cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Evanescence
Musiikkityyli
Alun perin yhtyettä markkinoitiin kristillisenä rock- ja metallimusiikkina, mutta Moody ja Lee ilmoittivat pian Fallen-albumin julkaisun jälkeen, että uskonnolla ei ole mitään tekemistä yhtyeen musiikin kanssa.
Jäsenet
thumb|right|250px|Amy Lee esiintymässä vuonna 2009.
Räikkäluhtakana
Räikkäluhtakana (Rallus longirostris) on laajalle levinnyt amerikkalainen rantakana. Lajista tunnetaan 21 alalajia, jotka elävät Yhdysvaltojen rannikoilla Kaliforniassa ja Connecticutista Floridaan, Länsi-Intian saaristossa, sekä Etelä-Amerikan pohjois- ja itärannikolla aina Brasilian Santa Catarinaan saakka. Pieter Boddaert kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1783. pienoiskuva|vasen|250px|Rallus longirostris saturatus
Let’s Put the X in Sex
Let’s Put the X in Sex on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtyeen Kissin singlejulkaisu vuodelta 1988. Se on avausraita yhtyeen samana vuonna julkaistulla kokoelma-albumilla Smashes, Thrashes & Hits, ja kappale on tyylillisesti samaa linjaa kuin yhtyeen vuoden 1987 studioalbumin Crazy Nights materiaali. Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulajakitaristi Paul Stanley sekä lauluntekijä Desmond Child, ja singlen b-puolella olevan, alun perin jo vuonna 1977 singlenä julkaistun, ”Calling Dr. Loven” on puolestaan tehnyt laulajabasisti Gene Simmons.
The Soft Boys
The Soft Boys oli englantilainen pop-/rockyhtye, joka perustettiin Cambridgessa vuonna 1976. Yhtyeen johtohahmo oli Robyn Hitchcock. Muita yhtyeen jäseniä olivat Rob Lamb, Charlie Gillett (kitara), Andy Metcalfe (basso) ja Morris Windsor (rummut). Yhteyeen musiikkia kuvailtiin psykedeeliseksi folk rockiksi. Yhtye hajosi vuonna 1980, mutta se perustettiin taas uudestaan vuosina 1994 ja 2001. Uudestaan he hajosivat taas vuonna 2003.
Koskelan rata
Koskelan kapearaiteinen rata rakennettiin vuonna 1905. Se kulki noin kilometrin matkan nykyisen Käpyläntien linjausta sen vieressä Oulunkylän asemalta nykyisen Käpyläntien ja Oulunkyläntien yhdistävän liikenneympyrän paikkeille.
Rata rakennettiin Koskelan sairaalan (silloinen Helsingin kaupungin kunnalliskoti ja työlaitos) tarpeisiin, ja sillä kuljetettiin hevosvetoisesti muun muassa hiiltä, polttopuuta ja puutavaraa. Myöhemmin radalla kuljetettiin myös vainajia takaisinpäin Oulunkylän asemalle, jossa ruumiit siirrettiin Malmin hautausmaalle meneviin juniin. Koskelan radalta rakennettiin myös pistoraide nykyiselle Pohjolanaukiolle, kun Puu-Käpylää alettiin rakentaa vuonna 1920, koska alueelle ei tuolloin ollut vielä tieyhteyttä Helsingistä.
Euler
Euler on muiden muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Perillinen
Perillinen on henkilö, joka saa toisen henkilön, perittävän, kuoltua tältä perinnön.
Perilliset jaetaan seuraaviin ryhmiin:
”Naurava perillinen” on sivuperillinen, jonka sukulaisuus vainajaan on niin kaukaista, ettei hänen voi katsoa surevan vainajaa kiintymyksestä.
Sivuperillisiä ovat myös jomman kumman isovanhemman toisista avioliitoista syntyneet lapset. Toisin sanoen sellaiset sedät, tädit tai enot, jotka eivät ole verisukua, mutta ovat isovanhempien avioliiton kautta sukua. Ottolapset rinnastetaan rintaperillisiin. Perinnön saannissa ovat ensimmäisellä sijalla rintaperilliset, toisella sijalla selkäperilliset ja sen jälkeen tulevat sivuperilliset. Siis rintaperilliset ovat elossa ollessaan perillisiä. Jos rintaperillisiä ei ole, tai he ovat kuolleet, mutta selkäperillisiä on elossa, selkäperilliset ovat perillisiä. Jos ei ole elossa olevia rinta- tai selkäperillisiä, sivuperilliset ovat perillisiä.
Bill Murray
William James ”Bill” Murray (s. 21. syyskuuta 1950 Wilmette, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja.
Nuoruus
Murray syntyi vuonna 1950 Chicagon esikaupungissa Wilmettessa ja varttui työväenluokkaisessa perheessä. Murray on viides yhdeksästä lapsesta suuressa katolisessa perheessä. Billin lisäksi myös kolme muuta hänen sisaruksistaan ovat näyttelijöitä, John Murray, Joel Murray ja Brian Doyle-Murray. Kaikki neljä veljestä esiintyivät yhdessä vuonna 1988 elokuvassa Haamujen kosto.
Murray kävi yksityisen lukion ja rahoitti opintonsa työskentelemällä golfmailapoikana. Hän myös lauloi rockyhtyeessä ja näytteli koulunsa teatteriryhmässä.
Ura
Murray kävi Regis Universityä Denverissä, mutta ei jatkanut lääketieteen opintojaan loppuun. Hän alkoi esiintyä chicagolaisessa Second City -komediaryhmässä ja siirtyi vuonna 1974 New Yorkiin, missä hänestä tuli television uuden Saturday Night Live -viihdeohjelman kirjoittaja ja esiintyjä. Murray oli SNL:ssä kolme esityskautta vuodesta 1977 alkaen.
Murrayn ensimmäinen päärooli elokuvissa oli vuoden 1979 komediassa Jurtit. Sitä seurasivat menestyskomediat Latvasta laho ja Natsat sekä vuoden 1984 Haamujengi. Sitä seuranneen elokuvan jälkeen Murray piti taukoa näyttelemisestä ja opiskeli Pariisissa Sorbonnen yliopistossa filosofiaa ja historiaa. Murray jatkoi elokuvauraansa Hollywoodissa vuonna 1988 elokuvilla Haamujen kosto ja Haamujengi 2.
Murray esiintyi 1990-luvulla menestyskomedioissa kuten Entäs Bob? (1991) ja Päiväni murmelina (1993). Elokuva Rushmore – akatemian älypää (1998) aloitti pitkän yhteistyön ohjaaja Wes Andersonin kanssa. Murray on jatkanut näyttelemistä 2020-luvulle saakka.
800 Naval Air Squadron
800 Naval Air Squadron (800 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Bill Murray
Ura
Vuonna 1990 Murray ohjasi ja tuotti elokuvan Keikka putkessa, mikä on tähän mennessä hänen ainoa ohjaustyönsä.
800 Naval Air Squadron
Perustaminen
800 NAS perustettiin 3. huhtikuuta 1933 yhdistämällä 402. ja 404. lentueet lentolaivueeksi. Perustettaessa laivueella oli yhdeksän Hawker Nimrod ja kolme Hawker Osprey hävittäjää. Laivue siirrettiin 5. toukokuuta HMS Courageousille, jonka mukana laivue palveli 1935–1936 Abessinian kriisin aikana Välimerellä.
Bill Murray
Ura
Murray improvisoi elokuvissaan useasti, ja hänen roolihahmonsa joutuvat usein väärinymmärretyiksi. Murray tunnetaan parhaiten koomisista rooleistaan, mutta hän on esiintynyt myös useissa vakavissa rooleissa. Murray on toiminut myös ääninäyttelijänä.
800 Naval Air Squadron
Perustaminen
Laivueen kalusto vaihtaminen Blackburn Skua koneisiin aloitettiin lokakuussa 1938 ja se siirtyi 27. lokakuuta HMS Ark Royalille. Laivue siirrettiin Amiraliteetin valvontaan 24. toukokuuta 1939.
Bill Murray
Ura
Murray on palkittu roolisuorituksistaan elokuvissa Rushmore – akatemian älypää sekä Lost in Translation (2003), josta hän sai parhaan miespääosan Golden Globen ja Bafta-palkinnon sekä Oscar-ehdokkuuden. Hänet palkittiin elämäntyöstään Rooman elokuvafestivaaleilla elokuussa 2019.
800 Naval Air Squadron
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan syttyessä 800 NAS oli edelleen palveluksessa HMS Ark Royalilla. Lentotukialuksen palattua eteläiseltä Atlantilta laivue siirrettiin maihin Hatstonin lentotukikohtaan, jossa se vietti seuraavan talven. thumb|250px|Königsberg hyökkäyksen kohteena Bergenissä thumb|200px|Kuusi 800 NAS:n Blackburn Skuaa valmiina lähtöön HMS Ark Royalin lentokannelta huhtikuussa 1941 Blackburn Skuan suurimpia menestystarinoita oli Saksan laivaston risteilijän Königsbergin upottaminen syöksypommittamalla Bergenin satamassa 10. huhtikuuta 1940. Hyökkäävässä osastossa oli seitsemän Skuaa 800 laivueesta (kapteeni R T Partridge) yhdessä yhdeksän 803 laivueen (luutnantti W P Lucy) Skuan kanssa. Hyökkäysosasto suunnisti 330 mailin matkan yöllä Hatstonista Bergeniin ja takaisin. Skua koneista menetettiin operaatiossa ainoastaan yksi. Saman hyökkäyksen aikana hyökkäävät koneet ampuivat alas kuusi saksalaista Heinkel He 111 pommikonetta.
800 NAS hyökkäsi 10. kesäkuuta HMS Ark Royalilta taisteluristeilijä Scharnhorstia vastaan. Hyökkäyksessä tuhoutui neljä laivueen koneista ja laivueenkomentaja kapteeni R T Partridge joutui sotavangiksi.
Bill Murray
Yksityiselämä
Murray avioitui vuonna 1980 Margaret Kelleyn kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, Homer (s. 1982) ja Luke (s. 1985). Kelley haki eroa vuonna 1994, kun Murraylla oli ollut suhde Jennifer Butlerin kanssa, ja ero astui virallisesti voimaan vuonna 1996. Vuonna 1997 Murray meni naimisiin Jennifer Butlerin kanssa. Heillä on neljä lasta, Caleb (s. 1993), Jackson (s. 1995), Cooper (s. 1996) ja Lincoln (s. 2001). He erosivat vuonna 2008.
Murray omistaa veljiensä kanssa ravintolaketjun nimeltä Murray Brothers Caddy Shack.
800 Naval Air Squadron
Toinen maailmansota
Tukialuksen mukana laivue siirtyi Gibraltarille osaksi Force H:ta ja osallistui sen mukana Ranskan laivaston tuhoamiseen Mers-el-Kebirissä (operaatio Catapult).
800 NAS varustettiin huhtikuussa 1941 Gibraltarilla yhdeksällä (myöhemmin 12) Fairey Fulmar koneilla ja liitettiin samalla HMS Furiousille
Yksi lentue (Z-lentue, 9 konetta) siirrettiin HMS Victoriousille etsimään saksalaista taistelulaivaa Bismarckia Atlantilta ja toinen lentue (Y-lentue, kolme konetta) liitettiin HMS Argukselle. Laivueeseen liitettiin toukokuussa 801 laivue X lentueena (800X, 9 konetta), joka sijoitettiin HMS Furiousille seuraavaksi puoleksi vuodeksi.
Laivue koottiin kesäkuussa 1941 RNAS St. Merrynissä ja siirrettiin kokonaisuudessaan HMS Furiousille, jonka kanssa laivue suoritti hyökkäyksen Petsamoon. Hyökkäyksessä laivue menetti kaksi konetta.
Laivue liitettiin uudelle tukialukselle HMS Indomitablelle, jonka mukana laivue siirtyi ensiksi Länsi-Intian vesille koulutettavaksi ja sitten Intian Valtamerelle. Laivue otti osaa Madagaskarin operaatioihin.
800 NAS vastaanotti kesäkuussa 1942 Hawker Sea Hurricanet ja otti niiden kanssa osaa Pohjois-Afrikan maihinnousuihin saattuetukialus HMS Biterille marraskuussa 1942.
Laivueen vahvuus kaksinkertaistettiin liittämällä siihen lakkautettu 804. laivue ja 18. kesäkuuta laivueessa oli käytössä 20 Hellcat konetta. Lisäkoneet toimitettiin lakkautettavasta 804. laivueesta. Vahvistettu laivue palveli Etelä-Ranskan maihinnousujen suojauksena elokuussa 1944.
Laivue siirtyi Kauko-Itään ja osallistui hyökkäyksiin Rangooniin ja japanilaisia merikuljetuksia vastaan. Laivueen koneista kahdeksan siirrettiin saattuetukialus HMS Shahille. Laivue lakkautettiin 5. joulukuuta 1945.
Korean sota
Laivue koottiin 15. elokuuta 1946 Eglingtonissa, jossa se virallisesti perustettiin uudelleen 1. lokakuuta. Sen kalustona oli 12 Seafire XV:tä, jotka korvattiin tammikuussa 1947 Seafire XVII koneilla. Laivue liitettiin Välimeren laivastoon HMS Triumphille 13. Lentotukialusrykmenttiin. Se palasi maaliskuussa 1949 kotimaahan, missä se varustettiin Seafire F.47 koneilla.
Laivue palasi HMS Triumphille, jonka mukana se siirtyi Kauko-Itään. Se taisteli Malesian kapinallisia vastaan. Myöhemmin laivue taisteli Korean sodassa. Laivueen ensimmäisenä tehtävänä oli osallistua 12 Seafiren ja 9 Fairey Fireflyn iskuun Haejun lentotukikohtaan 3. heinäkuuta 1950. Pääosan Korean sodasta laivue suoritti laivasto-osaston suojauslentoja, koska kaluston lyhyt kantama ei mahdollistanut pommitusosastojen suojaustehtäviin osallistumista. Inchonin maihinnousussa syyskuussa laivue teki tiedustelulentoja sekä suoritti tulenjohto- ja maalinosoitustehtäviä maakohteita pommittaville sotalaivoille. Syyskuun lopulla laivue oli menettänyt kaikki koneensa kolmea lukuun ottamatta. Laivue palasi kotimaahan, jossa se lakkautettiin 10. marraskuuta 1950.
thumb|HMS Eaglen lentokansi Gibraltarilla mahdollisesti vuonna 1953. Laivue perustettiin uudelleen 21. elokuuta 1951 kalustonaan kahdeksan Supermarine Attacker F.1 suihkuhävittäjää Fordin lentotukikohdassa West Sussexissa komentajanaan G C Baldwin, DSC. Varustamisen tultua suoritetuksi laivue liitettiin HMS Eaglelle. Laivueen vahvuus nostettiin kahteentoista FB.2 koneeseen 890 laivueen lakkauttamisen jälkeen joulukuussa 1952. Laivue lakkautettiin 1. kesäkuuta 1954 Fordin lentotukikohdassa.
thumb|HMS Albionin lentokansi Suezin kriisin aikaan vuonna 1956. Laivue perustettiin uudelleen 8. marraskuuta 1954 Brawdyn lentotukikohdassa kalustonaan kaksitoista Sea Hawk FB.3 konetta. Laivueen kalusto vaihdettiin kesäkuussa 1955 FGA.4 ja FGA.6 koneilla ja se sijoitettiin Välimeren laivastoon HMS Ark Royalille. Laivue hyökkäsi marraskuussa 1956 HMS Albionilta Suezin kriisissä Egyptin lentokentille ja muihin sotilaskohteisiin. Se palasi vuoden 1958 alussa HMS Ark Royalille ennen paluutaan Brawdyyn, jossa laivue lakkautettiin 3. maaliskuuta 1959.
800 NAS oli 1. heinäkuuta 1959 kolmas laivue, joka varustettiin Supermarine Scimitareilla. Kahdeksan seuraavaa kuukautta laivue oli koulututtevana uudelle kalustolleen, minkä jälkeen laivueen koneista kuusi siirrettiin 3. maaliskuuta 1960 HMS Ark Royalille laivueen ensimmäiselle purjehdukselle kaluston vaihdon jälkeen. Laivue vietti pääosan seuraavasta vuodesta tukialuksen mukana Välimerellä, Pohjois-Atlantilla sekä Jäämerellä, kunnes palasi 27. helmikuuta 1961 RNAS Lossiemouthiin.
Laivue valittiin taitolentoryhmäksi nimenään The Red Blades, joka suoritti 19 esiintymistä vuoden 1961 aikana. Saman vuoden aikana laivueen vahvuus nostettiin 12 koneeseen, jotka samalla modernisoitiin siten, että niihin voitiin asentaa Bullpup ja Sidewinder ohjukset. Laivue jatkoi koulutustaan HMS Ark Royalilla, kunnes aloitti yhdeksän kuukauden Kauko-Idän kiertueen maaliskuussa 1962.
Laivue suoritti viimeisen purjehduksensa 4. toukokuuta alkaen. Laivue kiersi Kauko-Itää ja osallistui harjoituksiin Singaporessa ja Omanin lahdella. Laivue siirrettiin HMS Ark Royalilta maihin 31. joulukuuta 1963 ja lakkautettiin 25. helmikuuta 1964 RNAS Lossiemouthissa.
thumb|Laivueen Buccaneer laskeutuu HMS Eaglelle Välimerellä. Laivue perustettiin uudelleen rynnäkkölaivueena 18. maaliskuuta 1964 Lossiemouthissa kalustonaan kahdeksan Blackburn Buccaneer S.1 -konetta ja se sijoitettiin HMS Eaglelle. Laivueeseen liitetty, mutta erikseen toimiva B-lentue perustettiin 9. syyskuuta Lossiemouthissa tutkimaan ilmatankkausta ja sen tarjoamia mahdollisuuksia kalustonaan neljä Scimitar F.1 -konetta. Lentue lakkautettiin 14. elokuuta 1966. Laivue jatkoi kuitenkin palvelustaan Kauko-Idässä ja Britteinsaarilla. Sen kalustoksi vaihdettiin Buccaneer S.2 -koneet vuoden 1966 lopulla. Laivue lakkautettiin 23. helmikuuta 1972.
Uudelleen perustettuna
800 Naval Air Squadron muodostettiin 31. maaliskuuta 1980 RNAS Yeoviltonissa kalustonaan Sea Harrier koneet.
Laivue osallistui Falklandin sotaan kalustonaan 12 BAe Harrieria ja se operoi HMS Hermekseltä. Yksi laivueen koneista tuhoutui lentoonlähdössä ja toisen Argentiinan ilmatorjunta ampui alas. Laivue tuhosi 13 Argentiinan lentokonetta.
HMS Invincibleltä operoinut 800 laivue, jonka kalustona olivat Harrier FA2 ja Harrier GR.7 koneet, osallistui ensimmäiseen Persianlahden sotaan tammikuussa 1998.
Yeovilin lentotukikohtaan sijoitettu 800 laivue lakkautettiin 31. maaliskuuta 2004.
Joint Force Harrier
Laivue muodostettiin uudelleen 31. maaliskuuta 2006, jolloin laivueesta tuli ensimmäinen laivaston yksikkö Joint Force Harrierissa. Laivue on osa RAF:n Iskuosaston ensimmäistä ryhmää.
Eric Adlercreutz
thumb|Lehtovuori, Helsinki (Adlercreutz, 2006). Carl Eric Alfred Adlercreutz (s. 14. joulukuuta 1935 Helsinki) on suomalainen arkkitehti.
Adlercreutz valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1961. Hän työskenteli Alvar Aallon toimistossa vuosina 1959–1965 ja on myöhemmin osallistunut Aallon töiden laajentamiseen ja uudistamiseen.
Vuosina 1965–1973 Adlercreutzilla oli toimisto ensimmäisen yhtiökumppaninsa Nils-Hinrik Aschanin kanssa. Sen ensimmäisiin töihin kuului Tammisaaren Motel Marine (1965, 1971). Vuodesta 1974 Adlercreutz on työskennellyt perustamassaan arkkitehtitoimistossa A-konsultit. Adlercreutzin toimisto on tehnyt monenlaisia töitä: sekä yhdyskuntasuunnittelua ja kaavoitusta että asuntoja ja julkisia rakennuksia, ja myös niiden restaurointia, kunnostusta ja laajennuksia.
Adlercreutzin suunnittelemiin alueisiin kuuluu Lehtovuoren pientaloalue Helsingin Konalassa ja julkisiin rakennuksiin Länsi-Pasilan kappeli. Adlercreutz on johtanut Viipurin kirjaston kunnostustöitä.
Eric Adlercreutzin isä oli dosentti Erik Adlercreutz. Hänen puolisonsa on arkkitehti Gunnel Adlercreutz. Myös heidän poikansa, kansanedustaja Anders Adlercreutz (s. 1970) on arkkitehti.
Antiikin Epeiros
pienoiskuva|Antiikin Epeiroksen alueet kartalla. Epeiros (, tai Epirus) oli antiikin Kreikan maakunta luoteisessa Kreikassa. Se käsitti Joonianmeren ja Pindos-vuoriston välisen alueen. Historiallisen Epeiroksen alue oli laajempi kuin Kreikan nykyisen Epeiroksen alue, ja siihen kuului sen lisäksi myös nykyisen Albanian eteläosa eli ”Pohjois-Epeiros”.
Epeiros nousi poliittiseksi tekijäksi 300-luvulla eaa., jolloin se kehittyi yhtenäiseksi kuningaskunnaksi. Sen huippukautta oli kuningas Pyrrhoksen aika 200-luvun eaa. alkupuolella, jolloin alue oli läheisessä yhteydessä Makedonian valtakuntaan. Epeiroksesta tuli Makedonian ohella osa Rooman valtakuntaa vuonna 168 eaa.
Maantiede
Epeirokseen kuului Joonianmeren ja Pindos-vuoriston välinen alue Ambrakianlahden pohjoispuolella. Sen eteläpuolella sijaitsivat Akarnania ja Aitolia, itäpuolella Thessalia ja pohjoispuolella Illyria.
Epeiroksen nimi tarkoittaa ”mannermaata”. Nimellä viitattiin alun perin koko Kreikan länsirannikkoon Korkyran ja Kefallenian saaria vastapäätä, ja se oli peräisin korkyralaisilta. Tässä laajassa merkityksessä nimi esiintyy paitsi Homeroksella myös vielä 400-luvun eaa. lopulla peloponnesolaissodan aikaan. Myöhemmin nimen merkitys rajautui käsittämään hieman pienemmän alueen.
Epeiroksen pääalueet olivat Khaonia, Thesprotia ja Molossia (Molossis). Pohjoisosassa sijaitsivat Atintania ja Parauaia. Itäosassa sijaitsi Athamania, joka luettiin usein osaksi Thessaliaa. Koillisosan Tymfaia luettiin puolestaan usein osaksi Makedoniaa.
Epeiroslaiset asuivat pitkään pääosin kylissä. Kaupunkeja rakennettiin alueelle enemmän vasta suhteellisen myöhään. Niistä merkittävimmät olivat muun muassa Ambrakia, Dodona ja Kassope, ja myöhemmin roomalaisella kaudella Nikopolis.
Luonnonmaantiede
Epeiros on vuoristoista seutua, ja vuoristo eristi sen pitkään muista Kreikan alueista. Merkittävin tasanko sijaitsi lähellä Dodonaa nykyisen Ioánninan kaupungin lähellä. Alue ei kuitenkaan koskaan ole ollut merkittävää viljelyaluetta, ja myös antiikin aikana sen elannon tuotti ennemmin karjanhoito. Alue tunnettiin häristään, hevosistaan sekä molossikoiristaan.
Polikset
Epeiroksen polikset eli kaupunkivaltiot olivat:
Muut kaupungit
Epeiroksen muita kaupunkeja tai asutuksia olivat muun muassa:
Esihistoria ja mytologia
pienoiskuva|[[Dodonan oraakkelinpaikka.]]
Epeiroksen alkuperäisinä asukkaina pidettiin antiikin aikana pelasgeja. Muun muassa Epeiroksen vanha oraakkelinpaikka Dodona Thesprotiassa esiintyy pelasgien oraakkelina. Myös Khaoniaa kutsutaan pelasgilaiseksi. Varhaisilla Epeiroksen asukkailla oli mahdollisesti etninen yhteys vastapäisen eteläisen Italian rannikon asukkaisiin, mikä näkyy sekä heimojen nimissä että paikannimistössä.
Aristoteleen mukaan Dodona olisi ollut alkuperäistä, koko maalle nimensä antanutta Hellasta ja Graikoi-nimisen heimon kotiseutua, jolloin Epeiros olisi ollut kreikkalaisten alkuperäistä asuma-aluetta. Yleensä kreikkalaisessa perinteessä alkuperäinen Hellas on kuitenkin sijoitettu Thessaliaan. On kuitenkin mahdollista, että Epeiroksessa olisi ollut Graikoi-niminen heimo, joka olisi asuttanut myös eteläistä Italiaa, mikä selittäisi roomalaisten Kreikasta ja kaikista helleeneistä myöhemmin käyttämän nimimuodon alkuperän.
Pronssikaudella mykeneläisten kreikkalaisten on arveltu tulleen Kreikan alueelle Epeiroksen kautta. Alue oli kuitenkin muutoin tuolloinkin syrjäseutua. Mykeneläisen kauden löytöjä Epeiroksesta on tehty lähinnä Dodonasta sekä Nekromanteionista eli kuolleiden oraakkelinpaikalta Akheron-joelta.
Kreikkalaisen mytologian mukaan Neoptolemos tai Pyrrhos, Akhilleuksen poika, asettui Epeirokseen yhdessä Priamoksen pojan Helenoksen kanssa palattuaan Troijan sodasta. Hänen poikansa oli puolestaan Molossos, josta sai alkunsa molossien heimo. Thessalian valloittaneita thessalialaisia pidettiin epeiroslaisena heimona, joka oli lähtenyt Thesprotiasta.
Mykeneläisen kauden ja rautakauden taitteessa Epeiros oli mahdollisesti niin kutsuttujen doorilaisvaellusten reitillä. Epeiroksen pääheimojen khaonien, thesprotien ja molossien ajatellaan saapuneen alueelle tuolloin.
Arkaainen ja klassinen kausi
pienoiskuva|Molossien lyömä raha, n. 360–325 eaa. pienoiskuva|[[Aleksanteri I (Epeiros)|Aleksanteri I:n lyöttämä raha, 333–330 eaa.]]
Antiikin aikana Epeiroksen merkittävin kaupunki oli Ambrakia, joka oli Korintin siirtokunnakseen 600-luvulla eaa. perustama. Epeiroksen siirtokuntia ei poikkeuksellisesti perustettu rannikolle sen vuoristoisuuden vuoksi, siinä missä korinttilaiset samaan aikaan perustivat lukuisia siirtokuntia etelämmäksi Akarnanian rannikolle, ja Epidamnoksen ja Apollonian pohjoisemmaksi Illyrian rannikolle. Epeirosta asutettiin vielä 400–300-luvuilla eaa., jolloin elisläiset perustivat Thesprotiaan Bukhaitionin, Elean ja Pandosian siirtokunnat.
Varhaisilla ajoilla Epeiroksen johtava heimo olivat thesprotit, joiden hallussa oli Dodonan oraakkeli. Dodona säilyi Kreikan merkittävimpänä oraakkelinpaikkana, kunnes Delfoi ja Delfoin oraakkeli myöhemmin pitkälti syrjäyttivät sen. Peloponnesolaissodan aikana 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla alueen johtoasema oli khaoneilla, mistä saattaa johtua myös se, että Strabon sanoo näiden jossain vaiheessa hallinneen koko Epeirosta. Todellisuudessa khaonit tuskin ovat hallinneet muita heimoja täysin.
Persialaissotien aikaan molosseja johti kuningas Admetos. Tämän poika tai pojanpoika oli Tharrhypas (myös Tharyps, Arrhybas), joka oli vielä nuori peloponnesolaissodan alkaessa, ja sai koulutuksensa Ateenassa. Hänen sanotaan ensimmäisenä saattaneen kansansa helleenisen sivistyksen piiriin. Molossien kuninkaan valta oli ilmeisesti suhteellisen vähäinen. Kuninkaan ja kansan kerrotaan kokoontuneen Passaronissa, heimon vanhassa pääkaupungissa, jossa nämä vannoivat uskollisuuttaan laeille. Khaonien ja thesprotien parissa kuninkuus oli sen sijaan hylätty peloponnesolaissodan aikaan tultaessa. Khaonit valitsivat johtohenkilönsä tietystä suvusta.
Peloponnesolaissodan jälkeen molossien valta Epeiroksen alueella kasvoi. Molossit laajensivat alueitaan ja liittivät siihen kilpailevia heimoja. Molossien kuningas Arybbas solmi liiton Makedonian Filippos II:n kanssa, ja Filippos nai Arybbaan tyttären Olympiaan. Seuraavaksi valtaistuimelle nousi Aleksanteri, joka oli Olympiaan veli, ja näin ollen Aleksanteri Suuren eno. Hän sai lähes kaikki Epeiroksen heimot valtansa alle, ja otti ensimmäisenä arvonimen Epeiroksen kuningas. Tämän jälkeen Epeiros kehittyi merkittäväksi tekijäksi kreikkalaisessa politiikassa.
Siskoni on noita
Siskoni on noita on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa 7. lokakuuta 1998 – 21. toukokuuta 2006 The WB -kanavalla. Sarjan loi vuonna 1998 käsikirjoittaja Constance M. Burge ja sen tuotti Aaron Spelling yhdessä yhtiönsä Spelling Televisionin kanssa Brad Kernin toimiessa sarjan käsikirjoittaja-ohjaajana.
Antiikin Epeiros
Arkaainen ja klassinen kausi
Aleksanteri nai Filippoksen ja Olympiaan tyttären Kleopatran, oman sisarentyttärensä. Hän teki sotaretken Italian Suur-Kreikkaan alueen kreikkalaisia auttaakseen, mutta sai taistelussa surmansa. Hänen kuollessaan noin 331/330 eaa. valtaistuimelle nousi Aiakides. Hän otti osaa Makedonian valtataisteluun tätinsä Olympiaan puolella.
Siskoni on noita
Sarja seuraa neljän Halliwellin siskoksen – Pruen, Piperin, Phoeben ja myöhemmin Paigen – taistelua maailman demoneita vastaan. Vaikka siskokset ovatkin osa aivan tavallista maailmaa, taikayhteisössä heidät tunnetaan Lumottuina, joiden kohtalo on suojella viattomia pahoilta olennoilta, kuten demoneilta ja noidilta. Jokainen siskoista hallitsee ainutlaatuisia taikavoimia, jotka kasvavat ja laajenevat heidän yrittäessään elää normaalia elämäänsä San Franciscossa. Pitäessään yliluonnollisen identiteettinsä erossa arjestaan ja salaisuutena muilta ihmisiltä se kuitenkin vaikuttaa sisarusten ihmissuhteisiin tuoden aina paljastumisen uhan heidän arkeensa.
Antiikin Epeiros
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Aiakidesta seurasi kuninkaana Alketas II ja tätä hänen poikansa Pyrrhos vuonna 306 eaa. Pyrrhos nousi Epeiroksen kuninkaista maineikkaimmaksi ja nosti valtakunnan suurimpaan kukoistukseensa. Hän siirsi valtakunnan pääkaupungin Passaronista Ambrakiaan, joka liitettiin ensimmäistä kertaa Epeiroksen kuninkaiden vallan alle. Pyrrhos avusti Italian kreikkalaisia tekemällä sotaretken Suur-Kreikkaan ja Sisiliaan roomalaisia ja karthagolaisia vastaan, mutta joutui lopulta vetäytymään. Pyrrhosta seurasi kuninkaana tämän poika Aleksanteri II vuonna 272 eaa. ja tätä hänen poikansa Pyrrhos II ja Ptolemaios. Laajimillaan Epeiroksen valtaan kuului alue nykyisen Albanian keskiosista Akarnaniaan saakka.
Pian Ptolemaioksen kuoltua noin vuonna 234 eaa. Pyrrhoksen suku päättyi. Tämän jälkeen valtiomuoto muutettiin tasavaltaiseksi, ja muodostettiin Epeiroksen heimojen yhteinen Epeiroksen liitto, jolla oli oma kansankokous (synedrion). Liitto yritti tasapainotella Rooman ja Makedonian välissä makedonialaissotien aikaan. Kolmannessa makedonialaissodassa 171–168 eaa. liitto jakaantui kahtia molossien tukiessa Makedoniaa ja khaonien ja thesprotien Roomaa.
Siskoni on noita
Suomessa sarjaa esitti Nelonen, jolla Siskoni on noidan viimeinen eli 8. tuotantokausi päättyi 19. heinäkuuta 2008.
Antiikin Epeiros
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Roomalaiset voittivat ja valloittivat Makedonian vuonna 168 eaa. Koska epeiroslaisia ja varsinkin molosseja syytettiin Makedonian viimeisen kuninkaan Perseuksen tukemisesta, Rooman senaatti määräsi kaikki Molossian kaupungit tuhottaviksi ja asukkaat myytäviksi orjiksi. Aemilius Paullus laittoi määräyksen täytäntöön. Hän oli jo aiemmin perustanut varuskunnat 70 kaupunkiin, ja hänen kerrotaan tuhonneen kaikki kaupungit yhdessä päivässä ja vieneen epeiroslaista orjiksi.
pienoiskuva|[[Nikopolis (Epeiros)|Nikopoliin raunioita.]] Roomalaisella kaudella Epeiros oli ensin osa Macedonia et Achaean provinssia vuoteen 27 eaa. ja tämän jälkeen osa Macedonian provinssia. Tämän jälkeen siitä tuli oma Epiruksen provinssinsa. Sen ja Achaean provinssin rajana toimi Akheloos-joki. Epeiros ei koskaan antiikin aikana toipunut roomalaisten aiheuttamasta tuhosta, ja Strabonin aikana se oli paljolti autiona ja raunioina. Keisarikaudella alueen keskus oli Nikopoliin (Nicopolis) kaupunki, jonka Augustus perusti Aktionin taistelussa vuonna 31 eaa. saamansa voiton kunniaksi. Sinne siirrätettiin suuri osa lähiseudun jäljellä olleiden kaupunkien asukkaista. Nikopoliin lisäksi myös Buthroton (Buthrotum) toimi roomalaisena koloniana.
Siskoni on noita
Konseptin kehitys
Vuonna 1998 The WB alkoi etsiä kanavalleen uutta draamasarjaa. Yliluonnollisen teeman omaavien sarjojen noustessa yhä suositummiksi tuotantoyhtiö alkoi tutkia erilaisia mytologian muotoja löytääkseen myyttisen hahmon, josta alkaa kirjoittaa uutta sarjaa.
Antiikin Epeiros
Myöhäisantiikista keskiajalle
Myöhemmän antiikin aikana Epeiroksen alueella oli kaksi provinssia, Epirus vetus ja Epirus nova. Bysanttilaisella kaudella pitkälti aution Epeiroksen alueen asuttivat illyrialaiset sekä albaanit, joita on usein pidetty illyrialaisten jälkeläisinä. Epeiros oli osa Bysantin valtakuntaa aina vuoteen 1204, jolloin neljännen ristiretken sotajoukot valtasivat Konstantinopolin. Bysantin valtakunta hajosi pienempiin valtioihin ja Mikael I Dukas perusti Epeiroksen despotaatin, joka säilyi vuoteen 1359. Silloin se liitettiin takaisin keisarikuntaan (ks. Nikaian keisarikunta).
Siskoni on noita
Konseptin kehitys
Constance M. Burge palkattiin luomaan sarjaa tämän ollessa 20th Century Foxin ja Spelling Televisionin työntekijänä Savannah -sarjan tiimoilta. Kun uuden sarjan teemaksi valittiin noituus, Burge oli tietoinen noitien tavanomaisesta stereotypiasta; luudalla lentämisestä, mustista kissoista ja syylistä. Lisää tietoa wicca-kulttuurista kerätessään, Burge päätti sarjan kertovan hyvistä noidista, jotka näyttävät ja käyttäytyvät kuin tavallisetkin ihmiset.
Antiikin Epeiros
Heimot
pienoiskuva|Antiikin Epeiroksen heimot ja alueet. Theopompoksen mukaan epeiroslaisia heimoja oli yhteensä 14. Strabonin mukaan näihin kuuluivat edellämainitun kolmen heimon lisäksi kassopit (Kassopaioi), amfilokhit (Amfilokhoi), athamaanit (Athamanes), aithikit (Aithikes), tymfait (Tymfaioi), parauait (Parauaioi), talarit (Talares), atintanit (Atintanes), orestait (Orestai), pelagonit (Pelagones) ja elimiootit (Elimioitai). Näistä orestit, pelagonit ja elimiootit asuttivat Pindos-vuoriston itäpuolisia alueita, jotka liitettiin myöhemmin osaksi Makedoniaa, ja siksi niitä pidetään yleensä Makedonian heimoina. Pindos-vuoristoa asuttaneiden athamaanien, aithikien ja talarien alueet puolestaan liitettiin Thessaliaan. Varsinaisesta Epeiroksesta erotetaan yleensä myös Illyrian rajalla asuneiden atintanien ja parauaiden alueet.
Tykkijunkkari
Tykkijunkkari oli alkuaan Saksassa 1600- ja 1700-luvuilla käytössä ollut tykistön sotilasarvo, joka vastasi vänrikkiä. Ruotsin tykistössä nimitys oli käytössä 1600-luvun alkupuoliskolta vuoteen 1972. Se oli korkein aliupseerin arvoaste, jota käytettiin myös ilmavoimissa. Ruotsin maavoimien muissa aselajeissa tykkijunkkarin vastineena oli faanjunkkari.
Antiikin Epeiros
Heimot
Kreikkalaiset itse eivät pitäneet epeiroslaisia heimoja helleenisinä. Tästä syystä Epeirosta ei myöskään luettu ainakaan suurimmalta osaltaan osaksi Hellasta, jonka katsottiin ulottuneen Epeiroksen suunnalla Ambrakiaan saakka. Monet Epeiroksen heimoista olivat kuitenkin läheistä sukua kreikkalaisille, eivätkä olleet näille yhtä vieraita kuin esimerkiksi traakialaiset ja illyrialaiset. Siksi epeiroslaiset voidaan nähdä puoli-kreikkalaisina. Muun muassa Herodotos sijoitti Thesprotian Hellaaseen, kun taas Thukydides piti molosseja ja thesproteja barbaareina. Kreikkalaisina pidettiin vain molossien kuningassukua eli Aiakidai-sukua, joka katsoi periytyvänsä Akhilleuksesta. On luultavaa, että Epeiroksen eteläosissa kansa sekoittui kreikkalaisiin ja pohjoisosissa enemmän illyrialaisiin ja makedonialaisiin.
Siskoni on noita
Konseptin kehitys
Aluksi Burge suunnitteli sarjan sijoittuvan Bostoniin ja kertovan kolmesta ystävyksestä/huonetoverista, jotka kaikki olisivat noitia. Vastaavatuottaja E. Duke Vincent ei kuitenkaan uskonut konseptiin kysyen "Miksi kukaan haluaisi katsoa sarjaa kolmesta noidasta?". Niinpä Vincent ehdottikin sarjan keskittyvän perhearvoihin ja sarjan koko mantran olevan "kolme siskoa, jotka sattuvat olemaan noitia, eikä kolme noitaa jotka sattuvat olemaan sisaruksia." Spelling kuitenkin lämpeni Burgen idealle ja kun konsepti uudelleenluotiin sarjaksi kolmesta sisaresta, jotka periytyvät vanhasta noitasuvusta.
Antiikin Epeiros
Heimot
Epeiroksen heimot olivat itsenäisiä, joskin joku heimoista saavutti aina ajoittain hallitsevan aseman pienemmässä tai suuremmassa määrin. Kunkin heimon johdossa oli alun perin kuningas. Strabonin mukaan pohjoisen Epeiroksen heimot, jotka asuttivat Korkyran ja Makedonian välistä aluetta, muistuttivat kulttuuriltaan monin tavoin makedonialaisia. Hän myös mainitsee eräiden heimoista käyttäneen kahta eri kieltä.
Siskoni on noita
Konseptin kehitys
Shannen Doherty, joka työskenteli Spellingin kanssa sarjassa Beverly Hills, 90210, koe-esiintyi Piper Halliwellin rooliin, mutta saikin roolikseen Prue Halliwellin. Kolmannen kauden jälkeen Doherty kuitenkin jätti sarjan, syistä jotka eivät julkisuuteen ole koskaan vuotaneet.
Antiikin Epeiros
Heimot
Khaonit, joiden sanottiin jossain vaiheessa olleen heimoista vahvin, asuttivat heimosta nimensä saanutta Khaoniaa. Se ulottui Keraunian vuorilta Thyamis-joelle, joka erotti nämä thesproteista. Thesprotit asuttivat puolestaan Thesprotiaa, joka alkoi Thyamis-joelta ja ulottui etelässä Kassopaian rajalle ja sisämaassa Dodonan alueeseen eli Dodonaiaan saakka. Kassopien asuttama Kassopaia, joka joskus luetaan Epeirokseen, sijaitsi rannikolla ja ulottui Ambrakianlahdelle saakka. Molossit, joista tuli lopulta koko Epeiroksen hallitsijoita, asuttivat alun perin kapeaa aluetta, joka ulottui Ambrakianlahdelta Kassopian ja Ambrakian välistä sekä Thesprotian ja Athamanian välistä pohjoiseen päin Dodonaiaan saakka. Myöhemmin molossit valtasivat myös Kassopaian ja Dodonaian, jolloin heidän alueensa eli Molossia ulottui Aoos-joelta Ambrakianlahdelle.
Luettelo Epeiroksen kuninkaista
Epeiroksen molossikuninkaat olivat:
Siskoni on noita
Konseptin kehitys
Dohertyn paras ystävä, Holly Marie Combs kiinnostui myös sarjan käsikirjoituksesta ja saikin roolikseen Piper Halliwellin vaikka koe-esiintyikin Pruen rooliin.
Sarjan nimeksi päätettiin Charmed ja kaikki pääroolien näyttelijät valittiin: Doherty, Combs ja Lori Rom. Burge kirjoitti pilottijakson käsikirjoituksen ja tuotanto kuvasi 28-minuuttisen pilottijakson jota ei kuitenkaan koskaan televisiossa esitetty. Suurin osa pilottijaksosta kuitenkin piti kuvata uudelleen Lori Romin jättäytyessä pois sarjan tuotannosta ja Alyssa Milanon korvatessa tämän roolin Phoebe Halliwellina.
Käsikirjoitus ja formaatti
Siskoni on noidan käsikirjoitukseen osallistui lukuisia käsikirjoittajia. Suurimman osan kirjoituksista tuotti kuitenkin Kern (26 jaksoa), joka myös ohjasi yhden jakson. Muita sarjan käsikirjoittajia ovat muun muassa Daniel Cerone, Curtis Kheel, Zack Estrin, Chris Levinson, Krista Vernoff, Sheryl J. Anderson, Monica Breen, Alison Schapker, Cameron Litvack ja Jeannine Renshaw. Burge kirjoitti seitsemän jaksoa ensimmäiselle ja toiselle tuotantokaudelle ennen kuin jätti paikkansa vastaavana tuottajana.
Holly Marie Combs paljasti The Women of Charmed dokumentissa sarjan tähdänneen fantasian luomaan mytologiaan eikä niinkään Wicca-sääntöihin, tuottajien pelätessä kritiikkiä joko siitä ettei sarja olisi "teknisesti tarpeeksi kattava" tai ettei se olisi totuuden mukainen.
Sarjan toisen ja kolmannen kauden aikana Burge jätti sarjan ja vanhan paikkansa vastaavalle tuottajalle, Kernille. Burge kuitenkin pysyi sarjan luovana konsultanttina aina sarjan neljänteen kauteen saakka. Burgen lähdön myötä myös sarjaan tuli muutoksia, "viikon demoni"-tavan vaihtuessa pitempiin juonijaksoihin. Samalla alettiin laajentaa kuvaa sarjan päähenkilöiden henkilökohtaisista elämistä.
Logo ja symbolit
250px|pienoiskuva|vasen|Triquetra -kuvio Varjojen kirjan kannessa. Sarjan aikana The WB käytti kahta virallista logoa. Ensimmäistä logoa käytettiin sarjan ensimmäisenä ja toisena kautena; logo sisälsi nimen "Charmed" ja kolmiaspektisen symbolin sen yläpuolella. Toinen logo esiteltiin kolmannen kauden alkaessa ja kestikin koko sarjan loppuun saakka. Tämän Margo Chasen suunnitteleman logon teksti oli kirjoitettu erilaisella tyylillä ja sisälsi triquetran nimen yläpuolella.
Juoni
250px|pienoiskuva|oikea|Sarjassa käytetty Halliwell-perheen talo.
Vuonna 1998 Halliwellin sisarkolmikko (Prue, Piper ja Phoebe) muuttavat takaisin lapsuuden kotiinsa Halliwellien kartanoon isoäitinsä, Penny Halliwellin hautajaisten jälkeen. Phoebe löytää vahingossa perheen Varjojen kirjan, perhekalleuden, joka sisältää vuosisatojen verran tietoa, loitsua ja taikaa. Phoebe saa selville olevansa siskojensa kanssa voimakkaimpia noitia, joita on koskaan kävellyt maan päällä; kohtalonaan viattomien sekä koko maailman suojelu demoneilta sekä muilta pahoilta olennoilta. Luullen kirjan olevan vain tavallista kirjallisuutta, Phoebe lukee kirjan alkukirjoituksen ääneen -kirjoituksen joka toimii samalla myös Halliwellin Lumottujen voimien kutsumaloitsuna.
Ensimmäisen jakson loppuun mennessä, jokainen sisko saa selville ainutlaatuiset voimansa sekä taitonsa loitsia ja keittää taikaliemiä. Sisaruksista vanhimmalla, Pruella on telekinesian voima – kyky liikuttaa esineitä ajatuksen voimalla, myöhemmin kyky kehittyy astraaliprojektointiin, jonka ansiosta hän voi astralisoida itsensä jopa mailien päähän. Piper, sisarista toiseksi vanhin, omaa kyvyn vaikuttaa molekyyleihin; aluksi hän oppi pysäyttämään niitä, jähmettäen ihmisiä ja esineitä, voimien kasvaessa hän kuitenkin oppii jähmettämään vain tiettyjä ihmisiä, esineitä tai ruumiinosia. Voimien kasvaessa lisää, Piper voi halutessaan saada molekyylit liikkumaan niin lujaa että ihminen/esine räjähtää. Phoebe, sisaruksista nuorin, sai voimakseen ennustuksen kyvyn, jonka avulla hän näkee sekä tulevaisuuteen että menneisyyteen. Myöhemmin hän saa myös empaatin kyvyn tuntea ympärillään olevien ihmisten tunteet ja samaistua niihin sekä kyvyn levitoida.
Prue tapetaan kolmannen kauden viimeisessä jaksossa. Surressaan menetystään Piper ja Phoebe saavat tietää siskopuolestaan – Paige Matthewsista, Patty Halliwellin ja tämän valontuojan Samin salatusta lapsesta. Paigen valontuoja veren sekoittuessä hänen noitaperimäänsä, tämä saa myös telekinesian kyvyn, vaikka hänen täytyykin sanoa haluamansa asian/esineen nimi ääneen. Hyväksyessään alkuperänsä, Paige oppii myös välkehtimään itsensä lisäksi myös muita paikasta toiseen ja lopulta saa Valontuojan tehtäviä uusien viattomien muodossa. Rakastuttuaan tulevaan aviomieheensä, Paige kehittää kyvyn parantaa toisia kätensä kosketuksella.
Vaikka kaikki sisarukset omillaan voimakkaita, heidän voimansa ovat ylimillään yhdistettyinä; Kolmen voimana, jonka sanotaan olevan voimakkain taikavoima. Kolmikon voimat juurtuvat heidän siteeseensä siskoksinsa ja heidän rakkautensa toisiaan kohtaan tekee heistä voimakkaat.
Kahden ensimmäisen kauden aikansa, sisarukset kohtaavat useita pahoja olentoja viikosta toiseen. Samalla he kuitenkin saavat tietää todellisen vihollisensa olevan Alamaailman johtaja, Kaiken pahan lähde. Lähteen tiedetään olevan kaikkien siskoksiin kohdistuvien hyökkäysten takansa ja tästä tuleekin kolmikon päävihollinen neljännestä kaudesta aina tämän karkotukseen saakka.
Yliluonnollisten ongelmiensa lisäksi Lumotut joutuvat alituiseen taistelemaan myös arkipäivän haasteita vastaan elämässään kuolevaisina – muun muassa suhteissaan, urillaan, avioliitossa, lasten syntymässä, sairastuessa sekä läheisten kuolemassa. Siskokset taistelevat alituiseen myös taikuuden paljastumista vastaan joutuessaan vuosien varrella kohtaamaan useita poliiseja, FBI-agentteja sekä muita uteliaita.
Jaksot
Sarjan esittäminen Yhdysvalloissa aloitettiin 7. lokakuuta 1998 ja sitä esitettiin kaiken kaikkiaan kahdeksan vuoden ajan, kunnes sarja saatiin päätökseensä 21. toukokuuta 2006. Kaikkien kahdeksan tuotantokauden aikana esitettiin yhteensä 178 jaksoa, joka tekee Siskoni on noita -sarjasta kaikkein pisimpään esitetyn sarjan, jossa pääosia esittävät naiset. Sarja lopetettiin, koska sitä Yhdysvalloissa esittänyt kanava lopetettiin uuteen kanavakokoonpanoon yhdystyttäessä. Jokainen sarjan kahdeksasta kaudesta sisältää 22 jaksoa, paitsi viides ja kuudes kausi jotka koostuvat 23 jaksosta.
Katsojaluvut
Siskoni on noita osoittautui jo sarjan alkuvaiheessa menestykseksi, sen ensiesityksen "Kolmen voiman" kerätessä yhteensä yli 7,7 miljoonaa katsojaa. Sarja nousikin heti WB:n katsotuimmaksi sarjaksi (yhdessä Dawson's Creekin ja Buffy vampyyrintappajan kanssa) katsojaluvun keskiarvojen kohotessa yli 5,5 miljoonaan.
Palkinnot ja kunnianosoitukset
Siskoni on noita vastaanotti sarjana useita eri palkintoja ja ehdokkuuksia. Sarja oli ehdolla neljän Saturn-palkinnon saajaksi muun muassa parhaasta sarjasta sekä parhaasta naispääosasta (Shannen Doherty). Rose McGowan voitti Family Television -palkinnon vuonna 2005, kun taas Alyssa Milano on ollut ehdolla Kids' Choice- ja Teen Choice -palkintojen saajaksi. Tunnussävellyksestään Siskoni on noita voitti kaksi ASCAP -palkintoa.
NAACP, joka palkitsee afroamerikkalaisia, asetti ehdolle Janice Cooke Leonardin parhaasta ohjauksesta vuonna 2006. Sarja on saanut tunnustusta myös ulkomailla oltuaan ehdolla Espanjan TP de Oro -palkinnon saajaksi ja voitettuaan kaksi Cable Guide -palkintoa Britanniassa vuonna 2001. Sarjan vastaava tuottaja, Aaron Spelling on myös urallaan sarjan parissa voittanut useita alan palkintoja, muun muassa BAFTA- ja Producers Guild of America -palkinnot.
Vuonna 2006 Spelling Television ja sarjan tuottaja Brad Kern julistivat Siskoni on noidan pisimpään esitetyksi sarjaksi, jossa kaikissa pääosissa nähdään nainen. Kern totesi edellisen olevan "merkittävä saavutus" sekä "sen olevan jotakin mistä olemme kaikki ylpeitä", Rose McGowanin kuvatessa sitä "suureksi saavutukseksi."
Vuonna 2007 AOL Television listasi jokaisen Lumotun listansa televisiohistorian voimakkaimmista noidista viidentoista kärkeen — Paigen 12:nneksi, Pruen yhdeksänneksi, Phoeben seitsemänneksi ja Piperin kolmanneksi. Vuonna 2008 samaisessa listassa Paige oli liikkunut sijalle kolmetoista ja Prue kymmenenneksi, kun taas Phoebe ja Piper pitivät paikkansa seitsemäntenä ja kolmantena. Pitkäikäisyydestään, faneistaan ja saamistaan kehuista huolimatta osa sarjan tähdistä pitää WB:n panostusta sarjaan heikkona, esimerkiksi Buffy vampyyrintappajaan verrattuna. Juuri ennen sarjan viimeistä jaksoa, Holly Marie Combs totesi ettei WB "koskaan kohdellut [heitä] kovin hyvin" ja McGowan sanoi kanavan pitäneen sarjaa sen "rumana lapsipuolena".
Aniket Dhadphale
Aniket "Nik" Dhadphale (s. 2. huhtikuuta 1976 Marquette, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. San Jose Sharks varasi hänet kymmenennellä kierroksella numerolla 245 NHL:n varaustilaisuudessa 1994. Dhadphale ei kuitenkaan päässyt pelaamaan NHL:ssä asti. Hänellä on intialaisia sukujuuria.
Dhadphale oli maalintekijä, joka toisinaan myös tappeli.
Ura
Dhadphale pelasi ennen NHL-varaustaan Michiganin paikallisen juniorisarjan MBHL:n Marquette Electricians-joukkueessa. Varauksensa jälkeen hän pelasi kauden 1994–1995 ontariolaisessa juniorijoukkueessa Stratford Cullitonsissa. Sen jälkeen Dhadphale pelasi vuodet 1995–1999 Notre Damen yliopistojoukkueessa. Kausina 1997–1998 ja 1998–1999 hän oli joukkueen paras maalintekijä. Noista jälkimmäisellä kaudella Dhadphale jakoi Notre Damen maalipörssin voiton Ben Simonin kanssa.
Kauden 1999–2000 Dhadphale pelasi ECHL:ää Greensboro Generalsin ja Roanoke Expressin riveissä. Kaudella 2000–2001 hän pelasi samaa liigaa Trenton Titansissa, jossa Dhadphale oli tehoilla 30+35=65 joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. Hän pelasi samalla kaudella myös kolme AHL-ottelua Providence Bruinsissa tehden yhden maalin. Kaudella 2001–2002 Dhadphale pelasi AHL:n puolella kymmenen ottelua tehoin 2+0=2. Hän aloitti Titansin riveissä ECHL-pelinsä, mutta siirtyi kauden lopulla Macon Whoopeen joukkueeseen. Dhadphale siirtyi kaudeksi 2002–2003 Eurooppaan ja Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 2. Bundesligaan EV Landshutin joukkueeseen. Sen jälkeen hän pelasi kauden 2003–2004 Italian Serie A:n HC Fassassa. Dhadphale oli joukkueen sisäisen pistepörssin kolmas tehoilla 17+27=44, mutta Serie A:n pudotuspeleissä hän oli Fassan paras maalintekijä viidellä osumallaan.
Jo kauden 2004–2005 alettua Dhadphale siirtyi try-outille Mestis-joukkue Vaasan Sportin riveihin. Hän saapui korvaamaan loukkaantuneen Markus Jämsän ja sai sittemmin sopimuksen loppukaudeksi. Kausi päättyi Mestiksen hopeaan keväällä 2005. Dhadphale jatkoi Sportissa myös seuraavankin kauden 2005–2006, jolloin hän oli 17 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voittaja Kristian Hjerpen kanssa. Dhadphale aloitti kauden lähtökohtaisesti itselleen vieraassa pelipaikassa Sportin ykkössentterinä, mutta hän palasi kauden edetessä taas kakkosketjun laitahyökkääjäksi. Jatkoaika.com valitsi Dhadphalen tammikuun 2006 kuukauden pelaajaksi. Hän voitti taas keväällä 2006 Mestiksen hopeaa.
Siniotsa-aranen
Siniotsa-aranen (Touit dilectissimus) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö ulottuu Panaman itäosista Koillis-Kolumbiaan, Länsi-Venezuelaan ja Tyynenmeren rannikolle Ecuadorin. Lajin holotyypin kuvailivat Philip Lutley Sclater ja Osbert Salvin Méridan eteläpuolelta Venezuelasta 1871.
Thomas Randolph (runoilija)
Thomas Randolph (15. kesäkuuta 1605 Newnham-cum-Badby, Northamptonshire, Englanti - maaliskuussa 1635 Blatherwycke, Northamptonshire) oli englantilainen runoilija ja näytelmäkirjailija.
Randolph opiskeli Westminsterissä ja Trinity Collegessa Cambridgessa. Hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon 1627/28 ja Master of Arts -tutkinnon 1631. Hän muutti seuraavana vuonna Lontooseen, jossa osoitti pian lahjoja komedian kirjoittajana ja hänestä tuli ankarana kriitikkona tunnetun Ben Jonsonin suojatti. Randolph omisti Jonsonille kolme runoaan. Myöhemmin Randolph asui isänsä kanssa Little Houghtonissa Northamptonshiressa jonkin aikaa. Hän kuoli ennen kolmattakymmentä ikävuottaan vieraillessaan William Staffordin luona Blatherwyckessa. Hänet haudattiin Blatherwycken kirkkoon 17. maaliskuuta 1635 ja hänen muistosanansa kirjoitti Peter Hausted.
Thomas Randolph oli William Randolphin setä. Veljenpojasta tuli merkittävä kolonialisti brittiläisessä Virginiassa 1600-luvun lopulla.
Orhot
pienoiskuva|[[Ophrys sulcata]] Orhot eli koruorhot (Ophrys) ovat kämmekkäkasvien suku, johon kuuluu noin 30 lajia.
Orhojen sileälaitaiset lehdet kasvavat ruusukkeena lähellä maata, ja alle 30 cm korkean kukkavanan päässä on joitakin erikoisen muotoisia kukkia. Yksittäisen kukan huuli on selvästi kehälehtiä suurempi, usein pussimainen. Ylimmät kehälehdet ovat kellanvihreitä, keskimmäiset kapeat, kuin ruskean sametin peitossa. Kukka muistuttaa muodoltaan hyönteisnaarasta ja erittää hyönteisnaaraan sukupuoli feromonia houkutellen hyönteiskoiraita pölyttäjiksi.
Madagaskarinluhtakana
Madagaskarinluhtakana (Rallus madagascariensis) on Madagaskarin kotoperäinen rantakana. Laji elää saaren itäosissa. Jules Verreaux kuvaili lajin holotyypin Madagaskarilta vuonna 1833.
Hyödyn aika
Hyödyn aika on Ruotsin historian vapauden aikakaudesta (1718–1772) käytetty nimitys. Ajalle oli ominaista taloudellinen menestys, ja sen aikainen ajattelu korosti kansantalouden kehittämistä, ahkeruutta ja uuden tiedon hyödyntämistä.
Tämä taloudelliseen menestyksen pyrkinyt suuntaus oli vallalla erityisesti 1730–1760-luvulla. Se liittyi merkantilismiin, jonka mukaan ulkomailta piti hankkia mahdollisimman vähän tuotteita. Ruotsikin pyrki itse tuottamaan esimerkiksi silkkiäispuita. Hyödyn aika korosti myös maatalouden kehittämistä ja väestönkasvun lisäämistä.