cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hevosen askellaji
Ravi
Vuonna 1872 yhdysvaltalainen liikemies Leland Stanford väitti vastoin tuolloista yleistä käsitystä, että hevonen ravatessaan irtoaa välillä kokonaan maasta. Aikaisemmin oli luultu, että ravaavalla hevosella ainakin yksi kavio koskettaa maata koko ajan. Ihmissilmälle hevosen liikesarjat ovat liian nopeita, joten Stanford palkkasi valokuvaaja Eadweard Muybridgen ratkaisemaan asian ja kuvaamaan omistamaansa kuuluisaa kilparavuri Occidentia. Vuoteen 1878 mennessä Muybridge oli onnistunut parinkymmenen kameran avulla kuvaamaan liikkuvaa hevosta siten, että ravin liitovaihe saatiin selvästi näkyviin. Syntyneen kuvasarjan nimi on The Horse in Motion.
Tasaisuutensa vuoksi ravi on ajossa suosituin nopea askellaji. Erityisen nopeaa ravia ajetaan ravikilpailuissa. Maailman huippuravureiden nopeimmat kilometriajat vastaavat noin 50 km/h nopeutta, lämminveriravureita raskaampien suomenhevosten huippuajat noin 45 km/h. Tällainen nopeus ei kuitenkaan pysy yllä muutamaa kilometriä pitempään ja vaatii hyvän, tasaisen juoksuradan ja kevyet kilpavarusteet.
Ravia erittäin kootussa ja korkeassa muodossa ovat esimerkiksi korkean tason kouluratsastuksessa käytetty passage eli liitoravi, jossa hevonen ikään kuin leijailee ravissa eteenpäin, sekä piaffe, jossa hevonen ravaa koottuna miltei paikoillaan. Piaffessa hevosen takaosa on "rungon alla" ja eläin polkee voimakkaasti ja rytmikkäästi nostaen jalkojaan korkealle. Hevoset ja erityisesti oriit esittävät sekä passagea että piaffea myös luonnostaan vaikkapa "mahtaillessaan" laitumella muille hevosille.
Laukka
thumb|240px|Normaali kolmitahtinen laukka
Laukka voi hajota nelitahtiseksi hevosen laukatessa hyvin hitaasti, jolloin puhutaan "nelitahtisesta" tai "nelitahtihölkötyksestä". Nelitahtista laukkaa pidetään virheellisenä.
Laukkaan siirtymistä paikalta (seisaalta), käynnistä tai ravista kutsutaan laukannostoksi. Laukka valitaan normaalisti hevosen tasapainon vuoksi siten, että sisäjalka eli kaarteen puoleinen (tai kentän keskustan puoleinen) jalka johtaa: vasempaan kierrokseen ratsastetaan siis vasenta laukkaa, oikeaan oikeaa. Tätä kutsutaan myötälaukaksi. Jos ratsastajan tahdosta ratsastetaankin harjoituksen vuoksi ulkojalan laukkaa, kyseessä on vastalaukka. Muussa tapauksessa ulkojalan laukka on väärää laukkaa. Ristilaukasta puhutaan, kun hevonen laukkaa epäpuhtaasti siten, että sen taka- ja etuosa ovat eri laukassa tai etuosa laukkaa ja takaosa ravaa. Laukan voi vaihtaa vaikkapa oikeasta vasemmaksi joko muutaman käynti- tai raviaskeleen kautta tai niin kutsutusti askeleessa eli yhden askeleen aikana laukassa, jolloin hevonen vaihtaa laukan puolen liitovaiheen aikana. Puhdas laukanvaihto askeleessa vaatii ratsastajalta täsmällistä apujen käyttöä, muuten tuloksena on herkästi ristilaukka. Laukanvaihdot ovat kouluratsastusliike, jota korkeimmilla tasoilla esitetään jopa pitkiä sarjoja joka askeleella (sarjavaihdot). Laukanvaihdot ovat usein tarpeen myös esteratsastuksessa, jotta hevonen pääsee nopeasti ja tasapainossa esteeltä toiselle erisuuntaisissa kaarteissa. Vapaana liikkuessaan useimmat hevoset vaihtavat laukkaa askeleessa tarpeen tullen aivan luontevasti, mutta selässä istuva ratsastaja mutkistaa tilannetta.
Kiitolaukka, neli
thumb|240px|Muybridgen valokuvista tehty kiitolaukka-animaatio. Kiitolaukka on nelitahtista. Kiitolaukka (joskus myös nelistys tai neli) on hevosen nopein askellaji. Se on nopeaa ja venytettyä laukkaa, joka on muuttunut tavallisesta laukasta nelitahtiseksi kun takajalka ehtii astua maahan ennen ristikkäistä etujalkaa. Laukkahevoset kilpailevat laukkaradalla nopeudessa nimenomaan kiitolaukassa. Muuten kiitolaukkaa ratsastetaan lähinnä maastoretkillä avarassa tasaisessa maastossa (esimerkiksi hiekkarannalla) tai pitkillä tienpätkillä, sillä siihen vaaditaan huomattavasti tilaa. Kentällä kiitolaukkaa ei yleensä voi ratsastaa, koska tilaa ei ole riittävästi. Kiitolaukassa käytetään kevyttä istuntaa.
Kiitolaukassa hevonen voi yltää lyhyellä muutaman sadan metrin matkalla jopa 88 km/h nopeuteen; näin nopeita voivat olla lyhyisiin juoksumatkoihin erikoistuneet quarterhevoset. Englannintäysiveriset yltävät noin kilometrin laukkakilpailumatkoilla nopeimmillaan 75 km/h ja 1,5 mailin (2414 m) matkalla 60 km/h nopeuksiin. Tällaiset nopeudet edellyttävät hevosen omien edellytysten lisäksi myös hyvää, tasaista juoksurataa sekä kevyitä varusteita ja pienikokoista ratsastajaa.
Erikoisaskellajeja
Perusaskellajien lisäksi on erikoisaskellajeja, joista Euroopassa tunnetaan parhaiten islanninhevosten töltti ja passi. Nämä tarvittaessa vauhdikkaat, mutta ratsastajalle tasaisen mukavat askellajit olivat vielä keskiajalla yleisiä muuallakin maailmassa, sillä hevosta käytettiin paljon ratsuna matkanteossa. Nyttemmin ne ovat hevosten käyttötarkoitusten ja sitä myöten jalostustavoitteiden muuttumisen myötä hyvin pitkälti kadonneet eurooppalaisista hevosroduista. Varsinkin Etelä-Amerikassa kasvatetaan kuitenkin edelleen muiden muassa näissä erikoisaskellajeissa liikkuvia ratsuhevosrotuja, ja monissa roduissa (myös suomenhevosilla) esiintyy tölttitaipumusta.
Erikoisaskellajit tunnetaan maasta ja hevosrodusta riippuen hyvin monenlaisilla nimillä, mutta useimmissa tapauksissa kyse on pohjimmiltaan joko töltistä tai passista tai töltin ja ravin tai töltin ja passin välimuodosta.
Erikoisaskellajeja hyödyntävään askellajiratsastukseen käytetään yleensä hevosrotuja (askellajirodut) ja -yksilöitä (askellajihevoset), joilla on muun muassa rakenteensa ansiosta niihin selvä luontainen taipumus, mutta niitä voi myös opettaa hevoselle koulutuksen ja erikoiskengityksen avulla.
Askellajirotuja ovat islanninhevosen lisäksi muiden muassa pohjoisamerikkalaiset tennesseenwalker, missourinfoxtrotter ja amerikanratsuhevonen sekä eteläamerikkalaiset paso fino ja perunpaso.
Passi
right|thumb|240px|Animaatio passista
Passi (raviurheilussa myös peitsi) on kaksitahtinen askellaji, jossa hevosen samanpuoleiset jalat liikkuvat yhtä aikaa samaan suuntaan. Aikaisemmin passissa liikkuvia hevosia suosittiin ratsuina, koska passi on yleensä ratsastajalle ravia mukavampaa istua. Nykyisin se rajoittuu toivottuna askellajina lähinnä islanninhevosratsastukseen, jossa vauhdikasta passia (myös liitopassi) arvostetaan suuresti, sekä Pohjois-Amerikassa järjestettäviin peitsarijuoksukilpailuihin. Molemmissa tapauksissa hevoselta edellytetään nimenomaan reipasta liitovaiheen saavaa passia, ei hidasta: peitsarien ennätykset ovat selvästi kovatasoisempia kuin ravureiden, ja passaava islanninhevonen yltää samoin jopa täyden laukan nopeuteen. Kun islanninhevonen töltin sijaan liikkuu hitaassa passissa, josta liitovaihe puuttuu, puhutaan halventavasti possupassista.
Passi on selvästi ravia nopeampaa. Peitsarijuoksukilpailuissa huippuennätykset vastaavat noin 55 km/h nopeutta.
Töltti
thumb|Video nopeasta töltistä Töltti on askellaji, jota usein sanotaan islanninhevoselle ainutlaatuiseksi. Samankaltaisia askellajeja kuitenkin tavataan myös esimerkiksi Pohjois- ja Etelä-Amerikassa kehitetyillä askellajiroduilla. Näiden rotujen vastaavia askellajeja kutsutaan muilla nimillä, esimerkiksi rackiksi ja single-footingiksi.
Kun ravissa hevosen ristikkäiset jalat liikkuvat yhtä aikaa eteen ja passissa vastaavasti samanpuoleiset jalat, puhdas töltti asettuu juuri näiden kahden liikkumistavan puoliväliin: siinä on sekä ristikkäinen (diagonaalinen) että samanpuoleinen (lateraalinen) vaihe. Töltti on nelitahtista ja jalkojen poljentajärjestys on sama kuin käynnissä, mutta nopeus voi vaihdella hitaasta töltistä aina laukan nopeuteen.
Töltti on varsinkin raviin verrattuna ratsastajalle erittäin tasaista. Islantilaiset ratsastajat havainnollistavatkin joskus töltin tasaisuutta ratsastamalla laukan vauhtia mutta läikyttämättä pitelemäänsä juomaa. Moni islanninhevonen on niin pitkälti tölttihevonen, että se vapaanakin liikkuu ravin sijaan töltissä ja sitä on vaikea saada lainkaan ravaamaan. Etenkin ratsastettuna töltti kuitenkin muuttuu helposti erilaisista syistä puhtaasta askellajista joko ravi- tai passitahtiseen suuntaan.
Espanjalainen käynti
Espanjalainen käynti tarkoittaa hevosen kävelytyyliä, niin että hevosen etujalat nousevat korkeammalle kuin normaalissa käynnissä.
Matteus-passio
Matteus-passio on sävellys, joka kuvaa pääsiäisen tapahtumia käyttäen Matteuksen evankeliumin tekstiä. Tunnetuin niistä on Johann Sebastian Bachin Matteus-passio. Myös Melchior Vulpius on säveltänyt Matteus-passion, joka oli aikoinaan Suomessa hyvin suosittu.
Korpraalisiepot
Korpraalisiepot (Poecilodryas) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Korpraalisieppojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 4 lajia. Osassa lähteistä sukuun on sijoitettu 5 lajia.
Aleksandra Tšudina
pienoiskuva|Aleksandra Tšudina vuonna 1952.
Aleksandra Georgijevna Tšudina (, 6. marraskuuta 1923 – 28. lokakuuta 1990) oli 1950-luvulla Neuvostoliiton monipuolisimpia urheilijoita. Hän voitti yleisurheilussa olympiamitalin kolmessa eri kenttälajissa ja lentopallossa maailmanmestaruuksia.
Yleisurheilijana Tšudina saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Oslon EM-kilpailuissa 1946 sijoittuessaan korkeushypyssä hopealle tuloksella 157 cm. Helsingin olympialaisissa 1952 hän sai hopeaa pituushypyssä tuloksella 614 cm ja keihäänheitossa tuloksella 50,01 m sekä pronssia korkeushypyssä tuloksella 163 cm. Viisiottelu ei ollut tuolloin vielä olympiaohjelmassa, mutta Bernin EM-kilpailuissa 1954 Tšudina voitti viisiottelussa kultaa tuloksella 4526 pistettä. Hänen tuloksensa viisiottelun osalajeissa olivat 13,21 cm kuulantyönnössä, 158 cm korkeushypyssä, 25,9 s 200 metrin juoksussa, 12,0 s 80 metrin aitajuoksussa ja 573 cm pituushypyssä. Varsinaisessa pituushyppykilpailussa hän sai hopeaa tuloksella 593 cm. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi keihäänheitossa (47,05 m) ja kuudenneksi korkeushypyssä (160 cm).
Gajane
pienoiskuva|Gajanen näytös vuonna 2012. Gajane on Aram Hatšaturjanin säveltämä nelinäytöksinen baletti, jonka alkuperäinen versio valmistui 1942. Teosta on uudistettu 1952 ja 1957. Hatšaturjan laati Gajanesta myöhemmin kolme orkesterisarjaa. Teoksen tunnetuin osa on viimeiseen näytökseen sisältyvä Sapelitanssi, joka on tullut suosituksi myös itsenäisenä kappaleena. Baletin juoni sijoittuu Armenian maaseudulle ja kertoo Gajane-nimisestä urheasta maalaisnaisesta.
Aleksandra Tšudina
Tšudina hyppäsi korkeushypyn maailmanennätyksen 173 cm 22. toukokuuta 1954 Kiovassa. Se pysyi ennätyksenä kaksi vuotta. Viisiottelussa hän teki maailmanennätyspisteet 4704 Bukarestissa elokuussa 1953 ja otti ennätyksen parin kuukauden tauon jälkeen uudelleen haltuunsa syyskuussa 1955 Moskovassa syntynein ennätyspistein 4750. Hän menetti tämän ennätyksen vuonna 1956.
Gajane
Hatšaturjan sävelsi Gajanen vuosina 1940–1942 Leningradissa toimineelle Kirovin baletille. Ensiesitys oli Permissä (silloinen Molotov) 9. joulukuuta 1942. Gajanen pohjana toimi Hatšaturjanin muutamaa vuotta aiemmin Jerevanin oopperan tilauksesta säveltämä baletti Onni, jonka ensiesitys oli ollut lokakuussa 1939 Moskovassa. Sapelitanssin ei alkujaan pitänyt kuulua teokseen, mutta Hatšaturjan sävelsi sen viime hetkellä ensi-illan harjoitusten aikana, kun Kirovin baletin johtaja toivoi balettiin yhtä ylimääräistä numeroa ennen loppuhuipennusta.
Aleksandra Tšudina
Lentopalloilijana Tšudina edusti pitkään Neuvostoliiton maajoukkuetta ja voitti maailmanmestaruuden vuosina 1952, 1956 ja 1960, Euroopan mestaruuden vuosina 1949, 1950, 1951 ja 1958 sekä EM-hopeaa vuonna 1955.
Gajane
Gajanen alkuperäisen libreton laati Konstantin Deržavin ja koreografian Nina Anisimova. Ensiesityksessä Gajanen pääosan tanssi Natalja Dudinskaja. Boris Pletnjov laati uuden libreton vuonna 1957 Vasili Vainosen Bolšoi-teatteriin tekemää uutta produktiota varten. Tässä yhteydessä myös musiikkinumeroiden järjestystä vaihdettiin ja teokseen lisättiin kolme kokonaan uutta kappaletta. Hatšaturjan hyväksyi myöhemmin Pletnjovin uudistaman version baletin ensisijaiseksi versioksi.
Hatšaturjan käytti Gajanen musiikissa runsaasti kotiseutunsa Kaukasuksen kansanmusiikkia.
Wilfried Bingangoye
Wilfried Bingangoye (s. 25. maaliskuuta 1985) on gabonilainen pikajuoksija.
Wilfried Bingangoye edusti maataan sadalla metrillä vuoden 2002 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, missä hän eteni välieriin saakka. 2004 Ateenan olympialaisissa hän juoksi omassa alkuerässään ajan 10,76, mikä oli hänen oma ennätyksensä, mutta ei riittänyt jatkoon. 2005 Helsingin MM-kisoissa Bingangoye ei päässyt alkueristä jatkoon. Hänen aikansa oli 10,86. Vuoden 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Bingangoye karsiutui alkuerissä ajalla 11,27 ja Osakan MM-kisoissa 2007 ajalla 10,53. Pekingin olympialaisissa hän jäi sadan metrin ensimmäisiin alkueriin ajalla 10,87. Berliinin MM-kisoissa 2009 Bingangoye karsiutui alkuerissä ajalla 10,62. Hän pääsi myös Lontoon olympialaisiin 2012 mutta karsiutui sielläkin ajalla 10,89. Samoin kävi Rio de Janeirossa 2016 ajalla 11,03.
Bingangoye on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa. Hänen 100 metrin ennätyksensä on 10,34 ja 200 metrin 21,20.
Maskaroni
thumb|300px|Maskaroneja [[Cadizissa Espanjassa.]] Maskaroni on rakennustaiteessa renessanssin ja barokin koristeaihe, joka esittää kasviornamentiikan ympäröimää parrakasta ja yleensä groteskia miestä tai eläimen päätä.
Nadeem Iqbal
pienoiskuva|Iqbal Sotšin talviolympialaisissa 2014.Nadeem Iqbal (s. 1983) on intialainen uransa päättänyt maastohiihtäjä.
Iqbal sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 145:nneksi. Vuoden 2014 talviolympialaisissa hän hiihti perinteisen hiihtotyylin 15 kilometrillä 85:nneksi.
Yhdysvaltain Grand Prix 1988
Yhdysvaltain Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 19. kesäkuuta 1988 Detroitin katuradalla. Kilpailusta käytettiin myös nimitystä Detroitin Grand Prix.
Kilpailun voitti Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden kolmas.
Sketches of Spain
Sketches of Spain on Miles Davisin albumi vuodelta 1960. Albumi on Miles Davisin ja Gil Evansin orkesterin kanssa kolmas yhteistyönä tekemä levy.
Simon Bainbridge
Simon Bainbridge (30. elokuuta 1952 Lontoo – 2. huhtikuuta 2021 ) oli brittiläinen säveltäjä ja sävellyksen professori Lontoon Royal Academy of Musicissa sekä University of Louisvillessä Kentuckyssä Yhdysvalloissa. Bainbridge opiskeli sävellystä Royal College of Musicissa John Lambertin johdolla. Hän voitti vuonna 1997 Grawemeyer-palkinnon teoksellaan Ad Ora Incerta.
Pokkinen
Pokkinen on Oulun I kaupunginosa ydinkeskustassa. Pokkinen rajoittuu pohjoisessa Myllytulliin, idässä II kaupunginosaan Vaaraan ja etelässä III kaupunginosaan Vanhatulliin. Lännessä on ranta kauppatoreineen, teattereineen ja kirjastoineen. I kaupunginosassa asuu 0 henkilöä
Rakennettu miljöö
Alueella sijaitsevat muun muassa Oulun kaupungintalo, entinen Oulun lääninhallituksen talo sekä Oulun tuomiokirkko. Alue on liikekeskus, jossa on muun muassa Kauppakeskus Valkea sekä hotelleja, ravintoloita ja elokuvateattereita. Kaupungin sydän, Kirkkokatua ja Kauppurienkatua pitkin kulkeva kävelykatu Rotuaari, halkaisee alueen. Franzenin puiston ympäröimä Oulun vanha monumentaalikeskus sijaitsee Pokkisella.
1950–70-luvuilla Torinrantaan ja vanhan monumentaalikeskuksen välittömään läheisyyteen rakennettiin ajalle ominaisia betonielementtirakennuksia. Vanhoja puutaloja purettiin aiemmin myös surutta, ja siksi Pokkiselle on jäänyt vanhoja puutaloja kerrostalojen lomaan. Torinranta ympäristöineen on ensimmäisen kaupunginosan parhaimmin säilyneitä vanhoja osia. Liikekeskuksena Pokkinen on hyvin tiivis, mistä johtuen keskustatoiminnot eivät leviä esimerkiksi Vaaralle. Tulevaisuuden suuria hankkeita ovat uudet rotuaarit sekä ydinkortteleiden sisäiset kauppakäytävät (katetut puolijulkiset tilat).
Rotuaarin (Kirkkokatu) varrelle on jäänyt uudempien kerrostalojen lomaan myös vanhoja arvorakennuksia. Pallas-korttelissa sijaitsevat luultavasti kaupungin kauneimmat säilyneet kivitalot. Vanhoja taloja on myös vastapäisessä Kauppuri-korttelissa. Aiemmin lähes jokaisessa korttelissa sijaitsi ainakin yksi vanha arvotalo, mutta purkuvimman aikoihin rakennukset jyrättiin matalaksi, ja esimerkiksi KOP:n talon paikalle nykyiseen Yhdystorni-kortteliin rakennettiin ajan mallin mukainen Aarne Ervin suunnittelema moderni pankkitalo, nykyinen Nordean konttori. Otto Karhin puiston laidalla sijaitseva Puistola on myös yksi komeimmista keskustan vanhoista jugendtaloista.
Puistot
Pokkisen halkaisee Plaanaojana (Laanaoja, Kaupunginoja) tunnettu vanha Oulujoen sivuhaara, joka tekee mutkittelevana puistokäytävän muuten yksitoikkoiseen ruutuasemakaavaan. Tunnettuja puistoja ojan varrella ovat Pokkitörmällä sijaitseva Pokkisenpuisto, Madetojanpuisto, Hallituspuistikko, Snellmaninpuisto ja Otto Karhin keskuspuisto, joka aiemmin tunnettiin nimellä Palokunnanpuisto ja jota oululaiset kutsuvat tuttavallisemmin vain Letkunpuistoksi. Kauempana oleva Franzénin puisto ei sijaitse puistokäytävällä, mutta on erittäin keskeinen puisto vanhassa monumentaalikeskuksessa. Aiemmin puisto oli torialuetta ja nykyään onkin paljon keskusteltu siitä, pitäisikö puisto kaataa, jolloin I kaupunginosassa sijaitsisi Helsingin Senaatintorin ympäristön kaltainen keskus kirkkoineen ja muine tärkeine rakennuksineen. Kaksi muuta Plaanaojan puistokäytävästä erillään olevaa puistoa ovat Pokkisen Meritullin alueen keskuskorttelipuistoksi 2000-luvun alussa rakennettu Lohenpyrstö sekä Kiikeli- ja Elba-saarten alueella oleva Kiikelinpuisto.
Kuuslahti
Kuuslahti on kylä ja taajama Siilinjärvellä lähellä Kuopion (entisen Nilsiän) rajaa. Kuuslahden "keskustasta", Kuuslahden koululta, on matkaa Siilinjärven keskustaan noin yhdeksän kilometriä. Vuoden 2018 lopussa Kuuslahdessa asui Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan yhteensä 208 henkilöä. Kylän vaikutuspiirissä olevaa harvaanasutumpaa seutua ei Tilastokeskus tämän taajama-käsitteen piiriin tulkitse kuuluvan.
Kylällä toimii kolmiopettajainen Kuuslahden koulu, jossa on perusopetuksen alakoulun luokat yhdestä kuuteen. Koulu sijaitsee Juurusveden rannalla, josta on yhteys Kallaveteen. Koulun läheisyydessä on Kuuslahden nuorisoseurantalo.
Kuuslahdella on myös rautatien tasoristeyksiä, sillä Yara Suomen (ent. Kemira GrowHow) tehtaalta tuleva rautatie kulkee Kuuslahden halki. Kuuslahden alueella sijaitseekin Yara Suomen tehdas ja Kuuslahden kaivos, josta louhitaan apatiittia.
Kylän postinumero on 71840. Kuuslahdesta on kevyen liikenteen väylä Siilinjärvelle.
Cloud9
Cloud9 (puhekielessä C9) on vuonna 2013 perustettu pohjoisamerikkalainen elektronisen urheilun seura, jonka päämaja sijaitsee Santa Monicassa, Kaliforniassa. Seuran perustivat alun perin League of Legendsiä varten Jack -ja Paullie Etienne. Cloud9:llä on ollut vuosien varrella toimintaa monissa peleissä, kuten Counter-Strike: Global Offensive, Halo Infinite, Hearthstone, League of Legends, Overwatch, Super Smash Bros. Melee, Teamfight Tactics ja Valorant.
Historia
Cloud9 perustettiin, kun e-urheiluorganisaatio Quantic Gaming julkaisi kaikki Leauge of Legends -pelaajansa. Kaikki viisi pelaajaa kuitenkin päätyivät muodostamaan oman joukkueensa nimellä Team NomNom, mutta tiimin nimi vaihdettiin Cloud9:ksi vuoden 2013 alussa. Ensimmäinen joukkuueen pelaajat olivat Daerek "LemonNation" Hart, Hai "Hai" Du Lam , Zach "Nientonsoh" Malhas , Gabriel "Yazuki" Ng ja Jason "WildTurtle" Tran. Quantic Gaming osti myöhemmin Cloud9:n uudelleen 1. huhtikuuta 2013, ja myöhemmin se nimitti joukkueen takaisin Cloud9:ksi. Sen jälkeen joukkue vaihtoi omistajaa uudelleen toukokuussa 2013, kun entinen Team SoloMid -manageri Jack Etienne ja Paullie Etienne ostivat pelaajien sopimukset alle 20 000 dollarilla ja loivat virallisesti Cloud9-organisaation. Paullie Etienne nimitettiin operatiiviseksi johtajaksi, ja Jack Etiennen isä allekirjoitti lopulta organisaation ensimmäisen oikeusavustajan. Joukkue varmisti paikan League of Legends Championship Seriesin (LCS) kauden 3 Pohjois-Amerikan offline-karsinnassa; He kuitenkin putosivat turnauksesta lohkovaiheessa hävittyään Azure Gamingille ja Team MRN:lle. Tappion jälkeen Nientonsoh ja Yazuki lähtivät joukkueesta.
Varavalmentaja
pienoiskuva|Cloud9:n joukkue vuoden 2014 LCS Spring -turnauksessa.
Mangon yksinaika
Cloud9 aloitti ammattimaisen Super Smash Bros. -skeneen poimittuaan Evo 2013 -mestarin Joseph "Mango" Manuel Marquezin Super Smash Bros. Meleesta (Melee) toukokuussa 2014 ja hän on tämänhetkinen Cloud9:n historian pitkäkestoisin pelaaja. Mangon ensimmäinen turnaus Cloud9:n alla oli Get On My Level 2014 Torontossa, jossa hän sijoittui ensimmäiseksi. Kesäkuussa 2014 Mango sijoittui ensimmäiseksi ja toiseksi MLG Anaheim 2014 -tapahtumassa ja CEO 2014:ssa, tapaamalla Armadan molemmilla kerroilla finaalissa. Seuraavassa kuussa Mango vei kotiin toisen peräkkäisen Evolution Championship Series (Evo) -tittelinsä voitettuaan Hungryboxin EVO 2014:n finaalissa. Lokakuussa 2014 Mango voitti The Big House 4:n voitettuaan Mew2Kingin finaalissa. Vuonna 2015 Mango sijoittui neljännelle sijalle Apex 2015:ssä ja kolmannelle sijalle CEO 2015:ssä. Evo 2015:ssä Mango putosi alemman sarjan välierissä Hungryboxille. The Big House 5:ssä Mango sijoittui neljänneksi, kun hän hävisi Mew2Kingille. Mangon ensimmäinen turnaus vuonna 2016 oli GENESIS 3:ssa tammikuussa, jossa hän hävisi Armadalle finaalissa. Seuraavassa kuussa Mango sijoittui toiseksi PAX Arenalla hävittyään finaalissa Hungryboxille. Hän varmisti ensimmäisen suuren turnauksen mestaruutensa vuonna 2016 toukokuussa voitettuaan Hungryboxin DreamHack Austinin finaalissa. Samassa kuussa hän sijoittui toiseksi Get On My Level 2016 -kilpailussa hävittyään Leffenille finaalissa. Heinäkuussa 2016 Mango sijoittui neljännelle sijalle Evo 2016:ssa putottuaan Hungryboxille alemman sarjan välierissä. Seuraavassa kuussa hän voitti ensimmäisen sijan Super Smash Con 2016 -tapahtumassa kukistettuaan Hungryboxin finaalissa.
Lisävahvistusten saaminen
Elokuussa 2016 Cloud9 lisäsi toisen Super Smash Bros. -pelaajansa ja Evo 2016 -mestari Elliot "Ally" Bastien Carroza-Oyarce Super Smash Bros. Wii U:lle. Mango ja Ally osallistuivat molemmat The Big House 6 -tapahtumaan lokakuussa 2016. Terveysongelmiin vedoten Ally putosi Smash 4 -turnauksesta pudottuaan alempaan luokkaan. Mango vei kotiin toisen The Big House -tittelinsä Cloud9:n alla voitettuaan Armadan lähitaistelun finaalissa. Vuoden 2016 lopussa Cloud9 allekirjoitti Daniel "Tafokints" Leen Mangon valmentajaksi. Ally ja Mango kilpailivat GENESIS 4:ssä tammikuussa 2017. Molemmat sijoittuivat turnauksissaan toiseksi, kun Ally putosi MKLeolle Smash 4 -finaalissa ja Mango putosi Armadalle lähitaistelufinaalissa. EVO 2017 -tapahtumassa Ally epäonnistui puolustamaan Smash 4 EVO -titteliään vuonna 2016 ja sijoittui 32 parhaan joukkoon. Lähitaisteluturnauksessa Mango pääsi finaaliin, mutta putosi Armadalle finaaliottelussa ja sijoittui toiseksi. Seuraavassa kuussa Mango puolusti Super Smash Con -titteliään voitettuaan Super Smash Conin 2017. He kilpailivat The Big House 7 -tapahtumassa lokakuussa 2017. Ally sijoittui Smash 4 -turnauksen kahdeksan parhaan joukkoon ja Mango sijoittui lähitaisteluturnauksen kuuden parhaan joukkoon. Tammikuussa 2018 Ally ja Mango kilpailivat GENESIS 5:ssä, jolloin Ally sijoittui yhdeksänneksi ja Mango viidenneksi.
Paluu yksinaikaan
31. maaliskuuta 2018 Mangon valmentaja Tafokints ilmoitti lähtevänsä organisaatiosta liittyäkseen Counter Logic Gamingin liiketoiminnan kehityspäälliköksi. Viisi päivää tämän jälkeen Ally jätti Cloud9:n. Evo 2018 -tapahtumassa Mango sijoittui kahdeksan parhaan joukkoon. Mango kilpaili ensimmäisessä Super Smash Bros. Ultimate -turnauksessaan kesäkuussa 2018 ja sijoittui neljän parhaan joukkoon. Loppuvuoden 2018 aikana Mango ei voittanut turnausta, mutta sijoittui kolmen parhaan joukkoon viidestä turnauksesta, mukaan lukien Shine 2018, The Big House 8 ja Smash Summit 7. Toukokuussa 2019 Mango voitti Get On My Level 2019 -kilpailun, mikä päätti hänen 19 tapahtumaa kestäneen ja lähes kaksivuotisen sarjansa ilman turnauksen voittoa. Hän voitti vuoden toisen lähitaistelu-majorinsa lokakuussa voitettuaan Zainin The Big House 9 -finaalissa. Mango aloitti vuoden 2020 kolmannella sijalla GENESIS 7:ssä. Heinäkuussa 2020 hän sijoittui toiseksi Ludwig Ahgren Championship Series 2:ssa hävittyään Zainille finaalissa. Marraskuussa Mango oli kakkonen Smash Summit 10:ssä. Mango päätti vuoden 2020 voitolla Ludwig Ahgren Championship Series 3:ssa kukistettuaan iBDW:n finaalissa.
Historia
Cloud9 ilmoitti perustaneensa heidän Hearthstone -divisionaansa hankittuaan DogeHouse -tiimin 26. kesäkuuta 2014. Joukkueeseen liittyivät pelaajat Marcin "Gnimsh" Filipowicz, Cong "StrifeCro" Shu, Rumay "Hafu" Wang, Alexandr "Kolento" Malsh ja Jan "Ekop" Palys, ja Gnimsh nimitettiin joukkueen kapteeniksi. Lisäksi tiimi otti Andrew "TidesofTime" Biessenerin myöhemmin samana vuonna. Kolento voitti joukkueen ensimmäisen suuren turnauksen voitettuaan Viagame House Cupin #1 lokakuussa 2014; seuraavana kuussa hän voitti DreamHack Hearthstone Championshipin. Kolento voitti joukkueiden ainoan pääturnauksen vuonna 2015 voitettuaan maaliskuussa CN vs EU -kauden 2. Tiimi hankki entisen Team SoloMid -pelaajan Harry "Massan" Cheongin kesäkuussa 2015. Marraskuussa 2015 Hafu, TidesorTime ja Gnimshin erosivat C9:stä. Cloud9 allekirjoitti entisen Archon-joukkueen pelaaja James "Firebat" Kostesichin maaliskuussa 2016. Massani erosi joukkueesta saatuaan Twitch-kiellon toukokuussa 2016. Useita päiviä myöhemmin joukkue allekirjoitti Sanghyeon "DDaHyoNi" Baekin. Toukokuussa 2016 StrifeCro voitti OGN Hearthstone Seoul Cup World Invitationalin. Myöhemmin samassa kuussa Ekop jätti C9:n. Maaliskuussa 2017 Firebat jätti tiimin. StrifeCro jätti tiimin toukokuussa 2017. Joulukuussa 2018 Cloud9 allekirjoitti Cho "Flurry" Hyun-soon, Kim "LookSam" Jin-hyon ja Jang "DawN" Hyun-jaen. Maaliskuussa 2019 Kolento voitti StarLadder Hearthstone Ultimate Series Winter -kilpailun. Joukkue allekirjoitti Lee "Portia" Dongjaen elokuussa 2020.
2014
Cloud9 perusti ammattimaisen CS:GO -joukkueensa 1. elokuuta 2014 compLexity Gamingin pohjoisamerikkalaisen joukkueen hankinnan myötä. Monet pelaajat jättivät compLexityn saatuaan parempia tarjouksia Cloud9:ltä ennen heidän sopimustensa uusimista. Ensimmäinen ottelu, jonka he pelasivat oli ESL One: Cologne 2014, jossa he sijoittuivat 2-0 luokassa D lohkovaiheessa, mutta häivisivät Ninjas in Pyjamasille puolivärierässä. Marraskuun 26. päivänä Sean "sgares" Gares korvasi Spencer "Hiko" Martinin joukkueen kapteenina. Joulukuun 14. päivänä Hiko lähti Cloud9:stä Shahzeb "ShahZaM" Khanin tilalle.
2015
24. huhtikuuta 2015 Cloud9 ilmoitti ShahZamista ja Kory "Semphis" Frieseninistä. Viisi päivää myöhemmin Ryan "FREAKAZOiD" Abadir ja Tyler "Skadoodle" Latham, entinen iBUYPOWER, liittyivät tiimiin, ja lisäksi Braxton "swag" Pierce liittyi analyytikon hommiin. Sgares poistui C9:stä 24. marraskuuta. Cloud9 sijoittui MLG Columbus 2016:ssa 13-16 sijalle häviten Natus Vincerelle ja G2 Esportsille. fREAKAZOiD jätti tiimin pian turnauksen jälkeen. Team Liquidin Eric "adreN" Hoag ilmoitettiin myöhemmin väliaikaiseksi varajäseneksi. Lopulta kuitenkin Alec "Slemmy" White ilmoitettiin viralliseksi korbaaksi 23. huhtikuuta. Managerina toiminut Tres "stunna" Saranthus jätti C9:n 26. heinäkuuta. 7. elokuuta Cloud9 ilmoitti, että he korvasivat Slemmyn Timothy "autimatic" Talla. Lokakuun 30. päivänä Cloud9 voitti SK Gamingin 2–1 paras kolmesta -sarjassa ja voitti ESL Pro Leaguen kauden 4 finaalin São Paulossa, Brasiliassa.
2017
15. elokuuta 2017 Michael "shroud" Grzesiek ja Jordan "n0thing" Gilbert jättivät tiimin ja shroud ilmoitti aikovansa ryhtyä kokopäiväiseksi streameriksi. Cloud9 voitti vuonna 2017 kaksi tärkeää a-tason turnausta, jotka olivat DreamHack Open Denver 2017 ja iBUYPOWER Masters 2017. He saavuttivat myös muita vähemmän merkittäviä voittoja, joita oli mm. CyberPowerPC Extreme Gaming Series - Winter 2017 Invitational ja Americas Minor Championship - Kraków 2017.
2018
28. tammikuuta 2018 Cloud9 voitti FaZe Clanin 2–1 ELEAGUE Major: Boston 2018 -finaalissa, jolloin hänestä tuli ensimmäinen Pohjois-Amerikan joukkue, joka on voittanut major-turnauksen. Maaliskuun 31. päivänä Cloud9:n tärkein tarkkuuskiväripelaaja, Tyler "Skadoodle" Latham ilmoitti pitävänsä tauon ammattipelaamisesta. Samana päivänä Jacky "Stewie2K" Yip irtisanoi monivuotisen sopimuksensa Cloud9:n kanssa siirtyäkseen SK Gamingiin vaikka hän myöhemmin liittyi Team Liquidiin vain lyhyen oleskelun jälkeen SK Gamingissa. shroud lopetti virallisesti kilpailemisen ja jätti Cloud9:n 18. huhtikuuta. Cloud9:n ainoa voitto vuonna 2018 oli ELEAGUE Major Boston 2018:sta, jossa se kukisti FaZen finaalissa.
2020
6. syyskuuta 2020 Cloud9 ilmoitti perustavansa uuden CS:GO -joukkueen. Seuraavana päivänä Cloud9 julkisti uuden pääjohtajansa Henry "⁠HenryG⁠" Greerin ja uuden valmentajansa Aleksandar "⁠kassad" Trifunovićin. Syyskuun 10. päivänä Alex "⁠ALEX" McMeekin allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Cloud9:n kanssa. Syyskuun 19. päivänä Cloud9 osti William "⁠mezii" Merrimanin GamerLegionista ja Özgür "woxic" Ekerin Mousesportsilta. Cloud9 allekirjoitti Ricky "floppy" Kemeryn uudelleen joukkuueeseen 7. lokakuuta. Viimeinen pelaaja Patrick "es3tag" Hansen ostettiin Astralikselta ja julkistettiin 15. lokakuuta. 28. joulukuuta Cloud9 julkaisi Aleksandar "⁠kassad" Trifunovićin.
2021
18. tammikuuta 2021 Cloud9 ilmoitti Özgür "⁠woxic⁠" Ekeristä huonojen tiimitulosten seurauksena. Neljän päivän kuluttua Erick "Xeppaa" Bach julkistettiin woxicin tilalle joukkueeseen. Tammikuun 24. päivänä ilmoitettiin Chris “Elmapuddy” Tebbitin paluusta uudeksi päävalmentajaksi, ja m1cks ylennettiin analyytikosta apuvalmentajaksi. Cloud9 hajotti CS:GO-divisioonansa maaliskuussa 2021 johtuen COVID-19 -pandemiasta.
2022
Cloud9 palasi CS:GO:n pelikentille 24. huhtikuuta 2022 hankkimalla Gambit Esportsin joukkueen. Vuoden 2022 isoimmassa tapahtumassa eli PGL Major Antwerpeilla Cloud9 ei menestynyt kovinkaan hyvin ja sijoittaui sijoille 12. - 14. Heidän ainoa vuoden 2022 voittonsa oli S-tason turnaus Intel Extreme Masters XVII - Dallas kesäkuussa.
Historia
Cloud9 muodosti Overwatch-divisioonansa maaliskuussa 2016 perustettuaan tiimin "google me". Tiimi voitti useita LAN-tapahtumia huhti- ja toukokuussa, kuten One Nation of Gamers Overwatch Invitationalin, Overkillin ja Alienware Monthly Meleen. Heidän ensimmäinen suurturnauksensa Overwatchin julkaisun jälkeen oli Agents Rising -turnaus ja he voittivat sen. Agents Risingin jälkeen he sijoittuivat toiseksi sekä June Alienware Monthly- että Operation Breakout -turnauksissa; molemmilla kerroilla he putosivat Team EnVyUsille finaalissa. Myöhemmin samassa kuussa Cloud9 sijoittui neljännelle sijalle OG Invitational -turnauksessa hävittyään Northern Gamingille kolmannen sijan ottelussa. He voittivat useita kertoja pienissä vikottaisissa turnauksissa ja karsintaturnauksissa he pääsivät Beyond the Summit (BTS) Overwatch Cupiin, Overwatch Openiin ja 2016 ESL Overwatch Atlantic Showdowniin. Joukkue sijoittui toiseksi BTS:ssä hävittyään Team EnVyUsille finaalissa, putosi Team EnVyUsille ryhmävaiheen välierissä Overwatch Openissa, eikä päässyt lohkovaiheen ohi Atlantic Showdownissa. Cloud9 oli yksi neljästä länsimaisesta joukkueesta, jotka kutsuttiin kilpailemaan Etelä-Korean OGN Overwatch APEX Season 2:ssa, joka alkoi tammikuussa 2017. Hävittyään eteläkorealaiselle KongDoo Uncialle 28. helmikuuta lohkovaiheessa Cloud9 putosi turnauksesta. Cloud9 ei päässyt Overwatch Contenders North America -kauden ensimmäiseen kauteen; Myöhemmin yritys osti entisen Laser Kittenzin listan ja perusti eurooppalaisen tiiminsä Cloud9 EU Overwatch Contenders Europen ensimmäiselle kaudelle. Seuraavassa kuussa, syyskuussa 2017, Cloud9 perusti kolmannen Overwatch-tiiminsä hankittuaan eteläkorealaisen KongDoo Pantheran ja kilpaili nimellä Cloud9 KongDoo. Cloud9 EU pääsi pudotuspeleihin Contenders Europen ensimmäisellä kaudella, mutta putosi Misfits Gamingin välieriin 7. lokakuuta. Sillä välin Cloud9 KongDoo oli kilpaillut OGN Overwatch APEXin kaudella 4, jossa se päätyi kolmanneksi voitettuaan NC Foxesin 17. lokakuuta.
10. elokuuta 2017 Activision Blizzard ilmoitti, että Cloud9 oli ostanut Lontoosta franchising-kolikkopelin tulevalle Overwatch Leaguelle (OWL) ilmoitetun 20 miljoonan Yhdysvaltain dollarin hinnalla edellyttäen, että kaikki alan organisaatiot OWL luo erilliset liiketoimintakokonaisuudet ja brändäyksen, joten Cloud9 loi tytäryhtiön nimellä London Spitfire. Marraskuun 9. päivänä he julkistivat 12 pelaajan avauskauden joukkueensa, suurimman sallitun enimmäismäärän, joka oli heidän Cloud9 KongDoo -tiiminsä ja OGN Overwatch APEX -kauden 4 mestareiden GC Busanin yhdistäminen. 15. helmikuuta 2018 Spitfiren European Overwatch Contenders -tiimi julkistettiin Brittiläiseksi Hurrikaaniksi. Kaudella 2018 Spitfirestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen pudotuspelivaiheen mestari, kun se voitti New York Excelsiorin vuoden 2018 Stage 1 -pudotuspeleissä. Maaliskuussa Londoon tiet erosivat päävalmentaja Lee "Bishop" Beom-joonista tuntemattomista syistä. Joukkue selviytyi vaiheen 2 pudotuspeleihin, mutta se putosi Philadelphia Fusionille semifinaalissa. Lontoo ei päässyt Stage 3 ja Stage 4 pudotuspeleihin ja päätti runkosarjan ennätyksellä 24–16 ja viidennellä sijalla vuoden 2018 Overwatch Leaguen pudotuspeleissä. Lontoo voitti Los Angeles Gladiatorsin puolivälierissä 2–1 ja eteni välieriin. Lontoo voitti molemmat pelit Los Angeles Valiantia vastaan ​​välierissä ja eteni vuoden 2018 Overwatch League Grand Finals -finaaliin. Lontoo kohtasi Philadelphia Fusionin Grand Finalsissa 27. ja 28. heinäkuuta; Paras kolmesta -sarjassa Spitfire voitti kaksi ensimmäistä ottelua maalein 3–1 ja 3–0 saadakseen Overwatch Leaguen ensimmäisen tittelin. London aloitti kautensa 2019, mutta ei päässyt vaiheen 1 pudotuspeleihin. Joukkue selviytyi vaiheen 2 pudotuspeleihin, mutta Hangzhou Spark pudotti heidät kuitenkin puolivälierissä. Spitfire erosi päävalmentaja Kwang-bok "Coach815" Kimin kanssa kolmannen vaiheen puolivälissä, jolloin joukkue jäi ilman päävalmentajaa. London ei päässyt vaiheen 3 pudotuspeleihin ja päätti runkosarjan ennätyksellä 16–12, jolloin se pääsi vuoden 2019 play-in-turnaukseen saadakseen mahdollisuuden päästä kauden 2019 pudotuspeleihin. London voitti Shanghai Dragonsin 4–3 play-in-turnauksessa OWL:n ennätyksellisen kahdeksan kartan sarjassa ja pääsi kauden pudotuspeleihin. Ensimmäisellä kierroksella London voitti New York Excelsiorin 1–4, mikä nosti joukkueen alempaan haarukkoon. Seuraavan ottelun 0–4-tappio San Francisco Shockille päätti Spitfiren vuoden 2019 pudotuspelikierroksen.
Spitfire uudisti joukkuettansa vuoden 2020 alussa ja vapautti lähes kaikki pelaajat vuodelta 2019 ja hankki monia uusia tulokkaita. Lisäksi joukkue ylensi Hong "Agape" Cheol-yongin päävalmentajakseen. Vaikka joukkue suunnitteli pelaavansa Iso-Britanniassa kotimailla, joukkue siirsi harjoituslaitoksensa New Jerseyyn minimoidakseen matkustusajan muihin kaupunkeihin. Kuitenkin sen jälkeen, kun kaikki livetapahtumat peruttiin COVID-19-pandemian vuoksi, Spitfire muutti Souliin Etelä-Koreaan kilpailemaan liigan Aasian alueella. London ei menestynyt hyvin kaudella 2020, sillä se sijoittui kokonaiskilpailussa 17. sijalle. Vuoden 2020 etäkauden aikana organisaatio rakensi tiiminsä kokonaan uudelleen, jolloin koko lista ja valmennushenkilöstö poistettiin. Keskittyessään hankkimaan länsimaisia ​​pelaajia ja henkilökuntaa, London allekirjoitti entisen Los Angeles Valiant -valmentajan Justin "Reprize" Handin uudeksi päävalmentajakseen. He allekirjoittivat joukkueen, jossa oli pelaajia enimmäkseen Overwatch Contenders -akatemiajoukkueesta British Hurricane -joukkueesta, joka oli voittanut kaikki eurooppalaiset Overwatch Contenders -tittelit vuonna 2020. Joukkue lähti myös Etelä-Koreasta pelatakseen etänä Yhdysvalloista ja Ruotsista kilpaillakseen liigan läntisellä alueella. Kauden 0–8 alun jälkeen päävalmentaja Justin "Reprize" Hand jäi eläkkeelle; apuvalmentaja Mads "fischer" Jehg tuli sen jälkeen joukkueen uudeksi päävalmentajaksi. London pysyi voittamattomana kauden viimeiseen otteluun saakka, jolloin se voitti Vancouver Titansin ja päätti kauden 1–15-ennätyksellä.
Fortnite
Cloud9 aloitti kilpailullisen Fortnite -joukkueensa vuonna 2018 ja he palasivat virallisesti peliin takaisin vuonna 2019. 5. toukokuuta 2018 Hysteria liittyi joukkueeseen. 23. kesäkuuta samana vuonna Starke2k liittyi Cloud9:n kokoonpanoon. Vuoden 2019 tammikuussa hän kuitenkin erosi joukkuueesta. Hieman yli kuukausi myöhemmin helmikuun viimeisenä päivänä myös Hysteria jätti joukkueen. 3. heinäkuuta drakoNz, BlackoutZ, Nicks ja snow liittyvät joukkueeseen. 18. heinäkuuta Cloud9 hankki pfzinin. 17. lokakuuta lumi ja pfzin kuitenkin erosivat. 13. huhtikuuta 2020 myös Nicks jätti joukkueen.
Valorant
Cloud9 omistaa kaksi Valorant joukkuetta, Bluen ja Whiten. Blue on miesten joukkue ja White naisten.
Blue
Cloud9 ilmoitti liittyvänsä Valorantiin 12. huhtikuuta 2020 allekirjoittamalla ensimmäisen pelaajansa Tyson "TenZ" Ngon. Myöhemmin Cloud9 allekirjoitti Skyler "Relyks" Weaverin kesäkuussa, Mitch "mitch" Semagon ja Josh "shinobi" Abastadon heinäkuussa ja viimeisen jäsenen Daniel "vice" Kimin elokuussa. 12. tammikuuta 2021 Tenz vetaäytyi kilpailuelämästä, mutta pysyi silti osana Cloud9:ää. Samassa kuussa Cloud9 Blue allekirjoitti pelaajat Nathan "leaf" Orf Chaos Esports Clubista CS:GO -divisionaasta ja Son "xeta" Seon-hon entisestä korealaisesta joukkueestaan "Cloud9 Korea". He allekirjoittivat myös päävalmentajansa Yoon "Autumn" Eu-teumin ja manageri Robin Leen. 5. helmikuuta 2021 Michael "poiz" Possis liittyy joukkueen kuudenneksi pelaajaksi. 11. maaliskuuta 2021 TenZ lainataan Sentinelsille Masters Stage 1:lle pelikieltopelaajan Sinatraan tilalle. 16. maaliskuuta 2021 vice eroaa tiimistä. Kuukausi sen jälkeen myös Relyks eroaa. 19. huhtikuuta 2021 Cloud9 siirtää Ricky "floppy" Kemeryn ja Erick "Xeppaa" Bachin CS:GO-divisioonastaan. Sentinels ostaa 1. kesäkuuta 2021 TenZ:n, joka oli aiemmin lainassa Cloud9 Bluesta. 13. maaliskuuta 2021 Cloud9 Blue hankki Anthony "vanity" Malaspinan 1. versiosta. 10. syyskuuta 2021 oli floppyn vuoro jättää tiimi. 19. lokakuuta 2021 poiz siirtyy heidän akatemiajoukkueeseensa. Epäonnistuttuaan Masters Reykjavíkiin vaiheessa 2 ja Masters Berliniin vaiheessa 3 he pääsisivät vuoden 2021 Valorant Champions -sarjaan Pohjois-Amerikan Last Chance Qualifier -turnauksessa voittaen Risen 3–0. Valorant Champions 2021 -turnauksessa heidät laitetaan D-ryhmään FNATICin, Vision Strikersin ja FULL SENSE:n kanssa, ja he selviäisivät lohkovaiheesta 2-1 ennen kuin häviäisivät Team Liquidille puolivälierissä. 15. toukokuuta 2022 Cloud9 vaihtoi xetan ja Autumnin T1:ksi Rahul "curry" Nemanille. Myöhemmin 26. toukokuuta Cloud9 allekirjoittaa uuden apuvalmentajan Joshua "m1cks" Micksin kanssa sopimuksen.
White
Lokakuussa 2020 Cloud9 perusti organisoimattoman vain naispuolisen joukkueen nimeltään "MAJKL" kilpailemaan First Strikessä Cloud9 Whiten alla. Marraskuussa 2020 Dream liittyy Cloud9 Whiten päävalmentajaksi ja MoonChopper strategiseksi valmentajaksi. Myöhemmin samassa kuussa Cloud9 White epäonnistui First Strike: North Americassa. Tammi- ja helmikuussa 2021 Cloud9 White ei onnistunut karsiutumaan VCT 2021: North America Stage 1 Challengers 1, 2 ja 3 päätapahtumiin. 12. maaliskuuta 2021 Kaitlin "Keiti" Boop liittyi oikeudenkäynnin jälkeen joukkueeseen. Myöhemmin maaliskuussa Cloud9 White pääsi VCT 2021: Game Changers North America Series 1:een ensimmäisellä sijalla ja voitti turnauksen hävitämättä karttaakaan. Viikkoa myöhemmin he epäonnistuivat karsinnassa VCT 2021: North America Stage 2: een. 13. huhtikuuta Cloud9 White ilmoitti Keititistä. Kesäkuussa Cloud9 White karsiutui VCT 2021: Game Changers NA Series 2:een ja voitti sen. Seuraavassa kuussa Cloud0 ei selvinnyt VCT 2021: North America Stage 3: Challengers 1 ja 2 päätapahtumissa.ennen karsimista ja VCT:n voittamista. Myöhemmin ilmoitettiin, että päävalmentaja Dream erosi Cloud9:stä. Helmikuussa 2022 Cloud9 White ei päässyt VCT 2022: North America Stage 1: Challengers 1 -päätapahtumaan, mutta jatkoi karsintaa ja voitti VCT 2022: Game Changers North American Series 1:n. Kesäkuussa Cloud9 hankki Reid "x0tek" Johnsonin uudeksi päävalmentajaksi, kun taas Annie lähti joukkueesta jatkamaan striimausta Bob "Bob" Tranin tilalle.
Historia
Cloud9 perusti Rocket League -divisioonansa heinäkuussa vuonna 2017 hankittuaan DreamHack Atlanta -mestaritiimin The Muffin Menin. Pelaajien Kyle "Torment" Storerin, Mariano "SquishyMuffinz" Arrudan ja Jesus "Gimmick" Parran kokoonpanolla joukkue aloitti pelaamisen North America Rocket League Championship Seriesin (RLCS) kaudella 4. Voitettuaan Pohjois-Amerikan pudotuspelit, joukkue pääsi RLCS:n maailmanmestaruusturnaukseen, jossa sen lopulta putosi Skotlannin joukkue Method alemman sarjan finaalissa. Cloud9 pääsi RLCS:n kauden 5 maailmanmestaruusturnaukseen, mutta lopulta mestari Team Dignitas putosi sen. Kaudella 6 Cloud9 karsiutui kolmanteen peräkkäiseen RLCS World Championship -turnaukseensa. Joukkue hävisi turnauksen ensimmäisen ottelunsa We Dem Girlzille ja se pudotti heidät turnauksen alempaan luokkaan. Cloud9 voitti viisi peräkkäistä pudotuspeliä alemmassa sarjassa ja eteni suurfinaaliin, jossa se kohtasi silloin voittamattomana pidetyn eurooppalaisen Team Dignitasin 11. marraskuuta 2018. Cloud9 voitti puolustavan mestaruuden sarjatuloksilla 4–1, mikä on ensimmäinen kerta, kun pohjoisamerikkalainen joukkue voitti RLCS:n maailmanmestaruuden kauden 1 jälkeen. Cloud9 seurasi kauden 6 työstöään puolivälierissä tappiolla kauden 7 RLCS World Championshipissä. Kauden välillä Cloud allekirjoitti entisen NRG Esports -pelaajan Jayson "Fireburner" Nunezin joukkueen valmentajaksi. Cloud9 sijoitti Pohjois-Amerikan RLCS:n kauden 8 seitsemänneksi, mikä vaaransi putoamisen Rocket League Rival Seriesiin, RLCS:n alempaan divisioonaan. Joukkue selviytyi pudotuspeleistä välttääkseen putoamisen ja osallistuakseen Pohjois-Amerikan RLCS:n 9. kauteen, mutta he eivät menestyneet kuitenkaan hyvin. 10. kesäkuuta 2020 Cloud9 tuhosi Rocket League -divisioonansa. pienoiskuva|Cloud9:n Rocket League joukkue vuonna 2018.
1. syyskuuta 2016 Cloud9 osti Nemesis Hydran Team Nemesisiltä, mikä tarkoitti Cloud9:n perustaneen heidän Vainglory -joukkueensa. Nemesis Hydra oli ollut yksi ensimmäisistä Vaingloryn kilpailukykyisistä joukkueista, ja se näyttäytyi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2015. Lyhyen puolentoista vuoden aikana Hydra oli päässyt jokaisessa live-mestaruussarjassa kolmanteen turnauspäivään, ainakin semifinaaliin. Vaikka he eivät koskaan voittaneet mestaruutta, he päättivät 14 ottelun voittoputken Split Onessa vuoden 2016 kesäkauden turnauksessa "Evil 8". Vainglory Summer Live Championshipsissä Cloud9 voitti Phoenix Rebornin ensimmäisellä kierroksella pudoten toisella kierroksella Team SoloMidille ja häviten lopulta Phoenix Reigninille häviäjien sarjassa. Cloud9 ei päässyt vuoden 2016 Vainglory World Championshipiin. Joukkue voitti Team SoloMidin ensimmäisen Vainglory Unified Championshipin semifinaalissa Lontoossa ja kruunattiin voittajaksi kukistettuaan Gankstarsin finaalissa. Vuoden 2017 kesän Unified Championships -kilpailuissa Los Angelesissa heidät kruunattiin jälleen Unified Champions -mestariksi voittaen Immortalsin finaalissa. Vuoden 2017 MM-kisoissa Cloud9 selvisi aina semifinaaliin asti, ennen kuin hävisi Tribe Gamingille, entiselle Immortals -joukkueelle. Cloud9 lopetti heidän Vainglory -divisioonansa 5. helmikuuta 2018.
Cloud9 ilmoitti perustaneensa ammattilaistason Tom Clancy's Rainbox Six: Siege -joukkueen 18. kesäkuuta vuonna 2018. Cloud9:n alun perin koonnut tiimi kuitenkin siirrettiin lopulta Team Reciprocityyn, jonka Team Reciprocity ilmoitti 7. tammikuuta 2019. Cloud9 ilmoitti palaavansa Rainbow Six Siege -kilpailukierrokseen 6. huhtikuuta 2019 uudella viiden pelaajan, yhden valmentajan ja yhden apuvalmentajan joukkueella. He ovat sittemmin vaihtaneet joukkuetansa ja vaihtaneet kaksi pelaajaa tulevalle kaudelle. 5. maaliskuuta 2020 Harp3r ja SyAIL liittyvät joukkueeseen. 9. elokuuta 2021 Tifa eroaa joukkueesta. Cloud9 ilmoitti jättävänsä Rainbow Six: Siege -joukkueensa 15. elokuuta 2021.
Federation of Free Traders
Federation of Free Traders (lyhyesti F.O.F.T) on Gremlin Graphicsin kehittämä ja julkaisema avaruussimulaatiopeli, joka on julkaistu vuonna Amigalle ja Atari ST:lle.
Pelistä ennakoitiin haastajaa Elitelle pitkään ennen julkaisua.
Pelaaminen
Peli koostuu avaruuden tutkimisesta ja kaupankäynnistä kuten Elite.
Vastaanotto
The One -lehti antoi pelille arvosanaksi 89/100 arvostelussaan.
CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 76/100 arvostelussaan.
Tom Clancy’s Splinter Cell: Pandora Tomorrow
Tom Clancy’s Splinter Cell: Pandora Tomorrow on Ubisoftin julkaiseman Splinter Cell -pelisarjan toinen osa.
Peli on julkaistu vuonna 2004 PlayStation 2, Microsoft Windows ja Xbox alustoille. Pelistä on myöhemmin julkaistu versio mm. PlayStation 3 pelikonsolille.
Juoni
Vuonna 2006 Yhdysvallat päättää perustaa sotilastukikohdan äskettäin itsenäistyneeseen Itä-Timoriin, ”maailman nuorimpaan demokratiaan”. Vaikka tukikohdan tarkoituksena onkin kouluttaa itätimorilaisia sotilaita, Yhdysvaltain taka-ajatuksena on lyhyt hyökkäysetäisyys Pohjois-Koreaan. Yhdysvaltain sotilaallinen läsnäolo aiheuttaa voimakasta vihamielisyyttä amerikkalaisia kohtaan koko Indonesian alueella ja pahamaineisin Yhdysvaltoja vastustavista sissijärjestöistä on Darah Dan Doa, jota johtaa nuori ja karismaattinen Suhadi Sadono. Sadonon johdolla Darah Dan Doan sissitaistelijat kaappaavat Itä-Timorin pääkaupungissa Dilissä sijaitsevan suurlähetystön ja ottavat panttivangeikseen kymmenittäin yhdysvaltalaisia diplomaatteja ja sotilaita, mukaan lukien Displace International -yksityisarmeijan johtajan ja Sam Fisherin vanhan ystävän Douglas Shetlandin.
Koska Shetlandilla on hallussaan tietoja, jotka eivät saa päätyä Darah Dan Doan haltuun, Third Echelon lähettää Fisherin suurlähetystöön, jossa sissit ovat alkaneet tappamaan panttivankejaan. Fisher kohtaa Shetlandin, joka antaa Fisherille matkapuhelimensa. Matkapuhelimella on Sadonoa koskevia tietoja sisältävä tekstiviesti, mutta koska viesti timorilaista mambai-murretta, Fisherin täytyy tavata suurlähetystössä panttivankina oleva Ingrid Karlthson, joka osaa puhua mambaita. Karlthson kääntää Fisherin tekstiviestin sisällön mambaista englanniksi, minkä jälkeen Fisher poistuu suurlähetystöstä ja Yhdysvaltain armeijan Delta Force -erikoisyksikkö tunkeutuu rakennukseen. Vaikka Delta Force onnistuukin vapauttamaan panttivangit, Sadono sissijoukkoineen pakenee suurlähetystöstä ja katoaa Indonesian sademetsiin suunnittelemaan kostoiskua Yhdysvaltoja vastaan. Yhdysvallat vannoo löytävänsä Sadonon ja nujertavansa Darah Dan Doa, minkä seurauksena Indonesiaan lähetetään tuhansittain yhdysvaltalaissotilaita.