cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ajatus (vuosikirja)
Historia
Alkuvaihessa Ajatuksessa julkaistiin enimmäkseen saksalaismallista filosofiaa, ja paljon muun muassa psykologian alaan nykyisin luettavaa aineistoa. 1930- ja 1940-luvuilla huomio kääntyi vähitellen analyyttisen perinteen mukaisiin logiikkaa ja (luonnon)tiedettä kosketteleviin kysymyksiin. Ohjelmallisesti Ajatus ei edusta mitään tiettyä filosofista suuntaa, ja viime aikoina sisältö on uudelleen monipuolistunut. Esimerkiksi niteen 61 (2004) teemana oli fenomenologia. Aiemminkin on julkaistu yhtä lailla pragmatismia ja marxilaista filosofiaa (39/1983). Filosofian historiaa on käsitelty usein vuosikirjan historian varrella.
Ajatuksen sisältö oli alussa suomenkielistä. Numerossa 6 (1933) julkaistiin ensimmäiset ruotsin- ja saksankieliset artikkelit. Myöhemmin on julkaistu lukuisia englanninkielisiä artikkeleita (ensimmäiset niteessä 15/1948), ja jopa yksi ranskankielinen artikkeli (Mikel Dufrenne, 36/1976). Viimeinen kansainvälinen nide oli nro 39 (1983), jonka jälkeen Ajatusta on julkaistu jälleen vain suomeksi ja ruotsiksi.
Monissa varhaisissa niteissä julkaistiin varsin laajoja artikkeleita, jopa yli 100-sivuinen. Nykyisin suositeltu enimmäispituus on 30 sivua.
Sisältöä
Eräitä tunnettuja artikkeleita:
Sarjassa julkaistuja monografioita:
Varjoviikuna
Varjoviikuna kasvaa luonnossa jopa 15 metriä korkeaksi puuksi, jolla voi olla halkaisijaltaan 30 metrin levyinen latvus. Lehtien muoto vaihtelee suuresti. Lehdet ovat yleensä munanmuotoiset pyöreät tai soikeat, 6–11 cm pitkät ja 1,5–3 cm leveät, kiiltävät ja hieman vahamaiset. Rungossa on pieniä laikkuja.
Varjoviikunasta on jalostettu runsaasti lajikkeita ja sitä käytetään huonekasvina. Huonekasvina se kasvaa noin kahden metrin mittaiseksi. Se sopii myös bonsaiksi.
Aiheesta muualla
thumb|230px|vasen|Varjoviikuna thumb|230px|vasen|Bonsai
Denguekuume
Denguen eri muodot
Joissain tapauksissa syntyy tila, jossa verisuonet eivät pidä nestettä (Dengue vascular permeability syndrome, DVPS). Tästä tauti saattaa edetä verenvuotokuumeeseen (Dengue haemorrhagic fever, DHF) tai hengenvaaralliseen sokkitilaan (Dengue shock syndrome, DSS). Näiden osalta keskeinen riskitekijä on aikaisemmin sairastettu denguekuume. DHF/DSS on kuitenkin todettu kehittyneen ensi-infektiossa alle vuoden ikäisillä lapsilla, joiden äiti on sairastanut denguen. DSS johtaa hoitamattomana kuolemaan 10–40 %:ssa tapauksista.
Levinneisyys
thumb|right|Denguekuumeen levinneisyys (2006). Oireiseen denguekuumeeseen sairastuu arviolta jopa 100 miljoonaa ihmistä vuodessa. Tauti lienee useimmiten oireeton ja suuri osa riskissä olevasta väestöstä on puutteellisen terveydenhuollon piirissä, joten tauti on alidiagnosoitu ja todellinen ilmaantuvuus on luultavasti moninkertainen. Suurimpia riskialueita ovat Intia, Kaakkois-Aasia sekä tietyt Afrikan ja Latinalaisen Amerikan alueet. Viime vuosikymmeninä tauti on nopeasti valloittanut uusia alueita. Denguekuumetta esiintyi Kreikassa vielä 1920-luvulla, mutta se hävisi Euroopasta vuosikymmeniksi. Sittemmin 2010-luvun aikana Espanjasta ja Ranskasta on todettu yksittäisiä tartuntoja, joilla ei ole yhteyttä matkailuun.
Tropiikinmatkailun yleistyessä denguetapauksia on tullut Suomessa esiin vuodesta 2004 alkaen. Kap Verden saarella todettiin laaja epidemia syksyllä 2009. Tuorein tapaus on Madeiran saarelta 4. syyskuuta 2012. Tautitapauksia oli varmistunut tähän mennessä kaksi, minkä lisäksi tartuntaa epäiltiin yli 20 ihmisellä.
3. marraskuuta 2012 mennessä Madeiralla oli varmistettu 52 denguekuumetapausta. Todennäköisiä tapauksia oli 404. Kaksi viikkoa aiemmin samat luvut olivat 37 ja 262, mikä kertoo tapausten nopeasta lisääntymisestä. Ensimmäiset tartunnat havaittiin lokakuun alussa.
5. helmikuuta 2013 mennessä Madeiralta oli raportoitu kaikkiaan 2164 denguekuumetapausta. Yhtään kuolemantapausta ei ilmennyt. Tapauksista 78 oli diagnosoitu henkilöillä, jotka olivat vierailleet Madeiralla. Seitsemän näistä tapauksista oli Suomessa.
Suojautuminen
Suojautuminen ja ehkäisy virusta vastaan tapahtuu vähentämällä virusvälittäjinä toimivien hyttysten elinympäristöä. Lisäksi hyönteismyrkkyjen ja torjunta-aineiden käyttö, sekä suojautuminen hyttysenpistoilta (vaatetus, hyönteisverkot) ovat suojautumiskeinoja endeemisillä alueilla.
Vuonna 2015 lisensoitiin ensimmäinen denguevirusta vastaan valmistettu rokote kauppanimeltään Dengvaxia. Se on tetravalentti eli sisältää kaikkia neljää heikennettyä virustyyppiä antaen suojan DEN-1, DEN-2, DEN-3 ja DEN-4 serotyyppejä vastaan. Rokote annetaan kolmena annoksena, joista tehosterokotukset annetaan kuuden kuukauden välein. Markkinoilla oleva Dengvaxia on tarkoitettu 9 – 45-vuotiaille, jotka asuvat denguekuumeen endeemisillä alueilla ja jotka ovat jo aiemmin saaneet denguevirustartunnan. Aiemmin saatu virustartunta on todennettava laboratoriotutkimuksilla ennen rokotteen käyttöä. Rokotteella on myyntilupa Euroopan unionissa, mutta se ei ole tarkoitettu matkailijoiden käyttöön, eikä sitä ole saatavilla Suomesta.
Pikku Myy
Pikku Myy on Tove Janssonin luoma Muumi-tarinoiden hahmo. Hän on pienikokoinen, rasavilli tyttö, jolla on yleensä yllään punainen mekko ja iso nuttura keskellä päätä. Kriittisenä ja suoraanpuhuvana, aggressiivisenakin hahmona hän on tarpeellinen vastavoima kilteille ja kaikkia kohtaan ymmärtäväisille muumeille.
Nimen alkuperä
Nimi Myy (My) johtuu kreikkalaisen kirjaimen nimestä myy (μ). Sitä ehdotti hahmon nimeksi Tove Janssonin eno, matematiikan lehtori Harald Hammarsten sillä perusteella, että tämä kirjain muistuttaa ylös­alaisin käännettyä ”tikku­ihmistä”, ja lisäksi sitä käytettiin aikoinaan mikronin eli metrin miljoonas­osan tunnuksena (nykyisin tämän yksikön nimenä tosin on mikrometri ja tunnuksena μm). Täten nimen Myy voitiin katsoa tarkoittavan ”pienintä, mitä on olemassa”. Pikku Myy onkin Muumilaakson hahmoista pienin.
Pikku Myy Muumi-teoksissa
Pikku Myy sanoo aina hyvin suoraan mitä ajattelee, eikä välitä, mitä muut hänestä ajattelevat, vaan on rohkea ja itsenäinen, jopa itsepäinen. Myyltä on turha salata asioita, sillä hän vaistoaa erehtymättömästi, jos joku yrittää niin tehdä. Hän on myös hyvin utelias. Muumipapan mukaan Myy on rohkea ja päättäväinen. Muumipeikon mukaan Myy tekee kaikkea mitä haluaa ja onnistuu vielä tekemään sen siten, että kukaan ei vastusta sitä.
Pikku Myy pukeutuu aina selän puolelta napitettavaan mekkoon ja pitää kaulassaan rusettia, samoin kuin sisarensa Mymmeli usein. Muumi-animaatioissa ja niihin perustuvissa oheistuotteissa Myyn mekko on lähes poikkeuksetta punainen. Esimerkiksi televisiosarjassa Muumien maailma mekko on kuitenkin raidallinen ja monivärinen. Tove Janssonin kuvituksissa mekon väri vaihtelee paljon, ja on esimerkiksi mustavalkoraidallinen. Animaatioissa Myy käyttää aina mustia hansikkaita, alkuperäisteoksissa vaihtelevasti.
Myy on kova puremaan. Hän usein uhkailee puraista jotakuta, jos tämä on hänelle itselleen tai muille ilkeä, mutta joskus ihan silkasta puremisen riemusta. Jotkut Muumilaakson asukkaat ovat oikeasti saaneetkin tuntea Myyn hampaat käpälissään tai hännässään.
Muumipeikon ohella Pikku Myyn on kerrottu olevan eräs Tove Janssonin persoonallisuuden ilmentymä Muumi-teoksissa.
Pikku Myy esiintyy Muumipeikon ohella ainoana Muumilaakson tarinoita -sarjan kaikissa jaksoissa. Jaksossa Niisku leijailee taivaalla hänet nähdään vain hetken ajan vajanrakennuskohtauksessa. Tämä on sarjan ainoa jakso, jossa hän ei puhu lainkaan. Jaksossa Keskitalven kokko hänet nähdään vain Muumipeikon unessa jakson alussa.
Ikä ja sukulaisuussuhteet
Myyn ikä ja sukulaisuus Nuuskamuikkuseen ovat hertättäneet lukijoissa ihmetystä. Muumi-kirjat ovat ristiriitaisia Pikku Myyn iän suhteen.
Kirjassa Muumipapan urotyöt kerrotaan, että Myy syntyi vanhemman Mymmelin ja Juksun seurustelun aikana, kun Muumipappa ei vielä ollut edes tavannut muumimammaa. Näin ollen Pikku Myy olisi Muumipeikkoa vanhempi. Samasta suhteesta kerrotaan myös Nuuskamuikkusen saaneen alkunsa Näin ollen Myy ja Nuuskamuikkunen olisivat kutakuinkin samanikäisiä sisaruksia. Muissa yhteyksissä tähän ei viitata. Muumipapan urotöissä Pikku Myy syntyy juhannusyönä, ja vastasyntyneenä hänet kuvataan mikroskooppisen pienenä. Pikku Myy onkin kaikkein pienin vanhemman Mymmelin lapsista, ja hänellä on paljon sisaruksia.
"Juhannusyö tuli ja meni (silloin syntyi muuten Mymmelin pienin tytär, jolle annettiin nimeksi Myy; se merkitsee pienin-mikä-on-olemassa)."
Kirjassa Vaarallinen Juhannus Nuuskamuikkunen tapaa tulvassa Muumi-perheestä erilleen joutuneen Myyn eikä tunnista tätä, sillä Myy on ollut liian pieni, että häntä olisi voinut huomata, silloin kun Nuuskamuikkunen on edellisenä vuonna vieraillut Muumilaaksossa. Kirjassa siis annetaan ymmärtää, että Myy on vasta kasvuiässä ja hyvin nuori. Muikkusen ja Myyn mahdollisesta sisarussuhteesta ei mainita mitään. Pikku Myyn isää Tove Jansson ei koskaan maininnut suoraan missään, ei edes omissa muistiinpanoissaan hahmojen sukulaisuussuhteista.
"Kun he viimeksi olivat tavanneet, Myy oli ollut niin pieni, että häntä tuskin näkyi, joten eipä ihmekään, etteivät he tunteneet toisiaan."
Pikku Myyn isosisko on myös nimeltään Mymmeli, ja hän toimii Myyn pääasiallisena kaitsijana kirjoissa Kuinkas sitten kävikään?, Vaarallinen juhannus ja Taikatalvi, Muumi-sarjakuvissa sekä televisiosarjassa Muumilaakson tarinoita.
Pikku Myyn suosio
Pikku Myy oli ehdolla satusuomalaiseksi vuonna 2006 pidetyssä äänestyksessä, mutta hävisi finaalissa Röllille.
Pikku Myy on myös suosittu vappuasu-idea. Monessa pilailuliikkeessäkin myydään Pikku Myy -asuja.
Pikku Myyn ruotsinkieliset (ääni)näyttelijät
Luettelossa on vain osa.
HIPERLAN
HIPERLAN (High Performance Radio Local Area Networks) on langattoman lähiverkon (WLAN) standardi, jonka on standardoinut ETSI. Hiperlanin siirtonopeus on 20 Mbit/s tai enintään 54 Mbit/s.
Toinen tunnettu langattoman lähiverkon standardi on IEEE 802.11.
Hiperlan/1
European Telecommunications Standards Institute (ETSI) aloitti WLAN-standardinsa kehittämisen vuonna 1991. Ensimmäinen hiperlan-standardi tuli julkaisukuntoon vuonna 1998. Hiperlan/1-standardi määrittelee ainoastaan radiotaajuustekniikalla toimivat verkot. Standardin määrittelemä yhteyden taajuus on 5 GHz ja verkkoyhteyksien nopeudeksi määritetään 23,5 Mbps. Hiperlan/1 käyttää tiedonsiirtoon viittä kanavaa, jotka sijoittuvat välille 5,15–5,35 GHz. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että kolme kanavista on yhteyden muodostamiseen kaikille mahdollisia ja kahden kanavan käytön määrittävät kunkin valtion radiotaajuuksista vastaavat tahot. Hiperlan/1-standardi määrittelee OSI-mallin mukaisen fyysisen kerroksen ja siirtoyhteyskerroksen kuten IEEE 802.11 -standardi.
Hiperlanin protokollapinon kerrosmalli eroaa OSI-mallista jakamalla siirtoyhteyskerroksen LLC- (Logical Link Control) ja MAC-kerroksiin (Medium Access Control), jonka lisäksi MAC-kerroksen ja fyysisen kerroksen välissä on CAC-kerros (Channel Access and Control Layer).
Kanavankäyttökontrollin (CAC) tehtävä on hallita kanavankäyttöpyyntöjä kanavan sen hetkisen tilan sekä pyyntöjen prioriteetin perusteella. Kanavankäyttökontrolli toimii EY-NPMA–mekanismin avulla (Elimination-Yield Non-Preemptive Multiple Access mechanism), joka koodaa tiedon prioriteetista ja funktioista radiopulssiin ja lähettää sen kaistalle ennen data-pakettia. EY-NPMA:n avulla verkko saadaan toimimaan mahdollisimman vähäisillä pakettien yhteentörmäyksillä käyttäjien suurista lukumääristä huolimatta. EY-NPMA:n käyttö parantaa multimediasovellusten toimintaa WLAN-verkoissa.
Hiperlan/2
ETSI julkaisi hiperlan/2-standardin vuonna 2000. Hiperlan/2 tarjoaa edeltäjäänsä verrattuna uusia ominaisuuksia, joista mainittakoon verkon parempi tietoturva, nopeammat verkkoyhteydet ja aikakriittisyys. Hiperlan/2 käyttää 5 GHz:n taajuutta, kuten edeltäjänsä, mutta määrittää verkkoyhteyden nopeudeksi 54 Mbps. Se toimii käytännössä UMTS-, IP- ja ATM-verkkojen langattomana jatkeena. Hiperlan/2:n tietoturvaa on parannettu käyttämällä tiedon salaamiseen DES- ja 3DES-algoritmeja. Tämän lisäksi tukiasema ja mobiiliasema pystyvät autentikoimaan toisensa ennen lähettämistä.
Peruspalveluina HIPERLAN/2:ssa on datan, äänen ja videon siirto. Standardi määrittää tiedonsiirron aikakriittiseksi, mikä tarkoittaa sitä, että suuremman nopeuden tarvitsevat yhteystapahtumat saavat käyttöönsä enemmän kaistaa. Tämä on erittäin hyödyllinen ominaisuus tulevaisuuden videoneuvotteluita ja puheen siirtämistä silmällä pitäen.
HIPERLINK on suunniteltu lyhyen kantaman hyvin nopeaksi protokollaksi käytettäessä HIPERLANia ja HIPERACCESSia. Se tarjoaa mahdollisuudet 155 Mbit/s nopeuteen yli 150 metrin matkalla. HIPERLINK käyttää taajuuskaistaa 17 GHz.
Käytännössä
Hiperlanin kilpailija IEEE 802.11 -standardi on yleinen WLAN-tuotteissa sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Tämä johtuu lähinnä siitä, että 802.11-standardi on enemmän lähiverkkopuolelta ja perinteiset lähiverkkotuotteiden valmistajat tarttuivat siihen ETSI:n standardia hanakammin; ETSI puolestaan on perinteisesti keskittynyt matkapuhelinverkkoihin.
Standardointi
ETSI työskenteli HIPERLAN-standardin parissa vuosina 1991-1996. Vuonna 1996 ERC (European Radiocommunications Committee) määritteli HIPERLANin vastaamaan ETSI:n (European Telecommunications Standard Institute) standardia HIPERLANista. HIPERLAN toimii taajuuskaistalla 5 150-5 250 MHz ja taajuusalueella 5 GHz.
HIPERLAN/1 on kuvattu tarkemmin EN 300 652 -suosituksessa.
Ensimmäinen HIPERACCESS versio julkaistiin vuonna 2001. HIPERLINK-protokollan standardisointi sen sijaan on vielä kesken.
Elina Vuola
Elina Vuola (s. 1960) on dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on tunnettu erityisesti naistutkimusta ja Latinalaisen Amerikan vapautuksen teologiaa koskevista tutkimuksistaan. Hän oli Helsingin yliopiston akatemiaprofessori kaudella 2013–2017. Työhönsä tutkijana hän on halunnut yhdistää toimintaa, ja pitää yhteiskunnallisesti vaikuttavaa tutkimusta tärkeänä.
Opinnot ja matkat Latinalaiseen Amerikkaan
Elina Vuola syntyi vuonna 1960 Kankaanpäässä. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi hän lähti Helsingin yliopistoon opiskelemaan teologiaa, taidehistoriaa, kansainvälistä politiikkaa ja kehitysmaatutkimusta. Jo opintojensa aikana hän oli aktiivisesti mukana useissa yhteiskunnallisissa liikkeissä. Pro gradu -työnsä hän kirjoitti feministiteologiasta vuonna 1986. Samana vuonna hän lähti ensimmäisen kerran Latinalaiseen Amerikkaan. Sittemmin hän työskenteli useamman vuoden kansalaisjärjestöissä, matkusteli Latinalaisessa Amerikassa, kirjoitti freelancer-toimittajana juttuja Keski-Amerikan poliittisesta tilanteesta, toimi suomalaisten kahviprikaatien tulkkina ja piti esitelmiä Latinalaisesta Amerikasta, maanosan tutkimuksesta ja naistutkimuksesta. Vuolan tutkimuksille tyypillistä on tieteidenvälisyys. .
Tutkimustyö ja tieteellinen ura
Vuonna 1991 Vuola vieraili jatko-opintojen parissa Chicagossa The Chicago Theological Seminaryssa ja 1991–1993 San Joséssa, Costa Ricassa. Vuodesta 1994 hän toimi Helsingin yliopiston kehitysmaatutkimuksen laitoksella tutkijana, ja on opettanut yliopistossa kehitysmaatutkimusta, teologiaa, sukupuolentutkimusta ja Latinalaisen Amerikan tutkimusta.
Latinalaisen Amerikan matkoillaan Vuola tutustui paikalliseen vapautuksen teologiaan, josta hän kirjoitti väitöskirjansa ja väitteli vuonna 1997 pääaineinaan teologinen etiikka ja uskonnonfilosofia. Väitös koski vapautuksen teologian ja feministisen teologian metodologisia eroja ja yhteneväisyyksiä. Hänen väitöskirjansa on käännetty espanjaksi ja julkaistu sekä Espanjassa (2000) että Nicaraguassa (2001).
Vuola toimi vuosina 2008–2011 Helsingin yliopiston Latinalaisen Amerikan tutkimuksen professorina. Hän on toiminut myös Suomen Akatemian akatemiatutkijana sekä osallistunut Harvardin yliopiston Women’s studies in Religion Program -ohjelmaan tutkijana ja vierailevana opettajana.
Vuolan tämänhetkinen tutkimusprojekti on nimeltään ''Ruumiillinen uskonto. Ruumiillisuuden ja sukupuolen muuttuvat merkitykset uskonnollisen identiteetin nykymuodoissa Suomessa''. Hankkeen tarkoituksena on luoda metodeja, jotka mahdollistavat eletyn uskonnon ja teologian välisen suhteen tutkimista, varsinkin jos nämä kaksi ovat keskenään ristiriidassa. Vuolan mukaan ihmisen uskonnolliseen identiteettiin ja sukupuoleen liittyvät käsitykset ovat yhteydessä sekä ympäröivään yhteiskuntaan, että uskonnolliseen teologiaan, jotka nekin muuttuvat sisäisesti. Tutkimus yhdistää etnografisia ja tekstuaalisia metodeja kolmen juutalais-kristillisen ja konservatiiviseksi mielletyn, osin etnisesti vähemmistössä olevan uskonnollisen liikkeen tutkimuksessa.
Muu ura
Elina Vuola on toiminut Kehitysyhteistyön palvelukeskus Kepa ry:n puheenjohtajansa 2012–2013, kirjoittanut kolumneja Suomen Kuvalehteen (1997–1999, sekä jälleen vuodesta 2013 eteenpäin), toiminut puheenjohtajana Helsingin tutkijanaiset ry:ssä (2006–2008), sekä Suomen Naistutkimuksen Seurassa (1998–1999).
Väitöskirja
Limits of liberation : praxis as method in Latin American liberation theology and feminist theology. Helsingin yliopisto, väitöskirja. Finnish Academy of Science and Letters. Helsinki: Gummerrus 1997.
Konala Cartelli
Konala Cartelli eli KC on vuonna 2001 Helsingin Konalassa perustettu rap-yhtye. Sen nykyisiä jäseniä ovat rap-artistit Gabi, Mängi, Stabi, Veejay, DJ / tuottaja Jivefunk sekä räppäri / tuottaja Visva.
Historia
Konala Cartellin ensimmäinen kappale Konala Cartelli julkaistiin vuonna 2001 suomihiphop.com-sivustolla (nyk. Basso.fi). Tällöin yhtyeen kokoonpanoon kuului vielä Solonen, joka erosi yhtyeestä ennen ensimmäisen albumin julkaisua. Ensimmäisen julkaistun kappaleen jälkeen yhtye julkaisi kappaleitaan Mikseri.netissä. Mängimies liitty yhtyeeseen vuonna 2002 ja yhtye julkaisi syksyllä 2002 Konala Cartelli pt. 2 -nimisen kappaleen ja ilmoitti pian sen jälkeen ryhtyvänsä tekemään levyä. Konala Cartelli julkaisi omakustanteena Kämmenlaiva-nimisen albumin Pipefesteillä, elokuussa vuonna 2003. 2004 yhtye esiintyi uudelleen Pipefesteillä ja samaan aikaan yhtye julkaisi Kuuminta hottia – Streettape vol. 1 -niminen mixtapen. Vuoden 2005 alussa Mängimies erosi yhtyeestä. Vuonna 2006 yhtye julkaisi 3 kappaletta sisältävän Rakkauden tukkumyymälä-singlen. Aktiivisesta bänditoiminnasta Tunkio on jättäytynyt vuoden 2010 tietämillä. Samoihin aikoihin aiemmin yhtyeen DJ:nä toiminut DJ D-lemma jäi taka-alalle ja DJ Jivefunkista tuli KC:n varsinainen DJ. Yhtyeen entinen jäsen Mängimies puolestaan liittyi takaisin yhtyeeseen vuonna 2010. Konala Cartellin ensimmäinen musiikkivideo Jep jep joo julkaistiin 25. marraskuuta 2011 ja sillä vierailee myös Solonen. Aiemmin vain tuottajan ominaisuudessa toiminut Visva räppää myös kyseisellä kappaleella. Lisäksi kappaleella räpätään yhtyeen aiemmasta linjasta poiketen pelkästään suomeksi. 2015 yhtye julkaisi singelnä Mahottomat jutut -nimisen kappaleen, jolla on mukana yhtyeen extended fämiin lukeutuva Oulusta Konalaan muuttanut räppäri Tembe. 29. joulukuuta 2017 KC julkaisi toisen musiikkivideonsa, N.O.P.P.. Yhtye on vihjaillut palailevansa keikkalavoille vuoden 2018 aikana.
Tietoisuus
Konala Cartelli on omakustanneyhtyeeksi suhteellisen tunnettu. Kämmenlaiva-levyn julkaisun myötä yhtye esiintyi Suomessa tasaiseen tahtiin vuoteen 2006 saakka ja debyyttialbumia pidettiin monelta osin innovatiivisena pakettina ; se voitti mm. www.suomihiphop.com-yhteisön pitämän Vuoden levy -äänestyksen vuonna 2003 Konala Cartellin julkaisut ovat myyneet omakustanteiksi hyvin. Yhtyeen kappaleita on striimattu useita miljoonia kertoja, tunnetuimpana teoksena Jep Jep Joo -musiikkivideo yli miljoonalla katselukerralla.
Esiintymiset
Yhtye on ollut useiden ulkomaalaisten esiintyjien lämmittelijänä (mm. Pete Rock, Afu-Ra , The Jungle Brothers ). KC:n suurimmat konsertit olivat Pipefest-festivaali vuosina 2003, 2004 ja 2006, Turnin' Fest -festivaali vuonna 2005, sekä kahtena päivänä Backstage-tapahtumassa Helsingin jäähallissa vuonna 2005 yhdessä Indican ja Negativen kanssa. Backstage-tapahtuman yleisömääräksi järjestäjä ilmoitti noin 13 000 kävijää. . Yhtye on ollut keikkatauolla vuoden 2006 lopusta lähtien, mutta kertonut palaavansa keikkalavoille vuoden 2018 aikana.
Jäsenten kotipaikat
Kaikki jäsenet eivät ole kotoisin Konalasta, vaikka yhtye onkin perustettu siellä. Veejayn juuret juontavat Ouluun, Stabi on Pohjois-Helsingistä, ja aiemmista jäsenistä Solonen on Kokkolasta, Tunkio on Oulusta ja Mängimies Espoosta. Tuottaja Visva ja DJ D-lemma asuvat myös Helsingissä, mutta ainoastaan Gabi on asunut Konalassa. Lisäksi yhtyeen laajennetussa piirissä vaikuttava Tembe asuu Konalassa. Yhtyeen studio sijaitsi Konalassa vuoteen 2014 saakka.
Suomen teatterikoulu
Suomen teatterikoulu oli 1943–1979 toiminut oppilaitos, josta valmistui näyttelijöitä ja ohjaajia suomalaisiin ammattiteattereihin. Sen toimipaikka sijaitsi Suomen Kansallisteatterin Pienen näyttämön rakennuksessa. Koulun toimintaa ylläpiti kannatusosakeyhtiö. Keväisin järjestetyissä karsintakokeissa valittiin yhteensä 15–20 oppilasta kolmevuotisille näyttelijä- ja ohjaajalinjoille. Suomen teatterikoulu jatkoi Kansallisteatterin oppilaskoulun (1906–1920) ja Suomen Näyttämöopiston (1920–1939) työtä.
Kouluun valituille 17–22-vuotiaille oppilaille annettiin opetusta näyttelijäntyössä, improvisoinnissa, rytmiikassa, pantomimiikassa, miekkailussa, äänenmuodostuksessa, fonetiikassa, laulussa, kielissä, kirjallisuudessa ja kulttuurihistoriassa.
Teatterikoulun korkeakouluosasto aloitti toimintansa 1962. Se koulutti ohjaajia, kriitikoita ja dramaturgeja kolme vuotta kestäneessä opetuksessa. Oppilaiden teoreettisista opinnoista huolehti Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellinen osasto. Näyttelijäosasto ja korkeakouluosasto yhdistettiin 1971.
RBC Roosendaal
RBC Roosendaal on alankomaalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1927. Kaudella 2005–06 RBC pelasi maan pääsarjatasolla Eredivisiessä, mutta se putosi surkean kauden jälkeen takaisin Eerste Divisieen.
Mark Sanford
Marshall Clement ”Mark” Sanford Jr. (s. 28. toukokuuta 1960) on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko ja Etelä-Carolinan osavaltion entinen kuvernööri. Hän toimi kuvernöörin virassa 15. tammikuuta 2003 – 12. tammikuuta 2011. Tätä ennen hän toimi vuosina 1995–2001 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Sanford herätti kuvernöörinä usein julkista närkästystä, muun muassa lähtemällä purjehtimaan Bermudalle kesken osavaltion budjettineuvottelujen. Time-lehti valitsi hänet yhdeksi kolmesta huonoimmasta kuvernööristä marraskuussa 2005.
Vuonna 2009 Mark Sanford tunnusti tehneensä aviorikoksen. Tästä seuranneen kohun johdosta hän ilmoitti eroavansa republikaanikuvernöörien yhdistyksen puheenjohtajan paikalta. Pettämiskohun jälkeen hän myös erosi vaimostaan Jennystä, jonka kanssa oli ollut naimisissa 20 vuotta, ja jonka kanssa hänellä on neljä yhteistä lasta. Ero astui voimaan vuonna 2010. Toukokuussa 2013 Sanford palasi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Etelä-Carolinan ensimmäisestä vaalipiiristä erikoisvaalissa, joka järjestettiin vaalipiirin edellisen edustajan Tim Scottin siirryttyä Yhdysvaltain senaatin jäseneksi. Hän voitti vastaehdokkaansa, demokraattien Elizabeth Colbert Buschin yhdeksän prosenttiyksikön erolla. Sanford istui edustajainhuoneessa tammikuuhun 2019 asti.
Sanford ilmoitti 9. syyskuuta 2019 pyrkivänsä republikaanipuolueen ehdokkaaksi vuoden 2020 presidentinvaaleissa.
P-Klooribentsotrifluoridi
p-Klooribentsotrifluoridi eli 4-klooribentsotrifluoridi (C7H4ClF3) on halogenoitu aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena, muiden yhdisteiden valmistuksen lähtöaineena ja dielektrisenä nesteenä. p-Klooribentsotrifluoridi on o- ja m-klooribentsotrifluoridien isomeeri.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa p-klooribentsotrifluoridi on väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee muun muassa etanoliin, asetoniin ja dimetyylisulfoksidiin. p-Klooribentsotrifluoridi on lievästi myrkyllistä. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö
p-Klooribentsotrifluoridia valmistetaan fluoraamalla p-klooribentsotrikloridia vetyfluoridilla. Tärkein aineen käyttökohde on muiden kemikaalien valmistus ja esimerkiksi sen nitrattuja johdannaisia käytetään värien ja maatalouskemikaalien esimerkiksi trifluraliinin ja asifluorfeenin valmistukseen. Muita käyttökohteita ovat käyttö teollisuusliuottimena sekä dielektrisenä nesteenä.
Tieverkko
Tieverkko tarkoittaa teiden muodostamaa kokonaisuutta. Tieverkko yhdistää alueita toisiinsa, kuten kaupunkeja satamiin ja lentoasemiin. Suomessa tieverkko muodostuu valtion omistamista ja Liikenneviraston ylläpitämistä maanteistä, kuntien omistamista ja ylläpitämistä kaduista sekä yksityisten omistamista yksityisteistä. Katuverkko on eri asia kuin tieverkko.
Troyes
Troyes [tʁwa] on kaupunki ja kunta Auben departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 61 544 asukasta vuoden 2008 väestönlaskennassa. Troyes’n pinta-ala on 13 neliökilometriä. Troyes on Auben departementin pääkaupunki. thumb|Katunäkymää
Ikuinen paluu
200px|thumb|Omaa häntäänsä pureva [[Ouroboros-käärme on kuuluisimpia syklisen maailmankaikkeuden tunnuksia.]] Ikuinen paluu on monissa uskonnoissa ja todellisuuskäsityksissä esiintyvä käsite. Sen mukaan aika on syklinen eli samat tapahtumat toistuvat uudelleen ja uudelleen maailmankaikkeudessa, ja mahdollisesti ovat toistuneet myös menneisyydessä. Tunnetuimmin ajatus ikuisesta paluusta esiintyy intialaisten uskontojen (hindulaisuus, buddhalaisuus ja jainalaisuus) jälleensyntymis- ja sielunvaellusopissa (samsara), antiikin ajan stoalaisilla filosofeilla (ekpyrosis) sekä saksalaisfilosofi Friedrich Nietzschen teoksissa.
Friedrich Nietzschen käsitys
Nietzschen teoksissa esiintyvä käsitys ikuisesta paluusta on eräs hänen keskeisimmistä teemoistaan. Nietzschen mukaan ihminen, joka kykenisi hyväksymään sen, että hänen elämänsä toistuisi loputtoman monta kertaa samoine iloineen ja murheineen, kykenisi hyväksymään täydellisesti elämänsä. Ikuisen paluun hyväksyminen johtaa siihen, että ihminen arvostaa jokaista hetkeään ja tekoaan menneisyydessä sekä tulevaisuudessa, minkä jälkeen ihminen voi suhtautua vilpittömästi kaikkiin suorittamiinsa tekoihin; tämä on välttämätön askel niiden ”henkisten kahleiden” katkaisemisessa, jotka rajoittavat ihmisen kehittymistä yli-ihmiseksi.
On käyty keskustelua siitä, pitikö Nietzsche ”ikuista paluuta” varsinaisena totuutena. Martin Heideggerin yleisesti hyväksytyn käsityksen mukaan kyseessä on Nietzschen keksimä ajatuskoe, johon hän sai vaikutteita antiikin kreikkalaisesta ja intialaisesta ajattelusta. Usein nähdään, että ikuinen paluu on Nietzschen vastaus Immanuel Kantin kategoriselle imperatiiville: kun kategorinen imperatiivi painottaa päätöksen eettisiä seurauksia mietittäessä sitä ”mitä jos kaikki tekisivät samalla tavalla”, ajatus ikuisesta paluusta liittyy kysymykseen ”mitä jos joutuisi kokemaan teon seuraukset loputtoman monta kertaa”. Nietzsche itse piti ikuisen paluun universaalia totuutta ”raskaimpana mahdollisena taakkana mitä voi kuvitella”.
Niiskuneiti
Niiskuneiti on hahmo, joka esiintyy Tove Janssonin luomissa Muumi-teoksissa. Hän on Muumipeikon tyttöystävä ja kuuluu niiskujen heimoon. Hänellä on myös isoveli Niisku. Niiskuneidin tunnusmerkit ovat otsatukka ja kultainen nilkkarengas vasemmassa nilkassa.
Niiskuneiti Muumi-teoksissa
Teoksessa Muumipappa ja meri (1965) Niiskuneiti ei enää esiinny, mutta Muumipeikko viittaa häneen yhdessä kohdassa puhuessaan merihevoselle:
thumb|200px|Niiskuneiti Naantalin [[Muumimaailmassa.]] Tove ja Lars Janssonin Muumi-sarjakuvissa (1954–1975), jotka olivat juoneltaan itsenäisiä kirjoihin verraten, Niiskuneiti sen sijaan oli yksi keskeisimpiä hahmoja ensimmäisestä tarinasta viimeiseen. Sarjan ensimmäisessä sarjakuvassa Muumipeikko pelasti hänet suuren ravun kynsistä (vrt. lihansyöjäpensas) ja näin hän tuli sarjakuvaan.
Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjassa esiintyvät sekä Niiskuneiti että Niisku. Asetelmaa on jonkin verran muutettu verrattuna kirjoihin ja sarjakuviin: niiskusisarukset eivät asu Muumitalossa vaan omassa talossaan ja Niisku on kuvattu keksijänä, joka suunnittelee ilma-alusta. Animaatiossa niiskut eivät vaihda väriä tunnetilan mukaan. Niiskuneiti esiintyy lähes kaikissa sarjan jaksoissa. Jaksot, joissa hän ei esiinny, ovat Pikkuruiset vieraat, Muumipeikon ja Pikku Myyn talvinen seikkailu ja Talven vieraita. Niiskuneiti ei puhu lainkaan jaksossa Muumipappa kaipaa vaihtelua. Niiskuneiti on sarjassa pitkälti samanluonteinen kuin kirjoissakin, joskin jatko-sarjassa Bōken Nikki hän on lähempänä sarjakuvaminäänsä. Niiskuneiti kärsii; kun toiset pilkkaavat häntä kookkaaksi, mikä ilmenee jaksossa Muumitalvi, kun Niiskuneiti kertoo pienelle Tahmatassulle salaisuudekseen, että hänellä on lipaston laatikossaan laihdutuskeksejä.
Luettelo HTTP-tilakoodeista
Tämä artikkeli on luettelo HTTP-tilakoodeista. HTTP:n tilakoodit ovat useimmiten kolminumeroisia lukuja, joita käytetään HTTP-pyynnön tilan seurantaan. Numerokoodeja vastaa myös englanninkielinen selitys.
Suurin osa HTTP:n tilakoodeista on -standardissa (Hypertext Transfer Protocol (HTTP/1.1): Semantics and Content) määriteltyjä.
Tilakoodit
Tilakoodit jakautuvat viiteen eri sarjaan ensimmäisen numeronsa perusteella:
1xx Informal
1xx-sarjan tilakoodit ilmaisevat, että pyyntö on vastaanotettu, mutta sitä ei ole vielä käsitelty. Koska nämä tilakoodit määriteltiin vasta HTTP-standardin versiossa 1.1, niitä ei tulisi lähettää versiota 1.0 käyttäville asiakkaille.
4xx Client Error
4xx-sarjan tilakoodit ilmaisevat asiakkaan puolella tapahtuneen virheen.
Ylä-Itävalta
Ylä-Itävalta on yksi Itävallan yhdeksästä osavaltiosta. Ylä-Itävallalla on rajaa lännessä Saksan ja pohjoisessa Tšekin tasavallan kanssa. Naapuriosavaltiot ovat idässä Ala-Itävalta, etelässä Steiermark ja lounaassa Salzburg. Osavaltiossa on arviolta 1 437 251 asukasta (2015) ja sen pinta-ala on 11 980 neliökilometriä. Osavaltion pääkaupunki on Linz ja kuvernööri Thomas Stelzer.
Perinteiset hallintoalueet
thumb|250px|left|Ylä-Itävallan perinteiset hallintoalueet. Ylä-Itävallan neljä neljännestä ovat:
Kälviänjoen vesistö
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Wayne Gardner
Wayne Gardner (s. 11. lokakuuta 1959 Wollongong, Uusi Etelä-Wales) on australialainen uransa lopettanut ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 500-kuutioisten maailmanmestaruuden 1987 Hondalla. Gardner on ajanut kilpaa myös vakioautoilla pääosin Australiassa ja Japanissa.
Carol Kaye
Kaye on ollut mukana tekemässä monien televisiosarjojen tunnusmusiikkeja. Näitä ovat muun muassa Vaarallinen tehtävä, Kojak, Sheriffi McCloud ja Peyton Place.
Vuonna 2004 Pekka Rautiomaa teki Kayesta Yleisradiolle tv-dokumentin Rockin suuri tuntematon (First Lady of Bass: Carol Kaye).
Manasin kansallispuisto
thumb|200px|Kansallispuiston sisäänkäynti Manasin kansallispuisto on etenkin tiikerin ja norsun suojeluun keskittynyt kansallispuisto ja Unescon maailmanperintökohde Assamin osavaltiossa, Koillis-Intiassa Bhutanin rajalla. Siellä elää harvinaisia endeemisiä eläinlajeja: kääpiösika, Kachuga sylhetensis -kilpikonna, kultalanguri (Trachypithecus geei) ja vuohikaniini (Caprolagus hispidus). Siellä eli aiemmin sarvikuonoja, joiden arveltiin kuolleen sukupuuttoon, mutta vuonna 2007 sinne on siirretty sarvikuonoja muualta.
Rakastamme vain toisiamme
20 suosikkia – Rakastamme vain toisiamme on vuonna 1997 julkaistu Markku Aron kokoelmalevy.
Zeta Reticuli
Zeta Reticuli (ζ Ret / ζ Reticuli) on kaksoistähti ζ1 Reticuli + ζ2 Reticuli, joka sijaitsee eteläisellä tähtitaivaalla Verkon tähdistössä. Zeta Reticulin tähdet kuuluvat Zeta Herculiksen liikkuvaan ryhmään. Näihin tähtiin on liitetty ufokertomuksia, kuten Betty ja Barney Hillin abduktio.
Mississauga Steelheads
Mississauga Steelheads on kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ontarion junioriliigan Itäisen konferenssin keskidivisioonassa. Seuran kotikaupunki on Mississauga Ontariossa.
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Luettelo Väinö Tannerin suomentamista teoksista
Tämä on luettelo Väinö Tannerin suomentamista teoksista.
Maksimilian II (Baijeri)
Maksimilian II (28. marraskuuta 1811 – 10. maaliskuuta 1864) oli Baijerin kuningas vuosina 1848–1864.
Maksimilianin ulkopolitiikan tavoitteena oli aluksi liittoutuminen muiden saksalaisten pienvaltioiden kanssa, jotta saksalaisten suurvaltojen Preussin ja Itävallan valtapyrkimyksille saataisiin vastapaino. Kun tämä tavoite epäonnistui, päätti hän noudattaa Itävallalle myötämielistä politiikkaa. Sisäpolitiikassa hän teki joitakin myönnytyksiä vapaamielisille voimille sallien muun muassa lehdistönvapauden ja lisäämällä ministerien vastuuta toimistaan.
Maksimilian II muistetaan ennen kaikkea merkittävänä tieteiden tukijana. Hän keskusteli mielellään oppineiden kanssa ja kutsui Müncheniin aikansa kuuluisimpia saksalaisia tiedemiehiä. Isänsä tavoin hän oli myös suuri taiteen ystävä.
Maksimilianin avioliitosta Preussin prinsessa Marie Friederiken (1825–1889) kanssa syntyi kaksi poikaa, Ludvig ja Otto.
Niklas Friman
Niklas Aleksi Friman (s. 30. elokuuta 1993 Rauma) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksessä. Hän toimii joukkueen kapteenina. Friman on pelannut aiemmin myös hyökkääjänä.
Friman aloitti uransa Turussa TuTon ja TPS:n riveissä. Hän nousi TPS:n edustusjoukkueeseen kaudella 2012–2013. Kaudella 2016–2017 hän voitti JYPissä SM-pronssia. Tuon kauden jälkeen hän siirtyi HPK:hon, jossa hän voitti suomenmestaruuden kaudella 2018–2019. Hän on pelannut myös KHL:ssä Jokereissa ja SHL:ssä Brynäs IF:ssä. Kaudeksi 2022–2023 Friman siirtyi Ilvekseen, jonka kapteeniksi hänet nimettiin.
Maajoukkuetasolla Friman on pelannut kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa ja yksissä olympialaisissa. Hän voitti vuonna 2022 sekä olympiakultaa että maailmanmestaruuden.
Seuraura
Friman on TuTon kasvatti. Hän pelasi aiemmin hyökkääjänä ja toimi kaudella 2008–2009 joukkueen C-nuorten kapteenina. Kaudeksi 2009–2010 Friman siirtyi Turun Palloseuraan, jossa hän edusti suurimmaksi osaksi B-nuoria. Friman vahvisti myös TPS:n B2-nuoria kevään 2010 pudotuspeleissä, jotka päättyivät Suomenmestaruuteen. Keväällä 2011 hän voitti B-nuorten SM-hopeaa.
Kaudella 2011–2012 Friman oli TPS:n A-nuorten tehoilla 13+17=30, joilla hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Friman teki samalla kaudella myös SM-liigadebyyttinsä. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa 26. marraskuuta 2011 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Friman merkittiin TPS:n kakkospuolustajapariin Mario Scalzon viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.14 minuuttia. Friman pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran lainalla Suomi-sarjajoukkue Salon Kiekkohaissa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin TPS:n A-nuorissa, joiden Toukokuussa 2012 Friman teki TPS:n SM-liigajoukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kauden 2012–2013 Friman aloitti TPS:n A-nuorten kapteenina. Hän pelasi harjoituskaudella TPS:n SM-liigajoukkueessa viisi European Trophy -ottelua, mutta Frimanin kausi on edennyt kuitenkin suurimmaksi osaksi A-nuorissa. Hän teki liigauransa avausmaalin kauden viidennessä SM-liigaottelussaan 8. tammikuuta 2013 Tampereen Ilvestä vastaan. Friman nousi SM-liigassa Juha Pajuojan alaisuudessa myös keskushyökkääjäksi ja pelasi roolia kauden loppuun asti. Yhteensä hänen tulokaskautensa toi 26 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Kaudella 2014–2015 Friman pelasi myös seitsemän Mestis-ottelua lainalla kasvattajaseurassaan TUTOssa. Maaliskuussa 2015 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen TPS:n kanssa.
Friman pelasi kaudella 2015–2016 runkosarjassa vain 27 ottelua leikkaushoitoa vaatinen ylävartalovamman vuoksi. Kevään 2016 pudotuspeleissä hänen teholukemansa +3 oli kolmen muun pelaajan ohella TPS:n paras.
Elokuussa 2016 Friman siirtyi kuukauden mittaiselle tryoutille Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin. Hän jäi neljän harjoitus- ja kahden runkosarjaottelun jälkeen ilman jatkosopimusta. Muutamaa päivää myöhemmin Friman siirtyi kaksivuotisella ja vuoden 2016 loppuun kestävän koeajan sisältävällä sopimuksella JYPiin. Tammikuussa 2017 hän sai joukkueeseen loppukauden jatkosopimuksen. Friman voitti JYPin sisäisen tehotilaston lukemalla +18. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 2017–2018 Friman palasi kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudeksi 2018–2019 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Lokakuussa 2018 Friman teki HPK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän teki kaudella 2018–2019 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+10=15. Friman oli HPK:n eniten maaleja tehnyt puolustaja. Viidennessä puolivälieräottelussa 27. maaliskuuta 2019 Turun Palloseuraa vastaan hän teki pudotuspelikeväänsä ainoan maalin, joka ratkaisi HPK:lle 2–1-voiton. Tony Virta valitsi Frimanin ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän jakoi koko pudotuspelien puolustajien tehotilaston voiton Kärppien Jani Hakanpään kanssa lukemalla +9. Friman voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2019–2020 hänet nimettiin HPK:n kapteeniksi. Hän teki SM-liigan yhden kauden maaliennätyksensä ja sivusi piste-ennätystään tehoilla 6+9=15.
Friman siirtyi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella KHL-seura Jokereihin. Kaudella 2021–2022 hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +16. Helmikuussa 2022 Jokerit purki Frimanin sopimuksen joukkueen kauden päätyttyä ennenaikaisesti Venäjän ja Ukrainan sodan vuoksi. Hän palasi loppukauden kattavalla sopimuksella HPK:n SM-liigajoukkueeseen.
Kaudeksi 2022–2023 Friman siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Brynäs IF:ään. Joukkuetta valmensi hänelle Suomen A-maajoukkueesta tuttu Mikko Manner, minkä lisäksi Brynäsiin sopimukset olivat tehneet myös hänen kanssaan Jokereissa pelanneet Hannes Björninen ja David Sklenička. Joukkue putosi kauden päätteeksi kuitenkin HockeyAllsvenskaniin ja Frimanin sopimus purettiin huhtikuussa 2023.
Friman palasi kaudeksi 2023–2024 SM-liigaan ja hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Joukkuetta valmentaa Frimanille HPK:sta ja Suomen A-maajoukkueesta tuttu Antti Pennanen. Hänet nimettiin Ilveksen kapteeniksi.
Maajoukkueura
Friman teki Suomen A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin Tampereen Hakametsän jäähallissa pelatussa avausottelussa 13. joulukuuta 2018 Tšekkiä vastaan. Hänet merkittiin Suomen nelospuolustajapariin Santeri Lukan viereen. Hän putosi viimeisten joukossa Suomen lopullisesta MM-joukkueesta vuoden 2021 turnaukseen.
Vuonna 2022 Friman oli mukana Suomen joukkueissa Pekingin olympialaisissa ja MM-kilpailuissa, joissa molemmissa Suomi voitti kultaa. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalin Friman teki MM-kilpailujen alkulohkon ottelussa 20. toukokuuta 2022 Tampereen Nokia Arenassa Britanniaa vastaan. Hänen osumansa jäi Suomen 0–6-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Friman sai ottelussa myös syöttöpisteen Joel Armian tekemään 0–4-maaliin. Hänet valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Yhteensä hän on pelannut 55 ottelua tehopistein 1+7=8.
Friman on pelannut myös kuusi nuorten maaottelua.
Muuta
Friman on toisen polven liigapuolustaja, sillä hänen isänsä Kari-Pekka Friman pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 499 SM-liigaottelua TPS:ssä, Lukossa ja TuTossa. Niklaksella on myös pikkuveli Matias, joka pelasi jääkiekkoa hyökkääjänä A-junioriksi asti.
Friman valmistui ylioppilaaksi Aurajoen urheilulukiosta keväällä 2012.
Framasil Cucine Pineto
Framasil Cucine Pineto on italialainen lentopalloseura. Joukkue pelasi kaudella 2021–2022 Italian A3-liigassa.
Kotihalli
Framasil Cucine Pineto pelaa kotiottelunsa kolmentuhannen istumapaikan Pala Mercatone Uno -hallissa.
Historia
Framasil Cucine Pineto selvisi A2-liigan finaaleihin, joissa se ei kuitenkaan pystynyt voittamaan kultaa. Seuran ensimmäinen esiintyminen A2-liigassa oli kaudella 1986, joka jäi lopulta vain kauden mittaiseksi. Paluun sarjaan seura teki kaudella 2005. Seuran toistaiseksi kovin saavutus on A1-liigan paikka kaudeksi 2008–2009. Se sai paikan kaudeksi 2008–2009 Sparklin Milanolta, joka luovutti paikkansa A1-liigassa.
Muuta
Framasil Cucine Pineton joukkueessa pelasi kaudella 2008–2009 suomalainen yleispelaaja Matti Hietanen, joka solmi joukkueen kanssa yksivuotisen sopimuksen. Osittain suomalainen Eerik Jago pelasi myös joukkueessa yhdessä Hietasen kanssa kaudella 2008–2009.
Sabine Schmitz
Sabine Schmitz oli saksalainen kilpa-autoilija ja televisio­persoona.
Storlandet (täsmennyssivu)
Storlandet on usean saaren nimi. Niistä muutamia:
Sabine Schmitz
Ura
Hän oli ensimmäinen nainen joka voitti Nürburgringin 24 tunnin ajot vuonna 1996. Kyseisen kilpailun hän voitti uransa aikana kahdesti. Hän voitti vuonna 1998 VLN-sarjan mestaruuden ja Nordschleifen radan mutka T13 on nimetty hänen muistokseen "Sabine-Schmitz-Kurve".
Schmitz ajoi ”Ring Taxi” -nimistä kierto­ajelua Nürburgringillä. Schmitz perusti avio­miehensä Klaus Abbelenin kanssa Frikadelli Racing -kilpatallin.
Schmitz tuli tunnetuksi muun muassa esiintymisestä Top Gear -televisio-ohjelmassa.
For The Gambia Our Homeland
For The Gambia Our Homeland ("Gambian, kotimaamme puolesta") on Gambian kansallislaulu, joka otettiin käyttöön maan itsenäistyessä 1965. Laulun on sanoittanut Virginia Julie Howe ja säveltänyt Jeremy Frederick Howe (perustuen mandinka-kansan perinteiseen lauluun Foday kaba dumbuya).
Sanoitukset
Englanninkieliset sanat
Suomenkielinen käännös
Skyyttiläiset jousimiehet
pienoiskuva|upright=0.92|Skyyttiläinen jousimies kuvattuna [[Epiktetos (vaasimaalari)|Epiktetoksen punakuviotekniikalla koristelemassa lautasessa, n. 520–500 eaa.]] Skyyttiläiset jousimiehet (, yksikössä ) olivat antiikin Ateenan kaupunkivaltion omistamia orjia, jotka toimivat kaupungin poliisijoukkoina. Näiden tehtävänä oli järjestyksen ylläpito muun muassa Agoralla sekä ekklesian eli kansankokouksen, bulen eli neuvoston sekä heliaian ja muiden oikeusistuinten kokoontumisissa.
Skyyttiläisten jousimiesten pito aloitettiin Ateenassa Salamiin taistelun vuonna 480 eaa. jälkeen, jolloin kaupunkivaltion sanotaan ostaneen 300 orjaa Skyytiasta. Joukkojen perustajaksi mainitaan Speusinos. Tämän vuoksi ne tunnettiin myös nimellä speusinioi. Järjestelmästä tiedetään antiikin lähteiden kautta vain vähän. On mahdollista, että myöhempinä aikoina kaikki joukoissa toimineet eivät enää olleet skyyttejä, sillä ateenalaisilla vaikuttaa olleen tapana sanoa kaikkia valtion orjia skyyteiksi. Valtion orjina heidän asemansa oli tavallisia orjia parempi ja vastasi jotakuinkin metoikkeja. Skyyttiläisiä jousimiehiä oli myöhemmin eri lähteiden mukaan mainitut 300 tai jopa, ja heidän asemapaikkansa oli alun perin Agora ja myöhemmin Areiopagi. Jousimiehillä oli ilmeisesti oikeus käyttää voimaa kansalaisia kohtaan tietyissä tilanteissa.
Skyyttiläiset jousimiehet esiintyvät joskus hahmoina attikalaisissa komedioissa erityisesti Aristofaneella (Akharnalaiset, Lysistrate, Naishallitus, Naistenjuhla, Ritarit). Näin ei ole täyttä varmuutta, kuinka totuudenmukaisen kuvan jousimiesten toiminnasta näytelmät antavat. Aristofaneella jousimiehet lyövät joskus huonosti käyttäytyviä tai saattavat pidättää ihmisiä. Aristofanes tekee myös pilaa näiden vierasperäisestä puhetavasta.
Oliver Riedel
Oliver Riedel (s. 11. huhtikuuta 1971 Schwerin, Itä-Saksa) on saksalainen muusikko. Riedel toimii nykyään industrial metal -yhtye Rammsteinissa basistina. Sitä ennen hän on kuulunut muun muassa The Inchtabokatablesiin.
Riedel on säveltänyt monia Rammsteinin kappaleista.
Saksalainen bassovalmistaja Sandberg on valmistanut Oliver Riedelille kaksi omaa signature-bassoa: Sandberg Terra, joka viritetään normaalia matalammalle, ja Rammsteinin logolla varustettu läpinäkyvä basso.
Jiří Holík
Jiří Holík (s. 9. heinäkuuta 1944 Havlíčkův Brod) on Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän voitti kolme maailmanmestaruutta sekä saavutti kahdeksan muuta MM-mitalia ja neljä olympiamitalia.
Holíkilla on kaikista suurin pelattujen maaottelujen määrä 319 ottelua Tšekkoslovakian maajoukkueessa. Hän teki näissä maaotteluissa 132 maalia. Hän on 319 maaottelullaan kaikkien aikojen kolmanneksi eniten maaotteluita pelannut Raimo Helmisen (331 ottelua) ja Udo Kießlingin (320 ottelua) jälkeen.
Tšekkoslovakian liigassa Holík teki 283 maalia 553 ottelussa. Hän oli taitava luistelija ja nykyaikainen kahden suunnan pelaaja. Holík oli myös hyvä joukkuepelaaja.
Tänään huipulla
20 suosikkia – Tänään huipulla on vuonna 2000 julkaistu Ami Aspelundin kokoelmalevy.
Jiří Holík
Tšekkoslovakia voitti Prahassa 1972 maailmanmestaruuden ensi kertaa 23 vuoteen. Holík teki turnauksessa kahdeksan maalia ja sai yhden syöttöpisteen. Hän teki kolme maalia ensimmäisessä ottelussa Sveitsiä vastaan, kaksi ensimmäistä maalia toisessa ottelussa joukkueen voittaessa Ruotsin 4–1 sekä yhden maalin Suomea, Sveitsiä ja uudelleen Suomea vastaan. Moskovan MM-kilpailuissa 1973 Holík oli joukkueensa paras pistemies viidellä maalilla ja kymmenellä maalisyötöllä. Katowicessa 1976 Tšekkoslovakia palasi maailmanmestariksi ja Holík teki turnauksessa seitsemän maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Joukkue uusi mestaruuden Wienissä 1977 ja Holíkin tehomerkinnät tuossa viimeisessä arvoturnauksessaan olivat neljä maalia ja kolme syöttöä.
Jiří Holíkin isoveli Jaroslav Holík oli myös jääkiekkoilija.
Elias Kuukka
Kuukka sijoittui nuorten MM-kilpailuissa keskimatkalla 12:nneksi vuonna 2013. Hän edustaa seuratasolla Tampereen Pyrintöä. Kuukan valmentajana toimii Seppo Väli-Klemelä ja myös hänen veljensä Anton Kuukka kilpailee suunnistuksessa.
Sotíris Kaïáfas
pienoiskuva|Sotíris Kaïáfas Sotíris Kaïáfas (, s. 17. joulukuuta 1949 Mia Miliá, Kypros) on entinen kyproslainen jalkapalloilija, joka edusti koko uransa ajan AC Omoniaa. Hän sai vuonna 1976 Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon. Hän kuului aikoinaan myös Kyproksen jalkapallomaajoukkueeseen, jossa hän viimeisteli kaksi maalia 18. ottelussa. Seurassaan hän pelasi 388 ottelua ja teki niissä peräti 261 maalia. Hänellä on veli, Kóstas Kaïáfas, joka on myös jalkapalloilija.
Thure Sarnola
Tuure Henrik Aksel ”Thure” Sarnola (alk. Stråhl, 30. huhtikuuta 1917 Kuopio – 15. maaliskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen jalkapallomaalivahti ja myöhemmin jalkapallovalmentaja.