cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfonso VIII (Kastilia)
Varhainen elämä
Almohadien saatua valtaansa Murcian taifan vuonna 1172 kalifit alkoivat olla varteenotettava uhka myös kristityille kuningaskunnille. Almohadit etenivät Toledoon, piirittivät Hueten 1172 ja hävittivät Talaveraa 1173. Vuonna 1174 heidän hyökkäyksensä suuntautui Leóniin, jossa Alcántara kukistui. Paavi Aleksanteri III lupasi autuutta muslimeja vastustaville ja julisti Almohadien kanssa yhteistyötä tekevät kirkonkiroukseen. Ferdinand II johti 1172 vastahyökkäystä Jerezin seuduille ja portugalilaiset etenivät Sevillaan saakka.
Aikuisuus
Täysi-ikäiseksi 1172 tullut Alfonso VIII aloitti oman merkittävän kampanjansa maureja vastaan. Ensimmäinen askel oli kuitenkin rauhan solmiminen Kastilian alueita omiinsa liittäneen Navarran kuninkaan kanssa. Maiden kuninkaat kutsuivat valittäjäksi Englannin kuninkaan Henrik II:n, joka vuonna 1176 ratkaisi aluekiistan Kastilian hyväksi. Alfonso oli saanut Englannista itselleen mahtavan liittolaisen vuonna 1170 menemällä naimisiin Eleonoora Englantilaisen (Leonor Plantagenet) kanssa, joka oli Henrik II:n tytär.
Alfonso VIII valtasi Cuencan syyskuussa 1177 ja palatessaan kotiin vapautti Aragonian kuninkaan Alfonso II:n Zaragozaa koskevista vasallinvelvoitteista. Vuonna 1179 nämä kaksi Alfonsoa tekivät suusanallisen sopimuksen koko Espanjan niemimaan jakamisesta: aie oli suunnattu muita kristittyjä kuningaskuntia vastaan, erityisesti Navarraa, ja maurialueista Valencia, Xativa, Biar, Denia ja Calpe varattiin Alfonso II:n tulevia valloituksia varten ja muut alueet jäivät Alfonso VIII:n valloitettaviksi.
Portugalin kuninkaan Alfonso Henriquesin kuoleman (1185) ja Ferdinand II:n kuoleman (1188) jälkeen Alfonso VIII oli alueen kiistatta voimakkain kristitty hallitsija. Hänen yrityksensä hyötyä tilanteesta johti kuitenkin siihen, että Kastilian naapurivallat lopulta liittoutuivat häntä vastaan. Leónin kuninkaasta Alfonso IX:stä tuli hänen katkerin kilpailijansa.
Almohadien vastaisen taistelun sijaan kristityt kuninkaat liittoutuivat Kastilian Alfonso VIII:tä vastaan. Aragonian Alfonso II ja Navarran Sancho VI tekivät Kastilian vastaisen liittosopimuksen vuonna 1190 ja seuraavana vuonna siihen liittyivät León ja Portugali. Jokainen valtakunta sitoutui Kastilian vastaiseen taisteluun sekä lupasi olla solmimatta erillisrauhaa Alfonso VIII:n kanssa.
Paavi Celestinus III teki vuonna 1194 rauhaan johtaneen sovintoesityksen, mikä ei tapahtunut hetkeäkään liian aikaisin, sillä jo seuraavana vuonna 1195 kalifi Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur nousi suuren armeijan kera maihin ja eteni Cordobaan. Alfonso VIII riensi Alarcosiin, jossa hän antautui taisteluun odottamatta Alfonso IX:n lisäjoukkoja. Alfonso VIII kärsi kirvelevän tappion ja joutui sekasorrossa pakenemaan Toledoon.
Leónin ja Navarran kuninkaat käyttivät jälleen hyväkseen Alfonso VIII:n hädänalaista tilaa ja Leónin Alfonso IX solmi jopa liittolaissopimuksen Almohadien kanssa. Aragonian Alfonso II tajusi keskinäisen riitelyn vaarat kristityille kuninkaille ja yritti välittää rauhaa. Hän kuitenkin kuoli vuonna 1196.
Kastilian kuningattaren Leonoran tekemä rauhanaloite johti ensin Leónin kuninkaan Alfonso IX:n ja Kastilian prinsessan Berengarian avioliittoon vuonna 1197 ja vuoteen 1209 mennessä tilanteen rauhoittumiseen myös muiden kristittyjen valtioiden kanssa. Näin kuninkaat olivat valmiit kohtaamaan kalifin joukot vuonna 1212 Las Navas de Tolosan taistelussa. Taistelussa muslimit lyötiin perin pohjin ja se käänsi Espanjan historian suunnan.
Perhe
Alfonso meni syyskuussa 1170 naimisiin Eleonoora Englantilaisen (Leonor Plantagenet) kanssa, joka oli Englannin kuningas Henrik II ja Eleonoora Akvitanialaisen tytär. Kuningatar Leonora oli monipuolisesti vaikutusvaltainen hallitsijapuoliso ja kuoli tarinan mukaan sydän surusta murtuneena vain muutamia viikkoja miehensä jälkeen.
Heillä oli ainakin kymmenen lasta, joista viisi eli yli täysi-ikäiseksi:
Oulun Aikuiskoulutuskeskus
Oulun Aikuiskoulutuskeskus Oy (OAKK) oli Oulussa toimiva ammatillisen osaamisen ja ammatillisen hyvinvoinnin asiantuntijaorganisaatio. Vuosittain OAKK:ssa opiskeli noin 5 000–7 000 aikuista, ja henkilökuntaa oli viimeisenä toimintavuotena noin 130. OAKK:n koulutuspalveluja olivat aikuisten näyttötutkinnot, ammatillinen täydennyskoulutus, uraohjauspalvelut sekä maahanmuuttajien kotoutumiskoulutus. Koulutustoimintaa OAKK:ssa tukivat ravintola Killinki, Hierojaklinikka, Virpiniemen liikuntaopiston virkistys- ja vapaa-ajan toiminta, eri koulutusalojen asiakastyöt ja osakkuus tarkkuusmekaniikan opetus- ja valmistuskeskus Oulu PMC -osuuskunnassa. OAKK:n omisti Oulun kaupunki.
OAKK järjesti koulutusta seuraavilla koulutusaloilla:
Vuosittain suoritettiin noin 700 kokonaista aikuisten näyttötutkintoa ja runsaat 200 tutkinnon osaa. OAKK:ssa voi opiskella sekä työtön että työssä oleva. OAKK järjesti työvoimakoulutusta, oppisopimuskoulutusta, yhteishankintakoulutusta, omaehtoista koulutusta sekä henkilöstökoulutusta. OAKK järjesti myös nuorten aikuisten koulutusohjelmaan (nuorisotakuu) kuuluvaa koulutusta.
Historia
Suomeen perustettiin 1970–luvulla useita kymmeniä ammatillisia kurssikeskuksia eri puolille maata tarjoamaan työttömille täydennys– ja jatkokoulutusta. Oulun kurssikeskuksen ensimmäiset kurssit alkoivat toukokuussa 1971. Kurssikeskus toimi muun muassa Åströmin entisissä tehdasrakennuksissa. Kurssikeskuksen koulurakennus Kaukovainiolla valmistui 1981. Kurssikeskuksen nimi muutettiin ammatilliseksi aikuiskoulutuskeskukseksi 1991.
Oulun Aikuiskoulutuskeskuksen toiminta omalla nimellään päättyi 31.12.2017. OAKK:n koulutustoiminta siirtyi OSAO:lle 1.1.2018.
Muirchú
Valmistus
Irlantia varten muodostettu Maatalous- ja teknisenneuvonnan osasto tilasi dublinilaiselta telakalta kalastuksenvalvonta-aluksen, joka nimettiin 16. toukokuuta 1908 vesille laskettaessa edeltäjänsä kunniaksi HMY Helgaksi.
Rutto (romaani)
Rutto on Albert Camus'n romaani vuodelta 1947. Teos kertoo ihmisten taistelusta ruttoepidemiaa vastaan algerialaisessa Oranin kaupungissa. Eristetyn kaupungin voidaan kuitenkin katsoa edustavan miehitettyä Ranskaa. Ruttoa pidetään monesti sotien jälkeisen ajan suurimpana eurooppalaisena romaanina.
Romaanin on suomentanut Juha Mannerkorpi, ja suomennoksen on julkaissut Otava
Juoni
Romaani jakautuu viiteen osaan: kevät, kesä, loppukesä, syksy ja talvi. Kaikki vuodenajat kertovat ruton eri vaiheista.
Ensimmäisessä osassa esitetään rutosta alustavia merkkejä. Tapahtumapaikka Oran on 200 000 asukkaan pieni algerialainen kaupunki, jossa ihmisten päivä täyttyy työnteolla ja huvituksilla. Jokapäiväinen elämä muuttuu kuitenkin jyrkästi, kun kanalisaatioista ja kaupunkilaisten kauhuksi valtavia määriä asunnoista päivänvaloon ilmestyneitä rottia kuolee joukoittain. Pian ruttobakteeri siirtyy ihmisiin, joita kuolee aluksi hitaasti mutta varmasti. Lääkäri Bernard Rieux huomaa pian, että kyseessä on rutto. Oran eristetään viranomaisten käskystä muusta maailmasta. Portit estävät kenenkään tai minkään pääsyn ulos kaupungista. Ulkomaailmaan saa yhteyden ainoastaan sähkösanomilla. Kesällä rutto on jo levinnyt getoista keskustaan. Ruttoon sairastuvat varsinkin lähekkäin asuvat ihmiset, kuten vangit. Oranilaisten reaktiot ja asenteet muuttuvat ruton edetessä. Aluksi tilanteen vakavuutta ei tahdota uskoa todeksi, ja pelokkaat ihmiset yrittävät väkisin paeta rakkaittensa luo muurien toiselle puolelle, mutta ajan myötä he ymmärtävät, että solidaarisuus ja yhteistyö ovat ainoa oikea tapa toimia kriisissä, josta kaikki kärsivät. Pariisilainen journalisti Rambert esimerkiksi kieltäytyy käyttämästä pakoreittiä, joka olisi vienyt hänet suoraan rakastettunsa luo, jota hän kaipaa yli kaiken. Monet työnsä menettäneet terveet asukkaat suostuvat vapaaehtoisiksi työntekijöiksi auttamaan sairaita sekä lääkäreitä, jotka yrittävät kehittää rutolle vasta-ainetta. Rieux puolestaan määrää toimenpiteitä ruttoa vastaan, esimerkiksi eristämällä tartunnan saaneen perheenjäsenet toisistaan ja antamalla ohjeita hygieniasta huolehtimisesta. Rambert, jesuiittapappi Paneloux, virkamies Grand sekä salaperäinen Tarrou ovat ensimmäisiä, jotka huomaavat, että yhteisen edun tavoitteleminen on myös yksilön edun mukaista, ja he päättävät helpottaa Rieux´n työtä auttamalla tätä. Syntyy apujoukkoja ja lääkintäryhmiä, jotka taistelevat yhtenä rintamana kuolemaa vastaan.
Muirchú
Palvelus
Alus palveli 1923–1924 partioaluksena, kunnes se 1924 luovutettiin maatalous- ja kalastusministeriölle kalastuksenvalvonta-alukseksi. Alus siirrettiin 19. joulukuuta 1939 puolustusministeriölle. Se otettiin laivastopalvelukseen 15. tammikuuta 1940 ensimmäisenä päällikkönään F. A. White.
Alus myytiin tammikuussa 1947 Hammond Lanelle. Se upposi 8. toukokuuta Salteesaarten edustalle, kun sitä siirrettiin romutettavaksi.
Rutto (romaani)
Juoni
Neljännessä osassa vastalääke alkaa vaikuttaa ja kuolinkäyrä laskee. Paneloux uskoo, että rutto on Jumalan rangaistus ihmiskunnalle. Rieux sen sijaan ei luota Jumalaan vaan ainoastaan ihmisen voimaan pelastaa itse itsensä. Grand sairastuu, mutta kaikkien yllätykseksi tervehtyy, ja yhä useampi sairastunut jää eloon. Talvella juhlitaan jo ruton kukistumista ja kaupungin portit avataan. Sen jälkeen Rieux'n hyvä ystävä Tarrou kuitenkin sairastuu ruttoon ja löytää kuoleman hetkellä etsimänsä rauhan. Pikkurikollinen Cottard ei kestä ajatusta ruton loppumisesta. Hän pelkää poliisien vangitsevan hänet ja ammuskelee hullun lailla, kunnes poliisi ottaa hänet huostaansa. Kronisti Rieux ilmoittaa omistavansa romaanin kaikille ruton uhreille kertomalla epidemiasta objektiivisesti ja realistisesti.
Camus kuvailee kollektiivista kärsimystä, jonka yhteiskunta joutuu kohtaamaan. Hän osoittaa, mitä yhteinen kärsimys saa aikaan yksilöissä ja yhteisössä. Romaanissa viitataan yhä useammin toiseen maailmansotaan lopun lähestyessä: eristysleirit, krematoriot ja taistelu kuolemaa vastaan vastaavat tilannetta, joka samaan aikaan vallitsi Ranskassa. Vaikka rutto on voitettu, se voi milloin tahansa puhjeta uudelleen, sillä "ruttobasilli ei kuole eikä häviä milloinkaan".
Triptyykki
thumb|Triptyykki Sorundan kirkon alttarilla Ruotsin Nynäshamnissa Tukholman läänissä. thumb|Aino-triptyykki Triptyykki on kolmiosainen maalaus tai kirkon alttarin läheisyyteen sijoitettu koristeellinen rakennelma. Sana tarkoittaa sekä esinettä itseään että sen kolmiosaista muotoa. Varhaisten triptyykkien kuvaama aihe oli aina uskonnollinen. Vuosisatojen kuluessa niiden tekotapa, koko ja materiaali vaihteli, vain sommittelun kolmiosaisuus säilyi samana.
Sanan pohjana on kreikan triptykhon ’kolminkertainen’. Antiikin aikainen vastine triptyykille oli kolmen saranoidun tai yhteen sidotun, kirjoittamiseen käytetyn vahataulun yhdistelmä.
Bartholinin rauhaset
pienoiskuva|Bartholinin rauhaset (ympyröity.)
Triptyykki
Triptyykin historia
Keskiajalla oli yleistä pitää kirkossa pyhäinjäännöksiä. Jos kirkossa oli muita kirkkoja vähäisempi pyhäinjäännös, haluttiin korvikkeeksi tehdä alttarin takareunasta kohoava kaunis maalaus, retaabeli. Se edellytti että samaan aikaan tapahtui muutos alttarin paikassa. Aiemmin alttari saattoi sijaita keskellä kirkon keskilaivaa tai keskilaivan ja kirkon itäpäässä olevan puoliympyränmuotoisen apsiksen välissä. Alttari siirrettiin lähelle kirkon itäseinää, jolloin sen takana oli oiva paikka hartauskuville. Seinämien koko kasvoi vähitellen ja niiden kehyksiin alettiin liittää veistoksia. Maalausten näyttävyyttä lisättiin kiinnittämällä sivuille pienemmät maalaukset. Tällaista kolmesta osasta koostuvaa maalausta kutsutaan triptyykiksi.
Tyypillisen triptyykin keskiosana on kiinteä kehystetty maalaus. Keskiosan molemmille sivuille on saranoitu maalaus, joka kehyksineen on yhtä korkea kuin keskiosa, mutta jonka leveys on vain puolet keskiosan leveydestä. Maalausten muoto on suorakulmainen keskiosan ollessa usein muodoltaan lähes neliömäinen. Laita- eli siipikuvat voidaan kääntää keskiosan päälle. Näin maalaukset saadaan suojaan ja voidaan säädellä sitä milloin kuvia voidaan uskonnollisessa tilaisuudessa katsella.
Bartholinin rauhaset
Bartholinin (tai usein Bartholin) rauhaset eli emättimen isot eteisrauhaset sijaitsevat osittain isojen häpyhuulten takana emättimen suuaukon vieressä lantiossa muutaman senttimetrin syvyydessä. Rauhanen on parillinen ja noin senttimetrin kokoinen ja niiden tiehyt avautuu pienten häpyhuulten takaosan sisäpinnalle.
Triptyykki
Triptyykin historia
Harvinaisempi triptyykin muoto on sellainen, jossa sivuosat ovat samankokoisia kuin keskiosa.
Bartholinin rauhaset
Miehillä vastaavat rauhaset sijaitsevat eturauhasen juuressa ja niitä kutsutaan Cowperin rauhasiksi. Bartholinin rauhaset ovat saaneet nimensä löytäjänsä Caspar Bartholin nuoremman (1655–1738) mukaan.
Triptyykki
Triptyykin historia
Katolisen Italian varhaisimmat triptyykit ovat 1100-luvun puolivälistä. Maalausten yläosaa alettiin 1300-luvulla koristella tornimaisin veistoksin. Tällainen arkkitehtoninen kehys korosti alttarin taakse sijoitetun somisteen eli alttarilaitteen mahtavuutta. Samaan pyrittiin tekemällä polyptyykkejä eli maalauksia joissa on enemmän kuin kolme vierekkäistä osaa. Pienikokoisia triptyykkejä käytettiin luostareissa, kodeissa ja kuljetettavina alttarilaitteina.
Bartholinin rauhaset
Rauhaset erittävät emäksistä eritettä erityisesti yhdynnän aikana. Normaalioloissa rauhasia ei tunne, mutta tulehtuessaan ne saattavat paisua voimakkaasti.
Sardinian ralli 2018
pienoiskuva|Thierry Neuville ja Nicolas Gilsoul juhlivat Sardinian rallissa 2018. Kuvaaja Fabien Dufour. Sardinian ralli 2018 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2018. Kilpailu ajettiin 7.–10 heinäkuuta 2018. Kilpailussa ajettiin 20 erikoiskoetta, joiden pituus yhteensä oli. Siirtymiä oli yhteensä, jolloin rallin kokonaispituus oli.
Triptyykki
Triptyykin historia
Saksassa ja Alankomaissa alettiin triptyykkejä tehdä noin vuonna 1300. Niistä tuli pian suosituin alttarilaitteen muoto. Keskiosana oli maalaus tai veistos, siipikuvina aina maalaus, ja myös ulkopuolen koristelu oli tärkeää.
Sardinian ralli 2018
Tapahtumia
Sébastien Ogierin kartanlukija Julien Ingrassia unohti aikakortin erikoiskokeen 19 alkuun, mutta Ott Tänak kuljetti sen perille. Ilman aikakorttia kaksikkoa ei oltaisi päästetty viimeiselle erikoiskokeelle. Ogier ja Ingrassia saivat sakot ulkopuolisen avun saannista.
Erikoiskokeet
Shakedown ja ensimmäinen erikoiskoe ajettiin torstaina 7. heinäkuuta.
Triptyykki
Triptyykin historia
Siipialttarista eli alttarikaapista tuli 1300-luvulla suosittu. Se koostuu kolmesta osasta: alttaripöydälle sijoitetusta jalustasta (predella), jossa säilytetään pyhäinjäännöksiä; jalustan päällä keskiosana olevasta veistosryhmästä (corpus) ja siivistä (alae), joilla keskiosa peitetään niin että kirkossakävijät näkevät veistokset vain juhlapäivinä. Tyypillisen 1400- ja 1500-luvun siipialttarin kiinteän keskiosan veistosryhmä saattoi kuvata esimerkiksi Neitsyt Marian kuolemaa. Siipien sisäpuolella oleva korkokuva eli reliefi kuvasi hänen elämäänsä, samoin kuin teki siipien ulkopuolen maalaus. Tällaisen kokonaistaideteoksen yläosan muodosti korkea goottilainen veistoskoristelu.
Yksityisissä kappeleissa alkoivat 1400-luvulla yleistyä triptyykit, joissa yhtenä aiheena on lahjoittajan tai koko hänen perheensä muotokuva. Samoihin aikoihin kolmiosainen muoto siirtyi myös maallisiin maalauksiin, kuten muotokuviin. Maalatuissa triptyykeissä alkoi 1400-luvun jälkipuoliskolla yleistyä se, että niiden kolme kuvaa muodostivat yhtenäisen kuvakertomuksen.
Yksi kuuluisimmista suomalaisista triptyykeistä on Ateneumissa näytteillä oleva Akseli Gallen-Kallelan maalaama Aino-taru vuodelta 1891.
Triptyykit nykyään
Elokuva-alalla varhainen triptyykki on ranskalaisten Abel Gancen ja Andre Debrien vuonna 1926 patentoima, kolmen projektorin avulla toteutettu laajakangaselokuva. Siinä kuva voi olla yhden leveän kuvan muodostava panoraama tai se voi koostua kahdesta tai kolmesta erilaisesta kuvasta. Gancen vuonna 1927 valmistunut elokuva Napoléon hyödynsi tätä tekniikkaa. Triptyykillä voidaan tarkoittaa myös kolmesta lyhytelokuvasta koostuvaa elokuvaa. Lisäksi triptyykiksi kutsutaan sitä kun tavallisen elokuvan kuva koostuu kolmesta erilaisesta vierekkäin olevasta osasta.
Valokuvauksessa triptyykiksi kutsutaan kolmeen osaan jaettua tai kolmesta vierekkäisestä kuvasta koostuvaa valokuvaa. Sanaa käytetään myös kirjapainoissa. Siellä se on eräs onnitteluadressin tai muun samankaltaisen kortin muoto.
Musiikissa triptyykiksi kutsutaan kolmesta erillisestä osasta koostuvaa sävellystä, jonka osat usein voidaan esittää myös yksikseen. Tunnetuin oopperan triptyykki on Giacomo Puccinin Il trittico. Sen ensiesitys oli New Yorkissa vuonna 1918. Se on kolmen tyylillisesti erilaisen yksinäytöksisen oopperan yhdistelmä. Osat ovat ”Il tabarro”, ”Suor Angelica” ja ”Gianni Schicchi”.
Lähteet
Lähteenä on käytetty hakusanoja alttari, pyhäinjäännös, retaabeli tai triptyykki seuraavissa teoksissa:
Bartholinin rauhaset
Rauhasten sairaudet
Bartoliniitti eli emättimen rauhastulehdus on bakteerien aiheuttama sekainfektio. Oireena on märkäinen vuoto ja rauhasten turpoaminen. Lisäksi rauhaseen voi kehittyä paise ja yleisoireena voi nousta kuume. Tauti on hoidettavissa antibiooteilla ja tarvittaessa paise puhkaistaan.
Tulehduksen jälkitilana voi rauhaseen kehittyä kysta. Tämä puolestaan voi aiheuttaa uuden tulehduksen. Kysta voi myös haitata yhdyntää aiheuttamalla kipuja. Kysta voidaan tarvittaessa tyhjentää lääkärin vastaanotolla lievissä tapauksissa paikallispuudutuksessa. Vaikeammissa tapauksissa potilas leikataan yleisanestesiassa.
Sairauksien ehkäisy
Sairauksien syntyyn ei voi itse vaikuttaa, eikä niitä voi juuri ehkäistä.
Seututie 970
Seututie 970 on Lapissa Utsjoen kunnan alueella kulkeva seututie. Tie kulkee Tenojoen etelärantaa Karigasniemeltä Utsjoen kirkonkylän kautta Nuorgamiin. Tien pituus on 148 kilometriä. Nuorgamissa olevan rajanylityspaikan kautta tie jatkuu Norjan Tanaan Norjan maantienä 895. Seututie 970 on tunnettu hienoista maisemistaan. Tietä kutsutaan myös Tenontieksi ja Suomen kauneimmaksi tieksi.
Reitti
thumb|250px|Suunnistustaulu Utsjoella.
Historiaa
thumb|250px|Seututien 970 rakentamisen muistomerkki. Tie on valmistunut Kaamasesta Utsjoelle vuonna 1959 ja edelleen Nuorgamiin 1971. Tie numeroitiin maantieksi 970. Valtatie 4 päättyi tuolloin Karigasniemelle. Karigasniemen ja Utsjoen välinen maantie valmistui vuonna 1983, ja se oli alun perin maantie 9703.
Saamen sillan valmistuttua 1993 valtatien 4 linjausta muutettiin päättymään Utsjoelle. Samalla Kaamasen ja Karigasniemen välisestä entisestä nelostiestä tuli kantatie 92, ja seututie 970 sai nykyisen linjauksensa.
Utsjoen kirkonkylän ja Nuorgamin välisen osuuden muuttamista kantatieksi on esitetty Pohjois-Lapin maakuntakaavassa.
Franz Kafka
Franz Kafka (3. heinäkuuta 1883 Praha, Itävalta-Unkari – 3. kesäkuuta 1924 Kierling, Itävalta) oli saksankielinen böömiläinen kirjailija, jota pidetään yhtenä 1900-luvun tärkeimmistä kirjailijoista. Kafkan tyyli edustaa modernismia ja monille hänen teoksilleen on tunnusomaista synkkyys, ahdistus ja unenomaisuus. Suuri osa Kafkan merkittävimmästä tuotannosta julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Varhaiset vuodet
thumb|left|Kafkan vanhemmat Hermann ja Julie Kafka. Kafka syntyi vuonna 1883 keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen Prahassa, Böömin pääkaupungissa, joka kuului silloin Itävalta-Unkariin, ensimmäisen maailmansodan jälkeen Tšekkoslovakiaan. Hänen isänsä Hermann Kafka oli kauppias, ja saksankielinen äiti Julie autteli miestään kaupassa. Kafkalla oli kaksi pikkuveljeä, jotka kuolivat lapsena, sekä kolme pikkusiskoa. Kafkat itse olettivat aina sukunimensä tulevan tšekinkielisestä sanasta kavka, ’naakka’.
Kafkat asuivat Prahan juutalaisghetossa vaihdellen uusien lasten myötä suurempaan asuntoon. Kafka kuvasi myöhemmin lapsuuttaan ahdistavaksi, sillä hänen isänsä oli hyvin dominoiva, henkisesti aggressiivinen ja vaativa, ja äitikin oli lapsille melko etäinen työskennellessään miehensä liikkeessä. Lasten kasvatuksesta vastasivat etupäässä palvelustytöt ja kotiopettajattaret.
Kafka oppi äidinkielenään saksan mutta oli varsin sujuva myös tšekin kielessä ja opetteli myöhemmällä iällään ainakin myös ranskaa ja hepreaa.
Kouluvuodet
Kafka kävi saksankielisen kansakoulun ja kahdeksanvuotisen saksankielisen lyseon, joiden oppilaista suurin osa oli juutalaisia. Koulunkäyntiä hän kertoi vihanneensa vaikka menestyikin kohtalaisen hyvin. Lyseossa Kafka luki paljon humanistisia aineita kuten latinaa ja klassista kreikkaa sekä saksankielistä kirjallisuutta. Luonnontieteiden ja matematiikan opinnot olivat lyseossa suppeita, ja matematiikassa Kafka ei ollut erityisen vahva.
Kafka kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1901. Hän jatkoi opintojaan Prahan saksankielisessä Ferdinand-Karl-yliopistossa ensin kemiassa mutta vaihtoi sen pian lakitieteeseen. Kafka kuului opiskelijoiden kirjallisuusryhmään, joka järjesti kirjallisuustapahtumia. Hän tutustui muun muassa Max Brodiin, josta tuli hänen elinikäinen paras ystävänsä ja myöhemmin elämäkertansa kirjoittaja sekä jäämistönsä hoitaja. Muita Kafkalle merkittäviä opiskeluaikojen läheisiä ystäviä olivat kirjailijat Felix Weltsch ja Oskar Baum.
Järjestäytyneeseen opiskelijatoimintaan Kafka ei juurikaan osallistunut. Hän kävi säännöllisesti teatterissa ja piti etenkin kiertelevien jiddišinkielisten teatteriseurueiden esityksistä. Musiikista hän ei ollut kiinnostunut.
Sosiaalinen asema ja ideologia
Kafka oli monella tavalla juureton ja ulkopuolinen. Hän eli aikuisikäänsä saakka pääasiassa juutalaisten piirissä, vaikka olikin vieraantunut juutalaisesta perinteestä. Kulttuurisesti hän oli saksalainen, mutta juutalaisena hän ei kuulunut Prahan saksalaisten yhteisöön. Hän tunsi hiljaista myötätuntoa tšekkien kulttuurisia ja poliittisia pyrkimyksiä kohtaan mutta saksalaisena ei korostanut tätä.
Sionismi alkoi saavuttaa Prahan juutalaisten keskuudessa suosiota Kafkan kouluvuosien aikana, ja myös Kafka kiinnostui myöhemmin kiihkeästi ajatuksesta muuttaa joskus Palestiinaan. Nuorena hän osoitti kiinnostusta myös darvinismiin ja sosialismiin.
Valmistuminen tohtoriksi
pienoiskuva|vasen|Kafka vuonna 1906 Kafka hyväksyttiin loppukokeiden jälkeen oikeustieteen tohtoriksi kesäkuussa 1906. Kafka ei ollut suunnitellut asianajajan uraa, vaan lakitutkinto oli vain edellytys keskitason virkoihin. Valmistumisensa jälkeen Kafka oli valtion virkoihin vaaditussa palkattomassa auskultoinnissa vuoden ajan konttoriharjoittelijana kihlakunnanoikeudessa ja rikosoikeudessa.
Työura
Kafka sai ensimmäisen työpaikkansa marraskuussa 1907 italialaisen vakuutusyhtiö Assicurazioni Generalin Prahan-toimipisteestä. Hän sai paikan Madridissa asuvan menestyneen enonsa yhteyksien avulla ja toivoi pääsevänsä myöhemmin töihin ulkomaille. Kafka ei kuitenkaan ollut tyytyväinen huonoon palkkaan ja pitkiin työpäiviin, jotka estivät häntä kirjoittamasta, joten vuoden kuluttua hän irtisanoutui löydettyään pitkän etsimisen jälkeen uuden työpaikan.
pienoiskuva|Työväen tapaturmavakuutuslaitos, jossa Kafka teki työuransa vakuutusvirkailijana.
Kafka aloitti heinäkuussa 1908 työt Prahassa Työväen tapaturmavakuutuslaitoksessa. Työpäivä loppui iltapäivisin jo kello kahdelta, mikä jätti Kafkalle paljon aikaa kirjoittamiseen. Kafka aloitti laitoksen tilasto- ja korvausosastolla mutta sai pian vastuulleen laitoksen tapaturmatorjunnan. Hänen työhönsä kuului paljon työmatkoja, ja hän käsitteli työssä esimerkiksi loukkaantuneiden tai kuolleiden työläisten invaliditeetti- ja kuolinkorvauksia. Kafka sai kirjoittaa myös laitoksen vuosikertomuksia ja lehdistötiedotteita. Hänen artikkelinsa tekivät vaikutuksen hänen esimiehiinsä tekstien poikkeuksellisen selkeyden ansiosta.
Kafka menestyi töissään hyvin, oli ihmisenä hyvin pidetty ja sai vuosien varrella useita ylennyksiä. Laitos ei päästänyt häntä ensimmäiseen maailmansotaan, koska häntä pidettiin olennaisen tärkeänä työntekijänä. Tammikuussa 1920 Kafka nimitettiin oikeusasiain sihteeriksi, mikä teki hänestä osastonsa päällikön ja suoraan pääjohtajan alaisen. Tämä laajensi hänen vastuutaan mutta kevensi työtaakkaa. Vuonna 1922 vähän ennen työkyvyttömyydestä aiheutunutta eroaan Kafka sai viimeisen ylennyksensä vanhemmaksi sihteeriksi.
Vuosien 1911–1917 aikana Kafka auttoi iltapäivisin lankonsa asbestitehtaan valvonnassa isänsä vaatimuksesta.
Kirjallinen ura
Kafka luki paljon jo nuoresta iästä alkaen. Hänen suosikkejaan olivat esimerkiksi Goethe, Thomas Mann, Hamsun, Hesse, Flaubert, Dickens, Dostojevski, Kierkegaard sekä monet 1800-luvun saksalaiset klassikot.
Kafka oli ryhtynyt kouluvuosinaan kirjoittamaan vapaa-ajallaan mutta piti harrastuksensa salassa ystäviltään 19-vuotiaaksi asti. Kafkan vanhin säilynyt kertomus ja ensimmäinen julkaistu työ on vuosina 1903–1904 kirjoitettu ”Erään taistelun kuvaus”, jonka osia julkaistiin Hyperion-nimisessä kirjallisuuslehdessä vuodesta 1908 alkaen.
Vuonna 1912 saksalainen kustantaja Ernst Rowohlt tarjoutui kustantamaan Kafkan kirjoituksia. Rowohltin yhtiöstä vähän myöhemmin irtautuneesta Kurt Wolffista tuli Kafkan ainoa kustantaja tämän elinaikana. Novellikokoelma Betrachtung (1912) sai hyvät arvostelut mutta myi vain 400 kappaletta viiden vuoden aikana.
Ensimmäistä täysimittaista romaaniaan Kafka alkoi kirjoittaa maaliskuussa 1912. Kertomus nimeltä ”Lämmittäjä” ilmestyi vuonna 1913, ja Kafkan kuoleman jälkeen se julkaistiin romaanin Amerikka eli Mies joka katosi alkuosana. Vuosien 1912–1914 aikana Kafka kirjoitti Amerikka-romaaninsa ohella samanaikaisesti myös kertomuksiaan ”Tuomio”, ”Rangaistussiirtolassa”, ”Muodonmuutos” sekä romaaniaan Oikeusjuttu.
Kafkan päivärutiiniin kuuluivat iltapäivänokoset töiden jälkeen, iltapala sekä päiväkirjan kirjoittaminen myöhään yöhön. Työpaikan antamasta taloudellisesta riippumattomuudestaan huolimatta Kafka asui edelleen yhdessä vanhempiensa ja siskojensa sekä kahden palvelijan kanssa, mikä pakotti hänet kirjoittamaan yön hiljaisuudessa. Joitain hänen kertomuksiaan julkaistiin lehdissä, mutta suurin osa hänen päiväkirjaansa näinä vuosina kirjoittamistaan tarinoista julkaistiin vasta hänen kuoltuaan.
Talvella 1917, muutettuaan väliaikaisesti hiljaiseen asuntoon, Kafka kirjoitti useita lyhyitä novelleja, jotka julkaistiin jo hänen elinaikanaan.
Vuonna 1920 Kafka kirjoitti sarjan aforismeja, jotka tunnetaan otsikolla Hän. Kafka alkoi kirjoittaa kolmatta romaaniaan, omaelämäkerrallista ainesta sisältävää Linnaa talvella 1922. Pahenevan tuberkuloosin riuduttama Kafka kirjoitti ja julkaisi kuolemaansa asti. Hänen viimeisten vuosiensa novelleja ovat esimerkiksi ”Pesä” ja ”Nälkätaiteilija”, ja hänen viimeinen kertomuksensa oli ”Josefine, laulajatar, eli hiirien kansa”.
Yksityiselämä
Kafka ei koskaan ollut kovin seurallinen, mutta hänestä pidettiin ja hän sai ystäviä. Kafka tunsi nuorena voimakasta vastenmielisyyttä fyysistä seksiä kohtaan. Hänellä oli kuitenkin seksuaalisia kokemuksia 20-vuotiaasta alkaen työläistyttöjen ja prostituoitujen kanssa.
Vuosien 1912–1917 aikana Kafka kävi aktiivista kirjeenvaihtoa berliiniläisen Felice Bauerin kanssa, mutta kahdesta kihlauksesta huolimatta he eivät koskaan menneet naimisiin. Hänen kaksi muuta vakavaa naissuhdettaan olivat journalisti Milena Jesenskán ja lastentarhanopettaja Dora Diamantin kanssa. Viimeisen vuotensa Kafka asui Berliinissä Diamantin kanssa.
Sairaudet ja kuolema
pienoiskuva|Kafkan ja hänen vanhempiensa hauta Prahassa. Kafka kärsi toisinaan masennuksesta, päänsäryistä, unettomuudesta ja erilaisista fyysisistä vaivoista. Hän oli myös yliherkkä äänille. Päiväkirjojen ja kirjeiden perusteella on epäilty, että hän olisi sairastanut lisäksi anoreksiaa.
Pilvet (Aristofanes)
Pilvet on Aristofaneen kirjoittama antiikin kreikkalainen komedia, joka pilkkaa sofisteja ja Sokratesta sekä muita Ateenan 400-luvun eaa. älymystön suuntauksia. Vaikka näytelmä sijoittui viimeiseksi komediakilpailussa, johon se osallistui, se on Aristofaneen tunnetuimpia teoksia, koska se tarjoaa Sokrateesta hyvin poikkeuksellisen kuvan.
Franz Kafka
Sairaudet ja kuolema
Kafka alkoi kärsiä tuberkuloosin oireista vuonna 1917 ja sai keuhkoverenvuodon, joskin hänellä oli myös taustalla työskentely asbestiteollisuudessa. Seuraavan vuoden syksyllä hän sairasti niin sanotun espanjalaisen influenssan. Keuhkotauti paheni vuosien mittaan, ja Kafka vietti paljon aikaa parantoloissa. Hän kuoli parantolassa Wienin lähellä 3. kesäkuuta 1924, ja hänet haudattiin Prahan uudelle juutalaiselle hautausmaalle.
Pilvet (Aristofanes)
Historia
Aristofaneen Pilvien kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla kaupunki-Dionysia-juhlilla vuonna 423 eaa. Näytelmä tuli juhlien komediakilpailussa kolmanneksi eli viimeiselle sijalle. Ensimmäisen epäonnistumisensa jälkeen Aristofanes kirjoitti näytelmän uudelleen joskus vuosien 420–417 eaa. välisenä aikana ja lisäsi sen keskelle väliajan, jossa näytelmäkirjailija itse astuu näyttämölle ja syyttää yleisöä huonosta huumorintajusta. Näin näytelmää voidaan pitää ensimmäisenä itseensä viittaavan kirjallisuuden ilmentymänä.
Franz Kafka
Jälkimaine
Kuolemansa aikaan Kafka oli tunnettu vain pienessä kirjallisessa piirissä. Hänen maineensa kasvoi vasta kun Max Brod alkoi julkaista hänen teoksiaan postuumisti. Ensin Kafka sai tunnustusta Ranskassa ja englanninkielisessä maailmassa, ja toisen maailmansodan jälkeen myös Saksassa ja Itävallassa. 1960-lukuun mennessä hän oli jo yleismaailmallisesti tunnettu, ja hänen vaikutuksensa ulottui nyt myös hänen synnyinmaansa, kommunistisen Tšekkoslovakian kulttuurilliseen ja poliittiseen elämään.
Pilvet (Aristofanes)
Sisältö
Pilvet edustaa tyyliltään ja rakenteeltaan niin kutsuttua vanhaa attikalaista komediaa. Näytelmän pituus on runosäettä.
Franz Kafka
Jälkimaine
Kafka on kuolemansa jälkeen kiinnostanut kirjallisuudentutkijoita huomattavan paljon. Vuoteen 1998 mennessä hänestä oli julkaistu jo yli 15 000 kirjaa, ja häntä on kutsuttu vaikutusvaltaisimmaksi ja tulkituimmaksi kaikista moderneista kirjailijoista.
Kirjallinen tyyli
Kriitikko Martin Esslinin mukaan Kafkan tuotannosta on tullut nykyihmisen tilanteen ylimmäinen ilmentymä. Kirjailija Alan Bennettin mukaan Kafka on edelleen ajankohtainen osittain siksi, että hänen tuotantonsa ennakoi tulevaisuutta.
Pilvet (Aristofanes)
Juoni
Näytelmä alkaa sillä, että Strepsiades istuu yöllä sängyssä poikansa Feidippideen nukkuessa autuaasti viereisessä sängyssä. Strepsiades valittaa, että on liian huolissaan kotitaloutensa veloista, jotta saisi unta. Hänen vaimonsa, joka on hienoa sukua, on saanut pojan kiinnostumaan kalliista hevosharrastuksesta.
Franz Kafka
Kirjallinen tyyli
Kafkan tuotanto käsittelee pelon, syyllisyyden ja hämmennyksen valtaan joutuneita ihmisiä. Adjektiivilla kafkamainen viitataankin hänen tuotantonsa pohjalta painajaismaisen ja ihmisarvon kadottaneen maailman aiheuttamaan ahdistukseen ja vieraantumiseen. Koska Kafkan hahmot taistelevat usein näkymätöntä, kuten ulkoista auktoriteettia tai sisäistä sekaannusta, vastaan, monet eri ideologioiden ja filosofisten suuntausten edustajat ovat ottaneet hänet omakseen. Esimerkiksi juutalaiset tutkijat ovat nostaneet hänet juutalaisen kulttuurin vainojen tunnukseksi, eksistentialistit näkevät hänessä kamppailun identiteetistä, ja politiikassa hän edustaa osattomien kamppailua totalitaarista hallintoa vastaan. Kirjailija Jorge Luis Borgesin mukaan Kafka on uskonnollinen kirjoittaja, jolla on ”enemmän tekemistä Jobin kirjan kuin ’modernin kirjallisuuden’ kanssa”.
Kafkan tekstit eivät ole suoraviivaista kerrontaa, vaan tärkeimmissä töissään Kafka ottaa jonkin keskeisen idean ja ryhtyy laajentamaan ja syventämään sitä. Hänen romaaninsa loppuvat yleensä hiipuen. Koska Kafka ei viimeistellyt useimpia teoksiaan, hänen tyylinsä on melko fragmentaarista. Vaikka Kafkan tuotanto on täynnä synkkyyttä, pelkoa ja itseinhoa, siinä on nähty myös hilpeyttä, absurdiutta ja huumoria, jollainen on tyypillistä juutalaisille.
Pilvet (Aristofanes)
Juoni
Strepsiades miettii suunnitelmaa päästä veloistaan, ja herättää tämän jälkeen poikansa varovasti ja pyytää tätä tekemään jotakin puolestaan. Feidippes myöntyy aluksi, mutta kieltäytyy kuultuaan, että hänen pitäisi kirjautua oppilaaksi Ajatushautomoon, tyhjäntoimittajien ja hamppareiden kouluna pitämäänsä paikkaan, jonka oppilaiden kanssa kukaan urheilullinen nuori mies ei halua olla missään tekemisissä. Strepsiades selittää, että Ajatushautomon oppilaat oppivat kääntämään huonot argumentit voittaviksi argumenteiksi, ja tämä olisi ainoa keino, jolla he voisivat voittaa velkojansa oikeudessa. Feidippides ei kuitenkaan vakuutu ajatuksesta, ja Strepsiades päättää itse ryhtyä Ajatushautomon opiskelijaksi iästään huolimatta.
Franz Kafka
Tuotanto
pienoiskuva|Franz Kafkan patsas Prahassa
Pilvet (Aristofanes)
Juoni
Ajatushautomolla Strepsiades tapaa oppilaan, joka kertoo koulun johtajan Sokrateen viimeisimmistä löydöksistä: tämä on mitannut kirpun hyppyjen pituuksia, ja kehittänyt näin uuden mittayksikön, kirpun jalan; sekä selvittänyt hyttysen ininän alkuperän, hyttysen takapään, jossa ilma puristuu suolessa ja tulee ulos kuin torvesta. Viimeisimpänä hän on tutkinut Kuun rataa ja kiertokulkua. Strepsiades vaikuttuu ja haluaa heti tavata Sokrateen. Toive täyttyy pian: Sokrates saapuu paikalle korissa, joka roikkuu yläilmoissa; sieltä hänen on helpompi tarkkailla taivaan ilmiöitä. Strepsiades huutaa tätä nimeltä ja kysyy, mitä hän puuhailee; Sokrates vastaa:
Franz Kafka
Kirjallinen jäämistö
Kafka antoi ystävälleen Max Brodille ohjeet, että kaikki hänen kirjoituksensa muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta on poltettava hänen kuolemansa jälkeen. Brod ei kuitenkaan totellut Kafkan ohjeistusta, vaan järjesti sekalaisessa järjestyksessä olleet paperit toimituskelpoisiksi; monet Kafkan kertomuksista ovat Brodin jälkikäteen nimeämiä ja puhtaaksikirjoittamia. Sen sijaan Kafkan seurustelukumppanin Dora Diamantin haltuun jätetty osa kirjoituksista hävisi Gestapon tehtyä ratsian Diamantin asuntoon Berliinissä vuonna 1933.
Israeliin vuonna 1939 muuttaneen Brodin kuoleman jälkeen vuonna 1968 osa hänen hallussaan olleista Kafkan julkaisemattomista kirjoituksista joutui Saksaan. Israelin kansalliskirjasto alkoi vuonna 2008 vaatia varastetuiksi kutsuttuja papereita takaisin Israeliin, minne paperit palautettiin oikeuden päätöksellä lopulta vuonna 2019. Muita osia kokoelmasta on löytynyt Tel Avivista ja Sveitsistä, mistä ne myös palautettiin oikeuden päätöksellä. Vielä julkaisemattomiin kirjoituksiin kuuluu Kafkan kirjeenvaihtoa, muistiinpanoja, päiväkirjamerkintöjä ja mietelmiä.
Darold Williamson
Darold Williamson (s. 19. helmikuuta 1983 San Antonio, Teksas) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.
Pilvet (Aristofanes)
Juoni
Lopulta Sokrates laskeutuu alas, ja niin alkaa Strepsiadeen vastaanottoseremonia kouluun. Paikalle saapuu Pilvettärien, ajattelijoiden ja muiden vetelehtijöiden suojelusjumalattarien, muodostama kuoro. Pilvettäret laulavat juhlallisesti paikoista, jossa ovat nousseet, ja Ateenasta, johon nyt ovat saapuneet. Strepsiades pyytää Pilvettäriä tekemään itsestään Kreikan parhaan puhujan. Nämä lupaavat Strepsiadeelle loistavan tulevaisuuden. Sokrates johdattaa hänet Ajatushautomoon ensimmäiselle oppitunnille.
Christoph Baumgartner
pienoiskuva|Christoph Baumgartner lokakuussa 2019. Christoph Baumgartner (s. 1. elokuuta 1999 Horn) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa TSG 1899 Hoffenheimia.
Darold Williamson
Williamson voitti maansa juniorimestaruuden 400 metrin juoksussa 2002. Samana vuonna hän voitti matkan nuorten maailmanmestaruuden ajalla 45,37. Vuonna 2004 hän sijoittui Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa neljänneksi, joten hän ei selvinnyt Ateenan olympialaisiin henkilökohtaiselle matkalle, mutta valittiin Yhdysvaltain viestijoukkueeseen. Viestijoukkue voitti kisoissa olympiakultaa ajalla 2.55,91 Williamsonin juostessa ankkuriosuuden. Helsingin MM-kisoissa 2005 Williamson sijoittui henkilökohtaisella matkalla seitsemänneksi ajalla 45,12 ja oli mukana maailmanmestaruuden voittaneessa viestijoukkueessa. 11. helmikuuta 2006 Williamson oli mukana joukkueessa, joka juoksi 4 x 400 metrin viestijuoksussa uuden sisäratojen maailmanmestaruuden ajalla 3.01,96.
Carlos Castillo Armas
Eversti Carlos Castillo Armas (4. marraskuuta 1914 – 26. heinäkuuta 1957) oli Guatemalan johdossa 8. heinäkuuta 1954 lähtien salamurhaansa asti 1957. Hän nousi valtaan pian sen jälkeen, kun Jacobo Arbenz Guzmán oli syösty vallasta CIA:n operaatio PBSUCCESSissa.
Christoph Baumgartner
Baumgartner siirtyi kesällä 2017 kotimaansa St. Pölten -joukkueen junioreista saksalaisseura Hoffenheimiin. Hän pelasi Hoffenheimin edustusjoukkueessa kaksi ensimmäistä bundesliigaotteluaan toukokuussa 2019. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut 59 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia.
Carlos Castillo Armas
Castillo Armas syntyi maanomistajasukuun Santa Lucía Cotzumalguapassa Escuintlan departementissa. Isä hylkäsi perheen ja hän jäi äitinsä kasvatettavaksi. Hän valmistui sotilasakatemia Escuela Politécnicasta ja sai myöhemmin koulutusta Kansasissa U.S. Army Command and General Staff Collegessa Fort Leavenworthissa. Hän osallistui vuoden 1944 kaappaukseen, joka syöksi vallasta Jorge Ubicon ja kenraali Juan Federico Ponce Vaidesin 1944. Hänestä tuli sotilasakatemian johtaja. Salamurhatun eversti Jacobo Aranan tukijana hän vastusti maan politiikan ottamaa liberaalia suuntausta presidentti Juan José Arévalon aikana ja yritti syöstä tämän vallasta hänen kautensa loppupuolella. Castillo Armas haavoitti yrityksessä ja pidätettiin, mutta hän pakeni 1951 Hondurasiin, jossa keräsi Arbenz Guzmánin vasemmistolaista politiikkaa vastustavia joukkoja.
Yhdysvallat pelästyi Guzmánin kansallistamispyrkimyksiä ja asetoimituksia Tšekkoslovakiasta. Maansa menettänyt United Fruit Company leimasi Guzmánin kommunistiksi, mikä sai CIA:n värväämään Castillo Armasin (koodinimi Calligeris) ja hänen joukkonsa. Operaatio PBSUCCESSia johdettiin Floridan Opa Lockasta. 1. toukokuuta 1954 alkoi "vapautusarmeijan" propagandaradio La Voz de la Liberacion tai operaatio SHERWOOD Guzmánia vastaan. 18. kesäkuuta Castillo Armas alle 300 miehen joukkoineen ylitti rajan Guatemalaan ja valtasi Esquipulasin ilman vastarintaa tai tappioita. Pommikoneiden saapuminen Guatemalan yläpuolelle pakotti Guzmánin eromaan 27. kesäkuuta Carlos Enrique Díazin hyväksi. Kaksi päivää myöhemmin armeija eversti Elfego Monzónin johdolla syrjäytti Díazin ja perusti sotilasjuntan. 2. heinäkuuta 1954 Castillo Armas kutsuttiin juntan jäseneksi, jolloin hän saapui riemusaatossa pääkaupunkiin ja kuusi päivää myöhemmin hän nousi juntan johtoon Monzónin sijaan. Heinäkuun lopussa maauudistusmääräys n:ro 900 peruttiin ja talonpojat joutuivat jättämään uudet maansa, jotka palautettiin banaaniyhtiölle.
1. syyskuuta muut juntan jäsenet erosivat ja Carlos Castillo Armas julistettiin presidentiksi. Virkaan päästyään hän poisti äänioikeuden yli puolelta kansasta vaatimalla äänioikeuden ehdoksi lukutaitoa. CIA:n pyynnöstä hän perusti Comité Nacional de Defensa contra El Comunismon, joka oli Latinalaisen Amerikan ensimmäinen moderni kuolemanpartio. Hän puhdisti hallituksen ja kielsi puolueet ja talonpoikien järjestöt ja perusti uudelleen Ubicon kauden salaisen poliisin. Vuoden 1954 lopulla Armas sääti ennalta ehkäisevän lain kommunismia vastaan, mikä lisäsi rangaistuksia mm. ammattiyhdistystoiminnasta.
Vuonna 1956 otettiin käyttöön uusi perustuslaki ja Armasista tuli presidentti nelivuotiskaudeksi. Presidentinpalatsin vartija Romeo Vásquez Sánchez ampui kuitenkin hänet 26. heinäkuuta 1957. Epäselväksi jäi kuka palkkasi myöhemmin ammuttuna löydetyn Vásquez Sánchezin surmaamaan Armasin, vai oliko hänellä muita motiiveja. Armasia seurasi Luis Arturo González López.
Pilvet (Aristofanes)
Juoni
Sokrates palaa näyttämölle suuttuneena ja valittaa uuden oppilaansa kyvyttömyyttä. Hän yrittää opettaa Strepsiadesta vielä kerran, ja laittaa tämän makaamaan sänkyyn peiton alle ikään kuin mietiskelemään, siinä tarkoituksessa että ajatukset nousisivat ikään kuin luonnostaan tämän päähän. Strepsiades valittaa ensin luteita ja sitten päätyy tyydyttämään itseään peiton alla, ja lopulta Sokrates kieltäytyy enää olemasta tekemisissä tämän kanssa. Pilvettäret neuvovat Sokratesta ottamaan jonkun nuoremman oppilaan.
Strepsiades saa poikansa Feidippideen uhkailemalla Ajatushautomolle. Siellä he kohtaavat kaksi henkilöitynyttä argumenttia, Oikeamielisen ja Vääristelijän, jotka ovat Sokrateen kumppaneita. Nämä kaksi väittelevät siitä, kumpi osaa tarjota parempaa kasvatusta. Oikeamielinen on oikeuden ja jumalten puolella ja lupaa opettaa Feidippideelle rehellistä ja kurinalaista elämää; Vääristelijä puolestaan kieltää oikeuden ja lupaa tarjota helppoa ja nautinnontäytteistä elämää, joka on tyypillistä ihmisille, jotka osaavat puhua itsensä pois ongelmista. Väittelyn jälkeen pieni katsaus yleisöön riittää osoittamaan, että Vääristelijän oppilaat näyttävätkin nousseen Ateenan johtopaikoille. Oikeamielinen hyväksyy tappionsa. Vääristelijä johdattaa Feidippideen sisään Ajatushautomoon, ja Strepsiades poistuu tyytyväisenä kotiinsa.
Pilvet astuvat näyttämölle toistamiseen puhuakseen suoraan yleisölle. Ne vaativat näytelmälle ensimmäistä palkintoa, ja lupaavat vastineeksi hyviä sateita — muussa tapauksessa ne uhkaavat tuhota sadon, särkeä katot ja pilata hääjuhlat.
Strepsiades palaa Ajatushautomoon noutamaan poikaansa. Feidippides on muuttunut kalpeaksi nössöksi ja älyköksi, jollaiseksi aiemmin pelkäsi tulevansa. Strepsiades vie pojan takaisin kotiin innoissaan siitä, että tämä voisi puhua heidät ulos taloudellisista ongelmista, ja järjestää tälle juhlat. Seuraavaksi paikalle tulee yksi velkojista yhdessä oikeudenkäyntiä varten hankkimansa todistajan kanssa, mutta Strepsiades suhtautuu tähän ylenkatseella. Toinen velkoja saa saman kohtelun, ja Strepsiades palaa juhlimaan poikaansa.
Vähän ajan kuluttua Strepsiades kuitenkin astuu ulos talostaan ja valittaa saaneensa selkäänsä omalta pojaltaan. Feidippides astuu paikalle ja väittelee isänsä kanssa siitä, että jos isällä on oikeus lyödä poikaansa, on pojallakin oikeus lyödä isäänsä. Lopuksi Feidippides uhkaa lyödä äitiäänkin. Strepsiades ryntää suuttuneena Ajatushautomoon syyttäen Sokratesta kaikesta. Hän johtaa orjansa, jotka ovat varustautuneet soihduin ja työkaluin, hyökkäykseen koulua vastaan, ja koulurakennus sytytetään palamaan. Näytelmä päättyy siihen, että Sokrates oppilaineen juoksee ulos palavasta talosta, ja heitä ajetaan takaa. Kuoro hipsii vaivihkaa pois paikalta.
Tulkintoja
Näytelmä on suhteellisen vakava vanhan komedian edustajaksi, ja tämä saattaa olla syy sen epäonnistumiseen näytelmäkilpailuissa. Komedian pääteemana vaikuttaa olevan Ateenan koulutuksen rappio, kun vanhan jumaluskon tilalle on tullut uusia, kilpailevia rationaalisesti ja tieteellisesti perusteltuja ajatuksia. Näytelmä esittää Sokrateen sofistina ja humpuukimaakarina, ja tätä pilkattiin myös monissa muissa ajan komedioissa. Platon esitti Sokrateen puolustuspuheessa näytelmän yhdeksi syyksi, joka lopulta johti Sokrateen saamaan kuolemantuomioon. Sokrates tuomittiin kuitenkin vasta 24 vuotta näytelmän esitystä myöhemmin.
Sterilointi (mikrobiologia)
Sterilointi tuhoaa esineistä tai kasvualustasta kaikki elinkykyiset mikrobit ja niiden itiöt, jotka saattaisivat esimerkiksi aiheuttaa infektioita tai toimia häiritsevinä epäpuhtauksina. Sterilointi voidaan suorittaa fysikaalisesti tai kemiallisesti. Fysikaalinen sterilointi voidaan suorittaa säteilysteriloimalla, höyrysteriloimalla tai kuumailmasteriloimalla. Kemiallisia sterilointimenetelmiä ovat etyleenioksidisterilointi, vetyperoksidiin perustuvat sterilointimenetelmät sekä matalalämpöhöyryllä ja formaldehydillä sterilointi (LTSF-prosessi). Steriloinnilla tarkoitetaan valvottua ja varmennettua prosessia, jossa kasvullisten tai kasvukykyisten mikrobien esiintymistodennäköisyys on alle 1:1 000 000.
Terveydenhuollon toimenpiteissä joissa läpäistään iho tai limakalvot tulee aina käyttää steriilejä välineitä. Steriloinnin onnistumisen edellytyksenä on, että steriloitavassa materiaalissa on mahdollisimman pieni alkukontaminaatio eli bioburden. Korkean mikrobipitoisuuden lisäksi haasteita steriloinnille aiheuttavaa esimerkiksi esineiden pinnalla oleva orgaaninen lika.
Historiaa
Steriloinnin uranuurtaja oli englantilainen kirurgi Joseph Lister, joka ensimmäisenä käytti leikkauksien yhteydessä fenolihappoon kastettuja haavasiteitä sekä sumutinta, joka levitti karbolisumua leikkaussalin ilmaan. Tämä tappoi paljon bakteereita ja pelasti monen potilaan hengen; menetelmää kutsuttiin antiseptiikaksi.
Sittemmin ranskalainen kemisti Louis Pasteur havaitsi bakteerien kehittyvän liassa; hänen kokeidensa ja havaintojensa perusteella kehitettiin aseptinen menetelmä, jossa kaikki haavan kanssa kosketuksiin joutuvat instrumentit ja siteet puhdistettiin perusteellisesti.
Höyrysterilointi
Höyrysterilointi tapahtuu yhden ilmakehän (1 bar) ylipaineen alla höyryllä autoklaavissa. 121 °C lämpötilassa 100 kPa paineessa steriiliys saavutetaan 15 minuutissa. Vastaavasti voidaan käyttää 134 °C lämpötilaa sellaisille tuotteille, jotka kestävät korkeampaa lämpötilaa. Tässä tapauksessa ylipaine on 2 bar ja sterilointiaika 3 minuuttia. Sellaisille tuotteille, joissa voidaan olettaa esiintyvän prioneja on sterilointiaika pidempi.
Kuumailmasterilointi
Kuumasteriloinnissa mikrobit ja niiden itiöt tuhotaan 160-180 °C:lla ilmalla. Kuumaa ilmaa käyttävässä sterilointilaitteessa ilma kiertää lämpötilojen tasaamiseksi ja tarvittavat ajat ovat 160 °C (2 h), 170 °C (1 h) tai 180 °C (30 min). Sterilointiaikoihin lisättävä kuorman lämpenemisen vaatima aika.
Jerusalemin vanhakaupunki
Jerusalemin vanhakaupunki on noin 1 neliökilometrin kokoinen muurilla erotettu kaupunginosa Jerusalemin itäosassa, joka 1860-luvulle asti oli koko Jerusalemin kaupunki. Vanhassakaupungissa on useita uskonnollisesti merkittäviä kohteita. Temppelivuori ja Itkumuuri ovat pyhiä juutalaisille, Pyhän haudan kirkko kristityille, Kalliomoskeija ja Al-Aqsan moskeija muslimeille.
Vanhan kaupungin korttelit
Nykyisin eniten asukkaita on muslimien ja kristittyjen kortteleissa. Vuonna 2007 kokonaisasukasmäärä oli 36 965; uskonnollisten ryhmien mukaan jaoteltuna vuonna 2006 vanhassakaupungissa oli 27 500 muslimia, 5 681 kristittyä, 790 armenialaista ja 3 089 juutalaista.
Israelin itsenäistymisen jälkeen
Vuoden 1948 Israelin itsenäisyyssodan jälkeen Jordania otti vanhankaupungin haltuunsa ja juutalaiset asukkaat häädettiin.
Kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967 käytiin lähitaisteluita Temppelivuoren luona, ja Israel sai haltuunsa vanhankaupungin muun Itä-Jerusalemin ohessa, liitti ne Israelin alueisiin ja yhdisti uudelleen kaupungin läntiseen osaan.
Israel hallitsee nykyisin vanhankaupungin aluetta, jonka se katsoo osaksi pääkaupunkiaan.
Vanha kaupunki liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1981.