cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William Edwards Deming
Uran alkuvaiheet
Maatalousministeriön johtaja, tohtori C. H. Kunsman esitteli vuonna 1927 Demingin Bell Telephone Laboratoriesin Walter A. Shewhartille (modernin laatutekniikan isä ). Deming sai inspiraation Shewhartin töistä, joissa tämä oli lanseerannut tilastotieteisiin liittyviä asioita, kuten prosessien tilastollisen tarkastelumenetelmän (prosessilaatu) sekä valvontakortin. Deming liikkui itse kohti tilastollisten menetelmien soveltamista teolliseen tuotantoon ja johtamiseen. Shewhartin idea variaatiosta johtuvista systeemiperustaisista ja siten satunnaisista sekä erityisistä virheiden syistä johti Demingin teoriaan johtamisesta. Tällä hän osoitti, että Shewhartin ideaa pystyttiin soveltamaan myös tuotantoprosesseihin sekä johtamisen- ja hallinnon prosesseihin. Tämä uusi näkökulma asiaan teki Demingistä suuren vaikuttajan 1950-luvun jälkeisen teollistuneen maailman taloustieteelliseen perustaan. Deming päätyi toimittamaan Shewhartin luentosarjan pohjalta kirjan Statistical Method from the Viewpoint of Quality Control (1939), joka toimi pohjana laadunvalvonnan tieteelliselle kehittämiselle.
Adolf Butenandt
thumb|estroni Opiskelunsa Butenandt aloitti Marburgin yliopistossa. Myöhemmin hän liittyi Adolf Otto Reinhold Windausin johtamaan työryhmään Göttingenin yliopistossa. Butenandt valmistui filosofian tohtoriksi 1927. Windauksen ja Schering-yhtiössä toimineen Walter Schöllerin neuvosta Butenandt rupesi tutkimaan munasarjasta erittyviä hormoneja. Hänen tutkimuksensa johtivat estronin ja muutamien muiden naishormonien löytämiseen. Nämä hormonit eristettiin tuhansista litroista virtsaa.
Habilitaationsa jälkeen Butenandt toimi lehtorina Göttingenissä. Myöhemmin hän toimi Gdańskin teknillisessä yliopistossa professorina. Vierailtuaan Yhdysvalloissa Butenandtista tuli Kaiser Wilhelm -instituutin johtaja vuonna 1936. Vuonna 1936 hän liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäseneksi. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli sodankäyntiin liittyvien projektien parissa. Kun instituutti siirtyi vuonna 1945 Tübingeniin Butenandtista tuli professori Tübingenin yliopistoon. Instituutti siirrettiin Müncheniin, missä Butenandt toimi Münchenin yliopistossa professorina.
Suomen musiikkikustantajat
Musiikkikustantajien palkinnot kautta aikojen
2021
Adolf Butenandt
Butenandt selvitti mulperiperhosnaaraiden tuottaman feromonin bombykolin rakenteen.
William Edwards Deming
Uran alkuvaiheet
Deming kehitti Shewhartiin vahvasti pohjautuen otantatekniikoita, joita käytettiin ensi kerran vuoden 1940 väestönlaskennassa (United States Census Bureau). Toisen maailmansodan aikana Deming oli viisimiehisen Emergency Technical Committeen jäsen ja osallistui 1942 Yhdysvaltain sotatarvikkeiden laaduntarkastusstandardien luomiseen. Hän opetti myös tilastollisen prosessin ohjauksen (SPC) tekniikoita sotatarviketuotannossa toimiville. Tilastollisia menetelmiä sovellettiin laajamittaisesti toisen maailmansodan aikana, mutta sodan jälkeisinä vuosina ne katosivat käytöstä tarpeettomina. Kysyntä massatuotetuille amerikkalaistuotteille oli itsestäänselvyys.
Japanin vuodet
JUSE:n jäsenet olivat tutustuneet Shewhartin tekniikoihin osana Japanin jälleenrakennusponnistuksia ja etsivät asiantuntijaa opettamaan tilastollisia seurantamenetelmiä. Kesäkuusta elokuuhun vuonna 1950 Deming koulutti satoja insinöörejä, johtajia ja akateemikkoja tilastolliseen laadunhallintaan ja laadunhallintakonsepteihin. Demingin Japanin ylimmille johtajille viestimä sanoma oli: Laadun parantaminen vähentää kustannuksia lisäten samalla tuottavuutta ja markkinaosuutta.
Lukuisat japanilaiset teollisuusyritykset ryhtyivät soveltamaan Demingin oppeja laajamittaisesti ja saavuttivat tuloksia. Parantunut laatu yhdistettynä entistä edullisempiin kustannuksiin synnytti kansainvälisen kysynnän japanilaisille tuotteille. Deming ei suostunut vastaanottamaan rojalteja vuoden 1950 luentomateriaaleistaan, joten JUSE:n johtoryhmä perusti joulukuussa 1950 Deming Prize -palkinnon. Sen jakamisella väitetään olleen suuri vaikutus laatuajattelun leviämiseen Japanissa.
Vuonna 1960 Japanin pääministeri Nobusuke Kishi palkitsi keisari Hirohiton ohjeistamana tohtori Demingin Japanin 2. luokan Order of the Sacred Treasures -mitalilla. Mitalin myöntämisasiankirjassa tunnustetaan Demingin vaikutus Japanin teollisuuden uudelleensyntymiseen ja sen nousuun maailmanmenestykseen.
Uran loppuvaiheet
Ford Motor Company oli ensimmäisiä amerikkalaisyhtiöitä, jotka tukeutuivat Japanista palanneeseen Demingiin. Hänet palkattiin 1981 käynnistämään laadunvalvontajärjestelmä tilanteessa, jossa Fordin myynti oli laskussa. Yhtiö oli tehnyt 1979–1982 kolmen miljardin tappiot. Deming kyseenalaisti yrityskulttuurin ja johtajien toimintatavan. Yllättäen Deming puhui laadun sijaan hallinnosta ja johtamisesta. Demingin selvitysten mukaan johdon päätökset aiheuttivat 85-prosenttisesti ongelmat, jotka olisi ylitettävä matkalla kohti parempia autoja. Muutoksien ansiosta Ford sai jo vuonna 1982 aikaan tuottavan Taurus-Sable-automalliston. Kirjeessään Autoweek Magazinelle Fordin toimitusjohtaja Donald Petersen sanoi yhtiön olevan rakentamassa laatukulttuuria ja useimpien tehtyjen muutoksien perustuvan Demingin opetuksiin. Vuoteen 1986 mennessä Fordista oli tullut kannattavin amerikkalainen autonvalmistaja. Voitto ylitti ensi kertaa sitten 1920-luvun kilpailijat Chryslerin ja General Motorsin. Trendi jatkui seuraavina vuosina.
Vuonna 1982 Deming julkaisi kirjan Quality, Productivity, and Competitive Position, joka nimettiin uudelleen vuonna 1986 Out of the Crisisiksi. Kirjassa Deming kehittelee liikkeenjohdon teoriaa perustuen hänen kuuluisaan 14 Points for Managementiin. Teoriassa analysoidaan, että johdon epäonnistumiset tulevaisuuden suunnittelussa johtavat työpaikkojen menetyksiin. Tämän vuoksi johtoa pitää arvioida sen innovatiivisista suunnitelmista säilyä markkinoilla, suojata sijoitukset, varmistaa tulevaisuuden tuotot ja tarjota enemmän työpaikkoja parantuneiden tuotteiden ja palvelujen myötä. Ei vuosineljännesten tulosten pohjalta. Demingin sanoin: Muutos vaatii johdolta lujaa sitoutumista uuden oppimiseen ja uuteen filosofiaan – epäröivät, heikkosydämiset ja nopeita voittoja tavoittelevat ovat tuomittuja epäonnistumaan.
Uransa aikana Deming vastaanotti lukuisia akateemisia palkintoja kuten kunniatohtorin tittelin Oregonin osavaltionyliopistolta. Vuonna 1987 hänet palkittiin kansallisella teknologiamitalilla ja 1988 Kansallisen tiedeakatemian tieteen elämäntyöpalkinnolla.
Vuonna 1993 Deming julkaisi viimeisen kirjansa: The New Economics for Industry, Government, Education. Siinä hän lanseerasi käsitteet System of Profound Knowledge™ ja 14 Points for Management. Kirja sisälsi myös konsepteja, kuten ryhmämuotoinen opetus ilman numeroarvosteluja, sekä johtaminen ilman henkilökohtaista tulosarviointia. Joulukuussa 1993 Deming kuoli vanhuuteen kotonaan.
Ennen kuolemaansa Deming oli ehtinyt perustaa kotikaupunkiinsa nimeänsä kantavan W. Edwards Deming -instituutin. Sen tehtävänä on edistää viimeisessä kirjassa lanseerattua The Deming System of Profound Knowledgea. Samassa kaupungissa sijaitseva Yhdysvaltain kongressin kirjasto sisältää myös suuren Deming-aiheisen media-arkiston. Uransa aikana Deming sävelsi myös musiikkia.
Gardermoenin lentoasema
thumb|250px|SAS:n ja Norwegianin koneita kentällä. thumb|250px|Lähtöselvitysalue thumb|300px|Terminaalialueen kartta. Oslo-Gardermoenin lentoasema sijaitsee Gardermoenissa, Ullensakerissa 48 kilometriä Oslon pohjoispuolella. Lentoasema avattiin vuonna 1998, ja on nykyään Norjan pääasiallinen kansainvälinen lentoasema. Lentoasema on Scandinavian Airlinesin ja Norwegian Air Shuttlen solmukohta ja Pohjoismaiden toiseksi vilkkain matkustajamäärällä mitattuna.
Gardermoenissa on Euroopan suurin verovapaa myymälä. Koska Norja ei ole Euroopan unionin jäsen ja useimmat kentältä suuntautuvat matkat suuntautuvat EU-maihin, kentän verovapaa myynti on keskimääräistä EU-kenttää paljon suurempi verovapauden takia. Esim. Suomeen matkustavat voivat tehdä verovapaita ostoksia.
Kun lentoasemaa rakennettiin, se yhdistettiin rautatieverkkoon lentoaseman alle rakennetulla rautatieasemalla. Lentoasemalta Oslon keskustaan kulkee Airport Express Train (Flytoget), jonka matka-aika on 18 minuuttia ja jolla lentoasemalta pääsee aivan Oslon ydinkeskustaan. Myös väleillä Skien-Oslo-Lillehammer-Trondheim ja Kongsberg-Eidsvoll liikennöivät paikallisjunat pysähtyvät lentoasemalla.
Terminaali
Matkustajaterminaali on pinta-alaltaan 148 000 m2, ja se on 819 metriä pitkä. Terminaalissa on 52 lentokoneiden seisontapaikkaa, joista 34 on yhdistetty matkustajasilloin ja 18 ns. bussiportteja. Lentojen kuulutukset kuuluvat vain porttien välittömässä läheisyydessä. Norjan sisäisten lentojen käytössä olevat portit sijaitsevat läntisessä siivessä, kansainvälisten lentojen käytössä olevat portit itäisessä. Schengen-alueen ulkopuolelle suuntautuvien lentojen portit ovat itäisen siiven päässä. Kolme porttia lähimpänä terminaalin keskiosaa ovat sekä Norjan sisäisten että kansainvälisten lentojen käytössä. Neljä porttia itäisen siiven päässä ovat sekä Schengen-alueelle että sen ulkopuolelle suuntautuvien lentojen käytössä. EU:n valvojat ovat olleet hieman skeptisiä porteista, joita käytetään sekä Schengen-alueelle että sen ulkopuolelle suuntautuvissa lennoissa: muutaman kerran matkustaja, jonka olisi pitänyt mennä rajatarkastuksen läpi, ei mennyt.
Terminaalin nykyinen kapasiteetti on 23 miljoonaa matkustajaa vuodessa, joten terminaali alkaa kohta käydä liian pieneksi: vuonna 2012 terminaalia käytti 22,1 miljoonaa matkustajaa. Koska lentoasemalla on tiukat tullimenettelyt vaihtomatkustajille (matkatavarat täytyy hakea matkatavarannoutopisteestä, näyttää tullille ja viedä uudelleen lähtöselvityksen kautta, kun vaihdetaan kansainväliseltä lennolta Norjan sisäiselle lennolle tai päinvastoin), jotkut vaihtomatkustajat yrittävät välttää vaihtoa Gardermoenissa ja ottavat mieluummin toisen yhteyden, jos mahdollista.
Miltei puolet lentoaseman ylläpitäjän tuloista tulee vähittäismyynnistä. Lentoasemalla on kaksikymmentä ravintolaa, kahvilaa ja baaria, ja lisäksi kauppoja ja muita palveluita, kuten pankkeja ja posti. Kaikkiaan 8 000 m2 on ravintoloiden, myymälöiden ja muun ei-ilmailutoiminnan käytössä. Lentoaseman verovapaan myymälän pinta-ala on 1 500 m2, ja se on Euroopan suurin. Saapuville matkustajille on pienempi verovapaa myymälä matkatavaranluovutusalueella.
Pääterminaalin lisäksi lentoasemalla on VIP-lounge Norjan kuningasperheelle, Norjan hallituksen jäsenille ja ulkomaisten kuningasperheiden ja hallitusten jäsenille. Lentoasemalla on leikkipaikkoja sekä läntisessä että itäisessä siivessä. Läntisessä siivessä on myös hiljentymishuone. Lääkintähenkilökunta päivystää lentoasemalla vuorokauden ympäri.
Lentoyhtiöt
Gardermoeniin lentävät lentoyhtiöt tammikuussa 2023:
Luettelo Windows-peleistä
Tämä on luettelo Microsoft Windows -peleistä. Huom.: tässä on lueteltuna vain Windows 95 -käyttöjärjestelmästä eteenpäin julkaistuja pelejä.
Vanden Plas
Vanden Plas on saksalainen progressiivista metallia soittava yhtye. Se on perustettu Kaiserslauternissa 1986. Vuosina 1991 ja 1994 he levyttivät kappaleet ”Keep On Running” (1991) ja ”Das Ist Für Euch” (1994) taistelulauluksi paikalliselle jalkapalloseuralle FC Kaiserslauternille. Kaikkia yhtyeen jäsenistä on kutsuttu teatteri- ja rockmusikaaliprojekteihin, kuten Jesus Christ Superstar, The Rocky Horror Show, Pieni kauhukauppa ja Evita.
Vuonna 2004 laulaja Andy Kuntz julkaisi kunnianhimoisen sooloprojektinsa nimellä Abydos. Projektin pohjalta esitettiin musikaali 2. helmikuuta 2006 Kaiserslauternin paikallisessa teatterissa.
Vuonna 2006 yhtye julkaisi konseptialbumin Christ.0, joka pohjautuu Alexandre Dumas’n kirjaan Monte-Criston kreivi.
Saltvik
Saltvik on Suomen kunta, joka sijaitsee Ahvenanmaan maakunnassa. Saltvikissa on 0 asukasta. Saltvikin pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on maata, 0 km² sisävesialueita ja loput 0 km² merivesialueita. Saltvik on maapinta-alaltaan Ahvenanmaan laajin kunta. Saltvikin naapurikunnat ovat Finström, Geta, Kumlinge, Sund ja Vårdö.
Yleistä
Saltvik on yksikielisesti ruotsinkielinen ja 0 prosenttia sen asukkaista puhuu äidinkielenään ruotsia, mikä on eniten koko Suomessa. Kunnan vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja se on vahvistettu vuonna 1952.
Saltvikin kautta kulkee Maarianhaminan ja Sundin Prästön välinen päätie 2, joka ylittää Finströmin rajalla sijaitsevan Färjsundetin salmen vuonna 1937 valmistunutta Färjsundin siltaa pitkin. Kunnan länsiosaa sivuaa Finströmin Godbystä Getaan kulkeva päätie 4. Kunnan sisäisen liikenteen kannalta keskeinen on Haraldsbyn ja Ödkarbyn välinen tie 50.
Saltvikin suurimmat kylät ovat kirkon ympärillä sijaitseva Kvarnbo, joka on kunnan itäisen osan keskus, ja lähellä kunnan länsirajaa sijaitseva Ödkarby, jossa sijaitsee kunnantoimisto. Ålandsbankenilla oli konttori kummassakin kylässä. Saltvikissa toimii kaksi peruskoulua, toinen Rangsbyssa lähellä kirkkoa ja toinen Ödkarbyssa.
Saltvik, Finström ja Jomala muodostavat yhdessä Ahvenanmaan tärkeimmän maatalousalueen. Huomattavimpia maatiloja ovat olleet Germundön ja Hagan kartanot. Perunalastuistaan tunnettu Chips Abp Haraldsbyssä on Ahvenanmaan suurimpia teollisia työnantajia ja sen tehdashalli päätie 2:n varressa on yksi Ahvenanmaan suurimmista rakennuksista.
Luonto
Saltvik sijaitsee Ahvenanmantereen pohjoisosassa, mutta kunnan alueeseen kuuluu myös useita saaria mantereen koillispuolella. Näistä suurimpia ovat Boxö, Ryssö, Norrö ja Sommarö. Naapurikuntien tavoin myös Saltvikissa on useita syvälle kunnan sisäosiin työntyviä kapeita merenlahtia. Kunnan pohjoisosassa on lisäksi useita pikkujärviä.
Saltvikin luonto on varsin vaihtelevaa. Pohjoisosa on pääasiassa kumpuilevaa metsäseutua, kun taas eteläosa on enimmäkseen rehevää tasankoa. Kunnan alueella sijaitsee toisaalta Ahvenanmaan korkein maastonkohta, Orrdalsklint (129 m mpy.), ja toisaalta Ahvenanmaan suurin viljelysaukea Hagaslätten, jonka pinta-ala on yli 3,5 neliökilometriä. Orrdalsklint ei ole muodostunut yhtä suosituksi käyntikohteeksi kuin Getan vuoret, koska se on vaikeammin tavoitettavissa ja vuorella kasvava puusto rajoittaa näköalaa. Saltvikin pohjoisosan vuorilla ja kallioilla esiintyy erittäin runsas sammal- ja jäkälälajisto. Strömman kylän lähistöllä sijaitsevan Kasbergin laella (116 m mpy.) on Ahvenanmaan laajin pirunpelto, meriveden muinoin paljaaksi huuhtelema kivikko.
Historiaa
Saltvikissa on ollut tilapäistä asutusta jo niin sanotulla kampakeraamisella kaudella noin 3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua; nämä asukkaat olivat idästä tulleita hylkeenpyytäjiä. Asutus vakiintui vasta rautakaudella noin 500-luvulla ajanlaskun alkamisen jälkeen, jolloin alueelle saapui uusia asukkaita Ruotsista. Varhaiskeskiajalla Saltvikista kehittyi sijaintinsa ansiosta Ahvenanmaan ensimmäinen kauppa- ja hallintokeskus ja siellä pidettiin kaikki maakunnan keskiaikaiset maapäivät. Vuodelta 1571 peräisin olevan hopeaveroluettelon mukaan Saltvikissa oli 105 talonpoikaa.
Saltvikin eteläosan halki on kulkenut historiallinen, vuosina 1638–1910 käytössä ollut niin kutsuttu Suuri Postitie. Päätie 2:n uuden linjauksen valmistuttua vanha postitien reitti on pääosin jäänyt yksityistieksi ja se on merkitty puisin kilometripaaluin.
Saltvikiin perustettiin Ahvenanmaan ensimmäinen säästöpankki jo vuonna 1854. Hagan kartanon lähistöllä aloitti toimintansa Saltvikin ensimmäinen kansakoulu vuonna 1876.
Saltvikin seurakunnan tiedetään olleen itsenäinen jo vuonna 1322. Saltvikin kirkon edustalla on vanhan kauppa- ja käräjäpaikan muistomerkki.
Saltvikin kirkonkylän Kvarnbon alueelta löytyi vuonna 2014 ilmakuvan perusteella nuorempaan rautakauteen ajoittuva mahtitalo, jonka arkeologiset kaivaukset on aloitettu.
oikea|pienoiskuva|200px|[[Saltvikin kirkko vuonna 1991.]]
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Saltvikissa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Saltvikin alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Kylät
Kunnassa on 36 kylää: Antböle, Bertby, Borgboda, Boxö, Daglösa, Fremmanby, Germundö, Haga, Haga kungsgård, Haraldsby, Hjortö, Hullby, Kuggböle, Kvarnbo, Laby, Lagmansby, Lavsböle, Lavö, Liby, Långbergsöda, Näs, Ovanåker, Prästgården, Rangsby, Ryssböle, Ryssö, Saggö, Sonröda, Strömma, Syllöda, Sålis, Tengsöda, Toböle, Vassböle, Åsgårda ja Ödkarby.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Saltvikissa oli 1 873 asukasta, joista 943 asui taajamissa, 901 haja-asutusalueilla ja 29:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Saltvikin taajama-aste on 51,1 %. Saltvikin taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Saltvikin keskuspaikka Nääs kuuluu Ödkarbyn taajamaan. Kyseinen taajama sijaitsee pääosin Saltvikissa, mutta pieniltä osin myös Finströmissä.
Salvatore Valestra
Salvatore Valestra on DC-animaatiouniversumissa esiintyvä kuvitteellinen mafiapomo. Hahmo teki ainoan esiintymisensä elokuvassa Batman: Mask of the Phantasm vuonna 1993. Hänen äänenään toimi elokuvasta Kummisetä tuttu Abe Vigoda.
Historia
Salvatore Valestra oli vanhanajan mafiapomo Gothamissa ja johti omaa ryhmäänsä, johon kuuluivat muun muassa Buzz Bronski, Chuckie Sol, Carl Beaumont ja tuntematon palkkamurhaaja, joka tulevaisuudessa tunnetaan nimellä Jokeri. Hän hallitsi suurin osin Gothamin alamaailman liiketoimintoja ja monesti lahjoi Gothamin Pormestariakin. Carl Beaumont ollessa velkaantuneena Valestralle hän päätti paeta tyttäresä kanssa toiseen maahan. Valestra kuitenkin tiesi missä heidän uusi paikka sijaitsi ja lähetti palkaamurhaajansa (Jokerin) tappamaan Beaumontin.
Noin 10 vuotta tapahtuman jälkeen Beaumontin tytär Andrea matkasi kohti Gotham Cityä, naamioituneena Phantasm hahmoksi hakemaan kostoa. Yksitellen hän onnistui tappamaan kaksi ensimmäistä. Valestran ollessa jo yli 60-vuotias hän säihkähti tapahtunutta lukiessaan lehdestä, kuinka Buzz Bronski ja Chuckie Sol oli murhattu ja lehden mukaan Batmaniä pidettiin syyllisenä tähän. Valestra yritti kaikin keinoin saada itsensä turvaan uhalta, mutta kun mikään ei auttanut Valestra matkasi Jokerin luokse pyytäen häntä tappamaan Batmanin. Jokeri uskotteli Valestralle suostuvansa tekemään mitä hän pyysi, mutta tappoikin entisen mafiapomon jokerimyrkyllään ja vei tämän rahat jättäen Valestran ruumiin syötiksi Phantasmille.
Sara Sadıyqova
pienoiskuva|Sara Sadıyqova, 1924. Sara Ğärif qızı Sadıyqova (myös ‘Sadíqova’ - synt. Bibisara; tat. (биби)Сара Гариф кызы Садыйкова, ven. Сара Гарифовна Садыкова, Sara Garifovna Sadykova; 1. marraskuuta 1906 − 7. kesäkuuta 1986) oli tataarilainen laulaja, näyttelijä ja säveltäjä. Uransa aikana hän sai monia taiteellisia huomionosoituksia. Vuosina 1938-1948 hän toimi solistina Musa Cälil-ooppera- ja balettiteatterissa. Sadıyqova esiintyi muun muassa oopperoissa ja musiikillisissa komedioissa kuten Saniä, Qaçqın, Ğaliyäbanu, Başmağım, İldar. Sadıyqova ja R. Ğöbäydullin tekivät yhteistyönä monia komedioita kuten Mäxäbbät cırı ja Kiäwlär. Kuolemansa jälkeen, vuonna 1990, Sadıyqovalle myönnettiin kansallisrunoilija Abdulla Tukain nimeä kantava palkinto.
Vuonna 1942, Sadıyqova alkoi säveltämään, ja loi tangon pohjautuen A. Yerikeyevin sanoihin. Hänen lempityylinsä olivat tango ja foxtrot. Hän sävelsi kokonaisuudessaan yli 400 kappaletta sekä musiikkia kolmeenkymmeneen näytelmään.
Sara Sadıyqova on haudattu Novotatarskoye -hautausmaalle, Kazaniin.
Mielec
Mielec on kaupunki Mielecin piirikunnassa Ala-Karpatian voivodikunnassa Kaakkois-Puolassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 60 323. Kaupunki on piirikuntansa hallintokeskus.
Puolan valtion lentokonetehdas PZL on valmistanut alueella sotilas-, lannoitus- ja myrkytyslentokoneita. Leopard Automobile kokoonpanee Leopard 6 Litre Roadster -urheiluautoja kaupungin lähistöllä.
Naisten Pankki
Kirkon ulkomaanapu verkostoineen auttaa etsimään avustuskohteet sekä valvomaan niitä. Se myös hallinnoi Naisten pankin varoja.
Pankin synty
Naisten pankki on suomalainen keksintö. Se sai alkunsa Liberiassa tammikuussa 2007 vierailleiden suomalaisten naisten ja Kirkon ulkomaanavun yhteistyönä. 15 naisen ryhmä tutustui Liberiassa naisten asemaan ja sen seurauksena se päätti perustaa Naisten pankin. Perustajajäsenet olivat Anne Valsta, Anni Vepsäläinen, Antti Pentikäinen, Kirsi Saloranta, Leena Majander, Marianne Heikkilä, Marjatta Rasi, Merja Ylä-Anttila, Minna Varajärvi, Päivi Sihvola, Raija Kemiläinen, Saara Rastio, Satu Mehtälä, Tarja Kantola ja Tarja Virmala
Lähteet
Naisten pankki
Keuhkokuume
Keuhkokuume eli pneumonia on infektion aiheuttama keuhkokudoksen tulehdus.
Keuhkokuumeen aiheuttaa tavallisesti bakteeri tai virus ja harvinaisemmin sieni tai loinen. Yleisin aiheuttaja on pneumokokkibakteeri. Tyypilliset oireet ovat nopeasti nouseva kuume, yskä, hengenahdistus ja rintakipu, mutta monesti etenkin virusten ja epätyypillisten bakteerien aiheuttamassa keuhkokuumeessa taudinkuva on lievempi. Taudin diagnostiikassa käytetään apuna keuhkojen röntgenkuvaa ja laboratoriokokeita.
Keuhkokuumeella ei tarkoiteta varsinaisesti keuhkoputkien tai keuhkopussin tulehdusta, joskin ne voivat esiintyä samanaikaisesti keuhkokuumeen kanssa.
Oireet
Tyypillisiä keuhkokuumeen oireita ovat kuume, yskä, hengenahdistus ja rintakipu. Kuume on bakteeriperäisissä keuhkokuumeissa yleensä korkeahko (yli 38,5 °C), ja siihen voi liittyä horkka. Yskän mukana saattaa nousta limaisia ysköksiä. Hengenahdistukseen voi liittyä hengityksen tihentyminen (yli 18 kertaa minuutissa). Rinta- tai kylkikipu on yleensä tyypiltään pistävää ja saattaa pahentua yskimisen tai voimakkaan sisäänhengityksen aikana. Muita keuhkokuumeen oireita ovat väsymys, ruokahaluttomuus, lihassäryt, veriset yskökset, päänsärky, vatsakipu ja pahoinvointi.
Epätyypillinen oirekuva, jossa moni tyypillinen oire puuttuu, on jopa yleisempi kuin klassinen äkillisillä ja rajuilla oireilla alkava keuhkokuume. Virusten ja epätyypillisten bakteerien aiheuttamat keuhkokuumeet ovat usein lieväoireisia. Ne saattavat ilmetä flunssan kaltaisin oirein, hitaasti alkavana lievänä kuumeena ja kuivana yskänä.
Yleistilan äkillinen huononeminen ja perussairauden paheneminen voivat myös olla merkkinä alkavasta keuhkokuumeesta. Esimerkiksi vanhuksilla keuhkokuumeen näkyvimpinä oireina voivat olla sekavuus ja vatsaoireet. Lasten oireina ovat useimmiten kuume, yskä, nuha ja hengitysvaikeus, mutta kymmenesosalla lapsista ei ilmene mitään hengitystieinfektioon viittaavia oireita. Nimestä huolimatta kuume voi puuttua merkittävältä osalta keuhkokuumetta sairastavista henkilöistä.
Diagnostiikka
Keuhkokuume diagnosoidaan potilaan oireiden ja kliinisen tutkimuksen perusteella. Yleensä tarvitaan myös röntgen- ja laboratoriotutkimuksia. Suomessa lievä keuhkokuume tutkitaan ja hoidetaan terveyskeskuksessa. left|thumb|200px|A) Normaali keuhkokuva. B) Keuhkokuume oikean keuhkon alaosassa (kuvan vasen puoli).
Kliininen tutkimus
Keuhkokuumeen diagnoosin pohjana on lääkärin suorittama kliininen tutkimus. Usein esiin tulevia löydöksiä ovat kuume, kohonnut hengitystaajuus ja nopea sydämen syke. Veren happisaturaatio saattaa olla alentunut, ja sen seurauksena iho ja limakalvot voivat muuttua syanoottisiksi eli sinertäviksi. Toisinaan potilaan tajunnantaso voi laskea. Potilaan tilaa arvioitaessa tulee ottaa huomioon ikä ja mahdolliset perussairaudet, kuten astma, keuhkoahtaumatauti ja sydänsairaudet.
Tutkimukseen kuuluu aina stetoskoopilla tehtävä keuhkojen ja sydämen kuuntelu eli auskultaatio. Tyypillisiä kuuntelulöydöksiä keuhkokuumeessa ovat rahinat, ritinät ja normaalien hengitysäänten vaimeneminen tai puuttuminen. Kuuntelulöydös saattaa kuitenkin olla normaali jopa kolmasosalla keuhkokuumepotilaista. Rintakehän perkussio eli koputtelu saattaa paljastaa tulehduksen aiheuttamat tiivistymät keuhkoissa.
Kuvantamis- ja laboratoriotutkimukset
Keuhkokuumetta epäiltäessä ensimmäinen kuvantamistutkimus on keuhkojen röntgenkuva. Tauti voi näkyä keuhkokuvassa monella eri tavalla. Röntgenkuvassa ilmalla täyttyneet keuhkot näkyvät mustina ja tiheämmät alueet, kuten luu ja neste, ovat vaaleampia. Tyypillisesti keuhkokuumetta sairastavalla henkilöllä havaitaan keuhkokuvassa varjostuma, joka on sitä tiiviimpi mitä enemmän keuhkorakkulat ovat täyttyneet tulehdusnesteellä.
Kuvantamislöydöksen avulla voidaan monesti päätellä keuhkokuumeen tyyppi. Lohkokeuhkokuumeessa nähdään yleensä yhden tai useamman lohkon alueella tasainen tiivistymä, kun taas epätyypillisessä keuhkokuumeessa havaitaan molempien keuhkojen diffuusit varjostumat. Keuhkokuvassa voi näkyä myös keuhkopussissa olevaa pleuranestettä ja atelektaaseja eli kasaan painuneita keuhkon osia. Keuhkokuva voi kuitenkin näyttää normaalilta, jos sairaus on kestänyt alle kaksi vuorokautta. Toisinaan keuhkojen tietokonetomografia saattaa paljastaa keuhkokuumeen, jota ei näy röntgenkuvassa. thumb|200px|[[Tietokonetomografiakuva keuhkokuumeesta, jossa on onteloita ja pleuranestettä.]] Keuhkokuume-epäilyssä tehtäviä laboratoriotutkimuksia ovat yleensä verenkuva, tulehdusarvot, kuten CRP, ja elektrolyytit. Bakteerikeuhkokuumeessa CRP on kohonnut yleensä merkittävästi korkeammalle kuin viruskeuhkokuumeessa. Tarvittaessa otetaan veriviljely, jonka avulla saadaan monesti selville keuhkokuumeen aiheuttaja, mikäli sama bakteeri kasvaa myös veressä. Märkäisistä ysköksistä tai keuhkoputkinäytteestä voidaan ottaa bakteeriviljely. Jos epäillään pneumokokin aiheuttamaa tautia, tutkitaan virtsasta pneumokokkiantigeeni.
On olemassa paljon tutkimuksia, joita tehdään selviteltäessä tarkemmin potilaan sairautta. Influenssakauden aikana voidaan tehdä influenssa-antigeenitutkimus nenänielun limasta. Verestä on mahdollista tutkia mykoplasma- ja keuhkoklamydiavasta-aineet ja virtsasta legionella-antigeeni. Ysköksistä voidaan ottaa tarvittaessa tuberkuloosinäytteet.
Patofysiologia
Keuhkokuumeen oireet johtuvat keuhkokudoksen valtaavista mikrobeista ja elimistön immuunipuolustuksen vasteesta infektiolle. Vaikka keuhkokuumeen aiheuttajaeliöitä on löydetty yli sata, niistä vain muutama vastaa suurimmasta osasta sairastumistapauksia.
Bakteerit
Bakteerit saavuttavat keuhkot yleensä ilmasta sisäänhengitettyjen pisaroiden myötä, mutta ne voivat kulkeutua keuhkoihin myös verenkierron mukana kehon muusta infektiopesäkkeestä. Keuhkorakkuloihin eli alveoleihin päästyään bakteerit alkavat lisääntyä ja valtaavat nopeasti keuhkokudoksen. Infektio käynnistää elimistön immuunipuolustuksen, jolloin keuhkoihin alkaa kertyä bakteereja tappavia valkosoluja, neutrofiileja. Mikrobien tuhoamisen lisäksi neutrofiilit vapauttavat tulehdusvälittäjäaineita, sytokiineja, jotka johtavat yleiseen immuunijärjestelmän aktivoitumiseen. Tämä aiheuttaa bakteerikeuhkokuumeelle tyypilliset oireet, kuten kuumeen ja väsymyksen. Bakteerit, tulehdussolut ja verisuonista tihkuva neste täyttävät keuhkorakkulat ja aiheuttavat häiriöitä keuhkon kaasujenvaihdossa. left|thumb|200px|[[Streptococcus pneumoniae kuvattuna elektronimikroskoopilla.]] Yleisin keuhkokuumeen aiheuttava bakteeri kaikissa ikäryhmissä vastasyntyneitä lukuun ottamatta on Streptococcus pneumoniae, jota kutsutaan myös pneumokokiksi. Pneumokokin lisäksi toinen tärkeä grampositiivinen aiheuttajabakteeri on Staphylococcus aureus. Grampositiiviset bakteerit ovat usein terveilläkin ihmisillä osa suun ja nenänielun normaaliflooraa.
Grampositiivisten bakteerien lisäksi myös gramnegatiiviset bakteerit aiheuttavat toisinaan keuhkokuumeita. Merkittäviä tähän ryhmään kuuluvia bakteereja ovat Haemophilus influenzae, Klebsiella pneumoniae, Escherichia coli, Pseudomonas aeruginosa ja Moraxella catarrhalis. Gramnegatiiviset bakteerit elävät usein suolistossa ja saattavat joutua keuhkoihin esimerkiksi henkeen vedetyn oksennuksen myötä. Grampositiivisuus ja -negatiivisuus tarkoittavat bakteerien luokittelua gramvärjäyksen avulla kahteen luokkaan niiden soluseinän rakenteen mukaan.
Atyyppisen eli epätyypillisen keuhkokuumeen voivat aiheuttaa Chlamydia pneumoniae, Mycoplasma pneumoniae ja Legionella pneumophila. Keuhkokuumetta nimetään atyyppiseksi siksi, että sen oireet poikkeavat "tyypillisestä" eli pneumokokkikeuhkokuumeesta ja sen hoito on erilainen.
Virukset
Virukset pääsevät keuhkoihin yleensä pisaratartuntana sisäänhengityksen mukana. Keuhkoissa virukset tunkeutuvat keuhkorakkuloiden seinämien soluihin, joissa ne pääsevät jakaantumaan. Viruksen infektoima solu usein kuolee joko viruksen tappamana tai apoptoosin eli ohjelmoidun solukuoleman avulla. Immuunipuolustuksen aktivoiduttua valkosolut vaeltavat keuhkoihin ja vapauttavat tulehdusvälittäjäaineita, jotka aiheuttavat nesteen tihkumisen keuhkorakkuloihin. Solutuho ja nesteen täyttämät keuhkorakkulat vaikeuttavat keuhkojen kautta tapahtuvaa kaasujenvaihtoa. Monet virukset vaurioittavat keuhkojen ohella muitakin elimiä.
Virusinfektio altistaa elimistöä muille infektioille. Hengitystieinfektioita aiheuttavat virukset lisäävät riskiä sairastua bakteerikeuhkokuumeeseen, joka on yleinen jälkitauti esimerkiksi influenssassa. Influenssapandemioiden aikana onkin ilmennyt paljon sekä vaikeita viruskeuhkokuumeita että jälkitautina bakteerikeuhkokuumeita, jotka myös aiheuttavat suuren osan kuolleisuudesta.
Keuhkokuumeen aiheuttavat yleensä influenssavirus, parainfluenssavirus, RS-virus, adenovirus ja metapneumovirus. Vastasyntyneillä viruskeuhkokuumeen saattaa aiheuttaa Herpes simplex -virus. Sytomegalovirus (CMV) on yleensä terveelle elimistölle vaaraton, mutta se voi aiheuttaa keuhkokuumeen immuunipuutteisille henkilöille.
Sienet
Keuhkokuumeen voivat aiheuttaa endeemiset tai opportunistiset sienilajit. Endeemiset sieni-infektiot ovat sekä terveillä että immuunipuutteisilla henkilöillä ilmeneviä sairauksia, jotka esiintyvät tietyllä maantieteellisellä alueella. Tyypillisiä keuhkokuumetta aiheuttavia endeemisiä sieniä ovat Yhdysvalloissa ja Meksikossa esiintyvät Histoplasma capsulatum, Blastomyces dermatitidis ja Coccidioides immitis, Väli- ja Etelä-Amerikassa esiintyvä Paracoccidioides brasiliensis ja Afrikasta tavattava Histoplasma capsulatum duboisii. Opportunistiset sieni-infektiot ovat puolestaan terveillä ihmisillä harvinaisia. Niitä saattaa kuitenkin ilmetä henkilöillä, joiden immuunijärjestelmä on heikosti toimiva esimerkiksi HIV-infektion tai immunosuppressiivisen lääkityksen vuoksi. Opportunistisen infektion voivat aiheuttaa muun muassa Candida-sienet, Aspergillus-sienet, Mucor-sienet, Pneumocystis jirovecii (aiempi nimi Pneumocystis carinii) ja Cryptococcus neoformans.
Loiset
Loiset aiheuttavat keuhkokuumeen vain harvoin ja silloinkin tavallisesti immuunipuutteisille henkilöille. Loisinfektiot ovat yleisimpiä trooppisilla ja subtrooppisilla seuduilla. Loiset pääsevät elimistöön useimmiten ihon tai ruoansulatuskanavan kautta. Kehossa ne pääsevät keuhkoihin tunkeutumalla kudosten läpi tai verenkierron mukana ja aiheuttavat keuhkokudoksen tulehdusreaktion. Jotkut loiset elävät keuhkoissa osana normaalia elinkiertoaan. Immuunijärjestelmän soluista erityisesti eosinofiilit reagoivat loisinfektioon, ja keuhkoihin kertyvät eosinofiilit saattavat aiheuttaa eosinofiilisen keuhkokuumeen. Yleisiä keuhkoinfektioita aiheuttavia parasiitteja ovat Strongyloides-, Ascaris-, Toxocara- ja Ancylostoma-suvut.
Luokittelu
thumb|200px|Ylempänä mikroskooppikuva terveestä keuhkosta, jossa valkoiset keuhkorakkulat ovat ilmatäytteisiä. Alemmassa kuvassa keuhkokuumeen aikana keuhkorakkulat täyttyvät nesteellä ja soluilla.
Kliinis-patologiset luokittelut
Anatomis-patologinen luokittelu perustuu keuhkon histologiaan ja makroskooppiseen ulkonäköön. Lohkokeuhkokuume rajoittuu yleensä yhteen keuhkolohkoon, ja sen tavallisin aiheuttaja on pneumokokkibakteeri. Multilobaarinen keuhkokuume ulottuu useampaan keuhkolohkoon. Pesäkekeuhkokuumeessa eli bronkopneumoniassa etenkin ilmatiet ovat tulehtuneet. Interstitiaalisessa keuhkokuumeessa sairaus kohdistuu keuhkorakkuloiden välisiin tiloihin, ja sen voi aiheuttaa virus tai epätyypillinen bakteeri, tai se saattaa olla esimerkiksi lääkkeisiin tai sidekudostauteihin liittyvä keuhkoreaktio.
Radiologinen luokittelu perustuu keuhkojen kuvantamistutkimuksissa, yleisimmin röntgenkuvassa, näkyviin muutoksiin. Yksinkertainen jaottelu voidaan tehdä tyypillisen lohkokeuhkokuumeen ja epätyypillisen keuhkokuumeen välillä; edellisessä nähdään jonkin keuhkolohkon tiivis varjostuma ja jälkimmäisessä diffuusia kuvioitusta laajemmalla alueella keuhkoissa.
Nykyaikaisen mikrobiologian kehittymisen myötä tuli mahdolliseksi luokitella keuhkokuumeet niiden aiheuttajan mukaan. Taudinaiheuttajan määrittäminen keuhkokuumeessa on tärkeä askel päätettäessä hoidon tyypistä ja pituudesta.
Keuhkokuumeen kliinisen kuvan mukaan tauti voidaan jaotella akuuttiin (alle kolme viikkoa kestäneeseen) ja krooniseen keuhkokuumeeseen. Krooninen tauti on usein tyypiltään ei-infektiivinen tai johtuu harvinaisemmista taudinaiheuttajista, kuten mykobakteereista tai sienistä. Akuutit taudinkuvat voidaan jakaa klassisiin tai tyypillisiin keuhkokuumeisiin (aiheuttajana esimerkiksi pneumokokki), epätyypillisiin eli atyyppisiin keuhkokuumeisiin (aiheuttajana esimerkiksi Chlamydia pneumoniae tai Mycoplasma pneumoniae) ja aspiraatiokeuhkokuumeisiin.
Avohoitokeuhkokuume
Avohoitokeuhkokuume on keuhkokuume, jossa tartunta on saatu muualta kuin sairaalaympäristöstä. Kyseessä on yleisin keuhkokuumeen tyyppi, jonka ilmaantuvuus on noin 170/10 000 vuodessa. Taudin aiheuttaa useimmiten Streptococcus pneumoniae -bakteeri; muita tavallisia aiheuttajabakteereita ovat Haemophilus influenzae, Moraxella catarrhalis, Chlamydia pneumoniae ja Mycoplasma pneumoniae. Myös virukset, kuten influenssavirus, RS-virus, adenovirus ja parainfluenssavirus, voivat aiheuttaa avohoitokeuhkokuumeen. Harvinaisia aiheuttajia ovat zoonoottiset Coxiella burnetii (Q-kuume), Chlamydia psittaci (psittakoosi) ja Francisella tularensis (tularemia). Kuolleisuus avohoitokeuhkokuumeeseen on sairaalahoitoa vaativien potilaiden kohdalla 14 prosenttia, mutta alle yksi prosentti niiden potilaiden joukossa, jotka eivät tarvitse sairaalahoitoa.
Sairaalakeuhkokuume
Sairaalakeuhkokuume on keuhkokuume, jossa tartunta on saatu sairaalaympäristöstä. Sairaalakeuhkokuumeen syyt, mikrobiologia, hoito ja ennuste ovat erilaisia kuin avohoitokeuhkokuumeessa. Keuhkokuume on virtsatieinfektioiden jälkeen toiseksi yleisin sairaalainfektio. Sairaalapotilailla voi olla monta keuhkokuumeelle altistavaa riskitekijää, kuten korkea ikä, vaikeat perussairaudet, immuunipuutokset, intubointi ja hengityskonehoito. Sairaalakeuhkokuumeeseen liittyvä kuolleisuus on eri tutkimusten mukaan 7–33 prosenttia. Tehohoitopotilailla kuolleisuus on kuitenkin huomattavasti korkeampi.
Sairaalakeuhkokuumeen yleisiä aiheuttajabakteerilajeja ovat Haemophilus influenzae, Klebsiella pneumoniae, Escherichia coli, Pseudomonas aeruginosa, Enterobacter, Staphylococcus aureus, MRSA ja Streptococcus pneumoniae. Myös kahden tai useamman bakteerin sekainfektiot ovat varsin tavallisia.
Interstitiaaliset pneumoniat
Interstitiaalisiksi pneumonioiksi kutsutaan monimuotoista ryhmää keuhkosairauksia, joissa tulehdusreaktio kohdistuu keuhkorakkuloiden välitilaan. Sairauksien syystä on esitetty useita teorioita, mutta niiden aiheuttaja on vielä suurelta osin epäselvä. Erään yleisen teorian mukaan keuhkokudoksen vaurio johtaisi krooniseen interstitiaaliseen tulehdusreaktioon, fibroblastien aktivoitumiseen ja lopulta keuhkofibroosin ja kudostuhon kehittymiseen. Toisaalta idiopaattinen keuhkofibroosi vaikuttaisi olevan pääasiassa ilman tulehdusta esiintyvä fibroblastien aktivoitumiseen ja jakaantumiseen johtava häiriö, jonka laukaisevaa tekijää ei tunneta. thumb|150px|Loppuvaiheen keuhkofibroosi Interstitiaalisia pneumonioita hoidetaan yleensä kortikosteroideilla. Idiopaattisessa keuhkofibroosissa kortikosteroideista ei kuitenkaan ole hyötyä, koska taudissa ei ole tulehduksellista komponenttia. Joissain tapauksissa voidaan harkita keuhkonsiirtoa.
Hengityksen ja verenkierron häiriöt
Vakavaa keuhkokuumetta sairastavalla potilaalla saattaa ilmetä hengitysvajausta, jos keuhkojen kaasujenvaihto on liikaa häiriintynyt. Lisääntynyt hengitystyö myös väsyttää vähitellen hengityslihakset. Apuna voidaan käyttää ei-invasiivista ventilaatiota, kuten CPAP- ja BIPAP-hoitoja, jotka helpottavat hengittämistä tuottamalla ilmateihin jatkuvan ylipaineen. Toisinaan hengityslaitehoito voi olla keuhkokuumeen pahimmassa vaiheessa välttämätöntä.
Keuhkokuume voi käynnistää äkillisen hengitysvaikeusoireyhtymän (ARDS), jossa keuhkojen vaikea tulehdusreaktio aiheuttaa keuhkorakkuloiden täyttymisen nesteellä ja vähitellen keuhkojen arpeutumisen. ARDS johtaa hengitysvajaukseen, joka yleensä vaatii hengityslaitehoitoa.
Sepsis eli verenmyrkytys ja septinen šokki ovat keuhkokuumeen mahdollisia komplikaatioita. Sepsis on vaarallinen yleisinfektio, joka johtuu bakteerien pääsystä verenkiertoon ja elimistön voimakkaasta vastareaktiosta. Keuhkokuumeen jälkeisen sepsiksen yleisin aiheuttajabakteeri on Streptococcus pneumoniae. Sepsis hoidetaan sairaalassa antibiooteilla, mutta hoidosta huolimatta se saattaa aiheuttaa elinvaurioita ja pahimmassa tapauksessa johtaa kuolemaan.
thumb|250px|Kyljellään otettu keuhkokuva, jossa B-nuoli osoittaa keuhkon leveyden ja A-nuoli [[keuhkopussissa olevan pleuranestekertymän.]]
Pleuranestekertymä, empyeema ja absessi
Keuhkokuume saattaa aiheuttaa nesteen kertymisen keuhkoa ympäröivään keuhkopussiin. Pleuranestettä voidaan ottaa pleuranestepunktion avulla tutkittavaksi. Hoidollinen pleuranestepunktio, jossa nestettä poistetaan suurempi määrä, on aiheellinen, jos runsas nestekertymä aiheuttaa esimerkiksi hengenahdistusta. Pleuranestekertymä häviää yleensä itsestään, kun keuhkokuume on hoidettu.
Jos pleuraneste on infektoitunut eli siinä kasvaa mikrobeja, nestekertymää kutsutaan empyeemaksi eli keuhkopussin märkäkertymäksi. Empyeema on etenevä infektio, jossa pleuraneste vähitellen lokeroituu ja muuttuu paksummaksi ja märkäisemmäksi. Jos sitä ei hoideta, keuhkopussiin voi kehittyä muutaman viikon sisällä fibriinimuodostuksen aiheuttama kova, arpinen kate. Empyeema vaatii yleensä antibioottihoidon lisäksi kirurgisen puhdistuksen, joka voidaan tehdä pleuradreenin eli keuhkopussiin laitettavan tyhjennysputken, torakoskopian eli tähystyksen tai torakotomian eli rintakehän avauksen kautta.
Keuhkokuumeen komplikaationa saattaa harvoin olla keuhkoabsessi eli keuhkokudokseen muodostunut märkäkertymä. Keuhkoabsessi on yleensä henkeen vedettyjen bakteereiden aiheuttama nekrotisoiva sekainfektio. Aiheuttajabakteereita ovat useimmiten anaerobiset bakteerit, kuten Bacteroides-, Fusobacterium- ja Peptostreptococcus-suvut, mutta myös aerobiset bakteerit, sienet ja parasiitit saattavat muodostaa keuhkoihin absesseja. Absessi hoidetaan antibiooteilla, mutta se saattaa joskus tarvita kirurgisen avauksen ja puhdistuksen. Jos absessi puhkeaa ilmateihin, se saattaa infektoida koko keuhkon ja johtaa pahimmassa tapauksessa äkilliseen hengitysvaikeusoireyhtymään (ARDS).
Hoito
Keuhkokuumeen hoidossa suositellaan käytettäväksi antibiootteja, vaikka ne tehoavatkin ainoastaan bakteeritauteihin. Antibiootteja käytetään myös epäiltäessä keuhkokuumeen aiheuttajaksi virusinfektiota, koska sekainfektiot ovat tavallisia ja virusinfektion jälkitautina voi ilmaantua bakteerikeuhkokuume. Lisäksi yleensä ei esimerkiksi keuhkoröntgenkuvan perusteella voida aivan varmasti sanoa, onko tauti bakteerin vai muun mikrobin aiheuttama. Hoito tulisi aloittaa mahdollisimman nopeasti. Hyväkuntoiset potilaat voidaan hoitaa suun kautta otettavilla lääkkeillä kotona, mutta huonokuntoiset potilaat suositellaan hoidettavaksi sairaalassa.
Avohoitokeuhkokuumeessa käytettävä antibiootti voidaan valita useista eri vaihtoehdoista. Lähtökohtana on se, että hoidon tulisi tehota pneumokokkibakteeriin, joka aiheuttaa yleensä suurimman kuolleisuuden. Pneumokokkiin tepsivät muun muassa penisilliini, amoksisilliini, kefalosporiinit ja fluorokinolonit. Usein hoitoon lisätään makrolidiantibiootti, joka tehoaa infektiossa mahdollisesti mukana oleviin epätyypillisiin bakteereihin. Käytettyjä makrolidiantibiootteja ovat muun muassa atsitromysiini, roksitromysiini ja uusi telitromysiini. Viime vuosina Suomessa ja maailmalla on esiintynyt yhä enemmän makrolideille vastustuskykyisiä pneumokokkikantoja, joten pelkkä makrolidi keuhkokuumeen hoidossa saattaa olla riittämätön. Antibioottihoidon kesto on yleensä 7–14 vuorokautta.
Potilaan oireenmukainen ja muu hoito on myös tärkeää. Kuumeen alentamiseksi voidaan käyttää tulehduskipulääkkeitä tai parasetamolia. Jos potilas on kuivunut, nestetasapainoa korjataan suonensisäisellä tai suun kautta otettavalla nesteytyksellä. Kaasujenvaihtohäiriöstä johtuvaa veren matalaa happipitoisuutta pyritään nostamaan antamalla lisähappea.
Keuhkokuumeen paraneminen tulisi varmistaa keuhkokuvasta noin kuukauden kuluttua. Keuhkokuumeeseen liittyvien röntgenkuvissa näkyvien muutosten häviäminen kestää tavallisesti kolmesta kuuteen viikkoon. Jos muutokset eivät poistu tai jos keuhkokuume palaa toistuvasti takaisin, tulisi tehdä jatkotutkimuksia sairaalassa, jotta voidaan sulkea pois muun muassa tuberkuloosi, keuhkosyöpä ja immunologiset sairaudet. Hyväkuntoisilla potilailla, joiden keuhkokuume on ollut lievä, ei kontrollikeuhkokuvaa välttämättä tarvita.
Ennuste ja kuolleisuus
Keuhkokuume on Suomessa yleisin tulehduksista johtuva kuolinsyy, ja yli 70-vuotiailla se oli vuonna 2004 viidenneksi yleisin kuoleman aiheuttaja kaikkien syiden joukossa. Vanhuksilla keuhkokuume on hyvin yleinen välitön kuolinsyy. WHO:n tilastojen mukaan Suomessa vuonna 2002 kuolleisuus keuhkokuumeeseen oli 65–74-vuotiaiden keskuudessa 55/100 000 ja yli 75-vuotiailla 595/100 000. Sairastuneiden kuolleisuus alle 60-vuotiaiden aikuisten keskuudessa on 0,6 prosenttia, ja vastaava luku yli 60-vuotiailla on 2 prosenttia. Jos keuhkokuume vaatii tehohoitoa, on kuolleisuus 20–50 prosenttia. Kuolleisuutta lisäävät potilaan muut krooniset sairaudet, erityisesti sydämen vajaatoiminta, diabetes, krooninen obstruktiivinen keuhkosairaus, alkoholismi ja munuaisten tai maksan vajaatoiminta.
Avohoitokeuhkokuumeen ennustetta voidaan arvioida sairaan henkilön riskitekijöiden avulla, joita ovat yli 65 vuoden ikä, sekavuus, korkea hengitystaajuus (yli 30 hengitystä minuutissa) ja matala verenpaine (alle 60/90). Jos riskitekijöitä on nolla, kuolleisuus on 1 prosentti, mutta jos niitä on yli kolme, kuolleisuus on jopa 30 prosenttia.
Ehkäisy
Tavallisin keuhkokuumeen aiheuttaja on pneumokokki, joka on myös muiden vakavien bakteeri-infektioiden, kuten aivokalvontulehduksen ja sepsiksen, merkittävin syy. Yhdysvalloissa otettiin vuonna 2000 käyttöön seitsemän pneumokokkiserotyyppiä sisältävä rokote (PCV7), joka liitettiin pikkulasten rokotusohjelmaan. Pneumokokkirokote on sittemmin Euroopassa liitetty yleisiin rokotusohjelmiin Englannissa, Norjassa, Hollannissa ja Saksassa. Monissa muissa maissa, kuten Suomessa, pneumokokkirokotetta suositellaan vain henkilöille, joilla on lisääntynyt alttius saada vakava pneumokokki-infektio. Tällainen infektioherkkyys seuraa muun muassa pernan poistosta, HIV-infektiosta tai muusta immuunipuutostilasta.
Pikkulasten rokottaminen pneumokokkia vastaan on ollut tehokasta. Lasten vakavat pneumokokki-infektiot Yhdysvalloissa ovat rokotusten aloittamisen jälkeen harvinaistuneet huomattavasti: aivokalvontulehduksen ja bakteremian ilmaantuvuus alle viisivuotiailla oli vuoden 2004 loppuun mennessä vähentynyt 77 prosenttia rokotuksia edeltävään aikaan verrattuna. Pneumokokkisairaudet ja pneumokokkikantojen vastustuskyky antibiooteille ovat samanaikaisesti vähentyneet myös rokottamattomien aikuisten ja lasten keskuudessa. Tällaista epäsuoraa vaikutusta kutsutaan laumasuojaksi.
Suomessa vakavien pneumokokki-infektioiden määrä on lisääntynyt; esimerkiksi alle viisivuotiailla pneumokokin aiheuttamien aivokalvontulehdusten ja sepsisten ilmaantuvuus on kasvanut 50 prosenttia viimeisen kymmenen vuoden aikana. Myös pneumokokkibakteerin vastustuskyky antibiooteille on merkittävästi lisääntynyt; Suomen pneumokokkikannoista 9,6 prosenttia oli vastustuskykyisiä tai herkkyydeltään alentuneita penisilliinille ja 20,5 prosenttia oli vastustuskykyisiä makrolideille. Vuosina 2001–2002 tehdyssä suomalaisessa taloudellisessa arviossa todettiin kuitenkin neljä rokoteannosta vaativa yleinen pneumokokkirokoteohjelma liian kalliiksi.
Keuhkokuumeeseen sairastumisen riskiä voidaan vähentää myös hoitamalla hyvin henkilöllä olevat perussairaudet, kuten AIDS ja krooniset keuhkosairaudet. Tupakoinnin lopettaminen vähentää keuhkoille aiheutuvaa vahinkoa ja nostaa vastustuskykyä keuhkoinfektioita kohtaan.
Suomi
Avohoitokeuhkokuumeen esiintyvyys on Suomessa noin 12 tapausta tuhatta asukasta kohti vuodessa, mikä tarkoittaa vuosittain noin 60 000 sairastunutta henkilöä. Suurin osa keuhkokuumekuolemista tapahtuu yli 50-vuotiaille. Suomessa keuhkokuumeen yleisin aiheuttaja on kaikissa ikäryhmissä pneumokokki. Keuhkokuumeeseen sairastumisen riskiä lisäävät aikuisilla tupakointi, pölyinen työ, sydänsairaudet ja krooniset keuhkotaudit kuten astma ja keuhkoahtaumatauti. Lapsilla keuhkokuumeelle altistavat tekijät ovat toistuvat hengitystieinfektiot ja vanhempien tupakointi. Keuhkokuumetta esiintyy useimmiten lapsilla ja vanhuksilla: riskiryhmiin kuuluvat alle viisivuotiaat ja yli 65-vuotiaat.
Muu maailma
Keuhkokuume on kehitysmaissa etupäässä pienten lasten tauti. Jopa 5–10 prosenttia kaikista alle viisivuotiaista kehitysmaissa elävistä lapsista sairastuu vuosittain keuhkokuumeeseen. Yleisimmät taudinaiheuttajabakteerit ovat Streptococcus pneumoniae ja Haemophilus influenzae. Vastasyntyneillä ja aliravituilla lapsilla tavataan myös stafylokokin ja gramnegatiivisten bakteerien aiheuttamia infektioita. Virusten kuten RS-virus, influenssavirus, parainfluenssavirus ja adenovirus aiheuttamat infektiot ovat yleisiä mutta harvoin tappavia.
Hengitystieinfektiot vaativat kehitysmaissa joka vuosi noin kahden miljoonan alle viisivuotiaan lapsen hengen. Näistä kuolemista puolet tapahtuu Afrikassa. Keuhkokuume aiheuttaa kehitysmaissa lapsikuolleisuudesta noin 20 prosenttia ja on suurin kuolleisuutta aiheuttava tekijä kyseisessä ikäryhmässä. Kolme neljäsosaa keuhkokuumekuolemista tapahtuu alle yksivuotiaille vauvoille. Sairastuneiden lasten kuolleisuus keuhkokuumeeseen Afrikan kehitysmaissa on eri tutkimusten mukaan vaihdellut välillä 15–28 prosenttia, mikä tarkoittaa 7–270-kertaista kuolleisuutta länsimaihin verrattuna. Myös kuolleisuuserot eri etnisten ryhmien välillä ovat suuret.