cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä
Kelju K. Kojootti (Wile E. Coyote) ja Maantiekiitäjä (Roadrunner) ovat Looney Tunes -animaatioiden hahmoja. Hahmot loi Chuck Jones vuonna 1948 työskennellessään Warner Brothers -elokuvayhtiössä. Hän sai innoituksen Kelju K. Kojoottiin Mark Twainin kirjasta Koiranelämää. Hahmon alkuperäisenä äänenä toimi ääninäyttelijä Mel Blanc.
In Lust We Trust
In Lust We Trust on ruotsalaisen The Arkin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 26. elokuuta 2002. Se nousi ensimmäisellä listaviikollaan Ruotsin Albumilistan ykköseksi. Albumilta julkaistiin neljä singleä "Calleth You, Cometh I", "Father of a Son", "Tell Me This Night is Over" ja "Disease". Calleth you, Cometh I oli myös ainoa single albumilta, joka julkaistiin kansainvälisesti hyvin vähäisellä menestyksellä.
Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä
Animaatioissa kojootti nimeltä Kelju K. Kojootti yrittää mitä erilaisimmin keinoin pyydystää Maantiekiitäjä-lintua ruoakseen. Maantiekiitäjä pohjautuu kalifornianjuoksukäki-nimiseen lintuun (englannin kielessä greater roadrunner), mistä juontuu myös sen nimi. Vikkelä ja nokkela lintu ei kuitenkaan ole helppo saalis. Pyydystysyrityksissään Kojootti hyödyntää laajaa kirjoa ACME-yrityksen toimittamia välineitä, esimerkiksi TNT:tä ja alasimia. Jaksojen huumori nojaa vahvasti Kojootin ylimitoitettuihin pyydystyskeinoihin, ja siihen kuinka Maantiekiitäjä livahtaa pakoon ja Kojootti lankeaa itse omaan nokkeluuteensa. Lyhytanimaatioissa ei ole puhetta lainkaan, vaan Maantiekiitäjä ääntelee usein ”beep beep” -äänin ja Kojootti kommunikoi kyltein usein yleisölle suunnattuja repliikkejä. Kojootti on vuosina 1952–1963 nähty jahtaamassa Maantiekiitäjän lisäksi myös Väiski Vemmelsäärtä. Näissä lyhytelokuvissa Kojootti kommunikoi kylttien sijasta puhumalla ääneen. Hän esittelee itsensä aina alussa joko yleisölle tai suoraan Väiskille, kehuen itseään neroksi ja paljastaen avoimesti aikovansa syödä Väiskin illalliseksi. Vasta tämän jälkeen hän laittaa täytäntöön suunnitelmansa Väiskin pyydystämiseksi.
In Lust We Trust
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Ola Salo, ellei toisin mainita.
Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä
Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä nähdään myös elokuvissa Space Jam ja Looney Tunes: Taas kehissä.
David Huddleston
David William Huddleston (17. syyskuuta 1930 Vinton, Virginia – 2. elokuuta 2016 Santa Fe, New Mexico ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa elokuvissa Big Lebowski (1998), Turpiin vaan ja onnea (1977), Joulupukki (1985) ja The Producers (2005). Hän esiintyi myös useissa tv-sarjoissa, kuten Gilmoren tytöissä ja West Wingissä. Huddleston oli vuonna 1990 Emmy-ehdokkaana ja voitti Golden Bootin 2002. Hän kuoli kotonaan Santa Fessä sydän- ja munuaissairauteen.
Hän opiskeli Fork Union Military Academyssä ja palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa.
Antti Hölli
Antti Hölli (s. 16. heinäkuuta 1987 Kangasala) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi viimeksi Iso-Britannian sarjatasolla EPIHL-joukkue Milton Keynes Lightningissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hölli on pelannut urallaan ulkomailla myös Tanskassa ja Slovakiassa. Peliuran jälkeen Hölli siirtyi erotuomariksi. Hölli toimii päätuomarina Mestiksessä ja kuuluu Liigan erotuomarien ”tryout”-ryhmään.
Seuraura
Hölli on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti joukkueessa C-nuorten SM-hopeaa vuonna 2003. Seuraavalla kaudella 2003–2004 Hölli oli Ilveksen B-nuorten paras pistemis ja maalintekijä tehoilla 17+14=31. Kauden 2004–2005 päätteeksi hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2005–2006 Hölli oli Ilveksen A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 17+11=28. Hän voitti kevään 2006 pudotuspelien jäähypörssin kerättyään kahdessa ottelussa 36 jäähyminuuttia, jotka Hölli sai ensimmäisessä puolivälieräottelussa vieraissa JYPiä vastaan. Hän sai ottelussa mm. sekä 2+10 minuutin jäähyn kyynärpäätaklauksesta ja käytösrangaistuksen sekä 2+20 minuutin jäähyn ja pelirangaistuksen päähän kohdistuneesta taklauksesta.
Kaudeksi 2008–2009 Hölli siirtyi Mestis-joukkue Heinolan Kiekon riveihin. Hän kuitenkin purki joulukuussa 2008 yhteisymmärryksessä sopimuksensa joukkueen kanssa, kun Höllin siviilityöt loppuivat rakennusmarkkinoiden hiljennyttyä Päijät-Hämeen alueella. Tammikuussa 2009 hän siirtyi kevääseen 2010 asti ulottuneella sopimuksella Lempäälän Kisan joukkueeseen. Kaudella 2009–2010 Hölli teki läpimurtonsa Mestiksessä ja oli tehoilla 20+14=34 joukkueen paras maalintekijä. Hän myös jakoi LeKin sisäisen pistepörssin voiton Juuso Antosen kanssa. Hölli jakoi koko Mestiksen maalipörssin kahdeksannen sijan Jokipoikien Tobias Salmelaisen ja Sportin Robin Bergmanin kanssa.
Huhtikuussa 2010 Hölli teki vuoden mittaisen sopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Hän oli kaudella 2010–2011 tehoilla 16+15=31 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Pete Suonpään jälkeen. Hölli oli myös kevään 2011 pudotuspeleissä tehoilla 5+5=10 joukkueen paras pistemies sekä paras maalintekijä Kim Nabbin kanssa. Hän voitti niiden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden, valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen ja oli liigakarsinnoissa Sportin paras pistemies tehoilla 1+1=2. Kaudeksi 2011–2012 Hölli siirtyi Tanskan AL-Bank Ligaenissa pelanneeseen Herning Blue Foxiin, jonka toiseksi paras pistemies hän oli Thomas Spellingin kanssa tehoilla 13+24=37. Hölli voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden.
Ensimmäisellä täydellä SM-liigakaudellaan 2013–2014 Hölli teki 39 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla LeKissä. Kaudeksi 2014–2015 Hölli palasi Tanskaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Herlev Eaglesin riveihin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 12+16=28. Kauden 2015–2016 kynnyksellä Hölli palasi LeKiin, mutta vain kuuden pelaamansa ottelun jälkeen hän palasi kuitenkin loppukauden sopimuksella Herleviin lokakuussa 2015. Tammikuun 2016 lopulla Hölli siirtyi sieltä toiseen Metal Ligaen -seuraan, SønderjyskE Ishockeyyn. Hän oli ennen tätä kymmenellä osumallaan Herlevin toiseksi paras maalintekijä Victor Backmanin jälkeen.
Lokakuussa 2016 Hölli siirtyi Slovakian Extraligan MHC Martiniin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2016–2017. Hän pelasi siellä viisi ottelua, kunnes Hölli siirtyi marraskuussa loppukauden sopimuksella Iso-Britannian sarjatasolle EPIHL-joukkue Milton Keynes Lightningiin.
Maajoukkueura
Hölli pelasi U-18 Junior World Cupissa vuonna 2004. Yhteensä hän on pelannut seitsemän nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
HPK Naiset
HPK Naiset oli hämeenlinnalainen naisten jääkiekko- ja lentopalloseura, joka pelasi lentopallon Mestaruusliigassa ja jääkiekossa Naisten Liigassa. . Seuran lentopallotoiminta on vuodesta 2018 toiminut nimellä Hämeenlinnan Lentopallokerho ja jääkiekkotoiminta on siirtynyt kaudesta 2021-2022 HPK Liiga Oy:n alaisuuteen.
HPK:n naisten lentopallon juuret ovat Hämeenlinnan Tarmon ja sittemmin Vanajan Racing Club nimellä pelanneessa liigajoukkueessa. Kaudesta 2009–2010 Vanajan Racing Club alkoi pelata HPK-nimellä naisten lentopalloliigassa. Aiemmin se oli ehtinyt voittaa kahdeksan Suomen mestaruutta 2000-luvulla. Ainoastaan vuonna 2004 Pieksämäki Volley katkaisi hämeenlinnalaisten kultaputken.
Hämeenlinnalainen naislentopalloilu palasi takaisin lentopalloliigan kultamitalistiksi kauden 2015–2016 päätteeksi, kun HPK pysäytti LP Viestin kaudella 2008–2009 alkaneen mestaruusputken. Mitali oli järjestyksessään 17. hämeenlinnalaiselle naislentopalloilulle.
Liskohaukka
Liskohaukka (Kaupifalco monogrammicus) on afrikkalainen päiväpetolintu ja sukunsa ainoa edustaja. Kaupifalco-suvun nimesi Bonaparte 1854 Johann Jakob Kaupin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 35–38 senttimetriä ja paino 250–280 grammaa, naaras on hiukan suurempi. Se on varpushaukan kokoluokkaa oleva pitkäjalkainen petolintu, jonka höyhenpuku on harmaa, vatsapuolelta tummaraitainen. Koivet ja nokka ovat punertavat. Vaaleassa kurkussa on musta pystyjuova. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Saalistaessaan se voi lekutella pysyen ilmassa paikallaan.
Esiintyminen
Liskohaukka elää Afrikassa Saharan eteläpuolella Etelä-Afrikkaan saakka noin 13 miljoonan neliökilometrin laajuisella alueella. Maailman populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Avoimet, harvapuiset metsät, savanni ja pensaikkoalueet.
Ravinto
Nimensä mukaisesti liskohaukka syö liskoja ja muita pieniä matelijoita mutta myös lintuja, pikkunisäkkäitä ja isoja hyönteisiä.
Pörssiyhtiö
Pörssiyhtiö tarkoittaa yhtiötä, jonka yksi tai useampi osakesarja on kaupankäynnin kohteena pörssissä. Pörssiyhtiön pörssiin listattuja osakkeita kutsutaan pörssiosakkeiksi.
Stonewall Jackson
thumb|Stonewall Jackson
Nakagyō-ku
Nakagyō-ku on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton keskiosassa Kamojoen länsirannalla, ja siihen kuuluu kaupungin ydinkeskusta tärkeimpine liikekatuineen. Pohjoisessa alue rajautuu suurin piirtein Marutamachi-katuun ja etelässä Shijō-katuun, lännessä se ulottuu Nishiōji-kadun tienoille. Nakagyōn suuralueella on 110 262 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 7,41 neliökilometriä, joten se on Kioton suuralueista tiheimmin asuttu.
Nakagyōn suuralue perustettiin vuonna 1929 erottamalla osa Kamigyōn ja Shimogyōn suuralueista. Alueella sijaitsee paljon toimisto- ja liikerakennuksia, pankkeja, hotelleja ja viihdekortteleita. Sen itäosassa Kamojoen rannalla on pitkänomainen Pontochōn kaupunginosa, yksi Kioton geisha-kaupunginosista (hanamachi). Lännempänä ovat pohjois–eteläsuuntaiset Shinkyōgokun ja Teramachin katetut kauppakadut ja itä–länsisuuntainen Nishikin torikatu. Muita alueen läpi kulkevia tärkeitä katuja ovat Karasuma-dōri, Oike-dōri ja Sanjō-dōri.
Nakagyōn nähtävyyksiin kuuluu Nijōn linna kaupungin ydinkeskustan länsipuolella. Muita historiallisia rakennuksia ovat Honnō-jin ja Mibu-deran buddhalaiset temppelit. Mibu-dera tunnetaan kyōgen-näytelmäperinteestään (Mibu-kyōgen). Shinsen-enin puutarha sijaitsee aivan Nijōn linnan vieressä. Keskustamaisesta luonteestaan huolimatta alueen sivukujilla on säilynyt myös perinteisiä kiotolaisia kaupunkitaloja (kyō-machiya).
Nakagyōn suuraluetta palvelevat Kioton metron Karasuma-linja ja Tōzai-linja, JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja, Hankyū-rautateiden Kioto-päälinja sekä Keifuku-rautateiden (Randen) Arashiyama-päälinja.
Pörssiyhtiö
Pörssiyhtiö eroaa listayhtiöstä siten, että pörssiyhtiö on listattu nimenomaan pörssiin, kun listayhtiön listaus voi olla muuallakin. Pörssiyhtiöt ovat aina listayhtiöitä, mutta kaikki listayhtiöt eivät ole pörssiyhtiöitä.
Stonewall Jackson
Hän oli syntynyt Clarksburgissa Länsi-Virginiassa vuonna 1824. Hän kävi Yhdysvaltain sotilasakatemian ja otti osaa Meksikon–Yhdysvaltain sotaan tykistössä. Sisällissodan alkaessa hän oli sotilasakatemia Virginia Military Institute VMI:n opettaja. Sisällissodan alettua hän otti osaa ensimmäiseen Bull Runin taisteluun, jossa sai kuuluisan lempinimensä ”Stonewall” eli kiviseinä. Nimitys tulee kenraali Barnard Elliot Been lausahduksesta jonka mukaan ”Jackson joukkoineen oli vihollista vastassa kuin kivimuuri”. Hän saavutti eniten kuuluisuutta Shenandoahin laakson sotaretkensä aikana vuonna 1862 ja Pohjois-Virginian armeijan komentajana. Hän saavutti menestystä myös etelälle voittoisassa Fredericksburgin taistelussa. Hän haavoittui omien joukkojensa ampumasta harhaluodista Chancellorsvillen taistelussa ja hän kuoli käden amputoinnin komplikaatioihin ja keuhkokuumeeseen muutamia päiviä myöhemmin.
Pörssiyhtiö
Suomessa pörssiyhtiöt ovat yhtiömuodoltaan julkisia osakeyhtiöitä (oyj). Niiden osakkeet ovat nykyisin arvo-osuusjärjestelmässä.
Stonewall Jackson
Häntä pidetään yhä Yhdysvaltain historian nerokkaimpana strategina. Kuultuaan hänen kuolemastaan kenraali Lee lausui että Jackson menetti vasemman kätensä, minä oikean.
Pörssiyhtiö
Pörssiyhtiöllä on useita tiedottamiseen liittyviä velvoitteita. Sen täytyy muun muassa julkistaa välittömästi kaikki osakkeen arvoon oleellisesti vaikuttava tieto.
Se meiden Herran Jesusen Christusen Pina
Se meiden Herran Jesusen Christusen Pina, ylesnousemus ia taiuaisen astumus, niste Neliest Euangelisterist coghottu oli Mikael Agricolan kirjoittama Jeesuksen kärsimyshistoria eli passioharmonia. Se julkaistiin vuonna 1549.
Teos oli nimensä mukaisesti koottu kaikista neljästä evankeliumista, ja käsittelee pääsiäisen tapahtumia. Teos pohjautuu Wittenbergin yliopiston opettajan Johannes Bugenhagenin vastaavanlaiseen saksankieliseen evankeliumeista yhdistettyyn kärsimyshistoriaan. Agricola käytti teoksen pohjana mahdollisesti myös teoksen ruotsinnosta sekä luonnollisesti omaa Uuden testamentin suomennostaan (Se Wsi Testamenti). Kärsimyshistorian tekstejä oli tapana lukea pääsiäisen hiljaisen viikon jumalanpalveluksissa.
Nicky Hofs
thumb|Nicky Hofs Nick ”Nicky” Hofs (s. 17. toukokuuta 1983 Arnhem, Gelderland) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa pääsarjassa, Eredivisiessä, 240 ottelua ja teki niissä 49 maalia. Hän edusti pääsarjassa Vitesse Arnhemia, Feyenoordia ja uransa lopulla kauden 2012–2013 jälkipuoliskolla lainasopimuksella Arnhemista Willem II:ta. Kaudella 2010–2011 hän pelasi Kyproksella AEL Limassolin joukkueessa. Hofsin pelipaikka oli keskikentän oikealla laidalla. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen.
Hofs pelasi junioreissa Arnhemse Boysissa ja Vitesse 1892:ssa ennen kuin siirtyi vuonna 1995 Vitesse Arnhemin junioreihin. Hän voitti Alankomaiden cupin Feyenoordin joukkueessa vuonna 2008 mutta ei pelannut välierässä eikä loppuottelussa.
Hofs voitti Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ikäluokan Euroopan-mestaruuden 2006. Hän teki lopputurnauksessa kolme maalia: välierässä Ranskaa vastaan alkuminuuteilla 1–0-johtomaalin ja jatkoajalla 3–2-voittomaalin sekä loppuottelussa Ukrainaa vastaan ottelun viimeiseksi jääneen 3–0-maalin. Alankomaiden A-maajoukkueessa Hofs pelasi vain yhden ottelun: hän pääsi 61. minuutilla vaihdosta kentälle maaliskuussa 2006 pelatussa ystävyysottelussa Ecuadoria vastaan.
Minna Uunimäki
Minna Uunimäki (s. 15. kesäkuuta 1968) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti vuoteen 1987 Espoon Voittajia, vuoteen 1990 HIFK:ta ja vuodesta 1991 lähtien Viipurin Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimi Toivo Ahonen. Kalevan kisoista Uunimäki saavutti pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 1987 sekä hopeaa 800 metrin juoksussa vuonna 1992. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa kuutta mitalia; 4 × 400 metrin viestijuoksusta hän voitti kaksi hopeaa vuosina 1991 ja 1995 sekä pronssia vuonna 1990 ja 4 × 800 metrin viestijuoksussa hänen palkintokaappiinsa kertyi kolme kultamitalia vuosilta 1991, 1992 ja 1995. Sisäratojen SM-kisoista Uunimäen saavutuksina ovat 200 metrin juoksun hopea vuodelta 1987, 400 metrin hopea vuodelta 1988 sekä 800 metrin pronssi vuodelta 1990. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen.
Teppo Kröger
Teppo Kröger (s. 15. marraskuuta 1965 Uskela) on suomalainen yhteiskuntapolitiikan professori Jyväskylän yliopistossa. Hän on toiminut aiemmin tutkijana Tampereen yliopistossa. Kröger on erikoistunut muun muassa hoivapolitiikan ja ikääntymisen tutkimukseen.
Kröger on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1997 otsikolla ”Hyvinvointikunnan aika. Kunta hyvinvointivaltion sosiaalipalvelujen rakentajana”.
Borduna
pienoiskuva|Kappaleen "[[Yankee Doodle" melodia ilman bordunaa ja bordunan kanssa.]] Borduna on musiikissa käytetty termi samalla korkeudella jatkuvalle äänelle, joka säestää musiikkiteoksen muita ääniä.
Kirkkolaulussa voidaan puhua bordunaäänestä. Joissain soittimissa on bordunakieliä (esimerkiksi sitar ja kampiliira) ja säkkipillissä on bordunapillejä. Myös urkupiste on eräänlainen borduna, mutta urkupisteestä puhutaan silloin, kun tietty ääni (yleensä basso) pysyy samalla sävelellä pitemmän aikaa, mutta yleensä ei koko kappaleen ajan. Yleensä, kun musiikissa käytetään bordunaa, se soi jatkuvasti ja on siten soittimen äänimaailman tai musiikkityylin erottamaton osa.
Grönviks bäcken
Grönviks bäcken on järvi Kökarissa Ahvenanmaan kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 55 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede
Grönviks bäcken sijaitsee Kökarin pääsaaren länsirannikolla, vain muutaman kymmenen metrin levyinen kannas erottaa sitä Grönvikistä, joka on pieni merenlahti. Järven pituus kaakosta luoteeseen on 240 metriä. Järveä ympäröi kallioinen metsämaa, länsirannalla on pientaloja. Saaria ei ole. Grönviks bäckenin pohjoispuolella sijaitsee kaksi nimetöntä lampea, myös eteläpuolella sijaitsee vähäinen lampi.
Grönviks bäcken on pienin Kökarin kolmesta järvestä. Kaksi muuta ovat nimetön järvi (92.310.1.015) Ubbenholman saarella ja Oppsjön runsas kilometri Grönviks bäckenistä itään.
Grönviks bäcken (92.412.1.005) kuuluu Ahvenanmaan kaakkoiseen saaristoalueeseen (92.412), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Eteläisen saaristomeren päävesistössä (92). Kaakkoisella saaristoalueella on kuusi järveksi luokiteltua vakavettä: Oppsjön, Fladan, Insjön, Självik, Grönviks bäcken ja Finholms strömmen.
Phuture
Phuture (nykyisin Phuture 303) on yhdysvaltalainen vuonna 1985 perustettu acid house -tanssimusiikkia tuottava DJ- ja muusikkoryhmä. Sen perustajajäseniä olivat chicagolaiset syntetisaattorimuusikot DJ Pierre, Spanky ja Herb J.
Taustaa
Parhaiten ryhmä tunnetaan kappaleestaan "Acid Trax", jota pidetään koko acid house -tyylisuunnan perustana, sillä se oli monen lähteen mukaan ensimmäinen kappale, jossa Roland TB-303 -syntetisaattoria "väärinkäytettiin" aikaansaamaan musiikkityylille ominaisia vinkuvia ja narisevia bassokuvioita. Kappale nousi suureen suosioon DJ Ron Hardyn Music Box -klubilla Chicagossa, ja sen ovat sittemmin julkaisseet useat levy-yhtiöt monta kertaa.
Ryhmä on julkaissut suuren määrän acid-tyylisuunnan klassikoiksi muodostuneita vinyylimaxeja, mutta Phuturen ainoat varsinaisen albumit ovat olleet vuonna 1997 julkaistu Alpha & Omega – tämän comebackin yhteydessä ryhmä vaihtoi nimensä Phuture 303:ksi – ja Survival's Our Mission vuodelta 2001.
Phuturen acid-musiikki on hyvin tummasävyistä ja yksitoikkoista. Useat kappaleet ovat pitkiä, jopa 12-minuuttisia, kuten "Acid Trax". Vähäiset ja synkät sanoitukset liittyvät usein huumeisiin, esimerkkinä kokaiiniriippuvuutta kuvaileva "Your Only Friend".
Intarsia
thumb|220px|A. C. Boullen loistokkuutta thumb|Intarsiakuvio
Intarsia määritellään useimmiten huonekalujen, sisustuspintojen ja taulujen upotuskoristeluksi varsinkin silloin, kun kuviointiin on käytetty erilaisista jalopuulajeista tehtyjä upotuskuvioita. Koristekuviot sahataan lehtisahalla tai leikataan irti esimerkiksi ohuesta viilusta ja liimataan intarsiatyön alustaan. Tällöin työstä yleensä käytetään nimitystä marketeria (marquetry). Alun perin lattiapinnoilla, mutta sittemmin esimerkiksi pelilaudoilla toteutetusta geometrisia kuvioita suosivan intarsian yhteydessä puhutaan parketeriasta (parquetry), myös nimitystä frisage käytetään. Koristelu voidaan tehdä myös norsunluulla, helmiäisellä, arvokkailla kivillä tai metalleilla. Tämän hienostuneen ja arvokkaan intarsiatyypin nimityksenä tapaa sanaa boulle work ranskalaisen kuningas Ludvig XIV:n hovihuonekalusepän André Charles Boullen mukaan. Hyvin hienotekoista ja pienikokoista esimerkiksi puutikuilla toteutettua intarsiamuotoa edustaa englantilainen Tunbridge ware. Tunbridge on suosittua myös muun muassa Japanissa ja Lähi-idässä, joissa materiaaleina voi käyttää jopa esimerkiksi muovia.
Intarsian määrittelyä kirjallisuudessa
Intarsiaa ja sen alamuotoja puunkoristelussa on perusteellisesti käsitellyt muun muassa brittiläinen koristepuuseppä David Hawkins teoksessaan The Techiques of Wood Surface Decoration vuodelta 1986. Intarsian määrittelyssä on puuseppämestari Juha Nuutin mukaan hieman eroja suomalaisen ja ulkomaisen määrittelyn mukaan. Näin ollen Suomessa puuntyöstöön liittyvällä intarsialla tarkoitetaan ensi sijassa viilu-upotusta, marketeria taas viittaa muiden materiaalien käyttöön puun koristelussa.
Puukalusteintarsian rokokoon ja uusklassisen ajan eurooppalaisia mestareita olivat André-Charles Boullen ohella ranskalainen Jean-Henri Riesener ja saksalainen David Röntgen. Heistä käytetään toisinaan myös nimitystä ebenistit.
Intarsia tekstiilityössä
Intarsian määrittelyistä puuttuvat usein tekstiilimateriaalit, joissa upotustekniikkaa on käytetty aivan samoin kuin kovissakin materiaaleissa. Tekstiileissä esiintyvästä työtavasta käytetään usein nimitystä mosaiikkitekniikka. Intarsia ja upotustekniikka ovat kuitenkin kuvaavampia käsitteitä puhuttaessa työtavasta, jossa kuviot lomitetaan tarkasti toistensa sisään.
Aikojen takaa
Uralvuoriston takana Siperian alueella intarsiaa on perinteisesti tehty sarkaan ja taljaan. Intarsiakuvio on piirretty hiilellä kahden eri värisen taljan karvattomalle puolelle ja leikattu irti puukolla. Kuviot on aikoinaan ilmeisesti yhdistetty toisiinsa poronsuonesta valmistetulla langalla aivipistoin. Intarsiatekniikka mahdollisti koristeellisten sarkatekstiilien valmistamisen vähistä materiaaleista, kun kahdesta sarkapalasta saatiin aina kaksi kuviollista ja vastakkaisen väristä kappaletta.
Nyttemmin
Nykyään intarsiatekniikka sopii hyvin esimerkiksi huovutetuille materiaaleille, villa- sekä villasekoitekankaille, joissa villan osuus on suurempi kuin tekokuitujen. Intarsiaa voi tehdä käsin yhdistäen kuviot aivi- tai vuoropistoin, mutta myös koneella ommellen. Jos kuviot yhdistetään koneella, tarvitaan taustalle tukea, joka voi olla liimaton tukikangas tai aivan ohueksi levyksi prässätty puuvillavanu (tekokuituvanu ei käy). Vanu antaa ryhtiä tekstiilille, oli kyseessä sitten seinävaate, tyyny tai asuste.
Työvaiheet
Intarsiakuviota tehdessä kannattaa valita esimerkiksi kaksi eriväristä mutta samankokoista villakangaspalaa. Haluttu kuvio piirretään kankaalle, harsitaan kankaat yhteen päällekkäin kuvion sisäpuolelta ja leikataan kuvio irti molemmista kankaista yhtä aikaa. On koko ajan seurattava, että kankaat tulevat leikatuiksi täsmälleen samalla tavalla. Kun kuviot on leikattu irti, voi harsinlangat poistaa. Seuraavaksi voidaan lomittaa kuviot valitulle tukimateriaalille niin, että saat kaksi intarsiakuviota vastakkaisin värein. Kuvioiden reunojen tulisi asettua kiinni toisiinsa kuin palapelin palasten. Ennen kuvioiden yhdistämistä toisiinsa kuviot kannattaa yhdistää harsien tukimateriaaliin. Itse asiassa puuviilujen kanssa menetellään samalla tavoin kuin kankaalle tehtävässä intarsiassa.
Rauli Urama
pienoiskuva|Rauli Urama (vasemmalla) ja [[Mikko Saarinen alle 18-vuotiaiden MM-turnauksessa Lappeenrannassa 2014.]] Rauli Urama (s. 28. syyskuuta 1969 Pori) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän toimii TPS:n urheilutoimen johtajana. Urama on valmentanut Suomen nuorisomaajoukkueita, Lukkoa ja Tapparaa. Urama on tunnettu myös Suomen Jääkiekkoliiton huippu-urheilujohtajana.
Urama toimi Lukon apuvalmentajana 1998–2006 ja päävalmentajana 2008–2012 toimien välillä Tapparan päävalmentajana 2006–2008.
Lukossa Urama toimi kahdeksan kauden ajan kuuden eri päävalmentajan (Timo Tuomi, Vasili Tihonov, Ismo Lehkonen, Jukka Rautakorpi, Jarmo Tolvanen, Jukka Koivu) valmennustiimissä. Hän on valmentanut myös Lukon A-, B- ja C-junioreita sekä Kajaanin Hokin II-divisioonajoukkuetta.
Tapparaan Urama palkattiin alun perin A-juniorijoukkueen valmentajaksi, mutta hän sai nopeasti valmennettavakseen edustusjoukkueen, kun aikaisempi päävalmentaja Jukka Rautakorpi siirtyi muihin tehtäviin.
Urama on toiminut nuorten maajoukkueiden päävalmentajana vuosina 2003–2004 (U16-joukkue), 2012–2013 (U17-joukkue) ja 2005–2006 sekä 2013–2014 (U18-joukkue). Alle 18-vuotiaiden joukkueen hän luotsasi MM-hopealle keväällä 2006. Kaudella 2014–2015 Urama valmensi U19-joukkuetta.
Huippu-urheilujohtajana Urama aloitti toukokuussa 2012. Hän seurasi tehtävässä Jukka Rautakorpea.
Urama aloitti Turun Palloseurassa urheilutoimen johtajana marraskuussa 2019.
Merikotkat
Lajit muodostavat selvästi kolme sisarlajiparia: merikotka ja valkopäämerikotka, ruskomerikotka ja valkomerikotka sekä kiljumerikotka ja madagaskarinmerikotka. Kuhunkin näistä lajipareista kuuluu yksi valkopäinen ja yksi ruskeapäinen lajivastine. Lähes kaikkien aikuisten merikotkayksilöiden pyrstön väritys on valkoinen. Tässä suhteessa poikkeuksellisia lajeja ovat vain ruskomerikotka, valkomerikotka ja aromerikotka.
Merikotkien sukuun kuuluu kahdeksan lajia:
Grönlannin parlamenttivaalit 2021
Grönlannin vuoden 2021 parlamenttivaalit pidettiin 6. huhtikuuta. Vaaleissa valittiin 31 edustajaa itsehallintoalueen parlamenttiin seuraavaksi neljäksi vuodeksi.
Tausta ja vaalijärjestelmä
Grönlannissa ajauduttiin ennenaikaisiin vaaleihin, kun itsehallintoalueelta löytyvät mineraalivarat aiheuttivat poliittisen kriisin. Mineraaleja louhii australialainen Greenland Minerals -kaivosyhtiö saaren eteläosissa, mikä on herättänyt huolta mm. ympäristöhaitoista saaren ainoalla alueella, jossa voi harjoittaa edes jonkinlaista maataloutta. Grönlantilaisista 63 % vastusti kaivostoimintaa alueella.
Vaaleissa ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään vaalipäivään mennessä 18 vuotta täyttäneet Tanskan kansalaiset, joilla on ollut vakinainen asuinpaikka Grönlannissa vähintään puoli vuotta, ja jotka eivätkä ole holhouksen alaisena.
Vaaleissa käytetään d'Hondt-menetelmää.
Hallituksen muodostus
IA ja Naleraq ilmoittivat muodostavansa hallituksen, jolla on niukka enemmistö parlamentissa. Atassut ilmoittautui hallituksen tukipuolueeksi. .
Qiangit
Qiangit ovat yksi Kiinan 55 virallisesti tunnustetusta vähemmistökansasta. Heitä on noin 300 000 ja he asuttavat Sichuanin luoteisosasta Yunnanin pohjoisosiin ulottuva aluetta.
Suomen euroviisukarsinta 1980
Suomen euroviisukarsinta 1980 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1980 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu käytiin kutsukilpailuna, jossa 12 suomalaissäveltäjää kutsuttiin kilpailuun, mutta kutsutuista Sami Hurmerinta kieltäytyi, joten kilpailussa kuultiin 11 kappaletta. Kaikki kappaleet kilpailivat 12. tammikuuta pidetyssä semifinaalissa, jossa asiantuntijaraati pisteytti kappaleet skaalalla yhdestä kuuteen ja kuusi parasta valittiin finaaliin. Jännityksen säilyttämiseksi vain jatkoon menijät julkistettiin. Yleisö oli kuitenkin lopputuloksista huomattavan eri mieltä raatien kanssa ja semifinaalin jälkeen Yleisradion ohjelmapäivystys tukkeutui tv-katsojien ollessa pettyneitä tulokseen. Erityisesti oltiin pettyneitä kaikkien iskelmällisten kappaleiden karsiutumiseen.
Finaali lähetettiin Tampereen Ristimäestä 8. maaliskuuta ja samassa lähetyksessä lähetettiin myös Suomen Interviisukarsinnan finaali. Lähetys nähtiin suorana YLE TV1:ssä kello 19.30 alkaen. Uutisten kohdalla oli tauko, ja tuloslähetys nähtiin YLE TV2:ssa kello 21.00. Finaalissa voittajan valitsivat alueraadit ympäri Suomea.
Qiangit
Kulttuuri
220px|thumb|Perinteiseen malliin rakennettu qiangien talo. Qiangit jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, joiden etninen identiteetti on usein varsin epäselvä. Esimerkiksi pumeja pidettiin pitkään qiangien alaryhmänä, kunnes he saivat keskushallinnon myöntämään heille erillisen tunnustuksen omana vähemmistönään vuonna 1960. Monet qiangien alaryhmistä, kuten baimat, ersut ja jiarongit, ovat pyrkineet siinä kuitenkin epäonnistuen saamaan samanlaisen aseman omina ryhminään. Suurin osa qiangeista ei enää puhu qiangikieliä äidinkielenään kiinan kielen vallatessa alaa. Monet ovat myös siirtyneet käyttämään han-kiinalaisia sukunimiä. Qiangikielet ovat tiibetiläis-burmalaisia kieliä.
Suomen euroviisukarsinta 1980
Interviisukarsinnan tulos
Kaikki kappaleet esitti Marion Rung. Karsinnan voittokappale "Hyvästi yö" korjasi voiton Intervision laulukilpailussa, Puolan Sopotissa.
Palanneet artistit
Sijoitukset euroviisukarsinnoissa on merkitty mustalla tekstillä ja interviisukarsinnoissa punaisella tekstillä.
Qiangit
Kulttuuri
Qiangit asuvat usein kylissä, joiden väestö koostuu toistensa sukulaisista. He jäljittävät usein sukuhistoriansa yhteen mies- tai naispuoliseen esi-isään. Perinteisesti qiangien yhteiskunta oli matriarkaalinen naisten toimiessa esimerkiksi kylien päämiehinä. Qiangit ovat maanviljelijöitä ja he kasvattavat esimerkiksi ohraa, perunaa, tattaria ja papuja. Raha-kasveina myyntiä varten kasvatetaan myös esimerkiksi omenoita, pippureita ja oopiumia. Osa qiangeista harjoittaa edelleen sivuelinkeinona metsästystä ja keräilyä. Pieniä joukkoja elää myös nomadeina kasvattaen lampaita, jakkeja, hevosia ja karjaa.
Qiangien uskonto on sekoitus animismia, taolaisuutta ja buddhalaisuutta. Uskontoon liittyen valkoisia kiviä asetellaan usein talojen katoille ja alttareille. Niiden uskotaan pitävän loitolla pahoja henkiä. Qiangien syntytarinan mukaan ihmiset polveutuvat erään jumalan tyttären ja tarinan eri versioiden mukaan ihmisen tai apinan tuottamista jälkeläisistä. Monet qiangit harjoittavat perinteisen uskonnon ohella lamalaista buddhalaisuutta ja esi-isien palvontaa.
Sonröda träsk
Maantiede
Sonröda träskin pituus lounaasta koilliseen on 1,3 kilometriä. Järven levein kohta on noin puoli kilometriä. Saaria ei ole. Järveä reunustaa suurelta osin metsämaa, pohjoisessa on myös kulttuurimaisemaa. Itäisen rannan Björnödabergen kohoaa noin 50 metriä merenpinnan yläpuolella, eli lähes saman verran järven pinnan yläpuolelle. Björnödabergenin itäpuolisen Kvärsjön korkeustaso on 20,3 metriä mpy. Sonröda träskiin virtaa laskuoja koillisesta Askarträskistä, jonne etäisyys on noin 300 metriä. Askar träskin korkeustaso on metrin Sonröda träskiä ylempi. Sonröda träskin eteläkolkasta lähtee laskuoja Björby träskiin, jonne etäisyys on noin 200 metriä. Björby träskin korkeustaso on 0,1 metriä Sonröda träskiä alempi.
Sonröda träskin pohjoispuolella sijaitsee Syllöda träsk ja lounaispuolella Ryssböle träsk. Runsas kilometri etelään sijaitsee Ahvenanmaan maakuntajärvi Östra och Västra Kyrksundet.
Sonröda träsk (82.A44.1.005) kuuluu vesistöalueeseen 82.044A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueeseen 82.044A kuuluu yksitoista järveksi luokiteltua vakavettä, joista Östra och Västra Kyrksundet on laajin. Toiseksi laajin on Sonröda träsk, kolmanneksi laajin on Syllöda träsk ja neljänneksi laajin Storträsket.
Sundin kahdeksastatoista järvestä Sonröda träsk on laajin Östra och Västra Kyrksundetin jälkeen. Kolmanneksi laajin on Mösjö, joka sijaitsee Sonröda träskin koillispuolella.
Abila (Dekapolis)
Abila (, myös, ”Dekapoliin Abila”), myös Seleukeia , oli antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Jordanian alueella. Se oli yksi Dekapoliin kaupungeista. Nykyisin kaupungin paikka tunnetaan nimellä Quwaylibah/Q(u)weilbeh (‎), ja siellä on kaksi telliä eli rauniokumpua, Tell al-Abila ja Khirbet Umm el 'Amad. Kaupunki sijaitsi noin 14 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Irbidistä.
Maantiede
Kaupungin koko oli noin 1,5 kilometriä pohjois-eteläsuunnassa ja noin 600 metriä itä-länsisuunnassa. Noin kilometri Abilan eteläpuolella sijaitsee Ain Quweilbeh -joenuoma. Sen vedet virtaavat Jarmukjokeen ja edelleen Jordanjokeen. Abilan eteläpuolella sijaitsi myös Dekapoliihin luettu Kapitolias (Beit Ras).
Historia
Abilan paikalla on ollut asutusta jo neoliittisella kaudella ja edelleen varhaisella pronssikaudella (n. 3200 eaa.), rautakaudella ja antiikin aikana. Abilan kaupungin nimi on peräisin seemiläisten kielten sanasta Abel, joka tarkoittaa vuodenaikaisjokea ja viittaa Ain Quweilbehiin. Kaupungin mainitsevat muun muassa Josephus ja Plinius vanhempi. Kaupunki tunnettiin ”Dekapoliin Abilana” erotukseksi seudun muista Abila-nimisistä kaupungeista.
Abila ei esiinny Pliniuksen esittämässä yleisimmässä Dekapoliin kaupunkien luettelossa, mutta se luetaan kuitenkin usein yhdeksi Dekapoliin kaupungeista; ainakin se sijaitsi samalla alueella. Lisäksi eräs piirtokirjoitus vuodelta 133/134 jaa. käyttää siitä nimitystä ”Dekapoliin Abila”. Bysanttilaisella kaudella 500-luvulla Abila oli piispanistuin. Kaupunki säilyi asuttuna ainakin arabikauden alun eli Umaijadien kauden, ja pienempänä vielä tämän jälkeen aina noin vuoteen 1100 saakka.
Abila on aiemmin tulkittu usein samaksi kaupungiksi kuin Dekapoliin kaupunkeihin myös luettu Rafana. Toisaalta Rafana on yhdistetty myös Kapitoliakseen ja nykyään kokonaan muihin paikkoihin. Abilan arkeologinen alue on vuodesta 2001 ehdolla Unescon maailmanperintöluetteloon.
Rakennukset ja löydökset
Abilan rakennuslöydöksiin lukeutuu muun muassa kaupunginmuuria portteineen, roomalainen teatteri, roomalaisia kylpylöitä, kivettyä katua sekä wadin ylittävä silta. Kaupunkiin johti useita akvedukteja tai vesitunneleita, jotka olivat oletettavasti osa yli 100 kilometriä pitkää niin kutsuttua Gadaran akveduktia (Qanat Fir'aun). Rakennusten lattioista on löydetty useita lattiamosaiikkeja. Kaupungissa on ollut pyhäköt ainakin Athenelle, Dionysokselle, Herakleelle ja Tykhelle. Bysanttilaiselta kaudelta Abilasta on löydetty viisi kirkkoa, joista ainakin osa on basilikakirkkoja, sekä luostarikokonaisuus.
Kaupunkia ympäröivillä kukkuloilla on sadoittain kallioon kaiverrettuja hautoja roomalaiselta islamilaiselle kaudelle saakka.
Aleksander Lampén
Aleksander Lampén (20. heinäkuuta 1879 Belozersk – 25. heinäkuuta 1935 Viipuri) oli suomalainen vuorineuvos ja kokoomuslainen Tulenheimon hallituksen puolustusministeri.
Lampénin vanhemmat olivat valimomestari Viktor Lampén ja Ida Kristina Filander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 ja valmistui sekä kone- että kemisti-insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1903. Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa New Yorkissa Lampén opiskeli 1904–1906 ja Saksassa Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa Berliinissä 1906–1907. Tornator Oy:n teknillinen johtaja hänestä tuli 1908, mistä hänet tunnetaan muun muassa selluloosan ominaisuuksia mittaavien laitteiden kehittäjänä. Yhtiön toimitusjohtajana hän työskenteli 1918–1932 ja 1933-1935 hän toimi vielä Suomen Puunvienti Oy:n toimitusjohtaja. Vuodesta 1932 hän toimi Kansallispankin asiantunttijana teollisuuskysymyksissä. Lampén osallistui myös useisiin valtionkomiteoihin, oli rautatiehallituksen neuvottelukunnan jäsen ja kuului Paperi-insinöörit -yhdistyksen perustajiin. Vuorineuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1923.
Lampén oli vuonna 1925 puolustusministerinä Antti Tulenheimon hallituksessa. Eduskunnan hylkäämä Lampénin esitys määrärahojen saamiseksi uusien laivojen rakentamiseksi merivoimille johti lopulta hallituksen eroon vain yhdeksän kuukauden istumisen jälkeen.
Lampénin puoliso vuodesta 1909 oli Lucie Kottke. Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulu jakaa edelleen vuosittain Aleksander ja Lucie Lampénin rahastosta apurahoja biotuotetekniikan, kemian tekniikan ja puunjalostustekniikan opiskelijoille.
Carl Alfred Uggla
Kapteeni Ugglan vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni Karl Erik Uggla ja Gustava Amalia Charlotta Jack ja puoliso vuodesta 1876 Hedvig Margareta Emilia Tallqvist (k. 1933). Uggla palveli 1850-luvulla aliluutnanttina Suomen ruotujakoisessa 3. Oulun Tarkk'ampujapataljoonassa. Myöhemmin hän toimi rautateiden palveluksessa, muun muassa Pietarin Suomen aseman päällikkönä, samoin kuin sotakomisariona Turussa.
Uggla oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1897 ja 1899.
Mikko Salmi
Mikko Salmi (s. 30. elokuuta 1975 Ylitornio) on suomalainen poliitikko, journalisti, muusikko ja pappi. Hän on toiminut Oulun kaupungin viestintäjohtajana huhtikuusta 2019 alkaen.
Ura
Salmi valmistui ylioppilaaksi Puolalanmäen lukiosta vuonna 1994 ja teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2000. Opiskeluaikanaan Salmi oli Turun kaupunginteatterissa nuorisomusikaali Flyin`Jay´n pääroolissa vuosina 1995–1996. Vuosina 2000–2002 hän työskenteli nuorisosihteerinä Nuorten Keskus ry:ssä ja vuosina 2002–2007 Töölön seurakunnan pastorina. Hän perusti Pop-messun, jota on järjestetty Töölön seurakunnassa keväästä 2005 lähtien.
Salmi tuli julkisuuteen voittamalla vuoden 2003 Golden Stars -kilpailun Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Vuonna 2005 hän julkaisi ensimmäisen levynsä Jyviä ja pakanoita. Vuosina 2005–2006 Salmi juonsi Subtv:llä Tunnustusten yö -keskusteluohjelmaa. Vuosina 2008–2015 Salmi juonsi Toivon päivä -lähetystä Radio Deissä. Marraskuussa 2007 ilmestyi Salmen tuottama ja Edel Records Finlandin julkaisema Suomen ensimmäinen Virsikaraoke-DVD. Salmi tuotti toukokuussa 2008 julkaistun Veisukaraoke-DVD:n. Salmen toinen sooloalbumi Jeesuksen ikäinen mies julkaistiin lokakuussa 2009.
Mikko Salmi on ollut kolumnistina Kalevassa, Oulu-lehdessä, Sanassa ja Vantaan Laurissa. Vuonna 2013 Salmi oli Oulun seurakuntayhtymän digitaalisen viestintäyksikön Rauhan aseman toimituspäällikkönä. Vuosina 2012–2016 Salmi toimi viestintäalan yrittäjänä Sielun Soundi -nimisen yrityksensä kautta. Vuosina 2016–2018 hän toimi Demokraattia julkaisevan Kustannus Oy Demokraatin toimitusjohtajana. Mikko Salmi oli SDP:n pää-äänenkannattajan Demokraatin päätoimittajana syyskuusta 2015 maaliskuun loppuun 2019.
Konstruktiokielioppi
Konstruktiokielioppi eli rakennelmakielioppi on kognitiiviseen kielitieteeseen sekä evoluutiokielitieteeseen liittyvä kielen  sosiobiologinen kuvaustapa. Konstruktiokieliopissa kielen katsotaan muodostuvan muodosta ja merkityksestä. Muotoon lasketaan kuuluviksi lauseopilliset, muoto-opilliset ja prosodiset kuviot ja merkitykseen puolestaan merkitysoppi, pragmatiikka sekä diskurssirakenne. Kielioppia pidetään tässä näkökulmassa limittäisten ja toisiaan täydentävien kuvioiden mutkikkaina verkostoina. Konstruktiokielioppi ei katso perinteisen näkemyksen mukaista kielioppia sääntöineen olevan olemassakaan, vaan tarkastelun alla oleva ilmiö on konstruktioiden joukko tai populaatio. Yksittäiset konstruktiot ovat valikoitumisen yksiköitä, joiden kyky sopeutua kielijärjestelmään vaikuttaa niiden eloonjäämiseen pitkällä aikavälillä.
Konstruktiokieliopin kannattajien ajatuksena on, etteivät kieli ja kulttuuri ole ihmisten suunnittelemia vaan niin sanottuja emergenttejä eli itsestään rakentuvia ilmiöitä, jotka ovat rinnastettavissa lajien kehitykseen  tai luonnossa esiintyviin rakennelmiin kuten yhdyskuntahyönteisten pesiin. Siihen liittyy olennaisesti kognitiivisen kielitieteen käsitteitä, jotka pyrkivät eri tavoin perustelemaan, miksi ihmisen järkiperäinen ja luova toiminta on automaattista eikä suunniteltua.
Mikko Salmi
Ura
Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Salmi valittiin Oulun kaupunginvaltuustoon SDP:n listalta. Salmi sai vaaleissa 812 ääntä. Hän oli SDP:n ehdokkaana kevään 2015 eduskuntavaaleissa. Äänisaalis oli 3 008 ääntä. Salmi oli ehdolla SDP:n puoluesihteeriksi helmikuun puoluekokouksessa vuonna 2017. Vuosina 2012–2015 Salmi toimi Oulun kaupunginhallituksen jäsenenä. Hänet valittiin kuntavaaleissa 2017 uudestaan Oulun kaupunginvaltuustoon 480 äänellä.
Konstruktiokielioppi
Konstruktio
Konstruktio tarkoittaa konstruktiokieliopissa muodon ja merkityksen yhteenliittymää kielen evoluution yksikkönä. Se on aluksi korvannut idiomin käsitteen ja sittemmin myös sanan, morfeemin sekä lausekkeen. Kieltä pidetään konstruktioiden joukkona tai populaationa. Tässä merkityksessään konstruktio vastaa memetiikan ja muiden kulttuurievoluutiomallien meemiä eli  kopioitujaa, jota voidaan kutsua myös lingveemiksi.
Esimerkkejä konstruktiotyypeistä:
Mikko Salmi
Ura
Salmi oli 2023 eduskuntavaaleissa ehdokkaana Oulun vaalipiirissä SDP:n listalta. Hän sai 1 368 ääntä eikä tullut valituksi.
Konstruktiokielioppi
Merkityskehys
Merkityskehys (eng. semantic frame) tarkoittaa sitä viitekehystä, johon kunkin konstruktion merkitys kuuluu. Kognitiivisen kielitieteen mukaan ihmisellä ei ole mitään erityistä kielitietoa, vaan sanojen merkitykset ovat järjestäytyneet samalla tavalla kuin muukin tieto: tietosanakirjamaisesti. Tässä suhteessa konstruktiokielioppi asettaa itsensä vastakkaiseen ääripäähän generatiivisesta kieliopista katsottuna, jossa kielellinen ja ei-kielellinen tieto sekä semantiikka ja pragmatiikka on rajattu tiukasti erilleen. Strukturalistisen kielitieteen oppositioteoriasta eroten kehyssemantiikan mukaan käsitteet eivät ole toisiaan vastaan määriytyviä vaan taustaa vasten hahmottuvia. Merkityskehysteoriaa ovat kehittäneet John Haiman, Charles Fillmore ja Adele Goldberg.
Käsitteiden sulauma
Käsitteiden sulauma (eng. conceptual blending) on teoria siitä, kuinka luova ja järkiperäinen ajattelu, esimerkiksi matemaattisten tehtävien ratkaisu, voi toimia merkityskehysten tai käsitteellisten vertauskuvien varassa. Kognitiivisen kielitieteen mukaan ajattelu perustuu mielikuvaskeemoihin ollen pääosin alitajuista. Sulaumateorian mukaan eri skenaarioiden osaset ja suhteet 'sulautuvat' alitajuisessa prosessissa. Käsitteiden sulautumisteorian ovat kehittäneet kielitieteilijät Gilles Fauconnier ja Mark Turner. Sen tavoitteena on memetiikan kaltaisesti selittää ideoiden siirtymää yksilöltä toiselle.
Mikko Salmi
Ura
Tällä hetkellä Salmi toimii Oulun kaupungin viestintäjohtajana.
Yksityiselämä
Mikko Salmi on Oulun hiippakunnan emerituspiispan Samuel Salmen poika. Hänellä on kolme lasta, joista yksi on jo aikuinen.
Konstruktiokielioppi
Konstruktiokielioppi Suomessa
Konstruktiokielioppia edistää Suomen kognitiivisen kielitieteen seura FiCLA, ja se kuuluu Helsingin yliopiston kielentutkimuksen ja tutkijakoulutuksen painopisteisiin. Suomalaisiin konstruktiokielitieteilijöihin lukeutuvat Ilona Herlin ja Jan-Ola Östman.
Arvostelua
Humanistista kielentutkimusta puolustava ja darvinismista kielitiedettä vastustava Esa Itkonen kyseenalaistaa Adele Goldbergin, Michael Tomasellon, Mark Turnerin, Gilles Fauconnierin, William Croftin ja George Lakoffin työn omaperäisyyden. Itkosen mukaan konstruktiokielitieteilijät ovat siirtäneet kielitieteen vanhoja ajatuksia omiin nimiinsä lisäten vain joitakin perättömiä väitteitä. Esimerkiksi konstruktiotyyppi ja käsitesulauma vastaavat William Dwight Whitneyn, Leonard Bloomfieldin, Charles Hockettin ja muiden edesmenneiden amerikkalaistutkijoiden käsitteitä analogia ja sulauma.
Toisaalta harhaanjohtavana on pidetty konstruktiokielitieteilijöiden antamaa käsitystä, jonka mukaan heidän lähestymistapansa olisi humanistitutkija Ferdinand de Saussuren työn jatkumoa. Saksan kielen tutkija Elisabeth Leiss pitää konstruktiokielioppia tieteen taantumana yhdistäen sen August Schleicherin 1800-luvun sosiaalidarvinismiin.
Transversaali
Geometriassa suora l, joka leikkaa kaksi eri suoraa l1 ja l2 eri pisteissä P1 ja P2, on suorien l1 ja l2 transversaali. Transversaalin käsite esiintyy monessa geometrian tuloksessa, kuten esimerkiksi jos transversaali leikkaa kahta yhdensuuntaista suoraa, syntyvät samankohtaiset kulmat ovat yhtä suuria. Jos transversaali leikkaa kahta toisiaan leikkaavaa suoraa siten, että suorat ja transversaali muodostavat kolmion, syntyvät kuusi janaa toteuttavat Menelaoksen lauseen.
Transversal (disambiguation)
Boudin Bakery
Boudin Bakery on San Franciscossa Kaliforniassa toimiva leipomo, joka valmistaa hapanleipää nimellä "The Original San Francisco Sourdough". Yrityksen perusti vuonna 1849 Ranskan Burgundista peräisin olevaan mestarileipurien sukuun kuulunut Isidore Boudin yhdistämällä ranskalaisen patonginvalmistusperinteen Kalifornian kultaryntäyksen aikana suosittuun hapanjuurella valmistettuun leipään.
Steven Giraudo oli italialaistaustainen käsityöläisleipuri, jonka ensimmäinen työpaikka oli Boudin. Hän osti leipomon 1941 mutta myi sen sittemmin edelleen. Useiden omistajien jälkeen leipomon osti investointipankin kautta kaksi Giraudon poikaa.
Leipomon kahviloita on San Franciscossa Fisherman's Wharfissa lähellä San Franciscon lahtea, Anaheimissa sekä 30 muussa paikassa ympäri Kaliforniaa. Pääleipomo San Franciscossa on Richmondin kaupunginosassa 10th Avenuen ja Geary Boulevardin risteyksessä. Leipomossa on yhä käytössä kultaryntäyksen ajalta peräisin oleva taikinanjuuri.
Populaarikulttuurissa
Elokuvan Home Alone 3 (1997) juonen keskeinen osa on kassi, jossa on "kuuluisa sanfranciscolainen hapanleipä". Rouva Hess (Marian Seldes) ostaa leivän, ja samaan aikaan terroristinelikko käyttää samanlaista Ranskan lippukuvioista kassia salakuljettaakseen varastetun tietokonemikropiirin radio-ohjatulla autolla. Kassit sotkeutuvat lentokentän turvatarkastuksessa, ja terroristit eivät onnistu viemään autoa, koska lentokentällä monilla ihmisillä on samalaiset leipomon kassit.
Saattue (yhtye)
Saattue on vuonna 2001 perustettu metalliyhtye. Yhtye julkaisi ensimmäisen Kivisydän-EP:n vuonna 2004 ja sitä seuranneen Ikiuneen-EP:n vuonna 2006. Joitakin biisejä julkaistiin myös Mikseri.netissä. Vuonna 2007 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Spikefarm Recordsin kanssa ja tämän tuloksena yhtyeen esikoisalbumi Jäähyvästi julkaistiin vuoden 2008 tammikuussa. Yhtyeen toinen pitkäsoitto, nimeltään Vuoroveri, julkaistiin 21. lokakuuta 2009.
Alun perin bändi toimi nimellä Kiduttajat jolloin se julkaisi pari omakustannedemoa kunnes vuodesta 2004 nimeksi vakiintui Saattue.
Saattue meni vuonna 2018 määrittelemättömän pituiselle tauolle. Lopettamishetkellä yhtyeellä on tekeillä EP-levy ja sen julkaisuajankohdasta ei ole tarkempaa tietoa. Saattue kuitenkin julkaisi pari coverkappaletta.
Vuonna 2020 Saattue palasi tauolta uuden laulajan voimin ja julkaisi singlen "Jossain muualla" neljänneltä albumiltaan. Samoihin aikoihin Mikael palasi rummunsoittajan paikalle.
Musiikissaan Saattue yhdistelee suomen kieltä synkkiin, raakoihin ja tunnelmallisiin elementteihin. Saattueen juuret ovat syvällä doom metallissa ja muissa äärimetallin alalajeissa. Tämän lisäksi yhtyeen musiikkiin ovat vaikuttaneet Mana Manan kaltaiset synkät rock-aktit.
Diskografia
Singlet
Pokémon Red ja Blue
Pokémon Red ja Pokémon Blue ovat Pokémon-videopelisarjan ensimmäiset osat. Ne ovat Game Freakin kehittämiä ja Nintendon julkaisemia roolipelejä Game Boy -käsipelikonsolille. Pelit ilmestyivät Japanissa vuonna 1996 nimikkeellä Pokémon Red ja Green, Yhdysvalloissa vuonna 1998 ja Euroopassa vuonna 1999. Rediä ja Blueta oli vuonna 2010 myyty 31,38 miljoonaa kappaletta ja niiden muodostama kokonaisuus on eniten myynyt japanilainen roolipeli.
Pokémon Red ja Blue -peleissä pelaaja pyydystää ja kouluttaa Pokémon-hirviöitä. Yksinpelissä pelaajan tavoitteena on voittaa kahdeksan salimerkkiä, minkä jälkeen pääsee Pokémon-liigaan ja voi yrittää saavuttaa sen mestaruuden. Moninpelissä pelaaja voi linkkikaapelin avulla vaihtaa Pokémoneja tai otella toisten pelaajien kanssa. Muiden pelaajien kanssa vaihtaminen on ainoa tapa saada tiettyjä Pokémoneja.
Redistä ja Bluesta julkaistiin vuonna 2004 uudet versiot Pokémon FireRed ja LeafGreen. 27. helmikuuta 2016 pelit julkaistiin Nintendo 3DS:n Virtual Console -nettikaupassa pelisarjan 20-vuotisjuhlavuoden kunniaksi.
Pelaaminen ja tarina
thumb|left|Pelaaja (keskellä) kohtaa pelissä muita Pokémon-kouluttajia (oikealla) ja villejä Pokémoneja, joita esiintyy esimerkiksi pitkässä ruohikossa (oikeassa laidassa).
Pokémon Red ja Blue ovat vuoropohjaisia roolipelejä. Pelaaja ohjaa 10-vuotiasta poikaa, jonka tehtävä on pyydystää ja kouluttaa Pokémon-olentoja. Pokémoneilla otellaan toisia Pokémoneja vastaan. Ne saavat kokemuspisteitä päihittämällä toisia Pokémoneja, minkä myötä niistä tulee voimakkaampia ja ne saavat uusia kykyjä. Monet niistä kehittyvät toiseksi Pokémoniksi, jos ne saavuttavat tietyn tason tai jos niihin käytetään tiettyjä esineitä.