cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pariisin Notre-Damen katedraalin tulipalo 2019
Tuhot
Notre-Damen katedraalissa on säilytetty lukuisia kulttuurihistoriallisesti merkittäviä esineitä. Näiden joukossa ovat 1200-luvulta peräisin olevat Ludvig IX:n käyttämänä pidetty tunika ja orjantappurakruunu, jotka on saatu pelastettua. Tornin mukana epäiltiin hävinneen kuitenkin osa orjantappurakruunusta sekä Pariisin piispana toimineen Pyhän Dionysoksen ja Pyhän Genevièven pyhäinjäännökset – hampaita, luita ja hiuksia, jotka oli sijoitettu torniin vuonna 1935 rakennuksen suojelemiseksi. Myöhemmin ilmoitettiin, että tornin huipulla ollut kuparinen kukkopatsas on löytynyt vahingoittuneena ja että pyhäinjäännöksiä säilytettiin sen sisällä.
Syttymissyyt
Tulipalon vielä roihutessa arveltiin sen syttyneen vahingon seurauksena ja että syttymissyy mahdollisesti liittyi katedraalissa tehtäviin korjaustöihin. Le Monde uutisoi 16. huhtikuuta, että palo sai alkunsa parvelta. Pariisin syyttäjänvirasto ilmoitti kello 23.15 paikallista aikaa, että paloa tutkitaan onnettomuutena.
Sammuttaminen
pienoiskuva|vasen|220px|Ihmisiä seuraamassa paloa Palokunta oli paikalla kymmenessä minuutissa hälytyksestä. Palon sammutustöihin osallistui yhteensä yli 400 pelastajaa. Ranskan sisäministeriön alainen väestönsuojeluviranomainen on kertonut, että palon sammuttaminen ilmasta käsin pelastushelikoptereilla ei ollut mahdollista, sillä rakennuksen romahtamisen riski olisi ollut liian suuri. Sammutuksessa käytettiin robotteja. Palossa loukkaantui yksi pelastaja ja kaksi poliisia.
Reaktiot
Ranskan presidentti Emmanuel Macron on luvannut, että kirkko korjataan alkuperäiseen kuntoonsa urakan hinnasta riippumatta. Paloa seuraavana päivänä, 16. huhtikuuta, avattiin varainkeruukampanja kirkon kunnostamistöitä varten.
Houkuttelevat huulet
Houkuttelevat huulet (Will Success Spoil Rock Hunter?) on Frank Tashlinin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1957. Elokuva on Mansfieldin parhaita elokuvia.
Elokuva on valittu vuonna 2000 "kulttuurisesti, historiallisesti ja esteettisesti merkittävänä" elokuvana Yhdysvaltojen Kongressin kirjaston National Film Registryyn.
Elokuva hyödyntää 1950-luvun Yhdysvalloissa Marilyn Monroessa ruumiillistunutta stereotyyppistä blondibimbon hahmoa.
Ulkomuotonsa ohella komediennen kyvyistään tunnettu Mansfield tarjoaa juuri tässä ja toisessa Tashlinin-ohjauksessa Minkäpä tyttö sille voi kyvyistään näyttöä.
Smaalenenes Avis
Smaalenenes Avis on norjalainen paikallislehti, jonka kotikunta on Askim. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Smaalenenes Avis syntyi vuonna 2003, kun vuonna 1899 perustettu Indre Smaalenenes Avis ja vuonna 1902 perustettu Øvre Smaalenene yhdistyivät.
Ceci Flores
Cecilia Patricia Flores Armenta on meksikolainen aktivisti, joka perusti Madres Buscadoras (Etsivät äidit) -järjestön. Siihen kuuluu tuhansia ihmisiä, jotka etsivät yli 100 000 kadonnutta. Keväällä 2020 järjestössä oli 250 jäsentä, ja se oli löytänyt 99 nimetöntä hautaa.
Kadonneiden joukossa on kaksi Floresin kuudesta lapsesta. Hänen poikansa Alejando katosi vuonna 2015, ja vuonna 2019 kidnapattiin kaksi muuta poikaa, Marco Antonio ja Jesús Adrián. Flores tunnisti kidnappauksen tehneet rikolliskartellin jäsenet, ja sai uhkailemalla heidät vapauttamaan pojista nuorimman.
Flores on saanut tappouhkauksia, ja huhtikuussa 2023 hänestä tehtiin katoamisilmoitus. Myöhemmin kävi ilmi, että hän oli kadonnut vapaaehtoisesti.
Jenniina
Jenniina on suomalainen naisen etunimi, joka on otettu käyttöön 1970-luvulla. Se on Jenni-nimen pidentymä. Jenniinan rinnakkaismuotona esiintyy lyhyempi nimiasu Jennina.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 610 Jenniina-nimistä ja noin 140–150 Jennina-nimistä naista. Suurin osa heistä on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.
Jenniinalla (Jenninalla) ei ole nimipäivää almanakassa.
Suomen alle 18-vuotiaiden naisten jääkiekkomaajoukkue
Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen jääkiekkomaajoukkue edustaa Suomea jääkiekossa alle 18-vuotiaiden tyttöjen kansainvälisissä otteluissa. Joukkue on saavuttanut maailmanmestaruuskilpailuissa kolmesti pronssia. Joukkue tunnetaan nimellä Tyttöleijonat.
Historiaa
Alle 18-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruusturnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008. Ensimmäisen mitalinsa Suomi voitti vuonna 2011. Päävalmentajana toimi tuolloin Juuso Toivola. Seuraavan kerran mitaleille Suomi ylsi vuonna 2019, kun Mira Kuisma valmensi joukkueen toistamiseen pronssille.
2020-luvulla
Joukkue eteni vuoden 2020 maailmanmestaruuskilpailussa pronssiotteluun, mutta hävisi Venäjälle lukemin 6–1. Vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa Suomi voitti ensimmäistä kertaa Kanadan, alkusarjassa maalein 2–0. Suomi voitti turnauksen pronssiottelun Ruotsia vastaan maalein 3–0, kun Emilia Kyrkkö torjui Suomelle nollapelin ja Sanni Vanhanen teki hattutempun. Kyrkkö valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi turnauksen parhaalla torjuntaprosentilla 95,86. Hän pelasi Suomen maalilla neljässä ottelussa viidestä. Turnauksen tähdistökentälliseen valittiin myös Vanhanen. Hän oli ratkaissut alle vuosi sitten maailmanmestaruuskilpailuissa Naisleijonille puolivälierävoiton Tšekistä ja oli voittanut edellisenä helmikuuna pronssia Pekingin olympialaisissa.
Vuoden 2023 kisoihin joukkue lähti turnaukseen tavoitteenaan mitali ja uudistetulla kokoonpanolla, sillä mukana on peräti 13 uutta pelaajaa. Muutama päivä ennen turnausta Suomi voitti toista kertaa historiassaan Kanadan. Tästä huolimatta Suomi hävisi alkusarjassaan kaikki kolme otteluaan erittäin suurella maalierolla, 2–22. Puolivälierässä Suomi voitti Tšekin ja kohtasi välierässä Kanadan, jolle Suomi oli hävinnyt alkusarjassa lukemin 0–8. Suomi pelasi turnauksessa parhaan ottelunsa ja oli jo päästä historiallisesti loppuotteluun, sillä Suomi johti peliä lukemin 2–1 seitsemän ja puoli minuuttia ennen varsinaisen peliajan loppua. Kanada kuitenkin tuli vielä varsinaisella peliajalla tasoihin ja eteni loppuotteluun jatkoaikamaalillaan, joten ottelu päättyi Kanadan hyväksi lukemin 3–2. Tyttöleijonat ei ollut koskaan aikaisemmin ollut niin lähellä loppuottelupaikkaa. Eritoten maalivahti Kerttu Kuja-Halkola pelasi ottelussa erinomaisesti. Pronssiottelussa Suomi hävisi Yhdysvalloille maalein 5–0. Tyttöleijonat pelasivat ottelun ensimmäisen puoliskon hyvin Yhdysvaltoja vastaan, sillä ensimmäisen erän lopussa lukemat olivat vielä tasaiset 1–0.
Kokoonpanoja
Joukkue vuoden 2020 maailmanmestaruuskilpailuissa:
Stefan Erixon
Stefan Erixon (s. 1. joulukuuta 1977) on ruotsalainen jääpalloilija, joka edustaa Ruotsin eliittisarjan Hammarby IF:ää.
Stefan Erixon aloitti Gamleby IF:ssä, siirtyi sitten IFK Motalaan, jossa pelasi kuusi kautta. Kaudesta 2002 lähtien Erixon on ollut käytännössä Hammarbyn pelaaja. Hän kävi kaudella 2007-2008 ja syksyn 2008 Zorkissa Krasnogorskissa, jossa saavutti joukkueessaan Venäjän mestaruushopeaa. Ruotsin mestaruuksia Erixon on saavuttanut Hammarbyssä kaksi kertaa eli vuosina 2010 ja 2013.
Maajoukkueuransa Erixon päätti vuoden 2013 MM-kisojen jälkeen. Hän ilmoitti syksyllä 2013, ettei ole enää käytettävissä maajoukkueessa.
Daniel Mossberg on edustanut Ruotsia maajoukkueessa vuodesta 2001 lähtien. Hänellä on vuoden 2013 MM-kisojen jälkeen kaikkiaan 114 maaottelua. MM-kisoihin hän osallistunut 11 kertaa, joissa hän on saavuttanut viisi maailmanmestaruutta ja pelannut 75 MM-ottelua.
Siviiliammatiltaan Stefan Erixon on poliisi.
Saavutukset
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Seinäjoki Areena
Seinäjoki Areenan laajennusosa avattiin toukokuussa 2017. Syksyllä 2019 uusittiin areenan kokouskäytävä ja kokoustilat.
Seinäjoki-areena on Seinäjoki Areena Oy:n hallinoima ja sen omistaa 26 eri yhteisöä. Näistä Seinäjoen kaupunki kuitenkin omistaa yli 90 prosenttia.
Tapahtumat
Seinäjoki Areenassa on järjestetty esimerkiksi Farmari-maatalousnäyttely. Seinäjoki-areenassa pelattiin vuonna 2005 myös Lentopallon Euroopan liigan ottelut Suomen ja Venäjän välillä.
Urheilukäytössä salibandyn liigaseura Seinäjoen Peliveljet pelaa Areenassa joitain kotiottelujaan. Talvisin myös useat pesäpallo- ja jalkapallojoukkueet käyttävät sitä harjoitus- ja ottelupaikkanaan. Pesäpallossa Areenassa on pelattu esimerkiksi halli-sm-sarjaa.
Areenatilat
Seinäjoki Areenassa on noin 22 000 kerroalaneliötä ja areenan sisätilat mahdollistavat jopa 15 000 hengen tilaisuuden järjestämisen. Areenatiloissa järjestetään messuja, kokouksia, juhlia, liikuntaa ja näyttelyitä.
Areenatila A on 7900 neliön tila, jonka leveys on 72 metriä ja pituus 108 metriä. Tila voidaan jakaa kolmeen osaan väliverhoilla. Tilan lattiapäällystö on kolmasosaltaan liikuntaan soveltuvaa urheilupinnotetta. Muu halliala on dynypinnoitettua betonia.
Areenatila A:ta reunustaa kiinteä nouseva katsomo, jossa on 1350 istuinpaikkaa. A-hallin korkeus on keskeltä 21 metriä ja laidoilta 10 metriä. Tilassa on myös useita sähkönsyöttöpisteitä ja vesipisteitä. Areenassa on myös viemäröinti, paineilma ja tietoliikennevalmiudet. A-hallissa on kuusi pukutilaa sekä kaksi 100 neliön väestönsuojatilaa. Areenatasossa on lisäksi ensiapu-tilat sekä muita pienempiä oheistiloja.
Areenatila B:ssä on myös kuntosali ja juoksusuora.
Lisäksi Areenasta löytyy muun muassa ravintola.
Urheilu
Areenaan mahtuu muun muassa täysikokoinen jalkapallo- tai pesäpallokenttä. Jalkapallokentän koko on 64 m × 100 m. Tällöin areenaan laitetaan 12 mm Desso-kumirouhetekonurmi, joka on ollut areenassa alusta asti. Jalkapallokäytössä kenttä on täysimittainen, kuten pesäpallossakin. Tähän tarkoitukseen Areena pinnataan kumirouhematolla. Valaistusteho on 800 luxia.
Jens Spahn
Jens Spahn (s. 16. toukokuuta 1980 Ahaus) on saksalainen Kristillisdemokraattisen unionin (CDU) poliitikko.
Spahn liittyi Kristillisdemokraattiseen unioniin vuonna 1995 ja työskenteli vuosituhannen vaihteessa pankissa. Hän istui Ahausin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1999–2009 ja toimi Junge Unionin Borkenin-piirijärjestön puhemiehenä vuosina 1999–2006. Vuonna 2005 hänestä tuli Kristillisdemokraattisen unionin Borkenin-piirijärjestön puhemies. Spahn on istunut Saksan liittopäivien jäsenenä vuodesta 2002. Vuosina 2005–2009 hän toimi liittopäivien terveyskomiteassa CDU:n ja CSU:n parlamenttiryhmän puhemiehenä sekä vuosina 2009–2015 CDU:n ja CSU:n parlamenttiryhmän terveyspoliittisena puhemiehenä.
Spahn oli liittovaltion talousministerin parlamentaarinen valtiosihteeri ennen nousemistaan Saksan terveysministeriksi maaliskuussa 2018. Politicon arvion mukaan nimitys oli Angela Merkeliltä reaktio puolueen sisäiseen oppositioon, sillä Spahn oli saanut maineen tiukan maahanmuuttopolitiikan kannattajana. Nämä vastakkainasettelut jäivät vähemmälle huomiolle koronaviruspandemian myötä. Spahn on ajanut Euroopan unionille suurempaa roolia terveydenhuollossa. Syksyllä 2020 hän sairasti itse koronavirustaudin. Politico piti huomionarvoisena haasteena Spahnille vastaamista koronaviruspandemiaan liittyviin salaliittoteorioihin ja rokotevastaisuuteen. Spahn on osoittanut tukensa Armin Laschetille potentiaalisena Merkelin seuraajana. Myös hänen oma nimensä on ollut esillä spekulaatioissa Merkelin seuraajaksi.
Vuonna 2017 Spahn sai maisterin arvon politiikan tutkimuksessa Hagenin yliopistosta etäopiskeluna. Spahn on avoimesti homoseksuaalinen. Hänen puolisonsa on toimittaja Daniel Funke. Hän on työskennellyt eheytyshoitoja vastaan.
Valdemar Nyman
thumb|Valdemar Nyman Bruno Valdemar Nyman (15. elokuuta 1904 Vaasa – 25. marraskuuta 1998) oli ahvenanmaalainen kirkkoherra ja kirjailija. Nyman tunnetaan Ahvenanmaata käsittelevistä historiallisista romaaneistaan.
Nyman opiskeli teologiaa Åbo Akademissa ja hän muutti 1935 Ahvenanmaalle Finströmin kirkkoherraksi. Hänen esikoisromaaninsa Kuin valkoliljat (Som tusen liljor) kuvasi elämää 1800-luvun Ahvenanmaalla. Historiallisten rommanien lisäksi Nyman kirjoitti Ahvenanmaan luontoa ja kulttuuria käsitteleviä opaskirjoja. Hän "löysi" ahvenanmaalaisen taidemaalarin ja kirjailijan Joel Petterssonin ja hän julkaisi myös kirjailija Anni Blomqvistin ja tämän ystävän Hildegard Ostarhildin kirjeenvaihdon.
Osasco
Osasco on kunta São Paulon osavaltiossa Kaakkois-Brasiliassa. Kunnan asukasluku oli 666 740 vuonna 2010.
Louise/Louizan metroasema
Louise (Louiza) on Brysselin metron asema Brysselin kaupungin alueella. Sitä käyttävät linjojen 2 ja 6 junat. Se avattiin vuonna 1985.
George Bovell
George Richard Bovell (s. 18. heinäkuuta 1983 Trinidad ja Tobago) on trinidadtobagolainen uimari. Hän on osallistunut olympialaisiin neljä kertaa, vuosina 2000, 2004, 2008 ja 2012. Vuonna 2004 hän voitti pronssia 200 metrin sekauinnissa ajalla 1.58,80. Lontoossa 2012 hän sijoittui 50 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi. Barcelonan pitkän radan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kolmanneksi 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,51. Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2012 hän sai pronssia 100 metrin sekauinnissa ajalla 51,66. Tämän lisäksi Bovell ui Pan-Amerikan kisoissa 2003 itselleen kaksi kultaista ja kaksi hopeista mitalia sekä 2007 yhden pronssin.
Bovell on opiskellut Auburnin yliopistossa, jossa hänen valmentajanaan toimi Brett Hawke. Georgen nuorempi veli Nicholas on myös ollut kilpauimari.
Laurilan lava
Laurilan lava on Marttilassa vuonna 1952 perustettu tanssilava, jossa järjestetään omia tansseja kesäsunnuntaisin ja jota vuokrataan lauantaitansseja varten.
Untamala (Ylistaro)
Untamala on Seinäjoen kylä entisen Ylistaron kunnan alueella. Seinäjoen aluejaossa kylä kuuluu Kylänpään suuralueeseen. Untamala on Seinäjoen pohjoisin kylä ja sijaitsee lähellä Isonkyrön rajaa, noin 15 kilometriä Ylistaron keskustasta pohjoiskoilliseen. Seinäjoen keskustaan on matkaa noin 40 kilometriä, ja Isonkyrön, Ylihärmän ja Vöyrin keskustaan noin 20 kilometriä. Kylän keskipiste sijaitsee neljän tien risteyksessä. Untamala sijaitsee seututien 723 varrella, joka Untamalan keskeisen risteyksen kohdalla muuttuu Untamalantiestä Kosolantieksi.
Untamalan kyläläisten kokoontumispaikka on Yhteistalo. Kylässä on myös valaistu pururata ja latu, pesäpallokenttä ja luistelukaukalo. Uimarantoja on Lamminkankaalla ja Kokkokankaalla. Kylässä toimii kyläyhdistys ja sen naistoimikunta, maaseutunaiset, metsästysseura ja Herättäjä-Yhdistyksen paikallisosasto.
Kirsi Kunnas
Kirsi Marjatta Kunnas-Syrjä (o.s. Kunnas, 14. joulukuuta 1924 Helsinki – 8. marraskuuta 2021 Ylöjärvi ) oli suomalainen akateemikko, runoilija, lastenkirjailija ja suomentaja.
Elämä ja ura
Talvisodan syttyessä Kunnas oli keskikoulun viimeisellä luokalla. Sodan ensimmäisinä päivinä Kunnas perheineen juoksi ilmahälytystä pakoon metsän suojaan, ja nuori Kirsi oli lähellä kuolla konekiväärituleen. Heinäkuussa 1943 kahdella eri rintamalla työskennelleellä Kunnaksella todettiin tuberkuloosi. Hänet kotiutettiin säälotan tehtävistä Kiljavan keuhkoparantolaan.
Kunnas valmistui ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta vuonna 1944, minkä jälkeen hän aloitti opinnot Taideakatemian koulussa. Keuhkovian vuoksi hän keskittyi kuitenkin runouteen ja aloitti sodan jälkeen humanistiset opinnot Helsingin yliopistossa. Vuonna 1947 hän aloitti kustannusvirkailijan työt WSOY:llä ja samana vuonna ilmestyi hänen esikoisteoksensa, runokokoelma Villiomenapuu. Esikoiskokoelman julkaisua avusti Kunnaksen perhetuttu Olavi Paavolainen.
Seuraavat, 1950-luvulla ilmestyneet runokokoelmat Uivat saaret, Tuuli nousee ja Vaeltanut edustavat Suomen lyriikan modernismia. Kuten monet muutkin saman kauden runoilijat, myös Kunnas tunsi, ettei hän halua kirjoittaa samalta kielen ja ajatusten pohjalta kuin ennen sotaa julkaisseet runoilijat, vaan halusi luoda uuden runokielen. Hänen ensiesiintymisensä aikoihin loivat maineensa myös Aila Meriluoto, Eeva-Liisa Manner, Eila Kivikk'aho ja Anja Vammelvuo. Modernismin seuraava, 1950-luvun aalto toi sitten Haavikon ja Saarikosken. WSOY:n kustannusjohtaja Ville Repo piti Kunnaksen vuonna 1950 ilmestynyttä Uivat saaret -kokoelmaa uuden vuosikymmenen alkusoittona ja ensimmäisenä modernistisena runokokoelmana.
Samoihin aikoihin Kunnas ryhtyi suomentamaan englannista lastenrunoja sekä Krylovin satuja. Ajoittain runsaskin kotimainen lastenrunous ei enää jaksanut kiinnostaa ylettömän opettavaisuutensa tai oudoksi käyneen moralisoinnin vuoksi. Kokoelmallaan Tiitiäisen satupuu (1956) Kunnas uudisti suomalaista lastenlyriikkaa hyvin merkittävästi. Hanhiemon nonsense-perinne oli Kunnaksen yksi lähtökohta. Modernistinen kirjallisuuskäsitys on myös Tiitiäisen satupuun taustalla. Kunnas halusi irrottautua varhaisemman lastenrunouden ennalta-arvattavista loppusoinnuista ja opettavaisesta asenteesta. Hänen runonsa ovat täynnä kielellisiä leikkejä, huumoria ja satiiria, jotka puhuttelevat sekä aikuisia että lapsia. Tiitiäisen runoja tunnetaan myös lauluina (Ville ja Valle, Herra Piipoo). Suomen Kansallisteatterissa on esitetty lastennäytelmää Tiitiäisen satupuu, jonka ensi-ilta oli toukokuussa 2006.
Runoudessa Kunnas teki tavallaan saman kuin Tove Jansson saduissa: hän osasi suhtautua lapsiin vakavasti, vaativina lukijoina. 1980-luvulla Kirsi Kunnakselta ilmestyivät runokokoelmat Kuun kuva metsässä, Kaunis hallayö ja Valoa kaikki kätketty. Kokoelma Puut kantavat valoa: Runot 1947–1986 ilmestyi vuonna 1999, ja se sisältää koko Kunnaksen siihenastisen tuotannon lukuun ottamatta lastenrunoja. Hänen runonsa ovat selkeitä ja kuulaita, ja niille on ominaista luonnonsymboliikka ja lähes minimalistinen kielenkäyttö.
Kunnaksen laaja tuotanto käsittää runoteoksia, satukirjoja, draamoja, käännöksiä, muiden muassa Lewis Carrollia ja Federico García Lorcaa, ja tietokirjoja. Kunnaksen teoksia on käännetty ruotsiksi, englanniksi, saksaksi, ranskaksi, unkariksi, puolaksi ja viroksi.
Vuosina 1975–1980 Kirsi Kunnas toimi kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen Penin puheenjohtajana. Kirsi Kunnaksen 70-vuotisen taiteilijauran kunnioittamiseksi WSOY:n kirjallisuussäätiö perusti 2017 Kirsi Kunnas -palkinnon, joka jaetaan joka toinen vuosi. Vuonna 2020 WSOY ja Luonnonperintösäätiö perustivat Kunnaksen kunniaksi Tiitiäisen metsä -nimisen suojelualueen lähelle Ylöjärven keskustaa.
Kirsi Kunnaksen tuotantoa
thumb|Jaakko Syrjä ja Kirsi Kunnas sekä Mikko ja Martti Syrjä vuonna 1965.
Gunnar Johansson
Gunnar Severin Johansson (7. lokakuuta 1903 Helsinki – 15. toukokuuta 1942 Jandeba, Aunuksen Karjala ) oli suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnettiin lempinimillä Iso-Pusku ja Jysky.
Johanssonin vanhemmat olivat professori Konrad Severin Johansson ja Signe Margaretha Liljeblad. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta lyseosta 1923 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Hän avioitui 1928, ja hänellä oli yksi poika. Johansson työskenteli vuodesta 1926 Hufvudstadsbladet-lehden toimittajana
Johansson oli Olavi Paavolaisen ystävä ja työtoveri, ja hän toimi talvisodan ja jatkosodan aikana tiedotusupseerina ja rintamakirjeenvaihtajana 1. tiedotuskomppaniassa. Johansson astui miinaan 15. toukokuuta 1942 Jandebassa Syvärin rintamalla ja kuoli samana päivänä sairaalassa.
Johansson julkaisi 1940 talvisotaa kuvaavan teoksensa Vi ville inte dö, joka oli voittanut kilpailun. Kirjasta otettiin useita painoksia ja se käännettiin myös suomeksi ja saksaksi.
Olavi Paavolainen omisti teoksensa Synkkä yksinpuhelu Gunnar Johanssonin muistolle ja otti teoksen motoksi Johanssonin Manssilassa 1941 lausumat samat ''Jag har min metod, ser du. Jag tiger. Som muren'' ('Minulla on kuule oma tapani. Minä vaikenen. Kuin muuri'). Paavolaisen mukaan Johanssonin asenne jatkosotaan oli synkkä, realistinen ja vailla turhia illuusioita. Paavolainen ihaili jo 1920-luvulla syvästi Johanssonin lehtikirjoitusten lentävää tyyliä, mutta teosta Vi ville inte dö hän piti pekoraalina, ”laumoille suunnattuna kirjallisuutena”. Legendaarisena rintamakirjeenvaihtajana hän oli mitään pelkäämätön, ja kaatuikin juuri uhkarohkeutensa vuoksi. Paavolaisen todistuksen mukaan hän ei enää jatkosotaan suhtautunut optimistisesti kuten talvisotaan, mutta vaikeni näkemyksistään, mihin viittaavat juuri Manssilassa lausutut sanat.
Sikorsky S-61
Sikorsky S-61 on Sikorskyn SH-3 Sea King -helikopterin siviiliversio. Siitä on kaksi mallia, S-61L ja S-61N. Ne ovat kaksi yleisimmin käytettyä liikennehelikopteria ja öljynporauslauttojen tukitoiminnoissa käytettyä helikopteria.
Yakuinin asema
thumb|300px|Yksi Yakuinin aseman sisäänkäynneistä.
Yakuinin asema on Fukuokan kaupungin Chūōn suuralueella sijaitseva rautatie- ja metroasema. Asema on kolmas asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin aseman päästä lukien sekä toinen asema Nishitetsun Tenjin-Ōmuta-linjalla.
Metroasema avattiin 3. maaliskuuta 2005, mutta rautatieasema on alun perin valmistunut 1. kesäkuuta 1927. Asemaa ryhdyttiin muuttamaan korotetuksi 25. maaliskuuta 1995 alkaen, jotta se olisi yhteensopiva Hiraon aseman kanssa. Rakennusvaiheen aikana asemalla pysähtyivät vain pikalinjat. Rakennusvaihe loppui maaliskuussa 1996, jolloin aseman siirtyi myös lähiliikenteen käyttöön.
Yakuinin asema toimii metro- ja rautatieasemana. Rautatieasema on korotettuna ilmassa ja sen alla sijaitsee kauppoja. Metron asema sijaitsee maan alla.
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Ida Tolvanen
Ida Nanneli Tolvanen (o.s. Pyykkönen; 3. elokuuta 1920 Suomussalmi – 25. marraskuuta 2016 Suomussalmi) oli suomalainen ruustinna, diakonissa ja kirjailija.
Tolvasen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Pyykkönen ja Riita Aliina Juntunen. Hän oli naimisissa 1948–1954 Väinö Juntusen (k. 1954) kanssa ja vuodesta 1964 rovasti Jorma Jouni Väinö Tolvasen kanssa.
Tolvanen on kirjoittanut omaelämäkerrallisen romaanin Valon varjossa.
Karl Goehring
Karl Goehring (s. 23. elokuuta 1978, Apple Valley, Minnesota, Yhdysvallat) on entinen jääkiekkomaalivahti.
Goerhing pelasi ennen ammattilaisuraansa Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa NCAA-liigaa. Kauden 1999–2000 päätteeksi Goehring voitti yliopistosarjan mestaruuden ja hänet sarjan Yhdysvaltain-tähdistöön. Kesällä 2001 Goehring teki sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän pelasi Columbuksen organisaatiossa neljä kautta, muttei päässyt kertaakaan pelaamaan NHL:ssä. Goehring torjuikin neljä kautta AHL-joukkue Syracuse Crunchissa. Vuonna 2003 Goehring pääsi pelaamaan AHL:n tähdistöottelussa.
Goehring siirtyi SM-liigaan Jokereihin kaudeksi 2005–2006 paikkaamaan Boston Bruinsiin lähtenyttä Tim Thomasia, jonka suosituksesta Jokerit teki sopimuksen Goehringin kanssa. Hänen suorituksensa eivät kuitenkaan tyydyttäneet Jokerien johtoa ja hänen sopimuksensa purettiin. Loppukauden Goehring pelasi AHL:n San Antonio Rampagessa. Kesällä 2006 hän teki sopimuksen NHL-seura Nashville Predatorsin kanssa.
Goehring ei pelannut Nashvillessäkään yhtään NHL-ottelua, mutta torjui farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa 44 pelissä. Kauden 2007–2008 alussa Goehring pelasi muutaman ottelun Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa ja Norfolk Admiralsissa ennen kuin teki koesopimuksen vanhan seuransa Syracuse Crunchin kanssa. Goehring pelasi Syracusessa 26 ottelua ja hänet valittiin marraskuun maalivahdiksi AHL:ssa voitettuaan kuukauden aikana seitsemän peliä kahdeksasta ottelustaan. Kesällä 2008 Goehring vaihtoi jälleen seuraa, kun hän teki sopimuksen seuraavasta kaudesta Manitoba Moosen kanssa. Kaudella 2008–2009 Goehring pelasi Moosen riveissä 26 ottelussa ennen siirtymistään San Antonio Rampagen organisaatioon, jossa hän pelasi uransa viimeiset viisi ottelua.
Levi Sjöstrand
Levi Valdemar Sjöstrand (22. heinäkuuta 1920 Bosund, Luoto – 16. marraskuuta 1994 Edsevö, Pedersöre) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Sjöstrand sairasti lihasrappeumatautia ja hän joutui sen vuoksi pyörätuoliin jo 16-vuotiaana. Sjöstrand julkaisi esikoisteoksensa Arvet 1958. Hän kirjoitti kolme romaania, novellikokoelmia ja lisäksi radiokuunnelmia ja tv-näytelmiä. Sjöstrand oli myös useiden vuosien ajan Kuriren-lehden avustajana.
Sjöstrandin historialliset romaanit Hård kust ja Kustbor sijoittuivat Suomen sodan 1808–1809 vuosiin. Novellikokoelmat Brytningstid ja Utlämnad sekä romaani Nyårsafton taas käsittelivät vammaisten asemaa yhteiskunnassa.
Kenianrölli
Kenianrölli (Agrostis quinqueseta) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, röllien (Agrostis) sukuun kuuluva kasvilaji, jota kasvaa Afrikassa.
Kenianrölli on monivuotinen ja mätästävä heinälaji, joka voi kasvaa noin 20–50 cm korkeaksi. Varret ovat haarattomia, kaljuja, kasvutavaltaan pystyjä tai tyveltään polveilevia ja varren tyven lähellä on yksi tai kaksi solmua. Lehdet ovat kaljuja ja tupellisia. Kieleke on kalvomainen. Lehtilapa on 5–20 cm pitkä ja muodoltaan kapean tasasoukka. Kukinto on kapea ja melko tiivis röyhy, joka on noin 6–17 cm pitkä ja noin 1 cm leveä. Tähkylät ovat pitkulaisia sekä vihneellisiä ja niiden väri vaihtelee purppurasta tummanvihreään. Kaleet ovat suikeita ja teräväkärkisiä sekä yksi- tai kaksisuonisia. Kaleet ovat keskenään samannäköisiä tai sisäkale voi olla hieman ulkokaletta lyhyempi.
Mulatu Teshome
Mulatu Teshome (s. 1955 tai 1956) on etiopialainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Etiopian presidenttinä lokakuusta 2013 maaliskuuhun 2018. Etiopiassa presidentin asema valtionpäämiehenä on muodollinen, valtaa käyttää pääministeri.
Presidenttinä Teshome puhui usein demokraattisemman ja osallistavamman hallinnon puolesta.
Etniseltä taustaltaan Teshome on oromo. Hän on opiskellut Kiinassa.
Ennen presidentiksi valintaansa Teshome oli maansa suurlähettiläänä Turkissa. Hän oli aikaisemmin edustanut maataan myös Japanissa ja Azerbaidžanissa.
Guerreronsolmiokolibri
Guerreronsolmiokolibri (Lophornis brachylophus) on äärimmäisen uhanalainen Meksikossa Guerreron osavaltiossa elävä kolibri.
Kooltaan guerreronsolmiokolibri on noin 7 cm. Koiraan selkä ja pyrstö ovat pronssinkiiltävän vihreät. Alaselässä on valkoinen ja leveämpi ruskea raita. Vatsa on vihreä. Kurkku on kiiltävän vihreä ja kaulassa on musta ja valkoinen rengas. Päälaella koiraalla on oranssi töyhtö ja koiraalla on myös oranssi poskilaikku. Naarasguerreronsolmiokolibrilla ei ole töyhtöä eikä poskilaikkua ja se on muutenkin vaatimattoman värinen. Nokka on suora ja musta. Laji voidaan sekoittaa samankokoisiin meksikonpikkukolibriin (Atthis heloisa) ja raitahaarakolibriin, joiden kummankin töyhtö on ruskea ja molemmilta myös puuttuu alaselän raidat. Guerreronsolmiokolibri on yleensä hiljainen, mutta saattaa toisinaan päästää teräviä tirskahduksia.
Guerreronsolmiokolibrin elinympäristöä ikivihreissä metsissä, metsän reunamilla ja kahviplantaaseilla 900 – 1 800 metrin korkeudessa. Ravintonaan se käyttää Inga- ja Cecropia-kasvisukujen mettä. Guerreronsolmiokolibrikannan kooksi arvioidaan 250 – 1 000 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on metsien hakkuut maanviljelysmaaksi.
Kammiovuori
pienoiskuva|Näköalaa Kammiovuorelta
Luettelo Idea Factoryn julkaisemista videopeleistä
Tämä on luettelo julkaistuista Idea Factoryn ja sen tytäryhtiöiden peleistä.
Kammiovuori
Kammiovuori on maankohouma Sysmässä Päijänteen itäisellä rannalla lähellä Luhangan rajaa. Vuoren korkeus on 221 metriä.
Paikka on yksi korkeimmista Päijät-Hämeen paikoista.
Kammiovuorella on retkeilyalue, jossa on seitsemän metriä korkea siirtolohkare Sysmän Linta ja yli sata vuotta sitten eläneen erakon asuinsijaksi mainittu Hiskian luola.
Lähteet
61.69444°N, 25.70169°W
Luettelo talvisodan tykistöyksiköistä
Suomen puolustusvoimilla oli rajallisesti tykistökalustoa käytössään talvisodan alkaessa. Perustettaville joukoille oli jaettu yhteensä vain 420 joustolavettista tykkiä. Näiden lisäksi oli käytössä 73 jäykkälavettista tykkiä. Joustolavettisten tykkien kokonaismäärät kaliiperiluokittain olivat :
Madoun metroasema
Madou on Brysselin metron asema Saint-Josse-ten-Nooden kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 2 ja 6 junat.
Asema avattiin vuonna 1970, jolloin sitä käyttivät vain raitiovaunut. Metroasemaksi se muutettiin vuonna 1988.
Find Me (kappale)
Find Me on englantilaisen yhtyeen Sigman kappale, joka julkaistiin 4. marraskuuta 2016. Kappaleen esittää heidän lisäkseen laulaja Birdy.
CASA CN-235
CASA/IPTN CN-235 on kaksimoottorinen kuljetuskone, jonka ovat kehittäneet yhdessä espanjalainen CASA ja indonesialainen IPTN paikallisliikennekoneeksi ja sotilaskuljetuksiin. Sen tärkeimpiä tehtäviä ovat merivalvonta, tiedustelu ja lentokuljetukset. Sen merkittävin käyttäjä on Turkki, jolla on 61 konetta.
Yo
Yo tarkoittaa seuraavia:
Pentti Fagerholm
Pentti Johannes Fagerholm (25. tammikuuta 1935 Kuhmoinen – 20. helmikuuta 2015 Helsinki ) toimi Yleisradion kuuluttajana 1956–1976, radion lähetystoiminnan esimiehenä 1977–1984 ja pääkuuluttajana 1985–1998. Koulutukseltaan hän oli yhteiskuntatieteen maisteri.
Pentti Fagerholmin ääni tunnetaan myös stereotestistä.
Fagerholmilla on kolme lasta; nuorin poika, Matti, tunnetaan parhaiten taiteilijanimellä Michael Monroe.
Pe (kirjain)
thumb|110px|Pe sofit
Pe on monen seemiläisen kielen aakkoston 17. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Se on kreikkalaisen piin, latinalaisen P:n ja kyrillisen П:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee suuta tarkoittavasta sanasta.
Pe hepreassa
Heprean kielessä pe-kirjain ääntyy /p/, jos sen sisällä on piste (dageš kal). Kirjaimella on myös pisteetön muoto, jolloin se ääntyy /f/. Heprealaisessa numerojärjestelmässä kirjaimella on lukuarvo 80.
Pe on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on sofit- eli loppumuoto pe sofit. Pe sofitin lukuarvo on 500.
Salomon Hanelles
Salomon Hanellesin vanhemmat olivat Ilmajoen kirkkoherra Salomon Hannelius ja Magdalena Peldan. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1790. Hanelles valmistui filosofian kandidaatiksi 1792 Turun akatemiasta.
Hanelles toimi maanviljelijänä Ilmajoella ja hän omistui siellä Peuralan, Anttilan ja Valkaman tilat. Hän laati säännöt Suomen Talousseuran mallin mukaan Suomen ensimmäiselle maamiesseuralle, Ilmajoen maamiesseuralle ja hän kutsui yhdessä Otto R. Meurmanin, J. G. Toppeliuksen, A. Schöningin ja G. A. Palanderin kanssa koolle seuran perustamiskokouksen, joka pidettiin Ilmajoen Peltoniemessä 11. joulukuuta 1803. Hanelles toimi sitten seuran sihteerinä kymmenen vuoden ajan. Hanelles teki vararikon 1831. Hänet on haudattu Ilmajoen kirkon viereen isänsä rinnalle.
Hanelles otti soita viljelykseen ja hän teki viljelykokeita perunalla ja rukiilla. Hän uudisti yhdessä Korven tilan isännän Karl Gustaf Borgemanin kanssa tilojensa palstajaon yhtenäiseksi niin että maanvaihtojen avulla kummankin tilat järjestettiin yhteen lohkoon. Vuonna 1817 Hanelles välitti maamieseuran sihteerinä 542 tynnyriä Vaasan ruista ulkomaille. Hän hankki omistukseensa Jalasjärveltä Koskelan uudistalon sekä Peräseinäjoelta Torpan (Majakankaan) uudistalon, tarkoituksena oli perustaa uudisasukkaiden opastusta varten mallitiloja hallasta kärsineille takamaille.
Topparla
Topparla tai Kylänpää on Seinäjoen kylä entisen Ylistaron kunnan alueella, noin kuusi kilometriä Ylistaron keskustasta Lapualle päin valtatien 16 ja Kyrönjoen varrella. Joki on kylän kohdalla erityisen leveä, ja Kylänpään sillan kohdalla kuohuu Kylänpäänkoski.
Seinäjoen aluejaossa kylä kuuluu Kylänpään suuralueeseen. Kylän virallinen nimi on Topparla, kun taas Kylänpäähän katsotaan kuuluvan sen lisäksi myös ympäristön pienempiä kyliä kuten Viitala, Kuivila, Hiipakkala ja Liipantönkkä.
Kylässä toimii noin 60 oppilaan ja kolmen opettajan Topparlan koulu, joka on perustettu 1884. Alueen yhdistyksiä ovat Ylipään Nuorisoseura, Ylipään maa- ja kotitalousnaiset sekä Ylipään Maamiesseura.
Seppo Pääkkönen
Seppo Sakari Pääkkönen (s. 15. kesäkuuta 1957 Kuhmo) on suomalainen näyttelijä.
Seppo Pääkkönen on näytellyt 1980-luvulta lähtien. Hän on näytellyt Uuno Turhapuro -elokuvissa sivurooleja ja televisiosarjoissa Salatut elämät, Hynttyyt yhteen ja Tappajan näköinen mies parissa jaksoissa.
Pääkkönen on näytellyt elokuvassa Matti Matti Nykäsen isää, sekä Sisko tahtoisin jäädä -elokuvassa Emilian isää. Hän on toiminut myös Urpo ja Turpo -sarjan isän suomenkielisenä äänenä. Hän on näyttelijä Jasper Pääkkösen isä, näyttelijä Antti Pääkkösen isoveli ja taidemaalari Markku Pääkkösen pikkuveli. Lisäksi hänellä on kaksi muuta veljeä, Jukka ja Matti. Pääkkönen on luonut merkittävää uraa myös teattereissa.
Yksityiselämä
Pääkkönen meni naimisiin lavastaja Sari Paljakan kanssa kesällä 2018. Pariskunta asuu Kuopiossa.
Hugo Emil Timonen
Hugo Emil Timonen (3. kesäkuuta 1906 Helsinki – 7. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, yrittäjä ja yritysjohtaja.
Timosen vanhemmat olivat kauppias Emil Timonen ja Ida Kaivola ja puoliso vuodesta 1930 Aune Mirjam Kaipainen. Timonen kävi kauppakoulun 1920–1922 ja toimi sitten kirjanpitäjänä, myyjänä ja Tilkan sotilassairaalan kanslistina ja kanslianvanhimpana. Varusmiespalveluksensa jälkeen hän oli Rautakonttori-yhtiön osastopäällikkö 1926–1928 ja sitten kauppamatkustaja, ostaja Renlundilla 1928–1932, myyjä Järvenpään Gummitehtaalla 1932–1933 ja myyntipäällikkö Nordqvistilla 1934–1936. Sota-aikana Timonen oli puolustusministeriön komentamana hankintatehtävissä 1939–1944, mutta jatkosodassa lyhyen aikaa myös sotasaalisupseerina Itä-Karjalassa. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Merkittävimmän uransa Timonen teki Machineryllä, jossa hän oli Tampereen konttorin johtaja 1937–1939, yhtiön kaupallinen johtaja, johtokunnan jäsen 1940–1950, toimitusjohtaja 1950–1971 ja hallituksen puheenjohtaja 1950–1976. Hän hankki lähes kaikki Machineryn osakkeet omistukseensa 1950-luvun alussa. Kauppaneuvoksen arvon 1957 saaneella Timosella oli myös runsaasti luottamustehtäviä.
Hugo Emil Timosen poika ja isänsä seuraaja Machineryn johdossa oli kauppaneuvos Heikki Timonen.
Abracadaver
Abracadaver on Lordi-yhtyeen singlejulkaisu vuoden 2021 Lordiversity -boksin samannimiseltä albumilta Abracadaver.
Kappaleen musiikkivideolla on kuvattu yhtyeen matkaa festivaalikeikalle Itävaltaan. Videolle kuvattiin erikseen Mr. Lordia laulamassa.
Lähteet
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022
SdKfz 251
Ensimmäiset mallit annettiin 1. panssaridivisioonalle vuonna 1939. Puolitelavaunun mallit olivat A–D- ja niistä oli olemassa useita eri versioita. Alkuperäinen idea oli, että puolitelavaunu voisi kuljettaa ryhmän verran (9 miestä) sotilaita taisteluun suojassa käsiaseiden ja tykistön tulelta. Kahta ensimmäistä mallia valmistettiin vain muutamia kappaleita, ja A–C-mallien valmistus oli monimutkaista. Yksinkertaistettu D-malli tuli tuotantoon loppuvuodesta 1943, ja siitä tuli kaikkein yleisin. Vaunut oli suunniteltu kulkemaan maastossa, mutta sen eturenkaat eivät olleet vetäviä, mikä rajoitti vaunujen maastokäyttöä.
Perusmallin (SdKfz 251/1) aseistus oli suojalevyn taakse kuljettajan yläpuolelle asennettu yksittäinen MG-34- tai MG-42-konekivääri. Vaunussa olleen ryhmän konekiväärin pystyi kiinnittämään vaunun takaosan ilmatorjuntajalustaan.
Vaunusta valmistettiin useita eri versioita erikoistehtäviin, kuten ilmatorjuntaan, panssarintorjuntaan- ja esimerkiksi infrapuna-valaisimella varustettu malli.
Eri versiot
SdKfz 251:stä valmistettiin virallisesti 23 eri versiota ja niistä oli olemassa muutamia muutoksia. Mallit on eroteltu lisäämällä numero mallin perään.
Issoksen taistelu (täsmennyssivu)
Issoksen taistelu voi viitata seuraaviin:
Charles Sheeler
thumb|Charles Sheeler noin vuonna 1910. Charles Sheeler (16. heinäkuuta 1883 – 7. toukokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja ja taidemaalari.
Sheeler syntyi Philadelphiassa ja opiskeli maalaustaidetta Pennsylvanian taideakatemiassa. Valokuvaajana hän oli kuitenkin itseoppinut.
Sheeler kuului presisionistiliikkeeseen. Hän jakoi pitkään tilan Pennsylvanian Doylestownissa taiteilijakollegansa Morton Schambergin kanssa ja työskenteli myöhemmin Ford Motor Companyn valokuvaajana. Hän kuoli 81-vuotiaana.
Rumpalit
thumb|Niilo Savia, Rumpalit, 1966. thumb|upright=0.6|Rumpalit-veistoksen vuonna 2013 paljastettu toisinto kiertoliittymässä [[Säkylän keskustan tuntumassa.]] Rumpalit on Niilo Savian (1903–1976) vuonna 1966 paljastettu veistos Turun Tuomaanpuistossa, osoitteessa Kasarminkatu 6. Kaksimetrinen veistos on pronssia ja sen 3,50 metriä korkea jalusta punaista graniittia. Patsas on pystytetty Porin rykmentin muistoksi.
Toinen rumpaleista kuvaa 1800-luvun ja toinen 1960-luvun rumpalia. Vanhan Turun kasarmin alueella Tuomaanpuistossa sijaitseva patsas on paljastettu 7. elokuuta 1966. Patsaan toisinto on sijoitettu Säkylään Huovinrinteen varuskunta-alueelle vuonna 1988. Huovinrinteen patsaasta puolestaan paljastettiin 28. marraskuuta 2013 toisinto lähelle Säkylän keskustaa seututie 204:n kiertoliittymään.
Mosse
Mosse voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ptolemaiosten hallitsijasuku
Ptolemaiosten valtakautta kutsutaan myös Egyptin historian hellenistiseksi jaksoksi. Hallitseva yläluokka oli tuolloin kreikankielinen. Hallitsijasuvun hallitsijoilla ei ollut tippaakaan egyptiläistä verta: Ptolemaios I oli makedonialainen, joka nai makedonialaisen, ja heidän jälkeläisensä puolestaan lisääntyivät keskenään, eivätkä useimmat heistä edes osanneet egyptin kieltä.
Kaikki Ptolemaiosten hallitsijasuvun neljätoista kuningasta ottivat nimekseen Ptolemaios. Nykyhistorioitsijat numeroivat heidät I–XV (Ptolemaios VII ei koskaan hallinnut). Hallitsijasuvusta tekee erikoisen sen että monet sen naispuoliset jäsenet nousivat valtaan ja hallitsivat nuorten veljiensä tai poikiensa nimissä.
Diadokkisodat
Aleksanteri Suuren kuoltua vuonna 323 eaa. hänen seuraajansa, eli diadokit jakoivat hänen suuren valtakuntansa keskenään. Aleksanterin sotapäällikkö ja lapsuudenystävä Ptolemaios nimitettiin Egyptin satraapiksi. Pian diadokkien välille syttyi kuitenkin sota joka lopulta johti Aleksanterin valtakunnan hajoamiseen. Ptolemaios liittyi Makedonian käskynhaltijan Antipatroksen, Traakian satraapin Lysimakhoksen ja Vähää-Aasiaa hallinneen Antigonoksen kanssa valtakunnan hallitsijaa Perdikkasta vastaan. Antipatros antoi myös Ptolemaiokselle tyttärensä Eurydiken vaimoksi. Ennen ensimmäisen diadokkisodan alkamista Ptolemaios oli jo vallannut Kyrenen ja muun Kyrenaikan ja liittänyt ne Egyptiin. Ensimmäinen diadokkisota päättyi, kun Perdikkas salamurhattiin, sen jälkeen kun hän epäonnistui hyökkäämään Egyptiin. Sodan voittajat jakoivat nyt uudelleen valtakunnan alueet keskenään ja Ptolemaios sai pitää Egyptin itsellään. Periaatteessa toiset diadokit tunnustivat Ptolemaioksen Egyptin itsenäisyyden. Toisen ja kolmannen diadokkisodan aikana Ptolemaios valtasi Palestiinan, Syyrian, Kyproksen, Kilikian ja osan Vähän-Aasian etelärannikosta. Ptolemaioksen avulla Seleukos pääsi Babylonian hallitsijaksi. Ptolemaios sai myös puolelleen Aigeianmeren saarten asukkaat. Vuonna 306 eaa. Antigonoksen poika Demetrios kukisti Ptolemaioksen laivaston ja armeijan Kyproksella ja valtasi saaren. Voittonsa kunniaksi Antigonos ja Demetrios julistautuivat kuninkaiksi. Aleksanteri Suuren nuori poika ja perillinen Aleksanteri IV oli aikaisemmin murhattu.
Vuonna 304 eaa. lähetti apua Rhodokselle jota Demetrios piiritti. Avustaan rhodoslaiset antoivat Ptolemaiokselle lisänimen Soter (”pelastaja”). Vuonna 301 eaa. Antigonos kukistui lopullisesti Ipsoksen taistelussa. Seuraavien vuosien aikana Ptolemaios sai taas vallattua Vähän-Aasian etelärannikon ja Kyproksen. Tästä lähtien Ptolemaios pysyi erossa muiden diadokkien sodista. Vuonna 285 eaa. Ptolemaios luopui kruunustaan ja jätti valtakuntansa Berenike I:n kanssa saamansa pojalle Ptolemaios II:lle. Ptolemaios I:n vanhimmasta pojasta, Ptolemaios Keraunoksesta tuli vuonna 281 eaa. Makedonian kuningas.
Ptolemaiosten kultakausi
Ptolemaios II:n aikana Egypti kävi sotia kapinoivaa Kyreneä vastaan – jossa Ptolemaios II:n velipuoli Magas aloitti kapinan – ja seleukidien Persiaa vastaan Syyrian hallinnasta. Hänen aikanaan Egyptistä tuli itäisen Välimeren voimakkain valtio joka hallitsi myös Aigeianmeren saaria, Pamfyliaa, Kaariaa ja Lyykiaa. Ptolemaios II:n sisaren Arsinoe II:n mies Lysimakhos kuoli vuonna 281 eaa. ja Arsinoe pakeni veljensä luokse. Ptolemaios erosi ensimmäisestä vaimostaan Arsinoe I:ä ja meni naimisiin sisarensa Arsinoen kanssa. Tämä oli vanha egyptiläinen tapa joka oli kreikkalaisille täysin vastenmielinen. Ptolemaios II julisti myös vanhempansa jumaliksi ja aloitti heidän henkilökulttinsa. Ptolemaios II suosi myös tieteitä ja Aleksandria kirjastoa. Noin vuonna 255 eaa. Ptolemaios II ja seleukidien kuningas Antiokhos II solmivat rauhan. Ptolemaios antoi tyttärensä Bereniken vaimoksi Antiokhokselle, joka myös lupasi tehdä hänen ja Bereniken lapsista perillisensä.
Musta torni IV: Velho
Musta torni IV: Velho on Stephen Kingin Musta torni -kirjasarjan vuonna 1997 ilmestynyt neljäs osa, joka julkaistiin suomeksi Velho -nimellä 1998. Tämän kirjan jälkeen seurasi pisin tauko ennen kuin sarja jatkui vuonna 2003.
Ptolemaiosten hallitsijasuku
Ptolemaiosten kultakausi
Vuonna 246 eaa. Ptolemaios III seurasi isäänsä. Samana vuonna Ptolemaioksen sisar Berenike ja hänen nuori poikansa murhattiin. Ptolemaios kosti sisarensa murhan hyökkäämällä Persiaa vastaan ja hän marssi armeijoineen aina Babyloniin asti, jonka hän valtasi. Egyptiläiset laivastot hallitsivat itäistä Välimerta ja toimivat aina Traakiassa asti. Ptolemaios III alkoi myös suosimaan egyptiläisten vanhoja jumalia kreikkalaisten sijaan.
Musta torni IV: Velho
Juoni
Kirjassa Roland Deschain, Eddie, Susannah, Jake ja Oi ovat onnekkaasti selvinneet Blaine-yksiraiteisen kyydistä, mutta ovat harhautuneet säteen polulta. Roland alkaa kertoa tovereilleen tarinaa nuoruudestaan ja ensirakkaudestaan. Tarina käsittää lähes koko kirjan, lukuun ottamatta kirjan alun tapahtumia Blaine-yksiraiteisella, sekä lopun tapahtumia, jossa kumppanukset onnistuvat pääsemään takaisin säteen polulle.
Ptolemaiosten hallitsijasuku
Ptolemaiosten rappio
Ptolemaios III jätti valtakuntansa pojalleen Ptolemaios IV:lle vuonna 221 eaa. Ptolemaios IV osoittautui heikoksi hallitsijaksi. Hänen aikanaan egyptiläiset kapinoivat ja seleukidien Antiokhos III hyökkäsi Egyptiin. Ptolemaios V oli vasta lapsi kun hän nousi valtaistuimelle vuonna 204 eaa. Antiokhos III ja Makedonian Filippos V liittyivät yhteen Egyptiä vastaan. Filippos valtasi Egyptiltä useita Aigeianmeren saarista sekä osia Traakiasta ja Kaariasta. Antiokhos puolestaan valtasi Syyrian. Ptolemaios V:n aikana valmistettiin niin sanottu Rosettan kivi. Vuonna 180 eaa. Ptolemaios V kuoli ja jätti valtakuntansa nuorelle pojalleen Ptolemaios VI Filometorille.
Musta torni IV: Velho
Juoni
Tarinassa nuoret Roland, Cuthbert ja Alain estävät Farsonin joukkojen varustamisen tuhoamalla joukot ja näille tarkoitetun öljyn. Lisäksi Mejisin noidalla Rhealla on hallussaan eräs todella mielenkiintoinen lasipallo. Rolandilla on Mejisissä kiihkeä suhde Susan Delgadoon, jonka on tarkoitus naida Mejisin Pormestari. Rolandin ja Susanin suhde on hankala niin heidän itsensä kuin muidenkin kannalta.
Ptolemaiosten hallitsijasuku
Ptolemaiosten rappio
Vuonna 170 eaa. Antiokhos IV hyökkäsi Egyptiin ja syrjäytti Ptolemaios VI:n ja asetti hänen nuoremman veljensä (joka myöhemmin tunnettiin nimellä Ptolemaios VIII Euergeteksena) valtaistuimelle. Antiokhoksen vetäydyttyä takaisin veljekset sopivat että he hallitsisivat yhdessä sisarensa Kleopatra II:n kanssa. Pian veljien välillä syttyi riita jonka takia Rooman valtakunta sai aiheen sekaantua Egyptin sisäisiin asioihin. Rooman avustuksella Ptolemaios VI Filometor palautettiin valtaan. Ptolemaios VI:n kuoltua vuonna 145 eaa. Ptolemaios VIII palasi valtaan (luultavasti Ptolamaios VI:n nuori poika Ptolemaios VII ei koskaan hallinnut). Ptolemaios VIII meni naimisiin sisarensa Kleopatra II:n kanssa ja myöhemmin myös tämän tyttären Kleopatra III:n kanssa. Vuonna 131 eaa. Kleopatra II kapinoi veljeään vastaan ja hallitsi Aleksandriassa yksin vuoteen 127 eaa. asti, jolloin hän pakeni Syyriaan. Tämän jälkeen Ptolemaios VIII palasi valtaan, mutta osoittautui pian julmaksi tyranniksi. Hänen kuolemansa jälkeen 116 eaa. valtakunta jäi hänen vaimolleen Kleopatra III:lle ja pojalleen Ptolemaios IX:lle.
Kleopatra III syrjäytti poikansa vuonna 107 eaa. ja otti uudeksi kanssahallitsijakseen nuoremman poikansa Ptolemaios X Aleksanterin. Ptolemaios IX syrjäytti veljensä vuonna 88 eaa. ja hallitsi vuoteen 81 eaa. Hänen kuoltuaan valtakunnan hallitsijaksi nousi Ptolemaios IX:n tytär Berenike III, josta tuli Egyptin ensimmäinen naishallitsija yli tuhanteen vuoteen. Vuonna 80 eaa. Berenike pakotettiin naimisiin velipuolensa Ptolemaios X:n pojan Ptolemaios XI Aleksanteri II:n kanssa. Aleksandrialainen väkijoukko tappoi Ptolemaios XI:n sen jälkeen kun hän murhasi äitinsä.
Hallitsijasuvun myöhemmät vaiheet
Kleopatra VII ja Marcus Antonius saivat kolme lasta: Alexander Helios, Cleopatra Selene ja Ptolemaios Filadelfos. Augustus antoi lapset sisarensa Octavia Minorin huostaan. Kleopatra Selene avioitui Numidian kuninkaan Juba II:n kanssa ja hänen pojastaan Ptolemaioksesta tuli Rooman suostumuksella Mauretanian kuningas. Vuonna 40 keisari Caligula kutsui Ptolemaioksen Rooman vieraakseen, mutta alkoi kadehtia häntä ja määräsi hänet teloitettavaksi.
Ptolemaiosten henkilökultti
Ptolemaios I aloitti Aleksanteri Suuren henkilökultin. Aleksanterin ruumis siirrettiin aluksi Memfiin, mutta ehkä Ptolemaios II:n aikana se päätyi Aleksandriaan. Aleksanteri Suuren kultin pappeina toimi ainakin Ptolemaios I:n veli Menelaos. Ptolemaios II julisti Ptolemaios I:n ja äitinsä Berenike I:n jumaliksi. Hän rakennutti vanhemmilleen kulttipaikan Aleksanteri Suuren leposijan lähettyville. Heitä kutsuttiin ”pelastajajumaliksi”, rhodoslaisten Ptolemaiokselle antaman lisänimen mukaan. Ptolemaios I:n aloitti myös isänsä muistoksi Ptolemaia-kisat.
Ptolemaios II:n vaimo Arsinoe II julistettiin jumalaksi jo eläessään. Itse asiassa Ptolemaios II:n lisänimi ”Filadelfos” oli aluksi Arsinoe II:n lisänimi, mutta nimi liitettiin myöhemmin myös häneen. Kuolemansa jälkeen Ptolemaios II liitettiin Arsinoe kulttiin ja heitä palvottiin ”sisarjumalina”. Heidän kulttinsa yhdistettiin Aleksanteri Suuren kulttiin, jonka pappeja kutsuttiin tämän jälkeen ”Aleksanterin ja sisarjumalien” papeiksi. Arsinoen kuoleman jälkeen hän sai oman papittaren jota kutsuttiin nimellä kaneforos. Arsinoe yhdistettiin myöhemmin Afroditeen.
Tamadabanpäivännouto
Tamadabanpäivännouto (Helianthemum bystropogophyllum) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, päivännoutojen (Helianthemum) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on endeeminen laji Gran Canarian saarella. Nykyään laji on harvinaistunut sekä uhanalainen, ja sitä tavataan nykyisin vain saaren lounaisosissa Inaguan vuoristoalueella.
Lupo-luokka
Lupo-luokka oli Italian laivaston 18 Cantieri Navali Riunitin valmistaman fregatin muodostama alusluokka, jonka alukset oli suunniteltu ensisijaisesti pinta-alusten välisiä taisteluita varten. Aluksia myytiin myös Perulle Carvajal-luokkana ja Venezuelalle Mariscal Sucre -luokkana.