cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adolf von Harnack
Elämäntyö
Kristologista elementtiä ei Harnackin määrittämässä evankeliumin olemuksessa ole. Ratkaisu on tietoinen. Hän haluaa korostaa sitä, että Jeesus ei hänelle ole esine vaan julistaja ja evankeliumin tuoja. Ratkaisun taustalla on nähtävissä Immanuel Kantin kritiikki klassista metafysiikkaan kohtaan. Harnack pitää tästä lähtökohdasta käsin kristillistä dogmaa kreikkalaisen hengen työnä evankeliumin maaperällä. Dogmien ansiona on kristinuskon oleellisten elementtien säilyttäminen, mutta ne ovat Harnackin mielestä samalla vääristäneet sitä. Tästä lähtökohdasta käsin hän yhtyy pietismin tulkintaan kristinuskon historiasta rappeutumishistoriana. Toisaalta hänen ajattelunsa ja toimintansa on määrittynyt sen uskon mukaisesti, että uskontojen, kulttuurin ja ihmiskunnan historia kehittyy eteenpäin, kun ihmiset vain käyttävät hyväkseen niitä voimia, erityisesti Jeesuksen evankeliumissa, jotka historiassa on annettu. Tässä mielessäkin Harnack oli siis valistusajan edistysoptimismin edustaja.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kehitysoptimismi ei enää juurikaan löytänyt kannattajia. Myös Harnackin keisarimyönteinen kanta koki haaksirikon sodan myötä. Hänen ansionsa kirjoittajana, julkaisijana ja organisoijana sekä vanhan kirkon dogmi- ja kirkkohistoriallisessa tutkimuksessa ovat kuitenkin merkittävät. Hänen pääteoksenaan voidaan pitää liberaaliteologisen katsantokannan keskeistä tyyppiteosta Das Wesen des Christentums, 1900.
Japanintatar
Japanintatar (Reynoutria japonica) on jättitattarien (aiemmin köynnöstattarien eli kiertotattarien Fallopia) sukuun kuuluva kasvilaji.
Se on varjossa viihtyvä nopeakasvuinen koristekasvi, ja on sukua monelle pahalle rikkakasville.
Ulkonäkö ja koko
Japanintatar on monivuotinen, nopeasti kasvava ruoho. Alkuperäisillä alueillaan Japanissa se kasvaa vain noin 30–150 cm korkeaksi, mutta se voi kasvaa jopa 3 metriä korkeaksi. Japanintatar leviää voimakkaasti juuristonsa avulla, minkä vuoksi sitä on vaikea hävittää. Varret ovat onttoja, hieman puumaisia ja vähän haarautuvia, ja niissä on usein punertavia tai punaisia täpliä. Varret ovat yksivuotisia ja kasvavat juurakosta uudestaan keväällä, joten ne voi leikata syksyllä pois. Lehdet ovat suuret, ohuet, ehytlaitaiset, pyöreähköt, kolmiomaiset, terävä- ja lyhytsuippuiset. Japanintatar kukkii loppukesästä suurin useista tertuista koostuvin röyhymäisin kukinnoin, jotka ovat muodostuneet lehtihankaisista, noin 10 cm korkeista viuhkoista. Kukat ovat säteittäisiä ja 5 mm leveitä. Kukissa on viisi valkoista–vaaleanpunertavaa kehälehteä. Heteitä on kahdeksan, ja emiö on kolmiluottinen. Japanintatar on kaksikotinen. Hedelmä on 3–4 mm pitkä ja ruskehtava pähkylä, joka tosin kehittyy harvoin.
Levinneisyys
Japanintatar on kotoisin Japanista, Sahalinin saarelta, Koreasta, Kiinasta, Taiwanista ja Vietnamista. Siellä se on kasvanut joenvarsilla, suometsissä, teiden varsilla, metsäreunoilla ja tammimetsissä. Se tuotiin 1823 Hollantiin koriste- ja puutarhakasviksi ja Saksassa japanintatarta käytettiin myös rehukasvina ja eroosion hillintään. Isoon-Britanniaan kasvi tuotiin vuonna 1825 koristekasviksi ja se on villiintynyt ja levinnyt hallitsemattomasti luonnollisten vihollisen puutteessa. 1800-luvun puolivälissä se levisi luontoon ja vuosisadan loppupuolella se kotiutui moniin maihin, muun muassa Isoon-Britanniaan, Ranskaan, Saksaan, Alankomaihin ja Puolaan. Nykyään se on vakiintunut laajasti Eurooppaan, Pohjois-Amerikkaan, Aasiaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Se kasvaa yhdessä kasvukaudessa jopa kahden metrin korkuiseksi ja tukahduttaa muut puutarhakasvit. Kasvin levittäminen luontoon kriminalisoitiin Isossa-Britanniassa 1981.
Kasvi on sitkeähenkinen ja leviää jopa juurakoista, joita ei saa laittaa kotitalousjätteen mukaan, vaan ne on hävitettävä tarkoitukseen varatuilla kaatopaikoilla. Pienempien kasvustojen hävittäminen voi onnistua leikkaamalla kasvusto ensi kokonaan ja peittämällä se sitten mustalla muovilla 3–4 vuoden ajaksi. Onnistuneesti tatarkasvusto on saatu torjuttua seuraavalla tavalla. Varret katkaistaan läheltä tyveä ja onttoihin varsiin ruiskutetaan torjunta-ainetta. Tämä toistetaan muutaman kerran vuodessa niin kauan, että kasvusto häviää.
Japanintatar on luokiteltu sadan haitallisimman vieraslajin joukkoon.
Elinympäristö
Japanintatar viihtyy valoisilla paikoilla sekä myös puolivarjoisilla paikoilla. Sitä tavataan teiden varsilla, kaatopaikoilla ja maankaatopaikoilla.
Caminhos
Caminhos on portugalilaisen laulajan Dulce Pontesin albumi vuodelta 1996.
Petrodollari
Petrodollariksi kutsutaan tietyn maan raakaöljyn myynnistä ansaitsemaa Yhdysvaltain dollaria. Käsitteen lanseerasi yhdysvaltalainen taloustieteen professori Ibrahim Oweiss vuonna 1973. Petrodollarilla on Yhdysvaltain dollarin arvoa ja Yhdysvaltojen taloutta tukeva vaikutus. Petrodollari on osaltaan tehnyt Yhdysvaltain dollarista maailman varantovaluutan. Petrodollaria on käytetty öljykaupassa pitkään. Öljy on merkittävin raaka-aine, jolla käydään kansainvälistä kauppaa. Samanaikaisesti valuuttamarkkina on maailman suurin markkina. Vuonna 2018 Kiinan haikailema petrojuan haastaa petrodollarin asemaa. Petrodollarille vaihtoehtoista kaupankäyntiä kannattavat Venäjä, Iran ja Venezuela, joille Yhdysvallat on asettanut pakotteita.
Historia
Petrodollarista tuli merkittävä vuoden 1973–1974 öljykriisissä, kun öljyn hinta nousi nelinkertaiseksi. Ennen tätä öljystä saadut vientitulot eivät olleet arvoltaan läheskään yhtä suuria. Saudi-Arabian tehtyä sopimuksen Yhdysvaltojen kanssa muut OPEC-maat seurasivat Saudi-Arabian esimerkkiä, sillä Saudi-Arabia oli merkittävin OPEC-maa. Vuonna 1975 kaikki OPEC-maat olivat hyväksyneet öljykaupan dollareissa. Vuonna 1977 Saudi-Arabia oli kerryttänyt omistukseensa jo 20 prosenttia kaikista Yhdysvaltain valtionvelkakirjoista.
Vuosikymmeniä Yhdysvaltain dollari on ollut täysin ylivoimaisesti tärkein valuutta kansainvälisessä kaupassa, erityisesti öljykaupassa. Tämä asema kansainvälisessä kaupassa puolestaan on luonut valtavan kysynnän Yhdysvaltain dollareille ja kasvattanut dollarin arvoa. Lisäksi se on aiheuttanut loputtoman kysynnän Yhdysvaltojen valtionvelkakirjoille. Dollareissa määritetty velka taas on mahdollistanut Yhdysvaltojen lainata ja kuluttaa huoletta, sillä sen tukena on koko maailmanlaajuinen kaupankäynti. Dollarin dominanssi on antanut Yhdysvalloille valtaa maailmassa. Kasvavat kehittyvät taloudet ja Yhdysvaltojen menettämä asema ainoana supervaltana, on kuitenkin haastamassa Yhdysvaltojen asemaa, kun kaikki maat eivät edes pidä Yhdysvalloista ja sen vaikutuspyrkimyksistä niiden asioissa.
Merkitys
Petrodollariin liittyy se, että Yhdysvallat pystyy tuomaan öljyä omassa valuutassaan, jolloin tuontiöljyyn ei liity valuuttariskiä. Toinen petrodollariin liittyvä asia on, että öljynviejät kerryttävät itselleen suuria varantoja dollareita silloin kun öljyn hinta on korkea. Tällaisia ajanjaksoja on ollut vuosina 1974–1981 ja 2005–2014. Kolmas petrodollareihin liittyvä asia on, että öljynviejät kierrättävät öljykaupasta saamiaan dollareita. Tämä tarkoittaa, että kun öljynviejämaa ei löydä investointikohteita kotimaasta, se ostaa Yhdysvaltojen valtionvelkakirjoja. Neljäs petrodollariin liittyvä asia on se, että dollarin käyttö öljykaupassa luo Yhdysvaltain dollarille valtavan kysynnän maailmanlaajuisesti. Tämä tukee dollarin arvoa. Noin kaksi kolmasosaa maailman valuuttavarannoista on Yhdysvaltain dollareita. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että öljynviejämaat käyvät öljykauppaa Yhdysvaltain dollareissa.
Uhattu asema
Vuonna 2001 Irak luopui öljykaupassa dollarista ja ryhtyi hinnoittelemaan euroissa. Pian sen jälkeen Yhdysvallat hyökkäsi Irakiin. Yhdysvallat perusteli hyökkäystä joukkotuhoaseilla, joita Irak tulisi käyttämään yhdysvaltalaisia tai israelilaisia vastaan.
Vuonna 2014 on ollut spekulaatiota jonka mukaan petrodollari on vaarassa, koska Venäjän ja Iranin on pyrittävä kiertämään länsimaiden niille asettamia pakotteita. Alkuvuodesta 2018 Venäjä ja Iran ovat käyneet öljykauppaa ilman valuuttaa: Iran on toimittanut öljyä Venäjälle ja vastineeksi vaihtokaupassa Venäjä on antanut tavaraa. Joulukuussa 2017 Venezuela on harkinnut kryptovaluutan käyttöä öljykaupassa. Yhdysvallat on asettanut Venezuelalle pakotteita. Joulukuussa 2017 myös Venäjä ja Iran ovat harkinneet kryptovaluutan käyttöä öljykaupassa. Joulukuussa 2017 Turkki on ilmaissut haluavansa käydä Venäjän, Kiinan ja Iranin kanssa kauppaa niiden kansallisissa valuutoissa.
Keväällä 2018 Venäjä haluaa hinnoitella öljykaupan Turkin ja Iranin kanssa kansallisissa valuutoissa. Aikaisemmin keväällä 2018 Iran luopui dollarin käytöstä kaikessa tuonnissa. Iran käyttää oman valuuttansa, rialin, arvon määrittämiseen dollarin sijaan euroa.
Keväällä 2018 Kiina on laukaissut juaneissa hinnoitellut öljyfutuurit. Tämä petrojuan saattaa vaikuttaa petrodollarin asemaan maailmanmarkkinoilla. Vuonna 2018 Kiina on maailman suurin öljyn tuoja. Petrojuanin avulla Kiina pystyy tuomaan öljyä omassa valuutassaan. Petrojuanin yleistymisen haasteena on kuitenkin se, että Kiinan hallinto ei anna juanin kurssin määräytyä vapaasti, vaan hallinto pyrkii kontrolloimaan valuutan arvoa.
Venäjä kannattaa petrojuania. Kannattajiin kuuluvat myös Iran ja Venezuela. Kiina pyrkii houkuttelemaan Saudi-Arabian hyväksymään petrojuanin. Saudi-Arabian saaminen petrojuanin kannalle horjuttaisi petrodollarin asemaa. Venäjä on värvännyt Turkin dollarinvastaiseen joukkoon elokuussa 2018 samaan aikaan kun Yhdysvallat asetti Turkille pakotteita.
Vuonna 2019 Saudi-Arabia uhkasi Yhdysvaltoja petrodollarijärjestelmän tuhoamisella, jos Yhdysvalloissa NOPEC-laki menee läpi.
Luettelo kreikkalaisista koiraroduista
Kreikkalaiset koirarodut ovat kaikki erittäin harvinaisia kotimaansa ulkopuolella. FCI on tähän mennessä tunnustanut ainoastaan kreikanajokoiran, minkä lisäksi sen virallista hyväksyntää on haettu kreetankoiralle. Kreikan Kennelliitto Kynologikós Ómilos Elládos (Κυνολογικός Ομιλος Ελλάδος, KOE) on hyväksynyt yhteensä kuusi kreikkalaista rotua, vaikka erilaisia ikivanhoja omiksi roduikseen luokiteltavissa olevia maatiaistyyppisiä paikallispopulaatioita onkin huomattavasti enemmän. Aiemmin myös kyproslaiset koirarodut luettiin usein kreikkalaisiksi, mutta koska Kypros on itsenäinen valtio jolla on oma kansallinen kennelliitto, nykyisin ne luokitellaan ensisijaisesti kyproslaisiksi.
M/S Notos
M/S Notos on Notos Shipping Co. Ltd:n omistama ro-ro-rahtialus. Laiva on rakennettu vuonna 1977 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Se on rekisteröity Kyproksen lipun alle, ja sen kotisatama on Limassol. Alus on kyproslaisen Salamis Lines -varustamon käytössä. Alus liikennöi viikoittain yhdessä Salamis Linesin toisen ro-ro-aluksen M/S Pontoksen kanssa reitillä Pireus–Limassol–Haifa. Toisinaan alus käy myös Kreikassa Rodoksen saarella ja Egyptin Aleksandriassa.
Alus on liikennöinyt suuren osan käyttöhistoriastaan Bore Song -nimisenä Suomen lipun alla. Pääasiassa alus on kuljettanut rahtia Itämerellä, Pohjanmerellä ja Välimerellä. Lokakuussa 2001 aluksen menetys oli lähellä johtuen kovassa merenkäynnissä tapahtuneesta lastinsiirtymästä. Tammikuussa 2004 alus siirtyi toistaiseksi pysyvästi Välimerelle liikennöimään.
Tekniset tiedot
Notoksen runko on valmistettu teräksestä. Aluksen pituus on 129,15 metriä, leveys 19,23 metriä ja syväys on 6,4 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 8 188 tonnia bruttorekisteritonnia ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 2 457 nettorekisteritonnia. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 6 100 tonnia. Aluksen lastikapasiteetti on 1 268 metriä. Laivan huippunopeus on 16,5 solmua.
Aluksen jääluokitus on 1A, eli se pystyy useimmissa jääoloissa kulkemaan ilman avustajaa.
1977–1993
Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1977 suomalaisella Rauma-Repolan telakalla. Sen rakennusnumero on 246. Alus valmistui marraskuun alussa viidentenä kuuden aluksen sarjasta, jonka muodostavat valmistumisjärjestyksessä M/S Puerto Eden (nimi valmistuessa Bore VII), M/S Kaduna (Bore IX), M/S Dorrat Jeddah (Bore X), romutettu M/S Caribe (Bore XI) ja romutettu M/S Iberus (Buraidah).
Alus luovutettiin 4. marraskuuta 1977 Fanco N.V:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Curaçaon lipun alle Abha-nimisenä. Kotisatamaksi tuli Willemstad. Luovutuksen jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin YIT RoRo Linen liikenteeseen reitille Helsinki/Turku–Malmö–Bremerhaven–Amsterdam–Jedda–Al Hudaydah. 21. elokuuta 1979 suomalainen Bore Line -varustamo osti Abhan ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. 14. syyskuuta 1979 alus sai nimen Bore Song, jonka jälkeen se aloitti liikennöinnin reitillä Helsinki–Kotka–Göteborg–Helsingborg–Helsinki. Joulukuun lopulla vuonna 1986 suomalainen Oy Rettig Ab osti Bore Songin ja aikarahtasi sen Bore Linen liikenteeseen. Bore on osa Rettigiä.
Joulukuussa 1990 Bore Song aikarahdattiin yhtenä neljästä suomalaislaivasta kuljettamaan sotatarvikkeita Persianlahdelle, jossa käytiin sotaa. Alus meni Suomesta Göteborgin kautta Saksan Emdeniin, jossa alukseen lastattiin sotatarvikkeita. Emdenistä lähti Persianlahdelle mahdollisesti myös kahdeksan sotilashenkilöä. Maaliskuussa 1991, heti Persianlahden sodan jälkeen, alus aikarahdattiin Britannian puolustusministeriön käyttöön yhden Englannin ja Lähi-idän välisen matkan ajaksi. 31. toukokuuta singaporelainen Sembawang Johnson Shipsmanagement osti aluksen ja rekisteröi sen Key Biscayne -nimisenä Singaporen lipun alle. Tämän jälkeen Key Biscayne aikarahdattiin Danship Linesin liikenteeseen. 7. lokakuuta rahtaaja vaihtui, kun Principal Lines Inc. aloitti liikennöinnin aluksella. 8. marraskuuta alus aikarahdattiin yhdysvaltalaisen Seaboard Marinen liikenteeseen nimellä Seaboard Horizon.
Vaaratilanne Atlantilla
thumb|right|300px|Aluksen reitti kulki Biskajanlahden kautta.
Alus oli 8. lokakuuta 2001 Israelin Haifassa, jossa sitä lastattiin. Tradenilla oli 14 hengen miehistö, vaikka miehitystodistuksen mukaan 12 henkinenkin olisi riittänyt. Aluksen päällikkö oli työskennellyt merillä noin 30 vuotta, ja Tradenilla hän oli työskennellyt noin viisi kuukautta. Muuta miehistöä päällikön lisäksi olivat yliperämies, ensimmäinen perämies, toinen perämies, pursimies, kaksi matruusia, konepäällikkö, ensimmäinen mestari, toinen mestari, puolimatruusi, sähkömies, kokkistuertti ja talousapulainen. Haifasta alus lähti kohti Italian Vado Ligurea, jonne se saapui 13. lokakuuta. Vado Liguresta kyytiin lastattiin Pendolino-junanvaunuja. Lastaukseen kului aikaa 6–7 tuntia. Tradenin päällikkö arvosteli Vado Liguren satamahenkilökunnan asiantuntemusta lastaussuunnittelun tekemisessä ja kieliongelmia. Alus otti lastia kyytiinsä vielä Espanjan Valenciasta 15. lokakuuta, jonka jälkeen lähti 15 solmun nopeudella kohti määränpäitään, jotka olivat Norrköping Ruotsissa ja Turku Suomessa. Pendolino-junanvaunujen lisäksi lastina oli palletteja, kontteja sekä lauttavaunuja. Lastin yhteispaino oli 1 235 tonnia. Tradenilla oli painolastia 1 700 tonnia.
Lastinsiirtymä
Alus eteni tavanomaisessa säässä Valenciasta Gibraltarinsalmen kautta Portugalin Cabo de São Vicenten niemen edustalle, jonne alus saapui aamuyöllä 17. lokakuuta. Päivän kuluessa sää alkoi muuttua: aallokko kasvoi ja tuuli voimistui huomattavasti. Pohjois-Atlantilla oli laaja, lähes paikallaan pysyvä matalapaineen alue. Matalapaineen keskus sijaitsi Britteinsaarten eteläpuolella. Matalapaine voimistutti merenkäyntiä, ja se vaikutti myös aluksen reitillä. Ennusteiden mukaan aallot tulisivat olemaan korkeita tai erittäin korkeita. thumb|left|250px|Aluksella oli lastina Pendolino-junanvaunuja.
Fairey Delta 2
Fairey Delta 2 tai F.D.2 on englantilainen suihkumoottorinen ja deltasiipinen koelentokone. Fairey Aviation Company valmisti konetta kaksi kappaletta. WG 774 lensi ensilentonsa 6. lokakuuta 1954 ja WG 777 15. helmikuuta 1956.
M/S Notos
Lastinsiirtymä
Aveiron kaupungin edustalle saakka sääolot olivat olleet siedettävät. Merenkäynti kuitenkin vain voimistui, ja alus joutui muuttamaan suuntaa ja poikkeamaan suunnitellulta reitiltä. Kello 20 alkoi Traden keinua. Laivasta oli poistettu jäissä vaurioituneet pallekölit edellisen telakoinnin yhteydessä. Pallekölien puuttuminen lisäsi keinuntaliikettä. Aluksen päällikkö päätti ohjata alusta aallokon mukaan luoteen suuntaan. Aamuyöllä 18. lokakuuta aallot olivat kasvaneet jo niin suuriksi, että aluksen nopeus vaihteli viidestä kymmeneen solmuun. Kello 12:n jälkeen päällikkö ohjasi alusta merenkäynnin mukaan. Kello 16.20 aluksen sääkannen vasemman puolen kontteja liikkui sivusuuntaisesti. Tämän jälkeen Traden suunnattiin merta vasten. Konttien liikkumista yritettiin koko miehistön voimin estää lisäämällä jokaiseen konttiin kettinkejä. Kello 17 kontteja irtosi lisää, ja miehistö joutui kiinnittämään lastia koko yön ja vielä seuraavan päivän. Päällikön mukaan kiinnittämisessä oli työtapaturman riski olemassa. Traden kulki tuolloin aluksi lounaaseen ja sitten länteen.
Fairey Delta 2
WG 774:llä saavutettiin nopeuslennon maailmanennätys 10. maaliskuuta 1956. Konetta ohjasi Peter Twiss, ja sen nopeus oli 1 822 km/h, jonka myös FAI hyväksyi virallisena ennätyksenä. Äänivallin rikkomisen jälkeen uutena rajana pidettiin tuhatta mailia tunnissa, jonka Twiss onnistui rikkomaan.
M/S Notos
Lastinsiirtymä
Perjantaina 19. lokakuuta laiva keinui yhä noin 20°, ja tuolloin päällikkö oli huolissaan työtapaturmariskien ja konttien lisäksi myös siitä, että tilanne voisi muuttua jopa hengenvaaraksi. Jos koneet pysähtyisivät, laiva voisi kaatua sivuaallokossa. Myös jos kallistuma olisi ollut enemmän kuin 20 astetta, kaatuminen olisi ollut melko väistämätöntä. Kello 14.15 toinen perämies ilmoitti pääkannella sijainneen takimmaisen Pendolino-junanvaunun ja osan konteista lähteneen liikkumaan. Sääkannen lastin kiinnityksiä parannettiin, mutta pääkannelle ei ollut asiaa turvallisuussyistä. Kävi myös ilmi, että junanvaunut saattaisivat liikkuessaan lyödä reiän aluksen kylkeen. Kello 15 Tradenin päällikkö antoi aluksella laivan jätöstä alustavan ilmoituksen, sillä miehistö oli hengenvaarassa. Ilmoituksen jälkeen alukselta lähetettiin myös kolme hätäsanomaa. Kylmäkonttialus M/S Dole Africa kuittasi yhden sanomista ja ilmoitti lähtevänsä apuun. Dole Africa oli 13 mailin eli 20,92 kilometrin päässä. Kello 17.45 päällikkö antoi laivan jättö -hälytyksen. Miehistö yhtä konemestaria lukuun ottamatta tuli komentosillalle. Koneiden yhä käydessä oli toivoa. Tuolloin yksittäiset aallot olivat jopa 10–15 metrin korkuisia, päällikön myöhemmin antaman meriselityksen mukaan yli 12-metrisiä. Tradenin päällikkö tiedusteli myös, olisiko mahdollista käyttää pelastushelikoptereita. Alus oli kuitenkin niiden toimintasäteen ulkopuolella, mikä masensi miehistöä. Kello 21:en mennessä kaikki junanvaunut olivat irronneet ainakin osittain.
Aamulla 20. lokakuuta koko miehistöön alkoi vaikuttaa väsymys. Miehistöllä oli pelastautumispuvut päällä, ja kello 10 aikoihin he ilmoittivat haluavansa koettaa pelastuslautalla pelastautumista paikalle saapuneelle M/S Dole Africalle. Myös toinen laiva, M/S Duncan Island oli lähellä laivaa. Lautta kuitenkin täyttyi vedestä jo parista aallosta, kiinnitysköysi katkesi ja lautta oli menetetty. Jotkut olisivat halunneet koettaa toisellakin lautalla, mutta päällikön mukaan se oli säästettävä viimeiseen hetkeen.
Pian tuuli alkoi heiketä ja Tradenin kallistuma pieneni 10 asteeseen. Alus suuntasi kulkunsa kohti koillista. Aamuyöllä 21. lokakuuta lasti oli viimein saatu kiinnitettyä uudelleen ja seuraavana päivänä alus pääsi omin moottorein Pohjois-Ranskan Le Havreen suojaan.
Lastinsiirtymän jälkeen
Aluksen päästyä Le Havreen jäi täpärästi pelastunut miehistö taka-alalle, sillä materiaaliset vahingot kiinnostivat enemmän. Alus sai vaurioita muun muassa pääkannen rakenteisiin ja sääkannen lehmänsiltaan. Vaaratilanteessa laivan pääkannelta irtosi kontteja ja Pendolino-junanvaunuja. Lisäksi sääkannelta irtosi kontteja.
Onnettomuustutkintakeskus aloitti 7. marraskuuta 2001 virkamiestutkinnan tapahtuneesta. Tutkijoina olivat merikapteenit Kari Larjo ja Tapani Salmenhaara. Asiantuntijoina toimivat tekniikan tohtorit Seppo Kalske ja Klaus Rahka. 14. joulukuuta 2001 Tradenin päällikkö antoi Turun käräjäoikeudessa meriselityksen. Onnettomuustutkinnassa tarkasteltiin ainoastaan lastinkiinnityksiä ja lastiin kohdistuneita voimia.
Laivan kohtaaman kaltaiset myrskyt eivät ole poikkeuksellisia Atlantin valtamerellä syksyisin ja talvisin. Niitä syntyy keskimäärin yksi kuukaudessa.
2002–
thumb|right|300px|Notos liikennöi itäisellä [[Välimeri|Välimerellä Pireuksen, Limassolin ja Haifan kaupunkien välillä. Kypros merkitty punaisella karttaan.]] thumb|right|300px|Trader I, [[Haifa, 2006]]
11. tammikuuta 2002 alus aikarahdattiin jälleen Finncarriersin Gdynian ja Hullin väliseen liikenteeseen. Marraskuussa brittiläinen Mann Lines aikarahtasi Tradenin liikenteeseensä reitille Turku–Gdańsk–Tallinna–Kiel–Bremerhaven–Kiel–Turku. Ensimmäiselle matkalleen uudella reitillä alus lähti 22. marraskuuta. Edellisen kerran Turusta oli päässyt rahtilaivalla Puolaan vuonna 1996, kun puolalainen Polferries-varustamo oli lopettanut liikennöintinsä. Myöskään Tallinnaan ei Turusta ollut suoraan päässyt vuosiin laivalla. Turun satama kertoi marraskuussa 2002 tehneensä kaksi vuotta työtä laivalinjan eteen. Traden kuljetti Puolaan muun muassa graniittia, kiveä sekä muuta kappaletavaraa. Traden oli toinen Mann Linesilla rahtauksessa oleva alus, joka kävi Turussa. Toinen oli M/S Estraden.
Lokakuussa 2003 laivan rahtaaja vaihtui jälleen, kun se siirtyi norjalaisen United European Car Carriersin (UECC) liikenteeseen, koska UECC:en reitillä tavallisesti käyttämä alus, M/S Garden, oli telakalla. Gardenilla ja Tradenilla oli sama omistaja. Tammikuussa 2004 Golden Anchor Lines -varustamo osti aluksen ja rekisteröi sen Kreikan lipun alle nimellä Trader I. Varustamo aloitti aluksella liikennöinnin Kreikan Pireuksen ja Kyproksen Limassolin välillä. Myöhemmin Trader I aikarahdattiin kyproslaisen Salamis Linesin liikenteeseen linjalle Pireus–Limassol–Haifa. Kesäkuussa 2007 Notos Shipping Co. Ltd (Salamis Lines) osti aluksen ja rekisteröi sen Kyproksen lipun alle nimellä Notos. Kotisatamaksi tuli Limassol.
Intiansukkulamonni
Intiansukkulamonni (Amblyceps mangois) on sukkulamonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Aasiasta. Toisinaan lajia pidetään akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö
Intiansukkulamonni voi kasvaa suurimmillaan 9–12 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pitkänomainen ja sukkulamainen. Päässä on useita viiksisäikeitä. Kalan rasvaevä on pitkähkö ja selkäevä lyhyt. Intiansukkulamonnin selkä- ja rintaevissä on piikki, vatsaevät ovat peräaukon lähellä ja pyrstöevä on haarautunut. Vatsassa on ihosta muodostunut imukuppi. Väriltään intiansukkulamonni on ruskea.
Levinneisyys ja elintavat
Intiansukkulamonnia tavataan Nepalista, Bhutanista ja Intian pohjoisosista, sekä mahdollisesti myös Pakistanista. Lajin elinympäristöä ovat kivipohjaiset nopeasti virtaavat purot. Intiansukkulamonni kykenee hengittään happea ilmasta, joten se kykenee selviytymään vähähappisissa vesissä ja jopa siirtymään purosta toiseen maata pitkin. Intiansukkulamonnin ravintoa ovat hyönteiset. Kalan lisääntymisaika on kesäkuusta heinäkuulle.
Ernst Hanfstaengl
thumb|right|Ernst Hanfstaengl
Ernst Franz Sedgwick (”Putzi”) Hanfstaengl (2. helmikuuta 1887 München – 6. marraskuuta 1975 München) oli Adolf Hitlerin taloudellinen ja henkinen tukija Saksan kansallissosialistinen työväenpuolueen varhaisina vuosina. Myöhemmin hänestä tuli puolueen lehdistöpäällikkö.
Elämä
Ernst Hanfstaengl oli varakkaan kustantajan Edgar Hanfstaenglin ja hänen amerikkalaisen vaimonsa poika. Ensimmäisen maailmansodan ajan hän vietti Yhdysvalloissa, josta hän palasi Saksaan vuonna 1919. Vierailtuaan eräässä Hitlerin varhaisista puhetilaisuuksista Hanfstaengl vaikuttui syvästi. Hän liittyi kansallissosialistisen puolueen jäseneksi ja järjesti varainkeräyksen, jonka avulla Völkischer Beobachter voitiin hankkia puolueen pää-äänenkannattajaksi. Hanfstaengl otti osaa epäonnistuneeseen oluttupavallankaappaukseen 8. marraskuuta 1923. Hän pakeni Itävaltaan, Salzburgiin. Hanfstaenglin vaimon Helene Hanfstaenglin (o.s. Niemeyer) kerrotaan kätkeneen Hitlerin kaappausyrityksen jälkeen vähäksi aikaan miehensä maatilalle Uffingiin. Hanfstaenglin oman kertomuksen mukaan hänen vaimonsa onnistui estää Hitlerin itsemurha ennen tämän pidättämistä. Kertomusta ei ole koskaan vahvistettu puolueettomasta lähteestä, mutta useat historioitsijat pitävät sitä silti uskottavana. Hanfstaenglin historian alan väitöskirja ''Europa und das belgisch-bairische Tauschprojekt im 18. Jahrhundert'' valmistui 1929.
Hanfstaengl säilytti läheiset suhteensa Hitleriin, ja vuonna 1931 hänestä tuli kansallissosialistisen puolueen ulkomaanosaston lehdistöpäällikkö. Syyskuussa 1932 hän valmisteli Hitlerin ja Winston Churchillin salaisen tapaamisen Müncheniin – hän oli ystävystynyt Churchillin pojan Randolph Churchillin kanssa. Hitlerin viime hetken kieltäytymisen takia tapaaminen jäi toteutumatta. Seuraavina vuosina Hanfstaengl käytti ulkomaisia yhteyksiään parantaakseen Hitlerin kuvaa ulkomailla. Vuonna 1934 natsien pitkien puukkojen yön aikana suorittama puhdistus järkytti Hanfstaenglia ja sai hänet kyseenalaistamaan natsijohdon arvoja, minkä johdosta hän alkoi vieraantua Hitleristä.
Buzz!
Buzz! on Sony Computer Entertainment Europen kehittämä tietokilpailu- ja partypelivideopelisarja PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle ja PlayStation Portablelle.
Pelaaminen
vasen|pienoiskuva|70px|Buzz!-pelisarjan ohjain Pelien tarkoituksena on vastata oikein esitettyihin kysymyksiin, jolloin pelaaja saa kasvatettua pistetiliään. Joillain kierroksilla on mahdollista hävittää tai varastaa toisten pelaajien pisteitä. Lopuksi suurimman pistemäärän kerännyt pelaaja voittaa ja saa itselleen sattumanvaraisen, kuvitteellisen palkinnon.
Pelin ohjaamiseen käytetään USB-keskittimellä kytkettäviä Buzz!-vastaussummereita, joissa on neljä värinäppäintä sekä Buzz!-näppäin. Pelit voidaan ostaa erikseen tai summereiden kanssa. Osa peleistä on myös yhteensopivia EyeToy-kameran kanssa. Pelejä on ilmestynyt eri alustoille jo toistakymmentä, joista suurin osa on eri aihealueita käsitteleviä visailuja ja loput Buzz!-summereilla pelattavia pulmapelejä. Peliä voi samanaikaisesti pelata 1–8 henkilöä ja ne ovat saatavina täysin suomenkielisinä. Vuonna 2008 PlayStation 3:lle julkaistiin Buzz TV Visa, joka sisältää langattomat summerit.
Aachen
Aachen (saks. ;  [ɛks la ʃapɛl]) on noin 260 000 asukkaan kaupunki Saksan länsiosassa, aivan Belgian ja Alankomaiden rajan tuntumassa. Se kuuluu Nordrhein-Westfalenin osavaltioon.
Maantiede ja ilmasto
Aachen sijaitsee noin 70 kilometriä Kölnistä länteen ja noin 30 kilometriä Maastrichtista itään. Belgian puolella lähin iso kaupunki on Liège. Aachen sijaitsee Maas-joen valuma-alueella. Kaupunki on osin kukkuloiden ympäröimä. Lähimpänä keskustaa on Lousbergin kukkula, suosittu virkistysalue. Kaupungin etelälaidalla on laaja kaupungin omistama metsäalue (Aachener Wald). Siitä etelään päin maisema alkaa vaihtua Eifel-vuoristoksi.
Aachenissa vuoden lämpimin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 21,7 °C, mutta elokuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on tammi- ja helmikuussa nollan vaiheilla.
Historia
Aachen on pitkään ollut kuuluisa kylpyläkaupunki. Se tunnettiin jo roomalaisajalla lämpimistä rikkilähteistään. Kaupunki sijaitsee keskeisellä risteyspaikalla Euroopassa, alueella, jossa on keskiajasta lähtien ollut Euroopan tihein asutus. Tämä on tuonut kaupunkiin paljon vaikutteita ja merkkihenkilöitä. Kaarle Suuri viihtyi Aachenissa ja hänen kerrotaan muun muassa metsästäneen mielellään alueella. Hän myös kuoli kaupungissa, ja hänen hautansa on kaupungin tuomiokirkossa. Keskiajalla Aachen oli Saksan kuninkaiden kruunauskaupunki. Viimeinen kuningas, Ferdinand I, kruunattiin vuonna 1531. Kaupungin raatihuoneessa (Rathaus) on kruunaussali (Krönungssaal), jossa on arvokkaita tuosta ajasta tehtyjä maalauksia. Kaupunki toimi Itävallan perimyssodan päättäneen Aachenin rauhan neuvottelu- ja allekirjoituspaikkana 1748. Aachenissa oli aikanaan kaksi muuria, jotka purettiin Napoleon Bonaparten käskystä tämän valtakaudella. Ulommasta muurista on jäljellä portit Ponttor ja Marschiertor. Kummastakin muurista muistuttavat kehätiet, jotka ilmeisesti rakennettiin muurien ulkopuolella olleelle suojavyöhykkeelle, jossa ei ollut rakennuksia.
Toisessa maailmansodassa Aachenia pommitettiin muiden saksalaiskaupunkien tapaan melko raskaasti. Kaupunkikuvassa tästä kertoo useat uudehkot rakennukset, joskin vähemmän kuin Kölnissä. Aachen oli myös ensimmäinen länsiliittoutuneiden valloittama saksalainen kaupunki.
Kulttuuri
Vuosittain helatorstaisin Aachenin kaupunki myöntää arvostetun Karlspreis-palkinnon henkilölle, joka on vaikuttanut myönteisesti Euroopan idean ja rauhan edistämiseen.
Aachenissa tehdään perinteisiä piparkakkuja, Aachener Printen, jotka on legendan mukaan kehitetty pyhiinvaeltajien evääksi. Piparkakut ovat yleensä neliömäisiä ja koristeltu sulamattomalla ruskealla sokerilla ja maustettu tyypillisellä mausteseoksellaan.
Aachenissa ilmestyy kaksi sanomalehteä, Aachener Nachrichten ja Aachener Zeitung. Kaupungissa on vakuutusyhtiö Aachener und Münchener Versicherungin isot toimitilat.
Urheilu
Aachenissa järjestetään vuosittain CHIO-esteratsastuskilpailut (sanoista Concours Hippique International Officiel). Kisoihin osallistuu ratsastajia ja hevosia eri puolilta maailmaa. Kisat ovatkin osaltaan lisänneet Aachenin näkyvyyttä ja tunnettuutta. Ne televisioidaan ainakin Saksan kansallisella WDR-kanavalla ja lisäksi useilla ulkomaisilla kanavilla.
Aachenissa järjestettiin ratsastuksen maailmanmestaruuskilpailut 20.8–3.9.2006. Maailmanmestaruuksista kilpailtiin koulu-, este-, kenttä-, lännen- ja matkaratsastuksessa, sekä vikellyksessä ja valjakkoajossa. Näissä seitsemässä ratsastuksen lajissa jaettiin yhteensä 16 kultamitalia.
Jalkapalloseura Alemannia Aachen pelasi kaudella 2006–2007 Saksan 1. Bundesliigassa, mutta putosi kaudeksi 2007–2008 takaisin 2. Bundesliigaan.
Pieni Orjajärvi
Pieni Orjajärvi on järvi Albertassa, Kanadassa. Se laskee Pientä Orjajokea pitkin Athabascajokeen. Järven pinta-ala on 1 168 neliökilometriä.
Hannes Veivo
Abraham Johannes (Hannes) Veivo (28. lokakuuta 1907 Oulu – 21. elokuuta 1974 Leningrad, Neuvostoliitto) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli yksi eniten käytetyistä suomalaisen elokuvan sivuosien näyttelijöistä.
Ura
Veivon näyttelijänura alkoi 1920-luvun puolivälissä ja vuosikymmenen vaihteessa hän kuului Oulun Työväen Näyttämön kantaviin voimiin. Veivo näytteli myös useissa muissa teattereissa, etenkin Koiton Näyttämöllä ja sen seuraajaksi perustetussa Helsingin kaupunginteatterissa. Vuonna 1932 hän levytti Columbia-levymerkille Berliinissä kymmenkunta iskelmää, joista tunnetuimmat ovat humppafoksi Orpo ja haikea siirtolaisvalssi Vieraalla maalla. Jatkosodan aikana Veivo palveli viihdytysjoukoissa.
Ensimmäisen elokuvaroolinsa Veivo teki vuonna 1934 ja esiintyi myöhemmin sivurooleissa yli sadassa elokuvassa. Suurimmat roolit olivat kadonneen Simo Hurtta -elokuvan Juho Nevalainen, Lumikki ja 7 jätkää -elokuvan Unelias, Lentävän kalakukon Kello-Kalle sekä Muhoksen Mimmin Hitsari-Heikki. Veivo muistetaan myös usean Pekka Puupää -elokuvan sivuosista. Veivon viimeinen rooli oli Risto Jarvan elokuvassa Yhden miehen sota, joka sai ensi-iltansa vain vuotta ennen Veivon kuolemaa. Peter von Bagh on luonnehtinut Veivoa näyttelijäksi, jolla on tutut ja rauhoittavat, sukulaisenomaiset kasvonpiirteet, muttei yhtään muistettavaa roolisuoritusta.
Hannes Veivo oli näyttelijä Raili Veivon isä.
Filmografia
pienois|Veivo 1930-luvun alussa.
Ringeten maailmanmestaruuskilpailut 2007
Vuoden 2007 ringeten maailmanmestaruuskilpailut olivat kahdeksannet Kansainvälisen ringetteliiton (IRF) järjestämät maailmanmestaruuskilpailut. Ne pidettiin Ottawassa, Kanadassa 31. lokakuuta–3. marraskuuta 2007. Kisoissa oli mukana neljä joukkuetta: Kanada, Yhdysvallat, Suomi ja Ruotsi. Pelipaikkana oli Ottawa Civic Centre Arena.
Pekka Oksala
Pekka Ylermi Oksala (6. toukokuuta 1942 Helsinki – 8. kesäkuuta 2016) oli Yleisradion politiikan toimittaja, joka muistetaan etenkin yhdessä Antero Kekkosen ja Leif Salménin kanssa vetämistään television vaalitenteistä. Varsinaiselta koulutukseltaan muusikkosuvusta lähtöisin oleva Oksala oli opettaja. Uransa hän aloitti urheilutoimittajana ja toimitussihteerinä. Oksala selosti myöhemminkin sekä radiossa että televisiossa suunnistusta, muun muassa vuosikymmeniä Jukolan viestin. Hän voitti itsekin poikien viestisuunnistuksen Suomen mestaruuden sarjassa H-18 vuonna 1960. Pekka Oksala selosti televisiolle myös Moskovan olympialaiset.
Ennen vuosien 1976–1996 yleisradiouraa Oksalan työpaikkoja olivat Keskisuomalainen, Suomenmaa ja Helsingin Sanomat. Vuodesta 1989 vuoteen 1991 toimi myös Suomen Kunnat -lehden päätoimittajana.
Vuonna 2008 Oksala sai Suunnistussäätiön ensimmäisen Matti Salmenkylä -tunnustuspalkinnon suunnistusurheilun hyväksi tehdystä PR-työstä.
Åland (lehti)
Ålandstidningen (Tidningen Åland) on toinen Ahvenanmaan kahdesta sanomalehdestä. Vuonna 2018 lehdellä oli hieman reilu 8400 tilaajaa ja määrä on ollut kasvamaan päin. Levikki on hieman suurempi kuin toisen paikallislehden, Nya Ålandin. Lehden perusti Julius Sundblom vuonna 1891. Sen nykyisenä päätoimittajana toimii Daniel Dahlén.
Vuodesta 2015 alkaen lehti ilmestyy kolme kertaa viikossa.
Torstain numeron mukana ilmestyvät liitteet Veckans Åland ja TV-Åland. Ålandstidningenin julkaisee Ålands Tidnings-Tryckeri AB.
Lämpötila-anomalioiden kaukokartoitus
Lämpötila-anomalialla tarkoitetaan ilmiötä, joka on ympäristöään huomattavasti lämpimämpi. Tällainen kohde voi olla metsäpalo tai muu tulipalo, mutta myös tehtaan piippu tai toimiva tulivuori. Kaukokartoituslaitteet, joilla niitä havaitaan, lentävät tyypillisesti satelliitin mukana.
Anomalioiden havaitseminen
thumb|300px|Erilaisten mustien kappaleiden radianssin aallonpituusriippuvuus. Planckin funktiolla voidaan laskea kohteen radianssin. Vertaamalla palamattoman pinnan (esimerkiksi 280 K) lämpötilan radianssia palavan pinnan (esimerkiksi 400 K) lämpötilan radianssiin aallonpituuden funktiona (katso kuva). Ilmakehä on kuitenkin säteilyä läpäisemätön suurelta osalta lämpösäteilyn aallonpituuksia. Alueella on kuitenkin kaksi ikkuna-aluetta aallonpituuksilla noin 3,5–4 mikrometriä ja noin 10–12 mikrometriä. Kuvasta nähdään kuinka signaali on huomattavasti selkeämpi alueella 3,5–4 mikrometriä, joten instrumentteja, jotka mittaavat tätä aluetta, voidaan käyttää kuumien kohteiden havaitsemiseen. Erityisesti on mainittava EOS-satelliittien MODIS-instrumentti, jota suunniteltaessa palojen havaitseminen otettiin huomioon.
Paloja ei voida havaita pilvien läpi.
Palojen energia
Uusin tutkimus on siirtymässä palojen havaitsemisesta paloissa syntyvän lämpöenergian ja aerosolien havaitsemiseen ja mallintamiseen.
Kustaa Aadolfin leivos
pienoiskuva|220px|Kustaa Aadolfin leivos koristellaan kuninkaan muotokuvalla. pienoiskuva|220px|Muunnelma. Kustaa Aadolfin leivos on ruotsalainen ajankohtaisleivonnainen, joka liittyy vuosittain kuningas Kustaa II Aadolfin kuolinpäivänä 6. marraskuuta 1632 vietettävään muistopäivään.
Ensimmäisen tätä nimeä kantaneen leivoksen loi vuonna 1909 Göteborgissa sijainneen leipomo Bräutigamsin omistaja kondiittori Carl Bräutigam, joka halusi kunnioittaa kaupungin perustajan muistoa. Leivoksen pintaa koristava reliefikuva saattaa kuitenkin olla peräisin 1890-luvulta. Kondiittorisuku Arnholt katsoo olevansa kuninkaan päätä esittävän suklaakohokuvan luoja.
Perinteisen Kustaa Aadolfin leivoksen tunnistaa pintaa koristavasta Kustaa II Aadolfin korkokuvasta. Koristeen valmistamiseen käytetään yleensä marsipaania tai suklaata. Leivos on yleensä neliskulmainen, mutta eri leipomoiden tuotteiden muoto, valmistusaineet, työtavat ja koristelu vaihtelevat suuresti. Göteborgissa valmistettiin 16 erilaista leivosta, jotka kaikki oli koristeltu kuninkaan reliefillä.
Alkuperäisimpänä pidetään suklaalta ja sitruunalta maistuvia Kustaa Aadolfin leivoksia, joissa on sokerikakkupohjien välissä voikreemiä ja kaikki leivosten näkyvät pinnat kuorrutettuja. Vuonna 2003 järjestettiin kuitenkin kilpailu leivoksen uudistamiseksi niin, että valmistuksessa käytettäisiin 1600-luvun valmistusaineita. Voittajaksi valittu leivonnainen muistuttaa muodoltaan kruunua.
Kustaa Aadolfin leivokset ovat Ruotsissa hyvin suosittuja. Vuonna 1936 valmistettiin yksin Bräutigamin konditoriassa 8 000 Kustaa Aadolfin leivosta yhden päivän aikana. 1950-luvulla niitä voitiin ostaa 43 kaupungissa, ja nykyisin menekin arvellaan olevan kymmeniä tuhansia.
Kräk
Kräk!, Kräk on Finnlevyn rock-alamerkki, jolla julkaistiin levyjä vuosina 1978–1991. Levymerkin ensimmäinen julkaisu oli Kake Singersin single Me halutaan olla neekereitä / Kakerock. Kräkin menestyneimpiä julkaisuja olivat Dingon kaksi albumia vuosina 1984–1985. Dingon toinen albumi Kerjäläisten valtakunta myi viikossa platinaa eli 100000 kappaletta. Levymerkille ovat levyttäneet myös muun muassa Mamba, Miljoonasade, Eve ja Clifters sekä Korroosio, Pyhät Nuket, Nuket, Keba, Kultakuume, Nicepappi ja Kojo.
Vuodesta 1974 Musiikki-Fazer oli omistanut Finnlevyn kokonaan. Kansainvälinen Warner Music Group osti jo vuonna 1989 pörssilistautuneen Fazer Musiikki Oy ja Fazer Musik Ab yhtiön ja se sulautui 30.11.1994 uudelleen nimettyyn Warner Music Finlandiin. Finnlevy on nyt rekisteröity aputoiminimi. Fazer Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti.
Työväenluokka
pienoiskuva|Teollisuusammateissa työskentelevät ovat perinteistä työväenluokkaa
Työväenluokka on eräs teollisuusyhteiskunnassa esiintyvistä yhteiskuntaluokista. Työväenluokan määritelmä ei ole yksiselitteinen. Tyypillisesti työväenluokaan katsotaan kuuluvaksi ainakin ne yhteiskunnan jäsenet, joiden ammateissa työntekijän itsemääräämisoikeus on vähäinen, työ ei vaadi korkeaa koulutustasoa eikä työssä olla esimerkiksi esimiesasemassa. Tyypillisiä työväenluokkaisina pidettyjä ammatteja ovat erilaiset manuaalista ja suorittavaa työtä sisältävät ammatit sekä palveluammatit. Osana usein käytettyä kolmiportaista luokkamallia työväenluokka viittaa yhteiskunnan alimpaan strataan. Tällöin työväenluokalla viitataan niihin henkilöihin, jotka ovat sosiaalisessa hierarkiassa keskiluokan ja yläluokan alapuolella.
Työväenluokan lähikäsite on proletariaatti. Etenkin Karl Marx viittasi proletariaatilla teollisuusyhteiskunnan vähävaraisimpaan osaan, jonka ainoa merkittävä pääoma on heidän työpanoksensa, jonka he joutuvat myymään tuotantovälineet omistavien kapitalistien käytettäväksi. Nykyään proletariaattia ja työväenluokkaa ei välttämättä voida pitää täysin toisiaan vastaavina käsitteinä, koska työväenluokkaisissa ammateissa toimii myös koulutetumpia ja paremmassa yhteiskunnallisessa asemassa olevia henkilöita kuin täysin vailla ykistyistä omaisuutta olevat proletaarit. Työväenluokka voidaankin jakaa edelleen kouluttamattomaan, osittain koulutettuun ja koulutettuun työväenluokkaan, jolloin korkeampi koulutusaste yleensä näkyy korkeampana palkkatasona ja turvatumpana taloudellisena asemana.
One Inch Rock
One Inch Rock on äänilevyjen julkaisutoimintaa harjoittava yritys. Nimensä yhtiö on saanut T. Rexin esittämästä Marc Bolanin laulusta. One Inch Rockin julkaisutoiminnan aktiivisin vaihe ajoittuu yhtiön kaupparekisteriin merkitsemisvuoden 1987 ja vuoden 1992 välille. Yhtiötä pyörittivät sen aktiivitoiminnan aikaan yhdessä Ralf Örn ja Jaana Rinne, joista jälkimmäisellä oli merkittävä rooli myös levymerkin kautta levyttäneiden artistien kappaleiden sanoittajana. Yhtiön kautta ilmestyi mm. Melrosen, Cliftersin, Aki & Turon ja Frederikin tuotantoa pitkäsoittolevyjen muodossa.
Kalevan lukio
Kalevan lukio nykyään
Kalevan lukio on nykyisin yli 600 opiskelijan ja 40 henkilökuntaan kuuluvan henkilön muodostama oppilaitos. Koulun erikoisuutena on ainoana Tampereen lukiona kaikkien valtakunnallisten italian kurssien opetus. Sen lisäksi koulussa toimii musiikkilinja. Syksyllä 2009 Kalevan lukioon tuli erikoisuutena ensimmäisenä lukiona Suomessa kotitalouden opetuksen tarjonta.
Oidium
Oidium on yleisnimitys sellaisille homesienille, joiden kuromat kehittyvät jonoissa ja levittyvät toisiinsa leveästi päälletysten asetettujen tynnyrien lailla. Useimmat oidium-muodot ovat härmäsienien kehitysasteita.
Montpellier
Montpellier ( tai ; ) on Hérault’n departementin pääkaupunki Etelä-Ranskassa Lèzjoen varrella lähellä Välimeren rantaa 125 kilometriä Marseillesta luoteeseen. Kaupunki perustettiin 700-luvulla markkinapaikan ympärille. Montpellier on Ranskan viidenneksi suurin yliopistokaupunki Pariisin, Toulousen, Lillen ja Lyonin jälkeen. Asukkaita vuonna 2006 oli 251 634 ja lähialueet mukaan luettuna noin 460 000. Montpellier on vilkas ja kansainvälinen opiskelijakaupunki (n. 60 000 opiskelijaa).
Montpellier on vilkas viinikaupan keskus vuotuisine messuineen. Kaupungissa on kemian-, elektroniikka-, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta.
Historiaa
Kaupungin kuuluisa yliopisto on perustettu 1289. Jouduttuaan Ranskalle 1349 Montpellier koki nousukauden yliopistonsa huomattavan lääketieteellisen tiedekuntansa ansiosta.
Kaupunki oli hugenottien, Ranskan reformoidun uskontunnustuksen puolustajien keskuspaikkoja, jonka Ludvig XIII valtasi vuonna 1622.
Merkittävimmät nähtävyydet
pienoiskuva|[[Saint-Pierren katedraali]]
Lännenheisiangervo
Lännenheisiangervo (Physocarpus opulifolius) on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jota käytetään koristepensaana.
Ulkonäkö ja koko
Lännenheisiangervo on 2–3 metrin korkuiseksi kasvava pensas, jonka herukan tai vaahteran lehtiä muistuttavat lehdet puhkeavat varhain.
Kasvi kukkii kesä-heinäkuussa valkoisin, pallomaisin kukinnoin. Hedelmä on tuppilo. thumb|left|Physocarpus opulifolius 'Luteus'
Käyttö ja kasvatus
Lännenheisiangervoa käytetään koristepensaana. Sitä voi kasvattaa aitana tai aidanteena, tai suurten puiden aluskasvina. Kasvista on myös punalehtinen muunnos.
Kasvupaikka
Lännenheisiangervo on melko kestävä. Sillä ei ole suuria vaatimuksia kasvupaikan valoisuuden suhteen, kovin kuivassa se ei menesty. Se tulee toimeen myös vähällä valolla.
Edeforsin piiri
Edeforsin piiri sijaitsee Bodenin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Bodenin kunnan piirit
Albrekt Mecklenburgilainen
right|thumb|Albrekt Mecklenburgilaisen kuninkaallinen sinetti, jossa on näkyvissä tre kronor -aihe Albrekt Mecklenburgilainen (noin 1338–1412) oli Ruotsin kuningas 1364–1389 ja Mecklenburgin herttua. Albrekt oli Ruotsin kuninkaan Maunu Eerikinpojan siskon Eufemia Eerikintyttären poika. Albrekt oli vuodesta 1384 myös Mecklenburgin herttua nimellä Albrekt III.
Elämäkerta
Vuonna 1363 Ruotsin aateli suunnitteli kapinaa kuningas Maunu Eerikinpoikaa vastaan ja sai tukea Albrektin isältä, Mecklenburgin herttualta, joka lähetti laivaston Ruotsiin Albrektin johdolla. Tukholma vallattiin saman vuoden syksynä. Vuonna 1364 Albrekt julistettiin kuninkaaksi Moran kivillä.
Albrektin valtaannousun myötä päättyi Bjälbo-suvun pitkä valtakausi Ruotsissa. Uuden kuningashuoneen perustaminen oli monin tavoin hankalaa, myös siksi, ettei Albrektilla ollut valmiina käyttökelpoista nimeä tai tunnusta suvulleen – Mecklenburgin saksalaisen herttuasuvun nimi tai vaakuna eivät Ruotsiin sopineet. Albrekt otti käyttöön Tre kronor -vaakunan, joka edelleenkin on Ruotsin valtion vaakuna.
Albrekt ei kuitenkaan ollut ensimmäinen Ruotsin kuningas, joka vaakunaa käytti, vaan myös Maunu Eerikinpoika oli sitä käyttänyt. Kuningas Maunulle kolme kruunua ei ollut ollut varsinainen vaakuna, vaan eräänlainen matkamuisto. Käydessään kosimassa tulevaa kuningatartaan Blankaa Namurissa Maunu Eerikinpoika oli vieraillut uudessa Kölnin tuomiokirkossa katsomassa Itämaan tietäjien pyhäinjäännöstä, joka oli tuolloin Pohjois-Euroopan merkittävin pyhäinjäännös. Caspar, Melchior ja Balthazar eli kolme viisasta miestä tunnetaan Keski-Euroopassa nimellä kolme kuningasta ja heidän tunnuksenaan on kolme kruunua. Kaikki Kölnin tuomiokirkkoon pyhiinvaelluksen tehneet saivat kantaa mukanaan kolmen kruunun kuvaa tunnustuksena ja muistona käynnistä. Edelleen Kölnin tuomiokirkon koristeluista löytyy kolme kruunua hyvin samanlaisessa muodossa, jossa olemme sen Ruotsin vaakunassa tottuneet näkemään.
Suosittu kuningas Maunu Eerikinpoika oli käyttänyt kolmea kruunua ylimääräisenä tunnuksenaan ja se oli tätä kautta Ruotsin kansalle tuttu tunnus. Myös Albrekt oli tehnyt pyhiinvaelluksen Kölniin itämaan tietäjien luo, joten hänelläkin oli oikeus käyttää kolmea kruunua. Hän otti tämän tunnuksen varsinaiseksi vaakunakseen Mecklenburgin herttuakunnan vaakunan sijaan. Ruotsin vaakunasta on esitetty myös näkemys, jonka mukaan kruunut symboloisivat Länsi-Göötanmaan, Itä-Göötanmaan ja Svean muinaisia kuningaskuntia.
Albrektin aikana todellinen valta oli aatelilla, erityisesti Bo Jonsson Gripillä. Kun herra Bo kuoli vuonna 1386, Albrekt yritti saada vallan (ja vainajan hallussa olleet linnoitukset) omiin käsiinsä, mutta aateliset haluten estää keskusvallan voimistumista liittoutuivat Tanskan kuningattaren Margareetan kanssa. Vuonna 1389 Margareetan joukot löivät Albrektin taistelussa ja hänet vangittiin. Hänet vapautettiin kuitenkin 1395, ja hän palasi ruhtinaskuntaansa Mecklenburgiin. Hänen poikansa ja perijänsä, Ruotsin kruununprinssi Eerik piti vielä hallussaan Gotlantia, mutta kuoli ennenaikaisesti ruttoon 26.7.1397, jonka jälkeen hänen tukijansa vähitellen antautuivat sekä Gotlannissa että Tukholmassa, jonka Margareeta sai haltuunsa 1398.
Vitaaliveljet aloittivat toimintansa Albrektin aikana tämän jakamien kaapparikirjojen turvin.
Waiting For a Star to Fall
Waiting for a Star to Fall on yhdysvaltalaisen pop-duo Boy Meets Girlin läpimurtokappale, joka julkaistiin sen albumilla Reel Life vuonna 1988. Saman vuoden marraskuussa kappale julkaistiin singlenä. Australialainen dance-duo Cabin Crew on julkaissut kappaleesta oman versionsa.
Severed Savior
Severed Savior on yhdysvaltalainen death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1997 San Franciscossa, Kaliforniassa.
Yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa, Puddle of Goren maaliskuussa 2000, ja EP Forced to Bleed julkaistiin vuotta myöhemmin levymerkillä Disfigured Records. EP:n julkaisun aikaan yhtye oli solminut tuoreen levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa, ja esikoisalbumi Brutality Is Law julkaistiin maaliskuussa 2003.
Vuonna 2007 yhtye liittyi Willowtip Recordsille. Toinen studioalbumi, Servile Insurrection, julkaistiin marraskuussa 2008.
Cher
Cher, oikealta nimeltään Cherilyn Sarkisian, (s. 20. toukokuuta 1946 El Centro, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Yli 50-vuotisella urallaan hän on saanut sekä Oscar-, Emmy-, Golden Globe- että Grammy-palkintoja.
Hän nousi kuuluisuuteen Sonny and Cher -duon myötä. Duo hajosi vuonna 1974, minkä jälkeen Cher siirtyi soolouralle, näytteli elokuvissa ja oli mukana televisio-ohjelmissa. Cher sai vuonna 1987 parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta Kuuhullut (Moonstruck). Hän on näytellyt muun muassa elokuvamusikaaleissa Burleski (2010) ja Mamma Mia: Here We Go Again! (2018).