cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hammond-urut
Hammond-urkujen historia
Soittimen nimeämisestä uruiksi oli seurauksena oikeuskiista. Jotkut pilliurkujen rakentajat katsoivat, ettei soitinta olisi saanut nimittää uruiksi. Kiistan ratkaisemiseksi järjestettiin kuuntelu, jossa asiantuntijat verhojen takana pyrkivät soinnista erottamaan kumpi soitin oli kyseessä. Tämä ei onnistunut täysin varmasti ja kiista ratkesi Laurens Hammondin eduksi.
Hammondin muita mallisarjoja ovat niin sanotut spinettiurut, jotka ovat kompaktimpia ja joiden jotkin ratkaisut poikkeavat niin kutsutuista isoista Hammondeista edullisemman soittimen luomiseksi. Spineteistä tunnetuimpia ovat M-sarja, L-sarja sekä T-sarja, joita kaikkia on useita malleja.
Hammond-urkujen tekniikka
Hammond kehitteli Cahillin ideaa äänen tuottamisesta kelan ja hammastetun sylinterin avulla, ja lopputuloksena oli äänigeneraattori, jossa synkronimoottorin pyörittämät hammastetut pyörät indusoivat keloihin jännitteitä, jotka voidaan vahvistaa ja muuttaa ääneksi. Pyörien hammastus on muotoiltu siten, että kelaan syntyvä vaihtojännite on puhdasta siniaaltoa. Jännitteen taajuus riippuu äänipyörän pyörintänopeudesta sekä siitä, kuinka monta hammasta pyörän kehällä on. Varsinainen sointiväri luodaan yhdistämällä eri taajuisia siniaaltoja tarvittavissa suhteissa liukutankojen (drawbar) avulla, joiden määrä vaihtelee eri mallisarjoissa. Kukin liukutanko tarjoaa 9 eri asentoa, 0 eli mykkäasento ja kahdeksan soivaa voimakkuutta.
Äänipyörägeneraattori
thumb|Äänipyörägeneraattori pienoiskuva|Äänipyörägeneraattori Useimmat äänipyörägeneraattorit sisältävät kaikkiaan 91 pyörää, jotka kattavat seitsemän ja puolen oktaavin äänialan ulottuen kontra-C:stä (32,69 Hz) viisiviivaiseen fis:iin (5 919,85 Hz). Koska kaikki äänipyörät ovat hammaspyörien välityksellä yhteydessä samaan pääakseliin, ovat kaikki 91 taajuutta aina samassa vireessä keskenään. Kun pääakselin pyörimisliikkeestä puolestaan huolehtii kellontarkka synkronimoottori, eivät generaattori-Hammondit käytännöllisesti katsoen koskaan kärsi viritysongelmista.
Synkronimoottoriin liittyy muuan erikoisuus: se ei pysty lähtemään omin avuin pyörimään, koska sillä pysähtyneenä ei ole vääntömomenttia ollenkaan. Siksi isoissa Hammondeissa on toinenkin sähkömoottori, jota käytetään vain antamaan käynnistysvauhti synkronimoottorille. Äänigeneraattorin keloihin indusoituva jännite on vain muutamia millivoltteja, ja suuren vahvistuksen vaativana se on altis kaikenlaisille häiriöäänille. Niiden pois suodattamiseksi on jokaiselle äänipyörä-kela-yhdistelmälle oma alipäästösuotimensa.
Oman lisänsä jokaisen äänipyörän tuottamaan ääneen antaa viereisen pyörän aiheuttama ylikuuluminen eli vuotoääni (leakage). Tätä yritettiin aikanaan minimoida suunnittelemalla äänipyörien järjestys generaattorissa siten, että viereisten pyörien tuottamat äänet olivat mahdollisimman konsonoivassa harmonisessa suhteessa (oktaavi tai kvintti) keskenään.
Toinen alun perin ei-toivottu ominaisuus Hammond-uruissa oli koskettimien kontaktien äänisignaaliin kosketinta painettaessa aiheuttama napsahdus (key-click), jota myös yritettiin saada poistettua tai vaimennettua, jotta ääni olisi ollut puhtaampi ja muistuttanut enemmän oikeaa pilliurkua. Tässä ei kuitenkaan täysin onnistuttu, ja lopputuloksena key-clickistä sekä B3/C3/A-100 malleihin tulleesta perkussiosta onkin tullut erittäin oleellinen osa Hammond-soundin suosiota etenkin jazz- ja rock-musiikissa.
Hammond-urkujen perusrakenne säilyi niiden koko 40-vuotisen tuotannon ajan alkuperäisen patentin kaltaisena. Jopa koneistojen ja soittopöytien mitat pysyivät muuttumattomina niin, että ne ovat suurimmaksi osaksi vaihtokelpoisia eri mallien välillä.
Nykytila
Hammond-tuotemerkin omistaa Hammond - Suzuki, ja soittimissa käytetään Hammond-nimeä. Niiden toimintaperiaate on digitaalinen ja mallintava. Soittimien ulkonäkö ja käytettävyys on pyritty saamaan esikuvan mukaiseksi ja äänenvärin muokkaamiseen käytettävät liukusäätimet (drawbars) jäljittelevät toiminnaltaan alkuperäistä. Äänenväriin on jäljitelty tunnusomaisia piirteitä kuten esimerkiksi koskettimiston klikit ja viereisten äänipyörien ylikuuluminen. Soittimista käytetään urkujen sijaan nimitystä "drawbar keyboard", kosketinsoitin jossa on liukusäätimet. Uudemmissa malleissa on midi- liitäntä, ja niitä voi käyttää myös pääkoskettimistona muille midi-instrumenteille.
Hammond-urkujen sointiin tunnusomaisesti kuuluva Leslie-laite, pyörivän kaiuttimen ja vahvistimen yhdistelmä, on kuitenkin vaikea mallinnettava johtuen sen toimintaperiaatteesta ja rakenteesta, jotka yhdessä luovat eri äänitaajuusalueiden modulaatio-, interferenssi- ja doppler-ilmiöiden muokkaaman soinnin. Mallintamisen hankaluutta lisää alkuperäisten Leslie-vahvistimien (122, 147, 251) elektroniputkilla toteutetut esi- ja pääteasteet, joiden putkien lievä yliohjaus haluttaessa tuottaa miellyttävän kuuloista säröä. Tätä "putkisäröä" on erittäin vaikea tuottaa digitaalisesti tai puolijohdekomponenteilla. Hammondin oma versio pyörivästä kaiuttimesta oli Hammond ToneCabinet, mutta keksijä Donald Leslien kehittämästä mallista tuli paljon suositumpi.
Teri Polo
Theresa ”Teri” Elizabeth Polo 1. kesäkuuta 1969 Dover, Delaware Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Pamela Byrnesina elokuvassa Perhe on painajainen (2000) ja sen jatko-osissa Painajainen perheessä (2004) ja Pienin painajainen perheessä (2010). Hän esitti myös yhtä tilannekomedian Elämää tähden kanssa päähenkilöistä. Vuodesta 2013 lähtien Polo on esittänyt Stefania yhdysvaltalaisessa draamasarjassa The Fosters.
Polo on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten Oikeus ja kohtuus, Felicity, Chicagon lääkärit ja Frasier. Hänestä tuli sarjan Villi Pohjola vakituinen näyttelijä sarjan viimeisellä tuotantokaudella.
Hammond-urut
Hammond-urkujen käyttö rockmusiikissa
Edellä mainituista Hammond-urkureista tunnetuimmat rock-musiikissa ovat luultavasti Deep Purple -yhtyeen Jon Lord ja Uriah Heepin Ken Hensley. Näiden lisäksi useat Santanan kosketinsoittajat ovat käyttäneet Hammond-urkuja. Booker T. Jones soitti Hammond M3 spinettiurkua tunnetussa kappaleessa Green Onions. Jon Lord käyttää C3-mallia ja Ken Hensley Hammond B3:sta, joka on tunnetuin Hammond-uruista. Emerson, Lake & Palmerin Keith Emerson käytti Hammond C3:sta ja spinettiurku L-100:sta.
Teri Polo
Polo avioitui vuonna 1997 valokuvaaja Anthony Mooren kanssa, ja heidän poikansa syntyi vuonna 2002. Polo ja Moore erosivat 2005. Joulukuussa 2007 Polo sai tyttären poikaystävänsä, rumpali Jamie Wollamin, kanssa.
Elokuvan Painajainen perheessä tultua ensi-iltaan Polo esiintyi helmikuussa 2005 alasti Playboyssa.
Hammond-urut
Tunnettuja Hammond-malleja
Näiden lisäksi samanlaisella koneistolla varustettuja malleja on useampi. RT-3 on ulkonäöltään samanlainen kuin C3, mutta siinä on suurempi 32-koskettiminen jalkio, sekä jalkiossa putkitekniikalla toteutetut lisä-äänikerrat. Jalkion leveydestä johtuen RT-3 on myös C3-mallia leveämpi.
Nykyisiä:
Ilomantsi
pienoiskuva|[[Petkeljärven kansallispuisto Ilomantsissa]] pienoiskuva|Pyhän profeetta Elian kirkko
Ilomantsi (karjalaksi Il'manči tai Ilomančči ; ) on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Karjalassa. Ilomantsi on Suomen ja Euroopan unionin manneralueen itäisin kunta. Kunnan asukasluku on 0 henkeä, ja sen naapurikunnat ovat Joensuu ja Lieksa.
Ilomantsi-nimi pohjautuu kantasaamen ylimmäistä tarkoittavaan sanaan, ja nimen taustalla on kirkonkylässä sijaitseva Ilomantsinjärvi, jonka on katsottu olevan vesistönsä ylimmäinen järvi.
Ilomantsin asukkaista 17,4 prosenttia kuuluu ortodoksiseen kirkkoon. Näin ollen Ilomantsi on Suomen ortodoksisin kunta.
Kunnanjohtajana on toiminut vuoden 2017 joulukuusta Marjut Ahokas.
Maantiede
Ilomantsin pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Talvisodan 1940 päättäneen Moskovan rauhan myötä Ilomantsin pinta-alasta 1 489 km² kuului Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin. Väestötiheys on 2,2 asukasta/km². Ilomantsissa sijaitsee Euroopan unionin manneralueen itäisin piste, Virmajärvi (vain Kypros ja Ranskaan kuuluva Réunion sijaitsevat vielä idempänä). Kunnan alueella sijaitsee Koitere, joka on pinta-alaltaan Suomen 26. suurin järvi.
Ilomantsissa sijaitsevia luonnonsuojelualueita ovat muun muassa Petkeljärven kansallispuisto, Patvinsuon kansallispuisto ja Koivusuon luonnonpuisto.
Kylät
Ahvenjärvi, Hattuvaara, Haukivaara, Huhmarisvaara, Huhus, Iknonvaara, Ilaja, Ilomantsi, Issakka, Kakkaravaara, Kakonaho, Kirvesvaara, Kivilahti, Kivilampi, Kokkokangas, Kontiovaara, Korentovaara, Kuolismaa, Kuuksenvaara, Käenkoski, Köpönvaara, Lapinniemi, Lapiovaara, Lehtovaara, Liusvaara, Lokanlahti, Longonvaara, Lutikkavaara, Maukkula, Marjovaara, Mekrijärvi, Melanselkä, Mutalahti, Möhkö, Naarvansalo, Nehvonniemi, Nuorajärvi, Ontronvaara, Ostronsaari, Paavonvaara, Pallosenvaara, Patrikka, Pihlajavaara, Piilovaara, Putkela, Ryökkylä, Siitarinvaara, Sonkaja, Tokrajärvi, Tykkylänvaara, Tyrjänsaari, Viitavaara, Vuottoniemi (osa kylistä luovutettiin Neuvostoliitolle 1944) ja Mäkikylät, joka on Maukkulan, Issakan ja Paavonvaaran yhteistoiminta-alue.
Pogosta
Ilomantsin kirkonkylä tunnetaan Pogostana. Siitä on tullut myös koko Ilomantsin synonyymi. Pogosta-sana elää muun muassa paikallislehti Pogostan Sanomien ja maan suurimpiin laturetkiin kuuluvan Pogostan hiihdon nimessä. Pogostantauti on ihmiseen hyttysistä leviävä virus, joka löydettiin Ilomantsista.
Historia
Toinen maailmansota koetteli Ilomantsia kovasti, lähes viisisataa ilomantsilaista sai surmansa. Ilomantsin alueella käytiin taisteluita sekä talvisodassa että jatkosodassa, ja kunnan alueella on useita näihin taisteluihin liittyviä muistomerkkejä. Jatkosodan aikana kunnan itäosien väestö evakuoitiin Savoon. Sadat menettivät jatkosodan takia kotinsa.
Osassa kunnan itäosia, jotka luovutettiin Neuvostoliitolle, puhuttiin perinteisesti karjalan kielen varsinaiskarjalaa, tarkemmin eteläkarjalaa.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Ilomantsissa oli 5 128 asukasta, joista 2 758 asui taajamassa, 2 324 haja-asutusalueilla ja 46:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Ilomantsin taajama-aste on 54,3 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Ilomantsin kirkonkylä.
Terveysasema
Ilomantsin terveysasema tarjoaa arkipäivisin perusterveydenhoidon palveluja. Terveysasema on osa Siun soten tarjontaa.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Ilomantsissa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Ilomantsissa toimii Ilomantsin helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Ilomantsin alueella toimii Ilomantsin ortodoksinen seurakunta.
Kaivannaisteollisuus
Hattuvaaran Pampalossa on kultaesiintymä, jonka omistaa ruotsalaisen Endomines AB:n tytäryhtiö Endomines Oy. Yhtiö käynnisti vuonna 2007 tutkimuskairaukset. Pampalon kultakaivoksen tuotanto alkoi helmikuussa 2011. Lisäksi Ilomantsissa louhitaan mustakiveä lähinnä hautakiviksi.
Ilomantsin liikenne
Ilomantsiin johtaa Joensuusta kantatie 74. Rajan pinnassa kulkee Runon ja Rajan tie.
Joensuu–Ilomantsi-rata valmistui kokonaisuudessaan vuonna 1967. Henkilöliikenne rataosalla lakkautettiin vuonna 1969. Nykyisin rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä.
Ruokakulttuuri
Ilomantsin pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla vatruskat, sienisalaatti, tsupukat eli ohukaiset, kiesa (kaura- tai ruisjauhosta valmistettu suuruste) ja lakat.
Muuta
Kunnassa sijaitsee Rajavartiolaitoksen Hiienvaaran harjoitus- ja ampuma-alue Koitereen lähistöllä sekä Itä-Suomen Huoltorykmentin alainen varastoalue.
Hyppylaji
Hyppylajeiksi lasketaan yleisurheilussa
Nancy Greene
Nancy Catherine Greene OC OBC OD LLD, (s. 11. toukokuuta 1943 Ottawa, Ontario, Kanada) on kanadalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Keltakynsimö
Keltakynsimö (Draba nemorosa) on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava vaatimaton keltakukkainen ristikukkaiskasvi. Suomessa se on muinaistulokas, jota tavataan vanhoilla asuinpaikoilla.
Nancy Greene
Greene muutti jo pienenä perheineen vuoristoiselle alueelle Brittiläiseen Kolumbiaan. Innokkaiden hiihtäjien lapsena hän aloitti hiihtämisen jo nuorena.
Keltakynsimö
Ulkonäkö ja koko
Yksivuotinen keltakynsimö on pienikokoinen, 10–30 cm pitkä hento kasvi. Sen varsi on haaraton tai tyvestä haarova, tähtikarvainen ja ylempää kalju. Varren tyviosassa olevat ruodittomat lehdet ovat puikeita tai pitkulaisia, leveähkötyvisiä ja hampaisia. Kukassa on neljä hohtavankeltaista terälehteä. Keltakynsimö kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmistö on pitkä ja harsu. Lituperät ovat sirottavia ja noin sentin pituisia. Mantelinmuotoiset lidut ovat noin puolen sentin pituisia. Loppukesästä kasvi kuivettuu lähes olemattomaksi ja vaikeasti tunnistettavaksi.
Nancy Greene
Greene sai lempinimekseen ”tiikeri” asenteensa ja aggressiivisen hiihtotyylinsä ansiosta. Hän voitti kuusi Kanadan ja kolme Yhdysvaltojen mestaruutta. Vuonna 1967 Greene voitti ensimmäisen kerran järjestetyn maailmancupin ja uusi voittonsa seuraavana talvena.
Keltakynsimö
Ulkonäkö ja koko
Suomessa kasvaa kaksi keltakynsimön muunnosta: eteläisessä Suomessa esiintyvä var. nemorosa, jonka lidut ovat lyhytkarvaiset ja Pohjanmaalla, Itä-Suomessa ja edelleen Venäjän puolella Laatokan rannoilla esiintyvä itäinen muunnos var. leiocarpa, jonka lidut ovat kaljut.
Nancy Greene
Kolmansissa olympialaisissaan vuonna 1968 Grenoblessa Greene otti ensimmäiset mitalinsa. Ensin hän laski hopealle pujottelussa ja voitti sitten kultaa suurpujottelussa yhdellä olympiahistorian suurimmista eroista. Samalla hän voitti maailmanmestaruuden olympiaohjelmaan kuulumattomassa alppiyhdistetyssä. Aiemmissa olympialaisissa hänen paras sijoituksensa oli syöksylaskun seitsemäs sija Innsbruckissa 1964. Chamonix'n MM-kilpailuissa 1962 hän oli sijoittunut syöksylaskussa viidenneksi.
Keltakynsimö
Levinneisyys
Keltakynsimön arvellaan olevan alun perin kotoisin Itä-Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan aroilta ja hiekkaisilta niityiltä. Se lienee levinnyt laajalle ihmisen mukana. Nykyään lajia tavataan Ranskasta läpi Keski-, Pohjois- ja Itä-Euroopan Tyynellemerelle saakka. Levinneisyysalueen eteläreuna ulottuu Turkista ja Iranista Keski-Aasiaan ja Kiinan eteläosiin. Keltakynsimöä kasvaa myös Pohjois-Amerikan länsi- ja keskiosissa.
Nancy Greene
Greene on saanut monia palkintoja ja kunnianosoituksia, kuten Kanadan korkeimman siviilikunniamerkin, Order of Canadan. Toimittajat äänestivät hänet Kanadan vuosisadan naisurheilijaksi vuonna 1999.
Keltakynsimö
Levinneisyys
Suomessa laji on muinaistulokas ja vanhan kulttuurin seuralainen. Lajista on eniten havaintoja etelärannikon viikinkien vanhan idäntien varrelta Uudeltamaalta Kymenlaaksoon. Sisämaassa lajia esiintyy usein vanhojen varuskuntakaupunkien ympäristössä, kuten Hämeenlinnassa ja Savonlinnassa. Esiintymiä on myös muutamien paikoin Pohjanlahden rannikolla muun muassa Raahen ja Oulun ympäristössä.
Elinympäristö
Keltakynsimöä tavataan Suomessa erityisesti vanhoissa kaupungeissa ja varuskuntapaikoissa. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat muurit, rauniot, avoimet kedot, hietikot ja kadunvieret. Laji on harvinaistunut rakentamisen, linnoitusvallien restauroinnin ja kasvupaikkojen umpeenkasvun takia.
Loviisa (täsmennyssivu)
Loviisa tai Lovisa voi tarkoittaa seuraavia:
Pyhäjoki (joki)
Asutus joen varrella
Pohjanmaan asutus on keskittynyt aikanaan jokien tuntumaan ja se on nähtävissä edelleen Pyhäjoen alueella. Maan poikittaisena kulkureittinä Pohjanmaan joilla oli merkittävä rooli, mutta vielä edelleenkin maantiet kulkevat suurelta osin Pyhäjoen rantaa. Ensimmäinen tie Pyhäjoelta Oulaisiin valmistui 1700-luvun lopulla. Pyhäjoki virtaa loivasti mereen, mutta välillä on koskiakin, joista suurin osa on valjastettu sähköntuotantoon. Joki on nykyisin vähävetinen eikä lohi enää tällä vuosisadalla ole juuri noussut jokeen. Pyhäjoki oli myös puutavaran uittojoki, jolloin tukki- ja pinotavaran uiton huippuvuodet ajoittuivat vuosiin 1926–1938. Pyhäjoki oli tunnettu rapujokena vielä 1960-luvulla, mutta veden laadun huonontuminen hävitti ravun joesta. Muistona tältä ajalta on Oulaisten kaupungin rapuvaakuna. Pyhäjoella ei ole nykyään merkitystä turistikohteena. Sen sijaan asuinpaikkoina korkeammat Pyhäjoen törmät ovat suosittuja. Harvinainen raakku eli jokihelmisimpukka löytyi joesta syksyllä 2022, edellisen varmistetun havainnon ollessa yli 40 vuoden takaa.
Reitti ja kosket
Pyhäjärvestä lähdettäessä joki virtaa ensimmäisenä suuremman kylän Jokikylän läpi. Jokikylältä löytyy myös joen ensimmäinen pato. Jokikylän jälkeen joki laskee Kärsämäelle Nuttuperän kautta Venetpaloon, jossa vesi virtaa Niskakoskea alas ennen kuin saavutaan Kärsämäen keskustan liepeille. Kärsämäeltä tullaan pienempien kylien läpi Haapavedelle, jossa joki virtaa vetensä Haapajärveen. Haapaveden kaupunki on muodostunut aikanaan Haapajärven rannalle. Täältä vedet jatkavat virtaustaan kohti Oulaista molemmin puolin asfalttitien reunustamana. Välillä ovat Mieluskylä, Mäyränperä ja Matkaniva. Annosen kohdalla joki muodostaa jyrkän mutkan ja osa vedestä virtaa suoraa, jolloin jokien väliin jää suuri maa-alue, Salonsaari. Ennen Oulaisten keskustaa Piipsjärvi laskee vetensä Piipsanjokea pitkin Pyhäjokeen. Oulaisten kaupunki on aikanaan syntynyt Pyhäjoen molemmille puolille ydinkeskustan sijaitessa joen pohjoispuolella. Oulaisten jälkeen Pyhäjoki tekee samanlaisen Salonsaaren nimellä kutsutun mutkan kuin mainitsimme edellä. Joki virtaa edelleen erään Oulaisten kylistä, Petäjäskoski, läpi. Ennen Merijärven keskustaa Kalaputaan kohdalla Pyhäjoki on melko leveää, mutta supistuu sitten kuntakeskuksen ulkopuolelta ohi virratessaan kapeaksi puroksi. Merijärven jälkeen sijaitsevan Pyhänkosken kerrotaan olleen "varsinkin tulvan aikana kuin Imatra konsanaan”.
Kosket
Pyhäjoen kuntaa lähestyessämme tullaan Pirttikoskelle, jonka ympärille on myös muodostunut kyläasutusta. Pyhäjoen kunnan keskusta sijaitsee Pyhäjoen suistoalueella, jossa joki haarautuu kahteen osaan. Osa Pyhäjoen keskustan asutuksesta sijaitsee jokihaarojen välisellä saarella.
Voimalaitokset
Pyhäjoessa on tehty mittavia vesistöjärjestelyjä tulvariskien pienentämiseksi ja vesivoiman tuottamiseksi. Jokeen on rakennettu viisi voimalaitosta, jotka ovat alajuoksulta lukien Hourunkosken, Haapakosken, Venetpalon, Kalliokosken ja Vesikosken voimalaitokset. Yhteensä vesistöstä saatava sähköteho on noin 4,1 MW, ja vuotuinen energiantuotto noin 17,5 GWh.
Pyhäjokeen on kaavailtu muitakin voimalaitoksia. Revon Voima Oy suunnitteli 1960-luvulla voimalaitosta myös Pyhänkoskeen, mutta hanke ei toteunut. Tarkoitus oli rakentaa voimalaitos noin kilometri etelään jokiuomasta ja johtaa vesi sinne Pyhänkosken ohi kaivettavaa kanavaa pitkin. Nykyään joen alajuoksu Haapakosken voimalaitokselle saakka on suojeltu koskiensuojelulailla.
Braindamage – Or Still Alive
Braindamage – Or Still Alive on suomalaisen kitaristi Albert Järvisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988. Levyn motto on "Professionalism is the King, the thing. Beware: the scumsuckers!!!". Levy nauhoitettiin Pitäjänmäessä Finnvoxin studiolla, jossa myös kansikuva on otettu. Levyllä vierailivat yhdysvaltalaiset blues-muusikot Albert King ja William Clarke.
IPhone 13
iPhone 13 on Applen 14. syyskuuta 2021 julkistama ja 24. syyskuuta julkaisema älypuhelin. Puhelimen muut versiot ovat iPhone 13 mini, iPhone 13 Pro ja iPhone 13 Pro Max.
Puhelimessa on kuusiydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 128, 256 tai 512 gigatavua. Keskusmuistia on neljä gigatavua. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on ultralaajakulmakamera. Sekä takakameroiden että etukameran tarkkuus on 12 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 3 240 milliampeerituntia. Se tukee 20 watin latausta ja 15 watin langatonta MagSafe-latausta. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Käyttöjärjestelmänä on iOS 15, joka on päivitettävissä iOS 16.6 -versioon.
iPhone 13:n yhteydessä Apple estää kolmannen osapuolen tekijöitä huoltamasta iPhoneja. Applen puhelinten korjaukseen ja kierrätykseen on syntynyt pienimuotoinen palveluala, johon kuuluu esim. suomalainen Swappie. iPhone 13:n etulasi sisältää mikrokontrollerin, jota käytetään Face ID -ominaisuuteen. Mikrokontrolleri on paritettava puhelimeen Applen kehittämällä ohjelmalla.
Nová Dubnica
200px|thumb|right|Nová Dubnican vaakuna Nová Dubnica on kaupunki Trenčínin alueella, Slovakiassa. Sen pinta-ala on 11,3 km² ja väkiluku 11 997 (31.12.2005). Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 95,6% oli slovakkeja, ja vähemmistöryhmiä olivat tšekit (1,8%) ja unkarilaiset (0,2%). Uskonnoltaan 70,8% ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 3,4% protestantteja. 20,7% ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Nová Dubnica perustettiin vuonna 1957 ja siitä tuli kaupunki 8. kesäkuuta 1960.
Venera 8
Venera 8 oli Neuvostoliiton Venus-planeettaa tutkineen Venera-avaruusohjelman luotain. Kiertorata- ja laskeutumisosasta koostunut luotain laukaistiin 27. maaliskuuta 1972.
Venera 8 laskeutumisosa laskeutui Venuksen pinnalle 22. heinäkuuta 1972. Kapseli mittasi laskeutuessaan ilmakehän tuulia, tiheyksiä jne. Pinnalla mitattiin valaistusvoimakkuus, joka vastasi Maan päivää 1 km näkyvyydellä. Kapseli toimi noin 63 minuuttia kunnes kuumuus mykisti sen.
Väinö Salovaara
Väinö Veikko (Väinö V.) Salovaara (vuoteen 1906 Sillfors; 26. helmikuuta 1888 Iitti – 29. lokakuuta 1964 Helsinki) oli sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri ja myöhemmin Helsingin apulaiskaupunginjohtaja. SDP:n puheenjohtajana hän toimi 1942–1944.
Salovaaran vanhemmat olivat värjäri Aleksander Sillfors ja Amanda Vilander. Hän kävi kansakoulun ja suoritti teknillisen koulun mekaanisen osaston 1907, sähköteknillisen osaston 1915, elektroteknillisen oppijakson 1911 ja metallien valmistus- ja käsittelykurssin 1924.
Salovaara työskenteli konepajoissa Suomessa ja Venäjällä 1903–1908. Hän oli Helsingin kaupungin sähkölaitoksen konemestarina 1909–1918. Vuonna 1918 Salovaara oli Töölön työläisten kauppa oy:n toimitusjohtajana ja sen jälkeen hän toimi Suomen metalliteollisuustyöntekijäin liiton sihteerinä ja taloudenhoitajana sekä Metallityöläinen-lehden päätoimittajana 1919–1924. Salovaara oli Helsingin kaupungin työlupien toimitusjohtaja 1923–1924, Osuusliike Elannon ylikonemestari 1924–1937 ja Helsingin kaupungin kiinteistötoimen apulaiskaupunginjohtaja 1942–1951.
Salovaara oli SDP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1939–1945. Hän toimi Cajanderin III hallituksessa kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministerinä 1937–1938 ja kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä 1938–1939. Salovaara oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri myös Rytin I hallituksessa 1939–1940, Rytin II hallituksessa 1940–1941, Rangellin hallituksessa 1941–1943, Linkomiehen hallituksessa 1943–1944 sekä Hackzellin ja Urho Castrenin hallituksissa syksyllä 1944.
Kunnallispolitiikassa Salovaara oli mukana Helsingin kaupunginvaltuuston, rahatoimikamarin ja kaupunginhallituksen jäsenenä.
Kattila
thumb|right|Kannellinen kattila. Kattila on syvä, tasapohjainen, yleensä kannellinen keittoastia, joka on tarkoitettu keittämiseen liedellä. Useimmat kattilat valmistetaan nykyisin ruostumattomasta teräksestä tai alumiinista, ja niiden pinta voi olla paljas tai emaloitu, joskus sisältä myös Teflon-pinnoitettu. Induktiolevyllä keittämistä varten kattilan pohja saattaa sisältää magnetoituvaa metallia, kuten rautaa.
Nostamista varten kattilalla on yleensä kaksi lenkkimäistä kahvaa sen vastakkaisilla puolilla. Pienemmät, yhdellä pitkänomaisella kahvalla varustetut keittoastiat ovat oikeastaan kasareita, vaikka niitäkin näkee usein kutsuttavan kattiloiksi. Padasta kattilan erottaa koon ja pohjan muodon perusteella: padalla tarkoitetaan suurehkoa, usein pyöreäpohjaista tulella keittämiseen tarkoitettua astiaa.
Kerroskattila
On olemassa kerroskattiloita, joissa alaosa on normaali kattila mutta joiden sisään voidaan asettaa joko reiällinen tai umpinainen ohutseinäinen yläkattila. Alakattilaan laitetaan vettä, joka kiehuessaan kuumentaa yläkattilan sisällön, korkeintaan sataan asteeseen. Reiällinen sisäkattila soveltuu vihannesten höyryttämiseen ja umpinainen puurojen hauduttamiseen. Kerroskattilan eräs etu on, että ruoka ei koskaan pala pohjaan, kunhan huolehditaan, että alakattila ei kiehu kuivaksi.
Mulgin kieli
Mulgin murre, tai mulgin kieli (mulgiksi ja muilla eteläviron kielillä mulgi kiil´) on võron eli eteläviron tai viron murre tai oma kielensä Etelä-Virossa. Viron väestönlaskennan 2011 mukaan sen puhujia on 9 698.
Mulgin kulttuurillinen instituutti (vir. Mulgi Kultuuri Instituut) on vuodesta 2008 lähtien julkaissut mulginkielistä sanomalehteä Üitsainus Mulgimaa neljästi vuodessa.
Pat Fraley
Patrick Fraley (s. 18. helmikuuta 1949 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka palkittiin vuonna 2008 Voicey-palkinnolla elämäntyöstään ääninäyttelyn parissa.
Elämäkerta
Fraley opiskeli Whitman Collegessa Walla Wallassa, Washingtonissa draamaa sekä Cornellin yliopistossa New Yorkissa. Fraley jatkoi opiskeluaan näyttelemisestä muutettuaan Cornelliin Australiaan, ja hän näytteli siellä teattereissa. Muutettuaan takaisin Yhdysvaltoihin Fraley ryhtyi ääninäyttelijäksi.
Nykyisin hän on keskittynyt ääninäyttelyn ohella tuottamaan ja opettamaan ääninäyttelemistä. Fraley asuu Studio Cityssä, Kaliforniassa vaimonsa ja neljän poikansa kanssa.
Ura
2000-luvulla Fraley on tehnyt enimmäkseen useita vierailevia äänirooleja animaatioihin kuten Ozzy & Drix, The Grim Adventures of Billy & Mandy, ChalkZone ja Kukkulan kuningas. Lisäksi hän on tehnyt sivuääniä elokuviin Aivan villit, Muurahaisten kauhu ja Karvinen herää todellisuuteen sekä I Am Legend, jossa Fraley oli presidentin äänenä.
Lydia Stahl
Lydia Stahl (synt. Lydia Tškalova, s. 1885 Donin Rostov) oli venäläinen vakooja, joka työskenteli Neuvostoliiton sotilastiedustelulle 1920-luvun alusta lähtien. Hän oli sotkeentunut myös Suomessa 1933 paljastuneeseen suureen vakoilujuttuun.
3223 Forsius
3223 Forsius on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty almanakantekijä Sigfrid Aronus Forsiuksen mukaan.
Lydia Stahl
Elämä
Donin Rostovissa syntyneen Stahlin puoliso oli parooni Boris Stahl. Lydia Stahl vieraili Suomessa ensimmäistä kertaa jo vuonna 1914, jolloin hän vietti aikaa Kauniaisten kylpylässä. Pariskunta pakeni Neuvosto-Venäjältä lokakuun vallankumouksen jälkeen. Vuodesta 1918 lähtien Stahl opiskeli lakia Sorbonnen yliopistossa. 1920-luvun alussa Stahl oleskeli jälleen Suomessa, jossa hänen seurapiireissään pyörivät muun muassa maaherra Bruno Jalander ja diplomaatti Eero Järnefelt sekä kulttuurihahmot Juhani Aho, Elmer Diktonius, Elli Tompuri ja Wäinö Aaltonen. Kirjailija K.-G. Olinin mukaan Stahlilla oli 1920-luvulla Pariisissa suhde Aaltoseen. Stahlin ystäväpiiriin kuului myös vasemmistolaisia kuten Hella Wuolijoki ja amerikkalainen John Reed. Ilmeisesti juuri Wuolijoki värväsi Stahlin vakoilijaksi Suomessa vuonna 1921. Stahl palasi Ranskaan 1922. Hänen mukanaan seurasi Kauniaisten kylpylässä työskennelyt hieroja Ingrid Boström, jonka Stahl palkkasi lastenhoitajaksi.
3223 Forsius
Forsiuksen likimääräinen läpimitta on 27 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,61 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 3 kuukautta.
Lydia Stahl
Elämä
Ranskaan palattuaan Stahl perusti Pariisiin valokuvausstudion, jossa salaisia asiakirjoja valokuvattiin. Kuvatut asiakirjat Stahl kuljetti henkilökohtaisesti Berliiniin edelleen Neuvostoliittoon vietäviksi, koska hän pystyi Nansenin passin turvin liikkumaan helposti. 1920-luvulla Stahl työskenteli neuvostotiedustelulle ilmeisesti myös Konstantinopolissa. Vuodesta 1926 hän asui Yhdysvalloissa ja sai maan kansalaisuuden. New Yorkissa asunut Stahl opiskeli myös Columbian yliopistossa. Vuonna 1928 Stahlin tiedetään käyneen jälleen Suomessa, jossa hän asui parin viikon ajan helsinkiläisessä hotellissa ennen poistumistaan maasta Turun kautta.
Vuoden 1931 alusta lähtien Stahl asui jälleen Pariisissa, jossa hänet pidätettiin Neuvostoliiton hyväksi tapahtuneesta vakoilusta joulukuussa 1934. Tapaus liittyi Suomessa paljastuneeseen vakoilujuttuun. Stahl oli itse värvännyt latvialaisen Maria-Emma Schul-Martinin jo vuosia Suomessa toimineen vakoilurenkaan johtoon. Stahl sai viiden vuoden vankeusrangaistuksen. Stahlin vankeustuomion jälkeisistä vaiheista ei ole tietoa, mutta joidenkin lähteiden mukaan hän olisi asunut toisen maailmansodan jälkeen Argentiinassa ja jatkanut vakoilua Neuvostoliitolle.
Tánia Sikelianoú
Tánia Sikelianoú (, s. 1977 Patras) on kreikkalainen, nykyisin Alankomaissa asuva säveltäjä ja viulisti. Hän on säveltänyt enimmäkseen kamarimusiikkiteoksia, joita on esitetty Euroopan maissa.
Sikelianoú sai viulunsoitossa diplominsa Kreikan kansalliskonservatoriosta Ateenasta vuonna 1999. Myöhemmin hän sai viulunsoiton yksityisopetusta Alexandre Brussilovskyltä Pariisissa (2001) ja Nína Patrikídoulta Ateenassa (2001–2003). Sävellysdiplominsa Sikelianoú sai Níkos Skalkótas -konservatoriosta (2001), jossa häntä opetti Michális Travlós. Hän täydensi sävellysopintojaan Wim Henderickxin johdolla Amsterdamin konservatoriossa (2004–2006).
Aarninkainen
Aarninkainen tai myös Aarnikkainen on Pirkanmaalla Orivedellä Naappilan kylässä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Naappilan peltoaukean keskellä eikä sillä ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen rannat ovat pellon reunametsää.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86,9 metriä mpy. Siihen ei tule kartan mukaan ojia ja sen laskuoja lähtee koilliseen ja laskee vajaa 900 metrin päässä Rajalahden Matkaanlahteen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lampi oli nimetön ja se sijaitsi peltojen ja niittyjen välissä. Lähellä sijaitsi kuusi maataloa. Vuoden 1956 peruskartassa järven nimi oli Aarningaisenjärvi.
Mitchell Gaylord
pienoiskuva|Mitchell Gaylord vuonna 1985. Mitchell Jay (Mitch) Gaylord (s. 10. maaliskuuta 1961 Van Nuys, Kalifornia) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja näyttelijä. Hän kuului vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa kultaa voittaneeseen voimistelujoukkueeseen.
Gaylord on esiintynyt muun muassa elokuvassa Kohti huippua (American Anthem, 1986). Hän "pääsi" Razzie-ehdokkaaksi.
Iso Salmijärvi (Orivesi)
Iso Salmijärvi on Pirkanmaalla Oriveden Yliskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,5 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Yliskylästä länteen lähtevän yhdystien 3241 vieressä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on kartan mukaan autio. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä, joka on metsämaata.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,5 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja, Pikkuisen Salmijärven ja Pajujärven laskuojat. Järven oma laskuoja virtaa itään ja laskee neljän kilometrin päässä Längelmäveden Pappilanselkään.
Moby Grape ’69
Moby Grape ’69 on Moby Grapen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1968 levymerkillä Columbia Records. Levy on ensimmäinen ilman Skip Spenceä.
Iso Salmijärvi (Orivesi)
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvien nimet olivat ”Salmijärvet”, jolla vitanneen Isoon ja Pieneen Salmijärveen. Järvet ovat voineet olla yhtä järveä, joiden välissä olisi ollut salmi. Jos järvien vedenpinnat olisi laskettu, on niiden nimeen jäänyt siitä vihje. Asia tulisi kuitenkin todistaa kirjallisesta lähteestä.
Michael Pataki
thumb|Michael Pataki vuonna 1974. Michael Pataki (16. tammikuuta 1938 – 15. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Pataki syntyi Ohion Youngstownissa ja opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hänen ensimmäinen elokuvaesiintymisensä, joskin kreditoimaton, oli vuoden 1958 draamaelokuvassa Yksinäisiä sydämiä. Varsinaisesti hänen uransa lähti käyntiin 1960-luvun jälkipuoliskolla. Pataki esiintyi laajasti sekä televisiossa että elokuvissa. Jälkimmäisten joukossa ovat muiden muassa Rocky IV (1985), Kohti huippua (American Anthem, 1986) ja Halloween 4 (1988).
Pataki kokeili myös ohjaamista vuonna 1977 ensi-iltansa saaneissa elokuvissa Mansion of the Doomed ja Cinderella. Vuonna 1981 hän toimi tuottajana Broadwayn Pippin-musikaalissa.
Huhtikuussa 2010 Pataki kuoli syöpään 72 vuoden ikäisenä North Hollywoodissa, Kaliforniassa.
Janet Jones
thumb|right|Janet Jones Janet-Marie Jones (s. 10. tammikuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän meni vuonna 1988 naimisiin Wayne Gretzkyn kanssa. Parilla on viisi yhteistä lasta.
Jones on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Flamingo Kid – hellekesä (1984), Kohti huippua (1986) ja Poliisiopisto 5: Tehtävä Miami Beach (1988).
Georgian vuoden 1978 mielenosoitukset
'''Mielenosoitukset 14. huhtikuuta 1978 Tbilisissä''', Gruusian SNT:n eli nykyisen Georgian pääkaupungissa, johtuivat kommunistisen puolueen virkamiesten yrityksestä muuttaa georgian kielen perustuslaillista asemaa. Sen jälkeen kun uusi Neuvostoliiton perustuslaki oli hyväksytty lokakuussa 1977, Gruusian SNT:n korkein neuvosto otti käsittelyyn perustuslain luonnoksen. Luonnoksessa, vuoden 1936 perustuslaista poiketen, georgia ei enää ollut maan virallinen kieli. Tätä seurasi sarja sisäisiä ja ulkoisia protesteja, jotka olivat johtamaisillaan lähes varmaan yhteenottoon useiden tuhansien mielenosoittajien ja neuvostohallituksen välillä. Georgian kommunistisen puolueen sihteeri Eduard Ševardnadze kuitenkin neuvotteli keskusviranomaisten kanssa Moskovassa ja onnistui saamaan luvan säilyttää georgian kielen aikaisempi asema.
Riku Rönnholm
Riku Mikko Rönnholm (s. 6. helmikuuta 1970) on Iitin kunnanjohtaja, joka on hoitanut virkaa vuodesta 2014. Rönnholm on ammatiltaan varatuomari, ja on aikaisemmin työskennellyt erilaisissa lakimiestehtävissä.
Georgian vuoden 1978 mielenosoitukset
Neuvostoliitossa harvinainen myöntyminen valtion politiikkaa vastaan kohdistettuun avoimeen mielenilmaukseen rauhoitti vihaisia kansalaisia Tbilisissä, mutta loi jännitteitä Abhasian ASNT:ssä eli Abhasiassa, autonomisessa tasavallassa Luoteis-Georgiassa. Abhaasien kommunistinen eliitti protestoi – heidän mielestään – antautumista georgialaiselle nationalismille ja vaati autonomiansa siirtämistä Georgialta Venäjän SFNT:lle. Pyyntö hylättiin, mutta keskushallinto antoi Abhasialle useita poliittisia, kulttuurisia ja taloudellisia myönnytyksiä. Vuodesta 1990 lähtien huhtikuun 14. päivää on Georgiassa vietetty georgian kielen päivänä.
Riku Rönnholm
Rönnholmin isä on SDP:n entinen kansanedustaja ja europarlamentaarikko Mikko Rönnholm ja veli SDP:n puoluesihteeri Antton Rönnholm.
Georgian vuoden 1978 mielenosoitukset
Kielen asema
Transkaukasian alueen kolme neuvostotasavaltaa – Georgia, Armenia ja Azerbaidžan – olivat ainoat Neuvostoliiton tasavallat, joissa nimikansan kielellä oli valtionkielen asema. Kun vuoden 1978 alussa tuli ajankohtaiseksi ottaa myös neuvostotasavalloissa käyttöön uudet perustuslait, koko Neuvostoliiton vuoden 1977 perustuslakiin pohjautuen, neuvostoviranomaiset yrittivät poistaa kielianomalian Transkaukasian kolmelta tasavallalta. Uudessa pykälässä tasavaltojen kielille olisi annettu tasavertainen asema venäjän kanssa. Suunnitelma osoittautui hyvin epäsuosituksi, mutta Georgiassa kysymys kielestä oli erityisen herkkä. Hanketta vastustavat protestit olivatkin helposti ennustettavissa, sillä kaksi vuotta aiemmin huhtikuussa 1976 tehty ehdotus pitää joitakin kursseja venäjäksi georgialaisissa korkeakouluissa oli joutunut julkisen suuttumuksen kohteeksi. Vaikka tilanne Armeniassa ja Azerbaidžanissa säilyi rauhallisena, tapahtumat etenivät Georgiassa yllättävän dramaattisesti.
Mielenosoitukset
Mielenosoituksia syntyi ympäri Georgiaa. Ne saavuttivat huippunsa Tbilisissä 14. huhtikuuta 1978 päivänä, jolloin Georgian SNT:n korkein neuvosto kokoontui ratifioimaan uutta lainsäädäntöä. Arviolta 20 000 henkeä, pääasiassa yliopisto-opiskelijoita, jalkautui kadulle. Useat älymystön jäsenet, mukaan lukien arvostettu 80-vuotias kielitieteilijä Akaki Šanidze, kampanjoivat artikkeli 75:n muuttamista vastaan georgian virallisen aseman puolesta. Maanlaajuista vastarintaa vaativia lentolehtisiä levitettiin kaduilla. Mielenosoittajat marssivat hallituksen rakennukselle Tbilisin keskustassa. Miliisit onnistuivat osittain estämään kulkueen etenemisen, mutta noin 5 000 henkeä onnistui silti pääsemään rakennukselle saakka. Neuvostoarmeija saartoi sen nopeasti. Loput mielenosoittajat kokoontuivat Tbilisin valtionyliopistoon ja sen ympärille. Koska tilanne vaikutti muuttuvan vaaralliseksi, ja huhut kertoivat puna-armeijan valmistautuvan toimimaan mielenosoittajia vastaan, Eduard Ševardnadze, Georgian kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäinen sihteeri, puhutteli mielenosoittajia muistuttaen heitä Tbilisin vuoden 1956 joukkomurhasta. Vaikka häntä kohti aluksi buuattiin, Ševardnadze reagoi nopeasti. Hän otti välittömästi yhteyden Moskovaan ja pyysi lupaa jättää artikkeli 75 ennalleen. Kun hämmästynyt Kreml harkitsi asiaa, Ševardnadze tuli uudelleen esiin ja puhui mielenosoittajille, selittäen tilanteen ja vakuuttaen sympatiaansa heidän tarkoitustansa kohtaan. Lopulta hallitus päätti hylätä kaikki muutokset kiisteltyyn artiklaan, myöntyen julkiselle painostukselle. Mielenosoittajat alkoivat vähitellen vetäytyä paikalta, mutta vasta kun Ševardnadze oli ilmoittanut lopullisen päätöksen ja lukenut ääneen artiklan, joka varmisti georgian säilymisen tasavallan valtionkielenä.
Jälkipyykki
Ennennäkemättömän myönnytyksen jälkeen neuvostoviranomaiset, jotka olivat säikähtäneet Georgian kansanliikettä, hylkäsivät vastaavanlaiset muutokset Armenian ja Azerbaidžanin perustuslakeihin. Armenian ja azerin kielet julistettiin valtionkieliksi, odottamatta samanlaisia mielenosoituksia kummassakaan tasavallassa. Kielikysymys Transkaukasian tasavalloissa paljasti alueen kansallisuusongelman herkkyyden. Kansallisen liikkeen nousu Georgiassa johti jännitteisiin myös maan vähemmistöjen sisällä, erityisesti abhaasien tapauksessa. Abhaasit tulkitsivat myönnytyksen Georgialle vetäytymisenä pois georgialaisen nationalismin edestä ja pitivät tapahtumia mahdollisuutena erota Georgiasta. Toukokuussa 1978 useat tuhannet abhasialaiset nationalistit kokoontuivat Lykhnyn kylään tukemaan 130 abhasialaista kommunistia, jotka olivat allekirjoittaneet Abhasian siirtämistä Venäjän SFNT:n alaisuuteen vaatineen kirjeen. Kreml lähetti Suhumiin I. V. Kapitonovin, Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean sihteerin, ja asetti Abhasiaan uuden puoluejohtajan, Boris Adleiban. Kapitonov julisti eron Georgiasta mahdottomaksi, mutta hallitus tunnusti abhaasien ongelman vakavuuden aloittamalla kalliin suunnitelman ”Abhasian ASNT:n talouden ja kulttuurin kehitykseksi”. Ylimääräiset 500 miljoonaa ruplaa annettiin yli seitsemäksi vuodeksi talousinvestointeihin, kuten tienrakennusohjelmaan infrastruktuuriltaan huonoon Abhasiaan, ja kulttuurihankkeisiin, kuten Abhasian valtionyliopiston, Suhumin valtion kansantanssiryhmän ja abhaasinkielisten televisiolähetysten luomiseen. Tämän lisäksi otettiin käyttöön etnisiä kiintiöitä joitain virkamiestoimia varten, mikä antoi abhaaseille poliittista valtaa epäsuhteessa heidän vähemmistöasemaansa nähden ASNT:ssä.
Sekä Georgian kieli- että abhaasien kysymys olivat tapetilla seuraavien vuosien aikana. Abhasiassa asuvat georgialaiset protestoivat Abhasian kommunistisen puolue-eliitin käsissä kokemaansa syrjintää vastaan ja vaativat tasa-arvoista pääsyä tasavallan hallintoon. Useat georgialaisen älymystön jäsenet pyysivät Ševardnadzea ja neuvostojohtaja Leonid Brežneviä puuttumaan tilanteeseen. Vuoden 1981 aikana Georgiassa pidettiin ainakin viisi massamielenosoitusta, joissa nostettiin esille Abhasian kysymyksen lisäksi laajempia Georgian kielen, historian ja kulttuurin puolustamiseen liittyviä asioita. Mielenosoittajat vaativat myös Avtandil Imnadzen, ainoan huhtikuun 14. päivän tapahtumien yhteydessä pidätetyn henkilön vapauttamista. Hänet pidätettiin mielenosoitusten elokuvaamisesta.
Perintö
Monet pitävät huhtikuun 1978 mielenosoituksia Georgian kansallisliikkeen uuden vaiheen alkuna. Liike johdatti maan lopulta laajamittaiseen vastarintaan neuvostohallintoa vastaan 1980-luvun lopulla ja Georgian itsenäisyysjulistukseen 9. huhtikuuta 1991. Vuodesta 1990 lähtien huhtikuun 14. päivää on juhlittu ”georgian kielen päivänä”. Vaikka päivä ei olekaan virallinen vapaapäivä, sen aikana muistellaan yleensä vuoden 1978 tapahtumia ja kansakunnan saavutuksia edellisenä vuonna opetuksen ja tutkimuksen aloilla.
Kalevan kisat 1982
thumb|Kalevan kisat Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1982 Kouvolassa 13.–15. elokuuta. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Bob Roggy kilpaili ulkopuolisena heittäjänä ja heitti Kouvolan Kalevan kisoissa 94,46 metriä sittemmin käytöstä poistetulla keihäsmallilla.
Rantaraitti (Espoo)
thumb|upright=0.6|Rantaraitin muistolaatta Matinkylässä. Rantaraitti on jalankulku- ja pyöräilyreitti, joka kulkee Espoossa pitkin Suomenlahden rantaa. Rantaraittia on valmiina noin 40 kilometriä.
Suurin osa Rantaraitista on hyvin lähellä merenrantaa. Joissain paikoissa reitti loittoaa rannasta vähäliikenteisille kaduille, koska sillä kohtaa rannassa on yksityisiä maita. Rantaraitin alkupää on lähellä Helsingin rajaa Laajalahdessa, josta se jatkuu Otaniemen, Tapiolan, Westendin, Haukilahden, Matinkylän, Nuottaniemen, Kaitaan, Soukan ja Espoonlahden kautta Saunalahteen, lähelle Kirkkonummen rajaa.
Espoon kaupunki järjesti vuonna 2008 toukokuun alun ja syyskuun lopun välillä rantaraitinpatikoinnin, joka julisti kaupungin 550-vuotisjuhlaa. Rantaraitinpatikoijien oli määrä kulkeä läpi koko reitti. Reitin varrella oli kaksitoista rantakahvilaa välipisteinä, joissa osallistujat saattoivat leimata Rantaraitti-passinsa ja saada palkinnon suorituksestaan täyttynyttä passia vastaan.
Rantaraittia on tarkoitus jatkaa vielä noin kymmenen kilometriä, kunhan alueen kaavoitus valmistuu. Reitin varrella on noin sata luonto-, kulttuurihistoria-, rakennus- ja entisajan rannikkoelämästä kertovaa kohdetta.
Rantaraitti sai vuonna 2003 kunniamaininnan Suomen kuntatekniikan yhdistys SKTY ry:n vuosittain myöntämän Kuntatekniikan saavutus -tunnustuksen myöntämisen yhteydessä.
Pyhäjärvi (järvi Pyhäjärvellä)
Pyhäjärvi on suuri järvi Pyhäjärven kaupungin alueella Pohjois-Pohjanmaan etelä-osassa ja se on maakunnan suurin järvi. Pyhäjärvi valittiin vuoden 2011 äänestyksessä Pohjois-Pohjanmaan maakuntajärveksi. Pyhäjärvessä on varsin rikas kalasto järvessä on muun muassa kuhaa, ahventa, särkeä, haukea, muikkua, säynettä, kuoretta, madetta ja lisäksi järveen on istutettu järvilohta ja kirjolohta. Järvi laskee länteen Pohjanlahteen Pyhäjokea pitkin.
Indulis Emsis
Indulis Emsis (s. 2. tammikuuta 1952) on latvialainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä maaliskuusta joulukuuhun 2004. Hän kuuluu Latvian vihreään puolueeseen. Pääministeriyden jälkeen Emsis oli Saeiman puhemies 2006–2007.
Emsis oli ensimmäinen vihreä pääministeri missään maassa. Häntä seurasi Kansanpuolueen Aigars Kalvītis.
Hengestä
Hengestä on Aristoteleen koottujen teosten laitokseen eli Corpus Aristotelicumiin kuuluva teos, joka ei kuitenkaan ole todellisuudessa Aristoteleen kirjoittama. Teos on joskus pantu Theofrastoksen nimiin. Kirjoittaja on selvästi tuntenut Aristoteleen teosten corpuksen: teoksella on yhtäläisyyksiä erityisesti Aristoteleen teokseen Hengittämisestä (De respiratione) sekä hänen eläinopillisiin teoksiinsa.
Sisältö
Teos käsittelee ruumiin perustoimintoja: henkeä ja hengittämistä, pulssia sekä ravintoaineiden imeytymistä. Se koostuu yhdeksästä luvusta:
Jon-Ivar Nygård
Jon-Ivar Nygård (s. 2. tammikuuta 1973) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja Norjan nykyinen liikenne- ja viestintäministeri Støren hallituksessa lokakuusta 2021. Tätä ennen hän toimi Fredrikstadin pormestarina vuosina 2011–21.
Kapitolias
Kapitolias oli antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Jordanian alueella. Se oli yksi Dekapoliin kaupungeista. Kaupunki sijaitsi nykyisen Beit Rasin paikalla noin viisi kilometriä pohjoiseen nykyisestä Irbidistä.
Kapitoliasta on usein pidetty samana kaupunkina kuin myös Dekapoliin kaupunkeihin luettu Dion, joka sijoitetaan nykyisin kuitenkin eri paikkaan Tell al-Ashariin. Kapitoliasta on esitetty myös samaksi kaupungiksi kuin Rafana.
Maantiede
Kapitolias sijaitsi Peraiassa tai Koile-Syyriassa Gadaran ja Adra(h)an (nyk. Daraa) välillä. Itinerarium Antonini Augustissa se on sijoitettu Gadaran ja Damaskoksen väliselle tielle noin 16 roomalaista mailia Gadarasta, saman verran Adraasta ja 38 mailia Neuesta. Kaupunki esiintyy myös Tabula Peutingerianassa. Kapitoliaan alue rajautui pohjoisessa Abilan alueeseen, luoteessa Gadaran alueeseen ja etelässä Pellan alueeseen.
Historia
pienoiskuva|vasen|Kapitoliaan teatterin rauniot. Monet Kapitoliaan asukkaat palvelivat alun perin Rooman armeijassa. Toisaalta kaupungissa oli paljon hellenisoitunutta eli kreikkalaistunutta seemiläistä väestöä. Kaupunki löi omaa rahaa perustamisestaan keisari Macrinuksen aikaan saakka. Kapitoliaan suurinta kukoistuskautta oli 100-luvun jälkimmäinen puoli.
Myöhäisellä roomalaisella ja varhaisella bysanttilaisella kaudella Kapitolias oli osa Palaestina secundaa. Tuolloin kaupungissa oli piispanistuin, ja sen piispat mainitaan kirkolliskokouksissa 300–500-luvuilla. Varhaisella arabikaudella ja mahdollisesti jo aiemmin Beit Ras tunnettiin viinistään. Kaupungin merkitys väheni 800-luvulta lähtien, vaikkakaan sitä ei hylätty täysin.
Katherine Tai
Katherine Tai (s. 18. maaliskuuta 1974)  on yhdysvaltalainen juristi, jonka Joe Biden nimitti Valkoisen talon kauppaedustajaksi virkakautensa alussa 2021. Tässä tehtävässä hän tulee työskentelemään kauppaministerin työparina. Tain odotetaan tukevan Bideniä Donald Trumpin "Amerikka ensin" -päätöksien purkamisessa, työpaikkojen luomisessa ja Kiinan rankaisemisessa kilpailun rajoittamisesta.
Kapitolias
Historia
Arkeologiset tutkimukset alueella alkoivat 1960-luvulla ja laajemmin 1980-luvulla.
Katherine Tai
Tai on opiskellut Yalessa ja Harvardissa. Hänellä on kiinalaisia sukujuuria, hän puhuu sujuvasti mandariinikiinaa ja on opettanut englantia Guangzhoun yliopistossa. Hän on työskennellyt vuodesta 2017 edustajainhuoneen verotusta valmistelevassa komiteassa.
Kapitolias
Rakennukset ja löydökset
Kapitolias oli ympäröity muureilla, joiden sisäpuolelle jäi noin 125 hehtaarin kokoinen alue. Muurien reitti voidaan jäljittää lähes kauttaaltaan. Muihin löydöksiin lukeutuvat muun muassa pylväin reunustetun kadun, roomalaisen teatterin sekä roomalainen sotilashautausmaan jäänteet. Kaupungin tärkein temppeli oli omistettu sen nimikkojumalalle Juppiter Capitolinukselle. Kristillisellä ajalla kaupungissa oli useita kirkkoja, joista yksi on löydetty.
Harri Nevanlinna
Rolf Harri Nevanlinna (6. helmikuuta 1922 Helsinki – 4. syyskuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja geenitutkija, joka sai professorin arvonimen.