cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Strasbourg
Kohti nykyaikaa
Vuonna 1994 käyttöönotettu moderni raitiovaunujärjestelmä toi lisäyksen kaupungin liikennejärjestelmään, ja liittyminen TGV-suurnopeusjunaverkostoon nosti sen alueellista saavutettavuutta. Joulukuussa 2000 poliisi pidätti onnistuneessa operaatiossa jäseniä islamistiterroristiryhmästä, joka oli aikeissa toteuttaa pommi-iskun kaupungin joulumarkkinoille. 2005 perustettiin Ranskan ja Saksan välisen rajayhteistyön merkeissä Strasbourg-Ortenaun yhteishallintoalue, johon sisältyy alueita molemmista valtioista.
Joulukuussa 2018 Cherif Chekatt teki Strasbourgin joulutorille viiden ihmisen hengen vaatineen radikaali-islamistisen terrori-iskun.
Hallinto
Strasbourgin hallinnosta vastaa muiden Ranskan kuntien tavoin vaaleilla valittu kunnanvaltuusto ja pormestari. Kunnanvaltuusto valitaan kansanäänestyksellä kuuden vuoden välein ja se valitsee jäsenistään pormestarin sekä tämän avustajat. Pormestarin kausi kestää kuusi vuotta ja tällä on hallinnollinen päätösvalta kunnan asioissa. Strasbourgin nykyinen pormestari on vuonna 2008 virkaan astunut Roland Ries, joka toimi aiemmin samassa virassa 1997–2000.
pienoiskuva|vasen|Strasbourg toimii useiden [[Euroopan unionin instituutioiden sekä kansainvälisten järjestöjen kokoontumispaikkana. Kuvassa Euroopan parlamentin istunto.]] pienoiskuva|Näkymä Saksan puolella sijaitsevasta [[Schutterwaldista Strasbourgiin.]]
Euroopan unioni ja kansainväliset järjestöt
Strasbourg on samankaltaisessa asemassa kuin New York ja Geneve, sillä se toimii useiden kansainvälisten järjestöjen päämajana, mutta ei ole valtion pääkaupunki. Kaupungissa on Ranskan toiseksi suurin diplomaattisten edustajien keskittymä Pariisin jälkeen.
Strasbourg on useiden Euroopan unionin instituutioiden kokoontumispaikkana. Euroopan parlamentin virallinen päämaja sijaitsee Strasbourgissa, ja siellä kokoontuvat myös Euroopan neuvosto ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuin. Strasbourgia onkin kutsuttu Brysselin ohella Euroopan pääkaupungiksi. Euroopan unionin instituutioiden jakautumista eri kaupunkeihin on myös kritisoitu. Esimerkiksi Euroopan parlamentin kolmen kaupungin järjestelmää kritisoinut kampanja keräsi 2007 yli miljoona ääntä. Erilaisissa keskusteluissa on myös ehdotettu, että luopuessaan Euroopan parlamentista Strasbourg saisi tilalle muita EU:n instituutioita.
Merkittävät kansainväliset tiedejärjestöt, kuten Euroopan tiedesäätiö, International Space University, European Pharmacopoeia ja Human Frontier Science Program, pitävät päämajaa Strasbourgissa. Strasbourgin yliopiston noin 52 000 opiskelijasta yli 20 % saapuu Ranskan ulkopuolelta.
pienoiskuva|[[Passerelle Mimram -silta ylittää Reinjoen ja yhdistää Jardin des deux Rives -puiston ranskalaiset ja saksalaiset osat toisiinsa. ]]
Strasbourg-Ortenaun yhteishallintoalue
Strasbourgia on kutsuttu Ranskan ja Saksan sodanjälkeisen sovittelun symboliksi. Strasbourg kuuluu Ranskan ja Saksan muodostamaan yhteiseen Strasbourg-Ortenaun hallintoalueeseen, johon kuuluu lisäksi alueita Saksan puolella Ortenaukreisin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Hallintoalueen alueella elää noin 900 000 henkeä.
Yhteishallintoalue kuuluu Eurooppalaiseen alueellisen yhteistyön yhtymään (EAYY), ja sen tarkoitus on vähentää Ranskan ja Saksan puolella sijaitsevien alueiden välisiä hallinnollisia esteitä ja samalla helpottaa alueen asukkaiden elämää eri osa-alueilla. Hallintoalueella on vuodesta 2010 lähtien ollut oma budjetti. Sen yhteinen sihteeristö sijaitsee Kehlin kaupungissa.
Ystävyyskaupungit ja kansainvälinen yhteistyö
Strasbourgilla on viisi ystävyyskaupunkia neljässä eri valtiossa Euroopassa ja muualla maailmassa. Boston (Yhdysvallat) ja Leicester (Yhdistynyt kuningaskunta) ovat olleet Strasbourgin ystävyyskaupunkeja vuodesta 1960, Stuttgart (Saksa) vuodesta 1962, Dresden (Saksa) vuodesta 1990 ja Ramat Gan (Israel) vuodesta 1991. Ystävyyskaupunkijärjestelmän johdosta Strasbourg on voinut toteuttaa erikoisosaamistaan esimerkiksi liikenteen, lastenhoidon ja kestävän kehityksen saralla.
Talous ja liikenne
pienoiskuva|vasen|Vanha [[Ancienne Douane (Strasbourg)|Ancienne Douane -tullirakennus.]]
Liikenne
pienoiskuva|[[Gare de Strasbourg -rautatieaseman sisätilat. Vanhan asemarakennuksen ympärillä sijaitseva suuri lasinen julkisivu täyttää aseman modernin käytön asettamat vaatimukset. ]]
Strasbourgin kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin ulkopuolella Entzheimissä, noin 10 kilometriä Strasbourgin keskustasta. Lentoasemalta on alle kymmenen minuutin matka Strasbourgin keskustaan. Aseman läpi kulki vuonna 2014 yli miljoona matkustajaa.
Strasbourg sijaitsee suurnopeusjunalinjojen solmukohdassa ja kaupungista on junayhteys moniin eurooppalaisiin suurkaupunkeihin. Gare de Strasbourg on Ranskan toiseksi suurin juna-asema ja tarjoaa matkustajille maan sisäisten linjojen lisäksi yhteyksiä Ranskan naapurivaltioihin. Se myös kuuluu TGV-suurnopeusverkostoon.
Yksityisautoilu on Strasbourgissa tarkasti säädeltyä. Sen sijaan julkinen liikenne ja vaihtoehtoiset liikkumismuodot kuten yhteiskäyttöautoilu on asetettu etusijalle. Auton vuokraaminen on mahdollista vuorokauden ympäri, mutta pysäköintimahdollisuudet kaupungin keskustassa ovat rajatut. Osa pysäköintialueista on sijoitettu esimerkiksi raitiovaunuasemien läheisyyteen, joista autoilija voi jatkaa keskustaan raitiovaunulla.
pienoiskuva|vasen|Moderni raitiovaunu saapuu [[Homme de Fer -raitiovaunuasemalle.]] Strasbourgin raitioliikenne on Ranskan liikennöidyin ja sitä käyttää päivittäin noin 300 000 matkustajaa. 1994 lähtien liikennöinyt moderni rataverkosto kulkee kaupungin keskustan läpi, jonka teistä osa on muutettu kävelykaduiksi. Strasbourgissa on myös hyvät linja-autoyhteydet. 1995 lähtien liikennöinyt bussimetrojärjestelmä (BRT) tarjoaa vaihtoehtoisen liikkumistavan.
Strasbourgissa on laaja pyörätieinfrastruktuuri ja yli 500 kilometriä pyöräteitä. Vélhop-kaupunkipyöräjärjestelmä mahdollistaa polkupyörän vuokraamisen vuorokauden ympäri. Kaupungin laatima kymmenen kohdan ohjelma kannustaa kaupunkilaisia taittamaan matkansa kävellen ja ohjelmaa on myös tarkoitus soveltaa kaupunkisuunnittelussa.
Matkailu ja nähtävyydet
pienoiskuva|[[Strasbourgin katedraali hallitsee Grande Îlen historiallisen keskustan kaupunkikuvaa.]]
Matkailu
Strasbourgissa tehdään ranskalaiskaupungeista neljänneksi eniten ulkomaisten henkilöiden suorittamia hotellivarauksia Pariisin, Nizzan, ja Avignonin jälkeen. Lonely Planet -matkaopas on sijoittanut Alsacen alueen ensimmäiselle sijalle listauksessa maailman kymmenestä parhaasta alueesta, joissa matkailijan kannattaa vierailla. Strasbourgin ruokakulttuuri on kansainvälisesti tunnettu ja kaupungissa sijaitsee yksi maan suurimmista Michelin-tähdet-luokitettujen ravintoloiden keskittymistä.
pienoiskuva|vasen|Näkymä vanhaankaupunkiin kuvattuna katedraalin tornista. pienoiskuva|vasen|[[Ponts Couverts.]]
Historialliset kaupunginosat
Kaupungin historiallinen keskusta Grande Île on kuulunut Unescon ylläpitämään maailmanperintöluetteloon vuodesta 1988. Illjoen saarella sijaitsevan kaupunginosan arkkitehtuurissa on nähtävissä sekä ranskalaisia että saksalaisia vaikutteita, jotka heijastavat kaupungissa keskiajalta lähtien tapahtuneita historiallisia ja uskonnollisia muutoksia. Pienen kaupunginosan arkkitehtuuria edustavat muun muassa Strasbourgin katedraali, Musée de l'Œuvre Notre-Dame -museorakennus, Palais Rohan, sekä vanhat kirkkorakennukset kuten Église Saint-Thomas ja Église protestante Saint-Pierre-le-Jeune. Renessanssityyliä ilmentävät muun muassa Chambre de Commerce et d'Industrie -rakennus sekä Musée historique de Strasbourg -museorakennus. Ainoa merkittävä muutos alkuperäiseen asemakaavaan tapahtui 1900-luvulla, kun Grande-Percée rakennettiin liittämään uusi rautatieasema Neudorfin kaupunginosaan. Place Kléber -aukion pohjoispuolella sijaitsee 1700-luvulla rakennettu Aubette-rakennus.
pienoiskuva|Puukehyksisiä taloja [[Petite France -kaupunginosassa.]] Strasbourgin historialliseen keskustaan kuuluva Petite France on hyvin säilynyt kaupunginosa, joka on nykyään suosittu nähtävyys matkailijoiden keskuudessa. Keskiajalla kaupungin laajentuessa etelään uusi kaupunginosa muodostui Illjoen neljän rinnakkaisen haaran ympärille. Petite Francen arkkitehtuuri, jolle on ominaista muun muassa puukehyksiset talot ja mutkittelevat kadut, eroaa katedraalin ympäristön porvarillisemmasta arkkitehtuurista. Keskiajalla rakennetut kanaalit toivat kaupunginosaan käsityöläisiä sekä pienteollisuutta. Ponts Couverts, joka koostuu neljästä suuresta tornista ja niiden välissä kulkevista Illjoen ylittävistä silloista, rakennettiin valvomaan kaupungin sisäänpääsyä. Barrage Vauban -patorakennelma rakennettiin 1600-luvulla tarjoamaan lisäsuojaa joelta kohdistuvien hyökkäyksien varalta.
pienoiskuva|[[Palais du Rhin -palatsirakennus Place de la République -aukion laidalla Neustadtin kaupunginosassa.]] Neustadt on 1800-luvulla vanhan kaupunginosan pohjoisreunalle rakennettu kaupunginosa. Se ilmentää myöhäistä 1800-luvun kaupunkisuunnittelua Euroopassa sekä erilaisten eurooppalaisten arkkitehtuuristen suuntauksien sekoitusta. Strasbourgin jäätyä Saksan haltuun kaupunkiin rakennettiin uusia hallintorakennuksia heijastamaan kaupungin asemaa alueen pääkaupunkina. Arkkitehtuuria ilmentävät muun muassa Palais universitaire, Église Saint-Paul -kirkko, Place de la République -aukio (ent. Kaiserplatz), sekä aukion laidalla sijaitsevat Palais du Rhin -palatsirakennus ja Bibliothèque nationale et universitaire -kirjastorakennus. Kaupungin väkiluvun kasvaessa uuteen kaupunginosaan rakennettiin myös runsaasti asuinrakennuksia, joiden arkkitehtuurissa otettiin vaikutteita muista eurooppalaisista pääkaupungeista. Tärkeimmillä kaduilla asuinrakennuksia sijoitettiin myös julkisten rakennusten viereen.
Museot ja näyttelyt
Strasbourgin modernin ja nykytaiteen museon näyttelyt painottavat länsieurooppalaista taidetta. Strasbourgin katedraalin vieressä sijaitsevan Musée de l’Œuvre Notre-Dame näyttelyt liittyvät Ylä-Reinin alueen taiteeseen. Katedraalin läheisyydessä sijaitsevan Cabinet des estampes et des dessins -museon näyttelyihin sisältyy yli 200 000 näyte-esinettä liittyen eri taiteenaloihin 1400-luvulta 1800-luvulle.
pienoiskuva|Vanhassakaupungissa sijaitsevan [[Palais Rohanin tiloissa toimii useita museoita.]] Rohanin palatsissa sijaitsee kolme museota. Musée des Arts décoratifs -taidemuseon toinen puoli koostuu Rohanin kardinaalien ylellisistä asuintiloista ja toisen puolen näyttelyissä on esillä paikallisia taide-esineitä. Musée des Beaux-Arts de Strasbourgin näyttelyissä on esillä eurooppalaistaiteilijoiden taidemaalauksia ennen 1870-lukua. Lisäksi rakennuksessa sijaitsee arkeologia-aiheinen Musée archéologique.
Neustadtin kaupunginosassa sijaitseva Musée Tomi Ungerer esittelee näyttelyissään paikallisen taiteilijan Tomi Ungererin töiden ja kokoelmien lisäksi myös muiden taiteilijoiden töitä. Strasbourgin yliopiston kampuksella sijaitsee kaupungin eläintieteellinen museo Musée zoologique de la ville de Strasbourg.
pienoiskuva|vasen|[[Parc de l'Orangerie -puistossa sijaitseva Pavillon Joséphin.]]
Puistot ja puutarhat
Parc de l'Orangerie on suosittu kävelypuisto. Puisto rakennettiin aluksi ranskalaistyyliseksi, mutta se sai myöhemmin englantilaisia vaikutteita. Puiston keskellä sijaitsee 1800-luvun alussa rakennettu Pavillon Joséphin -rakennus, jossa järjestetään näyttelyitä ja tapahtumia. Lisäksi puistossa sijaitsee myös eläintarha.
Reinjoen molemmin puolin sijaitseva vuonna 2004 valmistunut Jardin des deux Rives -puisto symboloi Ranskan ja Saksan välistä yhteistyötä. Kävely- ja pyöräilysilta Passerelle Mimram ylittää Reinjoen ja yhdistää sen molemmin puolin jokea sijaitsevan puiston ranskalaiset ja saksalaiset osat toisiinsa.
Robertsaun alueella sijaitseva Parc de Pourtalès ja sen englantilaistyylinen puisto ympäröivät Château de Pourtalès -kartanorakennusta, jonka historia ulottuu 1700-luvulle. Parc de la Citadelle sijaitsee 1600-luvulla rakennetun linnoituksen raunioiden ympärillä.
EU-rakennukset
Vuonna 1977 valmistunut Euroopan palatsi toimii Euroopan neuvoston kokouspaikkana. Rakennuksen valmistuminen merkitsi eurooppalaiskaupunginosan syntyä kaupungin koillisosassa Illjoen rannalla. Rakennuksen on suunnitellut ranskalainen arkkitehti Henry Bernard. Vuoteen 1999 saakka rakennusta käytti myös Euroopan parlamentti. Rakennus sijaitsee Parc de l'Orangerie -puiston vieressä.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päämaja sijaitsee historiallisen keskustan ulkopuolella. Richard Rodgersin suunnittelema rakennus otettiin käyttöön 1995. Arkkitehtuurisen suunnittelun päämääränä oli luoda rakennuksesta hillityn symbolinen maamerkki ja sen ulkomuodosta ihmisystävällinen. Rakennuksen päädyssä sijaitsevat kaksi pyöreää osaa toimivat tuomioistuimen eri elinten istuntosaleina. Rakennuksen pyrstö koostuu kahdesta osasta.
pienoiskuva|[[Palais de l'Europe, jossa Euroopan neuvosto kokoontuu Strasbourgissa.]] Vuonna 1998 valmistuneessa Euroopan parlamentin Louise Weiss -rakennuksessa sijaitseva 750-paikkainen istuntosali on Euroopan suurin. Rakennuksen 60 metriä korkean tornin viimeistelemätön katto symboloi jatkuvaa eurooppalaista rakennusprosessia. Ranskan presidentti Jacques Chricac vihki vastapäätä Euroopan ihmisoikeustuomioistuinta sijaitsevan rakennuksen käyttöön 1999.
Muut nähtävyydet
2012 vihitty Grande mosquée de Strasbourg -moskeija on matkailijoiden keskuudessa suosittu nähtävyys. Poliittista keskustelua herättäneen rakennuksen on suunnitellut italialainen arkkitehti Paolo Portoghesi. Moskeijasta puuttuu muun muassa moskeijoille tyypillinen minareetti-torni.
Kulttuuri
pienoiskuva|[[Bibliothèque nationale et universitaire -kirjastorakennus.]]
Kulttuuri-instituutiot
Vuonna 1997 kansallisoopperan aseman saanut Opéra national du Rhin järjestää muun muassa konsertteja, baletteja ja lausuntaesityksiä. Se toimii Strasbourgin lisäksi Colmarissa ja Mulhousessa. Vuonna 1855 perustettu Strasbourgin filharmoninen orkesteri esiintyy Strasbourgin lisäksi myös muualla Alsacessa. Strasbourgin kansallisteatteri on ainoa Ranskan kansallisteatteri Pariisin ulkopuolella. Bibliothèque nationale et universitaire on Ranskan toiseksi suurin julkinen kirjasto ja sen valikoimiin kuuluu monipuolinen valikoima yhteiskunta- ja ihmistieteisiin liittyviä teoksia. Kirjaston kokoelmiin kuuluu myös runsas määrä inkunaabeleja Strasbourgin ollessa yksi varhaisimmista kirjapainotaidon keskuksista.
pienoiskuva|vasen|[[Strasbourgin yliopisto on Ranskan suurin. ]]
Koulutus ja tiede
Strasbourgin ja sen taajamien korkeakoululaitoksiin kirjautuu vuosittain yli 50 000 opiskelijaa. Kaupungin kolmen yliopiston yhdistyttyä 2009 Strasbourgin yliopisto on opiskelijoissa ja luennoitsijoissa mitattuna nykyään Ranskan suurin yliopisto. Suur-Strasbourgin alueen korkeakoulujärjestelmän ja tutkimuksen tukemiseen on varattu satoja miljoonia euroja Ranskan valtion ja EU:n myöntämiä varoja.
Muita Strasbourgissa sijaitsevia korkeakoululaitoksia ovat muun muassa Pariisista 1991 muuttanut Kansallinen hallintokoulu, EM Strasbourg Business School, Institut national des études territoriales, sekä International Space University. IRCAD on Strasbourgissa sijaitseva kansainvälisesti tunnettu lääketieteellinen tutkimuskeskus, joka kouluttaa vuosittain tuhansia kirurgeja. Strasbourgin läheisyydessä sijaitsee myös useita innovaatioklustereita, kuten biotieteiden ja terveyden alalla toimiva Alsace Biovalley.
pienoiskuva|vasen|[[Place Kléber -aukio joulukoristeltuna. Christkindelsmärik-joulumarkkinat ovat Ranskan vanhimmat. ]]
Kulttuuritapahtumat
Strasbourgin musiikkikulttuuria täydentävät erilaiset läpi vuoden järjestettävät paikalliset sekä kansainväliset musiikkifestivaalit. St’art on vuosittain järjestettävä nykytaiteen näyttely, jonka kävijämäärä on noin 25 000 henkeä. Kirjallisuutta edustavat kirjallisuustapahtumat, kuten Bibliothèques idéales ja eurooppalaisen käännöskirjallisuuden tapahtuma Traduire l’Europe.
Vuodesta 2008 lähtien järjestettyyn vuosittaiseen fantasiaelokuvien festivaaliin sisältyy muun muassa fantasiaelokuvien ensi-iltoja sekä vierailevia julkisuuden henkilöitä. Elokuvafestivaalin oheistapahtumana järjestettävään Zombie Walk -kävelyyn osallistui 2011 yhteensä noin 3 000 henkeä. Strasbourgissa vuodesta 1570 lähtien vuosittain järjestetyt Christkindelsmärik-joulumarkkinat ovat Ranskan vanhimmat.
Urheilu
Jalkapalloseura RC Strasbourg on voittanut Ranskan-mestaruuden kerran historiansa aikana. Koripalloseura Strasbourg IG on niin ikään voittanut kerran maansa mestaruuden.
Audi Q3
Audi Q3 on Audin vuodesta 2011 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli. Se sijoittuu nykyisessä mallistossa pienemmän Q2:n ja suuremman Q5:n väliin.
Audi Q3 Typ 8U (2011–2018)
Ensimmäisen sukupolven Q3 perustuu samalle Volkswagen Groupin A5-pohjalevylle kuin esimerkiksi Audi A3, Volkswagen Golf V ja Tiguan. Euroopassa myytävät autot valmistettiin SEATin tehtaalla Espanjassa.
Audi Q3 Typ F3 (2018–)
Vuoden 2018 Euro NCAP -kolaritestistä Q3 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Audi Q3 Sportback Bensiinimoottorit ovat turboahdetut 1,5- (148 hv) ja 2,0-litraiset (187/227 hv). Dieselmoottorina on 2,0 TDI (148/187 hv). Pienimmän bensiinimoottorin ja pienitehoisemman dieselmoottorin yhteydessä vetotapana on etuveto, muut ovat nelivetoisia.
Kesällä 2019 esiteltiin Q3 Sportback, jossa on viistompi coupéa muistuttava peräosa.
Emmaste
Emmaste oli Virossa, Hiidenmaan saaren eteläosassa sijainnut kunta. Sen asukasluku oli 1 125 (1.1.2013), pinta-ala 197,49 neliökilometriä ja asukastiheys 5,7 asukasta neliökilometrillä. Kunnan keskus oli Emmasten kylä.
Kylät
Emmaste, Haldi, Haldreka, Harju, Hindu, Härma, Jausa, Kabuna, Kaderna, Kitsa, Kurisu, Kuusiku, Kõmmusselja, Külaküla, Külama, Laartsa, Lassi, Leisu, Lepiku, Metsalauka, Metsapere, Muda, Mänspe, Nurste, Ole, Prassi, Prähnu, Pärna, Rannaküla, Reheselja, Riidaküla, Selja, Sepaste, Sinima, Sõru, Tilga, Tohvri, Tärkma, Ulja, Valgu, Vanamõisa, Viiri, Õngu.
Väestö
Vuonna 2011 Emmasten kunnassa oli 1 102 asukasta, joista 1 089 (98,8 %) oli virolaisia, 3 (0,3 %) venäläisiä ja 9 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Lauantaiyö
Lauantaiyö on suomalaislaulaja Kirkan vuonna 1976 julkaistu studioalbumi. Sillä on muun muassa kappale ”Mirella”, jolla Kirka sijoittui kahdeksanneksi vuoden 1975 Syksyn sävel -kilpailussa. Taustayhtyeenä albumilla toimii The Islanders.
Albumi ei menestynyt toivotusti, ja heikon menekin vuoksi Kirkan ja levy-yhtiö EMIn yhteistyö päättyi.
Albumista julkaistiin CD-versio vuonna 1998.
Blues Lovers
Historia
Pirkanmaan bluesyhdistys – Blues Lovers ry perustettiin ensimmäisen kerran Tampereen Tullikamarin Klubilla 17. joulukuuta 1989. Yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Waldemar Wallenius, joka myös ideoi yhdistyksen nimen. Järjestettyjen tapahtumien nimeksi tuli Klubi Blues. Vuodesta 1990 lähtien järjestettiin myös vuosittaisia Talviblues-nimisiä tapahtumia. Näitä järjestämässä oli mukana liikemies ja bluesharrastaja Chip Covington. Muita tapahtumia olivat kesäisin järjestetyt ruokateemalla höystetyt Louisiana Cajun Partyt sekä perjantaisin Laukontorin Pub Armadassa järjestetyt jamit.
Lauantaiyö
Kappaleet
A-puoli
Blues Lovers
Historia
Vuoden 1992 Klubi Bluesin jälkeen Chip Covington vetäytyi yhteistoiminnasta päättäen myös Talviblues-kiertueet. Myös Klubi-iltojen suosio alkoi laskea. Blues Lovers sulautettiin 1990-luvun puolivälissä useamman musiikkiyhdistyksen yhteisyhdistykseen Trefeen ja lakkasi olemasta.
2000-luvulla kiinnostus pirkanmaalaisiin blues-tapahtumiin kääntyi kasvuun. Kehitystä tukemaan päätettiin käynnistää Pirkanmaan Blues Lovers ry:n toiminta uudestaan. Yhdistys rekisteröitiin uudelleen 11. kesäkuuta 2008.
Toiminta
BluesLovers järjestää elo-toukokuun välillä noin kuukausittain vaihtuvilla esiintyjillä Down Home Kivi -tapahtumia Kulttuuriravintola Kivessä. Yhdistys pyrkii järjestämään vuosittain myös musiikkifestivaaleja. Alkuvuodesta joko Klubi- tai Talviblues-tapahtuman ja kesäisin Louisiana Cajun Partyn. Muu toiminta kattaa erilaiset opetustyöpajat (workshopit), ja toiminnan esittelyt.
Jemma-palkinto
thumb|Suomalaisen blues-musiikin tunnustuspalkinto, käsin tehty Jemma-puukko. Blues Lovers on jakanut vuodesta 2008 lähtien Jemma-palkintoa (käsin tehty taidepuukko) blues- ja roots-musiikkia edistäneille henkilöille. Palkinto on Suomen ensimmäinen kansallinen valtakunnallisesti jaettava blues- ja roots-musiikin erikoispalkinto.
Lauantaiyö
Muusikot
The Islanders
Muut
Paul Robinson
Paul William Robinson (s. 15. lokakuuta 1979) on englantilainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi Englannin maajoukkueessa sekä seuratasolla Leeds Unitedissa, Tottenham Hotspurissa, Blackburn Roversissa ja Burnleyssä.
Robinson aloitti uransa Leeds Unitedissa. Hän pelasi aluksi seuran junioriakatemian riveissä ja johdatti seuran muun muassa FA Youth Cupin voittoon vuonna 1997. Robinson teki debyyttinsä aikuisten joukkueen avauskokoonpanossa syksyllä 1998 ottelussa Chelseaa vastaan ja piti ottelussa maalinsa puhtaana. Hän sai tilaisuuden pelata enemmän seuran avauksessa kaudella 2000–2001 tuolloisen ykköstorjujan Nigel Martynin ollessa loukkaantuneena. Robinson pelasi kauden aikana 16 ottelua Valioliigassa ja kuusi Mestarien liigassa.
Robinson vakiinnutti paikkansa Leedsin ykkösmaalivahtina kaudella 2002–2003 ja piti asemaa hallussaan kahden kauden ajan. Kaudella 2003–2004 Leedsin talousvaikeudet olivat kasvaneet entisestään ja myös seuran pelillinen menestys oli heikompaa kuin vuosiin; tuloksena oli lopulta seuran putoaminen Valioliigasta. Robinson siirtyi toukokuussa 2004 Tottenham Hotspuriin 1,5 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän toimi Tottenhamissa ykkösmaalivahtina. 26. heinäkuuta 2008 Robinson siirtyi Blackburn Roversiin 3,5 miljoonalla punnalla kun Tottenham Hotspur oli aikaisemmin hankkinut Heurelho Gomesin ykkösmaalivahdikseen kaudelle 2008–2009.
Vuonna 2007 Robinson teki ensimmäisen maalinsa Englannin valioliigan ottelussa Watfordia vastaan. Vapaapotku maalialueen reunalta yllätti Watfordin maalia vartioineen Ben Fosterin.
Muuta
Robinson on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Cochrane
Cochrane on muun muassa:
Sotaoikeus
Sotaoikeus on tuomioistuin, jonka tehtävänä on tutkia sotilaiden ja joissain tapauksissa myös siviilien rikoksia. Lähes kaikkien maiden asevoimat käyttävät jonkin tyyppistä sotaoikeutta tutkimaan sotilaidensa tekemiä rikoksia.
Sotaoikeus Suomessa
Sotaoikeuksien ja kenttäoikeuksien päätöksistä sai pääsäännön mukaan valittaa sotaylioikeuteen (myöhemmässä vaiheessa hovioikeuteen). Pikaoikeuden tuomiosta ei voinut valittaa. Sotaylioikeuteen kuului kolme lainoppinutta sotaylituomaria, joista yksi toimi puheenjohtajana sekä kaksi vähintään esiupseerin arvoista sotilasjäsentä, joista toinen oli maa- ja toinen merivoimista.
Vuoden 1984 alussa tuli voimaan rikoslakiin lisätty, sotilasrikoksia koskeva uusi 45 luku, joka kumosi vuodesta 1919 voimassa olleen sotaväen rikoslain. Lainkohdan mukaan sotilasrikokset oli käsiteltävä yleisissä tuomioistuimissa. Erityinen sotaoikeus voitiin asettaa vain sotatilan ollessa voimassa ja vain siihen valtakunnan osaan, joka oli julistettu sotatilaan.
Nykyaikana sotaoikeuden kokoonpano on lainoppinut puheenjohtaja ja kaksi sotilasjäsentä. Sotaoikeus asetetaan sota-aikana ainoastaan sotatoimialueelle ja se käsittelee sotilaiden tekemiä rikoksia. Erityistapauksissa se voi käsitellä myös siviilien rikoksia. Oikeuden päätöksistä saa valittaa hovioikeuteen.
Harjun koulu
Harjun koulu -nimisiä kouluja ovat:
Bjugn
Bjugn on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Bjugnin kunnassa oli 4 665 asukasta.
Alaperä
Alaperä on linnun höyhenpeitteen osa, joka sijaitsee vatsan takaosassa pyrstön tyvellä. Yhteissuoli eli kloaakki on alaperän höyhenten suojassa. Joillakin lintulajeilla alaperän väritys poikkeaa räikeästi vatsan värityksestä, millä on oma merkityksensä yksilöiden välisessä viestinnässä. thumb|250px|[[Naukumatkijan (Dumetella carolinensis) alaperä on oranssinpunainen]] thumb|left|250px|Alaperän sijainti merkitty numerolla 12
Marissa Mehr
Marissa Mehr (s. 1987 ) on helsinkiläinen kirjailija ja kriitikko.
Mehr on ollut päätoimittaja Lumoojassa (2011–2012), Särön numerossa 26–27 sekä Kritiikin Uutisissa (2014–2018).
Hän sijoittui J.H. Erkon kirjoituskilpailussa toiseksi vuonna 2012. Esikoisromaaninsa Veristen varjojen ooppera (WSOY) Mehr julkaisi syksyllä 2013.
Mehr on opiskellut kirjallisuustiedettä, luovaa kirjoittamista Turun yliopistossa ja Kriittisessä korkeakoulussa, sekä Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimusta Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa. Nykyisin Mehr tekee väitöskirjaa.
Supputraakkipuu
Supputraakkipuu (Dracaena deremensis 'Compacta') on traakkipuihin kuuluva lajike. Viljelykasvien nimistön mukaan supputraakkipuu on afrikantraakkipuun (Dracaena deremensis) lajike. Lajinimeä Dracaena deremensis on pidetty myös tuoksutraakkipuun (Dracaena fragrans) synonyyminä.
Supputraakkipuuta käytetään huonekasvina. Se on monivuotinen kasvi, jolle on ominaista pystyynkasvavat, tumman vihreät lehdet. Kasvaa varjoisessa tai puolivarjoisessa paikassa.
Santa Who?
Santa Who? on vuonna 2000 kuvattu komediallinen jouluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Leslie Nielsen, Steven Eckholdt, Robyn Lively, Max Morrow, Tommy Davidson, Darren Frost ja Karen LeBlanc. Elokuvassa joulupukki putoaa reestään huonon sään seurauksena New Yorkiin ja menettää muistinsa. Elokuvan on ohjannut William Dear.
Asphalt Massaka
Asphalt Massaka on Farid Bangin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 4. heinäkuuta 2008.
Valerianus II
pienoiskuva|Valerianus II:n [[antoninianus]]
Publius Licinius Cornelius Egnatius Valerianus, usein Valerianus II tai Valerianus Iunior (k. alkuvuonna 258) oli Rooman keisari Gallienuksen ja hänen vaimonsa Cornelia Saloninan vanhin poika. Hänen isänsä nimitti Valerianus II:n seuraajakseen (caesar) Viminaciumissa vuonna 256 tai 257. Tämän jälkeen Gallienus, hänen isänsä ja kanssahallitsijansa Valerianus, ja Valerianus II taistelivat yhdessä frankkeja vastaan Galliassa ja Germaniassa. Afrodisiaksesta löydetyssä piirtokirjoituksessa kerrotaan, että kaikki kolme olivat vuonna 257 Colonia Agrippinassa. Vuoteen 258 mennessä frankit oli kukistettu ja Valerianus palasi takaisin itään, jättäen Valerianus II:n Illyriaan. Samoihin aikoihin provinssin joukkojen komentaja, Ingenuus julistautui kuitenkin keisariksi ja kapinoi Gallienusta ja Valerianusta vastaan. Ilmeisesti Valerianus II kuoli kapinan aikana. Toinen vaihtoehto on ennen kapinaa. Gallienus antoi julistaa Valerianuksen jumalaksi (Divus Valerianus Caesar), mutta myöhemmin hänen perintönsä kuitenkin kirottiin (Damnatio memoriae).
Helena Häkkinen
Helena Häkkinen (1955–2011) toimi viestintäalalla markkinoinnissa, yrittäjänä ja tietokirjailijana.
Häkkinen oli perustamassa Väestöliiton Poikien puhelinta ja toimi laajasti muutenkin hyväntekeväisyysalalla.
Amblin’
Amblin’ on vuonna 1968 valmistunut 26 minuutin pituinen lyhytelokuva. Elokuva on Steven Spielbergin ensimmäinen elokuva, ja se on kuvattu 35 mm kinofilmille.
Korallimeri
Korallimeri on 4 791 000 neliökilometrin merialue Australian koillispuolella. Se rajoittuu idässä Vanuatuun ja Uuteen-Kaledoniaan sekä pohjoisessa Papua-Uuteen-Guineaan ja Salomonsaariin. Korallimeri yhdistyy Tasmaninmereen ja Salomonmereen, ja Torresinsalmi yhdistää sen Arafuranmereen.
Meri on saanut nimensä lukuisista korallimuodostelmistaan, joista suurin on noin 2 000 kilometriä pitkä Iso valliriutta. Siinä sijaitsee myös Korallimeren saaret. Se kuuluu subtrooppiseen vyöhykkeeseen jonka vuoksi alueella esiintyy tammi–huhtikuussa taifuuneja.
Alueella käytiin toukokuussa 1942 toisen maailmansodan Tyynenmeren sotaan kuulunut Korallimeren taistelu. Japanilaiset kärsivät suuria tappioita taistelussa ja peruuttivat niiden vuoksi suunnittelemansa maihinnousun Australiaan sen vuoksi.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|vasen|Korallimeren taistelu.
Hans Ramsay
Hans (Joan) Ramsay (k. n. 1649) oli skotlantilaisen Ramsay-suvun suomalaisen ja ruotsalaisen sukuhaaran kantaisä. Hän saapui isänsä kanssa vuonna 1573 Ruotsiin, josta siirtyi Liivinmaalle ja edelleen Suomeen. Hän muutti Ihamäkeen Somerolle 1613, kun sai verovapauden Ihamäen tilalle, jolle rakennutti kartanonsa. Ruotsin armeijassa Ramsay oli vuonna 1631 eversti, ja myöhemmin hänestä tuli kenraalimajuri. Hän taisteli Baltian maissa ja sai palkkioksi tiloja Someron ja Elimäen pitäjistä.
Ramsay naturalisoitiin vuonna 1633, ja hänen sukunsa introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 215 vuonna 1634.
Hans Ramsayn vanhemmat olivat Skotlannista tulleet kapteeni Alexander Ramsay ja everstintytär Matilda Annand. Alexanderilla oli myös toinen poika John (1590-1635) toisen puolisonsa Margaret Crammondin kanssa. Hans Ramsay toimitti kuningas Kustaa II Aadolfille sukuselvityksen vuodelta 1623, jossa hänen isänsä ja äitinsä esivanhemmat mainitaan kolmessa sukupolvessa. Hän oli naimisissa kaksi kertaa: ensin Elin Andersintyttären kanssa, sitten Elin Stålhansken kanssa. Väitetään, että hän kuoli 99-vuotiaana 1649.
Teemu Huhtakangas
Kasvattajaseurassaan Kajaanin Pallokerhossa pesis-oppinsa saanut mies on edustanut urallaan 11 eri seuraa (Kajaanin Pallokerho, Kempeleen Kiri, Oulun Lippo, Oulujoen Kiekko, Muhoksen Pallo-Salamat, Sotkamon Jymy, Ylivieskan Kuula, Jyväskylän Lohi, Puijon Pesis, Siilinjärven Pesis ja Laukaan Urheilijat). Superpesis-debyyttinsä Huhtakangas teki kaudella 2019 Siilinjärven Pesiksen paidassa.
Huhtakangas on saavuttanut urallaan B-poikien SM-hopeaa Oulun Lipossa 2010 ja A-poikien SM-kultaa Sotkamon Jymyssä 2012.
Nykyään hän toimii Jämijärven kunnan hyvinvointipäällikkönä ja Mentaalipalloa valmentajana.
Lähteet
https://yle.fi/urheilu/3-11630140
https://www.applykamk.com/post/alumnitarina-teemu-huhtakangas
Sechs kleine Klavierstücke
Sechs kleine Klavierstücke eli Kuusi pientä pianokappaletta (op. 19) on Arnold Schönbergin vuonna 1911 säveltämä teos. Se koostuu kuudesta kappaleesta soolopianolle. Teoksen esitti ensi kertaa Louis Closson Berliinissä 4. helmikuuta 1912. Muiden muassa Glenn Gould ja Maurizio Pollini ovat tehneet siitä levytyksiä.
Preacher
Preacher on Garth Ennisin kirjoittama ja Steve Dillonin piirtämä sarjakuva, jota DC Comics on julkaissut Vertigo-luokassaan albumisarjana. Kansitaiteesta Preacherissa vastaa Glenn Fabry.
Sarjakuvan raadollisen väkivaltainen ja poliittisesti varsin epäkorrekti tyyli kantaa eteenpäin mytologialla maustettua juonta. Jesse Custer, entinen saarnaaja jonka luonne ei tunnu sopivan yhteen papin lipereiden kanssa, lähtee etsimään Taivaan jättänyttä Jumalaa kertoakseen tälle painavan mielipiteensä asioiden tilasta. Tarina etenee pyräyksittäin muisteloiden välissä; päähenkilöiden taustoista paljastuu kerroksittain yllättäviä asioita. Hahmot heittelevät elämän suurten mysteerienkin edessä kuivan lakonisia kommentteja, joiden huumori keventää käsiteltäviä, paikoin raskaita aiheita.
Sarjasta julkaistiin 75 numeroa, joihin kuuluivat 66 kuukausittaista numeroa, viisi erikoisnumeroa ja nelinumeroinen Saint of Killers -sarja. Ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1995 ja viimeinen heinäkuussa 2000. Koko sarja on julkaistu yhdeksänä pehmeäkantisena kirjana. Sarjan keskeisimmät hahmot olivat Jesse Custer, Tulip O’Hare, Proinsias Cassidy, Herr Starr, God, Saint of Killers ja Arseface.
Suomeksi sarjasta ilmestyi vuonna 2002 kaksi albumia, jotka sisältävät seitsemän ensimmäistä numeroa. Keväällä 2016 RW Kustannus julkaisi kokoelman, joka koostuu ensimmäisistä 26 numerosta.
Pak Chol-Min
Pak Chol-Min (s. 21. syyskuuta 1982) on pohjoiskorealainen judoka. Hän sai vuoden 2008 kesäolympialaisissa pronssia miesten judossa (66 kg). Hän oli samassa painoluokassa viides Aasian-mestaruuskilpailuissa 2009. Hän on sijoittunut kerran kolmanneksi sekä maailmancup- että Grand Prix -kilpailussa. Hän on 169-senttinen.
Lämpövoimalaitos
Lämpövoimalaitos on voimalaitos, joka tuottaa ensin lämpöä, ja muuttaa sen edelleen sähköksi generaattorissa. Tyypillisimmin poltetaan jotain polttoainetta, vapautuneella lämmöllä höyrystetään vettä, höyry pyörittää höyryturbiinia ja tämä edelleen pyörittää generaattoria. Höyryturbiini ei pysty hyödyntämään kaikkea höyryssä olevaa energiaa. Höyryssä olevaa lämpöenergiaa voidaan joko ottaa hyötykäyttöön, jolloin kyseessä on vastapaine- eli lämmön ja sähkön yhteistuotantolaitos, tai lauhduttaa vesistöön tai ilmaan, jolloin kyseessä on lauhdevoimalaitos. Koska lauhdevoimalaitoksessa höyryturbiinin jälkeinen paine ja lämpötila voidaan laskea matalammaksi kuin vastapaineella, saadaan höyryturbiinista enemmän tehoa ja siten generaattorista enemmän sähköä, mutta loppu energia menee hukkaan. Vastapainevoimalaitoksessa höyry poistuu turbiinista kuumempana ja korkeammassa paineessa, joten sähköä saadaan vähemmän mutta toisaalta lauhteen energia voidaan hyödyntää. Tämän vuoksi lauhdevoimalaitoksia käytetään pelkkään sähköntuottoon, mutta mikäli lämmölle on paikallinen käyttökohde käytetään vastapainevoimalaitosta.
Voimalaitoksia jotka tuottavat samanaikaisesti lämpöä ja sähköä kutsutaan yhteistuotantovoimalaitoksiksi.
Lämpövoimalaitoksia ovat ydinvoimalaitokset sekä polttoaineita kuten puuta, turvetta, kotitalousjätettä, hiiltä ja biohiiltä käyttävät voimalaitokset. Lisäksi ns. kombivoimalaitoksessa on osana lämpövoimalaitos.
Zack Stortini
Zachary Stortini (s. 11. syyskuuta 1985) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL-urallaan Edmonton Oilersissa ja yhden ottelun Nashville Predatorsissa. Hänet varattiin kolmannella kierroksella Edmonton Oilersiin vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Hän pelasi fyysistä peliä ja oli tunnettu tappelijana.
Pelaajaura
Stortini toimi kapteenina Ontario Hockey Leaguessa Sudbury Wolvesissa junioriuransa lopun ajan.
Stortini teki debyyttinsä NHL:ssä 20. tammikuuta 2007 Calgary Flamesia vastaan. Hän sai ottelussa plus/miinus -sarakkeeseensa –1 ja istui kymmenen minuuttia rangaistusaitiossa ottelun kolmannessa erässä. Ennen NHL:ään nostamista Stortini oli AHL:n eniten rangaistusminuutteja kerännyt henkilö. Edmonton halusi myös kovuutta ketjuihinsa Calgaryn kovanaama Eric Godardin vuoksi. Hänet lähetettiin ensimmäisen ottelun jälkeen takaisin Hamilton Bulldogsiin, mutta nostettiin jälleen pian. Stortini pelasi kauden 2006–2007 aikana 29 runkosarjaottelua. Hän voitti kauden päätteeksi Calder Cupin osana Bulldogsin joukkuetta.
Stortini teki NHL-uransa avausmaalin 6. helmikuuta 2007 Vancouver Canucksia vastaan iskiessään kiekon toisessa erässä ohi maalivahti Roberto Luongon.
Stortini teki Iowa Starsin seurahistorian ensimmäisen maalin.
9. joulukuuta 2009 Stortini teki Gordie Howe -hattutempun Tampa Bay Lightningia vastaan.
Oilers asetti Stortinin waiver -listalle 1. helmikuuta 2011. Hän myös läpäisi sen ja siirtyi Edmontonin farmiseura Oklahoma City Baronsin vahvuuteen.
Stortini allekirjoitti yhden vuoden mittaisen kahden suunnan sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa 5. heinäkuuta 2011. Vähän kauden 2011–2012 alun jälkeen Stortini asetettiin jälleen waiver -listalle 11. lokakuuta ennen kuin siirtyi listan jälleen läpäistyään Milwaukee Admiralsiin.
Rajoitetun NHL-kiinnostuksen vuoksi Stortini siirtyi vapaana agenttina vuoden mittaisella sopimuksella takaisin Hamilton Bulldogsiin 21. syyskuuta 2012.
7. heinäkuuta 2013 Stortini onnistui herättämään jälleen kiinnostuksen NHL:n puolella ja teki vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa.
2. heinäkuuta 2014 Stortini teki jälleen vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen, tällä kertaa Philadelphia Flyersin kanssa.
1. heinäkuuta 2015 Stortini ja Ottawa Senators solmivat kahden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen.
Perhe
Stortinin sisko Samantha Stortini pelasi Brown Bearsin naisten joukkueessa vuosina 2007–2011.
Kuolemaisjärvi
Kuolemaisjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan ja Hämeenkyrön rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueen. Järvi kuuluu Myllyojan valuma-alueeseen.
Historiaa
Järven vedenpintaa on laskettu melko paljon. Se on saattanut tapahtua samalla kertaa 1800-luvulla, kun heti alapuolella ollutta Parilanjärveä laskettiin. Kalmbergin kartastossa vuonna 1855−1865 järvi oli piirretty Parilanjärven viereen suurena järvenä, jolla oli keskellä suuri saari. Tämä saari saattaa olla nykyisen suon keskellä oleva metsäsaareke. Järven nimi kirjoitettiin silloin Kuolemaistenjärvi. Karttaan on piirretty pitäjien välinen raja, mutta siinä ei näy nykyistä mutkaa järven kohdalla.
Marcel Pilet-Golaz
Marcel Pilet-Golaz (s. 31. joulukuuta 1889, Cossonay, Vaud – k. 11. huhtikuuta 1958, Pariisi, Ranska) oli sveitsiläinen poliitikko. Hän kuului Sveitsin liittoneuvostoon vuosina 1928-1944 sekä toimi maansa liittopresidentti nä vuosina 1934 ja 1940.
Thaimaalainen paviljonki
thumb|Thaimaalainen paviljonki
Thaimaalainen paviljonki (, myös King Chulalongkorn Memorial) on rakennus Ruotsissa Ragundan kunnan Utanedessä. Se on ainoa Thaimaan ulkopuolella sijaitseva vastaavanlainen paviljonki.
Thaimaan kuningas Chulalongkorn vieraili Ruotsissa vuonna 1897 kuningas Oskar II:n kutsusta ja kävi myös Utanedessä. Paviljonki pystytettiin sata vuotta myöhemmin tapahtuman muistomerkiksi. Paviljongin rakentaminen aloitettiin vuonna 1997 ja se valmistui 1999. Rakentaminen maksoi noin seitsemän miljoonaa kruunua, joista kolme miljoonaa kului koristeluihin, kuten tornin kultaamiseen. Se rahoitettiin thaimaalaisten ja ruotsalaisten sponsorien sekä keräysten avulla. Vuonna 2013 paviljongista tuli kunnalle kuluja 360 000 kruunua, mutta tarkoitus olisi, että se selviäisi ilman enempiä verorahoja.
Paviljongin seinät on rakennettu jämtlantilaisesta kalkkikivestä. Lattiapinta-ala on 75 m² ja huonekorkeus seitsemän metriä. Katto kohoaa 26 metrin korkeuteen. Paviljongin sisällä on Chulalongkornin pronssipatsas luonnollisessa koossa. Se on sisätilojen ainoa koristus, muuten sisustus on yksinkertainen.
Vuosittain Chulalongkornia juhlitaan 19. heinäkuuta, ja kesäisin on myös thaimaalaisten tanssi- ja musiikkiryhmien esityksiä. Paviljongin käyttö ja matkailutoiminta on ollut yrittäjän hoidossa.
Paviljongin ympärillä on thaimaalainen puisto. Siellä on myös kasvihuone, jossa kasvatetaan tyypillisiä thaimaalaisia kasveja, kuten chiliä, banaania, kurpitsaa, maapähkinöitä ja kukkia. Vuosittain puistossa vihitään useita pareja.
Jorvaksen rautatieasema
Jorvaksen rautatieasema (,, vuoden 1924 tienoille saakka Jorfvas ) on lähijunien asema Jorvaksessa Kirkkonummella, Masalan ja Tolsan asemien välissä. Laiturilta 1 liikennöidään Kirkkonummen suuntaan ja laiturilta 2 Helsingin suuntaan. Asema peruskorjattiin vuonna 2021. Asema itäpäässä on alikulku.
Jorvas avattiin Masalan aseman alaisena laiturivaihteena vuonna 1903, ja arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul III -tyyppinen liikennepaikkarakennus valmistui samana vuonna. Rakennusta laajennettiin arkkitehti Jarl Ungernin piirustusten mukaan vuonna 1933, jolloin sen ulkonäkö muuttui huomattavasti. Moskovan välirauhan nojalla Jorvas jäi Porkkalan vuokra-alueelle vuonna 1944 ja se avattiin jälleen vuokra-alueen palautuksen jälkeen elokuussa 1956. Jorvaksen liikennepaikka toimi miehitettynä laiturivaihteena vain vuosina 1961–1968, muutoin miehittämättömänä seisakevaihteena. Tavaraliikenne Jorvaksen liikennepaikalla lopetettiin vuonna 1987 ja liikennepaikkarakennus purettiin. Paikalla on nykyisin vain vuonna 1994 tehty laitesuojarakennus.
Jorvaksen asema siirrettiin länteen vuonna 2021, jolloin aseman laituripolku korvattiin alikululla ja asemalle rakennettiin portaat Vanhan Jorvaksentien sillalle. Lisäksi laiturit korotettiin 55 cm:n korkuisiksi ja niitä pidennettiin. Uudet laiturit otettiin käyttöön 16. lokakuuta 2021.
Pysähtyvät junat
Kirkkonummelle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2009
Vuoden 2009 jääpallon maailmanmestaruuskilpailut olivat järjestyksessään 29. jääpallon MM-kilpailut. Ne järjestettiin 18.—25. tammikuuta 2009 Ruotsissa. Pääpelipaikkana oli Västeråsin ABB Arena. Muutamia otteluja pelattiin muilla areenoilla. B-lohkon otteluista suuri osa pelattiin Västeråsin Hakonplanilla, lisäksi Västeråsin ulkopuolella pelattiin MM-otteluja Eskilstunassa, Solnassa, Tukholmassa ja Uppsalassa. Loppuottelut pelattiin ABB Arenalla.
Mestaruuden voitti Ruotsi. Se voitti loppuottelussa Venäjän maalein 6–1. Samalla Ruotsi katkaisi Venäjän kolmen perättäisen mestaruuden mestaruusputken. Suomi sai pronssia.
Arvo Tenkanen
Arvo Johannes Tenkanen (3. tammikuuta 1898 Leivonmäki – 2. marraskuuta 1966 Raahe ) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Käkisalmen kaupunginjohtajana jatkosodan aikana ja Raahen kaupunginjohtajana 1940-luvun puolivälistä vuoteen 1960.
Arvo Tenkasen vanhemmat olivat kanttori J. V. Tenkanen ja Aino Maria Nummelin ja puoliso vuodesta 1927 Hanna Pulkkinen. Tenkanen tuli ylioppilaaksi Viipurin vanhasta yhteiskoulusta 1926 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1923. Hän toimi Käkisalmen yhteiskoulun lukioluokkien matematiikan ja luonnontiedon opettajana 1924–1930, Käkisalmen sähkölaitoksen johtajana 1930–1939, Kotkan sähkölaitoksen johtajana 1939–1943 ja Käkisalmen kaupungin- ja sähkölaitoksen johtajana 1943–1945. Raahen kaupungin- ja sähkölaitoksen johtaja Tenkanen oli 1946–1960, ensin väliaikaisena ja vuodesta 1947 vakinaisena.
Isohevosantilooppi
Tuntomerkit
Uros on kooltaan noin neljänneksen tai viidenneksen suurempi kuin naaras. Sen sarvet (50–70 cm) ovat käyrät ja oleellisesti lyhyemmät kuin mustahevosantiloopilla. Niskassa ja hartioissa on tumma harja, ja hieman vaatimattomampana se on myös kaulan alla.
Elinympäristö
Sen elinympäristöä ovat ruohikkoiset alueet, savanni ja suojaiset metsät lähellä sopivia juomapaikkoja.
Ravinto
Ravinnosta pääosa on ruohoa, jossakin määrin myös pensaiden lehtiä ja hedelmiä.
Lisääntyminen
Naaralla kanto-aika kestää 9 kuukautta ja se saa yhden jälkeläisen. Naaraat hakeutuvat synnytyksen jälkeen omiin laumoihinsa.
Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seura
Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seura (SNS, myöhemmässä kirjallisuudessa myös SNS I) oli talvisodan jälkeen, välirauhan aikana toukokuun loppupuolella 1940 perustettu suomalainen ystävyysseura. Toiminta-ajatuksena oli kirjallisuuden julkaiseminen ja kokouksien, juhlien ja esitelmätilaisuuksien järjestäminen. Seuran yhtenä perustajajäsenenä oli Mauri Ryömä, joka oli myös koko seuran olemassaolon ajan sen puheenjohtajana. Varapuheenjohtajana toimi Lauri Vilenius. Seura ajoi Suomen ja Neuvostoliiton suhteiden parantamista. Jäsenmäärä nousi melkein heti perustamisen jälkeen yli 35 000 jäseneen, ja organisaatio käsitti kaiken kaikkiaan noin 115 paikallisjärjestöä. Osaa sen jäsenistöä pidettiin kommunistien myötäilijöinä, tai he olivat lakkautetun kommunistipuolueen entisiä jäseniä. Seura joutui heti perustamisen jälkeen Suomen ja Neuvostoliiton väliseksi sisä- ja ulkopolitiikan välikappaleeksi, joko tahallaan tai tahtomattaan.
Historia
Neuvostoliiton ohjailua osoitti myös se, että Neuvostoliittoon ei vastineeksi perustettu Neuvostoliiton ja Suomen rauhan ja ystävyyden seuraa, toisin kuin jatkosodan jälkeen Neuvostoliitto–Suomi–Seura Suomi–Neuvostoliitto-Seuran vastineeksi. Suomen hallitus ei uskaltanut lakkauttaa seuraa, koska se nautti Neuvostoliiton luottamusta. Sosiaalidemokraattien puoluejohto kielsi melkein heti puolueen äänenkannattajia julkaisemasta mitään seuran eri tapahtumista, ja samoin kiellettiin tapahtumien järjestäminen puolueen omistamissa tiloissa. Talvisodan jälkeen oli yhä voimassa lehdistösensuuri, jonka avulla myös seuran julkaisemia lehtiä voitiin tarvittaessa kieltää ja uutisia sensuroida, ja niin myös tapahtui aika ajoin. Seuran julkaiseman lehden Soihdun ensimmäinen erikoisnumero ja muissa numeroissa julkaistuja yksittäisiä uutisia kiellettiin. SNS:n ilmoituksia muissa ilmestyvissä lehdissä sensuroitiin samaan aikaan. Syyskuussa lakkautettiin Kansan Sanomat kahden ilmestymiskerran jälkeen.
thumb|pysty=1.1|SNS:n järjestämä mielenosoitus [[Hakaniemen torilla Helsingissä kesällä 1940. ]] Seuran jäseniltä kiellettiin kokoontumisia eri perusteilla. Näiden toimenpiteiden vuoksi seura otti hyvin kriittisen kannan muun muassa hallituksen toimintaan. Seuran johto otti yhteyttä silloiseen eduskunnan puhemieheen kirjeellä, jossa arvosteltiin vallassa olevan hallituksen kykyä hoitaa Neuvostoliiton ja Suomen välisiä suhteita ja lehdistön sensuuria. Kirjeessä vaadittiin myös hallituksen vaihtamista sellaiseen, joka pystyisi vaalimaan ystävällisempiä suhteita Neuvostoliittoon.
Seura järjesti myös mielenosoituksia, jotka ajoittain muuttuivat mellakoiksi muun muassa Helsingissä, jossa Hakaniemessä SNS:n kokouksen aikana sytytettiin halkopinot tuleen, josta julkisuudessa seuran jäsenille tuli pilkkanimi ”pinonpolttajat”. Myös mielenosoittajien päälle suihkutettiin vettä. Pari päivää myöhemmin pidettiin mielenosoitus Turussa, ja sen aikana poliisi joutui turvautumaan aseisiin saadakseen mielenosoituksen loppumaan. Jäsenet innostuivat huutamaan mielenosoituksissa iskulauseita, muun muassa ”syksyllä on toinen meininki Suomessa” tai ”parin viikon kuluttua tulee Helsinkiin pommeja”. Osa jäsenistä puhui vallankaappauksesta. Seura pyrki esittämään levottomuudet niin, että poliisi vainosi kannattajia, ja leimaamaan provokaatiot ”taantumuksellisen” hallituksen neuvostovastaiseksi politiikaksi. Tilanne ajautui jopa niin pahaksi, että joitakin armeijan joukko-osastoja asetettiin hälytysvalmiuteen ja yksittäisiä reserviläisiä kutsuttiin palvelukseen.