cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Goibhniu
Goibhniu tai Goibniu oli Irlannin kelttiläisessä mytologiassa yksi kolmesta käsityön jumalasta, jotka kuuluivat Tuatha Dé Dananniin eli jumalatar Danun kansaan. Muut kaksi olivat Luchta ja Creidhne. Goibhniu oli jumalten seppä, ja merkittävin käsityön jumalista. Kaikki kolme jumalaa kutsuttiin takomaan aseita, kun Tuatha Dé Danann valmistautui Magh Tuiredhin toiseen taisteluun, taisteluun fomoreita vastaan. Jokainen jumala valmisti aseiden tietyt osat, ja Goibhniu vastasi keihäiden kärjistä ja miekkojen teristä. Goibhniun valmistamat aseet osuivat aina kohteeseensa, ja niiden isku oli joka kerralla tappava. Goibhniu surmasi fomorivakooja Ruadanin, mutta haavoittui pahasti taistelussa fomoreja vastaan, ja lääkintätaidon jumalan Dian Cechtin piti palauttaa hänen terveytensä nuoruuden lähteessä.
Goibhniulla oli myös toinen rooli, tuonpuoleisen maailman pitojen isäntä. Näissä pidoissa jumala tarjoili erityistä olutta, jota juoneista tuli kuolemattomia.
Goibhniun nimi on johdettu sanasta goban, seppä. Walesissa jumalan nimi oli Govannon. Maanviljelijät tarvitsivat hänen apuaan auran vannasten puhdistuksessa.
Samuel Påhlsson
Samuel Påhlsson (s. 17. joulukuuta 1977 Ånge, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän saavutti urallaan Ruotsin mestaruuden, Stanley Cup -voiton ja olympiakultaa. Påhlsson pelasi urallaan 798 NHL-ottelua vuosina 2000–2012.
Ammattilaisura
Påhlssonin ensimmäinen seura oli ruotsalainen MODO Hockey, jossa hän aloitti 1995–1996 pääsarjauransa. Seuraavana kesänä Colorado Avalanche varasi hänet NHL:ään varausnumerolla #176. Kauden 1996–1997 jälkeen Påhlsson valittiin Ruotsin vuoden nuoreksi pelaajaksi. Påhlsson pelasi kevääseen 2000 asti MODOssa. Hänen paras kautensa Ruotsissa oli 1998–1999, jolloin hän teki 34 pistettä. NHL:ssä Påhlssonin pelaajaoikeudet siirtyivät Coloradolta Boston Bruinsille Brian Rolstonin, Martin Grenierin ja ensimmäisen kierroksen varausoikeuden kanssa vaihdossa Ray Bourqueen ja Dave Andreychukiin.
Påhlsson aloitti NHL-uransa Boston Bruinsissa kaudella 2000–2001, mutta ehti pelata Bostonissa 17 ottelua, kunnes hän siirtyi pian silloiseen Mighty Ducks of Anaheimiin vaihdossa Patrick Traverseen ja Andrei Nazaroviin. Anaheimissa Påhlsson kehittyi NHL:n parhaimpien puolustavien hyökkääjien joukkoon. Kaudella 2002–2003 Anaheim pelasi ensimmäisen kerran historiansa aikana Stanley Cup -finaaleissa, mutta hävisi New Jersey Devilsille. Työsulkukaudella 2004–05 hän pelasi Elitserienin Frölunda HC -joukkueessa ja voitti Ruotsin mestaruuden.
Kaudella 2006–2007 Påhlsson pelasi uransa parhaan kauden. Hän teki 26 pistettä ja oli ehdolla NHL:n parhaalle puolustavalle hyökkääjälle annettavan Frank J. Selke Trophyn saajaksi. Anaheim voitti kauden päätteeksi historiansa ensimmäisen Stanley Cupin. Påhlsson oli merkittävässä roolissa Stanley Cup -voitossa, sillä hän johti liigan parhaimpiin lukeutuvaa puolustavaa kentällistä, jonka laidoilla pelasivat Rob Niedermayer ja Travis Moen.
Påhlsson pelasi Anaheimissa kauteen 2008–2009, jolloin hänet kaupattiin NHL:n siirtoajan viimeisenä päivänä Chicago Blackhawksiin vaihdossa James Wisniewskiin ja varausoikeuteen. Kauden jälkeen Påhlsson siirtyi Chicagosta Columbus Blue Jacketsiin, jonka kanssa teki kolmen vuoden sopimuksen.
Påhlsson siirtyi helmikuussa 2012, kauden 2011–2012 viimeisenä siirtopäivänä, Vancouver Canucksiin. Blue Jackets sai pelaajakaupassa Canucksilta puolustaja Taylor Ellingtonin ja kaksi neljännen kierroksen varausoikeutta NHL:n varaustilaisuudessa 2012. Canucksista Påhlsson palasi Eurooppaan, kun hän teki kesällä 2012 kolmivuotisen sopimuksen MODOn kanssa.
Maajoukkueessa
Påhlsson edusti Ruotsin jääkiekkomaajoukkuetta jääkiekon olympiaturnauksessa 2006, jossa Ruotsi voitti kultaa.
Permeanssi
Permeanssi eli "magneettinen johtavuus" (tunnus Λ) on reluktanssin käänteisarvo. Permeanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on henry (tunnus H).
Permeanssi voidaan laskea magneettipiirin pituudesta s, magneettipiirin poikkipinta-alasta A ja permeabiliteetista μ seuraavasti:
Kasurinen
Kasurinen on suomenkielinen sukunimi. Kasurinen-nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat:
Harry Somers
thumb|right|Harry Somers
Harry Stewart Somers CC (11. syyskuuta 1925 Toronto, Ontario – 9. maaliskuuta 1999 Toronto, Ontario) oli kanadalainen säveltäjä ja pianisti.
Somers aloitti pianonsoiton opiskelun 14-vuotiaana ja sai Dorothy Hornfeltiltä yksityisopetusta vuosina 1939–1941. 16-vuotiaana hän pääsi The Royal Conservatory of Musiciin (Toronto), jossa hänelle opettivat pianonsoittoa Reginald Godden (1942–1943) ja Weldon Kilburn (1945–1948). Lisäksi hän sai San Franciscossa opetusta E. Robert Schmitziltä kesällä 1948. Sävellyksen harjoittelun Somers aloitti itsenäisesti, mutta myöhemmin hän pääsi John Weinzweigin kursseille.
Kianto
Kianto on suomenkielinen sukunimi. Kianto-nimisiä henkilöitä:
Harry Somers
Somers sai useita palkintoja ja tunnustuksia, joihin kuuluu Juno-palkinto parhaasta klassisesta sävellyksestä (Picasso Suite). Hän myös oli ensimmäinen kanadalaissäveltäjä, josta tehtiin Kanadan ritarikunnan Companion.
Do Nebokraju Žyttja...
Do Nebokraju Žyttja... on ukrainalaisen black metal -yhtyeen Krodan toinen studioalbumi. Levy-yhtiö Hammermark Art julkaisi sen vuonna 2005 C-kasetilla ja CD-levyllä.
Levyn musiikki yhdistelee Krodalle tuttuun tyyliin ukrainalaista kansanmusiikkia ja black metalia, sanoitukset käsittelevät luontoa ja vanhoja uskomuksia.
Sam Allardyce
Sam Allardyce (s. 19. lokakuuta 1954 Dudley) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana
Pelaajaurallaan Allardyce edusti Englannissa Boltonia, Sunderlandia, Millwallia, Coventrya, Huddersfieldia, Prestonia ja West Bromwichia sekä Yhdysvalloissa Tampa Bay Rowdiesia ja Irlannissa Limerickia.
Ura valmentajana
Valmennusurallaan hän on toiminut aiemmin Irlannissa Limerickin sekä Englannissa Blackpoolin ja Notts Countyn valmentajana. Boltonin valmentajaksi Allardyce nimitettiin vuonna 1999. Bolton nousi hänen johdollaan toiseksi korkeimmalta sarjatasolta yhdeksi Valioliigan huippujoukkueista. Allardyce yllätti jalkapallopiirit ilmoittamalla eroavansa Boltonin valmentajan tehtävistä 29. huhtikuuta 2007. Syyksi veikkailtiin henkilökohtaisia syitä sekä Boltonin liian kitsasta toimintaa pelaajahankintojen suhteen.
Glenn Roederin erottua Newcastlen valmentajan tehtävistä, Allardyceä pidettiin vahvimpana ehdokkaana hänen seuraajakseen ja 15. toukokuuta 2007 Newcastle United ilmoitti solmineensa kolmivuotisen sopimuksen hänen kanssaan. Newcastlea Allardyce ei kuitenkaan ehtinyt valmentaa kuin runsaan puoli vuotta, kun hänet vapautettiin tehtävistään tammikuussa 2008. Kovin odotuksin joukkueeseen liittyneen valmentajan aikana Newcastle voitti 24:stä ottelusta vain kahdeksan ja on liigassa 11.
Bolen kansainvälinen lentoasema
Bolen kansainvälinen lentoasema  on Etiopian pääkaupungista Addis Abebasta kahdeksan kilometrin päässä sijaitseva kansainvälinen lentoasema ja maan kansallisen lentoyhtiön Ethiopian Airlinesin solmukohta. Lentoasemalla on kaksi 3,8 kilometrin mittaista kiitotietä.
Sam Allardyce
Ura valmentajana
Allardyce oli lähes vuoden sivussa valmennustehtävistä, kunnes hänet joulukuussa 2008 palkattiin Valioliiga-seura Blackburn Roversin valmentajaksi potkut saaneen Paul Incen tilalle. Allardyce onnistui nostamaan Blackburnin 19. sijalta viidenneksitoista ja säilyttämään seuran Valioliigassa. Seuraava kausi sujui Blackburniltä kohtuullisen hyvin ja lopulta se sijoittui sarjassa kymmenenneksi. Kausi 2010–2011 alkoi edellisen tapaan sarjan keskikastissa, mutta Allardyce sai monien yllätykseksi potkut 13. joulukuuta 2010. Hänen viimeiseksi otteluksi jäi 2–1 tappioon päättynyt vieraspeli hänen entistä seuraansa Boltonia vastaan. Yhtenä syynä Allardycen erottamiseen erimielisyyden pelaajasiirroista kuukautta aikaisemmin seuran ostaneiden uusien omistajien kanssa.
Bolen kansainvälinen lentoasema
Lentoaseman kautta kulki vuonna 2008 6 295 713 matkustajaa. Bolen kansainvälinen lentoasema on Afrikan mantereen kuudenneksi vilkkain lentoasema. Kahdessa terminaalirakennuksessa on yhteensä 11 porttia eri kokoisia koneita varten.
Sam Allardyce
Ura valmentajana
Kesäkuun alussa 2011 Allardyce palasi valmmenustehtäviin Valioliigasta pudonneen West Ham Unitedin peräsimeen. Big-Samin johdolla West Ham sijoittui kaudella 2011/12 Englannin Mestaruussarjassa kolmanneksi ja nousi takaisin Valioliigaan. Seura pelasi Big-Samin alaisuudessa Valioliigassa kolme kautta sijoittuen parhaimmillaan 11:nneksi. Seura ei uusinut hänen sopimustaan kauden 2014/15 jälkeen.
Lokakuussa 2015 Allardyce allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Valioliigan hännille juuttuneen Sunderlandin kanssa. Allardycen johdolla Sunderland ei olennaisesti parantanut peliesityksiään, vaan jatkoi taisteluaan sarjapaikkansa puolesta liigan hännillä. Lopulta seura sai kerättyä kasaan riittävästi pisteitä ja säilytti liigapaikan kahden pisteen erolla paikallisvastustaja Newcastle Unitediin. Heinäkuussa 2016 kerrottiin, että Allardyce käy neuvotteluja Englannin jalkapalloliiton kanssa siirtymisestä Englannin maajoukkueen päävalmentajaksi. Allardycen sopimus vahvistettiin 22. heinäkuuta 2016. Allardyce erosi kuitenkin tehtävistään jo 27. syyskuuta 2016 häneen kohdistuneiden korruptiosyytösten vuoksi.
Allardyce nimitettiin Crystal Palacen päävalmentajaksi 23. joulukuuta 2016 Alan Pardew’n tilalle. Hän teki seuran kanssa kahden ja puolen vuoden mittaisen sopimuksen. Palacen taaperrus jatkui myös Allardycen johdolla, kunnes joukkue helmi–maaliskuussa onnistui voittamaan peräti neljä ottelua perän jälkeen mukaan lukien huikean vierasvoiton Chelseasta. Palace voitti kevään aikana kärkiseuroista myös Arsenalin ja Liverpoolin. Palacen sarjapaikka varmistui toiseksi viimeisellä kierroksella, kun se murskasi Hull Cityn kotonaan 4–0. Kauden päätyttyä Allardyce ilmoitti jättävänsä Palacen. Hän kertoi, ettei ole kiinnostunut ottamaan vastaan muitakaan valmennustehtäviä, vaan haluaa keskittyä viettämään aikaa perheensä ja harrastusten parissa.
Allardyce valittiin kauden 2017–2018 huonosti aloittaneen Evertonin päävalmentajaksi 30. marraskuuta 2017 kesään 2019 ulottuneella sopimuksella. Allardycen johdolla Everton hävisi vain kahdeksan pelaamistaan 24 Valioliiga-ottelusta ja kipusi sarjassa lopulta kahdeksanneksi jääden vain viiden pisteen päähän Eurooppa-liigan karsintoihin oikeuttaneesta 7. sijasta. Tuloksista huolimatta Allardyce oli Evertonin kannattajien epäsuosiossa passiivisen pelityylinsä vuoksi, eikä hän saanut seurajohdon teettämässä mielipidekyselyssä kannattajien luottamusta. Kauden jälkeen Everton purki Allardycen sopimuksen.
Joulukuussa 2020 West Bromwich palkkasi Allardycen päävalmentajakseen. Allardyce ei onnistunut kääntämään seuran tuloksia paremmaksi, vaan hän kärsi lopulta uransa ensimmäisen putoamisen Englannin Valioliigasta. Kauden jälkeen 66-vuotias Allardyce jätti tehtävänsä.
Perhe
Allardyce on ollut vuodesta 1974 naimisissa Lynn Allardycen kanssa. Heillä on kaksi lasta. Allardycet asuvat Boltonissa, ja heillä on huvila Espanjassa.
Ellen Parviainen
Ellen Anna Maria Parviainen (o.s. Wåhlberg, taiteilijanimi Ellen Jarno, 19. lokakuuta 1913 Isokyrö – 29. kesäkuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli suomalaisen elokuva- ja näyttämötaiteen palveluksessa 1930-luvulla.
Ura
Ellen Parviaisen vanhemmat olivat Karl Wåhlberg ja Antoinette Maria Barroth. Hänen äidinkielensä oli ruotsi ja lapsuutensa hän vietti Kotkassa. Parviaisen elokuvaura keskittyy pitkälti vuoteen 1933, jolloin hän näytteli kolmessa kokoillan elokuvassa sekä Havin mainoselokuvassa Pikku myyjätär. Parviainen otti taiteilijanimen Ellen Jarno vuonna 1936; seuraava vuonna hän näytteli Darjan osan Tapio Ilomäen elokuvassa Mies Marseillesta. Elokuva on tuhoutunut. Kreditoitujen roolien lisäksi Parviainen teki pienen roolin Valentin Vaalan komediassa Mieheke (1936).
Parviainen teki uraa myös teatteritaiteen parissa. Hän näytteli Kotkan Näyttämöllä vuonna 1935 operetissa Hawaiin kukka. Vuosina 1936–1937 hänellä oli kiinnitys Helsingin Kansanteatteriin; hänen näyttämötehtäviään olivat muun muassa kamarineito Berthe näytelmässä Kokottikoulu ja Mitsu näytelmässä Aina vain yllätyksiä.
Yksityiselämä
Ellen Parviaisen ensimmäinen aviopuoliso oli Rolf Parviainen 1931–1934. Liitto päättyi eroon. Toinen puoliso oli Nikolai M. Kozarowitsky, vuonna 1939 alkanut liitto päättyi Kozarowitskyn kuolemaan 1956. Liitosta syntyi kolme lasta, joista yksi on entinen Formula 1 -kuljettaja Mikko Kozarowitzky. Kolmas puoliso oli Otto Jarl Hohenthal, liitto alkoi 1958.
Anette Hoffmann
Anette Hoffmann-Møberg (s. 5. toukokuuta 1971 Egvad ) on tanskalainen käsipalloilija. Hän on Tanskan maajoukkueen pelaajana voittanut olympiakultaa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000 sekä maailmanmestaruuden Saksan kisoissa 1997.
Seuratasolla Hoffmann-Møberg edusti muun muassa Viborg HK:ta ja espanjalaista Corte Blanco Bidebietaa.
Carl Johan Thyselius
Carl Johan Thyselius (8. kesäkuuta 1811 Österhaninge, Södermanland – 11. tammikuuta 1891 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja virkamies, siviiliministeri ja pääministeri.
Thyselius oli naimisissa suomalaisen Augusta Melartin kanssa. Heidän tyttärensä Augusta Louise Ulrika meni naimisiin Charles Emil Ramelin veljen kanssa, ja niin Carl Johan Thyseliuksesta tuli Povel Ramelin äidinisä.
Ruotsin historialliset pääalueet
thumb|right|Ruotsin historialliset pääalueet Götanmaa, Sveanmaa ja Norlanti. thumb|right|Pohjoinen Ruotsi ja Suomi [[Kalmarin unionin aikaan vuodelta 1880 olevassa kartassa. Suomen kohdalla kartassa lukee Österland eli "Itämaa".]]
Ruotsin historialliset pääalueet (, vanhemmassa kielenkäytössä Sveriges hufvuddelar) ovat Ruotsin maakunnista muodostuvia maantieteellisiä kokonaisuuksia. Pääalueilla ei sellaisinaan ole enää vuosisatoihin ollut hallinnollista merkitystä, mutta niihin viitataan usein arkipuheessa, historiasta tai paikallisidentiteetistä keskusteltaessa ja käytännön yhteyksissä kuten säätiedotuksissa.
Ruotsi jaetaan nykyään kolmeen pääalueeseen, jotka ovat Götanmaa (ruotsiksi Götaland), Sveanmaa (Svealand) ja Norlanti (Norrland).
Pääalueitten nimien taustalla ovat muinaisskandinaavisten heimojen svealaisten ja gööttien asuinalueet sekä näistä heimoista muodostuneen Ruotsin valtakunnan laajentuminen toisaalta pohjoiseen ja toisaalta itään. Koska Norlanti on ulkoapäin määritelty kokonaisuus ja eroaa siten Svean- ja Götanmaasta, on norlantilaisten puheenparteen vastapainoksi syntynyt svean- ja götanmaalaisia tarkoittava halventava yhteisnimitys sörlänning eli "etelämaalainen". Skandinaavinen asutus levisi syvemmälle Norlantiin vasta 1300-luvulla jolloin ruotsalaiset asuttivat Medelpadin ja Ångermanlandin.
Pääalueiden väestö ja pinta-ala
Seuraavassa taulukossa on esitetty koko Ruotsin ja sen historiallisten pääalueiden väkiluvut, maapinta-alat ja väestötiheydet:
Götanmaa on asukasluvultaan selvästi suurin ja siellä asuu lähes puolet Ruotsin väestöstä. Sveanmaalla on vähemmän asukkaita (siitä huolimatta siellä on maan pääkaupunki Tukholma), mutta pinta-alaltaan Sveanmaa ja Götanmaa ovat melko samansuuruiset. Myös keskimääräisessä väestötiheydessä ei ole suurta eroa. Norlannissa asuu vain 12 % Ruotsin väestöstä, mutta se kattaa 59 % Ruotsin pinta-alasta, joten väestötiheys jää paljon alhaisemmaksi kuin eteläisemmissä Götanmaalla ja Sveanmaalla.
Medium Mark A Whippet
Medium Mark A Whippet oli ensimmäisen maailmansodan aikainen panssarivaunu, jota ei suunniteltu murtamaan puolustusasemia vaan hyödyntämään raskaampien vaunujen tekemiä läpimurtoja. Siksi suunnittelussa painotettiin nopeutta ja liikkuvuutta. William Trittonin suunnittelema mk A sai lempinimen Whippet. Helmikuussa 1917 valmistuneessa prototyypissä käytettiin voimanlähteenä Lontoon bussin moottoria, ja ensimmäiset tuotantomallit valmistuivat vuoden 1917 lopulla. Sodan jälkeen whippetit olivat palveluskäytössä Irlannissa, ja 1920-luvulla joitakin kappaleita vietiin Japaniin.
Vaikka se olikin nykyaikaisemman näköinen kuin Mark I, sekin kehitettiin suoraan Mark I:n edeltäjästä Little Williestä. Kahteen eri moottoriin perustuva ohjausjärjestelmä oli epäluotettava. Vaunussa oli kolme miestä ja aseistuksena neljä konekivääriä, kukin omaan suuntansa. Ampuja joutui vaihtamaan paikkaansa tilanteen mukaan, ja vaunun johtaja joutui usein avustamaan häntä. Joskus vaunuun otettiin mukaan toinenkin ampuja ja yksi irrotettavista konekivääreistä jätettiin pois lisätilan saamiseksi.
Whippet-vaunuja käytettiin maaliskuussa 1918 ja ne olivat jalkaväen tukena hyödyllisiä. 24. huhtikuuta 1918 seitsemän Whippetin ryhmä tappoi 400 saksalaista konekivääritulella. Samana päivänä saksalainen A7V tuhosi Whippetin historian toisessa tunnetussa panssaritaistelussa. Britit menettivät näitä panssareita huomattavasti, ja uusia Whippet-pataljoonia ei haluttu tämän takia perustaa. 8. elokuuta Amiensin hyökkäyksessä Whippetit tunkeutuivat rintaman läpi aiheuttaen saksalaisille tykistön menettämisen, ja ympärysvaltojen armeija vyöryi läpi aiheuttaen mustan päivän saksalaisille.
Richard Turner
Richard Rennie Turner (24. huhtikuuta 1882 Lontoo – 1. joulukuuta 1960 Worthing, West Sussex) oli brittiläinen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän voitti Upton Park FC -joukkueen jäsenenä kultaa ja teki yhden maalin. Hän pelasi myös Crouch End Vampires FC -joukkueessa.
Soʻx
Soʻx (kyrillisin kirjaimin Сўх, myös Sox, Sokh, Soch tai Soh) on alue Ferganan laaksossa Ferganan alueella Uzbekistanissa. Soʻx on Uzbekistanin eksklaavi, sillä se on kokonaan Kirgisian Batkenin alueen ympäröimä. Pinta-alaa eksklaavilla on 325 neliökilometriä. Asukkaita siellä oli vuonna 1993 42 800, joista 99 prosenttia oli tadžikkeja ja loput kirgiisejä. Joidenkin arvioiden mukaan alueella olisi jopa 70 000 asukasta.
Eksklaavi sijaitsee 20 kilometrin päässä varsinaisesta Uzbekistanista. Pituutta Soʻxilla on noin 35 kilometriä ja leveyttä puolestaan noin seitsemän kilometriä. Soʻxin alueella virtaa Soʻx-joki. Soʻxin sijainnista johtuen alueen tilanne on ongelmallinen.
Émile Spannoghe
Émile Hilaire Spannoghe (s. 30. lokakuuta 1879 ) oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Pak 40
Kehittäminen
Rheinmetall-Borsig AG aloitti aseen suunnittelun jo ennen Saksan Neuvostoliiton-sotaretkeä. Kuitenkin vasta kesällä 1941, saksalaisten kohdattua neuvostoliittolaisia vahvasti panssaroituja T-34/76- ja KV-1-vaunuja, tykin kehitystyö sai todella vauhtia. Saksalaisten tuolloin raskain pst-tykki, 5 cm PaK 38 (L/60) osoittautui selvästi alitehoiseksi uusien Neuvostoliiton panssarivaunujen etupanssarin läpäisemiseksi.
Käyttö
Uutta tykkiä alettiin jakaa rintamajoukoille vuoden 1942 alkupuoliskolla, ja se osoittautui erinomaiseksi aseeksi. PaK 40 kykeni tuhoamaan kaikki liittoutuneiden yleisimmät panssarivaunutyypit tyypillisillä taisteluetäisyyksiltä aina sodan loppuun saakka. Kaikkein raskaimpien sodan loppupuolen vaunujen, kuten Josif Stalin-2:n etupanssaria tykki ei kuitenkaan kyennyt läpäisemään aivan lähietäisyyksiä lukuun ottamatta.
Tykkiä käytettiin myös erityyppisten panssarintorjuntavaunujen ja -ajoneuvojen aseena. PaK 40:llä aseistetuista panssarintorjuntavaunuista tärkeimpiä olivat Marder I- sekä eräät Marder II- ja III-vaunujen alatyypit. Muita aseella varustettuja panssarintorjunta-ajoneuvoja olivat esimerkiksi Sd.Kfz. 251/22 -puolitelavaunu sekä harvinainen tela-alustainen versio, 7,5 cm PaK 40/4 auf RSO, jossa oli sama alusta kuin Raupenschlepper Ost-telaketjutraktorissa. Monissa muissa saksalaisissa rynnäkkötykeissä ja panssarintorjuntavaunuissa oli myös 75 mm tykki, mallia 7,5 cm PaK 39 (L/48) tai 7,5 cm StuK 40 (L/48). Nämä tykit olivat kuitenkin hieman pidempiputkisia, minkä lisäksi niissä oli merkittävästi lyhyempi ja paksumpi hylsy, joten ampumatarvikkeet eivät olleet PaK 40-tykkien kanssa vaihtokelpoisia.
PaK 40 pysyi koko sodan ajan saksalaisten panssarintorjuntajoukkojen tärkeimpänä tykkiaseena. Kuten muillakin saman kaliiperiluokan tykeillä, oli PaK 40:llä painoa niin paljon, että sitä oli miltei mahdotonta liikutella miesvoimin. Tämä teki tuliaseman vaihdosta taistelun kestäessä vaikeaa. Muita olennaisia huonoja puolia tykissä ei juurikaan ollut. Ampumatarvikkeina PaK 40:lle oli saatavilla panssarikranaatti, sirpalekranaatti, ontelokranaatti, kiinteäkuorinen alikaliiperiammus, savukranaatti ja meltorautainen panssariammus. Näistä kahta viimeisenä mainittua ampumatarviketyyppiä ei toimitettu Suomeen. Aseen kokonaisvalmistusmäärä oli koko sodan aikana noin 23 300 kappaletta.
PaK 40 Suomessa
PaK 40-tykkejä toimitettiin Saksasta Suomen puolustusvoimille jatkosodan aikana 210 kappaletta. Suomessa tykistä käytettiin nimityksiä 75 K/40 ja 75 PstK/40. Liikkuvaa panssaria sillä ammuttiin yleensä korkeintaan 700 metriin asti ja vaunun tuhoamiseen tarvittiin keskimäärin kaksi laukausta. Ase oli paras Suomessa koskaan käytössä ollut pst-tykki ja pysyi varauskalustona 1980-luvulle asti.
Kiri sute gomen
Kiri sute gomen  tai  tarkoittaa kirjaimellisesti, "Lupa lyödä (miekalla)" tai "lupa lähteä" jättäen kohteen ruumis ilman ilmoitusvelvollisuutta paikallisille viranomaisille. Kyseessä on samurai-säädyn oikeus tuomita ja rangaista heti paikan päällä, mukaan lukien surmata, jos tarpeellista, alempien säätyjen edustajia, jos nämä "käyttäytyivät toisin kuin heiltä oli lupa odottaa".
Kiri sute gomen -säännöstä on paljon virhekäsityksiä. Kiri sute gomen -oikeuden turha käyttö oli samuraille kunniatonta. Lisäksi Kiri sute gomenin kohteella, vaikka olikin samuraita alempaa säätyä, oli lupa puolustautua samuraita vastaan. Lisäksi Kiri sute gomen saattoi johtaa viranomaisten oikeuttamaan verikostoon, ada-uchiin.
Guerilla Maab
Guerilla Maab oli yhdysvaltalainen hip hop -yhtye. Yhtyeeseen kuuluivat Z-Ro, Trae, Dougie D ja T.A.Z. T.A.Z. erosi ryhmästä pian Rise-albumin jälkeen. Z-Ro erosi ryhmästä Resurrection-levyn jälkeen. Trae ja Dougie D muuttivat yhtyeen nimen Guerilla Maab 3D2:ksi, mutta palasivat pian nimeen Guerilla Maab. Ryhmän lopulliseen hajoamiseen vaikuttivat soolo-urat sekä taloudelliset asiat. Ryhmän tyyliä on verrattu Bone Thugs-n-Harmonyyn.
Rita Ora
Oran toinen albumi Phoenix julkaistiin marraskuussa 2018. Albumin ensimmäinen single ”Your Song” sijoittui Britanniassa seitsemänneksi, ja seuraavat singlet ”Anywhere” ja ”Let You Love Me” nousivat viiden kärkeen.
Ora esiintyi Suomessa ensimmäisen kerran Ruisrock-festivaalilla 5. heinäkuuta 2019.
Tausta
Ora on sukujuuriltaan Kosovon albaani. Hänen vanhempansa ovat psykiatri Vera (o.s. Bajraktari) ja ekonomi sekä pubin omistaja Besnik Sahatçiu. Hän syntyi Pristinan kaupungissa Kosovossa, joka oli tuolloin osa Jugoslaviaa. Perhe muutti Britanniaan poliittisista syistä vuonna 1991, Ritan ollessa alle yksivuotias. Sahatçiu on Ritan alkuperäinen sukunimi, johon hänen isänsä keksi lisätä Oran helpommin lausuttavana – Sahatçiu tarkoittaa ”kelloseppää” ja Ora ”tuntia”.
Ora kasvoi Notting Hillissä, Länsi-Lontoossa. Hänellä on vanhempi sisko Elena ja nuorempi veli Don. Ora aloitti laulamisen nuorella iällä ja valmistui esittävien taiteiden koulusta nimeltä Sylvia Young Theatre School.
Laulajana
Ora esiintyi aluksi open mic -illoissa ympäri Lontoota ja silloin tällöin myös isänsä pubissa. Vuonna 2008 Ora oli Britannian edustajaehdokkaana vuoden 2009 Euroviisuihin. Hän pääsi koe-esiintymisestä läpi, mutta jättäytyi pian pois kilpailusta koska tunsi, ettei kyseinen haaste ollut häntä varten. Saman vuoden joulukuussa Ora allekirjoitti levytyssopimuksen Jay-Z:n omistaman Roc Nationin kanssa. Saatuaan sopimuksen hän levytti kokonaisen albumin ja halusi julkaista sen, mutta levy-yhtiö vastusti, joten hän alkoi työstää uutta materiaalia debyyttialbumiinsa.
Erysikhthon (Thessalia)
Nälän kasvaessa Erysikhthon söi kaiken omaisuutensa, kunnes hänellä oli jäljellä ainoastaan tyttärensä Mestra. Tämä ei halunnut tulla myydyksi orjaksi, joten hän pyysi Poseidonia, jolle hän oli menettänyt neitsyytensä, auttamaan häntä. Poseidon antoikin Mestralle kyvyn muuttaa muotoaan, ja kun Erysikhthon sai asian selville, alkoi hän myydä tytärtään milloin minkäkin eläimen hahmossa tämän aina paetessa ja palatessa takaisin isänsä luo.
Lopulta tämäkään ei enää riittänyt tyydyttämään Erysikhthonin alati kasvavaa nälkää, vaan hän kuoli alettuaan syödä itseään ruokkien ruumistaan kaikella, mitä siitä irti sai.
Rita Ora
Laulajana
Ora toimi vokalistina DJ Freshin kappaleella ”Hot Right Now”, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2012. Kappale debytoi ykkössijalla Britanniassa. Samaan aikaan Ora osallistui Draken kiertueelle. Kappale ”How We Do (Party)” julkaistiin Oran debyyttialbumin ensimmäisenä singlenä Australiassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Britanniassa albumin debyyttisingle oli 6. toukokuuta julkaistu ”R.I.P.”, ja elokuussa julkaistiin ”How We Do (Party)” albumin toisena singlenä. Molemmat kappaleet nousivat Britannian singlelistan kärkeen ja olivat Oran toinen ja kolmas listaykköseksi sijoittunut single saman vuoden aikana. Hänen debyyttialbuminsa Ora julkaistiin 27. elokuuta 2012 ja se nousi Britanniassa myyntilistan kärkeen. Albumilta julkaistiin kolmantena singlenä ”Shine Ya Light” ja neljäntenä ”Radioactive”.
Erysikhthon (Thessalia)
Kallimakhos ei omassa versiossaan mainitse tyttären osuudesta mitään, vaan kertoo kuninkaan syöneen itsensä perikatoon ja joutuneen kerjäämään murusia teiden risteyksessä.
Rita Ora
Laulajana
Ora haastoi sopimusyhtiönsä Roc Nationin oikeuteen vuonna 2015, sillä koki yhtiön ”hylänneen” hänet, ja vaati vapautusta sopimuksestaan. Vuoden 2016 alussa Roc Nation puolestaan nosti oikeuskanteen Oraa vastaan sopimuksen rikkomisesta. Juttu sovittiin toukokuussa 2016, ja Ora sai uuden levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta.
26. toukokuuta 2017 Ora julkaisi ensimmäisen singlen lähes kahteen vuoteen. Kappale ”Your Song” sijoittui Britanniassa seitsemänneksi. Toinen single ”Anywhere” ylsi parhaimmillaan sijalle 2. Molemmat kappaleet sisältyvät Oran toiselle studioalbumille Phoenix, joka julkaistiin 23. marraskuuta 2018. Vuoden 2018 alussa Ora ja Liam Payne julkaisivat dueton ”For You” elokuvan Fifty Shades Freed soundtrackille.
Ora on äänialaltaan mezzosopraano. Hänen musiikillisia vaikuttajiaan ovat olleet muun muassa Gwen Stefani ja Beyoncé.
Olof Aschberg
thumb|[[Albert Engströmin piirros Olof Aschbergista Moskovassa 1923]] Olof Aschberg, sukunimi alkuaan Asch (22. heinäkuuta 1877 Tukholma - 21. huhtikuuta 1960) oli juutalaissyntyinen ruotsalainen pankkiiri. Aschberg tunnettiin lempinimellä Punainen pankkiiri koska hän tunsi sympatiaa kommunistista liikettä kohtaan ja auttoi lokakuun vallankumouksen jälkeen Venäjän bolsevikkeja varainhankinnassa lännestä.
Aschberg perusti Tukholmaan vuonna 1912 Nya Banken nimisen pankin jonka nimeksi myöhemmin vaihtui Svenska Ekonomibolaget. Vuonna 1917 hän perusti yhdessä Georg Brantingin ja tämän sisaren Sonja Branting-Westerståhl kanssa Ruotsalais-venäläisen pankin (Svensk-Ryska Banken).
Aschberg toi Ruotsiin vuosina 1917–1921 noin 500 tonnia bolsevikkien Venäjällä takavarikoimaa kultaa. Koska Venäjän bolsevikkihallitus oli lännessä asetettu kauppasaartoon Aschberg sulatti kullan Tukholmassa ja korvasi tsaarin Venäjän aikaiset leimat ruotsalaisilla leimoilla tehden näin kullan alkuperän jäljittämisen mahdottomaksi. Hän avusti myös bolsevikkeja järjestämällä näiden takavarikoimia jalokiviä myytäväksi huutokaupoissa eri puolilla Länsi-Eurooppaa. Hyvien suhteidensa ansiosta Aschberg saattoi perustaa Moskovaan vuonna 1921 Venäläisen kauppapankin ja vuosina 1922–1924 hän johti neuvostoliittolaista Ruskombank-pankkia. Vuonna 1933 Aschberg lahjoitti Ruotsin kansallismuseoon hankkimansa yli 200 venäläistä ikonia jotka neuvostoviranomiset olivat takavarikoineet kirkoista.
Aschberg muutti 1920-luvun lopulla asumaan Ranskaan, osti Jouy-en-Josasissa sijainneen Château du Bois du Rocherin linnan asunnokseen ja avusti muun muassa Espanjan sisällissodan aikana Espanjan kansanrintamaa. Hän joutui pakenemaan Ranskasta Portugalin kautta Yhdysvaltoihin kun saksalaiset miehittivät Ranskan 1940. Sodan jälkeen Aschberg palasi asumaan Ruotsiin. Hän julkaisi 1946–1947 kolmiosaiset muistelmansa (En vandrande jude från Glasbruksgatan, Återkomsten ja Gästboken).
Ruotsalaiset journalistit Robert Aschberg (s. 1952) ja Richard Aschberg (s. 1954) ovat Olof Aschbergin lapsenlapsia.
Rita Ora
Näyttelijänä
Vuonna 2013 Ora esiintyi pienessä roolissa elokuvassa Fast & Furious 6. Seuraavaksi hän sai roolin Christian Greyn sisarena Miana vuoden 2015 elokuvasta Fifty Shades of Grey − tarjouduttuaan alun perin työstämään elokuvan soundtrackia. Hän uusi roolinsa myös elokuvan jatko-osissa. Vuonna 2015 Ora esiintyi sivuroolissa myös elokuvassa Southpaw.
Muuta
Ora on esiintynyt muun muassa Calvin Kleinin, Supergan, Rimmelin, DKNY:n ja Roberto Cavallin mainoksissa. Hän on myös osallistunut Coca-Colan, Samsungin ja Escadan kampanjoihin. Vuonna 2014 Ora suunnitteli vaatemalliston Adidasille.
Ora toimi vierailevana tuomarina Britannian X Factor -laulukilpailuohjelmassa vuonna 2012. Vuonna 2015 hänestä tuli ohjelman vakituinen tuomari 12. tuotantokaudelle. Vuonna 2016 Ora tuli Tyra Banksin tilalle Huippumalli haussa -ohjelman 23. kauden juontajaksi. Hänet valittiin vuonna 2019 yhdeksi Unicefin hyvän tahdon lähettiläistä.
Yksityiselämä
Ora avioitui elokuussa 2022 uusiseelantilaisen ohjaaja-näyttelijä Taika Waititin kanssa Lontoossa ja otti sukunimekseen yhdistelmänimen Ora-Waititi. He alkoivat seurustella vuonna 2021.
Aaro Salmela
Aaro Maunu Johannes Salmela (4. elokuuta 1928 Taivalkoski – 26. elokuuta 2016 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Salmela oli toimittajana muun muassa Tamperelainen, Uusi Kuvalehti, Uusi Maailma ja Aamulehti-lehdissä. Hän oli vapaa toimittaja vuodesta 1973. Salmelan kävi keskikoulun. Hänen tiensä kirjoittajaksi käynnistyi sähköalan opinnoista. Hän avusti alkuun mm. Koillissanomia, mutta siirtyi Koillis-Pohjan Sähkö – lehden päätoimittajaksi.
Salmelan vanhemmat olivat poliisikonstaapeli, pankinjohtaja Mauno Salmela ja Lyydia (o.s. Karvonen). Puoliso oli Aili Irene Kaunisto vuodesta 1956.
Mäntsälän kirkko
Mäntsälän kirkko on Mäntsälässä sijaitseva kirkko, joka on valmistunut vuonna 1865 ja vihitty käyttöön vuonna 1866. Sen ovat suunnitelleet intendentinkonttorissa arkkitehdit Ernst Lohrmann ja Jean Wik, joka on suunnitellut myös Orimattilan kirkon. Rakennustyyliltään Mäntsälän kirkko on länsitornillinen pitkäkirkko.
Kirkon alttaritaulun "Paimenten kumarrus" (1861) on tehnyt saksalainen Bernhard Reinholdin ja sen on lahjoittanut Mäntsälän kirkolle paikallisen Ylikartanon omistaja Hugo von Qvanten vuonna 1874. Alttaritaulun kehysten kultauksen maksoivat paikkakunnan muut säätyläiset.
Mäntsälän kirkosta löytyy neljän vahvasti paikalliseen kartanolaiskulttuuriin liittyvän aatelisen hautajaisvaakunat. Omat vaakunansa kirkkoon ovat saaneet Hautjärven kartanon omistaja luutnantti von Vietinghoffin sekä Mäntsälän kartanoon historiaan liittyneet Anders Möller, Peter Nassokin ja Johan Thewitz.
Mäntsälän kirkkoa kunnostettiin viimeksi vuonna 1991, jolloin kirkkoon saatiin Koivisto-seuran lahjoituksena kookas kullatusta pronssista tehty kattokruunu, joka oli vuodesta 1903 saakka koristanut Koiviston kirkkoa.
Kirkon ulkopuolella on sankarihauta-alue ja sen yhteydestä professori Heikki Varjan tekemä muistomerkki ”Karjalan neito” Karjalaan jääneiden vainajien muistoksi. Kirkossa on myös muistomerkki vuoden 1918 sisällissodan molemmille osapuolille.
Suomen Elokuvaajien Yhdistys
Suomen Elokuvaajien Yhdistys F.S.C. r.y. on suomalainen elokuvauksen ammattilaisten yhdistys. Yhdistys kutsuu jäsenikseen sellaisia elokuvaajia, jotka ovat toimineet aktiivisesti pääkuvaajana ja osoittaneet työssään "korkealaatuista taiteellista ammattitaitoa". Yhdistys perustettiin 11. tammikuuta 1983. Yhdistyksen jäsenyys edellyttää kahden jäsenen suositusta ja hallituksen yksimielistä hyväksyntää. Yhdistyksen hallitus voi myös nimittää kunniajäseniä. Jäseneksi kutsutut saavat käyttää nimensä yhteydessä lyhennettä F.S.C., joka on merkki taideyhteisön arvostuksesta ja kunnioituksesta.
Suomen Elokuvaajien Yhdistys ei ole ammattiyhdistys eikä kilta vaan kulttuuri-, jatkokoulutus- ja ammatillinen yhteenliittymä, jonka tarkoitus on toimia jäsentensä ammattitaidon kehittämiseksi. Se pyrkii parantamaan elokuvaajien ammattikunnan asemaa. Yhdistys myös takaa jäsentensä ammattitaidon. Se pyrkii edistämään jäsenten yhteistyötä ja järjestämään yhteyksiä ulkomaisiin kollegoihin.
Puheenjohtajat
Lähde
Venäjän presidentti
Venäjän presidentti, virallisesti Venäjän federaation presidentti on Venäjän valtionpäämies, asevoimien ylipäällikkö ja maan korkein virka. Venäjän perustuslaki ei eksplisiittisesti määrittele presidenttiä toimeenpanovallan johtajaksi, mutta toimeenpanovalta on tosiasiallisesti jaettu presidentin ja hallituksen johtajan maan pääministerin kesken. Presidentillä on huomattavat valtaoikeudet. Koska Venäjä on semipresidentiaalinen valtio, hän ei kuitenkaan johda hallitusta, mutta hänellä on oikeus hajottaa hallitus. Presidentillä on myös ylin päätäntävalta ulkopolitiikan linjanvedoissa.
Valinta
Venäjän presidentti valitaan välittömällä vaalilla kuuden vuoden toimikaudeksi. Sama henkilö voidaan valita presidentiksi enintään kahdeksi peräkkäiseksi toimikaudeksi. Presidentiksi valitaan ehdokas, joka saa vaalissa enemmän kuin puolet annetuista äänistä. Jos kukaan ehdokkaista ei ole saanut enemmistöä annetuista äänistä, toimitetaan uusi vaali kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä. Presidentiksi valitaan tällöin uudessa vaalissa eniten ääniä saanut ehdokas.
Venäjän presidentin edustusasunto on Moskovan Kremlissä sijaitseva Senaatin palatsi ja juhlallisuuksissa Kremlin suuri palatsi.
Aiheesta muualla
Lista de presidentes da Rússia
Deutsche Presse-Agentur
Deutsche Presse-Agentur (DPA) on saksalainen uutistoimisto, joka on perustettu vuonna 1949. Uutistoimiston päämaja sijaitsee Hampurissa, Saksassa ja se tarjoaa uutisia saksaksi, englanniksi, espanjaksi ja arabiaksi.
DPA on Saksan suurin uutistoimisto.
Japonismi
pienois|[[Vincent van Gogh, Kurtisaani (Keisai Eisenin mukaan), öljymaalaus, 1887.]] Japonismi, myös japanismi, tarkoittaa Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa 1800-luvun lopulla alkaneita japanilaisia vaikutteita ja japanilaisen tyylin ihailua länsimaissa. Japonismi vaikutti varsinkin sisustustyyleissä ja kuvataiteessa. Sanaa japonisme käytti ensimmäisenä Jules Claretie vuonna 1872.
Japanilaiset ukiyo-e-puupiirrokset olivat inspiroineet 1860-luvulta alkaen Japanin avautumisen jälkeen monia eurooppalaisia impressionisteja etenkin Ranskassa. Puupiirrosten perspektiivin ja varjostusten puute, suuret tasaiset värialueet ja voimakkaat värit viehättivät taiteilijoita. Uutta oli myös niiden sommittelullinen vapaus, diagonaalit, erikoiset kuvakulmat ja rajaukset verrattuna länsimaisen taiteen perinteisiin. Toisin kuin muussa orientalismissa, japonismissa sovellettiin japanilaisia ja itämaisen tyylin elementtejä, kun muuten oli enemmänkin maalattu eksoottisia näkymiä länsimaisella tyylillä.
Japanin kaupan avautuminen Kanagawan sopimuksen jälkeen toi ukiyo-e-puupiirrosten ohella länteen koko joukon japanilaisia käyttö- ja koriste-esineitä, mikä vaikutti myös sisustukseen. Japanilaiset puupiirrokset vaikuttivat myös jugend-tyylin syntyyn. Varsinkin Utamaron ja Hokusain puupiirroksilla oli paljon vaikutusta. Samaan aikaan Japanissa länsimaalaistuminen vähensi puupiirrosten arvostusta.
Japanilaisesta taiteesta saivat vaikutteita varsinkin Arthur Wesley Dow, Pierre Bonnard, Mary Cassatt, Edgar Degas, Pierre-Auguste Renoir, James McNeill Whistler, Claude Monet, Vincent van Gogh, Camille Pissarro, Aubrey Beardsley, Alphonse Mucha ja Gustav Klimt, samoin kuin arkkitehdit Frank Lloyd Wright ja Charles Rennie Mackintosh. Toulouse-Lautrecin litografioissa japonismi on selvää, samoin Félix Vallottonilla, ja Paul Gauguinin puupiirroksissa maalausten ohella. Jotkut japanilaisesta taiteesta lumoutuneet taiteilijat jopa muuttivat tai matkustivat Japaniin.
Japonismi vaikutti myös musiikkiin, esimerkkinä Giacomo Puccinin japanilaisaiheinen ooppera Madama Butterfly (1904).
Emiliano Brembilla
Emiliano Brembilla (s. 21. joulukuuta 1978 Ponte San Pietro, Bergamon maakunta) on italialainen uimari ja olympiamitalisti, joka on erikoistunut pitkille vapaauintimatkoille. Hän voitti olympiapronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestistä Ateenasta 2004. Hän on voittanut pitkällä urallaan yhteensä 14 Euroopan mestaruutta sekä neljä MM-mitalia. Hän on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa. Brembilla edustaa seuratasolla Team Ispra Nuotoa. Hänen valmentajinaan toimivat Alberto Castagnetti ja Dusco Le Cabec.
Uran alku ja nousu Euroopan junioriuinnin huipulle
Brembilla aloitti uinnin harrastuksena nuorena ja olikin jo alusta saakka hyvin lahjakas. Uintimaailman tietoisuuteen hän nousi 15-vuotiaana voittamalla junioreiden pitkän radan Euroopan mestaruudet 1500 metrin vapaauinnista ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestistä sekä hopean 400 metrin vapaauinnissa Tšekin Pardubicessä. Seuraavana vuonna hän jatkoi menestystään samoissa kilpailuissa Sveitsin Genevessä, nyt tuloksena hopea ja pronssi.
Läpimurto maailman huipulle
Brembilla hallitsi keväällä 1996 Italian vapaauintia; maan mestaruuskilpailuissa hän voitti 200, 400 sekä 1500 metrin vapaauinnit. Näyttöjensä siivittämänä hänet valittiin edustamaan Italiaa kesäolympialaisiin 1996 Yhdysvaltain Atlantaan. Siellä 17-vuotias Brembilla sijoittui neljännelle sijalle sekä 400 että 1500 metrin vapaauinneissa. Hän jäi 400 metrin vapaauinnista pronssista vain 48 sekunnin sadasosaa, 1500 metrillä eroa pronssiin oli kuitenkin yli kuusi sekuntia. Joulukuussa 1996 hän kauhoi lyhyellä radalla 400 metrin vapaauinnin Euroopan mestaruuteen Saksan Rostockissa järjestetyissä lyhyen radan EM-kilpailuissa. Brembilla oli matkalla ylivoimainen: hän voitti toiseksi tulleen Saksan Stefan Pohlin yli kolmella sekunnilla. Kevättalvella 1997 Brembilla sijoittui lyhyen radan maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Hän hallitsi jälleen Italian mestaruuskilpailuissa vapaauintimatkoja: kevään pitkän radan mestaruuskilpailuissa kaksi kultaa ja syksyllä lyhyellä radalla kolme kultaa. Elokuussa Espanjan Sevillassa järjestetyissä pitkän radan EM-kilpailuissa Brembilla voitti ylivoimaiseen tyyliin 400 sekä 1500 metrin vapaauinnit; 400 metrillä toiseksi sijoittunut Brembillan maanmies Massimiliano Rosolino jäi hänestä lähes kolme sekuntia, 1500 metrillä toiseksi sijoittunut ukrainalainen Ihor Snytko jäi Brembillan taakse yli yhdeksän sekunnin turvin. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui lisäksi neljänneksi 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Kilpailuiden jälkeen Brembilla kertoi uutistoimisto Reutersille seuraavaa: Brembilla valittiin Euroopan vuoden miesuimariksi 1997 arvovaltaisen Swimming World Magazine-lehden äänestyksessä.
Vuodet 1998–2000 – kohti Sydneyä
Brembilla lähti pitkän radan MM-kilpailuihin Australian Perthiin hyvin valmistatautuneena, suunnitelmanaan uida 400 ja 1500 metrin vapaauinnit. Hän läpäisi alkuerät helposti ja selvityi kummallakin matkalla loppukilpailuun. Hän ui 1500 metrin finaalissa hyvin uimalla ajan 15.00,59, mikä jäi hänen Sevillassa uimasta ennätyksestään vain muutaman sekunnin. Hän voittikin 1990-luvun alussa matkaa yhdessä maanmiehensä Kieren Perkinsin kanssa hallinneen australialaisen Daniel Kowalskin, mutta ei pystynyt estämään matkan tulevan ME-miehen Grant Hackettin voittokulkua. Brembilla jätettiin 400 metrin finaalissa neljänneksi, sillä hänen edelleen kiilasivat australialaiset Ian Thorpe ja Hackett sekä britti Paul Palmer. Joulukuussa Yhdistyneen kuningaskunnan Sheffieldissä järjestetyissä lyhyen radan EM-kilpailuissa Brembilla uusi 400 metrin vapaauinnin kultansa uimalla uuden Euroopan ennätysajan 3.40,45. Hän saavutti myös pronssia 1500 metrin vapaauinnista kyseisissä kilpailuissa.
Vuonna 2000 Brembilla osallistui heinäkuussa järjestettyihin pitkän radan EM-kilpailuihin, jotka olivat poikkeuksellisesti vuosi edellisten jälkeen, sillä Euroopan uimaliitto LEN halusi muuttaa kilpailuiden paikkaa parillisille vuosille. Seuraavina vuosina kilpailut järjestettiin taas joka toinen vuosi.
Kilpailut järjestettiin Helsingin Mäkelänrinteen uintikeskuksessa, ja ne toimivat hyvänä kenraaliharjoituksena lokakuussa alkaneille olympialaisille. Brembillan tuomisina kilpailuista oli loistava mitalisaalis: kullat 400 metrin vapaauinnista sekä 4 × 200 m vapaauintiviestistä, sekä hopea 1500 metrin vapaauinnista. Kilpailuiden jälkeen, 25. heinäkuuta 2000 Italian presidentti Carlo Azeglio Ciampi valitsi hänet tasavallan ritarikunnan jäseneksi palkintona saavutuksistaan.
Menestyksen vuodet 2001–2002
Lyhyen radan EM-kilpailuista 2001 Belgian Antwerpenistä Brembilla voitti jälleen Euroopan mestaruuden 400 metrin vapaauinnissa. Vuosi 2002 oli Brembillalle todellinen menestysvuosi. Kesän pitkän radan EM-kilpailuista Saksan Berliinistä kotiintuomisina hänellä oli 400 metrin vapaauinnin sekä 4 × 200 m vapaauintiviestin kullat sekä 200 metrin vapaauinnin hopea. Joulukuussa järjestetyissä lyhyen radan EM-kilpailuissa Riesassa Brembilla oli ykkönen 200 sekä 400 metrin vapaauinneissa.
Vuonna 2003 Brembilla osallistui kolmansiin pitkän radan MM-kilpailuihinsa. Hän sijoittui neljänneksi 4 × 200 m vapaauintiviestissä yhdessä muun joukkueen kanssa.
Vihdoin olympiamitalistiksi
Ateenan kesäolympialaisiin 2004 Brembilla lähti hakemaan olympiamitalia uransa kruunuksi. Valmistautuminen kilpailuihin sujui hyvin, sillä Brembilla voitti Madridissa järjestetyissä pitkän radan EM-kilpailuissa neljännen pitkän radan Euroopan mestaruutensa 400 metrin vapaauinnissa ja kolmannen mestaruutensa 4 × 200 metrin vapaauintiviestistä.
Ateenassa Brembillan unelma olympiamitalista toteutui vihdoin; Italian miesten 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkue Brembilla–Simone Cercato–Filippo Magnini–Massimiliano Rosolino voitti olympiapronssia Yhdysvaltojen sekä Australian joukkueiden jälkeen. Italian joukkueen aika oli 7.11,83; voittajajoukkue Yhdysvallat oli Italiaa reilut neljä sekuntia nopeampi. Henkilökohtaisten matkojen puolella Brembilla sijoittui 200 metrin vapaauinnissa kahdeksanneksi ja 400 metrin vapaauinnissa yhdenneksitoista.
Kohti Pekingiä
Ateenan olympialaisten jälkeen Brembilla osallistui vuonna 2005 pitkän radan MM-kilpailuihin Kanadan Montréalissa. Hän osallistui kilpailuissa 400 sekä 200 metrin vapaauinteihin. 400 metrin alkuerissä Brembilla oli yhdeksäs ja oli näin ensimmäinen, joka karsiutui loppukilpailusta. 200 metrillä Brembilla selvityi alkuerien ja välierien kautta loppukilpailuun, jossa hän sijoittui toiseksi viimeiseksi eli seitsemänneksi. Saman vuoden joulukuussa Brembilla osallistui Triestessä järjestettyihin lyhyen radan EM-kilpailuihin. Siellä hän sijoittui 400 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi sekä 200 metrin vapaauinnissa kolmanneksitoista.
Budapestissa heinäkuussa 2006 järjestetyissä pitkän radan EM-kilpailuissa Brembilla sijoittui 400 metrin vapaauinnissa kolmanneksitoista. Brembilla ui myös Italian 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa alkuerissä, mutta joukkuetta uusittiin loppukilpailuun ja Brembilla putosi siitä. Finaalissa Italian joukkue otti kultaa ennen Isoa-Britanniaa ja Kreikkaa.
Vuonna 2007 Brembilla vietti hiljaiseloa kansainvälisistä kilpailuista, eikä hän kilpaillut kotimaassansakaan kuin muutaman kerran. Tämä johtui hänelle tehdystä kirurgisesta operaatiosta. Huhut uran lopettamisesta kuitenkin kariutuivat, kun Brembilla kertoi 23. heinäkuuta 2007 jatkavansa uraansa Pekingin kesäolympialaisiin 2008 saakka. ,
Brembilla valittiin Italian joukkueeseen vuoden 2008 pitkän radan EM-kilpailuihin, jotka järjestettiin Eindhovenissa, Alankomaissa 13.-24. maaliskuuta. Eindhovenissa Brembilla osallistui 200 metrin vapaauintiin. Hän selvitti tiensä melko helposti finaaliin, sillä hän oli alkuerien neljäs ja välierissä lupaavasti toinen, Saksan Paul Biedermannin jälkeen. Loppukilpailussa Brembilla sijoittui kuudenneksi, häviten pronssia voittaneelle Rosolinolle vain 89 sadasosaa. Brembilla kuitenkin sai näistä kilpailuista mitalin, sillä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä Italia voitti joukkueella Brembilla–Rosolino–Nicola Cassio–Magnini. Tämä mestaruus oli Brembillalle jo neljäs kyseisellä matkalla.
Huhtikuussa 2008 Brembilla osallistui Ison-Britannian Manchesterissä järjestettyihin lyhyen radan MM-kilpailuihin. Siellä hän voitti MM-pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, yhdessä saman joukkueen kanssa, joka oli kuukautta aikaisemmin voittanut Eindhovenissä. Heidän aikansa 6.58,39 oli uusi Italian ennätys. Mitali oli myös Brembillan ensimmäinen lyhyen radan MM-kilpailuissa. Henkilökohtaisten matkojen puolella Brembilla osallistui 400 metrin vapaauintiin, jossa hän sijoittui loppukilpailun kuudenneksi.
Italian uimaliiton Finin presidentti Paolo Barelli ilmoitti 15. kesäkuuta 2008, että Brembilla on niiden 34 italialaisuimarin joukossa, jotka on valittu edustamaan maataan Pekingin olympialaisiin.
Lyhyt rata
IE = voimassa oleva Italian ennätys
Yksityiselämä
Brembilla asuu Chignolo d'Isolassa yhdessä kihlattunsa Valentinan kanssa. , "Brembon" harrastuksiin kuuluvat muun muassa jalkapallon pelaaminen, lukeminen sekä musiikki. Hän on horoskoopiltaan jousimies.
Grigori Vereštšagin
Grigori Jegorovitš Vereštšagin (11. lokakuuta 1851 – 27. elokuuta 1930) oli ensimmäinen udmurttilainen runoilija, proosakirjailija ja dramaturgi.
Vereštšagin syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Udmurtian Kezin piirin Polomin kylässä. Hän valmistui Sarapulin reaaliopistosta ja työskenteli sen jälkeen opettajana. 1800-luvun lopussa hän toimi diakonina Jelabugassa ja vuosina 1900–1927 pappina ja opettajana Jelabugan kihlakunnan Buranovon kylässä.
Alarik Lehtonen
Alarik Valdemar Lehtonen (11. huhtikuuta 1921 Somero – 16. maaliskuuta 1972 Salo) oli suomalainen kirjailija.
Lehtosen romaanin Kaikki luodit eivät vihellä tapahtumat sijoittuvat jatkosodan vuosiin. Minä-muotoon kirjoitetun romaanin kertojana on alikersantiksi sodan myötä ylenevä Jalmar Hokkanen.
Alarik Lehtosen poika Lexi Hannu Lehtonen on kirjoittanut vuonna 2005 Vuoden urheilukirja -tittelin saaneen Otto Brandtin tie -teoksen.
Reluktanssi
Reluktanssi eli "magneettinen vastus" (magneettinen resistanssi ; tunnus Rm) on permeanssin käänteisarvo. Se kuvastaa magneettipiirin osan magneettista vastusta. Reluktanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on 1/henry (tunnus 1/H).
Ferriittirenkaan tapauksessa kaavaan sijoitettavan magneettisen piirin tehollisen pituuden symboli on usein le ja magneettisen piirin tehollisen poikkipinta-alan symboli Ae.
Lehtovuori
thumb|right|Lehtovuori keväällä 2006 Lehtovuori on rakennusneuvos Olli Lehtovuoren mukaan nimetty asuinalue Helsingin Konalan kaupunginosassa. Se sijoituu Vantaan ja Espoon rajojen tuntumaan ja on Helsingin läntisin kolkka. Naapureina ovat mm. Uusmäki lännessä ja Malminkartano idässä.
Alueen on suunnitellut arkkitehti Eric Adlercreutz. Lehtovuoreen on rakennettu vuosina 2002-2005 88 asuntoa, jotka sijaitsevat 2- tai 3-kerroksisissa puuverhoilluissa erillis- ja paritaloissa.