cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gianluigi Buffon
Nuorten maajoukkue ja alle 21-vuotiaiden maailmanmestaruus
Vuonna 1995, ollessaan 17-vuotias Gianluigi Buffon pelasi ensi kertaa maalleen Italialle, alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa. Buffon esiintyi myös Italian alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa, mutta Buffon oli jo 17-vuotiaana niin lupaava ja hyvä maalivahti, että hän nousi pian maansa alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen, nuorten maajoukkueiden päätasolle. Buffon valittiin Italian EM-joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kisoihin 1996. Buffon oli tuolloin 18-vuotias. Italia pelasi loistavat kisat, ja voitti EM-finaalissa Espanjan ja juhli näin ollen nuorten EM-kultaa. Joukkueessa pelasi Buffonin lisäksi muista tulevista italialaisista suurpelaajista mm. Fabio Cannavaro, Alessandro Nesta ja Francesco Totti. Buffon, Cannavaro, Nesta ja Totti pelasivat myöhemmin myös vuonna 2006 maailmanmestaruuden voittaneessa Italian A-maajoukkueessa. Buffon pelasi viimeisen kerran alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 1997, minkä jälkeen hän teki debyyttinsä, ja pian myös vakuutti paikkansa, Italian A-maajoukkueessa.
Atlantan olympialaiset 1996, A-maajoukkuedebyytti 1997 ja MM-kisat 1998
Buffon valittiin Italian olympiajoukkueeseen vuoden 1996 Olympialaisiin. Kisoissa Buffonin rooli oli olla Italian kakkosvahti, Gianluca Pagliucan ollessa joukkueen ykkösmaalivahti. Gigi oli Italian Olympiajoukkueen nuorin pelaaja, sillä hän oli kisojen aikana vain 18-vuotias. Olympiakisat olivat Cesare Maldinin valmentamalle Italialle suuri pettymys, sillä joukkue putosi jo alkulohko-vaiheessa, hävittyään niin Ghanalle kuin Meksikolle.
Buffon pelasi ensimmäisen ottelunsa Italian maajoukkueessa lokakuussa 1997 MM-karsintaottelussa Venäjää vastaan. Italian päävalmentaja Cesare Maldini vaihtoi Buffonin maalille, kun Italian ykkösmaalivahti Gianluca Pagliuca loukkaantui. Seuraavan kesän MM-lopputurnauksessa 1998 Buffon toimi Gianluca Pagliucan varamiehenä. Italia eteni kisoissa puolivälieriin, jossa se hävisi tulevalle maailmanmestarille Ranskalle ja putosi jatkosta.
Nousu Italian ykkösmaalivahdiksi ja EM-kisat 2000
Kun maalivahtilegenda Dino Zoffista tuli Italian päävalmentaja hän nosti Buffonin maajoukkueen ykkösmaalivahdiksi. Buffon pelasi ykkösmaalivahtina EM-karsinnat 2000 ja Buffonin oli tarkoitus olla myös Zoffin valmentaman Italian joukkueen ykkösmaalivahti myös itse EM-lopputurnauksessa. Kuitenkin juuri ennen vuoden 2000 EM-kisoja Buffon mursi kätensä joukkueen kisoja edeltävissä harjoituksissa, minkä vuoksi kisat jäivät häneltä kokonaan väliin. Näin ollen Italian maalilla turnauksessa pelasi näin ollen Francesco Toldo. Toldo nousi suureen rooliin kisojen Hollanti-ottelussa, jossa hän torjui kolme hollantilaispelaajien rangaistuspotkua, rangaistuslaukauskisaan venyneessä ottelussa. Italia eteni kisoissa aina EM-finaaliin asti, jossa se kuitenkin hävisi jatkoajalla 2-1. Loukkaantumisensa vuoksi Buffon ei myöskään voinut edustaa Italiaa vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa.
Giovanni Trapattonin päävalmentaja-aika: MM-kisat 2002 ja EM-kisat 2004
2002 MM-kisoissa Buffon oli Italian ykkösmaalivahti. Buffon torjui nollapelin Italian kisojen ensimmäisessä ottelussa jossa joukkue kukisti Ecuadorin 2-0. Muissa alkulohko-otteluissa Italia pelasi 1-1 tasapelin Meksikon kanssa ja hävisi Kroatialle 2-1. Italia saavutti lohkossa neljä pistettä ja tämä riitti etenemiseen pudotuspeleihin. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella asettui vastaan kisaisäntä Etelä-Korea. Ottelu oli erikoinen ja ottelun tuomari teki hyvin kyseenalaisia tuomiota. Tällaisia olivat mm. ettei Paolo Maldinia päähän potkaissut korealainen saanut edes varoitusta, Francesco Tottin ulosajo, sekä Christian Vierin paitsiona hylätty maali. Etelä-Korealle tuomittiin myös ottelun alussa rangaistuspotku, jonka Buffon kuitenkin erinomaisesti torjui. Etelä-Korea kuitenkin voitti lopulta ottelun jatko-ajalla 2-1 ja pudotti Italian jatkosta.
Myös EM-kisoissa 2004, Giovanni Trapattonin toimiessa Italian päävalmentajana, Buffon oli joukkueen ykkösmaalivahti. Buffon pelasi hienot EM-kisat. Hän piti Italiaa pystyssä torjunnoillaan niin 0-0 tasapelissä Tanskaa vastaan kuin 1-1 tasapelissä Ruotsia vastaan. Italia päätti kisat 2-1 voittoon Bulgariasta, mutta sen saavuttamat viisi pistettä eivät kuitenkaan riittäneet jatkopaikkaan ja niinpä Italian kisat päättyivät suureksi pettymykseksi jo alkulohkovaiheessa.
300px|thumb|left|Buffon [[Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2006|Jalkapallon MM-kisoissa 2006.]]
MM-kisat 2006 ja Maailmanmestaruus
Saksan MM-kisoissa 2006 Buffon oli jo totuttuun tapaan ykkösvalinta Italian maaliin. Hänen kisamatkansa oli kuitenkin vähällä kariutua, kun hän oli lyönyt Juventuksen varamaalivahdin Antonio Chimentin kanssa vetoa ottelutuloksista. Syytökset Buffonia vastaan kuitenkin raukenivat ja niinpä hän pystyi osallistumaan MM-kisoihin Italian joukkueen ykkösmaalivahtina. Italia avasi kisat 2-0 voitolla Ghanasta ja pelasi sitten alkulohkossaan 1-1 tasapelin Yhdysvaltoja vastaan ja voitti Tšekin 2-0. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Italia pelasi Australiaa vastaan ja voitti 1-0. Buffon palkittiin ottelun parhaana pelaajana. Seuraavaksi Italia kohtasi Ukrainan, jonka se voitti 3-0. Buffonilla oli ottelussa paljon töitä ja hän löikin päänsä kertaalleen tolppaan ottelun tuoksinnassa. Iskusta huolimatta Buffon pelasi ottelun loppuun asti. Välierä-ottelussa Italia pelasi kisaisäntä Saksaa vastaan. Buffon torjui aivan ottelun varsinaisen peliajan lopulla Lukas Podolskin kohti yläkulmaa suuntautuneen laukauksen kulmapotkuksi. Niinpä ottelu eteni maalittomana jatkoajalle, jossa Italia ratkaisi pelin. Fabio Grosso laukoi ensin 1-0 ja Alessandro del Piero viimeisteli 2-0 viimeisellä minuutilla. Italia eteni finaaliin, Ranskaa vastaan. Ottelu eteni 1-1 tilanteessa jatkoajalle, jossa Ranskan kapteeni Zinedine Zidane puski lähietäisyydeltä pallon kohti Italian maalia, Buffon kuitenkin torjui ja lukemat pysyivät 1-1:ssä. Lopulta tilanteen ollessa sama jatkoajan päätyttyä ottelu ratkaistiin rangaistuspotkuilla. Italia voitti rangaistuslaukauskilpailun 5-3 ja Marcello Lippin valmentama joukkue juhli maailmanmestaruutta ensi kertaa 24 vuoteen. Buffon valittiin turnauksen lopuksi kisojen tähdistöjoukkueeseen.
Marraskuussa 2006 Buffon valittiin Euroopan toiseksi parhaaksi jalkapalloilijaksi ranskalaisen France Football -lehden Ballon d'Or (Kultainen pallo) -äänestyksessä maanmiehensä Fabio Cannavaron jälkeen. Tähän vaikuttivat suuresti upeat MM-kisat jotka Buffon pelasi.
EM-kisat 2008
Buffon nimettiin Italian joukkueen kapteeniksi vuoden 2008 EM-kisoihin kapteeni Fabio Cannavaron loukkaannuttua ennen kisoja. Roberto Donadonin valmentama Italia oli suurissa vaikeuksissa avausottelussa Hollantia vastaan ja hävisi Buffonin muutamasta hyvästä torjunnasta huolimatta selvästi 3-0. Seuraavassa alkulohko-ottelussa Italia pelasi 1-1 tasapelin Romaniaa vastaan. Buffon oli ottelun sankari, sillä hän torjui ottelussa Adrian Mutun ampuman rangaistuspotkun. Viimeisessä alkulohko-ottelussaan Italia voitti Ranskan 2-0 ja eteni alkulohkostaan jatkoon. Italian tie kuitenkin katkesi jo puolivälierissä, Espanjaa vastaan. Espanja hallitsi ottelua mutta Buffon pelasi upean ottelun ja piti torjunnoillaan Italian mukana pelissä. Lopulta ratkaisu oli haettava jälleen rangaistuslaukauskilpailusta, jonka Espanja voitti 4-2. Rangaistuspotkukilpailussa Buffon torjui Daniel Güizan ampuman rangaistuspotkun. Kisojen jälkeen Buffon nimettiin turnauksen tähdistöön.
Maanosaliittojen Cup 2009
Vuonna 2009 Italia karsiutui ensi kertaa historiassaan mukaan Maanosaliittojen cupiin, hallitsevana maailmanmestarina. Maanosaliittojen cup 2009 meni kuitenkin Italialta heikosti, vaikka se voittikin avausottelussaan USA:n 3-1. Toisessa lohko-ottelussa Egypti voitti ottelua selvästi hallineen Italian 1-0, ja viimeisessä alkulohko-ottelussa Brasilian Luis Fabiano iski pallon kahdesti Buffonin ohi ja katastrofin täydensi Andrea Dossenan oma maali. Italia hävisi ottelun 3-0 ja putosi jo alkulohkovaiheessa. Turnaus jäi historian kirjoihin Italian osalta siltä osin, että turnaus jäi useiden kokeneiden maajoukkuepelaajien, kuten Luca Tonin ja Fabio Grosson viimeiseksi maajoukkueturnaukseksi. Maanosaliittojen cupin jälkeen alkoi sukupolven vaihdos, joka näkyi vuoden 2010 MM-kisoissa, jossa osa pelaajarungosta oli vaihtunut nuorempaan polveen.
Vuoden 2009 lopulla Buffon pelasi Italian maajoukkueessa sadannen ottelunsa, ottelussa Hollantia vastaan. Hänestä tuli historian neljäs pelaaja joka yltää Italian maajoukkueessa kyseiseen saavutukseen.
MM-pettymys 2010
Buffon oli Italian avainpelaaja vuoden 2010 MM-kisojen karsinnoissa, joissa hän pelasi italian kymmenestä karsinta-ottelusta kahdeksan. MM-kisoissa Buffon oli Italian avauskokoonpanossa, avausottelussa Paraguayta vastaan, mutta joutui jäämään vaihtoon tauolla selän iskiasvamman takia, tappiotilanteessa 0-1. Hänen tilalleen Italian maalille tuli toiselle puoliajalle Federico Marchetti. Toisella puoliajalla Italia hallitsi ja onnistui tasoittamaan ottelun 1-1:een. Buffon ei voinut pelata enää yhtään ottelua kisoissa, joten hän seurasi loput ottelut vaihtopenkin puolelta. Italia pelasi seuraavassa ottelussaan 1-1 tasapelin Uutta-Seelantia vastaan ja hävisi lohkon viimeisen ottelunsa Slovakialle 3-2. Niinpä Italia putosi myös MM-kisoissa Maanosaliittojen cupin 2009 tapaan jo alkulohkossa, ja päävalmentajaksi palannut vuoden 2006 mestarivalmentaja Marcello Lippi erosi tehtävästään kisojen jälkeen.
EM-kisat 2012 ja Italian paluu huipulle
250px|thumb|Buffon Espanja–Italia -ottelussa [[Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2012|Jalkapallon EM-kisoissa 2012.]] EM-kisoissa 2012 Buffon oli jälleen Italian ykkösmaalivahti ja myös joukkueen kapteeni. Uusi päävalmentaja Cesare Prandelli oli nuorentanut joukkuetta, mutta Buffon oli yhä pitänyt paikkansa. Alkulohkossa Italia pelasi 1-1 tasan sekä Espanjaa että Kroatiaa vastaan ja voitti Irlannin 2-0 ja eteni jatkopeleihin. Puolivälierissä Italia kukisti rangaistuspotkuilla Englannin ja eteni aina välieriin asti. Siellä Italia kohtasi Saksan joka hallitsi ottelua, mutta Buffon torjui monta tärkeää torjuntaa joukkueelleen ja piti tilanteen ottelun alussa 0-0:ssa. Mario Balotelli iski Italialle ottelun edetessä 2-0 johdon, ja vaikka Mesut Özil ohittikin Buffonin rankkarista 90. minuutilla ei Saksa enää onnistunut pääsemään Italian rinnalle, ja niinpä Italian joukkue eteni EM-finaaliin, Espanjaa vastaan. Espanja hallitsi ottelua alusta asti ja David Silva iski maansa 1-0 johtoon. Myös Jordi Alba, Fernando Torres ja Juan Mata ohittivat Buffonin ottelussa ja niinpä Espanja voitti ottelun 4-0 ja juhli EM-kultaa. Italian oli tyytyminen EM-hopeaan. Hienot kisat pelannut veteraani, Buffon, valittiin kisojen jälkeen viralliseen EM-kisojen tähdistöjoukkueeseen.
Maanosaliittojen Cup 2013
Kesäkuussa 2013 Italian päävalmentaja valitsi Buffonin Italian joukkueeseen Maanosaliittojen cupiin 2013 ja nimesi Buffonin myös joukkueen kapteeniksi. Buffon pelasi Italian maalilla avausottelussa Meksikoa vastaan, jonka Italia voitti 2-1. Meksikon maali syntyi rangaistuspotkusta, jonka Javier Hernández ampui maaliin.
Buffon oli Italian maalilla, maan kapteeninnauha kädessään myös Maanosaliittojen Cupin 2013 lohkovaiheen toisessa ottelussa, Japania vastaan. Ottelu alkoi Italian kannalta vaikeasti Japanin hallitessa. Buffon joutuikin jo ottelun alussa torjumaan useasti japanilaispelaajien laukauksia. 20. minuutilla Buffon rikkoi Italian rangaistusalueella Japanin tähtipelaajaa, Keisuke Hondaa. Buffon sai tilanteesta keltaisen kortin ja Japanille tuomittiin rangaistuspotku, jonka Honda ampui maaliin. Shinji Kagawa ampui Japanin 2-0 johtoon puolentunnin kohdalla upeasti, mutta Daniele De Rossi puski Italian maalin päähän Andrea Pirlon antamasta kulmapotkusta. Italia onnistui toisen puoliajan alussa tekemään kaksi maalia, ja siirtyi 3-2 johtoon. Tämän jälkeen Japani painosti, ja Buffon teki tärkeitä torjuntoja Italian maalilla. 70. minuutilla Shinji Okazaki kuitenkin puski Japanin 3-3 tasoituksen. 86. minuutilla Sebastian Giovinco laukoi Riccardo Montolivon syötöstä Italian 4-3 johtomaalin. Japani painosti lopussa, muttei onnistunut tasoittamaan ottelua ja Italia voitti näin ollen ottelun ja varmisti jatkopaikkansa turnauksessa.
Turnauksen alkulohkovaiheen viimeisessä ottelussaan Italia kohtasi vahvasti pelanneen isäntämaa Brasilian. Italian ja Brasilian välisen ottelun voittaja, voittaisi lohkonsa ja pelaisi B-lohkon kakkosta, Uruguayta vastaan, kun taas häviäjä kohtaisi Espanjan. Brasilia painosti heti ottelun alusta lähtien, mutta Buffon piti Italiaa pystyssä muutamalla hyvällä torjunnalla. Ensimmäisen puoliajan lopulla Buffon torjui Fredin puskun, mutta torjunnasta pallo kimposi Dantelle, joka laukoi Brasilian johtoon. Emanuele Giaccherini tasoitti toisen puoliajan alussa, mutta myöhemmin Neymar ampui vapaapotkusta Brasilian jälleen johtoon. Fred ampui voimalla Brasilian kolmannen maalin ja siirsi maansa nyt 3-1 johtoon. Italia kavensi vielä 3-2:een, mutta Buffonin torjunnan jatkopallosta, Fred laukoi pallon maaliin ja sinetöi Brasilian 4-2 voiton ja lohkon ykköstilan.
Italian sijoituttua lohkokakkoseksi, se kohtasi B-lohkon ykkösen, Espanjan välierissä. Ottelu oli tasainen, ja Italia hallitsi ottelua alussa, mutta lopulta peli oli varsinaisen peliajan ja jatkoajankin päätyttyä yhä 0-0 tilanteessa. Niinpä ottelun ratkaisu haettaisiin rangaistuspotkukilpailusta. Espanja voitti rangaistuspotkukisan 7-6, Buffonin epäonnistuttua torjumaan yhtään rangaistuslaukausta, ja näin Espanja jatkoi turnauksen finaaliin ja Italia pronssiotteluun.
Pronssiottelussa "Gli Azzurri" kohtasi Uruguayn. Myös pronssiottelu venyi rangaistuspotkukilpailuun, tällä kertaa tasatilanteessa 2-2. Rangaistuspotkukisassa Buffon nousi Italian sankariksi ja ottelun ratkaisijaksi. Ensimmäisellä kierroksella Buffon torjui Diego Forlanin voimakkaan, mutta melko keskelle suuntautuneen laukauksen. Myöhemmin Buffon torjui myös Juventus-seuratoveri Martin Caceresin ja Walter Garganon laukomat rangaistuspotkut ja ratkaisi Italialle voiton ja maan ensimmäisen Maanosaliittojen Cup-mitalin.
MM-karsinnat 2014 ja maaottelu-ennätys
MM-karsinnoissa 2014, Buffon oli Italian selvä ykkösmaalivahti, hänen pelattuaan lähes kaikki maansa MM-karsintaottelut. Buffon on torjui karsinnoissa maalleen tärkeitä pisteitä, kuten ottelussa Tšekkiä vastaan, jossa Buffon valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi, 128. maaottelussaan. 6. syyskuuta 2013, Italia voitti Bulgarian 1-0 Alberto Gilardinon maalilla, Buffon teki kaksi huippupelastusta ja johdatti joukkueensa kapteenina voittoon. Buffon valittiin myös tuossa ottelussa ottelun parhaaksi pelaajaksi ja lisäksi Italian päävalmentaja Cesare Prandelli sanoi, että Buffon pelasti Italialle voiton. Ottelu oli Buffonille 135. A-maaottelu, ja hän on näin enää yhden ottelun päässä Fabio Cannavaron ennätyksestä. Italia johti ottelun jälkeen MM-karsintalohkoaan, voitettuaan seitsemästä ottelustaan viisi ja pelattuaan kaksi tasapeliä.
Syyskuun 11. päivä Italia kohtasi kotiottelussaan Tšekin Juventuksen kotistadionilla, Juventus Stadiumilla. Buffon pelasi ottelun Italian maalilla ja johdatti joukkueensa kapteenina 2-1 voittoon. Tällä voitolla Italia varmisti ensimmäisenä Euroopan maana paikkansa Brasilian MM-kisoissa 2014. Ottelu oli Buffonille samalla 136. A-maaottelu, mikä nosti hänet jaetulle ykkössijalle pelatuissa maaotteluissa Italian maajoukkueessa, yhdessä Fabio Cannavaron kanssa. Lokakuussa Italian joukkue matkusti vierasotteluun Tanskaan pelamaan Tanskan jalkapallomaajoukkuetta vastaan toiseksi viimeistä MM-karsintaotteluaan. Buffon nimettiin Italian avauskokoonpanoon ja ottelu olisi hänen 137. maaottelunsa, mikä nostaisi hänet kaikkien aikojen eniten maaotteluita Italialle pelanneeksi pelaajaksi, ohi Cannavaron. Ottelu oli Italialle vaikea, ja Nicklas Bendtner kuritti Buffonia ottelussa kahdesti. Ottelun ollessa aivan lopussa Tanskalle 2-1, mutta Alberto Aquilani tasoitti loppuhetkillä ja peli päättyi 2-2 tasalukemiin. Näin Buffon teki Italian maajoukkue-historiaa. Vuoden 2013 lopuksi, Buffon valittiin Italian jalkapallomaajoukkueen parhaaksi pelaajaksi, viimeisen kalenterivuoden osalta.
Katastrofaaliset MM-kilpailut 2014
Brasilian MM-kisoissa 2014, Italia arvottiin D-lohkoon, yhdessä Englannin, Uruguayn ja Costa Rican kanssa. Kovatasoista lohkoa on tituleerattu kisojen "kuolemanlohkoksi".
Kesäkuun 2014 alussa Buffon nimettiin odotetusti Italian MM-joukkueeseen ja myös joukkueen kapteeniksi. Buffon on Italian joukkueen selvästi kokenein pelaaja, 140 maaottelullaan. Joukkueen toiseksi kokenein pelaaja on 109 maaottelun turvin. Joukkueessa on Buffonin ja Pirlon lisäksi myös kaksi muuta vuoden 2006 maailmanmestaria, Andrea Barzagli ja Daniele De Rossi.
Antonio Conten päävalmentaja-ajan alku, EM-karsinnat 2016
Lähes välittömästi MM-turnauksen päätyttyä Italian valmentaja Cesare Prandelli erosi tehtävästään, kuten myös Italian jalkapalloliiton johtaja. Prandellin seuraajaksi maajoukkueen johtoon nimettiin Juventuksen entinen päävalmentaja Antonio Conte, jonka kanssa Buffon oli työskennellyt aiemmin jo kolmen kauden ajan. Kun Conte nimesi ensimmäisen joukkueensa Buffon oli odotetusti mukana ja myös joukkueen kapteeni. Italia avasi tiensä Conten valmennuksessa 2-0 -voitolla Hollannista harjoitusmaaottelussa. Buffon on torjunut Italian maalilla kaikissa EM-karsintaottelussa. Syyskuussa 2014 Italia voitti Norjan 2–0 vierasottelussa. Lokakuussa joukkue voitti Azerbaidžanin 2–1 ja Maltan 0–1.
Kunnallinen jätevedenpuhdistus
Kunnallinen jätevedenpuhdistus on toimenpide, jossa yhdyskunnan ja teollisuuden jätevedet käsitellään keskitetysti ja jätevesi puhdistetaan mekaanisesti, kemiallisesti sekä biologisesti.
Tyypillinen jäteveden käsittelyprosessi
Kuva:Jatevesiprosessi.jpg Useimmilla suomalaisilla jätevedenpuhdistamoilla on käytössä mekaanis-biologis-kemiallinen prosessi. Siinä kiinteät aineet erotellaan ensin mekaanisesti, fosfori saostetaan kemiallisesti ja orgaaninen aines sekä typpi poistetaan biologisesti. Puhdistamolla yhdyskuntajäteveden käsittelyprosessi muodostuu yleensä neljästä erillisestä prosessiyksiköstä:
Lisäksi joissakin jätevedenpuhdistamoissa voi olla viimeisenä vaiheena hiekkasuodatin, jonka tehtävänä on erotella jälkiselkeyttimestä karannut kiintoaines tarkemmin.
Aktiivilieteprosessi on myös mahdollista korvata kantoaineiden käyttöön perustuvilla tekniikoilla, kuten moving bed ja rotating bed -tyyppisillä bioreaktoreilla. Näissä reaktorityypeissä biologiset reaktiot tapahtuvat suurella pinnalla elävien bakteerien (niin sanottu biofilmi) vaikutuksesta.
Orgaanisen aineen poisto
Orgaaninen aines poistetaan ilmastamalla aktiivilietealtaassa jätevettä. Jäteveden mukana tulevat mikrobit (peräisin mm. ihmisen suolistosta) syövät ravinnokseen orgaanisia lika-aineita ja hengittävät jäteveteen liuennutta happea. Lika-aineet muuttuvat näin mineraalimuotoon, joka laskeutetaan jälkiselkeyttimessä ja palautetaan ylijäämälietteenä laitoksen alkuun. Siellä se poistetaan etuselkeyttimen kautta lingoille kuivattavaksi ja esimerkiksi kompostoitavaksi tai mädätettäväksi.
Ilmastusaltaasta mikrobit kulkeutuvat ”sulattelemaan ruokaa” jälkiselkeyttimeen, josta ne palautetaan takaisin ilmastusaltaaseen palautuslietekierrolla. Palattuaan ilmastusaltaaseen alkavat mikrobit taas ahmia siellä olevia lika-aineita jne. Mikrobin kuollessa tulee siitäkin laskeutuvaa lietettä, joka poistetaan ylijäämälietteen mukana.
Vaihtoehto 1: Kemiallinen fosforinpoisto
Kemiallisessa fosforinpoistossa tulevaan jäteveteen lisätään ferrosulfaattia ennen esi-ilmastusta, joka sijaitsee ennen esiselkeytystä. Esi-ilmastuksessa ferrosulfaatin rauta hapettuu 3-arvoiseksi, jolloin se reagoi jätevedessä olevan fosforin kanssa muodostaen laskeutuvan lietteen, joka kerätään etuselkeyttimen kautta lietteenkäsittelyyn.
Yleisimmin kemiallinen fosforinpoisto tapahtuu ns. rinnakkaissaostuksena, eli saostus tapahtuu rinnan biologisen ravinteidenpoiston kanssa. Ylijäämälietteestä kuivatussa lietteessä on tyypillisesti tästä fosforinpoistosta johtuen rautaa noin kolme prosenttia linkokuivan lietteen määrästä.
Vaihtoehto 2: Biologinen fosforinpoisto
thumb|200px|Osin puhdistettua jätevettä biologisessa puhdistusvaiheessa Luotsinmäen jätevedenpuhdistamossa [[Porissa.]] Biologisessa fosforinpoistossa jäteveteen ei lisätä saostuskemikaalia (esimerkiksi ferrosulfaattia), vaan luodaan aktiivilietealtaan ensimmäisestä lohkosta täysin hapeton, anaerobinen lohko. Tällöin siinä menestyvät ainoastaan sellaiset sienet, jotka tulevat toimeen hapettomissa olosuhteissa ja käyttävät fosforia ravinnokseen. Kun sieni kuolee, poistuu se ylijäämälietteenä ja samalla poistuu sen varastoima fosfori. Biologinen fosforinpoisto perustuu erään hiivamaisena kasvavan sienisuvun polyfosfaattia varastoiviin itiöihin.
Typenpoisto
Perinteisellä aktiivilietekäsittelyllä jäteveden typestä voidaan poistaa 20–40 prosenttia. Typpeä ei voida saostaa kemiallisesti, mutta sen poistoa voidaan tehostaa nitrifikaatio–denitrifikaatio -menetelmällä 75–85 prosentin tasoon saakka.
Puhdistamolla jätevedessä ammonium-ioneina esiintyvä typpi eli ammoniumtyppi kulkee läpi anaerobi- ja denitrifikaatiolohkojen muuttumattomana. Aerobisessa lohkossa ammonium muuttuu läsnä olevan liukoisen hapen ja eräiden välittäjämikrobien vaikutuksesta nitriitiksi, joka epästabiilina yhdisteenä, ja koska happea on tarjolla, muuttuu edelleen nitraatiksi. Nitraatti kulkeutuu typpikierron (N-kierto) mukana takaisin denitrifikaatiolohkoon, jossa menestyvät ainoastaan sellaiset mikrobit, jotka pystyvät käyttämään ravinnokseen jäteveden orgaanista ainetta ja hengitykseensä N-kierron mukana tulleen nitraatin (NO3) happea. Kun happi irtoaa nitraatista muodostuu jäljelle jäävästä typestä typpikaasua, joka poistuu jätevedestä kaasukuplina ilmatilaan.
Nitrifikaatio on aerobinen prosessi, jossa autotrofiset eli epäorgaanista hiiltä ravintona käyttävät bakteerit hapettavat ammoniumtypen nitriitiksi ja edelleen nitraatiksi. Ensin tapahtuvassa nitritaatiossa ammoniumtyppi hapettuu nitriitiksi muun muassa Nitrosomonas-, Nitrosospira-, Nitrosococcus-, Nitrosovibrio- ja Nitrosolobus-bakteerien vaikutuksesta.
Rejektivesien käsittely
Rejektivesiä syntyy, kun jätevedenpuhdistuksessa syntyvää lietettä käsitellään puristamalla tai linkoamalla. Kunnallisten jätevedenpuhdistamojen kokonaistyppikuormasta viidennes voi tulla laitoksen mädättämön rejektivesistä. Rejektivesiä voidaan ohjata puhdistamoille myös biokaasulaitoksilta. Käsittelemättömänä rejektivedet voivat palauttaa ympäristöön jo puhdistamolietteeseen kertyneitä ravinteita.
Erilliskäsittelyssä rejektivesiä voidaan puhdistaa tehokkaasti annamox-bakteerien avulla. Bakteerit istutetaan kantoaineeseen, kuten pieniin muovikappaleisiin. Kantoainetekniikan (MBBR, Moving Bed Bio Reactor) ansiosta puhdistamoon kasvatettu bakteerikanta ei häviä prosessista ja puhdistamo sietää paremmin häiriöitä. MBBR-prosessia käytetään mm. HSY:n Viikinmäen jätevedenpuhdistamolla.
Jätevedenkäsittelylaitosten ympäristöluvat
Jätevedenkäsittely on yhdyskuntien ja teollisuuslaitosten laitoksilla niin laajamittaista, että ne tarvitsevat toimintaansa ympäristöluvan. Luvan myöntää pienille laitoksille joko kunnan ympäristönsuojeluviranomainen tai alueellinen ympäristökeskus. Suurten laitosten luvat käsittelee ja myöntää aina Ympäristölupavirasto.
Ympäristöluvassa lupaviranomainen mm. määrittää ne puhdistustehoa ja päästöjä koskevat vaatimukset, jotka laitoksen on täytettävä, jotta se saa toimia. Lisäksi ympäristöluvassa on joukko määräyksiä, miten laitoksen tulee korvata toiminnastaan aiheutuneista haitoista sen vaikutusalueella oleville ihmisille ja yhteisöille.
Muinaisvalaat
Archaeoceti oli esihistoriallisia valaita sisältänyt alalahko. Siihen kuuluivat varhaiset valaisiin luetut eläimet, jotka olivat varhaisempia kuin alalahkot hammasvalaat (Odontoceti) ja hetulavalaat (Mysticeti). Ne elivät eoseenikaudella noin 53–37 miljoonaa vuotta sitten. Valaat ovat kehittyneet samasta kantamuodosta kuin sorkkaeläimet, lahkosta Mesonychia.
Kuvaus
vasen|pienoiskuva|[[Pakicetus]] Archaeoceti-alalahkoon kuuluvia heimoja olivat Pakicetidae, Ambulocetidae, Remingtonocetidae, Protocetidae, Dorundontidae ja Basilosauridae. Varhaisin näistä heimoista oli Pakicetidae, johon kuuluvat eläimet kävelivät neljällä jalalla ja elivät enimmäkseen maalla. Niillä oli pitkät, kapeat jalat ja häntä, ja ne saattoivat saavuttaa nykysuden koon. Niitä on löydetty vain Luoteis-Intian ja Pohjois-Pakistanin makeavetisten purojen pohjakerrostumista, ja ne olivat luultavasti ennemminkin kahlaajia kuin uimareita.
Lukuisia Pakicetidae-heimoon kuuluvia fossiileita on löydetty, mutta ei ollenkaan kokonaisia luurankoja. Hampaiden koko oli lajikohtaista: pienemmillä yksilöillä oli saman suuruiset hampaat kuin nykyajan kalansyöjillä, kun taas suurempien yksilöiden hampaat muistuttivat hyeenan hampaita. Heimon eläimet saattoivat olla petoja tai raadonsyöjiä. Niiden kallo ja hampaat eivät muistuta nykyvalaiden kalloa ja hampaita, mutta niillä oli samanlaiset kuuloluut kuin valaalla, mikä osoittaa niiden kuuluvan valaisiin. vasen|pienoiskuva|[[Ambulocetus]] Heimon Ambulocetidae eläimet olivat jo sopeutuneet täysin vesielämään. Niillä oli suuret, krokotiilimaiset jalat ja vahva häntä. Pohjakerrostumat viittaavat siihen, että ne elivät rannikkoseuduilla ja löytyneiden luiden tiiviys siihen, että ne krokotiilin tavoin väijyivät saaliitaan sen sijaan, että olisivat tehneet nopeita hyökkäyksiä.
Yksi heimon fossiileista, Ambulocetus natans, on lähes täydellinen ja siitä saadaan tällä hetkellä pääosa varhaisten valaiden evoluutiota koskevasta tiedosta. Ambulocetus natans oli urosmerileijonan kokoinen ja sillä oli suuri pää, pitkä kuono ja vahvat hampaat. Pää, niska ja selkä olivat lihaksikkaat ja pyrstö pitkä ja yksihaarainen. Alaleuka osoittaa, että Ambulocetuksella oli leuan takaosassa poikkeuksellisesti pehmeää kudosta, joka yhdisti leuan välikorvaan. Kudos vastasi osittain nykyisten hammasvalaiden kuuloaistimuksen muodostamiseen osallistuvaa rakennetta.
Eläinten silmät olivat selkäpuolella, kallon sivuilla. Takaraajat olivat lyhyet, mutta jalkaterät pitkät. Eturaajoissa oli lyhyet sorkat. Ambulocetus luultavasti ui nykysaukon tavoin takajalkojaan apuna käyttäen, mutta ei pystynyt kannattelemaan painoaan maan päällä. vasen|pienoiskuva|[[Kutchicetus]] Heimon Remingtonocetidae eläimillä oli lyhyet raajat, mutta vahva häntä, jota ne ilmeisesti käyttivät uimiseen. Niiden selkänikamat olivat litteät. Pitkä kuono, pienet silmät ja korvien muoto viittaavat siihen, että niillä oli huono näkö ja että ne turvautuivat pääasiallisesti kuuloaistiinsa. Suuret ja toisistaan kaukana olevat korvat luultavasti auttoivat veden alla kuulemista. Kallon muoto vaihteli yksilöllisesti, mikä viittasi ehkä eroihin ruokavaliossa.
25 Canum Venaticorum
25 Canum Venaticorum on kaksoistähti Ajokoirissa. Sen yhdistynyt magnitudi on +4.82 ja on suunnilleen 192 valovuotta Maapallosta.
Muinaisvalaat
Kuvaus
Vaikka heimon eläimet pystyivät pitkästä kaulasta ja suurista takaraajoista päätellen todennäköisesti elämään myös maalla, pohjakerrostumista tehdyt löydöt viittaavat siihen, että ne elivät rannikkoseuduilla sameissa vesissä. Fossiileita on löydetty vain Pakistanista ja Intiasta.
25 Canum Venaticorum
Ensisijainen komponentti, 25 Canum Venaticorum A, on valkoinen A-tyyppinen jättiläistähti jonka magnitudi on +5.01. Sen kumppani, 25 Canum Venaticorum B, on keltavalkoinen F-tyyppinen pääsarjan kääpiö jonka magnitudi on +6.91.
Gennaro Di Napoli
Gennaro Di Napoli (s. 5. maaliskuuta 1968 Napoli) on italialainen entinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Muinaisvalaat
Kuvaus
Suurin osa löydetyistä fossiileista ovat kalloja ja alaleukoja. Eläinten koko luultavasti vaihteli melko paljon, ja pienimmät yksilöt olivat Pakicetuksen ja suurimmat Ambulocetuksen kokoisia. vasen|pienoiskuva|[[Maiacetus]] Protocetidae-heimon eläimet olivat monipuolinen ryhmä, mutta niitä yhdisti vahvat häntä ja takaraajat, mikä viittasi hyvään uimataitoon. Takaraajat olivat kuitenkin luultavasti lyhyet, ja joidenkin yksilöiden lantio ei ollut kiinnittynyt selkärankaan, jolloin ne eivät olisi voineet kannatella painoaan maalla. Ne vaikuttivat suuresti valaiden evoluution 47–41 miljoonaa vuotta sitten leviämällä kaikkialle maailman meriin. Niillä oli suuret silmät ja kuono, ja sieraimet olivat vanhempia valaita korkeammalla, mikä viittasi siihen, että ne saattoivat hengittää nykyisten valaiden tapaan pää vaakasuorassa asennossa. Se oli ensimmäinen merkki puhallusaukon kehityksestä. Hampaat vaihtelivat yksilöittäin, mutta ne alkoivat muistuttaa nykyisten valaiden hampaita ja protocetidit käyttivät niitä luultavasti aktiivisesti metsästykseen. vasen|pienoiskuva|[[Dorudon|Dorudon atrox]] Heimojen Basilosauridae ja Dorudontidae eläimillä oli pitkä ja joustava selkäranka. Niiden takaraajat olivat lähes surkastuneet ja eturaajat olivat räpylämäiset, mikä kieli niiden täydellisestä sopeutumisesta vesielämään. Lapaluut olivat leveät, ja eläimillä oli myös etummaiset olkalisäkkeet ja pienet kuopat lapaluissa (fossa supraspinata). Kyynärluut olivat suuret ja kyynärlisäkkeet poikittain litteät, ja ranteet ja distaaliset kyynärvarret olivat litteät ja käsien tasossa. Kaulanikamat olivat puolestaan lyhyet, rinta- ja lannenikamat keskenään samanpituiset, ristinikamat puuttuvat kokonaan ja lyhyt pyrstö oli luultavasti haaroittunut.
Gennaro Di Napoli
Di Napoli onnistui puolustamaan mestaruuttaan Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa 1995, kun hän voitti jälleen 3 000 metrin juoksun mestaruuden, tällä kertaa ajalla 7.50,89. Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli 5 000 metrin juoksussa yhdestoista ajalla 13.46,51 ja kauden lopussa IAAF:n GP-finaalissa 1 500 metrillä kolmas ajalla 3.32,94. 1997 hän sijoittui neljänneksi Pariisin sisäratojen MM-kisoissa ajalla 7.41,05, mutta karsiutui Ateenan ulkoratojen MM-kisojen välierissä 1 500 metrillä. Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 hän oli jälleen neljäs 3 000 metrillä. Samana vuonna Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kuudeskymmenesneljäs ja voitti 5 000 metrillä Euroopan cupin. Seuraavana vuonna Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kahdeskymmenesensimmäinen. Di Napoli osallistui vielä Münchenin EM-kisoihin 2002, joissa hän sijoittui kahdeksanneksitoista 5 000 metrillä.
6 Canum Venaticorum
6 Canum Venaticorum on tähti Ajokoirien tähdistössä. Se on keltainen G-tyyppinen jättiläistähti jonka magnituudi on +5.01. Se on suunnilleen 227 valovuotta Maapallosta.
Holly Valance
Holly Valance (oik. Holly Rachel Vukadinović, s. 11. toukokuuta 1983 Melbourne, Australia) on australialainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi Neighbours-saippuasarjan Felicity ”Flick” Scullyna vuosina 1999–2002 ja 2005. Vuonna 2002 Valance julkaisi hittisinglen "Kiss Kiss", joka nousi listaykköseksi Australiassa ja Isossa-Britanniassa (Suomessa sijalle 11). Laulu perustui turkkilaisen Tarkanin kappaleeseen "Şımarık" ja se herätti huomiota erityisesti musiikkivideonsa vuoksi, koska Valance näytti olevan siinä alasti.
Holly Valancen isä on Jugoslaviasta lähtöisin oleva Rajko Vukadinović ja äiti britti Rachel Stevens. Hän on sukua koomikko Benny Hillille (Hillin serkku oli hänen isoisänsä).
Ura näyttelijänä
Neighboursin lisäksi Valancella on ollut sivurooli sarjassa Pako, jossa hän esitti Nika Volekia. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Dead or Alive ja Taken.
Mart Poom
Mart Poom (s. 3. helmikuuta 1972 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on uransa lopettanut virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Poom päätti uransa Englannin Mestaruussarjan joukkueessa Watfordissa vuonna 2009, jonne hän siirtyi toukokuussa 2007 Valioliigan Arsenalista.
Ura
Kotimaassaan Virossa Poom pelasi juniorina Tallinna Lõvidissa ja aikuisena Tallinnan Sportissa sekä Florassa ennen siirtymistään ulkomaille vuonna 1992, Kuopion Palloseuraan ja Sveitsin FC Wiliin.
Poom tuli KuPS:aan ensimmäisen kerran tammikuussa 1991 heti uudenvuoden jälkeen. Hän harjoitteli joukkueen mukana, mutta kun peliluvan saanti Neuvostoliitosta ei onnistunut, Poom palasi Viroon toukokuussa. Kaudella 1992 peliluvan saanti juuri itsenäistyneestä Virosta onnistui ja Poom pelasi Veikausliigassa KuPS:ssa 9 ottelussa Mika Miettisen ollessa varsinaisena ykkösmaalivahtina. Kun KuPS putosi, ja pelaajabudjetti kaudelle 1993 laski rajusti, vaihtoi Poom Tallinnan ja Sveitsin kautta Englantiin.
Vuonna 1994 Poom siirtyi Englannin Portsmouthiin, missä hän pelasi kuitenkin vain seitsemän ottelua ennen lainasiirtoaan takaisin Floraan.
Imunuoliaiset
Imunuoliaiset (Balitoridae) on itäaasialainen, karppikaloihin kuuluva makeiden vesien kalaheimo.
Monimuotoisuus ja systematiikka
Balitoridae-heimoon luetaan nykyisin noin 108 lajia. Imunuolisisten vatsa- ja rintaevistä on muodostunut imukuppimainen tarttumaelin. Lajit muistuttavat usein huomattavasti toisiaan, ja niiden erottamien ulkonäön perusteella on vaikeaa.
Kivennuoliaiset (heimo Nemacheilidae) luettiin vielä hiljattain Balitoridae-heimoon kuuluvaksi alaheimoksi, ja heimo käsitti yhteensä noin 500 lajia.
Den norske Santalmisjon
Norjalainen santalilähetys, oli norjalainen luterilainen lähetysjärjestö, joka toimi Intian santalien parissa sekä harjoitti myöhemmin lähetystyötä muuallakin ympäri maailmaa. Se toimi osana Norjan kirkkoa. Järjestö perustettiin vuonna 1867 ja lakkautettiin vuonna 2001 sen muodostaessa kahden muun järjestön kanssa Normisjonin.
Historia
Norjalainen santalilähetys perustettiin vuonna 1867 Santal Parganasissa Intiassa Lars Olsen Skrefsrudin ja Hans Peter Børresenin aloitettua siellä lähetystyön yhdessä brittiläisten lähetystyöntekijöiden kanssa. Järjestön tunnettuihin lähetystyöntekijöihin kuuluivat raamatunkääntäjät Paul Olaf Bodding ja Håkon Halvorsrud sekä Olav Hodne. Alueelle perustetusta kirkosta tuli itsenäinen vuonna 1950.
Järjestö lakkautettiin 1. tammikuuta 2001, kun se ja kaksi muuta norjalaista luterilaista kristillistä järjestöä, Det norske lutherske Indremisjonsselskap ja Langesundsfjordens Indremisjonsselskap yhdistyivät yhdeksi järjestöksi nimellä Normisjon.
FCI Levadia
FCI Levadia on jalkapalloseura Tallinnasta, Virosta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Meistriliigassa.
Historia
Levadia syntyi vuonna 1998, kun metalliyhtiö Levadia osti FK Olümp Maardu -joukkueen vuonna 1998 ja vaihtoi sen nimen Levadia Maarduksi. Saman vuoden päätteeksi joukkue nousi korkeimmalle sarjatasolle ja voitti mestaruuden. Vuonna 2000 Levadia hankki omistukseensa myös tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen FC Maardun, joka aikaisemmin tunnettiin nimellä KSK Vigri Tartu, ja oli tuolloin vielä nimellisesti erillinen seura. Saman kauden päätteeksi sekin nousi Meistriliigaan ja muutti nimensä Levadia Tallinnaksi kaudeksi 2001.
Ennen kautta 2004 Levadia Tallinn myi sarjapaikkansa Merkuur Tartulle. Levadia Maardu muutti nimensä Levadia Tallinnaksi ja vanha Levadia Tallinn muutti nimensä muotoon FC Levadia II Tallinn ostaen samalla toiseksi korkeimman sarjatason Sõrve JK:n paikan. Näiden toimien ansiosta Levadia Tallinn ja Levadia II Tallinn ovat nykyisin saman seuran joukkueita. 23. heinäkuuta 2009 Levandia pääsi historiansa ensimmäisen kerran Mestarien liigan 3. karsintakierrokselle kun se voitti yhteismaalein 2-1 puolalaisen Wisła Krakówan.
Kauden 2017 jälkeen Levadian edustusjoukkue yhdistyi FCI Tallinnan kanssa. Fuusion seurauksena Levadian viralliseksi nimeksi muuttui FCI Levadia.
Jeremy Morin
Jeremy Morin (s. 16. huhtikuuta 1991 Auburn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa 3. tammikuuta 2018 asti ulottuvalla sopimuksella Sveitsin National League A:n SC Bernissä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Morin on pelannut urallaan aiemmin NHL:ssä 82 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehopistein 10+12=22 ja keräten 71 jäähyminuuttia. Hänet tunnettiin varsinkin juniorina hyvänä maalintekijänä. Morin laukoo oikealta.
Junioriura
175px|thumb|left|Jeremy Morin [[OHL-joukkue Kitchener Rangersin paidassa kaudella 2009–2010.]] Morin pelasi kaudella 2006–2007 EJHL-junioriliigan Syracuse Jr. Starsissa. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 26+28=54, joilla Morin jakoi koko liigan maalipörssin kuudennen sijan Boston Jr. Bruinsin Jake Coylen ja Steve Mosesin kanssa sekä sijoittui pistepörssissä kymmenenneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi EJHL:n vuoden tulokkaaksi. Kitchener Rangers varasi Morinin 69. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2007. Kaksi seuraavaa kautta hän vietti Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. NAHL-junioriliigaa. Kaudella 2008–2009 Morin oli US NTDP:n paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 33+26=59.
Atlanta Thrashers varasi Morinin toisella kierroksella 45. pelaajana vuoden NHL:n varaustilaisuudessa 2009. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Morinin kaksi vuotta aiemmin varanneen Kitchener Rangersin OHL-joukkueeseen. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 47+36=83. Morin jakoi koko OHL:n maalipörssin neljännen sijan Barrie Coltsin Alex Hutchingsin kanssa. Pudotuspeleissä hän oli 12 osumallaan Rangersin toiseksi paras maalintekijä Jeff Skinnerin jälkeen. Morin pelasi kauden aikana OHL:n tähdistöottelussa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen.
NHL-tulokassopimusvuodet Blackhawksissa
Kesäkuussa 2010 Morin teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Jo samassa kuussa seura kuitenkin kauppasi hänet, Marty Reasonerin ja Joey Crabbin Chicago Blackhawksiin vaihdossa Dustin Byfuglieniin, Brent Sopeliin, Ben Eageriin ja Akim Aliuun. Morin aloitti kauden 2010–2011 AHL-joukkue Rockford IceHogsissa, jossa hän pelasi suurimman osan kaudestaan tehden 22 runkosarjaottelussa tehot 8+4=12. Morin debytoi Blackhawksin NHL-joukkueessa 6. marraskuuta 2010 vieraissa Atlanta Thrashersia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.54 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin Morin teki kuudennessa ottelussaan 8. joulukuuta 2010 Dallas Starsia vastaan. Hän pelasi NHL:ssä kauden aikana kaikkiaan yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Tammikuussa 2011 AHL-ottelussa tullut aivotärähdys jätti Morinin kauden kuitenkin yhteensä vain 31 runkosarjaottelun mittaiseksi.
Kauden 2011–2012 Morin pelasi myös suurimmaksi osaksi IceHogsissa, jonka kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies hän oli tehoilla 18+22=40. Morin jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Brandon Pirrin kanssa lukemalla +9. Hän pelasi kauden aikana kolme NHL-ottelua. Kauden 2012–2013 Morin vietti osaksi NHL:n työsulunkin vuoksi suurimmaksi osaksi farmissa. Hän oli IceHogsin paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 30+28=58. Morin jakoi koko AHL:n maalipörssin viidennen sijan Toronto Marliesin Ryan Hamiltonin ja Providence Bruinsin Jamie Tardifin kanssa. Hän pelasi kauden aikana kolme NHL-ottelua.
Morin pelasi kauden 2013–2014 suurimmaksi osaksi jälleen farmijoukkue IceHogsissa, jossa hän teki piste per peli -tahdilla 47 runkosarjaottelussa tehot 24+23=47, joilla Morin oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Adam Clendeningin jälkeen. Morin valittiin AHL:n helmikuun 2014 kuukauden pelaajaksi. NHL:n puolella hän pelasi kauden aikana 24 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehopistein 5+6=11. Kesäkuussa 2014 Morin teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa. Hän otti paikan seuran NHL-kauden 2014–2015 avauskokoonpanosta ja pelasi 15 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kunnes Morin lähetettiin farmiin. Hän pelasi IceHogsissa kolme ottelua, kunnes Blackhawks kauppasi Morinin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Tim Erixoniin joulukuussa 2014. Morin pelasi koko loppukauden seuran NHL-vahvuudessa tehden 28 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6. Hän joutui jättämään kuitenkin 25 ottelun väliin ylävartalovamman vuoksi.
Kiertolaisuus farmijoukkueissa
Kesäkuussa 2015 Blue Jackets kauppasi Morinin takaisin Chicago Blackhawksiin Artjom Anisimovin, Marko Daňon, Corey Troppin ja kesän 2016 neljännen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Brandon Saadiin, Michael Paliottaan ja Alex Broadhurstiin. Morin pelasi alkukauden 2015–2016 AHL-joukkue Rockford IceHogsissa, kunnes tammikuussa 2016 Blackhawks kauppasi hänet Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Richard Pánikiin. Morin pelasi 13 ottelua seuran farmijoukkueessa, jonka jälkeen Maple Leafs kauppasi hänet edelleen James Reimerin kanssa San Jose Sharksiin vaihdossa Alex Stalockiin, Ben Smithiin ja kesän 2018 neljännen kierroksen varausvuoroon. Morin pelasi loppukauden AHL-joukkue San Jose Barracudan vahvuudessa.
Heinäkuussa 2016 Morin teki vapaana agenttina vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän pelasi alkukauden 2016–2017 AHL-joukkue Syracuse Crunchin vahvuudessa, kunnes helmikuussa 2017 Lightning kauppasi Morinin Arizona Coyotesiin vaihdossa Stefan Fournieriin. Coyotes oli jo hänen kuudes NHL-organisaationsa kahden vuoden aikana ja koko Morinin uralla. Hän pelasi loppukauden AHL-joukkue Tucson Roadrunnersin vahvuudessa.
Siirtyminen Eurooppaan
Kaudeksi 2017–2018 Morin siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Jugra Hanty-Mansijskiin. Hän ehti pelata siellä vain kolme ottelua ilman tehopisteitä, kunnes Morinin sopimus purettiin syyskuussa 2017. Jugran päävalmentaja Igor Zaharkinin mukaan hänen tasonsa vain ei riittänyt. Lokakuussa Morin siirtyi alustavalla sopimuksella ECHL-joukkue South Carolina Stingraysiin. Hänen mukaansa Morinin hyvä ystävä valmensi joukkuetta ja pyysi häntä sinne hakemaan pelituntumaa. Morin pelasi Stingraysissa kaksi ottelua, kunnes hän siirtyi lokakuun lopulla vuoden mittaisella ja kuukauden mittaisen koeajan sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän pelasi siellä seitsemän ottelua tehopistein 1+3=4, mutta Morin jäi lopulta kuitenkin ilman jatkosopimusta. Joulukuussa hän siirtyi 3. tammikuuta 2018 asti ulottuvalla sopimuksella Sveitsin National League A:n SC Berniin, jonne Morin hankittiin paikkaamaan Mika Pyörälän loukkaantumista.
Maajoukkueura
Morin edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia. Morin pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen pronssiin. Vuoden 2011 turnauksessa hän toimi Yhdysvaltojen varakapteenina.
Muuta
Morinin isoveli Chad on pelannut jääkiekkoa puolustajana. Heidän serkkunsa on SM-liigakin pelannut entinen ammattilaisjääkiekkopuolustaja Justin Forrest.
Dimítris Lyákos
Dimítris Lyákos (, kansainvälisesti usein Dimitris Lyacos, s. 1966) on kreikkalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut Poena Damni -trilogian. Hänen kirjallinen työnsä kuuluu uuden vuosituhannen avantgarde-kirjallisuuden eturintamaan.
Rämekarvajalka
pienoiskuva|Toukka Rämekarvajalka (Gynaephora selenitica) on jokseenkin harvinainen villakkaisiin kuuluva perhoslaji. Vanhemmassa kirjallisuudessa lajista on käytetty nimeä odelmakehrääjä. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö
Rämekarvajalan siipien kärkiväli on koiraalla noin 25–32 millimetriä ja naaraalla noin 32–34 mm. Perhosen siipien pohjaväri on vihertävän tummanruskea ja takasiivet ovat etusiipiä tummemmat. Siipien kuviointi erottaa rämekarvajalan sen lähilajeista. Naaraan takaruumis on koirasta selvästi paksumpi. Molemmilla sukupuolilla on kampamaiset tuntosarvet.
Viides herätysliike
Viides herätysliike (eli viidesläisyys tai viitoslaisuus, tunnetaan myös uuspietisminä) on yhteisnimitys Suomessa ennen toista maailmansotaa ja sen jälkeen syntyneelle herätyskristillisyydelle, joka toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisällä. Se on evankelis-luterilaisen kirkon "virallisista" herätysliikkeistä järjestyksessä viides, sillä se on syntynyt rukoilevaisuuden, herännäisyyden, evankelisuuden ja lestadiolaisuuden jälkeen.
Viidesläisyys on sekä opillisesti että organisatorisesti monikantainen, eikä sillä ole yhteistä keskusjohtoa. Se koostuu eri järjestöistä, joista merkittävimmät ovat Suomen Raamattuopisto (SRO), Suomen Raamattuopiston säätiö (SROS), Kansan Raamattuseura (KRS) ja Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys (SEKL), joka on suurin ja laajin viidesläisistä liikkeistä. Raamattuopiston ympärille muotoutunut toiminta jatkaa herätystä korostavaa muromalaisuuden perintöä, kun taas Kansan Raamattuseura perustuu kilpailevan Frank Mangsin evankelioimista korostavan liikkeen perintöön. SEKL korostaa herätys- ja lähetystehtävää.
Rämekarvajalka
Koko ja ulkonäkö
Toukka muistuttaa yleisemmän tuhkakarvajalan (Dicallomera fascelina) toukkaa. Se on musta ja kauttaaltaan pitkien mustien karvojen peittämä. Toukan selkäpuolella on viisi tuuheaa, mustaa karvatupsua, jotka ovat laidoilta vaaleanharmaat.
Levinneisyys ja lentoaika
Rämekarvajalka on levinnyt Eurooppaan ja Venäjälle. Euroopassa sen levinneisyysalue ulottuu Itä-Ranskasta Saksaan, Puolaan Baltiaan ja Suomeen, mutta muualta Skandinaviasta se puuttuu. Venäjällä lajia tavataan Mustanmeren pohjoispuolella, Keski-Venäjälle asti. Suomessa lajilla on vakituinen kanta vain Kaakkois- ja Etelä-Suomessa, linjan Sipoo–Mäntyharju–Rautjärvi kaakkoispuolella. Lännempänä on satunnaisia esiintymiä. Laji on Suomessa tulokaslaji, joka on havaittu ensimmäisen kerran vuonna 1890 Porvoosta, jonka suunnalta se on levittäytynyt muualle Suomeen.
Viides herätysliike
Viidesläisten määrää on vaikea arvioida, koska liike ei ole organisoitunut yhtenäiseksi järjestöksi, vaan toiminta on jakautunut monen järjestön alaisuuteen, eivätkä monetkaan niistä rekisteröi kannattajiaan jäseniksi kuten vanhemmat herätysliikkeet. Jotakin voi päätellä uuspietististen järjestöjen valtakunnallisten kesäjuhlien kävijämääristä. Kansan Raamattuseuran Sanan suvipäivillä käy noin 5 000–7 000 henkeä, Kansanlähetyksen Kansanlähetyspäivillä 7 000–10 000 ja Raamattuopiston Kesäsanomassa 2 000 henkeä. Lisäksi ovat nuorten tapahtumat, paikalliset evankelioimistapahtumat ja lähetysjärjestöjen kesäjuhlat. Näin ollen aktiivisia viidesläisiä voitaisiin arvioida olevan noin 20 000.
Kirkon tutkimuskeskuksen tekemän tutkimuksen mukaan huomattava osa seurakuntien työntekijöistä koki Kansan Raamattuseuran tai muut viidesläiset ryhmittymät taustayhteisökseen. Yli 40% kirkkoherroista ja muista papeista koki saaneensa vaikutteita Kansan Raamattuseurasta, noin 15 % muista viidesläisistä ryhmittymistä.
Rämekarvajalka
Levinneisyys ja lentoaika
Laji lentää Suomessa toukokuun lopusta kesäkuun loppuun. Hyvin harvinainen toinen sukupolvi lentää elokuussa. Luonnossa toisen sukupolven yksilöistä on vain yksittäishavaintoja.