cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Autoilun historia Suomessa
Uusia automerkkejä Britanniasta ja Itä-Euroopasta
Sotien jälkeisten vuosien uusia henkilöautomerkkejä olivat neuvostoliittolaiset Moskvitš ja Pobeda sekä hieman myöhemmin tulleet itäsaksalaiset IFA ja EMW. Ennen sotia Suomessa melko harvinaisten brittiläisten merkkien – muiden muassa Austin, Morris, Hillman ja Vauxhall – osuus nousi samaan aikaan huomattavasti. Myös tšekkiläistä Škodaa oli tuotu Suomeen jo vuosina 1938–1939, mutta yleiseksi se alkoi tulla vasta 1940-luvun lopulla. 1950-luvun alusta lähtien halutuin automerkki olisi ollut saksalainen Volkswagen, mutta sen yleistymistä haittasi vaikea saatavuus. Suomen autokannan kasvun tuolloinen kanavoituminen enimmäkseen brittiläisiin ja itäeurooppalaisiin merkkeihin selittyy enemmän sillä, että niitä oli saatavilla, kuin sillä, että ne olisivat olleet teknisesti tai muilta ominaisuuksiltaan ylivertaisia muihin autoihin verrattuina.
Suomalaisen autokannan muotoutumiseen vaikutti myös se, että uusien autojen kehittely kulki Atlantin eri puolilla täysin eri suuntiin. Yhdysvalloissa rakennettiin suuria, paljon halpaa polttoainetta kuluttavia maantielaivoja ja niiden muotoilussa otettiin vaikutteita jopa lentokoneista, kun taas eurooppalaiset valmistajat keskittyivät yksinkertaisiin, pieniruokaisiin ja hankintahinnaltaan edullisiin kansanautoihin. Amerikkalaisten autojen varusteeksi noihin aikoihin yleisesti tulleilla automaattivaihteistoilla ei juuri ollut käyttöä Suomen – tai ylipäätään muunkaan Euroopan – sodan runtelemilla tai muutoin kehnoilla teillä ja enimmäkseen lyhyehköillä ajomatkoilla.
Vuoden 1954 lopussa Suomen yleisimmät henkilöautomerkit olivat Ford (11 633 kpl), Chevrolet (5 146 kpl), Volkswagen (3 946 kpl), Škoda (3 513 kpl) ja IFA (2 882 kpl). Fordeista valtaosa oli yhdysvaltalaisvalmisteisia, mutta brittiläisten ja länsisaksalaisten Fordien osuus oli kasvussa. Kaikista maaliskuun lopussa 1955 rekisterissä olleista autoista henkilöautojen osuus oli tuolloin 58,9 prosenttia (72 809 kpl), kuorma-autojen 28,2 prosenttia (34 895 kpl), pakettiautojen 8,3 prosenttia (10 249 kpl), linja-autojen 3,3 prosenttia (4 108 kpl), erikoisautojen 1,2 prosenttia (1 444 kpl) ja seka-autojen enää 0,1 prosenttia (125 kpl).
Uusi sodanjälkeinen suomalainen automerkki oli Vanaja, ja tämän merkkisiä kuorma-, linja- ja erikoisautoja valmistui vuosina 1948–1971 runsaat 7 000 kappaletta. Ulkomaisten kuorma- ja pakettiautojen sekä linja-auton alustojen tuontisäännöstelystä luovuttiin lokakuussa 1957. Keski- ja Etelä-Euroopassa 1950-luvun jälkipuoliskolla suosituiksi tulleet kääpiöautot eivät koskaan yleistyneet Suomessa. Linja-autonkorien valmistaja Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab rakensi vuonna 1957 Wiima-merkkisen kääpiöauton prototyypin, joka on sittemmin kadonnut. Vuonna 1960 Suomessa oli yksi auto jokaista 17 henkilöä kohti, kun Ruotsissa autotiheys oli yksi auto kuutta asukasta kohti.
Suhtautuminen vanhoihin, 1920- ja 1930-lukujen autoihin muuttui 1950-luvulla vähätteleväksi ja jopa avoimen halveksivaksi. Vuosikymmenen lopulla tulivat muotiin niin kutsutut ”stock-car”- eli romutusajot, joissa kilpailtiin sota-aikaa edeltäneiltä vuosilta peräisin olleilla autoilla. Nämä ajot järjestettiin tavallisimmin raviradoilla, ja kolarointi oli niissä sallittua ja jopa tavoiteltavaa. Vanhoista autoista kiinnostuneet ja niiden katoamisesta huolta kantaneet harrastajat perustivat vuonna 1959 Helsingissä Suomen Automobiili-Historiallisen Klubin, jolle syntyivät seuraavina vuosina maakunnalliset paikalliskerhot. Suomen ensimmäinen yleisölle avoin automuseo avattiin Hämeenlinnassa kesäkuussa 1972; jo tätä ennen oli monilla harrastajilla ollut omia yksityisiä autokokoelmia.
Autoistuminen 1960-luvulta alkaen
Autojen määrä Suomessa oli ennen 1960-lukua alhainen ja keskittyi pääasiassa Etelä-Suomeen. Maaseudulla autoja oli keskimäärin yksi kappale kylää kohden. Autojen suosio alkoi kasvaa 1950-luvulla. Autovero oli alun perin valtion keino hillitä valuutan valumista maasta pois. Ensimmäinen autovero tuli 1958. Henkilöautojen maahantuonti oli säännösteltyä ja tuontiluvan varaista vuoteen 1962 asti, kunnes maahantuonti vapautui. Samana vuonna ilmestyivät ensimmäiset veronkiertokokeilut, niin sanotut piilofarmarit, jotka myytiin ilman takapenkkiä, mutta joihin ostaja sai asentaa itse takapenkin. Vastaavaa veronkiertoa tapahtui aina 2000-luvulle saakka. Suomen myydyin auto oli Volkswagen Kupla lähes koko 1960-luvun. Japanilaisten autojen maahantuonti Suomeen käynnistyi 1960-luvun aikana. Tuolloin tulivat mm. Datsun, Toyota, Mazda ja Honda. Japanilaisten autojen tulo ja myynnin kasvu supistivat etenkin brittiläisten merkkien menekkiä. Vuonna 1965 rikottiin ensimmäisen kerran 100 000 ensirekisteröidyn henkilöauton raja.
Loppuvuodesta 1969 alkoi Saab-henkilöautojen kokoonpano Uudessakaupungissa. Vuosikymmenen aikana rekisterissä olevien henkilöautojen määrä moninkertaistui: kun vuoden 1960 alussa Suomessa oli reilut 160 000 rekisteröityä henkilöautoa – joukossa jopa 1920-luvulta peräisin olleita autoja –, niitä oli vuosikymmenen päättyessä runsaat 643 000. Samalla autojen keski-ikä oli laskenut, kun vanhoja autoja oli poistettu käytöstä. Vuoden 1965 lopussa oli henkilöautoja rekisterissä yhteensä noin 455 000 kappaletta. Puolen miljoonan rekisterissä olevan henkilöauton raja ylittyi vuonna 1966. Vuoden 1970 lopussa Suomessa oli rekisterissä 711 968 henkilöautoa, 56 707 pakettiautoa, 46 195 kuorma-autoa, 8 116 linja-autoa ja 5 024 erikoisautoa. Suhteessa asukaslukuun Suomessa oli vuonna 1960 yksi henkilöauto 24 asukasta kohti ja vuonna 1970 yksi henkilöauto 5 asukasta kohti.
Julian Drain
Julian Drain (oik. Juho Järvensivu, s. 11. maaliskuuta 1988 Ikaalinen) on Lovex-yhtyeen rumpali. Julian liittyi Lovexiin vuonna 2004, samoihin aikoihin yhtyeen nykyisen laulajan kanssa. Hänen suosikkiyhtyeitään ovat mm. Incubus, Foo Fighters, Placebo, The Beatles ja Muse. Drain on myös kitaristi yhtyeessä nimeltä Numero 83.
Autoilun historia Suomessa
Autoistuminen 1960-luvulta alkaen
Autot nähtiin edistyksellisimpänä kulkumuotona 1960- ja 1970-luvulla, ja Suomessakin toteutettiin silloin hyväksi katsottua autoistumisen ihannetta. Siihen aikaan Suomeen rakennettiin suuri määrä uusia teitä, ja henkilöautojen määrä alkoi lisääntyä. Tämä kehitys katkesi 1970-luvun öljykriisiin, jolloin joukkoliikenteen alasajo pysähtyi ja sitä alettiin suosia poliittisessa päätöksenteossa. Öljykriisin myötä dieselmoottori yleistyi myös henkilö- ja pakettiautoissa. Suomen myydyin auto oli 1970-luvulta 1980-luvulle neuvostoliittolainen Lada. Brittiläisten autojen markkinaosuus putosi 1970-luvun aikana yli neljäsosasta alle viiden prosentin; samalla ajanjaksolla japanilaisten autojen osuus rekisteröidyistä henkilöautoista kasvoi kahdeksasta prosentista 20 prosenttiin. Vuonna 1976 rikkoutui miljoonan ajoneuvorekisterissä olevan henkilöauton raja.
Sotien jälkeisistä vuosista lähtien Suomen henkilöautokannan vuotuinen nettolisäys oli keskimäärin 10–20 prosenttia, kunnes tilanne tasaantui 1970-luvun alkuvuosina. Lievä notkahdus koettiin vuonna 1968, jolloin alijäämäisestä maksutaseesta huolestunut valtiovalta julisti lyhtyaikaisen autojen tuontikiellon. 1970-luvun loppupuolen ja 1980-luvun ajan nettolisäys liikkui 4–5 prosentissa. 1990-luvun alun laman jälkeen lisäys on ollut vuosittain enää vain 1–3 prosentin luokkaa.
Suomalaiset taruolennot
Suomalaisessa kansanperinteessä ja mytologiassa esiintyy paljon erilaisia taruolentoja ja uskomusolentoja. Mahtavimpia näistä olivat jumalat ja jumalan kaltaiset olennot. Näiden lisäksi oli suurimpia jumalia huomattavasti pienempiä ja vähäpätöisempiä henkiolentoja. Oli myös ruumiillisia olentoja, monet näistä ihmishahmoisia, sekä erilaisia hirviöitä. Usein on vaikea erottaa jumalaa taruolennosta. Monella olennolla oli sekä jumalan, että taruolennon piirteitä. Esimerkiksi metsän kuningasta Tapiota palvottiin riistan toivossa, kuten jumalaa, mutta siitä kuitenkin kerrottiin myös tarinoita, kuten taruolennoista. Usein kristillisyyden voimistuessa entiset jumaluudet muuttuivat vähäisemmiksi olennoiksi, ja jotkut leimattiin pahoiksi olennoiksi.
Autoilun historia Suomessa
Auton ja liikenteen yhteiskunnallistuminen
Henkilöautojen määrän lisääntyessä autoistuminen muuttui yhä näkyvämmin osaksi yhteiskunnallista keskustelua, ja vuonna 1969 Liikennepoliittinen yhdistys Enemmistö julkaisi kirjasen Alas auton pakkovalta. Kirjan tekijöiden mielestä autot olivat alkaneet liiaksi hallita liikennejärjestelmien ja koko yhteiskunnan kehittämistä. Kirjanen oli tarkoitettu pamfletiksi, mutta se otettiin vakavasti myös yksityisautoilun kannattajien piirissä. Osittain tämän pohjalta Paasion hallitus asetti keväällä 1972 ensimmäisen parlamentaarisen liikennekomitean, joka työskenteli vuoteen 1975 saakka. Komitea laati ehdotukset muiden muassa liikenneturvallisuustyön organisoinnista ja nopeusrajoituksista sekä ehdotukset uudeksi tieliikennelaiksi ja laiksi ajoneuvojen rakenteesta ja varusteista. Eduskunta hyväksyi uuden, pitkään valmistellun tieliikennelain huhtikuussa 1981, ja laki astui voimaan huhtikuun alussa 1982.
Suomalaiset taruolennot
Jotkut olennot olivat "ihmishaltijoita", jotka asuivat ihmisten lähipiirissä ja suojelivat ihmisten omaisuutta tai terveyttä tai toivat näille onnea. Nämä olivat omistajalleen hyviä, jos niitä vain kohteli hyvin, esimerkiksi muisti uhrata. Ne olivat kuitenkin usein muille ihmisille tai yhteisöille tai näiden haltijoille vihamielisiä.
Autoilun historia Suomessa
Autojen ja liikenteen turvallisuutta parannetaan lainsäädännöllä
Tiestön kehittyessä ja ajonopeuksien kasvaessa alettiin kiinnittää huomiota autojen turvallisuuteen tai silloin pikemminkin turvattomuuteen. 1970-luvulle tultaessa liikenneonnettomuuksissa sai Suomessa surmansa yli tuhat henkilöä vuodessa. Korkeimmillaan luku oli vuonna 1972, jolloin tieliikenteessä kuoli 1 156 henkilöä. Onnettomuuksissa loukkaantuneiden määrä oli suurimmillaan vuonna 1970, jolloin eriasteisia vammoja sai tieliikenteessä 16 028 henkilöä. Synkät onnettomuusluvut saivat myös presidentti Urho Kekkosen puuttumaan liikenneturvallisuuteen vuoden 1973 uudenvuodenpuheessaan.
Tiekohtaisten nopeusrajoitusten käyttöönoton lisäksi autojen turvallisuutta parannettiin lainsäädännöllä. 1970- ja 1980-luvuilla toteutettuja henkilöautoja koskevia määräyksiä olivat sekarengastuksen – rakenteeltaan tai mitoiltaan erilaisten renkaiden samanaikaisen käytön – kieltäminen vuonna 1970, talvirenkaiden käyttöpakko joulukuun alusta helmikuun loppuun vuonna 1978, turvavöiden määrääminen pakollisiksi henkilöautojen etuistuimille vuonna 1971 ja takaistuimelle vuonna 1981 sekä niiden käyttöpakko etuistuimilla vuonna 1975 ja takaistuimella vuonna 1987. Varoituskolmio tuli autojen pakolliseksi varusteeksi vuonna 1972. Liikenneturvallisuustyöhön keskittyneen Tapaturmantorjunta ry:n liikennejaoksen (Talja) seuraajaksi perustettiin vuonna 1971 Liikenneturva. Ajovalojen käyttö autoissa ja muissa moottoriajoneuvoissa kaikkina vuorokaudenaikoina säästä riippumatta tuli pakolliseksi uuden tieliikennelain nojalla. Vuonna 1967 perustettu Vakuutusyhtiöiden liikenneturvallisuustoimikunta (VALT) asetti 1970-luvun alussa Suomen jokaiseen lääniin tutkintalautakunnat, joiden tehtävänä oli selvittää jokaiseen kuolemaan johtaneeseen tieliikenneonnettomuuteen myötävaikuttaneet tekijät ja laatia niiden pohjalta suositukset liikenneturvallisuuden parantamiseksi ja vastaavien onnettomuuksien välttämiseksi tulevaisuudessa.
Liikenneturvallisuustyön ansiosta onnettomuuksissa kuolleiden ja loukkaantuneiden määrä vähenikin autokannan kasvusta huolimatta. Vuonna 1976 tieliikenteessä kuoli 709 ja loukkaantui runsaat 11 300 henkilöä. Myönteinen kehitys jatkui 1980-luvun ensimmäisellä puoliskolla; vuonna 1980 vastaavat luvut olivat 551 ja noin 8 500.
Suomalaiset taruolennot
Haltijoiden suurta joukkoa kutsuttiin väeksi. Väellä oli erityinen merkitys myös taikavoimana ja taikavoiman aiheuttamana sairautena.
Ihmisten seuralaisolennot
Uskottiin, että kodissa ja pihapiirissä asuu eri olentoja. Näitä olivat esimerkiksi rakennusten haltijat, omaisuuden haltijat ja hedelmällisyyden jumalat. Monet näistä olennoista olivat ihmisten kumppaneita. Ne auttoivat ihmisiä, ja ihminen vuorostaan uhrasi niille. Tällaisten haltijoiden tehtävä oli usein vartioida ja hoitaa perhettä, taloa, satoa, karjaa ja pihapiiriä. Joskus ne myös taistelivat muiden talojen haltijoiden kanssa tai ryöväsivät ruokaa tai liikuttelivat rajapyykkejä oman talonsa eduksi. Olennot vaativat vastapalveluksia, esimerkiksi ruokauhrin joinakin juhlapäivinä. Ollessaan tyytyväisiä nämä haltijat auttoivat ihmisiä, mutta jos ne vihastuivat, saattoi käydä kamalia, esimerkiksi karja saattoi sairastua.
Autoilun historia Suomessa
Autokauppa huippuvuosista lamaan ja uuteen nousuun
Suomessa autojen kokonaismäärä kasvoi voimakkaimmin 1960-luvun lopulla keskimäärin 10 prosentin vuosivauhdilla. 1970- ja 1980-lukujen aikana henkilöautokannan nettolisäys oli keskimäärin viisi prosenttia vuodessa. Vuonna 1985 rikottiin 1,5 miljoonan rekisterissä olevan henkilöauton raja. Henkilöautojen rekisteröinti saavutti huippunsa Suomessa 1980-luvun lopussa, jolloin autokauppa kävi miltei ylikierroksilla. Vuonna 1989 Suomessa rekisteröitiin 176 771 uutta henkilöautoa. Vuoden 1990 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli 1 926 326 henkilöautoa (388 henkilöautoa 1000 asukasta kohti), joista kymmenen yleisintä merkkiä (Toyota, Nissan/Datsun, Ford, Opel, Lada, Volvo, Volkswagen, Saab, Fiat ja Mazda) kattoivat noin kolme neljännestä. Pakettiautoja oli rekisterissä 207 226, kuorma-autoja 54 269, linja-autoja 9 287 ja erikoisautoja (mm. sairas-, palo-, ruumis-, hinaus-, huolto- ja matkailuautot sekä auton alustalle rakennetut työkoneet) 20 621 kappaletta. Tuona vuonna henkilöautojen liikennesuorite oli 45,8 miljardia henkilökilometriä, mikä oli 84,3 prosenttia Suomen koko henkilökuljetussuoritteesta.
Suomalaiset taruolennot
Ihmisten seuralaisolennot
Maan haltija ja tonttu ovat tällaisia haltija-olentoja. Para oli pelottavan näköinen omaisuuden haltija, joka oli erikoistunut ryöstämään muiden perheiden ja talojen omaisuutta. Varsinkin noidilla uskottiin olevan paroja.
Jotkut olennot asuivat jopa ihmisessä. Näitä olivat sieluolennot, kuten itse ja henki ja toisinaan suojelushaltija luonto. Myös pahoja ja vieraita olentoja saattoi tulla ihmisten pihapiiriin, rakennuksiin tai jopa ihmiseen.
Autoilun historia Suomessa
Autokauppa huippuvuosista lamaan ja uuteen nousuun
1990-luvun alun talouslaman vuoksi autojen myynti romahti muutamassa vuodessa niin, että vuonna 1993 uusia henkilöautoja rekisteröitiin vain 55 143 kappaletta. Tilanne johti henkilöautojen tarjonnan supistumiseen ja monien autoliikkeiden ajautumiseen konkurssiin, mutta toisaalta sen on jälkeenpäin katsottu selkeyttäneen automarkkinoita. Lamavuosina autojen kokonaismäärä jopa laski muutamana vuonna, koska uusia autoja rekisteröitiin vähemmän kuin vanhoja poistettiin käytöstä. Erään autoalan julkaisun päätoimittaja kirjoitti vuonna 1995, että "huumaava aika, jolloin autot olivat jakotavaraa, ei todennäköisesti koskaan palaa".
Suomalaiset taruolennot
Ihmisten seuralaisolennot
Jotkut haltijat tai jumalat olivat erikoistuneet lisäämään viljelyksien hedelmällisyyttä, esimerkiksi Pellonpekko, Runkoteivas, Osmo, Vento, Äkräs ja Köndös. Monien näistä arvellaan olevan peräisin katolisista pyhimyksistä.
Autoilun historia Suomessa
Autot ja autoilu Suomessa 2000-luvulla
Tieliikenteessä kuolleiden määrä putosi Suomessa vuonna 2003 alle neljänsadan; vastaavalla tasolla se oli ollut edellisen kerran yli puoli vuosisataa aiemmin, vuonna 1952. Tämä oli seurausta paitsi määrätietoisesta liikenneturvallisuustyöstä, myös autojen passiivisen turvallisuuden kohentumisesta. Yhä useammassa Suomessa uutena myytävässä autossa oli vakiovarusteena lukkiutumattomat jarrut, ajonvakautusjärjestelmä ja matkustamon turvatyynyt. Myös aiemmin ylellisyytenä pidetyt ajomukavuutta lisäävät varusteet, kuten ilmastointilaite ja ajotietokone, tulivat saataville myös markkinoiden edullisimpiin automalleihin. Samaan aikaan kasvavana huolenaiheena on kuitenkin ollut suomalaisten heikentynyt ajotaito, mikä on seurannut tuudittautumisesta auton turvavarusteiden antamaan suojaan.
Viime aikoina automaattivaihteisto on yleistynyt niin, että vuonna 2017 myydyistä uusista autoista enää 35 prosentissa oli käsivalintainen vaihteisto.
Suomalaiset taruolennot
Riistan- ja kalanhaltijat
Eri ympäristöjä ja eläimiä hallitsevia luonnonhenkiä pyydettiin avuksi muun muassa riistaa ja kalaa pyydettäessä. Näistä ainakin osaa voidaan pitää myös jumalina.
Autoilun historia Suomessa
Autot ja autoilu Suomessa 2000-luvulla
Valtiovalta on pyrkinyt vauhdittamaan autokannan muuttumista ympäristöystävällisemmäksi niin kutsutulla romutuspalkkiolla. Tämä tarkoittaa sitä, että auton ostaja saa alennuksen uuden auton hinnasta, jos hän luovuttaa samalla romutettavaksi omistamansa, vähintään kymmenen vuotta vanhan auton. Kokeilu toteutettiin ensimmäisen kerran vuonna 2015 ja se otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2018.
Suomalaiset taruolennot
Pahat tai ilkikuriset taruolennot
Osa pahoista taruolennoista on ollut alun perin jumalia tai hyviä olentoja, mutta ne on muokattu pahoiksi kristillisessä maailmankuvassa. Hirviöt toimivat usein sankarien vastustajina seikkailukertomuksissa.
Autoilun historia Suomessa
Tilastotietoja
Suomessa oli vuonna 2018 rekisteröitynä:
Lisäksi oli moottoripyöriä noin 274 000.
Suomalaiset taruolennot
Kääpiöt, pikkuväki
Pienistä ihmisenkaltaisista olennoista, kääpiöistä, tunnetaan niin Suomessa kuin muuallakin maailmassa paljon tarinoita ja myyttejä. Suomalaisessa tarustossa ja mytologiassa on monta eri lajia näitä olentoja. Näitä olivat esimerkiksi
Vainajat
Uskottiin, että jotkut vainajat eivät päässeet kuolleiden kotiin Tuonelaan, tai tulivat sieltä jostain syystä takaisin ihmisten ilmoille. Osa vainajista oli arvostettuja esivanhempien henkiä, joita pyydettiin avuksi ja palvottiin (katso myös: vainajien palvonta). Osa kuitenkin oli kammottavia olentoja, jotka saattoivat jopa vahingoittaa eläviä, tai takertua näihin aiheuttaen sairauksia. Voimakas velho saattoi kuitenkin hallita näitäkin, ja käyttää omiin tarkoituksiinsa.
Robert Harmon
Vuonna 1996 Harmon ohjasi televisioon Gotti-elokuvan, joka sai kuusi Emmy-ehdokkuutta ja yhden -voiton. Vuonna 2002 hän ohjasi yhdessä Rick Botan kanssa Wes Cravenin tuottaman kauhuelokuvan They. Seuraavana vuonna valmistui Highwaymen, joka osoittautui hitiksi videolevityksessä päätähti James Caviezelin noustua tähdeksi seuraavana vuonna. Seuraavana vuonna valmistunut televisioelokuva Ike: Countdown to D-Day sai kuusi Emmy-ehdokkuutta. Viime vuodet Harmon on ohjannut TV-elokuvia tähtenään Tom Selleck.
The Squaw Man (vuoden 1914 elokuva)
The Squaw Man on Cecil B. DeMillen ja Oscar Apfelin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1914. Elokuva pohjautuu Edwin Milton Roylen samannimiseen näytelmään, ja se kertoo englantilaisesta miehestä, joka rikoksesta syytettynä pakenee villiin länteen, jossa hän avioituu intiaaninaisen kanssa. Elokuvan pääroolissa näytteli Dustin Farnum.
Jokaisen oma ympäristö -kulttuuriympäristökampanja 2010
thumb|JOY-kampanjan tunnusJOY Jokaisen Oma Ympäristö - Kulttuuriympäristökampanja 2010 on kansalaisjärjestöjen yhteinen kampanja kulttuuriympäristön, maiseman, arkeologisen ja muun kulttuuriperinnön arvostuksen ja hoidon parantamiseksi. JOY-kampanjan suojelijana toimii Jorma Ollila. JOY-kampanjaa koordinoi Suomen Kotiseutuliitto.
Kampanjan tavoitteet
thumb|right|350px|Lampaat ja muut kotieläimet pitävät monet perinteiset [[kulttuurimaisemat avoimina. Umpeenkasvaminen uhkaa monia etenkin maaseudun perinnemaisemia.]]
Kampanjan tavoitteena on nostaa kulttuuriympäristön arvostusta, parantaa kulttuuriympäristöä vaalivien järjestöjen, viranomaisten, yritysten ja muiden tahojen yhteistyötä sekä muodostaa toimijoiden välille toiminta- ja yhteistyöverkosto, jossa on mukana satojatuhansia ihmisiä.
Kampanjassa on mukana satoja paikallisia ja valtakunnallisia järjestöjä ja muita toimijoita.
Kampanjan sisältö
thumb|right|250px|Kirkot ovat osa rakennusperintöä. Kampanjaan mukaan ilmoittautuneet yhteisöt järjestävät tapahtumia, toimintoja ja hankkeita, tuottavat aineistoa ja artikkeleita lehdistölle sekä julkaisuja, jotta tieto kulttuuriympäristön tilasta ja mahdollisuuksista leviäisi mahdollisimman laajalle.
Kunnissa, missä suurin osa mm. kaavoituspäätöksistä tehdään, ei aina ole tarpeeksi tietoa ympäristöarvoista tai niiden merkitystä välttämättä tunnusteta. Puutteet tiedoissa ja taidoissa luovat helposti noidankehän, joka johtaa kulttuuriympäristöarvojen vähättelyyn, vähenemiseen ja lopulta tuhoutumiseen.
Vuosisatojen kuluessa syntynyt kulttuuriperintö on liian helppo tuhota tehokkuuden tai taloudellisuuden nimissä. Kansalaisten, päätöksentekijöiden ja viranomaisten havahduttaminen JOY-kampanjalla on keino saada kulttuuriympäristöjen vaaliminen kaikkien yhteiseksi päämääräksi.
Hg
Hg tarkoittaa seuraavia:
Taitoluistelu talviolympialaisissa 1998
XVIII talviolympialaisissa Naganossa vuonna 1998 järjestettiin taitoluistelussa neljä kilpailua.
Miesten yksinluistelu
<br style="clear:both;"/>
Naisten yksinluistelu
<br style="clear:both;"/>
Pariluistelu
<br style="clear:both;"/>
Jäätanssi
<br style="clear:both;"/>
Inguušin kieli
pienoiskuva|Puhuttua inguušia nauhoitettuna 1900-luvun alussa. Inguušin kieli (inguušiksi гIалгIай мотт, galgai mott) on Venäjällä lähinnä Ingušiassa asuvien inguušien puhuma pohjoiskaukasialainen kieli. Sillä on virallinen asema Ingušian tasavallassa.
Madeiran ralli 2008
Madeiran ralli 2008 eli viralliselta nimeltään ''49. Rali Vinho da Madeira 2008'' ajettiin Portugalille kuuluvalla Madeiran saarella 1. - 2. elokuuta 2008. Rallin keskuspaikkana toimi saaren pääkaupunki Funchal. Ralli sisälsi 21 erikoiskoetta, yhteispituudeltaan 292,16 km, kaikki kestopäällysteellä.
Ralli kuului sekä IRC- että ERC-rallisarjoihin ja oli lisäksi Portugalin mestaruussarjan viides osakilpailu. Kilpailuun ilmoittautui 58 autokuntaa joista maaliin pääsi 34.
Inguušin kieli
Levinneisyys ja puhujamäärä
Inguušit asuvat etupäässä Ingušiassa ja Pohjois-Ossetiassa. 1800- ja 1940-lukujen väestönsiirtojen seurauksena pieniä inguuširyhmiä on myös Keski-Aasiassa ja Lähi-idän maissa. Vuonna 1989 Neuvostoliitossa laskettiin olevan 237 400 inguušia, joista 163 800 asui silloisessa Tšetšeno-Ingušetiassa, 32 800 Pohjois-Ossetiassa ja 19 900 Kazakstanissa. Inguušin kielen puhujia oli Venäjällä 212 300 henkeä. Venäjän inguušeista 98,2 % ilmoitti äidinkielekseen inguušin ja 1,6 % venäjän. Toisena kielenään venäjää puhui 80,2 %.
Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 413 000 inguušia ja 405 300 inguušin kielen puhujaa. 92,2 % inguušeista osaa inguušia, 87,7 % venäjää ja 1,6 % tšetšeeniä. Pieni osa tšetšeeneistä puhuu vastaavasti inguušia. Ingušian tasavallan koko väestöstä 86,6 % osaa venäjää ja 76,7 % inguušia.
Myllykoski
Myllykoski voi viitata seuraaviin asioihin:
Inguušin kieli
Historia ja murteet
Venäjällä käytetyn luokittelun mukaan inguuši kuuluu itäkaukasialaisten (nahilais-dagestanilaisten) kielten nahilaiseen haaraan. Sen lähin sukukieli on tšetšeeni, josta se on eriytynyt vasta neuvostoaikana luodun kirjakielen vaikutuksesta. Niistä on käytetty yhteistä nimitystä vainahilaiset kielet. Inguušissa ei ole murteita.
Inguušien yhteydet tšetšeeneihin ja alueen muihin kansoihin kuten kabardeihin, osseeteihin ja georgialaisiin ovat aina olleet läheiset ja vieraiden kielten taitoa on suuresti arvostettu. Inguušin sana mott tarkoittaa ’kielen’ lisäksi myös ’oikeaa käyttäytymistä’. Ilmaisut наьха мотт ховш ва ’puhuu ihmisten kieltä, osaa käyttäytyä’ ja наьха мотт ховш вац ’ei puhu ihmisten kieltä, ei osaa käyttäytyä’ luonnehtivat ihmistä positiivisesti tai hyvin negatiivisesti.
Kirjakieli
Inguušin kirjakieli luotiin 1920-luvun alussa latinalaisen kirjaimiston pohjalta. Sitä ennen inguušit olivat jossain määrin käyttäneet arabialaista kirjaimistoa. Vuonna 1938 siirryttiin kyrilliseen aakkostoon. Kielelle ominaisia äänteitä ilmaistaan kirjainyhdistelmien ja lisämerkin Ӏ (palotška) avulla. Kirjaimiston puutteena on se, ettei siinä merkitä pitkien ja lyhyiden vokaalien eroa.
Inguušin aakkosto kirjainyhdistelmineen
Vuonna 1994 hyväksytyn Ingušian perustuslain mukaan inguuši on tasavallan toinen virallinen kieli venäjän kielen rinnalla. Kielellä julkaistaan koulujen oppikirjoja, lastenkirjoja sekä alkuperäistä ja käännettyä kaunokirjallisuutta. Kouluissa sitä opetetaan aineena. Inguušiksi ilmestyy sanoma- ja aikakauslehtiä, kieltä käytetään radiossa ja televisiossa. Nazranissa toimii kaksi teatteria, jotka esittävät inguušinkielisiä näytelmiä. Viranomaistoiminnassa kieltä käytetään lähinnä suullisesti.
Nykytilanne
Kielen asema yhteisön suullisena kommunikaatiovälineenä on vakaa, eikä sitä pidetä mitenkään uhanalaisena. Kirjallinen käyttö on kuitenkin melko vähäistä, ja monissa perheissä puhutaan venäjää tai venäjän ja inguušin sekakieltä. Viime aikoina inguušin arvostus on noussut ja sen käyttöalaa pyritään laajentamaan.
Digitaalipiirit
Digitaalipiirit ovat elektroniikassa ja tietokonetekniikassa piirejä, jotka käsittelevät signaaleja muutaman (yleensä kahden) erillisen signaalitason avulla. Yleensä nämä signaalitasot merkitään "0" ja "1" ja käytännön kytkennässä niitä vastaavat esimerkiksi 0 V ja +5 V jännitteet. Käytännössä kaikkien nykyisten tietokoneiden suorittimet on toteutettu digitaalipiireinä. Digitaalipiireistä poiketen analogiset piirit käsittelevät jatkuvasti portaattomasti muuttuvia signaalitasoja. Digitaalipiirien toimintaa käsittelevää tekniikan alaa voidaan kutsua digitaalitekniikaksi, tai tietokonetekniikaksi sillä alat liittyvät läheisesti toisiinsa. Piirien fyysinen toteuttaminen taas liittyy elektroniikkaan.
Usein esimerkiksi sulautetuissa järjestelmissä on periaatteessa mahdollista toteuttaa tietty laitteelta vaadittu toiminto (algoritmi) joko ohjelmistolla, jota suorittaa ohjelmoitava suoritin, tai vaihtoehtoisesti tarkoitusta varten erityisesti suunnitellulla digitaalipiirillä. Toisin sanoen algoritmi voidaan siis toteuttaa joko ohjelmalla, joka ohjaa yleiskäyttöisen digitaalipiirin toimintaa, pelkällä tarkoitusta varten suunnitellulla digitaalipiirillä, tai näiden yhdistelmänä jossa osa algoritmista toteutetaan ohjelmallisesti ja osa pelkällä piirillä.
Tyypit
Usein digitaalipiirit toimivat tahdistettuna johonkin halutun suuruiseen oskillaattorin tuottamaan kellotaajuuteen, jolloin piiri saadaan esimerkiksi suorittamaan jokin toiminto tietyin aikavälein. Tällaista piiriä kutsutaan synkroniseksi piiriksi. Asynkroniset piirit taas eivät käytä kellosignaalia toimintojensa tahdistukseen, vaan toisistaan riippuvat alilohkot käyttävät kättelyprotokollaa toimintansa tahdistamiseen. Asynkronisten piirien suunnittelu on huomattavasti vaikeampaa, mutta toisaalta niiden suorituskyky on parempi ja tehon kulutus pienempi
Digitaalipiirien suunnittelu ja valmistus
Piirien toimintaa tutkitaan ja suunnitellaan Boolen algebran avulla. Yksinkertaisen digitaalipiirin toiminnallisuus voidaan esittää totuustauluna, jossa on listattu kaikki sisääntulosignaalien mahdolliset kombinaatiot ja niitä vastaavat lähdöt. Mikäli piiri on sekventiaalinen, eli sen seuraava tila riippuu sisääntulojen lisäksi piirin edellisestä tilasta, voidaan piirin toiminta esittää tilakoneena, joka edelleen voidaan muuntaa totuustauluksi. Totuustaulusta voidaan johtaa loogisista operaatioista (AND, OR, yms.) muodostuvat lausekkeet lähdöille käyttämällä esimerkiksi Karnaugh’n karttaa, kun lähtöjen lukumäärä on pieni.
Nämä lausekkeet ovat toteutettavissa fyysisesti loogisilla porteilla, jotka nykyään koostuvat tyypillisesti muutamasta mikropiirillä olevasta transistorista. Monimutkaisia digitaalipiirejä voidaan suunnitella ja simuloida esimerkiksi tietokoneavusteisilla suunnittelutyökaluilla (CAD), tai nostaa abstraktiotasoa käyttämällä laitteistokuvauskieliä joilla piirin toiminnalle voidaan antaa formaali tietokoneohjelmaa muistuttava kuvaus. Laitteistokuvauskielellä kirjoitettua mallia voidaan usein hyödyntää logiikkasynteesissä, joka nopeuttaa ja helpottaa valmistusprosessia siirtämällä suuren osan työstä tietokoneohjelmalle (ns. synteesityökalu).
Rakenneosat
Digitaalipiirien rakenneosia ovat:
Villikkala
Villikkala voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
UNIVAC I
UNIVAC I (UNIVersal Automatic Computer I) oli ensimmäinen yhdysvaltalainen kaupallisesti valmistettu tietokone. Ensimmäinen UNIVAC toimitettiin Yhdysvaltain väestönlaskentavirastolle 31. maaliskuuta vuonna 1951. Ensimmäinen kaupallinen tietokone Ferranti Mark 1 oli toimitettu vain hieman aiemmin. UNIVACin suunnittelivat John Mauchly ja Presper Eckert, jotka olivat aiemmin suunnitelleet ENIAC-tietokoneen. Konetta valmistettiin kaikkiaan 46 kappaletta, ja sen seuraajia olivat muun muassa UNIVAC II ja UNIVAC III.
UNIVAC I sai mainetta Yhdysvaltain vuoden 1952 presidentinvaalien aikaan, kun CBS-televisioyhtiön tietokoneajo ennusti odotusten vastaisesti, mutta oikein, että republikaanien Dwight D. Eisenhower tulisi voittamaan vaalit. Tietokoneen ohjelmoinnin ja tietojen syötön oli tehnyt Grace Murray Hopper ryhmänsä kanssa.
Tekniikka
UNIVAC I perustui elektroniputkeen, painoi 13 tonnia ja kulutti 120 kilowattia sähköenergiaa. Koko tietokonejärjestelmä vei lattiapinta-alaa noin 116 neliömetriä ja oli 2,6 metriä korkea. Järjestelmään kuului keskusyksikkö, operaattorin ohjauskonsoli, joukko nauha-asemia, muutama kirjoitin sekä ylläpidossa tarpeellinen oskilloskooppi.
Monien muiden varhaisten tietokoneiden tapaan myös UNIVAC käytti binäärijärjestelmän sijasta kymmenjärjestelmää, joskin kymmenjärjestelmän numerot ilmaistiin excess-3-koodattuina osana 7-bittistä (pariteettibitti + 6 databittiä) merkistöä, johon kuului myös kirjaimisto ja joukko välimerkkejä. Järjestelmässä käytettiin ryhmittelyä, joten yhden merkin sisältö oli siis Esimerkiksi luku nolla kuvattiin (kuten vastaava merkkikin) binäärisenä 100 0011. Sananleveys oli 12 merkkiä, ja keskusmuistia oli 1 000 sanaa. Muisti oli toteutettu elohopeatankeilla, joihin yksittäiset bitit tallennettiin jatkuvasti vahvistettuina kaikujen sarjoina. UNIVAC suoritti noin 1 905 laskuoperaatiota sekunnissa.
Haudankylmyyden mailla
Haudankylmyyden mailla on suomalaisen black metal -yhtye Hornan toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Solistitium Records.
Ho
Ho tarkoittaa seuraavia:
Luettelo Loiret’n kunnista
border|right|200px|Loiret'n sijainti Tämä on luettelo Loiret'n departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 343 kuntaa.
Luettelo Euroopan unionin kannalta haitallisista vieraslajeista
Luettelo Euroopan unionin kannalta haitallisista vieraslajeista sisältää ne vieraslajit, jotka Euroopan unioni on katsonut koko unionin kannalta haitallisiksi. Luettelo on vahvistettu 4. joulukuuta 2015. Sitä on viimeksi päivitetty vuonna 2022.
Kasvit
Luettelon lähde:
B. H. Päivänsalo
thumb|right|B. H. Päivänsalo vuonna 1899 Bror Hannes (B. H.) Päivänsalo (vuoteen 1906 Helander; 1. tammikuuta 1875 Turku – 23. elokuuta 1933) oli suomalainen pappi, kansanedustaja ja kirjailija sekä v. 1926 perustetun Suomen sisälähetysliiton perustaja.
Henkilöhistoria
Päivänsalon vanhemmat olivat kenkäkauppias Johan Helander ja Augusta Magdalena Jansson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1895, teologian kandidaatiksi 1898, teologian lisensiaatiksi 1894 ja teologian tohtoriksi 1907. Päivänsalo vihittiin papiksi 1899. Hän teki opintomatkoja Egyptiin ja Palestiinaan 1927 ja 1929 sekä Kreikkaan ja Vähään Aasiaan 1928.
Päivänsalo toimi Heinolan opettajaseminaarin uskonnon ja historian lehtorina 1901–1907 sekä Helsingin kaupunkilähetyksen johtajana 1906–1917 ja 1921–1933. Hän oli Helsingin pohjoisen suomalaisen seurakunnan kappalaisena 1915–1917 ja Kuopion maaseurakunnan kirkkoherrana 1917–1921.
Päivänsalo oli suomalaisen puolueen ja kokoomuksen kansanedustajana 1917–1918 (Kuopion läänin läntinen vaalipiiri) ja 1929–1933 (Uudenmaan läänin vaalipiiri). Hän kuului myös Helsingin kaupunginvaltuustoon.
Päivänsalon puoliso oli Laina Elisabet Leidenius. Päivänsalon poikia olivat Suomen kristillisen liiton ensimmäinen puheenjohtaja Olavi Päivänsalo (1916–1984), Pornaisten kirkkoherra Armo Päivänsalo (1902–1973), kasvatustieteen professori Paavo Päivänsalo (1918–2004) ja Helsingin Kaupunkilähetyksen johtaja, teologian tohtori Veikko Päivänsalo (1903–1978). Bror Hannes Päivänsalon pojanpoika on tietokirjailija ja kristinuskon puolustaja Martti Päivänsalo. Päivänsalon tyttärestä Rauha Aulikki Päivänsalosta (s. 1904) tuli lääkäri. Kauppaneuvos Hugo Helander oli puolestaan Bror Hannes Päivänsalon veli.
Belfrage
pienoiskuva Belfrage on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 782. Suku on lähtöisin Skotlannista, missä Penningtonin herra Gulilelm Belfrage mainitaan ritarina. Tämän jälkeläinen Hans Belfrage (1614–1668) muutti äitinsä kanssa Ruotsiin vuonna 1642 ja tuli kauppiaaksi ja pormestariksi Wenersborgiin. Hänet aateloitiin vuonna 1666. Hänen aikuisikään eläneet poikansa antautuivat sotilasuralle ja kohosivat everstiluutnanteiki. Henric Johan (1640–1706) oli ensin Jönköpingin ratsuväen everstiluutnantti ja lopulta Göteborgin ratsuväen everstiluutnantti. Hänen jälkeläisensä Johan Lennart (1754–1820) oli Bohusin rykmentin eversti 1796 ja prikaatinpäällikkö vuonna 1808.
Andrew York
Andrew York (s. 1958) on yhdysvaltalainen klassinen kitaristi ja säveltäjä. Hän on kitarasävellyksillään ja -sovituksillaan saavuttanut laajaa tunnustusta sekä kitaristien, että yleisön keskuudessa, erityisesti John Williamsin levytettyä kaksi hänen teostaan. York oli vuodesta 1990 lähtien Grammy-palkitun Los Angeles Guitar Quartetin jäsen, josta hän erosi vuonna 2006 voidakseen keskittyä enemmän omiin taiteellisiin projekteihinsa.
Hs
Hs tai HS tarkoittaa seuraavia:
Richard A. Harris
Richard A. Harris on yhdysvaltalainen leikkaaja. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta vuonna 1956. Hänen tunnetuimpia leikkauksia elokuvissa on ollut Titanic, Last Action Hero ja Äiti kulta.
Iván Pedroso
Iván Lázaro Pedroso Soler (s. 17. joulukuuta 1972 Havanna, Kuuba) on kuubalainen pituushyppääjä.
Pedroso ylitti kahdeksan metriä jo heinäkuussa 1990, 17 vuoden iässä. 1990-luvulla hän kamppaili kansainvälisellä huipulla Carl Lewisin ja Mike Powellin kanssa, mutta kun he lopettivat, ei Pedrosolle tahtonut löytyä varteenotettavia haastajia. Vuonna 1995 Pedroso hyppäsi Sestrieressä 1,2 metrin myötätuuleen tuloksen 896 cm, joka oli senttimetrin pitempi kuin Powellin nimissä ollut maailmanennätys. Ennätystä ei kuitenkaan hyväksytty, koska virkailija oli seissyt tuulimittarin edessä.
Silmämääräisesti arvioituna Pedroso on hypännyt yli 9 metrin, tosin yliastutun, hypyn.
José Antonio Abreu
thumb|José Antonio Abreu (2007) José Antonio Abreu (7. toukokuuta 1939 Valera – 24. maaliskuuta 2018 Caracas ) oli venezuelalainen säveltäjä, kansanedustaja ja kulttuuriministeri. Opiskeltuaan musiikkia Caracasissa hän alkoi esiintyä pianistina, cembalistina ja urkurina. Vuonna 1975 Abreu perusti Venezuelan ensimmäisen sinfoniaorkesterin.
Abreu perusti Venezuelaan 1975 myös lapsiorkesterin, josta kehittyi Simón Bolívar -nuoriso-orkesteriverkosto. Orkesteria on johtanut hänen entinen oppilaansa Gustavo Dudamel. Lisäksi Venezuelaan on perustettu neljä vankilaorkesteria, ja nuoriso-orkesterien esimerkin mukaan samanlaisia orkestereita on perustettu esimerkiksi Yhdysvaltoihin, Saksaan ja Britanniaan.
Abreu on säveltänyt muun muassa kamarimusiikkia, pianokappaleita ja kaksi sinfoniaa.
Kertausharjoitukset
thumb|300px|Todistus kertausharjoituksiin osallistumisesta vuodelta 1897.
Kertausharjoitusten tarkoitus on pitää yllä sodan ajan joukkojen suorituskykyä ja reserviläisten sotilastaitoja. Kertausharjoitus on asevelvollisen oikeus, mutta niihin osallistuminen käskettäessä on myös velvollisuus, jonka täyttämättä jättämisestä voidaan rangaista sakkorangaistuksella.
Työntekijällä on oikeus saada työstään vapaata kertausharjoituksen suorittamista varten (ilmoitettava työnantajalle viimeistään 2 kuukautta ennen harjoitusta). Reserviläisellä on irtisanomissuoja sekä on työ- ja virkaehtosopimuksen mukainen oikeus kertausharjoituksen aikaiseen palkkaan. Kertausharjoituksen ajalta maksetaan reserviläispalkkaa ja -päivärahaa noin 70 euroa.
Toisen maailmansodan jälkeisistä Suomen puolustusvoimien kertausharjoituksista ensimmäiset järjestettiin 1950 säädetyn asevelvollisuuslain perusteella vasta 8. toukokuuta – 11. lokakuuta 1953 välisenä aikana. Tuolloin kertausharjoittelivat 1 155 upseeria ja 374 aliupseeria, jotka olivat upseerikoulutuksessa. Kertausharjoitusmääräyksen saaneet olivat valitut vapaaehtoisen ilmoittautumisen perusteella. Kertausharjoitusten pituudet vaihtelivat 15 päivästä 60 päivään.
Kertausharjoitukset Suomessa
Reserviläiset ovat asevelvollisia 43 vuotta eli 18–60-vuotiaina. Reservissä oleva asevelvollinen on velvollinen osallistumaan kertausharjoitukseen. Harjoitusten yhteenlaskettu enimmäisaika on: Kertausharjoituksia ei monessakaan tapauksessa ole näin paljoa. Toisaalta vaativimmissa reserviläisten tehtävissä kertausharjoitusvuorokausia saattaa olla enemmänkin.
Kertausharjoituksia ovat muun muassa tehtäväkohtaiset harjoitukset (esimerkiksi avain- ja erikoishenkilöstö), runkohenkilöstön harjoitukset ja joukkokohtaiset harjoitukset.
Harjoituksesta voi saada anomuksesta vapautuksen, mikäli siihen on tosiasialliset perusteet.
Vuosittain kertausharjoituksissa on koulutettu noin 27 000 reserviläistä. Vuosina 2012–2014 koulutettiin vain noin 4 000 reservilästä puolustusvoimien säästämisvelvoitteiden vuoksi. Vuodesta 2015 alkaen koulutettavien reserviläisten määrä on noin 18 000 vuodessa.
Eri tavoilla vuosittain koulutetaan jopa 45 000 reserviläistä: Puolustusvoimien kertausharjoituksissa 18 000, puolustusvoimien järjestämissä vapaaehtoisissa harjoituksissa ja puolustusvoimien MPK:lta tilaamassa sotilaallisessa koulutuksessa 11 000 ja MPK:n sotilaallisia valmiuksia kehittävässä koulutuksessa noin 16 000 reserviläistä.
Reservin ylennysten yhtenä ehtona on sotilasarvosta riippuen tietty määrä kertausharjoituspäiviä ja vähintään viisi vuotta edellisestä ylennyksestä. Ylennys perustuu aina poikkeusolojen tehtävään ja kokonaisharkintaan eikä ole automaattinen, vaikka kertausharjoitusvuorokausimäärät täyttyisivätkin.
Suoritetut kertausharjoitukset merkitään Puolustusvoimien rekisteriin ja mahdollisesti myös sotilaspassiin.
Velvoittavien, pakollisten kertausharjoitusten lisäksi reserviläiset voivat palvella vapaaehtoisissa harjoituksissa. Reserviläiset voivat kehittää sotilaallista osaamistaan ja toimintakykyään myös omatoimisesti verkossa (https://www.pvmoodle.fi) sekä osallistumalla Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen (MPK) ja reserviläisjärjestöjen koulutukseen.
Merkittävää osaamista reserviläisille antavat palvelu kriisinhallintatehtävissä.
Reserviläisen ura ja poikkeusolojen sijoitus voi muodostua esimerkiksi seuraavasti:
Reserviläisten osaamista voidaan hyödyntää yhteiskunnan kokonaisturvallisuuden eri tehtävissä.
Kertausharjoituksista voi myös kieltäytyä hakemalla täydennyspalvelukseen, jonka Lapinjärven koulutuskeskus järjestää, ja jonka pituus on käytännössä aina viisi vuorokautta.
Täydennyskurssit reservissä
Puolustusvoimat jatkaa miehistöön kuuluvien reserviläisten kouluttamista aliupseereiksi sekä reservin aliupseerien kouluttamista reservin upseereiksi osana reservin koulutusjärjestelmää. Molempaan koulutukseen hyväksytään vuosittain noin 20–30 reserviläistä.
Vapaaehtoiset harjoitukset
Vapaaehtoiset harjoitukset (VEH) ovat Puolustusvoimien johtamia harjoituksia, joihin osallistuminen on vapaaehtoista ja joista maksetaan päivärahaa, mutta ei makseta reserviläispalkkaa. Nämä kuitenkin kartuttavat kertausharjoitusvuorokausia. VEH harjoitukseen osallistumiseen on otettava palkatonta vapaata töistä (=lomaa).
Maanpuolustuskoulutusyhdistys
Maanpuolustuskoulutusyhdistys toimeenpanee vapaaehtoisesta maanpuolustuksesta annetun lain (556/2007) 17 §:n perusteella Puolustusvoimien tilaamaa sotilaallista koulutusta. Tämän lisäksi MPK järjestää julkisena hallintotehtävänään sotilaallisia valmiuksia palvelevaa koulutusta ja arjen turvallisuutta kehittävää koulutusta. Nämä koulutustapahtumat eivät ole kertausharjoituksia. Sotilaalliset lisäkurssit ja eräät muut kurssit kuitenkin voidaan rinnastaa kertausharjoituksiin tietyin edellytyksin. MPK:n järjestämä sotilaallisia valmiuksia palveleva koulutus voi olla myös maksullisia siihen osallistuvalle.
Kertausharjoituksista vapauttaminen
Kertausharjoituksesta voidaan asevelvollisen hakemuksesta vapauttaa asevelvollinen:
Kertausharjoituksesta ilman lupaa pois jäävä voidaan tuomita palvelusrikoksesta sakkoihin
Kertausharjoitusten arviointi ja kehittäminen Suomessa
Kertausharjoituksissa koulutettujen joukkojen koulutustasoa mitataan ja arvioidaan vertaamalla joukkoa sen suorituskykyvaatimuksiin. Kertausharjoitusten toteuttamista ohjataan laatusuosituksilla, alan parhailla käytännöillä.
Kertausharjoituksen lopulla tehdään kaikille osallistujille nimetön kysely, jossa he arvioivat kokonaisuudessa saamaansa koulutusta. Tulokset käsitellään kehittämistarpeiden ja erityisesti kehittämisesitysten tunnistamiseksi.
Kansainvälisistä operaatioista saadut kokemukset ja parhaat käytännöt (Lessons Learned) siirretään soveltuvilta osilta kansalliseen koulutukseen.
Puolustusvoimien koulutuskulttuurin kehittymistä seurataan ja arvioidaan varusmiesten loppukyselyjen, reserviläiskyselyjen ja kouluttajakyselyjen avulla. Muutokset ja kehitystrendit yhdessä tutkimustiedon kanssa antavat perusteita tavoitteiden ja laatusuositusten tarkistamiseen sekä voimavarojen kohdentamiseen.
Reservin koulutuksen sisältöä kehitetään tunnistamalla ja jakamalla alan parhaita käytäntöjä. Uudet menettelytavat testataan harjoituksissa sekä siirretään käytäntöön ohjesääntöjen, oppaiden ja käsikirjojen sekä ammattisotilaiden täydennyskoulutuksen avulla.
In
In tarkoittaa seuraavia:
Zack Steffen
pienoiskuva|Zack Steffen vuonna 2019. Zack Steffen (s. 2. huhtikuuta 1995) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on maalivahti. Hän edustaa sarjatasolla Manchester Cityä.
Steffen syntyi Coatesvillessä, Pennsylvaniassa. Junioritasolla hän pelasi Sowningtown West High Schoolissa, West Chester Unitedissa, FC Delcossa, Philadephia Unionissa ja Maryland Terrapinsissa.
Seurajoukkueura
Ammattilaisuransa Steffen aloitti SC Freiburgin 2. joukkueessa, jossa pelasi 14 ottelua kaudella 2015–2016. Hän oli myös seuran edustusjoukkueen kirjoilla. Tämän jälkeen Steffen siirtyi Major League Soccerissa pelaavaan Columbus Crew’hun kesällä 2016. Hän oli syyskauden 2016 lainalla Pittsburgh Riverhounds SC:ssä, jossa pelasi yhdeksän United Soccer Leaguen ottelua, ja palasi lainan päätyttyä Columbus Crew’hun. Siellä hän pelasi pudotuspelit mukaan lukien 84 Major League Soccer -ottelua. Columbus Crew’sta hän siirtyi 6,82 miljoonalla eurolla Englannin Valioliigassa pelaavaan Manchester Cityyn kesällä 2019. Steffen oli vuoden lainalla Fortuna Düsseldorfissa, jossa pelasi 17 bundesliigaottelua, minkä jälkeen hän palasi Manchester Cityyn. Kahdella ensimmäisellä City-kaudellaan hän on pelannut yhteensä kaksi ottelua sekä Valioliigassa että Mestarien liigassa, yhdeksän ottelua FA Cupissa ja seitsemän ottelua liigacupissa. Hän pelasi voitokkaassa liigacupin loppuottelussa 2021.
Steffen on pelannut kaikkiaan 146 peliä ammattilaisuransa aikana, päästänyt 198 maalia, pitänyt 41 ottelussa vastustajan maaleitta ja saanut 7 keltaista korttia (tilanne 23.5.2022).
Maajoukkueura
Steffen pelasi useissa Yhdysvaltojen juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi kaikki viisi ottelua Yhdysvaltojen karsiutuessa puolivälierissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015. Yhdysvaltojen maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan tammikuussa 2018. Hän pelasi viisi ottelua USA:n saadessa hopeaa CONCACAF Gold Cupissa 2019. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Costa Ricaa vastaan lokakuussa 2021. Kaikkiaan hän on 23. toukokuuta 2022 mennessä pelannut 29 A-maaottelua, joissa hän on päästänyt 28 maalia ja pitänyt 12 ottelussa vastustajan maaleitta.
San Hermenegildo (1789)
San Hermenegildo oli Espanjan laivaston vuonna 1789 vesille laskettu 112-tykkinen Santa Ana -luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Havannasta. Alus laskettiin vesille vuonna 1789.
Palvelus
Alus kuului kesällä 1800 Ferroliin koottuun amiraali Mazzaredon laivastoon, jonka muut alukset olivat: Argonauta, Real Carlos, San Fernando, San Antonio ja San Agustin. Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Sir John Borlase Warrenin, jonka lippulaivana oli HMS Renown, laivasto-osasto hyökkäsi kesäkuussa Ferrolissa olleen espanjalaisosaston kimppuun. Kenraaliluutnantti Sir James Pulteneyn johtamia maajoukkoja kuljettavien alusten lisäksi Warrenin osastoon kuuluivat HMS London, HMS Impétueux, HMS Captain, HMS Courageux, HMS Amelia, HMS Indefatigable, HMS Amethyst, HMS Stag, HMS Brilliant ja HMS Cynthia. Maajoukot laskettiin tykkeineen maihin 25. kesäkuuta ja joukot miehittivät Ferrolia ympäröineet vuoret seuraavana aamuna. Hyökkäys kuitenkin lopulta epäonnistui ja espanjalaisalukset ja kaupunki jäivät valtaamatta.
Alus kuului 1801 vara-amiraali Don Juan Joaquin de Morenon laivueeseen, johon kuului viisi espanjalaista ja yksi ranskalainen linja-laivaa, kolme fregattia ja luggertti. Laivue lähti Ferrolista ja saapui 8. heinäkuuta Cadiziin, josta laivue lähti merelle seuraavana aamuna liittyen kontra-amiraali Linois'n Algercirasin edustalle ankkuroituneeseen ranskalaiseen laivueeseen. Yhdistyneeseen laivastoon kuului aiemmin mainittujen espanjalaisalusten lisäksi seitsemän ranskalaisalusta.