cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jean-Baptiste Biot
Biot ja Félix Savart julkaisivat vuonna 1820 Biot’n ja Savartin lain, joka osoittaa sähkövirtaa ympäröivän magneettikentän riippuvuuden etäisyydestä johtimesta.
Ioniselektiivinen elektrodi
Ioniselektiivinen elektrodi toimii galvaanisen kennon tavoin. Kyseessä on potentiometrinen menetelmä, jossa mitataan sähköparien (anodi ja katodi) välistä jännitettä.
Määritelmä
Jossa on standardipotentiaali,
R on moolinen kaasuvakio,
T on lämpötila,
F on Faradayn vakio ja
sekä ovat ioniaktiivisuudet.
Ioniselektiivisen elektrodin ominaisuuksia voidaan kuvata parametreilla kuten selektiivisyys, kalibrointikäyrän lineaarisen osan kaltevuus, lineaarisen vasteen alue, havaitsemisraja ja vasteaika. Selektiivisyys on yksi tärkeimmistä elektrodin ominaisuuksista, sillä sen avulla voidaan selvittää, kuinka paljon muut ionit (kuin se, jota halutaan mitata) vaikuttavat mitattavaan jännitteeseen. Selektiivisyyttä voidaan arvioida Nikolski-Shultsz-Eisenman -yhtälöllä, joka on johdettu Nernstin yhtälöstä. Selektiivisyyskertoimet riippuvat ionien aktiivisuuksista ja käytetystä määritysmetodista. IUPAC eli kansainvälinen teoreettisen ja sovelletun kemian liitto suosittelee selektiivisyyden määrittämiseen SSM (separate solution method) ja FIM (fixed interference method) metodeja. Erilaisista metodeista voi lukea lisää IUPACin julkaisemasta raportista. Nikolski-Shultsz-Eisenman -yhtälö kuvataan seuraavasti:
Jossa z on ionien varaus,
i on mittalaitteella mitattavan ionin kemiallinen kaava,
j on mittausta häiritsevän ionin kemiallinen kaava, ja
on selektiivisyyden kerroin. Mitä pienempi selektiivisyyskerroin, sitä pienempi on ionin (j) vuorovaikutus.
Kalibrointikäyrä määritetään kalibrointiliuosten avulla, ja se mitataan signaalina suhteessa analyytin aktiivisuuteen. Kalibrointikäyrän kaltevuuden pitää olla välillä 50–60 ioneilla, joiden varaus on +1 tai -1 ja 25–30  ionille, joiden varaus on +2 tai -2, Nernstin kaavalla laskettuna. Kalibrointikäyrän lineaarisella vastealueella tarkoitetaan pitoisuuksia, joita ISE pystyy tarkasti mittaamaan. Lineaarisen vasteen alue on yleensä 10^{-1} M ja 10^{-5} M välillä. Erittäin suuret tai alhaiset ioniaktiivisuudet voivat antaa poikkeavia tuloksia.
Havaitsemisrajalla tarkoitetaan pienintä konsentraatiota, jota ISE pystyy mittaamaan.
Elektrodin kohdeionin havaitsemisrajaa nostavat häiritsevien ionien ja epäpuhtauksien läsnäolo mitattavassa liuoksessa. Useimpien elektrodien havaitsemisraja on M välillä (pH-elektrodeilla jopa 10^{-14} M).
Kalvotyypit
Ioniselektiivisellä elektrodilla on useita erilaisia kalvotyyppejä. Tässä artikkelissa määritellään kiinteät kalvot, lasielektrodi sekä nestekalvoelektrodi. Eri kalvotyypeillä voidaan määrittää eri ioneja, joten määritykseen käytettävä elektrodi valitaan analyysin mukaan.
Kiinteät kalvot
Kiinteäkalvoisen ioniselektiivisen elektrodin vertailuelektrodin kalvo on kiinteää kiderakenteista materiaalia, joka koostuu liukenemattomasta epäorgaanisesta suolasta. Kiderakenteisella kalvolla on hyvä selektiivisyys, koska ainoastaan kiderakenteeseen liittymään kykenevät kationit tai anionit pääsevät läpäisemään kalvon.
Esimerkiksi LaF3-kiderakenteesta muodostettua kalvoa voidaan käyttää F- -ionien konsentraation mittaamiseen. Tilanteessa syntyy tasapainoreaktio
jonka tasapaino siirtyy F- -ionien konsentraation vaikutuksesta, jolloin mitattava elektrodien välinen jännite muuttuu ja F- -ionien konsentraatio voidaan päätellä mitatusta jännitteestä kalibraatiokäyrän avulla.
Lasielektrodi
Lasielektrodi (glass electrode) on tehty muunnellusta lasikalvosta (silikaatti tai kalkogenidi). On olemassa kaksi lasityyppiä; silikaattimatriisi, joka perustuu piidioksidin molekyyliverkkoon, johon on lisätty muita metallioksideja, esimerkiksi Na, K, Li, Al, B, Ca, ja kalkogenidimatriisi, joka perustuu AsS:n, AsSe:n ja AsTe:n molekyyliverkkoon. Lasielektrodilla on hyvä selektiivisyys, mutta vain muutamille yksivarauksisille katodeille; useimmiten H+, Na+ ja Ag+. Kalkogenidilasilla on selektiivisyyttä myös kaksivarauksisille metalli-ioneille, kuten Pb2+ja Cd2+. Tunnetuin esimerkki tämän tyyppisistä elektrodeista on pH-elektrodi, joka on herkkä vetyioneille. Lasielektrodeilla on iso merkitys kemiallisten analyysien ja fysikokemiallisten tutkimusten instrumentoinnissa.
pH-elektrodi
Ph-elektrodi koostuu kahdesta päällekkäisestä lasiputkesta, joiden kärjessä on lasikalvo ja sisällä HCl-liuosta. Lasikalvoon syntyy jännitehyppäys, jonka suuruus riippuu vetyionien aktiivisuuserosta sisäliuoksen ja mitattavan liuoksen välillä. Koska sisäliuoksen pH on vakio, jännite lasikalvon yli on verrannollinen mitattavan liuoksen pH-arvoon.
Lasikalvon ioninvaihto-ominaisuuden takia on mahdollista, että jotkut toiset ionit samanaikaisesti vuorovaikuttavat lasikalvon kanssa ja vääristävät lineaarista riippuvuutta mitatun elektrodipotentiaalin pH:ssa.
Esimerkkikaava Na+ liuoksen pH:n mittaamisesta pH-elektrodilla (Nikolski-Eisenman -yhtälö):
pienoiskuva|Ph-elektrodi
Lasielektrodin historia
Ensimmäiset tutkimukset lasielektrodeista toivat esiin erilaisissa laseissa erilaisia herkkyyksiä analyytin happamuuden muutoksiin, johtuen alkalimetalli-ionien vaikutuksista. Vuonna 1906 M. Cremer osoitti, että vastakkaisilla puolilla lasikalvoa olevien nesteiden välinen jännite on verrannollinen hapon konsentraatioon (vetyionien konsentraatio). Vuonna 1922 W. S. Hughes osoitti, että alkali-silikaatti -lasielektrodit ovat samantyyppisiä vetyelektrodien kanssa, mutta käänteisiä koskien H+ ionia.
Vuonna 1925 P. M. Tookey Kerridge kehitti ensimmäisen pH-elektrodin analysoimaan biokemiallisia näytteitä, kuten verinäytteitä. Hän kertoi tutkimuksen haasteena olleen muun muassa lasin korkea resistanssi (50 - 150 MΩ). Tohtorintutkintonsa aikana Kerridge kehitti miniatyyri lasielektrodin. Hän maksimoi välineen pinta-alan lämpökäsittelemällä platinan platinakloridilla, ja näin mahdollistaen paljon suuremman jännitteen. Hänen suunnitelmansa on ollut edeltäjä monille nykyään käytettäville lasielektrodeille.
Käyttökohteet
Lasielektrodeita hyödynnetään ioni-konsentraatioiden mittaamiseen monessa paikassa, kuten esimerkiksi teollisten prosessien valvonnassa, ruuan ja kosmetiikan analyysissa, ympäristöindikaattorien mittaamisessa, mikrobiologiassa (esim. solukalvojen jännitteen mittaamisessa) sekä maaperän happamuuden mittaamisessa.
Nestekalvoelektrodi
Nestekalvoelektrodi koostuu yleensä säiliöstä, jossa orgaaniseen liuottimeen on liuotettu molekyylejä, jotka pystyvät muodostamaan kompleksin tutkittavan ionin kanssa. Orgaaninen molekyyli voi olla ionofori (neutraali makrosyklinen ionikantaja) tai kationin/anioninen ioninvaihtaja.
Nestekalvoelektrodeja käytetään etenkin kaksiarvoisien kationien, kuten Ca2+-ionien määritykseen. Nestekalvoelektrodi koostuu kationinvaihtajasta, joka on fosforihapon alifaattinen diesteri, jossa kukin R-ryhmä on alifaattinen hiilivetyketju, joka sisältää 8-16 hiiltä. Kationinvaihtaja liuotetaan orgaaniseen liuottimeen ja pidetään huokoisessa nestesäiliössä analyyttiliuoksen ja sisäisen vertailukalsiumkloridiliuoksen välissä. Ioninvaihtimen fosfaattiryhmällä on vahva affiniteetti Ca2+-ioniin, jolloin muodostuu kompleksiyhdiste, joka näkyy alla olevassa kuvassa. Kompleksinmuodostusreaktio muuttaa elektrodien välistä jännitettä, ja on verrannollinen Ca2+ ionikonsentraatioon liuoksessa. Nestesäiliötä käyttävä elektrodi voidaan säilyttää laimeassa analyyttiliuoksessa, eikä se tarvitse lisäkäsittelyä ennen käyttöä.
Polymeerikalvoelektrodi
Vaihtoehtona nestemäisille kalvoelektrodeille on käyttää polymeerikalvoa, kuten polyvinyylikloridia (PVC), joka on kyllästetty orgaanisilla ioninvaihtajilla tai ioniforeilla. Näiden elektrodien vaste on erittäin selektiivinen ja ne ovat korvanneet monet nestekalvoelektrodit. Polymeerielektrodeja käytetään määrittämään ioneja, kuten K+, Ca2+, Cl- ja NO3-. PVC-kalvolla varustetun elektrodin käyttöikä on verrannollinen sen vesiliuoksille altistumiseen. Tästä syystä nämä elektrodit on parasta säilyttää peittämällä kalvo korkilla, joka sisältää pienen määrän kostutettua sideharsoa kostean ympäristön ylläpitämiseksi. Ennen mittausta elektrodi on vakautettava liuottamalla sitä analyyttiliuoksessa 30–60 minuuttia.
Let’s Go Brandon
Let’s Go, Brandon! on yhdysvaltalainen presidentti Joe Bidenia pilkkaava poliittinen iskulause. Lause riimittyy lauseen "Fuck Joe Biden" kanssa.
Tausta
"Let’s Go, Brandon" syntyi 2. lokakuuta 2021 Sparks 300 -kilpailussa Talladegan moottoriradalla. Yleisö huusi rytmikkäästi "Fuck Joe Biden", kun NBC Sportsin toimittaja Kelli Stavast haastatteli kilpailun voittajaa Brandon Brownia. Toimittaja ymmärsi yleisön huutavan kannustusta ”Let’s Go, Brandon!”.
Lauseesta tehtiin useita musiikkikappaleita. Menestyneimmäksi nousivat räppäri Loza Alexanderin "Let's Go Brandon" -kappale, joka levittyään TikTokissa nousi iTunes Storen ostetuimmaksi kappaleeksi Hip-Hop/Rap -listalla ja kakkoseksi kaikista kappaleista. Räppäri Bryson Grayn saman niminen kappale poistettiin YouTubesta disinformaationa, koska se arvosteli koronarokotteen tehoa, jonka jälkeen se nousi iTunesin ostetuimmaksi tiputtaen Adelen ykkössijalta.
Nokia 1011
Nokia 1011 oli suomalaisen matkapuhelinvalmistaja Nokian kehittelemä GSM-puhelin. Sitä myytiin myös nimellä Mobira Cityman 2000. Puhelimen nimi viittaa julkaisupäivään, 10. marraskuuta 1992. Nokia 1011 oli Nokian ensimmäinen sarjavalmisteinen GSM-matkapuhelin, jos ei oteta huomioon jo aiemmin julkaistua Nokia 6050 -GSM-autopuhelinta.
Puhelimen mitat olivat 195 × 60 × 45 mm. Siinä oli yksivärinen 2-rivinen nestekidenäyttö sekä 99-paikkainen numeromuisti.
Puhelin poistui tuotannosta vuonna 1994, kun seuraajaksi tuli Nokia 2110.
Yu-Gi-Oh! GX
'''Yu-Gi-Oh! GX' (Yu-Gi-Oh! Duel Monster GX) on spin-off alkuperäisestä Yu-Gi-Oh!'' -animesta.
Juoni
Sarja kertoo Jaden Yuki -nimisestä pojasta, joka ystäviensä Syrus Truesdalen, Bastion Misawan ja Alexis Rhodesin kanssa pyrkivät tulevaisuuden uusiksi huippuottelijoiksi. Hän aloittaa tarinansa yrittäessään päästä Kaiba-yhtymän omistamaan Otteluakatemiaan. Juostessaan myöhästyneenä kohti pääsykoetta Jaden törmää itse Pelien Kuninkaaseen, Yugi Mutoon. Tämä näkee hänen korttipakkansa ja päättelee Jadenin olevan ottelija, jonka Jaden myöntää sanomalla myös olevansa matkalla Otteluakatemian pääsykokeeseen. Yugi päättää antaa hänelle "Winged Kuriboh" -kortin, sanoo uskovansa sen kuuluvan Jadenille ja toivottaa tälle onnea.
Tuliterä
Tuliterä on Timo Parvelan  kirjoittama romaani, joka aloittaa Sammon vartijat -sarjan. Teoksen kustansi Tammi vuonna 2007.
Yu-Gi-Oh! GX
Jaksot
Suluissa on jaksojen ensimmäiset esityspäivät Suomessa.
Suomeksi
Suomenkielisen version dubbauksesta vastasi Oy PVP Voice Ab.
Punainen 2G
Punainen 2G eli atsogeraniini on atsoväri (E 128) ja se muuntuu elimistössä pääasiassa aniliiniksi. Punainen 2G saattaa aiheuttaa hyperaktiivisuutta, ihottumaa ja anemiaa. Se voi aiheuttaa myös geenivaurioita ja olla karsinogeeninen. Sitä on saanut käyttää Euroopan unionissa vähintään 6 % viljaa sisältävissä aamiaismakkaroissa ja vähintään 4 % kasvis- ja/tai viljatuotteita sisältävien hampurilaispihvien värjäämiseen enintään 20 mg/kg.
Suomessa väriä ei ole saanut myydä suoraan kuluttajalle. Punaisen 2G:n käyttö elintarvikkeissa kiellettiin Euroopan yhteisön 28. heinäkuuta 2007 voimaan tulleella asetuksella.
Sitä on käytetty myös mustevärinä sekä paperin värjäämiseen.
Howard Shore
Howard Leslie Shore (s. 18. lokakuuta 1946 Toronto) on kanadalainen elokuvasäveltäjä.
Uran alkuvaiheet
Shore syntyi juutalaiseen perheeseen Torontossa Kanadassa ja opiskeli musiikkia Berkleen musiikkicollegessa Bostonissa Yhdysvalloissa. Vuodesta 1969 vuoteen 1972 hän esiintyi Lighthouse-orkesterissa. Vuosina 1975–1980 hän oli televisioshow Saturday Night Liven musiikillinen ohjaaja. Samoihin aikoihin hän esiintyi useissa musikaalisissa hupailuissa mukaan lukien All-Nurse Band ja pukeutui mehiläistenhoitajaksi John Belushi/Dan Aykroyd -esitykseen Slim Harpon klassikosta ”I’m a King Bee”. Hän myös ehdotti Aykroydille ja Belushille nimen The Blues Brothersiin.
Vuonna 1979 ilmestyneestä The Brood -elokuvasta lähtien Shore on säveltänyt musiikin kaikkiin David Cronenbergin elokuviin lukuun ottamatta elokuvaa Viimeinen yhteys: The Dead Zone (1983).
Julius Juzeliūnas
thumb|right|250px|Juzeliūnas liettualaisessa postimerkissä vuodelta 2016 Julius Juzeliūnas (20. helmikuuta 1916 Šiauliai – 15. kesäkuuta 2001 Vilna) oli liettualainen säveltäjä ja musiikinopettaja. Hän opiskeli vuosina 1944–1948 sävellystä Kaunasin konservatoriossa. Vuosina 1949–1952 hän jatkoi opintojaan Pietarissa.
Howard Shore
Menestyneeksi säveltäjäksi
Shore on noussut yhdeksi aikansa menestyneimmistä ja monipuolisimmista elokuvasäveltäjistä. Hänen musiikkinsa on yleensä elokuvan mukainen eikä hänellä ole tiettyjä maneereja, joita käyttäisi elokuvasta toiseen vähän muunnellen, kuten monella muulla menestyneellä säveltäjällä. Ja tämä on toistaiseksi ollut hänen vahvuutensa säveltäjänä.
Julius Juzeliūnas
Juzeliūnas sävelsi kaksi oopperaa, baletin, kuusi sinfoniaa, sinfonia-oratorion, viisi konserttoa, cantatan, neljä jousikvartettoa, seitsemön sonaattia eri instrumenteille ja monia muita teoksia.
Howard Shore
Taru sormusten herrasta
Peter Jacksonin ohjaaman ja J. R. R. Tolkienin kirjaan perustuvan Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogian ensimmäisen osan Sormuksen ritarien ilmestyttyä vuonna 2001 myös Shore sai osansa sen tuomasta julkisuudesta sekä Oscar-palkinnon parhaasta elokuvamusiikista. Vuonna 2002 ilmestyi trilogian toinen osa Kaksi tornia. Vuonna 2003 julkaistusta Kuninkaan paluusta Shore sai vielä toisen Oscar-palkinnon parhaasta musiikista. Lisäksi hän sai Oscarin yhdessä Fran Walshin ja Annie Lennoxin kanssa Kuninkaan paluuseen tehdystä laulusta ”Into the West”. Hän sävelsi lisäksi uutta musiikkia kunkin osan pidennettyihin versioihin.
Vuodesta 2004 lähtien Shore kiersi ympäri maailmaa johtaen paikallisia orkestereita esittäen hänen elokuvien musiikista sovittamaansa sinfoniaa nimeltään The Lord of the Rings: Symphony In Six Movements eli ”Taru sormusten herrasta: Sinfonia kuudessa osassa”. Kutakin elokuvan osaa vastaa kaksi sinfonian osaa (Tolkienin teos koostuu kuudesta kirjasta, mutta julkaistiin kolmessa osassa). Toisen ja kolmannen osan välissä on väliaika. Konsertteihin sisältyy myös heijastettuja kuvia, jotka yhdistävät soitettavan musiikin elokuvan kohtauksiin. Muihin töihin keskittyäkseen Shore on antanut myös muiden johtaa konsertteja, kuten Markus Huberin, Alexander Mickelthwaten ja John Maucerin.
King Kong
Shoren oli tarkoitus jatkaa yhteistyötä Jacksonin kanssa myös vuoden 2005 elokuvassa King Kong, mutta heidän välillään ilmenneiden taiteellisten erimielisyyksien vuoksi hänen tilalleen tuli James Newton Howard. Elokuvan musiikista suurin osa oli jo nauhoitettu.
Ramphastos toco toco
Ramphastos toco toco on tukaanien heimoon ja samannimiseen sukuun kuuluva kuningastukaanin (Ramphastos toco) alalaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Statius Muller vuonna 1776.
The Fall of Ideals
The Fall of Ideals on All That Remainsin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 11. heinäkuuta 2006. , ja sen tuotti Killswitch Engagen kitaristi Adam Dutkiewicz.
Donkey Konga 2
Donkey Konga 2 on Namcon kehittämä ja Nintendon julkaisema rytmipeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo GameCubelle. Peli on jatko-osa Donkey Konga-rytmipeliin.
Pelaaminen
Pelin idea on täsmälleen sama, kuin edellisessäkin osassa: pelaajan tulee rummuttaa DK Bongoilla television ruudulla liikkuvien merkkien mukaisesti musiikin tahdissa.
Uutta edelliseen osaan on Donkey Konga 2:n yli 30 uutta soitettavaa kappaletta. Peli sisältää myös uusia pelimoodeja, parannetun graafisen ilmeen, sekä uudet minipelit.
Vastaanotto
Pelillä on Metacritic-kerääjäpalvelussa 69/100 pistettä.
Viron europarlamenttivaalit 2014
Vuoden 2014 europarlamenttivaalit järjestettiin Virossa 25. toukokuuta 2014. Edustajien määrä (6) pysyi samana kuin edellisellä parlamenttikaudella.
Valitut ehdokkaat
Euroopan parlamenttiin valitut ehdokkaat äänimäärän mukaan:
Y-kromosomi
thumb|Ihmisen Y-kromosomi kolmella eri resoluutiolla. Y-kromosomi on toinen ihmisen kahdesta sukupuolikromosomista. Y-kromosomi on kaikilla XX-XY-sukupuolenmääräytymisjärjestelmää noudattavilla lajeilla, kuten istukkanisäkkäillä. Miehellä on yksi Y-kromosomi, jonka hän on saanut isältään, naisella ei yhtään. Ihmisen sukupuolen määrääkin Y-kromosomin SRY-geeni, joka saa sikiön kehittymään miespuoliseksi. Y-kromosomin muut geenit vaikuttavat miehen hedelmällisyyden kehitykseen.
Ihmisen Y-kromosomissa on noin 59 miljoonaa DNA:n emäsparia, mikä vastaa hiukan alle kahta prosenttia solun DNA:sta. Y-kromosomissa on luultavasti 50–60 geeniä.
Y-kromosomin ja X-kromosomin, toisen sukupuolikromosomin, kärjet vaihtavat joskus perimäainesta keskenään, vaikka Y-kromosomi onkin paljon pienempi kuin X-kromosomi.
XYY-oireyhtymässä ja XXYY-syndroomassa miehellä on ylimääräinen Y-kromosomi.
Heikki Saaristo
Pelaajaura
UU-Korihait nosti Saariston miesten SM-Koriksessa pelaavaan edustusjoukkueeseen kaudella 2000–01, jolloin hän pelasi joukkueessa 7 ottelua 1,0 pisteen keskiarvolla. Kaudella 2001–02 Saaristo teki Korihaissa pisteitä 0,2 keskiarvolla pelaamassaan 32 ottelussa. Korihaiden pudottua SM-Koriksesta I-divisioonaan kaudeksi 2002–03, Saaristo sai joukkueessaan enemmän vastuuta ja hän teki kauden aikana keskimäärin 9,0 pistettä ottelua kohti. Yhden divisioonakauden jälkeen Korihait nousi takaisin SM-Korikseen ja Saaristo jatkoi uraansa Korihaissa. Kaudet 2003–04 ja 2004–05 hän pelasi Korihaissa 3,2 ja 1,0 pisteen keskiarvolla.
Kaudeksi 2005–06 Saaristo siirtyi omasta aloitteestaan miesten I-divisioonaa pelaavaan Kauhajoen Karhuun. Kaudet 2005–06 ja 2006–07 Saaristo pelasi Karhussa I-divisioonaa 11,7 ja 8,6 pisteen keskiarvoilla. Karhu nousi Korisliigaan kaudeksi 2007–08 ja Saaristo teki vuoden jatkosopimuksen nousijajoukkueeseen. Saaristo oli kauden aikana joukkueensa paras kotimainen pistemies 8,6 pisteen keskiarvolla. Karhu putosi kauden päätteeksi kuitenkin takaisin I-divisioonaan ja Saaristo siirtyi kaudeksi 2008–09 takaisin kasvattajaseuraansa UU-Korihaihin.
Xiaomi Mi A2 Lite
Xiaomi Mi A2 Lite on Xiaomin 27. heinäkuuta 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 (Oreo)
Muotoilu
Xiaomi Mi A2 Lite -älypuhelimessa on 5,8-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 4 Gigatavua RAM-muistia ja 64 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkameran tarkkuus on 12 megapikseliä ja toinen kamera on 5 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 5 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 8.1 (Oreo)
Youth For Understanding
thumb|Youth For Understanding-logo Youth For Understanding (YFU) on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton, kaupallista voittoa tavoittelematon kansainvälinen vaihto-oppilasjärjestö. Se toimii yli 50 maassa ja on lähettänyt maailmalle yli 235 000 vaihto-oppilasta. Suomessa järjestöä edustaa Suomen Youth For Understanding ry.
Historia
YFU on ollut valtionavun piirissä vuodesta 1982. Opetushallituksen myöntämästä määrärahasta jaetaan vuosittain 500-1500€ apurahoja vähävaraisille vaihto-oppilaille vaihto-oppilasvuoden kustannuksien kattamiseen. Vuonna 2010 maailmalle lähti 8 ensimmäistä Global Players -täysstipendiaattia, joiden vaihto-oppilasvuoden ohjelmamaksun kustannuksesta vastaa yhteistyöyritykset sekä yksityiset Global Players -kummit. YFU:lla on haettavana vuosittain myös Ambassador-osastipendejä Saksaan ja Young Ambassador -kesästipendejä Yhdysvaltoihin.
Maailmanlaajuisesti YFU:n toiminta perustuu vapaaehtoistyöhön, eivätkä esimerkiksi isäntäperheet saa vaihto-oppilaan ottamisesta kotiinsa rahallista korvausta. Pelkästään Suomessa aktiivisia vapaaehtoisia on kaikilla suurimmilla paikkakunnilla yli 400 henkilöä. Järjestö vietti 50-vuotisjuhlaansa Suomessa vuonna 2008. Presidentti ja Nobelin rauhanpalkinnon saaja Martti Ahtisaari toimi juhlavuoden suojelijana.
Ilja Markov
Ilja Vladislavovitš Markov (, s. 19. kesäkuuta 1972 Asbest, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen 20 kilometrin kävelijä.
Markov on ammatiltaan sotilas. Hän on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kilogrammaa.
X-kromosomi
X-kromosomi on kaikilla XX-XY-sukupuolenmääräytymisjärjestelmää noudattavilla lajeilla, kuten istukkanisäkkäillä, sekä XX-X0-järjestelmää noudattavilla lajeilla.
Ihmisen X-kromosomissa on noin 155 miljoonaa DNA:n emäsparia, mikä vastaa noin viittä prosenttia solun DNA:sta. X-kromosomissa on luultavasti 800–900 geeniä.
Sikiön kehityksen varhaisvaiheissa toinen naisen X-kromosomeista inaktivoituu kaikissa soluissa paitsi munasoluissa. Sen seurauksena myös naisille jää vain yksi toimiva X-kromosomi kuten miehillä. Jotkin X-kromosomin geenit tosin välttävät tämän inaktivoitumisen.
X-kromosomin löysi saksalainen biologi Hermann Henking vuonna 1891. Hän havaitsi, että joillakin ampiaisilla oli 12. kromosomi, joka oli myös jotenkin erilainen kuin muut kromosomit, joten hän nimesi sen ”X-elementiksi”. Hän päätteli, että tämä ylimääräinen kromosomi liittyi jotenkin hyönteisten sukupuolen määräytymiseen. Tämä teoria varmistui seuraavien vuosikymmenien aikana.
Metyyliantranilaatti
Metyyliantranilaatti (C8H9NO2) on aromaattisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa ja aromiaineena. Metyyliantranilaattia esiintyy useissa kasveissa, kuten viiniköynnöksissä, tuoksuilangiassa ja sitruspuissa. .
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa metyyliantranilaatti on kellertävää nestettä tai valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Aineen haju on hedelmäinen. Metyyliantranilaatin on havaittu karkottavan muun muassa sorsa- ja varpuslintuja.
Metyyliantranilaattia käytetään kukkaistuoksuissa ja rypälearomina. Myös metyyliantranilaatin ja aldehydien muodostamia imiinejä käytetään hajusteissa.
Kapustarinta
Kapustarinta (Pluvialis apricaria) on kahlaajiin kuuluva ruskeanvärinen lintulaji.
Koko ja ulkonäkö
Selkä, siivet ja päälaki ovat kullanruskea-mustapilkulliset, kasvot, kaula ja rinta mustat ja värialueiden rajaa kiertää valkea raita. Jalat ovat harmaat. Nuori lintu ja talvipukuinen vanha lintu ovat hyvin samannäköisiä: vatsapuoli valkoinen, rinta ja yläpuoli ruskehtavan pilkulliset. Lennossa näkyvät valkoiset kainalot ja siiven yläpinnalla kapea valkoinen raita.
Ääni on haikea, mollissa soiva "tjyyh".
Vanhin suomalainen rengastettu kapustarinta on ollut 9 vuotta 11 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut hollantilainen vähintään 12 vuoden 9 kuukauden ikäinen yksilö.
Syvälampi (Lohja)
Syvälampi on erittäin kirkasvetinen järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 17,6 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 16 kilometriä luoteeseen.
Kapustarinta
Elinympäristö
Kapustarinta on tunturinummien tyyppilintu, mutta se viihtyy harvalukuisena myös avosoilla etelässä.
Lisääntyminen
Pesä on vain kuoppa maassa. Muninta touko-kesäkuussa. Munia on 4, joita haudotaan noin 4 viikkoa. Poikaset ovat pesäpakoisia kuten kaikkien kahlaajien poikaset. Ne oppivat lentämään kuukauden vanhoina. Sukukypsä 2-vuotiaana.
Syvälampi (Lohja)
Maantiede
Syvälammen rannat ovat melko jyrkät. Järvi on niukkaravinteinen ja sen tila on hyvä. Näkösyvyydeksi on mitattu lähes kahdeksan metriä. Syvälammen keskiosasta on mitattu 18 metrin syvänne.
Viktor Zebor Bremer
Viktor Zebor Bremer (30. maaliskuuta 1804 Teijo – 19. tammikuuta 1869 Mietoinen ) oli suomalainen vuorineuvos ja tuomari, joka oli isänsä Robert Bremerin lailla aktiivisesti mukana Suomen ruukkitoiminnassa. Hänen äitinsä oli Birgitta (Brita) Katarina Hellberger (19.9.1777 Ruotsi – 2.5.1855 Kirjakkala). Viktor Bremer vuokrasi isoisänsä Josef Bremerin aikanaan omistamaa Teijon tehdasta ja oli sittemmin sekä Teijon että Mathildedalin ruukkien omistaja. Hän tuli ylioppilaaksi 1820 Turussa.
Vuosina 1844–1858 Viktor Bremer nosti Teijon ruukin uuteen kukoistukseen. Hän rakennutti työväenasuntoja, hiiliuuneja, pasutusuunin, kupoliuunin, myllyn, ryynilaitoksen ja huonoja kulkuyhteyksiä parantaakseen Strömman kanavan. Viktor Bremer teki vararikon vuonna 1858 ja asui sittemmin Mietoisten Tuokilassa.
Perhe
Ensimmäisestä avioliitosta syntyivät ruotsinkielen opettaja ja lehtimies Karl Viktor Bremer (10.7.1836 Lohja – 13.11.1884 Helsinki), kenraalimajuri Eugène Robert Bremer (27.7.1837 Turku – 15.8.1914 Turku), Ida Charlotta Bremer (29.3.1839 Lohja – 18.5.1918 Vehmaa), joka avioitui 1860 äitipuolensa veljen vapaaherra, tilanomistaja Sten Otto Rehbinderin (1826–1899) kanssa sekä Hugo Raymund Bremer (27.3.1840 Lohja – 4.7.1920 Helsinki) ja Matilda Sofia Bremer (1847–1853).
Toisesta avioliitosta syntyivät agronomi ja valtiopäivämies Uno Otto Bremer, 1906 lähtien Honka (19.6.1858 Perniö – 18.6.1936 Turku)  sekä Otto Wladimir Bremer (1853–1854) ja Harald Constantin Bremer (1854–1859).
Kameruninvuorikutoja
Kameruninvuorikutoja (Ploceus bannermani) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kameruninvuorikutojaa tavataan Kamerunin länsiosissa ja Nigerian itäosissa. Lajin populaatioksi on arvioitu 10 000–19 999 yksilöä. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen elinympäristöt ovat tuhoutumassa sen pienellä esiintymisalueella.
Taivaanvuohi
Taivaanvuohi (Gallinago gallinago) on rantaniittyjen yllä ääntelevä kahlaajalintu, joka tunnetaan paremmin äänensä kuin ulkonäkönsä perusteella. Tunnetuin ääni syntyy linnun pyrstösulista, kun taivaanvuohi soidinlennollaan syöksyy maata kohti korkealla pellon yläpuolella.
Ulkonäkö ja koko
Taivaanvuohi on 23–28 senttimetriä pitkä ja sen siipien kärkiväli on 39–45 senttimetriä. Sillä on pitkä, noin 7 senttimetrin pituinen nokka. Taivaanvuohella on lyhyet jalat ja se on ruumiinmuodoltaan pullea. Taivaanvuohi on yleisväritykseltään ruskeankirjava. Selässä sillä on vaaleita pitkittäisjuovia. Eroina heinäkurppaan taivaanvuohella on valkoinen vatsa sekä leveä ja vaalea siiven takareuna. Päässä on vaalea keskijuova erona jänkäkurppaan verrattuna.
Taivaanvuohesta tunnetaan 2 alalajia: nimialalaji G. g. gallinago ja läntinen G. g. faroensis.
Levinneisyys
Taivaanvuohia pesii Kanadassa, Yhdysvaltojen pohjoisosissa, Islannissa ja muualla Pohjois-Euroopassa sekä Venäjällä. Taivaanvuohi on muuttolintu, joka talvehtii etelässä, Euroopan linnut Etelä-Euroopassa ja Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Taivaanvuohet saapuvat maaliskuun lopulla ja huhtikuussa, ja lähtevät syysmuutolle heinäkuussa. Vetisillä rantaniityillä voi parhaaseen muuttoaikaan elokuussa tavata kymmenien yksilöiden hajanaisia parvia. Syysmuutto päättyy vähitellen loka–marraskuun aikana, ja muutamia yksilöitä voi jäädä yrittämään talvehtimista sulana pysyviin ojiin ja viemärien suistoihin.
Euroopan unionin alueella pesii lähes miljoona paria, joista koko Suomessa noin 100 000 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 5,4–7,5 miljoonaa paria.
Elinympäristö
Taivaanvuohi pesii kosteikoilla, soilla ja järvien luhtaniityillä.
Lisääntyminen
pienoiskuva|Taivaanvuohen muna. Naaras munii huhti-toukokuussa, ja joskus toisen kerran kesä-heinäkuussa, 4 munaa, joita se hautoo 18–21 vuorokautta. Molemmat emot osallistuvat poikasten hoitoon.
Ravinto
Taivaanvuohi syö lieroja, nilviäisiä ja muita pikkueläimiä, sekä myös kasvinosia ja siemeniä.
Nimi
Linnun nimi gallinago on latinaa ja tarkoittaa "kanaa muistuttavaa" (gallina = kana, -ago = kaltainen). K.E. Kivirikon mukaan linnulla oli 1900-luvun alussa runsaasti kansanomaisia nimiä: taivaanjaara, taivaanlammas, taivahanoinas, taivahanpässi, taivaanmököttäjä, taivaanmäkärä, mäkärä, vanhapiika, ukonlammas, ukonoinas, möyttäjä, hönäkkä, kitkuttaja, nevaketka ja paljon muita.
Tiken Jah Fakoly
thumb|right|Tiken Jah Fakoly
Tiken Jah Fakoly (alun perin Doumbia Moussa Fakoly; s. 23. kesäkuuta 1968 Odienné) on norsunluurannikkolainen reggaemusiikin laulaja-lauluntekijä.
Fakoly syntyi griotperheeseen ja kiinnostui varhain reggaesta. Hän perusti ensimmäisen yhtyeensä (Djelys) vuonna 1987. Hänen laatimansa sanoitukset pohjautuivat aikansa tapahtumiin ja yhteiskunnalliseen epäoikeudenmukaisuuteen. Fakoly saavutti Félix Houphouët-Boignyn kuolemaa käsittelevällä kappaleella suosiota afrikkalaisnuorison keskuudessa. Vuonna 1998 hän teki ensimmäisen ulkomaisen esiintymisensä Pariisissa. Fakolyn varhaiset levytykset tuotettiin levitykseen vain Afrikassa. Levytykset Françafrique (2002) ja Coup de Gueule (2004) äänitettiin Tuff Gongin studioilla Jamaikalla, ja niistä tuli myyntimenestyksiä Ranskassa. Vuonna 2007 Fakoly nousi albumilla L'Africain Euroopan maailmanmusiikin Top 20 -listoille.
Fakoly lähti poliittisten sanoitustensa takia maanpakoon Norsunluurannikon sisällissodan puhjettua syyskuussa 2002. Hän asettui Bamakoon, Maliin. Fakolyn albumi Coup de Gueule kiellettiin eteläisessä Norsunluurannikossa, koska se tulkittiin Laurent Gbagboon kohdistetuksi kritiikiksi. Albumi sisältää hänen suositun laulunsa "Quitte le pouvoir". Joulukuussa 2007 hän piti ensimmäisen konserttinsa Norsunluurannikossa maan sisällissotaan joutumisen jälkeen esiintymällä urheilustadionilla Abidjanissa. Tuolloin myös L'Africain-albumia mainostettiin Norsunluurannikon televisiossa ja radiossa.
Fakoly kampanjoi vuonna 2009 Un concert, une école -projektilla, jonka kautta saatiin rahoitusta koulun ja korkeakoulun rakentamiseen Maliin. Hänestä tuli vuonna 2008 SACEM:n pysyvä jäsen, ja hän sai vuonna 2012 maailmanmusiikin Grand prix Sacemin.
Hyvästi Afrikka (vuoden 2015 elokuva)
Hyvästi Afrikka on Iiris Härmän ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2015. Elokuva on henkilödokumentti pitkän uran kehitysyhteistyön parissa Ugandassa toimineesta lääkäristä Riitta Kujalasta.
Fiorenza Cossotto
Fiorenza Cossotto (s. 22. huhtikuuta 1935) on italialainen mezzosopraano.
Cossotto sai opetusta mm. Mercedes Llopartilta ja teki oopperadebyyttinsä Milanon La Scalassa vuonna 1957. Silloin hänellä oli rooli Francis Poulencin teoksen Dialogues des Carmélites ensiesityksessä. Hänen uransa muuttui pian kansainväliseksi, ja jo vuonna 1958 hän esiintyi Wexford-juhlilla Irlannissa Gaetano Donizettin oopperassa Anna Bolena.
Yhdysvaltain-debyyttinsä Cossotto teki vuonna 1964. Hän esiintyi Metropolitan-oopperassa ensimmäistä kertaa muutamaa vuotta myöhemmin, 1968. Hän oli yli neljänkymmenen vuoden ajan naimisissa basso Ivo Vincon kanssa, mutta erosi.
Donizettin ja Poulenc'n ohella Cossotton ohjelmistoon kuului mm. Luigi Cherubinin, Christoph Willibald Gluckin, Giuseppe Verdin ja Gioacchino Rossinin tuotantoa. Hän oli Maria Callasin ystävä ja yhteistyökumppani, joidenkin lähteiden mukaan kilpailija, ja kuului 1960–1970-lukujen suurimpiin mezzosopraanoihin. 1980-luvulta hän on esiintynyt satunnaisesti.
Myiothlypis luteoviridis luteoviridis
Myiothlypis luteoviridis luteoviridis on Myiothlypis-sukuun ja kerttulit-heimoon (Parulidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Bonaparte vuonna 1845. Se on lajin Myiothlypis luteoviridis alalaji.
Eric Robinson
Eric Robinson (13. joulukuuta 1908 – 24. heinäkuuta 1974) oli brittiläinen BBC:n kapellimestari. Hän toimi Eurovision laulukilpailun kapellimestarina vuosina 1960 ja 1963, sekä johti Ison-Britannian kappaleet kilpailussa vuosina 1957, 1959, 1963 ja 1965. Vuonna 1960 hän toimi myös Luxemburgin sekä 1963 Luxemburgin, Sveitsin ja Alankomaiden kapellimestarina.
Citizens’ War Memorial
Citizens’ War Memorial on Christchurchin tuomiokirkon edessä sijaitseva muistomerkki Christchurchin kaupungissa Uudessa-Seelannissa. Muistomerkki rakennettiin ensimmäisessä maailmansodassa kuolleiden muistolle. Muistomerkki paljastettiin 9. kesäkuuta 1937. Veistos on 16 metriä korkea. Muistomerkin suunnitteli arkkitehti George Hart, ja veistoksen valmisti William Trethewey.
Sebastian Koto Khoarai
pienoiskuva Sebastian Koto Khoarai OMI (11. syyskuuta 1929 – 17. huhtikuuta 2021) oli lesotholainen roomalaiskatolinen piispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Mohale's Hoekin hiippakunnan piispaksi 10. marraskuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. huhtikuuta 1978. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Liguori Morapeli, jota avustivat Joseph Patrick Fitzgerald ja Paul Khoarai. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2016.
Patrik Mennander
Patrik ”Pate” Mennander (s. 8. tammikuuta 1975 Juva) on suomalaisen industrial metal -yhtye Ruoskan päälaulaja. Aikaisemmin hän on esiintynyt Battleloressa, Natsipaskassa ja Redused to Ashissä. Muusikon uran lisäksi Mennander toimii lävistäjänä ja tatuoijana His Masters Tattoo -nimisessä liikkeessä Mikkelissä, Heinolassa, Imatralla ja Kotkassa. Hän on myös perustanut Savonlinnaan oman tatuointiliikkeen, Pate’s Tattoon.
Mario Vazquez
Vazquezin toistaiseksi ainoa albumi, Mario Vazquez, julkaistiin syyskuussa 2006. Melko kehnosti menestyneen albumin suurin hittikappale oli singlenäkin julkaistu Gallery.
Ben-Gurionin yliopisto
Ben-Gurionin yliopisto perustettiin 1964 Beershebaan, Israeliin. Yliopistossa on 17 400 opiskelijaa. Yliopisto on nimetty Israelin ensimmäisen pääministerin David Ben-Gurionin mukaan. Sillä on kolme kampusaluetta: Beershebassa, sen eteläpuolella (Sede Boqer) ja Eilatissa.
Ben Gurionin yliopistossa on kuusi tiedekuntaa:
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Ben-Gurionin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 401–500.
Xiaomi Mi 8 Lite
Muotoilu
Xiaomi Mi 8 Lite -älypuhelimessa on 6,3-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 6 Gigatavua RAM-muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkameran tarkkuus on 12 megapikseliä ja toinen kamera on 5 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 24 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps ja 1080p (Full HD) -resoluutioilla 120fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Mi-8-Lite_id11152
Hopealuoti
Hopealuoti on termi, joka viittaa kielikuvissa suoraviivaiseen, äärimmäistä tehokkuutta vaativaan ratkaisuun. Sitä käytetään yleensä silloin, kun uuden teknisen edistysaskeleen tai käytännön oletetaan ratkaisevan pääosan sillä alueella vallitsevista ongelmista helposti. Termi on saanut alkunsa kansantaruista. Perimätiedon mukaan vain hopealuotia käyttämällä on mahdollista torjua käsiaseella noitia, vampyyreita tai hirviöitä.
Tarut
Tunnetuin hopealuodeille haavoittuvainen taruolento on ihmissusi. Taru on alkujaan peräisin Gévaudanin pedosta kertovasta legendasta, jossa aseensa hopealuodeilla ladannut henkilö onnistuu lopulta ampumaan jättikokoisen suden.
Useissa perinteissä hopeaa pidetään metallina, joka on tekemisissä Kuun ja sielun kanssa. On todennäköistä, että kyseiset mielleyhtymät ovat luoneet legendan hopealuodeista.
Populaarikulttuuri
Tunnettu populaarikulttuurin esimerkki hopealuodista on Yksinäinen ratsastaja, joka käytti aseessaan hopealuoteja.
Oikeat hopealuodit
Hopea soveltuu käytännössä luodin raaka-aineeksi, vaikka se onkin lyijyä kevyempää. Se on riittävän kovaa vastustamaan suuren nopeuden aiheuttamaa hankausta piipun sisäpinnassa, toisin kuin lyijy. Osumavaikutukset eivät vastaa täysvaippaluoteja. Hopealuoti ei yleensä pirstaloidu tai muuta muotoaan edes kiväärinopeudella ja luoti tunkeutuu syvemmälle. Korkean sulamispisteen ja kovuuden vuoksi lyijyluoteja vastaavien hopealuotien valmistaminen vaatii kehittyneemmät valu- ja muotoilutekniikat. Raakaluoti voidaan valaa pinch-tekniikalla, mutta noin 1 000 celsiusasteen lämpötila on välttämätön riittävän juoksevuuden saamiseksi valamiseen.
Kielikuvat
Aikoinaan merkittävät lääkkeet, kuten salvarsaani ja penisilliinit on nähty ”hopealuoteina”. Asiantuntijat käyttävät termiä usein kyynisesti hillitäkseen järjettömiä odotuksia. Esimerkiksi lääkärit sanovat usein tuoreimmista ihmedieeteistä, etteivät ne ole ”mitään hopealuoteja”.
Pähkinä
thumb|Hasselpähkinöitä Pähkinä on kasvitieteellisesti kuiva ja kypsänä avautumaton hedelmä. Ruokien yhteydessä nimitystä käytetään tarkoittamaan kovakuorista kuivaa hedelmää, jonka sisällä on kypsänä syötävä sydän. Jotkin eläimet, esimerkiksi oravat, keräävät ja syövät pähkinöitä.
Pähkinöiden toisinaan sisältämät hometoksiinit rajoittavat niiden päivittäistä ravintokäyttöä ihmisellä.
Pähkinä kasvitieteessä
Kasvitieteessä pähkinä tarkoittaa yksisiemenistä hedelmää, joka on kypsänä kuiva, avautumaton ja kovakuorinen. Kasvitieteellisessä mielessä pähkinöitä on muiden muassa pähkinäpensailla, pyökeillä ja tammilla.
Pähkinä ruokakulttuurissa
Ruokakulttuurissa pähkinällä tarkoitetaan kovan ja kuivan kuoren sisällä kasvavaa syötävää hedelmää tai sen osaa. Tällöin pähkinöiksi voidaan nimittää aitojen pähkinöiden lisäksi myös esimerkiksi saksanpähkinöitä ja kookospähkinöitä, jotka ovat kasvitieteellisesti luumarjan kovan endokarpin suojaamia siemeniä, sekä maapähkinöitä, jotka ovat palkokasveja.
Kaupallisesti merkittäviä pähkinöitä
Aitoja pähkinöitä: Suurin kasvatusalue on Turkki, jossa pähkinää kasvatetaan Mustanmeren alueella, noin 50 km leveällä vyöhykkeellä. Pähkinäpensas kukkii tammi-helmikuussa, siirtyy lepoon kylmimmäksi ajaksi ja jatkaa kasvuaan huhtikuussa. Sadonkorjuu syys-lokakuussa. Turkissa sitä viljellään pienillä perheviljelmillä, jotka saavat pääasiallisen elantonsa parin hehtaarin viljelmiltään. Sato poimitaan käsin puista ja varisseet maasta. Pähkinät varastoidaan säkeissä taivasalla tai takapihojen kojuissa. Hasselpähkinä säilyy kohtalaisesti kuoressaan. Turkista viedään hasselpähkinöitä pääasiassa Eurooppaan, jossa Saksa on suurin ostajamaa. Hasselpähkinää kasvatetaan myös Italiassa, Yhdysvalloissa, Azerbaidžanissa, Georgiassa ja Chilessä.
Osa pähkinöistä myydään eteenpäin kuorineen ja osa kuorittuna. Pähkinät voidaan myydä prosessoijille, jotka maksavat kasvattajille pähkinöistä laadun mukaan. Koko ja vioittuneiden osuus vaikuttavat hintaan. Prosessoijat puhdistavat pähkinät, lajittelevat koon mukaan sekä poistavat kuoret. Pähkinät tarkastetaan ja puhdistetaan käsin. Ne voidaan paahtaa, pieniä hakkeeksi ja pakata vakuumiin.
Seuraavat eivät ole kasvitieteellisesti pähkinöitä, vaan luumarjan kiviosia tai muunlaisen hedelmän siemeniä, mutta ruoanlaittomielessä niitä usein kutsutaan pähkinöiksi:
Ravintosisältö
Pähkinät sisältävät tyypillisesti paljon kertatyydyttymättömiä rasvahappoja. Saksanpähkinät muodostavat poikkeuksen, sillä niissä on runsaasti monityydyttymättömiä rasvahappoja.
Käyttörajoitukset ja terveysriskit
Monet pähkinät sisältävät runsaasti terveydelle haitallista nikkeliä, jota kolmannes suomalaisista sai yli EFSA:n määrittämän siedettävän päiväsaannin enimmäisarvon vuonna 2012. Lisäksi joidenkin pähkinöiden lyijypitoisuus on jopa 1mg/100 g.
Pähkinät ja mantelit saattavat sisältää haitallisia aineita kuten hometoksiineja (esimerkiksi aflatoksiini B1). Suomen ruokavirasto suosittaa siksi, ettei niiden ja muiden öljykasvien siementen yhteismäärä ylittäisi 30 grammaa päivässä tai 200 grammaa viikossa. Leikki-ikäisten lasten maksimiannos on puolet aikuisen annoksesta. Etenkin maa-, pistaasi- ja hasselpähkinä sisältävät usein korkeita alfatoksiinipitoisuuksia. Riskiä voi kuitenkin vähentää esimerkiksi jättämällä näivettyneen näköiset ja värivirheelliset pähkinät syömättä.
Pähkinöiden on havaittu lisäävän virtsan oksaalihappopitoisuutta, mikä lisää munuaiskivien muodostumisen riskiä.
Pähkinät ovat myös yleisiä allergeeneja, ja pähkinäallergian oireet voivat olla hyvinkin voimakkaat ja vaaralliset. Joissakin pähkinöissä voi kasvaa hometta, jonka erittämä aflatoksiini on karsinogeeni.
Harold von Mickwitz
Mickwitzin vanhemmat olivat Suomeen sijoitettujen venäläisten joukkojen esikuntalääkäri ja salaneuvos Paul Joakim von Mickwitz (1812–1888) ja hänen toinen puolisonsa Amalia Elisabet Agthe (1831–1895). Mickwitz opiskeli pianonsoittoa Helsingissä 1870–1875 Faltinin, Svärdsjön ja Steinin johdolla ja kävi samalla Helsingin yksityislyseota 1871–1876. Hän opiskeli 1876–1879 Pietarin konservatoriossa van Arkin, Theodor Leschetizkyn ja Brassinin oppilaana ja sen jälkeen Wienissä 1880–1884 Leschetizkyn johdolla. Mickwitz toimi pianonsoiton opettajana Helsingin musiikkiopistossa 1882–1884 ja piti samalla konsertteja Suomessa, Saksassa ja Baltian maissa. Hän oli sitten pianonsoiton opettajana Stuttgartin konservatoriossa 1885–1886 sekä Karlsruhessa 1886–1893 ja Wiesbadenissa 1893–1895. Palattuaan Suomeen 1895 hän oli Hufvudstadsbladet-lehden musiikkiarvostelijana ja toimi konserttipianistina.
Mickwitz muutti 1897 Yhdysvaltoihin. Hänestä tuli samana vuonna Shermanissa Texasissa sijainneen Kidd-Key Collegen musiikkikonservatorion johtaja ja hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1902. Mickwitz johti Chicagossa sijainneen Bushin musiikkikonservatorion (Bush Conservatory of Music) piano-osastoa 1906–1908 ja uudelleen 1912–1916. Hän oli muun muassa Dallasissa sijaitsevan Southern Methodist Universityn musiikkidekaanina 1916–1918 ja toimi Juilliard Schoolin pianonsoiton pääopettajana. Jäätyään eläkkeelle 1929 Mickwitz palasi Suomeen.
Valistus
Valistus oli eurooppalainen aatevirtaus, joka korosti muun muassa järjen ja tiedon merkitystä. Valistus alkoi 1600-luvun lopun Ranskassa, teki läpimurtonsa 1730-luvulla, saavutti huippukautensa 1760-luvulla ja 1770-luvun alussa ja alkoi sen jälkeen heiketä. Valistus pyrki järkeen nojautuen perusteellisiin uudistuksiin kulttuurin ja yhteiskuntaelämän aloilla.
Liikkeen tunnettuja ensimmäisiä ajattelijoita olivat John Locke ja Thomas Hobbes, jotka kirjoittivat monia pakkovaltoja vastustavia kirjoituksia jo 1600-luvulla. Heidän yhteiskuntasopimukselliset teoriansa sekä ihmiskäsityksensä eivät kuitenkaan olleet tyypillisiä sille, mitä useimmiten pidetään valistusaikana. Valistusajan viimeiseen aaltoon kuuluivat muun muassa ajattelijat Voltaire, Immanuel Kant, Anders Chydenius, Adam Smith, Thomas Jefferson, Jeremy Bentham ja Johann Wolfgang von Goethe.
Valistusajattelijat korostivat järkeä mystiikan edellä, tiedettä ja uudistuksia uskomusten ja konservatismin sijaan, markkinatalouden merkantilismin edelle ja ihmisoikeudet valtion mielivallan edelle. Poikkeuksen teki lähinnä vain Jean-Jacques Rousseau, joka hänkin kuitenkin kannatti demokratiaa. Valistusajattelijat vaativat tasa-arvoa lain edessä sääty­eri­oikeuksien sijaan.
Liberalismi syntyi valistusaikana, ja muun muassa Locke, Kant, Chydenius, Smith, Voltaire, Jefferson ja David Hume tunnetaan sen isinä. Liike tarjosi myös puitteet Amerikan ja Ranskan vallankumouksille sekä kapitalismin nousulle. Aikakauden taidetta määrittivät barokki- ja galanttimusiikkityylit sekä uusklassinen arkkitehtuuri.
Oppi ja tavoitteet
thumb|[[Francis Bacon. Tuntemattoman taiteilijan maalaus, n. 1622. Valistusfilosofit ihailivat erityisesti Baconia ja Isaac Newtonia, koska he vahvistivat valistuksen luottamusta järkeen. ]]
Valistunut itsevaltius
Monet valistusajattelijat hyväksyivät myös itse­valtiuden, jos se oli valistunutta. Tekemällään yhteiskuntasopimuksella ihmiset saattoivat rajoittaa oikeuksiaan luovuttamalla osan niistä hallitsijan käyttöön. Varhaista demokratiaa edusti Rousseau, joka vaati hallitsijan tilalle välitöntä kansanvaltaa ja alistumista enemmistön päätöksiin. Montesquieu vaati valtiovallan jakamista kolmeen osaan, lainsäädäntövaltaan, toimeenpanovaltaan ja tuomiovaltaan. Lait piti säätää tai oikeammin tutkimalla palauttaa luonnonoikeuden mukaisiksi. Valistuksen vaatimuksia alettiinkin vähitellen toteuttaa eri maiden lainsäädännöissä. Alettiin vaatia kidutuksen ja orjuuden poistamista. Vankiloiden ja mielisairaaloiden oloja alettiin parantaa.
Kasvatus
Erityisen syvällisesti valistus vaikutti kasvatukseen. Vaadittiin havaintoon ja kokemukseen perustuvaa opetusta, ammattikouluja ja käytännön harjoittelua, koulutuksen ulottamista alempiin yhteiskuntaryhmiin ja naisiin sekä aikuisten jatko-opetusta. Rousseau kokosi osittain näitä näkemyksiä teokseensa Émile. Rousseau kuitenkin keskittyi lähinnä pojan kasvattamiseen mieheksi ja ”kansalaiseksi”. Käytännössä valistuksen kasvatusajatuksia alkoi toteuttaa Johann Heinrich Pestalozzi.
Talous ja omistus
Myös talouden alalla syntyi uusia ajatuksia. Kun valtiovalta oli rajoittanut vapaata kilpailua edellisellä vuosisadalla, valistus kannatti vapaata markkinataloutta. Uudet näkemykset kokosi skotlantilainen Adam Smith kirjaansa Kansojen varallisuus. Hänen taloudellista ajattelutapaansa kutsutaan liberalismiksi, joskin sen loivat muut ennen häntä.
Valistusaatteiden piirissä omaisuutta pidettiin yleensä luonnollisena oikeutena. Vuosisadan loppupuolella ranskalainen François-Noël Babeuf vaati omaisuuden poistamista. Anarkismin (valtiottomuuden) ensimmäisiin edustajiin kuulunut William Godwin halusi poistaa valtion lisäksi omaisuuden ja avioliiton. Antoine Condorcet uskoi ihmiskunnan saavuttaneen täysi-ikäisyyden ja rajattoman edistyksen asteen. Historioitsijat tutkivat kulttuurien rappion syitä. Erityisen kuuluisaksi tuli Edward Gibbonin teos Rooman valtakunnan rappio ja tuho.
Uskontokritiikki
1700-luvun valistusajattelu arvioi uskontoa hyödyllisyyden ja moraalin perusteltavuuden mukaisesti. Valistus edellytti, että olisi olemassa jokin universaali sisällöllinen luonnollinen teologia, joka tavoitetaan järjellä. Ranskassa valistusajattelu sai jyrkästi katolisen kirkon vastaisen sävyn. Erityisesti ensyklopedistien ryhmä vaati katolisen kirkon korvaamista heidän ihanteiden mukaisella kristinuskon tulkinnalla tai uudella uskonnolla. Deistisen käsityksen omaksunut Voltaire kampanjoi katolisen kirkon edustamaa kristinuskon muotoa vastaan. Jean-Jacques Rousseau hahmotteli teoksessaan kaikille sopivaa ja kaikkia velvoittavaa kansalaisuskontoa. Rousseaun mukaan syntiä oli ainoastaan suvaitsemattomuus.