cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seppo Sairanen (jalkapalloilija)
Seppo Sairanen (s. 23. maaliskuuta 1952) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
René Ahrenberg
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Broder Jönis:
Seppo Sairanen (jalkapalloilija)
Maalivahtina pelannut Sairanen edusti urallaan pääsarjatasolla Porin Ässiä, Turun Pyrkivää, Tampereen Ilvestä ja Porin Pallo-Tovereita. Hän voitti pelaajana Suomen mestaruuden Ilveksessä vuonna 1983. Kaikkiaan Sairanen pelasi kahdeksan kauden aikana 150 SM-sarjan ottelua.
Suomen jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi seitsemän maaottelua vuosina 1979–1980.
Pelaajauran jälkeen Sairanen on valmentanut muun muassa FC Jazzia, jossa hän saavutti SM-pronssia vuonna 1992.
Määrin kieli
Määrin kieli (omakielinen nimi moravština) on länsislaavilainen kieli (tai tšekin kielen murre ), jota puhuu äidinkieleenään Määrin alueella Tšekissä asuva väestö – määriläiset. Vuonna 2011 yli 108 000 ihmistä ilmoitti määrin äidinkielekseen.
Määrin kielelle on yritetty vuodesta 2008 alkaen saada aikaan standartoitu kirjoitusasu kansanliikkeen voimin. Liike vaikuttaa erityisesti Brnossa. . Määrin määritteleminen omaksi kielekseen ennemmin kuin tšekin murteeksi on kiistelty.
Arn – Pohjoinen valtakunta
Arn – Pohjoinen valtakunta (Arn – Riket vid vägens slut) on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Peter Flinthin ohjaama elokuva, joka perustuu Jan Guilloun kirjojen temppeliherrain ritariin Arn Magnussoniin. Elokuva on jatkoa vuoden 2007 elokuvalle Arn – Temppeliritari. Elokuva on pääosin ruotsalainen, mutta sen toteuttamisessa ovat olleet mukana myös Tanska, Norja, Suomi ja Saksa. Arn – Pohjoisen valtakuntaa edeltänyt Arn-elokuva Arn – Temppeliritari oli 25 miljoonan euron budjetillaan tähän mennessä kallein Pohjoismaissa tehty elokuva.
Aiheesta muualla
thumb|left|Joukkokohtauksen kuvauksia maaliskuussa 2007.
Shams-i Tabrizi
Shams-i-Tabrīzī tai 'Shams al-Din Mohammad' (1185–1248) oli persialainen mystikko, joka toimi Jalāl ad-Dīn Muhammad Rūmīn henkisenä ohjaajana.
Trzebiatów
Trzebiatów [tʂɛˈbjatuf] on kaupunki Regajoen varrella Länsi-Pommerin voivodikunnassa Puolan luoteisosassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 9 964 asukasta. Itämeren rantaan on Trzebiatówista kymmenisen kilometriä. Kaupunki kuului Saksaan vuoteen 1945.
Federico Scoppa
Federico Matías Scoppa (s. 7. heinäkuuta 1987 San Nicolás de los Arroyos, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Club y Biblioteca Ramón Santamarinaa. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Scoppa on Boca Juniorsin kasvatti. Heinäkuussa 2008 hän siirtyi Portugalin Primeira Ligassa pelaavaan FC Portoon, josta siirtyi heti lainalle Portugalin toisen sarjatason Sporting Covilhãan. Kauden 2010 Scoppa pelasi ecuadorilaisessa LDU de Lojassa.
William John Waltersheid
pienoiskuvaWilliam John Waltersheid (s. 18. marraskuuta 1956 Ashland, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Harrisburgin hiippakuntaan diakoniksi Pio Laghi 30. huhtikuuta 1992 ja papiksi Nicholas Carmen Dattilo 11. heinäkuuta 1992. Waltersheid sai 25. helmikuuta 2011 nimityksen Pittsburghin vihkipiispaksi ja Californian titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi David Zubik, jota avustivat Joseph Patrick McFadden ja Daniel Edward Thomas.
Julio Olarticoechea
Julio Jorge Olarticoechea (18. lokakuuta 1958 Saladillo, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääosan urastaan Racing Clubissa, River Platessa ja Mandiyússa mutta pelasi myös muissa joukkueissa. Hän pelasi kaksissa MM-kilpailuissa (1986 ja 1990), ja hänet oli valittu myös 1982, mutta hän ei kuitenkaan pelannut tuolloin. Olarticoechea pelasi MM-kilpailuissa yhteensä 12 ottelua ja saavutti yhden maailmanmestaruuden (1986) ja yhden MM-hopean (1990).
Seppo Bruun
Seppo Bruun (s. 1946) on suomalainen lehti- ja radiotoimittaja, tietokirjailija ja varhaiskasvatuksen asiantuntija.
Bruun työskentelee vielä eläkeiässäkin helsinkiläisen vapaan kasvatuksen ideologian pohjalle perustetun päiväkodin Pakilan Lastenpaikan johtajana. Hän on toiminut päiväkodissa vuodesta 1972 asti, jolloin tuli sinne aluksi viikoksi Erik Schüllerin sijaiseksi. Bruun kouluttautui sittemmin lastentarhanopettajaksi.
Riihimäen lasitehtaan liepeillä lapsuutensa viettänyt Bruun toimi 1960-luvulla toimittajana aluksi Kansan Uutisten urheilutoimituksessa ja sitten autourheiluun erikoistuneen Vauhti-lehden toimitussihteerinä. Vuonna 1966 Seppo Bruun oli Ilkka Sysimetsän ohella toinen Stump-nuortenlehden perustajista ja toimi myös sen päätoimittajana. Lehtityön ohella Bruun toimi valomiehenä muun muassa Soulset-yhtyeen esiintymisissä ja Helsingissä järjestetyissä nuorten muotinäytöksissä. Stump-kauden jälkeen hän toimi Minkki Oy:n mainososastolla ja asevelvollisuusaikana Ruotuväki-lehden toimittajana.
Bruun on kirjoittanut musiikkiaiheisia tietoteoksia, kuten vuonna 1968 Pekka Gronowin kanssa tekemänsä Popmusiikin vuosisata. Vuonna 1999 Bruun palkittiin työryhmän jäsenenä kirjasta Jee jee jee – suomalaisen rockin historia (WSOY 1998) sekä samannimisestä radiosarjasta. Muut tekijät ovat Jukka Lindfors, Santtu Luoto ja Markku Salo. Lisäksi Bruun on toimittanut suomeksi Mark Levengoodin lasten viisauksia sisältävät kirjat Vanhat tädit eivät muni ja Ystävä sä lapsien anna villoja.
Bruun on perustanut kesäpaikkaansa Iniöön kesäisen kulttuuritapahtuman Iniö Folkin. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 2008 alkaen.
Lou Kachivas
Lou Kachivas on yhdysvaltalainen animaattori ja animaatio-ohjaaja, joka työskenteli uransa aikana enimmäkseen Filmationin tuottamissa piirrossarjoissa 1970-luvulta lähtien, kuten The New Adventures of Batman, Sport Billy, He-Man, She-Ra: Mahdin prinsessa ja BraveStarr.
Jiménez
Jiménez tai Jimenez on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jiménez-suku oli kuningassuku, joka hallitsi Navarraa vuosina 905–1076, katso Luettelo Navarran kuninkaista.
Edward James Burns
thumb|right|Edward James Burns pienoiskuva Edward James Burns (s. 7. lokakuuta 1957 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Pittsburghin hiippakuntaan Vincent Martin Leonard 25. kesäkuuta 1983. Hänet nimitettiin Juneaun hiippakunnan johtoon Alaskaan 19. tammikuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 3. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi David Zubik, jota avustivat Roger Lawrence Schwietz ja Donald William Wuerl. Burns asetettiin virkaansa 2. huhtikuuta.
Patrick Anthony Ludden
thumb|right|Patrick Anthony Ludden
Ludden kuoli 76-vuotiaana virassa.
Steele Beauttah
Steele Beauttah (1947/8 – toukokuu 2001) oli kenialainen funklaulaja. Hän johti 10-henkistä Air Fiesta Matata -kokoonpanoa, joka muun muassa esiintyi Miles Davisin kanssa Saksassa (1969) ja sai Davisilta lisäksi kutsun Yhdysvaltoihin. Vuonna 1971 BBC World Service valitsi Air Fiesta Matatan parhaaksi afrikkalaisyhtyeeksi. Kuusiviikkoinen kiertue vei yhtyeen Hongkongiin vuonna 1974; kulut yhtyeen jäsenet maksoivat käyttämillään soittimilla. Yhtye hajosi tämän jälkeen, koska rahasta oli pula eikä soittimia ollut. Beauttahilla oli vielä lyhyeksi jäänyt sooloura vuoteen 1976. Hänelle kehittyi uransa päätteeksi pitkäaikainen heroiiniriippuvuus, mutta myöhemmin hän koki uskonnollisen herätyksen ja myös löysi musiikkiin liittyneen työn. Beauttahille oli suunniteilla uusi kiertue Isossa-Britanniassa, mutta tämä ei ehtinyt toteutua, kun Beauttah kuoli vuonna 2001 lyhyen sairauden jälkeen Kenyattan kansallissairaalassa.
Volkert van der Graaf
Volkert van der Graaf (s. 9. heinäkuuta 1969) on alankomaalainen eläinoikeusaktivisti, joka murhasi poliitikko Pim Fortuynin 6. toukokuuta 2002. Vuonna 2003 hänet tuomittiin teosta kahdeksantoista vuoden vankeuteen. Hän vapautui vankilasta ehdonalaiseen vapauteen vuonna 2014.
Van der Graaf oli ennen Fortuynin murhaa pitkään omistautunut eläinten oikeuksille. Hän oli perustamassa Vereniging Milieu Offensief -ympäristöjärjestöä. Hän asui Harderwijkissä tyttöystävänsä ja vuonna 2001 syntyneen tyttärensä kanssa.
Tähtikesä
Tähtikesä on suomalaisen pop-laulaja Beritin studioalbumi vuodelta 1982. Sen tuotti Kaj Westerlund. Albumi on Beritin kymmenes ja tyylilajiltaan se edustaa mollissa soivaa iskelmää. Suuri osa lauluista on ajan tyylin mukaisesti käännösiskelmiä, suomalaisista alkuperäissävellyksistä vastaavat muun muassa Veikko Samuli ja Markku Johansson.
Suomen Kuvalehden kevyen musiikin vuosikatsauksessa 1982 Jorma Tuominen piti suomalaisen iskelmän tilaa surullisena, mutta mainitsi Tähtikesän ja Tapani Kansan albumin Muuttuvat laulut olevan ”muistutuksia siitä, että alalla sentään on yhä kehittyviä ja yleisönsä arvostelukykyyn luottavia taiteilijoita”.
Tagliatelle
Tagliatelle (, monikollinen, yksikössä tagliatella) on litteän nauhamainen pastamuoto. Se on usein tehty munapastasta. Tagliatelle valmistetaan leikkaamalla nauhoja suuremmasta pastataikinalevystä. Muodon nimi tarkoittaakin leikattua. Tagliatelle kuuluu perinteisesti Bolognan alueen ruokakulttuuriin, ja se tarjoillaan usein jauhelihakastikkeen kanssa.
Tähtikesä
Tähtikesää seurasi Beritin diskojakso menestysalbumeineen Tässä nyt ja näin ja Sinä olet hän.
Tagliatelle
Tagliatellea myydään usein myös värjättynä esimerkiksi pinaatilla tai tomaatilla. Siitä valmistetaan myös sahareunaisia muotoja, joita kutsutaan italiaksi nimillä tagliatelle ziglinate ja tagliatelle zigrinate. Fettuccine on erityisesti Rooman alueella käytetty pastatyyppi, joka muistuttaa suuresti tagliatellea.
Tähtikesä
Muuta
Tähtikesältä on Beritin parasta tuotantoa valottaville kokoelmille valikoitu useimmin "Tähtikesä", "Rakkaus voittaa" ja "Kuunsiltaa kulkea sain". Albumin kannen suunnitteli Erik Uddström, kuten monet muut aikakauden suomalaiset levynkannet.
Tähtikesän single-julkaisuja ovat "Rakkaus voittaa" b-puolenaan "Elämän tuoksu", nimikappale "Tähtikesä" b-puolenaan "On niin kaunista toisiinsa luottaa" ja "Kuunsiltaa kulkea sain" b-puolenaan "Lauantaina", joka oli julkaistu vuonna 1981 albumin Elämää vain viimeisenä raitana.
MM-rallikausi 2012
MM-rallikausi 2012 oli rallin maailmanmestaruussarjan 40. kausi. Kausi alkoi Monte Carlon rallilla 17. tammikuuta ja päättyi Katalonian ralliin 11. marraskuuta. Ranskan rallissa mestaruutensa varmistaneen Sébastien Loebin vuodesta 2004 alkanut mestaruusputki jatkui katkeamattomana jo yhdeksättä vuotta, mutta tämä mestaruus jäi kuitenkin viimeiseksi, sillä tämä oli Loebin viimeinen täysi kausi. Mikko Hirvonen sijoittui sarjan toiseksi ja Jari-Matti Latvala sarjan kolmanneksi.
Mestaruudet
Vuonna 2012 mestaruuksia jaettiin seuraavissa sarjoissa ja luokissa:
PWRC-sarjan kilpailuissa oli erillinen luokitus kaksivetoisille autoille, joille myönnettiin kaksivetoisten pisteitä samalla kaavalla kuin muissa sarjoissa. WRC Academy oli nuorille kuljettajille tarkoitettu sarja, joka kaudelle 2013 nimettiin uudelleen juniorisarjaksi (JWRC).
Kilpailukalenteri
Kauden 2012 kilpailukalenteri julkaistiin 26. syyskuuta 2011.
PWRC- ja SWRC-sarjaan kuului kahdeksan kilpailua kauden kolmestatoista kilpailusta. Kuusi nimettyä kilpailua kahdeksasta laskettiin mestaruuspisteisiin PWRC-sarjassa ja seitsemän nimettyä kahdeksasta laskettiin SWRC-sarjan pisteisiin. Muista kilpailuista PWRC- ja SWRC-sarjojen kilpailijat eivät saaneet pisteitä eivätkä voineet vähentää kilpailijoiden saamia pisteitä.
Pistejärjestelmä
Kilpailun sijoituksesta myönnettiin pisteitä kymmennelle kärkisijalle. Power Stage -erikoiskokeesta myönnettiin pisteitä kolmelle nopeimmalle.
Kuljettajien mestaruus
Yläindeksissä olevat numerot kuvaavat Power Stagen sijoituksia kolmen parhaan osalta.
David Lack
David Lambert Lack (16. heinäkuuta 1910 Lontoo–12. maaliskuuta 1973 Oxford) oli englantilainen evoluutiobiologi, joka tutki sekä lintutiedettä, ekologiaa että etologiaa. thumb|200px|Lackin lempilintu [[punarinta]] Lack syntyi Lontoossa ja opiskeli luonnontieteitä Cambridgen yliopistossa. Hän oli vanhin lääketieteen tohtori Harry Lambert Lackin ja Kathleen McNeil Rindin neljästä lapsesta. Jo yhdeksänvuotiaana David tiesi useimmat lintujen nimet ja oli kirjoittanut aakkosellisen elämänpinnaluettelon.
Cambridgen jälkeen Lack meni opettajaksi Dartington Hall Schooliin Devonshireen, kunnes hän kesällä 1938 otti vuoden virkavapaata ja matkusti Galápagossaarille tutkimaan lintuja. Hän vietti siellä kuitenkin vain puolisen vuotta, sillä huhtikuussa 1939 hän matkusti Kaliforniaan opiskellakseen Kalifornian tiedeakatemiassa (California Academy of Sciences) ja Ernst Mayrin kotona New Jerseyssä. Lack palasi Lontooseen syyskuussa 1939.
Toisessa maailmansodassa Lack palveli Britannian armeijassa kehittämässä tutkaa. Sodan päätyttyä hänestä tuli Oxfordin yliopiston Edward Grey -instituutin kenttäornitologian osaston (Institute of Field Ornithology at Oxford University) johtaja (1945–1973). Sodanaikaiset kokemukset tutkasta auttoivat häntä lintujen muuton tutkimisessa.
Lackin tutkimus keskittyi eläviin lintuihin. Hän oli lintujen populaatiobiologian ja kvantitatiivisen tutkimuksen pioneereja. Hän esitti, että luonnonvalinta suosii sen kokoista munamäärää, joka tuottaa eniten jälkeläisiä. Hän tutki etenkin punarinnan ja tervapääskyn elämää. Lackin merkittävin työ oli Darwin’s Finches, joka käsitteli Darwinin löytämää Galápagoksen kotoperäistä linturyhmää.
Vuonna 1951 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi. Lack liittyi American Ornithologists' Unionin jäseneksi 1939. Hän toimi Kansainvälisen lintutieteen kongressin (International Ornithological Congress) puheenjohtajana 1962–1966.
Lack kirjoitti suuren määrän tieteellisiä artikkeleita lintutieteellisiin sarjoihin ja useita kirjoja. Myöhemmin hän kääntyi anglikaanisuuteen ja kirjoitti kristinuskon ja evoluutioteorian suhteista. Hänen sanotaan olleen aikansa ainoa uskovainen, joka ei antanut uskonnon hämärtää suhdetta luonnonvalinnan teoriaan.
G. W. Sundmans
thumb|G.W. Sundmans G. W. Sundmans oli Helsingin Etelärannassa toiminut ravintola, joka sulki ovensa vuonna 2015. Ravintola oli rakennettu vanhaan helsinkiläiseen porvaristaloon, ja se muodostui viidestä huoneesta, kahdesta kokoustilasta, auditoriosta sekä erilaisiin tilaisuuksiin ja maistiaisiin soveltuvasta viinikellarista.
Ravintola sai nimensä kauppalaivan kapteeni, kauppias Gustaf Wilhelm Sundmanista (1777–1835), joka rakennutti talon vuosina 1817–1820. Talon piirustukset laati Helsingin historiallisen keskustan ilmeen luoja, maineikas Carl Ludvig Engel. Alakerta oli vanhan perinteen mukaan varattu kauppaliikkeille, yläkerta omistajan asuin- ja edustuskäyttöön.
G. W. Sundmans sai vuonna 2001 arvostetun Michelin-tähden mutta menetti sen vuonna 2008. Se sai kuitenkin vuonna 2013 Michelin-oppaassa Rising Star -kunniamaininnan. Lisäksi G. W. Sundmans sai vuonna 2001 Suomen Gastronomien seuran myöntämän Vuoden ravintolan tittelin.
Ravintolatoimintaa tiloissa pyöritti Royal Ravintolat, joka muutti ravintolan vuoden 2015 alussa tilausravintolaksi ja sulki ravintolan kokonaan vuoden lopulla.
Terry Ronald LaValley
pienoiskuva Terry Ronald LaValley (s. 26. maaliskuuta 1956 Plattsburgh, New York) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin diakoniksi Ogdensburgin hiippakuntaan 27. helmikuuta 1988, ja hänet vihki papiksi samaan hiippakuntaan Stanislaus Joseph Brzana 24. syyskuuta 1988.
LaValley sai 23. helmikuuta 2010 nimityksen Ogdensburgin piispaksi. Hänet konsekroi 30. huhtikuuta Timothy Michael Dolan, jota avustivat Paul Stephen Loverde ja Robert Joseph Cunningham.
Charles Joseph Chaput
pienoiskuva|Charles Joseph Chaput vuonna 2011. pienoiskuva Charles Joseph Chaput (s. 26. syyskuuta 1944 Concordia, Kansas) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi kapusiineihin 14. heinäkuuta 1968, ja hänet vihki papiksi Cyril John Vogel 29. elokuuta 1970. Hänet nimitettiin Rapid Cityn hiippakunnan johtoon 11. huhtikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pio Laghi, jota avustivat John Robert Roach ja James Francis Stafford.
Chaput sai 18. maaliskuuta 1997 nimityksen Denverin arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin uuteen virkaansa 7. huhtikuuta. Hänet nimitettiin 19. heinäkuuta 2011 Philadelphian arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 8. syyskuuta.
Willy Boly
Boly aloitti ammattilaisuransa Auxerressa, jossa hän pelasi ensimmäisen Ranskan Ligue 1:n ottelunsa 16. huhtikuuta 2011 Auxerren voittaessa Toulousen vieraissa 1–0. Boly nousi saman tien Auxerren runkopelaajien joukkoon pelaten loppukevään aikana kahdeksan sarjaottelua. Kaudella 2011–2012 Boly pelasi Auxerressa 33 ottelua seuran pudotessa Ligue 2:een. Kausina 2012–2013 ja 2013–2014 hän edusti Auxerrea toisella sarjatasolla yhteensä 55 ottelussa.
Syyskuussa 2014 Boly siirtyi ilmaisella siirrolla Portugalin pääsarjassa pelaavaan Bragaan. Kaudella 2014–2015 hän pelasi sarjaotteluita vain seuran kakkosjoukkueessa Segunda Ligassa, mutta kaudella 2015–2016 Boly pelasi edustusjoukkueessa 22 ottelua pääsarjatasolla. Eurooppa-liigassa hän pelasi 12 ottelua. Hän oli lisäksi voittamassa Portugalin cupia. Loppuottelussa Portoa vastaan Boly tuli vaihdosta kentälle.
Elokuussa 2016 Boly ehti pelata kolme liigaottelua Bragassa ennen kuin siirtyi 6,5 miljoonan euron siirtosummalla FC Portoon. Hän pelasi kauden aikana neljä Primeira Ligan ottelua ja yhden ottelun Mestarien liigassa.
Boly pelasi kauden 2017−2018 lainalla Englannin mestaruussarjassa pelanneessa Wolverhamptonissa. Hän teki 36 ottelussa kolme maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Wolverhamptoniin pysyvästi 12 miljoonan euron siirtosummalla. Avauskaudellaan Englannin pääsarjassa hän pelasi 36 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 22 valioliigaottelua eikä tehnyt niissä maaleja, mutta Eurooppa-liigassa hän teki maalin alkulohko-ottelussa turkkilaista Beşiktaşia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa 21 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi kymmenen valioliigaottelua oltuaan maaliskuulle saakka korkeintaan vaihtopenkillä.
Boly siirtyi syyskuun 2022 alussa Nottingham Forestiin, jossa hän pelasi kauden 2022–2023 aikana 11 valioliigaottelua. Liigacupissa Nottingham ylsi välieriin ja Boly teki maalin puolivälieräottelussa entistä seuraansa Wolverhamptonia vastaan.
Boly on edustanut Ranskan ikäkausimaajoukkueita. Marraskuusta 2020 alkaen hän on edustanut Norsunluurannikon A-maajoukkuetta, jossa hän on toukokuun 2023 loppuun mennessä pelannut 14 ottelua ja tehnyt yhden maalin, maaliskuussa 2021 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnassa Etiopiaa vastaan.
Saavutukset
Braga
Kallio-omenasammal
Kallio-omenasammal (Bartramia pomiformis, Hedw.) on omenasammalten (Bartramia) sukuun ja heimoon (Bartramiaceae) kuuluva lehtisammallaji.
Kallio-omenasammal kasvaa tiheitä sinivihreitä mättäitä muodostaen ja korkeudeltaan kahdesta kuuteen senttimetriä. Sen versot ovat pystykasvuisia ja niukasti haarovia. Sen lehtien kärjet ovat kapean jouhimaisia ja kähäriä kuivina. Kallio-omenasammalen itiöpesäke on melko pyöreä ja aluksi kirkkaan vihreä. Kallio-omenasammal elää varjoisten kallioiden ja siirtolohkareiden seinämillä. Se on elinvoimainen ja esiintyy Suomessa koko maan alueella.
Hiroshima
Hiroshima on Hiroshiman prefektuurin pääkaupunki Chūgokun alueella Japanissa. Vuonna 2014 Hiroshiman väkiluku oli noin 1,19 miljoonaa ja asukastiheys 1 311 asukasta neliökilometrillä. Kaupungin kokonaispinta-ala on 905,41 km². Hiroshima on Nagasakin rinnalla toinen niistä kahdesta kaupungista, joihin Yhdysvallat pudotti atomipommin toisen maailmansodan lopuksi.
Hiroshima on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.
Maantiede ja ilmasto
Kaupunki sijaitsee Honshūn saaren lounaisosassa Ōtajoen suistossa, ja joen kuusi haaraa jakavat kaupungin useisiin saariin.
Vuoden kuumin kuukausi on elokuu, jolloin päivän ylin lämpötila on yli 30 °C. Tammi- ja helmikuussa vuorokauden alin lämpötila jää lähelle 0 °C. Eniten sataa kesäkuussa, yli 250 mm.
Jyrki Sukulan makujen maa
Jyrki Sukulan makujen maa on ruokaohjelma, jossa Jyrki Sukula käy tutustumassa jokaisessa jaksossa yhden suomalaisen maatilan toimintaan ja valmistaa ruoan sen maatilan aineksista. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Jim-kanavalla 10. maaliskuuta 2013. Toinen tuotantokausi 16. maaliskuuta 2014. Kolmas tuotantokausi 29. maaliskuuta 2015.
Hiroshima
Historia
Hiroshima perustettiin vuonna 1589. Kaupunkioikeudet se sai 1. huhtikuuta 1889.
Hiroshiman pommitus toisessa maailmansodassa
Hiroshimaan pudotettiin 6. elokuuta 1945 kello 8:15 B-29 Superfortressista ”Little Boy” -niminen atomipommi, joka vastasi räjähdysvoimaltaan 15 kilotonnia TNT:tä. Pommi räjähti noin 45 sekunnin päästä 580 metrin korkeudessa. Maan pinnalla lämpötila nousi sekuntien murto-osissa yli 7 000 asteeseen, Hiroshiman 343 000 asukkaasta 70 000 kuoli välittömästi ja kaksi kolmasosaa kaupungista tuhoutui. Vuoden loppuun mennessä kuolleita oli jo 140 000, ja seuraavien muutaman vuoden aikana useat sairastuivat syöpiin.
left|thumb|270px|Hiroshima atomipommin jälkeen
Jälleenrakennus Rauhan kaupungiksi
Kaupunki jälleenrakennettiin toisen maailmansodan jälkeen. Hiroshima sai lahjoituksena suuren määrän raitiovaunuja. Kaupungissa onkin nykyään Japanin laajamittaisin raitiovaunuverkosto. Vuonna 1949 Japanin parlamentti julisti Hiroshiman Rauhan kaupungiksi kaupungin pormestarin Shinzō Hamain aloitteesta. Kaupungista tuli suosittu rauhaa ja yhteiskunnallisia kysymyksiä käsittelevien konferenssien pitopaikka. Hiroshiman rauhantutkimuslaitos perustettiin vuonna 1998 Hiroshiman yliopiston yhteyteen.
thumb|270px|[[Hiroshiman rauhanmuistomerkki|Hiroshiman "Atomipommikupoli"]] Hiroshiman rauhanmuistomerkki on entinen näyttelyhalli, joka oli ainoa Hiroshiman ydinpommin räjähdyksen hyposentrumin lähellä sijainnut rakennus, ja yksi harvoista rakennuksista koko Hiroshimassa, joka selvisi räjähdyksestä pystyssä. Halli on nykyisin Unescon maailmanperintökohde.
Talous
Hiroshima on Chūgoku-Shikoku-alueen teollisuuden keskus. Mazda on kaupungin suurin työnantaja. Autojen ja autonosien lisäksi paikallinen teollisuus tuottaa terästä, kumia, laivoja, kemikaaleja ja koneita.
Aluejako
Hiroshima jakautuu kahdeksaan suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan suurin on Asaminami-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Asakita-ku. Kaupungin ydinalueen muodostaa Naka-ku.
Take (1919)
Take oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä, joka oli palveluksessa maailmansotien välillä.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. helmikuuta 1940. Se muutettiin koululaivaksi ja alus upotettiin aallonmurtajaksi 1948.
Seksi vie ja taksi tuo
Seksi vie ja taksi tuo on Nylon Beatin maxi-single heidän albumiltaan Valehtelija (1999). Kappaleen musiikkivideossa tytöt matkustavat auton takakontissa, ja heidät viedään lukkojen taakse. He yrittävät karata mutta epäonnistuvat siinä.
Teräsparatiisimonarkki
Teräsparatiisimonarkki (Trochocercus nitens) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Teräsparatiisimonarkkia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Juan de León Fandiño
Don Juan de León Fandiño oli 1700-luvulla elänyt espanjalainen meriupseeri ja kaappari, joka väitetysti käynnisti sodan Jenkinsin korvasta.
Sota sai erikoisen nimensä 9. huhtikuuta 1731 sattuneesta tapauksesta, jossa Espanjan rannikkovartioston alus San Antonio nousi brittiläisen merenkulkijan Robert Jenkinsin Rebecca-nimiseen prikiin lähellä Havannaa. Välikohtauksen aikana Jenkinsiltä leikattiin korva. Myöhemmin tehdessään selontekoa tapauksesta Jenkins esitteli korvaansa parlamentin alahuoneelle ja kertoi espanjalaisen kapteenin Juan de León Fandiñon loukanneen sanallisesti hänen lisäksi myös Britanniaa. Jenkinsin mukaan leikattu korva piti viedä terveiseksi hänen korkeudelleen kuningas Yrjölle. Vaikka todisteiden mukaan Jenkins oli syyllistynyt salakuljetukseen tapauksen herättämä Espanjanvastainen lehdistökampanja suitsutti kostoa ja sotaa. Jenkinsin tarinaa pidetään usein pääosin keksittynä. León Fandiño kaappasi saman vuoden aikana kuitenkin kaksi pienempää brittilaivaa.
Vuonna 1740 espanjalainen kuvernööri Manuel de Montiado osti eläkkeelle jääneen kaapparin Joseph Sánchezin sluupin ja luovutti sen Juan de León Fandiñolle, joka kunnostutti sen. Uuden laivan miehistöön kuului mm. vapautettu orja, musta merimies Francisco Menendez, joka purjehti useiden kuuluisien espanjalaiskaapparien mukana. León Fandino purjehti ensimmäiseksi Pohjois-Carolinan rannikolle, jossa taisteli mm. englantilaiskaapparin kanssa ja kaappasi kuunarin. Pitkän uransa aikana Juan de León Fandiño ehti kaapata ainakin 38 laivaa Espanjalle.
15. kesäkuuta 1742 Juan de León Fandiño komensi laivastosaattuetta lippulaivanaan 10-tykkinen San Juan Bautista, jossa oli lisäksi 10 kiertohakatykkiä. Saattue koostui yhteensä 3-4 aluksesta, joista kaksi oli hiljattain kaapattuja aseistettuja laivoja. Kapteeni Thomas Franklandin 24-tykkinen 6. luokan fregatti HMS Rose hyökkäsi saattueen kimppuun. Taistelu kesti noin kolme tuntia, jonka lopulla León Fandiño yritti paeta. Siinä onnistumatta San Juan Bautista laski vihdoin lippunsa ja antautui. Frankland sai tietää kyseessä olevan miehen, jota pidettiin sodan aiheuttajana. Hän lähetti León Fandiñon Britanniaan, jossa hallitus saisi päättää mitä hänelle tehtäisiin. Se, mitä Juan de León Fandiñolle tapahtui on hämärän peitossa. Merkintöjä hänen oikeudenkäynnistään ei löydy.
Matti Salmelainen
Viljo Matti Salmelainen (19. helmikuuta 1932 Kymi – 22. joulukuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Salmelainen edusti urallaan Kotkan Työväen Palloilijoita 1951–1956, Kiffeniä 1957–1958 ja Pallo-Poikia 1960. Hän voitti KTP:ssa Suomen mestaruuden 1951 ja 1952. Kaikkiaan Salmelainen pelasi seitsemän kauden aikana 70 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 29 maalia.
Salmelainen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1955.
Hilma Rantanen
Hilma Maria Rantanen (o.s. Tähtinen, 30. maaliskuuta 1875 Hämeenlinnan maalaiskunta – 26. marraskuuta 1943) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän esiintyi myös kolmessa suomalaisessa mykkäelokuvassa vuosina 1913–1915.
Elämä
Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Mikko Tähtinen ja Amanda Maria Sjöblom. Rantanen toimi näyttelijänä vuodesta 1894 lähtien aluksi Suomalaisessa teatterissa ja myöhemmin Kansallisteatterissa, josta hän joutui eroamaan sopimusriitojen vuoksi vuonna 1901. Eron taustalla oli myös Rantasen tuohon aikaan paheksuttu avoliitto näyttelijä Kaarle Halmeen kanssa. Hänen ensimmäinen miehensä liikemies Johan Fredrik Rantasen oli kuollut vuonna 1900, vain kahden avioliittovuoden jälkeen. Kansallisteatterista eroamisensa jälkeen Rantanen siirtyi eri työväenyhdistysten näyttämöille, kunnes vuonna 1904 perusti yhdessä Halmeen kanssa Tampereen Teatterin, jossa esiintyi vuoden ajan. Helsingin Työväenteatterin johtajana Rantanen toimi vuodet 1905–1907. Hänen aikanaan se keskittyi yhteiskunnallisiin draamoihin, kuten Björnstjerne Björnsonin ja Gerhart Hauptmannin tuotantoon. Seuraavaksi Rantanen perusti Halmeen kanssa Kansan Näyttämön vuonna 1907. Tallinnan Estonia-teatterin ohjaajaksi Rantanen ryhtyi 1912, näytellen samalla viron kielellä.
Kesällä 1916 Rantanen palasi Suomeen ja perusti oman teatterin, joka aloitti saman vuoden syyskuussa nimellä Uusi Teatteri. Sen ohjelmiston kokoamisessa Rantasta avusti Elvira Willman-Eloranta. Näyttelijöiksi hän palkkasi lähinnä eri kiertueteattereissa esiintyneitä näyttelijäitä, mutta päätähdeksi Rantanen onnistui värväämään Aarne Orjatsalon. Teatterin ensimmäisenä näytelmänä esitettiin Willman-Elorannan kirjoittamaa Rakkauden orjuutta, joka kuvasi muun muassa sukupuolten välistä epätasa-arvoa ja naisten alistettua asemaa aikansa suomalaisessa yhteiskunnassa. Keväällä 1917 näytelmää esittänyt seurue hajosi ja Rantanen siirtyi aikaisemmin perustamalleen Kansan Näyttämölle vuosiksi 1918–1925.
Sisällissodan jälkeen Rantanen teki pesäeroa työväenliikkeeseen ja sosialidemokraattiseen puolueeseen. Hän muun muassa ilmoitti jatkossa omaksi puoluekannakseen kokoomuksen. Vuonna 1913 Rantanen oli avioitunut konttoripäällikkö Väinö Pylkkäsen kanssa. He adoptoivat sisällissodan aikana syntyneen punaorvon, jolle antoivat nimeksi Tauno Kullervo Pylkkänen. Hänestä tuli myöhemmin tunnettu oopperasäveltäjä ja Kansallisoopperan taiteellinen johtaja.
Martti Saario
Martti Kaarlo Saario (1. maaliskuuta 1906 Nummi – 7. tammikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori 1948–1971. Hänen tutkimusalaansa olivat verotus ja kirjanpito. Saarion kehittämä kirjanpidon meno-tulo-teoria oli kirjanpitolain teoreettinen perusta vuodesta 1973 vuoteen 1997.
Sulo Salo
Sulo Ludvig Salo (16. marraskuuta 1909 – 12. toukokuuta 1995 ) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.
Joku (sarjakuvahahmo)
Joku on Mirage Studios -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä sankari. Kevin Eastmanin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1987 Tales of the Teenage Mutant Ninja Turtles -sarjakuvalehden toisessa numerossa. Joku oli poliisi, joka päätti ottaa rikosten torjumisen omiin käsiinsä huomattuaan laillisen toiminnan olleen liian tehotonta pysäyttämään rikollisia.
Sulo Salo
Välihyökkääjänä jalkapalloa pelannut Salo edusti koko uransa Helsingin Jalkapalloklubia vuosina 1932–1949. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1936 ja 1938. Kaikkiaan Salo pelasi 14 kauden aikana 148 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 75 maalia. Suomen maajoukkuetta Salo edusti kolmessa maaottelussa vuosina 1937–1941.
Miss Julie
Miss Julie on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Liv Ullmannin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Se perustuu August Strindbergin samannimiseen näytelmään vuodelta 1888. Sen pääosissa ovat Jessica Chastain, Colin Farrell ja Samantha Morton.
Joku (sarjakuvahahmo)
Sarjakuva
Joku oli seuraamassa erästä roistojengiä Springfieldissä, ja tutki erään yhtiön tiloja, kunnes joutui vetäytymään piiloon jouduttuaan käteen ammutuksi erään vartijan vuoksi. Samalla paikalle ilmestyvät Turtlesit, joita hän pyytää seuraamaan pakenevaa rekkaa, sillä välin kun Joku yrittää hoitaa saamaansa haavaa. Turtlesit ovat aluksi epäileviä miehen käskemisestä, mutta näytettyään poliisimerkkinsä Turtlesit suostuvat auttamaan naamioitunutta miestä. Lisäksi Joku käskee Turtleseita tapaamaan hänet myöhemmin auringonnousun aikaan lähistöllä olevan sillan alla. Myöhemmin Turtlesit saapuvat sovittuun paikkaan, mutta Raphael ei edelleen luota naamioituun poliisiin. Joku ilmestyy paikalle Turtlesien huomaamatta, jotka kertovat rekan kulkureitin. Raphael suuttuu entisestään ja vaatii selitystä miksi heidän pitäisi luottaa mustaan asuun pukeutuneeseen mieheen. Joku on samoilla linjoilla että hänkin ottaa suuren riskin luottaessaan Turtleseihin ja kertoo heille lisää mikäli ryhmä haluaa tavata hänet toisen sillan allan myöhemmin yöllä.
Miss Julie
Elokuvan ensi-ilta oli Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2014.
Joku (sarjakuvahahmo)
Sarjakuva
Myöhemmin samana iltana Leonardo saapuu paikalle, jossa Joku odottaa häntä ja selittää mitä oli tekemässä ennen kuin tapasi Turtlesit. Hän sai myös selville Turtlesien avulla BFR autonkuljetuksen olevan yksi Ruffington Armsin asiakkaista. Yhtiö joka on erikoistunut sotatarvikkeisiin ja omaa useita sopimuksia hallituksen kanssa. Joku haluaa Turtlesien tulevan mukaansa tutkimaan mitä rekkoihin oli lastattu ja ryhmä matkaa kohti varastotaloa. Paikalla ollessa he hiipivät katolle ja köyden avulla nostavat yhden laatikoista ylös, jossa paljastuu olevan aseita. Hetkeä myöhemmin paikalle saapuu kaksi limusiinia ja Joku yrittää kutsua paikalle poliisit, mutta paikalle ilmestyykin joukko pikkurikollisia aseistettuna. Joku käskee Turtlesien hoitaa ne, samalla kun hän huomaa helikopterin ilmassa ja yrittää viittoa sille. Aluksi Joku olettaa sen olevan poliisit, mutta lähestyessään hän tajuaa sen olevan vihollinen, joka yrittää lastata aseita kyytiinsä. Noustessaan ilmaan ja karkuteitä Joku kaappaa vieressä olevan korkeateknisen aseen ja ampuu kahdesti joista jälkimmäinen osuu helikopteriin pudottaen sen lähellä olevaan järveen. Tilanteen päätteeksi hän katoaa paikalta, jolloin Turtlesit eivät ehdi edes kiittää tuntematonta sankaria. Tämän myötä Leonardo nimeää sankarin Jokuksi.
Seuraavan kerran Turtlesit tapaavat naamioidun sankarin tämän huomatessa Casey Jonesin olettaen sen olevan joku rikollinen. Yrittäessään laittaa Jonesia käsirautoihin Turtlesit ilmaantuvat paikalle ja kertovat, että Jones on heidän ystävänsä. Joku palaa myöhemmin hätiin Donatellon pyynnöstä, kun Baxter Stockman uhkaa Turtleseita uudella robottikehollaan. Taistelun aikana Stockman saa Raphaelin kiinni ja käskee Jokua pudottamaan aseensa mikäli haluaa nähdä Raphaelin hengissä. Vaikka hän pudottaa aseensa Stockman pudottaa myös Raphaelin alas katolta ja samalla ampuu Jokua päin. Myös paikalla olevat poliisit aloittavat ammuskelun helikoptereista, jonka seurauksena koko rakennus sortuu ja Stockmanin robotti jää raunioiden alle. Hän kuitenkin selviää tapahtumasta, mutta suurin vahingoin. Sillä välin kun Leonardo, Michelangelo ja Jones palaavat takaisin asunnolleen. Donatello lähtee etsimään Jokua, jolle hän on vihainen oltuaan kykenemätön suojelemaan Raphaelia. Löydettyään Jokun hän selittää ettei voinut tehdä mitään eikä hän löytänyt Raphaelista jälkeäkään. Myöhemmin Turtlesit kokoontuvat Jonesin ja O'Neilin asunnolle, jonne Joku soittaa ettei poliisitkaan ole löytäneet Raphaelista mitään tietoa. Leonardo kuitenkin epäilee hänen soittoaan. Myöhemmin Braunze niminen liittoagentti selittää Stockmanin robotin olleen O'Neilin perässä ja tietää missä Raphaelia pidetään vankina. Braunze laatii suunnitelman jolla Turtlesit, Jones ja Joku murtautuvat DARPA:n linnoitukseen. Ennen murtautumista Braunze hypnotisoi Jonesin luulemaan itseään toimintasankariksi ja ottaa aseen käteensä hyökäten kohti DARPA:n vartioitua porttia. Sisälle päästyään ryhmä suuntaa kohti rakennusta, jolloin kaksi helikoperia alkavat ammuskella heitä. He onnistuvat kuitenkin selviämään ammuskelusta ja tunkeutuvat rakennuksen sisälle, jossa he pitkän etsinnän päätteeksi löytävät Raphaelin. Samaan aikaan maaplaneetalle saapuu Triceratopsien alus, joka seurasi erään laitoksessa vankina olleen hälytysmerkkiä. Leonardon löydettyä pakoreitin he suuntaavat kohti luolan tunnelia, jossa vastaan tulee jyrkänne. Jyrkänteen pohjalla on ison meritähden näköinen olento, joka yhtäkkiä ampuu kidastaan lonkeroita, joista yksi lävistää Jonkun rintakehästä läpi. Samalla Triceratopsit ammuskelevat, jonka seurauksena olento vetäytyy suojaan ja ahmii Jonkun suihinsa. Jones nappaa vielä pommin Jonkun jääneestä laukusta ja heittää sen olennon perään, joka vammautuu räjähdyksestä.
Joku palasi elävien kirjoihin 14 vuoden jälkeen kun hän ilmestyi New Yorkiin pelastaessaan humalassa katolta tippuneen Casey Jonesin. Paikalla oli myös Raphael joka ihmettelee Jonkun ilmestymistä. Joku kertoo Raphaelille todellisen tapahtuman DARPAn laitoksessa, jossa meritähden näköinen olento olikin Overlord, joka päätti valita hänet suojelemaan Overlordia Triceratorien valloitusta vastaan. Joku laitettiin valekuolemaan, mutta paraneminen kesti odotettua kauemmin, kun Jones heitti tuolloin saman tien pommin perään. Valekuoleman aikana Joku sai supervoimia; kyvyn lentää, olla yli-inhimillisen vahva ja lähes haavoittumaton. Samalla Joku kertoo saaneen tehtäväkseen suojella Overlordia, jota Raphael ihmettelee koska Overlord asustaa Nevadassa ja Joku on New Yorkissa. Samassa maaplaneetalle syöksyy kyborgiolento Coleoan, joka yrittää syödä Jonkun aivot ja käyttää tietoa hyväkseen murhatakseen Overlordin. Joku käyttää uusia supervoimiaan hyväkseen taistellakseen Coleoania vastaan, mutta ei tunnu pärjäävän olennolle. Casey Jones anoaa armoa olennolta jolloin Raphael heittää heittotähden olennon hengityslaitteeseen, jonka seurauksena se tukehtuu maaplaneetan ilmakehän vaikutuksesta. Joku kiittää kaksikon avusta, jolloin Casey ehdottaa hänelle asun vaihtoa. Joku suostuu ehdotukseen ja vaihtaa mustan värityksen valkoiseksi. Hän ottaa Coleoanin haltuunsa ja katoaa taivaalle.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat
Vuoden 2003 sarjassa Joku tekee ensi esiintymisensä jaksossa "Näkeekö Kukaan?", vuonna 2004. Jakso perustui hahmon ensi tarinaan sarjakuvissa, mutta pienillä muutoksilla. Muun muassa Räyhärssönin kanssa asekauppaa tehnyt jengi oli sarjassa Hunnin johtama purppuralohikäärmeiden jengi. Lisäksi Jonkun asuun oli tehty kosmeettisia muutoksia lisäämällä saappaat ja hanskat punaisiksi. Hahmon äänenä toimi Sean Schemmel.
Johanna (levymerkki)
Johanna on kesällä 1979 perustettu suomalainen levymerkki, jota käytti viiden vuoden aikana usea levy-yhtiö, ja senkin jälkeen se oli vähäisemmässä käytössä. Johanna syntyi levy-yhtiön Musiikki- ja kirjatoimisto P. Karhu Oy ja musiikkikustantajana Love Kustannus Oy:n käyttöön.
Johannan historiaa
Johanna aloitti Love Records -levy-yhtiön mentyä konkurssiin kesällä 1979. Osa Love Recordsin rockartisteista siirtyi Johannan artisteiksi. Ensimmäinen Johannan singlejulkaisu oli pihtiputaalaisen Ratsia-yhtyeen debyytti Lontoon skidit ja ensimmäinen albumijulkaisu oli Tuomari Nurmion ja Köyhien Ystävien debyyttialbumi Kohdusta hautaan. Yhtiöksi oli mainittu Johanna / P. Karhu Oy, kuten monessa myöhemmässäkin levyssä kesään 1982 asti. Levy-yhtiö oli nimeltään Musiikki- ja kirjatoimisto P. Karhu Oy. Yhtiö julkaisi muutaman levyn myös Karhu-levymerkillä. Noin puolessa albumeja yhtiötä ei ollut ilmoitettuna lainkaan. Love Kustannus Oy oli perustettu vuonna 1976 kustannusalalle ja se toimi ainakin musiikkikustantajana Johannan levyissä alussa kolme vuotta.
Vuonna 1981 Johanna-levymerkki julkaisi jo noin 40 äänitettä.
Vuonna 1982 Musiikki- ja kirjatoimisto P. Karhu Oy muutti nimekseen Johanna Kustannus Oy, joka jatkoi Johanna -levymerkillä julkaisten 12 albumia JHN 2500-sarjassa. Johanna Kustannus Oy meni konkurssiin lokakuussa 1984. Viimeiseksi levyksi jäi Sleepy Sleepersin Mato Valtosen ja Sakke Järvenpään huumorialbumillinen Tohtori Pöhön aerobix (1984). Vuonna 1988 Love Kustannus jatkoi JHN 2500-sarjaa parilla levyllä uudelleen julkaisuin alkuperäisen levy-yhtiön Black Label Series -alamerkin Leevi and the Leavingsillä vielä parin levyn verran Johanna -levymerkillä. Levyt ilmestyivät myös Johanna -levymerkin CD-levyinä tuolloin ensimmäisen kerran.
Loppuvuonna 1982 toiseksi Johanna-merkillä julkaisevaksi levy-yhtiöksi tuli A.A.B. Tuotanto Oy. A.A.B. Tuotanto Oy:n perustivat Atte Blom Johanna -levymerkiltä ja Leena Juuranto Polarvox -levy- ja äänitejakeluyhtiöstä. Juurannolla oli myös suvun omistusyhteys lähitalon äänitepuristamoon ja studioon Finnvoxiin.
A.A.B. Tuotanto Oy julkaisi uusia äänitteitä Johanna-levymerkillä vuosina 1982–1984. Tänä aikana yhtiö julkaisi noin kolmekymmentä albumia JHN 3000-sarjassa.
Viimeinen A.A.B. Tuotannon Johannan julkaisu oli Rauli Badding Somerjoen kokoelma-albumi Rakkauden kiertokulku (1984). A.A.B. Tuotanto toimi myös eräiden vanhojen Johanna-äänitteiden uudelleenjulkaisijana. A.A.B. Tuotanto jatkoi myös Johanna-levymerkin ja etenkin levykoodin käyttöä toimintansa ajan vielä osassa CD-levyjään. A.A.B. Tuotannon toiminta pienentyi 1990-luvun lopulla ja yhtiö hakeutui konkurssiin maaliskuussa 2000. Sitä ennen yhtiö oli myynyt koko kataloginsa Love Kustannus Oy:lle. Love Kustannus oli julkaissut uudelleen Johanna-levymerkillä jo muuta Johanna-merkin katalogia CD-levyinä vuodesta 1988 alkaen.
Inferno (vuoden 2016 elokuva)
Inferno on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Ron Howardin ohjaama jännityselokuva, joka perustuu Dan Brownin samannimiseen kirjaan vuodelta 2013. Elokuvan kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2015 Venetsiassa. Elokuvan pääosissa ovat Tom Hanks, Felicity Jones, Omar Sy, Ben Foster ja Irrfan Khan. Elokuva julkaistiin 2D- ja 3D-formaateissa.
Johanna (levymerkki)
Johannan historiaa
Nykyinen Johanna-levymerkillä julkaistun tuotannon omistaja on Universal Music Oy. Viime aikojen uudelleen julkaisut ovat tapahtuneet Johanna Kustannus -levymerkillä. Kokoelmana on julkaistu muun muassa kuuden CD:n Lontoon skidit – 144 Johanna-singleä vuosilta 1979–1984 -boksi. Johanna-levymerkin noin 220:stä julkaistusta tavallisesta singlestä B-puolineen olisi saanut tasan kaksi boksia lisäksi kokoelmaan. Lisäksi punk-vinyylejä on uusintajulkaissut jonkin verran turkulainen Svart Records lisensseillä.
Lasse Salo
Lasse Ilmari Salo (13. maaliskuuta 1917 – 10. marraskuuta 1983) oli suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi yhden A-maaottelun vuonna 1941.
Ura
Vuoden 1937 Wienin työläisolympialaisissa Salo edusti Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkuetta. Ainoan A-maaottelunsa hän pelasi Saksaa vastaan lokakuussa 1941 Helsingissä.
Salo pelasi myös jääpalloa Helsingin Ponnistuksessa.
My Bonnie Lies over the Ocean
My Bonnie Lies over the Ocean (myös ja Bring Back My Bonnie to Me) on skotlantilainen kansanlaulu. Nykyisin se on länsimaissa yleinen lastenlaulu ja yhteislaulu. Suomenkielisen version ”Merimieslaulun” sanat (”Nyt tuulet nuo viestin jo toivat”) on tehnyt Maija Konttinen.
Shine a Light (The Rolling Stonesin albumi)
Shine a Light on The Rolling Stonesin huhtikuussa 2008 julkaistu livealbumi ja samalla samannimisen elokuvan soundtrack. Se on julkaistu sekä yhden että kahden cd-levyn versiona.
Levyllä vierailevat Christina Aguilera (kappaleessa "Live with Me"), Jack White ("Loving Cup") ja Buddy Guy ("Champagne & Reefer").
Kamerunin englanninkieliset
Kamerunin englanninkieliset ovat vähemmistö Kamerunissa. He elävät pääasiassa maan Nord-Ouestin ja Sud-Ouestin maakunnissa, jotka olivat osa brittien siirtomaaimperiumia. He muodostavat noin 20 % maan väestöstä. Nimestään huolimatta heistä pääosa puhuu pieniä afrikkalaisia kieliä ja vähemmistö englantia ja ranskaa.
Kongonparatiisimonarkki
Levinneisyys
Kongonparatiisimonarkkia tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa kahdessa erillisessä populaatiossa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kamerunin englanninkieliset
Nykyinen ero muodostui Kamerunin itsenäistyttyä vuonna 1960, jolloin brittien siirtomaa Länsi-Kamerunille annettiin mahdollisuus liittyä kansanäänestyksellä joko Kameruniin tai Nigeriaan. Alueen eteläosa liittyi kansanäänestyksen seurauksena Kameruniin ja pohjoinen Nigeriaan. Liittymisen jälkeen englanninkielisten keskuudessa heräsi kuitenkin tunne siitä, että heitä kohdeltiin uudessa valtiossa toisen luokan kansalaisina ja esimerkiksi heidän määränsä hallinnossa oli suhteettoman pieni. Alueelle on tämän seurauksena sittemmin syntynyt itsenäisyysliike.
Ernie Schmidt
Ernie Schmidt on yhdysvaltalainen animaattori ja animaatio-ohjaaja, joka työskenteli uransa aikana 1970- ja 1980-luvulla Filmationin tuottamissa piirrossarjoissa, kuten Sport Billy, Lumikin uudet seikkailut, Blackstar, He-Man, She-Ra: Mahdin prinsessa ja BraveStarr. Sittemmin hän työskenteli Disneylla vuodesta 1983 lähtien animaattorina, ollen mukana animaatioissa kuten Ankronikka: Kadonneen lampun metsästäjät ja Nalle Puhin uudet seikkailut.
Tahti
thumb|right|Pystyviivat jakavat tämän 2/4-tahtilajia olevan nuottiviivaston rivin kahteen tahtiin. Tahti koostuu tahtiosoituksen ilmoittamasta määrästä iskuja. Nuotti­kirjoituksessa tahdit erotetaan toisistaan viivaston poikki merkityillä pysty­suorilla tahti­viivoilla. Tahtiviivoilla pyritään jäsentämään teosta ja helpottamaan nuotinlukua. Yleensä teoksen tahdin ensimmäinen nuotti, isku, soitetaan voimakkaammin kuin tahdin muut nuotit.
Musiikkia kuunnellessa havaittava musiikillinen tahti ei välttämättä jakaudu nuottiviivaston merkitsemiin tahteihin (esim. kohotahti, vajaatahti).
Tahtia ei tule sekoittaa termiin tempo.
Nabaruru Batiri
Nabaruru Batiri ( s. 1. joulukuuta 1984) on kiribatilainen jalkapalloilija, joka on edustanut Kiribatia kahdeksassa maaottelussa vuoden 2003 jälkeen. Hän pelaa puolustajan pelipaikkaa numerolla 6.
Etelä-Tyynenmeren kisat 2003
Nabaruru Batiri pelasi neljä ottelua Etelä-Tyynenmeren kisoissa 2003 tehden samalla ensiesiintymisensä maajoukkueessa.
Tyynenmeren kisat 2011
Hän pelasi kisoissa neljä ottelua, yhden tullen kentälle vaihdosta
Vermiselli
pienoiskuva|Vermiselli
Vermiselli (, monikollinen) on ohut, pyöreän nauhamainen pastamuoto. Vermiselli on ohuempaa kuin spagetti. Pastamuodon nimi tarkoittaa italiaksi kirjaimellisesti ”pikku matoa”. Vermiselliä käytetään pastakastikkeiden kanssa ja keitoissa spagetin tavoin. Toisin kuin suoraksi kuivattu spagetti, kuiva vermiselli myydään tavallisesti kiedottuina pesämäisiin nippuihin.
Nimeä vermiselli käytetään toisinaan myös laajemmin kuvaamaan muitakin ohuen nauhamaisia pastatuotteita, kuten ohuita aasialaisia riisinuudeleita. Näitä myös riisivermiselleiksi kutsuttuja ohuita nuudeleita käytetään perinteisesti useassa Itä- ja Kaakkois-Aasian keittiössä monenlaisissa keitoissa, kääryleissä ja pannuruoissa.
Aino Elina Pekkarinen
Aino Elina Pekkarinen (10. lokakuuta 1901 Helsinki – 25. lokakuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän kirjoitti huvinäytelmiä ja romaaneita sekä yksin että yhdessä miehensä Tatu Pekkarisen kanssa. Aino ja Tatu Pekkarinen sovittivat Aino Pekkarisen romaanista Perämies Kalle Aaltonen ja hänen morsiamensa käsikirjoituksen elokuvaan Kalle Aaltosen morsian, jonka ohjasi vuonna 1948 Ossi Elstelä. He tekivät käsikirjoituksen myös vuonna 1940 valmistuneeseen 19 minuutin pituiseen Suomi-Filmi Oy:n lyhytelokuvaan Pelle Petteri.
Bosch Car Service
thumb|Bosch Car Service [[Saksan Rahlstedtissa.]] Bosch Car Service on kansainvälinen korjaamokonsepti, joka perustuu ajoneuvojen huoltoihin ja korjauksiin. Sen pääkonttori on Karlsruhen kaupungissa. Bosch Car Service on merkittävä autoalan palveluntarjoaja: maailmanlaajuisesti Bosch Car Service -huoltamoja on 140 eri maassa yhteensä runsaat 14 000 kappaletta.
Kaki (1919)
Kaki oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä maailmansotien välillä.
Bosch Car Service
Historia
1920-luvun alussa alkanut autojen räjähdysmäinen yleistyminen johti aikaa myöten mm. melkoisen sekasortoisiin liikenneongelmiin, mutta siitä oli muitakin seurauksia. Suurimmalla osalla autoilijoista ei ollut pienintäkään aavistusta siitä, mitä auton osia piti vaihtaa milloinkin uusiin ja miten ylipäätään asentaa ne. Tähän markkinarakoon osui Robert Bosch v. 1921 perustamalla huoltopisteverkoston, joka sai nimekseen Bosch-Dienst, ja avaamalla ensimmäisen ”Robert Bosch AG:n asennus- ja kunnostuskorjaamon” Hampuriin Max Eisenmann -autoliikkeen yhteyteen. Nimi Bosch-Dienst ja oma tavaramerkki, Bosch-Dienst-lyhty, rekisteröitiin virallisesti viisi vuotta myöhemmin. Ensimmäisten Bosch-huoltojen tehtävänä oli huoltaa ajoneuvoja ja jälkivarustaa niitä Bosch-tuotteilla, esim. senaikaisilla magneetoilla, käynnistimillä ja akuilla. Tuohon aikaan Saksan alueella toimi yhteensä 20 Bosch-huoltoa, joiden sijaintipaikat olivat tärkeimmissä liikenteen solmukohdissa, kuten Boschin sisäisessä toimintakertomuksessa todettiin vuonna 1926.
Kaki (1919)
Valmistus
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 27. helmikuuta 1919. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 20. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 2. elokuuta 1920.