cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bitcoin
Nousu yleiseen tietoisuuteen (2011–2017)
Bitcoin-ohjelmiston versio 0.12.1 julkaistiin 15. huhtikuuta 2016. Versiota pidettiin merkittävänä edistysaskeleena bitcoinin skaalautuvuudelle, eli nopeudelle, jolla se voi prosessoida tilisiirtoja.
Vuoden 2017 aikana nähtiin uusi merkittävä kurssinousu, kun bitcoinin arvo nousi noin 1 000 dollarista vuoden alussa uuteen, lähes 20 000 dollarin huippuun 17. joulukuuta 2017.
Viimeaikainen kehitys (2018–)
Joulukuun 2017 hintahuipun jälkeen bitcoinin kurssi siirtyi uuteen, noin puolentoista vuoden pituiseen laskusuhdanteeseen.
21. lokakuuta 2020 PayPal-maksupalvelu ilmoitti sallivansa kryptovaluutan myymisen, ostamisen ja omistamisen palvelun sisällä. Ilmoitusta pidettiin merkittävänä palvelun suuren käyttäjämäärän vuoksi.
Vuonna 2020 bitcoinin kurssi kääntyi jälleen merkittävään nousuun. Vuoden alussa bitcoinin arvo oli noin 6 000 dollaria. 20 000 dollarin raja ylittyi joulukuussa 2020, ja tammikuussa 2021 bitcoinin arvo rikkoi 30 000 dollaria.
Lohkoketju julkisena tilikirjana
pienoiskuva|150px|Lohkoketjuun (mustalla) on kirjattu tieto kaikista historiallisista bitcoin-tilisiirroista. Lohkoketjun ensimmäistä lohkoa (vihreällä) kutsutaan Genesis-lohkoksi. Orpolohkot (violetilla) ovat lohkoja, jotka haarautuvat pääketjusta. Bitcoin eroaa perinteisestä virtuaalivaluutasta keskitetyn kirjanpidon puutteensa takia. Tyypillisesti käyttökelpoinen virtuaalivaluutta tarvitsee keskitetyn tahon, joka pitää kirjaa valuutalla tehdyistä tilisiirroista ja vahvistaa niiden oikeellisuuden. Bitcoinilla vastaavaa keskitettyä tahoa ei ole. Sen sijaan kaikki tilisiirrot kirjataan julkiseen tilikirjaan, jota kutsutaan lohkoketjuksi. Uusien tilisiirtojen vahvistamisesta vastaavat bitcoin-ohjelmaa ajavat laitteet, joiden käyttäjiä kutsutaan louhijoiksi. Kopio lohkoketjusta varastoidaan jokaiselle vertaisverkon jäsenlaitteelle riippumatta siitä, onko kyseessä louhija (full node) vai tavallinen käyttäjä (lightweight node).
Lohkoketju on nimensä mukaisesti ketju, joka koostuu useista lohkoina tunnetuista yksiköistä. Jos käyttäjä haluaa lähettää bitcoineja toiselle käyttäjälle, lähetetään tieto tilisiirrosta muille vertaisverkon laitteille. Louhijat keräävät tiedon uusista tilisiirroista lohkoihin, joiden oikeellisuus vahvistetaan erityisellä tiivisteillä. Yksittäinen lohko sisältää usein tiedon 1500–2500 tilisiirrosta. Tämän jälkeen tieto uudesta lohkosta lähetetään muille vertaisverkon jäsenille, ja se kytkeytyy osaksi muita lohkoketjun kopioita. Näin käyttäjien tieto toteutuneista tilisiirroista pysyy samana. Kokonaisuudessaan lohkoketju sisältää tiedon kaikista historiallisista toteutuneista tilisiirroista aina ensimmäiseen, Genesis-lohkona tunnettuun lohkoon saakka.
Tilisiirrot ja omistaminen
Oletetaan, että käyttäjä A haluaa lähettää 1 bitcoinin käyttäjälle B. Toteutuakseen tilisiirto vaatii tiedon yhdestä tai useammasta syötteestä ja tulosteesta. Syöttellä tarkoitetaan aiempaa tilisiirtoa, joka osoittaa, että käyttäjä omistaa varat, jotka hän haluaa lähettää. Tässä tapauksessa syöte voi olla esimerkiksi aiemmin toteutunut tilisiirto ”Käyttäjä C lähettää 2 bitcoinia käyttäjälle A”. Tulosteella puolestaan tarkoitetaan tilisiirtoa, joka halutaan toteuttaa. Tässä tapauksessa tulosteeksi muodostuu ”Käyttäjä A lähettää 1 bitcoinin käyttäjälle B ja pitää itsellään 1 bitcoinin”. Tarkemmin määriteltynä bitcoinin itsensä voidaan sanoa olevan yhtä kuin tilisiirtohistoriansa: lohkoketjun avulla ei vain pidetä kirjaa toteutuneista tilisiirroista, vaan lohkoketju itsessään on yhtä kuin bitcoin. pienoiskuva|vasen|300px|Kuukausittaisten bitcoin-siirtojen määrä vuosina 2009–2019. Kuvaajan asteikko on [[Logaritminen asteikko|logaritminen.]] Louhijat eivät yleensä käsittele tilisiirtoja vapaaehtoistoimintana, vaan heitä motivoi lohkopalkkioista ja siirtomaksuista saatava rahallinen hyöty. Siirtomaksu on vapaaehtoinen maksu, jonka tilisiirron tekijä voi lahjoittaa louhijalle tilisiirron varmentamista vastaan. Maksun vapaaehtoisuudesta huolimatta suurin osa bitcoin-siirroista sisältää siirtomaksun, sillä louhijat voivat priorisoida tilisiirtojen varmentamista siirtomaksun suuruuden perusteella. Käytännössä edellisen esimerkin tuloste voitaisiin siis ilmoittaa muodossa ”Käyttäjä A lähettää 1 bitcoinin käyttäjälle B, antaa 0,0001 bitcoinia louhijalle siirtomaksuna ja pitää itsellään 0,9999 bitcoinia”. Tyypillisen siirtomaksun suuruus on 0,0001 bitcoinia, ja vuonna 2014 vain 3 % bitcoin-siirroista toteutettiin ilman siirtomaksua.
Koska bitcoinilla ei ole tilisiirtoja varmentavaa keskustahoa, ei toteutunutta bitcoin-siirtoa voi peruuttaa. Tämän vuoksi tilisiirron tekijän on suositeltavaa tarkistaa vastaanottajan osoite useasti väärälle käyttäjälle lähetetyn siirron välttämiseksi.
Käyttäjät allekirjoittavat tekemänsä tilisiirrot yksityisellä avaimella, jota ei paljasteta muille tahoille. Jokaisella käyttäjällä on myös julkinen avain, jota käytetään tilisiirtoa käsitellessä sen lähettäjän allekirjoituksen varmistamiseen. Käyttäjän yksityistä avainta ei ole mahdollista selvittää pelkän julkisen avaimen perusteella. Jos käyttäjä menettää yksityisen avaimensa, ei bitcoin-järjestelmällä ole mitään mekanismia käyttäjän allekirjoituksen varmistamiseksi. Tällöin kaikki avaimeen yhdistetyt bitcoinit ovat palauttamattomissa. The Wall Street Journalin analyysin mukaan viidesosa bitcoineista on kadonnut yksityisen avaimen menetyksen seurauksena.
Tiivistefunktio ja työntodiste
Tiivistefunktio tarkoittaa funktiota, joka muuttaa syötteen (esimerkiksi viestin) tiivisteeksi (esimerkiksi numerosarjaksi) niin, että jokaista syötettä vastaa vain yksi tiiviste. Kryptologisesti hyödyllisen tiivistefunktiosta tekee se, että vaikka tiiviste on helposti selvitettävissä syötteen avulla, ei prosessin kääntämiseen (eli syötteen selvittämiseen tiivisteen perusteella) ole arvaamista tehokkaampaa menetelmää. Lohkoketjun lohkojen varmentamisessa käytetään SHA-256 -tiivistefunktiota, jonka tiiviste voi saada 1077 erilaista arvoa.
Kun lohkoketjun uusi lohko syntyy, sille määritetään yksilöllinen tiiviste niin, että tiivistefunktion syötteenä käytetään lohkon sisältämää dataa. Tähän dataan kuuluu esimerkiksi luettelo tilisiirroista, lohkon aikamerkintä, lohkoketjun edeltävän lohkon tiiviste sekä erityinen satunnaisluku. Hyväksyttävän tiivisteen löytämistä hidastaa se, että tiivisteen on täytettävä tietyt numeeriset ominaisuudet. Vahvistaakseen uusia tilisiirtoja sisältävän lohkon louhijan on siksi ensin löydettävä arvaamalla hyväksyttävän tiivisteen tuottava satunnaisluku, mikä on aikaa ja laskentatehoa vaativa prosessi. Kun louhija löytää sopivan satunnaisluvun, lähetetään lohko vertaisverkon muille jäsenille, jotka voivat helposti tarkistaa lohkon oikeellisuuden varmistamalla, että löydetty satunnaisluku todella tuottaa hyväksyttävän tiivisteen. Menetelmää kutsutaan työntodisteeksi : löydetty satunnaisluku on osoitus lohkon varmentamiseen käytetystä laskentatehosta. Kun uusia laitteita liittyy vertaisverkkoon ja sen laskentateho kasvaa, säädellään tiivisteeltä edellytettyjen numeeristen ominaisuuksien vaikeustasoa niin, että uuden lohkon syntymiseen kestävä aika (lohkoaika) pysyy noin 10 minuutissa.
Lohkoketjun haarautuminen
Tilanteet, joissa useampi louhija varmistaa eri tilisiirtoja sisältävän uuden lohkon lähes samanaikaisesti, ovat suhteellisen yleisiä. Vastaavaa tilannetta kutsutaan lohkoketjun haarautumiseksi. Bitcoin-järjestelmä ratkaisee mahdolliset konfliktitilanteet tunnistamalla oikeelliseksi vain pisimmän lohkoketjun, eli sen, jolla on suurin työntodiste. Lohkoketjun haarautuessa oikeellinen lohkoketju tunnistetaan, kun toiseen haaroista kytkeytyy uusi lohko. Tällöin tunnistamaton lohko jää ns. orpolohkoksi. Orpolohkon sisältämät tilisiirrot päällekirjoitetaan, ja ne palautuvat louhijoille odottamaan kirjaamista uuteen lohkoon. Tilisiirtojen päällekirjoittamisen yleisyydestä johtuen ei niitä yleensä virallisteta, ennen kuin lohkoon, johon tilisiirrot on kirjattu, on kytkeytynyt useita uudempia lohkoja.
Pisimmän lohkoketjun tunnistaminen oikeelliseksi avaa teoreettisen mahdollisuuden, jossa verkkohyökkääjä voisi kytkeä Genesis-lohkoon uuden, lohkoketjun pääketjua pidemmän lohkoketjun. Tällöin lohkoketjun pääketju päällekirjoitettaisiin ja verkkohyökkääjän vaihtoehtoinen historia jäisi varmennetuksi tilisiirtohistoriaksi. Vastaavaa hyökkäystä pidetään kuitenkin äärimmäisen epätodennäköisenä, sillä sen toteuttaminen vaatisi suunnattoman määrän laskentatehoa.
Louhiminen ja tarjonta
300px|pienoiskuva|Bitcoinien kokonaismäärä vuosina 2009–2019. Lohkopalkkion puolittumisesta johtuen määrä ei koskaan ylitä 21 miljoonaa yksikköä. Kuten edellä todettiin, uusien lohkojen syntymisestä ja varmentamisesta vastaavat bitcoin-ohjelmaa ajavat vertaisverkon jäsenet, joita kutsutaan louhijoiksi. Louhijat käyttävät laskentatehoaan löytääkseen satunnaislukuja, jotka täyttävät lohkon tiivisteeltä edellytetyt numeeriset ominaisuudet. Vertaisverkko hyväksyy uudet lohkot osaksi lohkoketjua työntodistusmenetelmällä.
Kun louhija löytää sopivan satunnaisluvun ja varmentaa uuden lohkon, myönnetään hänelle lohkopalkkiona tunnettu bitcoin-määrä, jonka suuruus on toukokuusta 2020 ollut 6,25 bitcoinia. Louhijoille myönnettävät lohkopalkkiot ovat ainoa tapa, jolla uusia bitcoineja syntyy. Lohkopalkkion myöntäminen louhijalle toteutetaan lisäämällä uuteen lohkoon ylimääräinen tilisiirto, jonka vastaanottaja on louhija. (Näin ollen lohkopalkkioiden myöntäminen poikkeaa tavallisesta tilisiirrosta niin, ettei se vaadi lainkaan syötettä).
Lohkopalkkion suuruus puolittuu noin neljän vuoden välein tapahtumassa, jota kutsutaan puolittumiseksi. Alkuperäisen lohkopalkkion suuruus, 50 bitcoinia, on sittemmin puolittunut neljästi. Puolittumisesta johtuen bitcoinien enimmäistarjonta on rajoitettu, eikä koskaan ylitä 21 miljoonaa yksikköä. Kyseinen määrä on ennustettu saavutettavan noin vuonna 2140, jolloin lohkopalkkion suuruus nollaantuu.
Lohkopalkkion pieneneminen ja hyväksyttävän tiivisteen löytämiseen vaaditun laskentatehon kasvu on tehnyt yksittäisten louhijoiden toiminnasta kannattamatonta. Siksi osa louhijoista on järjestäytynyt yhteenliittymiksi, joissa useampi itsenäinen louhija yhdistää laskentatehonsa ja jakaa lohkopalkkiot keskenään. Lohkopalkkion pienentyessä edelleen siirtomaksujen merkitys louhijoiden tuloissa kasvaa, ja jää lohkopalkkion lopulta nollaantuessa ainoaksi louhimisesta saatavaksi ansioksi.
Taloustieteen näkökulma
Bitcoinin kehittäjä Satoshi Nakamoton tarkoituksena oli, että se toimisi muihin maksuvälineisiin rinnastettavana sähköisenä valuuttana. Taloustieteen näkökulmasta sen asema valuuttana on kuitenkin kiistanalainen. Valuutan arvo perustuu sen kykyyn toimia vaihtokaupan välineenä, laskentayksikkönä ja arvon säilyttäjänä. Lisäksi valuuttojen tyypillisiin ominaisuuksiin kuuluvat rajoitettu tarjonta, jaollisuus, käyttökelpoisuus, kuljetettavuus, kestävyys ja väärentämisen hankaluus. Siitä, täyttyvätkö nämä ominaisuudet bitcoinin kohdalla, on esitetty vaihtelevia näkemyksiä.
Kaupankäynnin välineenä
Bitcoinin arvon volatiliteettia on pidetty suurimpana esteenä sen laajemmalle käyttöönotolle maksuvälineenä. Sen maksuvälineenä hyväksyvien yritysten määrä on kuitenkin ollut kasvussa, ja nykyään niihin lukeutuvat esimerkiksi maksupalvelu PayPal ja luottoyhtiö Visa. Muita bitcoinin hyväksyviä kansainvälisiä yrityksiä ovat airBaltic, Amazon, AXA, Coca-Cola Amatil, Expedia, LOT Polish Airlines, Lush, Microsoft, Sotheby's, Starbucks ja Tesla. Ensimmäinen bitcoin-maksut hyväksyvä kansainvälinen hotelliketju oli hongkongilainen Pavillon.
Eräs suosittu käyttökohde bitcoinille ovat olleet lahjoitukset. Tähän tarkoitukseen Wikileaks on hyödyntänyt bitcoinia onnistuneesti sivustoon kohdistuneen maksuliikennesaarron kiertämiseksi.
Taloudellisena turvasatamana
Siitä, säilyttääkö bitcoin arvonsa pitkällä aikavälillä, voidaan esittää argumentteja sekä puolesta että vastaan. Sitä on kutsuttu jopa ”digitaaliseksi kullaksi”, kun taas toisaalta kryptovaluuttoja on pidetty spekulatiivisina sijoituskohteina, jotka ovat arvon säilyttäjiksi aivan liian epävakaita. Bitcoinin jatkuvan arvonnousun sen olemassaolon aikana nähdään puhuvan arvon säilyttämisen puolesta – voimakkaistakin romahduksista huolimatta sen kehitys on pitkällä aikavälillä ollut nousujohteista. Vastakkaisena perusteluna puolestaan on pidetty sen suurta volatiliteettia.
Joissakin analyyseissa bitcoinia on kuvattu yllättävän vakaaksi sijoituskohteeksi erityisesti poliittisten ja taloudellisten kriisien aikana, ja bitcoinin arvon on sanottu pysyneen brexitiin liittyvän epävarmuuden aikana vakaana, sillä sen maailmanlaajuinen luonne tarjosi vastustuskykyä geopoliittisten riskien hajauttamisessa.
Muut ominaisuudet
Muut valuuttojen tyypilliset ominaisuudet bitcoin täyttää vaihtelevasti. Bitcoinin tarjonta on rajoitettu, sillä sen liikkeellelasku toteutuu hajautetusti vertaisverkossa julkisessa tiedossa olevalla geometrisella ja säännöllisellä tavalla. Bitcoinien kokonaismäärä ei koskaan ylitä 21 miljoonaa yksikköä, joka on ennustettu saavutettavan noin vuonna 2140. Bitcoin on yksikkönä jaollinen, ja bitcoin-siirtojen väärentäminen vaatii liian suuren määrän laskentatehoa ollakseen käytännöllistä. Sen käyttökelpoisuus valuuttana on kuitenkin kyseenalainen sen maksuvälineenä hyväksyvien vähittäismyyjien suhteellisen pienen määrän takia.
Jotkut kirjoittajat pitävät bitcoinia luonteeltaan deflationaarisena sen rajoitetun kokonaismäärän takia, ja näkevät sen siten mahdollisena turvasatamana inflaatiota eli rahan arvon laskua vastaan. Vastaavasti sen kyky vastustaa inflaatiota on myös kyseenalaistettu.
Sijoituskohteena
pienoiskuva|330px|Bitcoinin vaihtokurssi Yhdysvaltain dollareissa vuosina 2010–2021. Puolilogaritminen asteikko. pienoiskuva|330px|Bitcoinin vuosittainen volatiliteetti vuosina 2011–2021. Bitcoinin nopeat arvonnousut ovat nostaneet sen sijoittajien tietouteen spekulatiivisena sijoituskohteena. Bitcoinia voi ostaa kryptovaluuttoihin erikoistuneista välityspalveluista, joista kansainvälisesti volyymiltaan suurimpia marraskuussa 2021 olivat Binance ja Coinbase.
2020-luvulla uutena ilmiönä on pidetty institutionaalisten sijoittajien kiinnostusta bitcoiniin. Esimerkiksi MicroStrategy -yritys on herättänyt huomiota ostamalla suuria määriä bitcoinia. Myös maailman suurin varainhoitoyhtiö BlackRock on sijoittanut bitcoiniin. Bloomberg News uutisoi kesäkuussa 2021, että kuluneen vuoden aikana bitcoiniin oli sijoitettu jopa 17 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta institutionaalisten sijoittajien rahaa, joka on suurempi määrä kuin yhtenäkään aikaisempana vuonna.
Sijoituskohteena bitcoinilla on niin tavanomaista korkeampi volatiliteetti kuin tavanomaista korkeammat tuototkin. Toisaalta sen erittäin alhaisen korrelaation muiden instrumenttien kanssa on nähty kompensoivan sen korkeariskisyyttä.
Spekulatiivisena kuplana
Bitcoinia ja muita kryptovaluuttoja on kutsuttu myös spekulatiiviseksi kuplaksi, jonka puhkeamista on pidetty vääjäämättömänä. Mahdollisen kuplan puhkaisijaksi on ennustettu muun muassa kiristyvää lainsäädäntöä ja yleisen luottamuksen menetystä, sittemmin myös sen heikkoa energiatehokkuutta ja ilmastovaikutuksia. Näkemykseen bitcoinista kuplana ovat yhtyneet muun muassa Nassim Nicholas Taleb ja George Soros. Bitcoiniin kriittisesti suhtautunut suursijoittaja Warren Buffett on kutsunut sitä muun muassa ”arvottomaksi harhakuvitelmaksi” ja ”rotanmyrkyksi potenssiin kaksi”.
Kurssihistoria ja volatiliteetti
Bitcoinin vaihtokurssi on kokenut useita kupliksikin kutsuttuja nopeita arvonnousuja, ja vastaavasti niin ikään nopeita romahduksia. Näin ollen sen kurssi on historiallisesti käyttäytynyt huomattavasti perinteisiä valuuttoja volatiilimmin. Erään arvion mukaan bitcoinin arvon volatiliteetti on merkittävien valuuttojen keskinäisiin vaihtokursseihin verrattuna lähes kymmenen kertaa korkeampi. Toisaalta pitkällä aikavälillä bitcoinia on kutsuttu muun muassa ”vuosikymmenen tuottavimmaksi omaisuusluokaksi”, ja sen keskimääräisen vuosituoton on arvioitu vuosina 2011–2021 olleen 230 prosenttia.
Bitcoin-projektin alkuvaiheessa vuonna 2009 bitcoinit olivat käytännössä arvottomia. Ensimmäisen huomattavan arvonnousun se koki heinäkuussa 2010, jolloin bitcoinin arvo satakertaistui 0,08 dollarisentistä kahdeksaan senttiin.
Loppukeväästä 2011 bitcoinin arvo nousi nopeasti, ja saavutti 8. kesäkuuta huippunsa 31,9 dollarissa. Arvonnousua seurasi kuukausien laskusuhdanne, ja marraskuussa bitcoinin kurssi oli vain noin 2 dollaria.
Vuonna 2013 bitcoinin kurssissa nähtiin kaksi merkittävää hintahuippua. Ensimmäinen huippu nähtiin 10. huhtikuuta 2013, jolloin bitcoinin kurssi saavutti 266 dollaria. Huippua seurasi kuitenkin nopea ja äärimmäisen voimakas lasku, ja kurssi laski kahdessa päivässä lähes 80 prosenttia 54,3 dollariin. Syksyllä kurssi lähti uuteen nousuun, ja 29. marraskuuta se saavutti 1 142 dollaria. Kurssihuippua seurasi uusi, pitkä laskusuhdanne, joka pohja nähtiin tammikuussa 2015. Tällöin bitcoinin arvo painui hetkellisesti alle 160 dollariin.
Elokuussa 2016 lähes 120 000 bitcoinin raportoitiin kadonneen hongkongilaiseen välityspalvelu Bitnexiin kohdistuneessa verkkohyökkäyksessä. Hyökkäys ja siihen liittyvä uutisointi johti bitcoinin kurssin hetkelliseen putoamiseen lähes viidenneksellä.
Vuonna 2017 bitcoinin kurssi siirtyi voimakkaaseen nousuun, joka voimistui syksyä kohti ja huipentui 17. joulukuuta 2017 ennätykselliseen 19 870 dollarin arvoon. Hintahuipun jälkeen alkoi lähes vuoden pituinen laskusuhdanne, jonka pohja nähtiin joulukuussa 2018. Tällöin bitcoinin arvo oli vain hieman yli 3 000 dollaria.
Tulevaisuudennäkymät
Arthur Jr. Levittin ja Peter Smithin näkemyksen mukaan lohkoketjuteknologian ja bitcoin-kryptovaluutan avulla nykyisestä rahoitussektorista voidaan tehdä globaalimpi, avoimempi sekä tehokkaampi järjestelmä. Heidän mukaansa se tarjoaisi kolmasosalle maailman ihmisistä – jotka ovat nykyisen rahoitusjärjestelmän palvelujen kuten käyttö- ja säästötilien avaamisen ja luottokortin omistamisen ulkopuolella – mahdollisuuden parempaan taloudelliseen tulevaisuuteen. Levittin ja Smithin mukaan bitcoin ja lohkoketjuteknologia parantaisivat esimerkiksi Venezuelan hyperinflaatiosta kärsivän kansan tilannetta tarjoamalla vaihtoehtoisen turvasataman ja arvon säilyttäjän bolivarin tullessa arvottomaksi sekä naisten taloudellista itsenäisyyttä Afganistanissa. Niin sanotut bitcoin-skeptikot vaativat Levittin ja Smithin (2016) mukaan liian usein ”täydellisyyttä” bitcoinilta, vaikkei nykyinenkään keskitettyjen välikäsien järjestelmä ole täydellinen. He kuitenkin mainitsevat bitcoinin silti tarjoavan ”täydellistä saavutettavuutta” myös niille tahoille, jotka ovat nykyisen rahoitusjärjestelmän ulkopuolella – ominaisuus, joka puuttuu nykyisestä keskitetyn hallinnon ja välikäsien järjestelmästä.
Bitcoin-ohjelmat
Bitcoin-verkossa toimivien ohjelmien määrä kasvaa jatkuvasti. Aluksi oli ainoastaan bitcoin.org-sivuston kautta saatava Satoshi Nakamoton luoma asiakasohjelma, Satoshi-bitcoin, joka tunnetaan paremmin nimellä Bitcoin-qt. Bitcoin-qt ei kuitenkaan ole suositeltavin ohjelma ensimmäiseksi bitcoin-ohjelmaksi: ohjelman ensimmäinen käynnistyskerta kestää useita tunteja tai hitaalla koneella jopa vuorokauden, koska ohjelma lataa koko senhetkisen siirtohistorian vertaisverkosta. Tämän vuoksi saatavilla on myös paljon erilaisia vaihtoehtoisia bitcoin-sovelluksia, jotka soveltuvat paremmin peruskäyttöön.
Lainsäädännöllinen asema
350px|pienoiskuva|Bitcoinin laillinen asema maailmalla. {{legend|#ff9900|Virallinen valuutta}} {{legend|#22b14c|Laillinen}} {{legend|#ffc90e|Käyttöä rajoitettu}} {{legend|#ff4cd8|Kiistanalainen (riippuu lain tulkinnasta, mutta ei suoraa käyttökieltoa)}} {{legend|#ed1c24|Täysi tai osittainen käyttökielto}} {{legend|#ababab|Ei tiedossa}} Bitcoinin ja muiden kryptovaluuttojen lainsäädännöllinen asema vaihtelee maittain laillisesta aina osittaisiin ja täysiin käyttökieltoihin. Kaikissa maissa kryptovaluuttoihin liittyvää lainsäädäntöä ei ole erikseen määritelty, ja joissakin maissa se on kiistanalaista tai tulkinnasta riippuvaa.
Suomessa
Suomen keskuspankki Suomen Pankki on julkaissut tammikuussa 2014 lausunnon, jonka mukaan bitcoin ei nykymuodossaan täytä virallisen rahan tai maksupalvelulain mukaisen maksuvälineen kriteerejä. Keskuspankki totesi myös, että bitcoin ei nykyisellään vaikuta rahoitusjärjestelmän vakauteen ja että bitcoinin käyttöä ei tällä hetkellä valvota ja säännellä.
Suomen Verohallinto on julkaissut elokuussa 2013 ohjeen virtuaalivaluuttojen tuloverotuksesta, jossa esimerkkinä käytetään bitcoinia. Verohallinnon mukaan virtuaalivaluutan arvonnousu tulee Suomessa verotettavaksi sinä vuonna, jona virtuaalivaluutta realisoidaan eli vaihdetaan reaalivaluutaksi kuten euroiksi tai dollareiksi. Lahjoitettaessa virtuaalivaluuttaa tulisi lahjaverotuksessa ilmoittaa virtuaalivaluutan käypä arvo euroina lahjan luovutuspäivänä. Marraskuussa 2017 Verohallinto viestitti analysoineensa 10 000 virtuaalilompakkoa ja selvittäneensä, että moni virtuaalivaluutalla kauppaa käynyt oli oma-aloitteisesti ilmoittanut arvonnousun asiallisesti verottajalle. Yli 500 tapauksessa näin ei kuitenkaan ollut tehty, jolloin virtuaalilompakon omistajalle oli tulossa verottajan hakema veronoikaisu (jälkivero) ja vakavammissa tapauksissa poliisitutkinnan jälkeen syyte veropetoksesta.
Kritiikki ja riskit
Bitcoin tarjoaa perinteistä pankkijärjestelmää merkittävästi paremman yksityisyyden suojan, joka tekee bitcoinista houkuttelevan vaihtoehdon rikollisille. Bitcoineilla käydään muun muassa laitonta ase- ja huumekauppaa, mikä tuo kielteistä julkisuutta valuutalle.
Joulukuussa 2017 videopelialusta Steam lakkasi hyväksymästä bitcoinia maksuvälineeksi. Valven mukaan siirtomaksut ovat nousseet jopa lähes 20 dollariin yhtä siirtoa kohden. Steamin ottaessa bitcoinin käyttöön siirtomaksu oli noin 0,20 dollaria yhtä siirtoa kohden. Toinen syy oli valuutan arvon voimakas heilahtelu. Vuodessa yhden bitcoinin arvo nousi 700 dollarista yli 10 000 dollariin, sitten valuutta menetti arvoaan 25 prosenttia muutamassa päivässä.
Bitcoinia on pidetty ennennäkemättömänä maailmanlaajuisena talouskuplana ja pyramidihuijauksena. Talvella 2017–2018 bitcoinin kurssi nousi ennätyskorkealle, kun siitä oli tullut yleinen spekulaation kohde. Bitcoinin arvonmääritys on mielivaltaista, koska sillä ei ole reaalitaloudellista pohjaa. Spekulaatio perustuu muun muassa harvinaisuuteen, sillä bitcoinien määrä on rajattu 21 miljoonaan. Kurssi on muuttunut voimakkaasti, kun sitä ovat heilutelleet huhut, salaliittoteoriat, huijaukset ja varkaudet. Käyttö varsinaisena maksuvälineenä on hankalaa, koska yksi rahansiirto, riippuen bitcoin-verkon ruuhkaisuudesta, saattaa maksaa jopa kymmeniä euroja. Lisäksi siirron toteutuminen kestää minuuteista tunteihin. Yhden päivän aikana bitcoin-rahansiirtoja lähetään keskimäärin noin 200 000 kappaletta ja yhden rahansiirron kulut ovat noin 0,14 dollaria (29.10.2018).
Tekniset riskit
Bitcoin-rahansiirtojen peruuttaminen on mahdotonta.
Kadonnutta bitcoin-lompakkoa on mahdotonta saada takaisin, sillä bitcoineja ei hallinnoi mikään keskitetty taho. Jos bitcoin-lompakko on omalla tietokoneella ja kiintolevy hajoaa palautuskelvottomasti eikä varmuuskopioita ole, ovat lompakossa olleet bitcoinit lopullisesti tavoittamattomissa. Hukkaamisriskiä voi pienentää säilyttämällä bitcoineja ulkopuolisella palveluntarjoajalla. Tällöin luotettavuus riippuu palveluntarjoajan luotettavuudesta. Palveluntarjoaja Mt.Gox teki 2013 konkurssin, jonka yhteydessä paljastui petollista talletettujen bitcoinien väärinkäyttöä. Lukuisat palveluun bitcoineja tallettaneet menettivät talletuksensa.
Jos bitcoin-lompakkoa säilyttää omalla tietokoneellaan, voi tietokoneelle pääsevä murtautuja tai haittaohjelma varastaa bitcoinit helposti.
Skaalautuvuuden ongelmat
Bitcoinin skaalattavuus lohkoketjussa itsessään on rajallinen. Verkko pystyy käsittelemään korkeintaan seitsemän siirtoa sekunnissa. Esimerkiksi luottokorttiyhtiö Visa käsittelee keskimäärin 2000 siirtoa sekunnissa ja pystyy enimmillään käsittelemään 56 000 siirtoa. Heinäkuussa 2017 käyttöön otettu Segregated Witness -laajennus pystyy kaksinkertaistamaan siirtojen määrän.
Mikäli pääketju skaalattaisiin Visan nykyiselle tasolle, tarkoittaisi se 285 MB lohkokokoa, päivässä 41 GB ja vuodessa noin 15 TB lohkoketjudataa. Kotikoneilla lohkoketjun varmennus muuttuisi nopeasti mahdottomaksi, ja verkon hajautus kärsisi sen ajautuessa isoihin datakeskuksiin.
Skaalattavuutta parannetaan erilaisilla niin kutsutuilla toisen kerroksen tekniikoilla. Salamaverkossa onnistuvat mikromaksut ja välitön maksaminen. Sivuketjuja, kuten Liquid, käytetään pääasiassa suurten alan toimijoiden väliseen rahansiirtoon. Tekniikkaa kehitetään, jotta vältetään lohkoketjun koon kasvaminen ja saadaan pidetyksi verkko hajautettuna.
Bitcoin on perusrahaprotokolla, joka vertautuu parhaiten kansainväliseen tilientasautusverkkoon sillä erotuksella, että bitcoinissa ei ole keskitettyä ylläpitäjää. Salamaverkko taas vertautuu perusrahaprotokollan päälle kerrostettuihin maksutapoihin, kuten PayPaliin tai Visaan. pienoiskuva|411x411px
Energiatehokkuus
Kesäkuussa 2017 arvioitiin, että bitcoin-verkon ylläpito kuluttaa 32 TWh vuodessa. Määrä on sama, jonka Tanska kuluttaa samassa ajassa. Laskelmien mukaan jokainen siirto bitcoin-verkossa vie 250 kWh energiaa. Tuolloin arvioitiin, että silloisella kasvuvauhdilla verkko kuluttaisi saman verran energiaa kuin koko maapallon energiankulutus on vuoteen 2020 mennessä.
Cambridgen yliopiston mukaan verkon vuosittainen energiankulutus on noin 136 TWh, mikä ylittää esimerkiksi Norjan (124,3 TWh) ja Ukrainan (124,5 TWh) vuosittaisen kulutuksen.
Antonia Prebble
Antonia Mary Prebble (s. 6. kesäkuuta 1984 Wellington, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan vuosina 1999–2003 esittämästään Trudy-tytön roolista Klaani-televisiosarjassa. Vuonna 2005 Prebble rupesi näyttelemään televisiosarjassa Outrageous Fortune, jossa hän näyttelee Loretta West -nimistä nuorta naista. Vuonna 2006 hän näytteli myös Power Rangers: Mystic Force -sarjassa.
Bitcoin
Energiatehokkuus
Louhijoiden kilpailu ohjaa etsimään ja tuottamaan halvinta mahdollista energiaa. Bitcoinia on helppo siirtää toisin kuin sähköä. Louhinnalle edullisinta on käyttää energiaa, joka jäisi muuten yli kuten tapahtuu esimerkiksi öljykentillä ylijäämä kaasua poltettaessa tai vesivoimaa ohijuoksutettaessa.
Vuoden 2022 alussa kryptovaluuttojen louhiminen kiellettiin Kosovossa, joka on ollut suosittu louhintapaikka Euroopan edullisimman sähkön vuoksi. Lisäksi Kiina kielsi louhinnan vuonna 2021, ja Islannin suurin sähköyhtiö on kieltäytynyt myymästä sähköä louhijoille sähkön riittävyysongelmien takia.
Bitcoinien louhinta aiheuttaa yli tonnia elektroniikkajätettä vuodessa. Louhintaan käytettävien tietokoneiden elinkaari on keskimäärin noin 16 kuukautta.
Rikollinen toiminta
Elokuussa 2012 julkaistun raportin perusteella verkkokauppa Silk Roadissa käytiin kauppaa noin 2 miljoonan dollarin arvosta kuukaudessa. Silk Road 2.0:ta käytettiin rikolliseen toimintaan, kuten laittomaan huumekauppaan. Europol arvioi syyskuun 2015 lopun järjestäytynyttä rikollisuutta käsitelleessä raportissaan, että 40 prosenttia tunnistetusta rikollisten välisestä digitaalisesta rahaliikenteestä kulki tuolloin bitcoineina. Sittemmin Europol on todennut bitcoinin merkityksen kasvaneen rikollisessa toiminnassa. Bitcoin-maksuja on vaadittu esimerkiksi osana verkkorikollisuutta, kuten internetissä toteutetusta kiristyksestä vapautumisen ehtona. Euroopan komission terrorismin rahoittamista koskevan raportin mukaan bitcoinin merkitys terrorismissa ja rahanpesussa on vähäinen eikä siitä ole juurikaan todisteita. Raportin mukaan rikolliset suosivat edelleen pääosin käteistä, koska sitä on vaikeampi jäljittää.
Bitcoinien käyttöä rikollisten keskuudessa hillitsee niiden jäljitettävyys. Bitcoin-lohkoketju on julkinen, mikä tarkoittaa, että jokainen siirto on muiden käyttäjien nähtävissä. Näin bitcoin-rahavirtoja on helpompi seurata kuin rikollisten suosimaa käteistä.
Bitcoin ja muut kryptovaluutat
Bitcoin on yksi ensimmäisistä kryptovaluutan toteutuksista. Ensimmäisenä yhden mahdollisen kryptovaluutan kuvaili Wei Dai Cypherpunks-postilistalla vuonna 1998. Bitcoinista on irronnut kaksi muuta kryptovaluuttaa: Bitcoin cash (elokuun alussa 2017) ja Bitcoin gold (24. lokakuuta 2017).
Eräät uudemmat kryptovaluutat, kuten Monero, pyrkivät ratkaisemaan bitcoinin puutteellisen anonymiteetin.
VHS-C
pienoiskuva|Adapteri, jonka sisään VHS-C-kasetti laitetaan tavallisessa VHS-nauhurissa toistamista varten
VHS-C (Video Home System - Compact) on kompakti versio VHS:stä ja se tuli markkinoille 1982. VHS-C -kasetti kehiteltiin erityisesti mahdollistamaan pienempikokoisten ja kevyiden, kämmenellä pidettävien VHS-videokameroiden valmistaminen, joita oli huomattavasti kätevämpi kuljettaa mukana.
Koska VHS-C-kasetti käyttää samanlaista videonauhaa kuin normaali VHS, niitä voidaan toistaa tavallisissa VHS-nauhureissa mekaanisen adapterin avulla. Mitään signaalimuunnoksia ei tarvita. VHS-C-kasetissa nauha on kierretty yhdelle pääkelalle ja kasetissa on pieni hammaspyörä, jonka avulla nauhaa ajetaan eteenpäin. Pisin tallennusaika VHS-C -kasetilla on 60 minuuttia.
VHS-C oli Sonyn kehittämän Video 8:n ohella videokameramarkkinoiden edelläkävijä. Markkinat jakaantuivat näiden kahden formaatin kesken, sillä molemmilla oli hyvät puolensa. Video 8 -kasetti oli pienempi kuin VHS-C-kasetti, mutta vastaavasti taas VHS-C oli täysin yhteensopiva tavallisten VHS-nauhureiden kanssa. VHS-C:sta julkaistiin myöhemmin paranneltu versio S-VHS-C, joka luotiin kilpailemaan Hi8:n, Video 8:sta parannellun version kanssa.
Korian Ponsi
Korian Ponsi on nykyisin Kouvolaan kuuluvan Elimäen kunnan Korialla vuonna 1949 perustettu urheilu- ja liikuntaseura. Vuodesta 1906 vuoteen 1949 saakka Ponsi toimi Vilppulan Nuorisoseuran itsenäisenä ”Voimistelu- ja urheilujaosto Ponsi”-yksikkönä.
Korian Ponsi ry on perinteikäs, lähelle Kouvolan keskustaa, Korian taajamaan toimintansa keskittänyt urheilu- ja liikuntaseura. Seuran jäsenmäärä on melko korkea - yli 500 jäsentä 90 000 asukkaan kaupungissa ja 5 000 asukkaan taajamassa. Ponnen tarkoitus on tarjota urheilu- ja liikuntapalveluja sekä edistää liikuntakasvatusta toimialueellaan.
Seuran lajijaostoja ovat tällä hetkellä jalkapallo-, lentopallo-, salibandy- ja yleisurheilujaostot. Näistä menestystä on tullut vuosien saatossa eniten lentopallon saralla.
Soling
Soling yksityyppinen kahden tai kolmen hengen kölivene kilpakäyttöön tai päiväpurjehdukseen. Veneen on suunnitellut norjalainen Jan Linge.
Soling-luokka olympialaisissa
Soling valittiin vuoden 1972 Münchenin kesäolympialaisiin kolmen hengen avoimen luokan köliveneeksi korvaamaan suurempi 5.5m-luokka. Soling oli purjehduksen olympialuokkana aina vuoden 2000 Sydneyn olympialaisiin asti. Luokassa on menestynyt parhaiten Tanska, joka on saavuttanut neljä olympiavoittoa.
Solingin on sittemmin korvannut saman suunnittelijan Yngling, jota purjehditaan olympialaisissa vain naisten luokkana.
Aiheesta muualla
thumb|left|Soling myötäisessä
Wendy Bruce
Wendy Bruce (s. 23. maaliskuuta 1973 Plainview, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiamitalisti.
Bruce saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 pronssia joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisissa lajeissa hän sijoittui parhaimmillaan hypyn karsinnassa 11:nneksi.
Bruce osallistui MM-kilpailuihin vuonna 1989 ja sijoittui moniottelussa 11:nneksi.
Zoe Ann Olsen-Jensen
Zoe Ann Olsen-Jensen (11. helmikuuta 1931 Council Bluffs, Iowa – 23. syyskuuta 2017 Florida) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä.
Olsen saavutti ponnahduslaudalla olympiahopeaa Lontoossa 1948 ja olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän voitti lisäksi kaksitoista AAU-mestaruutta joista ensimmäisen 14-vuotiaana vuonna 1945. Olsen kuului Oaklandin Athens Athletic Clubiin. Hän avioitui baseballpelaaja Jackie Jensenin kanssa.
Panic
Panic voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Believe (Disturbedin albumi)
Believe on Disturbed-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Albumin musiikki on kevyempää verrattuna edelliseen The Sickness albumiin. Sanoitukset keskittyvät uskonnollisiin ja hengellisiin teemoihin viime aikojen tragedioista. Albumilla on myös havaittavissa melodista dynamiikkaa.
Believe debytoi sijalla 1 Billboard 200-listalla, tehden siitä Disturbedin ensimmäisen listaykkösen. Albumia myytiin 284 000 kopiota ensimmäisellä viikolla, ja se myi Yhdysvalloissa tuplaplatinaa.
Sigebert II Hyvä
Sigebert II Hyvä tai Sigebert Sanctus oli Essexin kuningas vuodesta 653. Sigebert kääntyi kristityksi ja kastettiin noin vuonna 653. Hän kutsui Essexiin useita lähetyssaarnaajia, ja Essexistä tulikin tärkeä kristillisen lähetystyön keskus Englannissa. Sigebertin tarkkaa kuolinaikaa ei tunneta, mutta hän lienee kuollut vuosien 653 ja 664 välillä.
Kebriones
Kebriones oli myyttinen kreikkalainen sankari, jonka isä oli Troijan kuningas Priamos. Hän oli orja ja Hektorin velipuoli. Akhaialainen Patroklos surmasi Kebrioneen Troijan sodassa.
John Johansson i Brånsta
John Harald Johansson (2. heinäkuuta 1894, Kumla – 13. marraskuuta 1954, Kumla) oli ruotsalainen maanviljelijä ja poliitikko, joka kuului keskustapuolueeseen.
John Johansson oli Ruotsin valtiopäivien ensimmäisen kamarin jäsen vuodesta 1951 kuolemaansa saakka Örebron läänin vaalipiiristä valittuna.
Suomen Työväen Säästöpankki
thumb|STS:n logo 1983–1992. Suomen Työväen Säästöpankki (STS) muodostui viiden alueellisen työväen säästöpankin yhdistyessä. Valtakunnallisen pankin toiminta alkoi vuoden 1971 alussa. Yhdistyneen pankin henkilökunta 1970 koostui 627 henkilöstä. Vuonna 1990 Suomen Työväen Säästöpankista tuli liikepankki, STS-Pankki Oy, joka yhdistettiin 1992 Kansallis-Osake-Pankkiin.
Helsingin Työväen Säästöpankki 1909–1970
Suomen Työväen Säästöpankin edeltäjä perustettiin Helsingissä. Työväen Säästöpankki Helsingissä aloitti toimintansa Helsingissä 16. tammikuuta 1909 kello 19.00. Pankin tausta oli työväenliikkeessä. Pankin perustamiseen vaikutti työväenliikkeen yhdistysten ja yritysten vaikeus saada lainaa porvarillisten piirien hallitsemista pankeista.
Vuonna 1919 pankin nimeksi muutettiin Helsingin Työväen Säästöpankki (HTS).
1970-luvun fuusio
Helsingin Työväen Säästöpankin ja muiden työväensäästöpankkien yhdistämisestä neuvoteltiin ensimmäistä kertaa 1920, ja suunnitelmat yhdistymisen toteuttamiseksi oli laadittu ensimmäistä kertaa 1924. Yhdistyminen ei kuitenkaan tuolloin toteutunut.
Vuonna 1970 Hämeen, Kymenlaakson, Lappeenrannan ja Oulun työväen säästöpankit yhdistyivät Helsingin Työväen Säästöpankkiin. Fuusiossa syntynyt Suomen Työväen Säästöpankki aloitti 1. tammikuuta 1971. HTS oli yhdistyneistä pankeista selvästi suurin. Yhdistyneestä pankista tuli Suomen suurin säästöpankki. Fuusion ulkopuolelle jäi ainoana työväen säästöpankkina Turun Työväen Säästöpankki. Suomen Työväen Säästöpankki oli nyt ainoa valtakunnallisesti toiminut säästöpankki.
1980-luvulla työväen pankista kasinotalouteen
STS kärsi 1980-luvun mittaan kannattavuus- ja maksuvalmiusongelmista. Kustannukset olivat korkeat. Pankki oli laajentanut konttoriverkostoaan uusille paikkakunnille, mutta lähes kolmannes toimipaikoista tuotti tappiota 1985. Henkilöstöä oli liikaa. Lisäpääoman hankkiminen oli säästöpankkimuodosta johtuen vaikeaa.
Työväenliike koettiin STS:n piirissä säästöpankkiliikettä läheisemmäksi. Vuoden 1982 asiakastutkimuksen mukaan yli puolet asiakkaista oli työläisiä ja käynyt vain kansakoulun. Kerrostaloissa ja vuokralla asuvia oli paljon enemmän kuin koko väestössä. Varsinainen köyhien pankki STS ei kuitenkaan ollut. Pankin markkinaosuus ei silti ollut korkea; esimerkiksi Suomen ammattiliittojen keskusjärjestön jäsenistä vain joka kymmenes kuului STS:n asiakaskuntaan 1970-luvun lopulla. Jopa porvarillisiksi katsotut Kansallis-Osake-Pankki ja Suomen Yhdyspankki saivat palkkatyöläisistä enemmän asiakkaita kuin STS, joka kuitenkin oli työväenliikkeen hallitsemista pankeista ylivoimaisesti suurin. 1980-luvulla pankki kohdensi kampanjoitaan mm. seuraaviin kohderyhmiin: palkansaajat, ”ay-aktivistit” ja ammattiliittojen jäsenet. Pankki perusti myös Future Club -nimisen lasten kerhon 1985. Henkilöasiakkaiden lisäksi yritettiin lisätä yritysten luototusta.
1980-luvun loppupuolella STS halusi mukautua kasinotalouteen, mutta pitää kiinni työväenpankin julkikuvastaan. Pankki pyrki muuntautumaan säästöpankista enemmän liikepankiksi. Pankki lisäsi yritysrahoitusta, mikä herätti kritiikkiä vasemmistolaisesta aatemaailmasta luopumisesta. Tätä puolusteltiin sillä, että kapitalistisen liiketoiminnan rahoittamisesta saadut tuotot tulivat perinnäisen asiakaskunnan hyväksi.
Suomen Työväen Säästöpankki panosti tietotekniikkaan. Syksyllä 1985 pankilla oli 163 pankkiautomaattia eli ”pikapankkia”. Se oli yli 10 % Suomen kaikista pankkiautomaateista, vaikka STS:n markkinaosuus oli vain 3 %. Samana vuonna STS:n automaatit liitettiin yhteiskäyttöön: STS:n asiakkaat saattoivat käyttää toisten pankkien automaatteja ja päinvastoin. Automaatin käyttöön tarvittavia kortteja eli STS:n ”pankkiavaimia” oli yli 100 000 vuonna 1986.
Pankki lisäsi luotonantoaan 1980-luvun lopulla voimakkaasti. STS työnsi rahaa kotitalouksille ja yrityksille. Lainojen määrä ylitti talletukset. Luottotappioiden vaara lisääntyi. Luotonannon kasvu lisäsi riskiä, koska omaa pääomaa ei kyetty lisäämään yhtä nopeasti. Myös henkilöriskejä oli, sillä esimiehiksi oli valittu politiikassa ansioituneita henkilöitä, jotka eivät välttämättä soveltuneet yritysjohtajiksi.
Huutoja hiljaisesta huoneesta
Huutoja hiljaisesta huoneesta on vuonna 2012 ilmestynyt Kuusumun Profeetan kymmenes studioalbumi. Yhtye äänitti levyn kahdessa osassa, joista jälkimmäiseen liittyi kesällä 2012 mukaan myös Magyar Possessa vaikuttava kitaristi Harri Sippola. Ensimmäiset studiosessiot oli pidetty jo pari vuotta aikaisemmin. Albumia on kutsuttu Kuusumun Profeetan uran eheimmäksi ja tasapainoisimmaksi kokonaisuudeksi.
Suomen Työväen Säästöpankki
1980-luvulla työväen pankista kasinotalouteen
Suomen Työväen Säästöpankin korkeinta valtaa käyttivät teoriassa tallettajien valitsemat isännät, jotka päättivät toimeenpanevien elinten kokoonpanosta. Todelliset ratkaisut tehtiin kuitenkin muualla. Tallettajille kuulunut valta oli siirtynyt ”hitaasti ja huomaamatta” puolueille 1980-luvun alkuun mennessä. Valinnat sovittiin puolueiden kesken; ehdokaslistoja oli vain yksi, vasemmistopuolueiden yhteinen ehdokaslista. Aiemmin kolme rekisteröityä vasemmistopuoluetta oli sopinut keskenään STS:n hallinnosta, mutta Suomen kommunistisen puolueen (SKP) vähemmistön eli taistolaisten perustama vaalipuolue Demokraattinen vaihtoehto (Deva) tahtoi mukaan vallanjakoon. Sovittiin, että Suomen sosialidemokraattisen puolueen osuudeksi tuli 8/12 (=2/3) paikoista, SKP:n ja sen vaalipuolueen Suomen kansan demokraattisen liiton osuudeksi 3/12 (=1/4) ja Deva sai 1/12.
Säästöpankista liikepankiksi
Suomen Työväen Säästöpankista tuli STS-Pankki Oy, kun pankki muutettiin säästöpankista liikepankiksi vuoden 1990 alusta. Koska ennestään voimassa oleva laki ei kuitenkaan tällaista yritysmuodon muuttamista mahdollistanut, säädettiin tuolloin erityinen pelkästään Suomen Työväen Säästöpankkia koskenut laki, jonka mukaan se voitiin muuttaa liikepankiksi. Muutoksen yhteydessä STS erosi säästöpankkiryhmästä.
Liikepankiksi muuttamisen taustalla olivat lisäpääoman tarve ja kilpailukyvyn varmistaminen. Lainsäädäntö rajoitti säästöpankkien toimintaa: tietyt liikepankkien keinot olivat säästöpankeilta kiellettyjä. Pankki tarvitsi vakavaraisuutensa turvaamiseksi lisää omaa pääomaa, koska STS oli ”voimakkaasti laajentunut ja liikepankkimaistunut”. Vakavaraisuusvaatimus oli muutenkin kohoamassa. Liikepankkimuotoa tarvittaisiin myös ulkomailla toimimiseen. Ajatuksena oli myös, että puolueiden toimintaa olisi rahoitettu pankin tuotoilla.
Liikepankiksi muuttuminen herätti kritiikkiä. Pelättiin työväenpankin muuttumista porvaripankiksi. Taistolaiset eli vähemmistökommunistit eivät hyväksyneet liikepankiksi muuttumista. Liikepankkimuodon väitettiin myös olevan harhautumista ”pörssikeinottelijoiden tielle”.
Uuden yhtiön osakkaiksi tuli vasemmistopuolueiden hallinnoimia säätiöitä, ennen muuta STS-Säätiö, Työväen Opintorahasto ja Oulun säästöopintorahasto. Säätiön, rahastojen ja STS-pankin hallintoneuvoston paikat jaettiin voimasuhdesopimuksella: SDP:n osuus oli 2/3 paikoista, kansandemokraattien 3/12 ja Deva piti 1/12. Keinottelijoiden ja nurkanvaltaajien varalta oli varmistettu, että määräysvalta säilyisi työväenliikkeellä. Taloustoimittajien tulkintojen mukaan SDP kaappasi STS-pankin omaisuuden säästäjiltä itselleen. Yhteisömuodon vaihtuessa päätösvalta oli viety työväenpankin tallettajilta vastikkeetta. Esko Seppäsen mukaan myös vasemmistoliitto pääsi hallitsemaan kaapattua varallisuutta. Oikeusministeriö ja Suomen Pankki ovat aikanaan huomauttaneetkin muutoksen perustuslaillisuuden kyseenalaisuudesta.
Liikepankin toimintaa
STS-pankin A-osakkeet listattiin Helsingin pörssiin keväällä 1991. Listausta edelsi tarjous, jossa sijoitusyhtiö STS-Investin pörssinoteeratut B-osakkeet sai vaihtaa STS-pankin A-osakkeisiin. STS-Invest vedettiin pois pörssistä. Sen talous tosin oli kunnossa, mutta sen osakekurssi oli matala eikä osakkeella enää juuri käyty kauppaa.
Toukokuussa 1991 STS-aloitti ilmaisen city line -palvelun. Palvelussa asiakas voi hoitaa pankkiasiansa puhelimitse tai tietokoneen avulla. Vuoden päästä palvelun käyttäjiä oli 2 200. Samaan aikaan perustettu STS-suora hankki yleisöltä talletuksia puhelimitse.
STS-pankin loppu 1992
STS-pankki ajautui vaikeuksiin 1990-luvun alun laman ja pankkikriisin myötä. Pankkia uhkasi konkurssi.
STS-pankki oli ollut voitollinen vuoteen 1990 asti. Vuosi 1991 osoittautui kuitenkin pahasti tappiolliseksi. Tappio syveni alkuvuonna 1992. Heikkeneminen johtui luottotappioiden kasvusta ja korkokatteen heikkenemisestä. Puolet korkotuloista jäi saamatta järjestämättömien ja nollakorkoisten luottojen vuoksi. Syiksi pankki esitti laman, korkean reaalikoron ja työttömyyden. Kesällä 1992 tilanne heikkeni. Pankki yritti karsia kuluja: se sulki konttoreitaan, luopui useista toiminnoistaan ja aikoi irtisanoa neljänneksen henkilöstöstään vielä 1992. Konttoreita jäi jäljelle 77. Luottotappioiden kasvua ei kuitenkaan saatu pysähtymään. Työväenpankin asiakasrakenne oli ongelmallinen: asiakkaat olivat pääosin laman koettelemaa teollisuustyöväkeä ja rakennusalan pienyrityksiä. Vuodelle 1993 arvioidun tappion tiedettiin painavan STS-pankin vakavaraisuusrajan alle.
Loppusyksystä 1992 STS-pankki oli kuilun partaalla. 1,4 miljardiin markkaan kohonnut luottotappioriski uhkasi pankin olemassaoloa. Pankki olisi tarvinnut satoja miljoonia valtion tukea, joka olisi merkinnyt pankin itsenäisyyden menetystä. Vaihtoehdoiksi jäivät pankin konkurssi tai myynti. Ostajaksi tarjoutui KOP. Pankki ei olisi KOP:lle täysin arvoton, sillä se oli säilyttänyt tallettajakuntansa, noin puoli miljoonaa asiakasta. Myynti nähtiin STS:n puolella konkurssia paremmaksi vaihtoehdoksi, koska siten STS:n debentuureihin sijoittaneet, mm. ammattiliitot, säästyisivät suurilta tappioilta.
STS-Pankin pääomistaja STS-Säätiö myi omistamansa osakkeet Kansallis-Osake-Pankille vuoden 1992 lopulla 75 miljoonalla markalla. Koko kauppahinnalla ostettiin KOP:n osakkeita. Muut STS:n osakkaat, mukaan lukien Työväen Opintorahasto, saivat 65 miljoonaa markkaa. KOP otti STS:n konttorit haltuunsa joulukuussa 1992 ja lopetti pankin itsenäisen toiminnan. STS:n riskisaatavia KOP ei kuitenkaan halunnut.
STS-Pankki muutettiin roskapankiksi ja sen nimeksi vaihdettiin Siltapankki Oy vuonna 1993. Se jäi selvittelemään noin 3,4 miljardin markan ongelmasaatavia. Roskapankin tehtävä oli hoitamattomien luottojen vakuuksien realisointi. STS-Pankin tuhosta koitui veronmaksajille Esko Seppäsen mukaan huomattava lasku, arviolta 2 miljardia markkaa. Talletusasiakkaat eivät menettäneet varojaan, sillä valtio turvasi talletukset täysimääräisesti.
KOP:lle STS-kauppa osoittautui kannattavaksi, sillä se sai edullisesti markkinaosuutta ja talletusasiakkaita. KOP:n pääjohtaja Pertti Voutilainen totesi jälkikäteen, että STS-kauppa oli sille "plusmerkkinen bisnes".
STS-pankin romahtamisen syyksi on jälkikäteen nähty se, että pankki epäonnistui yritysrahoituksessa täydellisesti. Se aiheutti pankin kohtalokkaat tappiot. Säästöpankkipalveluiden tarjoaminen työväestölle ei myöskään kannattanut riittävästi. Konttoriverkoston laajentaminen liian pienille paikkakunnille oli käynyt kalliiksi, kun ”yritettiin tarjota työväenaatetta valkoisen Suomen alueella”. Kalliista investoinneista tietotekniikkaan ei saatu täyttä hyötyä, kun henkilökuntaa ei voitu työväenliikkeen yrityksessä vähentää eikä siirtää paikasta toiseen. Pankkia yritettiin päivittää muuttamalla se liikepankiksi, mutta se ei estänyt sitä ajautumista umpikujaan, sillä sen toimintaympäristö muuttui äärimmäisen vaativaksi.
STS-pankin loppuvaiheen toiminnasta seurasi oikeudenkäyntejä, joista tunnetuin on Sundqvist-jupakka.
Naha
Naha on Okinawan prefektuurin pääkaupunki Japanissa. Siellä on 321 695 asukasta (2013) ja sen pinta-ala on 39,27 neliökilometriä. Naha on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Naha on rannikkokaupunki, joka sijaitsee eteläisessä osassa Okinawan saarta, suurinta saarta Ryūkyū-saarilla. Sen rannikko on Itä-Kiinan merellä. Se on Okinawan prefektuurin politiikan, talouden ja opetuksen keskus.
Ujoperhoahven
Ujoperhoahven (Hypoplectrus guttavarius) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja saha-ahventen (Serraninae) alaheimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Naha
Ystävyyskaupungit
Nahalla on viisi ystävyyskaupunkia:
Ujoperhoahven
Ujoperhoahven voi kasvaa maksimissaan 13 senttimetrin mittaiseksi. Pää on keltainen ja muu ruumis ruskea tai musta. Kaikki evät ovat keltaisia. Selkäevässä on kymmenen piikkiruotoa ja 14–17 pehmeää ruotoa. Lajilla on kylkiviivallaan 48–53 suomua.
Damien Walters
Damien Walters on brittiläinen sijaisnäyttelijä ja entinen kilpatason trampoliinivoimistelija.
Ujoperhoahven
Ujoperhoahventa tavataan Florida Keysistä, Bahamasaarilta, Kuubasta, Caymansaarilta, Jamaikasta, Hispaniolasta, Puerto Ricosta, Yhdysvaltain Neitsytsaarilta, Pieniltä Antilleilta ja Panamasta. Se elää 3–30 metrin syvyydessä vedenpinnasta.