cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maastohiihto talviolympialaisissa 1932 – miesten 18 km
Osallistujia varsinaiseen 18 kilometrin kilpailuun oli 42 yhdestätoista maasta. Joukko sisälsi maastohiihtäjät ja samanaikaisesti sekä 18 kilometrillä että yhdistetyssä kilpailleet. Lisäksi samaan aikaan matkan hiihtivät yhdistetyn osanottajat, jotka eivät osallistuneet erikseen maastohiihtokilpailuun. Reitin lähtö ja maali sijaitsivat olympiastadionilla. Kilpailijat lähtivät matkaan minuutin välein.
Kilpailun voiton vei Ruotsin Sven Utterström, joka voitti maanmiehensä Axel Wikströmin tasan kahdella minuutilla. Pronssille hiihti suomalainen Veli Saarinen.
Innebandymagazinet
Innebandymagazinet on ruotsalainen salibandyyn keskittyvä aikakauslehti. Lehden perusti entinen salibandyn pelaaja Magnus Fredriksson, joka toimii myös lehden päätoimittajana. Ensimmäinen numero ilmestyi kaudella 1997–1998 ja 2000-luvun puolivälissä lehti avasi myös Innebandymagazinet.se sivuston, joka julkaisee päivittäin ajankohtaisia uutisia etupäässä Ruotsin mutta myös muun maailman salibandyuutisista.
Lehti valitsee vuosittain Ruotsin parhaat sekä maailman parhaat salibandyn pelaajat.
Vähä Nurmijärvi
Vähä Nurmijärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Olkkolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Innebandymagazinet
Yksi lehden aikaansaannoksista on tehokkaan peliajan ottaminen lajissa käyttöön niin Ruotsissa kuin kansainvälisestikin. Fredriksson ja Innebandymagazinet yhdessä kansainvälisen salibandyliiton kanssa saivat aikaan myös sen, että maailmanmestaruuskilpailut, jotka vuosiin 2006 ja 2007 asti pelattiin toukokuussa, siirrettiin pelattavaksi joulukuussa.
Vähä Nurmijärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Innebandymagazinet
Miehet
Kausi 2005–2006
Kausi 2006–2007
Kausi 2007–2008
Vuosi 2009
Vuosi 2010
Vuosi 2011
Vuosi 2012
Vuosi 2013
Vuosi 2014
Vuosi 2015
Vuosi 2016
Vuosi 2017
Vuosi 2018
Naiset
Kausi 2006–2007
Kausi 2007–2008
Vuosi 2010
Vuosi 2011
Vuosi 2012
Vuosi 2013
Vuosi 2014
Vuosi 2015
Hokkuspokkus (albumi)
Hokkuspokkus on suomalaisen Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 1995.
Innebandymagazinet
Naiset
Vuosi 2017
Vuosi 2018
Jan Lööf
thumb|Jan Lööf Jan Lööf (s. 30. toukokuuta 1940) on ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. Lööf tunnetaan Felix-sarjakuvistaan sekä peikkokirjoistaan, joita on myös suomennettu. Felixistä tuli 1970-luvulla suosittu useissa maissa, ja Lööf teki myös sarjakuviin perustuvan animaatiosarjan.
Lööf oli myös Romu-Nisse ja hänen ystävänsä-sarjan kantavia voimia.
Vuonna 2009 Lööfin toinen sarjakuva-albumi Felix och det stora upproret pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
RazakSAT
RazakSAT on Malesian avaruusjärjestön kehittämä kaukokartoitussatelliitti, joka laukaistiin 14. heinäkuuta 2009 yhdysvaltalaisella Falcon 1-kantoraketilla Kwajalein atollilta.
Taustaa
RazakSATin edeltäjä oli Malesian ensimmäinen kaukokartoitussatelliitti TiungSAT-1, joka laukaistiin 26. syyskuuta 2000 Dnepr-raketilla Baikonurista. Satelliittihankkeen alkuperäinen nimi oli MACSAT. Se sai pääministeri Mahathir Mohamadilta uuden nimen, joka kunnioittaa itsenäisen Malesian toista pääministeriä Tun Abdul Razakia. RazakSAT kuljettaa elektro-optisia mittalaitteita, kuten "Medium-sized Aperture Camera" eli MAC-kamera. Siinä on yksi pankromaattinen kameraelementti ja viisi multispektraalista. Mittalaite painaa 50 kg ja koko satelliitti 180 kg.
Satelliitti lentää likmain ekvaatoriaalisella matalalla NEqO kiertoradalla.
Bluesway
Bluesway on Juice Leskisen perustama tamperelainen yritys, jonka toimialaksi on merkitty taiteilijatoiminta. Se on kustantanut useita Juice Leskisen levyjä, runokokoelmia, lastenkirjoja ja nuottikirjoja. Leskinen oli ollut osakkaana Mikko Alatalon ja Harri Rinteen kanssa kustannusyhtiössä ALR, joka kustansi Juice Leskinen Slamin ensimmäisen albumin Tauko I. Leskinen erosi yhtiöstä vuonna 1979 ja perusti Blueswaysin.
Encounter (lehti)
Encounter oli Britanniassa ilmestynyt kulttuurilehti, joka ilmestyi vuosina 1953–1991. Sen julkaisija oli Yhdysvaltojen näkemyksiä edistämään perustettu kulttuurijärjestö Congress for Cultural Freedom, ja perustajat olivat runoilija Stephen Spender ja toimittaja Irving Kristol. Jälkikäteen on paljastunut, että lehteä rahoitti CIA ja MI6, joiden ajatuksena oli keskustavasemmistolaisen lehden perustaminen. Lehti vastusti harvoin Yhdysvaltojen poliittisia näkemyksiä, mutta muuten se sai esittää näkemyksiä suhteellisen vapaasti.
Alun epäluulojen jälkeen lehdestä kehittyi merkittävä julkaisu, johon kirjoittivat sellaiset merkittävät kulttuurivaikuttajat kuin Günter Grass, W. H. Auden, Jorge Luis Borges, Italo Calvino, Jean-Paul Sartre ja Bertrand Russell ja myös sellaisten itäeurooppalaisten kirjoittajien tekstejä, joiden näkemykset eivät noudattaneet virallisesti hyväksyttyjä linjoja.
Kun CIA 1967 paljastui rahoittajaksi, päätoimittaja Stephen Spender erosi, koska ilmoituksensa mukaan hän ei tiennyt asiasta. Tuolloin julkaisijajärjestö lakkautettiin ja rahoitus tuli ilmoituksista ja tilausmaksuista. 1980-luvulla sen linja yksiviivaistui ja merkitys väheni, ja velkaisen lehden viimeinen numero ilmestyi 1991.
Urho Teräs
Urho Teräs (7. heinäkuuta 1915 – 8. elokuuta 1990) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Teräs edusti urallaan Turun Urheiluliittoa 1934–1937 ja Turun Palloseuraa 1938–1954. Hän voitti TPS:ssa Suomen mestaruuden 1939, 1941 ja 1949. Kaikkiaan Teräs pelasi 15 kauden aikana 174 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 92 maalia. Hän voitti mestaruussarjan maalikuninkuuden 1943–1944 ja on kaikkien aikojen maalipörssin sijalla 30.
Teräs pelasi maajoukkueessa vuosina 1938–1949 yhteensä 11 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Pelaajauran jälkeen Teräs toimi muun muassa Turun Palloseuran johtokunnassa 27 vuotta.
Teräs voitti TPS:ssa käsipallon SM-kultaa 1944.
Pitkäjärvi (Jämsä, Kaipola)
Pitkäjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Kaipolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 86,4 metriä mpy.
Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa
Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa on vuonna 1923 perustetun Suomen ortodoksisen kirkon johtaja. Ennen Suomen itsenäistymistä Suomessa toimineet arkkipiispat olivat Venäjän ortodoksisen kirkon piispoja, jolloin arkkipiispa oli vain arvonimi.
Suomen itsenäistyttyä, arkkipiispa Hermanista lähtien, on Suomen ortodoksien johtajan tittelinä on ollut Karjalan ja koko Suomen arkkipiispa. Arkkipiispa on toiminut sekä kirkon johtajana että Karjalan hiippakunnan hiippakuntapiispana. Arkkipiispan virka on Suomessa korkeampi kuin metropoliitan virka, toisin kuin Venäjällä. Vuosina 1925–1944 arkkipiispanistuin sijaitsi Sortavalassa, mutta toisen maailmansodan jälkeen se siirrettiin Kuopioon, missä se sijaitsi vuoden 2017 loppuun saakka. Vuodesta 2018 Karjalan hiippakunnan nimi muutettiin Kuopion ja Karjalan hiippakunnaksi.
Vuoden 2018 alusta lähtien arkkipiispan istuin sijaitsee Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksen marraskuussa 2017 tekemän päätöksen mukaan Helsingissä ja arkkipiispan tittelinä on Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa. Arkkipiispan istuin muutti tuolloin Helsinkiin Arkkipiispa Leo jatkaa kuitenkin tehtäviensä hoitamista pääasiassa Kuopiosta käsin aina eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Ystäväsi aina
Ystäväsi aina on suomalaisen Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 1994.
Das
Das on kunta Baixa Cerdanyan comarcassa, Gironan maakunnassa, Katalonian itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 14,6 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 227 (2009). Väestötiheys on 15,6 as./km².
Dasin naapurikunnat ovat Ger ja Fontanals de Cerdanya koillisessa, Alp idässä ja kaakossa, Urús lounaassa, Prats i Sansor lännessä sekä Isòvol luoteessa.
Kunnan alueella sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa romaanista tyyliä edustavat kirkot Església de Santa Maria de Mosoll, Església de Sant Iscle i Sant Victòria de Sanavastre ja Església de Sant Julià de Tartera sekä uusgoottilaista tyyliä edustava kirkko Església de Sant Llorenç.
Asutuskeskukset
Dasin asutuskeskukset ja niiden väkiluvut vuonna 2007:
Lähde:
2 Times Terror
2 Times Terror oli suomalainen industrial metalia soittava yhtye. Sen toiminnan aloittivat vuonna 2006 MC Raaka Pee ja HC CSD. Vuoden 2019 syyskuussa yhtye julkaisi lyhyen ilmoituksen Facebookissa, jossa se kertoi lopettavansa.
Historia
Industrialmusiikkia soittavassa 2TT:ssä on mukana useita metalliartisteja, kuten Zachary Hietala (Tarot), Spellgoth (Turmion Kätilöt, Trollheim's Grott), Hurja (Shade Empire, Chaosweaver, Deathchain), Puijon Perkele (Verjnuarmu), DJ Proteus ja Eric Riekkinen.
RN Sagittario
RN Sagittario oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1936 ja liitettiin laivastoon neljä kuukautta myöhemmin 8. lokakuuta.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1964.
Kaarle IV (Lothringen)
thumb|[[Lothringenin herttua Kaarle IV]] Kaarle IV oli Lothringenin herttua vuosina 1624–1634 ja 1661–1675. Hän taisteli kenraalina keisarillisessa armeijassa kolmikymmenvuotisessa sodassa ja Ranskan-Hollannin sodassa.
Kolmikymmenvuotisen sodan päätyttyä 1648 Kaarle siirtyi Espanjan palvelukseen, mutta joutui epäsuosioon vuonna 1654, ja espanjalaiset vangitsivat hänet. Hän vapautui vankeudesta Pyreneiden rauhan jälkeen 1659.
Vuonna 1661 Nikolaus II luopui vallasta, ja Kaarle nousi uudestaan herttuaksi. 1670 Ludvig XIV miehitti herttuakunnan uudestaan Ranskan–Hollannin sodassa ja Kaarle joutui pakenemaan ja liittyi keisarilliseen armeijaan taistellakseen Ranskaa vastaan.
Kaarlen ulkopolitiikkaa leimasi itsepäinen Ranskan vastustus, joka johtui ranskalaisten yrityksistä sulauttaa Lothringenin herttuakunta osaksi Ranskaa. Hän epäonnistui tavoitteessaan ja kuoli maanpaossa Saksassa palkkasoturina. Kaarlen jälkeläiset saivat herttuakunnan takaisin vasta vuonna 1697 yhdeksänvuotisen sodan päätyttyä, mutta Ludvig XIV miehitti sen uudestaan jo Espanjan perimyssodan aikana.
Ensiaskeleet
Ensiaskeleet (Sony BMG) on Kristian Meurmanin vuonna 2007 julkaisema albumi. Levyn kappaleet ovat kaikki suomenkielisiä covereita. Mukana on muun muassa Vesa-Matti Loirin tulkitsema "Lapin kesä", jonka Meurman esitti myös Idols-finaalissa. Ensiaskeleet nousi Suomen virallisen listan sijalle 2. , ja se ylitti 21. kesäkuuta 2007 eli kahden viikon kuluttua julkaisusta kultalevyyn oikeuttavan 15 000 kappaleen myyntirajan.
NeverSeconds
Suomalaisiakin kouluruoka-annoksia blogissa on ollut, ja Payne on ihastellut ruoan laatua ja varsinkin sitä, että ruoka on maksutonta.
Ensiaskeleet
Meurman tulkitsee myös muun muassa Juice Leskisen sanoittaman "Paperitähdet", Pepe Willbergin "Aamu":n sekä Petri Laaksosen "Täällä Pohjantähden alla". Levyn viimeisellä raidalla olevan Leonard Cohenin "Halleluja":n on kääntänyt ja aiemmin levyttänyt Hector.
NeverSeconds
Blogin avulla Payne on kerännyt rahaa Afrikan lapsille. 15. kesäkuuta 2012 päivätyssä bloggauksessa hän kertoo, että keittolan saamiseksi Malawiin on koossa 45 889,46 puntaa.
Hanhijärvi (Jämsä, Turkinkylä)
Hanhijärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Turkinkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 11,7 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 93,7 metriä mpy.
Panu Toivonen (jalkapalloilija)
Panu Toivonen (s. 26. syyskuuta 1972 Oulu) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Toivonen edusti urallaan Veikkausliigassa Myllykosken Palloa 1992, Turun Palloseuraa 1994–1996, Valkeakosken Hakaa 1998–2003 sekä Vaasan Palloseuraa 1999 ja 2001. Lisäksi hän pelasi myös Oulun Luistinseurassa, Pallo-Iiroissa, FC Oulussa, Tampere Unitedissa ja FC Hämeenlinnassa. Ulkomailla hän vietti puoli vuotta alankomaalaisen SC Heerenveenin riveissä, mutta ei pelannut yhtäkään sarjaottelua. Toivonen voitti Hakassa Suomen mestaruuden 1998 ja Suomen Cupin TPS:ssa 1994 sekä Hakassa 1997 ja 2002. Kaikkiaan Toivonen pelasi yhdeksän kauden aikana 137 Veikkausliigan ottelua.
Toivonen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1994.
Afrikanpikkutiira
Afrikanpikkutiira (Sternula balaenarum) on afrikkalainen tiira. Sen elinympäristö käsittää Atlantin rannikon Namibiasta Etelä-Afrikan Kapmaahan. Se on tavattu pesimäaikana Angolan pohjoisosassa Cabindassa. Se talvehtii pohjoisempana rannikolla, jopa Nigeriassa asti. Hugh Edwin Strickland kuvaili lajin holotyypin Namibian Damaramaasta 1852.
Jukka Turunen
Jukka Turunen (s. 29. tammikuuta 1964 Kuopio) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Turunen edusti urallaan Kuopion Pallotovereita 1980–1985, Kuopion Palloseuraa 1986–1991 ja 1994 sekä Myllykosken Palloa 1992–1993. Hän voitti Suomen Cupin 1989 ja 1992. Kaikkiaan Turunen pelasi 14 kauden aikana 308 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 99 maalia. Hän on kaikkien aikojen maalipörssin sijalla 21.
Turunen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1989–1992 seitsemän maaottelua.
Anne Christopher
Anne Christopher (4. maaliskuuta 1895 Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 10. lokakuuta 2007 Rome, Georgia, Yhdysvallat) oli huomattavan pitkäikäinen yhdysvaltalainen. Hän oli kesäkuussa 2007 112-vuotiaana Georgian osavaltion vanhin, Yhdysvaltain seitsemänneksi vanhin sekä maailman 17. vanhin elossa ollut vahvistettu henkilö.
Christopher muisti viimeisinäkin vuosinaan Wrightin veljesten lennot (1903) ja Titanicin uppoamisen (1912). Hän ei osannut nimetä pitkälle iälleen muita salaisuuksia kuin Jumalan armon sekä hyvän syömisen ja nukkumisen.
Christopher asui vanhainkodissa hyvän aikaa ennen kuolemaansa 112-vuotiaana.
RN Sirio
RN Sirio oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 12. marraskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 16. marraskuuta 1935 ja liitettiin laivastoon 1. maaliskuuta 1936.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1959.
Dmytro Timashov
Dmytro Timashov (, s. 1. lokakuuta 1996 Kirovohrad, Ukraina) on ukrainalais-ruotsalainen jääkiekkoilija. Timashov on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Ukrainalaissyntyinen Timashov muutti Ruotsiin 7-vuotiaana. Hän aloitti jääkiekkoilun Sollentuna HC:ssä ja edusti juniorina myös Nacka HK:ta, josta hän siirtyi 14-vuotiaana kaudeksi 2011–2012 SDE HF:ään. Hän siirtyi kuitenkin kesken kauden Djurgårdens IF:ään, jonka U16-junioreiden paras pistemies hän oli tehoilla 7+8=15. Hän voitti kauden päätteeksi U16 SM:n mestaruuden. Kesken kauden 2012–2013 Timashov siirtyi Djurgårdenista MODO Hockeyn junioreihin, jossa hän voitti kauden päätteeksi sekä J20 SuperElitin että J18 Allsvenskanin hopeaa.
Salavat Julajev Ufa varasi Timashovin 54. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 hän debytoi miesten peleissä. Timashov pelasi MODO:n SHL-joukkueessa kolme ottelua, joissa hän teki yhden syöttöpisteen. Hän teki SHL-debyyttinsä 1. lokakuuta 2013 HV71:tä vastaan. Timashov pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhteensä kymmenen ottelun verran lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskanin Mora IK:ssa ja IF Björklövenissä. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin MODO:n J20-junioreissa, joiden paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Timashov oli tehoilla 12+29=41. Hän vahvisti myös seuran J18-junioreita, jossa hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden.
QMJHL-joukkue Québec Remparts varasi Timashovin 95. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015 ja oli Rempartsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 19+71=90. Timashov palkittiin koko QMJHL:n parhaana tulokkaana Michel Bergeron Trophylla ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden, President's Cupin. Memorial Cup -turnauksessa Timashov jakoi Rempartsin sisäisen maalipörssin voiton Adam Ernen kanssa kolmella osumallaan.
Toronto Maple Leafs varasi Timashovin NHL:ään viidennellä kierroksella 125. pelaajana vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Hän teki saman vuoden marraskuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Kesken kauden 2015–2016, tammikuussa 2016, Québec Remparts kauppasi Timashovin Shawinigan Cataractesiin vaihdossa kesän 2017 ensimmäisen ja kolmannen kierroksen sekä kesän 2018 kolmannen kierroksen varausvuoroon. Timashov sijoittui QMJHL:n kevään 2016 pudotuspelien pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 13+15=28.
Helmikuussa 2020 Timashov siirtyi waiwers-listan kautta Detroit Red Wingsin organisaatioon.
Joulukuussa 2020 Red Wings kauppasi Timashovin pelaajaoikeudet New York Islandersiin.
MultiFinder
MultiFinder on Mac OS -käyttöjärjestelmien laajennus, joka mahdollistaa yhtäaikaisen moniajon. Se esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1988, System Software 5:ssä, ja se yleistyi System Software 6:n myötä. Se oli yksi merkittävimmistä uudistuksista Mac OS -sarjaan, koska aikaisemmat versiot olivat pystyneet ajamaan vain yhtä ohjelmaa kerrallaan, vaikka usean ohjelman pitäminen auki yhtä aikaa olikin mahdollista Switcher -ohjelman avulla. System 7 -käyttöjärjestelmässä MultiFinder kuului pakettiin. Se oli järjestelmän osa aina Mac OS X:ään asti.
MultiFinder toimii jakamalla prosessoriajan sovellusten kesken. Ohjelmat voivat myös ilmoittaa MultiFinderille tarvitsemansa muistin määrän, jotta MultiFinder osaa jaa sen parhaalla tavalla.
Desk Accessories
Ensimmäisessä Macintoshissa oli Desk Accessories -niminen apuohjelmajärjestelmä, jota pystyttiin ajamaan yhtä aikaa muiden ohjelmien kanssa. Tällaisten apuohjelmien toiminta oli kuitenkin hyvin rajoitettua, koska ne eivät voineet käyttää kovin paljon RAM-muistia. Apple ei kovin paljon painottanut tämän ominaisuuden kehitystä, vaikka se oli melko suosittu, mikä opastikin ohjelmoijia luomaan moniajojärjestelmiä.
Switcher
Apple julkaisi vuonna 1986 Mac Plus -tietokoneen, jossa oli 1 Mt RAM-muistia. Näinkin suuri määrä muistia oli hyvä pohja moniajolle, jonka toteutti ensimmäisen kerran Andy Hertzfeld, Switcher -ohjelmallaan. Kyseinen ohjelma julkaistiin vuonna 1985. Se jakoi muistin pienempiin osiin, joihin sitten voitiin ladata ohjelmia. Käyttäjä pystyi vaihtamaan ohjelmaa valikkorivillä olevan pienen painikkeen avulla. Ohjelmaa vaihdettaessa nykyinen ohjelma liukui vaakasuunnassa pois näytöltä ja valittu ohjelma liukui sisään. Ohjelmat eivät vaatineet mitään erityismuutoksia toimiakseen Switcherin kanssa. Switcher ei kuitenkaan varsinaisesti ajanut ohjelmia yhtä aikaa, sillä passiiviset ohjelmat eivät suorittaneet mitään toimintoja, mutta niiden muisti pysyi samana. Aktivoidessa suoritusta jatkettiin samasta kohdasta, mihin oli lopetettu.
Heilanjärvi
Heilanjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Heilan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 10,4 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,7 metriä mpy.
Päivi Kairamo
Päivi Kairamo (aiemmin myös Kairamo-Hella, s. 10. huhtikuuta 1964) on suomalainen diplomaatti ja virkamies. Hän on työskennellyt Genevessä Suomen YK:n pysyvän edustuston päällikkönä 1. heinäkuuta 2012 alkaen. Kairamo aloitti Suomen suurlähettiläänä Turkissa 1. syyskuuta 2016.
Kairamo on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1990 ja aloitti uransa työministeriössä vuonna 1991. Kairamo työskenteli ministeriössä hallitussihteerinä vuoteen 1995. Ulkoasiainministeriössä Kairamo työskenteli kaupallisena neuvoksena 1995–1997 ja 1998 sekä eduskunnassa sosiaali- ja terveysvaliokunnan valiokuntaneuvoksena 1997.
Vuosina 1998–2000 Kairamo toimi erityisasiantuntijana Suomen pysyvässä EU-edustustossa. Hän työskenteli Euroopan komission virkamiehenä 2000–2005. Kairamo oli tasavallan presidentin ulkopoliittinen neuvonantaja 2005–2009 ja tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkö 2009–2012.
Puoluekannaltaan Kairamo on sosialidemokraatti. Kairamon isä oli Suomen Sosialidemokraatti -lehden entinen päätoimittaja Aimo Kairamo.
Operail
Operail (vuosina 2009–2018 EVR Cargo) on virolainen Virossa, muualla Baltiassa, Venäjällä ja Suomessa tavaraliikennettä sekä tavaravaunujen ja veturien vuokrausta harjoittava rautatieyhtiö. Operail on Viron suurin tavaraliikennöitsijä. Sen omistaja on Viron valtio. Suomessa toimii kolme konsernin yhtiötä.
thumb|right|280px|EVR Cargon amerikkalaista alkuperää oleva veturi.
Toiminta Virossa
Operail on tavaraliikennöitsijä sekä tavaravaunujen ja vetureiden vuokraaja. Suurin osa yhtiön liikenteestä (71 % vuonna 2019) on kauttakulkuliikennettä Muugan ja Sillamäen satamien kautta.
Yhtiön kuljettama tavaramäärä oli vuonna 2019 13,2 milj. tonnia. Määrä nousi vuodesta 2018 0,2 milj. tonnia. Rahdista 8,1 milj. tonnia oli Venäjän-kauttakulkuliikennettä ja 1,6 milj. tonnia Valko-Venäjän-liikennettä. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2019 75 miljoonaa euroa.
Junakalusto
Operaililla on 64 veturia ja 3 500 tavaravaunua.
Operail Suomessa
Operaililla on Suomessa rekisteröityneenä kolme yritystä: AS Operail, Operail Leasing Finland Oy ja Operail Finland Oy.
Operail
Virolainen AS Operail harjoittaa Suomessa huolinta- ja rahtaustoimintaa.
Operail Leasing Finland
Operail Leasing Finland Oy vuokraa tavaravaunuja Suomessa toimivien teollisuusyritysten käyttöön. Yhtiö on toiminut vuodesta 2019 alkaen.
Operail Finland
Operail Finland Oy on tavaraliikenteen harjoittaja. Se aloitti kaupallisen liikenteen 3. marraskuuta 2020. Yhtiö on hankkinut yhdeksän Dr20-dieselveturia sekä yhden Dr21-dieselveturin. Dr20-vetureita testattiin elokuussa 2020 muun muassa Savon radalla.
Vetäytyminen Suomesta
Lokakuussa 2022 Operail ilmoitti vetäytyvänsä Suomesta. Vetäytymisen syynä kerrottiin olevan toiminnan keskittäminen yhtiön kotimaahan.
Tammikuussa 2023 Nurminen Logistics ilmoitti ostavansa Operail Finlandin ja siirtävän omistuksen North Rail Holding oy:n alaiseksi.
Kulikovon taistelu
Kulikovon taistelu oli venäläisten ja Kultaisen ordan joukkojen välillä Kulikovon niityllä 8. syyskuuta 1380 käyty taistelu, joka päättyi venäläisten voittoon.
1370-luvulla voimistunut Moskovan suuriruhtinaskunta ryhtyi johtamaan venäläisten taistelua mongolivalloittajia vastaan. Kultaisen ordan johtoon kohonnut kenraali Mamai päätti palauttaa sen vallan Venäjällä. Hän kokosi noin 100 000–150 000 miehen sotajoukon, johon mongolien ja tataarien lisäksi kuului myös tšerkessejä, osseetteja, armenialaisia, Volgan seudun kansoja sekä Krimin genovalaisia palkkasotureita. Mamain liittolaisena toimi Liettuan suuriruhtinas Jagello.
Kuultuaan ordan joukkojen liikkeistä kesäkuun lopussa Moskovan suuriruhtinas Dmitri Ivanovitš Donskoi ryhtyi keräämään venäläisiä sotajoukkoja Moskovassa ja Kolomnassa. 100 000–150 000 miehen armeijaan kuului moskovalaisia ja Moskovan ylivallan tunnustaneiden ruhtinaskuntien sotilaita. Novgorodin, Tverin, Nižni Novgorodin, Rjazanin ja Smolenskin joukot eivät osallistuneet sotaretkeen.
Venäläiset kohtasivat kenraali Mamain joukot Donin yläjuoksulla Kulikovon niityllä. Perimätiedon mukaan taistelu alkoi venäläisten ja tataarien sankareiden Aleksandr Peresvetin ja Tšelubein kaksintaistelulla, jossa molemmat saivat surmansa. Varsinaisessa taistelussa venäläiset tuhosivat Mamain joukot, joiden vetäytymistä he seurasivat 50 kilometrin matkan verran.
Vaikka Kulikovon taistelu ei vielä vapauttanutkaan Venäjää mongolivallasta, se heikensi suuresti Kultaista ordaa ja nopeutti sen hajoamista. Taistelun seurauksena Moskovan suuriruhtinaiden asema Venäjällä voimistui huomattavasti.
RN Vega
Valmistus
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1936 ja liitettiin laivastoon neljä kuukautta myöhemmin 12. lokakuuta.
Palvelus
Alus upotettiin 10. tammikuuta 1941.
Melonta kesäolympialaisissa 2016 – miesten koskimelonnan kajakkiyksikkö
Miesten kajakkiyksikkö Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 8. – 10. elokuuta Estádio Olímpico de Canoagem Slalomissa. Kilpailuun osallistui 21 melojaa. Olympiakultaa voitti isobritannialainen Joseph Clarke. Toiseksi sijoittui slovenialainen Peter Kauzer ja kolmanneksi tšekkiläinen Jiří Prskavec.
Aikataulu ja radat
Ensimmäinen kierros käytiin 8. elokuuta. Ensimmäinen kierros koostui kahdesta erästä, joista paras tulos jäi voimaan. Välierät ja finaali melottiin 10. elokuuta. thumb|center|800px|Rata ensimmäisellä kierroksella. Punaisella on merkitty vastavirtaan mentävät portit, vihreällä myötävirtaan. thumb|center|800px|Rata välierissä ja finaaleissa.
Sydän tietää
Sydän tietää on suomalaisen Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 1990.
Nicola Mancino
frame|Nicola Mancino Nicola Mancino (synt. 15. lokakuuta 1931 Montefalcione) on italialainen poliitikko, joka on toiminut muun muassa Italian sisäasiainministerinä ja senaatin puheenjohtajana. Hän edustaa Italian kansanpuoluetta (Partito Popolare Italiano).
Hän oli virkaatekevänä Italian tasavallan presidenttinä kolmen päivän ajan toukokuussa 1999 presidentti Oscar Luigi Scalfaron erottua muutamaa päivää ennen virkakautensa päättymistä.
Lifan Group
thumb|Lifan logo Lifan Industry (Group) Co., Ltd. tai Lifan Group tai Lifan on 1992 perustettu kiinalainen, yksityisomisteinen yritys, joka valmistaa moottoripyöriä, autoja, mopoja ja moottoreita. Holdingyhtiönä toimivalla emoyrityksellä (Chongqing Lifan Holdings Co., Ltd.) on lähes 13 000 työntekijää. Se on listattu useasti Kiinan 500 kärkiyrityksen joukkoon. Tytäryhtiön (Lifan Group) osake noteerataan Shanghain pörssissä (sse: 601777).
Ressu Mattila
Ressu Mattila, käyttänyt myös nimeä Esa Hongisto, on Pablo Ounaskarin esittämä kuvitteellinen henkilö saippuasarjassa Salatut elämät, jossa hän esiintyi vuodesta 2019 lähtien. Ressu poistui sarjasta syksyllä 2020, koska hahmo ei kokenut olevansa valmis aviomieheksi ja isäksi.
Perhe
Ressun vanhemmat ovat Ismo Laitela ja Salla Mattila-Taalasmaa. Oletettavasti Ressu sai alkunsa hieman ennen hänen vanhempiensa avioeroa. Ismon ja Sallan erottua kaksikko ei pitänyt yhteyttä, eikä Salla näin ollen ottanut yhteyttä saadessaan tietää raskaudestaan. Ismo tapasi salatun poikansa ensimmäistä kertaa tämän ollessa jo täysi-ikäinen. Tätä ennen Ressu asui Turussa yhdessä äitinsä sekä tämän miesystävän Jarkko Peltosen kanssa. Ressulla on isänsä puolelta veli, Kalle Laitela, sekä sisko Miia Laitela, jota Ressu ei kuitenkaan ehtinyt koskaan tavata, sillä Miia kuoli aivokasvaimeen jo vuosia ennen Ressun syntymää. Tavattuaan isänsä muutti Ressu tämän luo asumaan. Hän asui yhdessä isänsä Ismo Laitelan sekä veljensä Kalle Laitelan kanssa kunnes lähti sarjasta. Ressu on Toivo Taalasmaan biologinen isä.
Ensivaiheet Pihlajakadulla
Ressu nähtiin ensimmäistä kertaa tämän ollessa Delismossa asiakkaana. Kaupan omistaja Ismo Laitela hermostui pojalle tämän pudotettua pähkinöitä maahan. Hermostumisensa takia Ismo kärsi huonosta omastatunnosta, jonka takia Ismo päätti palkata Ressun töihin Delismoon. Tällöin Ressu valehteli nimekseen Esa Hongisto salatakseen oikean henkilöllisyytensä. Totuus paljastui Ismon ja Jutta Laitelan häissä, jonne Ressun äiti Salla saapui julistamaan totuuden Ismon salatusta lapsesta. Ismon oli pitkään vaikea suhtautua Ressuun omana poikanaan, ja kaksikko otti yhteen useita kertoja.
Pihlajakadulle saapumisensa jälkeen Ressu ihastui välittömästi silloiseen työkaveriinsa Aino Kaukovaaraan, mutta tämä kehotti Ressua hankkimaan ikäistään seuraa. Tämän jälkeen Ressu ihastui isänsä entisen vaimon tyttäreen Sanni Pohjoseen, mutta tämä torjui Ressun ja päätyi palaamaan yhteen entisen aviomiehensä Tale Taalasmaan kanssa.
Ressu muutti pian tutustuttuaan Ismoon tämän luo asumaan, mutta toistuvien riitojen ja erimielisyyksien takia hän muutti pian pois ja irtisanoutui töistään. Muutettuaan pois Ismon luota Ressu oli jonkin aikaa kodittomana. Tänä aikana Ressu asui ystävänsä Benjamin Taalasmaan isän Kari Taalasmaan autokorjaamolla ja elätti itsensä varastelemalla kalliita viinejä Aki Nikkisen yritykseltä. Ressun jäätyä kiinni viinivarkauksista hän muutti asumaan Taalasmaiden luo. Kun Ismo sai tietää poikansa asuvan Taalasmailla, pyysi hän Ressua muuttamaan takaisin luokseen.
Ressu tutustuu teiniporukkaan ja suhde Nellaan
Muutettuaan takaisin Ismon luo Ressu sai asiansa pian järjestykseen. Hän tutustui samassa talossa asuviin teineihin Benjamin Taalasmaahan, Viola Heleniukseen, Nella Tammiseen, Severi Sieviseen sekä tämän silloiseen tyttöystävään Anna Ihalaiseen ja alkoi viettämään aikaa heidän kanssaan. Ressu kiinnostui etenkin Nellasta, joka oli jo aiemmin näyttänyt ihastuksen merkkejä. Aiemmin Ressu oli käyttänyt Nellan tunteita hyväkseen tehdäkseen silloisen ihastuksensa Aino Kaukovaaran mustasukkaiseksi. Nella ja Ressu päätyivät viettämään paljon aikaa yhdessä ja he olivatkin hyvin läheisissä tunnelmissa nuorten yhteisissä 18-vuotissyntymäpäiväjuhlissa, joiden aikana he pakenivat baarin WC-tiloihin, joista he jonkin ajan kuluttua palasivat hiukset sotkuisina. Nellan vanhemmat sekä Ressun isä Ismo eivät olleet innoissaan nähdessään kaksikon myöhemmin suutelemassa, mutta nuorten vakuutettua, että heidän välillään oli pelkästään ystävyyttä, jättivät heidän vanhempansa heidät rauhaan. Ressu ja Nella eivät ole sopineet varsinaisesta seurustelusta eikä Ressu ole varsinaisesti sanonut olevansa ihastunut Nellaan. Suudelmia on kuitenkin vaihdettu myös Ressun aloitteesta.
Jonkin ajan kuluttua Nella sai tietää olevansa raskaana omien sanojensa mukaan Ressulle. Severi paljasti asian epähuomiossa ollessaan humalassa, mutta Ressu luuli kuulleensa Severin kertovan, että Nellan olisi Ranskassa. Koska Ressu ei edelleenkään tiennyt Nellan odottavan lasta hänelle, päätyi hän illan päätteeksi sänkyyn Anna Ihalaisen kanssa.
Myöhemmin Nellan ja Severin tultua Ismon kaupalle ostamaan herkkuja elokuvaa varten Nella meni oksentamaan takahuoneeseen. Kalle kertoi aluksi vitsillä, että Nella voi olla raskaana. Lopulta Ressu sai tietää asiasta Nellan kerrottua raskaudestaan hänelle. Saman uutisen kuuli myös Ismo joka oli juuri palannut lapsuuden kodistaan Enosta.
Ressu ja Anna alkoivat myöhemmin seurustelemaan. Suhde ei ehtinyt kestää edes vuorokautta, kunnes Anna sai kuulla Nellan raskaudesta ja jätti Ressun. Tämän jälkeen Ressu ymmärsi haluavansa olla isä lapselleen. Hän päätyi kosimaan Nellaa, mutta kosinta keskeytyi, kun Ismo ja Lasse Sievinen pamahtivat paikalle ja Nella juoksi pois ovet paukkuen. Ressun kosittua Nellaa uudestaan Nella suostui ja pariskunta päätti mennä naimisiin.
Lähtö Pihlajakadulta
Nella ja Ressu aikoivat mennä naimisiin samana päivänä Nellan vanhempien kanssa, mutta häät keskeytyivät Evan ja Jirin ongelmien takia. Nella ja Ressu olivat aikeissa astella uudelleen alttarille, mutta Ressu ei kokenut olevansa valmis isäksi ja aviomieheksi, joten hän jätti Nellan kirjeellä hetkeä ennen vihkimistä. Ressu päätti lähteä Pihlajakadulta ja näin ollen olla osallistumatta lapsensa kasvatukseen.
William Rapuzzi
William Charles Rapuzzi (s. 5. helmikuuta 1990 Anchorage, Alaska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Slovkian Tipos Extraliga-joukkue HC Slovan Bratislavassa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Rapuzzi laukoo oikealta.
Ura
Rapuzzi syntyi ja kasvoi Alaskan Anchoragessa, mutta hän siirtyi jo teini-ikäisenä Michiganiin Belle Tiren junioreihin. Green Bay Gamblers varasi Rapuzzin 62. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2008. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2008–2009, jolloin Rapuzzi oli Gamblersin neljänneksi paras pistemies tehoilla 21+30=51. Vuodet 2009–2013 hän kävi Colorado Collegea. Junior -vuotenaan 2011–2012 Rapuzzi toimi joukkueen varakapteenina. Senior -vuotenaan 2012–2013 hän jakoi tehoilla 15+20=35 CC:n sisäisen maalipörssin toisen sijan Alex Krushelnyskin kanssa edellään vain Rylan Schwartz sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Rapuzzi valittiin kauden päätteeksi WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen.
Syyskuussa 2013 Rapuzzi teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin kanssa. Hän osallistui samana syksynä myös AHL-joukkue Texas Starsin harjoitusleirille. Rapuzzi oli kaudella 2013–2014 tehoilla 16+42=58 Steelheadsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 16+42=58. Hänet palkittiin kauden päätteeksi ECHL:n vuoden tulokkaana John A. Daley Trophylla ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2014–2015 Rapuzzi siirtyi Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle National League B:n EHC Vispiin. Hän oli tehoilla 24+42=66 joukkueen paras maalintekijä James Desmaraisin ja Tomáš Dolanan kanssa sekä koko sarjan toiseksi paras pistemies Desmaraisin jälkeen. Pudotuspeleissä Rapuzzi oli Vispin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+4=5. Helmikuussa 2015 seura lainasi hänet sarjatasoa ylemmäs National League A:n Rapperswil-Jona Lakersiin, jossa Rapuzzi pelasi yhden playout-ottelun. Kaudella 2015–2016 hän jatkoi Vispissä. Rapuzzi oli tehoilla 26+27=53 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Corey Locken kanssa edellään vain Julian Schmutz. Hän sijoittui koko NLB:n maalipörssissä neljänneksi sekä jakoi pistepörssin viidennen sijan Locken ja HC La Chaux-de-Fondsin Dominic Forgetin kanssa. Pudotuspeleissä Rapuzzi oli neljällä osumallaan Vispin paras maalintekijä Niki Altorferin kanssa. Maaliskuussa 2016 Visp lainasi hänet NLA-joukkue EV Zugiin, jossa Rapuzzi pelasi kaksi playoff-ottelua.
Rapuzzi palasi kaudeksi 2016–2017 taas Vispin vahvuuteen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 26+29=55. Rapuzzi jakoi NLB:n maalipörssin seitsemännen sijan HC Red Icen Jacob Berglundin kanssa. Marraskuussa 2017 hän siirtyi loppukauden 2017–2018 kattavalla sopimuksella Norjan GET-ligaenin Stavanger Oilersiin oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Kaudeksi 2018–2019 Rapuzzi siirtyi 1+1-vuotisella ja syyskuun loppuun asti kestävän try-outin sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Häntä oli houkuttelemassa joukkueeseen Oilersin apuvalmentajana toiminut Olli Hällfors, joka siirtyi Sportin A-nuorten päävalmentajaksi. Rapuzzi sai lokakuussa koejaksonsa päätteeksi jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2019–2020 Rapuzzi siirtyi vuoden mittaisella sopimukselal monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:hen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Rapuzzi oli tehoilla 15+12=27 Dornbirnin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Emilio Romigin jälkeen. Syyskuussa 2020 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Ahvenlammi (Jämsä, Heila)
Ahvenlammi on Keski-Suomessa Jämsässä Heilan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,2 metriä mpy.
RN Libra
RN Libra oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 7. joulukuuta 1936. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1937 ja liitettiin laivastoon 19. tammikuuta 1938.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1964.
Missä milloin vaan
Missä milloin vaan on suomalaisen Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 2012.
Isabella Leonarda
alt=Italialainen säveltäjä Isabella Leonarda (1620-1704)|pienoiskuva|Isabella Leonarda Kuva muokattu Victuallersin latauksesta. Isabella Leonarda (6. syyskuuta 1620 – 25. helmikuuta 1704) oli italialainen säveltäjä ja nunna. Hän vietti pääosan elämästään Novarassa.
Leonarda kuului aikansa harvoihin kuuluisuuteen nousseisiin naissäveltäjiin. Hän julkaisi yli parisataa teosta, joista huomattava osa on motetteja. Ainoa täysin soittimellinen kokoelma Sonate a 1, 2, 3, 4 istromenti op. decima sesta julkaistiin Bolognassa vuonna 1693.
Isabella Leonarda kuoli Novarassa 83 vuoden iässä.
Tausta
Isabella Leonarda, italialainen barokkisäveltäjä, oli kotoisin Novarasta ja vietti siellä suurimman osan elämästään. 16-vuotiaana hän siirtyi kotikaupungissaan sijaitsevaan Collegio di Sant'Orsolan ursuliiniluostariin, jossa hän asui kuolemaansa asti. Leonarda tunnetaan luostarissa kirjoittamistaan lukuisista sävellyksistä. Hänestä tulikin yksi aikansa tuotteliaimmista naissäveltäjistä.
Anna Isabella Leonarda, joka tunnetaan myös nimellä Isabella Calegari syntyi 6. syyskuuta 1620. Hänen vanhempansa olivat Giannantonio Leonardija hänen vaimonsa Apollonia Sala. Leonardit olivat vanhaa ja näkyvää alempaan aateliin kuuluvaa novaralaista sukua, jonka jäsenet olivat tärkeitä kirkon ja yhteiskunnan virkamiehiä ja palatsiritareita. Isabellan isä, jolla oli kreivin arvonimi, oli lakitieteen tohtori.
Vuonna 1636 Leonardasta tuli nunna Collegio di Sant'Orsolan ursuliiniluostariin Novaraan. Hänen perheellään oli läheiset suhteet Sant'Orsolaan ja he avustivat sitä. On arveltu, että Leonardan vaikutusvalta luostarissa olisi voinut johtua siitä. Hänen johtoasemastaan Sant'Orsolassa kertovat hänen tehtävänimikkeensä madre (äiti) (1676), superiora (abbedissa) (1686), madre vicaria (vara-abbedissa) (1693) ja consigliera (neuvonantaja tai ohjaaja) (1700).
Leonarda oli kotikaupungissaan arvostettu säveltäjä, mutta hänen musiikkiaan tunnettiin ilmeisen vähän muualla Italiassa. Syyksi tähän on esitetty, että hän sävelsi vain kirkkomusiikkia toisin kuin esim. Francesca Caccini (1587–1641) ja Barbara Strozzi (1619–77), jotka sävelsivät pääasiassa maallista laulumusiikkia. Hänen julkaistut sävellyksensä kattavat 60 vuotta, alkaen vuonna 1640 ilmestyneistä vuoropuheluista Sic ergo anima animae (Sieluni kaipaa?) ja Ah domine Iesu (Oi Herra Jeesus) ja päättyen Mottetti voce solaan (Yksiääninen motetti) vuonna 1700. Leonarda kirjoitti lähes kaksisataa sävellystä kyseisenä ajanjaksona. Hänen teoksistaan ilmestyi kuitenkin ennen vuotta 1670 vain edellä mainitut kaksi vuoropuhelua, jotka Gasparo Casati julkaisi. Onkin päätelty, että hän alkoi säveltää säännöllisesti vasta yli 50-vuotiaana alkaen julkaista teoksia, jotka nykyisin tunnetaan.
Koska hänen tyylissään ei kuitenkaan näy merkkejä luovasta tauosta, on myös mahdollista, että hän valikoi julkaisuihin jo aiemmin säveltämiään teoksia. Tätä olettamusta tukee myös teosten siisti ja tasapainoinen järjestys.
Musiikkiura
Barokkikauden Italiassa vuosina 1566–1700 julkaisukynnyksen ylitti ainakin 23 naissäveltäjää Isabella Leonarda oli yksi tuotteliaimmista ja kirjoitti elämänsä aikana noin 200 sävellystä
Opinnot ja opetustyö
Leonardan musiikillisesta koulutuksesta ennen Sant'Orsolaan saapumista ei tiedetä paljoa, vaikka yleisesti uskotaan, että hänellä on ehkä ollut musiikkikoulutus perheen korkean sosiaalisen ja taloudellisen aseman takia. Koska Gasparo Casati (1610–1641), joka oli lahjakas, vaikkakin vähän tunnettu, säveltäjä ja Novaran katedraalin maestro di cappella (kuoronjohtaja tai kapellimestari) vuodesta 1635 kuolemaansa asti, julkaisi v. 1640 kokoelmassaan Terzo libro di sacri concenti (Kolmas kirja pyhiä kuorolauluja kahdelle, kolmelle ja neljälle äänelle) Leonardan varhaisimmat tunnetut sävellykset, kaksi dramaattista vuoropuhelua Sic ergo anima animae ja Ah domine Iesu, on arveltu, että Leonarda olisi myös opiskellut Casatin johdolla.
Ursuliinit olivat opettamiseen sitoutunut sääntökunta ja luostarilla oli yläkoulu. Vuodelta 1658 olevassa asiakirjassa Leonardasta käytetään nimitystä magistra musicae (musiikinopettaja). Saman asiakirjan mukaan luostarissa oli yksitoista moniäänisesti laulavaa nunnaa ja Leonarda itsekin taitava laulaja. Nähtävästi Leonarda kirjoitti monet sävellyksistään nunnien laulettavaksi luostarissa ja muokkasi niitä myöhemmin muualla esitettäviksi.
Sävellykset
alt=|pienoiskuva|Isabella Leonarda: Messuja ja motetteja op. 18, 1696, nimiösivu. Kuva: Museo internazionale e biblioteca della musica di Bologna Leonardan tuotannossa ovat edustettuina miltei kaikki kirkkomusiikin tyylilajit: yksi- ja moniääniset moteteiksi kutsutut kuoroteokset ja kirkkokonsertot, latinankieliset vuoropuhelut, psalmit, responsoriot (liturgiset vuorolaulut), Marian kiitosvirret, litaniat (papin johtamat rukoukset) ,messut ja kirkkosonaatit. Lisäksi hän sävelsi solistille ja continuolle, kuorolle ja jousille. Leonarda sävelsi myös joitakin kansankielisiä hartaita yksinlauluja. Opus 16 oli historiallinen, koska se sisältää ensimmäiset naisen julkaisemat sonaatit.
Vaikka Leonarda sävelsi eniten latinankielisiä motetteja, hänen merkittävimpinä teoksinaan pidetään sonaatteja. Hän oli ensimmäinen nainen, joka julkaisi sonaatteja ja sävelsi niitä lukuisia elämänsä aikana. Ensimmäiset 11 sonaattia ovat kahdelle viululle, sellolle ja uruille. Niistä sonaatit 1, 3, 4, 7 ja 8 koostuvat useista yhtä tärkeistä osista niin että jokaisella kolmesta soittimesta on vähintään yksi soolojakso. Viimeinen kahdestoista sooloviululle ja uruille on Leonardan ainoa soolosonaatti ja yksi hänen tunnetuimmista sävellyksistään. Seitsenosaisen sonaatin kaksi hidasta osaa antavat tilaa improvisoidulle koristelulle.
Leonardan sävellyksien käsikirjoituksia ei ole säilynyt, mutta nuottijulkaisuja on löytynyt eri puolilta Italiaa ja Eurooppaa. Usein niistä puuttuu osia, mikä kertoo siitä, että niitä on käytetty. Ranskalainen säveltäjä Sébastien de Brossard (1655–1730), joka arvosti suuresti Leonardaa, hankki useita hänen teoksiaan, ja ne ovat nykyisin Ranskan kansalliskirjastossa.
Musiikillinen tyyli
Vaikka naisten musiikkiopinnoille asetettiin rajoituksia, Leonarda oli saanut opetusta kontrapunktissa ja käyttää sitä monissa teoksissaan. Barokin aikana säveltäville nunnille oli tyypillistä vanhojen tekstien henkilökohtainen ja tunnepitoinen käsittely, joka kuvasti heidän hartauselämäänsä ja omistautumistaan luostarikutsumukselle. Yksinkertainen koraalilaulu antoi tilaa uudelle moniäänisyydelle ja laulutaituruudelle, joka vetosi kuuntelijoihin luostarin ulkopuolellakin Kirkkosävellajit vaihtuivat duureihin ja molleihin perustuvaan tonaalisuuteen. Myös Isabella Leonarda käytti 1650-luvulla suosittua hyvin ilmeikästä ja eloisaa sävellystyyliä, jossa lyyrisen sointuvat ja dramaattisen energiset osuudet vaihtelevat. Motettien tekstit ovat tunteisiin vetoavia ja luultavasti Leonarda itsekin kirjoitti niitä Perinteisimpiä ovat hänen neliääniset liturgiset teoksensa, joissa soittimena on ainoastaan urut. Yksi- ja moniääniset motetit ovat nykyaikaisempia ja muistuttavat kamarikantaatteja. Niissä hän käyttää viulua ja urkucontinuoa, tehokeinoina kekseliästä harmoniaa, kertauksia ja barokkityyliin kuuluvaa sävelmaalailua
Leonardan sonaatit ovat epätavallisia rakenteeltaan ja poikkesivat Arcangelo Corellin kehittämästä kirkkosonaatin (sonata da chiesa) neliosaisesta rakenteesta, jossa hitaat ja nopeat osat seuraavat toisiaan vuorotellen. Leonardan sonaateissa osien lukumäärä vaihtelee vain neljästä (sonaatit no 6 ja no 9) jopa kolmeentoista (sonaatti no 4), eivätkä hänen neliosaiset sonaattinsakaan noudata hidas, nopea, hidas nopea -käytäntöä. Lisäksi Leonarda käyttää kertauksia omaperäisellä tavalla. Sonaatti no 5 on säännöllisin, sonaatissa no 10 on kaksi kertausta ABCDEBDFBG. Sonaatissa no 4 on epätavallinen rakenne ABCDEFGHIJI'J'I '/'. Sonaattien osat ovat pääasiassa kolmea tyyppiä : nopeat kaksi-iskuiset canzonaperinteeseen pohjautuvat osat, joissa eri soittimet jäljittelevät toistensa sävelkulkuja, ja kaksi-iskuiset hitaat, ilmeikkäät, melodiasta ja säestyksestä koostuvat osat, joissa on nähty yhteys toccataan ja resitatiiviin, sekä nopeat kolmi-iskuiset, tanssinomaiset melodiaan ja säestykseen perustuvat osat.
Sävellyksien omistuskirjoitukset
Lähes kaikissa Leonardan teoksissa on kaksinkertainen omistus – yksi Neitsyt Marialle ja yksi korkea-arvoiselle aikalaiselle. Näihin lukeutuivat Milanon arkkipiispa, Novaran piispa ja keisari Leopold I. , joilta saatava taloudellinen tuki oli tuostarille tärkeää. Kaksi motettia omistettu oman luostarin muusikkonunnille, kaksi muiden yhteisöjen nunnille, jotka todennäköisesti lauloivat niitä. Eräässä omistuksessaan Leonarda totesi kirjoittavansa musiikkia ei saadakseen kiitosta maailmalta, vaan jotta kaikki tietäisivät hänen olevan omistautunut Neitsyt Marialle. Leonarda huomautti myös Opus 10: n omistuksessaan, että hän kirjoitti musiikkia vain lepoaikana välttääkseen laiminlyömästä hallinnollisia tehtäviään luostarissa. Tämä ei tue otaksumia, joiden mukaan Leonarda saattoi käyttää tavallista enemmän aikaa säveltämiseen hallintoasemansa vuoksi.
Nuottijulkaisuja
(nuottijulkaisut Italian kansalliskirjaston kokoelmassa )
Isabella Leonarda, Due Motetti teoksessa Il Terzo libro de sacri concenti a 2. 3. e 4. voci di Gasparo Casati Maestro di Cappella nel Duomo di Nouara, Venetia, Bartolomeo Magni, 1640, SBN IT\ICCU\MUS\0156951. (Kaksi motettia kuoronjohtaja Gasparo Casatin nuottijulkaisussa Kolmas kirja pyhiä kuorolauluja kahdelle, kolmelle ja neljälle äänelle)
Isabella Leonarda, Sacri concenti a una, due, tre, et quattro voci: op. 3, Milano, fratelli Camagni alla Rosa, 1670, SBN IT\ICCU\MUS\0152867. (Pyhiä kuorolauluja yhdelle, kahdelle, kolmelle ja neljälle äänelle, op. 3)