cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akira Ishiguro
Akira Ishiguro (s. 1960) on japanilainen freelance-kosketinsoittaja. Hän on vaikuttanut lukuisissa japanilaisissa fuusiorock-yhtyeissä, kuten W.I.N.S. ja PRISM. Muista japanilaisista freelance fuusiojazz -muusikoista hän on tehnyt yhteistyötä Akira Jimbon kanssa.
Ishiguro aloitti klassisella pianolla nelivuotiaana, mutta löysi sen jälkeen progen/jazzin omaksi lajikseen. Hänen virtuoosimainen soittotekniikkansa on saanut huomiota jopa meren takana Amerikassa asti.
Glykolialdehydi
Ominaisuudet
Glykolialdehydi on huoneenlämpötilassa kiteistä väritöntä ainetta. Yhdisteellä on hieman makea maku. Aine liukenee hyvin veteen ja useisiin polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja pienemmässä määrin dietyylieetteriin. Monomeerina glykolialdehydi esiintyy lähinnä kaasumaisena. Kiinteänä glykolialdehydi esiintyy rengasrakenteisena dimeerinä 2,5-dihydroksi-1,4-dioksaanina. Vesiliuoksessa yhdiste on pääasiassa hydraattina, ja lisäksi esiintyy syklisiä dimeerejä 2,5-dihydroksi-1,4-dioksaania ja 2-hydroksimetyyli-4-hydroksi-1,3-dioksolaania ja pieniä määriä vetysitoutunutta glykolialdehydiä. Luonnossa yhdistettä esiintyy seljojen lehdissä.
Glykolialdehydi on suhteellisen hyvä pelkistin, ja se pelkistää muun muassa Fehlingin liuoksen ja ammoniakkia sisältävän hopeanitraattiliuoksen hapettuen glykolihapoksi. Emäksisissä olosuhteissa glykolihappo kondensoituu sokereiksi kuten tetrooseiksi ja heksooseiksi. Reaktiolla hydratsiinien kanssa muodostuu osatsoneja. Ihmiselimistössä glykoli hapettuu alkoholidehydrogenaasin vaikutuksesta glykolialdehydiksi, joka voi edelleen hapettua muun muassa glykolihapoksi, glyoksaaliksi, glyoksyylihapoksi ja oksaalihapoksi.
Glykolialdehydi avaruudessa ja elämän alkuperä
thumb|250px|Glykolialdehydin muodostuminen tähtien pölykehässä Glykolialdehydiä on havaittu avaruudessa tähtienvälisessä aineessa ja vuonna 2012 ensimmäisen kerran myös suhteellisen lähellä auringonkaltaista tähteä tähden kaasu- ja pölykehässä. Glykolialdehydi reagoi formaldehydin kanssa tähtien lähistöllä muodostaen sokereita kuten riboosia, ja glykolialdehydi myös katalysoi tätä niin kutsuttua formoosireaktiota. Näitä reaktioita pidetään tärkeinä elämän alkuperää koskevissa teorioissa.
Heikki Sorko
Heikki Sorko ent. Siren oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa komppanianvääpelinä Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Myöhempiin Suomen sotiin hän osallistui muun muassa esikuntatehtävissä.
Perhe ja opinnot
Sorkon vanhemmat olivat kivenhioja Heikki Siren ja Maria Katarina Punkero-Astren. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Edit Elisabet Hirsimäen kanssa. Hän kävi kansakoulun ja sen jälkeen Pietarsaaren alemman ja ylemmän käsityöläiskoulun vuonna 1907 sekä Vaasan kauppakoulun vuonna 1913. Hän suoritti vielä yksityisesti pääosan keskikoulukurssia Lahden yhteiskoulussa vuonna 1935. Sotilaskoulutusta hän sai Sotilaspedagogisella kurssilla vuonna 1925 ja Taistelukoulun joukkueenjohtajakurssilla vuonna 1929.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania Sorko toimi kultasepänliikkeen johtajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 20. elokuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Sorko saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi koulutusaliupseeriksi 2. jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet komennettiin 25. maaliskuuta 1918 viemään sotamiehiä I Täydennyspataljoonaan Vaasaan ja määrättiin siellä 3. komppanian vääpeliksi. Hänet siirrettiin myöhemmin 5. jääkärirykmentin 13. jääkäripataljoonaan, missä hän toimi 3. komppanian vääpelinä. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kuokkalassa sekä etenemiseen Ollilan kautta Rajajoelle.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sorko palveli sisällissodan jälkeen edelleen 5. jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Kuopion jalkaväkirykmentti 4 ja sitten Tampereen rykmentti. Rykmentissä hän toimi komppanian- ja esikuntavääpelinä vuosina 1918–1919 ja adjutanttina vuosina 1919-1920 sekä taloudenhoitajana vuosina 1920–1922. Nuorempana upseerina hän toimi vuosina 1922 ja 1926–1928 sekä 1937–1939. Lähettiupseerin tehtäviä hän hoiti vuosina 1922–1923 ja oli väliaikaisena komppanianpäällikkönä vuosina 1923–1926 ja 1928–1933 sekä oli koulutusaliupseerina Reservin aliupseerikoulussa (RAUK) vuosina 1933–1937. Lisäksi hän hoiti Lahden varuskunnan komendantin tehtäviä vuonna 1928.
Talvi- ja jatkosota
Sorko osallistui talvisotaan 3. divisioonan esikunnassa, josta hänet siirrettiin myöhemmin jakoelimen johtoon II armeijakunnan esikuntaan. Esikuntatehtävistä hänet komennettiin myöhemmin Erillinen pataljoona 42:n komentajaksi. Välirauhan aikana Sorko toimi pataljoonan komentajana Pp. Koulutuskeskus 1:ssä, josta hänet siirrettiin komentajaksi 11. divisioonan Kenttätäydennyspataljoonaan. Täydennysjoukoista hänet siirrettiin seuraavaksi komppanianpäälliköksi 12. prikaatiin, josta edelleen vastaanotto- ja jakoelimen päälliköksi Hanhikosken varuskuntaa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 16:sta ja edelleen komentajan apulaiseksi Jalkaväkirykmentti 60:een. Rintamajoukoista hänet palautettiin takaisin koulutustehtäviin ja nyt pataljoonankomentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 9:ään. Vuonna 1942 hänet siirrettiin päällikön apulaiseksi Sotavankileiri 10:een, josta hän sai siirron vuonna 1943 esikuntatehtäviin Aunuksen Ryhmän esikuntaan. Viimeisenä sotavuonna Sorko toimi vankien tarkastajana Sotavankien järjestysleiri 2:ssa ja I:ssä. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945. Hänet on haudattu Lahteen.
Lakutin
alt=|pienoiskuva|[[Salmi (kunta)|Salmista peräisin oleva lakutin. ]] Lakutin on muinainen merkinantolaite ja soitin. Sillä on esimerkiksi hätistelty petoja asumusten läheltä. Lakutin muodostuu kädensijasta ja sen jatkeena olevasta ontosta soikiosta. Soitinta vasten olevan narun päässä oleva puupallo lyö lakutinta puolelta toiselle heilutettaessa, mikä aiheuttaa kovaa ääntä.
Knjaz Potjomkin-Tavritšeski
Knjaz Potjomkin-Tavritšeski  oli vuonna 1904 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaiva. Alus oli nimetty ruhtinas Grigori Potjomkinin mukaan. Sen miehistö nousi kapinaan 1905, mitä pidettiin myöhemmin Venäjän vallankumouksen ensiaskeleena.
Laivassa tapahtunut kapina muistetaan erityisesti Sergei Eisensteinin elokuvasta Panssarilaiva Potemkin ( 1925).
Kapinan kulku
Mustanmeren laivaston sosiaalidemokraattien keskuskomitea suunnitteli 27. kesäkuuta 1905 kapinaa syksyksi. Kapina Potjomkinilla puhkesi spontaanisti jo 14. kesäkuuta. Syynä oli torpedovene n:o 267:n laivalle tuoma heikkolaatuinen liha, mistä koskevia valituksia laivan kapteeni Golikov ei ottanut huomioon. Tuloksena vallankumouksellisten toiminnasta hänet ja moni muu laivan upseereista ammuttiin. Jäljelle jääneet vangittiin kuten tehtiin myös torpedovene n:o 267:n upseereille, koska myös sen miehistö liittyi kapinaan. Kapinan johtaja Grigori Vakulenšuk haavoittui kapinassa kuolettavasti.
Alus oli Tenderin saaressa kokeilemassa aseitaan Venäjän–Japanin sotaan lähtöä varten. Ammunnan ja upseerien kiinni ottamisen jälkeen valitsivat kapinalliset keskuudestaan komitean johtamaan alusta ja asettamaan uuden päällystön upseerien tilalle. Potjemkin ja torpedovene n:o 267 lipuivat kohti Odessan satamaa, Sevastopolissa vedettiin punalippu mastoon ja julistettiin vallankumouksen laivalla alkaneen. Kaupungissa alkoi myötätuntoyleislakko. Vakulenšukin hautajaisista tuli poliittinen mielenosoitus. Alus pakeni Romaniaan, josta sen miehistö sähkötti vetoomuksia tsaarinvallan kaatamiseksi. Miehistö luovutti aluksen Constanțassa romanialaisille ja pakeni ulkomaille. Osa heistä palasi Lokakuun vallankumouksen jälkeen Venäjälle.
Kapinan jälkeen
Alus nimettiin 12. toukokuuta 1905 Pantelimoniksi, jolloin siitä tehtiin myös Mustanmeren laivaston lippulaiva. Sen keulatorpedoputket sekä taistelutasanteet 47 mm tykkeineen poistettiin 1910–1911. Alus osallistui useisiin Mustanmeren laivaston operaatioihin ensimmäisessä maailmansodassa, jonka aikana vuonna 1915 alukselle asennettiin kaksi 76 mm ilmatorjuntatykkiä yläkannelle. Sen loput torpedoputket poistettiin 1916 ja loput 75 mm tykit vuotta myöhemmin. Se sai 13. huhtikuuta 1917 alkuperäisen nimensä ja kuukautta myöhemmin 11. toukokuuta alus nimettiin Boretz za Svoboduksi.
Aluksella nostettiin Ukrainan lippu 1918 ja se joutui saksalaisten käsiin Sevastopolin antautuessa toukokuussa. Marraskuussa alus antautui Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Aluksen konehuoneet tuhottiin 9. huhtikuuta 1919, jotta alueella edenneet punaiset joukot eivät voisi hyödyntää alusta.
Timo Paasolainen
Timo Paasolainen (s. 20. huhtikuuta 1964 Utajärvi) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Paasolainen on Äänekosken Huiman kasvatti. Vuosina 1986–1987 hän edusti III divisioonassa pelannutta Nastolan Nopsaa ja oli yhdeksällä maalilla joukkueensa paras maalintekijä molempina kausina. Vuonna 1988 Paasolainen siirtyi sarjatasoa ylemmäksi II divisioonaan ja Lappeenrannan Palloon, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Vuodet 1990–1995 Paasolainen edusti Joutsenon Kullervoa Ykkösessä ja pelasi kuutena kautena toiseksi korkeimmalla sarjatasolla yhteensä 115 ottelua, tehden kahdeksan maalia. Loppuvuodesta 1993 hän esiintyi kolmesti Maltan Valioliigassa pelanneessa Birkirkara FC:ssä, ollen täten ensimmäinen Maltan sarjoissa pelannut suomalainen. Paasolaisen uran viimeiseksi kaudeksi jäi 1996, jolloin hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa ja pelasi Tampereen Ilveksessä neljä ottelua.
Valmennusuransa Paasolainen aloitti Myllykosken Pallon A-juniorien valmentajana 1997. Seuraavana vuonna hän toimi kaksoisroolissa Juha Malisen apuvalmentajana MyPan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa. Kausina 2000–2003 Paasolainen oli päävalmentajana Ykkösessä pelanneessa Rakuunoissa. Seuraavaksi hän valmensi FC Kuusankoskea kaudella 2005 Kakkosessa. Vuoden 2007 alusta Paasolainen on toiminut PEPO Lappeenrannan valmennuspäällikkönä. Hän toimi myös toistamiseen Myllykosken Pallossa apuvalmentajana 2009–2010. Vuonna 2018 Paasolainen sai sopimuksen Hollantilaisen Fortuna Sittardin B-junioreiden yksilövalmentajana.
Léon Flameng
Léon Flameng (30. huhtikuuta 1877 Pariisi – 2. tammikuuta 1917 Ève) oli ranskalainen ratapyöräilijä ja olympiavoittaja. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän voitti kolme mitalia: kultaa 100 kilometrin kilpailusta, hopeaa 10 kilometriltä ja pronssia sprintistä. Flameng kilpaili myös aika-ajossa, jossa hän oli jaetulla viidennellä sijalla.
Leena Nylander
Leena Nylander (s. 4. tammikuuta 1944 Käkisalmen mlk) on suomalainen taidegraafikko ja videotaiteilija.
Nylander on saanut Pohjois-Karjalan taidetoimikunnan taidepalkinnon vuonna 2004. Debyyttinäyttely oli Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton vuosinäyttely 1970 Hämeenlinnan taidemuseossa.
Aavikkohämähäkit
Aavikkohämähäkit (Sicariidae) on pihtileukahämähäkkeihin kuuluva hämähäkkien heimo. Näillä ruskeilla hämähäkeillä on 6 silmää kolmena parina. Niiden raajat ja vartalo ovat hyvin karvaiset. Aavikkohämähäkit ovat 0,6 - 1,8 cm:n pituisia. Useimmilla lajeilla on viulun muotoinen kuvio selässään.
Aavikkohämähäkit rakentavat tasaisia ja tahmeita verkkoja, joita osa lajeista laajentaa kasvaessaan itse. Naaraat munivat koteloon 30-300 munaa ja säilyttävät koteloa verkon takana. Aavikkohämähäkkien purema voi olla hyvin vaarallinen ja aiheuttaa kuolion.
Ämmänsolmu
thumb|Ämmänsolmu
Ämmänsolmu on solmu, joka syntyy usein vahingossa, kun tarkoitus on solmia merimiessolmu. Se koostuu kahdesta samaan suuntaan solmitusta yksinkertaisesta solmusta. Erona merimiessolmuun on, että päällekkäiset yksinkertaiset solmut on solmittu samaan suuntaan. Solmun tunnistaa siitä, että vapaat päät eivät lähde samaan suuntaan kuin kiinteät päät vaan sojottavat solmusta sivulle päin. Ämmänsolmun muodostavien kahden yksinkertaisen solmun välille ei muodostu puristusvoimaa samalla tavoin kuin merimiessolmussa, jossa samansuuntaisten erisuuntaan kulkevien köydenpäiden välinen kitka saa solmun kiristymään.
Pjotr Svidler
Pjotr Veniaminovitš Svidler (, s. 17. kesäkuuta 1976 Leningrad, Neuvostoliitto) on shakin suurmestari. Svidler on seitsenkertainen shakin Venäjän-mestari (1994, 1995, 1997, 2003, 2008, 2011 ja 2013). Hän saavutti jaetun toisen sijan San Luisin MM-kisoissa vuonna 2005 ja voitti FIDE:n maailmancupin vuonna 2011.
Eleanor Holm
Eleanor G. Holm (6. joulukuuta 1913 – 31. tammikuuta 2004) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa 100 metrin selkäuinnissa vuoden 1932 kesäolympialaisissa.
Pjotr Svidler
Svidler toimi maailmanmestari Vladimir Kramnikin avustajana MM-ottelussa Brissagossa 2004. Hänen roolinsa oli valmistella avauksia, jotka alkavat 1.e4.
Iso-Pyöriä
Iso-Pyöriä on Etelä-Savossa Pertunmaalla Koirakiven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Pjotr Svidler
Svidler voitti Mainzissa 2003 shakki960-lajin maailmanmestaruusottelun Unkarin Péter Lékóa vastaan. Tasainen ottelu päättyi lopulta viimeisen pelin voittaneen Svidlerin voittoon pistein 4½–3½. Pelimuoto tuonnetaan myös nimellä Fischer Random -shakki, ja siinä arvotaan upseereiden sijainti pohjarivillä. Svidler puolusti titteliään kaksi kertaa menestyksellisesti, voittaen Levon Aronianin 2004 ja Zoltán Almásin 2005, kunnes hävisi Aronianille 2006.
Svidler on innokas kriketin seuraaja.
Ernest Wänttinen
Otto Ernst (Ernest) Wänttinen (20. joulukuuta 1871 Viipuri – 17. elokuuta 1922 Jyväskylä) oli suomalainen rehtori, oppikirjojen tekijä ja suomentaja.
Wänttisen vanhemmat olivat kirvesmies Henrik Wänttinen ja Anna Lovisa Sjöblom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 Viipurin lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1894.
Iso-Pyöriä
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,6 metriä mpy.
Ernest Wänttinen
Wänttinen oli pitkään Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä ja toimi valtuuston puheenjohtajana. Hän oli myös jäsenenä muissa kunnallisissa komiteoissa ja johtokunnissa. Wänttinen kuoli 50-vuotiaana Jyväskylän sairashuoneella lyhyen sairauden jälkeen.
Karson Kuhlman
Heinäkuussa 2023 Kuhlman teki vapaana agenttina New York Islandersin kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Tiara
thumb|Kreivitär d’Angoulêmen käyttämä tiara 1800-luvulta näytteillä [[Louvressa.]] Tiara on hieman kruunua muistuttava päässä pidettävä koriste. Se on nykyisin yleensä naisten käyttämä, otsalle tai hiusten päälle sijoitettu puolikruunu, jollaista voidaan kutsua myös diadeemiksi.
Tiara kirkollisena tunnuksena
thumb|Paavillinen tiara [[uusi aika|uudelta ajalta.]]
Tiara on vanha paavillinen tunnus, joka kuului vuosisatojen ajan paavien ja Pyhän Istuimen tunnuksiin. Sen juuret ovat antiikin maailmassa ja alun perin se oli valkeasta kankaasta valmisettu päähine. Tiaran alkuperäinen nimi oli ”camelaucum”, joka saattaa olla peräisin Syyriasta. Paavit kantoivat 500–600-luvuilta lähtien tiaraa vain ”maallisena” päähineenään, ja pitivät liturgian aikana aina piispanmitraa eli hiippaa. Tiara alkoi muistuttaa kruunua kuitenkin vasta myöhäiskeskiajalla.
Viimeinen tiaraa käyttänyt paavi oli Paavali VI, joka lopulta luopui koristeen käytöstä 1960-luvulla. Sen jälkeen paavit eivät ole enää käyttäneet paavillista tiaraa päähineenään, mutta siitä huolimatta tiara säilyi paavin ja Pyhän Istuimen tunnuksena, Pietarin avainten ohella. Paavi Benedictus XVI kuitenkin luopui tiarasta omana tunnuksenaan, ja käytti sen sijaan vaakunassaan piispanmitraa.
Tiara maallisena koristeena
Kuninkaalliset ovat kautta aikojen käyttäneet tunnusmerkkeinään kruunua ja tiaraa, ja yhä nykyäänkin kuninkaalliset juhlivat suurissa tilaisuuksissa yleensä käyttäen joko kruunua tai tiaraa. Esimerkiksi Ruotsin Prinsessa Madeleinen hiuksille on kiinnitetty useimmiten juuri kruunu tai tiara.
Suomessa perinteisen pukeutumisetiketin mukaan tavalliset kansalaiset voivat käyttää kello 18:n jälkeen alkavissa suurissa iltapukujuhlissa (esimerkiksi itsenäisyyspäivän vastaanotto Presidentinlinnassa) kampauksien koristeena pieniä cocktail-hattuja tai hiuskoristeita. Pientä tiaraa voi siis hyvin käyttää hiuskoristeena suurissa juhlissa kuninkaallisten tapaan.
Häissä morsian voi käyttää asuaan täydentävänä koristeena hiuksissaan morsiuskruunua tai tiaraa. Tiaran käyttö hääasusteena onkin nykyisin hyvin yleistä, ja morsiuskruunun käyttö on harvinaistunut.
Naisten kauneuskilpailuissa tiaraa käytetään yleisesti kilpailun voittajan ja niin sanottujen perintöprinsessojen koristeena.
Tiara vai tiaara?
Kirjoitusasut tiara ja tiaara ovat kumpikin hyväksyttyjä. Suomen kielen sanakirjoissa on vanhastaan esiintynyt vain muoto tiaara, mutta nykyään lyhyempi kirjoitusasu on käytössä yleisin. Tiara otettiin mukaan Kielitoimiston sanakirjaan vuonna 2012, ja se esitetään nyt rinnakkain tiaara-muodon kanssa.
Ferdinand II (Sisilia)
Varhaisempi hallitsijakausi
Ferdinand II:n isoisä oli kuningas Ferdinand I. Hänen vanhempansa olivat silloinen kruununprinssi, myöhempi kuningas Frans I ja tämän puoliso, Espanjan prinsessa María Isabel. Ferdinand II tuli hallitsijaksi isänsä kuoltua 8. marraskuuta 1830. Molempain Sisiliain kuningaskunnan sisäiset asiat olivat tuolloin kurjalla tolalla, joten Ferdinand II pyrki heti valtakautensa alussa parantamaan hallintoa, lakeja ja valtionvarojen tilaa. Liberaalit suhtautuivat häneen aluksi toiveikkaasti, sillä hän antoi poliittisille vangeille yleisen armahduksen ja palautti virkoihinsa upseereita, joita oli erotettu tasavaltalaisiksi epäiltyinä. Vähitellen Ferdinand II kuitenkin omaksui yhä autoritaarisemman politiikan, ja alkoi käyttää armeijaa, poliisia, urkkijoita ja sensuuria poliittisen liberalismin tukahduttamiseen. Hän joutui tukahduttamaan useita kapinoita, joista kuuluisin oli niin sanottujen Bandieran veljesten johtama kapina vuonna 1844.
Ferdinand II meni vuonna 1832 naimisiin Sardinian prinsessan Maria Cristinan kanssa ja heille syntyi yksi poika, kruununprinssi ja tuleva kuningas Frans. Kuningatar Maria kuoli vuonna 1836, ja seuraavana vuonna Ferdinand II meni toisen kerran naimisiin Itävallan arkkiherttuatar Theresan kanssa, joka oli arkkiherttua Kaarlen tytär. He saivat yhdeksän poikaa ja neljä tytärtä. Puolison valitseminen vanhoillisesta Itävallasta tulkittiin sekin merkiksi kuninkaan konservatiivisuudesta.
Vuoden 1848 vallankumous
Kun Ferdinandia vastaan oli joulukuussa 1856 tehty murhayritys, hän julisti Napolin piiritystilaan ja vetäytyi Casertaan, jossa vietti viimeiset vuotensa. Hän eristäytyi aiempaa voimakkaammin kansalaisistaan pelätessään uusia henkeensä kohdistuvia salaliittoja. Ferdinand II kuoli vain 49-vuotiaana. Italian yhdistyminen johti koko Molempain Sisiliain kuningaskunnan romahtamiseen seuraavana vuonna.
Sauli (sukunimi)
Sauli on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Tara Singh Varma
pienoiskuva|280px|Tara Singh Varma vuonna 1986.
Tarapatie (Tara) Oedayraj Singh Varma (s. 29. elokuuta 1948) on alankomaalainen poliitikko. Hän syntyi Brittiläisessä Guyanassa ja opiskeli Alankomaille vielä kuuluneessa Surinamessa ennen muuttoaan manner-Alankomaihin. Hänestä tuli muuttonsa jälkeen aktiivinen kommunisti. Hän istui vuosina 1982–1994 Amsterdamin kaupunginvaltuutettuna. Vuoteen 1986 hän edusti kommunistipuoluetta, ja vuosiksi 1986–1990 hänet valittiin kahden vasemmistopuolueen yhteislistalta. Vuosina 1990–1994 hän edusti kaupunginvaltuustossa punavihreää GroenLinks-puoluetta.
Vuonna 1994 Tara Singh Varma tuli valituksi Alankomaiden edustajainhuoneeseen. Hänen toimensa Grenada-komitean rahastonhoitajana herättivät epäilyksiä, mutta hänen ei todettu syyllistyneen mihinkään rikokseen. Hänet valittiin uudelle kaudelle vuoden 1998 vaaleissa.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1981
Kahdennettoista yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut pidettiin 21.–22. helmikuuta 1981 Grenoblessa, Ranskassa. Grenoble oli isännöinyt kisoja jo kerran aikaisemmin vuonna 1972. Kisapaikkana oli Palais de Sports, jonka juoksurata oli 180 metrin mittainen.
Tara Singh Varma
Sairauden teeskentely
Vuonna 2000 Tara Singh Varma väitti sairastuneensa parantumattomaan syöpään. Hänet nähtiin edustajainhuoneessa pyörätuolissa. Kesäkuussa 2001 TV-show Opgelicht?! paljasti, että poliitikko ei kuitenkaan ollut sairastunut. Lisäksi ohjelmassa syytettiin häntä Ninash Foundationille tehtyjen taloudellisten lupauksien rikkomisesta.
Aluksi Tara Singh Varma kiisti kummatkin ohjelmassa esitetyt väitteet. Elokuussa 2001 hän kuitenkin myönsi, ettei sairastanut syöpää. Hän kuitenkin ilmoitti kärsivänsä posttraumaattisesta stressihäiriöstä jouduttuaan äärioikeiston uhkailemaksi ja omistauduttuaan Bijlmermeerin lentoturman uhreille.
Singh Varma pahoitteli tapahtunutta julkisesti ja lopetti uransa politiikassa. Hänellä on tytär.
Aleksander Grajf
Aleksander ”Sašo” Grajf (, s. 25. kesäkuuta 1965 Maribor, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen, uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Grajf edusti vuoteen 1991 asti Jugoslavia ja on kilpaillut myös maastohiihdossa.
Grajf edusti olympialaisissa Jugoslaviaa vuoden 1984 Sarajevon ja vuoden 1988 Calgaryn talviolympialaisissa, lajinaan maastohiihto. Sloveniaa hän edusti vuoden 1992 Albertvillen, vuoden 1998 Naganon ja vuoden 2002 Salt Like Cityn olympialaisissa, lajinaan ampumahiihto. Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin Grajf osallistui vuosina 1988, 1993, 1998, 1999 ja 2001.
Jugoslavian edustaja olympialaisissa
Vuoden 1984 Sarajevon talviolympialaisissa 18-vuotias Grajf edusti Jugoslaviaa maastohiihdossa. Grajf oli Jugoslavian maastohiihtojoukkueen nuorin mies ja koko joukkueen toiseksi nuorin heti 16-vuotiaan naishiihtäjä Andreja Smrekarin jälkeen. Grafj osallistui ainoastaan 15 kilometrin matkalle, ollen lopputuloksissa sijalla 48. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Ruotsin Gunde Svanille neljä minuuttia ja 55, sekuntia. Ivo Čarman oli lopputuloksissa sijalla 35, Dušan Đurišič sijalla 40 ja Jože Klemenčič ei päässyt maaliin. Grajf ei kilpaillut 4 × 10 kilometrin viestijoukkueeseen, vaan hänen paikallaan oli Janež Kršinar.
Costa Rica kesäolympialaisissa 2016
Costa Rica osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kymmenen urheilijaa kuudessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi pikajuoksija Nery Brenes.
Aleksander Grajf
Slovenian edustaja olympialaisissa
Slovenia itsenäistyi Jugoslavian sosialistisesta liittotasavallasta vuonna 1991. Uusi tasavalta osallistui ensimmäistä kertaa itsenäisenä valtiona olympialaisiin vuoden 1992 Albertvillen talviolympialaisissa. Grajf oli vaihtanut lajikseen ampumahiihdon. Olympialaisissa Grajf osallistui jokaiselle matkalla, eli 10 kilometrin sprinttiin, 20 kilometrin kilpailuun sekä 4 × 7,5 kilometrin viestiin. Sprintissä Grajf oli paras sloveeni oltuaan lopputuloksissa sijalla 33. 20 kilometrin kilpailussa hän nosti sijoitustaan 24:ksi, mutta Boštjan Lekan oli häntä parempi oltuaan lopputuloksissa sijalla 21. Viestissä Slovenian joukkue Grajf, Uroš Velepec, Jure Velepec ja Janez Ožbolt sijoittui sijalle 20. Heikommin menestyi ainoastaan Etelä-Korean viestijoukkue.
Grajf kilpaili yhteensä viisissä olympialaisissa, parhaan henkilökohtaisen sijoituksen olleessa sija 24 Albertvillen olympialaisista vuodelta 1992.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa
Grajf kärsi urallaan kaksi vakavaa loukkaantumista, kun hän loukkasi vuonna 1986 vasemman polvensa ja vuonna 1993 oikean kyynärpäänsä.
Yksityiselämä
Grajf on naimaton, ja hän työskentelee Slovenian puolustusvoimissa kouluttajana. Hän asuu synnyinkaupungissaan Mariborissa.
Sofia (kappale)
Sofia on espanjalaisen laulaja-lauluntekijä Álvaro Solerin kappale. Sen julkaisivat Universal Music Group ja Sony Music hänen Eterno Agosto-debyyttistudioalbumin kansainvälisen version kolmantena singlenä 15. huhtikuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Soler, Simon Triebel, Ali Zuckowski, Nadir Khayat ja Jakke Erixson. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan Khayat ja T.I. Jakke.
Kappale oli valtava menestys ensin Italiassa, jossa se pääsi kolmen viikon päästä julkaisustaan singlelistan sekä Airplay-listan kärkeen. Tämän jälkeen kappale on saavuttanut suurta menestystä myös kansainvälisesti, sen päästyä singlelistan kärkeen Belgiassa (Flanderi) ja Sveitsissä sekä viiden parhaan joukkoon Ecuadorissa, Espanjassa, Itävallassa ja Unkarissa. "Sofia" on myynyt julkaisunsa jälkeen Italiassa kahdeksankertaista ja Espanjassa sekä Sveitsissä kaksinkertaista platinaa.
Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Video kuvattiin Kuuban Havannassa.
Henrik Lax
Rolf Henrik Richard Lax (s. 6. toukokuuta 1946 Helsinki) on suomalainen Ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko ja entinen europarlamentaarikko.
Lax toimi kansanedustajana 1987–2004 ja valittiin vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin. Kesäkuussa 2005 RKP valitsi hänet ehdokkaakseen vuoden 2006 presidentinvaaliin. Lax sai vaaleissa 1,6 prosenttia äänistä. Toisella kierroksella hän ilmoitti äänestävänsä Sauli Niinistöä.
Henrik Lax on koulutukseltaan varatuomari ja diplomiekonomi. Hän osaa jonkin verran venäjää. Vuoden 2006 vaalin presidenttiehdokkaista Lax kannatti sekä Nato-jäsenyyttä että yhteistyötä Venäjän kanssa voimakkaammin kuin muut oikeiston ehdokkaat eli Bjarne Kallis ja Sauli Niinistö.
Sisäpoliittisesti Lax kannattaa määrätietoisesti kaksikielisyyden säilyttämistä ja edellyttää myös suomenkielisiltä todellista kaksikielisyyttä.
Lax harrastaa muun muassa purjehdusta.
Granö (Sipoo)
Granö on saari Sipoon edustalla Suomenlahdessa ja kuuluu Sipoon kuntaan.
PRISM (yhtye)
PRISM on japanilainen proge-fuusiojazz-yhtye, jonka perustivat vuonna 1974 basisti Ken Watanabe ja kitaristi Akira Wada. Yhtyeessä on vaikuttanut myös kosketinsoittaja Akira Ishiguro. Yhtye on tyyliltään lähellä samana vuonna Japanissa perustettua fuusioyhtye Casiopeaa.
Granö (Sipoo)
Mantereesta sen erottaa noin kilometrin levyinen salmi. Lännessä Kalkkisaarenselän vastarannalla ovat Vuosaaren sataman lähimmät laiturit, pohjoisessa ovat Karhusaari ja Talosaari, etelän puolella Mölandet.
PRISM (yhtye)
Levytykset
PRISM on levyttänyt yli toistakymmentä levyä, mutta niitä löytyy pääosin pelkästään Aasian markkinoilta, etunenässä Japanista ja Etelä-Koreasta.
Granö (Sipoo)
Historia
Museoviraston mukaan saaren pohjoisosassa on sijainnut 1600-luvulla keskiaikainen kylä. Isoviha tyhjensi kolmen torpan käytössä olleen Granön ja asutus palasi vasta 1700-luvun puolivälissä, kun Östersundomin kartano perusti saareen kaksi torppaa.
Saarelle rakennettiin tiilenpolttamo 1700-luvun loppupuolella (toisen lähteen mukaan 1850-luvulla).
Helsinki osti osan Granön saaresta, sillä saarta kaavailtiin 1970-luvulla Suomen ensimmäisen ydinvoimalaitoksen sijoituspaikaksi. Suunnitelma ei koskaan toteutunut ja valtaosa saaresta on edelleenkin rakentamatonta. Saaren korkein kohta kohoaa noin 30 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Kaavoitus
Granön suunnitteluperiaatteiden mukaan Granön saari on seudullisesti mielenkiintoinen ja vetovoimainen merellinen osa kaupunkirakennetta. Granön saarelle suunnitellaan rakennettavaksi silta ja sitä kehitetään modernina kansanpuistona. Granön saarella mahdollistetaan monipuolinen veneilytoiminta. Granön saarelle osoitettava rakentaminen on luonteeltaan tiivistä kestävän ja energiatehokkaan kehityksen periaatteita toteuttavaa pientalokaupunkia, jonka alustava asukastavoite on 2 000 asukasta. Aluerakennetta suunnitellaan huomioiden saaren erityisyys, mutta maankäytön vaiheittaiseen toteuttamiseen varaudutaan.
Vaikka Granö saari sijaitsee Sipoon kunnan alueella, ei saarta ole liitetty Sipoon saariston ja rannikon osayleiskaava alueeseen. Sipoon lounaisosa liitettiin Helsinkiin 1.1.2009 ja Granön kaavoitus Östersundomin kaavaan, jota kehitetään rajakuntien yhteistyönä.
Kiinteistöt Granön alueella
Saaressa sijaitsee lomakiinteistöjen lisäksi Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen leirintäalue. Helsingin kaupungin omistamien alueiden pinta-ala on noin 30 ha.
Viitteet
60.22917°N, 25.23°W
Pertti Poutiainen
Pertti Kalervo Poutiainen (5. joulukuuta 1952 Helsinki – 11. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen shakinpelaaja. Hän nousi shakkimaailman tietoisuuteen Nizzan shakkiolympialaisissa 1974. Hän oli yksi harvoista suomalaisista, jotka ovat kyenneet kamppailemaan tasaväkisesti maailman eliitin kanssa. Koska shakin suomenmestaruuskilpailuja järjestettiin 1970-luvulla vain joka toinen vuosi, Poutiainen ei ehtinyt lyhyen shakkiuransa aikana mestariksi kuin kahdesti (1974 ja 1976). Vakavat mielenhäiriöt sekä pelillisen täydellisyyden tavoittelu johtivat hänet lopulta itsemurhaan 1978.
Poutiaiselle myönnettiin peliuransa aikana myös kansainvälisen mestarin arvonimi.
Väinö Juusela
Klas Gustaf Väinö Juusela, sukunimi aik. Juslén (18. tammikuuta 1878 Sulkava – 7. syyskuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen koulunjohtaja, köyhäinhoidon ylitarkastaja ja oppikirjojen tekijä.
Juuselan vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Gustaf Basilius Juslén ja Anna Emilia Sofia Lagerblad. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Mikkelin lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1904 ja maisteriksi 1906.
Juusela toimi Lahden kauppakoulun johtajana 1910–1916, köyhäinhoidon ylitarkastajana 1916–1919, SOK:n osuuskauppakoulun johtajana 1919–1920 ja Maalaiskuntien liiton kunnallistoimiston johtajana vuodesta 1921 alkaen.
Luettelo televisiosarjan Pulmuset jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Pulmuset jaksoista.
Misamis Occidental
Aiheesta muualla
8.33333°N, 123.7°W
Vickers
Vickers voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Ystävyyden silta (Brasilia–Paraguay)
thumb|Valtionraja sillankaiteessa. Ystävyyden silta on Paranájoen ylittävä kaarisilta, joka yhdistää Foz do Iguaçun (Brasilia) ja Ciudad del Esten (Paraguay) kaupungit.
Silta on 552,4 metriä pitkä ja rakennettiin vuosina 1960–1965.
Lähteet
thumb|left|400px|Ystävyyden silta
Viktor Kortšnoi
Viktor Lvovitš Kortšnoi (Ви́ктор Льво́вич Корчно́й; 23. maaliskuuta 1931 Leningrad, Neuvostoliitto – 6. kesäkuuta 2016 Wohlen, Aargau, Sveitsi ) oli shakin suurmestari. Häntä pidetään yleisesti vahvimpana pelaajana, josta ei tullut maailmanmestaria. Korkeasta iästään huolimatta hän pelasi aktiivisesti turnauksissa vuoden 2012 lopulle asti.
Kortšnoi voitti Neuvostoliiton shakkimestaruuden neljä kertaa vuosien 1960–1970 välillä. Vuonna 1974 hän pelasi MM-ehdokasottelun Anatoli Karpovia vastaan. Karpov voitti ottelun pistein 12,5–11,5. Tätä voidaan pitää Kortšnoin ensimmäisenä otteluna maailmanmestaruudesta, sillä Bobby Fischerin kieltäydyttyä pelaamasta Karpovista tuli maailmanmestari vuonna 1975 ilman loppuottelua. Vuonna 1976 Kortšnoi loikkasi länteen pelattuaan kansainvälisessä shakkiturnauksessa Amsterdamissa. Sittemmin hän asui Alankomaissa, Länsi-Saksassa ja vuodesta 1978 lähtien Sveitsissä, jota hän edusti. Kortšnoi pelasi maailmanmestaruusottelun Karpovin kanssa 1978. Kuten vuonna 1974, Karpov pääsi kolmen pisteen johtoon mutta Kortšnoi tasoitti tilanteen. Ottelu päättyi niukimmalla erolla voitoin 6–5 Karpovin voittoon. Vuoden 1981 MM-ottelun Karpov voitti vakuuttavammin voitoin 6–2.
Syyskuussa 2006 Kortšnoi voitti senioreiden maailmanmestaruuden.
Vuoden 2012 lopulla Kortšnoi sairastui aivoverenkiertohäiriöön. Hän kuitenkin toipui ja pelasi maaliskuussa 2014 kahden pelin näytösottelun suurmestari Wolfgang Uhlmannia vastaan, voittaen molemmat pelit. Kortšnoi kuoli 85-vuotiaana Wohlenissa Sveitsin Aargaun kantonissa 6. kesäkuuta 2016.
Kongon demokraattinen tasavalta kesäolympialaisissa 2016
Kongon demokraattinen tasavalta osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti neljä urheilijaa kolmessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi taekwondoin Rosa Keleku.
Souvarit
Souvarit on rovaniemeläinen iskelmäyhtye, jonka kokoonpanoon kuuluvat Lasse Hoikka (laulu), Pasi Alakurtti (rummut), Marko Jolkkonen (harmonikka, laulu, koskettimet), Jouni Ruokamo (koskettimet, laulu) sekä Pauli Ruuskanen (basso, kitara, laulu). Orkesteri on perustettu vuonna 1978 ja nykyisellä kokoonpanolla Souvarit-yhtye on soittanut vuodesta 2019.
Yhtye on tuttu esimerkiksi iskelmähitistään "Kuin Havajilla", "Sinisenä lintuna" ja Pariiseja sekä "Sininen huivi"-nimisestä valssista. Yhtye on myös saanut vuosien varrella esimerkiksi Kullervo Linna -palkinnon, parhaan tanssiorkesterin tittelin Suomen parhaat -ohjelmassa ja oman nimilaatan Rovaniemelle.
Parkland
Parkland on kaupunki Yhdysvaltain Floridan osavaltion Browardin piirikunnassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 23 962. Parkland on osa Miamin metropolialuetta, jossa asui vuonna 2015 arviolta 6 012 331 ihmistä. Parkland tunnetaan kaavoituslaeistaan, joiden tarkoituksena on suojata kaupungin "puistomaista" luonnetta. Parklandissa ei ollut kauppoja tai liikennevaloja ennen 1990-luvun puoliväliä ja 2000-luvun alkua, jolloin rakennettiin suuria naapuruston rakennuksia (Heron Bay ja Parkland Island).
Parklandin koordinaatit ovat 26 ° 18′55 ″ N 80 ° 14′26 ″ W. Yhdysvaltojen väestölaskentatoimiston mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 12,8 neliökilometriä (33,2 km2), josta 12,3 neliökilometriä (31,9 km2) on maata ja 0,50 neliökilometriä (1,3 km2) (3,97%) vettä. Parklandin pohjoinen raja on samanlainen kuin Browardin ja Palm Beachin kreivikuntien välinen raja. Länsi-Boca Raton, joka on jäsentämätön Palm Beach Countyn alue, joka ulottuu länteen Boca Ratonin kaupunginrajoista, sijaitsee pohjoisessa. Coconut Creek sijaitsee itään, Coral Springs sijaitsee etelään ja länteen rajoittavat Everglades. Vuodesta 2010 lähtien kaupungissa on ollut 8 292 kotitaloutta, joista 7,4% oli tyhjiä. Vuonna 2000 kaupungin väestö jakautui seuraavasti: 35,1 prosenttia alle 18-vuotiaita, 4,3 prosenttia 18–24-vuotiaita, 32,8 prosenttia 25–44-vuotiaita, 24,0 prosenttia 45–64-vuotiaita ja 3,8 prosenttia 65-vuotiaita tai vanhempia. Mediaani-ikä oli 36 vuotta. Jokaista 100 naista kohden oli 99,0 urosta. Jokaista yli 18-vuotiasta 100 naista kohden oli 93,7 miestä.
Vuoden 2016 arvion mukaan kaupungin kotitalouden mediaanitulot olivat 131 340 dollaria ja arvioitu keskimääräinen talon arvo oli 596 212 dollaria. Miesten mediaanitulot olivat 103 942 dollaria, kun taas naisilla se oli 81 425 dollaria. Kaupungin tulot henkeä kohti olivat 56 793 dollaria. Noin 2,0% perheistä ja 0,4% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella, mukaan lukien 3,2% alle 18-vuotiaista eikä kukaan yli 65-vuotiaista.
Kaijanlampi (Pertunmaa, Koirakivi)
Kaijanlampi on Etelä-Savossa Pertunmaalla Koirakiven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,4 metriä mpy.
Silmäkiitäjä
Sinisilmäkiitäjä, aikaisemmalta nimeltään silmäkiitäjä, (Smerinthus ocellata) on keskikokoinen kiitäjäperhoslaji. Se on yleinen eteläisessä Suomessa ja sitä voi tavata aina Oulun korkeudelle asti. Perhonen on saanut nimensä takasiipien näyttävien, sinisten silmätäplien vuoksi.
Koko ja ulkonäkö
Kiitäjille tyypilliseen tapaan silmäkiitäjän molemmat sukupuolet ovat samannäköiset, mutta naaraat ovat hieman koiraita kookkaampia. Etusiivet ovat pohjaväriltään ruskeanharmaat ja niissä on tummanruskeaa kuviointia. Värityksen sävy vaihtelee yksilöittäin. Sisempi poikkijuova tekee mutkan siiven ulkoreunaa kohti ja siiven kärjessä on vaalea juova. Takasiivet ovat kellertävät ja tyvestään punaiset. Siiven keskellä on suuri, sininen, mustareunainen silmätäplä. Lepäävän perhosen takasiipien etureuna ulottuu hieman etusiiven etureunan etupuolelle rikkoen perhosen hahmon vaikeammin hahmotettavaksi. Lepäävän perhosen takaruumis on taivutettuna ylöspäin, mikä rikkoo hahmoa myös tehokkaasti. Ruumis on tukeva ja väriltään harmaa. Keskiruumiin selkäpuoli on leveälti tummanruskea. Siipiväli on koiraalla 67–83 mm ja naaraalla 76–95 mm jolloin naaraat ovat selvästi koiraita kookkaampia.
Toukka on väriltään vihreä, hivenen sinertävänsävyinen ja kauttaaltaan vaaleiden nystyjen peittämä. Sen kyljillä on vaaleita vinojuovia ja peräpäässä on turkoosinsininen piikki. Täysikokoinen toukka on 60–80 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika
Levinneisyydeltään eurooppalainen, yleinen laji. Levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Etelä-Skandinaviaan, Iraniin ja Altaivuorille. Espanjassa ja Portugalissa lajia tavataan vain paikoittain etelässä. Suomessa silmäkiitäjää tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa. Aikuiset perhoset lentävät öisin yhtenä sukupolvena toukokuun lopulta heinäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat
Parittelu alkaa yöllä jatkuu seuraavaan iltaan saakka. Koiras roikkuu koko ajan naaraan peräpäästä pää alaspäin. Parittelun päätyttyä naaras aloittaa munimisen heti ja munii 150–200 munaa yksittäin tai pareittain ravintokasvien lehdille. Naaras kuolee heti saatuaan munimisen päätökseen muutamaa yötä myöhemmin. Munat kuoriutuvat parin viikon kuluttua ja pienet toukat elävät melko liikkumattomina oksilla. Toukka on aktiivinen öisin ja syö usein lähes kaikki lehdet siltä oksalta, jolla se oleskelee. Päivät se lepää sfinksiä muistuttavassa asennossa lehtien alapuolella. Toukka on täysikasvuinen elokuun loppupuolella, jolloin se kaivautuu maahan ja koteloituu. Laji talvehtii kotelona muutaman senttimetrin syvyydessä maan alla. Joinakin vuosina loiset voivat hävittää huomattavan suuren osan toukista.
Ravintokasvi
Ravinnokseen toukka nauttii useiden lehtipuiden kuten pajujen (Salix), koivujen (Betula), tuomen (Prunus padus) ja omenapuiden (Malus domestica) lehtiä.
Olavi Kaskisuo
Olavi Kaskisuo (s. 1942 ) on suomalainen lehtivalokuvaaja, joka tunnetaan julkisuuden henkilöitä esittävistä valokuvistaan 1960–1980-lukujen aikakauslehdissä.
Olavi Kaskisuo oli keskeisiä hahmoja suomalaisen julkkiskulttuurin syntymisessä aikana, jolloin muun muassa iskelmälaulajia, televisiokasvoja ja poliitikkoja alettiin järjestelmällisesti seurata herkullisten jutunaiheiden toivossa. Toinen, Kaskisuon suosima tapa oli sopia kohdehenkilön kanssa etukäteen jutusta ja siihen liittyvistä kuvista. Kaskisuon ideoimia julkisuustemppuja olivat muun muassa laulaja Kristianin tekaistu itsemurha ja riippuminen ristillä, laulaja Salomonin lavastettu hukkuminen sekä Anita Hirvosen ja Harri Piitulaisen häät, jotka myytiin yksinoikeudella Kaskisuon edustamalle lehdelle. Uusia poptähtiä synnytettiin viemällä nuori laulaja Monsieur Mossen ehostettavaksi ja puettavaksi ja sitten Kaskisuon kuvattavaksi jossain erikoisessa paikassa. Monsieur Mosse myös vinkkasi Kaskisuota jutunaiheista työssään kuulemien juorujen perusteella.
Kaskisuo tunnettiin Dannyn ja muiden D-Tuotannon artistien vakiokuvaajana jopa niin, että muilla kuvaajilla oli vaikeuksia päästä heitä kuvaamaan. Tästä hyvästä Suomen lehtikuvaajat valitsivat Dannyn ”Vuoden sitruuna 1968” -palkinnon saajaksi, ironisena tunnustuksena tämän ”ponnisteluista lehtikuvaajain työn vaikeuttamiseksi”.
1960-luvun loppupuolella Kaskisuo oli mukana seitsemän lehtikuvaajan perustamassa Finnseven-osuuskunnassa, jolla oli yhteinen studio ja kuvatoimisto. Finnsevenin muut jäsenet olivat C. G. Hagström, Timo Kirves, Aulis Nyqvist, Kristian Runeberg ja Seppo Saves sekä vuoden verran Caj Bremer, jonka tilalle tuli Martti Brandt.
Vuonna 2006 Nina af Enehjelm koosti Kaskisuon valokuvista ja tarinoista kirjan Poppareita, sankareita ja kaunottaria: Olavi Kaskisuo ja Suomen julkkishistorian villit vuodet (Minerva 2006).
M1 Abrams
M1 Abrams on General Dynamicsin valmistama Yhdysvaltain maavoimien ja merijalkaväen ensisijainen taistelupanssarivaunu, joka otettiin palveluskäyttöön vuonna 1980. Sitä pidetään yleisesti yhtenä nykyajan luotettavimmista ja kehittyneimmistä panssarivaunuista, ja siitä on olemassa kolme pääaseen, panssaroinnin ja tekniikan osalta toisistaan poikkeavaa mallia: M1, M1A1 ja M1A2.
Asejärjestelmät
M1 Abramsin alkuperäiset mallit oli aseistettu brittiläisen Royal Ordnance Factoriesin valmistamalla, rihlatulla 105 millin Royal Ordnance L7 -panssarivaunukanuunalla, joka Yhdysvaltain asevoimissa tunnetaan koodinimellä M68A1. M1 Abramseissa käytetyt Royal Ordnance L7:t valmistettiin Yhdysvalloissa Royal Ordnance Factoriesilta hankitulla lisenssillä, ja vaikka ase oli oman aikansa kenties kehittynein panssarivaunukanuuna, se oli Abramsin tullessa palveluskäyttöön vanhentunut verrattuna muiden, ei-yhdysvaltalaisten uusien panssarivaunujen pääaseisiin.
Yhdysvaltain maavoimien päätöksestä Abramsille alettiin suunnitella uuden, nykyaikaisen panssarivaunukanuunan hankkimista. Yhdysvaltain armeija lopulta teki sopimuksen saksalaisen puolustustarvikeyritys Rheinmetall AG:n kanssa, ja Royal Ordnance L7:n korvasi Rheinmetallin suunnittelema ja valmistama, 120 millin sileäputkinen panssarivaunukanuuna Rheinmetall L44, joka Yhdysvaltain asevoimissa tunnetaan koodinimellä M256. Rheinmetal L44 on manuaalisesti ladattava, minkä vuoksi Abramsien miehistöön kuuluu neljä jäsentä.
Päätykin ohella M1 Abramsin aseistukseen kuuluu myös kolme jalkaväen torjuntaan tarkoitettua konekivääriä: kaksi 7,62 millin M240-konekivääriä ja yksi Browning M2HB-konekivääri. Yksi M240-konekivääri on asennettu panssarivaunun tykkitornin päälle, ja toisella voidaan tulittaa vaunun sisältä. Vaunussa on myös M250-savukranaattilaukaisin, jonka avulla voidaan hätätilanteessa laukaista savukranaatteja, joiden luoman tiheän savuverhon turvin Abrams voi yrittää vetäytyä taistelukentältä. Abramsin sisällä säilytetään M16-rynnäkkökiväärejä ja M4-karbiineja siltä varalta, että miehistönjäsenet joutuisivat poistumaan vaunusta taisteluvyöhykkeellä. Vaunun miehistönjäsenet on aseistettu Yhdysvaltain armeijan käyttämillä M9-pistooleilla.
Abramsin aseistusta tukemaan on vaunun varustukseen suunniteltu elektronista laitteistoa. Vaunun pääase on varustettu sähköisellä laukaisujärjestelmällä ja puoliautomaattisella lukolla. Abramsin ammunnanhallintajärjestelmä on digitaalinen, ja siihen kuuluu muiden muassa ammunnanhallintatietokone, laseretäisyysmittari, lämpökameratähtäin ja erityyppisiä sensoreita. Vaunussa on myös GPS-paikannusjärjestelmä, nykyaikainen valonvahvistinlaitteisto ja kuusi 360 asteen kulmassa pyörivää tähystysperiskooppia.
Panssarointi
pienoiskuva|vasen|M1A2-mallia varten suunnittelun TUSK-panssarointisarjan esittely. M1 Abramsit on päällystetty terästä ja keraamia yhdistelevistä päällekkäisistä kerroksista valmistusta komposiittipanssarista, joka on suunniteltu vaimentamaan vaunuun kohdistuvan iskun kineettistä energiaan niin, että kerrokset pysäyttäisivät vaunua kohti laukaistun ammuksen. Abramsin komposiittipanssari koostuu sekä kovista ja jäykistä että pehmeistä ja taipuisista materiaaleista, minkä ansiosta vaunu kykenee selviytymään vaurioitta mahdollisimman erilaisten panssarintorjunta-aseiden osumista.
Yhdysvaltain omassa käytössä olevissa vaunoissa on uraani- ja keraamilevyistä valmistettu panssarointi (ns. Heavy Armor), kun taas vientiversioissa on heikompi EAP (Export Armor Package) -panssarointi.
Abramsissa on panssarinläpäisevien sirpaleiden varalta ohut kevlar-kerros, ja joukkotuhoaseiden muodostaman uhan vuoksi vaunu on myös suojattu radioaktiiviselta säteilyltä ja taistelukaasuilta. Vaunun voisi käytännössä päällystää komposiittipanssarin ohella myös reaktiivipanssarielementtejä, mutta tätä ei ole ikinä tehty taistelutilanteissa, koska asiantuntijoiden ja sotilasharjoitusten perusteella reaktiivipanssarielementit lisäisivät vaunun painoa liikaa.
Abramsin panssaroinnin kehittäminen aloitettiin kylmän sodan loppuvuosina Länsi-Saksassa, missä Abramseja säilytettiin yhdysvaltalaisissa sotilastukikohdissa mahdollisen Neuvostoliiton hyökkäyksen varalta. Länsisaksalaiset Abramsit päällystettiin ylimääräisellä lisäpanssaroinnilla, jotta ne olisivat olleet mahdollisimman kestäviä ja tehokkaita neuvostoliittolaisia taistelupanssarivaunuja vastaan. Kylmän sodan päättyminen ja Neuvostoliiton romahtaminen kuitenkin osoittivat yhdysvaltalaisten toimet turhiksi, mutta myöhemmin operaatio Aavikkomyrskyn aikana Irakiin lähetyt Abramsit päällystettiin köyhdytetystä uraanista valmistetulla panssaroinnilla. Yhdysvaltalaisten taistelukokemukset Persianlahdelta osoittivat, että panssarointinsa ansiosta M1 Abrams kykenee säilymään toimintakykyisenä huolimatta siitä, että joutuivat usein tulitaisteluihin vihollisajoneuvojen kanssa.
Moottorijärjestelmä
M1 Abramsin voimanlähde on 1 500 hevosvoiman tehoinen Lycoming Textron AGT-1500 -kaasuturbiinimoottori, jonka ansiosta vaunun huippunopeus on 67,2 kilometriä tunnissa. Vaikka moottori onkin Lycoming Enginesin suunnittelema ja valmistama, nykyisin sitä valmistaa lisenssin hankkinut Honeywell. Moottorin polttoaineena voidaan käyttää bensiiniä, dieseliä tai kerosiinia; Yhdysvaltain armeija käyttää yleisesti JP-8-merkkistä (Jet Propellant 8) Naton suihkukoneiden kerosiinia, koska sen hinta on alhainen eikä se leimahda helposti liekkeihin, mikä taas parantaa vaunun miehistönjäsenten turvallisuutta. Vaunussa on myös Allison X-1100-3B -automaattivaihteisto, jossa on neljä vaihdetta eteen ja kaksi taakse. Abramsin toimintamatka ulottuu 424 kilometriin.
Muuta
Arvioiden mukaan Abrams-vaunun eri versioita on valmistettu yhteensä 8 800 kappaletta, joista Yhdysvaltain armeijalla on käytössä 7 620. Yhdysvaltain merijalkaväellä vaunuja on käytössä 403, Egyptillä 555, Saudi-Arabialla 315 ja Kuwaitilla 218. Näiden ohella Egypti on tilannut edelleen 200 uutta vaunua ja Australia 59 käytettyä vaunua Yhdysvalloista. Irak on tilannut 140 vaunua, ja pyrkii 700 Abrams-vaunun kokonaismäärään. Vaunuja on myös kokeiltu muiden muassa Etelä-Koreassa, Kreikassa, Ruotsissa ja Saksassa, missä niitä ei ole kuitenkaan otettu maiden asevoimien käyttöön. Yhden Abramsin valmistushinta on vaunumallista riippuen noin 2 350 000–4 300 000 Yhdysvaltain dollaria.
Abramseja voidaan kuljettaa Lockheed C-5 Galaxy - ja Boeing C-17 Globemaster III -kuljetuslentokoneiden kyydissä. Lennon aikana vaunuja voidaan tankata ja huoltaa, niin että koneen laskeutuessa ne ovat täysin taisteluvalmiita. Molempien koneiden kuljetuskapasiteetti kuitenkin rajoittaa niiden mahdollistamia kuljetusmahdollisuuksia, minkä vuoksi suurin osa Persianlahden sotaan osallistuneista Abramseista toimitettiin Saudi-Arabiaan ja Irakiin ilmakuljetusten sijasta rahtilaivoilla.
Henri Delaborde
Henri Delaborde oli ranskalainen miekkailija, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisissa florettiturnaukseen. Delaborden hävittyä turnauksessa kaksi otteluansa kolmesta, hän sijoittui toiseksi viimeiseksi omassa karsintaryhmässään. Hänen karsintaryhmässään oli yhteensä neljä miekkailijaa. Koko turnauksessa hän sijoittui jaetulle viidennelle sijalle.