cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Martin Lillandt
Arne Karl Martin Lillandt (s. 23. marraskuuta 1945 Vaasa) on suomalainen eläköitynyt metsänhoitaja, päätoimittaja ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria
Lillandtin vanhemmat olivat metsäneuvos Sigurd Lillandt ja Toini Tellervo Väisänen. Hän avioitui 1973 erikoissairaanhoitaja Marja Inkeri Bycklingin kanssa. Lillandt tuli ylioppilaaksi Vasa svenska lyceumista 1964 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1969. Hän oli Peltosalmen Konepaja Oy:n markkinointipäällikkö 1969–1972, Oy W. Rosenlew Ab:n metsäosaston kenttäpäällikkö 1973–1974, korjuupäällikkö 1975, korjuu- ja kuljetuspäällikkö 1976–1977 ja mekaanisen metsäteollisuuden kehityspäällikkö 1977–1978, Sponsor Oy:n metsäkoneryhmän johtaja 1978–1979, Metsäkoneurakoitsijain Liiton, vuodesta 1980 Koneurakoitsijain Liitto, toiminnanjohtaja 1979–1986 sekä Koneyrittäjien liiton toimitusjohtaja 1986–1993.
Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton metsäjohtaja Lillandt oli 1993–2002 ja Metsäliitto Osuuskunnan varatoimitusjohtaja 2003–2008. Hän oli myös Koneurakoitsija-lehden, vuodesta 1990 Koneyrittäjä-lehti, päätoimittaja 1979–1993, KL-Uutisten päätoimittaja 1984–1993 ja Finnmetko Oy:n toimitusjohtaja 1989–1993. Lillandtilla oli lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 2005.
Wings over America
Wings over America on Wings-yhtyeen ainoa livealbumi, joka julkaistiin joulukuussa 1976.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Paul McCartney, ellei toisin mainita.
Elaine Wu
Elaine Wu on kahdesta eri henkilöstä käytetty vaihtoehtoinen nimi:
Varjoaine
Varjoaine on radiologisissa kuvantamistutkimuksissa käytettävä aine, jonka avulla parannetaan elimistön rakenteiden tai nesteiden näkyvyyttä. Varjoaine on ominaisuuksiltaan sellainen, että röntgensäteet läpäisevät sen eri tavalla kuin ympäröivät rakenteet, jolloin se muodostaa havaittavan kontrastieron. Useat varjoaineet ovat röntgensäteitä läpäisemättömiä.
Varjoaineen tyyppi valitaan kuvauksen mukaan. Varjoaineet jaotellaan yleensä jodipitoisiin ja ei-jodipitoisiin aineisiin, joista jälkimmäiset sisältävät lähinnä bariumia. Jodipitoisia varjoaineita käytetään esimerkiksi verisuonten, virtsateiden, kohdun ja munanjohdinten kuvauksissa, kun taas bariumvarjoaineita käytetään suolistokuvauksissa. Gadolinium-varjoaine on käytössä magneettikuvausten tehostamiseksi.
Koska varjoaine poistuu elimistöstä munuaisten kautta, ennen kuvausta täytyy varmistaa, että potilaan munuaiset toimivat normaalisti. Allergia varjoaineelle on harvinainen, mutta mahdollinen. Varjoaine voi aiheuttaa päänsärkyä ja oksentelua, vaikkei olisikaan allerginen varjoaineelle.
Varjoaineita
Jodia sisältävät varjoaineet, jotka kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan V08AA – vesiliukoiset munuaishakuiset korkeaosmolaaliset varjoaineet:
Jodia sisältävät varjoaineet, jotka kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan V08AB – vesiliukoiset munuaishakuiset matalaosmolaaliset varjoaineet:
Jodia sisältävät varjoaineet, jotka kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan V08AC – vesiliukoiset maksahakuiset varjoaineet:
Jodia sisältävät varjoaineet, jotka kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan V08AD – ei-vesiliukoiset varjoaineet:
Svealandsbanan
thumb|250px|Henkilöjuna [[Eskilstunan rautatieasemalla.]] Svealandsbanan on Ruotsin rataverkkoon kuuluva 116 kilometrin mittainen osuus, joka johtaa Södertäljestä Eskilstunan kautta Valskogiin. Osuus valmistui vuonna 1997. Se on sähköistetty ja suurimmaksi osaksi yksiraiteinen. Radalla on etupäässä henkilöliikennettä, mutta myös jonkin verran tavaraliikennettä.
São João da Madeira
São João da Madeira on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 7,9 km² ja väkiluku noin 21 700.
São João da Madeiran nykyinen pormestari on sosiaalidemokraatti Ricardo Figueiredo. Kunnan juhlapäivä on 11. lokakuuta. Kunta koostuu vain yhdestä freguesiasta.
Derog Gioura
Derog Gioura (1932 – 25. syyskuuta 2008) oli naurulainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä lyhyesti vuonna 2003 edellisen presidentin, Bernard Dowiyogon, kuoltua 10. maaliskuuta 2003. Gioura toimi virkaatekevänä presidenttinä, kunnes Naurun parlamentti valitsi hänet virallisesti presidentiksi 20. maaliskuuta. Hän toimi presidenttinä 29. toukokuuta 2003 asti.
Lupe Fiasco’s The Cool
Lupe Fiasco's The Cool (joskus pelkkä The Cool) on rap-artisti Lupe Fiascon toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 18. joulukuuta 2007.
Taustatietoa
Albumi sijoittui Billboard 200 -listan 15. sijalle ilmestyessään. Myöhemmin albumi nousi yhden pykälän. Albumi on myynyt kultaa.
Paras
Paras voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
James Fulton
James Fulton (s. 9. maaliskuuta 1992) on irlantilainen kartanlukija. Fulton on osallistunut WRC2-sarjaan Josh McErleanin kanssa ja rallin MM-sarjaan Craig Breenin kanssa. Fulton oli autossa kun Breen kuoli, mutta selvisi itse vammoitta.
Ura
Fulton aloitti rallissa vuonna 2012 ja osallistui kilpailuihin Amerikassa, Lähi-Idässä ja Euroopassa tavoitteena nousta rallin MM-sarjaan. Vuonna 2022 hän aloitti Craig Breenin kartanlukijana Japanin rallissa Paul Naglen jäätyä eläkkeelle.
Salon uimahalli
Salon uimahalli on Salon urheilupuistossa sijaitseva uimahalli. Se rakennettiin alun perin 1970-luvulla, ja vuonna 2007 se uudistettiin ja laajennettiin perusteellisesti 8,4 miljoonan euron budjetilla Varsinais-Suomen toiseksi suurimmaksi uimahalliksi Turun Impivaaran jälkeen. Uudistuksen suunnitteli turkulainen arkkitehti Jarmo Saarinen, jonka toimisto on suunnitellut myös Raision ja Loimaan uimahallit.
Uimahallissa on kaksi 25 metrin allasta (vedenlämpö +27 °C) ja hyppytasot 1, 3 ja 5 m, lastenallas (+30 °C), lämpimät terapia- ja viihdealtaat (+30 °C) ja 31 metrin pituinen vesiliukumäki sekä kylmäallas (+7…8 °C). Rakennuksessa on myös kuntosali ja pieni liikuntasali.
Ennen vuoden 2007 remonttia Salon uimahallissa oli noin 100 000 kävijää vuodessa. Vuonna 2008 kävijöitä oli 214 000 ja vuonna 2015 runsaat 211 000. Kävijöistä on senioriliikuntakortin ansiosta yhä suurempi osa eläkeläisiä.
Uimahallin edustalla on Pekka Jylhän maalattu teräsveistos Ilo, halkaisijaltaan viisimetrinen värikäs rantapallo.
S1mple
Oleksandr ”s1mple” Kostyljev (s. 2. lokakuuta 1997 ) on ukrainalainen Counter-Strike: Global Offensive -ammattilainen. Hän on pelannut Natus Vincere joukkuessa vuodesta 2016 lähtien ja pelaa useimmiten AWP- tarkkuuskivääriä. Häntä pidetään laajalti yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista pelaajista.
Perhe ja kasvaminen pelimaailmaan
Kostyljevillä on vanhempi veli, joka on töissä sushiravintolassa. Kostyljevin vanhemmat ovat kannustavia hänen eSports urallaan ja heidät on nähty katsomassa majoreita katsomossa. Kostyljevin äiti on Anželika Kostyljeva ja isä Oleh Kostyljev. Hänen sukunimensä on venäläistä alkuperää.
Kostyljevin ensimmäinen kosketus videopelimaailmaan oli, kun hän tutustui neljävuotiaana Counter-Strikeen veljensä kautta. Kostyljev kasvoi pelaamalla FPS-pelejä, myös Counter-Strike 1.6 -peliä, jota hän pelasi naapureidensa kanssa teinivuosiensa aikana. Kaksikko osallistui useisiin LAN-turnauksiin yhdessä.
Counter-Strike: Global Offensiven julkaisu vuonna 2012 rohkaisi Kostyljeviä ammattimaiseksi ja hän pelasikin peliä aktiivisesti ennen ammattiuraansa.
2014
S1mple aloitti uransa LAN DODGERS joukkueen parissa, mutta pian olikin siirto Courage Gamingiin. Syyskuun 2014 aikana s1mple sijoitettiin Hellraisers -organisaation jäseneksi. Siellä hän pääsi pelaamaan ANGE1, Dosian, Kucherin ja Merkeloffin kanssa, jota s1mple pitää idolinansa.
2015
Tammikuussa 2015 s1mple poistettiin Hellraiserista, sillä hän oli raivostuttanut monilla kommenteillaan saksalaisia ja oli saanut ESL-verkkokiellon huijaamisesta. S1mplen itsensä mukaan huijaus oli tapahtunut Counter-Strike 1.6 -pelissä. Valhe paljastui, kun ESL näytti tallenteet s1mplen peleistä CS:GO:ssa, jossa huijaukset näkyivät. Verkkokieltoa jatkettiin lopulta myös 2016 vuoteen. Pian s1mple allekirjoitti sopimuksen yhdysvaltalaisen organisaation Flipsid3 Tacticsin kanssa. Hänen aikansa joukkuessa jäi kuitenkin hyvin lyhyeksi joukkueen ESWC 2015 semifinaalin vuoksi. FlipSid3 Tactics erotti s1mplen lopulta, koska hän oli kritisoinut julkisesti muita joukkueen pelaajia ja s1mple tunnettiinkin vuoden 2015 aikoihin hyvin toksisena ja töykeänä pelaajana.
2016
S1mple opiskeli hetkellisesti kiinaa yliopistossa, jonka jälkeen hän muutti Los Angelesiin, Yhdysvaltoihin. Siellä hän liittyi Team Liquidiin 18-vuotiaana. Siirto oli erittäin merkittävä toiseen maahan muuttavalle s1mplelle. S1mplen ESL-kielto vanhentui 1. helmikuuta ja hän oli oikeutettu pelaamaan Liquidin riveissä sen aikaisella ESL ESEA Pro League -kaudella. Team Liquid yllätti ensimmäisessä majorissa ja saavutti MLG Major Championship: Columbuksen semifinaalin ennen kuin putosi lopulliselle mestarille Luminosity Gamingille. S1mple poistui hetkeksi Liquidin listoilta huhtikuussa organisaation sisäisiin ongelmiin ja tähtipelaajan vakavaan koti-ikävään vedoten. S1mple jatkoi kuitenkin Team Liquidin parissa seuraavissa vuoden 2016 majoreissa ja korvasi sopimuksestaan vapautetun Eric "adreN" Hoagin. Vuoden 2016 ESL One Cologne -semifinaalissa Valve Corporation lisäsi Cacheen graffiti n, joka muistutti s1mplen AWP:n peluusta fnaticia vastaan. S1mple otti itse tapahtumasta myös tatuoinnin käteensä. Lopulta Team Liquidistä tuli ensimmäinen Pohjois-Amerikan joukkue, joka pääsi suureen finaaliin, mutta jälleen brasilialainen Luminosity Gaming pysäytti heidät finaalissa. Lopulta s1mple poistui Team Liquidistä ja siirtyi Natus Vincereen korvaten Danylo "Zeus" Teslenkon. NaVin piireissä s1mple voitti ESL One: New York 2016 -kilpailun ja hänelle myönnettiin sija 4 HLTV:n 20 parhaan joukkoon.
2017
Vuoden 2017 ensimmäisessä majorissa, ELEAGUE Major 2017:ssä, NaVi häivisi Astralikselle puolivärierässä. Krakovan PGL 2017 majoreiden aikoihin NaVi penkitti Ladislav "GuardiaN" Kovacs ja Denis "seized" Kostin -pelaajat. GuardiaNin ollessa NaVin tarkkuuskivääripelaaja, s1mple otti hänen paikkansa penkittämisen jälkeen. Samoihin aikoihin NaVi otti riveihinsä Denis "electronic" Sharipovin ja NaVi jatkoi tasaista suorittamistaan. S1mplellä ei ollut paljoa onnistumisia vuonna 2017, mutta silti hän ei luovuttanut seuraavaan vuoteen. S1mplen rating HLTV:n top 20 players listalla oli kahdeksas, joka oli neljä vähemmän mitä edellisenä vuonna.
2018
Navi aloitti vuoden 2018 semifinaalissa ELEAGUE Major: Boston 2018 -tapahtumassa. Vuoden 2018 alussa brasilialainen organisaatio MIBR yritti allekirjoittaa s1mplen ja flamien -sopimukset. Kauppa oli lähellä toteutua, mutta MIBR perui tilauksen NaVin liian suuren pyynnin takia. Navi voitti vuoden ensimmäisen tapahtumansa StarSeries 5:n, kun se oli saavuttaut kaksi 2.sijaa Starladder 4:ssä ja Dreamhack Masters Marseillessa. Tämän jälkeen Navi voitti CAC 2018:n ja ESL One Köln 2018:n. S1mple voitti MVP:t StarSeriesissä ja Dreamhack Marseillessa, vaikka hänen tiiminsä ei voittanut tapahtumia. Hänen ratinginsa oli 1.52 Marseillen tapahtuman jälkeen. Kölnin semifinaalissa, he peittosivat sen aikaisen parhaan joukkueen Astraliksen. NaVi hävisi Astralikselle vuoden toisessa suuressa FACEIT Major: London 2018 -tapahtumassa. NaVin voittaessa vuoden viimeisen tapahtumansa, BLAST Pro Series: Copenhangen 2018:n, s1mple nappasi jälleen itselleen MVP-palkinnon. S1mplen hyvän itsekunnioituksen ansiosta, hän omaksui itselleen ensimmäisen sijan HLTV top 20 players of 2018- listalla. HLTV:n tilastojen mukaan s1mple saavutti vuonna 2018 korkeimman henkilökohtaisen arvosanan kaikista aiemmista 20 parhaan pelajaan joukosta. Jälkeenpäin ajateltuna monet fanit ja asiantuntijat pitivät 2018 s1mplejä kaikkien aikojen parhaana pelaajana. "Hän kantoi joukkuettaan usein yksin ja taisteli lujasti kunniasta", kertoo Estnn.com.
2019
Vuoden ensimmäisessä majorissa eli IEM Katowicessa, NaVi sijoittui kolmanneksi. S1mple ylläpiti kunniaansa vuodesta 2018 ja sai MPV:n StarSeriesin kaudella 7. S1mplellä oli tällä kaudella 534 tappoa, mikä oli 30 enemmän kuin hänen lähin kilpailijansa. Tämän jälkeen NaVi joutui luopumaan rahaongelmien takia s1mplen pitkäaikaisesta joukkuekaverista Loann "Edward" Sukharievin Kirill "Boombl4" Mikhailovilla, joka oli syyskuussa 2019 joukkueen IGL.
2021
NaVi meni suurena ennakkosuosikkina PGL Majoriin sijoituttuaan ensimmäseksi alueellisessa rankingturnauksessaan kääntämällä Gambitin finaalissa, jota pidettiin tällöin erittäin korkeatasoisena joukkueena. Erittäin kovassa vireessä Tukholman Majorin Legends-vaiheessa NaVi eteni pudotuspeleihin kukistaen samalla kotisuosikin NiP.n. S1mplen rating oli koko turnauksen korkein (1,47). NaVi oli koko Tukholman Majorin ajan ylivoimainen ja voitti jokaisen turnauksen aikana pelatun kartan. S1mplen yleisrating ja HLTV:n 2,26 yleisarvosana toisessa kartassa semifinaalissa Gambitia vastaan toivat hänelle ensimmäisen majoreilta saadun MVP:n. Vuoden lopussa s1mple valittiin The Game Awards -tapahtumassa parhaaksi e-urheilupelaaksi.
2022
Vuonna 2022 s1mple pelasi 13 turnauskessa, joiden keskiarvo oli 1,25. Hän sai Kölnissä ja Lissabonissa MVP-palkinnot, mikä teki hänestä ennätyksen 21:llä. Ennen IEM Rio Majorin välieräotteluiden alkua hänet palkittiin ESL:n vuosikymmenen pelaajan, ja joulukuun puolivälissä hän sai Esports Awardsilta Esports PC Player Of The Year -palkinnon. Lisäksi HLTV Award Show 2022 -tapahtumassa s1mple sai vuoden tarkkuusampuja (the Sniper of the Year) palkinnon ja hänestä tuli HLTV:n vuoden paras pelaaja kolmatta kertaa.
Palkinnot ja saavutukset
pienoiskuva|S1mple antaa haastettelua IEM Katowice- tapahtumassa vuonna 2019.
S1mple ja Ukrainan sota
Venäjän hyökkäys Ukrainaan vaikutti merkittävästi s1mplen mukaan heidän joukkueensa suoritukseen vuoden 2022 helmikuun BLAST Premier World finaalissa. Tähtipelaaja kertoi lehdistöhaastattelussa "Uskon edelleen, että sodan takia joukkueemme vain kaatui. Se johtui vain sodasta".
S1mple uskoi, että NAVI:lla olisi tarvittavat työkalut palata raiteilleen vuoteen 2023 mennessä.
Kun hyökkäys tapahtui, NAVI oli valmistautumassa IEM Katowicen pudotuspeleihin. Tilaisuudessa s1mple piti tunteellisen puheen siitä, miltä tiimistä tuolloin tuntui ja kuinka ihmisten tulisi "pysyä ihmisinä ensin".
S1mple lahjoitti Ukrainan armeijalle $33,000 USA:n dollaria.
Vaasan lääni
Vaasan lääni oli vuoden 1997 elokuun loppuun asti yksi Suomen lääneistä. Läänin pääkaupunki oli Vaasa.
Läänissä oli sen lakkautusvuonna 1997 kaikkiaan 57 kuntaa, joista 15 oli kaupunkeja.
Moottoriajoneuvojen rekisterikilvissä Vaasan läänin tunnuskirjain oli V, aikaisemmin myös Y.
Historia
Vaasan lääni perustettiin vuonna 1776, jolloin siihen liitettiin aikaisemman Pohjanmaan läänin eteläosa, Uudenmaan ja Hämeen läänin pohjoisosa sekä Ähtärin seutu Turun ja Porin läänistä. Viimeksi mainitut alueet kuuluivat Hämeen ja Satakunnan historiallisiin maakuntiin. Läänin pääkaupunki oli Vaasa. Vuonna 1960 Vaasan läänistä erotettiin Virtoja lukuun ottamatta läänin Pohjanmaahan kuulumattomat kunnat uuteen Keski-Suomen lääniin. Viimeinen muutos läänin rajoihin tapahtui vuonna 1969, jolloin Virrat siirrettiin Hämeen lääniin. Tämän jälkeen Vaasan lääni käsitti nykyiset Etelä-Pohjanmaan, Pohjanmaan ja Keski-Pohjanmaan maakunnat. 1. syyskuuta 1997 Vaasan lääni liitettiin lääniuudistuksessa muodostettuun Länsi-Suomen lääniin, jonka pääkaupunkina toimi Turku, entisen Turun ja Porin läänin pääkaupunki.
Eduskuntavaaleissa ja presidentinvaaleissa Vaasan lääni oli alun perin jaettuna kolmeksi vaalipiiriksi, eteläiseksi, pohjoiseksi ja itäiseksi. Vuonna 1960, Keski-Suomen lääniin perustamisen jälkeen, Vaasan läänin jäljelle jääneestä alueesta muodostettiin yksi vaalipiiri eli nykyinen Vaasan vaalipiiri. thumb|Vaasan läänin aluemuutokset. Vihreällä merkitty alue erotettiin vuonna 1960 Keski-Suomen lääniin ja keltaisella merkitty alue (Virrat) vuonna 1969 Hämeen lääniin.
Maaherra Antti Pohjonen totesi 2. syyskuuta 1977 teollisuuden työpaikkojen puutteen olevan läänin suurin ongelma.
Aaron Johnston
Aaron Johnston (s. 2. syyskuuta 1995) on irlantilainen kartanlukija.
Ura
Johnston aloitti kartanlukijana vuonna 2011 Irlannin kansallisissa rallikilpailuissa ja toimi useiden kuljettajien kanssa. Hän aloitti vuonna 2016 Britannian juniorisarjassa Adam Bustardin kanssa. Vuonna 2019 hän aloitti Oliver Solbergin kartanlukijana, jolloin he voittivat Rally Liepājan sekä Latvian mestaruuden. Vuonna 2020 he osallistuivat täyteen WRC3-sarjaan. Vuoden 2021 lopussa hän aloitti kartanlukijana Takamoto Katsutalle rallin MM-sarjassa kauden kolmessa viimeisessä kilpailussa. Johnston sirtyi Keaton Williamsin tilalle, joka aloitti Katsutan kartanlukijana Daniel Barrittin loukattua selkänsä aikaisemmin kaudella.
Oboda I
Oboda I oli nabatealaisten kuningas noin vuodet 96–86 eaa. Hän seurasi hallitsijana isäänsä Aretas II:ta.
Wu Yili
Wu Yili (myös Elaine Wu, 1930 Shanghai – 20. huhtikuuta 2019 Singapore) oli kiinalainen pianisti. Hän aloitti pianonsoiton harjoittelun 6-vuotiaana ja sai opetusta italialaiselta Mario Pacilta, joka opetti myös muita kiinalaispianisteja. 18-vuotiaana Yili soitti ensimmäisen kerran Ludwig van Beethovenin 1. pianokonserton Shanghain sinfoniaorkesterin kanssa ja sai lämpimän vastaanoton. Wu sai myöhemmin Kiinan keskusfilharmonikkojen ensimmäisen pianosolistin paikan ja vuonna 1962 vastaanoton silloiselta pääministeri Zhou Enlailta.
Oboda I
Seleukidien valtakunnan hajotessa Oboda pystyi valtaamaan nabatealaisille lisää alueita nykyisen Syyrian puolelta. Oboda I:n joukot kukistivat myös Aleksanteri Jannaioksen johtamat makkabealaiset lähellä Gadaraa.
Oboda I sai surmansa taistelussa Antiokhos XII Dionysoksen seleukidijoukkoja vastaan. Antiokhos hyökkäsi nabatealaisten maille vuonna 86 eaa. Taisteluissa kuolivat sekä Oboda että Antiokhos ja seleukidit kärsivät suuren tappion. Oboda haudattiin Avdatiin, joka sai myös nimensä hallitsijan arabialaisesta nimestä.
Wu Yili
Wu lähti vuonna 1983 täydentämään opintojaan Yhdysvaltoihin. Vuonna 1993 hän asettui Singaporeen. Pianistin työn ohella hän keräsi ja sovitti kiinalaista musiikkia. Hän sai uutta suosiota sosiaalisen median myötä vielä viimeisinä vuosinaan, ja vuonna 2018 hänet kutsuttiin CCTV:n ohjelmaan soittamaan klassista musiikkia viulisti Lyu Siqingin kanssa.
Mein Vaterland
Mein Vaterland on saksalaisen laulajan Heinon studio-albumi vuodelta 1977.
Macquariensaari
Macquariensaari on Australian Tasmaniaan kuuluva subantarktinen saari. Saarella on kokoa noin 123 km² ja se on osa Unescon maailmanperintöluetteloa. Saari tunnetaan esimerkiksi maapallon ainoana paikkana, jossa maan vaipan kiviaines nousee edelleen merenpinnan yläpuolelle.
M. John Harrison
Michael John Harrison (s. 26. heinäkuuta 1945 Rugby, Warwickshire) on brittiläinen kirjailija. Hän on kirjoittanut tieteiskirjallisuutta, fantasiaa sekä näitä lajityyppejä ja valtavirtakirjallisuutta yhdistäviä teoksia.
Macquariensaari
Maantiede
thumb|vasen|Suuri [[macquarienpingviini|macquarienpingviinien yhdyskunta.]] thumb|vasen|[[Etelänmerinorsut ottavat yhteen keskenään.]] Macquariensaari sijaitsee noin 1 500 kilometriä Tasmaniasta kaakkoon ja 1 100 kilometriä Uudesta-Seelannista lounaaseen. 11 kilometriä saaresta pohjoiseen sijaitsevat Bishopin ja Clerkin pikkusaaret. Eteläpuolella 37 kilometrin päässä ovat puolestaan Judge- ja toinen Clerksaari. Saaren pituus on 34 kilometriä ja sen leveys on 2–5 kilometriä. Sen pinta-ala on noin 123 km². Korkein kohta Mount hamilton on 433:n metrin korkeudella merenpinnasta. Suurin osa saarta on tasannetta 200–300:n metrin korkeudella. Tasannetta reunustavat rannikon jyrkät kalliot.
M. John Harrison
Harrison toimii arvostelijana muun muassa Guardian- ja Daily Telegraph -lehdissä. Harrison on vieraillut Suomessa muun muassa vuoden 2008 Finnconin kunniavieraana.
Macquariensaari
Maantiede
Saari on Tyynenmeren ja Australian laattojen välissä sijaitsevallamerestä kohoavalla Macquarienselänteellä. Saari on noussut merenpinnan yläpuolelle noin 700 000 vuotta sitten ja sen maanpinta kohoaa yhä. Macquariensaari on maapallon ainut paikka, jossa Maan vaipan kiviainesta kohoaa edelleen merenpinnan yläpuolelle. Pinnanmuotoihin ovat vaikuttaneet esimerkiksi tuuli- ja vesieroosio. Jäätikköjä saarella ei sen sijaan ole ollut.
Luonto
Macquariensaari on puuton. Sillä esiintyviä kasvilajeja ovat esimerkiksi Poa foliosa, Stilbocarpa polaris, Pleurophyllum hookeri, Agrostis magellanica, Festuca contracta, Azorella macquariensis, Corybas dienemus, Puccinellia macquariensis sekä monet sammalet.
Saarella lisääntyviä hyljelajeja ovat etelänmerinorsu, uudenseelanninmerikarhu, kergueleninmerikarhu ja uudenamsterdaminhylje. Pingviinilajeja ovat endeeminen macquarienpingviini, keisaripingviini, valkokulmapingviini ja kalliotöyhtöpingviini. Muita lintulajeja ovat esimerkiksi jättiläisalbatrossi, harmaapääalbatrossi, mustakulma-albatrossi, etelännokialbatrossi, tummamyrskyliitäjä ja isomyrskyliitäjä. Saarella aikanaan eläneet lentokyvyttömät uudenseelanninviherkaijan alalaji Cyanorhamphus novaezalandiae erythrotis ja itkuluhtakanan alalaji Gallirallus philippensis macquariensis ovat kuolleet sukupuuttoon ihmisten saapumisen jälkeen
Ihmisten mukana saarelle tuli myös jäniksiä, kissoja, rottia, hiiriä ja vekaluhtakanoja. Tulokaslajeja pyrittiin sittemmin hävittämään, mikä osoittautui hankalaksi. Esimerkiksi kissojen metsästys johti jänisten lisääntymiseen ja jänisten hävittäminen sai kissat saalistamaan enemmän saaren lintuja. Vuonna 2007 aloitettiin 25-miljoonan dollarin hanke tuholaislajien hävittämiseksi ja saari julistettiin lopulta niistä vapaiksi vuonna 2014.
Historia
thumb|Saaren tutkimusasema. Macquariensaaren löysi australialainen hylkeenmetsästäjä Frederick Hasselborough vuonna 1810. Hasselborough nimesi saaren Uuden Etelä-Walesin kuvernööri Lachlan Macquarien mukaan. Hasselborough mainitsi nähneensä karille ajaneen "muinaisen" veneen. On mahdollista, että vene oli polynesialainen.
Saarelle ei perustettu vakituista ihmisasutusta, mutta siitä tuli huomattava hylkeenmetsästyksen keskus. Hylkeitä pyydettiin nahkojen ja niistä saatavan öljyn takia ja metsästys verotti niiden kantoja saarella huomattavasti. George F. Ainsworthin johtama vuosien 1911–1914 johtama naparetkikunta perusti väliaikaisen sää- ja yhteysaseman saarelle. Tutkimusretkikunta kartoitti myös saaren biologiaa ja geologiaa. Vuonna 1933 Macquariensaaresta tehtiin luonnonsuojelualue ja vuonna 1947 saaren pohjoiskärkeen perustettiin uusi tutkimusasema. Sittemmin saarella on vieraillut useita kasvi- ja eläintieteilijöitä.
Macquariensaari liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1997.
Mauno Kuusisto
Mauno Arnold Kuusisto (3. marraskuuta 1917 Tampere – 29. elokuuta 2010 Tampere ) oli suomalainen iskelmä- ja oopperalaulaja (lyyrinen tenori).
Lapsuus ja nuoruus
Mauno Kuusisto jäi orvoksi muutaman kuukauden ikäisenä ja varttui isovanhempiensa luona. Lapsuuden kesiä hän vietti paimenena Pohjanmaalla Voltissa. Lapsuutensa hän asui Tampereella Finlaysonin työläisten talossa ja pääsi teini-ikäisenä Finlaysonille ”rasvaripojaksi” öljyämään kutomakoneita.
Mauno Kuusisto valmistui Pyynikin vanhan ammattikoulun metallilinjalta. Hänelle tarjottiin kuitenkin mallipuusepän paikkaa Finlaysonilta, missä hän aloitti työt ennen sotia. Hän työskenteli siellä vuoteen 1957 saakka.
Ura
Mauno Kuusisto osallistui aluksi Finlaysonin tehtaan musiikkitoimintaan. Sittemmin hän opiskeli laulua ja vieraili tamperelaisissa kuoroissa ja kvarteteissa. Ensikonserttinsa hän piti vuonna 1952 Tampereella. Tampereen Oopperassa hän lauloi kaikkiaan 21 operetti- ja oopperaroolia. Näihin rooleihin Tampereen orkesterin johtaja Eero Kosonen hänet mielellään kiinnitti. Kuusisto vieraili myös kahdesti Helsingin Kansallisoopperassa. Oopperarooleissa Kuusisto esiintyi enimmäkseen vuosina 1952−1968.
Kuusiston ääni tuli tutuksi 1950-luvun radioesiintymisissä. Tällöin tuottaja Johan Vikstedt halusi tehdä levyn, jolla Kuusisto laulaa. Hän ideoi single-levyn ”Heijastus”. Levyn B-puolelle valittiin italialaisen Rodolfo Falvon vuonna 1930 säveltämä kappale ”Kertokaa se hänelle” (1959). Tämän ansiosta Kuusisto nousi iskelmäyleisön suosioon, ja ”Kertokaa se hänelle” ylsi singlenä kultalevymyyntiin. 47 000 kappaleen myynnillään se on Suomen kaikkien aikojen myydyin kotimainen single. Kuusisto kertoi myöhemmin kuulleensa laulun ensi kerran radiosta Mario Lanzan laulamana ollessaan lomamatkalla Venetsiassa 1950-luvun puolivälissä. Henry Theel levytti sen Reino Helismaan suomeksi sanoittamana jo vuonna 1955 nimellä ”Vie hänelle lauluni”, mutta ilman menestystä. Kuusiston esityksen sanoitti suomeksi Sauvo Puhtila nimimerkillä ”Timjami”. Pääosan Kuusiston esittämistä kappaleista sovittivat Erkki Melakoski ja George de Godzinsky, eräitä myös Ensio Kosta (Sten Ducander). Kuusisto esiintyi myös pääosassa elokuvassa Kertokaa se hänelle... (1961), joka oli hänen debyyttinsä valkokankaalla. Lisäksi hän esitti pääosaa elokuvassa Kun tuomi kukkii (1962).
Kuusistosta tuli 1960-luvun alussa populaari-ilmiö yhtäaikaisesti nuorisomusiikin nosteen kanssa, vaikka hän edusti laulajana puhdasta klassista lauluihannetta ja bel canto -tyyliä. Kuusisto toimi lauluillaan sillanrakentajana eri musiikkityylien välillä ja muovasi näin osaltaan suomalaisten musiikkimakua. Hänen repertuaariinsa kuuluivat muun muassa kansanlaulut, hengellinen musiikki, ooppera, romanssi, operetti ja viihdemusiikki. Kuusisto oli tunnettu laajalti ulkomaita myöten lyyrisen tenoriäänensä ansiosta. Yhdysvalloissa hän kävi esiintymismatkoilla kaikkiaan nelisenkymmentä kertaa.
Filosofian maisteri Aki Hietalan tutkielman Mauno Kuusisto − kauniiden laulujen laulaja (2007) mukaan Kuusisto oli laulajana huomattavasti monipuolisempi, kuin julkisuuskuva on antanut ymmärtää.
Fredrik II (Tanska)
thumb|200px|Fredrik II kruunaustilaisuus. Fredrik II (1. heinäkuuta 1534 – 4. huhtikuuta 1588) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuodesta 1558 aina kuolemaansa saakka. Hän oli edeltäjänsä Kristian III:n poika.
Kuninkaana
Fredrik II:n haave Itämeren herruudesta johti Ruotsia vastaan vuosina 1563–1570 käytyyn Pohjoismaiden seitsenvuotiseen sotaan, jossa Fredrik yritti palauttaa Kalmarin unionin ja vallata serkkunsa Eerik XIV:n hallitseman Ruotsin Tanskan alaisuuteen. Fredrikin itsensä johtamat sotajoukot menestyivät kuitenkin heikosti, ja vain Ruotsin sisäiset levottomuudet estivät Tanskan nöyryyttämisen. Rauhansopimuksessa asiat palautettiin sotaa edeltäneeseen tilaan.
Sodan jälkeen Fredrik keskittyi rauhan ylläpitämiseen, mutta kehitti silti Tanskan laivastoa. Ulkopolitiikassaan hän suuntautui muihin protestanttisiin valtioihin.
Henkilönä Fredrik II:ta on luonnehdittu kuumapäiseksi, turhamaiseksi, uhkarohkeaksi ja kunnianhimoiseksi. Hänellä oli tapana juhlia rankasti, juoda paljon ja syödä usein ylen; hänen kuolemansakin sanotaan usein aiheutuneen ylenpalttisesta ryyppäämisestä.
Fredrik II:n valtakausi oli vaurauden ja kasvun aikaa Tanskan historiassa. Hän muun muassa rakennutti Kronborgin mahtavan renessanssipalatsin, perusti Fredrikstadin kaupungin Norjaan, aloitti frederiksborginhevosen jalostuksen ja tuki suuresti tähtitieteilijä Tyko Brahea.
Fredrik II kuoli 53-vuotiaana 4. huhtikuuta 1588. Hänet haudattiin Roskilden tuomiokirkkoon. Kuninkaana häntä seurasi hänen vanhin poikansa Kristian IV.
Avioliitto ja perhe
Frederik tavoitteli puolisokseen ensin Englannin kuningatarta Elisabet I:tä, Skotlannin Maria Stuartia ja Lothringen-suvun Renataa -  laihoin tuloksin. Elisabet kuitenkin löi Fredrikin Sukkanauharitarikunnan jäseneksi.
Veikko Lavi
Toivo Veikko Lavi (23. huhtikuuta 1912 Kotka – 22. toukokuuta 1996 Hamina) oli suomalainen laulaja, lauluntekijä ja kirjailija. Lavi teki ensimmäiset levynsä 1950-luvun alussa ja nousi uudelleen suosioon 1960-luvun lopulla. Hänen laulunsa olivat useimmiten kansanlaulupoljentoisia kupletteja. Sanoituksissaan hän kuvasi usein yhteiskunnan vähäosaisimpia, mutta hänet tunnettiin myös humorististen tekstien taitavana nikkarina. Lavin tunnetuimmaksi lauluksi mainitaan usein vuonna 1976 levytetty ”Jokainen ihminen on laulun arvoinen”. Lavi oli tuottelias lauluntekijä, tunnettu esiintyjä ja yhteiskunnallisesti aktiivinen kuolemaansa asti.
Lapsuus ja nuoruus
Veikko Lavin vanhemmat olivat Wilhelm (Ville) Lavi ja Ida Maria Seppä. Veikko oli perheen kahdeksasta lapsesta toiseksi nuorin. Ville Lavin isä Matti Lavi (ent. Ståhlberg) oli ollut Kotkan seudulla tunnettu keksijä ja arkkiveisujen sepittäjä. Ville Lavi työskenteli muun muassa poliisikonstaapelina ja taaplarina Hallan sahalla Kotkassa. Hän toimi viimeiset vuotensa kansakoulun vahtimestarina. Lavit olivat vahvasti uskonnollisia ja isänmaallisia, ja pojat olivat mukana suojeluskuntien toiminnassa. Veikko Lavin lapsuuden aikaisiin ystäviin kuuluivat näyttelijä Kullervo Kalske sekä Harmony Sisters -trion muodostaneet Maire, Raija ja Vera Valtonen.
Veikko Lavi asui lapsuutensa ja nuoruutensa Kotkan Hovinsaarella Nilssonin talossa. Monet hänen lauluistaan ja kirjoistaan kuvaavat satamakaupungin ihmisten elämää, ja suuri osa laulujen tarinoista pohjautuu hänen omiin kokemuksiinsa. Kouluvuosina hän oli toisaalta pelle, toisaalta herkkä runojen kirjoittaja. Lavin harrastuksiinsa kuuluivat kuorolaulu, teatteri ja lehtikirjoittelu. Hän ei ollut kiinnostunut koulunkäynnistä, ja hän sai kuusivuotisesta kansakoulusta heikon päästötodistuksen. Hän keskeytti ammattikoulun puuseppälinjan ja vietti Kotkassa levotonta elämää. Lavi kunnostautui kuitenkin urheilussa, erityisesti kuulantyönnössä, mutta vammat katkaisivat uran. Hänen ennätyksensä kuulantyönnässä oli 1930-luvun alussa työnnetty 14,87 metriä, joka oli viidenneksi paras tulos koko Suomessa. Avioliitto Sylvi Hakulin kanssa 1939 toi vakautta elämään. Perheen ainoa lapsi, tytär Maija syntyi Sylvi Lavin ollessa evakkomatkalla Lapualla joulukuussa 1939.
Lavi työskenteli jonkin aikaa puutavara-alalla. Hän aloitti vuonna 1938 Suomen Sahateollisuuskoulussa. Ikäistensä nuorten miesten tavoin hän joutui talvisotaan, jossa haavoittui käteen. Myöhemmin hän jatkoi kesken jääneitä opintojaan ja valmistui sahateknikoksi 1943. Jatkosodan aikana hän oli välillä töissä sahalla ja vakuutustenmyyjänä, välillä armeijassa. Sodan loppupuolella Lavi joutui vankilaan tapeltuaan junassa sotilaspoliisin kanssa. Hänen osittain omaelämäkerrallinen sotamuistelunsa on romaani Sankaripinnari.
Sodan jälkeen Lavi sai sahateknikon koulutuksesta täyden hyödyn, kun ala pyöri suurella teholla. Hän työskenteli esimerkiksi Lapissa ja esiintyi työnsä ohella kuplettilaulajana. Muutaman vuoden päästä Lavit palasivat Kotkaan, ja Sylvi elätti perhettä ompelutyöllä. Lavi halusi myös jatkaa urheilu-uraansa, mutta se katkesi lopullisesti hänen katkaistuaan vuonna 1949 jalkansa jalkapallo-ottelussa Lahdessa.
Pertti Reponen
Pertti Juhani ”Pertsa” Reponen (20. elokuuta 1941 Joensuu – 31. elokuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen laulujen sanoittaja ja television viihdeohjelmien käsikirjoittaja sekä tuottaja. Hän käytti oman nimensä lisäksi salanimeä Alan Dorkin.
Reponen syntyi Joensuussa 1941 Armas ja Hilkka (o.s. Ryynänen) Reposelle. Hän opiskeli Lahdessa. Valmistuttuaan 1960-luvulla hän vaikutti suomalaisessa folk-musiikkiliikkeessä ja oli perustamassa Finn Trioa (myöhemmin Finntrio), josta hän siirtyi vuoden 1964 lopulla Hootenanny Trioon.
Veikko Lavi
Taiteilijauran alku
Vuonna 1948 Lavi huomasi lehdestä sosialidemokraattisen Työväen Ohjelmapalvelun ilmoituksen, jossa tarjottiin työtä mieluiten omaa ohjelmistoa esittävälle kuplettilaulajalle. Ilmoituksen perusteella hän osallistui koelaulutilaisuuteen, jossa laulajia oli kuuntelemassa ja arvioimassa Reino Helismaa. Asia ei johtanut tulokseen eikä hän päässyt yrityksistään huolimatta levyttämään Fazerille.
Pertti Reponen
1960-lähtien hän teki lauluja muun muassa Dannylle, Katri Helenalle, Tapani Kansalle, Matille ja Tepolle, Paula Koivuniemelle, Tapio Heinoselle, Hortto Kaalolle ja Kirkalle. Hän aloitti 1963 Yleisradiossa kameramiehenä, josta siirtyi 1967 viihdeosastolle ohjaajaksi ja tuottajaksi. 1970-luvun lopulla hän jäi eläkkeelle nivelreuman takia, mutta alkoi vuonna 1982 tehdä MTV:lle viihdeohjelmien käsikirjoituksia oman yhtiön nimissä. Hän jatkoi työtä aina syövästä aiheutuneeseen kuolemaansa asti. Hänelle myönnettiin Juha Vainion sanoittajapalkinto vuonna 1994.
Veikko Lavi
Taiteilijauran alku
Lavi solmi vuonna 1949 levytyssopimuksen Westerlundin kanssa ja tämän lopetettua levytuotantonsa hän siirtyi Levytukulle. Näin Lavista tuli levylaulaja ja esiintyvä taiteilija, ja hän saavutti suuren suosion erityisesti lauluillaan ”Tavallinen rellu”, ”Kotkan Kerttu” ja ”Gabriel”. ”Kotkan Kerttu” oli loppuvuodesta 1951 kesään 1952 saakka eniten Lauantain toivotut levyt -konserteissa soineita kappaleita, ja se nousi alkuvuoden 1952 levymyyntitilaston toiselle sijalle. ”Tavallinen rellu” taas soi samaan aikaan monet kerrat etenkin Metsäradiossa. Laulu ”Mies Mekkonen” oli parodia ristiriitaisia tunteita herättäneestä silloisesta pääministeristä Urho Kekkosesta ja ”Gabriel” tunnetusta huijarirakastajasta Ruben Oskar Auervaarasta. Näiltä vuosilta on peräisin myös ”Laulajan testamentti”. Lavi itse sävelsi näihin aikoihin vain vähän; hänen teksteihinsä tekivät sävellyksiä muun muassa Viljo Ylönen, Pentti Viherluoto ja Veikko Ahvenainen. Kuplettitekstien tekijöistä Lavin esikuvia olivat erityisesti J. Alfred Tanner, Rafael Ramstedt ja Tatu Pekkarinen, joista hän ehti tavata henkilökohtaisesti Ramstedtin ja Pekkarisen. Lavi tapasi myös ”Lännen lokari” -rallilla tunnetuksi tulleen Hiski Salomaan eräällä junamatkalla tämän ollessa käymässä synnyinmaassaan 1950-luvun alussa. Salomaa kertoi Laville kuulleensa ”Tavallisen rellun” ja pitäneensä siitä.
Krooninen väsymysoireyhtymä
Krooninen väsymysoireyhtymä eli ME-tauti (myalginen enkefaliitti tai myalginen enkefalomyeliitti, suomalaiselta nimeltään lihaskipuja aiheuttava ja myeliiniä tuhoava aivo-selkäydintulehdus), jonka suomenkielisen tautiluokituksen mukainen nimi on virusinfektiota seuraava väsymysoireyhtymä (engl. post-viral fatigue syndrome), on neurologinen sairaus, jolle on ominaista pitkäaikainen uupumustila tai uupumisalttius sekä uupumuksen tai yleisen huonovointisuuden huomattava paheneminen rasituksen jälkeen, joista jälkimmäiset ovat sairauden tärkeimmät erotusdiagnostiset kriteerit. Sairauteen liittyy usein myös kognitiivisen suorituskyvyn laskua, yleistä huonovointisuutta, särkyjä ja unihäiriöitä. ME:ssä ei esiinny nimestä huolimatta aina lihaskipuja. Sairaudesta käytetään myös nimeä systeeminen rasitusintoleranssisairaus (systemic exertion intolerance disease, SEID).
Veikko Lavi
Taiteilijauran alku
Vuosina 1951–1956 Lavi levytti yhteensä viitisenkymmentä laulua, joista muutama oli kokonaan muiden tekemiä (esimerkiksi Usko Kempin ”Palokunnan iltamissa” ja Lauri Jauhiaisen ”Lumikki ja jätkät”). Jo 1920-luvun lopulla kirjoittamansa ”Tavallinen rellu” -laulun vuoksi Lavi joutui liitetyksi 1950-luvun rillumareihuumoriin, johon hän ei kuitenkaan omien sanojensa mukaan ollut koskaan erityisemmin ihastunut. Useimmat hänen levynsä joutuivat siksi Yleisradion silloisessa luokittelussa C-luokkaan eli käytännössä esityskieltoon. Humorististen rallien lisäksi Lavin ensimmäisten levytysten joukkoon mahtui muunkinlaisia kappaleita, kuten tunteikas ”Kotisaareni”, duurisävellajistaan huolimatta surulliset ”Lauantai-ilta kannella” ja ”Meripoika ja merenneito”, rellun elämän synkkiä puolia kuvaileva ”Tumma poika” sekä hulttiopojan katumuksesta ja itseruoskinnasta kertova ”Äidin laulu”.
Pertti Reponen
ÄWPK – Älywapaa palokunta -sketsisarjan Heikki Kinnusen esittämästä Viljoa kyselevästä hahmosta tehtiin myös Spede Pasasen tuottama elokuva Onks Viljoo näkynyt (1988). Käsikirjoittajana Reponen oli myös elokuvissa Piilopirtti (1978) ja Koomikko (1983), sekä ohjaajana Pölhölä-elokuvassa (1981) yhdessä Taavi Kassilan ja Heikki Kinnusen kanssa.
Krooninen väsymysoireyhtymä
ME-tauti jaetaan tyypilliseen ja epätyypilliseen tautimuotoon sen mukaan, onko sairaus alkanut yhtäkkisesti jonkin virusinfektion jälkeen vaiko hiipien. Myös muun kuin virusperäisen infektion ja  torjunta-aineille altistumisen, leikkauksen tai jonkin muun ulkoisen stressitekijän on havaittu laukaisseen ME-taudin.
Veikko Lavi
Taiteilijauran alku
Lavi oli päätoimisena laulajana vuosina 1951–1954, jolloin hän teki asuinpaikastaan Kouvolasta käsin kiertueita syksystä kevääseen ja tanssilavakeikkoja kesäisin. Aluksi hän kiersi haitaristi Veikko Ahvenaisen kanssa ympäri Suomea. Kun kahden Veikon yhteistyö päättyi, Lavi kokosi oman Löysäranteet-yhtyeensä ja esiintyi sen kanssa lähinnä Kymenlaaksossa. Omien laulujensa lisäksi Lavi imitoi tunnettuja laulajia laatien näiden kappaleisiin myös omat parodiset sanoituksensa; parhaimmillaan hän matki pariakymmentä laulajaa. Löysäranteiden kanssa hän esiintyi ainoana Kymenlaaksosta kelpuutettuna laulajana Työväen Ohjelmapalvelun tilaisuuksissa; hänet aiemmin hylännyt Reino Helismaa ei ollut enää toimiston palveluksessa.
Unohduksen vuodet
Lopetettuaan esiintyvän taiteilijan uransa Lavi asettui asumaan Kotkan lähelle Kymiin ja perusti kanalan. Käytännössä kanalan hoito jäi Sylvi Lavin vastuulle Veikon ollessa samaan aikaan talvisin erilaisissa hätäaputöissä, silloin kun niitä oli kunnalta saatavissa, ja kesäisin uitossa Kymijoella. Lavin omien sanojen mukaan hänen fyysinen kuntonsa koheni näinä vuosina kuitenkin niin, että hän jaksoi myöhemmin vielä ikämiehenä tehdä laulukeikkoja. Vaikka Lavi ei vuosikausiin saanut yhtäkään lauluaan julkisuuteen, hän kirjoitteli niitä jatkuvasti pöytälaatikkoon; esimerkiksi "Väärän vitosen" sanat syntyivät eräällä polkupyörämatkalla uittotyömaalta kotiin.
Vuonna 1959 toimittaja Veikko Ennala kirjoitti Karhula-lehteen artikkelin otsikolla "Kotkan Kertun isä". Juttu ei kertonut "Kotkan Kerttu" -laulun sanoittajasta ja esittäjästä Veikko Lavista, vaan kappaleen säveltäjästä Viljo Ylösestä. Lavi järkyttyi ja suuttui asiasta perinpohjaisesti. Toisaalta vielä tuohon aikaan laulujen sanoittajat eivät saaneet Teostolta lainkaan korvauksia levytetyistä lauluista toisin kuin säveltäjät.
Lavi oli poissa julkisuudesta lukuun ottamatta paikallislehtiin kirjoittamiaan pakinoita lähes koko 1960-luvun alun. Samaan aikaan hän veti Työväen Urheiluliittoon kuuluneen Kymin Kisa-Veikkojen urheilujoukkueita ja ohjasi paikallisen työväenopiston laulukerhoa ja näytelmäpiiriä. Kananhoidossa Sylvi ja Veikko Lavi menestyivät niin hyvin, että voittivat vuonna 1962 valtakunnallisen kanatalouskilpailun toisen palkinnon. Vuoden 1964 kunnallisvaaleissa Lavi oli sitoutumattomana ehdokkaana Kymin kunnanvaltuustoon Keskustan listoilla, mutta valtuustopaikka jäi yhden äänen päähän. Lavi oli 1960-luvun kääntyessä lopuilleen kadonnut suuren yleisön muistista jo siinä määrin, että vain harva enää tiesi hänestä. Tosin toimittaja ja itsekin kuplettien esittäjänä tunnettu Arttu Suuntala oli soitellut radio-ohjelmassaan Veitikka silmäkulmassa 1960-luvun puolivälissä joitakin Lavin levyjä.
Uusi suosio
Musiikkitoimittajana Yleisradiossa työskennellyt, kansanperinteestä kiinnostunut Pekka Gronow löysi Lavin vanhat levyt 1960-luvun lopussa radiotalon kellarista. Levyt herättivät hänen mielenkiintonsa. Niinpä hän kävi tapaamassa lauluntekijää tämän kotona Kymissä. Gronowille paljastui, että Lavilla oli valmiina runsaasti uutta levytettäväksi sopivaa materiaalia. Kun tuotantopäällikkö Toivo Kärki kutsui Lavin levyttämään Finnlevylle, tämä palasi vuonna 1968 levystudioon ja teki yhteiskunnallisesti ajankohtaisen laulun "Kaljahanat aukes". Seuraavana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen albuminsa, joka sisälsi niin unohduksen vuosina syntyneitä uusia lauluja kuin myös tuoreita versioita hänen vanhoista ralleistaan. Laulaja nousi uudelleen suosioon sekä tekemällä uusia lauluja että levyttämällä vanhoja laulujaan. Vuonna 1970 Scandia-Musiikki julkaisi Pekka Gronowin toimittaman kokoelmalevyn, jolla oli 14 Lavin levytystä 1950-luvulta. Lavi luopui kanafarmarin urasta ja jatkoi taiteilijanuraansa. Noihin aikoihin hän muutti perheineen Haminaan. Lavi levytti Finnlevylle 1970-luvun ajan, sen jälkeen Discophon-yhtiölle. Uutta läpimurtoa seurannut suosio kesti aina taiteilijan kuolemaan asti. Vuonna 1994 hän esiintyi myös Aki Kaurismäen elokuvassa Pidä huivista kiinni, Tatjana. Vuonna 1974 sai Langinkosken kesäteatterissa ensiesityksensä Lavin kirjoittama kolminäytöksinen näytelmä "Langinkosken laulu", jonka aiheena oli keisari Aleksanteri III:n vierailu Kymin Lankilassa vuonna 1894.
Lavin tunnettuja hittejä olivat muun muassa "Väärä vitonen", "Silakka-apajalla", "Tukilisä-jenkka", "Sukuvika – suksi ei luista", "Laulajan testamentti", "Elämäni kronikka", "Ota löysin rantein" ja "Lasijauholaivakeikka". Monet hänen henkilökuvansa, esimerkiksi "Limperin Hilma", "Takarivin Taavi", "Turvelinko" ja "Ykä lähti", olivat Peter von Baghin mukaan tarinoita jopa kokonaisesta elämästä: nopeita sivalluksia nuoruuden unelmiin, sitten kuvauksia armottomasta ja kiitosta vaille jäävästä työstä, pelipanoksista, jollaisista syntyy isänmaan vauraus. "Balladi Willy Heinzista" oli kertomus saksalaisesta Sutelassa vuonna 1918 kaatuneesta Willy Heinzista, sodan järjettömyyden uhrista, joka joutui pelinappulaksi keisarien ja kenraalien suunnitelmissa; tämä balladi laajeni vuonna 1980 kokonaiseksi kansalaissotaa käsitteleväksi laulusarjaksi "Punaiset ja valkoiset". Yksi Lavin kantaa ottavista lauluista on "Pienyrittäjien puolesta", joka nosti esiin maan "todelliset proletaarit". Rallilla "Leningradin reissu" Lavi irvaili Leningradiin suuntautuneelle "votkaturismille". "Tangokuningas" taas oli Lavin myötätunnon- ja kunnianosoitus uransa silloin jo lopettaneelle, niin sanotun sensaatiolehdistön kaltoin kohtelemalle Olavi Virralle.
Omien laulujensa lisäksi Lavi lauloi 1970-luvun alussa levylle myös niin sanottuja "isojen poikien lauluja" eli kaksimielisiä sanoituksia sisältäviä vanhoja kansanlauluja, jotka saivat suurta suosiota varsinkin niin sanotun kansan keskuudessa. Kokoelman ensimmäistä osaa myytiin yli 60 000 kappaletta. Lavi oli levykokonaisuuksien ainoa esittäjä, joka esiintyi omalla nimellään, koska oman näkemyksensä mukaan hänen äänensä olisi kuitenkin tunnistettu. Näitä lauluja Lavi ei kuitenkaan koskaan suostunut laulamaan omissa lavaesiintymisissään. Levyn ideoija oli Pekka Gronow, joka sai myös tuotantopäällikkö Toivo Kärjen innostumaan asiasta. Lavin vanha ystävä Palle (Reino Palmroth) kuitenkin paheksui kirjeessään "isojen poikien laulujen" levyttämistä, koska levytyssopimus Finnlevyn kanssa ei hänen mielestään edellyttänyt "laulamaan pornoa käskystä": "Sellaisesta täytyy voida kieltäytyä, ettei menetä omaa imageaan". Toivo Kärki puolestaan joutui asiasta esimiehensä kauppaneuvos Roger Lindbergin ankaraan puhutteluun. Samoihin aikoihin ilmestynyt Lavin oma albumi jäi jupakan vuoksi varsin vähälle huomiolle.
Lavi levytti itse suurimman osan lauluistaan, mutta hän kirjoitti lauluja myös muille. Muun muassa Anneli Saariston hitti "Evakon laulu", joka syrjäytti "Karjalan kunnailla" -laulun karjalaisten toivekappaleen paikalta, on kokonaan Lavin käsialaa. Lisäksi hupiryhmä Songilo on levyttänyt uuden version Lavin hitistä "Sukuvika – suksi ei luista". Lavin pitkäaikaisen ystävän Tapio Rautavaaran levyttämä "Ruusuja lurjukselta" on Lavin sanoittama ja Pentti Viherluodon säveltämä. Toisaalta Rautavaara antoi Laville aiheen hänen säveltämäänsä, sanoittamaansa ja levyttämäänsä "Sentraali-Sannaan". Lavi sanoitti yhdessä Juha Vainion kanssa Vainion esittämän kappaleen "Siitä on jo aikaa". Viimeiseksi jääneelle levylleen Lavi otti mukaan Juha Vainion pojan Ilkka Vainion kirjoittaman laulun "Paperihattu".
Lavi sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1975 toisena suomalaisena kevyen musiikin edustajana Olavi Virran jälkeen.
Lavi loukkaantui vakavasti marraskuussa 1980 sattuneessa auto-onnettomuudessa, eikä hänen liikuntakykynsä palautunut sen jälkeen koskaan täysin ennalleen. Heinäkuussa 1983 Lavi koki lievän kasvohalvauksen, joka heikensi hänen puhekykyään. Alkuvuonna 1989 Lavi sai vakavan muistutuksen elämän rajallisuudesta jouduttuaan sairaalaan aivoverenkiertohäiriön vuoksi. Vain hieman myöhemmin Sylvi Lavi joutui loppuelämäkseen – liki 20 vuodeksi – pyörätuoliin epäonnistuneen selkäleikkauksen jälkeen.
Viimeiset vuodet
Jouluksi 1990 ilmestyi sata Lavin laulua sisältänyt laulukirja Tunteella ja huumorilla. Lavi julkaisi 1990-luvulla vielä kaksi albumia solmittuaan syksyllä 1991 viisivuotisen levytyssopimuksen Ilkka Vainion johtaman Audiovox Records -levy-yhtiön kanssa. Albumeilla hänen taustayhtyeenään oli Solistiyhtye Suomi, jonka johtaja ja basisti Pekka Hartonen sovitti kappaleet. Keväällä 1992 ilmestyneen albumin "Tunnen kuuluvani tähän maahan" avauskappale "Ota löysin rantein", joka oli laulavan sosiaalipoliitikon lohdutus lamasta kärsivälle Suomelle, nousi yleisön suursuosikiksi ja voitti television Levyraadin. Kyseessä oli Lavin kolmas voitto Levyraadissa; aiemmat voittokappaleet olivat olleet "Takarivin Taavi" ja "Evakon laulu". Syyskesällä 1994 ilmestynyt albumi "Päivä kerrallaan", jonka nauhoitus oli 82-vuotiaalle Laville jo kova urakka, sisälsi tuttuun tapaan niin syvällisiä ja elämää pohdiskelevia lauluja kuin reippaita ja humoristisia rallejakin. Albumin historiallinen helmi oli Lavin jo 1920-luvun lopulla sepittämä ralli "Uusi ihminen", jonka hän oli ehtinyt välillä unohtaakin.
Tammikuussa 1993 kuoli Lavin ikätoveri, hänen kansakoulun aikainen luokkatoverinsa ja hänen ensimmäisen menestyskautensa aisapari, harmonikansoittaja Viljo Ylönen. Lavin kiertueiden vakituiseksi säestäjäksi ja hänen autonkuljettajakseen tuli 1970-luvun puolivälin aikoihin harmonikansoittaja Pertti Husu, joka työskenteli päätoimisesti Haminan palomestarina. Nuoruudessaan kesällä 1954 Husu oli päässyt säestämään Olavi Virtaa tämän esiintyessä hänen kotiseudullaan Miehikkälässä, kun Virran yhtyeen harmonikansoittaja Matti Viljanen oli yllättäen sairastunut. Husu muisteli, että viimeinen hänen säestämänsä Lavin keikka oli Kirkkonummen Veikkolassa elokuussa 1994. Viimeinen dokumentoitu Lavin esiintyminen tapahtui Viialan vanhainkodissa kesäkuussa 1993.
Parin viimeisen elinvuotensa aikana Lavia olivat alkaneet vaivata yhä uudelleen toistuneet verenkiertohäiriöt ja huimauskohtaukset. Erään sellaisen, aiempia vakavamman jälkeen keväällä 1996 Lavi vietiin varmuuden vuoksi toipumaan sairaalaan, jossa hän näytti aluksi virkistyvän. Lavi kuoli Haminan sairaalassa toukokuun 23. päivän vastaisena yönä. Hänen pöytälaatikoistaan kuoleman jälkeen löytyneet viimeiset laulujen luonnokset osoittivat, että monet ideat olivat jääneet pahasti kesken ja jo melko sekaviksi yritelmiksi. Lavin viimeisinä vuosinaan luonnostelema romaani Varatöiden vanki jäi keskeneräiseksi.
Veikko ja Sylvi Lavi on haudattu Haminan Hietakylän hautausmaalle. Samaan hautaan on haudattu myös heidän tyttärensä Maija, joka asui 1970-luvun alusta lähtien Espanjassa ja kuoli pari vuotta isänsä jälkeen.