cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Länsimaisen filosofian historia
1900-luvun filosofisia suuntauksia
1900-luvun filosofian voi katsoa muodostuvan neljästä filosofisesta pääsuuntauksesta: analyyttinen filosofia, mannermainen filosofia, marxilainen filosofia ja uustomismi. Tunnetuimpia filosofeja ovat analyyttisen perinteen Ludwig Wittgenstein ja mannermaisen perinteen Martin Heidegger. Suomalaisista filosofeista tunnetuimpia ovat olleet Eino Kaila, Georg Henrik von Wright ja Jaakko Hintikka.
Analyyttisellä filosofialla voidaan katsoa olevan neljä perustajaa: amerikkalainen Charles Sanders Peirce vaikutti pragmatismiin, brittiläinen G. E. Moore kielen analyysiin, brittiläinen Bertrand Russell yhdessä saksalaisen Gottlob Fregen kanssa vaikuttivat kielellisten, tietoteoreettisten ja matemaattisten ongelmien matemaattiseen loogiseen analyysiin. Näiden lisäksi merkittävää työtä teki Wittgenstein.
Mannermainen filosofia on yhteisnimitys joukolle filosofisia suuntauksia, jotka usein asetetaan analyyttistä filosofiaa vastaan. Maantieteeseen viittaava nimitys on peräisin siitä, että monen suuntauksen perustavat hahmot olivat kotoisin Saksasta ja Ranskasta. Mannermaiseen filosofiaan kuuluvat ennen kaikkea fenomenologia, eksistentialismi, hermeneutiikka ja strukturalismi. Suuntaukset ovat hyvin erilaisia, mutta yhtenä yhteisenä nimittäjänä voidaan pitää sitä, että ne keskittyvät analyyttistä filosofiaa enemmän ihmisen tilanteeseen ja yhteiskuntaan, eivätkä käytä logiikkaa ja muita muodollisia menetelmiä samassa määrin kuin analyyttinen filosofia. Tunnettuja mannermaisia filosofeja ovat Edmund Husserl, Martin Heidegger, Hans-Georg Gadamer, Michel Foucault ja Jacques Derrida, ja suurelle yleisölle tunnetuin on ehkä kirjailija, eksistentialistifilosofi Jean-Paul Sartre.
Perttu Leppä
Uran alku
Vuonna 2003 sai ensi-iltansa Perttu Lepän pitkä elokuva Helmiä ja sikoja. Vuonna 2005 oli vuorossa FC Venus ja vuonna 2008 elokuva 8 päivää ensi-iltaan.
Aasia
Aasia on maapallon suurin maanosa niin väestöltään kuin pinta-alaltaankin. Sen pinta-ala on noin 44 miljoonaa neliökilometriä, mikä tarkoittaa 29,4 prosenttia maapallon maapinta-alasta ja 8,6 prosenttia kokonaispinta-alasta. Aasiassa asuu vähän yli 4,6 miljardia ihmistä eli yli 60 prosenttia maailman väestöstä.
Maanosan nimi tulee antiikin kreikkalaisilta, jotka käyttivät nimeä Anatolian alueesta. Valtauskonnot ovat islam, buddhalaisuus ja hindulaisuus.
Länsimaisen filosofian historia
1900-luvun filosofisia suuntauksia
Uustomismi on katolinen filosofia, joka perustuu lähtökohdiltaan Tuomas Akvinolaisen keskiaikaiseen filosofiaan, tomismiin. Uustomismi vaikuttaa erityisesti katolisen kirkon kautta ja katolisissa maissa. Protestanttisissa ja maallistuneemmissa maissa suuntaus ei ole saanut yhtä suurta kannatusta, mutta uustomistiset filosofit ovat esittäneet merkittäviä vaihtoehtoisia näkökulmia filosofisiin ongelmiin.
Aasia
Aasiassa sijaitsee maailman korkein vuoristo Himalaja. Keski-Aasia on kuivaa tai puolikuivaa aluetta, mutta Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasiassa vallitsee kuuma ja kostea ilmasto. Pohjoisen Siperiassa on laaja havupuumetsäalue.
Länsimaisen filosofian historia
1900-luvun tiede ja aatehistoria ja niiden yhteydet filosofiaan
Ympäristöongelma on ollut yksi uusista suurista kysymyksistä. Tieteen mukana myös tekniikka on kehittynyt, ja samalla on tullut ilmi, että suurilla aatejärjestelmillä, kuten marxismilla, liberalismilla, modernismilla ja suurilla uskonnoilla on ollut tässä sokea piste: niiltä on puuttunut ympäristötietoisuutta ja siten ne ovat tahtomattaankin edistäneet ympäristötuhoja. Vaihtoehtoisia ajattelumalleja ovat tarjonneet ympäristöliike ja siihen liittyvä ekosofia.
Aasia
Pinnanmuodot ja geologia
thumb|[[Nasan satelliittikuvista koottu projektio Aasiasta.]] Aasia on geologisesti hyvin aktiivinen maanosa, ja siellä on laajalti vuoristoja ja vulkaanisia alueita. Aasian ja koko maailman korkein vuoristo on Himalaja. Sen pohjoispuolella on Tiibetin ylänkö, joka on maailman korkein ylänkö. Indonesiassa on vulkaaninen kaari sekä Japanissa ja Filippiineillä tulivuorijonoja. Aasiassa on myös maailman vanhinta kallioperää, varsinkin Intian ja Arabian niemimailla sekä Siperiassa.
Länsimaisen filosofian historia
1900-luvun tiede ja aatehistoria ja niiden yhteydet filosofiaan
1900-luvun alkupuolella poliittinen filosofia ei ollut aina suuressa suosiossa yliopistofilosofiassa. John Rawlsin ja Robert Nozickin myötä poliittinen filosofia teki paluun korkeakouluihin.
Aasia
Pinnanmuodot ja geologia
Aasiassa on 19 suurta virtaa, joiden pituus on vähintään 2 500 kilometriä. Pisimpiä jokia ovat Jangtse, Keltainenjoki, Indus, Ganges ja Mekong.
Länsimaisen filosofian historia
1900-luvun tiede ja aatehistoria ja niiden yhteydet filosofiaan
Feminismin nousu, seksuaalinen vallankumous ja kasvanut kiinnostus eläinten oikeuksiin ovat muuttaneet eettisiä näkemyksiä. Muun muassa feministinen filosofia tarkastelee kaikkia filosofisia ongelmia omasta näkökulmastaan.
Don’t Stop Believin’ (täsmennyssivu)
”Don’t Stop Believin’” on Jorneyn kappale
Aasia
Ilmasto ja kasvillisuus
Aasia voidaan jakaa ilmastollisesti Etelä-, Kaakkois- ja Itä-Aasian kosteaan monsuunivyöhykkeeseen sekä kuivaan tai puolikuivaan Keski-Aasiaan. Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa vallitsee kuuma ja kostea ilmasto. Himalajalla ja Keski-Aasian vuoristoissa talvet ovat kylmiä ja runsaslumisia. Keski-Aasia on kuivaa tai puolikuivaa aluetta, jossa kesät ovat lämpimiä ja talvet kylmiä.
Reunus
thumb|150px|Hopeakentässä punainen reunus Reunus on jotakin kehystävä osa tai rakenne. Heraldinen reunus on ohuesta viivasta muodostuva airutkuvion sukuinen tunnus, joka kiertää vaakunakilpeä sen reunaa pitkin. Myös pienten yksittäisten tunnusten voidaan sanoa olevan kilvellä reunuksittain, jos niiden muodostama kuvio kiertää kilpeä reunuksen tavoin.
Don’t Stop Believin’ (täsmennyssivu)
Don’t Stop Believin’ voi Don’t Stop Believing viitata myös:
Mosulin taistelu (2014)
Mosulin taistelu oli ääri-islamilaisen Isis-järjestön hyökkäys Irakin toiseksi suurinta kaupunkia Mosulia vastaan 6.–10. kesäkuuta 2014. Muutamiin satoihin Isisin taistelijaan liittyi paikallisia ja kaupunkia puolustaneiden noin 10 000 vahvuisten irakilaisjoukkojen puolustus mureni joukkojen kääntyessä lopulta pakoon. Tuhansia sotilaita oli saanut surmansa tai jäänyt Isisin vangeiksi. Hieman myöhemmin Isis-järjestön johtaja Abu Bakr al-Baghdadi julistautui kalifiksi Mosulin al-Nurin moskeijassa. Kaupunki oli suurin Isis-järjestön käsiin jäänyt irakilaiskaupunki ja voittonsa jälkeen järjestön taistelijat etenivät aina 150 kilometrin päähän maan pääkaupunki Bagdadista. Mosul vallattiin takaisin vuonna 2017.
Tausta
Mosul on Irakin toiseksi suurin kaupunki maan koillisosassa. Vuonna 2003 kaupungin asukasluku oli arviolta 1,8 miljoonaa. Sen väestö on koostunut kurdeista, sunnalaisista arabeista ja kristitystä vähemmistöstä. Irakin sodan jälkeen siitä tuli sunnalaisten aseellisten järjestöjen ja al-Qaidan tukikohta. Vuonna 2008 Irakin pääministeri Nuri al-Maliki alkoi korvata kaupungin turvallisuuskoneistossa Irakin sodan jälkeen vaikuttaneita ja epäluotettavina pitämiänsä kurdeja omilla kannattajillaan. Vuonna 2011 kaupungin turvallisuusjoukkojen johtoon nostettiin šiialainen kenraali Mahdi Gharawi, jota oli syytetty poliisijoukkojen täyttämisellä šiialaisilla asejoukoilla, joita syytettiin puolestaan sunnalaisten pidätyksistä ja murhista. Gharawi on kuitenkin itse kieltänyt joukkojensa toimineen väärin.
Vuonna 2013 sunnalaisten ääri-islamilainen ryhmittymä Isis valtasi useita kaupunkeja sunnalaisilla alueilla Länsi-Irakissa. Irakin armeija menetti Anbarin maakunnan taisteluissa nopeasti 6 000 miestä kaatuneina ja 12 000 karanneina. Taisteluiden aiheuttama miehistön, aseiden ja ammusten puute vaikutti myös Mosulissa. Paperilla kaupunkia puolusti 25 000 sotilasta, mutta todellisuudessa heitä lienee ollut enintään 10 000. Irakin armeijan sotilailla oli tapana olla kirjoilla joukko-osastoissaan, mutta he antoivat osan palkastaan upseereilleen ja jäivät vastineeksi saapumatta riveihin. Puolustavat joukot olivat kuitenkin saaneet viitteitä tulevasta hyökkäyksestä etukäteen. Toukokuussa 2014 turvallisuusjoukot pidättivät Isis-järjestön jäseniä, joilta saatiin kuulla hyökkäystä suunnitellun kesäkuun alulle. Gharawi pyysi vahvistuksia Nuri al-Malikilta, mutta pyynnöt torjuttiin armeijan ylemmässä johdossa.
Valtaus
thumb|vasen|Tuhoutunut [[Humvee Mosulissa kesäkuussa 2014.]] Aamulla 6. kesäkuuta 2014 Isis-järjestön taistelijat saapuivat autosaattueessa Mosuliin aavikosta lännestä Syyrian suunnalta. Kaikkiaan taistelujen kuluessa Syyriasta saapui vähintään sata ajoneuvoa ja 400 taistelijaa. Taistelijat pääsivät läpi vain muutamien sotilaiden miehittämistä tarkastuspisteistä ja aamulla puoli neljältä he olivat saavuttaneet itse kaupungin. Kaupungissa Isis-järjestön taistelijoihin liittyi paikallisia sunneja siten, että muutaman päivän kuluttua heidän joukkojensa määrä oli noussut yli kahteen tuhanteen. Saattueen mukana olleiden aseiden lisäksi Mosulissa taistelijoiden onnistui vallata Irakin armeijan kalustoa ja ajoneuvoja. Joidenkin tietojen mukaan järjestön taistelijat eivät aluksi odottaneet valtaavansa kaupunkia, vaan korkeintaan joitakin osia siitä rajoitetuksi ajaksi. Myös Irakin johto ei aluksi uskonut järjestön tähtäävän kaupungin valloitukseen, vaan että pyrkimyksenä olisi ollut vapauttaa vankeja Mosulin Badooshin vankilasta. Gharawi määräsi joukkonsa ottamaan puolustusasemat siten, että kapinallisia estettäisiin etenemästä edelleen heidän jo valtaamistaan osista Länsi-Mosulissa Tigrisjoelle.
9. syyskuuta kello puoli viiden aikaan iltapäivällä Isis-järjestön taistelijat tekivät autopommi-iskun Mosulin hotellilla, joka kukistui samana päivänä. Esimerkiksi amerikkalaisten viranomaisten mukaan Mosulin koko puolustus romahti hotellin menetyksen jälkeen. Pian alkoi liikkua huhuja tukikohtiaan polttavista ja virka-asujaan hylkäävistä irakilaisista poliiseista. Myöhemmin illalla Qanbar Ghaidan ilmoittivat vetäytyvänsä ja puolustajien komentokeskus siirrettiin Mosulin itälaidalle. Kenraalit lähtivät joukkoineen suurena kolonnana, joka Gharawi n mukaan tulkittiin paoksi. Pian Itä-Mosulin puolustajat kääntyivät pakoon kuvitellen päällystönsäkin jo paenneen. Ghaidan ja Qanbar hylkäsivätkin lopulta Mosulin ja he saapuivat Irakin Kurdistaniin 10. kesäkuuta. Gharawi johti edelleen pientä joukkoa Länsi-Mosulissa. Lopulta hekin murtautuivat ulos Mosulista Tigrisjoen ylittäneen sillan läpi ja edelleen kohti pohjoista.
Seuraukset
Mosulin romahtaessa 10. kesäkuuta kaikkiaan neljä irakilaista divisioonaa oli luhistunut. Tuhansia sotilaita oli surmattu tai jäänyt vangiksi. Isis-järjestön taistelijat etenivät edelleen nopeasti kohti etelää, saavuttaen pian alueita vain 150 kilometrin päässä maan pääkaupunki Bagdadista. Mosul jäi kuitenkin lopulta suurimmaksi järjestön käsiin jäämistä irakilaiskaupungeista. Hieman valtauksen jälkeen Isis-järjestön johtaja Abu Bakr al-Baghdadi julistautui kalifiksi Mosulin al-Nurin moskeijassa. Irakin armeija palasi kaupunkiin vasta vuoden 2016 lopussa ja Mosulin taistelu kesti kahdeksan kuukauden ajan.
Aasia
Luonto ja luonnonvarat
Aasian alueen luonto on erittäin rikasta ja siellä elää paljon sellaisia eläimiä, joita ei muualla tavata. Lisäksi Aasian alueella on maaperässä runsaasti mineraaleja ja arvometalleja. Persian­lahden ympärillä ovat maailman runsaimmat maaöljy­esiintymät. Kiinalla on enemmän vesivoimavaroja kuin millään muulla maailman maalla, jopa kaksi kertaa enemmän kuin Venäjällä. Hiilivarantojen suhteen Venäjä ja Kiina kuuluvat maailman suurimpiin.
Talous
thumb|Karjaa Kazakstanissa. Aasian maiden tulotasot vaihtelevat suuresti. Aasiassa on muutamia hyvin rikkaita maita, esimerkiksi Japani, ja eräitä alueellisia finanssikeskuksia, kuten Hongkong ja Bahrain. Monet Aasian maat ovat teollistuneet viime vuosikymmeninä. Toisaalta Aasiassa on myös vähiten kehittyneisiin maihin kuuluvia kehitysmaita, esimerkiksi Afganistan, Bangladesh ja Nepal.
Murshidabad
Murshidabad on kaupunki Länsi-Bengalin osavaltiossa Intiassa. Asukkaita on 2011 väestönlaskennan mukaan 44 019. Paikallisväestö tuntee kaupungin myös nimellä Ingrez Bazaar. Kaupungissa toimi viimeinen Bengalin muslimihallitsija (nawab).
Aasia
Teollisuus
thumb|[[Kawasakin telakka Japanissa.]] 1980-luvulla monet Itä-Aasian valtiot saavuttivat korkean teollistumisasteen. Tämän vuoksi ne myös tulivat riippuvaisiksi polttoaineiden, mineraalien sekä muiden raaka-aineiden maahantuonnista. Kehittyneimmissä maissa tyypillisiä teollisuuden muotoja ovat auto-, tietokone- ja elektroniikkateollisuus, esimerkiksi Japani on hyvä esimerkki tällaisesta valtiosta. Myös Singapore, Taiwan, Hongkong ja Etelä-Korea ovat teollistuneet nopeasti. Näiden maiden jäljessä tulevat muun muassa Malesia, Thaimaa ja Filippiinit. Myös Kiinan ja Intian vienti on siirtynyt kohti teollisuustuotteita. Molemmilla valtioilla on merkittävää tieteellistä asiantuntemusta muun muassa satelliittiohjelmien ja avaruusteknologian aloilta.
Länsimaisen filosofian historia
1900-luvun tiede ja aatehistoria ja niiden yhteydet filosofiaan
2000-luvun alussa globalisaatio ja terrorismi ovat herättäneet uusia kysymyksiä. Filosofian kyky vastata näihin ongelmiin nähdään vasta tulevaisuudessa.
Merkittävimpien filosofien aikajana
Merkittävimmät länsimaiset filosofit aikajanassa:
Mosulin taistelu (2014)
Seuraukset
Kaupungin menetys johti lopulta pääministeri Malikin eroon. Qanbar ja Ghaidan jäivät eläkkeelle. Syyn kaupungin menetyksestä sai niskoilleen Gharawi.
Aasia
Teollisuus
Myös entiset Keski-Aasian neuvostotasavallat ovat siirtymässä hitaasti vapaaseen markkinatalouteen. Näiden maiden teollisuus on kuitenkin vielä vähäistä. Azerbaidžanilla on huomattavat öljyvarat ja Kazakstan tuottaa kemikaaleja ja metalleja.
Kielet
Aasiassa puhutaan moniin eri kieliryhmiin kuuluvia kieliä. Lähi-idässä valtakieli on seemiläisiin kieliin kuuluva arabia. Keski-Aasian valtioissa puhutaan muun muassa turkinsukuisia kieliä. Aasian eteläosissa Iranista Bangladeshiin saakka puhutaan indo­eurooppalaisen kielikunnan indo­iranilaiseen haaraan kuuluvia kieliä, kuten persiaa, urdua ja hindiä, joiden ohella Etelä-Intiassa puhutaan myös dravida­kieliä, joista laajimmalle levinnyt on tamili. Austronesialaiset kielet, kuten malaiji ja indonesia ovat Kaakkois-Aasian pääkieliä. Myös thain ja burman kielillä on paljon puhujia mantereen puolella.
Kööpenhaminan raatihuone
Kööpenhaminan raatihuone on raatihuone Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Se sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa, Rådhuspladsenilla. Raatihuoneen on suunnitellut arkkitehti Martin Nyrop, ja sen esikuvana on ollut italialaisen Sienan kaupungin raatihuone. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1892 ja raatihuone avattiin 12. syyskuuta vuonna 1905.
Aasia
Kielet
Kaikista maailman kielistä eniten äidinkielisiä puhujia on mandariinikiinalla. Sen ohella Itä-Aasian eniten puhuttuja kieliä ovat sille lähisukuiset wu- ja kantoninkiina sekä lisäksi korea ja japani.
Entisissä neuvostotasavalloissa käytetään yleisesti venäjän kieltä.
Kööpenhaminan raatihuone
Raatihuoneen julkisivua hallitsee Absalonin kultainen patsas parvekkeen yläpuolella. Rakennuksen 105,6 metriä korkea kellotorni on Kööpenhaminan korkeimpia rakennuksia.
Aasia
Uskonnot
thumb|Buddhalainen temppeli Thaimaassa. Kaikki laajimmalle levinneet uskonnot ovat syntyneet Aasiassa. Lähi-idästä ovat peräisin juutalaisuus, kristinusko ja islam, joista viimeksi mainittu on nykyisin Aasiassa laajimmalle levinnyt. Keski- ja Itä-Aasian valtauskontoja ovat buddhalaisuus ja hindulaisuus. Kiinan ja Intian vanhojen filosofisten perinteiden pohjalta on kehittynyt useita uskontoja tai uskontoon rinnastettavia suuntauksia:
Kööpenhaminan raatihuone
Raatihuoneeseen on sijoitettu Jens Olsenin maailmankello, joka valmistuessaan oli maailman tarkin ja monimutkaisin kello. Siinä on 15 448 osaa.
Aasia
Varhainen historia
Aasian varhaiset korkeakulttuurit syntyivät mantereen eri puolilla suurten jokien varsilla. Mesopotamian ja Indus-jokilaakson kulttuurin välillä oli yhteyksiä, mutta Jangtse-joen ympäristö oli lähes eristyksissä niistä. Silti tietyt yhteiset kulttuuripiirteet osoittavat, että jo varhaisen Kiinan ja Lähi-idän kulttuurien välillä oli tuntemattomia yhteyksiä. Vain hevosilla kulkevat paimentolaiset pääsivät suurten arojen yli, ja Himalaja, Kaukasus sekä Siperian suot ja metsät muodostuivat heillekin liikenne-esteiksi. Vasta silkkitie yhdisti Kiinan Lähi-itään ja Eurooppaan.
Eräitä sotia ja rajakiistoja 1940-luvulta nykyaikaan
thumb|[[Kashmirin laaksoa.]] Toisen maailmansodan jälkeen aseelliset yhteenotot ovat jatkuneet mantereella. Taiwan eli Kiinan tasavalta erosi Kiinasta maan kommunistisen vallankumouksen jälkeen. Kiina ei ole hyväksynyt eroa. Sodan jälkeen myös Vietnam ja Korea jakautuivat kahdeksi eri valtioksi; kapitalistiseen etelään ja kommunistiseen pohjoiseen. Etelä-Vietnam ja Pohjois-Vietnam yhdistyivät vuonna 1975, Vietnamin sodan päätyttyä. Etelä-Korea ja Pohjois-Korea taas ovat yhä sotatilassa, tosin vain muodollisesti. Myös Himalajan vuoristossa sijaitsevan Kashmirin osavaltion kysymys on yhä vailla ratkaisua. Vuonna 1971 Pakistanin ja Intian välille syntyi sota. Sodan seurauksena syntyi Bangladeshin valtio. Aseellisia yhteenottoja Kiinalla on ollut Vietnamin, Neuvostoliiton ja Intian kanssa johtuen kiistoista Kiinan rajalinjasta. Filippiinien, Vietnamin, Malesian, Taiwanin ja Kiinan välillä on nykyään jännitteitä johtuen Spratlysaarten omistuksesta.
Keith Henson
thumb|Keith Henson Howard Keith Henson (s. 1942) on yhdysvaltalainen elektroniikkainsinööri, joka tunnetaan aktiivisena skientologian vastustajana, sekä elämän pidennystä, kryoniikkaa, memetiikkaa ja evoluutiopsykologiaa käsittelevistä kirjoituksistaan.
1970-luvulla Henson perusti vaimonsa kanssa L5 Societyn, joka yhdistyi myöhemmin National Space Instituten kanssa ja muodosti National Space Societyn. 1980-luvulla hän kiinnostui kryoniikasta ja liittyi Alcor Life Extension Foundationiin. Lisäksi hän toimi Extropy Magazinen paperiversion toimittajana.
Henson vastaan skientologia
1990-luvulla Henson postitti skientologien salaisia kirjoituksia alt.religion.scientology uutisryhmään, koska halusi todistaa skientologien harjoittavan lääketieteellistä huijausta. Skientologit haastoivat Hensonin oikeuteen ja oikeustaistelun jälkeen Henson todettiin syylliseksi tekijänoikeusloukkaukseen (muun muassa Electronic Frontier Foundation on kritisoinut päätöstä). Henson haki itsensä konkurssiin ja osoitti mieltään skientologien elokuvastudio Gold Basen edessä, minkä jälkeen hänet pidätettiin.
Henson tuomittiin puolen vuoden vankeuteen, mutta hän uskoi, että vankilaan joutuminen asettaisi hänet hengenvaaraan skientologien taholta. Niinpä hän haki poliittista turvapaikkaa Kanadasta ja eli Brantfordissa, Ontariossa vuosina 2001-2005. Kun turvapaikka-anomuksesta päätettiin antaa lopullinen ratkaisu, Henson epäili hylkäävän päätöksen johtavan siihen, että viranomaiset palauttaisivat hänet USA:han ja päätti lähteä maasta päätöstä edeltävänä yönä. Henson pidätettiin Arizonassa vuonna 2007. Hänet vapautettiin samana vuonna.
Viherpeippo
Viherpeippo (Chloris chloris) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Viherpeipon pituus on noin 14–16 cm ja paino 25–35 grammaa. Koiras on naarasta suurempi.
Viherpeippo on väritykseltään kellanvihreä rinnasta ja sen selkäpuoli on harmaan vihreä. Siivissä on keltainen kuvio, joka muodostuu käsisulkien tyviosien värityksestä. Myös pyrstösulkien tyviosat ovat keltaiset. Koiras on naarasta huomattavasti kirkasvärisempi. Jotkut naaraat ovat melko harmaita ja keltaiset kuviot ovat pienialaisia. Sukupuolta ei kuitenkaan välttämättä erota pelkän värityksen perusteella. Nokka on korkea kekonokka. Jalat ovat tumman punertavat.
Lentää vauhdikkaasti ja suoraviivaisesti. Ääni ”djyp-djyp”, varoittaa käheällä ”tsuii”-äänellä. Laulu koostuu erilaisista pulputuksista ja vihellyksistä sekä järripeippomaisesta ryystävästä äänestä. Pesimäajan ulkopuolella liikkuu parvissa, joissa saattaa olla satoja yksilöitä.
Vanhin suomalainen rengastettu viherpeippo on ollut vähintään 8 vuotta, 11 kuukautta ja 10 päivää vanha.
Levinneisyys
Viherpeipon levinneisyysaluetta ovat Eurooppa sekä Pohjois-Afrikka ja Aasian läntiset osat. Suomessa se on yleinen maan etelä- ja keskiosissa. Pohjoisempana se elelee lähinnä suuremmissa taajamissa. Pesimälintuna sitä tavataan nykyään Pohjois-Lapissa asti. Viherpeippo on kulttuuriympäristössä viihtyvä laji, jonka Suomen pesimäkannaksi on arvioitu 170 000–400 000 yksilöä. Kanta väheni dramaattisesti vuosina 2008–2009 peipon nielussa elävän Trichomonas gallinae -alkueläimen aiheuttaman nielemisvaikeuksia aiheuttavan taudin takia.
Suurin osa Suomen viherpeipoista muuttaa talveksi Ruotsiin, Tanskaan, Baltian maihin, Puolaan ja Saksaan. Syysmuutto tapahtuu pääasiassa lokakuussa, mutta ravintotilanteen mukaan se saattaa jatkua joulu–tammikuulle saakka. Kevätmuutto on maalis–huhtikuussa. Talvehtivat viherpeipot pysyttelevät taajamissa lintulautojen ja rikkaruohostojen ääressä.
Elinympäristö
pienoiskuva|Viherpeippokoiras.
Viherpeippo pesii metsiköissä ja puistoissa ja se on hyvin sopeutunut kulttuurimaisemaan ja hyötyy selvästi talviruokinnasta. Pesiviä pareja on myös talousmetsien peltomaisemaan rajoittuvissa reunaosissa. Katajikkoiset peltosaarekkeet ja hakamaat sekä sähkövoimalinjojen katajia kasvavat aluset ovat erityisen suosittuja pesimäympäristöinä.
Pesimäajan ulkopuolella viherpeippo viihtyy rikkaruohokentillä, rypsi- ja viljapelloilla ja talvella lintulaudoilla.
Lisääntyminen
pienoiskuva|Viherpeipon munia. Viherpeipon pesä on tavallisesti katajassa tai kuusessa, harvoin lehtipuussa. Katajassa se on 1–5 metriä korkealla, kuusessa se voi olla aivan latvassa, jopa 20 metrin korkeudella. Naaras munii 4–7, tavallisesti 5, vaaleaa, pilkullista munaa maaliskuun puolivälistä alkaen. Poikaset kuoriutuvat noin 13 vuorokauden hautomisen jälkeen. Vain naaras hautoo, mutta molemmat puolisot osallistuvat poikasten ruokintaan. Poikaset lähtevät pesästä 14–16 vuorokauden ikäisinä. Viherpeippo pesii tavallisesti kahdesti, joskus kolmasti pesimäkauden aikana.
Ravinto
Viherpeippo käyttää ravintonaan erilaisia siemeniä ja jyviä, joita se käsittelee tarkoitukseen sopivalla vahvalla nokalla. Poikaset saavat kuitenkin ravinnokseen myös jonkin verran hyönteisiä ja niiden toukkia. Myös aikuiset viherpeipot syövät hyönteisiä ja lisäravinnoksi erilaisia silmuja. Syksyllä viherpeipot syövät myös pihlajanmarjoja, tosin ainoastaan siemenen. Ruusunmarjat ovat erityisen haluttuja aina vuodenvaihteeseen saakka. Talvisilla lintulaudoilla ne syövät auringonkukan-, hirssin- ja hampunsiemeniä sekä maapähkinöitä mieluiten hieman rouhittuina.
Stig Dagerman
thumb|Stig Dagerman. Stig Dagerman (5. lokakuuta 1923 Älvkarleby – 4. marraskuuta 1954 Enebyberg) oli ruotsalainen toimittaja, kirjailija ja anarkisti. Hän oli yksi Ruotsin merkittävimpiä toisen maailmansodan jälkeen kirjoittaneita kirjailijoita, mutta hänen eksistentiaaliset teoksensa eivät ole sidoksissa tiettyyn paikkaan tai aikaan. Niistä julkaistaan edelleen suuria uusintapainoksia Ruotsissa ja muuallakin.
Kirjailija
Dagerman nousi viiden vuoden (1945–1949) aikana ilmiömäiseen suosioon lukuisilla teoksillaan: neljällä romaanilla, novellikokoelmalla, sodanjälkeistä Saksaa käsittelevällä teoksella, viidellä näytelmällä, sadoilla runoilla ja satiireilla, useilla esseillä ja lukuisilla journalistisilla artikkeleilla. Sen jälkeen hän lopetti kirjoittamisen yllättäen. Vuoden 1954 syksyllä ruotsalaisia järkytti tieto, että Stig Dagerman – kirjailija, jossa koko aikakauden kirjallisuus ruumiillistui – oli löydetty kuolleena autostaan. Hän oli sulkenut autotallinsa ovet ja antanut moottorin käydä.
Dagermanin teokset käsittelevät universaaleja teemoja, kuten moraalia, omaatuntoa, seksuaalisuutta, yhteiskuntafilosofiaa, rakkautta, myötätuntoa ja oikeudenmukaisuutta. Hän sukeltaa ihmiselämän tuskalliseen todellisuuteen ja käsittelee pelon, häpeän ja yksinäisyyden tunteita. Synkästä sisällöstään huolimatta hänen teksteissään on myös viekasta huumoria, joka muuttaa kirjoituksen ajoittain humoristiseksi tai satiiriseksi.
Britannialainen kirjailija Graham Greene sanoi hänestä: ”Dagerman kirjoitti kauniin objektiivisesti. Tunnepitoisten fraasien sijaan hän käyttää tosiasioita kuin tiiliskiviä ja rakentaa tunteen.” Tätä kirjoitustyyliä kuvaa seuraava otos ”Yön leikit” -tarinasta, jossa nuori Håkan poika odottaa juopuneen isänsä palaavan kotiin:
Dagermanin tekstejä on käännetty lukuisille kielille, ja hänen teoksensa innoittavat lukijoita, kirjoilijoita, muusikoita ja elokuvantekijöitä edelleen. Hänen kootut teoksensa ovat saatavilla yksitoistaosaisena laitoksena. Tutkijat ovat tarkastelleet hänen kirjoituksiaan kaikista mahdollisista näkökulmista: filosofisuutta, poliittisuutta, psykologisuutta ja journalistisuutta, teosten suhdetta elokuvaan, ja kysymystä, miksi ne ovat vedonneet erityisesti ranskalaisiin ja italialaisiin lukijoihin. Muusikot ovat tehneet säveltäneet hänen tekstejään, ja niistä on tehty myös elokuvia.
Elämä ja teokset
Dagerman syntyi vuonna 1923 ja vietti lapsuutensa pienellä maatilalla Älvkarlebyssä, jossa hän eli isovanhempiensa luona. Hänen naimaton äitinsä lähti pian synnytyksen jälkeen tiehensä eikä ikinä palannut. Hän tapasi äitinsä uudestaan vasta aikuisiällä. Hänen isänsä oli kiertelevä päivätyöläinen, joka asettui lopulta Tukholmaan. Stig muutti isänsä luokse yhdentoista ikäisenä.
Isänsä kautta Dagerman tutustui anarkismiin sekä sen ideologiseen jälkeläiseen syndikalismiin, ja liittyi Syndikalistiseen nuorisoliittoon (Syndikalistiska Ungdomsförbundet, SUF). 19-vuotiaana hänestä tuli Storm-lehden (”Myrsky”) toimittaja, ja 22-vuotiaana hänestä tuli kulttuuritoimittaja Arbetaren-lehteen, joka oli ammattiyhdistysliikkeen päivälehti. Sanomalehtipiireissä hän tutustui muihin kirjailijatovereihin ja kehitti poleemista kirjoitustyyliään. Pääkirjoitusten ja artikkeleiden lisäksi Dagerman kirjoitti yli tuhat päivittäin ilmestynyttä runoa, jotka kommentoivat ajankohtaisia tapahtumia usein satiiriseen sävyyn. Hän kutsui Arbetaren-lehteä ”hengelliseksi syntykodikseen”.
Dagermanin näkemykset syvenivät edelleen, kun hän avioitui 18-vuotiaan saksalaisen pakolaisen Annemaria Götzen kanssa vuonna 1943. Götzen vanhemmat Ferdinand ja Elly olivat tunnettuja anarkosyndikalisteja, jotka pakenivat natsi-Saksasta anarkistisen liikkeen keskukseen Barcelonaan. Kun espanjalaiset fasistit tuhosivat Katalonian anarkosyndikalistisen yhteiskuntakokeilun, he pakenivat Ranskan ja Norjan läpi Ruotsiin väistellen Hitlerin armeijaa. Dagerman ja hänen nuori vaimonsa asuivat hänen sukulaistensa luona, ja juuri täällä Dagerman katsoi ”eurooppalaistuneensa” kodin läpi kulkeneen pakolaisvirran ansiosta.
Stig Dagerman julkaisi ensimmäisen romaaninsa Ormen (suom. Käärme) 22-vuotiaana vuonna 1945. Se on antimilitaristinen ajankuva, jonka pääteema on pelko. Kehuvat kritiikit toivat hänelle nerokkaan nuoren lupauksen maineen, ja hän jätti Arbetaren-lehden kirjoittaakseen päätoimisesti. Seuraavana vuonna Dagerman julkaisi romaanin De dömdas ö ("Tuomittujen saari"). Hän kirjoitti sen muutamassa viikossa, ja sanoi että se kävi ”kuin hän olisi antanut jumalan kirjoittaa”. Allegorinen kertomus on painajaismainen kuvaus seitsemästä haaksirikkoutuneesta, jotka kaikki olivat kuolemaan tuomittuja ja jotka kaikki etsivät pelastusta.
Kriitikot ovat verranneet Dagermania Franz Kafkaan, William Faulkneriin ja Albert Camusiin. Monet pitävät häntä tärkeimpänä kirjailijoista, joista käytetään nimitystä ”Fyrtiolisterna” – ”1940-luvun kirjailijat”. He käsittelivät teoksissaan eksistentiaalista pelkoa, vieraantuneisuutta, ja merkityksettömyyttä, jotka olivat yleisiä toisen maailmansodan kauhujen jälkeen ja kylmän sodan kynnyksellä.
Vuonna 1946 hän tuli tunnetuksi matkakertomuksellaan sodan runtelemasta Saksasta, joka julkaistiin myöhemmin nimellä Tysk Höst ("Saksalainen syksy"). Siinä hän kuvasi tavallisten ihmisten selviytymistaistelua sodan kurimuksessa sen sijaan, että olisi syyttänyt sodan kauhuista saksalaisia tai esittänyt heitä hulluina tai pahoina. Hänelle tuhon perimmäinen syy oli jättiorganisaatioiden kasvottumuus, joka tuhosi empatian ja henkilökohtaisen vastuun. Nämä molemmat olivat hänelle ominaisuuksia, joita ilman ihmiskunta on tuomittu kuolemaan sukupuuttoon.
"”Uskon että ihmisen luontainen vihollinen on jättiorganisaatio, koska se riistää ihmiseltä kyvyn tuntea vastuuta kanssaihmisiään kohtaan ja rajoittaa hänen mahdollisuuksiaan osoittaa solidaarisuutta ja rakkautta. Sen sijaan se tekee ihmisestä vallan kätyrin, joka toimii hetkellisesti toisia ihmisiä vastaan, mutta tuhoaa lopulta myös itsensä.”"
Vuonna 1947 julkaistu novellikokoelma Nattens lekar (”Yön leikit”) sai paljon kehuja. Monet tarinoista on kuvattu lapsen näkökulmasta ja sijoittuvat hänen isovanhempiensa maatilalle. Dagerman käyttää maltillista naturalistista tyyliä, joka vetoaa suureen yleisöön. Samana vuonna sai ensi-iltansa myös hänen ensimmäinen näytelmänsä Den dödsdömde (”Kuolemaantuomittu”).
Hänen kuuluisin novellinsa Att döda ett barn (”Lapsen tappaminen”) kuvasti elokuvan suurta vaikutusta hänen kirjoituksilleen. Siinä hän esittää piinaavan yksityiskohtaisesti, kuinka sarja täysin tavallisia tapahtumia voi johtaa suoranaiseen kauhutarinaan.
Dagerman kirjoitti viimeisen romaaninsa Bröllopsbesvär (”Häähuolia”) vuonna 1949. Jotkut pitävät sitä hänen parhaimpana teoksenaan. Romaanissa hän palasi jälleen isovanhempiensa maatilan miljööseen ja kuvasi ihmiselämää ja anteeksiannon ja pelastuksen etsintää. Dagerman kokeili koko uransa ajan uusia kirjallisia tyylejä ja käytti tässä teoksessaan tajunnanvirtatekniikkaa.
Dagermanin varhaisen ja nopean menestyksen seurauksena odotukset kasvoivat suuriksi, ja hän kamppaili masennuksen ja kirjoitusblokin kanssa. Keskiluokkaistunut Götzen perhe teki hänet levottomaksi, ja hän hakeutui teatterin pariin. Näytelmäkirjailijana hän sai uusia ystäviä ja rakastajia teatterimaailmasta ja jätti perheensä aika ajoin. Lopulta Dagerman erosi lopullisesti vaimostaan elääkseen kuuluisan näyttelijän Anita Björkin kanssa. He avioituivat myöhemmin ja saivat lapsen. Dagerman tunsi syyllisyyttä jätettyään nuoret poikansa ja nosti suuren lainan tukeakseen entistä perhettään. Hän ilmeisesti ajatteli, että maksaisi velan pois seuraavan romaanin tuotoilla.
Kamppaillessaan masennusta vastaan Dagermanin kirjoitti omaelämänkerrallisen esseen "Vårt behov av tröst är omättligt" kamppailuistaan ja selviytymiskeinojen etsimisestään. Hän kirjoitti myös "Tusen år hos gud'" osana suunnittelemaansa uutta romaania, mikä merkitsi hänen tuotannossaan käännettä mystisismiin. Vaikeuksistaan huolimatta Dagerman jatkoi päivittäisten satiiristen runojensa kirjoittamista Arbetaren-lehteen. Viimeinen niistä julkaistiin 5.11.1954, hänen kuolemansa jälkeisenä päivänä.
Idän Tähden Järjestö
Idän Tähden Järjestö, lyhennettynä I.T.J., oli Krishnamurtin ympärille vuonna 1911 perustettu järjestö, jonka Krishnamurti itse lakkautti vuonna 1929. Järjestön jäsenet uskoivat maailmanopettajan (Maitreya) pikaiseen saapumiseen.
Kesällä 1912 kirjoitettiin Suomesta Alcyonelle (nimi jolla Krishnamurti tunnettiin) ja pyydettiin lupa perustaa Idän Tähden Järjestön suomalainen osasto. Kirje nähtävästi katosi matkalla, ja siksi lähetettiin Intiaan uusi anomus. Lopulta lupa perustamiselle saapui Krishnamurtin sihteeriltä George Arundalelta. Suomen paikalliseksi edustajaksi tuli tohtori Willie Angervo Mikkelistä ja kirjeenvaihtajasihteeriksi Toivo Vitikka Oulunkylästä.
Rudolf Steiner ei hyväksynyt järjestöä, koska se puhui Kristuksen toisesta tulemisesta ja Steiner itse opetti ettei Kristus tule.
Metodismi
Metodismi on 1700-luvun lopulla Englannissa syntynyt kristillinen kirkkokunta, johon kuuluu yli 80 miljoonaa jäsentä eri puolilla maailmaa (2018). Metodismi sai alkunsa englantilaisen anglikaanisen papin John Wesleyn hengellisen toiminnan vaikutuksesta. Wesley tuli herätykseen Saksan pietistisen kristillisyyden vaikutuksesta ja alkoi toteuttaa pietismin keskeisiä periaatteita Englannissa. Lontoon Aldersgate-kadulla herrnhutilaisten kokouksessa John Wesley koki hengellisen herätyksen (Wesley itse kertoo sydämensä lämmenneen Jeesukselle), Hän alkoi saarnata ja hänen metodisminsa kasvoi voimakkaasti.
Nimitys metodismi oli alkujaan 1600-luvulla kalvinistien arminiolaisille antama nimitys, jolla viitattiin arminiolaisten kalvinismista erottautuvaan käsitykseen vapaasta tahdosta, pelastuksesta ja pyhityksestä.
Henkilökohtainen kääntymys
Metodismin opissa painotetaan erityisesti Pyhän Hengen osuutta uskon vahvistamisessa ja elämänmuutoksissa. Samoin metodismissa korostetaan henkilökohtaisen Jumala-suhteen merkitystä, pyritään liturgian yksinkertaistamiseen sekä maallikkojen osavastuuseen kirkkojen organisaatiossa.
Metodisteilla on myönteinen elämänkäsitys ja he edistivät jo 1700-luvulla elävää kristillisyyttä ja rohkaisivat jäseniään seuraamaan evankelista kehotusta katumukseen ja henkiseen uudistumiseen. Metodistien tavoitteena oli kääntymys, uudistunut ja pyhitetty elämä.
Kaste
Toisin kuin useimmilla muilla vapaiden suuntien kristityillä, metodisteilla on lapsikastekäytäntö. Lapsikasteen perusteet ovat metodismissa aivan päinvastaiset kuin muun muassa luterilaisuudessa: siinä missä luterilaisen käsityksen mukaan aivan pienet lapset tulee kastaa, jotta heistä tulisi Jumalan lapsia, tulee metodistisen käsityksen mukaan aivan pienet lapset kastaa, koska he ovat Jumalan lapsia.
Historia
pienoiskuva|upright|John Wesley (1703-1791)
Metodismin alku
Metodismi sai alkunsa Oxfordissa vuonna 1729, kun Charles Wesley alkoi yhdessä muiden opiskelijoiden kanssa harjoittaa hartautta säännöllisesti ja ohjelmallisesti. Joukkoon liittyi pian myös Charlesin veli, John Wesley. Systemaattisien hartaushetkien johdosta ryhmästä ryhdyttiin käyttämään nimitystä metodistit.
Papiksi valmistumisensa jälkeen John Wesley toimi lähetyssaarnaajana Pohjois-Amerikassa intiaanien ja siirtolaisten parissa. Pohjois-Amerikassa Wesley sai vaikutteita herrnhutilaisilta uskonveljiltä. Wesley koki pelastusvarmuutensa vuonna 1738 herrnhutilaisen veljesseurakunnan kokouksessa, jossa luettiin Lutherin Roomalaiskirjeen selitystä. John Wesley kirjoitti muistioonsa, kuinka hänen "sydämensä oli lämmennyt Jeesukselle" ja oli kokenut varmuuden pelastuksestaan. Pelastusvarmuutensa jälkeen Wesley matkusti Saksaan tapaamaan kreivi Zinzendorfia. Vuonna 1739 Lontoossa kokoontui noin kuusikymmentä metodistia aterialle ja rukouskokoukseen. Kokoontumisessa monet kokivat Pyhän Hengen vaikutuksen. Samana vuonna John Wesley aloitti saarnaamisen ulkoilmakokouksissa. Wesleyn toiminta johti myöhemmin metodistikirkon syntymiseen.
Irtaantuminen Englannin kirkosta
Alun perin metodismi oli Englannin kirkon sisäinen herätysliike, joka pyrki tavoittamaan evankeliumilla ja sosiaalisella työllä niitä, joita valtionkirkko ei tavoittanut. Herätysliike oli hyvin hajanainen ja monen ihmisen työn tulos. John Wesley yhdisti monet eri herätykset metodismiksi.
Kun mukaan tuli suuria joukkoja teollisuustyöväkeä, kaivostyöläisiä ja muuta alemman luokan väkeä, syntyi kiistaa siitä, saavatko kaikki kokoontua kirkoissa. Monin paikoin tämä estettiin, jolloin metodistit alkoivat kokoontua muualla. Tällä yhdistysmuotoisella toiminnalla oli omat saarnaajansa ja järjestyksensä.
Metodismi levisi hyvin varhain myös Pohjois-Amerikkaan. Siellä metodistit ensimmäisenä itsenäistyivät omaksi kirkkokunnakseen John Wesleyn luvalla. Syy kirkkokunnan perustamiseen oli Yhdysvaltojen itsenäistyminen, minkä seurauksena Englannin kirkko vetäytyi sieltä ja lopetti siellä toimintansa. Metodistisen herätyksen piirissä olevat ihmiset pyysivät apua Wesleyltä, joka laati uudelle kirkolle järjestyksen ja sen perustamiskokous pidettiin joulupäivänä 1784.
Jakautuminen eri metodistikirkoiksi
Jo hyvin varhaisessa vaiheessa metodismi alkoi pirstoutua eri kirkoiksi. 1900-luvun aikana monet näistä kirkoista yhdistyivät kuitenkin uudelleen, mutta silti on nähtävissä kaksi eri suuntaa perusmetodismin sisällä: amerikkalainen piispajohtoinen metodismi ja brittiläinen metodismi. Australian, Kanadan, Sambian ja osittain Intian metodistikirkot taas yhdistyivät muiden kirkkokuntien kanssa ekumeenisiksi Yhdistyneiksi kirkoiksi. Eri metodistikirkkoja ja yhdistyneitä kirkkoja yhdistää Metodistien maailmanneuvosto, johon kuuluu 80 kirkkokuntaa 133 maassa ja yhteensä yli 80 miljoonaa jäsentä.
Vaikutus muihin kirkkokuntiin
Muun muassa Adventtikirkolla, Helluntaiherätyksellä, Nasaretilaisella Kirkolla ja Pelastusarmeijalla on juuret metodismissa.
Metodismin levinneisyys
Metodisteja on laajasti eri puolilla maailmaa. Hyvin levinnyttä toiminta on Yhdysvalloissa, jossa suurin metodistikirkkokunta Yhdistynyt metodistikirkko on jäsenmäärältään kolmanneksi suurin kristillinen kirkkokunta.
Metodismi Suomessa
Suomeen metodismi tuli merimiesten tuomana 1800-luvulla. Suomen ensimmäinen metodistiseurakunta perustettiin Vaasaan vuonna 1881 ja ensimmäinen suomenkielinen metodistiseurakunta Poriin vuonna 1887. Nykyisin Suomessa toimii kaksi metodistikirkkoa: suomenkielinen Suomen Metodistikirkko ja ruotsinkielinen Finlands svenska metodistkyrka. Viipurissa sijainneen metodistikirkon nimi oli Betel-kirkko.
Isto Turpeinen
Hän on taideasiantuntija Taiteen edistämiskeskuksessa Kulttuurihyvinvoinnin asiantuntijapalveluissa.
Hän on toiminut Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa yliopistonlehtorina (2019–2020)ja vierailevana tutkijana Esittävien taiteiden tutkimuskeskuksessa (2018–2019). Tutkimusaiheena oli ”Organisaatiotutkimus taideorganisaatiosta: Mistä on tanssin hyvä tehty? Toimintatutkimus tanssikulttuurien muutosta yhteiseen taloon”.
Hän on ollut lisäksi tutkijatohtorina (2017–2019) Strategisen tutkimuksen neuvoston rahoittamassa Arts as Public Service: Strategic Steps towards Equality -hankeessa, jossa hän toimi kahdessa ArtsEqual]-tutkimusryhmässä: Arts at School ja Basic Arts Education for All.
Hän on Taideosuuskunta Apinatarhan ja Vapaan Tanssikoulun (TPO) perustajajäsen. Hän toimi pitkään Suomen Taidekasvatuksen Tutkimusseuran johtokunnan jäsenenä. Hän on ollut Suomen miestutkimusseuran (SuMS) hallituksen jäsen. Hänen erikoisalaansa on tanssin raakalautatyötapa, jota hän on kehittänyt työskennellessään poikien ja miesten kanssa.
Hän on väitellyt Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa 2015. Taidepedagogisen väitöstutkimuksen nimi on ''Raakalautaa ja rakkautta. Kolme sommitelmaa oman elämän tanssista''.
Hän sai vuonna 2002 Lastenkulttuurin valtionpalkinnon.
Alessandra Ambrosio
Alessandra Corine Ambrosio (s. 11. huhtikuuta 1981), on brasilialainen huippumalli. Ambrosion sukunimen virallinen kirjoitusasu on Ambrósio, mutta hän käyttää malliurallaan sukunimensä kirjoitusasuna Ambrosiota.
Ambrosion ensimmäinen mallintyö oli Marie Claire -aikakauslehden brasilialaisversiossa poseeraaminen. Sen jälkeen hän on poseerannut muun muassa Cosmopolitanissa ja Ellessä, sekä toiminut Christian Diorin, Victoria's Secretin, Christian Lacroixin ja monien muiden muotitalojen mallina. Hän oli myös yksi kuuluisan Victoria's Secretin malleista (Viimeisen kerran Victoria's Secret-enkelinä vuoden 2017 muotinäytöksessä Shanghaissa).
Valopaino
Valopaino eli kollotypia on jäljennösten tekemiseen käytetty menetelmä, joka hyödyntää lasilevyn pintaan tehdyn liivatekalvon valonherkkyyttä. Kalvo sisältää kaliumbikarbonaattia. Kalvoa valotetaan negatiivin läpi ja sitten valottumaton kromaatti huuhdellaan pois ja kalvoon imeytetään nestettä, jossa on glyserolia. Jäljennöksiä painettaessa painoväriä tarttuu eniten kohtiin, jotka ovat valottuneet eniten ja muuttuneet siten kovimmiksi. Menetelmä käytetään tehtäessä erityisen laadukkaita jäljennöksiä. Se on hidas ja vaativa menetelmä ja siten kallis.
Asteroidi
thumb|Noin 50 kilometrin mittainen asteroidi [[243 Ida ja sen kuu Dactyl]]
thumb|Asteroidin [[2004 FH maapallon ohilento. Kuvassa vilahtaa myös satelliitti]]
Asteroidi (muinaiskreikan sanoista aster ’tähti’ ja -eides ’muotoinen’) on varsinaista planeettaa pienempi ja meteoroidia suurempi kivinen kappale, joka kiertää Aurinkoa. Nimityksiä pikkuplaneetta ja planetoidi on käytetty pitkään synonyyminä asteroidi-sanalle, mutta nykyään kaikissa lähteissä kaikkia pikkuplaneettoja kuten transneptunisia kohteita ei aina luokitella asteroideiksi. Esimerkiksi vuoden 2006 planeetan määritelmässä pienkappaleita koskevassa osiossa asteroidit ja transneptuniset kohteet on mainittu erikseen. Asteroidi-sanan voikin katsoa viittaavan aurinkokunnan sisempien osien pikkuplaneettoihin. Suurin osa aurinkokuntamme tunnetuista asteroideista sijaitsee 2,8 au:n päässä Auringosta sijaitsevalla asteroidivyöhykkeellä.
Etymologia
Hakuteoksissa mainitaan sanan "asteroidi" keksijäksi saksalais-englantilainen tähtitieteilijä William Herschel, mutta asteroidi-spesialisti Glifford Cunningham on löytänyt arkistoista uutta tietoa. Kun keväällä 1802 astronomit väittelivät kahdesta Marsin takaa havaitusta kappaleesta, jotka enemmistön mielestä olivat planeettoja, Herschelin mielestä ne poikkesivat planeetoista niin paljon, että hän halusi nimetä ne toisin. Herschelin runoilijaystävä Charles Burney tuli nimipulmassa avuksi ehdotuksillaan "asterisko" ja "stelulla". Runoilijan poika Charles Burney Junior oli kreikan kielen tutkija, ja hänen ehdotuksensa oli "asteroidi", 'tähden kaltainen'. Herschel tarjosi nimitystä kollegoilleen kirjoittamassaan tieteellisessä artikkelissa, mutta sana ei saanut vastakaikua, koska "planeetat olivat planeettoja". Vasta 1850-luvulla asteroidi-sana otettiin käyttöön, kun Marsin takaa tällaisia kappaleita löydettiin kymmenen.
Yleistä
Suurin osa asteroideista on epäsäännöllisen muotoisia, sillä niiden painovoima ei riitä muovaamaan niistä säännöllisen pallomaisia. Ne luokitellaankin pienkappaleiksi. Asteroidit koostuvat lähinnä kivistä ja pölystä.
Asteroideja pienemmät kappaleet ovat meteoroideja. Kokorajasta ei kuitenkaan ole yksimielisyyttä: lähteestä riippuen se vaihtelee 10 metristä 200 metriin.
Suurin asteroideista on kääpiöplaneetta Ceres, joka on läpimitaltaan noin 1 000 kilometriä. Giuseppe Piazzin uudenvuodenyönä 1801 löytämä Ceres oli ensimmäinen löydetty asteroidi. Ceres on tällä hetkellä ainoa kääpiöplaneetaksi luokiteltu asteroidi, sillä se on niistä ainut, joka on oman painovoimansa pyöristämä. Cerestä ja kolmea sen jälkeen löytynyttä asteroidia (Pallas, Juno ja Vesta) pidettiin puolen vuosisadan ajan planeettoina. Astraean löydyttyä ne poistettiin planeettojen joukosta 1850–1860-luvulla.
Nykyään suurin osa numeroiduista pikkuplaneetoista on asteroideja, ja uusia löydetään noin 4 000 kappaleen kuukausivauhdilla. Suomalaiset löysivät asteroideja paljon 1930- ja 1940-lukujen taitteessa Yrjö Väisälän johdolla (katso luettelo Väisälän löytämistä asteroideista). Löydettäessä asteroideille ja muille pikkuplaneetoille annetaan ensin väliaikainen nimi (esim. 1898 DQ), seuraavaksi numero (esim. 433) ja lopulta nimi (esim. Eros).
Asteroideja tutkimalla saadaan tietoa aurinkokuntamme synty- ja varhaisvaiheista, sillä useimpien asteroidien uskotaan olevan hyvin vanhoja. Osa asteroideista on niitä suurempien kappaleiden pirstaleita. Joillakin asteroideilla on kuita. Monien planeettojen pienet kuut taas ovat luultavasti kiertoradalle siepattuja asteroideja.
Fyysiset ominaisuudet
Asteroidien koostumus vaihtelee kivisestä ja metallisesta jäiseen ja niiden seoksiin. Raja asteroidien ja komeettojen välillä ei ole selvä. Asteroidivyöhykkeellä kiertää kappaleita, joissa tumma kuona peittää jäistä ydintä. Joskus niistä purkautuu kaasua kuten komeetoista. Ne luokitellaankin myös komeetoiksi, ja niitä kutsutaankin päävyöhykkeen komeetoiksi.
Tiheyteen vaikuttaa asteroidin aineiden lisäksi myös sen huokoisuus. Alle 1020 kg massaiset, alle 500 km:n läpimittaiset asteroidit lienevät hyvinkin huokoisia, 6–25 %, jopa yli 50 %.
Ceresin rakenne saattaa muistuttaa Saturnuksen kuun Dionen rakennetta. Vertailun vuoksi muut asteroidit voivat olla tiheämpiä, 2 Pallas 4,2 ± 0,2 g/cm3 ja 4 Vesta 3,9 ± 0,3 g/cm3.
Eroksen tiheys on 2,67 ± 0,03 g/cm3. Monien asteroidien massat ja siksi tiheydet tunnetaan epätarkasti. Monien asteroidien tiheydet näyttävät olevan välillä 1,2–4,4 g/cm3.
Mitä kauempana Auringosta kohde sijaitsee, sitä suurempi on tavallisesti jään osuus. Asteroidit ovat lähes kokonaan kivisiä tai metallisia; komeetat puolestaan koostuvat lähestulkoon kokonaan jäästä ja pienistä määristä kiveä. Asteroidit muistuttavat meteoriitteja koostumukseltaan. Asteroidien pinnalla on kraattereita ja pölyä, ja pienten asteroidien rakenne on monesti löyhähkö, pöly- ja kivikasamainen. Suurimmat asteroidit, Ceres, Pallas ja Vesta ovat taas varsinaisten planeettojen tapaan kehittyneitä taivaankappaleita. Ne ovatkin selvinneitä protoplaneettoja.
Asteroidivyöhykkeellä on asteroideja kaikkiaan 2,3x1021 kg eli 3 % Kuun massasta. Cereksen massa (940–950x1018 kg) on 40 % asteroidivyöhykkeen kokonaismassasta. Seuraavat kolme asteroidia nostavat yhteisen massan 66 %:iin: 4 Vesta (12 %), 2 Pallas (9 %) ja 10 Hygiea (4 %). Tämän jälkeen 511 Davida (1,6 %), 704 Interamnia (1,4 %) ja 3 Juno (1,2 %) lisäävät 4 % kokonaismassaan.
Asteroidien luokittelu
Asteroideja luokitellaan muun muassa sijaintinsa tai koostumuksensa mukaan.
Vladimir Ashkenazy
thumb| (2007) Vladimir Ashkenazy (6. heinäkuuta 1937 Gorki, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen pianisti ja kapellimestari. Hän on ollut Islannin kansalainen vuodesta 1972.
Ashkenazy opiskeli Moskovan konservatoriossa ja yksityisesti Lev Oborinin johdolla. Hän voitti vuoden 1955 Chopin-pianokilpailun ja tuli jaetulle ykkössijalle vuoden 1962 Tšaikovski-kilpailussa.
Asteroidi
Asteroidien massajakautumasta aurinkokunnassa
Kaikkien asteroidien yhteenlaskettu massa on 3x1021 kilogrammaa, eli 1/2000 Maan massasta tai 1/20 Kuun massasta, tai kolme kertaa suurimman asteroidin Ceresin massa. Seuraavaksi suurimman, Pallasin massa on 0,28 ja Vestan 0,30. Kymmenenneksi suurin asteroidi on massaltaan 1/60 Ceresin massasta. 90 % kokonaismassasta on yli sadan kilometrin läpimittaisissa asteroideissa.
Vladimir Ashkenazy
Ashkenazy on levyttänyt kaikki Dmitri Šostakovitšin 24 preludia ja fuugaa ja Frédéric Chopinin koko pianotuotannon.
Kapellimestarina Ashkenazy on erityisen tunnettu Jean Sibeliuksen sinfonioiden johtamisesta. Hän on vieraillut usein Suomessa. Einojuhani Rautavaara on omistanut hänelle 3. pianokonserttonsa Gift of Dreams. Ashkenazy oli toivonut Rautavaaralta sellaista konserttoa, jota voisi itse johtaa pianon äärestä.
Asteroidi
Asteroidien massajakautumasta aurinkokunnassa
Yli 25 km:n läpimittaisista asteroidivyöhykkeen asteroideista tunnetaan luultavasti kaikki, mutta vain 50 % 10 km:n läpimittaisista.
Suurempia asteroideja on vähemmän kuin pienempiä. Alle 5 km:n läpimittaisten asteroidien massajakautuma noudattaa kaavaa N=D^-2,3 ja suurempien N=D^-4. Yli 900 km:n läpimittaisia asteroideja on 1, yli 800 km:n läpimittaisia 3 ja yli 250 km:n läpimittaisia 15. 200–300 km:n läpimittaisia asteroideja on 23.