cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tommi Kivistö
Maajoukkueura
Kivistö edusti Suomea Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän oli myös nimettynä joukkueensa varapelaajana Pekingin olympiakisoihin 2022. Kivistö pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2016 ja 2018, joista kaksi ensimmäistä turnausta päättyi hopeaan. Hänet valittiin ensimmäisessä turnauksessa Latviaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Kivistö putosi kuitenkin viimeisten joukosta Suomen MM-leiriryhmästä vuosien 2017 ja 2021 turnauksiin. Yhteensä hän on pelannut 81 A-maaottelua tehopistein 4+8=12. Kivistö teki A-maajoukkuedebyyttinsä vuoden 2014 MM-leirin ensimmäisessä Euro Hockey Challenge -ottelussa 10. huhtikuuta 2014 Jyväskylässä Latviaa vastaan. Hänet merkittiin Suomen nelospuolustajapariin Oskari Korpikarin viereen. Kivistön ensimmäinen maajoukkuemaali syntyi itse kisoissa 16. toukokuuta 2014 alkulohkon ottelussa Valko-Venäjän Minskissä Sveitsiä vastaan.
Star Wars Rebels
Star Wars Rebels on tieteisfiktiivinen animaatiosarja, joka sijoittuu George Lucasin luomaan Tähtien sota -universumiin. Sarjan tapahtumat alkavat 14 vuotta Sithin koston (2005) jälkeen ja viisi vuotta ennen Uuden toivon (1977) tapahtumia. Galaktinen Imperiumi tiukentaa otettaan galaksin hallinnassa ja keisarilliset joukot metsästävät viimeisiä jedejä, yrittäen samalla torjua Imperiumia vastaan kohdistuvaa kapinaa.
Tommi Kivistö
Maajoukkueura
Kivistö pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010 ja 2011 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Hänet valittiin vuoden 2009 turnauksessa myös Yhdysvaltoja vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Kivistö pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2007 ja 2008, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2008.
The Walking Dead (2. tuotantokausi)
Yhdysvaltalaisen televisiosarjan The Walking Deadin toinen tuotantokausi alkoi 16. lokakuuta 2011 ja kesti 18. maaliskuuta 2012 asti. Sarja perustuu samannimiseen sarjakuvaan. Sarjan on kehittänyt Frank Darabont, joka toimii vastaavana tuottajana toisella kaudella yhdessä Kirkmanin, Glen Mazzaran, David Alpertin ja Gale Anne Hurdin kanssa.
Suomessa tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin FOX:illa 3. kesäkuuta 2012 ja viimeinen 26. elokuuta 2012.
Toisella kaudella esitellään uusia sarjakuvasta tuttuja hahmoja, kuten Hershel ja Maggie Greene. Kauden tapahtumapaikkana toimii Greenien asuttama maatila.
Arvostelut
Toinen tuotantokausi sai pääosin positiivisen vastaanoton. Sillä on Metacriticin sivuilla keskiarvona 80/100 22:sta arviosta ja Rotten Tomatoesissa 86 %. Eric Goldman antoi IGN:in sivuilla kaudelle arvosanaksi 7.5/10.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Sarja sai kolme ehdokkuutta Emmy-gaalassa 2012: paras maskeeraus televisiosarjassa, minisarjassa, TV-elokuvassa tai erikoisjaksossa, paras äänieditointi ja parhaat visuaaliset erikoistehosteet minisarjassa, TV-elokuvassa tai erikoisjaksossa. Sarja voitti myös Saturn-palkinnon parhaasta televisioesityksestä. Lisäksi Daryl Dixonia näyttelevä Norman Reedus sai ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta televisiossa.
Tommi Kivistö
Maajoukkueura
Kivistö valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2006.
Star Wars Rebels
Disney XD aloitti sarjan esittämisen Yhdysvalloissa lokakuussa 2014 erikoispitkällä jaksolla ”Kapina nousee”, ja esittää sarjaa myös Suomessa omalla paikalliskanavallaan. 7. marraskuuta 2015 sarjaa alettiin esittää myös Nelosella. Nelonen aloitti toisen tuotantokauden esittämisen 3. heinäkuuta 2017. Sarja päättyi Yhdysvalloissa 5. maaliskuuta 2018.
Steve Johnson
Steve Johnson voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin
Star Wars Rebels
Juoni
14 vuotta Galaktisen Imperiumin nousun jälkeen, pieni kevytrahtialus Ghostilla liikkuva kapinallisjoukko tekee salaa hyökkäyksiä Imperiumia vastaan maalaisplaneetta Lothalilla ja muilla Imperiumin valloittamilla planeetoilla.
Alkuperäiset
Dave Filoni oli kreditoitu sarjan päätösjaksossa astromekaanikkodroidi C1-10P:n (kutsumannimeltään Chopper) ääniefektien tekijäksi.
Suomenkieliset
Suomenkielisen version ohjauksesta vastaa Petri Hanttu ja käännöksestä Aki Heinlahti.
Lyhytanimaatiot (2014)
Ennen sarjan alkua, Disney Channelilla ja Internetissä julkaistiin neljä lyhytanimaatiota.
Epätavallista elämää
Epätavallista elämää (A Life Less Ordinary) on vuonna 1997 valmistunut romanttinen draamakomedia. Pääosissa nähdään muun muassa Ewan McGregor, Cameron Diaz, Holly Hunter ja Delroy Lindo.
Juoni
Tästä suivaantuneena Robert menee purkamaan vihaansa entisen työpaikkansa johtajan Navillen (Ian Holm) työhuoneeseen, jossa hän samalla kohtaa johtajan tyttären Celinen (Cameron Diaz). Robertin yritykset saada työpaikkansa takaisin eivät onnistu, joten hän kidnappaa Celinen.
Ikävä kyllä Robert ei kuitenkaan ole mikään rikollinen lahjakkuus, vaan keskiverto torvi, jota Celine alkaa itse auttamaan kidnappaustouhuissa yksityiskohtia myöten. Celinen tarkoitus on nyhtää ahneelta isäpapaltaan muutama miljoona, mutta Celinen isukki on kuitenkin tyly kaveri joka haluaa hoitaa hommat omalla tavallaan, joten tämä nuori pari joutuu keksimään tapoja pitää tämä jännittävä leikki käynnissä.
Samaan aikaan on taivaan arkkienkeli Gabriel (Dan Hadaya) saanut ”esimieheltään” vakavia nuhteita siitä, että mies ja nainen-jutut eivät tuolla alhaalla ota oikein toimiakseen. Niinpä Gabriel antaa toheloille enkelikytille O'Reilylle (Holly Hunter) ja Jacksonille (Delroy Lindo) kovan tehtävän saada Robert ja Celine rakastumaan toisiinsa. Ja enkelikyttien on onnistuttava tehtävässään tai muuten on seurauksena porttikielto taivaaseen.
Startpage
Startpage on anonyymi hakukone. Se saa hakutuloksensa Googlelta.
Hakukone ei tallenna käyttäjästä mitään tietoja, ei edes IP-osoitetta. Hakukoneelle on myönnetty ensimmäinen European Privacy Seal -merkki, joka takaa palvelun korkean yksityisyyden tason. Hakukoneen tietosuojakäytännön on sertifioinut Certified Secure. Etusivullaan Startpage ilmoittaa olevansa "hakukone, jossa on maailman paras tietosuoja". Startpage sisältää myös Anonymous View -selausominaisuuden, jonka avulla käyttäjät voivat avata hakutuloksia välityspalvelimen kautta anonymisyyden lisäämiseksi.
Startpagen alkuperäinen nimi on Ixquick, mutta nimi muutettiin, koska nimi Ixquick oli liian vaikea muistaa.
Viroinval
Viroinval on kunta Belgiassa Valloniassa Namurin maakunnassa. Kunta on osa Philippevillen arrondissementtia, ja se sijaitsee Ranskan rajalla. Pinta-alaa Viroinvalilla on 120,9 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2008 kunnassa oli 5 739 asukasta, joista naisia oli 2 990 ja miehiä 2 749. Kunnan pormestarina toimii Bruno Buchet.
Viroinval muodostuu kahdeksasta kylästä: Dourbes, Le Mesnil, Mazée, Nismes, Oignies-en-Thiérache, Olloy-sur-Viroin, Treignes ja Vierves-sur-Viroin.
Viroinvalissa sijaitsi vuosina 1995–2004 Euroopan unionin maantieteellinen keskipiste (50.00917°N, 4.66639°W). Kun Euroopan unioni toukokuussa 2004 laajentui, siirtyi keskipiste Saksan puolelle, Kleinmaischeidiin.
Pormestarit
Lähde:
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Maaseutua lähellä Nismesin kylää, Viroinvalissa. thumb|left|250px|Euroopan unionin maantieteellinen keskipiste vuosina 1995–2004.
Kauko Räike
Kauko Räike (vuoteen 1936 Rydberg, 30. kesäkuuta 1923 Pori – 11. marraskuuta 2005 Pori) oli suomalainen kuvanveistäjä ja kulttuurivaikuttaja. Hänet tunnetaan Kankaanpään taidekoulun perustajana ja sen rehtorina. Räike oli nonfiguratiivisen taiteen varhainen edustaja Suomen kuvanveistäjien joukossa. Hänen puolisonsa oli taiteilija Sinikka Räike.
Elämänvaiheet
Laivapuusepän perheeseen Porin Reposaaressa syntynyt Räike muutti perheensä mukana Helsinkiin 1930-luvulla. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1945 ja opiskeli Taideteollisuusopistossa vuosina 1947–1950. Vuonna 1952 Räike muutti Kankaanpäähän ja alkoi työskennellä kuvaamataidonopettajana. Ensimmäisen näyttelynsä hän piti Imatralla vuonna 1953. Räike korosti toiminnassaan usein maakunnallisuuden merkitystä suhteessa Helsinki-keskeisyyteen. Hän kuului satakuntalaisista taiteilijoista koostuneeseen taiteilijaryhmään ”100”. Vuonna 1965 hän oli perustamassa Kankaanpään taidekoulua ja toimi sen rehtorina vuoteen 1972 saakka. Tasavallan presidentti myönsi Räikkeelle professorin arvonimen vuonna 1983.
Taide
Kauko Räikeeen teokset olivat aluksi esittäviä, mutta hän siityi välivaiheiden kautta abstraktiin muotokieleen. Hän on tullut tunnetuksi julkisista veistoksista. Räike teki useita sankaripatsaita, muotokuvia, muistomerkkejä ja mitaleja. Hän teki muun muassa Kankaanpään hautausmaalle Vakaumuksensa puolesta kärsineiden muistomerkin (1953), Porin Itäpuistoon Porilaisten muistomerkin (1961) ja Tampereen yliopiston edustalle Väinö Voionmaan muistomerkin Kasvu (1965).
Lahjoitukset Kankaanpään kaupunginmuseolle
Räike lahjoitti yhdessä puolisonsa, kuvanveistäjä ja taidemaalari Sinikka Räikkeen kanssa vuonna 1995 Kankaanpään kaupungille lähes koko hallussaan olleen tuotantonsa, joka sijoitettiin Kankaanpään kaupunginmuseoon. Kokoelmaan kuuluu lähes 400 teosta. Vuonna 2009 pariskunnan poika Lauri Räike lahjoitti museolle lehtileikekokoelman, joka on miltei täydellinen taiteilijapariskuntaa koskeva aineisto vuosilta 1950–2009. Aineisto kertoo Kankaanpään taidekoulun historiasta ja liittyy koko suomalaisen kuvataiteen modernismin kehitykseen.
Teoksia
Sankaripatsaat
Hiilihappo
Hiilihappo on veden ja hiilidioksidin muodostama yhdiste. Se on heikko happo, jonka kemiallinen kaava on H2CO3. Hiilihappo ei ole sama asia kuin hiilidioksidi, vaikkakin hiilidioksidia on aiemmin kutsuttu myös hiilihapoksi. alt=|pienoiskuva|300x300px|Hiilihappoa muodostuu, kun hiilidioksidia liuotetaan veteen. Kuplittamalla hiilidioksidia veteen tai virvoitusjuomaan syntyy tasapainotila, jossa veteen on liuennut hiilidioksidia ja hiilihappoa. Heikkona happona se protolysoituu osittain vetykarbonaatiksi ja vetyioneiksi ja edelleen osittain karbonaatiksi. Hiilihappo tunnettiin pitkään vain vesiliuoksena, jossa se on melko pysymätön yhdiste ja hajoaa veden katalysoimalla dekarboksylaatiolla hiilidioksidiksi ja vedeksi. Lämpö nopeuttaa hajoamista. Uudempien tutkimusten mukaan hiilihappo puhtaana on kuitenkin melko vakaa yhdiste ja on teoreettisesti laskettu, että vedettömänä se säilyy jopa 180 000 vuotta, mutta jo yksikin vesimolekyyli riittää käynnistämään hajoamisen. Liuoksessa on tasapainotilassa hiilihappoa vain 0,003 prosenttia hiilidioksidin määrästä.
Vaikka hiilihappo on heikko happo, se on happamampi kuin esimerkiksi muurahaishappo tai etikkahappo. Koska yhdiste kuitenkin esiintyy vain tasapainokonsentraatiossa hiilidioksidin vesiliuoksessa, sitä ei saa niin väkeväksi kuin muita karboksyylihappoja, joten käytännössä hiilihappoliuokset eivät ole kovin happamia. Hiilihapolla on kahdenlaisia suoloja, vetykarbonaatteja ja karbonaatteja. Vetykarbonaatit ovat lievästi happamia, karbonaatit emäksisiä.
Ilmakehän lisääntyneistä hiilidioksidipitoisuuksista seuraa, että meriveteen imeytyy yhä enemmän hiilidioksidia. Hiilidioksidin ja veden reagoidessa syntyvä hiilihappo muodostaa edelleen bikarbonaatti- (HCO3−) ja karbonaatti-ioneja (CO32−) vapauttaen happamoittavia vetyioneja, mistä aiheutuu merien happamoitumista.
Virvoitusjuomien sisältämistä hapoista hiilihappo ei aiheuta haittavaikutuksia hampaistolle.
Raili Kostia
Raili Onerva Kostia (o.s. Laukkanen; 14. elokuuta 1930 Juva – 1. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (mezzosopraano).
Kostia opiskeli laulua muun muassa Sibelius-Akatemiassa Antti Koskisen johdolla. Hän kuului Kansallisoopperan solistikuntaan ja opetti Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1978. Hän oli kiinnitettynä Grazin oopperaan Itävallassa vuosina 1960–1962 ja Hannoverin oopperaan Saksassa vuosina 1962–1964 ja teki myöhemmin esiintyjänä useita vierailuja Euroopan maihin. Hänellä oli rooleja muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin ja Richard Straussin oopperoissa. Vuosina 1970–1971 hän esiintyi Savonlinnan oopperajuhlilla Marjan roolissa Aarre Merikannon oopperassa Juha.
Kostia esiintyi oopperalaulaja Aino Acktén roolissa elokuvassa Luottamus vuonna 1976.
Albula
Albula tarkoittaa ainakin seuraavia:
Raili Kostia
Kostian puoliso oli laulaja Matti Kostia (1930–1995), joka toimi Helsingin Alppilan seurakunnan kanttorina vuodesta 1973.
Riku Laukka
Riku Laukka (s. 4. elokuuta 1986) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelasi kausilla 2006–2007 ja 2007–2008 Salibandyliigassa Oulun Luistinseurassa.
Away from Her
Away from Her, televisioesityksessä myös nimellä Kaukana poissa, on kanadalaisen näyttelijän ja ohjaajan Sarah Polleyn esikoisohjaus vuodelta 2006. Sen käsikirjoitus perustuu Alice Munron novelliin ”Karhu tuli vuoren takaa”, joka on julkaistu suomeksi Munron kokoelmassa Viha, ystävyys, rakkaus (Tammi, 2002). Elokuvan ensiesitys oli Toronton elokuvajuhlilla. Julie Christie sai 2008 osasuorituksestaan Golden Globe -palkinnon sarjassa paras naispääosa draamaelokuvassa.
Päähenkilö Fiona Anderson (Julie Christie) sairastaa muistisairautta Alzheimerin tautia ja muuttaa hoitokotiin, jonne hänen miehensä Grant Anderson (Gordon Pinsent) vie hänet 44 vuoden avioliiton jälkeen. Kritiikissä todetaan Polleyn kertovat tarinan kypsän ymmärtäväisesti. Toisen kriitikon mukaan elokuva poikkeaa Munron novellista siinä, että se ei tuo esille sairauden mukanaan tuomaa todellisuutta. Elokuvan nimi on otettu novellin takautumasta, jossa Fiona kosii Grantia miettien, olisiko naimisiinmenossa ideaa. Grantista olisi, sillä hän ei haluaisi koskaan olla kaukana Fionasta, jossa on elonkipinää (”He wanted never to be away from her. She had the spark of life.”).
Näyttelijät
Lähde:
Paul Kasprowski
Paul Kasprowski on romanialainen karateka. Hän saavutti Euroopan raskaansarjan mestaruuden 1999 voitettuaan loppuottelussa Cayetano Mateon.
Emilie Turunen
Emilie Turunen (s. 13. toukokuuta 1984 Kööpenhamina) on tanskalainen poliitikko. Hän oli nuorin vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa valituksi tullut ja kautta aikain nuorin tanskalaismeppi. Vuodesta 2014 alkaen hän on ollut finanssipalveluyritys Nykreditin tiedotusjohtaja.
Elämä
Turunen on opiskellut Roskilden yliopistossa yhteiskuntatieteitä ja asuu poikaystävänsä kanssa Kööpenhaminassa. Ennen valintaansa Euroopan parlamenttiin hän työskenteli sosialistisen kansanpuolueen nuorisojärjestössä. Hän ei puhu suomea, vaikka hänen äitinsä on suomalainen.
Europarlamentti
Kun Turunen valittiin Europarlamenttiin, hän kuului Sosialistiseen kansanpuolueeseen, joka on tarkkailijajäsenenä Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä. 21. maaliskuuta 2013 hän siityi Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.
Valintansa jälkeen Turusesta tuli ryhmänsä varapuheenjohtaja. Hän oli sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan sekä Kaakkois-Aasian valtuuskunnan jäsen. Lisäksi hänellä on varajäsenyydet muun muassa työllisyys ja sosiaaliasiain valiokunnassa, rahoitus-, talous- ja sosiaalikriisiä käsittelevässä erityisvaliokunnassa sekä Iranin valtuuskunnassa.
Romantiikkaa ruusutarhassa (albumi)
Romantiikkaa ruusutarhassa on Erkki Junkkarisen albumi vuodelta 1977. Tämä albumi toi Junkkariselle yhden hänen monista kultalevyistään.
Seulontamenettely
Seulontamenettely oli Suomessa aiemmin käytössä ollut valitusten eriyttämismenettely, jossa hovioikeus kykeni tietyin edellytyksin päättämään, oliko sinne alioikeudesta saapunut valitus otettava enempään tutkintaan vai voitiinko valituksen tutkiminen hovioikeudessa päättää ja asian käsittely lopettaa.
Seulontamenettely otettiin hovioikeuksissa käyttöön 1. lokakuuta 2003, ja se päättyi 1. tammikuuta 2011, jolloin sen korvasi jatkokäsittelylupa, josta säädetään oikeudenkäymiskaaren 25 a luvussa.
Seulonnan ehdot
Valituksen tutkimista ei jatkettu, jos hovioikeus yksimielisesti totesi olevan selvää, että:
Päätös siitä, että valituksen tutkimista ei jatketa, voitiin tehdä myös myöhemmin valmistelun aikana ja se voi koskea myös valituksen osaa.
Kustannus-hyötyanalyysi
Ominaisuuksista
KHA ei kuitenkaan ole mekaanista nettonykyarvojen laskentaa, sillä huomioon otettavat asiat eivät ole missään määrin triviaaleja. Kustannusten ja hyötyjen sekä niistä kärsivien tai hyötyvien tahojen arvioiminen on hankalaa (mm. moraalikato-ongelma). Lisäksi on vaikeaa arvioida tarkalleen kuinka laajasti analyysi on tehtävä. Rajoitetaanko vaikutusten arviointi kunnan tai kansallisvaltion rajojen sisälle, vai täytyykö kehikkoa laajentaa.
Väinö Salmela
Väinö Salmela (25. syyskuuta 1915 Sortavala – 14. tammikuuta 2004 Espoo) oli suomalainen kenraalimajuri.
Salmela pääsi ylioppilaaksi 1936 Sortavalan lyseosta. Hän valmistui Kadettikoulusta 1939 ja kävi Sotakorkeakoulun sodan jälkeen 1950 (ye-upseeri 1951). Talvisodassa hän toimi JR 34:ssa komppanianpäällikkönä 1939-1940 Kollaan rintamalla. Välirauhan aikana hän oli komppanianpäällikkönä 9. prikaatissa, josta jatkosodan alettua tuli JR 9 Salmelan jatkaessa komppanian päällikkönä 1942 asti. Vuosina 1942-1944 hän toimi esikuntatehtävissä, mm. 1943-1944 15. prikaatin esikunnan toimistopäällikkönä. Vuoden 1944 aikana hän toimi myös pataljoonankomentajana. Rauhan tultua hän palasi komppanianpäälliköksi JR 3:een vuosiksi 1945-1949. Toimistotehtäviä hän hoiti 1950-1951 Kajaanin sotilaspiirissä ja 1951-1952 pääesikunnassa sekä 1952-1955 Helsingin sotilaspiirissä. 1955-1958 Salmela opetti taktiikkaa Taistelukoulussa. Pataljoonankomentajana Pohjan prikaatissa hän oli 1958-1959, minkä jälkeen hän toimi toimistopäällikkönä pääesikunnassa 1959-1963. Porin prikaatia Salmela komensi 1963-1966. Etelä-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä hän toimi 1967-1970 ja uransa päätteeksi pääesikunnan komentopäällikkönä 1970-1975. Eläkkeelle jäätyään hän toimi vielä 10 vuoden ajan sydäntutkimussäätiön asiamiehenä.
Ylennykset: Vänrikki 1937, luutnantti 1940, kapteeni 1941, majuri 1951, everstiluutnantti 1957, eversti 1963, kenraalimajuri 1970.
Jerevanin metro
Jerevanin metro on Armenian pääkaupunkia Jerevania palveleva metrojärjestelmä. Se avattiin vuonna 1981. Metroverkon pituus oli aluksi 7,6 kilometriä ja nykyisin yli 12,1 kilometriä. Vuonna 2012 metroa käytti yli 14,9 miljoonaa matkustajaa. Metroasemia on tällä hetkellä kymmenen. Kuten muissa entisen Neuvostoliiton metroverkostoissa, asemat on louhittu hyvin syvälle maahan ja niissä on koristeellisia piirteitä.
Asemat
Metron asemat pohjoisesta etelään ovat:
Guinness World Records
Guinness World Records (lyhennetään GWR; aiemmin nimellä The Guinness Book of Records, tunnettu myös suomeksi nimillä Guinnessin ennätystenkirja ja Guinnessin suuri ennätyskirja) on vuosittain julkaistava tietokirja, jossa esitellään erilaisia ennätystuloksia ja ennätyksellisiä tapahtumia. Ensimmäisen teoksen julkaisi irlantilainen Guinness-panimo vuonna 1955. Guinness World Records on myydyin tekijänoikeudellinen teos.
Guinness World Records sisältää useita eri kategorioita, ja niiden alla on alakategoriat. Esimerkiksi Ihminen -> Vauvasta vaariin.
Ajatus ennätyksiä kokoavan kirjan tarpeesta syntyi eräällä metsästysretkellä Irlannissa vuonna 1951. Panimon johtaja Hugh Beaver oli tähdännyt kapustarintaa kohti, mutta ampunut laukauksensa ohi. Tämän johdosta hän arveli sen olevan Euroopan nopein riistalintu, jolloin seurueen kesken syntyi asiasta väittely. Beaver keksi, että samankaltaisia väittelyitä käytiin varmasti myös pubeissa, jolloin erilaisia ennätyksiä listaava lähdeteos olisi niissä tarpeen.
Maria Veitola
Maria Aleksandra Veitola (s. 26. helmikuuta 1973 Eno) on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja, käsikirjoittaja sekä talk show -emäntä. Hän toimi uuden Radio Helsingin päätoimittajana syyskuusta 2013 kesään 2016 ja palasi sen sisältöjohtajaksi marraskuussa 2016. Elokuusta 2020 lähtien Veitola on toiminut Stockmannin vierailevana luovana johtajana.
Ura
Veitolan toimittajan ura alkoi radion puolella, Radio Cityssä vuonna 1994. Hän aloitti Radio Helsingin lähetykset vuonna 2000. Sittemmin hän on vetänyt Radio Helsingissä muun muassa Faniklubia, Menokonetta ja Helsingin henkeä.
Televisiossa Veitola emännöi vuosina 2006–2007 talk show -tyyppistä Maria, Maria -ohjelmaa TV2:lla. Lisäksi hän on juontanut ja käsikirjoittanut Ilmaista lounasta TVTV:llä vuonna 2001, Touhutippaa Subtv:llä vuonna 2002, Voice Out!- ja Pop Klubi -ohjelmia TV2:lla vuonna 2005 sekä Tukijoukkoa MTV3:lla keväällä 2008. Vuonna 2009 Veitola juonsi Venla-gaalan suoran lähetyksen Nelosella. Veitola juonsi Nelosella suorana lähetettyä keskusteluohjelmaa Maria! vuosina 2008–2011.
Veitola juontaa MTV3-kanavalla ohjelmaa Yökylässä Maria Veitola, jossa hän on vieraillut esimerkiksi Sofi Oksasen ja Tuure Boeliuksen kodeissa. Veitola luotsaa Radio Helsingissä Musa vai bisnes -puheohjelmaa, jossa vaihtuvien vieraiden kanssa pureudutaan musiikkimaailman ajankohtaisiin ja ajattomiin ilmiöihin.
Veitola on tehnyt Ylelle musiikkidokumentteja muun muassa Jukka Pojasta, Paula Koivuniemestä ja PMMP:stä. Joulukuussa 2010 TV2 esitti Veitolan toimittaman ja ohjaaman Silminnäkijä-dokumentin Tunnustus ja Katumus.
Francis Durbridge
Francis Henry Durbridge (25. marraskuuta 1912 Hull – 11. huhtikuuta 1998 Lontoo) oli brittiläinen radiokäsikirjoittaja ja rikoskirjailija, joka tunnetaan yksityisetsivä Paul Templen luojana.
Maria Veitola
Ura
Veitola on käsikirjoittanut Idolsia ja Diiliä. Hän on kirjoittanut myös seurapiirikolumneja nimellä Bianca Poni sekä musiikkikolumneja Imageen ja Helsingin Sanomien Nyt-liitteeseen. Hän on Trendi-lehden vakituinen kolumnisti. Veitola on kirjoittanut myös Arno Kotron toimittamaan kirjaan 10 kirjettä ylioppilaalle (WSOY, 2012).
Maria Veitola on valittu vuosina 2008 ja 2009 Vuoden TV-Persoonaksi ja vuonna 2014 Vuoden ohjelmapäälliköksi musiikkialan ammattilaisten Musiikki & Media -tapahtumassa. Vuonna 2009 hänet palkittiin Vuoden pukeutujana Elle-lehden Elle Style Awards -gaalassa.
Helmikuussa 2016 alkoi televisiossa MTV3:llä Enbuske, Veitola & Salminen -niminen talk show, joka lähetettiin torstai-iltaisin kerran viikossa. Ohjelmassa olivat juontajina Veitolan lisäksi Roope Salminen ja Tuomas Enbuske.
Yksityiselämä
Veitola asuu Helsingin Punavuoressa, miehensä Jotin ja heidän vuonna 2012 syntyneen Taisto-nimisen poikansa kanssa.
Veitolasta ilmestyi huhtikuussa 2018 Johnny Knigan kustantama 352-sivuinen Veitola-niminen omaelämäkerta. Kirjassa Veitolan paljastettiin juhlineen paljon nuorena ja käyttäneen huumausaineita.
Veitolalta ilmestyi syksyllä 2019 Toisinpäin-niminen kirja, jonka kustantaa Johnny Kniga -kustantamo.
Frank Alois Pitelka
Frank Alois Pitelka (27. maaliskuuta 1916 Chicago, Illinois – 10. lokakuuta 2003) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Frank Pitelka liittyi jo nuorena Chicago Ornithological Societyn jäseneksi. Collegeaikanaan hän julkaisi kahdeksan tiedonantoa The Auk -lehdessä ja huomionarvoisen artikkelin seetrikerttulin pesimäbiologiasta Wilson Bulletinissa (52: 3–18, 1940). Valmistuttuaan Illinois'n yliopistosta hän vietti kesän 1939 Washingtonin yliopiston meritieteen laboratoriossa Friday Harborissa. Sieltä hän siirtyi Kalifornian yliopistoon Berkeleyyn Museum of Vertebrate Zoologyyn (MVZ) Alden Millerin oppilaaksi. Väitöskirjaansa (1951) varten Pitelka tutki pensasnärhien suvun vaihtelua ja lajiutumista.
Vuonna 1946 Pitelka sai apulaiskuraattorin viran museosta. Hänen kiinnostuksensa vaihtui taksonomiasta ekologiaan ja hän pääsi tutkijaksi vastaperustettuun arktisen tutkimuksen laboratorioon Alaskan Barrowiin. Täällä hän tutki ryhmineen sopulien ja niitä saalistavien petolintujen suhdetta sekä sirrien (Calidris) ekologiaa.
Pitelka julkaisi kaikkiaan 215 tieteellistä kirjoitusta. Hänelle myönnettiin lukuisia kunnianosoituksia ja jäsenyyksiä eri tieteellisissä seuroissa. Hänen puolisonsa oli Dorothy Riggs ja heillä oli kolme lasta: Kazi toimii ammattiviulistina Altadenassa, Louis toimii Marylandin yliopiston Appalakkien tutkimusaseman ekologina ja johtajana Frostburgissa ja Vince tekee keramiikkaa ja toimii professorina Cookevillessä Tennesseessä.
Pitelka kuoli eturauhassyöpään.
Työpaikkaomavaraisuus
Työpaikkaomavaraisuus on jollakin alueella (esimerkiksi kunnassa) työssäkäyvien ja siellä asuvan työllisen työvoiman suhde. Jos alueella on enemmän työpaikkoja kuin työntekijöitä, niin alueen työpaikkaomavaraisuus on yli 100 prosenttia. Jos taas työntekijöitä on enemmän kuin työpaikkoja, niin työpaikkaomavaraisuus on alle 100 prosenttia.
Vuonna 2009 Suomessa oli 68 kuntaa, joiden työpaikkaomavaraisuus oli yli 100 prosenttia. Suurin työpaikkaomavaraisuus oli Maarianhaminassa (181 prosenttia) ja pienin Lemlandissa (32 prosenttia).
Jani Mäenpää
Jani Mäenpää (s. 1975 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi kausina 1996–1999 FC Inter Turun edustusjoukkueessa. Mäenpää pelasi kyseiset kaudet keskuspuolustajaa ja keskikenttää, ja hän teki kolme maalia Veikkausliigassa. Vuonna 2008 hän aloitti Interin juniorijoukkojen valmennuspäällikön työn.
Mäenpään pojat ovat myös aloittaneet jalkapallon ja pelaavat FC Inter Turun riveissä. Mäenpään vanhempi poika Mico Mäenpää debytoi viime kaudella miesten kolmosdivisioonassa.
Perunannostokone
thumb|Vanha perunannostokone thumb|Nykyaikainen perunannostokone
Perunannostokone on maatyökone, jota käytetään perunasadon korjaamiseen pellolta.
Perunaa on nostettu osittain koneellisesti jo hevosvetoisten maatalouskoneiden yleistymisestä lähtien viimeistään 1900-luvun alkupuolella siten, että ensin hevosvetoisella ja myöhemmin traktorivetoisella perunannostokoneella on avattu vako, josta mukulat on noukittu käsin.
Tilakoon suureneminen ja tehokkuuden lisääminen johti sittemmin siihen, että kehitettiin nykyaikaiset perunannostokoneet, jotka myös keräävät perunat samalla kun vako avataan, eikä niitä enää tarvitse poimia käsin.
Pieniltä perunamailta voidaan nostaa perunat perunakuokalla.
Biryani
Intiassa erityisesti Hyderabad on tunnettu paikallisesta biyanistaan, joka sisältää erityisen paljon mausteita. Kaupunki on melko lailla synonyymi biryanille. Sekä Intiassa että Pakistanissa biryaniin voidaan lisätä myös perunakuutioita, mutta tämä jakaa kansaa molemmissa maissa.
Seppo Pietikäinen
Seppo Antero Pietikäinen (s. 2. heinäkuuta 1949 Pieksämäki) on toimittaja, sanoittaja, kirjailija ja ohjaaja, joka kävi koulua Jyväskylässä ja Tampereella.
Pietikäinen opiskeli Lontoossa London International Film Schoolissa filmialaa vuosina 1978-1979. Sieltä palattuaan hän toimi Soundin toimittajana, valokuvaajana, toimitussihteerinä ja kirjakustantamon vetäjänä. Vuonna 1986 Pietikäinen siirtyi Yleisradion TV1:n palvelukseen, jossa hän toimitti ja juonsi mm. talk-show sarjoja Kirjan kannet kiinni, Cosi fan tutti ja Nostalgiakesä sekä yhdessä Maria Guzeninan kanssa popmusiikkisarjoja Soundcheck sekä Linnunradan pianobaari. Yhdessä Walter de Campin kanssa Pietikäinen teki keskustelua herättäneen TV1:n dokumenttisarjan Verhojen takaa, jossa esiteltiin Helsingin alakulttuuripiirejä. Vuosien 1997-2006 välisenä aikana Pietikäinen työskenteli juontajana ja musiikkitoimittajana Yleisradion eri radiokanavilla. Pietikäinen on ohjannut populaarimusiikkiaiheisia filmidokumentteja.
László III
thumb|Lapsikuningas Ladislaus. László III oli Unkarin kuningas lyhyen aikaa vuonna 1204–1205. Hän oli kuningas Imren poika ja peri vallan alaikäisenä. Hänen setänsä Andreas II häädätti pienen Lászlón maanpakoon, missä tämä kuoli jo seuraavana vuonna.
Andrea del Castagno
thumb|250px|Andrea del Castagno: Niccolò da Tolentino, 1456
Andrea del Castagno (n. 1422–1457) oli italialainen taidemaalari. Hän toimi Firenzessä ja sai vaikutteita pääasiassa Tommaso Masacciolta ja Giotto di Bondonelta. Andrea del Castgno itse puolestaan vaikutti seuraavan sukupolven firenzeläistaiteilijoihin, joihin lukeutuvat Francesco del Cossa ja Ercole de' Roberti. Andrea del Castagnon tunnetuimmat työt ovat Firenzessä: Sant'Apollonian freskot ja Niccolo de Tolentinon muotokuva ratsailla, joka on Firenzen katedraalissa.
Castagno kuoli ruttoon 1457.
Fallbacka
thumb|right|Fallbackan talo vuonna 1965. pienoiskuva|Fallbackan talo kaakosta katsottuna pienoiskuva|Kartta Fallbackan tilan sijainnista 1862
Fallbackan tila oli Tuusulassa pääradan varressa sijainnut tila. Se sijaitsi nykyisten Vantaan, Keravan ja Tuusulan alueilla Korson ja Savion asemien välissä. Tilaa ja sen taloa asutti Fallström-maanviljelijäsuku nimeltään ainakin jo 1700-luvulta asti.
Fallbackan talossa toimi alueen ensimmäinen koulu, josta toiminta myöhemmin siirtyi uuteen nykyisinkin Leppäkorven koulun vieressä sijaitsevaan puurakennukseen. On mahdollista, että päärakennusta jouduttiin siirtämään pääradan alta, sillä 1862 vuoden kartan (ks. kartta sivussa) ja 1850 vuoden karttojen mukaan päärata rakennettiin Fallbackan tilan poikki.
Tilan päärakennus, joka sijaitsi alueen korkeimmalla kohdalla, purettiin 1960-luvulla. Nykyisin tilan alueella sijaitsee muun muassa Vantaan Seudun Rudolf Steiner -koulu ja omakotitaloja.
Alueen halki, itä-länsisuunnassa, kulkee Vantaan puolella Anttilantie, joka jatkuu Tuusulan puolella Fallbackan tienä. Pohjois–etelä-suunnassa alueen halkaisee Vallinoja (Fallbäcken), joka vuosien saatossa on kutistunut tulvivasta purosta ojaksi. Alueelle on rakennettu 1990-luvulta asti runsaasti uudisrakennuksia, jolloin koko alueen luoteista osaa on alettu kutsua Vallinojaksi. Koko Vantaan puolella sijaitseva osa tilasta kuuluu nykyään Korson suuralueeseen, josta suuri osa on luonnonsuojelualuetta. Tilan pohjoinen osa kuuluu Alikeravaan/Koivikkoon, luoteinen osa Tuusulaan ja itäinen osa Leppäkorpeen pääradan itäisellä puolella. Tilaan eteläinen osa jatkui nykyiseen Korsoon asti.
Jacques-Roger Booh-Booh
Jacques-Roger Booh-Booh (s. 1938) on kamerunilainen poliitikko. Hän toimi maansa ulkoministerinä 1988–1992. Marraskuusta 1993 kesäkuuhun 1994 Booh-Booh oli YK:n Ruandan operaation eli UNAMIRin johtajana ja YK:n pääsihteerin erityislähettiläänä. Häntä on syytetty puolueellisuudesta ja hutu-johtajien suosimisesta.
Efraim Kemppainen
pienoiskuva|Efraim ja Maisie Kemppaisen hääkuva vuodelta 1918. Efraim Adrian Kemppainen oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat metsätarkastaja Adolf Kemppainen ja Agatha Charlotta Ingman. Hänet vihittiin avioliittoon 1918 Maisie Therese Vilhelmina Rosenbergin kanssa, josta hän erosi vuonna 1928 ja avioitui uudelleen vuonna 1930 Sigrid Ruth Gunhild Dahlbergin kanssa.
Jacques-Roger Booh-Booh
Ruandan kansanmurhan jälkeisessä oikeudenkäynnissä Booh-Booh toimi todistajana, joka puolusti Théoneste Bagosoraa, joka tuomittiin elinkautiseen kansanmurhan pääsuunnittelijana.
Efraim Kemppainen
Opinnot
Kemppainen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1907 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1907–1914 ja suoritti alemman hallintotutkinnon vuonna 1914.
Jääkärikausi
Kemppainen työskenteli lääninkanslistina ja Koiviston piirin nimismiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 25. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Jacques-Roger Booh-Booh
Ennen ulkoministeriyttään Booh-Booh oli suurlähettiläänä useissa maissa.
Efraim Kemppainen
Suomen sisällissota
Kemppainen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Kemppainen palveli sisällissodan jälkeen 7. komppanian päällikkönä 3. Jääkärirykmentissä, joka tunnettiin myöhemmin nimillä Jääkärirykmentti 3, Savon jääkärirykmentti 3 ja Uudenmaan rykmentti. Hänet siirrettiin 7. huhtikuuta 1919 komppanianpäälliköksi Pohjois-Savon rykmenttiin 7. komppaniaan. Pohjois-Savon rykmentissä hän hoiti 3. pataljoonan komentajan tehtäviä 1. tammikuuta - 16. kesäkuuta 1921 välisen ajan. Pataljoonan komentajaksi Kemppainen nimettiin 2. pataljoonaan 6. toukokuuta 1922. Armeijasta hän erosi 13. syyskuuta 1922 ja siirtyi Kauppalehden palvelukseen toimien myös Ähtärin nimismiehenä. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Lääninreviisori ja runoilija Eino Kemppainen, toimittaja-kirjailija Yrjö Kemppainen ja päätoimittaja Aarno Kemppainen olivat Efraim Kemppaisen veljiä.
Cojedes (osavaltio)
Cojedes on yksi Venezuelan osavaltioista. Se sijaitsee maan länsiosissa. Cojedes on väkiluvultaan yksi Venezuelan pienimmistä osavaltioista. Cojedesin pääkaupunki on San Carlos.
Karjankasvatus on ollut merkittävä elinkeino Cojadesissa siirtomaa-ajoista alkaen. Myös maanviljely on tärkeää, viljelykasveihin kuuluvat riisi, jamssi, durra ja tupakka.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa osavaltiossa oli noin 323 000 asukasta.
Beverley Whitfield
Whitfield voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.41,71. Hän oli 50 metrin käännöksessä viimeisenä ja 150 metrin kohdalla vielä neljäntenä mutta nousi voittoon 0,34 sekunnin erolla yhdysvaltalaiseen Dana Schoenfieldiin. Lisäksi hän sai pronssia 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.15,73.
Moussa Djenepo
Moussa Djenepo (s. 15. kesäkuuta 1998 Bamako) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Southamptonia. Hän on pelannut Malin maajoukkueessa vuodesta 2017.
Djenepo aloitti Euroopassa pääsarjauransa belgialaisessa Standard Liègessa, jonne hän siirtyi lainalle tammikuussa 2017 ja pysyvästi puoli vuotta myöhemmin. Hän pelasi Jupiler Pro Leaguessa kausina 2017–2019 yhteensä 49 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän voitti Belgian cupin 2019. Hän pelasi Eurooppa-liigassa viisi ottelua ja teki kolme maalia. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi Southamptoniin. Hän teki Valioliigassa maalin toisessa ottelussaan elokuussa Brightonia vastaan ja kolmannessa ottelussaan syyskuussa Sheffield Unitedia vastaan. Tämän jälkeen hän on tehnyt neljän kauden aikana vain yhden valioliigamaalin: West Bromwicia vastaan lokakuussa 2020. Valioliigaotteluja hän on pelannut 73.
Djenepo pelasi Malin maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2017 Norsunluurannikkoa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 32 maaottelua, joista kaksi vuonna 2017, viisi vuonna 2018, kahdeksan vuonna 2019, yhden 2020, kuusi 2021, kahdeksan 2022 ja yhden vuonna 2023. Hän on tehnyt maalin maaliskuussa 2019 Etelä-Sudania, marraskuussa 2019 Tšadia ja marraskuussa 2021 Ruandaa vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi kolme Malin neljästä ottelusta sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 että Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022.
Cornwallinsaari (Nunavut)
Saaren löysi ensimmäisenä eurooppalaisena Sir Edward Belcher 30. elokuuta 1852. Hän nimesi saaren Walesin prinssin ja Cornwallin herttuan Edwardin mukaan. Saarella ei ole pysyvää asutusta.
Koronavilkku
Koronavilkku oli Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tuottama koronavirustartunnan jäljitykseen käytettävä mobiilisovellus. Sen kautta puhelimen omistaja sai tiedon, jos hän oli oleskellut kahden viimeksi kuluneen viikon aikana sellaisen sovellusta käyttävän ihmisen läheisyydessä, jolla oli koronavirustartunta.
Koronavilkku otettiin käyttöön koronaviruspandemian aikana 31. elokuuta 2020, ja se poistui käytöstä 1. kesäkuuta 2022. Koronaviruksen omikron-muunnoksen seurauksena tartuntamäärät nousivat niin paljon, ettei kaikkia tartuntoja enää pystytty toteamaan terveydenhuollon kautta, eikä koronavilkku voinut ilmoittaa kaikista altistumistilanteista. Parhaimmillaan sovelluksella oli 2 474 900 käyttäjää.
Käyttö
Terveydenhuolto lähetti tartunnan saaneelle kertakäyttöisen koodin. Tartunnan saanut syötti koodin Koronavilkkuun, jolloin sovellus viestitti lähellään olleille muille sovelluksen käyttäjille, että he ovat saattaneet saada tartunnan. Lähellä olleilla tarkoitettiin heitä, jotka olivat kolmen viikon sisällä olleet yli 15 minuutin ajan alle kahden metrin päässä sairastuneesta.
Sovellus oli saatavilla suomen- ja ruotsinkielisenä, ja sen käyttö oli maksutonta ja vapaaehtoista. Sovellus ei välittänyt käyttäjän henkilö- eikä paikannustietoja eli se ei kertonut, keneltä ja milloin tartunta oli saatu.
Tekninen toteutus
Paikkatiedon käyttäminen jäljityssovelluksissa on kielletty koko Euroopan unionin tasolla. Jäljityssovelluksissa puhelimien GPS-sijainnin käyttö on myös teknisesti estetty. Siksi jäljityssovellusten toiminnan täytyy perustua läheisyyden arviointiin. Koronavilkku arvioi läheisyyttä bluetooth-yhteyksien kautta. Se käyttää perinteisen Bluetooth Classic -teknologian sijasta Bluetooth Low Energy -teknologiaa (BLE), joka kuluttaa huomattavasti vähemmän virtaa.
Sovellus kerää puhelimeen tietoja muista sovellusta käyttävistä ihmisistä, joiden kanssa puhelimen omistaja on ollut kahden metrin etäisyydellä vähintään 15 minuuttia.
Kehityshistoria
Koronavilkku tuli ladattavaksi Google Play- ja App Store -sovelluskauppoihin 31. elokuuta 2020 ja myöhemmin Huawein AppGalleryyn. Sovelluksen toteutti suomalainen Solita, ja sen lähdekoodi on julkaistu avoimena lähdekoodina Euroopan unionin yleisellä lisenssillä (EUPL). Kehitystyöhön osallistuivat myös Kela, sosiaali- ja terveysministeriö ja Sotedigi.
Sovelluksen kehitystyöhön varattiin 6 miljoonaa euroa, mutta itse ohjelma tuli maksamaan vain 147 000 euroa. Syyskuuhun 2020 mennessä ohjelmaan ja sen tukitoimintoihin oli käytetty kaikkineen 900 000 euroa. Esimerkiksi Saksassa vastaavan sovelluksen hinnaksi on arvioitu yli 20 miljoonaa euroa. Lopulta Koronavilkkuun kului rahaa 5,2 miljoonaa euroa. Ylen mukaan budjetista jäi käyttämättä noin 900 000–1 000 000 euroa.
Sovelluksesta julkaistiin 7. tammikuuta 2021 päivitysversio 2.0, joka mahdollistaa tiedonvälityksen Koronavilkun ja useiden muiden eurooppalaisten koronasovellusten välillä.
Yhteensopivat jäljitysovellukset
Koronavilkun käyttäjä voi sovelluksen versiota 2.0 käyttäessään saada ilmoituksen mahdollisesta altistumisesta toisesta yhteensopivasta eurooppalaisesta koronasovelluksesta. Vastaavasti jos käyttäjällä todettiin tartunta, hän pystyi halutessaan välittämään siitä tiedon myös muiden maiden koronasovellusten käyttäjille.
Tartunnasta ilmoittava käyttäjä päätti itse, antoiko hän luvan rajat ylittävään tietojen vaihtoon. Tiedot luovutettiin EU-komission tuottaman ja tarjoaman tietoturvallisen yhdyskäytäväpalvelun kautta. Liikenne- ja viestintäviraston Kyberturvallisuuskeskus arvioi järjestelmän tietoturvallisuuden.
''Tarkistettu 9.6.2021. Lähde: Euroopan komissio''
Hyödyt
Tieto altistumisesta: Joissakin tilanteissa Koronavilkun antama ilmoitus oli ensimmäinen tai ainoa tapa, jonka kautta henkilö sai tiedon altistumisestaan. Esimerkiksi vähäoireiset henkilöt voivat saada Koronavilkun ilmoituksesta syyn hakeutua testiin. Näin kuitenkin tapahtui harvoin: esimerkiksi Pirkanmaalla vuoden 2021 alussa vain yksi prosentti tartunnan saaneista oli hakeutunut testiin Koronavilkun hälytyksen seurauksena, ja muissa tapauksissa tieto altistumisesta oli tullut joko tartunnanjäljityksestä tai suoraan tartuttajalta itseltään.
Tartunnan jäljitys: Koska Koronavilkku ei antanut altistuksen aika- tai paikkatietoja, pelkästään sen avulla ei pystytty jäljittämään tartuntaketjua. Kun Koronavilkusta altistusilmoituksen saanut otti yhteyttä eteenpäin, tartuntaketjua voitiin lähteä selvittämään.
Koronavilkusta olisi voinut olla enemmän hyötyä, jos siitä saatava tieto olisi ollut tarkempaa. Teknisesti olisi ollut mahdollista kertoa esimerkiksi altistumisen ajankohta ainakin yhden päivän tarkkuudella, mutta tietosuojasäädökset estävät tämän. Paikkatiedon käyttäminen jäljityssovelluksissa on kielletty koko Euroopan unionin tasolla. Ilmoituksen saaneelle käyttäjälle ei saa antaa tietoa altistuksen kestosta, sen ajankohdasta eikä bluetooth-signaalin voimakkuudesta. Jäljityssovelluksissa GPS-sijainnin käyttö on myös teknisesti estetty.
Testiin pääsy: Koronavilkun antama ilmoitus riitti maaliskuusta 2021 alkaen kriteeriksi päästä testiin, mikäli kyseisellä alueella riitti testauskapasiteettia.
Karenteenipäätökset: Pelkästään Koronavilkun hälytyksen perusteella ei voinut tehdä virallista tartuntatautilääkärin karanteenipäätöstä.
Haitat
Jotkut käyttäjät ovat kokeneet sovelluksen kuluttavan puhelimen akkua ja toimivan epäluotettavasti.
Käyttäjämäärä
Maksuton sovellus tuli ladattavaksi Google Play- ja App Store -sovelluskauppoihin 31. elokuuta 2020, ja ensimmäisen vuorokauden aikana sitä ladattiin miljoona kertaa. THL tiedotti 15. syyskuuta 2020, että sovelluksen kautta oli siihen mennessä ilmoittanut sairastumisestaan 218 käyttäjää ja että Koronavilkku on ladattu puhelimiin jo 2 miljoonaa kertaa. Terveysviranomaisten mukaan ihanteena olisi ollut, että sovellus olisi ollut puolella Suomen väestöstä. Kesäkuussa 2021 tämä olisi tarkoittanut noin 2,8 miljoonaa käyttäjää. .
Tammi–helmikuussa 2021 Koronavilkku oli ladattuna lähes 2,4 miljoonaan puhelimeen. Sittemmin käyttäjien määrä laski ja lokakuun 2021 alussa se oli ladattuna noin 1,7 miljoonaan puhelimeen. Joulukuun 2021 loppuun mennessä määrä väheni edelleen.
Teknologia- ja riskien­hallinta­johtaja Aleksi Yrttiahon mukaan sovelluksen käyttäjämäärä pieneni suurelta osin siksi, että uuteen puhelimeen vaihtaessaan käyttäjät eivät nähneet syytä ladata sovellusta uudelleen. Käyttäjämääriin vaikutti myös mediassa esitetty kritiikki sovellusta kohtaan.
THL:n mukaan vuonna 2021 koodin saaneista 75–82 prosenttia syötti koodin sovellukseen. Toukokuussa 2022 niin teki enää 57 %.
Alkaen vuoden 2020 viikolta 37 vuoden 2021 viikolle 29 saakka järjestelmään oli syötetty yhteensä 20 217 avauskoodia, eli sovelluksen kautta oli ilmoitettu tartunnan mahdollisuudesta keskimäärin 440:n koronapotilaan tapaamille ihmisille joka viikko.
1. kesäkuuta 2022 Koronavilkun käytöstä luovuttiin, ja se poistettiin käytöstä.
Kastehelmi ja lumikukka
Kastehelmi ja lumikukka on suomalaisen Martti Suuntalan kokoelma-albumi vuodelta 2012.
Luumäeltä kotoisin ollut Martti Suuntala oli Arttu Suuntalan nuorempi veli. Voitettuaan vuonna 1952 Helsingissä järjestetyn iskelmälaulukilpailun hän teki ensilevytyksensä, Toivo Kärjen ja Reino Helismaan tangon Kaksi yksinäistä ihmislasta sekä Kärjen ja Sten Törnbergin foxtrotin Voitko anteeksi antaa samana vuonna. Päivätyönsä Suuntala teki Valtionrautateillä, minkä ohella hän keikkaili muun muassa Pohjois-Kymenlaakson Pelimannien solistina. Hänen levytysuransa kesti parikymmentä vuotta 1970-luvulle saakka.
Ukrainan kansallinen televisioyhtiö
Ukrainan kansallinen televisioyhtiö (, lyh. NTKU) on Ukrainan kansallinen televisioyhtiö. Kiovassa sijaitseva ja päätelevisiokeskustaan pitävä yhtiö on Euroopan yleisradiounioni EBU:n jäsen Ukrainan kansallisen radioyhtiön tavoin.
Ukrainan NTKU tunnetaan erityisesti valtakunnallisesta ykköskanavastaan Peršyi Natsionalnyi. Televisiokanavan kattavuudeksi yhtiö kertoo 97 prosenttia Ukrainan alueesta, mikä on suurin lukema maan televisiokanavista. Ukrainalaisten katsojatilastojen mukaan kanava ei kuitenkaan ole erityisen suosittu. Esimerkiksi maaliskuussa 2014 Peršyi Natsionalnyi oli vasta kymmenenneksi suosituin maan televisiokanava, ja sen katsojaosuus oli 2,59 prosenttia. Maanpäällisten televisiolähetysten ohella yhtiö jakaa lähetyksiään suoratoistona internetissä ja satelliittilähetysten välityksellä.
Vuoden 2012 parlamenttivaaleja tarkkaillut Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (ETYJ) totesi yhteenvedossaan, että maan televisiolta puuttuu käytännöllisesti päätoimituksellinen autonomia. Televisio on liike-elämän edustajien politisoima, ja valtiollisen tv:n ja radion riippuvuus valtion budjetista rajoittaa merkittävästi poliittista moniäänisyyttä. Media suosii vallanpitäjiä. Ukrainan kansallisen televisioyhtiö, samoin kuin eräät kaupalliset televisiokanavat, suosi vahvasti tuolloisen presidentin Alueiden puoluetta. Esimerkiksi valtiollisen Peršyi Natsionalnyi -kanavan parlamenttivaalien kampanjaa käsittelevästä lähetysajasta 48 prosenttia käsitteli Alueiden puoluetta ja tästä 97 prosenttia positiivistä uutisointia. Sen sijaan Julija Tymošenkon oppositiopuolue Isänmaa (Batkivštšyna) sai vain 13 prosentin osuuden vaaliajan uutisoinnista, ja käsittelystä 17 prosenttia oli negatiivista.
Miyoshi
Miyoshi voi tarkoittaa:
Alesis
pienoiskuva|Alesis HD24. pienoiskuva|Alesis SR-16 -rumpukone. Alesis on elektronisia musiikki-instrumentteja valmistava yhdysvaltalainen yritys, jonka omistaa Numark. Sen pääkonttori sijaitsee Cumberlandissa Rhode Islandissa.
Alesiksen valmistamat tuotteet ovat pääasiassa studio- ja livekäyttöön ja ovat tarkoitettu sekä ammatti- että puoliammattimaiseen muusikkokäyttöön. Alesisin laitteita ovat mm. Nano-Synth, Nano-Bass, Nano-Piano ja Andromeda A6-analogisyntetisaattorin sekä Ion-nimisen analogimallintavan syntetisaattoriohjelmiston. Micron-syntetisaattori perustuu kyseiseen ohjelmistoon.
Historia
Alesis saavutti aikaisen onnistumisen alkuperäisellä MidiVerb-laitteella, joka on kahdella sisään- ja ulostulolla varustettu kohtuuhintainen stereokaikulaite. Yksikkö vastasi 63:sta eri esiohjelmoidusta kaikuäänenpäivityksestä. Sitä suuremmat ohjelmapaikat aktivoivat ”häviämismoodin”, joka oli ikään kuin Alesiksen vastine mykälle. MidiVerb rakennettiin yleisesti saatavilla olevista osista, mikä mahdollisti laitteen korjaamisen myös kotioloissa.
Helena Meripaasi
Helena Meripaasi (s. 1967) on suomalainen kirjailija, joka on kirjoittanut muun muassa Koirahullun päiväkirja -sarjan. Koulutukseltaan Meripaasi on filosofian maisteri. Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Viime vuosina Meripaasi on tehnyt erilaisia kirjallisuuteen ja kirjoittamiseen liittyviä töitä. Hän viettää osan vuodesta Irlannissa maaseudulla, ja hänellä on omia koiria.
Loving You (albumi)
Loving You on Elvis Presleyn kolmas albumi ja se ilmestyi monofonisena RCA Victor -levymerkillä heinäkuussa 1957. Julkaisupäivämäärää 1. heinäkuuta ei ole vahvistettu. Luettelotunnus on LPM 1515.
Äänityssessiot pidettiin julkaisuvuoden tammikuun 15.–18. päivinä Paramount-elokuvayhtiön tiloissa sekä tammikuun 12.–13. ja 19. sekä helmikuun 23.–24. Radio Recorders -studioilla Hollywoodissa.
Sessiot ovat ensimmäiset joissa tuottajaksi on virallisesti nimetty Steve Sholes.
Ilmestyttyään albumi oli kymmenen viikkoa ykkössijalla Billboard-lehden albumilistalla.
Recording Industry Association of America (R.I.A.A) vahvisti albumin myyneen kultaa 9. huhtikuuta 1968.