 9 jalkaa. Laivan vetoisuus oli 210 bruttorekisteritonnia ja se saattoi ottaa 42 matkustajaa. Laivan siipirataskoneistojen voimanlähteenä oli kaksi 40 hevosvoiman höyrykonetta.
S/S Storfursten (1875)
Uudempi S/S storfursten valmistui 1875 ja sen omisti Helsingfors Ångfartygs Aktiebolag. Tämä laiva liikennöi 1875-1913 pääasiassa Helsinki – Hanko – Tallinna – Lyypekki-linjalla. Vuonna 1883 se törmäsi Öölannin pohjoiskärjen luona itävaltalaisen parkkilaiva Ninan kanssa ja sai pahoja vaurioita. Vuonna 1902 laiva ajoi karille Viron Saarenmaan länsipuolella Vilsandin majakan lähistöllä ja upposi. Se saatiin nostettua ylös ja se korjattiin Hietalahden telakalla Helsingissä. Laivan höyrykattiloita ja matkustajatilojen sisustusta uudistettiin 1884–1885 ja 1896–1897.
Storfursten myytiin 1913 Bremeniin Saksaan jossa se sai uuden nimen Grossfürst. Vuonna 1918 se siirtyi uudelle omistajalle ensin Hampuriin ja sitten Stettiniin. Tämän jälkeen laiva vaihtoi vielä muutaman kerran omistajaa ja sen nimeksi muuttui 1922 Casus sekä 1923 Henry Wilhelms ja Odertal. Laiva romutettiin 1924.
The Return of the Northern Moon
The Return of the Northern Moon on Behemothin toinen demo, joka on julkaistu vuonna 1993.
Hadrianus IV
Paavi Hadrianus IV (n. 1100 – 1. syyskuuta 1159) oli paavina 4. toukokuuta 1154 – 1. syyskuuta 1159. Hänen oikea nimensä oli Nicholas Breakspear ja hän oli ensimmäinen – ja toistaiseksi ainoa – englantilainen, joka on ollut paavina. Hadrianus syntyi luultavasti Abbots Langleyssä Hertfordshiressä.
Hänen isänsä Robert oli pappi Bathin hiippakunnassa. Hänestä tuli munkki St Albansissa, johon Nicholas pyrki mutta ei päässyt, vaan apotti käski hänen ”odottaa ja jatkaa opintojaan niin, että olisi soveliaampi”. Nicholas ei halunnut odottaa vaan lähti Pariisiin, jossa hänestä tuli Pyhän Rufusin luostarin munkki. Luostarissa hänestä tuli ensin priori ja vuonna 1137 hänet valittiin yksimielisesti apotiksi.
Vuodesta 1152 vuoteen 1154 Nicholas toimi paavin lähettiläänä Skandinaviassa, jossa hän organisoi Trondheimin uuden arkkihiippakunnan asioita ja teki järjestelyjä, jotka johtivat siihen, että Uppsala tunnustettiin Ruotsin metropoliitan sijaintipaikaksi.
Kun Nicholas palasi Skandinaviasta, paavi Anastasius IV otti hänet vastaan kunnioittavasti, ja Anastasiuksen kuollessa Nicholas valittiin paaviksi 4. joulukuuta 1154. Hän ryhtyi heti taistelemaan Arnold Brescialaista vastaan, joka johti paavin maallista yksinvaltiutta vastustavaa liikettä. Levottomuudet johtivat erään kardinaalin murhaan, jolloin Hadrianus teki palmusunnuntaina 1155 ennenkuulumattoman teon ja julisti Rooman kirkonkiroukseen. Senaatti päätti karkottaa Arnoldin, mutta paavi pystyi Fredrik I Barbarossan tuella saamaan hänet kiinni ja hänet palautettiin takaisin Roomaan, missä hänet hirtettiin, jonka jälkeen ruumis poltettiin ja tuhka heitettiin Tiber-jokeen.
Hadrianus kruunasi Fredrikin keisariksi Pyhän Pietarin kirkossa 18. kesäkuuta 1155. Seremonia suututti roomalaiset niin, että paavin piti lähteä kaupungista, johon hän saattoi palata vasta marraskuussa 1156.
Valtiopäivillä Besançonissa lokakuussa 1157 paavin lähettiläät toivat Barbarossalle kirjeen Hadrianukselta, jossa viitattiin paavin keisarille myöntämiin etuihin (beneficia). Saksalainen kansleri käänsi sanan feodaalisessa merkityksessä hallitsijan alamaiselle antamina oikeuksina. Barbarossa raivostui vihjailuista, että hän olisi riippuvainen paavista ja välikohtaus päättyi lopulta paavin kirjeeseen, jossa paavi totesi, että beneficialla hän tarkoitti vain hyvää tekoa (bonum factum) eli kruunausta. Välirikko heidän välillään kasvoi ja Hardrianus oli aikeissa julistaa keisari pannaan, kun hän kuoli Anagnissa 1. syyskuuta 1159.
Kaarle II (Romania)
Kaarle II, (15. lokakuuta 1893 – 4. huhtikuuta 1953) hallitsi Romanian kuninkaana 1930–1940.
Kaarlen vanhemmat olivat kuningas Ferdinand ja kuningatar Marie, Ison-Britannian kuningatar Viktorian toisen pojan, prinssi Alfredin ja Venäjän tsaari Aleksanteri II:n tyttären tytär. Kaarle II:sta tuli kruununprinssi, kun kuningas Kaarle I kuoli lokakuussa 1914, ja Ferdinand nousi Romanian kuninkaaksi.
Ensimmäinen Romaniassa syntynyt tuleva kuningas
Hän oli vanhin sisarussarjassa, jossa oli kuusi lasta. Hän oli ensimmäinen Romanian kuninkaista, joka syntyi Romaniassa, aiemmat olivat syntyneet Saksassa, josta kuningassuku Hohenzollern-Sigmaringen oli kotoisin. Nuoruutensa prinssi Kaarle, tuleva kuningas Kaarle II, oli lähinnä kuningas Kaarle I:n ja hänen puolisonsa kuningatar Elisabetin kasvatettavana. Ennen ensimmäistä maailmansotaa hän oli sotilaskoulutuksessa hallitsijasukunsa kotimaassa Saksassa. Sieltä palattuaan Kaarle I kuoli, ja uudeksi kuninkaaksi tuli prinssi Kaarlen isä Ferdinand. Nyt kruununprinssiksi kohonnut Kaarle vietti tähän aikaan poikkeuksellisen riehakasta elämää, johon kuuluivat naiset, alkoholi ja erilaiset juhlat. Vanhemmat eli kuningaspari yritti rajoittaa hänen juhlimistaan rahankäytön rajoituksilla kuitenkaan onnistumatta.
Skandaalin myötä syrjään kuninkuudesta
Kruununprinssi Kaarle tunnettiin enemmänkin aiheuttamistaan skandaaleista kuin johtajankyvyistään, vaikka hänellä oli halu profilotua sotilaana. Vuonna 1918 hän siirtyi rajan yli Venäjälle ja avioitui Odessassa, Ukrainassa kenraalin tyttären Joanna Marie Valentina ”Zizi” Lambrinon (1898–1953) kanssa lain vastaisesti. He saivat pojan, Mircea Gregor Carol Lambrinon tammikuussa 1920. Avioliitto mitätöitiin kuitenkin kuninkaallisella asetuksella 1919, sillä tulevan kuninkaan puoliso ei saanut olla lain mukaan romanialainen. Romanian kuningashuone pakotti Zizi Lambrinon muuttamaan ulkomaille Pariisiin pienen poikansa kanssa lupauksella olla erossa kruununprinssistä. Kruununprinssi Kaarle oli tässä vaiheessa kuningashuoneen toimesta lähetetty pitkälle maailman­ympärimatkalle. Lisäksi silloinen hallitus liberaali­pääministeri Ionel Brătianun johdolla tuomitsi kruununprinssin kahdeksi ja puoleksi kuukaudeksi vankeuteen, jonka kruununprinssi suoritti vuoristoluostarin palveluksena. Näin kävikin eli kruununprinssi Kaarle ei tavannut koskaan Lambrinon synnyttämää poikaa. Kruununprinssi Kaarlen nuorempi sisar, prinsessa Elisabet kihlautui Kreikan silloisen prinssin, myöhemmän kuninkaan Yrjö II:n kanssa. Tässä yhteydessä hän tutustui prinssi Yrjön sisareen prinsessa Helenaan. Kruununprinssi Kaarle avioitui Ateenassa juuri vallan takaisin saaneen kuningas Konstantin I:n tyttären, prinsessa Helenan kanssa 10. maaliskuuta 1921. Avioliitto ajautui pian kriisiin kuninkaan pidettyä yllä suhdetta Elena Wolffiin (”Magda Lupescu”, 1895–1977), juutalaisen apteekkarin tyttäreen, joka oli kaiken lisäksi eronnut. Skandaalin seurauksena kruununprinssi Kaarle lähti maanpakoon joulukuussa 1925. Tällöin hän allekirjoitti kruunusta­luopumisasia­kirjan. Hänet poistettiin kruunun­perimys­järjestyksestä ja isänsä testamentista tammikuussa 1926. Kaarlen isä kuningas Ferdinand kuoli kesällä 1927. Hänen kuningatar Helenan kanssa saamansa poika Mikael (s. 1921) kruunattiin kuninkaaksi heinäkuussa 1927. Kuningas Mikaelin alaikäisyyden vuoksi valtaa käytti holhooja­hallituksena valtion­hoitaja­neuvosto, jossa kuningas­huonetta edusti Kaarlen nuorempi veli prinssi Nikolai. Kaarle ja Helena erosivat 1928.
Maanpakolaisuus ja paluu kuninkuuteen
Maanpakolaisuudessa prinssi Kaarle asui Italiassa ja Britanniassa. Maanpakolaisuudessa hän alkoi katua luopumistaan kruununperimyksestä. Hän antoi lausuntoja Pariisissa, jonka mukaan hänet oli pakotettu luopumaan kruunun­perimyksestä. Pääsyyllisiksi maanpakolaisuuteensa hän esitti äitinsä kuningatar Marian, vahvan liberaali­poliitikon Ionel Brătianun ja prinssi Barbu Știrbeyn, joka oli hyvin lähellä kuningas­huonetta.
Vuonna 1928 Kaarle suunnitteli paluuta Romaniaan tekemällä vallankaappaus. Siinä häntä tuki brittiläinen Harold Harmsworth, lordi Rothermere, joka oli Daily Mail -sanomalehden omistaja. Lordi Rothermere oli tunnettu saksalaismielisenä ja natsimyönteisenä oikeistolaisena brittinä, joka oli ottanut elämäntehtäväkseen palauttaa Unkarille sen ensimmäisessä maailmansodassa Romanialle menettämä Transsilvania. Prinssi Kaarle suostui sopimuksessaan lordi Rothermeren kanssa Transsilvanian alueiden palauttamiseen Unkarille saamastaan avusta. Prinssin tarkoitus oli lentää kahdella pienkoneella Transsilvanian Alba Iuliaan ja marssia prinssi Kaarlen upseerikannattajien tukemana Bukarestiin vallan ottamiseksi. Asia kuitenkin paljastui, ja Britannian poliisi Scotland Yard asetti prinssi Kaarlen ei-toivotuksi henkilöksi. Hänen täytyi lähteä välittömästi Britanniasta.
Prinssi Kaarle otti nyt uuden taktiikan. Hän haki kontakteja kotimaastaan Romaniasta. Tällaiseksi toimivaksi kontaktiksi osoittautui Romanian talonpoikaispuolueen johtaja Iuliu Maniu. Maassa oltiin holhoojahallituksen toimintaan tyytymättömiä ja toisaalta poliittiset piirit talonpoikaispuolueen pääministeri Iuliu Maniun johdolla tukivat Mikaelin isän prinssi Kaarlen paluuta kuninkaaksi. Vuoden 1930 aikana heikennyt taloudellinen tilanne osoitti myös valtionhoitajakunnan kykenemättömyyttä ratkaista ongelmia.
Kuninkaallisen diktatuurin edustaja 1930-luvun Romaniassa
Pääministeriksi noussut Maniu koetti saada sovinnon prinssi Kaarlen ja hänen puolisonsa prinsessa Helenan välillä. Armeija kannatti myös Kaarlen paluuta, ja kuninkuus siirtyi vaikeuksitta 7. kesäkuuta 1930 prinssi Kaarlelle eli kuninkaana Kaarle II. Mikaelille annettiin kruununprinssiyden lisäksi muodollinen Alba Iulian suuriruhtinaan arvonimi.
Veljesten, kuningas Kaarlen ja prinssi Nikolain, suhteet eivät säilyneet myöskään pitkään hyvinä, sillä prinssi Nikolai halusi avioitua eronneen romanialaisnaisen Ioana (Joanna) Dumitrescu-Dolettin kanssa. Kuningasveli Kaarle ei kuitenkaan halunnut antaa avioliitolle hyväksyntäänsä, ja sen vuoksi marraskuussa 1931 Nikolain ja Dumitrescu-Dolettin solmima avioliitto johti prinssi Nikolain eroon Romanian kuningashuoneesta. Prinssi Nikolai muutti ensin Espanjaan ja pian sen jälkeen Sveitsiin.
Kuningas Kaarle II haki 1930-luvulla vaikutusvaltaa Romanian politiikassa manipuloimalla kilpailevia talonpoikais- ja liberaalipuolueita ja juutalaisvastaisia ryhmiä. Tässä mielessä kuningas pyrki omalla toiminnallan eristämään talonpoikaispuolueen johdosta eronneen Iuliu Maniun omassa puolueessaan. Kuningas pyrki rohkaisemaan talonpoikaispuolueen transsilvanilaisen johtajan Alexandru Vaida-Voevod toimimaan Maniuta vastaan talonpoikaispuolueen sisällä. Liberaalipuolueessa ns. nuorliberaalit Gheorghe Tătărescun johdolla tukivat kuninkaan ajatuksia laajemmasta kuninkaanvallasta. Brătianun poliitikkosuvusta kuningasta tuki myös entinen liberaalipoliitikko Gheorghe Brătianu, mutta liberaalipuolueessa kuningasta vastusti perinteisemmän suunnan edustajat johtajanaan Dinu Brătianu. Maassa oli noussut keskeiseksi toimijaksi jo ennen Kaarlen kuninkaaksi­paluuta uusi äärioikeistolainen poliittinen ryhmä Rautakaarti johtajanaan Corneliu Zelea Codreanu. Kuningas Kaarlekaan ei tuonut rakastajatartaan Magda Lupescua julkisuuteen vastaanotoillaan hänen juutalaisuutensa takia. Kuninkaan Nikolai-veljellä oli 1930-luvun Romaniassa läheiset suhteet Rautakaartiin. Järjestö murhasi jo 1930-luvun alussa Romanian pääministerin, ja järjestöllä oli tarkoitus surmata myös muita vastustajiaan mm. kuninkaan naisystävä Magda Lupescu, jolla oli kuninkaan kautta poliittista vaikutusvaltaa. Tämä poliittinen kytkös vaikutti siihen, että prinssi Nikolai erotettiin virallisesti kuningashuoneesta ja menetti prinssintittelinsä vuonna 1937. Suhteet olivat niin huonot, että Nikolai ei päässyt äitinsä kuningatar Marien hautajaisiin Romaniaan kesällä 1938.
Kuningas Kaarle loi valtaannoustuaan ympärilleen oman kamarillansa, jotka olivat tyypillisesti poliitikkoja, diplomaatteja, armeijan upseeristoa ja teollisuusmiehiä. Heidän avullaan kuningas loi valtaansa myös puoluekenttään. Tunnetuimmat teollisuuden edustajat Kuninkaan kamarillassa olivat Max Auşnit ja Aristide Blank. Lupescu oli tässä tilanteessa kuninkaan tärkein neuvonantaja. Kuningas Kaarle II:n aika oli myös voimakasta korruption aikaa, sillä Kaarle otti merkittävän taloudellisen vallan asemaansa hyväksikäyttäen. Yrityksille tarjottiin toimintamahdollisuuksia lahjuksia käyttämällä. Itse hän siirsi suuria summia ulkomaisille tileille vallassaoloaikana.
Kuningas Kaarle ihaili Mussolinin autokraattista johtoa Italiassa ja horjutti Romanian demokratian jo epävakaita perustuksia. Viimein 27. helmikuuta 1938 uusi perustuslaki luovutti kuninkaalle korkeimman vallan maassa. Kaarle II loi Romaniaan Italian mallin mukaisen korporatiivisen diktatuurin ja perusti joulukuussa 1938 kansallisen uudelleensyntymisen rintaman (), jota hän itse johti. Pääministeriksi tuli Romanian patriarkka Miron Cristea ja patriarkan maaliskuussa 1939 tapahtuneen kuoleman jälkeen Armand Călinescu, joka joutui jo syyskuussa 1939 rautakaartilaisten attentaatin kohteeksi. Kuningas nimitti pääministeriksi kenraali Gheorghe Argeșanu, joka hoiti viikon pääministeriyden aikana raa'an puhdistustyön rautakaartilaisten rivissä surmauttaen kymmeniä ryhmän jäseniä.