cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaporware
Termi on ilmestynyt ensi kertaa painettuna vuonna 1983 ja sitä on kuvattu vuonna 1984 InfoWorldin artikkelissa esimerkkien kera. Alkujaan sillä tarkoitettiin ohjelmistotuotetta, joka ei ilmesty kuukausiin tai ei lainkaan. Termin analogiana on käytetty "savun myymistä". Termiä voidaan käyttää videopeleistä, jotka ovat pitkän aikaa kehityshelvetissä.
Kankriniitti
Kankriniitti on foideihin kuuluva silikaattimineraali. Kakriniitti on natriumin, kalsiumin ja alumiinin karbonaatti ja silikaatti. Sen kemiallinen kaava on Na6Ca2Al6Si6O24(CO3)2. Väriltään mineraali on keltainen, oranssi, vaaleanpunainen, valkoinen tai jopa sininen, ja sen kiilto on joko lasi- tai helmiäiskiilto. Sen kovuus on 5–6 ja sillä on epäsäännöllinen simpukkamurtumapinta. Se on epätavallinen silikaatti, sillä se poreilee hydrokloorisessa hapossa sen karbonaatti-ionien vuoksi.
Eksyksissä Amerikassa
Eksyksissä Amerikassa (myös Eksynyt Amerikassa, Jäljet johtavat Amerikkaan tai Jäljet katoavat Amerikkaan, Lost in America) on Albert Brooksin ohjaama komediallinen road movie vuodelta 1985. Brooks on käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Monica Johnsonin kanssa ja näyttelee elokuvan toista pääosaa Julie Hagertyn rinnalla. Elokuvan pääkuvaajana toimi amerikansuomalainen Eric Saarinen.
Kankriniitti
Kankrinitti löydettiin vuonna 1839 Ural-vuorilta, ja se on nimetty Venäjän valtiovarainministerin Georg von Cancrinin (1774–1845) mukaan. Tunnettuja esiintymiä ovat myös Suomen Iivaara, Ruotsin Alnö ja Norjan Fenin seutu.
Eksyksissä Amerikassa
Juoni
Suuren mainostoimiston luova johtaja (Brooks) ottaa lopputilin töistään, kun hänen odottamansa ylennys menee sivu suun ja hänet halutaankin siirtää Los Angelesista New Yorkiin. Myös vaimo (Hagerty) jättää työnsä, ja lapseton pariskunta lähtee matkailuautolla etsimään itseään ja Amerikkaa. Las Vegasissa he pelaavat kaikki säästönsä. Puilla paljailla he asettuvat joksikin aikaa Arizonan pikkukaupunkiin tekemään pätkätöitä, kunnes päättävät jatkaa matkaa New Yorkiin palatakseen entisen kaltaisiin työpaikkoihin.
YLE24
YLE24 oli Yleisradion uutis- ja ajankohtaiskanava, joka toimi digitaalisessa televisioverkossa vuosina 2001–2007. YLE24 esitti myös urheilukilpailuja uutis- ja ajankohtaisohjelmien lisäksi. Kanavan lähetykset alkoivat ensimmäisen digiverkon avauduttua 27. elokuuta 2001. YLE24 toimi DVB-verkossa. Sitä ei jaettu analogisessa televisioverkossa.
Ohjelmisto
YLE24-kanavalla esitettiin samanaikaisesti kaikki uutislähetykset, joita esitetään Yle TV1:ssä ja TV2:ssa, seuraavia poikkeuksia lukuun ottamatta:
Myös Aamu-TV lähetettiin samanaikaisesti sekä TV1:ssä että YLE24 -kanavalla. Aamu-TV:n koosteohjelma, Tänään otsikoissa, esitettiin TV2:lla aiemmin iltapäivällä, mutta YLE24:llä se esitettiin kello 16.05. Lisäksi kanavan ohjelmistoon kuului ajankohtaisohjelmien uusintoja. Muiden muassa A-studio ja Ajankohtainen kakkonen sekä FST:n OBS, 360 grader ja Närbild esitettiin uusintoina.
YLE24 lähetti muitakin, kuin pelkästään omia uutislähetyksiään, kuten Euronewsiä ja Ruotsin SVT:n ruotsinsuomalaisille tarkoitettuja suomenkielisiä uutisia. Kun YLE24 -kanavalla ei ollut ohjelmaa, lähetettiin Uutisikkunaa.
Kanavan lopettaminen
Yleisradio lopetti YLE24:n 26. huhtikuuta 2007. Sen kanavapaikka digitelevisiossa käytettiin nyt jo lakkautetun YLE Extra -kanavan lähettämiseen. YLE24-yksikkö jatkoi nimellä YLE Uutiset, ja sen ohjelmisto siirtyi muille Ylen kanaville. YLE Extran lopettamisen jälkeen kanavapaikalla lähetettiin YLE TV1+ -kanavaa, joka lähetti TV1:n ohjelmat samaan aikaan kuin varsinainen TV1, mutta kiinnipoltetulla tekstityksellä, kun taas Ylen muut kanavat käyttivät DVB-T-tekstitystä. YLE TV1+ suljettiin 4. elokuuta 2008. Nykyään kanavapaikalla toimii Liv.
Luettelo tunnetuista kasvissyöjistä
Tämä on luettelo tunnetuista kasvissyöjistä.
Luettelossa on henkilöitä tai ryhmiä, jotka ovat todistetusti tunnustautuneet tai yleisesti tunnustettu kasvissyöjäksi merkittävässä osassa elämäänsä tai julkista näkyvyyttään.
Tässä yhteydessä kasvissyöjä määritellään laajasti, eli vain kasvikunnan tuotteita ravinnokseen käyttävän, vegaanin, lisäksi myös muut historialliset, uskonnolliset ja eri aikoina vallinneet kulttuuriset kasvissyönnin määritelmät on otettu huomioon siitäkin huolimatta, että monet niistä ovat nykykäsityksen mukaan loogisesti kasvissyönnin määritelmän vastaisia ja siten itse asiassa osa sekaruokavaliota. Näitä ovat: lakto-vegetaristi (joka käyttää myös maitotuotteita), ovo-vegetaristi (joka käyttää kasvikunnan tuotteiden lisäksi kananmunaa), pesco-vegetaristi (kala-kasvissyöjä) pollo-vegetaristi (joka kasvikunnan tuotteiden lisäksi syö myös kanan ja muiden lintujen lihaa), semi-vegetaristi tai fleksitaristi (joka syö pääasiassa kasvisruokaa, mutta joskus lihaa, kalaa tai lintuja ja muita eläinkunnan tuotteita) ja demi-vegetaristi (joka ei syö nisäkkäiden lihaa) sekä näiden yhdistelmät. Oleellista tässä on henkilön oma samaistuminen kasvissyöntiin. Tiedot perustuvat yleensä henkilön omiin lausuntoihin ja tulkintoihin: esimerkiksi joskus kalaa tai kanaa syövä kertoo olevansa kasvissyöjä, vegaaniksi itsensä ilmoittavan kohdalla ei useinkaan ole selvää, tarkoittaako hän sillä vain ruokavaliota vai veganismin määritelmän mukaista vegaanista elämäntapaa. Tiedot saattavat olla vanhentuneita mm. siitä syystä, että henkilö on tullut toisiin ajatuksiin. Henkilön kuuluminen kasvissyöjiin on saatettu kyseenalaistaa voimakkaasti, näin on käynyt esimerkiksi Adolf Hitlerin kohdalla, joka itse halusi identifioitua kasvissyöjäksi.
Suomalaisia kasvissyöjiä
thumb|[[Jukka Nevalainen]] thumb|[[Johanna Sumuvuori]]
Skitsoidi persoonallisuus
Eristäytyvä eli skitsoidi persoonallisuus on persoonallisuushäiriö, jolla ominaista on laaja-alainen vetäytyminen ihmissuhteista ja rajoittunut tunteiden ilmaiseminen.
Häiriöstä kärsiville ihmisille saattaa joskus kehittyä masennushäiriö. Häiriö yhtyy useimmiten skitsotypaaliseen, paranoidiin ja välttelevään persoonallisuushäiriöön.
Piirteitä
Persoonallisuushäiriölle on ominaista vetäytyminen pois tunnepitoisista, sosiaalisista ja muista suhteista mielikuvitukseen, yksinäisiin harrastuksiin ja itsetutkiskeluun. Kyky ilmaista tunteita ja kokea mielihyvää on rajoittunut.
Mad Croc
thumb|Mad-Croc-makuja Suomessa.
Mad-Croc on Voima limitedin rekisteröity tavaramerkki sekä energiajuoma- ja -purukumimerkki. Voima limited on Liechtensteinilainen yritys. Voima ei itse valmista tuotetta, vaan se lisensoi valmistuksen eri toimijoille eri maissa ja alueilla. Mad-Croc'ia valmistetaan ainakin Yhdysvalloissa, Alankomaissa, Puolassa, Kiinassa ja Japanissa. Mad-Crocin taustalla vaikuttaa suomalainen Ari Koivula ja lappeenrantalainen Energy Brands Oy. Mad-Croc lanseerattiin Yhdysvalloissa vuonna 2003.
Juomavaihtoehdot ovat tavallinen, sokeriton, kola, maitokahvi, maitokaakao ja Juiced Energy makuja ovat Peach Tea, Green Apple, Orange Cola, Orange ja Red Berry. Muita juomatyyppejä ovat energy shot ja alkoholipitoinen Croc-Tail sekä muina tuotteina energy gum -purukumi ja uutena tullut viinikumi energia sekoitus pussi. Croc Tailia myydään nykyään uudistetussa 0,25 l:n tölkissä ja 0,20 l:n kuohuviinipullossa, ja makuina ovat Original, Red Berry, Omena ja Kola.
Mad-Croc oli GP2-kuljettaja Markus Niemelän sponsori. Nykyään se on F1-veneilijä Filip Romsin, Sami Seliön, speedway-kuljettaja Timo Lahden ja rata-autoilija Mikko Eskelisen sponsori. Lisäksi Mad-Croc on Suomen alppimaajoukkueen virallinen yhteistyökumppani. Mad-Croc oli myös suomalaisen F1-kuljettaja Heikki Kovalaisen henkilökohtainen sponsori.
Perätön vaarailmoitus
Perätön vaarailmoitus on yksi yleisvaarallisten rikosten ryhmään kuuluva teko, jolle on tunnusomaista seurausten mittavuus. Siinä tekijä ilmoittaa valheellisesti jonkin vaaratilanteen olevan käsillä. Suomen rikoslaissa teosta säädetään 34 luvun 10 §:ssä:
Säännös kattaa monenlaiset vaaratilanteet, mutta ei kuitenkaan vähäistä hätää tai vaaraa. Ilmoituksen tekotapaa ei ole yksilöity, vaan se voidaan tehdä puhelimella, kirjeellä, sähköpostilla tai muulla tavoin. Säännökseen ei myöskään sisälly periaatteellista estettä sille, että ilmoitus tehdään muulle henkilölle tai organisaatiolle kuin viranomaiselle. Jos vaara on käsillä, jo perättömän ilmoituksen tekeminen on rangaistavaa. Rangaistavuuden edellytyksenä on kuitenkin se, ettei vastaanottaja miellä ilmoitusta perättömäksi. Rangaistus langetetaan, vaikka ilmoitus ei johtaisi tositoimiin, sillä riittää, että ohjeet tai tavanomaiset käytännöt edellyttävät toimiin ryhtymistä.
Perätön vaarailmoitus voi aiheuttaa myös pakokauhua, jolloin ihmisjoukossa voi ilmetä paniikkireaktio. Valheellinen ilmoitus tulipalosta yleisötilaisuudessa voi saada aikaan hengenvaaraa aiheuttavan tungoksen hätäpoistumistiellä.
Perättömästä vaarailmoituksesta rangaistaan vain, jos se on tahallinen teko, jolloin tekijä tietää ilmoituksen melko varmasti aiheettomaksi. Tuottamuksellisena teko ei ole rangaistavaa. Se tarkoittaa, että jos on epävarma havainnostaan, on suotavampaa tehdä hätäilmoitus kuin jättää se tekemättä. Jos vaara on todellinen, ilmoituksen tekemättä jättävä voi saada syytteen pelastustoimen laiminlyönnistä (rikoslain 21 luvun 15 §).
Admittanssi
Sähköistä vaihtovirtajohtavuutta nimitetään admittanssiksi (tunnus Y). Vaihtovirtapiirin osan admittanssi riippuu konduktanssin G lisäksi kapasitanssin C ja induktanssin L aiheuttamasta suskeptanssista B. Admittanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on siemens (S). Admittanssin käänteisluku on impedanssi (tunnus Z).
Admittanssin itseisarvo:
Judson Harmon
thumb|Judson Harmon Judson Harmon (3. helmikuuta 1846 – 22. helmikuuta 1927) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi Yhdysvaltain oikeusministerinä ja Ohion kuvernöörinä.
Moottoriurheilu
thumb|300px|[[Jari-Matti Latvala, Suomen rallin 2010 voittaja, ajamassa Focustaan Muuramen testierikoiskokeella.]] Moottoriurheilu on kilpailua, jossa kilpailusuoritus tapahtuu moottorilla varustetulla kulkuneuvolla. Moottoreina käytetään esimerkiksi tavallisia polttomoottoreita, sähkömoottoreita tai kaasuturbiineja. Nopeuskilpailujen lisäksi moottoriurheilussa kilpaillaan myös muun muassa ajasta, näyttävyydestä, tarkkuudesta, luotettavuudesta ja taloudellisuudesta.
Historiaa
Kaikkien aikojen ensimmäinen merkittävä moottoriurheilukilpailu lienee vuonna 1894 järjestetty Pariisi-Rouen maantiekilpailu, johon osallistui sekä autoja että moottoripyöriä. Tämän nopeuskilpailun nopein oli kreivi de Dionin höyrymoottorinen vaunu, mutta koska sitä rangaistiin sääntöjen vastaisesta rakenteesta kilpailun voiton jakoivat Panhard ja Peugeot, jotka käyttivät Daimlerin polttomoottoreita.
Ensimmäiset lentokonekilpailut järjestettiin Grande Semaine d'Aviation-tapahtuman yhteydessä Reimsissä 1909. Viikon kestäneessä tapahtumassa kilpailtiin muun muassa kestävyydessä, nopeudessa sekä lentokorkeudessa.
Moottoriurheilun muotoja
thumb|230px|[[Valentino Rossi ajamassa MotoGP-moottoripyörällään vuonna 2007.]] thumb|230px|Speedway Extraliigaa Yyterin speedwayradalla toukokuussa 2010. thumb|230px|[[F1 Powerboat Racing|Formula 1 -moottorivene kiertämässä poijua.]]
Autourheilu
Tunnetuimmat moottoriurheilun muodot ovat autoilla tapahtuvia nopeuskilpailuja. Näissä kilpailuissa pyritään ajamaan ennalta määritelty matka mahdollisimman nopeasti, määriteltyä rataa kiertäen tai joko yhtenä tai useampana etappina. Ratakilpailuista tunnetuimpia ovat muun muassa Formula 1-kilpailut, etappikilpailuita ovat muun muassa rallit sekä maantiekilpailut. Lisäksi autourheilun muotoja ovat esimerkiksi kiihdytyskilpailu eli drag racing, jossa esim. 1/4 mailin seisovan lähdön kiihdytys suoritetaan mahdollisimman nopeasti (eri ryhmissä 4.5s-10s). Toisen ääripään muodostavat kestävyyskilpailut joissa pyritään ajamaan mahdollisimman pitkä matka annetun aikarajan puitteissa (esimerkiksi Le Mansin 24 tunnin ajo) ja taitolajit kuten autosuunnistus ja offroad sekä taloudellisuusajo.
Luettelo sijaissodista
Tämä on luettelo sijaissodista.
Moottoriurheilu
Moottoripyöräurheilu
Moottoripyöräkilpailuissa taitokilpailut ovat huomattavasti yleisempiä kuin autourheiluissa, mutta tunnetuimmat kilpailut ovat nopeuskilpailuja. Tunnetuimpia nopeuskilpailumuotoja ovat ratakilpailut, Motocross, Speedway ja Jääspeedway sekä rallia muistuttava enduro. Taitokilpailuja ovat muun muassa maastossa ajettava trial ja suurilla areenoilla tapahtuva freestyle-motocross. Moottoripyörille järjestetään myös kestävyyskilpailuja.
Moottoriveneurheilu
Moottoriveneillä kilpaillaan sekä sisävesillä että merillä. Osa kilpailuista on pienillä radoilla tapahtuvia kilpailuja kuten Formula 1 -veneily, osassa taas kierretään pitkiä ratoja jotka ulottuvat avomerelle (Offshore-veneily). Moottoriveneillä järjestetään myös etappi- sekä kiihdytyskilpailuja.
Nopeusennätykset
Erilaisten kilpailujen lisäksi myös nopeusennätykset mielletään yleisesti moottoriurheiluksi ja niitä hallinnoivat samat järjestöt. Nopeusennätyskokeessa tavoitteena on kulkea määrätty matka mahdollisimman suurella nopeudella. Lyhyissä, yksisuuntaisissa kokeissa vaaditaan kaksi, vastakkaisiin suuntiin suoritettua ajoa, jotka tulee tehdä tunnin kuluessa.
Arvostelua
Turun Ammattikorkeakoulun Vihreäpolku.infon mukaan moottoriurheilu tuhlaa uusiutumattomia luonnonvaroja kestävän kehityksen vastaisesti ja on eräs kuluttavimpia urheilumuotoja ympäristön kannalta. Moottoriurheilu aiheuttaa myös meluhaittoja.
Marja Aalto
Marja Aalto (s. 6. maaliskuuta 1973 Harjavalta) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä. Hän edusti koko uransa ajan Ylihärmän Junkkareita ja hänen valmentajanaan toimi Erkki Aalto. Kalevan kisoista Aalto saavutti kiekonheiton kultaa vuonna 1992. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1994 jälkeen.
Fronde
Fronde oli vuosina 1648–1653 tapahtunut Ranskan merkittävien aristokraattien aloittama sarja kapinointia. Kapinoitsijat halusivat erottaa pääministerinä toimivan kardinaali Mazarinin. Nimi fronde tarkoittaa kivilinkoa.
thumb|right|200px|[[Anna Itävaltalainen (Ranska)|Anna Itävaltalainen, Philippe de Champaignen muotokuva vuodelta 1620]] Fronde-kapina voidaan jakaa kahteen osaan:
thumb|200px|right|[[Kardinaali Mazarin, Pierre Mignardin maalaamana]]
Tapahtumien tausta
Fronde sai alkunsa aateliston yleisestä tyytymättömyydestä, mutta alkuvaiheessa sillä oli laajaa kannatusta. Tyytymättömyys oli lähtöisin taloudellisesta kriisistä ja kasvavista veroista, joiden avulla voitiin rahoittaa kolmikymmenvuotisen sodan kustannuksia. Kuninkaan alaikäisyyden vuoksi maata johti ylhäisaatelista koostunut sijaishallitus, jonka toivottiin keventävän verorasitusta. Kardinaali Mazarin katsoi kuitenkin, että Ranskan talouden on kestettävä meneillään ollut Espanjan-vastainen sota eikä luopunut veroista. Veroministeri Patricelli d’Émery pikemminkin laajensi veronkantoa uusilla veroilla. Kapinoinnin syynä oli myös veronkorotusten ja veronkannon tiukkuus. Niinpä veroista vapautettu Pariisikin joutui maksamaan taillea (välitön vero ennen vuotta 1789). Perustettiin myös uusia valtionvirkoja, jotta saataisiin tuloja virkojenmyynnin verosta eli paulettesta.
Hallitusta vastassa oli myös kuninkaallisen suvun omia jäseniä. Orléansin herttua Gaston Orléans, joka oli kuningas Henrik IV:n poika, ei kätkenyt tyytymättömyyttään Mazarinia kohtaan. Tyytymättömiä olivat myös Gastonin tytär Anne Marie Louise d'Orléans de Montpensier, jota kutsuttiin nimellä Grand Mademoiselle, Louis de Bourbon eli Louis II Condé sekä hänen sisarensa Anne Geneviève de Bourbon-Condé, Longuevillen herttuatar. He kaikki havittelivat pääsyä kuninkaalliseen neuvostoon. Myöhemmin kardinaaliksi noussut aatelismies Jean-François Paul de Gondi oli erittäin kunnianhimoinen ja oli tapahtumissa tärkeässä osassa. Ylhäisaatelin johtama Pariisin parlamentti ryhtyi veronkorotusten takia taisteluun sijaishallitusta vastaan. Se käytti usein moiteoikeuttaan näkökantojensa ajamiseen, koska sillä ei ollut suoranaista päätösvaltaa.
thumb|200px|right|[[Louis II Condé, maalannut David Teniers nuorempi.]]
Yhteistoiminta-asetus
Sijaishallitsija Anna Itävaltalainen oli 15. tammikuuta 1648 Pariisin parlamentissa pitämässä niin sanottua kuninkaan istuntoa. Sen avulla parlamentti yritettiin pakottaa uusien verojen rekisteröintiin, jota tarvittiin, että verot tulisivat voimaan. Seuraavana päivänä parlamentti perui hallitsijan läsnä ollessa edellisenä päivänä tehdyt päätöksensä. Marazin yritti toimenpiteillään saada palautetuksi päätöksen, mutta 13. toukokuuta parlamentin kamarit hyväksyivät "yhteistoiminta-asetuksen", jolla muodostettiin kamarien yhteiskokous. Tuomarit puolestaan laativat 27-kohtaisen listan, jossa vaadittiin valtiovarainministerin eroa, parlamentin hyväksyntää kaikille veronkorotuksille sekä yksilönvapauden takaamista.
Aluksi hallitsija Anna Itävaltalainen luovutti kahakassa. Mazarin tunsi kuitenkin elokuussa 1648 asemansa niin vahvaksi, että päätti tehdä vastaiskun. Hän pidätytti 26. elokuuta parlamentin johtajat, joiden joukossa oli myös suurta kansansuosiota nauttiva vanha puhemies Pierre Broussel. Uutinen pidätyksistä hermostutti Pariisin ja käynnisti "barrikadien päivän". Kansanjoukot vangitsivat erään johtavan virkamiehen ja uhkasivat surmata hänet. Porvarismiliisit partioivat Palais-Royalen lähistöllä. Mazarinin oli pakko vapauttaa puhemies Broussel. Maaseudulle paennut Anna Itävaltalainen joutui hyväksymään parlamentin ehdot, joiden mukaan hänen oli kahden viikon kuluessa palattava Pariisiin.
Ensimmäinen Fronde-sota
Hovi pakeni uudelleen pääkaupungista 6. tammikuuta 1649, kun kaupunki joutui kapinallisten haltuun. Tällä kertaa pakopaikka oli Saint-Germain-en-Layen linna. Nuoren Ludvig XIV:n täytyi viettää yönsä ennalta valmistelemattomassa linnassa olkivuoteella. Condé kiirehti sulkemaan yhteydet Pariisiin. Talvisäässä Condé armeijoineen ryösteli maaseutua. Nälkää nähneessä Pariisissa koettiin myös valtaisat tulvat. Kapinan johtajat esittivät tällöin kutsun espanjalaisille. Varakreivi Henri Turenne, joka oli tyytymätön sukunsa asemaan, liittyi kapinallisiin saksalaisen armeijansa kanssa. Saman aikaan kapinalliset pilasivat mahdollisuuksiaan keskinäisiin riitoihin.
Tapahtumat eivät kuitenkaan johtaneet lopulliseen päätökseensä. Kauhistuneina tapahtuman mahdollisista seurauksista parlamentin puhemiehet Mole ja de Mesmes pyysivät hartaasti Anna Itävaltalaista neuvottelemaan tilanteesta. Mazarin allekirjoitti sopimuksen asiasta parlamentin puhemiesten kanssa. Vuoden 1649 maaliskuussa kaikki näytti selviävän: kuningatar allekirjoitti kapinallisten kanssa Rueilin rauhansopimuksen ja lupasi sen yhteydessä yleisen armahduksen, joka takasi kapinallisille heidän arvonimiensä, tilustensa ja kunniansa säilyttämisen. Näin kuningas saattoi palata Pariisiin.
Prinssien pidätys ja maakuntien kapinointi
Condé oli Gaston Orléansin ohella parlamentin käymän kapinan voittajia. He pakottivat kuningattaren myöntämään palkkioita Contille ja tämän sisarelle Longuevillelle. Kapinalliset solmivat "liittoaktin", jonka yli 800 aatelismiestä allekirjoitti. Tämä merkitsi Rueilin rauhansopimuksen rikkomista. Kapinalla ei kuitenkaan enää ollut kannatusta alempien kansankerrosten keskuudessa. Kuningatar Anna Itävaltalainen antoi käskyn Condén, Contin ja Longuevillen herttuan pidätyksille, jotka tapahtuivat 18. tammikuuta 1650. Ruhtinaat olivat vangittuina Vincennesin linnassa. Pariisin kaupunki juhli tyytyväisenä pidätyksiä ja sytytti riemutulet.
Maakunnissa sitä vastoin Fronde-kapinointi syttyi uudelleen. Longuevillen herttuatar oli paennut Normandiaan ja hänen seuranaan oli La Rochefoucauldin herttua. Myös Turenne oli pysynyt uskollisena Condélle. Mazarin reagoi tapahtumiin jakamalla hallituspaikat uskollisille kannattajilleen ja mielensä muuttaneille entisille kapinallisille. Kuningatar teki poikansa Ludvig XIV:n kanssa kierroksen maaseudulla kasvattaakseen aatelin uskollisuutta. Longuevillen herttuatar liittyi Turennen joukkoihin Meusen alueella ja he allekirjoittivat sopimuksen Espanjan kuningas Filip IV:n kanssa. Turennen armeijan piti yhdistyä Espanjan Alankomaiden kuvernöörin, arkkiherttua Leopold Vilhelmin joukkoihin. Ruhtinaiden Fronde-kapinan nousun edessä kuningatar vei nuoren kuninkaan Akvitaniaan, jossa kuitenkin kapinalliset olivat päässeet Bordeaux’n herroiksi. Kuningatar antoi sotilasjohdon Ludvig XIII:n veljelle. Turennen joukkojen läheisyyden takia Vincennesin linnan vangit siirrettiin Marcoussis’iin. Bordeaux’n piiritys alkoi 5. syyskuuta 1650.
Kardinaali Mazarin teki vakavan virheen, kun kieltäytyi kardinaalin arvonimen myöntämisestä Condille. Joulukuussa 1650 parlamentti vaati ruhtinaiden vapauttamista sekä Mazarinin erottamista. Kuningatar oli kuitenkin 6. helmikuuta 1651 päättänyt paeta jälleen kerran. Turvapaikkana oli Saint-Germainin linna Pariisin lähistöllä. Gaston Orléans oli saanut tiedon asiasta ja ilmoitti siitä Condille. Porvariskaarti sulki Pariisin portit, ja Condin yllyttämänä he halusivat tarkastaa, että kuningas ei olisi lähdössä mihinkään. Ruhtinaat vapautettiin 10. helmikuuta. Parlamentti aloitti 17. helmikuuta Mazarinia koskevien syytösten käsittelyn.
Helmikuun aikana Pariisissa pidettiin aatelismiesten lukuisia kokouksia. Gaston Orléans oli asioissa puhemiehensä. Aatelisto vaati valtiopäiviä. Sen unelma oli eräänlainen sekamonarkia, jossa aatelisto olisi näytellyt keskeistä roolia. Nämä näkymät eivät kuitenkaan miellyttäneet oikeastaan ketään, ei myöskään kapinaliikkeen johtajia. Nämä olivat ajautuneet liikkeen sisäiseen konfliktiin. Condé kieltäytyi julistamasta itseään sijaishallitsijaksi ja Gondin kuumentama papisto oli parlamenttia vastaan. Mutta lopulta 7. syyskuuta 1651 Ludvig XIV julistettiin täysi-ikäiseksi.
Grand Condén kapina ja sen rauhoittuminen
thumb|200px|right| Anne Marie Louise d'Orléans, Montpensierin herttuatar eli Grande Mademoiselle Kuudes päivä syyskuuta 1651 Condé vetäytyi Tur-en-Vexin’in, Longuevillen herttuan luokse. Mazarinia kohtaan tuntemansa vihan takia hän aloitti henkilökohtaisen kapinan. Hän allekirjoitti espanjalaisten kanssa sopimuksen, jossa lupautui luovuttamaan Espanjalle ranskalaisen satamakaupungin Bourg-sur-Gironden, jos Espanja maksaisi 500 000 ecua joukkojen varustamiseksi. Mazarin tuli julkisuuteen ja neuvotteli tammikuussa 1652 Turennen ja Bouillonin herttuoiden lojaaliudesta hallitukselle. Mazarinin odottamaton paluu kuumensi tunteita Pariisissa. Parlamentti oli luvannut hänen päästään 150 000 livren palkkion. Gaston Orléansin sopi Condén ruhtinaan kanssa Mazarinin kukistamisesta. Condé yrittikin yllättää kuninkaallisen armeija Loire-joella, mutta Turenne ja Bléneau löivät hänen joukkonsa.
Lothringenin herttua Kaarle IV tunkeutui Ranskan alueelle espanjalaisten toiveesta. Hänen tarkoituksenaan oli vapauttaa ruhtinaiden armeija, jota Turenne piiritti Étampesissa. Pariisin ympäristössä kuninkaalliset joukot ja Condén joukot leikkivät kissaa ja hiirtä. Heinäkuun toisena päivänä, kun taisteltiin Pariisissa ja sen esikaupungissa Saint-Antoinessa, Grand Mademoiselle määräsi kanuunat ampumaan kuninkaallista ratsuväkeä ja tulitus ylsi aina Charonnen kummuille saakka, jossa Mazarin ja nuori kuningas seurasivat tapahtumia. Kaupunki altistui ryöstelylle. Kaupungintalo, jossa kokoontui kuninkaalle myötämielisiä ihmisiä, sytytettiin tuleen ja Condén armeijan työmiehiksi naamioituneet sotilaat teloittivat siellä olleet ihmiset.
Yleinen sotaväsymys vallitsi. Mazarin päätti vetäytyä Pariisista Builloniin ja tilanne rauhoittui. Kävi selväksi, että järjestyksen palauttamista Pariisiin haluttiin yleisesti. Condé lähti Ranskasta Flanderiin ja siirtyi Espanjan palvelukseen. Ludvig XIV palasi 21. lokakuuta 1652 riemuitsevaan Pariisiin. Hän asettui asumaan Louvreen, jota piti Palais-Royalia parempana. Kardinaali Retz, eli Conti, joutui vankeuteen. Condé menetti arvonsa kuninkaallisen suvun jäsenenä (prince du sang) ja tuomittiin kuolemaan. Grande Mademoiselle pakotettiin menemään Saint-Fargeaun luostariin, jossa hän oli vuoteen 1657 saakka.
Seurasi menestyksekäs kuninkaallinen esiintyminen parlamentin istuntoon Louvressa. Istunnossa päätettiin, että tuomarit "eivät saa missään tapauksessa osallistua valtion asioiden käsittelyyn". Kapinan lopputulos oli päinvastainen kuin sen tavoite, sillä kuninkaan itsevaltius tuli nyt mahdolliseksi. Mazarin palasi 3. helmikuuta 1653 Pariisiin ja hänet otettiin riemulla vastaan. Viimeinen kapinallisten hallussa ollut kaupunki Bordeaux antautui heinäkuussa 1653.
Baari
Baari (tunnus bar) on paineen yksikkö, jota usein käytetään ilmoitettaessa nesteen ja kaasun painetta. Yksi baari on suuruudeltaan 100 000 pascalia eli 100 kilopascalia. Yhden baarin paineessa neliösenttimetrille kohdistuu 10 newtonin suuruinen voima.
1 bar = 100 000 Pa.
1 bar = 10 N/cm²
Baari ei ole SI-järjestelmän yksikkö, mutta se on SI-yksikön kymmenjärjestelmän mukainen kerrannainen ja joka on hyväksytty käyttöön SI-yksiköiden ohella. Baarista voidaan käyttää myös etuliitteillä muodostettuja kerrannaisia ja jaannaisia. Niistä yleisimmin käytössä on ollut millibaari, joka on 0,001 baaria eli 100 pascalia.
Baarin (millibaari) esitteli vuonna 1909 Sir Napier Shaw, jota pidetään myös nykyaikaisen meteorologian perustajana. Kansainvälisesti yksikön hyväksyi seitsemäs yleinen paino- ja mittakonferenssi vuonna 1948.
Millibaaria käytettiin ennen ilmanpaineen yksikkönä meteorologiassa. Sellaisena se korvasi aikaisemmin käytetyn elohopeamillimetrin, joka oli suuruudeltaan nykyisissä yksiköissä 133,322 pascalia. . Nykyisin ilmanpaineen yksikkönä käytetään hehtopascalia. Siirryttäessä millibaarista hehtopascaliin lukuarvot säilyvät samoina, koska 1 000 mbar = 1 000 hPa. Maapallon ilmakehän paine on merenpinnan korkeudella noin 1,013 bar.
Viorel Talapan
Viorel Talapan (s. 25. helmikuuta 1972 Mihai Viteazu, Constanța) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari.
Ruican saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa perämiehellisessä nelosessa ja hopeaa kahdeksikossa. Hän sijoittui kahdeksikon olympiakilpailussa seitsemänneksi Atlantassa 1996 ja kuudenneksi Sydneyssä 2000.
Ruican voitti perämiehellisen nelosen maailmanmestaruuden 1993, 1994 ja 1996. Kahdeksikossa hän sai MM-hopeaa 1993 ja 1997, MM-pronssia 1994 ja 1998 sekä oli neljäs 1999 ja viides 1995. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi perämiehellisessä kaksikossa 1991. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia perämiehellisessä kaksikossa 1990.
McLeodin tyttäret
McLeodin tyttäret (McLeod's Daughters) on australialainen televisiosarja, joka kertoo siskoksista ja heidän perimänsä australialaisen maatilan elämästä. Sarjaa esitettiin Yle TV2:ssa arkisin.
Juoni...
Kakkoskaudella Beckyn veljet Mark ja Sean Howard vierailevat seudulla. Jodin isä palaa 18 vuoden pakoilun jälkeen perheensä luo, mutta lähtee taas tajutessaan ettei osaa huolehtia Jodista. Becky päätyy seurustelemaan Brett Buchanonin kanssa. Claire ja Peter ovat menossa naimisiin, mutta Claire kuulee Peterillä olevan jo perhe. Tess lähtee kaupunkiin toteuttamaan kahvilahaavettaan, mutta palaa lopulta takaisin Droversiin. Gungellanin uudella poliisilla Frank DeCostalla on kinaa Terryn kanssa. Alberto palaa Jodin elämään ollessaan vuoden Italiassa. Brett häviää mystisesti. Clairen vanha tuttu Sandra Kinsella saapuu sarjaan. Claire tulee raskaaksi Peterille, mutta Claire ja Alex väittävät vauvan olevan Alexin, ettei Peter saisi tietää totuutta.
Kolmoskaudella Killarneyssa työskentelee uusi Nat. Jodi on naimassa Alberton, mutta peruu viime hetkellä. Liz ja Harry eroavat, kun paljastuu ettei Harry olekaan Alexin isä. Sandra ja Harry päätyvät yhteen. Brett löytyy kuolleena, ja Brettin sisko Kylie vierailee Droversissa. Becky alkaa seurustelemaan Jake Harrisonin kanssa. Clairen vauva, Chalotte syntyy. Claire kertoo Peterille totuuden Charlottesta. Sally Clemments, Nickin fysioterapeutti alkaa seurustelemaan Nickin kanssa. Tess kihlautuu seudun eläinlääkärin Dave Brewerin kanssa, mutta kihlaus purkautuu myöhemmin. Becky lähtee Jaken kanssa pois Droversista ja Beckyn tilalle tulee Clairen vanha tuttu Stevie Hall. Tess luulee sairastavansa rintasyöpää. Claire ja Alex alkavat seurustelemaan. Alex tapaa oikean isänsä ja puolisiskonsa, Bryce ja Ashleigh Redstaffin.
Neloskaudella Tess selviää säikähdyksellä eikä hänellä olekaan rintasyöpää. Claire kuolee traagisesti auto-onnettomuudessa juuri kun Alex oli kosia häntä. Stevie ostaa osan Droversista, ja hänen tytär Rosie vierailee Drovers Runissa. Morganin veljekset ilmestyvät sarjaan. Meg lähtee Droversista ja tilalle tulee Jodin vanha koulututtu Kate Manfredi. Peter haluaa Charlotten huoltajuuden, ja pitkän harkinnan jälkeen Tess antaa sen. Charlotte on aina joka toinen viikonloppu Drovers Runissa. Sandra on raskaana, mutta raskaus päättyy keskenmenoon. Nick ja Tess menevät naimisiin.
Vitoskaudella Tessin serkku Jaz McLeod käy ripottelemassa isänsä Hughn tuhkat Droversiin ja selvittämässä mikä rikkoi hänen isän ja sedän välit. Nick saa kuulla vanhan tyttöystävänsä Sallyn olevan raskaana, ja heille syntyy poika nimeltään Harrison. Rose ja hänen äiti Michelle vierailevat Droversissa ja Rose kuulee olevansa Stevien biologinen tytär. Daven veli Patrick käy vierailemassa veljeänsä Killarneyssa, ja seurustelee hetken Katen kanssa. Huoltoaseman päälliköksi saapuu jo aiemmin tuttu Moira. Jodi saa tietää olevansa Jack McLeodin tytär, eli Tessin (ja Clairen) sisko. Meg lähtee matkalle kohti tuntematonta Jodin ollessa hänelle vihainen. Killarneyyn saapuu uusi työntekijä, mystinen Rob joka seurustelee myöhemmin Jodin kanssa. Regan Mcleod, Jazin sisko käy Drovers Runissa. Nick lähtee Argentiinaan unelmatyönsä perään, ja Tess lähtee myöhemmin mukaan. Parin kuukauden päästä Tess palaa ja saa tietää olevansa raskaana, mutta kuulee Nickin kuolleen lento-onnettomuudessa.
Kutoskaudella Alexilla, Fionalla ja Steviellä on kolmiodraamaa. Tess kuulee Jodin olevan hänen sisko ja antaa hänelle puolet osastansa Droversista. Tess saa selville ettei Nick noussutkaan koneeseen ja hän on hengissä. Lopulta Nick palaa Droversiin vaimonsa luo. Meg palaa Droversiin, kun on selvittänyt asiat Jodin kanssa. Hän ja Terry menevät naimisiin ja lähtevät ulkomaille. Harry kuolee auto-onnettomuudessa, mutta lopulta saadaan selville että hänet tappoikin Sandra, joka lavasti Stevien syylliseksi. Nick ja Tess lähtevät takaisin Argentiinaan ja synnyttävät siellä tyttären, jonka he nimeävät Claireksi. Killarneyyn tulee uusi työntekijä, Riley. Rose kyläilee äitinsä luona. Tayler Geddes tulee Gungellaniin kostamaan Reganille isänsä kaivosonnettomuudesta. Dave lähtee Afrikkaan saavuttamaan unelmiaan ja Kate lähtee mukaan Daven tyttöystävänä. Rob (oikealta nimeltään Matt) palaa Jodin luo.
Seiskakaudella Matt joutuu takaisin todistajan suojelukseen, ja Jodi lähtee hänen mukaansa. Matt ja Jodi murhataan räjäyttämällä auto, mutta lopulta selviää etteivät he ehtineetkään autolle räjähdyksen tapahtuessa. Jodi saa luvan kertoa olevansa hengissä vain äidilleen, sekä Droversin väelle. “Kuollessaan” Jodi oli jättänyt perintönsä serkuilleen Reganille, Jazminille sekä Gracelle. Regan jättää oman osan Droversista Gracen huolehdittavaksi. Alexin puoliveli Marcus Turner saapuu Droversiin isänsä käskystä. Phil Rakich alkaa seurustelemaan Moiran kanssa. Alex ja Stevie menevät naimisiin. Roselle käy vakava tapaturma tilalla. Stevie tulee raskaaksi.
Henkilöt
{|class="wikitable" !Näyttelijä !Hahmo !Kaudet
Pascal (yksikkö)
Koska pascal on varsin pieni yksikkö, käytetään sen ohella paineen yksikkönä myös baaria (bar). Yksi baari on 100 000 pascalia, ja se on hieman pienempi kuin normaali ilmanpaine maan pinnalla.
Siis:
Meteorologiassa käytetään nykyisin ilmanpaineen yksikkönä millibaarin asemasta hehtopascalia. Koska 1 000 mbar = 1 000 hPa, lukuarvot säilyvät samoina.
Muita paineen yksiköitä
Elohopeamillimetriä käytetään nykyäänkin verenpaineen mittauksissa. Aiemmin paineelle on käytetty monia yksiköitä: muun muassa torri, paunaa neliötuumalle eli psi, kilopondia neliösenttimetrille (kp/cm2), millimetri vesipatsasta ja normaali-ilmakehän paine (atm).
Pacaya
Pacaya on aktiivinen tulivuori Guatemalassa. Se sijaitsee lähellä maan pääkaupunkia Guatemalaa samoin kuin Antiguaa. Vuoren korkeus on noin 2 560 metriä merenpinnasta.
Pacaya on suosittu matkailukohde, sillä sen huipulle voi vaeltaa. Ylin rinne on laavakiveä ja osin pehmeää hiekkaa. Ylhäältä on näkymä toimivaan kraatterin. Matkatoimistot järjestävät tulivuorelle opastettuja vaelluksia, jotka alkavat 1 800 metrin korkeudesta. Osan matkaa voi ratsastaa hevosella. Vaellus kestää 2–2,5 tuntia.
Hirakata (Osaka)
Hirakata on kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee Yodojoen varrella prefektuurin koillisosassa Osakan ja Kioton puolivälissä. Idässä se rajautuu Kioton prefektuurin Yawatan ja Kyōtanaben kaupunkeihin, etelässä Naran prefektuurin Ikoman kaupunkiin sekä Osakan prefektuurin Katanon ja Neyagawan kaupunkeihin. Luoteessa Yodogawa-joen takana sijaitsevat Takatsukin kaupunki ja Shimamoton maaseutukaupunki. Hirakatan pinta-ala on 65,08 neliökilometriä ja siellä on 408 601 asukasta (vuonna 2013). Hirakata nimitettiin yhdeksi Japanin ydinkaupungeista huhtikuussa 2014.
Hirakata on ollut historiansa aikana liikenteellisesti merkittävä paikkakunta Kioton ja Osakan toisiinsa liittävän Yodojoen puolivälissä. Sengoku-kaudella se kehittyi temppelikaupunkina (jinaichō) ja myöhemmin Edo-kaudella kaupunkien välille rakennetun Kyōkaidō-tien eli Tōkaidōn Kioton ja Osakan välinen osuuden postiasemana (shukuba). Yksi aikakauden majataloista, Kagiya, on restauroitu museoksi. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu myös Hirakata Park -huvipuisto, jossa on muun muassa lähes 700 metrin pituinen puinen vuoristorata.
Hirakataa palvelevat JR Nishi-Nihonin Katamachi-linja (Gakkentoshi-linja) sekä Keihan-rautateiden Keihan-päälinja ja Katano-linja.
Uunisaaren kesäteatteri
thumb|300px|Uunisaaren kesäteatteri, Casagrande & Rintala (2000) thumb|300px|Uunisaaren kesäteatteri, Casagrande & Rintala (2000) Uunisaaren kesäteatteri on suomalaisten arkkitehtien Casagrande & Rintalan väliaikainen teatteri- ja sirkusrakennus Helsingin Uunisaareen vuonna 2000. Rumpumainen rakennus on avoin luonnon elementeille, muun muassa sadevesi on ohjattu keskelle ympyränmuotoista esiintymislavaa.
Uskonto Intiassa
Intian uskonnollinen kenttä on monipuolinen johtuen siitä, että Intia koostuu useista eri kansoista, kielistä, heimoista ja perinteistä. Intian perustuslaki tarjoaa suojaa vähemmistöuskontoihin kuuluville sekä antaa jokaiselle oikeuden harjoittaa uskontoaan vapaasti. Vuonna 1976 Intiasta tuli lain mukaan sekulaarivaltio ilman valtionuskontoa.
Intia on hindulaisuuden, buddhalaisuuden ja jainalaisuuden syntymäpaikka. Vuoden 2011 tilastotietojen mukaan Intian väestöstä n. 80% oli hindulaisia, muslimeita 14%, kristittyjä 2,3%, sikhiläisiä 1,7%, buddhalaisia 0,7% ja jainalaisia 0,4%.
Intia on määritellyt kuusi uskonnollista ryhmää kansallisiksi vähemmistöiksi, tähän kuuluvat muslimit, kristityt, buddhalaiset, sikhiläiset, jainalaiset ja zarathustralaiset.
Alkuperäisväestön heimouskonnot
Intiaa asuttaa joukko heimoja, jotka tunnetaan nimellä adivasi. Nämä enemmän tai vähemmän eristyksissä asuvat heimot ovat kulttuurisesti omalaatuisia ryhmiä, joilla on omat jumalat, mytologia, kieli ja perinne.
Alkuperäisväestö on vaikuttanut osittain hindulaisuuden muotoutumiseen.
Useimmat heimot polttavat vainajansa, mistä voidaan päätellä, että tapa on vanhempi kuin hindulaisuus. Jotkin jumalat kuten esimerkiksi Vishnuun ja Krishnaan yhdistetty Jagannath ovat siirtyneet heimouskonnoista hindulaisuuteen. Jagannath oli alun perin saoraheimon jumala.
Indus-kulttuuri
Ennen arjalaiskansojen saapumista Intiassa kukoisti Indus-kulttuuri noin 2500 eaa.-1700 eaa. Tätä arjalaisaikaa edeltänyttä jumalmaailmaa kutsutaan usein esivedalaiseksi. Indus-kulttuurin jäännöksistä ei ole löytynyt yksiselitteisesti temppeleiksi tunnistettavia rakennelmia, mutta löytyneitä julkisia kylpylöitä on toisinaan väitetty rituaalisen puhdistumisen paikoiksi.
Hindulaisuus
Arjalaiskansojen saapuminen toi Intiaan vedauskonnon, joka yhdistyessään dravidakansojen uskomuksiin muodosti hindulaisuuden perustan. Hindulaisuutta voidaan pitää vanhimpana nykyisin elävänä uskontona, sen ollessa noin 5000 vuotta vanha uskonto.
Buddhalaisuus
Buddhalaisuus sai alkunsa Intiassa 500-luvulla eaa. Vaikka Buddha syntyi Nepalin Lumbinissa, hän toimi Intian puolella. Intiassa sijaitsevat paikat, joissa Buddha valaistui, piti ensimmäisen saarnansa ja saavutti nirvanan.
200-luvulla eaa. elänyt keisari Ašoka kääntyi buddhalaisuuteen, jonka seurauksena buddhalaisuus levisi nopeasti eri puolille Intiaa. Buddhalainen teksti Milinda-pañha kertoo indokreikkalaisen kuningas Menandroksen (n. 155-130 eaa.) kääntymisestä buddhalaisuuteen.
Jainalaisuus
Jainalaisuuden perustaja Mahavira oli Buddhan aikalainen. Jainalaiset kyseenalaistivat ja hylkäsivät vedakirjoitukset, bramiinien auktoriteetin ja jumalien kaikkivoipaisuuden.
Sikhiläisyys
1400-luvulla syntyi Guru Nānak, jonka opetusten ympärille sikhiläisyys muodostui Punjabissa 1500-luvulla. Sikhiläiset perustivat 1800-luvulla Sikhivaltion, joka oli merkittävä sotilaallinen mahti vuoteen 1849 saakka jolloin britit valloittivat sen. Useita sikhejä siirtyi palvelemaan brittiläisessä armeijassa, jonka kautta sikhiläisyys levisi eri puolille Brittiläistä imperiumia.
Juutalaisuus Intiassa
Perimätiedon mukaan joukko juutalaisia pakeni Antiokhos IV Epifaneksen (vallassa 175-163 eaa.) vainoja Intiaan. Heistä muodostui Bene Israel -niminen intialainen juutalaisyhteisö, joka sulautui paikalliseen väestöön ja unohti hepreankielen, alkaen puhua marathia.
Toinen juutalaisryhmä, Kochin juutalaiset, saapui paikallisen perimätiedon mukaan vuonna 72 nykyiseen Keralaan.
1820-luvulla joukko juutalaisia liikemiehiä saapui Intian suuriin kaupunkeihin Lähi-idästä, erityisesti Bagdadista. Heidän äidinkielensä oli arabia, jonka he vaihtoivat brittien valtakaudella englantiin.
Intian juutalaisten lukumäärä on vähentynyt nopeasti, varsinkin Israeliin suuntautuvan, maastamuuton takia. 1940-luvun lopulla Intiassa oli 26 000 juutalaista, vuonna 1981 laskettiin 5618.
Kristinusko Intiassa
Intian väestöstä kristittyjä on noin 2,2% väestöstä. Kaksi kolmannesta Intian kristityistä asuu Etelä-Intiassa. Näistä alueista merkittävimpiä kristinuskon kannalta ovat Kerala ja Tamil Nadu, joista ensiksi mainitussa asuu puolet Intian kristityistä ja Tamil Nadussa neljäsosa. Muita tärkeitä alueita ovat Goa, Gujarat, Bihar, Bengal ja Assam sekä koilliset heimoalueet.
Vanhin Intian kristillisistä ryhmistä ovat niin sanotut Tuomaskristityt. Etelä-intialaisen perimätiedon mukaan apostoli Tuomas saapui Intiaan vuonna 52 ja kuoli marttyyrina 72. Egyptiläinen munkki Kosmas Indikopleustes väitti 500-luvulla Intian matkansa yhteydessä, että Intian ja Sri Lankan kristityt olivat Persian piispan hallinnassa. Asko Parpolan mukaan nämä Intian varhaiset kristityt lienevät olleet Persiasta saapuneita nestoriaaneja, jotka käyttivät syyriaa liturgisena kielenä.
Portugalilaisten saapuessa Keralaan 1498 roomalaiskatolinen kirkko kohtasi tämän, muista kristityistä eristyksissä, hindulaisten keskellä eläneen nestoriaanijoukon. Katolilaisten mielestä heidän uskontonsa oli harhaoppista ja vuonna 1599 pidetyssä synodissa Goan arkkipiispa poltatti nestoriaanien kirjoja sekä pakotti heidät kääntymään katolilaisuuteen. 1653 Keralan Tuomaskristityt anoivat Syyrian kirkolta omaa ortodoksista piispaa, jonka he myös saivat tosin portugalilaiset surmasivat tämän. Paavi aloitti neuvottelut Tuomaskristittyjen kanssa 1656, jonka seurauksena osa heistä jäi katolisiksi ja yksi heidän papeistaan kohosi karmeliittapiispaksi. Hollantilaiset karkottivat karmeliitat 1663 vallattuaa Cochinin, jonka jälkeen pääosa Tuomaskristityistä järjestäytyi itsenäiseksi ortodoksisten syyrialaisten ryhmäksi, Antiokian syyrialaisen patriarkan alaisuuteen. Syyria säilyi Tuomas-kristittyjen liturgisena kielenä 1960-luvulle jolloin se korvattiin malajalam-kielellä.
Katolilaisuus saapui Intiaan jäädäkseen Vasco da Gaman löytöretkien myötä 1500-luvun alussa. Portugalin katolilaiset hävittivät hindutemppeleitä ja korvasivat niitä eurooppalaistyylisillä kirkoilla. Jesuiitta Francisco Xavier, jota on kutsuttu "Intian apostoliksi", organisoi lähetystyötä Goassa vuonna 1542. Hän aloitti Tuomaskristittyjen vainot ja käännätti tulkkien kanssa Isä meidän -rukouksen, kymmenen käskyä sekä roomalaiskatolisen uskontunnustuksen tamiliksi. Jotkut jesuiitat kuten Roberto De'Nobili ja Constantino Beschi asettuivat vuosikymmeniksi Intiaan elämään bramiini-askeettien tavoin saaden bramiineja kääntymään kristityiksi.
Brittien Intian valloitus, ja anglikaaninen lähetystyö, johti 1800-luvulla Reformoidun Pyhän Tuomaan kirkon perustamiseen. 1800-luvulla eri puolille Intiaa saapui eurooppalaisia ja amerikkalaisia protestanttisia lähetyssaarnaajia.
Islam Intiassa
Islamilaiset merenkävijäkauppiaat saapuivat varhain etelä-Intiaan. Perimätiedon mukaan Malik ibn Dinar rakensi 600-luvulla moskeijan Keralaan. Varsinainen laajentuminen Intian suuntaan tapahtui 700-luvulla. Vuonna 711 ensimmäiset arabivalloittajat saapuivat nykyisen Pakistanin alueelle Banbhoreen. Hyökkääjien johtaja oli Muhammad bin Qasim, joka saapui alueelle Bagdadin kalifin käskystä.
1100-luvun loppupuolella islamilainen Ghurididynastia valloitti läntistä pohjois-Intiaa. Ghurididynastiaa seurasi Delhin sulttaanikunta, joka saavutti suuruutensa Tughluq-dynastian valtakaudella (1320-1412). Delhin sulttaanit kilpailivat vallasta Bahmanin sulttaanien kanssa.
Lainsäädäntö
Intia on sekulaarivaltio, jossa vallitsee uskonnonvapaus. Tästä huolimatta uskonnolla on suuri merkitys intialaisessa lainsäädännössä ja useat osavaltiot kieltävät esimerkiksi hindujen pyhien eläinten, lehmien myynnin teuraseläimiksi. 21 osavaltiota 29:stä voi tuomita vankeuteen lehmänteurastamisesta vuodesta 1976 alkaen.
Intian rikoslaki kieltää uskonnollisten tunteiden loukkaamisen, siitä voi saada jopa kolme vuotta vankeutta. Vuonna 1988 Intia kielsi intialaissyntyisen kirjailija Salman Rushdien romaanin Saatanalliset säkeet, koska joidenkin muslimien mielestä teos oli jumalanpilkkaa.
Vuonna 2012 intialainen skeptikko Sanal Edamaruku pakeni Suomeen Intian katolisen kirkon syytettyä häntä jumalanpilkasta.
Koulutus
Intian hindunationalistit ovat toisinaan uskonnollistaneet Intian koululaitoksen sisältöä. Intian vanhoja myyttejä on yritetty tieteellistää, esimerkiksi Gujaratin osavaltiossa koulukirjat ovat esittäneet muinaisilla intialaisilla olleen lentokoneteknologiaa hallussaan.
Pääministeri Narendra Modi, hindunationalistisesta Intian kansanpuolueesta, on väittänyt muinaisen Intian hallussa olleen jonkinlaista plastiikkakirurgiaa, jotta Ganesha-jumalalle pystyttiin asentamaan norsunpää.
Todennäköisyyden aksioomat
Todennäköisyysteoriassa tapahtuman A todennäköisyys P(A) määritellään yleensä siten, että todennäköisyys P toteuttaa Kolmogorovin aksioomat, jotka ovat saaneet nimensä venäläisen matemaatikon Andrei Kolmogorovin mukaan.
Olkoon kolmikko (Ω, F, P) mitta-avaruus. (Ω, F, P) on todennäköisyysavaruus, jos perusjoukko Ω on epätyhjä joukko, kokoelma F perusjoukon osajoukkoja on sigma-algebra ja todennäköisyys on mitta ja toteuttaa seuraavat todennäköisyyden aksioomat.
Ensimmäinen aksiooma
Tapahtuman todennäköisyys on positiivinen reaaliluku, tai nolla:
missä F on tapahtumien joukko ja A jokin tapahtuma joukossa F.
Toinen aksiooma
Koko perusjoukon todennäköisyys on yksi:
Kolmas aksiooma
Tätä ehtoa kutsutaan usein täysadditiivisuudeksi tai \sigma-additiivisuudeksi:
Seurauksia
Aksioomista voidaan johtaa kaikki muut todennäköisyyden laskusäännöt, joista seuraavassa muutamia esimerkkejä.
Monotonisuus ja tyhjän joukon todennäköisyys
Määritellään E_1=A ja , missä kaikilla i\geq 3. On helposti nähtävissä, että joukot E_i ovat pistevieraita ja. Siten kolmannesta aksioomasta saamme
Todennäköisyys on normeerattu mitta
Ensimmäisen aksiooman nojalla
Kirjallisuutta
Wahrscheinlichkeitstheorie
Amerikanbulldoggi
Amerikanbulldoggi on isokokoinen ja harvinainen koirarotu. Se ei ole FCI:n tunnustama, mutta American Kennel Club on hyväksynyt sen Foundation Stock Service -rekisteriinsä.
Luonne ja käyttäytyminen
Amerikanbulldoggi on rauhallinen, urheilullinen ja toimelias. Rotu sopii kotikoiraksi yhtä hyvin kuin vahtikoiraksi. Omalle perheelleen amerikanbulldoggi on kiltti, mutta vaaran uhatessa perhettään se puolustaa sitä. Amerikanbulldoggi on helposti koulutettava, mutta koirakohtaisia eroja esiintyy erityisesti tarkasteltaessa eri linjoja. Koira-aggressiivisuutta periytyy rotuun sekoitettujen rotujen kautta – nämäkin yleisesti tiedossa olemassa olevien linjojen historian kautta. Nykyään amerikanbulldogit on kuitenkin niin pitkälle jalostettuja, että harvemmalla on ns. periytyvää aggressiivisuutta.
Rodun kasvattaminen Tanskassa on monien muiden koirarotujen ohella ollut kiellettyä vuodesta 2010.
Alkuperä
thumb|250px|Amerikanbulldoggi ukrainalaisessa postimerkissä. Rotu on kotoisin Yhdysvaltojen kaakkoisosista, erityisesti Alabamasta ja Georgiasta. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan se syntyi modernin englanninbulldoggin, amerikanpitbullterrierin ja bullmastiffin välisistä risteytyksistä. Toisen teorian mukaan sen esi-isät olivat maahan siirtomaa-aikaan tuotuja työkäyttöisiä, 1700-luvun Britannian englanninbulldoggeja. Amerikanbulldoggi on jalostettu tarkoituksella alkuperäisen, hyvät työskentelykyvyt omanneen englanninbulldoggin kaltaiseksi.
Amerikan ensimmäiset uudisasukkaat toivat 1600–1700-luvulla bulldoggeja Euroopasta suojelemaan heidän asuintilojaan pedoilta. Niitä on käytetty muun muassa villisikojen sekä puumien metsästykseen ja hyvin pian niistä tuli uudisasukkaille hyödyllinen lemmikki. Maailmansotien aikana amerikanbulldoggi kuoli lähes sukupuuttoon, mutta Yhdysvaltojen kaakkoisosien maatiloilta löytyi vielä joitain yksilöitä, joiden avulla John D. Johnson ja Alan Scott onnistuivat pelastamaan rodun.
Amerikanbulldoggia on käytetty paljon työtehtävissä, minkä ansiosta se on välttynyt muotojalostukselta. Se on pysynyt suunnilleen samannäköisenä koko historiansa ajan. Jalostuksella on pyritty saamaan amerikanbulldoggista hyvä ja terve työkoira. Ennen amerikanbulldoggi tunnettiin nimellä amerikanpitbulldog ja se on nykyisellä nimellään tunnettu vasta 1980-luvulta lähtien. Rodun kantakoirista liikkuu paljon erilaisia versioita, mutta vahvimpana pidetään alano españolia.