cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hallinnan loukkaus
Turkisten vastustaminen
Korkeimman oikeuden ratkaisussa KKO 2002:91 käsitellään tapausta, jossa virallinen syyttäjä vaati A:lle ja B:lle rangaistusta hallinnan loukkauksesta ja haitanteosta virkamiehelle. Vastaajat olivat turkistarhausta vastustaneen mielenosoituksen yhteydessä Helsingissä vuonna 1998 kytkeytyneet kaulastaan turkisliikkeen myymälän oveen polkupyörän U-lukkojen avulla. Näin sisään- ja uloskulku myymälään estyi ja liikkeen myyntitoiminta keskeytyi. A ja B eivät olleet kertoneet poliiseille lukkojen avainten sijaintia ja he olivat yrittäneet estää lukkojen murtamisen kulmahiomakoneen avulla. Lukkojen avaamisen jälkeen vastaajat jouduttiin kantamaan poliisiautoon, koska he eivät suostuneet itse kävelemään.
Tien tukkiminen
Kajaanin käräjäoikeus katsoi, ettei vastaajan teko ollut hallinnan loukkaus, sillä siinä on kysymys kiinteän omaisuuden luvattomasta käytöstä. Sellaisesta olisi ollut kysymys tapauksissa, joissa haltijaa estetään käyttämästä omaisuuttaan esimerkiksi leiriytymällä tai muutoin pitkäaikaisesti oleskelemalla. Käräjäoikeus hylkäsi tämän syytteen ja siihen perustuvat asianomistajien korvausvaatimukset. Sen sijaan toisen syytekohdan osalta käräjäoikeus katsoi vastaajan syyllistyneen kotirauhan rikkomiseen ja tuomitsi vastaajalle 40 päiväsakkoa sekä kummallekin asianomistajalle 500 euron korvauksen henkisestä kärsimyksestä. Itä-Suomen hovioikeus katsoi, että vastaajan menettely oli rinnastettavissa toisen hallinnassa olevan maan haltuunottamiseen ja vastaaja näin ollen syyllistyi hallinnan loukkaukseen. Hovioikeus katsoi vastaajan syyllistyneen myös kotirauhan rikkomiseen ja tuomitsi teoista 50 päiväsakon yhteisen sakkorangaistuksen sekä pysytti henkisestä kärsimyksestä maksettavaksi tuomitun korvauksen ennallaan.
Säännöksen historiaa
Nykyistä hallinnan loukkausta vastaavat säännökset olivat aiemmin hajallaan rikoslaissa ja muissa säädöksissä. Hallinnan loukkausta koskevan yleissäännöksen puutteen korvasi eräiltä osin varkautta, luvatonta käyttöönottamista ja vahingontekoa koskevat säännökset. Alkuperäisessä vuoden 1889 rikoslaissa oli vanhastaan joihinkin yksittäistapauksiin sovellettavia säännöksiä. Tällainen oli esimerkiksi rikoslain 33 luvun 5 §, jossa säädettiin luvattomasta rakentamisesta toisen maalle sekä toisen maan kaivamisesta, kyntämisestä, siihen kylvämisestä ja istuttamisesta. Toinen oli saman luvun 11 §, jossa säädettiin pihamaan luvattomasta käyttämisestä kulkutienä.
Omaan omaisuuteen kohdistuva hallinnan loukkaamistapaus sisältyi rikoslain 38 luvun viidenteen pykälään. Kirjallisuudessa tämän pykälän sisältämästä säännöksestä käytettiin nimitystä hallinnan luvaton anastus, vaikka tällainen rikosnimike ei sisältynytkään itse lakiin.
Hallinnan loukkaukseen liittyy osittain myös luvaton viljelys, joka tosin on hallinnan loukkausta laajempi käsite. Rikoslain ohella hallinnan loukkaamiseen liittyi toisissa säädöksissä olleita säännöksiä. Sellainen oli muun muassa vuoden 1734 lain maakaaren 18 luku.
Rikoslain 38 luvun 5 §:n kirjoitusasua modernisoitiin lainmuutoksella 1930 ja joitakin uusia momentteja pykäliin lisäiltiin, mutta muuten säännökset pysyivät vuosikymmeniä samanlaisina. Nykyinen säännös hallinnan loukkauksesta tuli voimaan vuoden 1991 alussa. Se sisältyi Suomen rikoslainsäädännön kokonaisuudistuksen ensimmäiseen vaiheeseen. Rikoslaissa ei ollut aiemmin pelkästään hallintaa suojaavaa yleissäännöstä, jollaisen puute tuli esille muun muassa rakennusten valtauksissa. Nimenomaisen säännöksen puuttuessa hallinnan loukkaukset rangaistiin joskus omankädenoikeutena, mutta sitä jouduttiin soveltamaan sellaisiinkin tapauksiin, joihin sitä ei alun perin ollut tarkoitettu. Vanhat rikoslain rangaistussäännökset oli luotu maatalousvaltaisen yhteiskunnan tarpeisiin, ja monia säännöksiä sovellettiin 1980-luvulla enää hyvin harvoin tai tuskin koskaan.
Lakiviitteet
<references group="L" />
Edel Records Finland
Edel Records Finland on suomalainen levy-yhtiö, joka nykyisin viimeksi uudelleen nimettynä on Playground Music Oy. Tuotanto on kotimaista musiikkia ja toimintana on ollut monien ulkomaisten levymerkkien edustusta Suomessa. Edel Records Finland Oy toimi myös jo kotimaisten labelien ja myös yhtyeiden omakustanteiden jakelijana. Aiemmin Edel Records Finland Oy toimi nimellä K-tel International (Finland) Oy, mutta yhtiön liityttyä vuonna 1999 yrityskaupan myötä kansainväliseen Edel-konserniin levy-yhtiön nimi muuttui muotoon Edel Records Finland Oy. Edeliin sulautui myös K-telin aiemmin samana vuonna ostama Audiovox Records Oy (AXR).
Vanhastakaupungista Ruotsiin
Vuonna 2010 Playground Music ja Bonnier Amigo Music Group ostivat Edelin Suomen toiminnot Edel Records Finland Oy:n. Uudelleen nimettyyn yhtiöön Playground Music Bam Oy sulautui myös Oy Bonnier Amigo Music Finland Ab ja Playground Music Finland. Playground myi Edelin kotimaisen katalogin uudelle AXR Musicille. Helsingin Vanhankaupungin jakeluvarasto siirtyi Ruotsiin. Vuodesta 2010 alkaen jakeluvarastot ovat ENS Ab:ssa Boråsissa, kuten ovat myös usean muunkin suomalaisen kansainvälisen toimijan varastot.
Cauchyn–Riemannin yhtälö
Cauchyn–Riemannin yhtälöt ovat kompleksianalyysissa käytetyt ensimmäisen kertaluvun osittaisdifferentiaaliyhtälöt, jotka karakterisoivat analyyttisten funktioiden reaali- ja imaginaariosat. Ensi kertaa nykyisin Cauchyn-Riemannin nimellä tunnettu yhtälösysteemi esiintyi vuonna 1752 Jean le Rond d’Alembert nimisen ranskalaisen luonnontieteilijän teoksessa, joka käsitteli hydrodynamiikkaa. Myöhemmin vuonna 1777 Leonhard Euler liitti yhtälöt osaksi analyyttisten funktioiden teoriaa. Vuonna 1814 Augustin Cauchy käytti yhtälöitä konstruoidessaan omaa teoriaansa funktioista. Bernhard Riemannin tutkielma funktioteoriasta ilmestyi vuonna 1851. Hänen lähestymistapansa oli geometrinen kun Cauchyn oli puhtaasti analyyttinen.
Cauchyn-Riemannin yhtälöt ovat reaaliarvoisten funktioiden u(x,y) ja v(x,y) osittaisdifferentiaaliyhtälöt:
ja
Tässä kompleksimuuttujan kompleksiarvoinen funktio f on esitetty reaalimuuttujien reaaliarvoisten funktioiden u ja v avulla seuraavasti:, missä u(x,y) on funktion f reaaliosa ja v(x,y) sen imaginaariosa.
Kompleksifunktio f on analyyttinen kompleksitason avoimessa osajoukossa A, jos sillä on kompleksinen derivaatta jokaisessa A:n pisteessä. Cauchyn–Riemannin yhtälöt ovat yksi tapa tutkia funktion kompleksista derivoituvuutta ja analyyttisuutta. Ne yhdistävät kompleksisen derivoituvuuden tavallisten reaaliarvoisten funktioiden differentioituvuuteen.
Kompleksifunktio on analyyttinen jossain kompleksitason pisteessä tai alueessa, jos se voidaan kirjoittaa muodossa ja jos funktiot u ja v toteuttavat Cauchyn–Riemannin yhtälöt (1a) ja (1b). Osittaisdifferentiaaliyhtälöt esitetään useissa oppikirjoissa myös muodossa ja.
Kompleksinen derivoituvuus
Cauchyn–Riemannin yhtälöt ovat välttämätön ehto sille, että kompleksifunktiolla on derivaatta. Voidaan myös osoittaa, että jos ensimmäinen derivaatta on olemassa, funktiolla on samalla kaikkien kertalukujen derivaatat.
Cauchyn–Riemannin yhtälöt voidaan kirjoittaa kompleksisessa muodossa
Oletetaan, että
on kompleksimuuttujan z ∈ C kompleksiarvoinen funktio. Silloin funktion ƒ kompleksinen derivaatta pisteessä z0 määritellään seuraavasti:
edellyttäen että raja-arvo on olemassa.
Jos tämä raja-arvo on olemassa, se ei riipu suunnasta, josta sitä kompleksitasossa lähestytään. Voidaan siis valita, että h → 0 reaali- tai imaginaariakselia pitkin. Lähestytään origoa ensin reaaliakselin suunnasta:
Lähestytään sitten origoa imaginaariakselin suunnasta:
Kompleksisen derivaatan yksikäsitteisyydestä seuraa funktiolle ƒ
Funktio on analyyttinen kompleksitason avoimessa osajoukossa A, jos ja vain jos funktiot u ja v ovat reaalisesti differentioituvia ja toteuttavat Cauchyn–Riemannin yhtälöt A:ssa. Käytännössä ehtojen voimassaolo merkitsee, että kompleksifunktiota voidaan tällöin derivoida ja integroida aivan kuin se olisi reaalifunktio.
Ping Hai (1935)
Ping Hai oli Kiinan laivaston Ning Hai -luokan kevyt risteilijä toisessa Kiinan-Japanin sodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Kiangnan Dock and Engineering Worksiltä, missä köli laskettiin 28. kesäkuuta 1931. Mukdenin välikohtaus 18. syyskuuta 1931 ja tammikuun 28. päivän välikohtaus 28. tammikuuta – 3. maaliskuuta 1932 hidastivat rakennustöitä. Japani keskeytti ensin tavarantoimitukset ja lopulta japanilaiset avustajat poistuivat Kiinasta. Alus piti laskea vesille 10. lokakuuta 1933, mutta se laskettiin lopulta saksalaisten avustamana vesille 28. syyskuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 18. kesäkuuta 1936.
Alukselta puuttuivat lentokoneen vaatimat tilat, ja sen propulsiojärjestelmä oli heikompitehoinen kuin sisaraluksellaan. Aluksen ilmatorjuntajärjestelmänä oli sisaraluksesta poiketen saksalainen 88 millimetrin tykit, koska Japani ei toimittanut alun perin suunniteltuja aseita alukselle.
Palvelus
Alus oli Kiinan tasavallan laivaston lippulaivana huhtikuusta 1937 alkaen. Toisen Kiinan-Japanin sodan alettua se oli laivastonsa merkittävimpänä aluksena keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien kohteena Shanghain taistelun alettua. Japanin hyökätessä Kiangyin linnoitukseen, joka valvoi Jangtse-jokea Nankingin lähistöllä. Alus upposi 23. syyskuuta sisaraluksensa kanssa Kagalta ja Shanghain ympäristön kentiltä nousseiden koneiden ilmahyökkäyksissä.
Vuonna 1938 Japani nosti hylyn, koska se ei ollut pahoin ruostunut jokivedessä. Alus luovutettiin Wang Jong-Wein johtamalle laivastolle, mutta lopulta se päätettiin pitää keisarillisen Japanin laivastolla. Alus hinattiin Saseboon, jossa se varustettiin ensin majoitustilaksi nimellä Mishima ja lopulta saattajaksi nimellä Yasoshima 10. kesäkuuta 1944. Alus luokiteltiin ensin rannikkovartiolaivaksi ja sitten saattajaksi. Alukselta poistettiin kaikki risteilijän aseistus ja se varustettiin tutkalla ja tavanomaisin japanilaisin kaksitoimisin tykein sekä ilmatorjunta-asein.
Yasoshima aloitti taistelutehtävät 25. syyskuuta 1944 osallistuen Leytenlahden taisteluun. Sen jälkeen se suojasi saattueita. Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksilta USS Ticonderogalta ja USS Langleyltä nousseet lentokoneet yllättivät Yasoshiman suojaaman kahden kauppa-aluksen saattueen Luzonin länsipuolella. Lentokoneet upottivat kaikki kolme alusta 25. marraskuuta 1944.
Kaarlo Koroma
Kaarlo (Kalle) Vilhelm Koroma (ent. v:een 1929 Forsblom) (4. maaliskuuta 1908 Helsinki – 29. kesäkuuta 2000) oli taidemaalari, kuvataiteilija ja majuri evp. Koroma opiskeli Vapaassa Taidekoulussa iltakurssilla vuosina 1947–1948. Hän debytoi Turussa vuonna 1936. Kaarlo Koroma oli Viipurin taiteilijaseuran merkittävä jäsen. Kaarlo Koroma johti Kuvataiteilijaseniorit ry:n perustamista vuonna 1970. Koroma oli naimisissa Maria o.s. Alasen kanssa ja myöhemmin jäätyään leskeksi Kira o.s. Reinikaisen kanssa.
Koroma maalasi maisemia ja rakenteellisia kaupunkikuvia. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1976.
Koroma osallistui lukuisiin Suomen Taideakatemian sekä Suomen taideyhdistyksen kiertonäyttelyihin ja Nuorten näyttelyihin. Hän oli myös mukana muun muassa Suomen Taiteilijain näyttelyissä ja Kuvataiteilijaseniorien näyttelyissä. Hän piti myös lukuisia yksityisnäyttelyitä Turussa, Helsingissä ja Tampereella. Ulkomailla hän osallistui taidenäyttelyihin Tukholmassa, Bukarestissa, Constantassa, Rostockissa, Roomassa, Biarritzissä, Pariisissa, Lontoossa, Ovariossa Portugalissa, Firenzessä, Napolissa, Palazzo Manifestazionessa Italiassa, Göteborgissa, Oslossa sekä kiertonäyttelyyn Intiassa.
Koroman teoksia on nähtävillä Amos Andersonin taidemuseossa, Tampereen nykytaiteen museossa, Wäinö Aaltosen museossa, Helsingin ja Turun kaupunkien kokoelmissa, Helsingin yliopistossa, Sihtolan, Wihuri säätiön, Yrjö A. Jäntin ja Viipurin taiteen ystävien kokoelmissa. Ulkomailla hänen taidettaan on Kunsthallessa Rostockissa ja Templar Housessa Roomassa.
Koroma oli upseerina puolustusvoimissa vuosina 1948–1956.
Kirjalliset työt
Kaarlo Koroma on toimittanut mm. "Suomen Kuvataiteilijat" vuonna 1962, "Suomen Taiteilijaseura 1864–1964", "Maecenas-Kilta 20 vuotta" ja Vollmerin Künstlerlexikonin Suomen osan: "Suomen taidetta 1950-luvulla". Suomen Taide -vuosikirjat hän on toimittanut vuosilta 1961-1969 sekä Taidemaalariliiton 50-vuotishistoriikin. Hän oli myös Taide-lehden toimittaja vuosina 1959-1969 sekä toimitti lukuisia muitakin taidetta koskevia julkaisuja. Koroma on kirjoittanut myös kirjan "Viipurin taiteilijaseura 1930-1980".
British Racing Partnership
pienoiskuva|BRM P25 British Racing Partnership (BRP) oli brittiläisten Ken Gregoryn ja Alfred Mossin perustama Formula 1 -talli. Talli perustettiin alun perin, jotta Mossin poika Stirling voisi ajaa, kun hänellä ei olisi sopimuksia muiden tallien kanssa.
BRP ajatti Cooper-Borgward F2-autoa ja BRM:n F1-autoa kaudella. Jälkimmäisenä mainittu tuhoutui valtavassa kolarissa AVUS-radalla Saksassa. Myöhemmin BRP siirtyi ajattamaan Lotus 24 -autoja ja yritti saada käyttöönsä modernimman Lotus 25 -monokokki-auton Lotukselta ilman menestystä. Tämän seurauksena tallin pääsuunnittelija Tony Robinson suunnitteli oman monokokki-autonsa, joka muistutti Lotus 25:tä, mutta siinä oli ohuempi kuori ja siinä oli BRM:n V8-moottori toisin kuin Lotus 25:ssä, jossa oli Coventry Climax -moottori. Tätä autoa on usein nimitetty nimellä BRP-BRM. Autolla kilpailivat Innes Ireland ja Trevor Taylor.
Kaudella BRP toimi täysin sponsorin Yeoman Creditin rahoittamana. Kausien ja  ajaksi tallin nimeksi vaihtui UTD Laystall. Valmistajana BRP osallistui 13 Grand Prix -kilpailuun ja saavutti 11 MM-pistettä. Tähän lukumäärään ei ole laskettu kilpailuja, joissa BRP toimi asiakasroolissa. Kauden jälkeen talli hyllytettiin.
Lars-Eric Bergstén
Lars-Eric Ole "Eurico" Bergstén (13. elokuuta 1913 Helsinki – 6. maaliskuuta 1999 São Paulo, Brasilia) oli suomalainen helluntailiikkeen pastori ja lähetyssaarnaaja. Sota-aikana Bergstén palveli lääkintämiehenä ja toimi ruotsinkielisen Filadelfia-seurakunnan johtajana. Bergstén perheineen aloitti lähetystyön Brasiliassa vuonna 1948. Bergsténin lähetystyötehtävä Brasiliassa oli erittäin merkittävä ja hän saavutti arvostetun aseman raamatunopettajana ja hengellisenä johtajana.
Elämä ja ura
Lars-Eric Bergstén syntyi Helsingissä vuonna 1913 luterilaiseen perheeseen. Bergstén tuli uskoon 17-vuotiaana osallistuessaan evankeliselle nuorisoleirille ja teki päätöksen Jeesuksen seuraamisesta. Vuonna 1936 Bergstén meni naimisiin Ester Lindforsin kanssa, joka työskenteli evankelistana. Bergsténeille syntyi viisi lasta: Nils Göran, Ulla, Gitta, Else ja Ruy. 1930-luvulla Bergstén työskenteli saarnaajana Sulvalla ja Koivulahdessa. Vuonna 1942 Bergstén kutsuttiin Helsingin Filadelfia-seurakunnan pastoriksi. Bergstén toimi kirkon johdossa sota-aikaan, joka muodosti vaikeuksia. Bergsténin aikaan Filadelfia-seurakunta kasvoi 200 jäsenestä tuhanteen.
Bergsténit lähtivät lähetystyöhön Brasiliaan syyskuussa 1948. Ensimmäisen sopeutumisvuotensa he viettivät Belo Horizontessa tutustuen Assemblies of Godin työhön. Tämän jälkeen Bergsténit toimivat Salvadorissa (1949–1956), São Paulossa (1961–1967) ja Rio de Janeirossa (1967–1973). Lyhyempien asuinpaikkojen jälkeen Bergsténit muuttivat vuonna 1978 asumaan São Pauloon.
Bergsténiä on luonnehdittu innokkaaksi ja yksilöstä kiinnostuneeksi saarnaajaksi. Bergsténin julistamisessa oli herätyssävy ja hänellä oli rikas rukouselämä. Bergstén on saanut osakseen suurta kunnioitusta Brasiliassa. Bergsténin vaimo Ester kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1987. Bergstén vieraili Suomessa säännöllisesti. Bergstén kuoli São Paulossa maaliskuussa 1999.
Teokset
Bergstén on kirjoittanut 35 kommenttia CPAD:n lehteen sekä viisi teologista opetuskirjaa. Kirjat koottiin vuonna 1999 yhdeksi teokseksi Teologia Sistemática.
Apuvälineteknikko
Apuvälineteknikko (AMK) on sosiaali- ja terveysalan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Tutkinnon laajuus on 210 opintopistettä, ja opinnot kestävät 3,5 vuotta. Apuvälineteknikoksi opiskellaan apuvälinetekniikan koulutusohjelmassa.
Apuvälineteknikko suunnittelee ja valmistaa apuvälineitä vammaisille ja toimintarajoitteisille. Apuvälineteknikko myös arvioi yhdessä lääkärin kanssa, minkälaisia apuvälineitä asiakas tarvitsee sekä opastaa välineiden käytössä.
Inis Mór
Inis Mór (myös Árainn tai Árainn Mhór; ) on suurin Aransaarista Galwaynlahdessa Irlannin tasavallassa. Sen pinta-ala on 30 neliökilometriä. Sen suurin kylä on Kilronan.
Saaren nimi Inis Mór tarkoittaa iirin kielellä suurta saarta. Englanninkielisen nimen Inishmore otti käyttöön Ordnance Survey 1900-luvun puolivälissä. Inis Mória ennen olivat englantilaiset käyttäneet nimeä Aranmore, joka kuitenkin sekoitettiin usein Donegalin kreivikunnassa sijaitsevaan Arranmoreen. Iirin sana árainn tarkoittaa pitkää harjannetta, joka kuvaa saarta osuvasti.
Saarella on vahvaa irlantilaista kulttuuria, ja sillä on rikas esikristillinen ja kristillinen historia. Siellä käytetään iirin kieltä. Inis Mórilla sijaitsee muinainen linnoitus Dún Aengus.
Inis Mór on tärkeä matkailukohde. Saareen voi tutustua kesäkuukausina pikkubussilla, hevosrattailla ja polkupyörällä. Saarella on pieni museo, joka kertoo Dún Aengusin historiasta ja mahdollisista käyttötarkoituksista. Sen lähellä sijaitsee neoliittinen hauta ja perinnepuisto, jossa on perinteisiä kaislakattoisia taloja ja laiton tislaamo.
Inis Mórilla syntyi ja vietti lapsuutensa kirjailija Liam O'Flaherty (1897–1984).
Ning Hai (1931)
Ning Hai oli Kiinan laivaston Ning Hai -luokan kevyt risteilijä toisessa Kiinan-Japanin sodassa.
Valmistus
Kiinan laivasto tilasi aluksen Japanista Harima Dock Companyltä, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1930. Alus laskettiin vesille 10. lokakuuta 1931 ja valmistui 31. heinäkuuta 1932, jolloin se varustettiin kahdella yksipaikkaisella Aichi AB-3 -kellukekoneella. Alus lähti 24. elokuuta Kuresta ja se saapui kaksi päivää myöhemmin Shanghaihin. Kiinan laivasto otti aluksen palvelukseensa 1. syyskuuta 1932 tehden siitä Kiinan 1. laivaston lippulaivan päällikkönään Shen.
Palvelus
Toukokuussa 1933 alus oli huollettavana Hariman telakalla. Se saapui 3. kesäkuuta 1934 Mojiin ja kaksi päivää myöhemmin Jokohamaan mukanaan koulutuslaivueen komentaja kontra-amiraali Wang, joka osallistui amiraali Togo Heihachiron hautajaisiin. Alus lähti 14. kesäkuuta Jokohamasta Hariman telakalle huoltoon, mikä saatiin päätökseen 14. heinäkuuta.
Kiinan-Japanin sodan alettua Kiinan hallitus lähetti aluksen elokuussa 1937 Jangtse-jokea alas Koiniin tukemaan Nankingin puolustajia. Koinissa keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus Kagalta nousseet ja maatukikohdista operoineet 2. yhdistetyn laivueen lentokoneet hyökkäsivät 22.-23. syyskuuta useaan kertaan alusta vastaan, jolloin alukseen osui neljä pommia sekä lisäksi lähistölle muutamia. Kuusi Yokosuka B3Y1 -pommikonetta sai 25. syyskuuta kaksi osumaa alukseen, jolloin se upposi matalaan veteen Koinista ylävirtaan.
Keisarillisen Japanin laivastossa
Japanilaiset valtasivat 5. joulukuuta hylyn, jota yritettiin tuloksetta nostaa huhtikuussa 1938. Nostoyrityksessä sai surmansa kaksi sukeltajaa. Hylky saatiin nostettua 5. toukokuuta ja hinattiin Shanghaihin. Aluksen vauriot korjattiin alustavasti Kiangnanin telakalla, minkä jälkeen se hinattiin Saseboon.
Alus luokiteltiin 11. heinäkuuta rannikkopuolustus- ja koulutusalukseksi, jolloin se nimettiin Mikuraksi. Alus oli majoitusaluksena Sasebossa 1934-1943. Joulukuussa 1943 alus siirrettiin modernisoitavaksi Harimalle.
Alus saapui 9. heinäkuuta Yokosukan vartio-osastoon ja se lähti saattueen mukana Iwo Jimalle. Alus vältti 26. heinäkuuta tunnistamattoman sukellusveneen laukaiseman torpedon. Seuraavana päivänä alus saapui saattueen mukana Iwo Jimalle, mistä se aloitti paluumatkan 29. heinäkuuta saapuen Yokohamaan 1. elokuuta.
Alus lähti 19. syyskuuta saattueen mukana. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Shad laukaisi 85 merimailia Hachiji Jimasta neljä Mark 23 -torpedoa, joista kolme osui Isojimaan. Alus upposi, mutta henkilötappiot eivät ole tiedossa lukuun ottamatta päällikön kaatumista. Alus poistettiin alusluettelosta 10. marraskuuta.
Maatilan prinsessa
Maatilan prinsessa on suomalainen tositelevisiosarja, jota esitettiin TV5:llä syksyllä 2013. Sarjassa kymmenen julkisuudesta tuttua tai vähemmän tuttua naista menevät kahdeksaksi viikoksi maatilalle, jossa he suorittavat erilaisia maatilan töitä. Joka viikko kilpailusta putoaa yksi kilpailija pois, ja voittaja kruunataan maatilan prinsessaksi ja palkitaan 10 000 eurolla.
Krioa
Krioa oli antiikin aikainen Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Maatilan prinsessa
Valkeakoskella Ilolan maatilalla kuvatun sarjan juontajana toimii Juha Valvio. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 8. lokakuuta 2013, ja se keräsi keskimäärin 209 000 katsojaa. Sarjassa esiintyvät kilpailijat olivat Henna Kalinainen, Saana Uimonen, Suvi Pitkänen, Nora-Maria Tissari, Suvi Pehkonen, Anna Eriksson, Jasmine Tukiainen, Kelly Kalonji, Kirsikka ”Geronima” Kelloniemi ja Emmi Surakka, joista viimeksimainittu voitti kilpailun.
Krioa
Krioan sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kaksi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Kriōeus.
XM214 5.56mm Machine Gun
Ase kehitettiin 1970-luvulla helikopterikäyttöön.
Kirjeshakki
thumb|Kirjeshakissa käytettävä postikortti Kirjeshakki on shakin pelimuoto, jossa pelaajat sijaitsevat pääsääntöisesti fyysisesti eri paikoissa. Toinen leimallinen piirre kirjeshakille on pitkät miettimisajat, joita mitataan päivissä. Tyypillisimmillään miettimisaika on 50 päivää kymmentä siirtoa kohden tai joitakin variantteja tästä. Kirjeshakkia pelataan esimerkiksi postikorteilla, sähköpostilla tai muuten internetin välityksellä.
Kirjeshakin historiaa
Kirjeshakki on peli, jota on omana shakin lajinaan pelattu yli tuhat vuotta. Ensimmäinä epävirallisena kirjeshakkiotteluna pidetään keisari Nicephoruksen (760-811) Bagdadin kalifin Harun al-Rašidin (763-809) välistä ottelua 800-luvulla.
Lontoon ja Edinburghin välistä ottelua vuonna 1824 pidetään ensimmäisenä "virallisena" kirjeshakkiotteluna, vaikkakin jo vuonna 1804 pelattiin Hollannissa kirjepeli, jonka siirrot ovat tallella (ICCF Gold). Uuden mantereen ensimmäinen tunnettu ja dokumentoitu kirjeshakkipeli on pelattu Yhdysvalloissa New Yorkin shakkikerhon ja Washingtonin shakkikerhon kesken 1800-luvun alkupuolella. Pelin muistiinpanot löydettiin arkiston kätköistä lähes kaksi vuosisataa myöhemmin. Suomen ensimmäinen kirjeshakkiottelu pelattiin 1.3.1889 Helsingin shakkiklubin turnauksessa (Backmansson - Öhquist, englantilainen avaus 11 siirtoa 0-1). Ensimmäinen suomalainen joukkueottelu oli 16. lokakuuta 1890 aloitettu Helsingin Shakkiklubin ja Tarton Shakkiklubin välinen kamppailu. Ensimmäinen sanomalehden välityksellä pelattava peli oli Uuden Suomen kirjepeliturnaus vuonna 1924. Sen voitti Paavo Lihtonen, ja hyvin nuori Eero Böök korotettiin turnauksen perusteella kolmanteen luokkaan. Kilpailutoiminta vilkastui nopeasti ja toisen maailmansodan aikana rintamalla järjestettiin useita turnauksia. Ensimmäiset säännölliset turnaukset alkoivat 1950-luvulla Suomen Shakin ja Suomen Shakkiliiton järjestäminä. Järjestäytynyt toiminta alkoi, kun Suomen Kirjeshakkiliitto perustettiin vuonna 1961. Samana vuonna ilmestyi liiton jäsenlehti Kirjeshakki, aluksi nimellä Tiedonantolehti.
Vuonna 2011 kirjeshakin maailmanmestaruuden voitti suomalainen Pertti Lehikoinen.
Kirjeshakin organisaatiot
Kansainvälisellä tasolla kirjeshakin katto-organisaationa toimii Kansainvälinen kirjeshakkiliitto ICCF. ICCF määrittää turnaussäännöt, järjestää turnauksia, luokittelee pelaajat ja myöntää kirjeshakkiin liittyviä titteleitä aina maailman mestarista lähtien.
Suomen Kirjeshakkiliitto ry on ICCF:n jäsenorganisaatio ja toimii kansallisella tasolla vastaavissa tehtävissä. Suomen Kirjeshakkiliitto ry on myös Suomen Keskusshakkiliiton jäsenorganisaatio. ICCF:n samoin kuin Suomen Kirjeshakkiliiton piirissä pelattavissa turnauksissa pelataan omalla nimellä. Internetin piiristä löytyy useita pelialustan tarjoavia palvelimia, joiden leimallinen piirre on, että siellä pelataan nimimerkkien suojassa.
Kirjeshakin siirtotapa muuttuu internetpohjaiseksi
Kirjeshakkipelaaminen on kokenut suuria mullistuksia 1990-luvulla ja varsinkin 2000-luvulle siirryttäessä. Tietokoneiden yleistyminen ja sähköposti olivat ensimmäisiä merkittäviä mullistavia seikkoja. Postikorteilla pelaamisesta siirryttiin sähköpostipelaamiseen. Tähän liittyi kuitenkin omia ongelmiaan lähinnä sähköpostien ”katoamisen” muodossa ja siitä johtuvia pelaajien keskinäisiä erimielisyyksiä. Sähköpostipelaaminen jäi varsin lyhytaikaiseksi välivaiheeksi ennen kuin siirryttiin internetin avustuksella niin sanottuun palvelinpelaamiseen. Pelimuotona tämä on lyönyt itsensä läpi ja vakiinnuttanut asemansa varsin lyhyessä ajassa. Pelimuodossa siirrot tehdään internetin välityksellä järjestävän organisaation pelialustalle eli palvelimelle. Pelimuodon etuina on siirtojen välittämisen vaivattomuus, pelipöytäkirjojen automaattinen ylläpito ja miettimisaikojen automaattinen laskenta, eikä myöskään pelaajien keskinäisiä erimielisyyksiä tehdyistä siirroista tai miettimisajoista esiinny.
Kirjeshakki ja tietokoneet
Tietokoneet ja internet toivat kirjeshakin harrastajille uuden, nopeamman vaihtoehdon toteuttaa harrastustaan. Uuden pelitavan seurauksena kirjeshakki on kokenut muutoksia muun muassa pelialustansa ja siirtotapojensa muodossa. Tietokoneet, tietokannat ja shakkiohjelmat ovat mullistaneet myös itse pelaamisen. Shakkiin liittyvät avausteoriat ovat myös siirtyneet sähköiseen muotoon ja ovat helposti lähes täydellisinä avauskirjastoina käytettävissä. Nämä päivittyvät aina uusien pelien tai avausuutuuksien synnyttyä.
Itse kirjeshakkipelaamiseen ehkä eniten vaikuttanut seikka on shakkiohjelmien synty ja kehittyminen. Yksi myydymmistä menneen ajan ohjelmista oli Chessmaster-sarjan shakkiohjelmat, jota seurasivat Fritz, Shredder, Junior, Naum, Zappa, Rybka, jne. Ohjelmia on varsin lukuisia ja hyvinkin eri tasoisia. Keväällä 2010 ohjelmien joukkoon tuli uusi tulokas Stockfish. Stockfish on ilmainen avoimen lähdekoodin ohjelmisto, ja on yksi maailman vahvimmista shakkitietokoneista voittaen monia tietokoneshakin maailmanmestaruuksia. Ohjelmiston kehittäjäryhmään kuuluu myös suomalainen Joona Kiiski.
Nalimovin loppupelitaulukoissa pelin absoluuttinen lopputulos on tietokoneiden avustuksella laskettu ja taulukoitu. Taulukot käsittävät ne tilanteet, joissa pelilaudalla on enintään kuusi nappulaa niiden sijainnista tai tyypistä riippumatta. Kuninkaat lasketaan mukaan tähän lukumäärään. Taulukoita voi käyttää ilmaiseksi useissakin internetosoitteissa, tai ne voi hankkia omalle tietokoneelle verkkokaupasta.
Tietokoneohjelmien käytön suhteen kirjeshakissa maailma jakaantuu. On pelialustan pitäjiä, jotka kieltävät avustavien ohjelmien käytön. Toiseksi on alustoja (palvelimia), jotka sallivat sen, mutta käytetty ohjelma on kerrottava vastustajalle. Kolmanneksi on pelialustoja, jotka pitävät ohjelmien käyttöä moraalisesti arveluttavana, mutta eivät sitä suoranaisesti kiellä ja neljänneksi on alustoja, joissa ohjelmien käyttö on sallittua.
ICCF:n samoin kuin Suomen Kirjeshakkiliitto ry:n järjestämissä turnauksissa tietokoneohjelmat kaikkine tietokantoineen ja aputaulukoineen ovat sallittuja, mutta ihmisten käyttäminen neuvonantajana siirtoja mietittäessä on kiellettyä.
Tietokoneohjelmat shakin pelaajina ovat kehittyneet tasolle, jossa ne ovat vähintäänkin mestaritasoa. Parhaat pelitulokset kirjeshakissa saavutetaan kuitenkin ei pelaamalla pelkästään ohjelmalla eikä pelaamalla pelkästään ihmisaivoilla vaan näiden kahden yhdistelmällä. Huippupelaajat pärjäävät vielä pelkälle koneelle, mutta ovat vaikeuksissa ihmisen ja koneen yhdistelmälle eli kentaurille. Kentauri on terminä vakiintunut tarkoittamaan shakinpelaajaa, joka pelaa kirjeshakkia tietokoneavusteisesti. Kentaurin rooli shakinharrastajana tulee entisestään korostumaan Stockfishin kaltaisten avoimen lähdekoodin ohjelmien myötä. Tällaiset tuotteet varsinkin suurmestareiden käsissä tulevat nostamaan kirjeshakin pelaamisen laadullista tasoa entisestään.
Kirjeshakki tieteellisen tutkimuksen kohteena
Kirjeshakki on ollut myös tieteellisen tutkimustoiminnan kohteena. Chess Mailin päätoimittaja Tim Harding väitteli vuonna 2009 tohtoriksi aiheenaan "kirjeshakki Britanniassa ja Irlannissa 1824–1914".
Lähteet
Harry Golombek: Golombek's Encyclopedia of Chess. Crown Publishers, 1977
Erkki Ketola
Erkki Antti Ketola (s. 5. helmikuuta 1929 Virrat) on suomalainen juristi ja varatuomari, joka toimi eduskunnan pääsihteerinä vuosina 1983–1992.
Pohjoismaiset hiihtolajit
Kilpailuja
Pohjoismaiset hiihtolajit ovat alusta saakka olleet talviolympialaisten ohjelmassa. Lisäksi parittomina vuosina järjestetään maailmanmestaruuskilpailut.
Erkki Ketola
Hänelle myönnettiin valtiopäiväneuvoksen arvonimi vuonna 1992. Ketolan jälkeen eduskunnan pääsihteeriksi nousi apulaispääsihteeri Seppo Tiitinen vuonna 1992.
Pohjoismaiset hiihtolajit
Kilpailuja
Vuosittain järjestetään myös maailmancup-kilpailut jokaiselle näistä kolmesta lajista, jotka ovat maastohiihdon maailmancup, mäkihypyn maailmancup ja yhdistetyn maailmancup.
Richard Gere
Richard Tiffany Gere (s. 31. elokuuta 1949 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Tiibet-aktivisti. Hän nousi kuuluisuuteen roolisuorituksestaan elokuvassa Upseeri ja herrasmies (1982). Gere on voittanut näyttelijänurallaan yhden Golden Globe -palkinnon.
Varhainen elämä
Richard Tiffany Gere syntyi 31. elokuuta 1949 Philadelphiassa Pennsylvaniassa. Hänellä on neljä sisarusta. Uskonnoltaan perhe oli metodistinen. Gere oppi nuorena taitavaksi trumpetinsoittajaksi. Perhe asui Geren lapsuusvuosien aikana New Yorkin osavaltion pohjoisosissa.
Valmistuttuaan North Syracusen lukiosta vuonna 1967 Gere pääsi voimistelijastipendillä Massachusettsin yliopiston collegeen, jossa hän opiskeli pääaineinaan filosofiaa ja näyttelemistä. Hän jätti opinnot kahden vuoden jälkeen tavoitellakseen muusikon ja näyttelijän uraa.
Näyttelijänura
Gere soitti collegesta lähdettyään useissa yhtyeissä ja alkoi myös näytellä eri kesäteattereissa maan koillisosissa. Esiinnyttyään Provincetown Players -teatterissa Cape Codissa sekä Seattle Repertory Theatressa Gerelle annettiin vararooli rockmusikaalinäytelmä Greasessa vuonna 1972. Seuraavana vuonna Gere pääsi esittämään näytelmän pääroolin Lontoossa.
Geren ensimmäinen elokuvarooli oli pieni rooli elokuvassa Tappava todiste (1975). Kaksi vuotta myöhemmin Gere sai kiitosta roolistaan Diane Keatonin vastanäyttelijänä elokuvassa Etsin sinua Mr. Goodbar (1975). Gere alkoi saavuttaa seksisymbolin mainetta seuraavilla elokuvillaan, kuten Onnellisten aika (1978) ja American Gigolo (1980), jossa hän esitti gigoloa, vanhempien naisten seuralaista.
Menestyselokuvassa Pretty Woman (1990) Gere esitti varakasta liikemiestä, joka rakastuu Julia Robertsin esittämään prostituoituun. Geren roolisuoritusta kiiteltiin elokuvassa Alaston pelko (1996), jossa hän esitti papin murhasta syytetyn kuoripojan asianajajaa. Vuonna 1999 Gere näytteli jälleen yhdessä Robertsin kanssa komediassa Morsian karkuteillä. Gerellä on ollut kahdesti vastanäyttelijänään myös Diane Lane, elokuvissa Kohtalokas syrjähyppy (2002) ja Illat meren rannalla (2008). Vuonna 2002 Gere vieraili televisiosarja Simpsonien 13. tuotantokauden jaksossa "Pikku Buddha".
Gere voitti Golden Globen roolisuorituksestaan elokuvamusikaalissa Chicago (2002), jossa hän esitti puolustusasianajajaa. Tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa Vedätys (2006) Gere esitti kirjailija Clifford Irvingiä. Elokuvassa I’m Not There (2007) Gere esitti Billy the Kidiä, joka elokuvassa oli yksi Bob Dylanin ruumiillistumista. Geren uusimpia elokuvia ovat lentäjä Amelia Earhartista kertova Amelia (2009), rikosdraama Brooklyn’s Finest (2009), trilleri Keinottelua (2012) ja draama The Benefactor (2015). Arbitragesta Gere sai Golden Globe -ehdokkuuden. Hän sai kiitosta myös roolisuorituksestaan elokuvassa Norman: The Moderate Rise and Tragic Fall of a New York Fixer (2016).
Buddhalaisuus ja humanitaarinen työ
thumb|upright|Gere [[Intiassa aids-hyväntekeväisyystyössä]] Gere alkoi harjoittaa buddhalaisuutta 1970-luvun puolivälissä ja kiinnostui Kiinan miehittämän Tiibetin kysymyksestä. Hän matkusti Tiibetiin vuonna 1978 ja kiersi siellä pakolaisleireillä. Myöhemmin Gere sai opettajakseen dalai laman. Gere on käyttänyt paljon aikaansa ja varojaan Tiibetin itsenäistymisen puolesta puhumiseen. Hän oli perustamassa vuonna 1987 Tibet House -järjestöä, ja vuodesta 1995 alkaen hän on toiminut kansainvälisen Tiibet-kampanjan hallituksen puheenjohtajana. Hän on perustanut myös Gere-säätiön, jonka tehtävänä on rahoittaa Tiibetin ihmisoikeuksia ja tukea dalai lamaa. Gere on myös toiminut maailman kaikkia alkuperäiskansoja auttavan Survival Internationalin tukijana. Gere käytti puheenvuoronsa vuoden 1993 Oscar-gaalassa Kiinan hallituksen arvosteluun, minkä jälkeen hänen ei enää annettu jakaa Oscareita.
Vuonna 1986 Gere työskenteli Keski-Amerikassa etsimässä tietoa siellä konflikteissa kadonneista tuhansista ihmisistä. Gere on myös edistänyt kulttuurien suojelun asiaa ja aids-hyväntekeväisyyttä.
Yksityiselämä
Gere seurusteli brasilialaisen taidemaalarin Sylvia Martinsin kanssa 1970- ja 1980-luvun taitteessa. Hän oli naimisissa malli Cindy Crawfordin kanssa vuosina 1991–1995. Gere oli vuosina 2002–2016 naimisissa näyttelijä Carey Lowellin kanssa, ja heillä on vuonna 2000 syntynyt poika Homer James Jigme Gere. Pojan kolmas etunimi on tiibetin kieltä ja tarkoittaa pelotonta. Gere meni naimisiin huhtikuussa 2018 häntä 33 vuotta nuoremman espanjalaisen Alejandra Silvan kanssa ja heille syntyi poikalapsi helmikuussa 2019. He saivat toisen yhteisen lapsensa huhtikuussa 2020.
People-lehti valitsi Richard Geren maailman seksikkäimmäksi mieheksi vuonna 1999.
Motti (tilavuusmitta)
thumb|280px| Motti on kuutiometri pinottuja halkoja Motti on alku­peräiseen metrijärjestelmään sisältynyt halkojen mittauksessa käytetty tilavuusyksikkö, suuruudeltaan yksi kuutiometri. Sitä käytetään yleensä mitattaessa suuria määriä polttopuuta tai muuta sahattua puuta, kun taas sahaamatonta puuta mitataan kuutiometreinä. Nykyiseen kansain­väliseen yksikkö­järjestelmään eli SI-järjestelmään motti ei kuulu.
Yksikön kansain­välinen nimi stere (ranskaksi stère) johtuu kreikan kielen sanasta στερεός (stereos), joka merkitsee kiinteätä. Yksikkö otettiin käyttöön Ranskassa vuonna 1793 aikaisemman corde-nimisen yksikön metri­järjestelmän mukaisena vastineena. Yksikön suomen­kielinen nimi johtuu ruotsin sanasta mått, joka merkitsee mittaa.
Hollannissa käytetään motin (stere) ohella myös yksikköä kuub, joka on lyhenne sanoista kubieke meter, kuutiometri. Kuub ja stere eroavat kuitenkin toisistaan sikäli, että kuub on täysi kuutio­metri puuta, kun taas stere merkitsee kuutio­metrin suuruista halko­pinoa. Tällainen motti sisältää aina hieman vähemmän kuin kuutio­metrin verran puuta, koska halkojen väliin jää aina jonkin verran tyhjää tilaa, joka lasketaan mukaan mitattaessa puuta motteina (stereinä), mutta ei mitattaessa sitä kuubeina. Täten motti merkitsee siis pinokuutiometriä, kuub sen sijaan kiintokuutiometriä.
Johan Gustaf Paavola
Johan Gustaf Paavola (20. maaliskuuta 1848 Pudasjärvi – 25. marraskuuta 1887 Tornio) oli suomalainen juristi ja Tornion pormestari.
Paavolan vanhemmat olivat sahanhoitaja Johan Paavola ja Gustava Lovisa Riekki. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun alkeisoppilaitoksesta 1868 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1873. Paavola sai varatuomarin arvon 1876.
Paavola oli Torniossa pormestarina vuodesta 1883 alkaen.
Johan Gustaf Paavola oli naimisissa vuodesta 1883 Deddy Olivia Bergin kanssa.
Ruokosirkkalintu
Ruokosirkkalintu (Locustella luscinioides) on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Paolo Savi 1824.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 13,5–15 cm ja paino 14–18 g. Hieman suurempi kuin pensassirkkalintu, rytikerttusen kokoinen ja värinen. Pyrstö on kuitenkin pyöreäkärkinen ja sen alapeitinhöyhenet ovat pitkät. Alapuoli on kuvioton. Laulu on korkeaa surinaa, muistuttaen pensassirkkalinnun laulua. Laulaa enimmäkseen öisin. Laulava koiras oleskelee enimmäkseen korkeassa ruo'ikossa tai osmankäämikössä.
Ainakin kolme alalajia tunnetaan: läntinen luscinioides, itäinen fusca ja välimuoto sarmatica.
Lajin sulkasato on monimutkainen. Osa vanhoista linnuista sulkii jo kesällä, osa vasta syksyllä tai talvella. Nuoret linnut sulkivat osan käsisulistaan talvella, jotkut jopa kaikki.
Vanhin suomalainen rengastettu ruokosirkkalintu on ollut 3 vuotta 26 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut espanjalainen 7 vuoden 6 kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys
Ruohosirkkalintua tavataan osassa Etelä- ja Keski-Eurooppaa, Pohjois-Afrikkaa ja Keski-Aasiaa Mongoliaan saakka. Lajia on tavattu Suomessa ainakin 85 kertaa; ensihavainto lajista tehtiin 25. toukokuuta 1975 Tammisaaren Tvärminnessä. Suomessa saattaa pesiä muutama pari vuosittain. Euroopassa arvioidaan pesivän 150 000–220 000 paria. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa Saharan eteläpuolella.
Elinympäristö
Ruohosirkkalintu viihtyy pensaikkoisissa ja ruo'ikkoisissa kosteikoissa.
Lisääntyminen
Linnun pesä on korkeassa ruohostossa tai ruo'ikossa. Munia on 3–6, joita molemmat emot hautovat 10–12 päivää.
Ravinto
Ruohosirkkalintu on hyönteissyöjä.
Audi S7
Audi S7 on Audin vuodesta 2011 lähtien valmistama edustusluokan automalli, joka on urheilullisempi versio Audi A7 -mallisarjasta. Se sijoittuu mallistossa RS7:n alapuolelle.
Audi S7 C7 (2011–2018)
Audi A7 (C7) -malliin perustuva S7 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2011. Autossa on kaksoisturboahdettu 4,0-litrainen V8-moottori teholtaan 420 hevosvoimaa. Voimansiirtona on seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja neliveto.
Vuonna 2014 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa siihen tehtiin uudistuksia muun muassa etusäleikköön ja takavaloihin. Kaikki valot on toteutettu LED-tekniikalla, ja lisävarusteena ajovaloihin oli saatavana LED-matriisivalot. Moottorin teho nousi kasvojenkohotuksen yhteydessä 450 hevosvoimaan. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Audi S7 C7.
Mojo Magazine
Mojo Magazine on brittiläinen musiikkilehti. Se on alallaan yksi arvostetuimmista ja menestyneimmistä julkaisuista.
Lehti on ilmestynyt kerran kuukaudessa vuodesta 1993 saakka. Ensimmäisen Mojon kannessa olivat Bob Dylan ja John Lennon. Lehti sai alkunsa kustannusyhtiö EMAPin aloitteesta. Brittiläinen musiikkilehti Q oli ollut useamman vuoden ajan myyntimenestys ja yhtiö alkoi etsiä toimitusta uuteen rock-painotteiseen musiikkilehteen. Näin syntyi Mojo. Mojon numeroissa on joskus mukana lehden teemaan kuuluva cd.
Stávros Xarchákos
Stávros Xarchákos (, s. 14. maaliskuuta 1939 Ateena ) on kreikkalainen säveltäjä. Hän on säveltänyt klassista ja kansanmusiikkia. Xarchákos sävelsi myös musiikin elokuvaan To Rempétiko (Rebetiko) vuodelta 1983.
Riki Lindhome
thumb|Riki Lindhomen ja [[Kate Micuccin muodostama duo Garfunkel and Oates esiintymässä Hollywoodissa vuonna 2009.]] Riki Lindhome (s. 5. maaliskuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Julietin roolista televisiosarjasta Gilmoren tytöt. Hän on myös vieraillut sarjoissa Buffy, vampyyrintappaja, Rillit huurussa ja Titus sekä näytellyt Mardell Fitzgeraldin roolin elokuvassa Million Dollar Baby.
Lindhome syntyi Coudersportissa, Pennsylvaniassa, mutta perhe muutti New Yorkin Portvilleen hänen ollessaan kaksivuotias. Hän opiskeli Syracusen yliopistossa, josta valmistui vuonna 2000. Hän esiintyi uransa alussa pienissä rooleissa televisiosarjoissa, kunnes hänet valittiin Tim Robbinsin näytelmään Embedded. Siinä Lindhome kiinnitti Clint Eastwoodin huomion, ja tämä kiinnitti hänet ensimmäiseen elokuvarooliinsa Million Dollar Babyyn (2004). Sen jälkeen hän on esiintynyt sekä useissa elokuvissa että televisiosarjoissa.
Yhdessä näyttelijäkollegansa Kate Micuccin kanssa Lindhome esiintyy humoristisena muusikkoduona nimeltä Garfunkel and Oates. Joulukuussa 2009 he esiintyivät The Jay Leno Show’ssa, ja vuonna 2014 IFC:llä esitettiin heistä kertova kymmenjaksoinen televisiosarja.
Marble Archin metroasema
Marble Archin metroasema on Lontoon metron Central Linen asema Westminsterin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee Oxford Streetin länsipäässä Marble Arch -monumentin läheisyydessä Lontoon matkakortin maksualueella 1.
Kropidai
Kropidai eli Krop(e)ia, oli antiikin aikainen Leontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Kropidain oletetaan sijainneen Ateenan pohjoispuolella. Se sijoitetaan luoteeseen nykyisestä Áno Liósiasta.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Krōpidēs.
Tuuletinkuolemat
Tuuletinkuolemat ovat eteläkorealainen kaupunkitarina, jonka mukaan yön ajaksi toimintaan jätetty tuuletin voi tappaa suljetussa huoneessa nukkuvat ihmiset (joko tukehtumiseen, myrkytykseen tai hypotermiaan). Vastaava uskomus pätee myös autojen tuulettimiin ja ilmastointilaitteisiin. Näiden ollessa toiminnassa monet eteläkorealaiset jättävät ikkunan raolleen välttääkseen tuuletinkuoleman. Kaikissa Etelä-Koreassa myytävissä tuulettimissa on kellokytkin, joka sammuttaa tuulettimen itsestään tietyn ajan jälkeen.
Yleisimmät uskomukset ovat, että tuuletin joko muuttaa ilman hapen hiilidioksidiksi, kehittää huoneeseen alipaineen tai kylmentää huoneen aiheuttaen siellä olijoille hypotermian.
Kesäisin eteläkorealaiset tiedotusvälineet uutisoivat tuuletinkuolemista. Tästä on esimerkkinä 28. heinäkuuta 1997 julkaistu Korea Herald -lehden artikkeli:
On arveltu, että hallitus kehitti myytin rohkaistakseen kansalaisia vähentämään sähkönkulutusta.
Aiheesta muualla
Fan Death
Tamanami
Tamanami oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Japanin 1. laivaston 11. hävittäjälaivueeseen koululaivana päällikkönään Sakuma Eiji. Alus oli 8. kesäkuuta Hashirijimassa mukana pelastustöissä Mutsun tuhoutuessa räjähdyksessä. Alus siirrettiin 1. heinäkuuta Japanin 2. laivaston 2. hävittäjälaivueeseen ja sen päälliköksi vaihtui 7. heinäkuuta Aoki Kyuji. Alus suojasi 10.–15. heinäkuuta Chūyōn ja Nisshinin Yokosukasta Trukille, jonne saavuttuaan se suojasi saattueita Trukin ja Naurun sekä Palaun välisillä reiteillä. Alus suojasi 18.–25. syyskuuta laivastoa matkalla Enewetakille.
Alus suojasi 29. syyskuuta – 5. lokakuuta Junyōn Kureen. Alus liitettiin matkana aikana 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 32. hävittäjäviirikköön. Se suojasi 14.–19. lokakuuta Junyōa edelleen Saekista Trukille. Tamanami suojasi 3.-5. marraskuuta amiraali Kuritan raskaita risteilijöitä Trukilta Rabauliin, josta se suojasi 5.–8. marraskuuta Suzuyaa ja Mogamia paluumatkallaan Trukille. Alus suojasi 10.–15. marraskuuta Atagon ja Takaon Trukilta Yokosukaan. Alus suojasi 26. marraskuuta – 1. joulukuuta paluumatkalla Shōkakua ja Chitosea.
Tamanami suojasi 7.–15. joulukuuta tankkerisaattueita Palaulle ja 16.–21. joulukuuta Mogamin Kureen. Alus suojasi 19. tammikuuta – 3. helmikuuta 1944 Yokosukasta Trukille Zuihōn, Chiyodan ja Takaon. Trukilta se saattoi 10.–15. helmikuuta Musashin ja Ōyodon Jokosukaan. Alus suojasi 22. maaliskuuta – 2. huhtikuuta joukkojenkuljtetussaattueen Japanista Saipanille, josta se suojasi 7.–14. huhtikuuta saattueen edelleen Ulithin kautta Palaulle. Alus palasi 16.–20. huhtikuuta Yokosukaan.
Alus suojasi 10.–16. toukokuuta Musashin, Chitosen, Chiyodan ja Zuihōn Saekista Okinawan kautta Tawitawille. Aluksen päällikkö Aoki siirtyi 32. hävittäjäviirikön komentajaksi ja hänen tilalleen aluksen päälliköksi tuli 15. kesäkuuta Chihogi Tomiji. Alus suojasi 19.–20. kesäkuuta amiraali Kuritan tukialusosastoa Filippiinienmeren taistelussa. Tamanami suojasi 23.–29. kesäkuuta tankkeri Kokuyomarun Okinawalta Manilan kautta Singaporeen. Alus lähti 2. heinäkuuta Singaporesta tankkerin kanssa paluumatkalle. Alus suojattavineen erkani muusta saattueesta Manilaan. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Mingo torpedoi 7. heinäkuuta 1945 Tamanamin, joka räjähti osumasta. Alus upposi 280 kilometriä Manilasta lounaaseen vieden mukanaan koko miehistön.
Ranskan Polynesia
Ranskan Polynesia on Ranskan merentakainen paikallishallintoalue. Se sijaitsee keskellä Tyyntämerta Polynesian saaristossa. Ranskan Polynesia koostuu 118 saaresta ja atollista, joiden yhteispinta-ala on yli 4 000 neliökilometriä ja asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 281 674. Pääosa väestöstä asuu Seurasaariin kuuluvalla Tahitin saarella, jossa sijaitsee myös pääkaupunki Papeete. Vaikka Ranskan Polynesia onkin Ranskan paikallishallintoalue, se ei kuulu Euroopan unioniin. Ranskan Polynesian virallinen kieli on ranska ja valuutta CFP-frangi. Polynesialaiset uudisasukkaat saapuivat Ranskan Polynesiaan arviolta vuosien 200 eaa. – 400 jaa. välisenä aikana. Ensimmäiset eurooppalaiset havainnot saarista tehtiin 1500-luvun alkupuolella, ja ensimmäiset kohtaamiset tapahtuivat vuosisadan loppupuolella. 1700-luvun lopulta lähtien saarille saapui lähetyssaarnaajia ja 1800-luvulla alue päätyi Ranskan haltuun. Ranska suoritti Tuamotun atolliketjuun kuuluvilla Moruroan ja Fangataufan atolleilla paljon kritiikkiä saaneita ydinkokeita vuodesta 1966 vuoteen 1996.