cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pocahontas
Matka Englantiin
Virginian siirtokuntien kehittäjät huomasivat, että asukkaiden houkutteleminen epävakaille maille ei ollut helppoa. He päättivät käyttää Pocahontasia houkutuslintuna sekä todisteena siitä, kuinka Uuden maailman alkuperäiskansat ovat sivistettävissä. Vuonna 1616 Rolfe ja Pocahontas matkustivat Englantiin. Heitä seurasi 11 powhatania, muun muassa Pocahontasin sisarpuoli Mattachanna ja tämän aviomies Tomocomo, joka oli muista poiketen maalannut kasvonsa ja vartalonsa kansansa perinteisen tavan mukaan ja pukeutunut lannevaatteeseen ja turkistakkiin. Matkan kustansi sir Thomas Dale, joka oli lumoutunut Pocahontasin syntyperästä ja piti häntä aitona intiaaniprinsessana. Seurue saapui Plymouthiin 12. kesäkuuta ja jatkoi matkaansa vaunuilla Lontooseen 16. kesäkuuta. Pocahontas sai tietää John Smithin olevan vielä elossa kuultuaan tämän kirjoittaneen kirjeen kuningatar Anna Tanskalaiselle. Kirjeessään Smith toivoi, että Pocahontasia kohdeltaisiin kuninkaallisena vierailijana, sillä jos häntä kohdeltaisiin huonosti, Pocahontasin rakkaus englantilaisia ja kristinuskoa kohtaan saattaisi sammua.
thumb|Pocahontas kuningas [[Jaakko I (Englanti)|Jaakko I:n hovissa. Richard Rummellin teos, postikortti vuodelta 1907.]]
Pocahontasia viihdytettiin useilla sosiaalisilla tilaisuuksilla. Hänet ja Tomocomo vietiin 5. tammikuuta 1617 kuninkaan eteen Whitehallin palatsiin katsomaan Ben Jonsonin The Vision of Delight -näytelmää. Pocahontas ja Rolfe asettuivat asumaan Brentfordin esikaupunkialueelle joksikin aikaa, kuten myös Rolfen lapsuudenkotiin Heacham Halliin, Norfolkiin. Alkuvuodesta 1617 John Smith vieraili heidän luonaan. Smithin sanojen mukaan Pocahontas tervehti häntä häveliäästi, mutta ei sanonut sanaakaan, vaan kääntyi pois ja piilotti kasvonsa syvän hämmennyksen vallassa.
Joitakin tunteja myöhemmin Pocahontas suostui puhumaan. Hän muistutti kaikesta huomaavaisuudesta, jota hän oli osoittanut Smithiä kohtaan, ja kuinka Smith oli luvannut kaiken, mikä oli hänen, olevan myös powhatanien. Pocahontas myös hämmensi Smithiä kutsumalla tätä isäkseen samoin kuin Smith itse oli kutsunut tytön isää tavatessaan tämän muukalaisena Virginiassa. ”Et pelännyt tulla isäni maahan aiheuttamaan pelkoa hänelle ja hänen kansalleen, mutta nyt pelkäät, koska kutsun sinua isäksi? Mutta jos sinä kutsut minua lapseksesi niin minä tulen olemaan aina sinun maanmiehesi.” Hän myös kertoi, kuinka intiaanit olivat luulleet Smithin kuolleen, mutta päällikkö oli pyytänyt Tomocomoa etsimään häntä, koska ”Smithin maanmiehet valehtelevat paljon”.
Pocahontasin kuolema
Maaliskuussa 1617 Pocahontas ja hänen seurueensa lähtivät purjehtimaan kohti Virginiaa. Laiva ei vielä ollut ehtinyt pois Thamesjoelta, kun Pocahontas sai äkillisen kouristuskohtauksen ruokailun jälkeen. Hänen sisarensa Mattachanna haki nopeasti Rolfen paikalle, mutta heidän saapuessaan Pocahontasin luo tämä oli jo kuollut. Englantilaisten aikalaisten mukaan kuolinsyy jäi epäselväksi.
Pocahontas kuljetettiin maihin Gravesendissa, ja haudattiin paikalliselle kirkkomaalle 21. maaliskuuta 1617. Pocahontas oli kuollessaan 22-vuotias. Hautapaikasta ei ole tietoa, mutta hänelle on pystytetty patsas Pyhän Yrjön kirkon maalle. Myös Pocahontasin poika Thomas sairastui ja jäi setänsä hoitoon Englantiin lähes kahden vuosikymmenen ajaksi.
Virginiaan saavuttuaan Pocahontasin seurueeseen kuuluneet powhatanit kertoivat Pocahontasin isälle, että hänen tyttärensä oli murhattu. Pocahontasin terveys oli ollut hyvä ja hänen äkillinen kuolemansa ruokailun jälkeen sai intiaanit uskomaan, että Pocahontas oli myrkytetty. Kuningas Powhatan otti tiedon raskaasti ja kuoli vuotta myöhemmin.
Kuolemanjälkeinen legenda
thumb|left|Pocahontasin muistopatsas [[Pyhän Yrjön kirkko (Gravesend)|Pyhän Yrjön kirkon edessä Gravesendissä.]]
Pocahontasin kuoleman jälkeen hänestä julkaistiin useita tarinoita, jotka perustuivat vain löyhästi todellisuuteen. Monet historioitsijat ovat ihmetelleet, miksi Smith ei maininnut vuonna 1608 kirjoittamassaan True Relation -kirjassa mitään Pocahontasin suorittamasta hengenpelastuksesta, vaan kertoi asiasta vasta vuonna 1616 lähettämässään kirjeessään kuningatar Annalle. Dramaattisen tapauksen puuttumista kirjasta on perusteltu sillä, että kirjan englantilainen kustantaja poisti tapausta käsittelevän kohdan, koska pelkäsi sen julkistamisen lannistavan siirtolaisten halun muuttaa Virginiaan.
Vasta Smithin kolmas kirja General Historie, Book III, joka julkaistiin 1624, kertoi Pocahontasin urotyöstä kolmella eri sivulla. Tämä ”historia” kirjoitettiin seitsemän vuotta Pocahontasin kuoleman jälkeen ja kaksi vuotta tämän miehen kuoleman jälkeen. Myös lähes kaikki Jamestownin varhaisista siirtolaisista olivat jo vainajia, eivätkä olleet kiistämässä Smithin uuden version tapahtumia. Tosin vuonna 1612 julkaistu Smithin The Preceedings (eri kirjoittajien kokoelma) sisältää kahden kirjailijan mainintoja intiaaniprinsessan vierailuista Jamestownissa. ”Tyttö oli noin 13–14-vuotias ja silminnähden kunnioitti paljon kapteeni Smithiä.”
Myöhempien aikojen kirjallisuus toi uudelleen esiin Pocahontasin ja kapteeni Smithin välille rakennetun dramaattisen rakkaustarinan, jonka todenperäisyys on vailla pitäviä lähteitä. Suurelle elokuvayleisölle Pocahontas tuli tutuksi Disneyn 1990-luvun piirroselokuvissa Pocahontas ja Pocahontas II – matka uuteen maailmaan. Disneyn elokuvat aiheuttivat monia vastareaktioita historian tutkijoissa, jotka yrittivät levittää todellista tietoa Pocahontasista. Vuonna 1999 valmistui samaa aihetta käsittelevä draamaelokuva Pocahontas: The Legend ja vuonna 2005 Terrence Malickin ohjaama The New World, joka keskittyi Virginian siirtolaisasutukseen ja Pocahontasin (ei nimetty) ja Smithin rakkaustarinaan.
Jukka Lehtinen (urheiluvaikuttaja)
Johan (Jukka) Lehtinen (17. maaliskuuta 1905 Pusula – 16. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilun urheilujohtaja ja toimitusjohtaja.
Türkistanin alue
Türkistanin alue on hallinnollinen alue Kazakstanin eteläosassa. Alue rajoittuu etelässä Uzbekistaniin, jonka pääkaupunki Taškent on lähellä rajaa. Väestöstä huomattava osa onkin uzbekkeja.
Haflinger
Haflinger (tarkoittaa saksaksi ”haflingilaista”), myös haflinginhevonen, on pieni hevosrotu, joka on suosittu ympäri maailmaa. Rotu polveutuu satoja vuosia sitten Etelä-Tirolissa, Itävallassa eläneistä alkuperäisistä alppi- ja vuoristohevosista ja poneista, joita risteytettiin arabianhevosten kanssa. Kaikki nykyiset haflingerit polveutuvat El Bedavi XXII -nimisestä arabianhevosoriista. El Bedavi XXII:n pojasta Foliesta tuli rodun kantaisä. Nimensä rotu on saanut Haflingin kylästä.
Türkistanin alue
Alueella on arviolta 2 840 557 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 117 300 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Türkistan. Muita suuria kaupunkeja ovat Sayram, Kentaw ja Arıs. Türkistan on tärkeä pyhiinvaelluskohde ja pyhin kaupunki enemmistölle Kazakstanin muslimeita. Sayram on ikivanha kaupunki, joka juhli perustamisensa 3000-vuosijuhlaa vuonna 1999.
Alueen väestöstä on kazakkeja 55,7 prosenttia ja venäläisiä 15,7 prosenttia.
Jukka Lehtinen (urheiluvaikuttaja)
Lehtinen toimi Suomen Urheiluliiton (SUL) johtotehtävissä 24 vuotta vuosina 1949–1972. Hän kuului myös Suomen Valtakunnan Urheiluliiton (SVUL) liittohallitukseen. Hän oli yleisurheilun yhteistoimintavaliokunnan puheenjohtajana vuosina 1950–1957. Poliittinen vastakkainasettelu SVUL:n ja Työväen urheiluliiton (TUL) välillä oli tuolloin vahvana.
Pikkukukastaja
Levinneisyys
Pikkukukastajaa tavataan Filippiineillä. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jukka Lehtinen (urheiluvaikuttaja)
Lehtinen toimi vahvasti myös yleisurheilun teknisen valiokunnan eli yleisurheilun järjestely- ja tuomaritoiminnan kehittämisessä. Tässä roolissa hän osallistui myös Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n teknisen valiokunnan toimintaan vuosina 1965–1972. Hänelle myönnettiin vuonna 1972 IAAF:n kunniajäsenyys. Hän toimi SUL:n varapuheenjohtajana vuosina 1964–1972. Vuoden 1971 Helsingissä järjestetyissä yleisurheilun EM-kisoissa Lehtinen toimi järjestelytoimikunnan puheenjohtajana. Omana seuranaan Lehtisellä oli Helsingin Kisa-Veikot (HKV), jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1954–1962. Tänä aikana HKV hänen johdollaan loi yhteistyössä Apu-lehden kanssa Helsingin olympiastadionille kansainvälisen yleisurheilutapahtuman Maailmankisat, jotka järjestettiin ensimmäisen kerran 1959. Vuoden 1969 Ateenan yleisurheilun EM-kisoissa hän oli ylituomarina ja juryn jäsenenä. Lisäksi Lehtinen oli Yleisurheilun tuki-säätiön puheenjohtaja ja Stadion-säätiön hallituksen jäsen.
Lehtinen toimi vuosina 1938–1949 Oy Paperitarvikkeen ja vuodesta 1945 Pohjoismaiden Myyntikonttori Oy:n toimitusjohtajana. Hän oli myös lakkitehdas Silfan toimitusjohtaja. Hänelle myönnettiin sosiaalineuvoksen arvonimi.
Haflinger
Historia
Haflingerien nimet saavat alkukirjaimensa eri sukulinjojen tunnuksista, jotka ovat A (Anselmo, s. 1926), B (Bolzano, s. 1915), M (Massimo, s. 1927), N (Nibbio, s. 1920), S (Stelvio, s. 1923), ST (Student, s. 1927) ja W (Willi). Kaikki rodun oriit saavat nimen, jonka ensimmäinen kirjain tulee isän nimestä, ja tammojen nimen alkukirjain on vastaavasti emän nimen alkukirjain. Näin tiedetään, mihin sukulinjaan kukin hevonen kuuluu.
SciShow
SciShow on tiedeaiheisia videoita julkaiseva YouTube-kanava. Kanavan on perustanut yhdysvaltalainen Hank Green. Maaliskuussa 2017 kanavalla on yli neljä miljoonaa tilaajaa ja yli 600 miljoonaa katselukertaa. Kanavan ensimmäinen video julkaistiin 2. joulukuuta 2011.
Haflinger
Historia
Vuosia kestänyt sisäsiitos johti varsin yhtenäiseen rotuun, jonka ominaispiirteet ovat hyvin selkeitä: pieni koko, voimakas rakenne, liinakko väri, kestävyys ja vuoristoroduille tyypillinen varmajalkaisuus. Arabialainen verenperintö näkyy energisinä ja irtonaisina liikkeinä. Hyväluontoinen haflinger on ihanteellinen yleisratsu ja ajohevonen. Ennen teollistumisen aikaa haflingerit olivat suosittuja maataloudessa ja kuormajuhtina. Entisaikaan haflingereita käytettiin raskaaseen työhön vaikeissa vuoristomaastoissa, hevonen kun oli ainoa kulkuväline Alpeilla. Nykypäivän haflingerit ovat enimmäkseen harrastehevosia. Rodun edustajia on viety moniin maihin. Erityisen suosittuja ne ovat Saksassa ja Sveitsissä. Halfinginhevoset ovat hyvin pitkäikäisiä.
SciShow
Sisältö
Kanava julkaisee englanninkielisiä tiedeaiheisia videoita muun muassa tiedeuutisista, tieteen historiasta, fysiikasta, kemiasta, biologiasta ja psykologiasta. Maaliskuussa 2017 kanavalla julkaistaan uusi video päivittäin. Maanantaisin aiheena on maailma, tiistaisin katsojien kysymykset, keskiviikkoisin keskustelu tai tietovisa, torstaisin jälleen maailma, perjantaisin tiedeuutiset, lauantaisin lyhyet katsojien kysymykset ja sunnuntaisin video, jossa listataan asioita.
Rahoitus
Kanava saa rahoituksensa Patreon-joukkorahoitusalustan avulla. Patreonissa kanavalla oli 19. maaliskuuta 2017 5 679 tukijaa, jotka lahjoittivat kanavalle kuukausittain yhteensä 21 656 dollaria.
Muut kanavat
Kanavalla on kolme sisarkanavaa: lapsille tarkoitettu SciShow Kids, avaruuteen keskittyvä SciShow Space ja psykologiaan keskittyvä SciShow Psych.
Corpus inscriptionum Latinarum
Corpus inscriptionum Latinarum (lyhennettynä CIL) on kattavuuteen pyrkivä kokoomajulkaisu antiikin aikaisista latinankielisistä piirtokirjoituksista. Se on ensiarvoisen tärkeä lähde antiikin Roomaan kohdistuvalle tieteelliselle tutkimukselle.
Erilaisia suunnitelmia korpuksen laatimiseksi oli ollut jo 1800-luvun alkupuolella, mutta varsinaisesti CIL-hankkeen pani alkuun vuonna 1853 Theodor Mommsen. Ensimmäinen nide ilmestyi kymmenen vuotta myöhemmin ja ensimmäiseen maailmansotaan mennessä suurin osa silloin tunnetuista piirtokirjoituksista oli saatu julkaistuksi. Työ kuitenkin jatkuu edelleen, sillä uusia piirtokirjoituksia löytyy jatkuvasti ja muun muassa niistä saatujen uusien tietojen avulla jo julkaistujenkin piirtokirjoitusten lukutapoja ja tulkintaa pystytään usein vielä parantamaan.
Sisältö
CIL:n nykyiset 17 nidettä ja sen yli 70 osaa sisältävät yhteensä noin 180 000 piirtokirjoitusta. Lisäksi on 13 lisäosaa, jotka sisältävät piirtokirjoitusten valokuvia ja erilaisia indeksejä. Yksittäisen piirtokirjoituksen editio koostuu itse piirtokirjoituksen tekstistä, johdannosta (jossa kerrotaan tekstin löytöpaikka, materiaali, mitat jne.) sekä ns. kriittisestä apparaatista ja kommentaarista, joka voi sisältää huomioita esimerkiksi tekstin ajoituksesta tai erilaisista tekstin yksityiskohtiin liittyvistä kysymyksistä, kuten puuttuvien sanojen täydennyksistä. Itse piirtokirjoituksen teksti annetaan tieteellisen transkription muodossa ja siitä käy ilmi, mitkä kirjaimet ovat varmuudella luettavissa, mitkä epävarmoja tai kokonaan puuttuvia tai milloin ediittori on vaikkapa avannut lyhenteen. CIL:n uudemmissa osissa piirtokirjoituksen valokuva ja/tai piirros ja transkriptio ovat vieri vieressä, mikä helpottaa transkription luotettavuuden arviointia.
Suomalaisten tutkijoiden osuus
Alkujaan lähinnä saksalaisten toteuttamaan hankkeeseen osallistuu nykyään tutkijoita monista eri maista. CIL:n osan X uutta editiota työstetään professori Heikki Solinin johdolla Helsingin yliopistossa Klassillisen filologian laitoksella. Osa kattaa ne Etelä-Italian länsirannikon sekä Sisilian, Sardinian ja Korsikan alueelta löydetyt piirtokirjoitukset, jotka eivät sisälly Theodor Mommsenin vuonna 1883 julkaisemaan ensimmäiseen editioon.
Augsburg (F222)
Valmistus
Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä, missä köli laskettiin 29. lokakuuta 1958. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1959 ja otettiin palvelukseen 7. huhtikuuta 1962.
Brin-luokka
Brin-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston viiden vuosina 1936-1939 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Kupariaarrekulttuuri
pienoiskuva|Joitain kupariaarrekulttuurin "Copper Hoard" löytöpaikkoja. OCP puolestaan tarkoittaa okralla värjättyä keramiikkaa, jota on löydetty joistain kupariaarteiden paikoista. upright|pienoiskuva|Kupariaarrekulttuurille tyypillinen tyyliteltyä ihmistä esittävä kuva. Kupariaarrekulttuuri (engl. Copper Hoard Culture) pääosin n. 1700–1200 eaa. tarkoittaa tavallisesti Pohjois-Intiasta löydettyjä muinaisia hopea- ja kupariesineiden kokoelmia. Tunnetuimpia näistä ovat ihmisenmuotoiset kuparikuviot ja harppuunamaiset keihäänkärjet. Osa kupariaarteista on löydetty paikoista, joissa oli okralla värjättyä keramiikkaa.
Brin-luokka
Suunnittelu
Alusten maksimi sukellussyvyys oli etriä. Niiden aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä neljä 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli neljätoista torpedoa. Aluksilla oli lisäksi 120 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykki, joka oli asennettu tornin takaosaan ja varustettu kilvellä. Tykki korvattiin sodan alettua tornin eteen asennetulla 120 millimetrin 47 pituuskaliiperin kansitykillä.
Kupariaarrekulttuuri
Alue
Kulttuurin keskusalue oli Gangesin ja Jamunan yläjuoksujen välisellä tasangolla, 'doab':illa. Kupariaarteita tavataan paljon oasavaltioissa Uttar Pradesh, Bihar, Orissa ja Madhya Pradesh. Varsinaisen kupariaarrekulttuurin: antenniperäisiä mielloka, ihmisenmuotoisia kuvioita jne. alue oli Ganga-Jamuna tasangolla 24 leveysesteesta pohjoiseen, pituuspiirien 78–84 välissä. Niinpä kupariaarrekulttuurilla tarkoitetaan yleensä Ganga-Drishadvatin doabista ja lähialueilta löydettyjä kupariaarteita, vaikka kupariesineiden kokoelmia on löydetty muualtakin Intiasta.
Doabin kupariaarteiden esineitä
Kulttuurille ominaisia aseita olivat harppuunamaiset keihäänkärjet, antenniperäiset miekat ja miekat, joissa oli perässä pieni koukku. Paljon oli litteitä, talttamaisia reiättömiä kirveitä. Muita löytöjä ovat tyylitellyn ihmisen muotoiset kuparilevyt, joissa saattoi olla kaiverruksia. Nämä muistuttavat myös kalaa. Näiden muodot ja niiden esittämät kuvat tuovat mieleen Indus-kulttuurin sinetit.
Kulttuurin alueet
Erilaisia kupariaarteita on löydetty laajalta alueelta Intiasta, pakistanista ja lähialueilta.
Ortoesterit
thumb|250px|Ortoestereiden yleinen rakenne Ortoesterit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa hiiliatomiin on sitoutunut 3 alkoksiryhmää. Ortoestereiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RC(OR’)3.
Valmistus ja reaktioita
Ortoestereitä valmistetaan tyypillisemmin niin kutsutulla Pinner-reaktiolla. Tässä reaktiossa nitriilistä muodostetaan imidaatti, joka reagoi alkoholin kanssa muodostaen ortoesterin.
Ortoesterit hydrolysoituvat veden vaikutuksesta happamissa olosuhteissa muodostaen alkoholin ja esterin. Hydrolyysin ensimmäisessä vaiheessa ortoesteristä eliminoituu yksi alkoksiryhmistä ja muodostuu oksoniumkationi. Tässä oksoniumkationissa on elektrofiilinen hiiliatomi, jonka kanssa nukleofiilinen vesimolekyyli reagoi additioreaktiolla. Muodostuva hemiasetaalin kaltainen välituote hajoaa alkoholiksi ja esteriksi. Esimerkkinä trimetyyliortoformaatin hydrolyysi.
Mikäli näissä olosuhteissa on mukana karbonyyliyhdiste kuten aldehydi tai ketoni, reagoi ortoesterin hydrolyysissä muodostuva alkoholi karbonyyliyhdisteen kanssa muodostaen asetaalin. Tämä on yleisesti käytetty tapa erityisesti vaikeasti asetaalin muodostavien ketonien asetaalien valmistamiseen. Ortoesterit voivat reagoida hydrolyysin kaltaisesti myös muiden nukleofiilien kuin veden kanssa. Esimerkiksi ortoestereiden ja karboksyylihappojen anioneiden karboksylaattien välisessä reaktiossa muodostuu estereitä.
Ortoesterit reagoivat allyylisten alkoholien kanssa transeetteröitymisreaktiolla muodostaen uuden ortoesterijohdannaisen. Tästä välituotteesta eliminoituu α-asemassa olevasta hiiliatomista protoni ja muodostuva tyydyttymätön yhdiste reagoi Claisen-toisiintumisella muodostaen γ,δ-tyydyttymättömän esterin. Kiraalisista allyylisistä alkoholeista muodostuu kiraalisia estereitä hyvällä selektiivisyydellä.
Singaporen presidentti
Vuodesta 1991 presidentillä on veto-oikeus valtion budjettia koskevissa asioissa ja keskeisissä virkanimityksissä.
Ogata
Ogata on muun muassa seuraavien japanilaisten henkilöiden sukunimi:
Kasmenai
Kasmenai (, myös Kasmene,, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Sen arkeologinen kohde sijaitsee noin 4,5 kilometriä koilliseen nykyisestä Giarratanasta.
Maantiede
Kasmenai sijaitsi Sisilian kaakkoisissa sisäosissa nykyisellä Monte Casalen vuorella noin 12 kilometriä länteen Akrain kaupungista. Vuori oli tasalakinen, ja sen huipun ja kaupungin pinta-ala oli noin 70 hehtaaria. Suhteellisen jyrkkärinteinen vuori toimi kaupungin luonnonlinnoituksena. Kaupungin ympäristö oli kreikkalaisten ja saaren ei-kreikkalaisten alkuperäisheimojen alueiden rajaseutua.
Historia
Kasmenai oli Syrakusan siirtokunta, joka perustettiin Thukydideen mukaan 90 vuotta emäkaupungin jälkeen, toisin sanoen noin vuonna 643 eaa. Näin se oli yksi Syrakusan kolmesta ensimmäisestä siirtokunnasta Akrain (664/663 eaa.) ja Kamarinan (598 eaa.) ohella.
pienoiskuva|vasen|upright=0.68|Kasmenain raunioita. Kaupungin asemaa poliksena ei tunneta kovin hyvin. Se on tulkittu sotilassiirtokunnaksi, joka olisi ollut aina Syrakusan alaisuudessa ja toiminut sen linnoituksena ja tukikohtana alueella. Kaupungin väkiluvuksi on arvioitu suurimmillaan noin – henkeä eli noin sotilasta perheineen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Kasmenaios.
Vuonna 357 eaa. Herakleia Minoaan rantautunut Dion värväsi Kasmenaista joukkoja hyökätäkseen Syrakusaan. Stefanos Byzantionlainen mainitsee kaupungin, mutta muutoin se ei juurikaan esiinny historiassa enää tämän jälkeen. Kaupunki ilmeisesti lakkasi olemasta 300-luvun eaa. lopulla. On arveltu, että joku Syrakusan tyranneista olisi saattanut tuhota kaupungin, sillä näillä oli tapana siirrättää pienempien kaupunkien asukkaat suurempiin kaupunkeihin.
Kasmenain paikan löysi italialainen arkeologi Paolo Orsi 1900-luvun alkupuolella. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat hänen johdollaan vuosina 1922–1931. Niitä on jatkettu 1960-luvun lopulta lähtien.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Temppelin rauniot. pienoiskuva|Kaupungin raunioita.
Kasmenaista on kaivettu noin 60 prosenttia. Kaupungissa on ollut suunniteltu asemakaava, josta on tunnistettu noin 40 luoteis-kaakkoissuuntaista noin kolme metriä leveää katua. Niiden väliset korttelit ovat olleet noin 25 metriä leveitä. Poikkikadut ovat epäsäännöllisiä. Myös selvien pääkatujen puute erottaa asemakaavan tyypillisestä Hippodamoksen nimiin laitetusta asemakaavatyypistä. Asemakaava ajoitetaan 600-luvulle eaa.
Kaupungista tehdyt esinelöydöt ovat Syrakusan arkeologisessa museossa (Museo Archeologico Regionale Paolo Orsi).
Säkkijärven polkka
Säkkijärven polkka on tunnettu suomalainen polkka, joka koostuu alun perin kolmesta Säkkijärven seudulta peräisin olevasta kansansävelmästä. Kappale on harmonikansoittajien perusohjelmistoa. Laulun levytti ensimmäisenä norjalais-amerikansuomalainen harmonikansoittaja Willy Larsen 1928, mutta tunnetuksi sen ovat tehneet eritoten Vili Vesterisen ja Lasse Pihlajamaan levytykset.
Historia
Polkan melodiaa oli soitettu ainakin jo 1800-luvun lopulla Karjalankannaksella, jolloin sillä ei ollut vielä nimeä. Sieltä se tarttui monen tuon ajan harmonikansoittajan ohjelmistoon. Polkkaa olivat soittaneet enimmäkseen Säkkijärveltä olleet pelimannit "muistin rajoista saakka", ja kappale sai tästä nimen Säkkijärven polkka. Melodiassa on yhtäläisyyksiä joihinkin länsivenäläisiin ja puolalaisiin tanhusävelmiin. "Säkkijärven kanttorina toiminut kirkkomuusikko Primus Leppänen (1872–1934) kirjoitti polkan nuotit paperille, merkiten sen tunnollisesti kansansävelmäksi. Hän tarkoitti polkkanuoteillaan orkesterikappaletta, mutta tanssisävelmäksi se muodostui." Näin kertoi säkkijärveläinen opettaja Väinö Seppä.
Aluksi polkan melodia oli kaksiosainen, mutta pelimannit lisäsivät siihen osia, jotka tunnemme tämän päivän versiosta. Tällä tavoin esitetty melodia muodostui vähitellen versioksi, jolla Säkkijärven polkka tänään tunnetaan ja eniten soitetaan.
Viljo Vesterinen
Viljo Vesterinen levytti kappaleen neljästi. Ensimmäinen Vesterisen tekemä levytys tapahtui jo 1930 Suomi Jazz Orkesterin kanssa. Levytys ei ollut harmonikkasoolo, vaan laulun kertosäkeen lauloi Kurt Londen (salanimellä Ilmari Rae) R. R. Ryynäsen tekemän sanoituksen pohjalta. Lisäksi hän levytti sen vuonna 1939 Dallapé-orkesterin kanssa ja sotien jälkeen 1947 ja lopuksi yhdessä Lasse Pihlajamaan kanssa 1952.
Vuoden 1930 levytyksessä ei Tammisen mukaan ollut mukana kaikkia nykyisiä osia, kuten ei muissakaan tuon ajan levytyksissä. Vesterisen on arveltu kuulleen Larsenin levyttämän versio 1930-luvun alussa ja kehitelleen sovitusta edelleen itselleen sopivammaksi, jolloin Vesterisen myöhemmistä levytyksistä tulikin pidempiä ja useampiosaisia versioita.
Viipurin pelastaja
Kaikkein tunnetuin ja historiallisin on 17. kesäkuuta 1939 tehty levytys entisten Dallapé-orkesterin jäsenten kanssa. Äänitys tapahtui Helsingin Saksalaisen koulun juhlasalissa. Levytyksestä tuli paitsi Viipurin pelastaja, myös kaikkien aikojen tunnetuin esitys Säkkijärven polkasta.
Jatkosodassa venäläiset sijoittivat Viipuriin radiomiinoja, jotka oli viritetty laukaistavaksi tietyllä taajuudella. Miinat räjähtivät niiden koneiston tietyn osan jouduttua resonanssiin, jos radiotaajuudella soitettiin tietty kolmisointu: jokaisessa miinassa oli kolme äänirautaa, jotka värähtelivät tietyillä, kullekin miinalle yksilöllisillä taajuuksilla. Heti Viipurin valtauksen jälkeen suomalaiset ihmettelivät kummallisia miinojen räjähtämisiä. Aluksi pioneerit epäilivät niiden olevan aikalaukaistavia miinoja. Elokuun 28. päivänä 1941 pioneerit, osaston johtajana Lauri Sutela, löysivät kumipusseihin paketoituja laukaisulaitteita Antreasta Kuukaupin sillan alle asennetusta 600 kg räjähdepanoksesta. Pioneerit toimittivat nuo laitteet kiireesti Päämajaan Mikkeliin, joka toimitti ne Viestiosastolle. Viestiosasto määräsi insinöörikapteeni (sittemmin professori) Jouko Pohjanpalon kiireesti viemään ne Helsinkiin ja Yleisradion avustuksella ne purettiin, tutkittiin ja toiminta selvitettiin. Sittemmin todettiin, että miinoja oli sijoitettu eri puolille kaupunkia. Suomalaiset saivat miinojen paikkoja selville Neuvostoliitosta vangituilta neuvostosotilailta.
Pääesikunta sai 1. syyskuuta Yleisradiolta käyttöönsä yhden lähetysauton, joka ajettiin Viipuriin. Sillä voitiin lähettää miinojen kantoaallolla olevaa lähetystaajuutta. Kyseinen auto oli Nuijamaan auto Oy:ltä otettu REO 2L 4 210 Speedwagon. Autoa käytti N. Sauros. Levyksi valittiin auton levykokoelmasta Säkkijärven polkka. Niinpä vihollisen tavoitteen estämiseksi ruvettiin soittamaan Säkkijärven polkkaa – ja nimenomaan Vesterisen levyttämää versiota – yhtä soittoa, ilman taukoja, jotta vihollisen käyttämä kolmisointujen taajuus saatiin "sekoitettua" käyttökelvottomaksi. Syyskuun 4. päivänä huomattiin, että neuvostojoukot lähettivät jatkuvasti kolmisointuaan samalla lähetystaajuudella. Näin alkoi taistelu radioaalloilla. Tätä lähetystä jatkettiin yhtäjaksoisesti kolme vuorokautta, kunnes Aunuksesta saatiin toinen auto Viipuriin. Tällä välin oli purettuja laukaisimia tutkittaessa huomattu, että neuvostojoukoilla oli kolmella eri radiotaajuudella toimivia radiomiinoja. Suurena pelkona oli, että lähetysautojen generaattoreita pyörittävät polttomoottorit hajoavat ja siksi armeija tilasi pikaisesti Helvarilta lisää 50 watin lähettimiä, jotka toimitettiin jo 9. syyskuuta 1941. Näillä sitten lähetettiin häirintälähetyksiä 2. helmikuuta 1942 saakka. Armeija oli laskenut, että miinojen akut ja paristot tyhjenivät viimeistään kolmen kuukauden kuluessa.
Muuta
Säkkijärven polkka on myös Ville Salmisen ohjaama elokuva vuodelta 1955. Se kertoo Viljo Vesterisen elämäntarinan. Säkkijärven polkka oli Nokian matkapuhelimien alkuaikoina suosittu kännykän soittoääni. Samaa polkkaa on käytetty myös brittiläisen Horrible Histories -televisiosarjan ensimmäisen tuotantokauden kolmannen jakson Norja-aiheisessa Vicious Vikings -osiossa. Myös Roxette-yhtyeen kitaristi on soittanut Säkkijärven polkan Suomen keikoilla sähkökitaralla. Säkkijärven polkkaan viitataan myös Kummelin Potilas Saarinen -sketsissä, jossa Potilas Saarisella on jäänyt Säkkijärven polkka päähän soimaan.
Markus Oden
Markus Oden (s. 19. heinäkuuta 2001 Tacoma, Washington, Yhdysvallat) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Oden laukoo oikealta. Hänellä on myös syntymämaansa Yhdysvaltain kansalaisuus.
Ura
Oden syntyi Yhdysvaltojen Tacomassa. Hän harrasti lapsena ensin katulätkää, jonka myötä Oden innostui jääkiekkoilusta, jonka hän aloitti Spokane Junior Chiefsissa. Oden pelasi sittemmin isoveljensä Joonaksen kanssa myös kanadalaisessa juniorijoukkueessa. Veljesten vanhemmat erosivat kuitenkin Markuksen ollessa 11-vuotias, jolloin lapset muuttivat äitinsä Minnan mukana tämän kotimaahan Suomeen. Perhe päätti muuttaa Haukiputaalle, sillä naapurikunta Oulussa toimii kansainvälinen koulu. Veljekset jatkoivat jääkiekkoilua Haukiputaan Ahmojen junioreissa. Markus siirtyi D-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin. Kesken kauden Odenin perhe muutti kuitenkin halvempien kuukausimaksujen perässä äitinsä kotiseudulle Kouvolaan ja veljekset siirtyivät KooKoon C-nuoriin.
Kaudella 2016–2017 Oden oli C-nuorten SM-karsinnoissa KooKoon paras maalintekijä 25 osumallaan. C-nuorten SM-sarjassa hän oli tehoilla 25+7=32 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Oden sijoittui koko sarjan maalipörssissä toiseksi edellään vain KJT-Haukkojen Aleksi Friman sekä jakoi pistepörssin viidennen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Kaudella 2017–2018 hän oli tehoilla 26+18=44 KooKoon B-nuorten paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Aleksi Soijärven jälkeen. Oden sijoittui koko B-nuorten SM-sarjan maalipörssissä kolmanneksi ja jakoi pistepörssin kymmenennen sijan joukkuetoverinsa Mathias Hännisen kanssa. Kaudella 2019–2020 hän oli tehoilla 20+14=34 KooKoon A-nuorten paras maalintekijä Olli Korhosen kanssa ja sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi.
Kaudeksi 2020–2021 Oden siirtyi Mikkelin Jukureiden U20-joukkueeseen. Hän oli tehoilla 21+20=41 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Kalle Matikaisen jälkeen. Oden sijoittui koko U20 SM-sarjan alku- ja runkosarjan yhdistetyssä maalipörssissä kuudenneksi. Hän harjoitteli syksyllä 2020 myös seuran SM-liigajoukkueen mukana. Oden teki joukkueessa liigadebyyttinsä 5. tammikuuta 2021 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hänet merkittiin heti Jukureiden ykkösketjun oikeaan laitaan Anssi Löfmanin ja Jesper Piitulaisen viereen. Oden sai ottelussa jääaikaa 17.20 minuuttia ja hän sai myös syöttöpisteen Piitulaisen tekemään 1–1-tasoitusmaaliin. Ottelu eteni voittomaalikilpailuun, jossa Oden sai yrittää maalintekoa Jukureista ensimmäisenä, mutta hän ei kuitenkaan onnistunut maalinteossa. Liigauransa avausmaalin Oden teki viidennessä ottelussaan 23. helmikuuta 2021 Pelicansia vastaan. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2.
Oden aloitti kauden 2021–2022 Jukureiden U20-joukkueessa, mutta hän nousi syksyn mittaan vakituisemmin seuran SM-liigajoukkueen kokoonpanoon. Oden teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun 10. joulukuuta 2021 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänen ensimmäinen maalinsa jäi Jukureiden 6–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Jorma Koljonen valitsi Odenin ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi varsinaisen tulokaskautensa aikana 45 runkosarjaottelua tehopistein 10+7=17 ja seitsemän playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2022 Jukurit käytti Odenin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kaudella 2022–2023 Oden pelasi myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa lokakuussa 2022. Huhtikuussa 2023 hän teki Jukureiden kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Muuta
Odenin isoveli Joonas pelaa hyökkääjänä Saimaan Pallon SM-liigajoukkueessa. Veljesten isä on yhdysvaltalainen ja äiti suomalainen. Minna-äidin tarina on kerrottu Yle TV2:n Tuhkimotarinoita-sarjan jaksossa ”Minna – Lätkä-äidin uuvuttava lupaus” (2020). Veljekset puhuvat äidinkielenään englantia.
Kroatian laivasto
Kroatian laivasto on yksi kolmesta Kroatian asevoimien puolustushaarasta.
Historia
Kroatian laivasto syntyi 1991 Kroatian itsenäisyystaisteluiden aikana. Kuitenkin laivaston juuret lähtevät 10. vuosisadalta, jolloin keskiaikaisella Kroatialla oli Adrianmeren itäosia hallitseva laivasto. Herttua Branimirin johtaman Kroatian laivaston taistelu 18. syyskuuta 887 Venetsian laivastoa vastaan on valittu laivaston vuosipäiväksi.
Iann Dior
Michael Ian Olmo (s. 25. maaliskuuta 1999), taiteilijanimeltään Iann Dior, on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja ja lauluntekijä.
Kroatian laivasto
Kalusto
Lisäksi on parikymmentä erilaista apualusta.
Iann Dior
Olmo kasvoi Corpus Christissä, Texasissa. Hän aloitti 17-vuotiaana musiikin teon ja työskenteli lyhyen aikaa nimillä Olmo ja Lil Rock. Hän alkoi tehdä kappaleita muun muassa sydämen särkymisestä, seksistä ja itselääkityksestä Iann Dior -nimellä. Hän oli yllättynyt positiivisesta vastaanotosta, kun hän julkaisi ne verkossa. Näiden ansiosta hän sai nopeasti yhteyksiä ja keräsi suosiota emo rap -kappaleillaan, joissa oli myös pop-elementtejä. Olmo julkaisi vuonna 2019 kappaleen "cutthroat", ja pian hän kirjoitti levytyssopimuksen TenThousand Projectsin kanssa.
Olmo julkaisi ensimmäisen mixtapensa I'm Gone huhtikuussa 2019, ensimmäisen albuminsa Industry Plant marraskuussa 2019 ja ensimmäisen EP-levynsä Still Here huhtikuussa 2021.
Franco Donatoni
Franco Donatoni (9. kesäkuuta 1927 Verona – 17. elokuuta 2000 Milano) oli italialainen säveltäjä. Hän opiskeli viulunsoittoa ja sävellystä Milanossa, Bolognassa ja Roomassa.
Donatoni sävelsi muun muassa orkesteri- ja kamarimusiikkia. Hänen oppilaisiinsa kuuluvat mm. suomalaissäveltäjät Esa-Pekka Salonen ja Veli-Matti Puumala.
Pyörä
pienoiskuva|Kuvassa on puolapyörä, jonka pyörivä massa on pieni verrattuna täyspuiseen. Keveys paransi parihevosten vetämien sotavaunujen ominaisuuksia. pienoiskuva|Krakovan arkeologisessa museossa on [[Bronocice:n kaivauksilta löytynyt ruukku, jossa oleva piirros on tulkittu vanhimmaksi nelipyöräisen härkävankkurin kuvaksi 3600–3200 eaa.]] Pyörä on ympyrän muotoinen esine, joka voi pyöriä ympyrämuodon keskipisteessä, kohtisuoraan ympyräkehään nähden olevan akselinsa ympäri tai akselin pyörimisliikkeen mukana.
Ensimmäisiä käyttötarkoituksia pyörälle oli tavaroiden siirtämisen helpottaminen rakentamalla rattaita, kärryjä ja vaunuja. Pyörä muuttaa suuren liukukitkan kevyemmäksi vierimisvastukseksi ja siten helpottaa raskaiden taakkojen liikuttelua.
Pyörä on esihistoriallisen maailman merkittävimpiä keksintöjä. Pyörän synty liitetään yleensä 3000-luvun eaa. Mesopotamiaan, jossa sitä käytettiin savenvalua. Pyörän kanssa samaan tapaan on käytetty myös teloja, mutta alkuun ilman akselia. Esimerkiksi muinaiset egyptiläiset hyödynsivät teloja raskaiden kivien siirtämisessä rakennustyömaillaan.
Pyörää hyödynnetään paitsi rattaissa, vaunuissa ja kärryissä myös autoissa, moottoripyörissä ja työkoneissa. Hammaspyörä, hihnapyörä, väkipyörä ja ketjupyörä ovat myös pyörän sovellutuksia. Ajatusta liukukitkan muuttamisesta vierintävastukseksi hyödynnetään myös vierintälaakereissa. Vanhahtava nimitys pyörälle on ”ratas”. Ratas voi tarkoittaa myös hammasratasta, hammaspyörää tai muuta pyörivää koneenosaa.
Nykyisin ajoneuvoissa käytetään pyöriä, jotka muodostuvat renkaasta ja vanteesta. Yleisin rengastyyppi on ilmatäytteinen kumirengas. Vanteet valmistetaan yleensä teräksestä tai alumiinista. Vanne voi olla jäykkä levystä väännetty tai valamalla valmistettu vanne tai jännityksien avulla koossa pysyvä pinnavanne. Kiskoilla liikkuvien kulkuneuvojen kuten junien ja raitiovaunujen pyörät ovat yleensä kokonaan terästä.
Aiemmin pyörät valmistettiin puusta. Myöhemmin keksittiin liittää pyörän vierintäpinnan peittävä teräksinen rengas pyörän kestävyyden parantamiseksi.
Pyörän historia
Pyörän historia alkoi noin 3500 eaa., jolloin pyörä keksittiin. Tällöin pyörät olivat kiekkomaisia ja puisia. Näihin aikoihin hevonen valjastettiin ihmisen käyttöön. Seuraava edistyaskel oli puolapyörä, joka ilmaantui viimeistään noin 2000 eaa. Pyörä levisi laajalle Lähi-idässä, Euroopassa ja Keski-Aasiassa noin 2500 eaa.
Xak II: The Rising of the Red Moon
Xak II: The Rising of the Red Moon on vuonna 1990 julkaistu toimintaroolipeli, jonka kehitti japanilainen ohjelmistovalmistaja MicroCabin. Peli on Xak-sarjan toinen osa ja suoraa jatkoa Xak: The Art of Visual Stagelle. Vuonna 1992 Telenet Japan julkaisi Xak II:n edeltäjänsä kanssa nimeä Xak I & II kantavassa yhteisjulkaisussa, jonka alustana oli PC Engine.
Juoni
Ensimmäisessä Xak-pelissä Latok Kart haastoi ihmisiä manipuloivan Badu-demonin, joka oli aiemmin kärsinyt tappion otellessaan sodan jumala Duelin vastaan. Latok voitti Badun lopullisesti, mutta Necromangerin, joka kuului Badua palvelleisiin demoneihin, onnistui paeta Latokin ulottuvilta. Kolmen vuoden kuluttua Necromanger ja kolme demonivaltiasta suorittavat synkän rituaalin, jonka avulla he kutsuvat luokseen Zamu Gospelin, demonien legendaarisen sotapäällikön.
Aiemmin Zekisiksen demonimaailmaan sinetöidyn Gospelin saapuessa Xakiin eli ihmisten maailmaan, Latok Kart on 19 vuoden iässä. Banuwan kylässä on liikkunut huhuja hänen kadonneen isänsä Dork Kartin olinpaikasta, ja Pixie-keijun avustamana Latok lähtee etsimään isäänsä Banuwan lähistöltä. Tehtävä kuitenkin vaikeutuu, kun he joutuvat tekemisiin Zamu Gospelin käskyläisten kanssa.
Pelaaminen
Xak II noudattaa edeltäjänsä mukaista etenemisperiaatetta. Ohjaamalla Latok Kartia, tarinan päähenkilöä, pelaaja liikkuu kaupungista ja luolastosta toiseen suorittaen NPC-hahmojen antamia tehtäviä. Luolastoissa ollessaan pelaajan on oteltava etenemistään estävää päävastusta vastaan, jonka päihitettyään hän voi taas jatkaa kulkuaan ja saattaa juonen tapahtumia eteenpäin. Kaupungeissa voidaan puolestaan hankkia tietoa paikallisilta asukkailta ja ostaa taisteluissa hyödynnettäviä miekkoja, haarniskoja sekä kilpiä.
Koska pelin taistelut käydään reaaliajassa, luolastoissa liikkuvat hirviöt havaitaan jo pelihahmon liikkuma-alueella. Taistelun aikana Latok voi puolustautua vastapuolen iskuilta parhaiten, kun hänen miekkansa on tupessa ja hän voi käyttää kilpeä. Pelaajan halutessa hyökätä Latokin miekka on vedettävä esille ja iskettävä tiettyä toimintanäppäintä painamalla. Taistelu voitetaan, kun vihollisen osumapisteet ovat pelihahmon suorittamien hyökkäysten ansiosta huvenneet. Latokin vahvuuden määrää varusteiden lisäksi hänen tasonsa, joka kohotessaan yhteenotoista kerättyjen kokemuspisteiden myötä parantaa hänen fyysisiä ominaisuuksiaan.
Patrick Stump
thumb|Patrick Stump Patrick Martin Stumph, tunnetaan myös artistinimellä Patrick Vaughn Stump (s. 27. huhtikuuta 1984 Glenviewissä, Illinoisissa) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten pop-punkyhtye Fall Out Boyn laulajana ja rytmikitaristina. Fall Out Boyn jäsenet Pete ja Joe tapasivat Patrickin paikallisessa kirjakaupassa. Alun perin Stump tuli bändiin rumpaliksi, mutta hänen laulutaitonsa huomattiin pian, vaikkei hänellä ollutkaan aiempaa kokemusta laulamisesta. Aluksi Stump toimi vain yhtyeen laulajana, mutta kun kaksi yhtyeen jäsentä jätti bändin ennen Fall Out Boy's Evening Out With Your Girlfriendin julkaisua, Stump alkoi myös soittaa kitaraa. Tässä vaiheessa nykyään Fall Out Boyn rumpalina toimiva Andy Hurley liittyi yhtyeeseen.
Stump kirjoittaa suurimman osan Fall Out Boyn musiikista, kun taas Fall Out Boyn basisti Pete Wentz kirjoittaa suurimman osan sanoituksista. Yhtyeen kitaristi Joe Trohman on sanonut Stumpista: "Luulen, että Patrick on oikea musiikin ihmelapsi - hän on oikea hullu tiedemies".
Stump on itse kertonut että hän pitää kiertueista ja keikoista, mutta ei usein ehdi katsoa keikoilla muualle kuin kitaraansa, koska on tarkkaa että soittaa oikein.
Stum meni naimisiin Elisa Yaon kanssa vuonna 2012. Heidän esikoisensa syntyi vuonna 2014. Lapsen nimeksi annettiin Declan Stump.
Edred
thumb|200px|Kuningas Edred Edred (Eadred, s. noin 923 - k. 23. marraskuuta 955) oli Englannin kuningas vuodesta 946 kuolemaansa saakka. Hän oli Edvard Vanhemman poika tämän avioliitosta Edgivan, Kentin ealdormanin Sigehelmin tyttären kanssa. Hän seurasi valtaistuimelle veljeään kuningas Edmund I:stä. Kuten molemmat isoveljensä, Edred saavutti voittoja taisteluissa viikinkejä vastaan.
Edredin sanotaan olleen voimakkaasti uskovainen mies, jolla oli hyvin huono terveys (hän hädin tuskin pystyi syömään). Hän kuoli Fromessa, Somersetissa ja haudattiin Winchesteriin. Häntä seurasi kuninkaana veljenpoika kuningas Edwy.
Celebesinkukastaja
Celebesinkukastaja (Dicaeum nehrkorni) on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Celebesinkukastajaa tavataan kotoperäisenä Indonesiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kepasipulit
thumb|oikea|250px|kepasipuli Kepasipulit (Allium cepa Cepa-Ryhmä) on sipulin eli ruokasipulin viljelylajikkeiden ryhmä. Lajikeryhmään kuuluvat tavallisen ruokasipulin keltakuoriset lajikkeet, punakuoriset lajikkeet puolestaan kuuluvat punasipuleihin ja valkokuoriset muun muassa hillosipuleihin. Tunnettuja kepasipulilajikkeita ovat esimerkiksi ´Hyfort´, ´Hygro´, ´Jumbo´, ´Novabo´, ´Rijnsburger´, ´Stentor´, ´Sturon´, ´Stuttgarter´ ja ´White Lisbon´.
Marwa Amri
Marwa Amri (, s. 8. tammikuuta 1989 Tunis) on tunisialainen naispainija, olympiamitalisti ja Afrikan mestari.
55–63 kilogramman painoluokissa kilpaillut Amri on voittanut urallaan muun muassa olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016, MM-hopeaa Pariisissa 2017 ja lukuisia Afrikan mestaruuksia. Kesäolympialaisissa hän sijoittui lisäksi Lontoossa 2012 kahdeksanneksi ja Pekingissä 2008 14:nneksi.
2. krenatöörirykmentti
2. krenatöörirykmentti oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmään kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli everstiluutnantti L. Sarin
Stefania Sandrelli
Stefania Sandrelli (s. 5. kesäkuuta 1946 Viareggio, Italia) on italialainen näyttelijä, joka on esiintynyt elokuvissa teini-ikäisestä asti. Hän alotti uransa toisen maailmansodan jälkeisten Commedia all’italianan suurten ohjaajien kuten Pietro Germin ja Antonio Pietrangelin ohjauksessa, ja näytteli myöhemmin Bernardo Bertoluccin Fasistissa. Hän oli pääosassa Ettore Scolan mestariteoksessa Mehän rakastimme toisiamme niin paljon. Vuonna 2005 hänet palkittiin 45 vuotta jatkuneesta urastaan Kultaisella leijonalla Venetsian elokuvajuhlilla. Vuonna 2018 hän sai David di Donatello-palkinnon urastaan. Sandrellilla on kaksi lasta: näyttelijä Amanda Sandrelli Gino Paolin kanssa, ja lääkäri Vito Pende Nicky Penden kanssa. Hänen nykyinen kumppaninsa on Giovanni Soldati.
2. krenatöörirykmentti
Joukko-osastot
Komentaja: majuri Alexander Procopé haavoittui, v.t. komentaja jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (komentajana 26. maaliskuuta 1918 alkaen). Komentaja: majuri W. Stjernschantz, v.t. komentaja jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen. Komentaja: majuri Torsten Aminoff, v.t. komentaja kapteeni B. G. L. Schauman. Komentaja: insinööri Lindberg, pataljoonan kutsuntapiiri oli Häme ja sijoituspaikka Tampere.
Nintendo Integrated Research & Development
Nintendo Intergrated Research and Development (lyhenne IRD, aiempi nimi Nintendo Research & Development 3) on Nintendon sisäinen kehitysyksikkö, jonka toimitusjohtajana on toiminut Genyo Takeda sitten sen perustamisen 1981. Vaikka yksikkö on pieni, se on tärkeä Nintendolle kehittäen lähinnä laitteistoa ja joitakin videopelejä. Kehitettyyn laitteistoon lukeutuu muun muassa patteritallennus Nintendo Entertainment Systemin peleille, sekä yhteistyötä monen konsolin kehityksessä.
Vuonna 2017 Takeda siirtyi eläkkeelle ja seuraajaksi nousi Ko Shiota.
Aiheesta muualla
Nintendo Integrated Research & Development
Heraia
Heraia voi viitata seuraaviin:
Karlsruhe (F223)
Karlsruhe (runkonumero F223) oli Saksan liittotasavallan laivaston Köln-luokan fregatti.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 28. maaliskuuta 1983. Se myytiin Turkille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Gelibolu.
A Flock of Seagulls (albumi)
A Flock of Seagulls on brittiläisen uuden aallon yhtyeen A Flock of Seagullsin esikoisalbumi, joka julkaistiin Jive Recordsilla 30. huhtikuuta 1982. Albumilta julkaistiin kansainväliseksi hitiksi tullut single ”I Ran (So Far Away)”, joka sijoittui muun muassa Australian musiikkilistan 1. sijalle.
Kappale ”D.N.A.” voitti vuoden 1983 Grammy-palkinnon kategoriassa "Best Rock Instrumental Performance".
SciShow Kids
SciShow Kids on lapsille suunnattuja tiede-aiheisia videoita julkaiseva YouTube-kanava. Kanavan on perustanut yhdysvaltalainen Hank Green, ja kanavan juontajana toimii Jessi Knudsen Castañeda. Huhtikuussa 2017 kanavalla on yli 80 000 tilaajaa ja yli 21 miljoonaa katselukertaa. 30 päivän ajanjaksolla kanavan videoita katsotaan noin 5 miljoonaa kertaa. Kanavan ensimmäinen video julkaistiin 23.2.2015. Kanava on aiemmin perustetun SciShow-kanavan sisarkanava.
Useat opetusaiheiset tai lapsille suunnatut verkkosivut linkittävät tai sulauttavat kanavan videoita omille sivuilleen.
Sisältö
Kanavan englanninkielisissä tiedeaiheisissa videoissa muun muassa tehdään kokeita, etsitään vastauksia kysymyksiin ja keskustellaan asiantuntijoiden kanssa. Uusia videoita julkaistaan tiistaisin ja torstaisin.
Rahoitus
Kanava kuuluu SciShow-kanavajoukkoon, joka saa rahoituksensa Patreon-joukkorahoitusalustan avulla. Patreonissa SciShow:lla oli 19.3.2017 5 679 tukijaa, jotka lahjoittivat kanavalle kuukausittain yhteensä 21 656 $.
Muut kanavat
Kanavalla on kolme sisarkanavaa: alkperäinen SciShow, avaruuteen keskittyvä SciShow Space ja psykologiaan keskittyvä SciShow Psych. Kanavan muut kanavasuositukset ovat CrashCourse, Crash Course Kids ja AnimalWonders Montana.
Elektrofiilinen additio
pienoiskuva|500x500px|Elektrofiilisessa additioreaktiossa elektrofiili X+ muodostaa kovalenttisen sidoksen alkeenin nukleofiilisen C = C-sidoksen kanssa. Syntyy karbokationi, joka reagoi nukleofiilin (Nu-) kanssa ja toinen kovalenttisen sidos muodostuu. Elektrofiilinen additioreaktio on orgaanisen kemian additioreaktio, jossa kaksois- tai kolmoissidoksen sisältävän kemiallisen yhdisteen (alkeenin tai alkyynin) π -sidos hajoaa, jolloin muodostuu kaksi uutta σ -sidosta. Tämän reaktion saa aikaan elektrofiili (X+), joka muodostaa kovalenttisen sidoksen nukleofiilisen tyydyttymättömän C = C-sidoksen kanssa. Kun uusi C-X-sidos muodostuu, elektrofiilin positiivinen varaus siirtyy toiseen tyydyttymättömistä hiilistä, josta syntyy karbokationi. Elektrofiilisen additioreaktion toisessa vaiheessa karbokationi reagoi nukleofiilin (Nu-) kanssa, jolloin muodostuu toinen kovalenttisen sidos. Tyypillisiä alkeenien elektrofiilisiä additioreaktioita ovat halogeenin ja vetyhalogeenin additiot sekä hydrataatioreaktiot.
Ruotsalainen prikaati
Ruotsalainen prikaati oli valkoisten länsiarmeijaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Prikaatin komentajat olivat kapteeni Hjalmar Frisell ja majuri E. A. Winge. Kapteeni Lars Valter Runeberg toimi vt-komentajana noin viikon ajan ennen Wingen nimitystä.
Prikaatin perustaminen
thumb|right|200px|Ruotsalainen prikaati sai ensimmäisen lippunsa Oulun kaupungilta 25. maaliskuuta 1918 järjestetyssä juhlatilaisuudessa [[Oulun tuomiokirkko|Oulun tuomiokirkossa ennen rintamalle lähtöä.]] Sisällissodan syttyessä ruotsalaisavun muodoksi nähtiin Vaasaan paenneelle senaatille ja sen armeijaa komentaneelle kenraali Mannerheimille joko vapaaehtoiset tai vakinaisen armeijan ruotsalaissotilaat. Mannerheim oli kiinnostunut erityisesti esikuntaupseereista ja erikoistehtäviin tarvittavista sotilaista. Sotilasavusta tuli vapaaehtoisiin pohjautuva ruotsalaissotilaiden tuki, sillä Ruotsin vasemmiston eli sosiaalidemokraattien ja kommunistien edustajat eivät hyväksyneet kyseistä avustustoimintaa vakinaisen armeijan sotilaita käyttäen. Ruotsin sosiaalidemokraateille tilanne oli hankala, koska Suomen punaisten johto näytti liukuneen maltillisten sosiaalidemokraattien käsistä radikaalin vasemmiston käsiin. Sotilasavun koordinoimiseksi muodostettiin Ruotsissa yhdistys "Finlands Vänner", jonka keskeisimpiä toimijoita olivat Suomesta Ruotsiin jo aiemmin muuttanut kenraali Mannerheimin nuorempi veli Johan Mannerheim ja Sven Palme. Palme edusti ruotsalaisia talous- ja poliittisia piirejä, jotka näkivät Ruotsin avun Suomelle tärkeäksi. Keskeisiä rahoittajia olivat ruotsalaiset yritykset, joilla oli sijoituksia Suomessa. Yksityisistä lahjoittajista merkittävimpiä olivat johtajat Johan Mannerheim ja Ivar Kreuger, myöhemmin kansainvälisen tulitikkuyhtiön omistaja. Suomestakin tuli lahjoittajia, kuten kauppaneuvos Karl Fazer. Alkuperäisenä tavoitteena oli saada muodostettua ruotsalaisprikaati, jossa olisi kolme pataljoonaa. Prikaatiin värväytyi joukko ammattiupseereja ja aliupseereita.