cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
WarnerMedia
Historia
Lokakuussa 2016 AT&T ilmoitti ostavansa Time Warnerin yli 80 miljardin dollarin hinnalla. Omaksi pörssiyhtiökseen vuonna 2014 yhtiöitetty Time Inc. myytiin marraskuussa 2017 aikakauslehtiä julkaisevalle Meredith Corporationille.
14. kesäkuuta 2018 Time Warner nimettiin WarnerMediaksi AT&T:n hankinnan jälkeen.
Toukokuussa 2021 AT&T ilmoitti ehdottaneensa WarnerMedian sulautumista Discoveryyn, mitkä yhdessä perustaisi uuden pörssiyhtiön nimeltään Warner Bros. Discovery. Yhdistyminen tapahtui 8. huhtikuuta 2022.
Yhtiöt
Seuraavat yhtiöt ovat olleet osa WarnerMediaa:
WarnerMedia omistaa myös lukuisia muita televisiokanavia ja lehtiä.
Gegenschein
thumb|Kalansilmäobjektiivilla kuvattu taivas jossa näkyy gegenschein. Gegenschein eli suomeksi vastavalo tai vastahohde on tähtitieteellinen optinen ilmiö, jossa eläinradalla vastapäätä Aurinkoa esiintyy ellipsin muotoinen heikko kajo. Sen pituus on ekliptikan suunnassa 10–15° ja leveys muutamia asteita. Se syntyy, kun aurinkokunnan tasossa olevat lukemattomat pienet planeettainväliset pölyhiukkaset heijastavat auringonvaloa takaisin päin. Ilmiö on sen verran heikko, ettei se näy lainkaan, jos Kuu on näkyvissä taivaalla tai jos ilmiö osuu Linnunradan vyön kohdalle. Ilmiö on korkeimmillaan ja voimakkaimmillaan keskiyön aikaan. Vastavaloon liittyvä voimakkaampi ilmiö on eläinratavalo.
Ilmiön kansainvälisesti käytetty nimi tulee saksan kielestä.
Vastavalon löysi tanskalainen tähtitieteilijä Theodor Brorsen vuonna 1854.
Suomessa paras aika ilmiön havaitsemiselle on syksyllä, jolloin se on havaittavissa Kalojen tai Oinaan tähdistöissä, eikä se sekoitu Linnunradan valoon. Gegenscheinin näkeminen vaatii kuitenkin melko valosaasteettoman taivaan, eikä maassa mielellään saisi olla lunta heijastamassa hajavaloa taivaalle.
Slasher
Slasher-elokuviksi (englannin sanasta slash 'viiltää, viillellä') kutsutaan kauhuelokuvia, joissa sarjamurhaaja teurastaa nuorisoa erilaisilla teräaseilla yllättäen ja yksi kerrallaan. Tavallisesti murhaaja on kasvoton, epäinhimillinen ja lähes kuolematon. Slasherien tyypilliseen juonenkulkuun kuuluu, että päihteitä käyttävät ja seksiä harrastavat nuoret kuolevat ja siveelliset pelastuvat. Väkivaltakohtauksille ja erikoistehosteille annetaan suuri paino. Tyypillisiä ovat myös lukuisat jatko-osat, jotka noudattavat yleensä samaa kaavaa.
Tyypillisiä slasher-elokuvien teemoja ja tapahtumia ovat miesten harjoittama voyeurismi eli naisten tirkistely, transsukupuolisuus, näyttävät murhat, naishahmojen itsepuolustuskyvyt, väkivallasta saatu seksuaalinen nautinto sekä yhteisön ja sen viranomaisten kyvyttömyys eliminoida yhteisöä uhkaavaa pahaa voimaa.
Kriitikoidenkin arvostusta saaneita slashertyyppisiä elokuvia olivat ”juppislashereiksi” kutsutut Vaarallinen suhde (1987), Kohtalokas vuokralainen (1990) ja erityisesti Oscar-palkittu Uhrilampaat (1991).
1980-luvun puoleenväliin mennessä oli tehty satoja slashereitä ja yleisö alkoi kyllästyä niihin.
Genre koki lyhyen uuden nousun 1990-luvun lopussa Wes Cravenin Screamin (1996) myötä, mutta on vaipunut sittemmin takaisin marginaaliin.
Älykkään suunnittelun liike
Älykkään suunnittelun liike on uuskreationistinen kampanja, joka ajaa laajoja yhteiskunnallisia, akateemisia ja poliittisia uudistuksia, jotka perustuvat ”älykkään suunnittelun” käsitteeseen. Sen keskeisiä toimintamuotoja on kampanjoida älykkään suunnittelun käsitteen tunnettuuden lisäämiseksi julkisuudessa, vaikuttaminen päätöksentekijöihin älykkään suunnittelun opettamiseksi koulujen tiedeopetuksessa sekä oikeudellinen toiminta joko tällaisen opetuksen puolustamiseksi tai sen opetuksen estämisen poistamiseksi. Kaikkia älykkään suunnittelun kannattajia ei voida lukea älykkään suunnittelun liikkeeseen kuuluviksi.
HMS Defender (D114)
Valmistus
Alus tilattiin 16. helmikuuta 1945 Alexander Stephen and Sonsilta Greenockista, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1946. Alus laskettiin vesille 27. heinäkuuta 1950 ja valmistui 5. joulukuuta 1952.
Palvelus
Alus liitettiin Kaukoidän laivastoon, jossa se oli lokakuussa 1953 Japanissa Yhdysvaltain laivaston mukana osana 5. risteilijäviirikköä ennen liittymistään 1954 Välimeren laivaston Daring-osasto A:han. Alus oli huollettavana, mistä se palasi palvelukseen 14. kesäkuuta 1955 ollen sekä Koti- että Välimeren laivastoissa. Se osallistui marraskuussa 1956 HMS Daringin kanssa Suezin kanavan vallanneen Egyptin vastaisiin sotatoimiin.
Alus osallistui Malesian kriisiin, jolloin se ampui Johorin alueen kohteita. Se osallistui Kyproksen EOKA-terroristijärjestön etsintään.
Alus luokiteltiin 2. lokakuuta 1957 hävittäjäksi jatkaen palvelustaan 2. hävittäjälaivueessa, kunnes se poistettiin 17. helmikuuta 1958 palveluksesta ja siirrettiin Chathamin telakalle. Telakalla aluksen taaemmat torpedoputket poistettiin ja rakennettiin lisää majoitustiloja. Huoltoa seuranneiden koeajojen päätyttyä alus palasi 30. huhtikuuta 1959 palvelukseen Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen, josta se palasi kotivesille huhtikuussa 1960. Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1961.
Alus oli Chathamissa reservissä vuoteen 1965, jona aikana se siirrettiin 2. huhtikuuta 1962 Chathamin telakalle modernisoitavaksi, jolloin sen etummaiset torpeodputket poistettiin ja alukselle asennettiin tyypin 903 tulenjohtotutka. Se palasi telakalta 1963. Amiraliteetti ilmoitti 9. joulukuuta 1964 aluksen korvaavan 23. saattajalaivueessa HMS Diamondin. Defender palasi palvelukseen maaliskuussa 1965.
Alus oli Koti- ja Välimeren laivastossa lukuun ottamatta talvea 1966-1967, jolloin se oli valmiustehtävissä Karibialla, kun Saint Vincentillä oli levotonta. Alus oli 1967 suojaamassa laivasto-osastoa sukellusveneiltä, kun brittijoukot vetäytyivät Adenista. Se kolaroi 13. lokakuuta 1967 lievästi Hr. Ms. Hollandin kanssa Portsmouthissa. Vaurioiden korjaaminen vei ainoastaan 40 puntaa ja aluksen miehistöä vastaan ei nostettu syytteitä. Alus palasi Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta Devonportissa elokuussa 1969 ja sijoitettiin syyskuussa poistolistalle. Sen kaikki käyttökelpoinen poistettiin ja alus myytiin 10. toukokuuta 1972 romutettavaksi G. A. White and Companylle St. David's Harbouriin ja romutettiin Inverkeithingissä.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
C-mollimessu (Mozart)
Mozartin c-mollimessu tuli tunnetuksi vasta 1900-luvulla, jolloin muutamiin sen keskeneräisiin osiin tehtiin välttämättömät viimeistelyt. On myös olemassa versioita, joissa teoksesta puuttuvat messun osat on korvattu Mozartin muista sävellyksistä otetulla materiaalilla ja lisätty näin noin 20 minuuttia teoksen normaaliin noin 55 minuutin kestoon. Teoksessa käytetään samaa perinteistä latinankielistä messutekstiä, johon myös muiden suurimpien säveltäjien arvostetuimmat messut perustuvat. Mozart sävelsi peräti 17 messua, ja niiden joukossa on toinenkin c-mollissa oleva messu, mutta se ei ole kovin hyvin tunnettu.
Teoksen taustaa
Salzburgin arkkipiispan palveluksessa Mozart sävelsi monia uskonnollisia teoksia, mutta kun hän lähti virasta vuoden 1781 toukokuussa, kirkkomusiikin säveltäminen päättyi (poikkeuksena Ave verum vuodelta 1791). Tärkeänä motiivina c-mollimessun taustalla oli Mozartin halu lepytellä isäänsä, joka ei olisi halunnut Mozartin menevän naimisiin laulaja Constanze Weberin kanssa. Mozart palasi isänsä luo Salzburgiin vaimoineen 1783 mukanaan myös keskeneräisen c-mollimessun käsikirjoitus. Vaihtoehtoisena motiivina teoksen laatimiselle Weber ilmoitti kiitollisuuden Jumalalle heidän ensimmäisen lapsensa syntymästä. Jotkut lähteet yksinkertaisesti sanovat, että Mozart sävelsi teoksen vaimonsa kunniaksi. Ammattinsa puolesta Mozartilla ei ilmeisesti ollut yllykettä tällaisen teoksen laatimiseksi, sillä keisari Joosef II oli uudistanut jumalanpalveluksia, eikä suuria teoksia ollut mahdollista saada esitetyksi Wienissä. Teos olisi varsinkin valmiiksi sävellettynä ollut muutenkin epäkäytännöllisen laaja liturgiseen käyttöön.
Teoksen tila
Mozart sävelsi elämänsä aikana 14 messua valmiiksi, mutta hänen suurimpina pidetyt messunsa, c-mollimessu ja sielunmessu, jäivät keskeneräisiksi säveltäjän kuoltua. C-mollimessun valmiit osat ovat Kyrie, Gloria ja Benedictus. Credosta on melkein valmiina kohta Credo in unum Deum sekä Et incarnatus, josta jousien osuudet puuttuvat melkein kokonaan. Sanctus-osa jäi varsin pahasti kesken, mutta Alois Schmitt -niminen tutkija viimeisteli sen vuonna 1901, ja se esitetään aina muun teoksen mukana (siitä on olemassa myös muita versioita kuin Schmittin ensimmäinen versio). Agnus Dei -osa puuttuu messusta kokonaan.
Messun keskeneräisyydestä huolimatta teos esitettiin 25. elokuuta 1783 Salzburgissa, Pyhän Pietarin kirkossa, ja Constanze Weber lauloi sopraano-osuuden. On epäselvää, missä muodossa keskeneräinen teos esitettiin. Kenties puuttuvat osat jätettiin pois, mikä tosin olisi hyvin harvinainen käytäntö, tai ne mahdollisesti lausuttiin. Puuttuvat osat on myös voitu täydentää Mozartin aiemmilla samaan tekstiin sävelletyillä messuilla. Tutkijat pitävät hyvin epätodennäköisenä, että puuttuvat osat olisivat kadoksissa, osin siitä syystä, että Mozart hyödynsi juuri tuntemiamme valmiita osia, kun hän sai vuonna 1785 tehtäväkseen laatia nopeasti italialaisen kantaatin (Davide penitente, KV 469).
Mozart on saanut teokseensa vaikutteita keskenään vieraista perinteistä. Toisaalta kuoro-osuuksissa on selvästi nähtävissä, että Mozart oli tutkinut tarkkaan Johann Sebastian Bachin ja Georg Friedrich Händelin kuoroteoksia. Sen sijaan soolo-osuuksissa näkyy pikemminkin italialaisen tradition vaikutteita. Lähteistä riippuen itävaltalaisen kirkkomusiikin traditiolle saatetaan antaa myös aivan keskeinen osuus teoksen tyyliä selitettäessä.
Suur-Matinkylä
Suur-Matinkylä on Espoon suuralue, joka koostuu Henttaan, Matinkylän ja Olarin kaupunginosista.
Suur-Matinkylässä asuu 43 731 henkilöä (2019), josta Matinkylän alueella asuu 21 599 henkeä (49,3 % väestöstä), Olarin alueella 15 874 henkeä (36,2 %) ja Henttaa-Suurpellon alueella 6 258 henkeä (14,3 %). Pinta-alaa suuralueella on 15,2 neliökilometriä, ja se on 4,9 % Espoon kokonaispinta-alasta.
Baby Marie
thumb|upright|Baby Marie Baby Marie Osborne (alk. Helen Alice Myres; 5. marraskuuta 1911 Denver, Colorado – 11. marraskuuta 2010 San Clemente, Kalifornia ) oli eräs mykän elokuvan suurimmista lapsitähdistä. Hän esiintyi elokuvissa joko nimellä Baby Marie Osborne tai Baby Marie.
Suur-Matinkylä
Suur-Matinkylän naapurisuuralueita ovat Suur-Espoonlahti, Suur-Tapiola ja Vanha-Espoo. Matinkylä ja Olari ovat Suur-Matinkylän aluekeskukset.
Baby Marie
Hän teki elokuvadebyyttinsä 1914. Hänen uransa kulta-aikaa oli 1910-luvun loppupuoli, jolloin hänen kuuluisimmat elokuvansa ilmestyivät. Hän ei tehnyt yhtään elokuvia 1920-luvulla, mutta hän teki muutamia aikuisrooleja 1930- ja 1940-luvuilla. Marie oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Hänellä oli myös tytär Joan, ja hän oli viiden lapsenlapsen isoäiti.
Halavatun papat
Halavatun papat on vuonna 1989 perustettu iisalmelainen mopokerho, josta kehittyi vuonna 1996 huumoriyhtye ja myöhemmin elämys- ja ohjelmapalveluyritys. Yhtye esiintyy kahtena eri kokonaisuutena: Halavatun Papat band ja Halavatun Papat duo. Duon erikoisuutena on se, että rumpuina käytetään Pappa-Tunturi-mopoa.
Halvatun pappojen taustayhtiö, iisalmelainen Ekvapoint Oy palkittiin vuonna 2007 maakunnallisella yrittäjäpalkinnolla. Yrityksen toimialana on elämys- ja ohjelmapalvelut. Yrityksen elämystuotteita ovat olleet Pappa-Tunturi-safarit ja -racingit sekä tiimikisailut Halavatun Härdelli ja Mualaishärdelli.
Halavatun pappojen keikoista Savon ulkopuolella on yli 70 %.
Yhtyeen laulusolisti Pete Kauppinen kuoli syöpään tammikuussa 2020.
Nomadic (EP)
Nomadic on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Fallujahin EP-levy, joka julkaistiin 2. huhtikuuta 2013 levymerkillä Unique Leader Records.
Kokoonpano
+
Ruokopuntarpää
Ruokopuntarpää (Alopecurus arundinaceus) on puntarpäihin kuuluva monivuotinen heinäkasvilaji.
Ulkonäkö
Ruokopuntarpää kasvaa 50–120 senttimetriä korkeaksi. Heinä on pitkärönsyinen. Korret ovat pystyjä–kohenevia, kaljuja. Lehtilapa on 5–13 millimetriä leveä, usein sinertävä, litteä, pitkäsuippuinen, kalju. Lehtitupet, varsinkin ylin, ovat pulleita. Kieleke on 3–6 mm pitkä ja suippo. Kukinto on tiheä, liereä, tähkämäinen röyhy, 3–6 cm pitkä ja 8–15 mm leveä. Tähkylät ovat 4–5 mm pitkiä, litteitä sekä yksikukkaisia. Kaleet ovat suippoja, kolmisuonisia, tyvipuoliskosta yhdiskasvuisia, sinivihreitä-mustahkoja, selkä karvainen, kärkiosasta ulos kaartuva. Ulkohelve on viiston tylppä, vihneetön tai vihneellinen; vihne on suora, helpeen keskustasta lähtevä, 3–4 mm, kaleitten kärkien yli ulottuva.
Ruokopuntarpää risteytyy muiden puntarpäälajien kanssa. Suomessa esiintyy ruoko- ja polvipuntarpään sekä ruoko- ja nurmipuntarpään välisiä risteymiä.
Levinneisyys
Ruokopuntarpäätä esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja laajasti Aasiassa lukuun ottamatta eteläosaa.
Esiintyminen Suomessa
Ruokopuntarpää on melko yleinen, yleisin se on Ahvenanmaalla. Sitä esiintyy rannikoilla itäiseltä Suomenlahdelta Vaasan korkeudelle ja erikseen sisämaassa pääosin alueella Pohjois-Pohjanmaa–Kainuu–Koillismaa. Pohjoisimmat kasvupaikat ovat Savukosken Soklissa. Ruokopuntarpää kasvaa yleisimmin merenrantaniityillä tai muuten rannoilla. Pohjoisen Suomen sisämaaesiintymien elinympäristöjä ovat myös pihat ja pientareet, Savukoskella ultraemäksiset soistumat.
Andromeda
Andromeda voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Jänne
Jänne on luja sidekudoksesta muodostuva rakenne, joka liittää lihaksen luuhun tai rustoon. Jänne poikkeaa nivelsiteestä, sillä nivelside liittää luita toisiinsa. Jänteen tehtävä on välittää lihaksen supistuessa syntyvä vetävä voima luuhun. Lisäksi jänteet myös tukevat niveliä, esimerkiksi kiertäjäkalvosimessa. Jänteet sisältävät paljon kollageenisäikeitä.
Tieteilijä
thumb|right|200px| Fyysikko [[Albert Einstein oli 1900-luvun ehkä kuuluisin tieteentekijä.]] Tieteilijä eli tutkija eli tieteenharjoittaja tutkii ammatikseen todellisuutta tieteellisen menetelmän avulla. Työn tavoitteena on tuottaa tietämystä todellisuuden rakenteesta ja toiminnasta.
Tieteilijän työnantaja on yleensä yliopisto, ammattikorkeakoulu, itsenäinen tutkimuslaitos tai suuryrityksen tutkimusosasto.
Koulutus
Tutkijana toimimiseen vaaditaan yleensä tutkimusalalta tai sen lähialalta suoritettu ylempi korkeakoulututkinto ja ammattimaisiin tutkijanvirkoihin tohtorin tutkinto. Suomessa tutkimushenkilöstöä on kaikkiaan noin 80 000. Tutkijoista varsinainen tutkijankoulutus on noin 13 prosentilla. Tohtorintutkintoja suoritetaan vuosittain noin 1 500.
Urakehitys yliopistoissa
Suomessa yliopistollinen tutkijanura on neliportainen. Ensimmäiselle portaalle kuuluvat väitöskirjaa tekevät tohtorikoulutettavat eli nuoremmat tutkijat, toiselle tutkijatohtorit ja yliopisto-opettaja, kolmannelle yliopistonlehtorit ja apulaisprofessorit, ja neljännelle professorit. Yliopisto-opettajat, yliopistonlehtorit ja professorit ovat tyypillisesti vakinaisia työsuhteita, muut määräaikaisia. Neliportainen järjestelmä on jo yleisesti käytössä, mutta vanhasta järjestelmä on vielä jäänteitä näkyvissä (mm. assistentti-, yliassistentti- ja lehtorinimikkeet). Järjestelmä tuli käyttöön aluksi Helsingin ja Oulun yliopistoissa.
Yliopistoissa monet tutkijat pitävät myös luentoja tai antavat muuta opetusta. Työehtosopimus rajoittaa muuhun kuin tutkimukseen käytettävää aikaa erityisesti tohtorikoulutettavien osalta.
Tutkimuksen rahoitus voi tulla tutkijan edustaman laitoksen rahoituksesta, tai sitä voi erikseen hakea jostain rahastosta. Joskus myös yritykset rahoittavat tutkimusta. Erilaisten apurahojen turvin työskentelemisestä ei ole aikaisemmin kertynyt eläkettä eikä se edelleenkään tarjoa tavanomaista työntekijän sosiaaliturvaa, mikä on nähty ongelmallisena. Muita tutkijoiden urakehityksen haasteita ovat Suomessa mm. työsuhteiden epätyypillisyys, matalaksi koettu palkka, kilpailu työpaikoista ja tutkimusrahoituksesta sekä naistutkijoiden miestutkijoita hitaampi urakehitys.
Nimikkeet
Tieteilijät ovat tavallisesti erikoistuneet yhteen tieteen alaan ja edelleen sen johonkin osa-alueeseen. Ammattinimike on tavallisesti johdos tieteilijän tutkimasta aiheesta. Esimerkkejä:
Sanan "tutkija" muut merkitykset
Sanalla tutkija voidaan tarkoittaa myös tieteitä tai muita asioita intensiivisesti ilman tutkijan työtehtävää tutkivia henkilöitä. Tieteen tai tutkimuksen harrastajia kutsutaankin joskus yleiskäsitteella harrastajatutkija sekä joillakin laajemmin harrastetuilla aloilla erilaisilla tutkija-käsitteen johdannaisilla (esimerkiksi sukututkija tai ufotutkija).
Aikapoika ja mono
Aikapoika ja mono on Televisioteatterin ja Yleisradion tekemä suomalainen lasten televisioelokuva, joka valmistui vuonna 1976. Elokuvan pääosassa nähdään Kyösti Väntänen.
Televisioelokuva kertoo Petristä, josta tulee perheen aikapoika, kun perheeseen syntyy vauva. Kotona vauva vie kaiken huomion eikä Petri saa enää huomiota osakseen kuten ennen. Tästä harmistuneena Petri kulkee pitkin katuja ja löytää vanhan kengän. Kenkä paljastuu taikamonoksi, joka osaa puhua. Monon avulla Petri pystyy muuttamaan äänensä vanhemman miehen ääneksi ja tämän avulla saa apua moneen hankalaan tilanteeseen.
Paperimassa
Paperimassa on paperin valmistuksessa käytetty päämateriaali. Paperiteollisuudessa paperimassaa käytetään valmistettaessa erilaisia papereita, erilaisilla paperikoneilla.
Aikapoika ja mono
Aikapoika ja mono voitti parhaan ohjelman palkinnon ja palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta Tšekkoslovakian television järjestämässä lasten- ja nuorten ohjelmien Prix Danube -kilpailussa vuonna 1977.
Paperimassa
Massa sisältää enimmäkseen vettä; suurin osa kuiva-aineesta on joko puuhioketta, -hierrettä tai selluloosaa. Se sisältää yleensä myös eri lisäaineita, jotta paperi täyttää parhaiten käyttötarkoituksessa vaadittavat ominaisuudet. Massaa voidaan valmistaa myös kierrätetystä kuidusta. Kuitu voidaan kierrättää noin seitsemän kertaa ennen kuin sen ominaisuudet heikkenevät liikaa kuitujen lyhenemisen vuoksi. Mekaanisesta massasta valmistettu paperi on heikompaa kuin paperi, joka on valmistettu kemiallisesta massasta. Sitä käytetään muun muassa sanomalehtipaperissa.
Paperiteollisuus määrittää massanvalmistusprosessin siten, että se käsittää valmiin massan tuottamisen kulloinkin kyseessä olevasta raaka-aineesta. Tuotantovaiheet riippuvat täysin tuotettavasta massasta ja käytettävästä raaka-aineesta. Massat jaetaan mekaanisiin massoihin (hioke, hierre), kemiallisiin massoihin (sellu) sekä uusiomassoihin. Näitä valmistetaan kutakin lukuisin eri prosessimuodoin.
Eduskuntavaalit 1945
Siirtyminen ”toiseen tasavaltaan”
Vaalit olivat ensimmäiset Suomen itsenäisyyden aikana pidetyt, joissa kommunistit saivat esiintyä vapaasti. Ennen vaaleja pääministeri J. K. Paasikivi piti radiopuheen, jossa hän pyysi kansaa valitsemaan eduskuntaan "uusia kasvoja". Tämä varmistettiin myös sillä, että lakkautetun Isänmaallisen Kansanliikkeen kansanedustajat eivät saaneet asettua ehdokkaiksi vaaleihin. Lisäksi yhdentoista nimeltä mainitun, Maalaisliittoon, Kokoomukseen ja SDP:hen kuuluneen liian saksalaismieliseksi tai sotapolitiikan kannattajaksi katsotun kansanedustajan asettuminen ehdolle kiellettiin.
Vasemmistokirjailija Matti Kurjensaari luonnehti 1945 eduskuntavaaleja myöhemmin "ensimmäisen" ja "toisen tasavallan" väliseksi taitekohdaksi. "Ensimmäistä tasavaltaa" oli luonnehtinut 1920- ja 1930-luvuilla vallinnut "porvarillinen hegemonia", joka oli perustunut hänen mukaansa enemmänkin kansalaissodan jälkeiseen ja lapualaisvuosien aikaiseen "yleiseen", valkoiseen mielipiteeseen ja oikeiston vahvoihin tukipylväisiin suojeluskuntiin, Lotta Svärd -järjestöön, Isänmaalliseen kansanliikkeeseen ja Akateemiseen Karjala-Seuraan kuin kansan "todelliseen kannatukseen" vaaleissa. "Toiseen tasavaltaan" siirryttäessä oikeisto menetti painostusryhmänsä ja suuressa määrin "yleisen mielipiteen" tuen samalla kun vasemmisto organisoi suoran toiminnan muotoja, joista näkyvimpiä olivat lukuisat joukkokokoukset.
SDP kärsi merkittävän tappion menettäessään asemiaan SKDL:lle, joka nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Hyvin monet SKDL:n listoilta valitut olivat olleet sotien aikana, jotkut jo niitä ennenkin, poliittisista syistä turvasäilössä ja heidät oli välirauhansopimuksen nojalla vapautettu heti jatkosodan päätyttyä ja heidän vaalikelpoisuuttaan rajoittaneet, 1930-luvulla annetut määräykset oli kumottu. Syksyllä 1946 SKDL sai loikkausten (Sylvi-Kyllikki Kilpi ja Atos Wirtanen) ansiosta suurimman puolueen aseman. Kokoomus ja edistyspuolue voittivat muutaman paikan, mutta oikeisto kokonaisuudessaan hävisi edellisvaaleihin verrattuna. Vaalitulos oli olennaisesti konservatiivinen, sillä 75 % kansasta äänesti vanhoja sota-aikana vallassa olleita puolueita.
Vaalit olivat merkittävät myös vaaliteknisesti, sillä niissä käytettiin ensimmäisen kerran ennakkoäänestystä ulkomailla, kun Ruotsiin kokonaisuudessaan evakuoitu Lapin väestö äänesti väliaikaisilla sijoituspaikkakunnillaan. Nyt saivat ensimmäistä kertaa äänestää myös 21-vuotiaat, kun aiempi äänioikeusikäraja oli ollut 24 vuotta.
Kansanedustajat
Koska edellisistä vaaleista oli kulunut jo poikkeuksellisen pitkä aika, kansanedustajien vaihtuvuus oli todella suuri: ns. pitkän parlamentin jäseniä oli vain puolet valituista ja uusina valittiin mm. SDP:n Yrjö Kallinen, Yrjö Kilpeläinen, Valto Käkelä, Väinö Leskinen, Uuno Takki ja Penna Tervo, Maalaisliiton Kusti Eskola, Antti Koukkari, Martti Miettunen, Kustaa Tiitu, Veikko Vennamo ja Johannes Virolainen, Kokoomuksen Päiviö Hetemäki, Niilo Honkala, Jussi Lappi-Seppälä, Arvo Salminen ja Johannes Wirtanen, SKDL:n Aimo Aaltonen, Toivo Kujala, Hertta Kuusinen, Yrjö Leino, Ville Pessi ja Eino Tainio, RKP:n Nils Meinander, sekä Edistyspuolueen Rolf B. Berner, Lassi Hiekkala ja Yrjö Suontausta. Näistä viimeinen eduskuntatyössä mukana ollut oli Johannes Virolainen, joka jätti eduskunnan vuoden 1991 vaaleissa.
Puolueen tultua lakkautetuksi IKL:n eduskuntaryhmään kuuluneet eivät voineet asettua ehdolle. Lisäksi ehdokkuudesta kieltäytyivät sotavuosien toimintansa ja Paasikiven toiveiden perusteella SDP:n Aleksi Aaltonen, Väinö Hakkila, Väinö Salovaara ja Väinö Tanner, Maalaisliiton Viljami Kalliokoski, Antti Kukkonen, Tyko Reinikka ja Mikko Tarkkanen, sekä Kokoomuksen Toivo Horelli, Oskari Lehtonen ja Edwin Linkomies. Eduskunnan jättivät myös Maalaisliiton Antti Junes, Kalle Lohi ja Tilda Löthman-Koponen, Kokoomuksen Antti Hackzell ja Kaapro Moilanen, SDP:n Heikki Kääriäinen ja Oskari Reinikainen, sekä 44 valtiopäivät istunut RKP:n Ernst Estlander. Valitsematta jäivät SDP:n Mikko Erich, Armas Paasonen ja Matti Turkia, SKDL:n Mikko Ampuja, Maalaisliiton Heikki Niskanen, Kokoomuksen Jaakko Ikola ja Pekka Pennanen, joka istui 42 valtiopäivät, sekä RKP:n Henrik Kullberg.
Eduskuntaan palasivat mm. SKDL:n Johan Helo ja Mauri Ryömä. Eduskunnan ikäpuhemies tuli edelleen olemaan SDP:n kansanedustaja, 78-vuotias Miina Sillanpää. Viimeisinä näissä vaaleissa valituista "uusista kasvoista" olivat elossa Kusti Eskola, ja Olga Terho viimeisimpänä kuolleena, molemmat kuolivat vuonna 2003.
Kemijärven–Pelkosenniemen alue
Kemijärven–Pelkosenniemen alue (vesistöaluetunnus 65.3) on Kemijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 5 989,34 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 10,27 %. Vesistön alueen alarajana on Seitakorvan voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 27 424,02 neliökilometriä ja järvisyys 5,16 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Kuningasarkontti
Kuningasarkontti, yleensä vain basileus (, ”kuningas”), oli antiikin Ateenassa erään arkontinviran nimitys, joka oli seremoniallinen jäänne Ateenan kuninkaista. Hän toimi alun perin valtion muodollisena päämiehenä, kun taas myöhemmässä vaiheessa hänellä säilyivät lähinnä kuninkaalta perityt uskonnolliset tehtävät. Kuningasarkontti oli yksi Ateenan kolmesta pääarkontista eponyymin arkontin ja polemarkin ohella.
Historia
Kuningasarkontin virka perustettiin niin kutsuttujen pimeiden vuosisatojen aikana, jolloin Ateenan kuninkaan virka jaettiin kolmelle arkontille. Ateenalaisen perinteen mukaan tämä tapahtui kaupungin viimeisen kuninkaan Kodroksen kuoltua vuonna 1068 eaa. Varmuudella virka oli olemassa viimeistään arkaaisen kauden alkupuolella 700-luvun eaa. lopulla. Aluksi johtoasema valtiossa annettiin kuningasarkontille, jossa virassa toimi ateenalaisen perinteen mukaan ensimmäisenä Kodroksen poika Medon. Muiden kahden arkontinviran haltijat valittiin eupatridien eli ylimystösukujen keskuudessa äänestämällä.
Kuningasarkontin virka oli aluksi elinikäinen ja säilyi perinnöllisenä Medontidai-suvussa eli Medonin suvussa tämän kahdentoista seuraajan aikana, ja se on tuossa vaiheessa ollut todennäköisesti käytännössä monarkiaa toisella nimellä. Vuonna 752 eaa. arkonttien virkakausi rajattiin kymmeneen vuoteen. Vuonna 714/713 eaa. kuningasarkontin virka avattiin kaikille Ateenan ylimystösuvuille. Eponyymi arkontti asetettiin oletettavasti jommassa kummassa näistä vaiheista arvoasteikossa kuningasarkontin edelle valtion päämieheksi, mikä merkitsi lopullista loppua vanhalle kuninkuudelle, sillä tämän jälkeen kuningasarkontti oli hierarkiassa toisena.
Vuonna 683/682 eaa. kaikkien arkonttien virkakauden pituus rajattiin yhteen vuoteen. Solonin lakien myötä noin vuonna 594 eaa. myös kuningasarkontit, samoin kuin muut arkontit, alettiin valita arpomalla fylejen valitsemista ehdokkaista, jotka kuuluivat kahteen ylimpään pentakosiomedimnoi-luokkaan. Kleistheneen uudistuksista lähtien, toisin sanoen demokratian kaudella, kuningasarkontit ja muut arkontit valittiin ekklesiassa eli kansankokouksessa arpomalla. Noin vuodesta 479 eaa. lähtien virka oli avoin toiseksi ylimmälle hippeis-luokalle ja vuodesta 457 eaa. lähtien kolmanneksi ylimmälle zeugitai-luokalle.
Tehtävät
Kuningasarkontti peri Ateenan kuninkaalla aiemmin olleet uskonnolliset tehtävät toimien eräänlaisena Ateenan kaupunkivaltion ylipappina. Kuningasarkontti johti Eleusiin mysteereitä, minkä vuoksi hänen täytyi olla itse mysteereihin vihitty, ja hän uhrasi Eleusinionissa. Kuningasarkontti johti myös Lenaia- ja Anthesteria-juhlia ja suoritti muinaisilta ajoilta periytyneitä uhritoimituksia.
Kuningasarkontin eteen tuotiin myös syytökset jumalattomuuksista sekä pappeuksiin liittyvät epäselvyydet. Hän johti kaikkia areiopagin neuvoston oikeudenkäyntejä eli ainakin klassisella kaudella istuntoja, jotka koskivat uskonnollisia lakeja tai murhatapauksia.
Myös kuningasarkontin puolisolle ( tai, ”kuningatar”) kuului tiettyjä kulttitehtäviä ja uhritoimituksia. Siksi puolison tuli olla puhdasverinen Ateenan kansalainen, joka ei ollut aiemmin ollut aviossa. Anthesteria-juhlaan liittyi basilissan rituaalinen avioliitto Dionysoksen kanssa.
Kuningasarkontilla oli käytössään kaksi avustajaa tehtäviensä hoitamisessa. Kuningasarkontin käytössä oli alun perin Bukoleion, joka sijaitsi Ateenan niin kutsutulla Arkaaisella agoralla. Myöhemmin toimipaikaksi tuli Kuninkaallinen stoa (Stoa basileios), joka sijaitsi kaupungin klassisella Agoralla.
Livets teater
Livets teater on ruotsalaisen Magnus Ugglan toinen albumi vuodelta 1976. Viiden ensimmäisen kappaleen jälkeen albumilla tulee pitkä "Livets teater" -niminen osuus, jota voisi luonnehtia rock-oopperaksi. Kaikki albumin kappaleet ovat Ugglan säveltämiä ja sanoittamia.
Jotkut kriitikot sanoivat albumin olleen edellä aikaansa juuri tuon "Livets teater" -osuuden takia.
Kannessa on kuva Ugglasta ja vähäpukeisesta naisesta. Kuvan on ottanut Ugglan veli, Gabriel Uggla.
Kenneth E. Boulding
Kenneth Ewart Boulding (18. tammikuuta 1910 - 18. maaliskuuta 1993) oli brittiläis-yhdysvaltalainen filosofi, taloustieteilijä, runoilija, mystikko ja omistautunut kveekari.
Boulding syntyi Liverpoolissa, valmistui Oxfordin yliopistosta ja sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1948. Vuosina 1949–1967 hän opetti Michiganin yliopistossa ja vuodesta 1967 eläköitymiseen asti Coloradon yliopistossa. Hänen laajaan tuotantoonsa kuului yli kolmekymmentä kirjaa ja tuhat artikkelia.
Luettelo 500 ottelua pelanneista Korisliiga-pelaajista
thumb|150px|[[Timo Heinonen (koripalloilija)|Timo Heinonen on pelannut eniten pääsarjaotteluita Suomessa.]] thumb|150px|[[Sami Lehtoranta pitää hallussaan tilaston seitsemättä sijaa.]] Tämä on luettelo 500 runkosarjaottelua pelanneista koripallon miesten SM-sarjan pelaajista. Vähintään 500 runkosarjaottelua nykyisin Korisliiga-nimisessä sarjassa on kirjannut 13 pelaajaa. Ensimmäinen yli 600 runkosarjaottelua pelannut oli Jarkko Tuomala, jolle runkosarjaotteluita kertyi 623 kappaletta. Vuonna 2017 myös Timo Heinonen ja Antero Lehto ylittivät 600 ottelun rajan ja Heinonen ohitti myös Tuomalan ennätyksen. Luettelon viidettä sijaa hallussaan pitävä Gerald Lee Sr. on ainoa saavutukseen yltänyt ei-suomalaissyntyinen koripalloilija. Sami Lehtoranta saavutti rajapyykin 1. maaliskuuta 2012, Samu Kaaresvirta 8. tammikuuta 2014, Timo Heinonen 2. huhtikuuta 2014, Antero Lehto 8. joulukuuta 2014 ja Petri Virtanen 7. helmikuuta 2015.
Pudotuspelit mukaan luettuina 500 ottelua Suomen miesten pääsarjassa on pelannut 30 pelaajaa. Heinonen on pelannut eniten otteluita myös näin laskettuna, 753 kappaletta. Muut yli 700 runkosarja- tai pudotuspeliottelua pelanneet ovat 731 ottelua pelannut Jarkko Tuomala ja 712 ottelua pelannut Kari-Pekka Klinga.
Luettelo pelaajista
Pelaa edelleen. Päivitetty 22. toukokuuta 2018.
Herkules
Herkules, Hercules, Herakles tai Heracles tarkoittaa seuraavia asioita:
Spencer W. Kimball
120px|thumb|right
Spencer Woolley Kimball (28. maaliskuuta 1895 – 5. marraskuuta 1985) oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon 12. profeetta ja presidentti vuodesta 1973 aina kuolemaansa asti. Häntä edelsi virassa Harold B. Lee ja seurasi Ezra Taft Benson.
Elämäkerta
Kimball syntyi Salt Lake Cityssä Utahissa Andrew Kimballin ja hänen vaimonsa Olive Woolleyn lapseksi. Spencerin ollessa kolme hänen perheensä muutti Tacherin kaupunkiin Arizonaan, koska hänen isänsä nimitettiin paikallisen vaarnan johtajaksi. Lapsena Kimball sairasti lavantaudin ja kerran melkein hukkui. Neljä hänen sisaristaan kuoli lapsina, ja hänen äitinsä kuoli hänen ollessaan yhdentoista. Nämä koettelemukset leimasivat Kimballia hänen lopun elämänsä.
Valmistuttaan high schoolista vuonna 1914 Kimball kutsuttiin palvelemaan lähetyssaarnaajana. Hänen oli tarkoitus lähteä Saksan keisarikuntaan ja Sveitsiin, mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen esti hankkeen. Hän palveli sen sijaan lähetystyössä Yhdysvalloissa aina vuoteen 1916. Seuraavana vuonna hän kirjoittautui sisään Arizonan osavaltion yliopistoon, mutta samana vuonna hänet kutsuttiin armeijan palvelukseen. Kimball sai palvelukseenastumismääräyksen, mutta hän ei koskaan joutunut rintamalle.
16. marraskuuta 1917 Kimball meni naimisiin Camilla Eyringin kanssa. Heille syntyi neljä lasta: Spencer L., Olive Beth, Andrew E., and Edward L. Pian avioliiton solmimisen jälkeen Kimball siirtyi töihin pankkialalle. Toimittuaan useissa eri pankeissa, Kimball perusti 1927 oman vakuutus- ja kiinteistönvälitystoimiston. Hän oli myös aktiivinen kaupunginvaltuustossa, koulun vanhempainneuvostossa, Punaisessa Ristissä, partioliikkessä ja rotareissa. Kimball palveli useissa eri MAP-kirkon viroissa, kuten vaarnan kirjurina ja johtajana. 1943 hänet nimitettiin kahdentoista apostolin koorumin jäseneksi. Presidentti George Albert Smith kutsui Kimballin palvelemaan "Lehin jälkeläisiä". Kimball ymmärsi tämän tarkoittavan, paitsi Pohjois-Amerikan intiaaneja, myös Keski- ja Etelä-Amerikan alkuperäiskansoja sekä Polynesian saarten alkuperäisiä asukkaita. Kimball otti virkansa hyvin vakavasti. Hän loi esimerkiksi järjestelmän, joka mahdollisti intiaanien lasten koulunkäymisen ohjaamalla heidät asumaan sijaisperheisiin kouluvuoden ajaksi. Etelä-Amerikassa Kimball järjesti kirkon ensimmäisen vaarnan Argentiinaan sekä käynnisti lähetystyön Ecuadorissa. Hän järjesti myös ensimmäisen Etelä-Amerikan temppelin rakentamisen São Pauloon.
Kimball ei odottanut tulevansa kirkon presidentiksi, koska häntä iältään nuorempi, mutta virkaiältään apostolina vanhempi Harold B. Lee valittiin presidentiksi 1972. Presidentti Lee kuitenkin kuoli odottamatta jo puolentoista vuoden kuluttua valinnastaan, ja Kimball valittiin hänen seuraajakseen. Tullessaan kirkon presidentiksi joulukuussa 1973 Kimballilla oli näky voimakkaasti kasvavasta kirkosta. Tämän mahdollistamiseksi hän halusi panna painoa kirkon lähetystyölle. Kimball kehotti kaikkia kirkon jäseniä todistamaan totuudesta ja selitti, että jokaisen kelvollisen nuoren miehen kirkossa tulisi lähteä lähetystyöhön. Hän kehotti kirkon jäseniä myös rukoilemaan, että koko maailma avautuisi evankeliumin totuudelle. Myös temppelien rakentaminen koki Kimballin aikana siihen asti ennen näkemättömän lisääntymisen.
São Paulon temppeliä rakennettaessa Kimball oli saanut todistaa useiden Brasilian kirkon afroamerikkalaisten jäsenten intoa rakentaa temppeli, jonne heillä ei tuon ajan käytännön mukaan ollut pääsyä. Temppeliin pääseminen edellytti nimittäin korkeampaa Melkisedekin pappeutta, eikä mustaihoisilla kirkon jäsenillä ollut mahdollisuutta saada pappeutta. Tämä into sai Kimballin tekemään työtä mustaihoisten kirkon jäsenien pappeuden puolesta. Toisaalta asiaan vaikutti varmasti myös Yhdysvaltain yleinen mielipide, joka 1960-luvun kansalaisoikeustaistelun myötä oli kääntynyt suotuisaksi rotujen tasa-arvolle.
Vuonna 1978 Kimball ilmoitti saaneensa yhdessä kahdentoista apostolin koorumin kanssa ilmoituksen, jossa Herra avasi pappeuden virat myös mustaihoisille. Tämä tehtiin tiettäväksi virallisessa julistuksessa nro 2, joka liitettiin Oppi ja liitot -kirjaan osaksi kirkon virallista oppia.
Vintturi (Kaustinen)
Vintturi on noin 150 asukkaan kylä Kaustisen kunnassa Keski-Pohjanmaalla. Kirjailija Algot Untola toimi Vintturilla kansakoulun opettajana lähdettyään Lohjalta aikalaisten epäsäätyisenä pitämän elämäntavan vuoksi. Hän oli mennyt vuonna 1903 naimisiin Therese Marie Johanna Küstringin kanssa Pietarissa ja asui vuodet 1905–1907 yhdessä lohjalaisen leskirouvan, Olga Jasinskin, kanssa. Eron Küstringistä Untola sai vuonna 1913.
Skandinavienkai
250px|thumb|Satama-aluetta. Taustalla uusi toimisto- ja palvelurakennus. Skandinavienkai on yksi Lyypekin sataman viidestä terminaalista. Terminaali sijaitsee Travemündessa, Trave-joen varrella, ja sitä operoi Lübecker Hafen-Gesellschaft. Pinta-alaa alueella on 650 000 m² ja syvyyttä terminaalilla on yli 9,5 metriä. Terminaali on erikoistunut ro-ro- ja autolauttaliikenteeseen ja siellä on yhteensä 11 laituria. Laiturien yhteispituus on 2 000 metriä. Vuonna 2005 terminaalista lähtevästä ja sinne saapuvasta lastista yli kolmannes oli Suomen-liikennettä ja sen osuus Lübecker Hafen-Gesellschaftin kautta kulkevasta vuosittaisesta tavaramäärästä oli melkein 70 prosenttia. Terminaali työllistää 135 ihmistä.
Terminaalin toimisto- ja palvelurakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Pekka Salminen.
Agustín Yáñez
pienoiskuva|Agustín YáñezAgustín Yáñez (1904–1980) oli meksikolainen kirjailija. Hänen mestariteoksensa Al filo del agua (1947) ennakoi myöhemmän latinalaisamerikkalaisen kirjallisuuden kehityksen suuntaa. Hänen tekstinsä oli tajunnanvirtamaista, sisäistä monologia ja rakenteeltaan monikerroksista. Teossarja La creación (1959), La tierra pródiga (1960) ja Las tierras flacas (1962) kuvasi Meksikon kehitys vallankumouksesta eteenpäin, ja sen asemaa on Meksikon kirjallisuudessa verrattu Väinö Linnan eepokseen Täällä Pohjantähden alla. Teossarjan kerronta on eleetöntä, ja Yáñez piirtää ynmpäristöt ja ihmisten hyvin yksityiskohtaisesti. Hän oli myös esseisti.
Yáñez oli Meksikon opetusministeri 1964–1970.
GameSpy
GameSpy (myös Game Spy Industries) oli IGN Entertainment -mediayhtiöön kuulunut tietokone- ja videopeliaiheisten verkkosivustojen joukko. GameSpy tarjosi peliaiheisten sivustojen ohella verkkopelipalveluita ja -ohjelmistoja. GameSpyn historia alkoi vuonna 1996 julkaistusta Quake-palvelinten hakuohjelmasta nimeltään QSpy. GameSpy toimi News Corporationin alaisuudessa ja sen pääkonttori sijaitsi Costa Mesassa, Kaliforniassa.
GameSpyn kotisivujen päivittäminen lopetettiin 21. helmikuuta 2013. IGN ilmoitti huhtikuussa 2014 lopettavansa GameSpy-palvelunsa 30. toukokuuta 2014. Osa EA:n peleistä toimi kuitenkin vielä kuukauden tämän jälkeen. Tämän jälkeen useat moninpelit eivät enää kykene näyttämään pelaajalle saatavilla olevia pelipalvelimia, lakkautettavien pelien joukossa on muun muassa Battlefield 2, Crysis 2 ja Command & Conquer: Red Alert 3.
Useat pelikehittäjät ovat tehneet päivityksiä ja poistuneet Gamespy riippuvuudestaan siirtämällä moninpelinsä muihin palveluihin, esimerkiksi Arma 2: Operation Arrowhead siirtyi Steam palvelimien kautta toimivaan moninpeliin. Pelaajat yrittävät pitää Battlefield 2 -pelin moninpelilistoja pystyssä omilla palvelimillaan.
Toivo Kaipio
Toivo Mauri Kaipio, vuoteen 1900 Laurén (25. helmikuuta 1882 Tampere – 17. helmikuuta 1949 Tampere) oli suomalainen filosofian maisteri, toimitusjohtaja ja kauppaneuvos.
Kaipion vanhemmat olivat talonomistaja Tuomas Mauri Laurén ja Gustava Sofia Sillman (Oksala). Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1901 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906 ja filosofian maisteriksi 1907.
Kaipio toimi pankki- ja liikemiehenä Tampereella ja Vaasassa vuodesta 1907 alkaen. Hän oli vuonna 1916 omistukseensa hankkimansa tamperelaisen G. R. Grundströmin Kassakaappitehdas Oy:n (vuodesta 1935 Kaipio Oy) toimitusjohtajana ja hän sai kauppaneuvoksen arvon 1939.
Vuonna 1914 Kaipio perusti yhdessä kuvanveistäjä Adolf Aarnon ja Juho Sohlmanin kanssa Suomen Graniitti Oy:n joka toimii nykyisin nimellä Tampereen Kovakivi Oy. Yhtiö louhii Kurun harmaata graniittia Kurussa Niemikylän louhoksella.
Kaipio omisti Tampereella Pirkankatu 2:ssa sijainneen Kaipion talon. Hän oli vuodesta 1914 lähtien naimisissa Aina Ingrid Langin kanssa.
Lappeenrannan Teekkarilaulajat
thumb|200px|Lappeenrannan Teekkarilaulajien logo. Lappeenrannan Teekkarilaulajat ry (TL) on vuonna 1983 perustettu akateeminen mieskuoro.
Historia
Lappeenrannan Teekkarilaulajat on perustettu vuonna 1983. Keskeisenä hahmona kuoron perustamisvaiheessa toimi dir.mus, kunniateekkari, TL:n kunniajohtaja Oiva Käkelä haalimalla koulun käytäviltä kuorolaulusta kiinnostuneita teekkareita tulevan Teekkarilaulajat-nimisen kuoron laulajiksi. Vuoden 1988 keväällä Oiva Käkelä siirtyi sivuun, ja paikan täytti kunniateekkari Jukka Lind.
Toiminta
Lappeenrannan Teekkarilaulajat ylläpitää mieskuorotoimintaa Lappeenrannan-Lahden teknillisessä yliopistossa (LUT-yliopistossa) sekä toimii mieskuorolaulusta kiinnostuneiden Lappeenrannan teknillisen yliopiston opiskelijoiden sekä sieltä valmistuneiden diplomi-insinöörien ja kauppatieteiden maistereiden yhdyssiteenä. Kuoron toiminnassa on mukana noin 20 laulajaa.
Esiintyminen ja ohjelmisto
Lappeenrannan Teekkarilaulajat esiintyy lukuisissa ja mitä erilaisimmissa tilaisuuksissa ympäri vuoden kokoonpanon vaihdellessa kvartetista koko kuoroon. Ohjelmisto koostuu serenadeista, juomalauluista, isänmaallisia lauluista sekä suomalaisen pop- ja rockmusiikin helmistä. Teekkarilaulajat on levyttänyt Junnu Vainion, Juice Leskisen sekä Eppu Normaalin tuotantoa.
Ylä-Kemijoen valuma-alue
Ylä-Kemijoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 65.4) on Kemijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 9 347,6 neliökilometriä, ja josta 4 414,77 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 4 932,83 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 0,65 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kitinen.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Jean Darling
Jean Darling (23. elokuuta 1923 Santa Monica, Kalifornia – 4. syyskuuta 2015 Rodgau, Saksa) oli yhdysvaltalainen entinen lapsinäyttelijä.
Hän näytteli vuosina 1926–1929 pitkälti yli 30 suositussa Meidän jengi -lyhytelokuvasarjassa (Our Gang), joissa näyttelivät myös muun muassa Jackie Cooper ja Robert Blake. Vuonna 1934 hän teki sen lisäksi lapsiroolin elokuvassa Jane Eyre. Sittemmin hän asui Dublinissa ja kirjoitti salapoliisitarinoita. Häneltä julkaistiin yli 50 novellia lehdissä Alfred Hitchcock's Mystery Magazine ja Whispers. Tämän lisäksi hän luki kirjoittamiaan tarinoita radiossa, käsikirjoitti radiokuunnelmia ja työskenteli toimittajana. Hän oli naimisissa Reuben Bowenin kanssa, jonka kanssa hänelle syntyi yksi lapsi. Viimeiset vuotensa Darling asui poikansa Royn luona Saksan Rodgaussa.
Taulukko (tietorakenne)
Tietojenkäsittelytieteessä taulukko on alkeellinen tietorakenne, jota käytetään lähes kaikissa muutamaa riviä pidemmissä tietokoneohjelmissa. Sitä voi verrata numeroituun lokerikkoon, jonka jokaisessa lokerossa on yksi arvo.
Taulukko koostuu peräkkäisistä tallennuspaikoista, ”alimuuttujista”. Niiden arvoja kutsutaan taulukon alkioiksi. Alkioiden tallennuspaikat on numeroitu yleensä nollasta alkaen, ja tätä järjestysnumeroa kutsutaan indeksiksi. Taulukon pituus eli alkioiden lukumäärä valitaan, kun taulukko luodaan. Pituus on kiinteä, tai sen muuttaminen on hidasta. Alkioiden täytyy olla samaa tyyppiä.
Esimerkiksi kuuden alkion pituinen taulukko, jossa on kirjainmerkit ’q’, ’w’, ’e’, ’r’, ’t’ ja ’y’, näyttää seuraavalta:
Suorituskyky
Taulukon yleisimpien operaatioiden asymptoottinen suoritusaika:
Lisäys on O(n), koska taulukon kokoa ei voi kasvattaa muuten kuin kopioimalla kaikki alkiot uuteen taulukkoon. Välimuisti kykenee nopeuttamaan taulukko-operaatioita huomattavasti, jolloin teoriassa taulukkoa nopeampi tietorakenne saattaa olla käytännössä hitaampi.
Ohjelmointi taulukolla
Olkoon taulukko T alustettu seuraavaksi:
Edward Low
thumb|Edward Low thumb|Edward Low’n lippu Edward Low (1690–1724) oli pahamaineinen englantilainen merirosvo. Hänet tunnetaan myös nimellä Ned Low.
Taulukko (tietorakenne)
Ohjelmointi taulukolla
Kun T on alustettu, sen alkioita voidaan käyttää laskutoimituksissa. Alkioihin viitataan indeksoimalla, mikä useimmissa kielissä näyttää seuraavalta: T[3] - 1 Yllä olevan laskutoimituksen tulos on 1983 – 1 = 1982.
Edward Low
Low syntyi Lontoon Westminsterissä, ja sekaantui ilmeisesti jo nuorena rikoksiin. Hän työskenteli jonkin aikaa laivojen takiloijana. Sitten hän lähti merille veljensä kanssa ja päätyi Bostoniin. Bostonissa Low tapasi hyvästä perheestä olleen Eliza Marble -nimisen tytön, jonka kanssa hän meni naimisiin. He saivat pojan, joka kuoli jo imeväisenä, sekä tyttären, Elizabethin. Low’n vaimo Eliza kuoli synnytyksessä, ja Low jäi yksin tyttärensä kanssa.
Taulukko (tietorakenne)
Ohjelmointi taulukolla
Kuten muuttujaan, myös taulukkoon voidaan sijoittaa uusi arvo vanhan tilalle. Indeksissä 1 olevan luvun (1965) muuttaminen luvuksi 2001 onnistuu yleensä seuraavaan tapaan: T[1] := 2001 Yllä oleva luetaan: ”Taulukon T alkio indeksissä 1 saa arvokseen 2001.” Tämän operaation jälkeen taulukko T on muuttunut:
Edward Low
Kaksi vuotta myöhemmin Edward Low ryhtyi merirosvoksi. Pian hänestä tuli yksi brutaaleimpia merirosvokapteeneja. Low oli julma mies ja nautti vankiensa kiduttamisesta ennen kuin tappoi heidät. 1720-luvulla hän ryösti laivoja molemmin puolin Atlanttia ja tuli tunnetuksi poikkeuksellisesta raakuudestaan. Low koki sadistista mielihyvää leikatessaan uhriensa nenät, korvat ja huulet. Hän kidutti ja murhasi jopa kokonaisia kaappaamiensa laivojen miehistöjä.
Taulukko (tietorakenne)
Läpikäynti
Usein taulukon jokaiselle alkiolle halutaan tehdä jotakin. Jos taulukon koko on 6, täytyy käydä läpi indeksit 0..5. Tähän käytetään ohjelmointikielen for-lausetta seuraavaan tapaan: (i käy läpi arvot 0..5, ja joka arvolla  toistetaan sisennettyä lausetta) for i := 0 to 5 do tee jotain T[i]:n kanssa end for Yleisesti: T: taulukko n: taulukon koko f: funktio, joka tekee jotain alkiolle for i := 0 to n-1 do f(T[i]) end for Monissa ohjelmointikielissä on myös for each -lause, joka helpottaa taulukon ja muiden säiliöiden läpikäyntiä. Tämä on kuitenkin rajoittuneempaa kuin indeksoiminen: jokainen alkio täytyy käydä läpi, alkion indeksiä ei ole saatavilla ja joissakin ohjelmointikielissä taulukkoon ei voi sijoittaa tällä tavalla. for each a in T do f(a) end for Funktionaalista ohjelmointia tukevissa kielissä for each voi olla toteutettu korkeamman kertaluvun funktiona eli funktiona, joka saa parametrikseen funktion. for_each(f, T)
Alkion etsiminen
Yksinkertainen hakualgoritmi on peräkkäishaku, jossa taulukosta etsitään arvo käymällä alkiot yksi kerrallaan läpi. Pseudokoodina: function peräkkäishaku(T, k, n)    T: taulukko k: haettava arvo n: taulukon koko jos arvo löytyy, palauttaa etsityn arvon indeksin (ensimmäisen vastaan tulevan) jos arvoa ei löydy, palauttaa -1 for i := 0 to n-1 do if T[i] = k then return i    end for (ei löytynyt) return -1 end function
Edward Low
Kesäkuussa 1723 Low’n alukset ajautuivat aseelliseen yhteenottoon sotalaivan kanssa. Taistelun yhteydessä eräs laivoista vaurioitui niin pahoin, että Low jätti laivan miehistöineen oman onnensa nojaan. Laiva ei kuitenkaan uponnut, vaan se vietiin Rhode Islandiin jossa 26 laivan merirosvoista hirtettiin.
Taulukko (tietorakenne)
Alkion etsiminen
Jos taulukko on järjestetty, voidaan käyttää tehokkaampaa puolitushakua.
Edward Low
Tammikuussa 1724 Low ajautui riitaan miehistönsä kanssa. Laivan miehistö vangitsi Lown ja laski sen jälkeen hänet ja kaksi hänen kumppaniaan merelle pieneen veneeseen ilman ruokaa, juomaa ja aseita. Seuraavana päivänä ranskalainen alus poimi heidät merestä ja vei heidät Martiniquen saarelle, jossa heidät tunnistettiin merirosvoiksi ja hirtettiin ilman oikeudenkäyntiä.
Merirosvouransa alussa Edward Low käytti samanlaista merirosvolippua kuin Edward Teach eli Mustaparta. Uransa loppupuolella, heinäkuusta 1723 eteenpäin, Low käytti mustaa lippua, jossa oli punainen luuranko.
Taulukko (tietorakenne)
Koon kasvattaminen
Taulukon kokoa ei varsinaisesti voi kasvattaa, mutta vanhan taulukon alkiot voi kopioida uuteen, suurempaan taulukkoon. Yleisimmissä ohjelmointikielissä on välineitä, jotka tekevät tämän automaattisesti, esimerkiksi C++:n <tt>std::vector</tt> ja Javan <tt>Vector</tt> tai <tt>ArrayList</tt>.
T: vanha taulukko S: uusi taulukko n: vanhan taulukon koko S := new table(n * 2) for i := 0 to n - 1 do S[i] := T[i] end for
C-kielessä voidaan yrittää kasvattaa taulukon kokoa, mikä onnistuu vain, jos keskusmuistia on riittävästi vapaana. Jos alkioita joudutaan jatkuvasti lisäämään ja poistamaan, linkitetty lista voi olla parempi tietorakenne.
Alkion poistaminen
Alkion poistamiseen on useita ratkaisuja. Yksi on kopioida kaikki alkiot poistettavaa lukuun ottamatta uuteen taulukkoon. Yleinen tapa on myös poistettavan alkion jälkeen tulevien alkioiden vetäminen yksi indeksi eteenpäin:
T: taulukko n: taulukon koko d: poistettavan alkion indeksi for i := d to n – 2 do T[i] := T[i + 1] end for