cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rat Park
Malli päihdeaddiktiosta sairautena
1800-luvulla päihdeaddiktiota pidettiin merkkinä akrasiasta, moraalittomuudesta tai tahdonvoiman heikkoudesta. 1900-luvun aivotutkimuksen myötä uudeksi malliksi muodostui käsitys addiktiosta sairautena. Mallin mukaan päihdeaddiktio on päihdeaineen kemiallisen rakenteen sivuvaikutus. Sosiaalipsykologi Stanton Peelen mukaan sairausmallissa "toleranssi, vieroitusoireet ja himo nähdään tiettyjen päihdeaineiden ominaisuuksina, ja tietyn rajan ylittävien käyttömäärin uskotaan vievän organismin kyvyn toimia muilla kuin aineeseen riipuvaisille ominaisilla tavoilla". Tällaista käsitystä päihdeaddiktiosta ilmentävät mm. huumeiden vastaisen sodan toimintamallit, ja sellaiset iskulauseet kuin "Heroiini on uskomattoman hyvää. Pysy kokonaan erossa siitä." ja "Crack-kokaiini aiheuttaa välittömän addiktion".
Avram Goldstein, Stanfordin yliopiston farmakologian emeritusprofessori ja yksi johtavista päihdeaddiktiotutkijoista, sanoo: "Sairausmallia kannattavat tieteilijät uskovat käyttäytymisen olevan 'aivojen asia'". Goldstein kirjoittaa heroiinin ja muiden addiktiota aiheuttavien päihdeaineiden vaikuttavan aivojen mesolimbiseen dopamiinirataan, halun ja motivaation tuntemuksia säätelevään hermorataan. Heroiini saa dopamiinihermosolut vapauttamaan dopamiinia, välittäjäainetta joka aiheuttaa palkitsevuuden tunteita ja saa käyttäjän haluamaan lisää. Normaalitilanteessa inhibitoriset hermosolut säätelevät dopamiinihermosoluja, mutta heroiini katkaisee niiden toiminnan, jonka seurauksena dopamiinihermosolujen on mahdollista ylistimuloitua. Aivot reagoivat tähän euforian tuntemuksin, mutta suojellakseen itseään liialliselta stimulaatiolta, aivot sopeutuvat vähentämällä herkkyyttään heroiinin vaikutuksille.
Tautikäsityksen mukaan tällä on kaksi seurausta. Ensinnäkin, vastaavan vaikutuksen saavuttamiseksi tarvitaan seuraavilla kerroilla enemmän heroiinia, ja toisekseen, palkintamekanismista vastaavien hermoratojen herkkyys dopamiinin vapautumista säätelevien endorfiinien vaikutuksille vähenee, jonka seurauksena heroiinin puute aiheuttaa sairastumisen. Toistuvan käytön myötä käyttäjän toleranssi kasvaa ja riippuvuus syntyy, ja heroiinin saannin keskeytyminen aiheuttaa vieroitusoireita. Goldstein kirjoittaa, että käyttäjä menettää vieroitusoireiden voimistuessa itsehallintansa, ja hänestä tulee addikti.
Monet eristetyillä koe-eläimillä toteutetut tutkimukset tukevat sairausmallia
Alexanderin mukaan sairausmallissa esitetään jompikumpi seuraavista väittämistä:
Useamman vuosikymmenen aikana toteutettujen eläinkokeiden on nähty tukevan näitä väittämiä. Avram Goldstein kirjoitti vuonna 1979: "Jos apinalle tarjotaan vipu, jota painamalla se saa heroiinia, se muodostaa heroiinin käytöstä säännöllisesti toistuvan toimintamallin — todellisen addiktion — joka ohittaa tärkeysjärjestyksessään elämän normaalit toiminnot ... Koska tällaista käytöstä voidaan havainnoida myös useissa muissa eläinlajeissa (pääosin rotissa), joudun olettamaan, että mikäli heroiinia olisi helposti saatavilla ja jos heroiinin käyttöä vastaan ei olisi sosiaalisia paineita, merkittävä osa ihmisistä muodostaisi heroiiniaddiktion.
Alexander kyseenalaistaa nämä väittämät. Hänen mukaansa pääosa siitä todistusaineistosta, jonka mukaan päihdeaineet aiheuttavat addiktion, perustuu "sellaisten addiktoituneiden ihmisten lausuntoihin, jotka uskovat 'menettäneensä hallinnan' pelkästä altistumisesta tietylle päihteelle", ja "erittäin tekniseen koe-eläimillä toteutettuun tutkimustyöhön". Hänen mukaansa tätä heikkoa todistusaineistoa on suurenneltu uutismediassa pisteeseen, jossa se on saavuttanut kiistämättömän faktan aseman, huolimatta siitä että suurin osa historiallisesta ja kliinisestä todistusaineistosta on käsitystä vastaan. Hän kirjoittaa, että vaikka opiaattien käyttömäärät 1800-luvun Yhdysvalloissa ja Englannissa olivat nykyistä suurempia, addiktioiden ja riippuvuuksien määrä ei koskaan kasvanut edes prosentin tasolle koko väestöstä, ja oli laskussa vuosisadan lopun lähestyessä. Hän kirjoittaa, että Britanniassa heroiinia on laajasti käytetty lääkkeenä yskään, ripuliin ja krooniseen kipuun nykypäiviin saakka; vuonna 1972 brittilääkärit määräsivät yhteensä 29 kiloa heroiinia potilaille, joka hänen mukaansa tarkoittaa miljoonia annoksia. Tästä huolimatta 1982 toteutettu tutkimus iatrogeenisen addiktion määristä Britanniassa osoitti addiktien käytännössä "loistavan poissaolollaan". Viimeaikaiset tutkimukset ovat varmistaneet monien käyttävän heroiinia säännöllisesti vuosia, joko päihteenä tai lääkinnällisiin tarkoituksiin, muodostamatta addiktiota.
Rat Parkin kokeet
Alexander rakensi rottapuistoon lyhyen tunnelin, johon mahtui vain yksi rotta kerrallaan. Tunnelin päässä rotille annettiin mahdollisuus valita juoda nestettä jommastakummasta kahdesta annostelulaitteesta, jotka tallensivat kunkin rotan nauttimat määrät. Yksi annostelulaitteista tarjosi morfiinipitoista liuosta, toinen hanavettä.
Alexander suunnitteli useita kokeita, joiden tarkoituksena oli tutkia rottien halukkuutta nauttia morfiinia. "Viettelykokeessa" käytettiin hyväksi rottien ilmeistä taipumusta makeannälkään, tarkoituksena tutkia, onko rottia mahdollista houkutella nauttimaan morfiinia mikäli vettä makeutetaan tarpeeksi. Morfiinipitoinen neste maistuu ihmisten suussa karvaalta, ja rotat kokevat ilmeisesti samoin. Alexanderin mukaan ne pudistavat päätään ja hylkäävät morfiiniliuoksen, kuten ne tekevät myös karvaiden kiniiniliuosten kanssa. Viettelykokeessa tutkittiin neljää rottaryhmää. CC-ryhmä eristettiin 22 päivän ikäisenä laboratoriohäkkeihin, jossa ne asuivat kokeen loppuun saakka, 80 päivän ikäiseksi; PP-ryhmä eli saman ajan rottapuistossa; CP-ryhmä siirrettiin häkeistä rottapuistoon 65 päivän ikäisenä ja PC-ryhmä siirrettiin rottapuistosta häkkeihin 65 päivän iässä.
Häkeissä eläneet rotat (ryhmät CC ja PC) mieltyivät morfiiniin välittömästi, jopa silloin kun makeutusainetta oli suhteellisen vähän. Häkissä olevat koirasrotat joivat enimmillään 19 kertaa enemmän morfiinia kuin rottapuiston rotat. Riippumatta siitä kuinka paljon morfiiniliuosta makeutettiin, rottapuiston rotat pääsääntöisesti hylkäsivät sen. Ne kokeilivat sitä silloin tällöin — naaraat hieman koiraita useammin — mutta poikkeuksetta rotat suosivat puhdasta vettä. Alexanderin mukaan kyseessä oli "tilastollisesti merkittävä löydös." Hän kirjoittaa, että kiinnostavin ryhmä oli CP-ryhmä, jonka rotat kasvatettiin häkeissä mutta siirrettiin rottapuistoon ennen kokeen alkua. Nämä eläimet hylkäsivät morfiiniliuoksen vahvassa muodossaan, mutta makeuden lisääntyessä ja morfiinipitoisuuden vähentyessä ne alkoivat juoda sitä lähes yhtä paljon kuin koko tutkimuksen ajan häkeissä eläneet rotat. Hänen johtopäätöksensä mukaan rotat halusivat makeaa vettä mikäli se ei häirinnyt niiden normaalia sosiaalista käyttäytymistä. Tätäkin merkittävämpää oli hänen mukaansa se, että kun morfiinipitoiseen liuokseen lisättiin naloksonia, joka estää opioidien vaikutuksen, se alkoi kelvata myös rottapuiston rotille.
Toisessa kokeessa normaaleissa laboratoriohäkeissä oleskeleville rotille annettiin morfiinia 57 päivän ajan, jolloin ainoa tarjolla oleva juoma oli morfiinipitoista liuosta. Tämän jälkeen ne siirrettiin rottapuistoon, jossa niiden sallittiin valita morfiiniliuoksen ja puhtaan veden välillä. Rotat valitsivat puhtaan veden. Hänen mukaansa rotat osoittivat joitakin riippuvuuden merkkejä, mutteivät varsinaista addiktiota. Rotilla ilmeni "pieniä merkkejä vieroitusoireista, esimerkiksi sätkimistä, muttei esimerkiksi sellaisia kohtauksia ja hikoilua joista myyttisissä tarinoissa usein kuullaan."
Andrej Nedorost
Andrej Nedorost (s. 30. huhtikuuta 1980) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka edusti urallaan useaa eri seuraa vuosina 1998–2015. Nedorost varattiin NHL-liigan vuonna 2000, mutta pelasi sarjassa vain 28 ottelua. Hän voitti urallaan Kazakstanin mestaruuden vuonna 2014.
Rat Park
Rat Parkin kokeet
Vaikka alkuperäisen tutkimuksen tulokset eivät aina toistuneetkaan (joskin tässä tapauksessa sekä häkissä että puistossa olleet rotat osoittivat vähäistä kiinnostusta morfiinia kohtaan, vihjaten geneettisestä eroavuudesta), julkaisut lisäsivät ymmärrystä siitä, että koe-eläinten olosuhteilla saattaa olla vaikutusta addiktiota tutkivien kokeiden tuloksiin. Vuoden 2006 jälkeen aihetta käsitteleviin tutkimuksiin on viitattu yli 100 kertaa, ja lisää tutkimuksia elinolosuhteiden vaikutuksesta muiden päihdeaineiden kulutukseen on julkaistu.
Alexander koki pettymystä tavasta jolla tutkimus otettiin vastaan, ja puhuu kokeistaan yhä intohimoisesti. Vuodesta 1985 Alexander on tutkinut ihmisen addiktiota historiallisen ja antropologisen kulttuurintutkimuksen kautta. Hänen uusin kirjansa "The Globalisation of Addiction: A study in poverty of the spirit" esittää ajatuksen, jonka mukaan syrjäytyminen lietsoo kaikenlaisia addiktioita, mukaan lukien päihdeaineisiin liittymättömät addiktiot, samaan tapaan kuin eristyksissä oleminen lietsoo koe-eläinten päihteiden käyttöä.
Kaksi suurinta tiedejulkaisua, Science ja Nature kieltäytyivät julkaisemasta Alexanderin, Coambsin ja Hadawayn ensimmäistä tutkimusta, joka julkaistiin lopulta Psychopharmacology-erikoisalajulkaisussa. Alkuperäisen tutkimuksen löydökset varmentuivat useissa seuranneissa tutkimuksissa — esimerkiksi Bozarthin, Murrayn ja Wisen tutkimus vuodelta 1989, joka julkaistiin myös Pharmacology, Biochemistry and Behavior -lehdessä — mutta näistäkään ei seurannut mitään. Kirjailija Lauren Slater, Alexanderin miniä, haastatteli Kolumbian yliopiston päihdeongelmajaoston johtajaa ja Yhdysvaltojen entistä huumetsaaria, psykiatri Herbert Kleberiä, kysyen mikä rottapuistokokeessa oli vikana. Hän vastasi tutkimuksen olevan erinomainen, mutta antoi ymmärtää Alexanderin vääristelleen tutkimustietojaan, tarkoituksenaan herättää julkista keskustelua, ja että tutkimuksessa oli metodologisia vikoja, joista hän ei antanut esimerkkejä. Slater puolestaan uskoo rottapuiston suurimman ongelman olleen sen toteutus Vancouverissa, joka hänen mukaansa on "akateeminen tundra."
Aiheeseen liittyviä tutkimuksia
Tuoreissa tutkimuksissa on osoitettu, että virikkeellinen ympäristö voi helpottaa hiirten morfiiniaddiktioita. Yhdysvaltalaisessa tutkimuksessa kasvuiässä olevien rottien sosiaalinen eristäminen aiheutti korkeampaa alkoholi- ja amfetamiiniriippuvuusastetta kuin eristämättömissä verrokeissa. Eristetyillä rotilla myös vieroittautumisessa kesti kauemmin. Virikkeelliset ympäristöt vähentävät koe-eläimissä myös Parkinsonin taudin, Huntingtonin taudin ja Alzheimerin taudin aiheuttamia tuhoja.
Safiye Sultan
Safiye Sultan (1550 – 1619)  oli  Osmanien valtakunnassa sulttaani Murat III:n vaimo ja  Valide Sultan eli hallitsevan sulttaanin Mehmed III:n äiti. Eri lähteiden mukaan hän oli kotoisin joko Venetsiasa, Albaniasta tai Bosniasta, ja hänet tuotiin Muratille tämän ollessa vielä prinssi. Vuoteen 1585 mennessä hän oli haaremin merkittävin nainen, ja puuttui politiikkaan myös haaremin asioiden ulkopuolella. Hänen asemansa vahvistui vuonna 1595, kun Murat kuoli ja heidän pojastaan Mehmedistä tuli uusi sulttaani.
Safiye vaikutti myös ulkopolitiikassa, ja anoppinsa Nurbanu Sultanin tavoin hän suosi venetsialaisia. Poikansa ollessa sotaretkillä Safiye toimi sijaishallitsijana, ja hänen sanotaan estäneen ottomaanien hyökkäyksen Venetsian Pyhän Markuksen torille, ja myöntäneen venetsialaisille kauppiaille parhaat kauppasopimukset. Hän oli kirjeenvaihdossa Katariina de’ Medicin ja Elisabet I:n kanssa.
Qinghai
Qinghai on Kiinan maakunta.
Maantiede
Maakunnan naapurina ovat Gansun maakunta pohjoisessa ja idässä, Sichuan kaakossa, sekä lounaassa Tiibetin ja luoteessa Sinkiangin autonominen alue.
Suurin osa Qinghaista kuuluu Tiibetin ylänköön, joka on maailman korkein ylänkö. Monet Kiinan suurista joista lähtevät Qinghaista, mm. Jangtse ja Keltainenjoki, sekä Vietnamiin virtaava Mekong. Pääkaupunki Xining sijaitsee idän jokilaaksoissa ja on perinteisesti kuulunut Gansun maakuntaan.
Keskellä Qinghaita sijaitsee suola-aavikko nimeltä Qaidam (nimi mongolia, tarkoittaa suola-aavikkoa), jolla asustaa jonkin verran mongolialkuperää olevia paimentolaisia. Maakunnassa sijaitsee myös laaja Qinghain suolajärvi.
Historia
Qinghain maakuntarajat ovat varsin uutta alkuperää, sillä se määritettiin maakunnaksi vasta 1928. Suurin osa on aikoinaan kuulunut tiibetiläiseen Amdo-maakuntaan, tosin kaakkoisosat ovat olleet tiibetiläistä Kham-maakuntaa ja koillisosat kiinalaista Gansua. Tiibetiläiset pakolaisjärjestöt laskevatkin Qinghain kuuluvaksi etniseen Suur-Tiibetiin. Qinghai ei kuitenkaan ole kuulunut suoraan dalai-laman hallinnon alla olleeseen alueeseen. Nykyinen, 14. dalai-lama Tenzin Gyatso on syntynyt Qinghaissa, samoin vuonna 1989 kuollut 10. panchen-lama Choekyi Gyaltse.
Huhtikuussa 2010 maakunnassa sattui maanjäristys, joka surmasi satoja ihmisiä.
Väestö
Qinghain asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 5,627 miljoonaa eli 0,41 prosenttia Kiinan väestöstä (ilman Hongkongia ja Macaota). Maakunta oli Kiinan 31. väkirikkain eli kolmanneksi vähäväkisin maakuntatason hallintoalue. Vuoden 2013 lopun väestöarvio oli 5,778 miljoonaa ja arvio väestötiheydestä 8 henkeä neliökilometrillä.
Qinghai on yksi Kiinan etnisesti kirjavimmista maakunnista; han-kiinalaisia väestöstä on vain hiukan yli puolet. Han-asutus on keskittynyt maakunnan itäosien jokilaaksoihin. Alueen han-kiinalaiset jakautuvat kahteen ryhmään: seudulla jo vuosisatoja asuneeseen, Kiinan luoteismurretta puhuvaan ryhmään ja viime vuosikymmenten aikana alueelle siirrettyihin uusiin muuttajiin (pääosin pekingin murteen puhujia). Alueella jo pitkään asuneet, omaksi vähemmistökansakseen katsottavat hui-kiinalaiset puhuvat myös luoteismurretta, mutta heidät erottaa han-kiinalaisista uskonto: huit ovat muslimeita.
Qinghai on myös uskonnollisesti varsin kirjava. Merkittävimmät uskonnot ovat lamalaisuus, islam ja kiinalainen kansanusko (sisältää aineksia taolaisuudesta).
Kulttuuri
Qinghai on neljän suuren kulttuurin risteyspaikka: siellä sekoittuvat kiinalainen, tiibetiläinen, mongolialainen ja turkmenistanilainen kulttuuri.
Nykyisistä kieliryhmistä kiinalaiset ovat Qinghain varhaisimpia. Kiinalaista asutusta alueella on ollut yli 2 000 vuotta. Tätä aiemmat kielet ovat nykyisin tuntemattomia. Ikivanhaa kiinalaista murretta Qinghaissa ei kuitenkaan ole, vaan puhuttava kieli on luoteismandariinia.
Qinghaissa vallitsee harvinainen kieliliitto, jossa täysin erilaiset kielet lainaavat piirteitä toisistaan pitkän rinnakkaiselon vaikutuksesta.
Qinghaissa on lukuisia merkittäviä buddhalaisia temppeleitä ja luostareita, joista tunnetuin on Xiningin lähistöllä sijaitseva Kumbumin luostari.
Hallinnollinen jako
thumb|270px|Qinghain prefektuuritason hallinnollinen jako. Qinghai on jaettu kahteen prefektuuritason kaupunkiin ja kuuteen autonomiseen prefektuuriin, jotka jakautuvat edelleen 43 piirikuntatason yksikköön. Haidong muutettiin helmikuussa 2013 prefektuurista prefektuuritason kaupungiksi.
Prefektuuritason kaupungit (2):
Autonomiset prefektuurit (6, suluissa päähallintopaikka):
Usko Moilanen
Usko Armas Lemmitty Moilanen (7. marraskuuta 1912 Sortavalan maalaiskunta – 3. syyskuuta 1972 Kuortti, Pertunmaa) oli suomalainen Savonlinnassa asunut seikkailukirjailija.
Yasujirō Ozu
Yasujirō Ozu, (12. joulukuuta 1903 Fukagawa, Tokio – 12. joulukuuta 1963) oli merkittävä japanilainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänellä oli oma erityinen tekninen tyylinsä, jota hän oli kehitellyt mykkäelokuvan ajoilta. Avioliitto ja perhe, etenkin sukupolvien välinen suhde, ovat hänen teostensa läpikäyviä teemoja.
Elämä
pienoiskuva|vasen|100px|Mu muinaisella tyylillä kirjoitettuna Isä lähetti kymmenvuotiaan Ozun ja tämän sisarukset isoisän luokse Matsuzakaan Mien prefektuuriin, jossa hän sitten asui lähes koko lapsuutensa. Hän kävi koulun sisäoppilaitoksessa, mutta viihtyi paikallisessa elokuvateatterissa paremmin kuin koululuokassa. Hän työskenteli lyhyen aikaa opettajana ennen kuin vuonna 1923 palasi Tokioon Shochikun elokuvayhtiön palvelukseen. Ozu kuoli syöpään 60-vuotissyntymäpäivänään 1963. Hänen haudallaan Engaku-jissa Kamakurassa ei ole nimeä, vain pelkkä kirjoitusmerkki mu.
Ura
Ozu palkkautui aluksi avustavaksi kuvaajaksi. Kolmessa vuodessa hän kohosi apulaisohjaajaksi ja teki ensimmäisen elokuvansa Zange no Yaiba ('Katumuksen miekka'). Hän teki uransa aikana yhteensä 54 elokuvaa, joista 26 ohjaajanuransa viiden ensimmäisen vuoden aikana, ja kolmea lukuun ottamatta kaikki Shōchikulle. Ensin Ozu teki joukon lyhyitä komedioita, ennen kuin 1930-luvulla siirtyi vakavampiin aiheisiin. Nuoruutta käsittelevä komedia Umarete wa mitakeredo (, 1932), jossa on vakava pohjavire, ei ole pelkästään tämän lajinmuutoksen merkki, vaan kriitikot ovat pitäneet sitä ensimmäisenä merkittävänä teoksena, joka japanilaisessa elokuvassa sisälsi yhteiskuntakritiikkiä. Umarete wa mitakeredo nosti Ozun maineeseen.
Opetusministeriön tilauksesta Shōchiku pyysi Ozua vuonna 1935 tekemään lyhyen äänifilmidokumentin Kagami Shishi, jossa maineikas japanilainen näyttelijä Onoe Kikugorō VI esittää samannimisen kabuki-tanssin. Kuten japanilainen elokuva-ala yleensäkin, myös Ozu siirtyi äänielokuvaan varsin hitaasti. Hänen ensimmäinen ääniraidallinen elokuvansa oli Hitori musuko vuodelta 1936 eli viisi vuotta sen jälkeen, kun ensimmäinen japanilainen äänielokuva Heinosuke Goshōn Madame to nyōbo, oli valmistunut.
thumb|200px|Yasujirō Ozun hauta Engaku-jin temppelissä. Graniittikivessä ei ole hänen nimeään vaan kirjoitusmerkki "Mu" eli 'tyhjyys'. Kun Shōchikussa vuonna 1937 harmiteltiin Ozun elokuvien kriitikoiden kiitoksista huolimatta heikkoa yleisösuosiota, 34-vuotias Ozu joutui Keisarillisen Japanin armeijaan ja palveli kaksi vuotta Kiinassa jalkaväen korpraalina Kiinan ja Japanin välisessä sodassa. Ensimmäinen elokuva, jonka hän teki sodasta paluunsa jälkeen, oli sekä kriitikoiden kiitoksen että kaupallista menestystä saanut Toda-ke no kyōdai (, 1941). Seuraava elokuva Chichi ariki (, 1942) oli omaelämäkerrallinen. Se kuvasi isän ja pojan välistä vahvaa kiintymystä huolimatta vuosien erosta. Vuonna 1943 Ozu joutui jälleen armeijan palvelukseen tekemään Burmassa propagandafilmiä. Hän päätyi kuitenkin Singaporeen, ja kulutti siellä aikaansa katsellen Japanin armeijan takavarikoimia amerikkalaisia elokuvia. Ozun erityinen suosikki oli Orson Wellesin Citizen Kane
Ozun elokuvien vastaanotto oli parhaimmillaan 1940-luvun lopulta alken, jolloin hän teki sellaiset elokuvat kuin Banshun (Myöhäinen kevät vuodelta 1949), hänen mestariteoksenaan pidetty Tōkyō monogatari (Ensimmäinen matka vuodelta 1953), Ochazuke no aji ( vuodelta 1952), Soshun (Varhainen kevät vuodelta 1956), Higanbana (Sovinnon kukka vuodelta 1958, ensimmäinen Ozun värielokuva), Ukigusa (Kiertolaiset, 1959) and Akibiyori (Myöhäinen syksy, 1960). Ozu työskenteli usein käsikirjoittaja Kogo Nodan kanssa. Muita pysyviä yhteistyökumppaneita olivat kuvaaja Yuharu Atsuta ja näyttelijät Chishu Ryū, Setsuko Hara ja Haruko Sugimura.
Ohjaajana Ozu oli luonteeltaan erikoinen ja tunnettiin perfektionistina. Hänen elokuviaan sävytti yleensä japanilainen käsite mono no aware, tietoisuus kaiken katoavaisuudesta. Häntä on pidetty japanilaisista elokuvantekijöistä "japanilaisimpana", niinpä hänen teoksiaan harvoin esitettiin ulkomailla ennen 1960-lukua. Ozun viimeinen elokuva oli Sanma no aji (Syksyinen iltapäivä) vuodelta 1962.
Ozun alkoholinkäyttö oli myös tunnettua. Ozu mittasi käsikirjoittajatoverinsa Kogo Nodan kanssa käsikirjoitusten pituutta sen mukaan, montako sakepulloa he saivat tyhjennetyksi. Haudallakävijät jättävät joskus kunnioituksen osoituksena juomapulloja haudalle. Ozu oli naimaton ja lapseton ja asui äitinsä kanssa, joka kuoli kaksi vuotta ennen häntä.
Perintö ja tyyli
Ozu tunnetaan erityisesti teknisestä tyylistään ja elokuviensa omaperäisestä kertovasta sisällöstä. Omaperäisimmillään tyyli on hänen myöhemmissä elokuvissaan, toisen maailmansodan jälkeisissä äänielokuvissa. Hän ei mukautunut perinteiseen Hollywood-tyyliin, etenkään 180 asteen sääntöön. Hän ei myöskään käyttänyt keskusteluosuuksissa tyypillisiä olan yli kuvattuja ottoja, vaan kamera katsoi näyttelijää suoraan, jolloin katsoja ikään kuin on keskellä kohtausta. Ozu ei myöskään käyttänyt kohtausten välillä tavanomaisia siirtymiä. Kohtausten välillä hän näytti siirtyminä tiettyjä pysyviä kohteita tai suoria leikkauksia häivytyksien sijaan. Siirtymäkohtauksessa pysyvä kohde oli usein rakennus, johon seuraava kohtaus sijoittuisi. Näiden siirtymien aikana hän saattoi käyttää musiikkia, joka alkoi kohtauksen lopussa, kulki läpi staattisen siirtymän, ja hävisi uuden kohtauksen alkaessa. Hän käytti harvoin diegeettistä musiikkia muissa kuin siirtymissä. Uran edetessä Ozu liikutti kameraa yhä vähemmän ja lakkasi värielokuvissa kokonaan käyttämästä ottoja, joissa kameraa liikutettiin näyttelijän perässä. Ozu keksi "tatami-oton", jossa kamera on hyvin alhaalla, ikään kuin kuvaaja olisi polvistunut tatamille ja pitänyt kameraa sylissään noin puolen metrin korkeudella. Ozu käytti tätä korkeutta myös kohtauksessa, joissa ei istuttu, kuten henkilöhahmojen kulkiessa käytävällä. Kuvaustyyli synnytti rauhallisia ja mietteliäitä elokuvia, jotka olivat harvinaisen kauniita ja hienostuneita.
Kerronnan rakenteessa Ozu käytti kekseliäästi myös ellipsis-kerrontaa, jossa merkittäviä tapahtumia ei näytetä ja jäljelle jää vai niiden välinen tila. Esimerkiksi Syksyisessä iltapäivässä mainitaan häät yhdessä kohtauksessa, ja seuraavassa puhutaan jo pidetyistä häistä; mutta katsoja ei häitä näe. Tämä on Ozun elokuville hyvin tyypillistä. Yleensä Ozu jätti esittämättä hetkiä, joilla Hollywood-elokuvissa olisi herätelty yleisössä tunnereaktioita. Tällä tavoin hän vältti melodramaattisen vaikutelman.
Ozun elokuvista välittyvää miltei varhaisfeminististä asennetta ei ole juurikaan huomioitu. Varsinkin Noriko-trilogiassa (Myöhäinen kevät, Varhainen kevät ja Ensimmäinen matka) hänen naishahmonsa ilmensivät itsenäisyyttä ja älyä, mikä poikkesi perinteisemmistä naiskuvista.
Ozu ennakoi teoksissaan tekniikoita, joita myöhemmät taide-elokuvien ohjaajat käyttivät: ei-diegeettisen musiikin käyttöä hyvin harvoin, omaperäistä visuaalista tyyliä, minimalistista tarinankerrontaa, ja rauhallisten ja älykkäiden keskustelujen etenemistä henkilöhahmojen kuljettamana.
Ozun vaikutus nykyajan taide-elokuvaan on ollut valtava. Jim Jarmusch, Wim Wenders, Mike Leigh, Deepa Mehta ja Aki Kaurismäki ovat myöntäneet, että hänen elokuvansa ovat vaikuttaneet heihin hyvin voimakkaasti. Myös Paul Schrader arvosti häntä suuresti, ja kirjassaan Transcendental Style in Film: Ozu, Bresson and Dreyer hän liittää Ozun Robert Bressoniin ja Carl Theodor Dreyeriin.
Ozulla on muutamia hyvin maineikkaita parjaajia. Japanilaiset "uuden aallon" elokuvantekijät Shohei Imamura ja Nagisa Oshima eivät olleet lainkaan kiinnostuneita Ozun elokuvantekotyylistä. Akira Kurosawan sanoi lempeämmässä kritiikissään, että Ozun elokuvat ovat liian hienostuneita. Hän kirjoitti omaelämäkerrassaan, ettei hän pitänyt niiden "hienostuneesta koruttomuudesta".
Teokset
Yasujirō Ozun elokuvat
Vähä Tuomiojärvi
Vähä Tuomiojärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Reijunperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 333 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 7,2 metriä ja suurin syvyys on 15,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Syväojan valuma-alueeseen (14.293) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,4 metriä mpy.
Some Kind of Trouble
Some Kind of Trouble on James Bluntin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2010.
Lehtokerttu
Koko ja ulkonäkö
Lehtokerttu on 13–15 cm pitkä. Lehtokertun perustuntomerkki on se, että siinä ei ole mitään yksityiskohtaa, mihin silmä tarttuisi. Väriltään se on harmaanruskea, alapuoli on hieman vaaleampi. Kaulansivuilla lehtokertulla on usein heikko harmaa alue. Jalat ovat melko tukevat ja vaalean harmahtavat. Lehtokerttu on elintavoiltaan huomaamaton, ja piilottelee puiden latvuksissa lehvästön seassa.
on 3–8 sekunnin pituinen kirkassointinen jokeltava lavertelusäe, jossa ei ole selvää melodiaa, vaan säe pulppuilee epämääräisesti ylös ja alas. Laulussa ei ole mustapääkertulle tyypillisiä huilumaisia loppusointuja, mutta joskus lehtokertun laulu voi olla kirjokerttumainen. Lehtokertun kutsu- ja varoitusääni on nenäsointinen maiskuttelu ”svät-svät-svät...”
Lehtokerttujemme sulkasato tapahtuu vasta talvehtimisalueella. Sekä vanhat että nuoret linnut sulkivat siellä koko höyhenpukunsa. Loppukesällä vanhat ja nuoret lehtokertut erottaa höyhenpukujen kuluneisuudesta: nuorella on tuore ja aavistuksen kellertävämpi höyhenpuku. Lehtokertulla on vahvat sulat, sillä usein vanhojen lintujen sulat ovat vielä suhteellisen hyväkuntoiset syysmuuton aikana, toisin kuin esimerkiksi kerttusten ja sirkkalintujen hyvin kuluneet sulat.
Vanhin suomalainen rengastettu lehtokerttu on ollut 6 vuotta 11 kuukautta 26 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut saksalainen vähintään 14 vuoden 2 kuukauden ikäinen lintu.
Levinneisyys
Lehtokerttu pesii lähes koko Euroopassa ja Aasian länsi- ja keskiosissa. Se on muuttolintu, joka talvehtii trooppisessa Afrikassa. Maailman lehtokerttukannaksi arvioidaan 54,3–124 miljoonaa yksilöä, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö
Lehtipuuvaltaiset sekametsät ja lehtimetsät, puutarhat, pihat, varttuneet lehtipuutaimikot, vesistöjen rantametsät, pellonreunametsät jne. Lisävaatimuksena on, että pensaikkoa on ainakin jonkun verran.
Lisääntyminen
Hatara korsipesä matalalla pensaassa, puuntaimessa tai korkeissa ruohovartisissa kasveissa, esimerkiksi koiranputkissa, nokkosissa, vatuissa jne. Naaras munii toukokuun lopulla-kesäkuun alkupuolella 4–6, tavallisesti 5, vaaleata tummatäpläistä munaa. Molemmat emot hautovat yhteensä noin 12 vrk. Poikaset lähtevät pesästä ollessaan vielä lentokyvyttömiä 10–11 vrk:n ikäisinä. Emot huolehtivat niistä vielä pari viikkoa. Joillakin vielä toinen pesue.
Ravinto
Hyönteiset, hämähäkit ja marjat.
Sarv
Asioita
CDS - Kansanpuolue
CDS - Kansanpuolue on portugalilainen oikeistolainen puolue. Puolue ideologiltaan konservatiivinen ja kristillinen. Puolue perustettiin 19. heinäkuuta 1974 Neilikkavallankumouksen aikana.
Krisztián Kulcsár
Krisztián Kulcsár (s. 28. kesäkuuta 1971) on unkarilainen kalpamiekkailija. Kulcsár on urallaan voittanut kaksi kalvan joukkueolympiahopeaa ja vuoden 2007 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden.
Krisztián Kulcsárin setä Győző Kulcsár oli 1960–70-luvulla kuusinkertainen olympiamitalisti.
The Journal
The Journal on Newcastle upon Tynessä päivittäin ilmestyvä sanomalehti, jota julkaisee Trinity Mirroriin kuuluva ncjMedia.
The Journalilla on päivittäin noin 91 000 lukijaa. Viikoittain lehteä seuraa noin 191 000 lukijaa. Sen levikkialueeseen kuuluu käytännössä koko Pohjois-Englanti Northallertonista pohjoiseen. Alueeseen kuuluu myös Skotlannin eteläosa Eyemouthiin saakka. Lehti sponsoroi Newcastlessa teatteria, joka tunnetaankin nimellä The Journal Tyne Theatre.
Julien Clerc
thumb|Julien Clerc Paul Alain Leclerc eli Julien Clerc (s. 4. lokakuuta 1947) on ranskalainen laulaja.
Clerc teki tiivistä yhteistyötä lauluntekijä Étienne Roda-Gilin kanssa aina vuoteen 1980. Hän oli noussut Ranskassa maineeseen jo vuonna 1969 esittämällä pääroolin Hair-musikaalin ranskankielisessä tuotannossa.
Vuonna 2003 Julien Clercistä tehtiin UNHCR:n hyvän tahdon lähettiläs. Eräs hänen tunnetuimmista lauluistaan on "Partir", jonka oikeudet hän myi YK:lle. Hänellä ja näyttelijätär Miou-Mioulla on vuonna 1978 syntynyt yhteinen tytär.
C. A. J. Gadolin
Carl Axel Johan Gadolin (14. marraskuuta 1898 Espoo – 21. lokakuuta 1972) oli suomalainen flosofian tohtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Alexander Gaditz ja Kristian Ulfsby.
Gadolinin vanhemmat olivat professori Alexander Gadolin ja Signe Adéle von Alfthan. Hän pääsi ylioppilaaksi 1916 ja valmistui filosofian maisteriksi 1920 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1937. Hän meni naimisiin Ingrid Mary Anita Stackelbergin kanssa 30 heinäkuuta 1924, jonka kanssa hän sai kolme lasta: Bo Wolter Alexander, Ingegerd Rubia Anitra ja Innet Iza Helena.
Martin Höhener
Martin Höhener (s. 23. kesäkuuta 1980) on sveitsiläinen entinen jääkiekkoilija. Nashville Predators varasi hänet yhdeksännellä kierroksella vuoden 2000 varaustilaisuudessa. Höhener edusti Sveitsin maajoukkuetta vuoden 2002 talviolympialaisissa.
C. A. J. Gadolin
Gadolin toimi Turun kauppakamarin sihteernä 1924–1940, Turun Pörssin johtajana 1924–1940, Åbo Akademin dosenttina vuodesta 1938 sekä keskuskauppakamarin yliasiamiehenä vuosina 1940 ja 1941. Hän hoiti Åbo Akademin kansantaloustieteen professorin virkaa 1947 ja 1949–1950. Gadolin oli kauppavaltuuskunnan jäsenenä Saksassa ja Englannissa 1929, Venäjällä 1934 ja Latviassa 1938. Hän oli keskuskauppakamarin Saksan valtuuskunnan johtajana 1940.
Gadolin kirjoitti lukuisia antisemitistisiä kirjoituksia ja kiisti kirjoituksissaan holokaustin.
Teoksia
Nimimerkillä Alexander Gaditz: Nimimerkillä Kristian Ulfsby :
Rosa Godoy
Rosa Liliana Godoy (s. 19. maaliskuuta 1982 Rio Cuarto, Córdoba) on argentiinalainen keski- ja pitkänmatkan juoksija. Hän pitää hallussaan maansa ennätyksiä mailin, 3000 metrin, 5000 metrin, 10000 metrin sekä puolimaratonin juoksuissa.
Godoy edusti Argentiinaa vuoden 2016 Rion olympialaisisten naisten maratonilla. Hänen loppusijoituksensa oli 110. Vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoissa Godoy kilpaili naisten estejuoksussa. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoissa Torontossa Godoy kilpaili naisten 10000 metrin juoksussa sijoittuen kisassa yhdeksänneksi.
Lapin Balettiopisto
Lapin Balettiopisto on Rovaniemellä sijaitseva kannatusyhdistyksen ylläpitämä tanssin oppilaitos, joka on perustettu 1981.
Opetusaineet mm.
Lapin Balettiopistossa annetaan taiteen perusopetusta tanssissa. Oppilaat esiintyvät useissa näytöksissä vuosittain.
Palorypälehappo
Palorypälehappo on alfa-ketohappo. Sitä syntyy elimistön solujen sytosolissa, kun glukoosi hajoaa kahdeksi palorypälehapoksi glykolyysissä. Samalla vapautuu hieman energiaa. Palorypälehapon suoloja, estereitä tai ionimuotoja nimitetään pyruvaateiksi. Elimistön pH:ssa (7,4) palorypälehappo esiintyy pyruvaattina, jonka karboksyyliryhmä on luovuttanut protonin. Mitokondrioissa pyruvaatti prosessoidaan edelleen asetyylikoentsyymi-A:ksi, joka on tärkeä välituote solun energia-aineenvaihdunnassa. Hapen läsnä ollessa eli aerobisessa tilassa asetyylikoentsyymi-A hajotetaan edelleen mitokondriossa monimutkaisessa kemiallisessa prosessissa, sitruunahappokierrossa, jossa syntyy hiilidioksidia ja vettä sekä hapetus-pelkistyskoentsyymiä NADH:ta. Jos happea ei ole riittävästi, eli anaerobisessa tilassa, palorypälehappo voi hajota maitohapoksi. Näin tapahtuu myös muun muassa veren punasoluissa, joissa ei ole lainkaan mitokondrioita. Asetyylikoentsyymi-A:ta solut käyttävät energian tuotannossaan myös oksidatiivisessa fosforylaatiossa.
Glukoosin hajotessa palorypälehapoksi Embden-Meyerhofin reittiä syntyy oikeastaan aluksi entsyymitoiminnan vaikutuksesta enolipalorypälehappoa, joka sitten ketonoituu kyseessä olevaksi ketopalorypälehapoksi spontaanisti ilman entsyymivaikutusta.
Liminganlahti
thumb|250px|Lintutarkkailijoita lintutornissa Liminganlahdella. Kuvan torni kaatui myrskyssä joulukuussa vuonna 2011 ja korvattiin sittemmin uudella tornilla. thumb|[[Liminganlahden luontokeskus.]] Liminganlahti on Pohjanlahden sivulahti Perämerellä Pohjois-Pohjanmaalla Oulun, Limingan ja Lumijoen kuntien alueella. Liminganlahti on kansainvälisesti tunnettu ja arvokas lintuvesi. Liminganlahteen laskevat Lumi-, Liminka- ja Temmesjoki.
Liminganlahden vesialue on kansainvälisesti tärkeä muuttolintujen levähdysalue. Muuttoaikaan alueella levähtää jopa kymmeniä tuhansia lintuja. Tällöin alueella tavataan lähes 70 yleistä lintulajia sekä useita harvinaisia lintulajeja. Alueella tavataan säännöllisesti kaikkiaan 13 Suomessa uhanalaista lintulajia sekä 30 lintulajia, jotka on mainittu Euroopan unionin lintudirektiivissä 79/409/ETY.
Liminganlahden luontokeskus
Liminganlahden luontokeskus on rakennettu vuonna 1998. Se sijaitsee Virkkulan rannassa seututien 813 varrella noin viisi kilometriä Limingan keskustaajamasta Lumijoelle päin. Arkkitehtien Maija Niemelän ja Pentti Myllymäen suunnittelemassa keskuksessa on 30 hengen majoitustilojen lisäksi kahvila-ravintola sekä kokous- ja näyttelytilat. Alueella sijaitsi aikaisemmin lintutorni sekä erillinen katettu havainnointitaso, mutta vuonna 1987 rakennettu torni kaatui myrskyssä joulukuussa vuonna 2011. Myrskyssä säilyneen havainnointitason päälle rakennettiin uusi torni vuoden 2012 kevään aikana. Tornille ja havainnointitasolle johtivat noin 600 metriä pitkät pitkospuut, jotka soveltuivat myös pyörätuolilla kulkeville. . Pitkospuut on sittemmin purettu ja korvattu leveällä ja helppokulkuisella polulla.
Jeavestone
Jeavestone on Kalajoelta kotoisin oleva, vuonna 1999 perustettu taiderock -yhtye. Yhtyeen jäsenet käyttävät taiteilijanimiä. Kokoonpanoon kuuluvat Tommy Glorioso (basso), Jim Goldworth (kitara, laulu), Kingo (rummut, lyömäsoittimet) sekä Mickey Maniac (kitara, taustalaulu, melodica). Jeavestonen musiikki on yhtyeen jäsenten itse tekemää. Yhtyeen esikoisalbumi ilmestyi Suomessa, mutta toinen levy julkaistiin myös Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Yhtye on esiintynyt kotimaan lisäksi Saksassa, Ruotsissa, Tanskassa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Jeavestone yhdistelee eklektisessä tyylissään vaikutteita 1970-luvun progressiivisen rockin mestareilta nykyrockiin postmodernilla tavalla. Yhtye on pyrkinyt jatkuvasti laajentamaan soitinvalikoimaansa ja sen toisella albumilla kuullaan perinteisten rock-instrumenttien lisäksi mm. jousikvartettia ja useita puupuhaltimia. Akustisten instrumenttien käytön lisäksi sähköistä soundia laajennetaan moniäänisellä laululla.
Yhtye saavutti huomattavaa medianäkyvyyttä syksyllä 2010 annettuaan iltapäivälehtien ymmärtää basisti Tommy Glorioson voittaneen lotossa jättipotin. Voitto paljastui pian huiputukseksi.
thumb|Jeavestone esiintymässä Freakshow Artrock Festivaaleilla Saksassa vuonna 2006.
Comptel
Comptel Oy on Nokian omistama suomalainen ohjelmistovalmistaja, joka toimittaa liiketoiminnan tukiohjelmistoja teleoperaattoreille. Yhtiön keskeisiä tuotteita ovat mediaattori- ja provisiointiohjelmistot.
Comptelin toimitusjohtajana oli vuodesta 2011 lähtien Juhani Hintikka. Hän oli aiemmin ollut Comptelin hallituksen jäsen 2007–2008. Helmikuussa 2018 hän ei enää ollut Nokian palveluksessa, kun häntä epäiltiin sisäpiiritiedon väärinkäytöstä syksyn 2014 osakekaupoissa.
Omistus
Nokia julkisti Comptel Oyj:n oston 9. helmikuuta 2017 ja ilmoitti 29. kesäkuuta 2017 saaneensa kaupan päätökseen. Kaupalla Nokia sanoi pyrkivänsä vahvistamaan "ohjelmistoportfoliotaan ja go-to-market -valmiuksiaan."
Suurimmat osakkeenomistajat vielä marraskuun 2015 lopussa olivat:
Eduskuntavaalit 1919
Suomen yhdeksännet eduskuntavaalit järjestettiin 1. ja 3. maaliskuuta. Vaalit olivat ensimmäiset itsenäisessä Suomessa järjestetyt. Suomen sisällissodan jälkeen sosiaalidemokraatit olivat jääneet pois eduskuntatyöstä ja eduskunta täten vajaalukuiseksi. Tästä syystä pidettiin tarpeellisena järjestää ennenaikaiset eduskuntavaalit, ja valtionhoitaja Carl Gustaf Emil Mannerheim antoikin määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä. Muussa tapauksessa seuraavat vaalit olisivat olleet vasta vuoden 1920 heinäkuussa. Vaalit olivat myös osa Ranskan, Englannin ja Yhdysvaltojen asettamia ehtoja Suomen valtion tunnustamiselle.
Monarkiaa kannattaneet kokoomus ja RKP käyttivät vaalikampanjassa tunnusta "Valkoinen Suomi". Puolueet tukeutuivat Carl Gustaf Emil Mannerheimiin toisin kuin Maalaisliitto tai Edistyspuolue, jotka suhtautuivat penseästi Mannerheimin korostamiseen. Monarkismia kannattavia kansanedustajia valittiin vain 47, koska kolme RKP:n edustajista oli tasavaltalaisia.
Keskusta pohti Mikael Soinisen johtaman hallituksen pystyttämistä. Valtionhoitaja Mannerheim pyrki kokoamaan hallituksen, jossa olisi myös oikeisto mukana. Neuvottelujen kautta syntyi Kaarlo Castrénin hallitus, jossa oli ministereinä myös niin sanottuja "Mannerheimin miehiä", muun muassa puolustusministeri Rudolf Walden. Se oli hallitusvastuussa vain neljä kuukautta, 17. huhtikuuta 1919 - 15. elokuuta 1919.
Eduskunta istui heinäkuuhun 1922 asti, jona aikana toimivat myös seuraavat hallitukset:
Uusia kansanedustajia näissä vaaleissa valituista olivat muun muassa SDP:n Artturi Aalto, Julius Ailio, Mikko Ampuja, Väinö Hakkila, Johan Helo, Väinö Hupli, Rieti Itkonen, Hilma Koivulahti-Lehto, Aino Lehtokoski, Olavi Puro, Oskari Reinikainen, Hannes Ryömä ja Väinö Voionmaa, Maalaisliiton Pekka Ville Heikkinen, Janne Koivuranta, Antti Kukkonen ja Vihtori Vesterinen, Kokoomuksen Mikko Erich, Rafael Erich ja Ilmi Hallsten, RKP:n Ernst von Born ja John Österholm, sekä Edistyspuolueen Ilmari Auer, Mikko Collan, Oskari Mantere, Risto Ryti, Bruno Sarlin, Aarne Sihvo ja J. H. Vennola. Eduskuntaan palasivat taukojen jälkeen muun muassa SDP:n Edvard Helle, Penna Paunu, Miina Sillanpää, Väinö Tanner, Ville Vainio ja Wäinö Wuolijoki, Maalaisliiton Antti Junes ja Juhani Leppälä, Kokoomuksen Hedvig Gebhard, sekä Edistyspuolueen Mikael Soininen ja Juho Torppa. Eduskunnasta putosivat muun muassa Kokoomuksen Pekka Ahmavaara, Eveliina Ala-Kulju, Lauri Ingman ja Pekka Pennanen. Vapaaehtoisesti jättäytyneitä olivat mm. Maalaisliiton Santeri Haapanen, Kokoomuksen Gustaf Arokallio, Oswald Kairamo ja Iida Yrjö-Koskinen, Edistyspuolueen Eero Erkko ja Johannes Lundson, sekä RKP:n Emil Schybergson ja Rabbe Wrede.
Tulokset
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue !rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat !style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet !style="background:#e3e3e3" colspan=2| Osuus !style="background:#e3e3e3" colspan=2| Lukumäärä
Torill Thorstad Hauger
Torill Thorstad Hauger (22. marraskuuta 1943 Oslo, Norja – 4. heinäkuuta 2014) oli norjalainen kirjailija. Hänen keskeinen tuotantonsa käsittelee historiallista Kristianiaa. Hän on kirjoittanut lapsille ja nuorille kirjoja siirtolaisuudesta ja viikingeistä.
Hauge opiskeli Oslon yliopistossa saksaa, etnologiaa, kansanperinnettä ja arkeologiaa. Hän valmistui maisteriksi 1966. Hän opiskeli myös Statens Håndverks- og Kunstindustriskolessa 1962–1964. Sen jälkeen hän työskenteli Oldsaksamlingissa Historiallisessa museossa.
Hauger osallistui Gyldendalin kilpailuun käsikirjoituksellaan Karl Eugen Olsen fra Vika, joka voitti kilpailun ja ilmestyi 1976. Se herätti runsaasti huomiota. Vanha Vika on silloin jo purettu Oslon kaupunginosa, jonka tilalle oli rakennettu uusi. Seuraavana ilmestyi 1984 menestyskirja Krestiane Kristiania. joka kertoo työläisnaisen elämästä. Se palkittiin vuoden historiallisena dokumenttiromaanina. Sen jälkeen hän muutamia kirjoitti- lasten ja nuortenkirjoja ja jälleen aikuisille historiallisia romaaneja, Karl Eugen Olsen fra Vika (1976) ja Krestiane Kristiania (1984).
Haugerin kirjailijantyötä luonnehtii halu kertoa nykyajasta historiallisessa perspektiivissä ja millaista elämä on aiemmin saattanut olla. Kirjoja leimaa suvaitsevaisuus ja humanismi. Ei siten ollut sattuma että Norjan Punainen risti ja Pelastakaa lapset -järjestö pyysivät häntä kirjoittamaan maahanmuuttajalapsista. Tuloksena oli ''Her er vi! ''(1989). Hän on kirjoittanut myös tieto- ja oppikirjoja.
Mysiönlampi
Mysiönlampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Orisillanmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 156 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 7,6 metriä ja suurin syvyys on 13,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Syväojan valuma-alueeseen (14.293) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 154,6 metriä mpy.
Sun Yee On
Sun Yee On (, Jyutping San1 ji6 on1) on yksi johtavista triadeista Hongkongissa ja Kiinassa. Sillä on yli 55 000 jäsentä maailmanlaajuisesti. Triadin uskotaan myös toimivan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Belgiassa ja Alankomaissa.
Sun Yee Onin nimi tarkoittaa suomeksi suurin piirtein uutta oikeamielisyyttä ja rauhaa.
Populaarikulttuurissa
Hongkongiin sijoittuva vuoden 2012 videopeli Sleeping Dogs keskittyy Kiinan triadeihin peitetehtävässä toimivan etsivän näkökulmasta. Pelissä pelataan peitetehtävässä toimivaa sanfranciscolaispoliisia nimeltä Wei Shen, jonka tehtävänä on soluttautua järjestäytyneeseen rikollisjärjestöön nimeltä ”Sun On Yee”. ”Sun On Yee” on muunnos Sun Yee Onin nimestä.
Kultarinta
Kultarinta (Hippolais icterina) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Vanhoilla kultarinnoilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueella, jossa se sulkii lopputalvella ennen kuin lähtee muutolle pohjoiseen. Myös nuoret linnut sulkivat täydellisesti talvella, joten keväällä ikäluokkia ei pysty erottamaan.
Vanhin suomalainen rengastettu kultarinta on ollut 4 vuotta 11 kuukautta 9 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut saksalainen, vähintään 10 vuotta 10 kuukautta vanha yksilö.
Esiintyminen
Kultarinnan esiintymisalue ulottuu Euroopan länsiosasta itään päin kapenevana kiilana hieman Venäjän aasianpuoleiselle osalle. Euroopassa eteläraja kulkee linjaa Ranskan pohjoisosa-Sveitsi-Slovenia-Romania-Ukraina. Luoteessa se esiintyy Norjassa aina Tromssan korkeudelle saakka mutta ei pesi Isossa-Britanniassa.
Etelä- ja Keski-Suomessa pesii noin 15 000–25 000 paria ja Suomen kanta on jonkin verran runsastunut viime vuosikymmeninä. Syysmuutto on heinä-elokuussa ja suuntautuu päiväntasaajan eteläpuoliseen Afrikkaan, josta kultarinnat palaavat touko-kesäkuussa.
Kultarinnan esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, Euroopassa elää 6,9–14 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Kultarinta elää korkeapuustoisissa lehdoissa, kartanoilla ja lehtipuuvaltaisissa sekametsissä rannoilla, pellonreunoissa ja joenvarsilla.
Lisääntyminen
pienoiskuva|Kultarinnan munia. Korsista, juurista, sammalista ja kasvikuiduista rakennettu pesämalja on usein korkealla lehtipuun oksanhangassa, joskus pensaassa, tavallisimmin 1-4 metrin korkeudella. Munia on 4-6, tavallisesti 5. Muna painaa 1,76 g. Naaras hautoo 13-15 vrk. Emot ruokkivat poikasia 21-27 vrk (pesässä 13-14 vrk).
Ravinto
Kultarinnan ravintoa ovat hyönteiset, toukat, hämähäkit ja muut pienet selkärangattomat. Toisinaan se kelpuuttaa ravinnokseen myös marjoja ja siemeniä.
Gregorius XI
thumb|200px|Paavi Gregorius XI:n vaakuna. Gregorius XI, syntymänimeltään Pierre Roger de Beaufort, (n. 1336 – 27. maaliskuuta 1378) toimi paavina 30. joulukuuta 1370 – 27. maaliskuuta 1378. Edeltäjiensä tavoin hän aloitti virkakautensa Avignonissa, mutta siirsi myöhemmin paavinistuimen takaisin Roomaan.
Gregoriuksen paaviuden aikana katolinen kirkko ryhtyi voimakkaisiin toimenpiteisiin Saksassa, Englannissa ja muualla vaikuttaneita kerettiläisiä vastaan. Gregorius pyrki myös uudistamaan useita munkkiveljeskuntia.
Katariina Sienalainen vaikutti merkittävällä tavalla siihen, että Gregorius siirsi pitkän epäröinnin jälkeen paavinistuimen takaisin Roomaan 27. tammikuuta 1377. Gregorius ei ehtinyt vaikuttaa Roomassa kovin pitkään, sillä hän kuoli jo seuraavan vuoden maaliskuussa.
James DeMone
James DeMone (s. 1. heinäkuuta 1982) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Ottawa Senators varasi hänet yhdeksännellä kierroksella vuoden 2000 varaustilaisuudessa.
Stefano Benni
thumb|250px|Stefano Benni Stefano Benni (s. 1947) on italialainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja toimittaja. Benniä on arvostettu omaperäisenä ja kekseliäänä kirjailijana. Monissa hänen teoksissaan on satiirisia aineksia. Bennin kirja Baol palkittiin vuonna 1999 Tähtivaeltaja-palkinnolla parhaana suomeksi käännettynä science fiction -kirjana.
Stefano Benni asuu Bolognassa. Häneltä on suomennettu kolme kirjaa, joiden kaikkien suomentaja on ollut Laura Lahdensuu.
Sigmar Wittig
thumb|200px Sigmar Wittig (s. 25. helmikuuta 1940 Nimptsch, Saksa) on saksalainen professori, joka on ollut vuodesta 2002 alkaen Saksan avaruushallinnon DLR:n pääjohtaja.
Wittig opiskeli koneinsinööriksi ja myöhemmin väitteli Aachenin yliopistossa. Hän työskenteli Yhdysvalloissa 1967 – 1976. Tämän jälkeen hän toimi Karlsruhen yliopistossa termisten turbokoneiden professorina ja 1994 alkaen yliopiston rehtorina.
Vuonna 2002 hänet valittiin Saksan ilmailu- ja avaruustutkimuskeskuksen (DLR) hallintoneuvoston puheenjohtajaksi ja sen jälkeen hän on toimi vuoteen 2007 asti Saksan päädelegaattina ESAn neuvostossa. Hän oli Euroopan avaruusjärjestöä (ESA) johtavan neuvoston puheenjohtajana 22. heinäkuuta 2005-30. kesäkuu 2007. Hänen edeltäjänsä oli ruotsalainen Per Tegner, joka oli Ruotsin avaruushallinnon Rymdstyrelsen johtaja, joka palasi ESAn neuvoston puheenjohtajaksi vuonna 2007 ja jota seurasi vuoden 2008 kesällä Espanjan CDTIn paajohtaja Maurici Lucena.
Marcelo Zalayeta
thumb|Marcelo Zalayeta Marcelo Danubio Zalayeta (s. 5. joulukuuta 1978 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi vuonna 2016 päättyneellä urallaan kotimaansa lisäksi pitkään Italiassa sekä jonkin aikaa Espanjassa ja Turkissa. Uruguayn maajoukkueessa hän pelasi 33 maaottelua ja teki niissä kymmenen maalia vuosina 1997–2005. Hän pelasi täydet minuutit Copa Américassa 1999 Uruguayn saavuttaessa hopeaa ja teki kaksi maalia alkulohko-ottelussa Ecuadoria sekä yhden maalin puolivälieräottelussa Paraguayta vastaan. Puolivälierä sekä Chileä vastaan pelattu välierä ratkesivat rangaistuspotkukilpailussa, ja Zalayeta teki molemmissa niissä maalin.
Zalayeta siirtyi italialaisseura Juventukseen marraskuussa 1997, jota ennen hän ehti pelata kotimaansa liigassa Danubion ja Peñarolin joukkueissa ja voittaa Uruguayn-mestaruuden. Zalayeta lainattiin Juventuksesta pois vuoden 1998 lokakuussa toiseen italialaisseuraan Empoliin. Seuraavat kaksi kautta Zalayeta pelasi Espanjassa Sevillan joukkueessa. Espanjasta palattuaan Zalayeta pelasi yhden kauden ajan Juventuksessa ja sitten hänet laitettiin takaisin lainalle, tällä kertaa Perugian joukkueeseen. Tämä oli Zalayetan viimeinen lainapesti Juventuksesta. Kesällä 2007 hän siirtyi Napolin omistukseen. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi lainasopimuksella Bolognaan. Pelattuaan kauden 2010–2011 turkkilaisseura Kayserisporissa hän palasi Peñaroliin.
Azukizakan taistelu
Azukizakan taistelu voi tarkoittaa seuraavia taisteluita: