cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tähti
Massiivisimmat tähdet
Massiivisen tähden tiivistyminen pysähtyy jälleen hetkeksi ytimen kuumentuessa pisteeseen, jossa hiiliytimet pystyvät fuusioitumaan magnesiumytimiksi. Magnesiumydin voi hajota usealla tavalla tuottaen monia reaktiotuotteita, kuten neonia, happea ja kalsiumia. Nämä reaktiotuotteet ovat tärkeitä myöhemmille ydinreaktioille. Hiilen loputtua ytimestä tähden on jälleen tiivistyttävä ja kuumennuttava. Ytimessä happi ja neon fuusioituu edelleen piiksi, rikiksi ja yhä raskaammiksi alkuaineiksi. Loppuvaiheissaan massiiviset tähdet koostuvatkin useista sisäkkäisistä eri alkuaineiden kuorista, joissa tapahtuu erilaisia reaktioita.
Tähden energiantuotanto perustuu siihen, että ydinten fuusioituminen raskaimmiksi ytimiksi vapauttaa energiaa vastustamaan painovoiman aiheuttamaa kokoonpuristumista. Vapautuvan energian määrä laskee kohti raskaampia alkuaineita, minkä takia heliumin loputtua tapahtuvat myöhemmät ydinreaktiovaiheet kestävät suhteellisen vähän aikaa. Ydinreaktioiden sarja päättyy, kun merkittävä osa tähden ytimestä koostuu raudasta, sillä raudan fuusioituminen raskaammiksi alkuaineiksi, kuten hopeaksi ja kullaksi, ei enää vapauta energiaa, vaan vaatii sitä. Rautaytimen tiheys on noin 1010 g/cm3 ja lämpötila yli miljardi astetta. Uusien ydinreaktioiden puutteessa ydin alkaa luhistua kasaan oman painovoimansa vaikutuksesta.
Luhistuvan ytimen tiheydeksi saattaa kasvaa sekunnissa lähes 1014 g/cm3. Kohonnut lämpötila tuhoaa rautaytimet alkutekijöihinsä protoneiksi ja neutroneiksi. Myös vapaat elektronit ja protonit yhdistyvät tuottaen neutroneja ja neutriinoja. Luhistuvan neutroniytimen saavuttaessa maksimitiheytensä se usein ponnahtaa takaisin aiheuttaen suunnattoman shokkiaallon. Tähti päättää kehityksensä räjähtämällä valtavana supernovana, jossa tähden uloimmat osat sinkoutuvat avaruuteen. Räjähdys levittää tähden aiemmin tuottamia alkuaineita avaruuteen, ja itse räjähdyksessä syntyy myös rautaa raskaampia alkuaineita, kuten hopeaa, kultaa ja uraania. Tähden massasta riippuen se saattaa tuhoutua räjähdyksessä kokonaan tai luhistua, kunnes jäänteeksi jää äärimmäisen tiheä neutronitähti, tähden neutroneista koostuva ydin. Äärimmäisen massiivisten tähtien luhistumisprosessi supernovan aikana ei välttämättä pääty ollenkaan painovoiman yliotteen takia, ja ne romahtavat mustiksi aukoiksi, kappaleiksi, joista edes valo ei pysty pakenemaan.
Etäisyydet, määrä ja jakauma
thumb|250px|[[Hubble-avaruusteleskooppi|Hubble-avaruusteleskoopin kuvaa Jousimiehen tähdistön suunnalta, läheltä Linnunradan keskusta.]] Paljain silmin yötaivaalta on havaittavissa noin 2500 tähteä edellyttäen, että tarkkailijan näkökyky on virheetön ja havainto-olosuhteet ovat erinomaiset. Kaikki paljain silmin nähtävissä olevat tähdet kuuluvat kotigalaksiimme Linnunrataan, ja useimmat niistä näkyvät pistemäisinä tehokkaimmillakin kaukoputkilla.
Yalen yliopiston tutkijoiden vuonna 2010 julkaisemien havaintojen perusteella havaittavassa maailmankaikkeudessa arvioitiin olevan noin 300 000 triljoonaa (3 × 1023) tähteä. Tarkan arvion tekemiseksi olisi kuitenkin tunnettava muuttujia, joista emme vielä ole varmoja, esimerkiksi maailmankaikkeuden galaksien määrä.
Aurinkoa lähin vieras tähti on nimeltään Proxima Centauri, ja se sijaitsee noin 4,24 valovuoden päässä.
Lähitähtien etäisyyksiä voidaan määrittää parallaksimenetelmällä. Menetelmässä tähden sijainti määritetään mahdollisimman tarkasti puolen vuoden välein (eli Maan ollessa vastakkaisilla puolilla Aurinkoa). Näiden kahden havaintopisteen väli on noin 300 miljoonaa kilometriä, mikä on riittävän pitkä välimatka tähden sijainnin muutoksen määrittämiseen. Suurin muutos tähden sijainnissa on sen vuotuinen parallaksi, ja tähden etäisyys voidaan laskea tavallisilla trigonometrisillä kaavoilla suorakulmaisesta kolmiosta, jossa vuotuinen parallaksi on kulman suuruus. Parallaksi mitataan taustatähtiä, jotka ovat niin kaukana, että niiden oma parallaksi on merkityksetön, vastaan. Menetelmä ei kuitenkaan toimi luotettavasti kauempana kuin 100–200 pc (330–650 vv) päässä oleviin tähtiin, ja niiden etäisyyden mittaamiseen on käytettävä epäsuoria menetelmiä, joista suuri osa hyödyntää lähitähdistä saatuja parallaksiarvoja.
Kaksoistähdet ja tähtijoukot
Yksittäisten tähtien lisäksi on olemassa kahdesta tai useammasta tähdestä koostuvia tähtijärjestelmiä. Yksinkertaisin tällainen järjestelmä on kaksoistähti, jossa kaksi tähteä kiertää toisiaan yhteisen massakeskipisteen ympäri. Kolmoistähdet ja suuremmat tähtikokonaisuudet esiintyvät yleensä jonkinlaisena hierarkiana kaksoistähtien pareja. Kaikista suurimpia gravitaationaalisesti toisiinsa sitoutuneiden tähtien ryhmiä kutsutaan tähtijoukoiksi.
Warriors of the World
Warriors of the World on heavy metal -yhtye Manowarin albumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2002.
Tähti
Kaksoistähdet ja tähtijoukot
Noin 80 % massiivisista O- ja B-luokan tähdistä arvioidaan olevan osana gravitaationaalisesti sitoutunutta kahden tai useamman tähden järjestelmää. Punaisista kääpiöistä kuitenkin vain 25 % arvioidaan olevan vastaavasti sitoutuneita. Koska punaiset kääpiöt ovat yleisimpiä tähtiä, on todennäköistä, että suurin osa Linnunradan tähdistä esiintyy yksittäisinä.
Warriors of the World
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 26, ja nousi seuraavalla listaviikollaan sijalle 17.
Tähti
Energian tuotanto
thumb|200px|left|Protoni-protoniketju thumb|200px|left|Hiili-typpi-happi-sykli Tähtien sisällä oleva aine on korkeasta paineesta johtuen erittäin kuumaa, ja sen atomit liikkuvat erittäin suurella nopeudella ja törmäilevät jatkuvasti. Olomuodoltaan aine on plasmaa, jossa jatkuva säteilypommitus ja atomien törmäykset ovat ionisoineet sähköisesti neutraalit atomit erillisiksi negatiivisesti varautuneiksi elektroneiksi ja positiivisesti varautuneiksi atomiytimiksi.
Tähtien energianlähde on fuusioreaktio, jossa kevyemmät atomiytimet yhtyvät raskaammiksi ytimiksi. Matalassa lämpötilassa tätä ei tapahdu johtuen positiivisesti varautuneiden ydinten sähköisestä poistovoimasta. Tähtien ydinten kuumuudessa suurella nopeudella tapahtuvissa törmäyksissä tämä on kuitenkin mahdollista kvanttimekaanisen tunneloitumisen avulla. Tapahtumassa ydin tunneloituu toisen ytimen ”sähköisen suojamuurin” läpi, vaikkei sen energia siihen riittäisikään. Tällöin tapahtuman hallitsevaksi vuorovaikutukseksi tulee vahva ydinvoima, joka vetää ytimiä toisiinsa huomattavasti sähköistä poistovoimaa voimakkaammin.
Jos tähden massa on Aurinkoa vähintään puolitoista kertaa suurempi, sen sisäosat saavuttavat noin 20 miljoonan asteen lämpötilan. Tällöin merkittäväksi energiantuotantomuodoksi nousee hiili-typpi-happi-sykli eli lyhyemmin hiilisykli. Kuten protoni-protoni-ketjussakin, myös tässä reaktiosarjassa vety-ytimet yhtyvät heliumytimiksi. Reaktion katalyytteinä kuitenkin toimivat hiili- happi- ja typpiytimet, joiden kokonaismäärä ei kuitenkaan reaktiossa muutu.
Kaikista massiivisimmissa tähdissä voi tapahtua myös uusia fuusioreaktioita, joissa syntyy yhä massiivisempia alkuaineita aina rautaan asti.
Energian siirtyminen
thumb|right|250px|Energian siirtyminen pinnalle erimassaisissa tähdissä. Vasemmalla matalamassainen [[punainen kääpiö, keskellä auringon kaltainen keltainen kääpiö ja oikealla massiivinen sinivalkoinen tähti.]] Fuusioreaktiossa syntyneen lyhytaaltoisen röntgen- ja gammasäteilyn siirtyminen tähden pinnalle kestää kauan, sillä säteilyn fotoneja pommitetaan jatkuvasti muilla hiukkasilla. Tämä muuttaa säteilyn aallonpituutta, kunnes tähden pinnalla suurin osa siitä on noin näkyvän valon kaltaista. Säteilyn siirtymistapa tähden pinnalle riippuu tähden massasta.
Pienimassaisissa, Aurinkoa viileämmissä tähdissä energian siirtyminen pinnalle on hitaampaa kuin muissa tähdissä. Säteily liikkuu viileän aineen läpi hitaammin kuin sitä ehtii fuusioreaktiossa syntyä. Aine tähtien sisällä siis kuumenee. Kuumeneva aine virtaa hiljalleen kohti tähden pintaa ja kuljettaa säteilyä mukanaan. Tätä energiansiirtymistapaa kutsutaan konvektioksi.
Auringon kaltaisten tähtien sisäosissa lyhytaaltoinen säteily pääsee etenemään melko vapaasti kohti pintaa. Pintaa kohti aine kuitenkin viilenee, ja lähempänä pintää säteilyn siirtymistapa muuttuu pieniä, viileitä tähtiä muistuttaviksi konvektiovirtauksiksi.
Massiivisten ja kuumien tähtien sisäosissä energiantuotto on niin voimakasta, että pelkkä säteily pystyisi kuljettamaan riittävästi energiaa kohti pintaa. Näinpä massiivisten tähtien sisäosissa on usein konvektiovirtauksia. Ulommissa kerroksissa energia pystyy jälleen virtaamaan vapaasti, sillä säteily on jakaantunut tarpeeksi laajalle alueelle edetäkseen ilman konvektiota. Osat ovat silti tarpeeksi kuumia säteilyn vapaaseen kulkuun.
Massa ja koko
Tähden massa on mahdollista selvittää havainnoimalla sen painovoimakentän vaikutusta muihin lähellä oleviin kohteisiin. Menetelmää on helppo soveltaa kaksoistähtiin, joissa kaksi tähteä kiertää yhteistä massakeskipistettä. Kun tähtien kiertoaika ja etäisyys selvitetään, niiden massat voidaan laskea. Yksittäisen tähden massan selvittäminen on äärimmäisen vaikeaa, mutta siitä on mahdollista esittää luotettava arvio vertaamalla tähden paikkaa HR-kaaviossa kaksoistähtiin, joiden massa tunnetaan. HR-kaaviossa samalla paikalla olevien tähtien massa on yleensä hyvin samankaltainen.
Tähdeksi määriteltävän kohteen massan alaraja on noin 0,08 Auringon massaa, sillä sitä pienemmät kohteet eivät pysty käynnistämään heliumin fuusiota ytimessään, ja ovat siten ruskeita kääpiöitä (jota voi pitää tietynlaisena harmaana alueena tähtien ja kaasujättiläisten välillä). Pienin tunnettu tähti, jonka tiedetään fuusioivan heliumia, on 2MASS J0523-1403, jonka massan arvioidaan osuvan juuri edellä määritetylle rajalle. Avoimista tähtijoukoista tehtyjen havaintojen perusteella tähtien massan ylärajan taas arvioidaan olevan noin 150 Auringon massaa, sillä ei tunneta tähtiä, joiden massa olisi luotettavasti tätä rajaa korkeampi. R136a-nimisessä tähtijoukon ytimessä tiedetään olevan joitakin tämän massarajan ylittäviä tähtiä, mutta pidetään mahdollisena, että ne olisivat syntyneet kahden massiivisen kaksoistähtikomponentin törmäyksessä.
Myös tähden halkaisijan selvittäminen on vaikeaa johtuen niiden todella suuresta etäisyydestä Maahan. Suurimmilla teleskoopeilla on mahdollista saada lähimpiä tähtiä näkymään kiekkoina, mutta tällöinkin ilmakehän aiheuttamat häiriöt tekevät mittaukset käytännössä mahdottomaksi. Niinpä mittaamiseen käytetään interferometria. Vain joidenkin satojen tähtien halkaisija on onnistuttu mittaamaan.
Tähtien halkaisijat vaihtelevat halkaisijaltaan 10–20 kilometrin kokoisista neutronitähdistä ja noin Maan kokoisista valkoisista kääpiöistä jopa tuhat kertaa Auringon halkaisijaa suurempiin ylijättiläistähtiin. Tällä hetkellä suurin tunnettu tähti on UY Scuti, jonka halkaisijaksi on arvioitu 1708 ± 192 Auringon halkaisijaa.
Lämpötila
Tähden pintalämpötila voidaan arvioida sen värin perusteella. Mitä suurempi osa tähden säteilystä on lyhytaaltoista, sitä korkeampi on tähden lämpötila. Esimerkiksi Aurinko, jonka pintalämpötila on noin 6000 K, säteilee suurimman osan energiastaan näkyvänä valona ja näkyy keltaisena. Aurinkoa kuumemmat tähdet näyttävät sinisen sävyisiltä, viileämmät tähdet oransseilta tai punaisilta. Kaikista viileimmät ja kuumimmat tähdet voivat säteillä suurimman osan energiastaan infrapuna- tai ultraviolettisäteilynä. Määrittämällä tähden kahden eri aallonpituuden magnitudiero saadaan sen väri-indeksi, mitä voidaan käyttää pintalämpötilan likimääräiseen arvioimiseen.
Tähtien pintalämpötilat vaihtelevat vain noin 2 600 kelvinistä yli 33 000 kelviniin. Tähtien ytimet ovat paljon niiden pintaa kuumempia, usein kymmeniä miljoonia asteita. Punaisten jättiläisten pinta on auringonkaltaisten tähtien pintaa viileämpi, vaikka niiden ytimet ovat huomattavasti kuumempia.
Koostumus
Keskimääräinen tähti koostuu pääasiassa vedystä. Seuraavaksi yleisin alkuaine on helium, ja muita, raskaampia alkuaineita on vain muutama prosentti. Esimerkiksi Auringon koostumus on 70,68% vetyä, 27,43% heliumia ja 1,89% raskaampia aineita. Tähden iästä saadaan siis vihjeitä sen kemiallisesta koostumuksesta, sillä raskaammat alkuaineet yleistyvät tähtienvälisessä avaruudessa sitä mukaa, kun tähtisukupolvia kuolee räjähdyksissä. Enemmän raskaita alkuaineita sisältävät tähdet kuuluvat siis vanhempiin tähtisukupolviin. Osuutta kutsutaan metallipitoisuudeksi.
Vuonna 2005 julkaistun tutkimuksen mukaan tähden korkeampi metallipitoisuus korreloi sitä kiertävien eksoplaneettojen kanssa.
Tähtien kemiallisesta koostumuksesta voi saada tietoa analysoimalla niiden spektrissä esiintyviä, tietyille alkuaineille ominaisia absorptio- ja emissioviivoja. Absorptioviivat syntyvät, kun tähden pintakerrosten atomit imevät sen syvemmistä kerroksista tulevasta valosta niille ominaisia aallonpituuksia. Emissioviivoja esiintyy pääasiassa kuumempien tähtien spektreissä, ja ne taas syntyvät, kun pintakerrosten atomien virittyneet elektronit putoavat alemmille energiatasoille.
Ikä
Suurin osa tähdistä on noin 1–10 miljardin vuoden ikäisiä. Vanhin tunnettu tähti on nimeltään HD 140283 (lempinimeltään ”Metusalah-tähti”). Tähden iäksi on määritetty sen etäisyydestä, koostumuksesta, kirkkaudesta ja rakenteesta päätellen noin 14,5 miljardia vuotta, mikä olisi kauemmin kuin maailmankaikkeuden nykyinen ikä (13,8 miljardia vuotta). Tämä ei kuitenkaan ole ristiriidassa alkuräjähdysteorian kanssa, sillä mittauksen epävarmuus on ±800 miljoonaa vuotta. Tähden todellinen ikä voisi siis olla noin sata miljoonaa vuotta maailmankaikkeuden ikää vähemmän.
Pienemmät tähdet elävät pidempään kuin suuremmat tähdet, sillä ne käyttävät vetypolttoainettaan säästeliäämmin. Suurimpien tähtien elinikä voi olla vain joitakin miljoonia vuosia, kun taas pienimmät tähdet voivat elää jopa biljoonia vuosia.
Huomautukset
<references group="Huom"/>
Valmet
Valmet Oyj on suomalainen suuryritys, jolla on noin 17 000 työntekijää yli kolmessakymmenessä maassa. Valmetin asiakkaita ovat suuret sellu-, paperi- ja energiayhtiöt, joille se toimittaa teknologiaa, automaatiota ja palveluita. Yhtiö kehittää myös uusia biojalostusprosesseja, joilla edistetään biomassaan perustuvien raaka-aineiden tehokasta käyttöä.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Espoossa ja sen osakkeet noteerataan Helsingin pörssissä. Vuonna 2021 Valmet oli liikevaihdoltaan Suomen 21. suurin yritys.
Historia
thumb|250px|Valmetin valmistama sähkömoottorijunayksikkö Sm1 Valmet, valtion entinen asetehdas ja entinen valtionyhtiö, on kokenut monta muodonmuutosta. Valmetin taustalla on yli 200 vuoden teollisuushistoria.
Valmet on valmistanut pitkän historiansa aikana muun muassa aseita, laivoja, kiskokalustoja, lentokoneita, autoja, paperikoneita, maa- ja metsätalouskoneita, instrumentteja ja talonrakennuksen laitteita.
Valmetin juuret
Valmetin juuret ulottuvat pisimmillään 1750-luvulle. Helsingin edustalla sijaitsevassa Viaporin (Suomenlinnan) linnoituksessa toimi tuolloin pieni allastelakka, joka päätyi 1900-luvulla Suomen valtion omistukseen ja osaksi Valmetia. Tamfelt, teknisten tekstiilien toimittaja, perustettiin vuonna 1797.
Valmetissa on myös useita yrityksiä, jotka on perustettu 1800-luvulla. Karlstads Mekaniska Werkstad (KMW) aloitti toimintansa Ruotsissa vuonna 1865. Beloit Corporation aloitti 1858 valimotoiminnan Beloitin kaupungissa Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa ja Sunds Bruk, Sunds Defibrator Industries Ab:n edeltäjä, perustettiin Ruotsissa vuonna 1868.
Valmet 1951–1998
Yhtiömuodoksi tuli vuonna 1951 osakeyhtiö ja nimeksi Valmet Oy. Entisissä asetehtaissa alettiin valmistaa muun muassa hammaslääkärintuoleja, trukkeja, paperikoneita ja Terhi-perämoottoreita. Samana vuonna Valmet aloitti paperikoneiden valmistuksen entisellä tykkitehtaallaan Rautpohjassa. Ensimmäinen paperikone toimitettiin vuonna 1953. Kansainvälisesti merkittäväksi paperikonevalmistajaksi Valmet kohosi 1960-luvun puolivälissä toimittaessaan useita koneita maailman johtaviin paperiteollisuusmaihin. Vuonna 1961 Valmet oli Suomen kuudenneksi suurin yhtiö ja sillä oli 8 841 työntekijää.
1970- ja 1980-luvuilla Valmet valmisti muun muassa laivoja, lentokoneita, rynnäkkökivääreitä, vetureita ja traktoreita, mutta vähitellen Valmet alkoi keskittyä paperikoneisiin ja niihin liittyvään teknologiaan. Vuonna 1988 Valmetilla oli 17 405 työntekijää.
Metso 1999–2013
Vuonna 1999 Valmet yhdistyi Rauma Oy:n kanssa, ja syntyi Metso Oy.
Paperikoneista tuli Metson yksi liiketoiminta-alue. Vuonna 2000 Metso osti paperikonevalmistaja Beloit Corporationin huolto- ja varaosatoiminnot.
Joulukuussa 2006 Metso osti norjalaisen Aker Kvaerner ASA:n Pulping- ja Power -liiketoiminnot. Marraskuussa 2009 Metso kertoi ostaneensa Tamfelt Oyj:n.
Vuoteen 2008 mennessä paperikoneiden kysyntä alkoi hiipua. Aiemmin liiketoiminnan arvo oli ollut yli miljardi euroa vuodessa. Syynä pudotukseen oli paperin kulutuksen lasku länsimaissa, joissa esimerkiksi uutisia alettiin enenevissä määrin lukea digitaalisesti paperin sijaan.
Finanssikriisi oli kasvattanut voimakkaasti verkkokaupan määrää, mikä kasvatti myös pahvista tehtyjen pakkauslaatikoiden kysyntää. Pakkauskartonkia valmistettiin koneilla, jotka olivat merkittävästi edullisempia kuin paperikoneet ja joiden laatuvaatimukset olivat paljon matalammalla. Liiketoiminta ei ollut kovin houkuttelevaa, mutta siitä huolimatta yhtiö päätti panostaa kartonkiin. Se alkoi suunnitella aivan uudenlaista kartonkikonetta.
Vuonna 2011 markkinoille tuotiin Opticoncept M -kartonkikone. Kone erosi aiemmista koneista esimerkiksi siinä, että asiakas saattoi valita siihen osat, jotka voitiin yhdistää toisiinsa Lego-palikoiden tapaan. Tämä tehosti ja yksinkertaisti koneiden suunnittelua.
Lokakuussa 2013 ylimääräinen yhtiökokous päätti jakaa Metso Oyj:n kahdeksi erilliseksi pörssiyhtiöksi; Metsoksi ja Valmetiksi. Jakautuminen tapahtui 31.12.2013, jolloin Kaivos ja maarakennus sekä Automaatio -liiketoiminnoista muodostui Metso Oyj.
Valmet 2014–2019
Vuonna 2017 Valmetilla oli Suomessa 4 600 työntekijää, joista 1 300 työskenteli valmistavassa tuotannossa, esimerkiksi hitsaajina.
Alkuvuonna 2019 Valmet osti pohjoisamerikkalaisen, 650 henkilöä työllistäneen GL&V-yhtiön. GL&V oli sellu- ja paperiteollisuuden teknologia- ja palvelutoimittaja, eli se esimerkiksi toimitti uutta teknologiaa metsäteollisuudelle, uusi metsäteollisuuden koneita ja myi varaosia sellu- ja paperiteollisuudelle. Toukokuussa Valmet osti yhdysvaltalaisen J&L Fiber ­Services -yrityksen, joka työllisti noin 100 henkilöä Winconsinin osavaltiossa. J&L valmisti matalasakeusjauhinteriä, jota käytetään sellun ja paperin valmistuksessa. Molemmista yhtiöistä tuli osa Valmetin palveluliiketoimintaa. Syyskuussa 2019 Valmet kertoi rakentavansa uuden kuituteknologialaitoksen Sundsvallin kuntaan Ruotsiin. Koelaitoksen tavoitteena on vahvistaa bioenergian, biopolttoaineiden ja biokemikaalien tutkimus- ja kehitystyötä. Laitoksessa on muun muassa uusi BioTracTM-pilottilaitteisto, jossa käytetään Valmetin DNA -ohjausjärjestelmää. Paperi-, kartonki- ja pehmopaperikoneiden yhteenlaskettu liikevaihto oli miljardi euroa. Perinteisten paperikoneiden osuus oli noin kymmenen prosenttia, eli vuositasolla 1–2 paperikonetta. Vuoteen 2013 verrattuna yhtiön liikevaihto oli kasvanut lähes 40 prosenttia ja sen liiketulos oli kuusinkertaistunut.
Valmet 2020–
Tammikuussa 2021 Valmet kertoi toimittavansa ruotsalaisen Renewcellin tehtaille laitteistoja, joilla voidaan valmistaa liukosellua kierrätysvaatteista ja -tekstiileistä. Toukokuussa Valmet kertoi toimittavansa selluloosasta tekstiilikuitua tekevälle Spinnovalle kuivausteknologiaa. Valmetin tekstiiliteollisuudelle valmistamille laitteistoille on kysyntää Euroopassa, sillä EU-maissa käytöstä poistettavien tekstiilien keräys kierrätykseen on järjestettävä vuoteen 2025 mennessä. Valmet oli kehittänyt kierrätysteknologiaa Renewcellin kanssa vuosia ja rakensi sen kanssa pilottilaitoksen sekä tehtaan Sundsvalliin. Heinäkuussa 2021 Valmet ja Neles sopivat yhdistymisestä. Neleksen omistajat saivat 18,8 prosenttia yhdistyvästä yhtiöstä. Yhtiöiden synergioita myynnissä pidettiin suurina. Neleksen avulla haluttiin kasvattaa myyntiä automaatiojärjestelmissä, mutta sen tuotteita haluttiin myydä myös paperiteollisuudelle.
Neles fuusioitui Valmetiin huhtikuussa 2022 ja siitä tuli Valmetin viides liiketoimintalinja, Virtauksensäätö. Yhtiöissä oli useita johtajia ja työntekijöitä, jotka tunsivat toisensa Metso-ajoilta. Yhdistymisen jälkeen yrityksessä oli 17 000 työntekijää, joista 3 000 tuli Neleksestä.
Organisaatio
Vuonna 2015 Valmetin päätuotantopaikat olivat Jyväskylän Rautpohjassa, Ruotsin Karlstadissa ja Sundsvallissa ja Kiinan Xianissa ja Shanghaissa. Rautpohjassa suunniteltiin paperi- ja kartonkikoneita, valmistettiin avainkomponentteja kuten perälaatikoita ja avainteloja sekä koottiin Eurooppaan meneviä konetoimituksia.
Vuonna 2019 Valmetin suurin yksittäinen tuotantolaitos oli Jyväskylän Rautpohjassa.
Vuonna 2020 Valmetilla oli 13 600 työntekijää, joista Suomessa 5 200. Yhtiön tuotekehitys oli keskittynyt Suomeen ja Ruotsiin.
Johto
Kesällä 2022 Valmetin johtoryhmään kuuluivat toimitusjohtaja Pasi Laineen lisäksi Katri Hokkanen, Bertel Karlstedt, Julia Macharey, Aki Niemi, Petri Paukkunen, Sami Riekkola, Anu Salonsaari-Posti, Vesa Simola, Simo Sääskilahti, Celso Tacla, Jukka Tiitinen, Jari Vähäpesola ja Xiangdong Zhu.
Valmetin hallitukseen kuuluu 5–8 varsinaista jäsentä. Kesällä 2022 hallitukseen kuuluivat hallituksen puheenjohtaja Mikael Mäkinen, hallituksen varapuheenjohtaja Jaakko Eskola ja Pekka Kemppainen, Monika Maurer, Eriikka Söderström, Aaro Cantell, Anu Hämäläinen, Per Lindberg sekä henkilöstön edustajana Juha Pöllänen.
Omistajat
Valmetin suurimmat rekisteröidyt osakkeenomistajat 30. huhtikuuta 2023 olivat:
Yhteistyökumppaneita
Valmetin, Fortumin ja VTT:n yhteisessä bioöljyprojektissa kaupallistettiin integroitu pyrolyysiteknologia, jolla voidaan tuottaa uusiutuvaa bioöljyä korvaamaan teollisuuden lämmitysöljyä. Jatkoprojektissa Valmet ja Fortum kehittivät teknologiaa, jolla voidaan tuottaa lignoselluloosaperäisiä polttoaineita, kuten liikennepolttoaineita tai bionesteitä. Ne tekivät yhteistyötä ruotsalaisen öljynjalostajan Preemin kanssa.
Liiketoiminta
Vuonna 2019 maailmassa oli 3 800 sellu- ja paperitehdasta ja niistä yli puolet on Valmetin asiakkaita.
Valmetin liiketoimintaan kuuluu viisi liiketoimintalinjaa: Palvelut, Paperit, Sellu ja Energia, Automaatiojärjestelmät ja Virtauksensäätö.
Automaatiojärjestelmät-liiketoiminta valmistaa toiminnanohjausjärjestelmiä, joilla ohjataan muun muassa sellu- ja paperitehtaita. Järjestelmiä voi käyttää myös mobiilisti. Valmetin automaatiojärjestelmillä voidaan ohjata tehtaiden toimintaa, esimerkiksi paperikoneiden venttiilejä. Yksikön asiakkaat toimivat paperi-, sellu- ja energiateollisuuden lisäksi esimerkiksi meijereissä, öljynjalostamoissa, kaasuterminaaleissa ja risteilyaluksissa. Tuotevalikoimaan kuuluu myös teollista prosessia analysoivia kamerajärjestelmiä ja skannereita sekä risteily- ja rahtialusten automaatiolaitteistoja.
Yksikön suurimpiin asiakkaisiin kuuluu Royal Caribbean Cruises, yksi maailman suurimmista risteilyvarustamoista. Valmet toimittaa aluksiin automaatiotilauksia, joilla katetaan laivan järjestelmät koneistosta ilmanvaihtoon. Rahtialuksiin se toimittaa rikkipesureita ja niihin liittyviä järjestelmiä.
Valmetin laadunhallintaratkaisu on nimeltään Valmet IQ.
Valmetin automaatiotoimintojen pääkonttori sijaitsee Tampereen Härmälässä. Valmetilla on kahdeksan suorituskykykeskusta, joissa se palvelee etänä teollisuusasiakkaidensa tuotantoa. Keskuksissa analysoidaan esimerkiksi asiakasyritysten paperi- ja kartonkikonetuotantolinjoilta kerättyä dataa, jonka perusteella heille voidaan tarjota etätukea ja erilaisia teollisen internetin sovelluksia ja palveluita.
Palvelut-liiketoiminta on Valmetin suurin liiketoimintalinja, esimerkiksi vuonna 2019 sen osuus Valmetin liikevaihdosta oli yli kolmannes. Se tarjoaa asiakkailleen koneiden kunnossapitoa, etähallintaa, varaosia ja kulutusosia.
Paperit-liiketoimintalinjan asiakkaille toimitetaan paperi- ja kartonkikoneita ja vanhojen koneiden uudistuksia. Asiakkaat valmistavat kartongista, pehmopaperista ja paperista esimerkiksi pakkauksia, nenäliinoja, käsipyyhkeitä, WC-paperia ja kirjoitus- ja painopaperia.
Valmet valmistaa paperi- ja kartonkikoneita. Se on toimittanut esimerkiksi saksalaiselle Palmille kartonkikoneen, joka valmistaa aaltopahvin pintamateriaalia 12 metriä leveälle rullalle minuutissa kahden kilometrin verran.
Sellu ja Energia -liiketoimintalinja tekee kokonaisia sellutehtaita sekä biomassaa tai lajiteltua jätettä polttavia kattiloita. Liiketoimintaan kuuluu muun muassa biomassan muunnosteknologiat.
LignoBoostin avulla voidaan tuottaa uusiutuvaa ligniiniin perustuvaa raaka-ainepohjaa esimerkiksi biokemikaaleille, komposiiteille, liikennepolttoaineille, teknisiin hiiliin, liimoihin sekä hiilikuituihin. Valmetin LignoBoost-teknologian kehitti alun perin Ruotsissa toimivat tutkimuslaitos Innventia ja Chalmersin teknillinen yliopisto Göteborgissa. Vuonna 2008 teknologia hankittiin Valmetille ja sen kehittämistä jatkettiin. LignoBoost on ligniininerotuslaitos, joka integroidaan sellutehtaan kylkeen erottelemaan ligniiniä mustalipeästä. LignoBoosteja on toimitettu esimerkiksi Stora Ensolle ja amerikkalaiselle Domtarille, joka otti sen käyttöön ensimmäisenä.
Hajala
Hajala on kylä ja kyläkeskus Salon Halikossa lähellä Paimion rajaa. Kylä on muodostanut useiden muiden kylien kanssa Hajalan taajaman. Tämän maatalousvaltaisen kylän läpi kulkevat rautatie ja Kuninkaantie. Kylän pohjoispuolella kulkee moottoritie E18, josta on liittymä nro 12 Hajalaan. Kylän itäosaa halkoo Purilanjoki. Kylässä on oma koulu, urheilukenttä, pururata, uimapaikka Myllytyry (myllypato, vanha myllylampi), päiväkoti sekä nuorille oma nuorisotila Kerhola.
Valmet
Liiketoiminta
Valmetilla on muitakin bioteknologiaratkaisuja, kuten biohiili, ratkaisuja toisen sukupolven bioetanolin valmistukseen, pyrolyysiöljy sekä biomassan suora ja epäsuora kaasutus.
Hajala
Pitkäportaassa sijaitsee 1700-luvulta peräisin oleva Fredrik Strömbergin perustama Trömperin kestikievari, joka toimii nykyisin osana Salon historiallista museota. Kesäisin kestikievarimuseo on avoinna tilauksesta.
Valmet
Liiketoiminta
Virtauksensäätö (entinen Neles) on erikoistunut metsä-, öljy- ja kaasuteollisuuden käyttämiin venttiileihin ja niiden ohjaimiin.
Hajala
Vuonna 2020 Hajala valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
Historiaa
Hajalan taajama alkoi kasvaa ja kehittyä 1900-luvun alussa Halikon keskustaksi. Kylään rakennettiin paljon omakotitaloja. Toiminnallinen osuustoiminta virisi kylässä välittömästi osuustoimintalain voimaantulon jälkeen. Asutus sijoittui Kuninkaantien varrelle etenkin kylän länsiosaan.
Hajalan kylän kultakautta olivat 1940–1970-luvut. Vuonna 1960 Hajalan rautatieasema lakkautettiin ja vähitellen rautavalimo (Rauman valu), meijeri, kylän kaupat, pankki ja posti myös lopetettiin. Hajalaan (Saarimäen kylään) perustettiin vuonna 1909 koulu, joka on edelleen toiminnassa alakouluna (Hajalan koulu). Kylän talousalueella Ruskan kylässä oli myös Ruskan koulu (Pyhäloukkaan kansakoulu), joka toimi vuoteen 1971 asti (nykyisin yksityiskotina). Kylässä oli aikoinaan myös Työväentalo, joka purettiin 60-luvulla, sekä talkoilla rakennettu seurojentalo Vuorela (Osakeyhtiö Hajalan Vuorela), joka on nykyisin yksityiskotina.
Hajalan kyläyhdistys on perustettu 22.1.2006 Hajalan kylätoimikunnan tilalle.
Arvo Jantunen
Arvo Johannes Jantunen (29. huhtikuuta 1929 Viipuri – 20. heinäkuuta 2018 Tampere) oli suomalainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja -tuomari. Hän oli myös maajoukkuetason käsipalloilija ja pääsarjatason jalkapalloilija ja pesäpalloilija.
Hajala
Historiaa
Entinen Halikon kunnan lakkauttama vanhainkoti (Kunnalliskoti, nykyisin Vire-koti) on saanut uusia asukkaita uusien omistajien myötä. Alueella on vanha Hajalan Kartanon puinen päärakennus. Salon kaupunginhallitus päätti sittemmin myydä kartanon päärakennuksen yksityiselle yritykselle 20 000 eurolla.
Kylään on rakennettu viime aikoina myös uusia omakotitaloja.
Arvo Jantunen
Jantunen edusti koko koripalloilijanuransa ajan Tampereen Pyrintöä, joka vuonna 2014 nosti kattoon Jantusen pelipaidan. Pyrinnössä Jantunen voitti seuran historian ensimmäisen miesten koripallon SM-mitalin vuonna 1958. Hän on edelleen Pyrinnön pääsarjahistorian runkosarjan pelaajatilastoissa kuudentena tehdyissä pisteissä ja seitsemäntenä pelatuissa otteluissa. Suomen maajoukkueessa Jantunen pelasi 50 maaottelua ja kuului maan turnauskokoonpanoihin vuosien 1957, 1959 ja 1961 EM-kilpailuissa. Jantunen toimi myös koripallovalmentajana Pyrinnössä ja Suomen maajoukkueessa sekä kansainvälisen tason koripallotuomarina ollen muun muassa Suomen EM-kilpailuissa 1967 Tampereella pelattujen ottelujen tuomarien ja toimitsijoiden ylivalvoja.
Käsipallossa Jantuselle kertyi viisi maaottelua, yksi Suomen mestaruus ja yksi SM-hopea. Pesäpallossa hän pelasi miesten SM-sarjassa kolme kautta ja jalkapallossa yhden kauden. Lisäksi voimistelunopettajana työskennellyt Jantunen harrasti jääpalloa, pöytätennistä ja keilailua.
Hajala
Kaavoitus ja yhdyskuntatekniikka
70-luvun "sofy"-projektin tuloksena kylään laadittiin kyläsuunnitelma ja kyläkaava, joka ei kuitenkaan koskaan saanut lainvoimaa. Halikon kunta käynnisti uuden kaavatyön Hajalassa vuonna 2005. Uusi karttatyön vaatima ilmakuvaus suoritettiin keväällä 2006. Kuntaliitoksen vuoksi kaavoitus jäi kesken. Vuonna 2011 kylä pääsi osalliseksi toiminnallisen kyläsuunnittelun ja kyläkaavoituksen projektiin (Salon seudun koheesio- ja kilpailukykyohjelma eli KOKO).
Arvo Jantunen
Seurajoukkueura
Jantunen syntyi Viipurissa vuonna 1929 ja eli siellä ensimmäisen vuosikymmenensä harrastaen myös urheilua. Sotien vuoksi ja Suomen menetettyä Viipurin Jantusen perhe muutti Tampereelle, missä hän alkoi aluksi pelata jalkapalloa. Oppikoulussa ensimmäisellä luokalla ollessaan Jantunen kiinnostui koripallosta, vaikka laji oli Tampereella tuolloin hyvin vaatimattomissa kantimissa: välineitä ei ollut, ja kesällä koripalloa ei pelattu. Jantunen opiskeli Tampereen lyseon lukiossa ja valmistui ylioppilaaksi vuonna 1950 sekä voimistelunopettajaksi vuonna 1954. Työuransa hän aloitti vuonna 1955.
186 senttimetriä pitkä "Jantsa" Jantunen edusti Tampereen Pyrintöä Koripalloliiton mestaruussarjassa vuosina 1949–1952 ja miesten SM-sarjassa vuosina 1952–1966. Hän teki pääsarjassa Pyrinnölle 3 668 pistettä, millä hän on edelleen joukkueen historian parhaiden korintekijöiden joukossa. SM-sarjakauden 1958 päätteeksi Pyrintö ja joukkueen hopeakauden ratkaisupelaaja Jantunen saavuttivat ensimmäisen miesten SM-mitaliansa, hopean, Kotkan Työväen Palloilijoiden jälkeen.
Hajala
Kaavoitus ja yhdyskuntatekniikka
Hajalaa on kaavailtu paikallisjunaliikenteen yhdeksi pysäkiksi raideosuuden Turku–Salo varrella. Pysäkki olisi sääsuojalla varustettu pysähdyslaituri, joka olisi varustettu infotaululla, valaisimilla sekä pyörä- ja autopysäköintialueella.
Arvo Jantunen
Maajoukkue
Jantuselle kirjattiin ensimmäinen maaottelu Suomen miesten maajoukkueessa 13. marraskuuta 1954. Vastassa oli Ruotsi, jota vastaan Jantunen myös seuraavan vuoden marraskuussa teki ensimmäiset kaksi pistettään maajoukkueessa. Vuonna 1957 Jantunen kuului Suomen kokoonpanoon Bulgarian EM-kilpailuissa, missä hän ei tehnyt pisteitä Suomen alkulohko-otteluissa. Suomi voitti alkulohkossaan Belgian mutta hävisi Unkarille ja Romanialle ja joutui alempaan jatkosarjaan, missä se voitti viisi seitsemästä ottelustaan sijoittuen lopputuloksissa 11:nneksi. Jantunen onnistui korinteossa otteluissa Länsi-Saksaa, Italiaa ja Skotlantia vastaan.
Turkin EM-kilpailuissa 1959 Jantusen edustama Suomi hävisi kaikki kolme alkulohko-otteluaan Jantusen onnistuessa korinteossa Puolaa ja Espanjaa vastaan. Jatkosarjassa Suomi voitti yhden ja hävisi yhden ottelun, samoin sijoitussarjassa, missä Jantunen ylsi pisteille sekä Itä-Saksaa että Turkkia vastaan. Suomi sijoittui Turkissa 13:nneksi. Vuoden 1959 maaotteluissa Ruotsia ja Itä-Saksaa, samoin Ruotsia vastaan vuotta myöhemmin, Jantunen heitti 11 pistettä, maajoukkueuransa ennätyksen.
Hajala
Kaavoitus ja yhdyskuntatekniikka
Hajalassa on Salon läntisin moottoritieliittymä.
Arvo Jantunen
Maajoukkue
Jantunen oli kolmannen kerran mukana EM-kilpailuissa Jugoslaviassa 1961, missä Suomi hävisi kummankin ottelunsa alkulohkossa. Jatkosarjassa Jantunen teki Englantia vastaan neljä pistettä ja otti kymmenen levypalloa. Kreikkaa vastaan hän kirjautti vastaavasti 6/6-lukemat. Lopuissa otteluissaan Suomi hävisi Espanjalle, voitti Alankomaat ja hävisi jälleen Espanjalle, ja lopputuloksissa maa oli 14:s. Jantusen maajoukkueura pelaajana päättyi Jugoslavian EM-turnaukseen: yhteensä hän pelasi maajoukkueessa vuosina 1954–1961 50 ottelua 3,2 pisteen keskiarvolla.
Hajala
Vesihuolto
Kylässä on yksi kunnallinen vesilaitos, joka tuottaa puhdasta vettä muutamalle kymmenelle yksityistaloudelle.
Arvo Jantunen
Koripallotuomarina ja -valmentajana
Jantunen aloitti vuonna 1954 työn Suomen Koripalloliiton tuomari- ja pelaajakouluttajana. Pyrinnössä hän valmensi pelaamisen ohella vuosina 1963–1965. Hän toimi Suomen maajoukkueen apuvalmentajana vuonna 1963. Kansainvälisen erotuomaritutkinnon Jantunen suoritti vuonna 1965, ja hän toimi tuomarina useissa sadoissa otteluissa. Suomen EM-kilpailuissa 1967 hän toimi Tampereella pelattujen ottelujen tuomarien ja toimitsijoiden ylivalvojana. Suomen Koripalloliiton kultainen ansiomerkki myönnettiin Jantuselle vuonna 1961.
Muut lajit
Käsipallossa Jantunen pelasi Suomen maajoukkueessa viidessä maaottelussa. Hän saavutti Suomen joukkueessa akateemisten PM-kilpailujen hopeaa vuonna 1953. Seuratasolla Jantunen voitti Unionissa Suomen mestaruuden vuonna 1959 ja SM-hopeaa Tampereen Ilveksessä vuonna 1954.
Hajala
Vesihuolto
Kylän taloudet ottavat pääsääntöisesti vetensä porakaivoista. Jätevesijärjestelmät ovat kaikki kiinteistökohtaisia.
Arvo Jantunen
Muut lajit
Pesäpallossa Jantunen pelasi Tampereen Pyrinnössä kolmen kauden ajan SM-sarjaa lähinnä lukkarina. Kaudella 1954 Pyrintö sijoittui erittäin tasaisessa SM-sarjassa viidenneksi samoin pistein hopeamitalistijoukkueen kanssa.
Agnès Varda
Agnès Varda ([aɲɛs varda], alk. Arlette Varda, 30. toukokuuta 1928 Ixelles, Belgia – 29. maaliskuuta 2019 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen elokuvantekijä, joka ohjasi ja käsikirjoitti sekä pitkiä fiktioelokuvia, dokumenttielokuvia että lyhytelokuvia. Hän sai César-palkinnon ja oli ehdolla muun muassa Cannesin Kultaisen palmun, Berliinin Kultaisen karhun ja parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkinnon voittajaksi.
Arvo Jantunen
Muut lajit
Jalkapallossa Jantunen pelasi Suomensarjaa ja Ilves-Kissoissa kaudella 1951 Mestaruussarjaa. Jantusen lajivalikoimaan kuuluivat myös jääpallo ja pöytätennis sekä keilailu, joissa hän saavutti M-luokan.
Hajala
Vesihuolto
Kunnallisen vesihuollon rakentaminen aloitetaan loppukesästä 2015. Hanketta vie eteenpäin Hajalan vesiosuuskunta.
Osuustoiminta
Kylään alkoi 1900-luvulla kehittyä paljon palveluita, ja hajalalaiset hyödynsivät ensimmäisten joukossa vuonna 1901 voimaan tullutta osuustoimintalakia. Kylään perustettiin Hajalan osuuskauppa 1903, Hajalan osuusmeijeri 1905 ja Osuuskassa 1926. Jälkimmäinen kehittyi Hajalan osuuspankiksi.
Tuomiokirkkosilta
Tuomiokirkkosilta on Turussa sijaitseva Aurajoen ylittävä silta. Sillalta luoteeseen johtaa Aninkaistenkatu, kaakkoon Uudenmaankatu. Tuomiokirkkosilta ylittää Aurajoen lähellä Tuomiokirkkoa. Silta valmistui vuonna 1899.
Aiemmat puusillat
Turussa oli vuosisatoja vain yksi silta joen yli. Ensimmäinen maininta sillasta on vuodelta 1414 Turun tuomiokirkon mustakirjassa. Aurajoen puiset sillat on vuosisatojen mittaan korjattu ja rakennettu moneen kertaan. Ennen Turun paloa 1827 silta sijaitsi Vähätorin kohdalla. Palaneen sillan tilapäiseksi korvaajaksi rakennettiin puinen paalusilta, nimensä mukaisesti puisten paalujen varassa oleva silta. Uusi pysyvä puusilta, Tuomiokirkkosilta, rakennettiin parisataa metriä tilapäisestä paalusillasta ylävirtaan eli nykyisen sillan paikkeille. Puinen Tuomiokirkkosilta valmistui 1831. Toisen lähteen mukaan palaneen sillan tilapäiseksi korvaajaksi rakennettiin Aurakadun ja Kristiinankadun puoliväliin proomusilta, ensimmäinen Auransilta.
Hajala
Halikon suojeluskunta
Halikon Suojeluskunnan perustava kokous pidettiin Saarimäen kansakoululla elokuussa 1917. Kokous oli kutsuttu koolle Maataloustuottajain yhdistyksen perustamista varten. Kokous valitsi ensimmäiseksi päälliköksi Toivo Niemisen (myöh. Louko).
Tuomiokirkkosilta
Nykyinen terässilta
Turun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1894 hankkia puusillan tilalle uuden sillan, kaksikaarisen rautaristikkosillan. Silta tilattiin tarjouskilpailun perusteella saksalaiselta yhtiöltä. Mutta vuonna 1897 valtuusto määräsikin, että silta on rakennettava yksikaarisena. Kaksinivelinen kaarisilta valmistui 1899.
Valmistumisensa jälkeen silta on kuitenkin kokenut niin lukuisia muutoksia, että se on oikeastaan rakennettu uudelleen. Huomattava muutos oli, kun vuosina 1951-1956 siltaa levennettiin molemmin puolin, yhteensä 14 metriä ja siitä tuli 6-kaistainen, aiemmin kaistoja oli 4. Muutoksen suunnittelivat arkkitehti Erik Bryggman ja professori Herman Ossian Hannelius. Lopputuloksena oleva nykyinen Tuomiokirkkosilta on tyypiltään teräksinen, 1-aukkoinen kaarisilta, jonka kaari on kolmenivelinen. Kaaren jännemitta on 39,5 m, aukko 37 m ja sillan hyötyleveys on 25,9 m. Sillan kokonaispituus on 39,5 m.
Sillan lyhtypylväissä olevat koukut viittaavat Turun raitiovaunuihin: koukkuja käytettiin raitiovaunujen ajolankojen kiinnitykseen.
Kun Tuomiokirkkosilta valmistui 1899, ennustettiin, että se riittää yksinään kaupungin liikenteen tarpeisiin seuraavat 60 vuotta. Liikenne-ennusteet kuitenkin pettivät ja Aurajoen yli oli rakennettava uusia siltoja. Auransilta valmistui 1907 ja Martinsilta 1940. Tuomiokirkkosillan levennyksestäkään ei ollut apua pitkäksi aikaa, joten alajuoksulle rakennettiin vielä Myllysilta 1975.
Agnès Varda
Nuoruus ja opiskelu
Agnès Varda syntyi Brysselin alueella Ixellesissä. Hänen äitinsä oli etninen ranskalainen ja isä kreikkalainen. Perhe pakeni vuonna 1940 toista maailmansotaa Ranskan Sèteen, missä Varda eli teini-ikänsä.
Varda muutti sodan jälkeen Pariisiin opiskellakseen École du Louvressa. Taidehistorian teoreettiset opinnot eivät kuitenkaan innostaneet Vardaa, joka oli kiinnostunut enemmän taiteellisesta urasta. Hän alkoikin opiskella iltaisin valokuvausta Vaugirard-koulussa.
Valokuvaajasta elokuvaohjaajaksi
Valmistuttuaan Varda työskenteli jonkin aikaa freelancerina. Hän sai vuonna 1951 paikan Théâtre National Populairen virallisena valokuvaajana. Hän työskenteli teatterissa vuoteen 1961. Siellä Varda tutustui näyttelijöihin, jotka esittivät pariskuntaa hänen ensimmäisessä elokuvassaan. Vardalle siirtyminen valokuvaamisesta elokuvaamiseen oli luonnollinen, sillä hän halusi luoda sanoja kuviensa yhteyteen ja toisaalta tutkia aikaulottuvuutta. Esikoisohjaus La Pointe courte kuvattiin vuonna 1954. Se sai nimensä Sèten lähellä olleesta kalastajakylästä, ja siinä näytteli monia paikallisia kalastajia. Elokuva sai hyvän vastaanoton Cahiers du cinéman kriitikoilta.
Varda jatkoi valokuvaamista La Pointe courten jälkeen ja teki myös useita kokeellisia lyhytelokuvia. Ranskan matkailuvirastolle hän ohjasi elokuvat Ô saisons, ô châteaux ja Ranskan Rivieralle sijoittunut Du côté de la côte. L’Opéra-Mouffe puolestaan näytti raskaana olevaa naista tutkimassa Pariisin köyhää naapurustoa.
Läpimurto elokuvalla Cléo viidestä seitsemään
Varda palasi pitkään elokuvaan vuonna 1962, jolloin valmistui Cléo viidestä seitsemään. Se kertoo laulajasta, joka odottaa syöpätutkimustensa tuloksia. Elokuva etenee todellisessa ajassa. Cléo viidestä seitsemään lasketaan usein kuuluvaksi uuteen aaltoon, vaikka Varda itse ei kuulunutkaan liikkeen sisäpiiriin. Varda ei koskaan työskennellyt uuden aallon keskeisessä lehdessä Cahiers du cinémassa, ja toisaalta hän keskittyi näytelmäelokuvien ohella dokumentteihin. Vardan, Alain Resnais’n ja Chris Markerin sanotaan olleen uuden aallon sisällä omassa niin sanotussa ”Groupe Rive Gauche” -ryhmässä, joka ei kuitenkaan missään vaiheessa kehittynyt varsinaiseksi liikkeeksi.
Varda teki Cléo viidestä seitsemään -elokuvan jälkeen dokumentin Salut les Cubains, joka koostuu noin 1 500 valokuvasta, jotka esittävät kuubalaisia toimissaan. Vardan kokeellinen Onnen hetket sai Hopeisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla ja Ranskassa Louis Delluc -palkinnon. Se oli Vardan ensimmäinen värielokuva, ja sitä kehuttiin muun muassa visuaalisesta kauneudestaan ja uuden romaanin rakenteesta. Onnen hetkiä seurasi elokuva Les Créatures.
Hiljainen kausi
Vardan puoliso Jacques Demy teki vuonna 1967 sopimuksen Columbia Picturesin kanssa. He asuivat seuraavat kolme vuotta Kaliforniassa. Vardakin yritti päästä sopimukseen jonkin ison elokuvayhtiön kanssa, mutta tällaista sopimusta ei ikinä syntynyt. Varda kuvasi kuitenkin Yhdysvalloissa muutamia elokuvia. Oncle Yanco oli Vardan kunnianosoitus sedälleen. Loin du Vietnam ja Black Panthers olivat puolestaan poliittisia elokuvia. Ensinmainittu kritisoi Yhdysvaltain läsnänoloa Vietnamissa, ja jälkimmäinen esitti myötämielisesti Mustien panttereiden aktivisteja. Vuonna 1969 valmistunut Lions Love oli puolestaan Vardan ensimmäinen englanninkielinen elokuva.
Dokumentteja ja vilkas 1980-luku
Varda teki vuonna 1981 Los Angelesissa pienen budjetin dokumentin Seinät kertovat, missä hän kuvasi seinämaalauksia ja niitä tehneitä taiteilijoita. Los Angelesiin Varda oli alkujaan mennyt EMI Filmsin elokuvasopimuksen takia. Vardan EMI-projekti ei kuitenkaan ikinä toteutunut. Siellä hän ohjasi myös dokumentin Documenteur.
Jacques Demystä kertovat elokuvat 1990-luvulla
Vardan aviopuoliso Jacques Demy kuoli vuonna 1990, ja monissa 1990-luvun elokuvissaan Varda käsittelee miehensä muistoa. Jacquot – poika Nantesista (1991) on tribuuttielokuva, jossa Varda luo miehensä lapsuuskuvan miehensä muistojen mukaan. Sen lisäksi Varda teki Les demoiselles ont eu 25 ans -dokumenttielokuvan Rochefortin tyttöjen tekemisestä ja elämäkertadokumentin L’Univers de Jacques Demy. Vuonna 1995 ilmestyi puolestaan elokuvan satavuotisen historian kunniaksi Les cent et une nuits de Simon Cinéma.
Useiden pitkien dokumenttien 2000-luku
Vardan 2000-luvun ensimmäinen elokuva oli dokumentti Elämä on kaunis, josta hänet palkittiin Ranskan kriitikkoliiton Méliès-palkinnolla. Vuonna 2017 The New York Timesin kriitikot arvioivat puolestaan sen 2000-luvun 25 parhaan elokuvan joukkoon. Elämä on kaunis oli saanut inspiraationsa Jean-François Millet’n maalauksesta Tähkänpoimijat, jossa kuvataan muiden jäljelle jättäneiden viljojen poimijoita. Varda laajensi näkökulman tämän päivän ”poimijoihin”. Elokuvan suosion ansiosta Varda teki sille kaksi vuotta myöhemmin jatko-osan Deux ans après.
Varda teki vuonna 2009 omasta elämästään dokumenttielokuvan Les Plages d’Agnès. Siitä hänet palkittiin parhaan dokumenttielokuvan César-palkinnolla. Vuonna 2017 sai puolestaan ensi-iltansa Vardan taiteilija JR:n kanssa tekemä Kasvot, kylät, joka sai parhaan dokumenttielokuvan Oscar-ehdokkuuden. Siinä 89-vuotias Varda ja 33-vuotias JR matkustavat ympäri Ranskaa, tapaavat erilaisia ihmisiä ja tekevät heidän kanssaan taidetta.
Javi Soleil
pienoiskuva|Javi Soleil vuonna 2011. Javi Soleil eli Javi (oik. Francisco Javier Álvarez Colinet, s. 30. huhtikuuta 1983, Sevilla, Andalusia, Espanja) on espanjalainen laulaja, joka kuuluu D'NASH-yhtyeeseen. Hän on myös tehnyt yhden julkaisemattoman sooloalbumin, nimeltään Destino, vuonna 2005.
Krzysztof Zanussi
Krzysztof Pius Zanussi (s. 17. kesäkuuta 1939 Varsova) on puolalainen elokuvaohjaaja.
Yksi Zanussin tunnetuimmista elokuvista on Hiljaisen auringon vuosi (1984). Varhaisempia ohjaustöitä ovat tiedemiehen moraalia tutkiva esikoiselokuva Kohtaaminen (1969), sukupolvien välistä kuilua kuvaava Perhe-elämää (1971), kielitieteilijöiden kesäleirille sijoittuva Suojavärit (1976) sekä psyykkistä järkkymistä kuvaava pessimistinen Kierre (1978).
Zanussi on myös julkaissut kirjoja ja toiminut professorina European Graduate Schoolissa Sveitsissä ja Sleesian yliopistossa Katowicessä.
Karnaattiset sodat
Karnaattiset sodat olivat sarja Britannian ja Ranskan välisiä taisteluja Etelä-Intiassa vuosina 1746–1763. Sepoyt, intialaiset sotilaat, avustivat molempia osapuolia. Seurauksena Ranska menetti siirtomaansa Intiasta ja Britannia sai alueella yksinvallan. pienoiskuva|"Karnaattinen" viittaa alueeseen, jolla sijaitsee nykyään muun muassa [[Karnataka]]
Karnaattiset sodat huipentuivat, kun brittijoukot löivät ranskalaiset Wandewashin taistelussa vuonna 1760 ja miehittivät Pondicherryn vuonna 1761. Pariisin rauhansopimuksessa Pondicherry palautettiin Ranskalle, mutta Ranskan sotilasjoukot poistuivat Intiasta.
Vuonna 1740 alkanut Itävallan perimyssota oli asettanut Ranskan ja Britannian vastakkaisille puolille, mikä johti ensimmäiseen karnaattiseen sotaan 1746–1748. Elokuussa 1746 ranskalaiset piirittivät Madrasin linnan ja valtasivat kaupungin. Vuoden 1748 rauhanteossa Madras palautettiin Englannin Itä-Intian kauppakomppanialle. Toinen karnaattinen sota käytiin 1749–1954. Kenraalikuvernööri Robert Cliven johdolla Britannia hyökkäsi Joseph François Dupleixin johtamia ranskalaisia joukkoja vastaan Arcotissa 1751. Kolmas karnaattinen sota käytiin 1757–1763. Sen aiheutti seitsenvuotisen sodan alkaminen Euroopassa, mikä kiristi Ranskan ja Britannian välejä.
Neljänneskunta
Neljänneskunta tarkoittaa Suomessa keskiajalla käytössä ollutta hallintoaluetta. Hallintopitäjät, joiden tehtävä oli toimia kruunun veronkantopiirinä, jaettiin noin neljään neljänneskuntaan, jotka muodostuivat vielä pienemmistä kymmeneskunnista. Neljänneskunnissa ja kymmeneskunnissa toimineita virkamiehiä olivat neljännesmiehet (verokuntamiehet) ja kymmenesmiehet (lukumiehet). Neljänneskuntia muodostettaessa yleisperiaatteena pidettiin, että ne olisivat olleet veronmaksukyvyltään tasavahvoja. Vaurailla alueilla kylien ja talojen lukumäärä neljänneskunnassa oli siis pienempi kuin köyhillä alueilla.
Neljänneskuntia ei välttämättä ollut pitäjässä juuri neljä. Esimerkiksi Tavisalmella oli pitäjää perustettaessa vain kaksi neljänneskuntaa, Padasjoella puolestaan 1539 kolme neljänneskuntaa.
Arianna Follis
Arianna Follis (s. 11. marraskuuta 1977) on italialainen maastohiihtäjä ja maailmanmestari, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1995–2011.