cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luettelo Titanicin suomalaisista matkustajista
Panulan perheen kohtalo
Viikko onnettomuuden jälkeen nostettiin kanadalaiseen pelastusalukseen Mackay-Bennettiin arviolta kaksivuotiaan lapsen ruumis. Lapsen päällä oli paljon vaatteita, mutta mitään henkilöpapereita ei löytynyt ja lapsi merkittiin ruumiiksi numero 4. Laiva palasi Halifaxiin ja ruumiit haudattiin Fairview Lawn -hautausmaalle 3. toukokuuta 1912. Tapahtumista järkyttyneet kaupungin asukkaat päättivät kuitenkin haudata erikseen tämän lapsen ruumiin seuraavana päivänä. Lapsen kaulaan ripustettiin Mackay-Bennettin miehistön teettämä kuparinen medaljonki, johon oli kaiverrettu Our babe, Meidän vauvamme. Lapsen lepopaikasta tuli hautausmaan kuuluisin. Sen hautakiveen on kaiverrettu teksti ''Pystytetty muistoksi tuntemattomalle lapselle, jonka maalliset jäännökset löydettiin 15. huhtikuuta 1912 sattuneen Titanicin tuhon jälkeen''. Vuosikymmenien ajan ihmiset ovat laskeneet kukkia, nalleja ja leluja haudalle, josta tuli kaikkien Titanicin lapsiuhrien symboli.
Marraskuussa 2002 tunnistettiin tämä tuntemattomana haudattu pienokainen vainajan kolmesta hampaasta ja kuparimedaljongin suojaamasta ranneluusta otetuista DNA-näytteestä suomalaiseksi Eino Panulaksi. Myöhemmät DNA-tutkimukset vahvistivat, että pikkulapsi oli sittenkin 19 kuukautta vanha englantilainen Sidney Leslie Goodwin.
Aikalaistodistus
Laivalta pelastunut Anna Turja kertoi kokemuksensa ääninauhalle 62 vuotta uppoamisen jälkeen.
SNCASO SO.6000 Triton
300px|right|thumb|SO.6000 Tritonin kolmas prototyyppi ilmailumuseossa Le Bourgetissa SNCASO SO.6000 Triton oli ensimmäinen ranskalainen suihkulentokone.
Lucien Seranty aloitti koneen kehityksen salaa vuonna 1943. Suunnittelu perustui saksalaiseen Junkers Jumo 004B -moottoriin, joka oli käytettävissä ainakin sodan jälkeen. Koska Ranskan teollisuus toimi yhteistyössä Saksan sotatalouden kanssa, moottoritiedot ovat voineet olla käytettävissä jo lentokoneen esisuunnittelun aikana.
SO.6000 J no. 1 lensi ensi kerran 11. marraskuuta 1946. Sen voimalaite kehitti 9 000 newtonin työntövoiman. Moottori vaihdettiin Rolls-Royce Nene 100-suihkumoottoriin, joka tuotti 11 700 newtonia.
Kaikkiaan koneesta rakennettiin kaksi J-versiota ja kolme N. Tämä yksipaikkainen aseistamaton kone oli selkeästi koelentokone.
Jättiläistähti
Jättiläiset luetaan luminositeettiluokkaan III ja kirkkaat jättiläiset luokkaan II. Jättiläistähdiksi voidaan kutsua mitä tahansa seuraavista tähtityypeistä: hyperjättiläiset, ylijättiläiset ja jättiläiset. Jättiläistähdet ovat monesti kirkkaudeltaan vaihtelevia sykkiviä muuttujia. Normaaleja luokan III jättiläisiä ovat sininen Mimosa, keltaiset Capella, Pollux,Dubhe, Arcturus, Aldebaran ja Kochab sekä Mira.
Ns. kirkkaita luokan II jättiläisiä ovat muun muassa Adhara, Almach ja Cacrux.
Tähdestä tulee jättiläistähti, kun sen ytimen fuusioreaktioiden vaatima vety loppuu ja sopeutuminen uuteen energiatasapainoon laajentaa voimakkaasti tähden uloimpia kerroksia. Pintalämpötila putoaa, mutta kokonaiskirkkaus kasvaa pinta-alan suuren kasvun vuoksi.
Jättiläistähtien ominaisuuksia
Luminositeettiluokan III jättiläisten ominaisuuksia.
Keskinen Saarijärvi
Keskinen Saarijärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 8,3 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,2 metriä mpy.
Heikki Konttinen (valtiopäivämies)
Heikki Konttinen (1826 – 1879) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen Heikki Konttinen Kiteeltä oli talonpoikaissäädyssä Karjalan alisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän puolusti valtiopäivillä kansakoulujen perustamista, naisten täysivaltaisuutta ja kunnallisen äänioikeuden laajentamista.
Erik Ewalds
Erik Ewalds (27. huhtikuuta 1918 Saksala − 22. toukokuuta 1997 Porvoo) oli suomalainen pappi, terapeutti ja kirjailija. Hän toimi Helsingin luterilaisten seurakuntien sairaalasielunhoidon johtajana ja sielunhoidon kouluttajana. Hän kehitti ja toteutti psykoterapeuttisesti suuntautunutta sielunhoitoa. Suuren yleisön tietoisuuteen yli kirkkokuntarajojen hän tuli laajan kirjallisen tuotantonsa ja luentojensa välityksellä.
Varhaisvuodet
Toivo Erik Ewalds syntyi 27. huhtikuuta 1918 nykyisin Porvooseen kuuluvassa Saksalassa. Isä, tuolloin vielä torppari, Johan Viktor Ewalds oli  jäänyt leskeksi ensimmäisen vaimonsa kuoltua, avioitunut uudelleen, ja Erik oli hänen viides lapsensa. Äiti Selma Lydia os. Suominen oli kotoisin Orimattilasta, ja Erik oli hänelle ensimmäinen lapsi. Perhe oli kaksikielinen; isä ruotsinkielinen ja äiti suomenkielinen.
Lapsuutta kovasta työtahdistaan tunnetussa maalaistalossa varjosti vanhempien etäisyys, ristiriitainen suhde uskonnolliseen, mutta ankaraan isään ja toimiminen välittäjänä vanhempien sisarusten ja uudesta avioliitosta syntyneiden lasten sekä näiden äidin välillä. Perheessä oli kaikkiaan kaksitoista lasta, joista yksi kuoli lapsena. Se aiheutti Erik-veljelle syvän kriisin ylioppilaskeväänä. Uskonnolliset vaikutteet tulivat paitsi kirkon, myös muiden herätyskristillisten suuntien piiristä isän viedessä poikaa eri seurakuntien tilaisuuksiin. Virkistystä raskaasta työstä tarjosi vapaakirkollisten poikien kanssa perustettu lauluryhmä.
Opinnot
Isä halusi kouluttaa Erikistä papin. Käytyään alkeiskoulun tämä pääsi Porvoon ruotsinkieliseen lyseoon ja kirjoitti sieltä ylioppilaaksi keväällä vuonna 1937. pienoiskuva|Teologisen tiedekunnan publiikki 1943. Takana vasemmalta: Erik Ewalds, O. Yli-Maula, Hugo Merisaari, Martta Mäenpää, Kalevi Havulinna, Antero Levanto, Iikka Takala, Mikko Juva. Eturivissä opettajat ja professorit (vasemmalta): Aarne Lauha, Yrjö Alanen, Eelis Gulin, Antti Puukko, Aarni Voipio, Osmo Tiililä, Aimo Nikolainen. Ewalds opiskeli teologaaa ensin Åbo Akademissa, mutta siirtyi Helsingin yliopistoon ja aloitti siellä teologian lisäksi myös psykologian opinnot Eino Kailan johdolla. Sodan syttyminen ja rintamalle joutuminen vaikeuttivat opintoja, mutta Ewalds valmistui ja sai pappisvihkimyksen vuonna 1944. Yliopistomuseon julkaiseman publiikkivalokuvan perusteella samaan aikaan valmistuneista opiskelijatovereista ja heidän opettajistaan useista tuli huomattavia kirkollisia vaikuttajia. Ewalds täydensi psykologian opintojaan vuonna 1951 ja suoritti psykiatrisen harjoittelun Auroran sairaalan lastenpsykiatrisella osastolla. Ollessaan Tukholman suomalaisen seurakunnan palveluksessa hän suoritti Upsalan yliopistossa loppuun jatko-opinnot, jotka oli aloittanut Åbo Akademissa, ja valmistui teologian lisensiaatiksi.
Ewalds vihittiin vuonna 1974 Åbo Akademissa teologian kunniatohtoriksi ansioistaan sielunhoidon alalla.
Ura pappina, opettajana ja sielunhoitajana
Ewalds, joka Mahatma Gandhin ajatuksista vaikuttuneena oli omaksunut pasifistisen vakaumuksen, kutsuttiin suorittamaan asepalvelustaan talvella 1940. Jatkosodassa hän oli Aunuksen rintamalla ryhmänjohtajana ja saatuaan pappisvihkimyksen vuoden 1944 alussa sotilaspappina Syvärillä
Sodan päätyttyä Ewalds jatkoi papin kutsumustaan Porvoon hiippakunnan tehdaspappina matkustaen eri tehtaissa ja ruotsinkielisissä seurakunnissa pitämässä esitelmä- ja keskustelutilaisuuksia perhe- ja työelämän ongelmista henkilökohtaisella tasolla
1940-luvun loppupuolella Taalintehtaan työläisten keskuudessa työskennellessään Ewalds alkoi ajaa työväenopiston perustamista Dragsfjärdiin Kemiön saarelle ja hänestä tuli sen ensimmäinen rehtori.
Sieltä hän siirtyi vuodeksi jatkamaan opintojaan ja sitten Lappfjärdin kansanopiston rehtoriksi, taloudenhoitajaksi ja opettajaksi seitsemäksi vuodeksi. Opistotyön ohella hän oli kysytty puhuja niin elämänkatsomukseen, avioliittoon ja lastenkasvatukseen kuin mielenterveyteen liittyvissä aiheissa.
Vuonna 1951 Ewalds palasi seurakuntatyöhön Etu-Töölön ruotsinkielisten papiksi Täydennettyään psykologian opintojaan ja suoritettuaan psykiatrisen harjoittelun  Ewalds aloitti jo seurakuntapappina ollessaan muun työnsä ohella sielunhoitovastaanoton. Hänen sielunhoidollinen lähestymistapansa papin työssä saavutti vastakaikua ja hänen vastaanotoilleen virtasi asiakkaita Ewaldsin hoitosuhteet olivat usein pitkiä. Ewalds kävi myös luennoimassa pastoraalipsykologiaa Åbo Akademissa ja jatkoi sitä eläkevuosiin saakka.
Sielunhoitokontaktit ja sielunhoidosta luennoiminen kuuluivat hänen tehtäviinsä myös Tukholman suomalaisessa seurakunnassa, jonne hänet kutsuttiin 1950-luvun keskivaiheilla. Hän kävi luennoimassa muun muassa Erstan diakonissalaitoksen opiskelijoille. Työtoverinsa Juhani Rekolan vaikutuksesta hänen työalueensa laajeni siellä suomalaisten vankien keskuuteen.
Ewalds valittiin Helsingin ev.lut. seurakuntien johtavaksi sairaalapastoriksi vuonna 1966 viiden hakijan joukosta. Mm. Irja Kilpeläinen, jota itseään ei sukupuolensa vuoksi valittu, piti häntä parhaana hakijana. Ewaldsin alaisuudessa työskenteli tuolloin 20 sairaalapappia sairaaloissa, vanhainkodeissa ja muissa yksiköissä, myöhemmin myös perheneuvonta ja palveleva puhelin Työhön kuului sairaalateologien ja muun sairaalahenkilökunnan kouluttaminen pastoraalipsykologiassa ja -teologiassa. Ewalds opetti myös Helsingin sairaanhoito-oppilaitoksessa. Vähitellen Ewaldsin edustaman kokonaisvaltaisen hoitonäkemyksen ja sairaalasielunhoitajien arvostus kasvoi hoitohenkilökunnan keskuudessa. Kirkko puolestaan näki tarpeelliseksi palkata lisää sairaalateologeja ja sairaalasielunhoidossa elettiinkin laajenemisen aikaa. Ewaldsin aikana perustettiin uusi sairaalasielunhoitajien työnohjaajan virka, jossa toimi ensin Irja Kilpeläinen vuoteen 1974 ja hänen jälkeensä Anja Luhtasela. Ewalds jäi eläkkeelle vuonna 1981
Luennoitsija ja kirjailija
Ewaldsin vaikutus ulottui suuren yleisön tietoisuuteen Suomessa ja Pohjoismaissa hänen laajan luento- ja seminaaritoimintansa, radio- ja tv-esiintymisiensä sekä mittavan kirjallisen tuotantonsa välityksellä. Hän oli edelläkävijä kouluttaessaan myös seurakuntien maallikkoja sielunhoitotehtäviin. Hän teki terapeuttisesti suuntautunutta sielunhoitoa tunnetuksi myös vapaiden kirkkokuntien keskuudessa. Erityisesti karismaattinen liike oli lähellä häntä ekumeenisuutensa vuoksi, ja Ewalds oli itse eräs karismaattisten vaikutteiden Suomeen tuojista korostaen kuitenkin hidasta minuuden kasvuprosessia.
Eläkevuosinaan hän koulutti myös Suomen lähetysseuran työntekijöitä Taiwanilla.
Ewalds oli suosittu puhuja ja vaikuttaja avoimen ja persoonallisen tyylinsä ja inhimillisen lämpönsä vuoksi. Hän havainnollisti sanottavaansa esimerkein ja otti huomioon kuulijoidensa kysymykset pyrkien vuorovaikutukseen yleisönsä kanssa yksisuuntaisen luennoinnin sijasta.
Ewalds kirjoitti kaikkiaan kolmisenkymmentä kirjaa, joista suuri osa julkaistiin sekä suomeksi että ruotsiksi. Suosituin niistä on vuonna 1973 ilmestynyt Sielunhoito ja terapia, jonka painosmäärä yltää 40 000:een ja joka ruotsin ja suomen kielten lisäksi on ilmestynyt norjaksi ja hindiksi.
Perhe
Erik Ewalds avioitui Gunvor Hällforsin kanssa vuonna 1943. Pariskunta sai neljä lasta. Toimittaja Kjell Ewalds oli heidän poikansa. Ewalds oli edelläkävijä siinäkin, että oli isänä mukana nuorempien lapsiensa synnytyksissä, mikä 1950-luvulla oli ainutlaatuista.
Sielunhoidolliset näkemykset
Ewalds yhdisti psykologisen tietämyksen ja klassisen kristinuskon. Hän uudisti perinteistä suomalaista julistuspainotteista sielunhoitoa psykoterapian suuntaan ja otti käyttöön terapeuttiset​ menetelmät. Hän näki jo varhain, että psykologia ja teologia tukevat toisiaan. Ewalds tulkitsi kristinuskon käsitteitä psykoterapian kielelle ja sovelsi niitä käytäntöön todellisissa elämäntilanteissa Hän puhui yliminän orjuudesta vapautumisesta, itsensä hyväksymisestä ja aidon minuuden löytämisestä
Usko merkitsi hänelle terveyttä ja henkistä ja hengellistä kypsyyttä tuottavaa asennoitumista. Hän piti terveen uskon tuntomerkkinä kykyä myönteisiin ihmissuhteisiin ja vastuullisuuteen. Sen tuli hänen mukaansa myös tukea  elämään kuuluvan kärsimyksen käsittelyä niin että se johtaa itsetuntemuksen lisääntymiseen ja henkiseen kasvuun. Ewalds nojautui kristilliseen arvomaailmaan, joka yhdistyi psykologiseen otteeseen ja työskentelymenetelmiin Hän koki tehtäväkseen korostaa hengellistä ulottuvuutta mutta piti välttämättömänä kaavamaisesta ja suorituskeskeisestä uskonnollisuudesta irrottautumista.
Ewalds katsoi lapsuutensa ulkopuolisuuden ja yksinäisyyden tunteen, etäisen ja ristiriitaisen suhteen vanhempiin olleen merkittävänä virikkeenä näkemyksilleen ja toiminnalleen sielunhoitajana ja terapeuttina. Hän oli luova ja itsenäinen ajattelija joka sai vaikutteita ja löysi tukea näkemyksilleen syvyyspsykologian klassikkojen lisäksi useilta psykoterapian kehittäjiltä muun muassa Paul Tournierilta, Frank Lakelta, Gaetano Benedettiltä, Viktor Franklilta ja Johanna Herzog Dürchilta. Psykoterapian ja pastoraalipsykologian tuntijana hän kritisoi lääketiedettä kokonaisvaltaisen ihmiskäsityksen puutteesta ja kehitti sairaalasielunhoitoa osaksi potilaan kokonaishoitoa. Hän painotti, että sielunhoitajan tuli jatkuvasti arvioida terapian tuloksia ja kehittää ammattitaitoaan palautteen ja täydennyskoulutuksen avulla. Ewaldsia itseään arvosteltiin epäpätevyydestä psykoanalyytikkona ja vanhentuneesta suhtautumisesta homoseksuaalisuuteen.
Muuta
Ewalds musisoi mielellään. Lapsuudenkodissaan hän oppi soittamaan harmonia iltavirsien säestykseksi ja palveli soittotaidollaan koulun aamuhartauksissa improvisoiden alkusoittoja. Nuoruudessaan hän oli mukana nuorten lauluryhmässä. Turussa opiskellessaan hän osallistui nuorisotyöhön ja toimi kanttorina ruotsinkielisessä vapaaseurakunnassa Kosketinsoittimien lisäksi hän soitti muun muassa sahaa
Aiheesta muualla
Erik Ewaldsin ruotsinkielinen haastattelu ja suomenkielisiä luentoja YouTubessa
Teoksia
Tuntematon minä. [Hki]: Suomen kirkon sisälähetysseura, 1967.
Sielunhoito ja terapia. Kansan Raamattuseura, 1973. ISBN 951-655-076-2
Matka minuuteen: ihmisen kypsyminen. Hki: Karas-sana, 1978 ISBN 951-655-169-6, ISBN 951-655-170-X
Sielunhoitajan näkökulmasta  . Lohja: Karas-sana, 1979 ISBN 951-655-189-0, ISBN 951-655-190-4
Tule kokonaan uudeksi! [suom. ja tekstin toim.: Olli Palen]. Hki: Kuva ja sana, 1982 ISBN 951-9203-34-6
Anna hermojesi levätä ; Lohja: Karas-Sana, 1983 ISBN 951-655-282-X
Yksin armosta  ; suom., tekstin toim.: Olli Palen. Hki: Kuva ja sana, 1984 ISBN 951-9203-69-9
Elävinä kivinä  ; [ruots. käsikirjoituksesta suom. Eeva Mesiäinen]. Lohja: Karas-sana, 1984 ISBN 951-655-304-4
Tahdotko tulla terveeksi? . Lohja: Karas-sana, 1985 - (Sanan Kirjat.) ISBN 951-655-326-5
Kuolema elämän keskellä  toim. Jan-Erik Ruth ja Pirkko : Heiskanen. Helsingissä [Hki] : Otava, 1985 ISBN 951-1-08588-3
Puhetta avioliitosta  . Lohja: Karas-sana, 1986 - (Sanan Kirjat.)  ISBN 951-655-357-5
Rajalle saakka   Barbro Beck-Friis; [käännös: Olli Palen]. Hki: Kuva ja sana, 1987 ISBN 951-9204-20-2
Ihmisen rinnalla  ; [suomeksi toimittanut Heljä Meuronen]. Helsinki: Kuva ja sana, 1990 ISBN 951-9204-43-1
Isän hoidossa  ; [suomeksi toimittanut Maarit Moilanen]. Helsinki: Kuva ja sana, 1991 - (Elämän lahjakirjat; osa 1.)  ISBN 951-9204-57-1
Kuuntelen sinua  . Hämeenlinna: Päivä, 1991 ISBN 951-622-520-9
Tartu elämään  ; [toimittanut Marja Rantanen]. Helsinki: Kuva ja sana, 1992 ISBN 951-9204-84-9, ISBN 951-9204-77-6
Tahdotko löytää itsesi: minuuden löytäminen  . Helsinki: Uusi tie, 1993 ISBN 951-619-267-X
Dr. Luigi
Dr. Luigi on Nintendon julkaisema pulmapeli, joka julkaistiin alun perin Pohjois-Amerikassa 31. joulukuuta 2013 Wii U:lle. Peli on osa The Year of Luigi -tapahtumaa. Peli on ladattavissa Nintendo e-Shopista.
Pelissä pitää alkuperäisen Dr. Marion tapaan asettaa ylhäältä putoavia erivärisiä kapseleita riveihin, jolloin kentässä olevat bakteerit tuhoutuvat. Pelissä on useita erilaisia pelitiloja. Pelissä on myös moninpeli, jota voi pelata joko paikallisesti tai verkon kautta.
Erik Ewalds
Teoksia
Kasvun varaa  . Hämeenlinna: Päivä, 1995 ISBN 951-622-629-9
Ihminen onnea etsimässä  ; toimittanut Risto Siltanen. Helsinki: Kuva ja sana, 1995 ISBN 951-585-019-3
Prusias II:n pylväs
Prusias II:n pylväs on antiikin aikainen votiivipylväs Delfoissa Kreikassa. Sen jäännökset sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Erik Ewalds
Teoksia
Mies elämän myllyssä   ..[ja muita]; [2. toim. Kari Kuhanen]. Helsinki: Uusi tie, 1995 ISBN 951-619-282-3
Prusias II:n pylväs
Pylväs rakennettiin hellenistisellä kaudella vuonna 182 eaa. tai pian sen jälkeen. Siinä olevan kreikankielisen piirtokirjoituksen mukaan sen pystytti Aitolian liitto Bithynian kuninkaan Prusias II:n kunniaksi:
Erik Ewalds
Teoksia
Isä meidän ajassamme  ; ruotsinkielisestä käsikirjoituksesta 'Fader vår' toimittaen suomentanut Heli von Bruun. Helsinki: Karas-sana, 2010
Peräinen Saarijärvi
Peräinen Saarijärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Erik Ewalds
Teoksia
ISBN 978-951-655-663-8
Prusias II:n pylväs
Pylväs sijaitsee Delfoin Apollonin pyhäkköalueella Apollonin temppelin koilliskulman edustalla. Se on nykyisin kunnostettu pystyyn alkuperäiselle paikalleen, ja sen korkeus on noin 9,7 metriä. Pylvään huipulla oli alun perin ratsastavaa Prusias II:sta esittänyt patsas, joka ei ole säilynyt.
Peräinen Saarijärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 162,1 metriä mpy.
Nîmes Olympique
Nîmes Olympique on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1937 Lounais-Ranskan Nîmesissä. Se on historiansa aikana sijoittunut peräti viidesti toiseksi Ranskan korkeimmalla sarjatasolla Ligue 1:ssä, mutta mestaruutta se ei ole koskaan voittanut. Se on myös pelannut kolmesti Coupe de Francen finaalissa voittamatta turnausta kertaakaan. Joukkueen lempinimi on Les Crocodiles, krokotiilit.
Nîmes Olympiquen edeltäjä oli Henri Monnierin vuonna 1901 perustama Sporting Club Nîmois (SCN). Talousongelmien takia SCN lopetti toimintansa vuonna 1937. Paikallisten liikemiesten ansiosta seura muutti Lozère-Gardin alueelle Nîmesissä ja muutti nimensä Nîmes Olympiqueksi.
Seura pitää majaansa Nîmes'n kaupungista Gardin departementista. Se sai uuden stadionin Stade des Costières de Nîmesin 15. helmikuuta 1989.
Eric Cantona pelasi Nîmesissä 16 ottelua vuonna 1991.
Kaudeksi 2018–2019 Nîmes nousi pääsarjaan ensimmäistä kertaa 25 vuoteen.
Köykkä (Padasjoki)
Köykkä Köykkäjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella sijaitseva lampi.
Martha Layne Collins
thumb|Martha Layne Collins Martha Layne Collins (s. 7. joulukuuta 1936 Bagdad, Kentucky) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hän kuuluu Yhdysvaltain demokraattiseen puolueeseen.
Köykkä (Padasjoki)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Martha Layne Collins
Collins on valmistunut Kentuckyn yliopistosta. Hän toimi vuosina 1979–1983 Kentuckyn varakuvernöörinä ja sen jälkeen vuoteen 1987 osavaltion 56. kuvernöörinä. Häntä seurasi jälkimmäisessä virassa Wallace G. Wilkinson.
Marju Lauristin
Elämä
Marju Lauristinin vanhemmat olivat Neuvosto-Viron alkuvaiheen näkyvät poliitikot Johannes Lauristin ja Olga Lauristin. Isäpuoli oli myös Neuvosto-Viron politiikan näkyvä hahmo Hendrik Allik ja velipuoli uudelleensyntyneen Viron politiikassakin toiminut Jaak Allik.
Lauristin on väitellyt sosiologian tohtoriksi ja työskenteli neuvostoaikana Viron radiossa ja opetustehtävissä Tarton yliopistossa. Hän osallistui Viron itsenäisyysliikehdintään vuonna 1980 allekirjoittamalla ns. neljänkymmenen kirjeen. Monet kirjeen allekirjoittajista joutuivat vaikeuksiin ja Lauristinkin säilytti vain täpärästi kommunistisen puolueen jäsenyyden, minkä menettäminen olisi samalla tiennyt loppua hänen yliopistouralleen.
Lauristin oli laulavan vallankumouksen keskeinen johtohahmo. Hänet valittiin Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon vuonna 1989 sen ensimmäisissä ja viimeisissä suhteellisen vapaissa vaaleissa, ja myöhemmin Lauristin valittiin vielä Viron korkeimman neuvoston jäseneksi. Kommunistisen puolueen jäsenyydestä Lauristin luopui vuonna 1990 ollessaan perustamassa Sosiaalidemokraattista puoluetta. Hän hoiti sosiaaliministerin virkaa Mart Laarin hallituksessa vuosina 1992–1994.
Ministerin tehtävien jälkeen Lauristin oli vielä Riigikogun jäsenenä ja toimi tämän jälkeen Tarton yliopiston sosiaalipolitiikan professorina. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2014 eurovaaleissa.
Viron kuntavaaleissa lokakuussa 2017 Lauristin valittiin Tarton kaupunginvaltuustoon. Hän kertoi jättävänsä paikkansa Euroopan parlamentissa ja palaavansa Viroon. Valtuustotyön lisäksi Lauristin suunnitteli jatkavansa työtään Tarton yliopistossa. Lauristinin tilalle Euroopan parlamenttiin nousi sosiaalidemokraattien Ivari Padar.
Tiedän mitä teit viime kesänä 3
Tiedän mitä teit viime kesänä 3 on vuonna 2006 suoraan videolle julkaistu yhdysvaltalainen slasher-elokuva, jonka on ohjannut Sylvain White. Elokuvan pääosia näyttelevät Brooke Nevin, David Paetkau, K. C. Clyde ja Ben Easter.
Tiedän mitä teit viime kesänä 3 on jatkoa elokuville Tiedän mitä teit viime kesänä (1997) ja Tiedän yhä mitä teit viime kesänä (1998).
Hedvig
Hedvig on naisen etunimi. Sen germaaninen alkumuoto on Hadevig, joka on yhdistetty taistelua tarkoittavasta sanasta hadu ja sotaa tarkoittavasta sanasta wig.
Suomessa nimi Hedvig on 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 968 naiselle ja muutamalle miehelle. Lisäksi noin 80 henkilöllä on nimenä Hedwig. Suomessa ovat käytössä myös nimen muunnokset Helvi, Heta ja Hedda.
Hedvigin nimipäivää vietetään suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 15. lokakuuta, joka oli alun perin pyhän Hedwigin päivä. Suomalaisen kalenterin mukaan sama päivä on Helvin ja Hetan nimipäivä.
Lähteet
Sihirli Yaratıklar (Harry Potter)
Delta Velorum
Delta Velorum (δ Vel / δ Velorum/Del Vel) on Purjeen tähdistössä sijaitseva monitähtijärjestelmä.
Se näkyy melko kirkkaana taivaalla, koska on melko lähellä meitä, vain noin 80 valovuoden päässä. Tähden näennäinen kirkkaus on 1,96 ja sillä ei ole varsinaista nimeä, vaikka se on niin kirkas (mikä on harvinaista). Tähden valonvaihtelut havaitsi avaruusluotain Galileo. Delta Velorum on osa ns. Väärää ristiä, jota on joskus luultu Etelän ristiksi.
Delta Velorum on moninkertainen tähti ja pimennysmuuttuja. Se on kaksoistähti, jonka pääkomponentti A on lisäksi itse ns. spektroskooppinen kaksoistähti ja vuoden 2000 tietojen mukaan myös pimennysmuuttuja. B kiertää tähteä 72 - 26 AU päässä, ja keskimäärin 49 AU:n päässä 142 vuoden jaksoissa.
Bud Poile
Norman Robert "Bud" Poile (10. helmikuuta 1924 – 4. tammikuuta 2005) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän on kuulunut Hockey Hall of Fameen vuodesta 1990. Hän sai vuonna 1989 Lester Patrick Trophyn.
Poilen NHL-seuroina olivat peliuran aikana Toronto Maple Leafs, Chicago Blackhawks, Detroit Red Wings, New York Rangers ja Boston Bruins. Hän vetäytyi vuonna 1954 ja jatkoi valmentajana.
Poile kuoli 80-vuotiaana kärsittyään Parkinsonin taudista. Hän veljensä oli jääkiekkoilija Don Poile ja poikansa Nashville Predatorsin General Manager David Poile.
Toni Menzinger
Menzingerin poliittinen ura alkoi vuonna 1953, jolloin hänet valittiin Saksan kristillisdemokraattisen unionin edustajana Karlsruhen kaupunginvaltuustoon. Hän vetäytyi Baden-Württembergin maapäiviltä ikänsä vuoksi vuonna 1980.
Menzinger sai 1993 Karlsruhen kaupungin kunniakansalaisen arvonimen, ja hän vietti 100-vuotispäiväänsä maaliskuussa 2005. Hän kuoli 102 vuoden ikäisenä joulukuussa 2007.
Menzingerillä ja hänen miehellään oli kolme poikaa.
Väärät juuret
Väärät juuret on Saara Saarelan ohjaama draamaelokuva vuodelta 2009. Se on kuvattu Oulussa.
Elokuvassa osto- ja myyntiliikkeen pitäjä Mikko Kuura (Pertti Sveholm) sairastaa vakavaa perinnöllistä tautia ja on huolissaan liikkeensä jatkajasta. Hänen opettajana työskentelevällä vaimollaan Mirjamilla (Milka Ahlroth) puolestaan on rahahuolia veljelleen Jannelle (Jarkko Pajunen) taatun lainan vuoksi.
Perheen 16-vuotias Pihla-tytär (Emma Louhivuori) haluaa muuttaa pois kotoa. Mirjami kutsuu paikalle myös Mikon aikuisen pojan, Sakarin (Niko Saarela), joka on ollut kauan poissa. Perheeseen kuuluu myös 8-vuotias, Kiinasta adoptoitu Lumi-tytär (Silva Robbins).
Vastaanotto
Väärät juuret sai melko nihkeitä arvosteluja. Monien näyttelijöiden roolisuorituksia ja ajoittaista lämmintä huumoria kehuttiin, mutta elokuvaa moitittiin arkisesta tylsyydestä, osoittelevuudesta sekä liian monien teemojen huonorytmisestä ja raskassoutuisesta kuljetuksesta.
Wilhelm Burgdorf
Wilhelm Burgdorf (14. helmikuuta 1895 Fürstenwalde – 1. toukokuuta 1945 Berliini) oli Wehrmachtin jalkaväenkenraali toisen maailmansodan aikana sekä Adolf Hitlerin pääadjutantti vuonna 1945.
Burgdorf palveli 529:nnen jalkaväkirykmentin komentajana vuodesta 1940 huhtikuuhun 1942. Huhtikuussa 1942 hänestä tuli armeijan henkilöstöpäällikkö, ja hänet ylennettiin 1944, minkä jälkeen hän toimi Hitlerin pääadjutanttina.
Burgdorf oli yksi Hitlerin uskollisimmista upseereista. Sodan lopussa hän oli Hitlerin seurana Führerbunkerissa. Burgdorf, Joseph Goebbels, Hans Krebs ja Martin Bormann todistivat ja allekirjoittivat Hitlerin testamentin. Pian Hitlerin ja Goebbelsien itsemurhien jälkeen hän teki itsemurhan yhdessä esikuntapäällikkö Krebsin kanssa.
Elokuvassa Perikato (Der Untergang, 2004) Burgdorfia esitti saksalainen näyttelijä Justus von Dohnányi.
Ametisti
right|thumb|Ametistikiteitä [[Meksikosta (5×3 cm)]]
Ametisti on korukivenä käytetty violetti kvartsimuunnos. Sen nimi on peräisin muinaiskreikan sanoista ἀ a- ("ei") ja μέθυστος methustos ("myrkytys"), joka on viite uskomukseen, että se suojelee omistajaansa päihtymykseltä; muinaiset kreikkalaiset pitivät ametistia yllään ja tekivät siitä juoma-astioita.
Lapissa Luostolla Lampivaarassa sijaitsee ametistikaivos, jota pitää yllä Kaivosyhtiö Arctic Ametisti Oy. Suomen suurin yksittäinen ametistikide Pelkosenniemen Lampivaarasta läheltä Luostoa on löytynyt 1980-luvun lopulla. Suuri ametistikide on mitoiltaan 18 cm × 13 cm × 16 cm ja painoa sillä on noin 3,7 kg. Kirjassa Suomen korukivet on tietoja Suomen muistakin ametistiesiintymistä.
Tietoja
<br style="clear:both" />
left|thumb|250px|Ametistikiteitä
Kemiallinen rakenne
Altistus lämmölle muuttaa ametistin keltaiseksi ja suuren osan keltaisesta kvartsista ja savukvartsista sanotaan olevan vain "palanutta ametistia". Keinotekoisesti lämpökäsiteltyä ametistia yritetään usein myydä sitriininä.
Keinotekoisen ja luonnollisen ametistin kemialliset ja fyysiset ominaisuudet ovat niin samanlaisia, ettei niitä pysty erottamaan täydellisellä varmuudella ilman edistynyttä gemmologista koetta.
right|thumb|150px|Hiottu ametisti
Sävy
Ametistin ensisijainen sävy on vaaleanpunaisen violetista tummaan violettiin. Toissijaisena sävynä siinä saattaa näkyä punaista tai sinistä tai molempia. Ihanteellisessa laadussa on suunnilleen 75–89 % violettia ja 15–20 % sinistä ja (valonlähteestä riippuen) punaista sävyä.
The Time Is Now
The Time Is Now on Endstandin 10. maaliskuuta 2006 julkaistu albumi.
Voyage
Voyage voi tarkoittaa seuraavia:
Saattohoito
thumb|Saattohoidossa sekä potilas että omaiset tarvitsevat henkistä tukea. Saattohoito on kuolevan ihmisen hoitoa hänen viimeisinä viikkoinaan tai kuukausinaan ennen kuolemaa. Saattohoitoa annetaan vakavasti sairaille potilaille, joiden sairaus on siinä vaiheessa, ettei sitä lääketieteen keinoin kyetä parantamaan tai potilas on kieltäytynyt hoidosta. Saattohoito sinänsä ei ole riippuvainen potilaan diagnoosista. Saattohoidon tavoitteena on antaa potilaalle mahdollisimman tuskaton ja rauhallinen kuolema sekä tukea potilaan läheisiä. Saattohoidossa tulee ottaa huomioon potilaan psyykkinen, fyysinen, sosiaalinen, henkinen ja maailmankatsomuksellinen näkökulma.
Saattohoitopäätös on lääketieteellinen päätös, joka tehdään yhdessä potilaan ja/tai hänen lähiomaistensa kanssa. Saattohoitopäätös voi olla hoidonrajaus tai lopputulos pitkästä prosessista, jonka aikana on selvinnyt ettei sairautta voi parantaa. Saattohoitopäätös tehdään hoitoneuvottelujen tuloksena. Hoitolinjaukset tehdään potilasta kuunnellen moniammatillisessa työryhmässä. Päätöksiä voidaan tehdä perusterveydenhuollossa ja erikoissairaanhoidossa.
Saattohoitoa voidaan antaa kotona, terveyskeskuksen tai sairaalan vuodeosastolla sekä saattohoitokodeissa. Saattohoitokoteja on Suomessa tällä hetkellä viisi: Terhokoti Helsingissä, Karinakoti Turussa, Pirkanmaan hoitokoti Tampereella ja Koivikko-koti Hämeenlinnassa. Lappeenrantaan on perustettu maan viides saattohoitokoti, Karjalakoti, syyskuussa 2011. Saattohoitokoteihin hakeudutaan aina lääkärin lähetteellä. Jos läheiset kykenevät hoitamaan potilasta kotona, tekee heille lääkäri tai kotisairaanhoitaja hoitosuunnitelman. Kotona pystytään hoitamaan hyvinkin heikkokuntoisia potilaita.
Prytaneion (Delfoi)
Rakennus sijaitsi Delfoin Apollonin pyhäkköalueen eli temenoksen itälaidalla kiinni sitä ympäröineessä peribolos-muurissa, jonkin verran itään Apollonin temppelistä. Rakennus oli pohjakaavaltan suorakulmainen ja siinä oli kolme huonetta. Sisäänkäynti oli rakennuksen länsipäässä.
Saattohoito
Saattohoitopotilaille ei yleensä tehdä ruumiinavausta kuolinsyyn selvyyden vuoksi. Ainoastaan ammattitautitapauksissa edellytetään oikeuslääketieteellistä ruumiinavausta.
Prytaneion (Delfoi)
Plutarkhos mainitsee Delfoissa olleen prytaneionin. Tässä kyseessä olevan rakennuksen tunnistuksesta on ollut tutkijoiden parissa erimielisyyttä. Sitä on ehdotettu myös aarrekammioksi, ja siitä on käytetty nimeä ”Tuntematon aarrekammio”. Oletus rakennuksen käytöstä prytaneionina perustuu antiikin lähteisiin, joiden mukaan prytaneion sijaitsi suhteellisen lähellä Apollonin temppeliä ja hyvin lähellä peribolos-muuria. Stephen G. Millerin mukaan antiikin lähteet antavat kuitenkin ymmärtää prytaneionin olleen paikallaan jo ennen kuin muuri kunnostettiin, kun taas kyseessä oleva rakennus on selvästi valmistunut vasta muurin kunnostuksen jälkeen. Siksi Miller kiistää sen, että kyseinen rakennus olisi ollut prytaneion. Prytaneioniksi on ehdotettu aiemmin myös Delfoin Tholosta, mutta se sijaitsee edellä esitettyihin kuvauksiin nähden selvästi liian kaukana.
Saattohoito
Hoitotahto
Henkilö voi ilmaista toiveensa hoitoonsa liittyen hoitotahdolla. Potilas voi kieltäytyä hänelle suunnitellusta tai jo aloitetusta hoidosta. Hoitotahto tulee silloin ajankohtaiseksi kun henkilö ei pysty enää itse ilmaisemaan tahtoaan. Hoitotahdolla ilmaistaan oma tahto liittyen esimerkiksi elämää pitkittävien hoitojen käyttöön. Hoitotahto koskee kuoleman läheisyydessä tehtäviä hoitotoimenpiteitä. Hoitotahto tehdään yleensä kirjallisena ja siinä on todistajien allekirjoitukset. Vakaa suullisesti usein ilmaistu tahto liittyen hoitoon katsotaan myös hoitotahdoksi. Psykiatrisissa sairaaloissa on käytössä psykiatrinen hoitotahto.
Saattohuone
Saattohuone on saattohoidossa käytettävä sairaalan huone, jonne kuolemaansa lähestyvät potilaat voidaan viedä hoidettaviksi. Huoneeseen saa ottaa mukaan myös omaisen, jos haluaa. Saattohuoneet ovat kodikkaita ja rauhallisen lämpimiä, jotta potilaalla olisi turvallinen tunne viimeisinä päivinään.
Ruuhijärvi
Ruuhijärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Olli Salomies
Olli Ilmari Salomies (s. 12. helmikuuta 1951 Lontoo) on suomalainen antiikintutkija (filologi) ja emeritusprofessori. Hän toimi Helsingin yliopiston latinan kielen ja Rooman kirjallisuuden professorina 1993–2018 eläköitymiseensä saakka.
Salomies valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1970. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1976, filosofian lisensiaatiksi 1984 ja väitteli tohtoriksi 1988. Vuosina 1981–1983 hän työskenteli latinan kielen lehtorina Tampereen yliopistossa. Salomies toimi myös Helsingin seudun kesäyliopiston latinan opettajana 1981–1989. Vuodet 1983–1984 hän oli vapaa tutkija, minkä jälkeen hän toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1985–1989 ja nuorempana tutkijana 1989–1993. Salomies oli Suomen Ateenan-instituutin johtaja 1997–2000.
Tutkimuksessaan Salomies on erikoistunut latinalaiseen epigrafiikkaan ja onomastiikkaan. Salomies on ollut vuodesta 2001 Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Vuonna 2015 hänet kutsuttiin myös Academia Europæan jäseneksi.
Salomiehen isä oli suurlähettiläs Martti Salomies ja isoisä arkkipiispa Ilmari Salomies.
Presidentti (kahvi)
Vuonna 2009, merkin 80-vuotisjuhlavuoden kunniaksi, luotiin uusi Presidentti Gold Label -kahvisekoitus, ja vuonna 2011 erittäin tummaksi paahdettu Presidentti Black Label.
The Cove – meren salaisuus
The Cove – meren salaisuus on 2009 valmistunut dokumenttielokuva vuosittaisesta, noin 23 000 delfiinin surmaamisesta kansallispuistossa Taijissa (Wakayama) Japanissa.
Elokuvan ohjasi entinen National Geographicin valokuvaaja Louie Psihoyos, dokumenttia kuvattiin salaa vuoden 2007 kuluessa vedenalaisten mikrofonien ja kiviksi naamioitujen teräväpiirtokameroiden avulla.
Elokuva sai maaliskuussa 2010 parhaan dokumentin Oscar-palkinnon.
Kiuas War Anthems
Kiuas War Anthems on suomalaisen heavy metal -yhtye Kiukaan EP-levy. Se julkaistiin syyskuussa 2008 levymerkillä Spinefarm Records.
Albumia myytiin ainoastaan yhtyeen vuoden 2008 Yhdistyneen kuningaskunnan kiertueella.
Red Star
Red Star on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1897. Se on yksi Ranskan jalkapallohistorian vanhimpia seuroja, ja sen menestysvuodet ajoittuivat 1900-luvun alkupuolelle.
Red Starin kotipaikka on Pariisin pohjoisrajalla sijaitseva Saint-Ouenin kaupunki.
== Saavutukset ==
Caitriona Murphy
Caitriona Murphy (s. 1987) on kanadalainen ääninäyttelijä. Hänen tunnetuin ääniroolinsa on Hilary sarjassa Beyblade V-Force ja Beyblade G-Revolution.
Sammalinen (Padasjoki, Auttoinen)
Sammalinen on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Piila Paalanen
Piila Paalanen (s. 15. joulukuuta 1972 Parkano) on suomalainen kuntapoliitikko ja opettaja. Hän on valmistunut ylioppilaaksi Tammerkosken lukiosta 1993, sairaanhoitajaksi Pirkanmaan terveydenhuolto-oppilaitoksesta (nyk. Tampereen ammattikorkeakoulu) 1994 ja filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta 1998 pääaineenaan suomen kieli.
Paalanen työskentelee äidinkielen ja kirjallisuuden opettajana sekä vararehtorina Hakkarin koulussa Lempäälässä. Lisäksi hän on kirjoittanut äidinkielen ja kirjallisuuden oppikirjoja. Ennen opettajanuraansa Paalanen toimi sairaanhoitajana.
Poliittinen ura
Piila Paalanen on ollut Nokian kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2009. Hän on ollut myös kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Lisäksi Paalanen on Tampereen kaupunkiseudun kuntayhtymän hallituksen toinen varapuheenjohtaja. Paalanen siirtyi kokoomuksesta vihreisiin vuonna 2016 ja erosi vihreiden valtuustoryhmästä 2021.
Piila Paalanen oli Pirkanmaan Vihreiden ehdokas vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Hän sai 3 006 ääntä.
Rauhanajo
200px|thumb|Vuoden 1955 rauhanajon mainosjuliste. Rauhanajo oli vuosittain toukokuussa järjestetty pyöräilytapahtuma. Perinteisesti kilpailu järjestettiin Saksassa, Puolassa ja Tšekissä, mutta loppuvuosina kilpailu vieraili myös muissa maissa. Kilpailu kuului UCI Europe Tour -sarjaan.
Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1948, jolloin pidettiin kaksi kilpailua: toinen Varsovasta Prahaan ja toinen Prahasta Varsovaan. Varsovan ja Prahan välisen kilpailun voitti August Prosinek ja Prahan ja Varsovan välisen kilpailun Alexander Zoric. Kylmän sodan aikana kilpailu tunnettiin ”idän Ranskan ympäriajona”.
Piila Paalanen
Yksityiselämä
Piila Paalasen perheeseen kuuluvat aviomies ja tytär.
Rauhanajo
Itäblokin maista tulevien ajajien ei sallittu kilpailla ammattilaisina, joten kilpailu järjestettiin amatöörikilpailuna. Kilpailu houkutteli kommunistimaiden parhaita ajajia, mutta myös vierailevia ei-kommunistisia maita edustavia joukkueita. Pääsääntöisesti kommunistimaiden edustajat hallitsivat kilpailua, mutta vuonna 1952 britti Ian Steel voitti kilpailun ja brittiläinen joukkue British Leaque of Racing Cyclists voitti joukkuekilpailun.
Erityiseksi muodostui Kiovasta vain kymmenen päivää Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen käynnistynyt vuoden 1986 Rauhanajo, johon akuutin säteilyvaaran vuoksi kieltäytyivät osallistumasta kaikki läntiset joukkueet Ranskaa lukuun ottamatta sekä Romania ja Jugoslavia. Korvikkeeksi suostuteltiin viime hetkellä Suomen joukkue, jonka ei ollut alun perin ollut tarkoitus lainkaan osallistua mutta joka oli tuolloin läheisessä suhteessa Neuvostoliittoon seuraavana alkamassa olleen yhteisen Itämeren ystävyysajon vuoksi.
Vuonna 1980 kilpailun voitti Sergei Sukhoruchenkov, joka voitti samana vuonna olympiakultaa maantieajossa Moskovan olympialaisissa.
Kilpailun menestyneimpiä ajajia olivat Puolan Ryszard Szurkowski ja Itä-Saksan Uwe Ampler, jotka voittivat kilpailun neljä kertaa. Eniten voittoja on Steffen Wesemannilla, joka voitti kilpailun viidesti.
Kylmän sodan päättymisen jälkeen kilpailu menetti nopeasti merkitystään, kun entistä tarvetta amatöörikilpailulle ei enää ollut. Vuonna 2005 kilpailua ei järjestetty lainkaan ja vuoden 2006 kilpailu osoittautui toistaiseksi viimeiseksi. 13.–20. toukokuuta 2006 järjestetty kilpailu alkoi Itävallan Linzistä ja eteni Tšekin kautta Saksaan Hannoveriin.
Luettelo Rauhanajoista
P = prologi, E = epilogi
Arabiantähdikki
Arabiantähdikki (Ornithogalum arabicum) on tähdikkien sukuun kuuluva laji. Sitä tavataan Välimeren alueella ja Portugalissa myös Atlantin rannikolla. Kasvi on 30–80 senttimetriä korkea. Lehtiä on 5–8 ja ne ovat tummanvihreitä. Kukkavarret ovat pitkiä ja niissä on 6–25 kukkaa, jotka ovat väriltään valkoisia tai kermanvaaleita ja muodoltaan laakeahkoja. Arabiantähdikki kukkii elokuulta syyskuulle. Kasvi menestyy aurinkoisella ja suojaisella kasvupaikalla, missä maa on hyvin ojitettu. Se ei menesty talvella ulkona, joten sipulit on otettava sisälle talveksi. Kasvia lisätään sivusipuleista, jotka istutetaan keväällä heti maan lämmettyä. Sekä istutussyvyys että istutusväli ovat 5–10 cm.
Nellie Tayloe Ross
Nellie Tayloe Ross (29. marraskuuta 1876 – 19. joulukuuta 1977) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Ross toimi vuosina 1925–1927 Wyomingin neljäntenätoista kuvernöörinä. Hän oli kaikkien aikojen ensimmäinen nainen, joka toimi Yhdysvalloissa osavaltion kuvernöörin virassa. Hän aloitti kuvernöörinä kaksi kuukautta miehensä, osavaltion kahdentenatoista kuvernöörinä vuodesta 1923 toimineen William B. Rossin kuoleman jälkeen. Kuvernööriaikansa jälkeen Nellie Tayloe Ross toimi vuosina 1933–1953 Yhdysvaltain rahapajan, United States Mintin johtajana.
Ross eli 101-vuotiaaksi ja kuoli Washingtonissa joulukuussa 1977.
Gemballa
Gemballa on saksalainen urheiluautojen valmistaja, jonka toimitilat sijaitsevat Leonbergissa lähellä Stuttgartia. Samoin kuin RUF, sen mallisto pohjautuu hyvin pitkälle Porschen mallistoon. Gemballan kuitenkin katsotaan Saksan lainsäädännön perusteella olevan itsenäinen autonvalmistaja, sillä riittävän moni yksittäinen osa Gemballan versioissa on joko omavalmisteinen tai muutoin poikkeava Porschen vastaavista malleista.
Historia
Gemballa perustettiin vuonna 1970 ja se sai nimensä perustajansa Uwe Gemballan mukaan. Vuonna 2010 Uwe Gemballa katosi liikematkalla Etelä-Afrikassa ja hänen ruumiinsa löydettiin myöhemmin teloitettuna. Yritys kärsi talousvaikeuksista ja Uwe Gemballa oli ilmeisesti sotkeutunut sen seurauksena talousrikoksiin.
FC Rouen
FC Rouen on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1899 Luoteis-Ranskan Rouenissa. Se voitti Ranskan pääsarjan kahdesti toisen maailmansodan aikana, mutta näinä vuosina voitettuja mestaruuksia ei nykyisin noteerata virallisissa yhteyksissä. Joukkueen lempinimi on.
Medeu
thumb|right|300px|Pikaluistelurata kuvattuna [[Medeon pato|Meden padon suunnasta]] thumb|right|300px| Kazakstan-Mongolia Medeu on samannimisessä laaksossa Kazakstanissa sijaitseva pikaluistelukompleksi. Se sijaitsee 1 691 metrin korkeudella merenpinnasta. Aikoinaan Medeu oli eräs nopeimmista pikaluisteluradoista maailmassa ja se on toiminut lukuisten arvokilpailujen isäntänä. Aikojen saatossa siellä on luisteltu kaikkiaan 170 maailmanennätystä.
Neuvostoliiton romahdettua Medeo jäi retuperälle, eikä siellä käyty kilpailuja pitkiin aikoihin. Vuonna 2003 se kunnostettiin täydellisesti. Vuonna 2011 siellä järjestettiin Aasian talvikisojen jääpallokilpailut ja vuonna 2012 se toimi jääpallon MM-kilpailuiden pääareenana. Kazakstan haki myös vuoden 2014 talviolympialaisia.
Riihijärvi (Padasjoki)
Riihijärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,0 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,3 metriä mpy.
Egon Bahr
thumb|right|Egon Bahr Egon Karlheinz Bahr (18. maaliskuuta 1922 Treffurt, Saksa – 20. elokuuta 2015 ) oli saksalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko.
Bahr syntyi Thüringenin Treffurtissa. Taisteltuaan vuosina 1942–1944 toisessa maailmansodassa hän aloitti uransa journalistina.
Egon Bahr kannatti liennytystä idänsuhteissa kylmän sodan aikana.
Formula 2 Belgian Grand Prix 2017
Aika-ajo
Paalupaikalle ajoi Charles Leclerc, jolle paalupaikka oli kauden seitsemäs. Toiseen ruutuun ajoi DAMS-tallin kuljettaja Nicholas Latifi, jolle eturivin lähtöruutu oli hänen uransa ensimmäinen. Kolmanneksi ajoi Latifin tallikaveri Oliver Rowland.
Sérgio Sette Câmara pyörähti aika-ajon lopulla ja sammutti autonsa radan varteen, jonka johdosta sessio keskeytettiin hetkeksi.
Åke Blomqvist
pienoiskuva|Åke Blomqvist (oikealla) vuonna 1960 tanssimassa charlestonia. Vasemmalla hänen silloinen tanssipartnerinsa Raili Kemppainen (myöh. Bode) (s. 1937, k. 2017). Åke Arthur Blomqvist (14. joulukuuta 1925 Helsinki – 18. syyskuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen diplomitanssinopettaja. Vuonna 1998 Blomqvistille myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi.
Elämä
Blomqvist opetti 1940-luvulta lähtien tanssia suomalaisille. Hän tapasi vaimonsa Leenan 1970-luvun alussa. Yhdessä he pitivät tanssikoulua Helsingissä, Tampereella ja Lahdessa. Vuodesta 2009 tanssikoulu on toiminut heidän tyttärensä Clara Blomqvistin johdolla. Blomqvist oli television Lauantaitanssit-ohjelman keskeisiä tekijöitä. Hän kirjoitti myös useita tanssinopetuskirjoja ja muita oppimateriaaleja sekä näytteli myös elokuvissa.
Stadin Slangi ry. valitsi Blomqvistin vuoden 2000 Stadin Kundiksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2000.
Åke Blomqvist kuoli 18. syyskuuta 2013 aamupäivällä äkilliseen sairauskohtaukseen ollessaan kävelyllä kotinsa lähettyvillä Helsingissä.
Kuusamo
Kuusamo on kaupunki Koillismaalla Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Idässä se rajautuu Suomen ja Venäjän rajaan. Kuusamon kunta perustettiin vuonna 1868, ja siitä tuli kaupunki vuoden 2000 alussa. Kuusamo on Koillis-Suomen talousalueen keskus. Kuusamo on Pohjois-Pohjanmaan nykymaakunnan sekä pohjoisin että itäisin kunta. Kuusamon naapurikuntia ovat Posio, Salla, Suomussalmi ja Taivalkoski sekä Venäjän puolella Karjalan tasavallassa Kiestinki ja Luusalmi. Rukan hiihtokeskus sijaitsee Kuusamossa. Kuusamossa sijaitsee myös lentoasema, johon on matkaa Kuusamon keskustasta kuusi kilometriä.
Kallioperä ja vaarat
Kallioperältään Etelä-Kuusamo kuuluu niin sanottuun Itä-Suomen graniitti-gneissialueeseen, joka on iältään maapallon vanhimpia. Se on ehtinyt kulua lähes tasaiseksi, ja loivat vaarat ovatkin tyypillisiä Etelä-Kuusamolle. Pohjois-Kuusamon kallioperä kuuluu noin miljardi vuotta nuorempaan niin sanottuun Karjalaiseen liuskevyöhykkeeseen. Tästä vuoristosta ovat kertomassa muun muassa monet yksittäiset jäännösvuoret, joiden laet ovat jääneet ympäristöään korkeammalle. Poimuvuoriston liuskekivien yhteydessä on paljon runsaskalkkisia karbonaattikiviä. Kuusamon ylänkö sijaitsee kauttaaltaan yli 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Yli 300 metrin korkeuteen yltäviä lakia on useita kymmeniä; näistä 15 tavoittaa 400 metrin korkeuden. Tuntureita Kuusamossa ei pohjoisesta sijainnistaan huolimatta ole. Suurimman vaarajakson (Rukatunturi–Valtavaara) lounaispää on 25 kilometriä kirkonkylän pohjoispuolella. Eteläisin tähän kuuluva laki on Pyhävaara (460 m). Siitä seuraavat Ruka (490 m), Valtavaara (492 m) ja pohjoisimpana jyrkkäpahtainen Konttainen (437 m). Idässä, lähellä valtakunnanrajaa kohoaa Kuntivaara (481 m). Kunnan etelä- ja keskiosan korkeimpia huippuja ovat Yli-Kitkan itäpuolinen Naatikkavaara (432 m), noin kymmenen kilometriä kirkonkylän eteläpuolella oleva Salmivaara sekä sen itäpuolella, vesireittien välissä Mustavaara ja Marjovaara. Marjovaarasta kaakkoon on yli kymmenen kilometriä pitkä vaarajakso, jonka korkein huippu on Iivaara (469 m).
pienoiskuva|[[Julma-Ölkky]] Yleisin maalaji on moreeni. Paljaita kalliopintoja on pääasiassa vaarojen rinteillä ja kanjoneissa. Moreenista muodostuneet, mannerjäätikön liikesuunnan mukaiset drumliiniharjanteet antavat pinnanmuodoille länsiluode–itäkaakkosuuntaisen yleisleiman. Kuusamossa näitä drumliinimaisemia on vanhastaan kutsuttu selkämaiksi eli selännemaisemiksi. Maiseman juovikkuuden vuoksi puhutaan täällä poikkimaiseen tai pitkinmaiseen kulkemisesta.