cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ensimmäinen ristiretki
Marssi Konstantinopoliin ja Nikaian valloitus
30 000-henkiseen armeijaan sisältyi 5 000-henkinen ratsukko. Vahvuudeltaan suurin armeija oli Raymond Toulouselaisella, joka otti mukaansa 8 500 jalkaväensotilasta ja 1 200 ratsuväensotilasta. Kansan ristiretken tuhoisasta päättymisestä oli kulunut vasta muutama kuukausi kun ensimmäiset joukot saapuivat Konstantinopoliin. Joukkojen eriaikainen saapuminen helpotti Aleksiosia, mutta kaupungin sotilaat onnistuivat silti synnyttämään järjestyshäiriöitä. thumb|Anatolia vuonna 1097, jolloin ristiretkeläiset aloittivat sotatoimet. Kuvassa näkyy Dorylaeumin ja Nikean taisteluiden sijainnit. Aleksios antoi 2 000-henkisen armeijansa Tatikiosin komennettavaksi ja käski johdattaa ristiretkeläiset sotaretkeen Vähä-Aasian kautta. Ensimmäinen hyökkäyksen kohde oli seldžukkien sulttaanin pääkaupunki Nikea, aivan kuten kansan ristiretkelläkin. Toukokuun 14. päivänä vuonna 1097 alkanut Nikean piiritys sattui turkkilaisten kannalta ikävään aikaan, sillä Kilij Arslan I oli sotimassa danišmendejä vastaan Keski-Turkissa. Arslanin kuultua läntisten armeijoiden hyökkäyksestä, hän lähti oitis puolustamaan kaupunkia. Piiritys päättyi turkkilaisten antautumiseen Bysantille 19. kesäkuuta. Ristiretkeläisiä ei päästetty kaupunkiin kuin pienissä joukoissa kerrallaan, koska heidän pelättiin ryöstävän Bysantille arvokas kaupunki. Piirityksen jälkeen seuraavaksi päämääräksi otettiin Jerusalemin ”vapauttaminen vääräuskoisista”. Blois’n kreivi Stefan II kirjoitti optimistisesti kirjeessään vaimollensa, että Jerusalemiin pääsy kestäisi enää vain viisi viikkoa. Sota venyi kuitenkin kahden vuoden mittaiseksi.
Antiokian piiritys
left|thumb|upright|Bohemond kiipeää Antioikian muurin ylitse. [[Gustave Dorén piirros.]] Onnistuneen Nikaian valloituksen jälkeen ristiretkiarmeijan pääryhmä marssi Tatikiosin komentamana kohti Dorylaeumia. Vahvuudeltaan selvästi heikompi Bohemondin yksikkö marssi pääryhmästä erillään. Osa ristiretkestä kertovista kronikoista ehdottaa, että syynä oli näiden johtajien erimielisyys. Syynä saattoi kuitenkin olla puhdas erehdys. Bohemondin tietoisuuteen tuli, että turkkilaiset tiedustelijat seurasivat heidän liikkeitään ja arveli heidän väijyvän Dorylaeumissa. Seldžukkien ohella sotaan liittyi nyt persialaisia, danišmendijoukkoja ja Kaukasian albaaneja. Taistelut käytiin heinäkuun ensimmäisenä päivänä, ja ne päätyivät ristiretkeläisten voittoon turkkilaisten onnistuneesta yllätyshyökkäyksestä huolimatta, kun Tatikios saapui paikalle. Voiton myötä eurooppalaiset pääsivät käsiksi arvorikkauksiin, mutta mikä tärkeintä, ristiretkeläiset ja bysanttilaiset onnistuivat toimivaan yhteistyöhön kireistä väleistä huolimatta. Dorylaeumin voiton myötä tie Antiokiaan ja sitä kautta Jerusalemiin oli askeleen lähempänä.
Antiokiaan marssiminen ei ollut silti helppoa. Kuuma kesä haittasi oleellisesti marssimista, Taurusvuorten ylittäminen osoittautui erityisen haasteelliseksi vaikka armeijalla oli kyllä tarpeeksi muonaa eikä vedestäkään tullut puutetta. Armeija jakaantui tässä vaiheessa kahtia, pääryhmä jatkoi edelleen kohti Jerusalemia, mutta Godfreyn Baudouin-veli lähti vapauttamaan Armenian kristittyjä turkkilaisten vallan alaisuudesta. Baudouin tuli samalla perustaneeksi Edessan kreivikunnan, ensimmäisen ristiretkivaltion. Se toimi tehokkaana puskurivyöhykkeenä turkkilaisjoukkoja vastaan.
Seuraavan vuoden kevääseen venynyt piiritys ei ollut edullista ristiretkeläisille siitäkään syystä, että Antiokian hallitsija Jagi-Sian pyysi lisäapua Mosulin emiiri Kerboghalta, joka kokosi valtavan suuren armeijan piirittäen toukokuussa Edessaa.
Bohemond yllytti ristiretkeläisiä julistamalla, että ensimmäinen kaupunkiin hyökännyt saa pitää sen omanaan. Bohemondin komentama normannilaisryhmä oli jo aiemmin päässyt keskusteluyhteyteen kaupunkia puolustaneen komentajan kanssa. Komentaja lupasi pettää kaupunkinsa ja päästää joukot sisälle. Bohemondia lukuun ottamatta muut ristiretkijohtajat vastustivat ajatusta, koska se tulkittiin rikkomukseksi Aleksiosta kohtaan. Ristiretkeläiset tunkeutuivat pian kaupunkiin ja toimeenpanivat verilöylyn, vaikkakaan eivät saaneet kukistettua koko muureilla olevaa vastarintaa. Bohemond oli lopulta ensimmäinen kaupungin sisäpuolella, ja hänestä tuli Antiokian ruhtinas. Kaupunkiin rynnättiin yöllä 2. kesäkuuta 1098 ja seuraavana päivänä aloitettiin massiivinen verilöyly. Kristityt joutuivat nopeasti alakynteen, kun Kerbogahin armeija oli piirittämässä kaupunkia jo neljäntenä päivänä.
Kerbogahin joukkoja ei saatu kunnolla pidäteltyä näiden vyöryessä Antiokiaan, jolloin tilanne vaikutti ristiretkeläisten kannalta epätoivoiselta ja menetetyltä. Epätoivo johti kuitenkin uskonnolliseen hurmokseen ristiretkeläisissä. Eräs ristiretkeläisten mukana kaupunkiin saapunut kerjäläismunkki, Pietari Bartolomeus, kertoi pyhän Andreaksen ilmestyneen hänelle ja paljastaneen kaupunkiin kätketyn Longinuksen keihäänkärjen, joka legendan mukaan oli lävistänyt ristiinnaulitun Jeesuksen kyljen. Keihäänkärjen löydyttyä Antiokian tuomiokirkosta ristiretkeläiset kävivät hyökkäykseen ja löivät yllättyneen Kerbogahin joukot, jotka oli laskettu hajalle. Stefan Bloisilainen oli kesken taistelua tullut ajatuksiin, että ristiretki oli tuhoontuomittu yritys. Stefan jätti sodan ja palasi Eurooppaan. Matkalla hän törmäsi keisari Aleksiokseen ja hänen joukkoihinsa Filomeliumissa 20. kesäkuuta. Keisarille hän vakuutti Antioikian tilanteen olevan niin toivoton, että olisi parempi palata takaisin.
Antiokian ollessa kristittyjen hallussa, näytti tie Jerusalemiin olevan melko vaivaton, liitto fatimidien kanssa saattaisi mahdollistaa tien Jerusalemiin taisteluitta. Ristiretkeläisarmeijan sisällä kuitenkin kuohui. Bohemond vaati Antiokiaa itsellensä kun Bysantin keisarin uskollinen puolustaja Raymond näki olevan oikeudenmukaisempaa luovuttaa se sopimuksen mukaisesti Aleksiokselle. Sanansaattaja lähetettiin viemään keisarille viestiä, että Jerusalemiin hyökättäisiin vasta marraskuun ensimmäisenä päivänä. Marraskuussakaan armeija ei edennyt Jerusalemia kohti, sillä ristiretkeläisten rivit oli viimeistään nyt revitty auki. Bohemond kieltäytyi jatkamasta Jerusalemiin ja karkotti Raymondin sotilaat pois Antiokiasta. Raymond piti kuitenkin oman osuutensa kaupungista hallinnassaan.
Raymond komensi osan sotilaistaan matkaamaan kohti syyrialaista Marran kaupunkia, joka kovasta taistelusta huolimatta antautui joulukuun ensimmäisinä viikkoina. Taistelu tunnetaan sitä vastoin hyvin brutaalista verilöylystä. Kristityt esimerkiksi silpoivat paikallisia koska uskoivat näiden nielleen kultarahoja ja henkiin jätetyt myytiin orjiksi. Marran taistelun aiheuttama viivytys toi mukanaan ruokapulan ja nälkiintyneet ristiretkeläiset epätoivoisessa tilanteessa kaivoivat kuolleiden vihollisten ruumiita maasta ja söivät heidän lihaansa. Pula loppui Raymondin hyökättyä läheiselle vihollisten miehittämälle alueelle, josta saatiin riittävästi muonaa.
Jerusalemin piiritys
Kun marssi vihdoin kohti Jerusalemia alkoi, maksoivat useiden kaupunkien johtajat ristiretkeläisille siitä, etteivät nämä hävittäisi matkansa varrella olevia kaupunkeja. Ristiretkeläisten saapuessa Tripolin alueelle he joutuivat ongelmiin. Aluetta hallitsivat Egyptin fatimidit, joiden kanssa ristiretkeläiset olivat solmineet liiton. Tämän johdosta ristiretkeläisten oli lähetettävä delegaatio Egyptiin pyytämään Jerusalemin vapaaehtoista luovuttamista ristiretkeläisille. Kun vastaus oli kieltävä, aloittivat ristiretkeläisjoukot hyökkäyksensä Palestiinan kaupunkeja vastaan, missä fatimideilla ei ollut silloin lainkaan sotajoukkoja. Ristiretkeläiset saapuivat Jerusalemin lähistölle 6. kesäkuuta 1099. Fatimidien armeija Jerusalemissa oli valmistautunut kristittyjen saapumiseen. He olivat kaataneet lähistön puut piirityskalustoa varten ja tukkivat kaupunkiin johtaneet kaivot. Suojamuurin heikoimpia kohtia yritettiin vahvistaa.
Ristiretkeläisille oli selvää, että fatimidit lähettäisivät apuvoimia, joten hyökkäys oli saatava mahdollisimman aikaisin aloitettua, siitäkin huolimatta ettei heillä ollut käsissään kunnollista kalustoa. Hyökkäys epäonnistui, joten parempaa hyökkäyssuunnitelmaa alettiin laatia. Ristiretkeläiset päätyivät hyökkäämään kahdelta suunnalta. Ranskalaiset luoteesta katapultein, piiritystornin ja muurinmurtajan avulla. Raymond palkkasi italialaisen William Raicaunin hyökkäämään kaupungin eteläkolkasta Sionin portin kautta. Julkisen sovinnon tehtyään ristiretkeläiset tekivät ratkaisevan käänteen. Öiseen aikaan ranskalaiset purkivat oman piiritystorninsa, muurinmurtajansa ja katapulttinsa siirtäen ne kaupungin muurin pohjoisosaan, jossa oli Jerusalemin puolustajien kannalta heikoin kohta. Muutos vaati paljon työtä, mutta se oli piirittäjien kannalta vaivanarvoista koska myös puolustajat joutuivat tekemään vastaavan operaation ja vielä vahvistaa muuria siltä kohtaa. Eteläistä muuriakaan ei saanut unohtaa.
Hyökkäyksen alettua 13. heinäkuuta ranskalaiset onnistuivat heti murtamaan etumaisen vallin. Puolustajilla oli etelässä parempi onni, sillä he onnistuivat tuhoamaan piirittäjien katapultin. Pohjoisessa puolustus epäonnistui täysin kun Gottfied Bouillonilainen sai piiritystorninsa avulla sotilaat muurin ylitse kaupungin sisälle. Sillä aikaa kun Bouillonilainen avaututti kaupungin portteja, Tankred miehitti Temppelivuoren. Tiedon kiirittyä eteläosan puolustajille, he pakenivat nopeasti Davidin torniin. Suuri osa kaupunkilaisista pakeni valloittajien tieltä, mutta ne jotka eivät päässeet pois, tapettiin. Jerusalemin piiritystä seurannutta joukkomurhaa on myöhempinä aikoina paisuteltu todellisuutta suuremmaksi.
Godefroy de Bouillon otti itselleen kaupungin hallitsijuuden ja kuninkaan sijasta arvonimen Advocatus Sancti Sepulchri (suom. "Pyhän haudan suojelija"). Valtauksen yhteydessä tapahtunutta verilöylyä lienevät muslimit myöhempinä aikoina suurennelleet, mutta tästä huolimatta joukkomurhia tapahtui myös kaupungin valtaamisen yhteydessä sekä sen jälkeen.
Tetsuya Nomura
Tetsuya Nomura (, s. 8. lokakuuta 1970) on japanilainen videopelisuunnittelija, joka työskentelee nykyään Square Enixille. Kuuluisaksi Nomura on tullut Final Fantasy -pelisarjan hahmosuunnittelijana. Hän myös ohjasi sarjan seitsemänteen osaan pohjautuvan Final Fantasy VII: Advent Children -elokuvan, joka julkaistiin vuonna 2005.
Ura
Tetsuya Nomura syntyi Shikokulla sijaitsevassa Kōchin kaupungissa. Ennen Squarelle siirtymistä hän kävi ammattikoulua ja hän teki mainoskuvituksia. Vuonna 1992 Square palkkasi hänet hirviösuunnittelijaksi Final Fantasy V -peliin. Tätä seurasi grafiikkaohjaajan osa Final Fantasy VI:ssä, johon hän myös suunnitteli joitakin hahmoja.
Siihen asti huomattavimman tehtävän hän sai ryhtyessään sekä kaupallisesti että arvosteluiltaan menestyneen Final Fantasy VII:n päähahmosuunnittelijaksi vuonna 1995. Samalla hän korvasi ensimmäisestä Final Fantasystä lähtien samassa työssä toimineen Yoshitaka Amanon. Hän myös laati pelin tarinan Hironobu Sakaguchin kanssa. 1990-luvun lopulla Nomuran projekteja olivat Parasite Eve, Brave Fencer Musashi, Ehrgeiz sekä Final Fantasy VIII.
PlayStation 2:n peleistä Nomura jatkoi hahmojen suunnittelua The Bouncerin, Final Fantasy X:n, Final Fantasy X-2:n ja Final Fantasy XI:n parissa. Jokaisessa tähän asti julkaistussa Kingdom Hearts -pelissä hän vastasi myös ohjauksesta ja konseptikuvituksesta.
Nykyään Nomura työskentelee hahmosuunnittelijana kaikissa Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII -kokoelmaan kuuluvissa peleissä sekä Dissidia: Final Fantasyssä. Lisäksi hän toimii Final Fantasy Versus XIII:n ja kehitteillä olevien Kingdom Hearts -osien ohjaajana.
Sotavento
Sotavento on saariryhmä Kap Verden eteläosassa, Atlantin valtameressä.
Saariryhmän neljä suurinta saarta ovat Brava, Fogo, Santiago ja Maio. Brava, Fogo ja Santiago ovat kivisiä ja tuliperäisiä saaria. Maio on saariryhmän itäisin saari ja siellä sijaitsee muun muassa kaupunki Vila do Maio sekä lentokenttä.
Pienempiä saaria ovat muun muassa Rombosaaret Bravasta pohjoiseen sekä Santa-Maria Santiagon vieressä.
Pyhän Johannes Laupiaan luostari
Pyhän Johannes Laupiaan luostari on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Pazinóksen kylässä Akrotírin niemimaalla lähellä Chanián kansainvälistä lentoasemaa. Luostari on omistettu Johannes Laupiaalle.
pienoiskuva|vasen|Pyhän Johannes Laupiaan luostaria. Pyhän Johannes Laupiaan luostari on perustettu 1500-luvulla lähellä sijaitsevan Pyhän Kolminaisuuden luostarin alaisuuteen. Kyseessä saattaa olla sama luostari, joka mainitaan venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuodelta 1637 katolisena Pyhän Georgioksen (Yrjön) luostarina. Luostari on kunnostettu vuonna 1992.
Luostarirakennus muistuttaa pientä linnoitusta. Se perustuu läntiseen luostariarkkitehtuuriin, ja kreikkalaisille luostareille poikkeuksellisesti sen kirkko on keljarakennusten reunustaman keskuspihan ulkopuolella. Kirkko on yksilaivainen.
Screamadelica
Screamadelica on skotlantilaisen rock-yhtyeen Primal Screamin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Isossa-Britanniassa Creation Recordsin kautta 23. syyskuuta 1991. Albumi oli kaupallinen menestys ja se on usein listattu yhdeksi parhaimmista 1990-luvun musiikkialbumeista.
Manchesterin katedraali
Manchesterin katedraali on keskiaikainen kivikirkko Manchesterissa, Isossa-Britanniassa. Katedraali on Manchesterin hiippakunnan pääkirkko. Yli 600-vuotiaan kirkon arkkitehtoninen tyylisuunta on myöhäiskeskiajalle tyypillinen gotiikka.
Ensimmäinen tieto kirkosta Manchesterin paikkeilla on 600-luvulta. Viikingit hävittivät tämän kirkon, ja Edvard Vanhempi määräsi vuonna 923 uuden kirkon rakennettavaksi lähelle entisen kirkon paikkaa. Kirkko on mainittu Domesday bookissa. Nykyisen kirkkorakennuksen rakentaminen alkoi 1215. Vuosina 1330–1360 kirkkoa laajennettiin ja sen torni rakennettiin tuona aikana.
Katedraalissa on aikoinaan ollut koulu- ja sairaalatoimintaa. Se vaurioitui saksalaisten pommituksissa toisessa maailmansodassa ja uudelleen vuonna 1996 IRAn pommi-iskussa.
Diego Rivera
Diego Rivera (koko nimeltään Diego María de la Concepción Juan Nepomuceno Estanislao de la Rivera y Barrientos Acosta y Rodríguez, 8. joulukuuta 1886 Guanajuato Meksiko – 24. marraskuuta 1957 México) oli meksikolainen taidemaalari. Häntä pidetään yhtenä aikansa huomattavimmista monumentaalimaalareista ja hänet tunnetaankin parhaiten suurista seinämaalauksistaan.
Vallankumouksen aatteita ajanut Rivera toimi seinämaalaustensa avulla julistavana taidemaalarina. Hänen freskojaan on muun muassa New Worker's Schoolissa New Yorkissa ja Meksikon kansallispalatsissa.
Nuoruus
Rivera syntyi Guanajuatossa Meksikossa vuonna 1886. Hänen opettajaisällään oli espanjalais-portugalilais-juutalaista sukutaustaa, ja äiti oli espanjalaista ja intiaanisukua. Rivera varttui pääkaupunki Méxicossa.
Rivera aloitti yhdeksänvuotiaana taideopinnot San Carlosin taideakatemiassa ja opiskeli siellä vuoteen 1902 asti maineikkaiden opettajien alaisuudessa. Kyllästyttyään akatemian uuden rehtorin vaatimuksiin realismista Rivera keskeytti akatemian ja jatkoi itsenäistä opiskelua tunnettujen mestarien avulla.
Euroopassa
Rivera järjesti ensimmäisen näyttelynsä Veracruzissa vuonna 1907. Se teki niin vahvan vaikutuksen kuvernööriin ja muihin paikallisiin merkkihenkilöihin, että Rivera sai stipendin arvostettuun San Fernandon akatemiaan Espanjassa. Kahden vuoden ajan Rivera kierteli opintojensa lomassa Länsi-Eurooppaa ja tutustui muun muassa El Grecon ja Goyan tuotantoon. Palattuaan Meksikoon vuonna 1909 hän joutui pian keskelle vallankumousta, jota hän muiden meksikolaistaiteilijoiden tapaan kannatti.
Rivera palasi Eurooppaan vuosiksi 1912–1921. Hän matkusteli jälleen laajalti ja vietti aikaa Renoirin, Seurat’n, Gauguinin, Matissen, Modiglianin, Cézannen ja Picasson sekä maanpaossa olleiden venäläistaiteilijoiden kanssa. Riveran tyyli sai vaikutteita eurooppalaisilta mestareilta, ja hän osallistui näiden kanssa samoihin näyttelyihin. Rivera kiinnostui voimakkaasti kubismista ja kokeili myös fauvismia. Samalla hänen taiteessaan alkoi näkyä vahvasti hänen meksikolainen taustansa.
Rivera alkoi vuonna 1920 Pariisissa hahmotella David Alfaro Siqueirosin kanssa meksikolaista kansantaidetta, joka heijastelisi vallankumoustaistelua ja uskoa taiteen poliittisuuteen. Heidän liikkeeseensä liittyi monia muitakin taiteilijoita sekä poliitikkoja, joten Rivera palasi Meksikoon maalaamaan.
Meksikossa 1920-luvulla
Palattuaan Meksikoon Euroopasta vuonna 1921 Rivera sai opetusministeri José Vasconcelosilta toimeksiannon tehdä maalaus Meksikon kansallisen autonomisen yliopiston valmistavan koulun seinään. Riveraa oli opetusministerille suositellut taidemaalari ja opettaja D. Atl eli Gerardo Murillo. Hän oli perustanut kymmenen vuotta aiemmin Centro Artístico -nimisen ryhmän luomaan Meksikolle oma kansallismielinen taidesuuntaus, jossa julkisten rakennusten seinään maalataan modernistisia seinämaalauksia, jotka ilmaisevat spontaania energiaa, hengellisyyttä ja symbolismia. Liike oli pysähtynyt vallankumousvuosiksi, mutta elpyi 1920-luvulla Vasconselosin toimesta, ja Meksikon julkisiin rakennuksiin alkoi ilmestyä suuria seinämaalauksia maan taiteilijoilta.
Rivera maalasi vuonna 1922 yliopistolle ensimmäisen seinämaalauksensa, jota seurasi maalaus opetusministeriön rakennuksen seinään. Aiheenaan Riveralla oli tavallisesti Meksiko ja sen edistys. Yksi Riveran kuuluisimmista töistä on vuosina 1926–1927 valmistunut fresko Chapingon kansallisessa maatalouskoulussa.
Yhdysvalloissa 1930-luvulla
Tehtyään useita seinämaalauksia Meksikossa Rivera sai vuonna 1926 yhdysvaltalaisen San Franciscon taidekomissiolta toimeksiannon maalata seinämaalaus Kalifornian taidekoulun seinään. Saatuaan lopulta viisumin Rivera matkusti Yhdysvaltoihin ja teki seinämaalauksia San Franciscossa, New Yorkissa ja Detroitissa vuosina 1930–1933. Yhden tunnetuimmista seinämaalauksistaan hän teki Detroitin taideinstituutin sisäpihalle. Vuonna 1932 teollisuusmies John D. Rockefeller, Jr. tilasi Riveralta seinämaalauksen Rockefeller Centeriin New Yorkiin. Toteutuksessa oli eroja alkuperäiseen luonnokseen, esimerkiksi yhden hahmon kasvot Rivera oli muuntanut Leninin kasvoiksi. Taiteilija ei suostunut muuttamaan kommunistista teostaan, joten maalauksen teko keskeytettiin ja vuonna 1934 se taltattiin seinältä.
Jälleen Meksikossa
Rivera palasi Meksikoon loppuvuonna 1933 ja jatkoi uraansa siellä 1950-luvulle asti. Hän kävi jälleen myös San Franciscossa maalaamassa vuonna 1940.
Yksityiselämä
Rivera oli naimisissa kahdesti ennen kuin meni naimisiin meksikolaisen taidemaalarin Frida Kahlon kanssa vuonna 1929. He erosivat 1939 ja avioituivat uudestaan vuonna 1941. Kun Kahlo kuoli vuonna 1954, Rivera meni naimisiin Emma Hurtandon kanssa. Riveralla oli useita lapsia.
Rick Famuyiwa
Rick Famuyiwa (s. 18. kesäkuuta 1973, Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Elämä
Famuyiwan vanhemmat olivat kotoisin Nigeriasta. Hän syntyi Berkeleyssa ja kasvoi Concordissa, San Joséssa, Pohjois-Carolinassa, Los Angelesissa ja Inglewoodissa.
Famuyiwa on suorittanut tutkinnon Etelä-Kalifornian yliopiston elokuvakoulussa.
Koreanlahti
Koreanlahti tai Länsi-Korean lahti on Keltaisenmeren koillinen lahti Kiinassa ja Pohjois-Koreassa. Sitä rajoittavat Liaotungin niemimaa ja Pohjois-Korean läntinen rannikko.
Koreanlahti on melko matala meri, eikä sen syvyys juurikaan yllä 50 metriä syvemmälle. Sen vuoroveden vaihteluväli on kuitenkin suuri, 6–12 metriä. Lahteen laskevista joista merkittävimmät ovat Pohjois-Korean ja Kiinan rajalla virtaavat Jalu sekä Pohjois-Korean puolella kulkevat Ch’ŏngch’ŏn ja Daedong. Lahdessa on useita saaria ja hiekkasärkkiä.
Lahden rannalla on myös merkittäivä satamakaupunkeja. Kiinan puolella Lüshunkou ja Dandong sekä Pohjois-Korean Nampo ja Sinuiju.
Raili Kahilainen
Raili Kahilainen (4. marraskuuta 1892 Helsinki – 12. huhtikuuta 1957 Kokkola) oli suomalainen sanoittaja, laulaja ja laulunopettaja. Tunnetuimmat Kahilaisen suomennokset ovat kappaleisiin ”La Paloma” ja ”Palaja Sorrentoon”. Kahilainen muutti talvisodan alkuvaiheessa Kokkolaan, jossa hän oli pitkään laulunopettajana.
Sysilammi (Nojoskylä)
Sysilammi on Pirkanmaalla Virroilla Nojoskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,2 metriä mpy.
Sigbjørn Obstfelder
pienoiskuva|upright|Sigbjørn Obstfelder Sigbjørn Obstfelder (1866 Stavanger, Norja – 1900 Kööpenhamina, Tanska ) oli norjalainen kirjailija ja koneinsinööri. Hän oli vapaarytmisen runouden edeltäjä. Hän oli maansa uusromantikoista merkittävin. Hänen lyriikassaan on mystiikkaa (mm. Digte), proosassaan taas intiimiä sielukuvausta. Hän kehitti jyrkän symbolisen, vapaan runotyylin. 1890-luvulla hän pääsi esiin hyvin merkittävänä lyyrisenä kykynä.
Obstfelder asui Yhdysvalloissa 1890–1891. Hän sai 1892 hermoromahduksen ja siitä toivuttuaan alkoi kirjoittaa. Hän oli tyyliltään symbolisti.
Washingtonin lippu
Washingtonin lippu voi tarkoittaa seuraavia:
Fintias (kaupunki)
Fintias oli antiikin aikainen kaupunki Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se oli kreikkalaista alkuperää, ja oli olemassa hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Kaupunki sijaitsi nykyisen Licatan kaupungin lähellä.
Historia
Fintiaan paikalla oli ollut jonkinlaista asutusta jo arkaaisella kaudella, mutta ei vielä varsinaista kaupunkia. Nämä löydökset on kytketty Gelan kaupungin perustaneisiin siirtokuntalaisiin ennen kyseisen kaupungin perustamista. Myöhemmin 500-luvulla eaa. paikalla oli Akragaan tyranni Falariin perustama linnoitus (frurion). Joskus paikkaan on kytketty myös saaren ei-kreikkalaisiin alkuperäisasukkaisiin kuuluneen sikaanien heimon kaupunki Inikos, mutta heikoin perustein.
pienoiskuva|vasen|Fintiaan akropoliin arkeologisia kaivauksia. Fintiaan kaupungin perusti Akragaan tyranni Fintias noin vuonna 282 eaa. Hän tuhosi Gelan kaupungin noin vuonna 286–282 eaa., ja asutti sen väestön lähemmäksi Akragasta uuteen kaupunkiin, jolle antoi oman nimensä. Piirtokirjoitusten ja rahojen perusteella kaupungin asukkaat kutsuivat itseään pitkään gelalaisiksi, ja nimi esiintyy vielä ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Myöhemmin latinaksi asukkaat tunnettiin myös etnonyymillä Phintiensis.
Fintiasta ei lueta polikseksi eli kaupunkivaltioksi myöhäisen syntyajan vuoksi. Kaupunki ei koskaan noussut yhtä merkittäväksi kuin Gela. Sen mainitaan tarjonneen ensimmäisen puunilaissodan aikaan suojaa Rooman laivastolle. Karthagolaiset hyökkäsivät kuitenkin satamassa roomalaisten kimppuun ja upottivat monta laivaa. Fintias vaikuttaa kukoistaneen 100-luvulla eaa. Cicero mainitsee kaupungin satamana, josta vietiin paljon viljaa saaren toimiessa Rooman vilja-aittana.
Kaupungin kukoistuskausi vaikuttaa kuitenkin jääneen lyhyeksi, ja se vaikuttaa arkeologisten löytöjen perusteella taantuneen noin 40–30 eaa. Kaupungin taantumisen muiden Sisilian etelärannikon kaupunkien tavoin vahvistaa myös Strabon, sillä hän ei mainitse sitä poikkeuksia luetellessaan. Kaupungin nimi esiintyy vielä Pliniuksella ja Ptolemaioksella, mutta jostakin erikoisesta syystä kumpikin viittaa siihen sisämaakaupunkina, vaikka se oltiin tunnettu nimenomaan satamana. Ptolemaios käyttää kaupungista nimimuotoa Fthinthia. Itinerarium Antonini Augustissa kaupunki esiintyy ilmeisen virheellisessä nimimuodossa Plintis. Arkeologia ei vahvista kaupungin olemassaoloa ajanlaskun alun jälkeen. On kuitenkin mahdollista, että asutus siirtyi Rooman keisarikaudella hieman eri paikkaan. Joka tapauksessa ympäristössä on löytöjen perusteella ollut maalaismaista asutusta myöhäisantiikin ajalle saakka.
Joitakin Fintiaan raunioita oli näkyvissä vielä 1800-luvulla. Kaupungin alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1980-luvulta lähtien ja ainakin vielä vuosina 2000–2014.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Raunioita Fintiaan akropoliilla.
Fintiaan akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi Monte Sant'Angelo -vuoren huippu, jolla nykyisin sijaitsee keskiaikainen Castel Sant'Angelon linna. Kaivauksia on suoritettu ennen kaikkea akropoliin etelä- ja koillisrinteissä, mistä on kaivettu joitakin asuinkortteleita. Niitä varten akropoliin rinteessä on ollut terassipengerrystä. Lisäksi on kaivettu muun muassa kaupungin hautausmaita.
Antiikin ajan lähteiden mukaan kaupunki oli rakennettu suurisuuntaisesti, ja siellä oli stoilla reunustettu agora ja temppeleitä sekä kaupunginmuurit. Kaupungin julkisia rakennuksia ja pyhäköitä ei kuitenkaan ole vielä kaivettu.
Tekes
thumb|Tekesin logo (2014–2017). pienoiskuva|Tekesin päätoimipiste Helsingin Ruoholahdessa sijaitsevassa Team Finland -talossa. Tekes (nykyisin Business Finland)  oli Suomen valtion virasto, joka aktivoi ja rahoitti yritysten, yliopistojen ja korkeakoulujen sekä tutkimusyksikköjen tutkimus- ja kehitysprojekteja. Tekes perustettiin vuonna 1983. Sen vuosibudjetti oli noin 500 miljoonaa euroa, josta noin kolmannes käytettiin yliopistojen ja tutkimuslaitosten tutkimukseen ja loput yritysten tuotekehityksen tukemiseen. Viraston virallinen nimi oli vuosina 2014–2017 Innovaatiorahoituskeskus Tekes. Virallisia yhteyksiä lukuun ottamatta käytössä oli lyhyt muoto Tekes. Vuoden 2018 alussa kansainvälistymis-, investointi- ja matkailunedistämispalveluita tarjoava Finpro ja Tekes yhdistyivät uudeksi toimijaksi nimeltä Business Finland.
Business Finlandin tehtävissä Suomessa ja ulkomailla työskentelee noin 400 henkeä, joista 90 ELY-keskuksissa.
Toiminta
Tekesin toimintaperiaatteena oli, että se pyrki auttamaan yrityksiä muuttamaan kehittämiskelpoisia ideoita liiketoiminnaksi. Rahoituksen lisäksi se tarjosi asiantuntijapalveluja. Virasto ei itse tehnyt tutkimustyötä. Toiminnallaan se pyrki lisäämään elinkeinoelämän kansainvälistä kilpailukykyä sekä yhteiskunnan hyvinvointia kasvattamalla tuotantoa ja vientiä sekä luomalla perustaa työllisyydelle. Tekes oli keskeinen toimija Suomen innovaatiojärjestelmässä. Laajan kotimaisen ja kansainvälisen verkostoitumisen avulla se pyrki varmistamaan uusien innovaatioiden synnyn.
Tekes toimi yhteistyössä noin 50 yliopiston ja 3 000 yrityksen kanssa. Virasto sai rahoituksensa työ- ja elinkeinoministeriöltä eli valtion budjetista.
Historia
Tekes perustettiin lailla ja se aloitti toimintansa 1. heinäkuuta 1983. Sen pääjohtajina (vuoteen 1989 ylijohtaja) ovat toimineet
Bass’n Helen
bass’n Helen oli Nokialla perustettu kitarapainotteista rockia soittava gospel-yhtye. Yhtyeen nimi tuli vuoden 1992 alkuperäiskokoonpanosta, jolloin bändissä soitti yksi basisti (Petri Ryöti) ja kaksi Heleniusta (Harri ja Olli). Myöhemmin kitaristiksi liittyi Mikael Lindell. Bass'n Helen lopetti toimintansa vuoden 2012 lopussa. Yhtyeen viimeinen esiintyminen oli 17. marraskuuta 2012 Maata näkyvissä -festareilla. Yhtye palasi keikkalavoille vuonna 2018, kun se soitti akustisesti seitsemän konserttia.
1990-luvun loppupuolelta lähtien yhtye kuului suurimpien suomalaisten gospel-tapahtumien vakioesiintyjiin. Vuosituhannen vaihteessa alkuperäisjäsenet jäivät vähitellen bändistä pois ja yhtye alkoi alkuperäisen laulajan ja uusien soittajien kanssa etsiä uudenlaista omaa tyyliään. Vuonna 2004 bass’n Helen julkaisi kuuden vuoden tauon jälkeen uuden täyspitkän albumin Salattu. Tämän jälkeen yhtyeessä vaihtui toinen kitaristi ja basisti.
Vuonna 2005 yhtye julkaisi singlen ”Lasienkeli”, tällä kertaa sekulaarijakelukanavien levitykseen. Singlet ”Varjojen maa” ja ”Liekeissä” soivat ahkerasti muun muassa YleX- ja SuomiPOP-radiokanavilla ja musiikkivideo kappaleesta ”Liekeissä” pyöri Music Television Finlandilla. Kauas täältä -pitkäsoitto julkaistiin 3. toukokuuta 2006 ja se ylsi ensimmäisellä viikollaan sijalle 16. Suomen virallisella albumilistalla. ”Liekeissä” ja ”Varjojen maa” olivat YleX-radiokanavan himotuimmat-listan kärkisijoilla useita viikkoja.
Heinäkuussa 2006 Harri Helenius kyseenalaisti yhtyeen statuksen gospelyhtyeenä Nelosen Pop-ikoni -ohjelmassa. Hän totesi, että jokainen saa itse päättää, onko heidän musiikkinsa gospelia vai ei. Bass'n Helenin uusin albumi Acoustic julkaistiin vuonna 2010.
Aiemmat jäsenet
Kitara: Basso: Rummut:
BNH ry
BNH ry on bass’n Helenin taustaorganisaationa toimiva yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on gospel-musiikin ja muun kristillisiin arvoihin perustuvan taiteen tunnetuksi tekeminen ja kristillisen evankeliumin levittäminen.
Heinz-Harald Frentzen
Heinz-Harald Frentzen (s. 18. toukokuuta 1967 Mönchengladbach, Nordrhein-Westfalen, Länsi-Saksa ) on saksalainen autourheilija. Hän ajoi Formula 1 -sarjassa kausilla 1994–2003 ja saavutti kolme voittoa. Hänen uransa paras sijoitus MM-sarjassa oli toinen, minkä hän saavutti kaudella, kun Michael Schumacherin sijoitus hylättiin hänen edeltään. Kaudella Frentzen oli MM-pisteissä kolmas.
Formula 1 -ura
Frentzen osallistui urallaan 156:een Formula 1 -kilpailuun vuosina 1994–2003 ja saavutti kolme voittoa, kaksi paalupaikkaa, kuusi kilpailun nopeinta kierrosta ja keräsi 174 MM-pistettä. Hänen paras sijoituksensa MM-sarjassa oli toinen sija vuonna 1997.
Frentzen aloitti F1-uransa vuonna 1994 Sauber-tallissa, joka käytti silloin Mercedeksen moottoreita. Frank Williams vakuuttui Frentzenin taidoista ja tarjosi hänelle paikkaa Williamsilla Ayrton Sennan kuolonkolarin jälkeen. Frentzen kuitenkin päätti jäädä Sauberille ja auttoi tallia selviytymään Karl Wendlingerin vakavaan luokkaantumiseen johtaneesta ulosajosta Monacossa. Seuraavaksi kaudeksi Sauber siirtyi Fordin moottoreihin, ja Frentzen saavutti uransa ensimmäisen palkintosijan, joka oli myös samalla Sauberin ensimmäinen palkintosija, ajamalla maaliin kolmantena Italian GP:ssä. Kaudella 1996 Sauberin luotettavuus ei ollut kohdallaan ja Frentzen joutui keskeyttämään usein. Hän sijoittui neljänneksi Monacon GP:ssa, jossa maaliin selvisi vain kolme kuljettajaan. Frentzen keskeytti kierrosta ennen maalia.
Kaudesta 1997 piti tulla Frentzenin läpimurtokausi, kun hän allekirjoitti sopimuksen Williamsin kanssa. Hän saavuttikin uransa ensimmäisen voiton San Marinon GP:ssa, mutta muuten kausi oli pettymys. Sauber-tallissa vallinneen perheilmapiirin jälkeen Frentzenin elämä Williamsilla oli välillä vaikeaa, etenkin ongelmalliset ystävyyssuhteet Patrick Headin kanssa. Aika-ajoissa Frentzen voitti tallikaverinsa Jacques Villeneuven muutaman kerran, mutta kilpailuissa myös Villeneuve oli usein parempi. Williams menetti Renault'n moottorit seuraavaksi kaudeksi, eikä pystynyt kamppailemaan kärkitalleja vastaan. Frentzenin parhaaksi tulokseksi jäi kolmas sija Australian GP:sta.
Kaudeksi 1999 Frentzen siirtyi Jordan-talliin. Kausi sujui edelliskautta huomattavasti paremmin. Hän saavutti kaksi voittoa ja jäi pisteiden ulkopuolelle vain neljä kertaa. Vasta Malesian GP:n jälkeen Frentzen menetti mahdollisuutensa mestaruuteen. Loppujen lopuksi hän sijoittui kolmanneksi kuljettajien MM-sarjassa.
Kaudet 2000–2003 eivät sujuneet suunnitelmien mukaan. Kaudella 2000 hän jatkoi Jordanilla, mutta tuloksena oli vain kaksi palkintosijoitusta ja vain 11 pistettä kauden lopuksi. Kesken kauden 2001 hän vaihtoi tallia Jordanista Prostiin. Prostilla Frentzen ajoi vain viisi kilpailua, eikä hän saavuttanut yhtään pistettä tallissa. Kauden päätteeksi oli tallinvaihto taas edessä. Tällä kertaa hän siirtyi Arrows-talliin. Kausi 2002 ei sujunut Arrowsilla kovinkaan hyvin. Hän ajoi kahdesti kuudenneksi, mutta talli meni kesken kauden konkurssiin. Frentzen siirtyi Sauber-talliin, jossa hän ajoi kauden 2002 toiseksi viimeisen kilpailun ja lisäksi kauden 2003. Kauden 2003 ainoa suurempi saavutus Frentzeniltä oli Yhdysvaltain GP:n kolmas sija. Kausi jäi Frentzenin F1-uran viimeiseksi.
DTM-ura
Frentzen ajoi DTM:ssä kaudet 2004-2006. Kaksi ensimmäistä vuotta sujui Opelin ratissa ja viimeisen kaudensa Frentzen ajoi Audilla. Audin ja Frentzenin tiet erosivat kauden 2006 jälkeen. Frentzen ei voittanut yhtään DTM-kisaa urallaan. Frentzen taisteli kuitenkin palkintopallipaikoista.
Tulokset DTM kilpailuissa
* MM-sarjan ulkopuolisen kertaluonteisia kilpailu pidettiin vuonna 2004 kaduilla Shanghaissa.
Ava DuVernay
Ava DuVernay (s. 24. elokuuta 1972 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvantekijä. Hän on ohjannut elokuvat This Is the Life (2008), I Will Follow (2010) ja Middle of Nowhere (2012). Vuonna 2014 hänestä tuli ensimmäinen afroamerikkalainen naisohjaaja, joka on saanut parhaan ohjauksen Golden Globe -ehdokkuuden elokuvallaan Selma. Hän oli ehdolla parhaan dokumentin Oscar-palkintoon vuonna 2017 elokuvallaan 13. lisäys.
Yhdysvaltalainen aikakauslehti Time listasi hänet Venus Williamsin kirjoituksella vuonna 2017 maailman sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon (Time 100 -lista, luokkaan taiteilijat). Talousjulkaisu Fortune valitsi hänet vuoden 2017 maailman parhaiden johtajien (World’s Greatest Leaders) joukkoon sijalle 6/50. DuVernaylla oli tuolloin ohjattavanaan 100 miljoonan dollarin budjetilla tehtävä Disney-elokuva. Hänellä oli yli 600 000 seuraajaa Twitterissä.
Terence Crawford
Terence Allan Crawford (s. 28. syyskuuta 1987 Nebraska Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ylemmän kevytsarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBC, WBO IBF, WBA liittojen maailmanmestari painoluokassaan. Aiemmin urallaan Crawford on nyrkkeillyt myös kevytsarjassa jossa hän voitti WBO liiton mestaruuden ennen siirtymistään ylempään kevytsarjaan.
Ammattinyrkkeilyura
Crawford siirtyi ammattinyrkkeilijäksi vuonna 2008. Vuonna 2013 Crawford voitti vapaana olleen NABO liiton mestaruuden voittamalla Alejandro Sanabrian kudennessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Crawford ei puolustanut mestaruuttaan kertaakaan vaan kohtasi seuraavana vuonna silloisen kevytsarjan WBO liiton mestari Ricky Burnsin jonka voitti kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisen ottelun päätteeksi. Crawford puolusti mestaruutta kaksi kertaa: Ensimmäisellä kerralla Crawford voitti yhdeksännen erän teknisellä tyrmäyksellä Yuriorkis Gamboan johdettuaan ottelua sitä ennen kaikin tuomariäänin. Toisessa puolustusottelussa Crawford kukisti Raymundo Beltran kaikin tuomariäänin. Tämän jälkeen Crawford siirtyi ylempään kevytsarjaan jossa kohtasi suoraan Thomas Dulormen ottelussa jonka panoksena oli väliaikainen WBO liiton mestaruus. Crawford voitti ottelun kuudennessa erässä kaadettuaan Dulormen kuudennessa erässä kolmesti lattiaan. WBC ja WBO liittojen mestari Crawfordista tuli vuonna 2016 jolloin hän kukisti WBC ja WBO liittojen vöiden yhdistämisottelussa Viktor Postolin yksimielisellä tuomaripäätöksellä kaksitoistaeräisen ottelun päätteeksi. Tämän jälkeen Crawford on puolustanut mestaruusvöitä John Molina Junioria vastaan tyrmäten tämän ottelun kahdeksannessa erässä. 19. elokuuta 2017 Crawford voitti tuolloin IBF ja WBA liittojen mestaruusvöitä hallussaan pitäneen Julius Indongon tyrmäämällä tämän kolmannessa erässä vartaloiskulla. Crawford oli käyttänyt Indongoa luvunlaskussa jo toisessa erässä päättäen ottelun seuraavassa erässä.
Thomas Dausgaard
Thomas Dausgaard (s. 4. heinäkuuta 1963, Kööpenhamina) on tanskalainen kapellimestari.
Kaani
Kaani (altailaisissa kielissä khan) on sotilasjohtajan arvonimi, jota ovat käyttäneet monet mongolilaiset ja turkkilaiset hallitsijat. Mongoliassa suurkaani on kaikkien mongolien johtaja. Ensimmäinen suurkaani oli Tšingis-kaani 1200-luvun alussa.
Thomas Dausgaard
Dausgaard on toiminut vuodesta 1997 Ruotsalaisen kamariorkesterin ja vuodesta 2004 lisäksi Tanskan kansallisen sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Kaani
Arvonimi on siirtynyt turkkilais- tai mongolivalloitusten kautta myös muita kieliä puhuville Aasian kansoille. Nykyään kaani on korkea-arvoisen henkilön nimitys Intiassa, Pakistanissa ja entisen Persian alueella.
Khan on yleinen myös sukunimenä.
Ek Zuban
Ek Zuban on riippumaton pohjoisenglantilainen Middlesbroughissa sijaitseva runokustantamo, jota johtavat runoilijat Andy Willoughby ja Bob Beagrie. Se julkaisee kolme kertaa vuosittain ilmestyvää KENAZ-aikakauslehteä ja nykyrunoutta Koillis-Englannista ja Etelä-Suomesta kaksikielisinä julkaisuina. Se järjestää myös Poetry Slam - runonluentatilaisuuksia sekä kirjoittajakoulutusta. Suomen ja Pohjois-Englannin välistä kulttuurivaihtoa ovat tukeneet mm Taiteen keskustoimikunta, Turun kaupungin kulttuurilautakunta, Savukeidas -kustantamo, Arts Council North East England ja Cleveland Arts.
Kustantamon nimi Ek Zuban tulee urdun kielestä. Suomeksi Ek Zuban on "Yksi Ääni".
Fynin hiippakunta
pienoiskuva|Fynin hiippakunnan tuomiokirkko, Odensen Pyhän Knuutin kirkko (Sankt Knuds kirke) Fynin hiippakunta, aiemmin Odensen hiippakunta on yksi Tanskan kansankirkon hiippakunnista.
Se kattaa Fynin saaren ja sitä ympäröivät saaret. Hiippakunnan piispanistuin on Odensessa ja Odensen Pyhän Knuutin kirko (Sankt Knuds kirke) on hiippakunnan tuomiokirkko. Hiippakunta mainitaan ensimmäistä kertaa Saksan keisarin kirjeessä vuodelta 988. Hiippakunnan ensimmäinen piispa oli Odinkar Hvide (988–10??) pienoiskuva|Tine Lindhardt, Fynin hiippakunnan piispa Hiippakunnan piispa on vuodesta 2012 ollut Tine Lindhard.
Rovastikunnat
Hiippakunnassa on 11 rovastikuntaa, 234 seurakuntaa ja seitsemän vaaliseurakuntaa. Hiippakunnan alueella on 251 kirkkoa.
Pyhän Paavalin katedraali (Spíli)
Pyhän Paavalin katedraali on ortodoksinen kirkko Spílin kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Lámpin, Sývritoksen ja Sfakián hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu apostoli Paavalille.
Luettelo tieteiskirjailijoista
A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö
Isosuo (Punkalaidun)
Isosuo on suo Huittisten ja Punkalaitumen rajalla, noin 12 kilometriä Lauttakylästä koilliseen. Suon pinta-ala on 595 hehtaaria, josta 130 hehtaaria sijaitsee Huittisten puolella. Pinnankorkeus on 85–96 mpy. Suo laskee ojia pitkin Palojokeen. Lähes koko suo kuuluu valtakunnalliseen soidensuojeluohjelmaa ja on Natura-aluetta.
Kolme kermikeidasosaa muodostaa Isosuon. Suoyhtymä on melko hyvin säilynyt luonnontilaisena. Alueen koillispuolella on turpeenottoalue. Suoalueen keskellä olevat Kakkurilammet ovat kasvamassa umpeen. Osa suoalueesta on muuttunut luontotyypiltään puustoiseksi suoksi.
Lähteet
61.0833°N, 23.0105°W
Paskolammi (Virrat, Nuuttila)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,2 metriä mpy.
YPKVV
thumb|right|250px|YPKVV:n logo ja tiedustelujärjestön johtaja [[Nick Fury.]] YPKVV on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen terrorisminvastainen yksikkö ja tiedustelujärjestö, joka auttaa supersankareita ja tavallisia kansalaisia vastustamaan luonnollisia sekä yliluonnollisia uhkia.
Järjestön nimi on lyhenne sanoista Ylimmän Päämajan Kansainvälisen Vakoilun Vastustamisjaos. Vuonna 1991 englanninkieliseksi nimeksi vaihdettiin Strategic Hazard Intervention Espionage Logistics Directorate. Marvel Cinematic Universessa ja myöhemmissä medioissa myös S.H.I.E.L.D. oli lyhenne nimestä Strategic Homeland Intervention, Enforcement and Logistics Division.
Historia
YPKVV perustettiin vastaamaan teknologisesti kehittynyttä, uusfasistista rikollisjärjestö Hydraa. YPKVV on planeetan suurin ja tehokkain voima maailmanrauhaa uhkaavissa tehtävissä, terrorismin vastustamisessa ja muukalaisinvaasioiden torjunnassa.
YPKVV:n perustajat pysyvät anonyymeinä; sen johtajiin kuuluu tunnettuja valtio- ja yhtiöjohtajia. Tiedettyjä YPKVV:n perustamisessa mukana olleita olivat Howard Stark ja Peggy Carter. Hydran salamurhaajat tappoivat organisaation ensimmäisen johtajan, jonka henkilöllisyys on salainen. Hänen korvaajansa oli CIA:n agentti Nick Fury. YPKVV:n korkea-arvoisimpana agenttina Fury valvoi päivittäisiä johtotoimenpiteitä ja toimi kentällä joukkojen ylipäällikkönä. Organisaation johtokunta, jonka seitsemän jäsentä pitävät nimettömyytensä kommunikoimalla henkilökunnan kanssa videoruudun kautta, päättävät YPKVV:n toimintatavoista ja direktiiveistä.
YPKVV:n suurin heikkous on se, että siitä on tullut niin monimutkainen organisaatio ja sen tehtävät ovat niin suuria, ettei yksi ihminen, edes Furyn seuraaja Sharon Carter, pysty henkilökohtaisesti valvomaan kaikkia toimia.
Tunnettuja jäseniä sarjakuvissa
YPKVV:n hyvin tunnettuja jäseniä aakkosjärjestyksessä:
Kylänmies
Kylänmies (tyyliteltynä #kylänmies) on rap-artisti Uniikin 29. marraskuuta 2013 julkaistu viides sooloalbumi.
Albumin ensimmäinen single ”Puita uuniin” julkaistiin 1. elokuuta 2013, mutta ainoastaan YouTubessa. Toinen single, ”Pätkätöis”, julkaistiin 27. syyskuuta 2013. Albumin nimessä käytetty #-merkki viittaa sosiaalisessa mediassa käytettävään hashtag-tunnisteeseen. Uniikki on luonnehtinut albumia myös perhealbumiksi, koska sillä esiintyy niin paljon vierailijoita.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Venäjän keisari
thumb|250px|Katariina I, Venäjän keisarinna 1725–1727 Venäjän keisarin arvonimen otti Pietari I Suuri laajennettuaan ja länsimaistettuaan Venäjää 1700-luvun alussa. Venäjä julistettiin suurvallaksi ja hallitsija Pietari Suuri Isänmaan Isäksi ja Koko Venäjänmaan keisariksi ”(Vserossijski Imperator)”. Lisäksi hänellä oli edelleen myös arvonimi ”tsaari”, mutta ei Venäjän vaan lukuisten muiden alueiden tsaarina. Näitä olivat muun muassa Kazanin tsaari, Astrahanin tsaari, Siperian tsaari ja Taurian Khersonesoksen tsaari muiden arvonimien ohessa.
Sanat keisari ja tsaari ovat samaa alkuperää: molemmat johtuvat roomalaisesta Caesar-nimestä, jota alkujaan Rooman hallitsijat käyttivät arvonimenään imperator-termin ohella. Suomeen keisari-sana on tullut saksan kautta (Kaiser), mutta monissa muissa kielissä, myös venäjässä, sitä vastaa sana imperator tai jokin siitä kehittynyt muunnos.
Venäjän hallitsijoista on syytä puhua Venäjän keisareina Pietari Suuresta alkaen. Juuri Pietari liitti Venäjän länsieurooppalaiseen kulttuuriperintöön luomalla virka-asteikon, rankijärjestelmän eli tabel o rangah (ven. Табель о рангах) ja Ruotsin mallin pohjalta mukaillun aluehallinnon. Venäläisen rahvaan näkökulmasta ”keisari” - ja ”tsaari”  -termin välillä ei kuitenkaan ole käytännössä eroa. Venäläisessä puhekielessä keisareita nimitettiin Pietari Suuren ajan jälkeenkin tavallisimmin tsaareiksi ja nimitetään edelleenkin.
Matti Klingen mukaan Venäjän imperiumin keisari oli Suomen suuriruhtinaskunnan hallitsija nimenomaan keisarin arvonimellä. Venäläisille hän oli ja on edelleen puhekielessä tsaari. Suomalaisessa historiankirjoituksessa on käytetty kumpaakin nimitystä. Suomalaisille nimitys suuriruhtinas oli tärkeä siksi, että sen perusteella esitettiin, ettei Venäjän keisarilla ollut Suomessa keisarin, vaan ainoastaan Ruotsin vuoden 1772 hallitusmuodon mukaiset valtuudet. Venäjän tsaari oli myös Puolassa nimellisesti vain suuriruhtinas maan kolmannen jaon jälkeen.
Venäjällä tsaarin valta-aseman käsitettiin olevan Jumalalta peräisin ja siten koko valtio alueineen, asukkaineen ja rikkauksineen oli viime kädessä tsaarin yksityisomaisuutta. Koska tsaari oli saanut valtansa Jumalalta, ei hän voinut myöskään olla teoistaan vastuussa kenellekään muulle. Tämä vanhanaikainen käsitys muuttui perustuslaillisemmaksi vuoden 1905 levottomuuksien johdosta 17. lokakuuta annetun lokakuun manifestin ansiosta. Tosin valtakunnanduuman asema parlamentaarisena kansanedustuslaitoksena ei länsieurooppalaisen perustuslaillisuuden näkökulmasta toteutunut. Tämän perustuslaillisen muutoksen vuoksi vuoden 1905 tapahtumista käytetään nimeä vuoden 1905 vallankumous.
Arvonimet
Venäjän keisareilla oli myös suuri joukko muita arvonimiä, joista osa viittasi Venäjään kuulumattomiinkin alueisiin ja paikkakuntiin. 1800-luvun lopulla keisarilla oli seuraava arvonimiluettelo:
''Koko Venäjän, Moskovan, Kiovan, Vladimirin ja Novgorodin Keisari ja itsevaltias, Kasanin, Astrakanin, Puolan, Siperian ja Taurian Kersonessoksen Tsaari, Pihkovan herra ja Smolenskin, Liettuan, Volhynian, Podolian ja Suomen suuriruhtinas, Viron, Liivinmaan, Kuurinmaan ja Semgallenin, Samogitian, Białystokin, Karjalan, Tverin, Jugorian, Permin, Vjatkan, Bulgarian ja muiden maiden ruhtinas, Nižni Novgorodin, Tšernigovin, Rjazanin, Polotskin, Rostovin, Jaroslavin, Beloe Ozeron, Udorian, Obdorian, Vitebskin ja Mstislavin ja koko pohjoisen alueen herra ja suuriruhtinas, Iberian, Kartalinian, Georgian ja Kabarinian ja Armenian herra ja hallitsija, Tšerkessien ja vuoristoruhtinaiden ym. Perintöruhtinas ja Hallitsija, Norjan perillinen, Schleswig-Holsteinin, Dithmarschenin ja Oldenburgin herttua jne. jne.''.
Weizhousaari
thumb|left|Vuonna 1869 rakennettu katolinen kirkko. Weizhousaaren pinta-ala on 25 neliökilometriä. Saari on maakuntansa suurin saari sekä Kiinan suurin ja iältään nuorin vulkaaninen saari. Se on muodostunut aikoinaan peräkkäisten tulivuorenpurkausten laavakertymästä. Saari sijaitsee 67 kilometriä Beihain satamasta etelään, johon matkaan kuluu veneellä 1,5–3 tuntia. Saari on 6,5 kilometriä pitkä pohjoisesta etelään ja 6 kilometriä idästä länteen. Rantaviivaa saarella on 15,6 kilometriä.
Venäjän keisari
Arvonimet
Monissa asiakirjoissa kuitenkin käytettiin lyhempää, ainoastaan Venäjään, Puolaan ja Suomeen viittaavaa arvonimiluetteloa
Weizhousaari
Saaren nähtävyyksiin kuuluu ranskalaisten vuonna 1869 rakentama katolinen kirkko.
Clas Odhner
pienoiskuva|Clas Odhner Clas Theodor Odhner (17. kesäkuuta 1836 Hemsjö, Ruotsi – 11. kesäkuuta 1904 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen historioitsija. Odhner oli Lundissa professorina vuosina 1871–1887, sekä valtionarkistonhoitaja 1887–1901. Hän tutki etenkin Kustaa III:n aikaa.
Weizhousaari
thumb|600px|left|Weizhousaaren hiekkarantaa.
Clas Odhner
Hänen pääteoksensa on Sveriges politiska historia under konung Gustav III:s regering, jonka hän julkaisi kolmena niteenä 1885–1905.
Koirankynnen leikkaaja (elokuva)
Koirankynnen leikkaaja on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut suomalainen Markku Pölösen ohjaama elokuva, joka perustuu Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin.
Elokuva voitti viisi Jussi-palkintoa kategorioissa paras elokuva, ohjaus, miespääosa, käsikirjoitus ja kuvaus.