cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seppo Kuusela
Ura maajoukkueessa
Kesällä 1968 Koripalloliitto ilmoitti, ettei sillä ollut varaa lähettää maajoukkuetta PM-kilpailuihin. Niinpä Honka ilmoitti haluavansa edustaa Suomea turnauksessa. Joukkue voitti PM-kilpailuissa Islannin, Tanskan sekä Norjan, jolloin se eteni loppuotteluun. Finaalissa joukkue sai vastaansa Ruotsin, jolle Kuusela ei ollut hävinnyt koko maaottelu-uransa aikana. Loppuottelussa Kuusela teki kuusi pistettä ja johdatti joukkueensa PM-mestaruuteen.
Kustaa Adolf Kakriainen
Kakriainen oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1910–1911 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Viipurin maalaiskunnan kuntakokouksen puheenjohtajana ja kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Hän kuului muun muassa Viipurin läänin maanviljelysseuran johtokuntaan ja oli Suomen entisten sotilaiden yhdistyksen johtokunnan varapuheenjohtaja.
Seppo Kuusela
Pelityyli ja pelifilosofia
Kuuselaa arvosteltiin liian hyökkäysvoittoisesta pelitavasta. Peliuransa jälkeen hän on myöntänyt, ettei hän ollut yhtä innostunut puolustamaan kuin hyökkäämään.
Kustaa Adolf Kakriainen
Kakriainen oli naimisissa vuodesta 1886 Anna Dysterin kanssa.
Seppo Kuusela
Pelityyli ja pelifilosofia
Valmentajana Kuusela vaati joukkueensa pelaajilta nopeutta ja kovaa fyysistä kuntoa. Siksi hän piti joukkueelleen yleisurheilupainotteisia harjoituksia. Lisäksi hän oletti pelaajien osaavan koripallon perusteet. Kuuselan joukkueet käyttivät pelissään paljon nopeita hyökkäyksiä, minkä lisäksi hän käytti paljon vaihtelevia puolustusmuotoja. Valmentajana hänet tunnettiin hyvänä pelaajien motivoijana ja kannustajana.
Yksityiselämä
Kuuselan lapsuudenperheeseen kuuluivat äiti Aili Kuusela ja isä Gunnar Kuusela. Perheen isä työskenteli Elannolla tarkastajana. Gunnar Kuusela toimi myös Nyrkkeilyliiton puheenjohtajana, minkä lisäksi hän pelasi jalkapalloa ja harrasti uintia. Seppo Kuusela asui nuoruudessaan myös Toijalassa, mutta oppikoulun hän aloitti sotien jälkeen Helsingin normaalilyseossa. Hän kävi oppikoulua kuusi luokkaa, mutta jätti sen kesken ja jatkoi opintoja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa.
Kuusela avioitui Raita Saarnikon kanssa. Saarnikon isä Eino Saarnikko edusti Suomea vuoden 1948 olympialaisissa. Kuuselan ja Saarnikon esikoinen Jukka syntyi 1958 ja perheen toinen lapsi, sittemmin maajoukkueessakin koripalloa pelannut Petteri vuonna 1963.
Koripallouransa aikana Kuusela työskenteli muun muassa Gillettellä ja Elizabeth Ardenin kosmetiikkayhtiössä. Myöhemmin hän työskenteli myös Karl Larkin kosmetiikkayhtiössä. 1980-luvulla Kuusela työskenteli Riihimäen lasitehtaalla ja Nuutajärven lasitehtaalla. Hänestä kertova elämäkerta Hyppyheitto – Seppo Kuuselan tarina ilmestyi vuonna 2010.
Kuusela kuoli 16. lokakuuta 2014, 80 vuoden iässä. Hänet nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2019.
Nina af Enehjelm
Nina af Enehjelm (s. 1960 ) on af Enehjelmin sukuun kuuluva suomalainen tietokirjailija ja toimittaja. Hän on kirjoittanut väitöskirjan misseistä, ja hänen muiden teostensa joukossa on Armi Kuuselaa käsittelevä Armi Kuusela: myytti, julkkis ja supertähti. Hän on myös entinen malli, manageri ja tiedotuspäällikkö.
Enehjelm on ollut naimisissa Tapani Kansan kanssa. Parin seurustelu alkoi vuonna 1980. Heillä on yhteiset lapset Madeleine ja Edvard. Nuorempana Enehjelmillä oli romanssi Dodi Al-Fayedin kanssa.
MacOS Sierra
pienoiskuva
MacOS Sierra on kolmastoista merkittävä macOS-julkaisu Applen Macintosh-HD-pohjaisille tietokoneille suunniteltu käyttöjärjestelmä. MacOS Sierra ilmoitettiin Applen maailmanlaajuisessa kehittäjien konferenssissa 13. kesäkuuta 2016, ja se julkaistiin yleisölle 20. syyskuuta 2016. Tätä ennen oli mahdollista saada Beta-versioita macOS Sierrasta. MacOS Sierran edeltäjä oli OS X El Capitan ja seuraaja on macOS High Sierra.
MacOS Sierraa tukevat laitteet:
Qiu Chen
Qiu saavutti Kiinan naisten maajoukkueessa olympiapronssia Los Angelesissa 1984 ja MM-pronssia Brasiliassa 1983. Hän kuului Kiinan kokoonpanoon myös vuoden 1986 MM-kilpailuissa, missä Kiina sijoittui viidenneksi, ja vuosien 1982 ja 1986 Aasian kisoissa, joissa maa voitti kultaa.
Chen muutti 1980-luvulla Australiaan, koska halusi harjoitella englantia.
Lavreotikí
Lavreotikí ( eli Δήμος Λαυρεωτικής, Dímos Lavreotikís) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Kunnan pinta-ala on 176,87 neliökilometriä ja väkiluku 25 102 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Lávrio.
Lavreotikí sijaitsee noin 40 kilometriä Ateenan keskustasta kaakkoon. Sen alue käsittää Attikan kaakkoisosan, mukaan lukien Soúnion niemen. Nykyinen Lavreotikín kunta muodostui, kun Lavreotikí, Ágios Konstantínos ja Keratéa yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Alueen nimi periytyy antiikin aikaisesta Laureionista, joka sijaitsi nykyisen Lávrion kaupungin paikalla.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Lavreotikín kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Ikarios (Ateena)
Ikarios oli kreikkalaisessa mytologiassa ateenalainen mies, joka Pandionin ollessa kuninkaana otti sydämellisesti vastaan Dionysoksen. Ikarios sai tältä viiniköynnöksen ja oppi viinin valmistamisen, ja Dionysos kehotti häntä jakamaan tietonsa myös naapureidensa kanssa.
Roberto Fontanarrosa
Roberto Alfredo Fontanarrosa (26. marraskuuta 1944 – 19. heinäkuuta 2007) oli argentiinalainen kirjailija ja sarjakuvantekijä. Hän syntyi Santa Fen maakunnassa sijaitsevassa Rosarion kaupungissa, jossa hän asui ja työskenteli kuolemaansa saakka. Hänestä käytettiin laajalti lempinimeä ”El Negro”.
Ikarios (Ateena)
Niin Ikarios meni eräiden paimenien luokse ja antoi näiden maistaa viiniä. Runsaan juomisen tuloksena paimenet juopuivat, ja luullen Ikarioksen myrkyttäneen heidät, kivittivät tämän kuoliaaksi ; Hyginus tosin kertoo surman tapahtuneen nuijilla ja ruumiin jääneen hautaamatta. Päivän taas valjettua ja paimenten selvittyä he ymmärsivät asioiden laidan ja hautasivat Ikarioksen. Ikarioksen tytär Erigone löysi koiransa Mairan avulla isänsä haudan. Suruissaan isänsä kohtalosta hän hirtti itsensä.
Roberto Fontanarrosa
Fontanarrosan sarjakuvastripeistä on julkaistu useita kokoelmia. Alun perin niitä oli julkaistu lehdissä, kuten Clarín (Argentiina), El tiempo (Kolumbia), La República (Uruguay) ja Proceso (Meksiko). Fontanarrosalta ilmestyi myös kolme romaania ja seitsemän novellikokoelmaa.
Fontanarrosalla todettiin vuonna 2003 lihakset rappeuttava ALS-tauti, joka vei hänet nopeasti pyörätuoliin. Hän jatkoi työtään sairastuttuaankin ja osallistui marraskuussa 2004 Espanjan kielen kolmanteen kansainväliseen kongressiin Rosariossa. Argentiinan senaatti myönsi hänelle 26. huhtikuuta 2006 Domingo Faustino Sarmiento -kunniamaininnan panoksesta argentiinalaiseen kulttuuriin. 18. tammikuuta 2007 hän ilmoitti, ettei kykene enää piirtämään. Hän joutui 19. heinäkuuta 2007 sairaalaan ja kuoli siellä tuntia myöhemmin.
Fontanarrosan hautajaiskulkueeseen seuraavana päivänä osallistui tuhansien tavallisten kansalaisten lisäksi tunnettuja kirjailijoita, näyttelijöitä ja poliittisia hahmoja. Saattue kääntyi Estadio Gigante de Arroyitolta (koti Rosario Centralille, jonka fanina taiteilija tunnettiin) pohjoiseen, Granadero Baigorrian kaupunkiin, jossa hänet siunattiin maan lepoon Parque de la Eternidad -hautausmaalla. Hallitus julisti kansallisen surupäivän.
Ikarios (Ateena)
Dionysoksen kerrotaan nostaneen Ikarioksen taivaalle Karhunvartijan tähdistöksi tai sen kirkkaimmaksi tähdeksi, Arcturukseksi (karhunmetsästäjä).
MacOS High Sierra
MacOS High Sierra on Applen Macintosh-tietokoneille suunniteltu käyttöjärjestelmä. Se on neljännestoista merkittävä macOS-julkaisu. MacOS High Sierra esiteltiin Applen maailmanlaajuisessa kehittäjien konferenssissa 5. kesäkuuta 2017, ja se julkaistiin yleisölle 25. syyskuuta 2017. Se nimettiin Kaliforniassa sijaitsevan Sierra-vuoren mukaan.
Käyttöjärjestelmän edeltäjä oli macOS Sierra, ja sen seuraaja oli macOS Mojave.
MacOS High Sierraa tukevat laitteet:
macOS High Sierra vaatii vähintään 2GB keskusmuistia toimiakseen, mutta suositus olisi 4GB keskusmuistia.
Kaarlo af Heurlin
Kaarlo Mauri af Heurlin (30. maaliskuuta 1915 Espoo – 5. helmikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Af Heurlin oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1966–1970 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja toimi kunnallispolitiikassa Espoon kunnanvaltuuston ja kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana sekä Espoon kauppalanhallituksen jäsenenä. Hän kuului Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan ja oli muun muassa Helsingin seutukaavaliiton liittohallituksen ja Suomen Työväen Säästöpankin hallituksen jäsenenä. Hän sai maakuntaneuvoksen arvon vuonna 1982.
Af Heurlin oli naimisissa vuodesta 1941 Ulla Pia Meri Zilliacuksen kanssa. Hänen veljensä oli kansantalouden professori Lauri af Heurlin.
Tanska lasten Eurovision laulukilpailussa
Tanska on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun kolme kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2003. Tanskan paras sijoitus on vuodelta 2005, jolloin se sijoittui neljänneksi Nicolain esittämällä kappaleella "Shake Shake Shake".
Tanska järjesti vuoden 2003 kilpailun.
Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri
Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsitti Vaasan läänin eteläosan.
Vaalipiiriin kuuluneet kunnat olivat Bergö, Björköby, Ilmajoki, Isojoki, Jalasjärvi, Jurva, Karijoki, Kaskinen, Kauhajoki, Koivulahti, Korsnäs, Kristiinankaupunki, Kurikka, Laihia, Lapväärtti, Maalahti, Mustasaari, Nurmo (siirretty Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1952), Närpiö, Peräseinäjoki, Petolahti, Pirttikylä, Raippaluoto, Seinäjoki, Seinäjoen maalaiskunta (liitetty Seinäjoen kauppalaan 1959), Siipyy, Sulva, Teuva, Tiukka, Vaasa, Vähäkyrö ja Ylimarkku.
Vuonna 1960 muodostettiin Keski-Suomen lääni, ja jäljelle jääneestä Vaasan läänistä muodostettiin yksi vaalipiiri.
Vaalipiirin kansanedustajat puolueittain
Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä valittiin vaaleissa 1907–1936 kaksitoista ja vaaleista 1939 alkaen kymmenen kansanedustajaa. Vaalipiirin suurin puolue oli jokaisissa vaaleissa RKP. Ruotsalaiset saivat monissa vaaleissa puolet vaalipiirin paikoista ja parhaimmillaan (1922) enemmänkin. Eduskunnan alkuvuosina RKP:n pahin haastaja oli Suomalainen puolue. Sotien jälkeen Maalaisliitto kilpaili paikoista tasaväkisesti RKP:n kanssa.
Vasemmisto vei piirin paikoista parhaimmillaan kolme ja huonoimmillaan yhden. SDP jäi ilman edustajaa ainoastaan kerran; vaaleissa 1922, jolloin äärivasemmiston SSTP haastoi sen ja osoittautui vahvemmaksi. SSTP:n lakkauttamisen (1930) myötä SDP:n suosio kasvoi. Sotien jälkeen SKDL peittosi kannatuksessa sosiaalidemokraatit.
Nuorsuomalainen puolue ja sen perilliset (edistyspuolue ja kansanpuolue) eivät koskaan saaneet vaalipiiristä kansanedustajia. Ensimmäisissä vaaleissa eduskuntaan tosin nousi Santeri Alkio, joka edusti Etelä-Pohjanmaan Nuorsuomalaista Maalaisliittoa. EPNM oli vaaliliitossa nuorsuomalaisten kanssa, ja Alkio aloitti nuorsuomalaisten eduskuntaryhmässä, mutta ryhmä suuntautui pian yhteistyöhön Maalaisliiton kanssa ja yhdistyi siihen jo ennen vuoden 1908 vaaleja.
Neuvostoliiton jälkeiset konfliktit
Neuvostoliiton jälkeiset konfliktit ovat perinteisen tulkinnan mukaan sarja aseellisia yhteenottoja, levottomuuksia ja mielenosoituksia, jotka juontavat juurensa Neuvostoliiton hajoamiseen vuonna 1991. Vaikka Neuvostoliiton hajoaminen tapahtui suhteellisen rauhanomaisesti, sitä seurasi lukuisia haasteita joidenkin vasta perustettujen valtioiden rajoilla. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen muodostui 15 itsenäistä valtiota, muuttaen rajalinjat valtionsisäisistä valtioiden välisiksi. Esimerkiksi entisten neuvostotasavaltojen välinen rajakonflikti tulkitaan monesti neuvostoaikana määritetystä rajalinjasta johtuvaksi. Konfliktin synty ei välttämättä suoranaisesti liity neuvostoperintöön, mutta entisen Neuvostoliiton alueella on maan romahtamisen jälkeen syntynyt poikkeuksellisen monta kuolonuhreja vaatinutta konfliktia.
Osa Neuvostoliiton jälkeisistä konflikteista on muuttunut jäätyneiksi konflikteiksi. Moldovassa Transnistrian konflikti on edelleen vailla ratkaisua, ja se on luonut käytännössä itsenäisesti toimivan Transnistrian alueen. Transnistrian kriisin taustalla on Moldovan romaniankielisten ja venäjänkielisten väliset ristiriidat. Samankaltainen tilanne syntyi myöhemmin Georgian alueella Etelä-Ossetian ja Abhasian konflikteissa. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen molemmat tasavallat olivat sen ongelman edessä, liittyisivätkö ne itsenäistyneeseen Georgian valtioon vai taistelisivatko oman itsenäisyytensä puolesta. Transnistria, Etelä-Ossetia ja Abhasia ilmoittivat halukkuutensa pysyä osana Neuvostoliittoa yrittäen säilyttää huomattavan autonomian, joka niillä oli entisenä neuvostotasavallana.
Näiden konfliktien syistä poikkeaa Armenian ja Azerbaidžanin välinen Vuoristo-Karabahin konflikti. Vuoristo-Karabah on Azerbaidžanin sisällä sijaitseva armenialaisenemmistöinen alue. Konflikti alkoi vuonna 1988, ennen Neuvostoliiton hajoamista, eikä siihen ole vielä saatu rauhanomaista ratkaisua.
Paraguay (joki)
Paraguayjoki saa alkunsa Mato Grossossa, Brasiliassa. Se virtaa Pantanalin ja Corumbán läpi ja käy Bolivian rajalla. Ennen Paraguayn läpi virtaamistaan joki kulkee jonkin aikaa Brasilian ja Paraguayn välisellä rajalla. Joen varrella sijaitsee Paraguayn pääkaupunki Asunción. Argentiinan kohdalla joki yhtyy Paranáan.
Anni Flinck
Anna (Anni) Maria Flinck oli suomalainen toimistonhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Anni Flinckin veli oli kauppaneuvos Kalle Kaihari.
Paraguay (joki)
Paraguayn valuma-alue on 980 000 km². Se on harvaan asuttua aluetta, tyypillisiä elinkeinoja ovat omatarveviljely ja karjanhoito.
Anni Flinck
Flinck oli sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1954–1975 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston. ja Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän on yksi niistä valitsijamiehistä, joita on veikattu dramaattisen vuoden 1956 presidentinvaalin ratkaisevan äänen antajaksi, koska hän oli Kekkosen innokkaan tukijan Kalle Kaiharin sisar.
Tim Scott
Timothy Eugene Scott (s. 19. syyskuuta 1965 North Charleston, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on toiminut Etelä-Carolinan edustajana Yhdysvaltain senaatissa tammikuusta 2013 lähtien, jolloin hänet nimitettiin eronneen senaattori James DeMintin paikalle. Scottista tuli näin ensimmäinen afroamerikkalainen senaattori vanhasta etelästä yli sataan vuoteen. Etnisestä taustastaan huolimatta Scott ei ole halunnut liittyä kongressissa afroamerikkalaisten etuja ajavaan Congressional Black Caucus -ryhmään. Vuonna 2014 pidetyissä täytevaaleissa Scott valittiin jatkamaan senaattorina DeMintin kauden loppuun 2017 saakka. Tämän jälkeen Scott valittiin ensimmäiselle täydelle senaattorinkaudelleen, joka päättyy tammikuussa 2023.
Aiemmin Scott on toiminut Charlestonin piirikunnan valtuustossa (1995–2008), Etelä-Carolinan osavaltionkongressin alahuoneessa (2009–2010) ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa (2011–2013).
Tervolan vanha kirkko
Tervolan vanha kirkko on yksi Tervolan seurakunnan kolmesta kirkosta. Se on rakennettu vuosina 1687–1689 ja on yksi Suomen parhaiten säilyneistä 1600-luvun kirkoista. Tyypiltään se on niin sanottu tukipilarikirkko. Vanha kirkko otettiin pois käytöstä Tervolan ison kirkon valmistuttua vuonna 1865. Kirkko otettiin kunnostettuna uudelleen käyttöön vuonna 1950. Nykyisin vanha kirkko on seurakunnan pääkirkkona kesä-elokuun ajan. Sitä käytetään myös jouluna ja hiljaisella viikolla. Kirkkoon mahtuu istumaan noin 200 ihmistä.
Vanhan kirkon saarnatuolin on nikkaroinut torniolainen Johan Skogh vuonna 1733 ja sen on maalannut torniolainen maalari Nils Olofsson Ahlboom vuonna 1735. Kaksiosaisen alttaritaulun maalasi oululainen taidemaalari Johan Gustav Hedman vuonna 1832. Taulut ovat alttariseinän ikkunan molemmin puolin, vasemman puoleinen on Jeesus Getsemanessa (300x180 cm öljymaalaus kankaalle) ja oikean puoleinen vastaavan kokoinen ja tyyppinen Jeesus ristillä.
Tarharengaskehrääjä
Tarharengaskehrääjä (Malacosoma neustria) on Suomessa erittäin harvoin tavattu, kookas, mutta väritykseltään vaatimaton yöperhonen. Suuressa osassa esiintymisaluettaan se on yleinen ja huomattava hedelmäpuiden tuholainen.
Koko ja ulkonäkö
Tarharengaskehrääjästä on kaksi erilaista värimuotoa, ja lajin koiraat karvakehrääjille tyypilliseen tapaan eroavat ulkonäöltään naaraista. Molemmilla sukupuolilla siiven ulkosyrjä on vaaleiden ja tummien siipiripsien kirjoma. Koiraan etusiiven poikki kulkee vaalealla muodolla kaksi ruskeaa, tummalla muodolla kaksi kellertävää, ohutta poikkiviirua, joista molemmat päättyvät siiven takareunaan. Värimuodosta riippuen takasiipi on joko tasaisen kellertävä tai punaruskea. Naaraan etusiiven poikki kulkee kaksi kapeaa, vaaleaa poikkijuovaa, joiden väliin jää vaalealla muodolla leveä, punertavan ruskea vyö ja tummalla muodolla muuta siipeä tummemman ruskea vyö. Poikkijuova tekee pienen mutkan sisäänpäin ennen siiven etureunaa. Naaraan takasiiven tyviosa on muuta siipeä vaaleampi riippumatta siitä, onko takasiipi kellertävä vai ruskea. Koiraan tuntosarvet ovat selvästi kaksoiskampamaiset. Siipiväli on koiraalla 26–33 mm ja naaraalla 34–42 mm.
Etenkin tumma naaras muistuttaa yleisempää niittyrengaskehrääjää (Malacosoma castrense).
Elinympäristö ja elintavat
Tarharengaskehrääjä elää kuivilla, avoimilla ja lämpimillä paikoilla. Sitä tavataan myös hedelmätarhoissa, puistoissa ja metsänreunoilla. Esiintyessään runsaana se voi muodostua hedelmäviljelysten ja puutarhojen tuholaiseksi, mutta maatalouden muutokset ovat tehneet siitä aiempaa harvinaisemman. Perhoset aloittavat lennon alkuyöstä, ja lämpimällä ilmalla se jatkuu aamuyöhön saakka. Koiras lentää harvoin myös päivällä. Koiraita lentää valojen luokse, mutta naaraita vain harvoin. Naaras munii 150–300 munaa, jotka se asettaa noin 15 mm:n pituisiksi, kasvin vartta spiraalimaisesti kiertäviksi ryhmiksi. Munat talvehtivat.
Toukat kuoriutuvat huhti-toukokuun vaihteessa, ja vastakuoriutunut toukka voi selvitä jopa yli kuukauden ilman ravintoa. Toukat elävät suuren osan kehityksestään ryhminä, kasvillisuuteen rakentamansa seittipesän suojissa. Pesä on kookas ja helppo nähdä kauempaakin. Vasta viimeisen nahanluonnin jälkeen toukat erkanevat toisistaan. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun lopulla ja koteloituvat lehtien väliin tai kuorenrakoon rakentamansa kotelokopan sisään. Toukka erittää kopan sisään kirkasta nestettä, joka kuivuu kellertäväksi jauheeksi.
Ravintokasvi
Toukka on lehtipuilla ja -pensailla elävä polyfagi.
Gasoline Girls And Petrol Boys
Gasoline Girls And Petrol Boys oli suomalainen yhtye, joka toimi vuosina 1986–1992. Yhtye ehti tehdä lähes tuhat konserttia sekä muutaman televisioesiintymisen.
Franz Josef Kuhnle
pienoiskuva|Franz Josef Kuhnle vuonna 2018. Franz Josef Kuhnle (27. huhtikuuta 1926 Ravensburg – 4. helmikuuta 2021 ) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rottenburgin hiippakuntaan 20. heinäkuuta 1952 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sorresin titulaaripiispaksi 13. lokakuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Georg Moser, jota avustivat Carl Joseph Leiprecht ja Anton Herre.
18. tammikuuta 1978 Rottenburgin hiippakunta vaihtoi nimensä Rottenburg-Stuttgartiksi. Kuhnle erosi vihkipiispan tehtävistä 7. marraskuuta 1990.
Five for Fighting
thumb|John Ondrasik Five for Fighting on muusikko John Ondrasikin taiteilijanimi. Hänen albuminsa America Town (2000) sai vuonna 2001 platinalevyn Yhdysvalloissa laulun "Superman (It's not easy)" ansiosta.
Markópoulo Mesogaías
Markópoulo Mesogaías ( eli Δήμος Μαρκοπούλου Μεσογαίας, Dímos Markopoúlou Mesogaías) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 81,84 neliökilometriä ja väkiluku 20 040. Kunnan kuntakeskus on kaupunki nimeltä Markópoulo, jonka väkiluku on 9 513 (vuonna 2011).
Markópoulon kaupunki sijaitsee Mesógeian tasangolla noin 20 kilometriä Ateenan keskustasta kaakkoon, Ateenan kansainvälisen lentoaseman eteläpuolella. Kaupunkia kutsutaan ”Mesógeian Markópouloksi” erotuksena samoin Attikan alueella sijaitsevasta Markópoulo Oropoún kaupungista. Markópoulon satamakaupunki Pórto Ráfti, virallisesti Liménas Markopoúlou, sijaitsee meren rannalla noin seitsemän kilometriä kaupungista itään.
Kaupungin kaakkoispuolella sijaitsee Merénta-vuori. Kunnan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Brauronin arkeologinen alue sekä sen yhteydessä toimiva Brauronin arkeologinen museo lähellä Vravrónan kylää.
Kunnan osat
Markópoulo Mesogaíaksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Squaw Valley
Squaw Valley, virallisesti Olympic Valley, on kunnallishallinnoton alue Placerin piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Squaw Valley toimi vuoden 1960 talviolympialaiset isäntäkaupunkina ja se tunnetaan myös siellä sijaitsevasta talviurheilukeskuksesta.
Vuonna 2020 ilmoitettiin, että alueen nimi muutetaan, koska algonkininkielinen sana ”squaw” on rasistinen ja halveksuva alkuperäisasukkaisnaisista käytetty termi.
Ba Yan
Ba saavutti Kiinan naisten maajoukkueessa olympiapronssia Los Angelesissa 1984 ja MM-pronssia Brasiliassa 1983.
Martti Lauronen
Martti Lauronen (15. lokakuuta 1913 Joensuu – 4. kesäkuuta 1987 ) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa.
Lauronen voitti kultamitalin 4 × 10 kilometrin viestissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1938. Samoissa kisoissa hän sijoittui 18 kilometrin hiihdossa viidenneksi. Sittemmin mitätöidyissä vuoden 1941 MM-kilpailuissa hän voitti myös viestikultaa sekä sijoittui 50 kilometrillä seitsemänneksi ja 18 kilometrillä kymmenenneksi.
Lauronen oli Suomen Hiihtoliiton liittovaltuuston jäsen vuosina 1951–1971.
Gandhi (elokuva)
Gandhi on parhaana elokuvana Oscar-palkittu brittiläinen vuonna 1982 valmistunut draamaelokuva. Richard Attenboroughin ohjaama ja John Brileyn käsikirjoittama elokuva kertoo Mahatma Gandhista, joka oli väkivallattoman vastarinnan johtajia brittiläisessä Intiassa.
Nimiosassa Gandhina esiintyy Ben Kingsley. Muissa keskeisissä rooleissa nähdään Rohini Hattangadi, Candice Bergen, Edward Fox, Martin Sheen ja Roshan Seth.
Gandhi sai ensi-iltansa New Delhissä 30. marraskuuta 1982 ja Yhdysvalloissa 8. joulukuuta 1982. Suomessa elokuva ensiesitettiin 25. maaliskuuta 1983.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Gandhi äänestettiin kaikkien aikojen 34. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 sadan kaikkien aikojen innoittavimman elokuvan joukkoon.
Tuotanto
Elokuva perustuu Louis Fischerin kirjoittamaan Gandhin elämäkertaan, jonka ohjaaja Attenborough oli lukenut vuonna 1962.
Palkintoja
Elokuva voitti yhteensä kahdeksan Oscaria. Parhaan elokuvan tittelin lisäksi muun muassa Ben Kingsley sai parhaan miespääosan, Richard Attenborough parhaan ohjauksen ja John Briley parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen palkinnon. Lisäksi elokuva sai viisi Baftaa ja Golden Globea.
Juoni
”Kenenkään elämää ei voi käsitellä kerralla. Ei ole mitenkään mahdollista käsitellä jokaista vuotta sen ansaitsemalla tarkkuudella ja liittää tarinaan jokainen tapahtuma ja henkilö, joka omalta osaltaan muokkasi päähenkilön elämää. Sen sijaan meidän on oltava hengessämme uskollisia päähenkilön elämäntarinalle ja yritettävä löytää tiemme kyseisen henkilön sydämeen...”
Elokuva alkaa Gandhin (Ben Kingsley) salamurhalla tammikuun 30. päivänä vuonna 1948 ja hänen hautajaisillaan. Iltarukouksen jälkeen iäkäs Gandhi autetaan iltakävelylle, jotta hän voisi tavata suuren joukon tervehtijöitä sekä ihailijoita. Yksi näistä vierailijoista, Nathuram Godse (Harsh Nayyar), ampuu Gandhia lähietäisyydeltä rintaan. Gandhi huudahtaa ”Voi, luoja!” (historiankirjojen mukaan ”Hē Ram!”) ja kaatuu kuolleena maahan. Sitten elokuva siirtyy kuvaamaan Gandhin valtavaa hautajaissaattoa, johon osallistuu useita merkkihenkilöitä ympäri maailmaa.
Gandhin varhaista elämää ei näytetä elokuvassa lainkaan. Sen sijaan elokuva hyppää 55 vuotta ajassa taaksepäin siihen vuoteen, joka muutti Gandhin elämän iäksi. Vuonna 1893 24-vuotias Gandhi heitetään ulos eräästä eteläafrikkalaisesta junasta, koska hän on intialainen ja istui junan ensimmäisessä luokassa. Gandhi käsittää lakien kohtelevan intialaisia eriarvoisesti, joten hän päättää aloittaa väkivallattoman kampanjan parantaakseen kaikkien Etelä-Afrikan intialaisten oikeuksia. Gandhi pidätetään useita kertoja, ja hän saa epätoivottua kansainvälistä huomiota, mutta lopulta Etelä-Afrikan hallitus antaa intialaisille joitain oikeuksia.
Voitokas Gandhi kutsutaan takaisin Intiaan, missä häntä pidetään nyt jonkinlaisena kansallissankarina. Gandhi usutetaan ottamaan seuraavaksi haasteekseen tehdä Brittiläisen imperiumin hallitsemasta Intiasta itsenäisen. Gandhi suostuu ja aloittaa ennennäkemättömän laajan väkivallattoman kampanjan, johon osallistuu miljoonia intialaisia kaikkialta maasta. Intialaiset kokevat joitain takaiskuja ja kohtaavat väkivaltaa vastustajiensa taholta, ja brittiläiset vangitsevat Gandhin aina silloin tällöin.
Kaikesta huolimatta kampanja kerää valtavasti huomiota, jolloin Britanniaan alkaa kohdistua suuri julkinen paine. Toisen maailmansodan jälkeen Britannia myöntää Intialle viimein itsenäisyyden. Intia juhlistaa voittoaan, mutta maan ongelmat ovat vasta alkamassa. Hindujen ja muslimien välille syntyy uskonnollisia jännitteitä, jotka saavat aikaan väkivaltaisia yhteenottoja koko maassa. Gandhi ryhtyy nälkälakkoon sanoen, ettei hän aio syödä niin kauan kuin taistelut jatkuvat.
Lopulta taistelut lakkaavat, mutta uskonto jakaa siitä huolimatta maan kahtia. Viranomaiset päättävät, että muslimien asuttamasta Pohjois- ja Itä-Intiasta (nykypäivän Bangladesh) muodostetaan uusi valtio nimeltä Pakistan. Viranomaiset toivovat, että rohkaistessaan muslimeja muuttamaan omaan valtioonsa he estäisivät enemmät taistelut. Gandhi vastustaa ajatusta ja näkisi mielellään jopa Muhammad Ali Jinnahin (Alyque Padamsee) Intian ensimmäisenä pääministerinä. Kaikesta huolimatta Intia kuitenkin muodostaa pohjois- ja itäosistaan Pakistanin valtion.
Gandhi viettää viimeiset päivänsä yrittäen luoda rauhaa Pakistanin ja Intian välille. Näin ollen hän onnistuu hankkimaan vihamiehiä kummaltakin puolelta, ja yksi heistä salamurhaa hänet elokuvan lopussa olevassa kohtauksessa, joka nähtiin myös elokuvan alussa.
Godsen ampuessa Gandhia kuvaruutu muuttuu mustaksi ja yleisö kuulee Gandhin sanat ”Voi, luoja!” Sitten elokuva näyttää Gandhin polttohautajaiset ja päättyy lopulta kohtaukseen, jossa Gandhin tuhkat sirotellaan pyhään Gangesiin. Samalla kuullaan jälleen Gandhin ääni:
”Kun olen epätoivoinen, muistan, että kautta aikojen totuus ja rakkaus ovat aina voittaneet. Maailmassa on aina ollut tyranneja ja murhaajia, ja toisinaan he saattavat vaikuttaa voittamattomilta, mutta lopulta he aina murtuvat. Ajattele sitä, aina.”
Lopputekstien aikana kuullaan virsi ”Raghupati Raghava Raja Ram”.
Oscarit
Ehdokkaana:
BAFTAt
Ehdokkaana:
Libyan Airlines
thumb|250px|Libyan Airlinesin Airbus A320 thumb|250px|Libyan Airlinesin Bombardier CRJ900 Libyan Airlines, aiemmin Libyan Arab Airlines   on Libyan kansallinen lentoyhtiö.
Historia
Libyan Airlines perustettiin nimellä Kingdom of Libya Airlines, joka lensi Caravelle-suihkukoneilla Eurooppaan 1960-luvulla. Boeing 727-koneisiin yhtiö siirtyi 1970-1980 lukujen taitteessa. Yhtiö lopetti liikenteen Heathrow'n lentokentälle Lontooseen 1980-luvulla poliittisista syistä. Boeing 707-koneita käytettiin pitkän matkan lennoilla.
Lockerbien pommi-iskun jälkeen YK asetti pakotteita Libyalle. Samantyylisiä pakotteita asetettiin myöhemmin Irakille. Pakotteet johtivat ulkomaille suuntautuneiden lentojen lakkauttamiseen ja tekivät lentokaluston uusimisesta mahdotonta. Pakotteiden perumisen jälkeen kansainvälisiä ilmailukontakteja uusittiin ja ulkomaiset lennot alkoivat uudelleen.
Tulevaisuuden suunnitelmat
Lentoyhtiö on saavuttamassa entistä mainettaan hyvänä arabialaisena lentoyhtiönä, joka lentää Euroopan keskeisimmille lentokentille. Lentokaluston uusiminen on myös suunnitelmissa; 1 miljardia Yhdysvaltain dollaria on varattu 20 uuden lentokoneen ostoon.
Reittikohteet
Libyan Airlines lentää seuraaviin kohteisiin (tiedot joulukuulta 2005): Aleksandria, Alger, Amman, Beida, Bengasi (Libyassa), Kairo, Casablanca, Damaskos, Dubai, Frankfurt, Ghat (Libyassa), Istanbul, Kiova, Kufra (Libyassa), Lontoo, Malta, Misrata, Rooma, Sebha (Libyassa), Sirte (Libyassa), Tobruk (Libyassa), Tunis, Wien, Zürich.
Laivasto
thumb|Libyan Airlinesin Airbus A330-200 Syyskuussa 2015:
Onnettomuudet
21. helmikuuta 1973, Israelin ilmavoimat ampuivat Libyan Arab Airlinesin Boeing 727:ää epäiltyään sitä viholliskoneeksi. Lennolla olleista 113 ihmisestä vain viisi selviytyi hengissä (yksi henkilökunnan jäsen ja neljä matkustajaa).
Happy Song
Happy Song voi tarkoittaa seuraavia:
Camel (albumi)
Albumi sisältää Camelin klassikoiksi laskettavat kappaleet ”Slow Yourself Down” ja ”Never Let Go”. ”Never Let Go” julkaistiin myös singlenä.
Äänitykset
Levy äänitettiin Pohjois-Lontoossa Morgan-studioilla, ja sessiot venyivät odotettua pidemmiksi, sillä yhtyeellä ja sen nuorella tuottajalla Dave Williamsilla ei ollut juurikaan aiempaa kokemusta studiotyöskentelystä. Kun levyä oli äänitetty vajaat kaksi viikkoa, tuli Williams siihen tulokseen, että yhtye tarvitsi laulusolistin. Kolme päivää kestäneiden ja turhaksi osoittautuneiden koe-esiintymisten jälkeen päätettiin, että yhtye vastaa lauluosuuksista itse. Äänityksiä viivytti myös tiukka konserttiaikataulu, johon sisältyi muun muassa kiertue Barclay James Harvestin lämmittelijänä marraskuusta joulukuuhun 1972.
Julkaisu ja vastaanotto
Vaikka albumi myi ensimmäisen vuoden aikana kohtalaiset 5 000 kappaletta, ei MCA halunnut julkaista enempää Camelin materiaalia. Niinpä yhtyeen manageri siirsi Camelin omaan Gama Recordsiinsa, ja Decca Recordsin kanssa solmitun pitkäaikaisen sopimuksen myötä yhtyeen seuraavan albumin, Mirage (1974), julkaisi Deccan alamerkki Deram Records.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Scott McKenzie
Scott McKenzie, oikealta nimeltään Philip Blondheim (10. tammikuuta 1939 Jacksonville, Florida – 18. elokuuta 2012 ), oli yhdysvaltalainen folk-laulaja ja muusikko, joka tunnettiin parhaiten menestyslevytyksestään ”San Francisco (Be Sure To Wear Flowers In Your Hair)” vuodelta 1967. McKenzie julkaisi soolourallaan vain kaksi studioalbumia, vuosilta 1967 ja 1970.
Varhaiset yhtyeet
Scott McKenzie vietti lapsuutensa Pohjois-Carolinassa ja Virginiassa, jossa tutustui äitinsä ystävän poikaan John Phillipsiin. 1950-luvun puolivälissä hän lauloi jonkin aikaa Tim Rosen kanssa kouluyhtyeessä The Singing Strings ja myöhemmin Phillipsin, Mike Boranin ja Bill Clearyn kanssa kokosi doo wop-yhtyeen The Abstracts. New Yorkissa yhtye levytti nimellä The Smoothies kaksi singleä Deccalle, jotka tuotti Milt Gabler. Vuonna 1961 Phillips ja McKenzie perustivat Dick Weissmanin kanssa uuden yhtyeen The Journeymen, joka teki Capitolille kolme albumia. Hajotettuaan The Journeymenin vuonna 1964 heillä oli puhetta perustaa yhtye nimeltä The Mamas & the Papas. McKenzie halusi kuitenkin esiintyä omin päin, joten Phillips kokosi sittemmin kuuluisaksi tulleen yhtyeen kokoonpanolla Denny Doherty, Cass Elliot ja Michelle Phillips. Viimeksi mainitusta tuli hänen toinen vaimonsa. Yhtye siirtyi pian Kaliforniaan. Kaksi vuotta myöhemmin McKenzie seurasi perässä New Yorkista ja teki sopimuksen Lou Adlerin Ode Record -levy-yhtiön kanssa.
San Francisco
Kaliforniassa Phillips sanoitti ja tuotti McKenzielle menestyksen ”San Francisco”, joka julkaistiin vuonna 1967. John Phillips soitti äänitteellä kitaraa ja Michelle Phillips kulkusia. Kappaleesta tuli listaykkönen monissa maissa, mutta Yhdysvalloissa se jäi sijalle viisi. ”San Franciscosta” tuli hippiaatteen ja pasifismin tunnuslaulu kotimaassaan ja muuallakin. Se oli San Franciscon alueella rakkauden kesän 1967 soitetuimpia lauluja myös siksi, että sen sanomaa pidettiin Vietnamin sodan vastaisena. Suomessa Lasse Mårtenson teki jo samana vuonna kappaleesta käännösversion ”Kukka hiuksissaan”. Kappaleen pohjaa käytetään myös Rehupiiklesin kappaleessa "Ylihärmä" yhtyeen ensimmäisellä albumilla Noiruttu Pohojam’maa (1995).
McKenzie levytti seuraavaksi – myös Phillipsin sanoittaman ja tuottaman – laulun ”Like An Old Time Movie”, jonka suosio oli ensisingleä pienempi. Hänen ensimmäistä albumiaan The Voice of Scott McKenzie seurasi Stained Glass Morning. Scott McKenzie vetäytyi levystysstudioista 1970-luvun alussa ja jäi asumaan Joshua Treehen Kaliforniaan ja Virginia Beachiin.
Myöhemmät vaiheet
Vuonna 1986 McKenzie liittyi uuden The Mamas & the Papasin comeback-kokoonpanoon ja oli 1988 mukana kirjoittamassa The Beach Boysin myyntimenestystä ”Kokomo” yhdessä Phillipsin, Mike Loven ja Terry Melcherin kanssa. Vuonna 1998 hän jätti keikkailun The Mamas & the Papasin kanssa.
McKenzie sairasti hermovaurioita aiheuttavaa Guillain-Barrén oireyhtymää. Hän kuoli 73-vuotiaana.
Niilo Rauhala
Niilo Rauhala (s. 10. heinäkuuta 1936 Kittilä) on Oulussa asuva pappi ja runoilija. Teologian kandidaatiksi vuonna 1963 valmistunut Rauhala on toiminut seurakuntapappina ja sairaalateologina ja osallistunut asiantuntijajäsenenä Raamatun käännöskomiteaan ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjakomiteaan sekä vanhoillislestadiolaisten Siionin laulut -kokoelman uudistustoimikuntaan. Rauhala on ollut jäsenenä Suomen kirkon käsikirjakomiteassa valmisteltaessa Jumalanpalvelusten ja Kirkollisten toimitusten kirjaa sekä ollut yhtenä Ruotsin nykyisen virsikirjan suomentajana. Ruotsin kirkon virsikirjassa on 191 hänen kääntämäänsä, muokkaamaansa tai kirjoittamaansa virttä.
Rauhalan lyriikka on vahvasti uskonnollissävytteistä, ja sitä onkin luonnehdittu uskonnolliseksi modernismiksi. Runoissaan hän puolustaa lapsia ja on huolissaan ihmisten ja maailman tilasta. Monet runot käsittelevät luontoa. Rauhala on julkaissut yli kaksikymmentä runokokoelmaa. Pääteoksinaan Rauhala pitää kokoelmia Lumen ja auringon välissä (Otava, 1973), Sade ja elämä, jäljittelemättömän runsas (Otava, 1976) ja Purjeitten nopeat varjot (Otava, 1989). Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kolmetoista Rauhalan kirjoittamaa virttä ja muutama lisäsäkeistö ja lisäksi 14 suomennosta sekä uudistuksia ja muokkauksia 164 virressä. Virsikirjan toimituslaulujen joukossa on 26 Rauhalan kokonaan tai osittain kirjoittamaa virttä.
Rauhalalla on vaimonsa Leenan (o.s. Tulkki) kanssa kymmenen lasta. Kirjailija Pauliina Rauhala on hänen miniänsä.
Virsiä
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa
Ruotsin kirkon virsikirjassa
Heteronyymi (kirjallisuus)
Heteronyymi on kirjallisuudessa kirjailijan luoma kuvitteellinen kirjoittajahahmo. Erotukseksi pelkästä taiteilijanimestä tai pseudonyymistä heteronyymi on kokonainen kuvitteellinen henkilö, jolla voi olla oma kirjoitustyyli, henkilöhistoria, persoonallisuus ja ulkonäkö.
Heteronyymeille on ominaista, että eri hahmot ovat toisistaan poikkeavia ja kuvaavat kirjailijan eri luonteenpiirteitä. Näin oman identiteettinsä moninaiseksi kokeva kirjailija voi ilmaista minuutensa eri puolet kuvitteellisten hahmojensa kautta.
Tunnetuin heteronyymien käyttäjä on portugalilainen Fernando Pessoa.
Vasja Kurolesovin seikkailut
Vasja Kurolesovin seikkailut (ven. Приключения Васи Куролесова) on Sojuzmultfilmin tuottama neuvostoliittolainen animaatioelokuva, joka julkaistiin vuonna 1981. Animaation on ohjannut Vladimir Popov. Elokuvan kesto on 27 minuuttia.
Juoni
Seuraavana päivänä miliisikapteeni Poldaren saapuu selvittämään tilannetta. Staršina kertoo Kurotškinin tuntomerkit ja Poldaren tajuaa, että juuri tämä Kurotškin on etsintäkuulutettu rikollinen, koska Staršinan kertovan Kurotškinin tuntomerkit täsmäävät, Kurotškin henkilöllisyyspassi on väärennetty ja Vasja on syytön, eivätkä Vasjan tuntomerkit täsmänneet etsintäkuulutettuun rikolliseen, josta Kurotškin teki väärän ilmiannon. Kurotškin miehineen on ryöstänyt ison rahasumman. Vasja ja Poldaren yrittävät säkistä löydetyn koiran avulla löytää Kurotškinin.
Vasja ja Poldaren löytävät erään taloon mehiläispesineen, koska koiran säkki oli tuoksunut hunajalle. Kurotškin kurkkii ikkunasta ja huomaa, että Vasja ja Poldaren ovat tulossa. He yrittävät kommunikoida ovella Kurotškinin kanssa, koska hän ei avaa ovea. Kurotškin ampuu oveen luotireijät ja pääsee karkuun. Vasja ja Poldaren löytävät talosta ainoan johtolangan - jodipurkin, mikä on ostettu Tarasofkan kaupungin apteekista. Talossa asuu kuitenkin lasikauppias Raspel, joka on miliisin vanha tuttu. Raspel tulee kotiin ja keskustelee heidän kanssaan. Poldaren aavistaa, että Raspel olisi tehnyt yhteistyötä Kurotškinin kanssa ryöstössä. Yöllä miliisit ja Vasja vartioivat Raspelin taloa toivoen, että Kurotškin palaisi takaisin. Kurotškin on Raspelin kaveri ja vuokralainen, mutta Raspel valehtelee, että ovea ampunut vuokralainen oli Vasja.
Vasja ajaa junalla kotiin ja tapaa matkalla vankilakaverinsa Batonin, joka tarjoaa hänelle kaupparyöstökeikkoja. Aluksi Vasja kieltäytyy, mutta kun Baton jää Tarasofkan juna-asemalla pois, Vasja suostuu ja lähtee perään, koska jodipurkki oli ostettu Tarasofkan apteekista ja se oli ainut johtolanka Kurotškinin löytämiseksi.
Baton johdattaa Vasjan erään varastoon, missä Kurotškin, Baton ja Raspel säilyttävät ryöstettyä tavaraa. Vasjan ja Batonin saapuessa Raspel on paikalla ja sanoo Batonille järkyttyessään, että Vasja oli Poldarenin miliisiapulainen. Vasja tajuaa, että Baton, Raspel ja Kurotškin tekivät yhteistyötä. Vasja alkaa riehua varastolla, mutta tilanne päättyy kuitenkin siihen, että Raspel uhkaa veitsellä Vasjaa. Myös Kurotškin saapuu paikalle. Sittemmin miliisit piirittävät varaston. Raspel ja Baton saadaan kiinni, mutta Kurotškin pääsee taas karkuun. Lopulta Vasja koirineen saa hänet kiinni juna-asemalla ja Kurotškin miehineen joutuvat vankilaan.
Miliisilaitoksella Poldaren, Staršina ja Vasja kuulustelevat Kurotškinia ja yrittävät selvittää, missä on Kurotškinin ja kumppaneiden ryöstetyn rahan olinpaikka. Vasja haistelee yksittäistä seteliä ja huomattuaan sen tuoksuvan hunajalta tajuaa, että rahakätkö on mehiläispesässä.
Are You Experienced
Are You Experienced on The Jimi Hendrix Experiencen esikoisalbumi, joka julkaistiin Britanniassa 12. toukokuuta 1967. Albumia on usein luonnehdittu yhdeksi rockhistorian parhaista ja vaikutusvaltaisimmista esikoislevyistä. Televisiokanava VH1 arvioi albumin kaikkien aikojen viidenneksi parhaaksi levyksi vuonna 2001. Vuonna 2003 levy sijoittui sijalle 15 Rolling Stone -lehden ”500 kaikkien aikojen mahtavinta levyä” listassa.
Singlet ja listamenestys
Yhtyeestä tuli suosittu ympäri Eurooppaa, ja albumi nousi Britanniassa albumilistan toiselle sijalle, kun ykkösenä oli The Beatlesin Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Sijoitukseen vaikuttivat muun muassa menestyssinglet ”Hey Joe”/”Stone Free” (joulukuu 1966), ”Purple Haze”/”51st Anniversary” (maaliskuu 1967) ja ”The Wind Cries Mary”/”Highway Chile” (toukokuu 1967).
Yhdysvaltojen radioasemat boikotoivat ”Hey Joe” -kappaletta sen sanoituksen vuoksi: laulu kertoo miehestä, joka murhaa uskottoman naisystävänsä ja pakenee Meksikoon välttyäkseen kuolemanrangaistukselta. Kuitenkin monet artistit esittivät tätä Billy Robertsin säveltämää kappaletta noina aikoina. Marraskuussa Yhdysvalloissa julkaistiin vielä ”Foxy Lady” -single, jossa ”Hey Joe” oli laitettu B-puoleksi. Kappaletta ”Fire” ei julkaistu singlenä, vaikka siitä tuli nopeasti yksi Hendrixin tunnetuimpia kappaleita. Singlet nousivat Britanniassa singlelistan kärkikymmenikköön. Yhdysvalloissa singlet eivät menestyneet yhtä hyvin, mutta itse levy jäi roikkumaan albumilistan kärkikymmenikköön hyvin pitkäksi aikaa. Hendrixin seuraavan levyn julkaisua itse asiassa lykättiin Yhdysvalloissa, jotta se ei söisi tämän ensimmäisen levyn tuolloin vielä vahvana jatkunutta myyntiä.
Levyn eri painokset
Albumin alkuperäinen brittiversio ei sisältänyt kolmea ensimmäistä singleä. Albumista julkaistiin muutamaa kuukautta myöhemmin Monterey Pop Festival -esiintymisen jälkeen Yhdysvaltain markkinoille eri painos, johon singlelevyjen A-puolen kappaleet otettiin mukaan. Näiden tilalta poistettiin brittiversiossa olleet kappaleet ”Red House”, ”Can You See Me” ja ”Remember”. Hendrix olisi halunnut jättää ”Red Housen” albumille, mutta levy-yhtiön mukaan ”Amerikka ei pidä bluesista”. Kolmen ensimmäisen singlen B-puolet (”Stone Free”, ”51st Anniversary” ja ”Highway Chile”) puuttuivat sekä Britannian että Yhdysvaltojen alkuperäisistä painoksista.
Albumin nykyisille CD-versioille sekä Britannian että Yhdysvaltojen versioissa sisältyvät kaikki samat kappaleet, tosin eri järjestyksessä. Mukaan on otettu myös alkuperäisten singlejen B-puolella olleet sävellykset, jotka oli aiemmin uudelleenjulkaistu vain kokoomalevyillä. Yhdysvaltojen painoksessa on eri kansi, ja sen kappalejärjestys on Hendrixin itsensä suunnittelema (toisin kuin brittipainoksessa). Nykyäänkin levyjä myydään erikseen CD:llä britti- ja jenkkipainoksina, joissa on eri kappalejärjestys ja eri kannet. Nykyisissä CD-versioissa kaikki levyyn liittyvät kappaleet, mukaan lukien singlejen B-puolet, on kuitenkin laitettu molempiin painoksiin (alkuperäisiltä painoksilta puuttuvat raidat levyjen loppuun). Ennen kuin Hendrixin perhe sai levyyn oikeudet vuonna 1997, oli liikkellä myös aivan uudella kannella tehty vuoden 1993 painos, jossa on pidempi kansivihkonen ja niin ikään kaikki kappaleet mukana.
Levyn kappaleet
Kappaleen ”Manic Depression” inspiraatio tuli siitä, kun Chandler sanoi Hendrixin vaikuttaneen maanisdepressiiviseltä lehdistötilaisuudessa. ”Red House” kappaleen ideana oli tehdä yksinkertaisesti oma blues-kappale ohjelmistoon. Hendrix esitti Red Housea hyvin usein konserteissa. Monet blues-artistit, kuten John Lee Hooker ja Albert King ovat tehneet kappaleesta coverin, ja kappaletta on pidetty joskus jopa blues-standardina. ”Can You See Me” oli varhaisina aikoina kiinteä osa Hendrixin konsertti-ohjelmistoa, vaikka se jätettiin pois alkuperäisestä Yhdysvaltain painoksesta. ”Third Stone from the Sun” on levyn selvästi pisin ja muutenkin epätavallisin raita. Kappaleessa ei ole laulua, mutta Hendrix puhuu siinä maapallon tuhoamista harkitsevan avaruusolion äänellä. Puhe kuullaan sekä normaalinopeudella että hidastettuna. Kappaleen sanotaan saaneen vaikutteita surf-musiikista.
Kappaleessa ”51st Anniversary” Hendrix esittää kielteisen mielipiteensä avioliitosta. Kappaleen sanoista heijastuvat Hendrixin oman, hajonneen perheen vaikeudet. Hendrix sanoi levyn tekemisen aikoihin, ettei avioliitto ole häntä varten. Pari vuotta myöhemmin hän kuitenkin vaihtoi mielipidettään ja haaveili jo vakaasta perhe-elämästä. Kappaleessa on huomionarvoista se, että siihen on soitettu viisi eri kitararaitaa, mutta ne on saatu kuulostamaan yhdeltä kitaralta. ”Love or Confusion” meinattiin julkaista alun perin singlen A-puolena, mutta tästä luovuttiin, kun ”Purple Haze” syntyi ja se tuntui paremmalta valinnalta singleksi. ”Remember” on levyn popmaisin raita eikä sitä soitettu koskaan livenä. Samoin pelkästään studiokäyttöön jäi ”May This Be Love”, joka kertoo myöhemmän ”Little Wingin” tapaan Hendrixin suojelusenkelistä. Levyn nimiraidalla psykedeelistä tunnelmaa luomaan on tuotu takaperin nauhoitettua kitaraa ja rumpuja. Piano soittaa kaksisointuisessa kappaleessa perkussiomaisesti vain yhtä kosketinta. Singlejen B-puoliksi päätyneet "Stone Free" ja "Highway Chile" ovat sanoitukseltaan omaelämäkerrallisia selvityksiä muusikon elämästä. Eric Clapton valitsi "Stone Freen" esitettäväksi 1990-luvulla eräälle Hendrixin tribuuttilevylle.
Singlejen A-puolista ”Foxy Lady” ja ”Purple Haze” kuuluvat Hendrixin, ja ylipäänsä rock-musiikin, tunnetuimpiin kappaleisiin. Molemmissa kappaleissa on säkeistön lopussa blues-musiikista tuttu soiton pysähtyminen laulajan jatkaessa yksin. ”Foxy Ladyn” alussa kuullaan feedbackia ja ”Purple Hazessa” on lopussa octavia-nimisen laitteen läpi soitettu kitararaita. Laite nostaa äänen yhtä oktaavia korkeammalle. ”Purple Haze” kappaleen on katsottu usein kertovan huumetripistä, mutta Hendrixin mukaan se kertoo vain rakastumisen kokemuksesta. Hän sanoi toisen säkeistön viimeisten sanojen olevan avain kappaleen sanoitusten merkitykseen. Octavia-laite, kuten muutamat muut levyn tekemisessä käytetyt laitteet, olivat Roger Mayer -nimisen henkilön aikaansaannoksia. Tämä Hendrixin yhteistyökumppani halusi salata osallistumisensa levyn tekoon, koska pelkäsi työnsä valtion palveluksessa kärsivän, mikäli hänen rock-harrastuksensa leviäisi laajempaan tietoisuuteen. Singlenä julkaisematon "Fire" on noussut lähes ”Purple Hazen” ja ”Foxy Ladyn” asemaan. Kappaleen riffit oli Hendrixillä jo suunniteltuna, kun yhtye alkoi harjoitella ensimmäisiä kertoja. Kappaleessa Mitchell pääsee näyttämään rumpufillejään. Coverin kappaleesta ovat tehneet esimerkiksi Red Hot Chili Peppers, Heikki Silvennoinen sekä Kingston Wall. Kolmas Britanniassa julkaistu singlen A-puoli oli ”The Wind Cries Mary”. Usein livenä soitettu bluesmainen kappale syntyi Hendrixin riideltyä silloisen tyttöystävänsä, jonka toinen nimi oli Mary, kanssa.
Levylle Hendrix suunnitteli myös coveria jostain Bob Dylanin kappaleesta, sekä uutta versiota blues-kappaleesta ”Catfish Blues”. Nykyään "Catfish Blues" on saatavilla ”ylimääräisiä"”raitoja ja studiojamittelua sisältävällä Blues-nimisellä postuumisti julkaistulla levyllä. Dylan-coverin Hendrix laittoi albumilleen seuraavana vuonna. Instrumentaalin "Third Stone from The Sun" - kappaleen johtoteemaa on lainattu useita kertoja. Esimerkiksi Cozy Powellin ”Dance With the Devil” hitin varsinainen melodia perustuu siihen. Boney M lainasi Powellin versiota sovitettuna Nightflight to Venus -albumin nimikappaleeseen. Right Said Fred -yhtyeen kappaleessa "”I’m too Sexy” on väliosana kappaleen melodia.
Kappaleet
Kappaleiden tekijä Jimi Hendrix, ellei toisin mainita.
Tyyne Paasivuori
Tyyne Maria Paasivuori (o.s. Kallio; 23. joulukuuta 1907 Kokemäki – 28. heinäkuuta 1974 Turku) oli suomalainen sosionomi, kirjaltaja ja Suomen sosialidemokraattisen puolueen poliitikko.