cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Käkelän seisake
Vuokra-ajan päätyttyä sivuraidetta ei otettu uudelleen käyttöön. Myös odotussuoja purettiin piakkoin palautuksen jälkeen. Henkilöliikenne seisakkeella lopetettiin kesäkuussa 1984 ja se lakkautettiin lopulta kesäkuussa 1985. Nykyisin seisakkeen lähettyvillä sijaitsee sähkön syöttöasema.
Ilona Mononen
Ilona Mononen (s. 18. joulukuuta 2003 Hämeenlinna) on suomalainen keskimatkanjuoksija, joka edustaa Lahden Ahkeraa. Hänen valmentajansa on Mikko Rajaniemi.
Mononen voitti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2021 kultaa 3 000 metrin juoksussa ennätyksellään 9.15,66. Saman vuoden Nairobin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi ja 3 000 metrillä viidenneksi. Vuoden 2022 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Calissa hän sijoittui jälleen 1 500 metrillä kahdeksanneksi ja 3 000 metrillä viidenneksi. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä kahdeksastoista. Hän saavutti maastojuoksun alle 20-vuotiaiden EM-pronssia Veneria Realessa joulukuussa 2022. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Espoossa 2023 Mononen sijoittui kahdeksanneksi 5 000 metrillä. 1 500 metrillä hän oli oman alkueränsä viides, mikä ei riittänyt jatkoon.
Mononen on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2020 lähtien. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi pohjoismaisen hallimaaottelun 1 500 metrillä 2022.
Mononen on saavuttanut Kalevan kisoissa 1 500 metrin juoksussa kultaa vuonna 2021 ja hopeaa 2020, 800 metrin juoksussa pronssia 2020 sekä 5 000 metrin juoksussa hopeaa vuonna 2023. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hän sai 800 metrillä hopeaa 2021, 1 500 metrin juoksussa kultaa vuonna 2022, hopeaa 2020 ja pronssia vuonna 2021 sekä 3 000 metrillä kultaa 2022. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 000 metrin viestissä kultaa 2020 ja 2022 sekä 4 × 1 500 metrin sekaviestissä kultaa 2021, hopeaa 2022 ja pronssia 2020.
Monosen ennätys ulkoradoilla on 800 metrillä 2.07,57 (2021), 1 500 metrillä 4.14,79 (2023), 3 000 metrillä 9.02,00 (2022) ja 5 000 metrillä 15.43,20 (2022). Hallissa hänen ennätyksensä 800 metrillä on 2.08,85 (2021, pitkällä radalla) ja 1 500 metrillä 4.19,69 (2022).
Mullila
thumb|Faltunkoski [[Eurajoki (joki)|Eurajoessa. Rakennukset oikealla ovat Mullilan kylän puolella.]] thumb|Tienäkymä Mullilasta. Mullila on Eurajoella sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta Eurajoen länsipuolella. Kylän entinen nimi oli Vahusmaa. Mullilan naapurikyliä ovat joen toisella puolella sijaitseva Irjanne sekä muun muassa Kaukomäki ja Huhta.
Martti Suosalo (teatterinjohtaja)
Martti Aleksander Suosalo (vuoteen 1906 Finni, 14. lokakuuta 1902 Messukylä – 6. kesäkuuta 1954 Sodankylä ) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Pietarsaaressa varttunut Suosalo oli vuodesta 1921 lähtien näyttelijänä Vaasan Työväen Teatterissa, josta hän siirtyi Rovaniemen Työväen Näyttämön johtajaksi vuonna 1927. Varsinaiselta ammatiltaan Suosalo oli mainosmaalari.
Martti Suosalon puoliso oli Aili Irene Nygård (1905–1996). Hänen isänsä oli Suomen sisällissodan aikana Pietarsaaren teloituksissa ammuttu entinen kansanedustaja Kalle Suosalo ja veljet kansanedustaja Vilho Suosalo ja punaupseeri, sodanjälkeinen kommunistiaktiivi Lauri Suosalo. Martti Suosalo on myös vuonna 1962 syntyneen näyttelijä Martti Suosalon isoisä. Hänet on haudattu Rovaniemen IV hautausmaalle.
Marcelo Huertas
Marcelo ”Marcelinho” Tieppo Huertas (s. 25. toukokuuta 1983 São Paulo) on brasilialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Vuosina 2015–2017 Huertas edusti NBA-joukkue Los Angeles Lakersiä. Ennen NBA-uraansa Huertas pelasi yli kymmenen vuotta Espanjan pääsarjassa Liga ACB:ssa muun muassa FC Barcelonassa.
Maajoukkuetasolla Huertas on edustanut Brasiliaa muun muassa MM-kisoissa 2006 ja 2010 sekä olympiaturnauksessa 2012 ja 2016.
Oksatsoli
Ominaisuudet
Oksatsoli on huoneenlämpötilassa väritöntä nestemäistä ainetta, jolla on pyridiinin kaltainen haju. Oksatsoli liukenee erittäin hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin. Se on hyvin heikosti emäksinen yhdiste. Vaikka oksatsoli onkin aromaattinen yhdiste, se ei reagoi helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Tämä johtuu siitä, että pyridiinin tavoin oksatsolirengas on suhteellisen elektroniköyhä eikä siten kovin nukleofiilinen. Mikäli elektrofiilinen aromaattinen substituutio tapahtuu, tapahtuu se 5-asemassa olevaan hiiliatomiin. Oksatsoli pystyy reagoimaan dieenien tavoin Diels–Alder-reaktiolla dienofiilien kuten alkyynien kanssa. Hapettimet hajottavat helposti oksatsolirenkaan.
Synteesi
Oksatsolia voidaan valmistaa Bredereckin ja Bangertin kehittämällä dietyyli-α-ketosukkinaatin ja formamidin välisellä reaktiolla suolahapon läsnä ollessa. Tässä reaktiossa muodostuu dietyylioksatsoli-4,5-dikarboksylaattia, joka voidaan hydrolysoida ja dekarboksyloida oksatsoliksi.
Olympiakokoinen uima-allas
alt=Olympic sized swimming pool, used for Baku 2015 European Games|pienoiskuva|363x363px|Olympiakisoissa käytettävän kokoinen uima-allas, jota käytettiin [[Euroopan kisat 2015|Bakun vuoden 2015 Euroopan kisoissa.]] Olympiakokoinen uima-allas määrittelee mitat, jotka pitää täyttyä, että altaassa voidaan järjestää kansainvälisiä kilpailuja. Tämän tyyppistä uima-allasta käytetään olympialaisissa, joissa kilpailurata on 50 metrin pituinen, jota kutsutaan yleisesti ”pitkäksi radaksi”, erottaen sen ”lyhyestä radasta”, jota sovelletaan kilpailuihin 25 metrin uima-altaissa. Jos kosketuspaneeleja käytetään kilpailussa, kosketuspaneelien välisen etäisyyden tulee olla joko 25 tai 50 metriä, jotta FINA voi hyväksyä altaan. Tämä tarkoittaa, että olympia-altaat ovat yleensä ylimitoitettuja kilpailussa käytettävien kosketuspaneelien sijoittamiseksi.
Olympiakokoista uima-allas käsitettä käytetään puhekielessä tilavuusyksikkönä, jotta voidaan tehdä likimääräisiä vertailuja vastaavan kokoisiin esineisiin tai tilavuuksiin. Se ei ole erityinen määritelmä, koska olympia-altaan syvyydelle ei ole virallista rajoitusta. Arvon suuruusluokka on 1 megalitra (ML).
Gareth Yuen
Gareth Yuen (s. 24. maaliskuuta 1978) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Dax Lon roolista televisiosarjassa Power Rangers: Operation Overdrive. Yuen aloitti näyttelemisen 1990-luvun alussa ja on esiintynyt useimmiten televisiosarjoissa, kuten Sky Trackers, Head Start, Ponderosa ja City Homicide.
Olympiakokoinen uima-allas
Tekniset tiedot
FINAn määritykset olympiakokoiselle uima-altaalle ovat seuraavat: Altaassa on oltava kaksi tyhjää aluetta, jotka ovat leveydeltään 2,5 metriä ratojen 1 ja 8 ulkopuolella (käytännössä kaksi tyhjää rataa). Altaan pituus pitää olla 50 metriä jokaisen radan päässä olevien kosketuslevyjen välillä, jos niitä käytetään.
Historia
Tämän olympiakokoisen uima-altaan versio oli ensimmäisen kerran käytössä Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Aikaisemmin kesäolympialaisissa käytettiin perinteisempää 8-rataista allasta, jonka syvyys oli noin seitsemän jalkaa Tässä uudessa olympiakokoisessa uima-altaassa tehtiin 25 maailmanennätystä.
Edut
Uusi olympiakokoinen uima-allas on suunniteltu tarjoamaan etuja uimareiden auttamiseksi, ensimmäinen on ratojen määrän kasvu. Ratojen määrän lisääminen kahdeksasta kymmeneen antaa uimareille ”puskurikaistan”, joka vaimentaa uimareiden liikkeistä syntyviä aaltoja ja vähentää uimareita kohtaan olevaa vastusta.
Kromikloridi
Kromikloridi eli kromi(III)kloridi (CrCl3) on kromi- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa pigmenttinä ja muiden kromiyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet
Kromikloridi on kidevedettömänä huoneenlämpötilassa violettia kiteistä ainetta. Lisäksi tunnetaan kidevedellinen heksahydraatti (CrCl3·6H2O), joka on väriltään vihreää. Kidevedetön yhdiste ei liukene veteen, mikäli liuoksessa ei ole mukana pelkistimiä kuten Cr2+-ioneja. Heksahydraatti sen sijaan on veteen liukoista ainetta. Konsentraatiosta riippuen yhdiste muodostaa veden kanssa laimeina violetteja ja väkevinä vihreitä vesiliukoisia kompleksi-ioneja. Kuumennettaessa yhdistettä vedyn läsnä ollessa noin 600 °C:n lämpötilassa muodostuu kromi(II)kloridia. Enemmän kuumennettaessa kromikloridi hapettuu kromi(III)oksidiksi. Kromikloridin kiderakenne muistuttaa alumiinikloridin ja yttriumkloridin rakennetta. Kiderakenteessa alkeiskoppi on kuutiollinen ja rakenteessa kromi- ja kloridi-ionit muodostavat vuorottelevan kerrosrakenteen.
Valmistus ja käyttö
Kromikloridia voidaan valmistaa yhdessä rauta(II)kloridin kanssa kuumentamalla kromiittimineraalia tai ferrokromia kloorivirrassa hiilen läsnä ollessa tai kromi(III)oksidin ja kloorin välisellä reaktiolla. Muita tapoja valmistaa yhdistettä on muun muassa kromyylikloridin reaktio kloorin ja hiilimonoksidin kanssa. Kidevedetöntä yhdistettä voidaan valmistaa myös kuumentamalla heksahydraattia tionyylikloridin läsnä ollessa.
Kromikloridia käytetään pigmenttinä ja valmistettaessa muita kromipigmenttejä. Sitä voidaan käyttää myös tekstiilien käsittelyssä esimerkiksi peittauksessa, katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä, kromauskylvyissä, elektrolyyttinä aurinkokennoissa ja hyvin puhtaan kromin valmistukseen.
Erbium(III)jodidi
Erbium(III)jodidi (tai erbiumtrijodidi tai pelkkä erbiumjodidi) on erbiumin epäorgaaninen yhdiste jodin kanssa, jossa jodi esiintyy hapetusluvulla −I ja erbium +III. Näin muodostuva yhdiste on ErI3. Se muodostaa violetteja trigonaalisia kiteitä.
Käyttö
Erbiumjodidi on hygroskooppinen aine. Sitä on käytetty metallihalidilampuissa, samoin kuten holmium(III)jodidiakin.
Tennō no ryōriban
Tennō no ryōriban on televisioyhtiö TBS:n esittämä japanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Takeru Satoh.
Iso-Vuorttunen
Iso-Vuorttunen on Päijät-Hämeessä Heinolassa Kousan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 25 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,5 metriä mpy.
Vähä-Vuorttunen
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,6 metriä mpy.
Dustin Hoffman
pienoiskuva|Hoffman Lenny-elokuvan kuvauksissa vuonna 1974 Dustin Lee Hoffman (s. 8. elokuuta 1937 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kahdesti Oscar-palkittu näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänen läpimurtoelokuvansa on Miehuuskoe vuodelta 1967. Hänet on palkittu parhaan miespääosan Oscarilla elokuvista Kramer vastaan Kramer (1979) ja Sademies (1988). Hän on ollut myös tuottajana useissa elokuvissa.
Elämä ja ura
Hoffman syntyi 8. elokuuta 1937 Los Angelesissa ashkenasijuutalaiseen perheeseen mutta ei saanut uskonnollista kasvatusta. Hänet nimettiin mykkäelokuvanäyttelijä Dustin Farnumin mukaan. Hän kävi Santa Monica City Collegea Kaliforniassa.
Hoffman halusi aluksi konserttipianistiksi ja kävi Los Angelesin musiikkikonservatoriota. Lopetettuaan musiikin opiskelun hän alkoi näytellä 19-vuotiaana ja muutti New Yorkiin. Hän opiskeli näyttelemistä metodinäyttelemisen opettaja Lee Strasbergin opissa.
Hoffman eli New Yorkissa köyhyysrajan alapuolella 31-vuotiaaksi asti, sillä epätavallisen näköisellä näyttelijällä oli vaikeuksia saada rooleja. Hoffman alkoi lopulta saada pieniä rooleja televisiossa ja Off Broadwaylla. Hän sai Obie-palkinnon eräästä teatteriroolistaan.
Hoffmanin menestyselokuvia 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla olivat myös esimerkiksi Keskiyön cowboy (1969), Pieni suuri mies (1970), Olkikoirat (1971), Lenny (1974), Presidentin miehet (1976) ja Straight Time (1978). Ensimmäisen Oscar-palkintonsa Hoffman voitti elokuvasta Kramer vastaan Kramer (1979).
Hoffman sai jälleen Oscar-ehdokkuuden komediasta Tootsie – lyömätön lyyli (1982). Hän esiintyi 1980-luvulla muutaman kerran jälleen myös Broadwaylla. Kauppamatkustajan kuolema -näytelmästä ja sen televisiosovituksesta Hoffman voitti Emmyn ja Golden Globen. Hän sai toisen Oscarinsa roolistaan autistisena miehenä elokuvassa Sademies (1988).
1990-luvun alussa Hoffman esiintyi useassa suuren budjetin Hollywood-elokuvassa, joiden katsojaluvut jäivät vähäisiksi. Niiden jälkeen hän sai seitsemännen Oscar-ehdokkuutensa roolisuorituksestaan poliittisessa satiirissa Wag the Dog – häntä heiluttaa koiraa (1997).
Hoffman esiintyi 2000-luvun alussa useassa elokuvassa ja antoi äänensä moneen animaatioelokuvaan. Hän siirtyi televisioon 2010-luvulla ja näytteli muun muassa HBO:n sarjassa Luck (2011–2012). Hän on näytellyt edelleen myös teatterielokuvissa.
Hoffmanin ensimmäinen elokuvaohjaus oli komedia Quartet (2012).
Juhana Suninen
Juhana Suninen (s. 6. maaliskuuta 1976) on suomalainen tenorilaulaja.
Dustin Hoffman
Yksityiselämä
thumb|Dustin Hoffman (keskellä) yhdessä vaimonsa Lisa Gottsegenin (vasemmalla) ja poikansa Jake Hoffmanin (oikealla) kanssa vuonna 2007. Hoffman on ollut kahdesti naimisissa, ensin Anne Byrnen kanssa 1969–1980 ja sen jälkeen Lisa Gottsegenin kanssa. Hänellä on kaksi poikaa ja kolme tytärtä.
Juhana Suninen
Lapsuutensa ja nuoruutensa Juhana vietti Ylöjärven Kurussa. Suninen kävi lukion Ruovedellä, jossa hän osallistui aktiivisesti erilaiseen musiikkitoimintaan ja mm. soitti bändissä kitaraa.
Dustin Hoffman
Yksityiselämä
Hoffman sairastui syöpään vuonna 2013. Hänelle tehtiin onnistunut leikkaus.
Palkintoja
Hoffman on palkittu parhaan miespääosan Oscarilla kaksi kertaa, vuonna 1979 elokuvasta Kramer vastaan Kramer ja vuonna 1988 elokuvasta Sademies. Voittojensa lisäksi hän on ollut viidesti ehdolla palkinnon saajaksi.
Hoffman on voittanut viisi Golden Globe -palkintoa, ensimmäisen vuonna 1968 elokuvasta Miehuuskoe, toisen vuonna 1980 elokuvasta Kramer vastaan Kramer, kolmannen vuonna 1983 elokuvasta Tootsie – lyömätön lyyli, neljännen vuonna 1986 elokuvasta Kauppamatkustajan kuolema ja viidennen vuonna 1989 elokuvasta Sademies. Voittojensa lisäksi Hoffmanilla on kahdeksan Golden Globe -ehdokkuutta.
Juhana Suninen
Suninen on opiskellut laulua Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa vuosina 2001-2005, sekä osallistunut mestarikursseille opettajina muun muassa Esko Jurvelin, Jaakko Ryhänen ja Pietro Ballo. Lisäksi Suninen on valmistunut medianomiksi ääni-ilmaisun koulutusohjelmasta Tampereen ammattikorkeakoulusta vuonna 2001.
Juhana Suninen on vieraillut muun muassa Keski-Suomen alueoopperassa Jyväskylässä 2008-2009 La Traviatan Alfredona, 2006-2007 Jevgeni Oneginin Lenskinä, 2006 Oulun oopperassa Don Ottavion roolissa Don Giovannissa, Suomen Kansallisoopperassa Don Luiginon roolissa Matka Reimsiin -oopperassa, sekä musikaalirooleissa ja ensembleissä muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa, Kouvolan Teatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa sekä Valkeakosken kaupunginteatterissa. Vuonna 2007 Suninen sai vakituisen kiinnityksen Suomen Kansallisoopperan kuoroon. Virtuoso-yhtyeen kanssa Suninen on esiintynyt ympäri Suomea muun muassa Vantaan viihdeorkesterin, Pori Sinfoniettan, Vaasan kaupunginorkesterin, Kuopion kaupunginorkesterin ja Lapin sotilassoittokunnan solistina. Lisäksi yhtye on konsertoinut oman noin 10-jäsenisen viihdeorkesterinsa kanssa aktiivisesti.
Sunisen konserttiohjelmistoon kuuluu tenorisolistin osat muun muassa seuraavissa teoksissa: Bachin Johannes- ja Matteus-passio, Mendelssohnin Sinfonia nro 2 "Lobgesang", Brittenin Serenadi tenorille, käyrätorvelle ja jousiorkesterille, Haydnin Stabat mater ja Mozartin Requiem.
Suninen on myös säveltänyt kappaleita muun muassa Virtuoso-yhtyeelle, sekä toiminut äänittäjänä, tuottajana, miksaajana ja studiomuusikkona erilaisissa projekteissa. Suninen on vieraillut yhdessä Raimo Sirkiän kanssa Pentti Hietasen kokoelmalevyllä Minun tieni kappaleessa "Joka henkäykseen".
Style (Taylor Swiftin kappale)
Style on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale, joka julkaistiin 9. helmikuuta 2015 kolmantena singlenä Swiftin viidenneltä albumilta 1989. Kappale sai pääasiassa positiivisia arvosteluja kriitikoilta, jotka kehuivat 1980-luvun henkistä kappaletta ja pitivät sitä yhtenä albumin parhaista kappaleista. ”Style” menestyi albumin aiempien singlejulkaisujen tapaan hyvin ja nousi Billboard Hot 100 -listan 6. sijalle.
Dustin Hoffman
Palkintoja
Hoffmanille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1999.
Style (Taylor Swiftin kappale)
Julkaisu ja vastaanotto
Kappale kuultiin ensimmäisen kerran lyhyenä mainosversiona Target-tavarataloissa. Big Machinen johtaja kertoi Twitterin kautta joulukuussa 2014, että arvelee ”Stylen” olevan albumin seuraava single. Republic vahvisti väitteen myöhemmin tammikuussa. ”Style” menestyi hyvin ja nousi Billboard Hot 100 -listalla sijalle kuusi.
Moni kriitikko piti kappaletta yhtenä albumin parhaista. Los Angeles Times kutsui sitä aistilliseksi funk-kappaleeksi. The New York Times kirjoitti, että kappale on albumin kohokohta, verraten sitä Miami Vice -sarjan soundtrack-albumiin.
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideo oli tarkoitus julkaista Good Morning American televisiolähetyksessä, mutta se julkaistiinkin jo muutamaa tuntia aikaisemmin kanadalaisen musiikkikanavan kautta 13. helmikuuta 2015. Videossa Swift muistelee menneisyyttään poikaystävänsä kanssa erilaisten muistikuvien kautta. Rolling Stone kommentoi, että video on erilainen teos Swiftin edellisiin musiikkivideoihin verrattuna, sillä se esittelee hänet tummemmassa ja abstraktimmassa valossa.
Luettelo Ruotsin hallitsijoista
Tämä on Luettelo Ruotsin hallitsijoista. Luettelo alkaa Munsö-suvun hallitsijasta Eerik Voittoisasta ja loppuu nykyiseen kuninkaaseen Kaarle XVI Kustaaseen.
Stenkilin suku ja vallantavoittelijat (1060–1130)
Stenkil oli Länsi-Götanmaan jaarlin Ragnvaldin poika. Hän oli kuningas noin vuoteen 1066, jolloin alkoi valtataistelu Stenkilin pojan Eerikin ja Eerik Pakanan välillä. Kumpikin kuoli noin vuonna 1067. Kirkkohistorioitsija Adam Bremeniläinen mainitsee, että Stenkilin kuoltua Ruotsin kuninkaana olisi ollut Stenkilin poika Halsten. Myös Venäjällä syntynyt Anund Gardarikilainen mainitaan kuninkaana. Tämän jälkeen kuninkaaksi tuli Haakon Punainen (Håkan Röde), joka hallitsi jonkin aikaa yhdessä Stenkilin pojan Ingen kanssa. Inge mainitaan paavin kirjeessä kuninkaana vuonna 1079.
Pakanallinen reaktio sai aikaan sen, että Inge syrjäytettiin Sveanmaalla, ja Uhri-Svenistä (Blot-Sven) tuli kuningas. Inge mainitaan vuonna 1081 vain Länsi-Götanmaan kuninkaana. Uhri-Sven oli Ruotsin viimeinen pakanakuningas. Inge palasi Sveanmaalle ja syrjäytti Uhri-Svenin noin 1085. Tällöin ilmeisesti tuhottiin Uppsalassa ollut pakanatemppeli.
Inge kuoli noin vuonna 1110, ja hänen veljenpojistaan Filipistä ja Inge nuoremmasta tuli kuninkaita. Filip kuoli 1118 ja Inge 1120-luvulla. Ragvald Tuittupää valittiin kuninkaaksi Sveanmaalla 1120-luvulla, mutta hänet surmattiin vähän myöhemmin Länsi-Götanmaalla. Maunu Niilonpoika (1106–1134) oli tanskalainen prinssi, joka oli Inge vanhemman tyttärenpoika. Hänet valittiin kuninkaaksi Götanmaalla, mutta ei Sveanmaalla. Sverker vanhempi karkotti hänet Ruotsista noin 1130.
Sverkerin ja Eerikin suvut (1130–1250)
Sverkerin ja Eerikin suvut taistelivat Ruotsin kruunusta yli vuosisadan ajan, lopulta valtaan nousi jaarli Birgerin poika Valdemar. Knuut II Pitkään asti eri kuninkaiden valtakausien ajoituksissa on pientä epävarmuutta.
Bjälbo-suku (1250–1364)
Bjälbo-sukua kutsutaan myös Folkunga-suvuksi. Hallituskaudet ovat osittain päällekkäisiä, koska suvun jäsenet toimivat ajoittain toistensa hallitsijakumppaneina. Alaikäisten kuninkaiden hallituskaudella hallitsemisesta vastasi käytännössä holhoojahallitus. Bjälbo-sukuun vain äpärähaarasta polveutuvan äitinsä kautta kuuluva Matias Kettilmundinpoika johti Ruotsia valtakunnan päämiehenä (rikshövitsman) vuosien 1318–1319 välillä. Bjälbö-suku hallitsi myös Norjaa vuosina 1319–1387 sen jälkeen, kun Maunu Eerikinpoika peri Norjan kruunun äidinpuoleiselta isoisältään Norjan kuningas Haakon V Maununpojalta.
Kalmarin unioni (1389–1521)
Kalmarin unioni oli Ruotsin, Norjan ja Tanskan valtioliitto vuosina 1389–1521. Mailla oli usein yhteinen kuningas, mutta suuren osan ajasta Ruotsi kieltäytyi tunnustamasta itsevaltaisia tanskalaisia kuninkaita ja valitsi johtoonsa valtakunnan päämiehen (rikshövitsman), valtionhoitajan (riksföreståndare) tai kansallisen kuninkaan.
Isokastesammal
Ulkonäkö
Isokastesammal on kookas (3–12 cm) lehdellinen maksasammal. Sen litteät, läpikuultavat versot kasvavat melko pystyssä. Sen selkäpuolelta johteiset lehdet ovat pyöreäkärkiset ja hammaslaitaiset.
Levinneisyys
Isokastesammalta tavataan pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä. Etelä- ja Keski-Suomessa se on yleinen ja pohjoisessa harvinainen.
Elinympäristö
Isokastesammal viihtyy keskiravinteisilla paikoilla kosteissa kangasmetsissä ja lehdoissa.
Artur Vilhelm Klinckowström
Artur Vilhelm Klinckowström (8. toukokuuta 1807 Tukholma – 29. marraskuuta 1860 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri ja vapaaherra.
Klinckowströmin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti, vapaaherra Otto Wilhelm Klinckowström ja Sara Cuthbert ja puoliso vuodesta 1831 Lovisa Emilia Haasse. Klinckowström tuli lippujunkkariksi 1. Suomen jalkaväkirykmentin Turun pataljoonaan 1823. Hänet ylennettiin 1826 vänrikiksi Lappeenrannan ja myöhemmin Viipurin jalkaväkirykmenttiin ja siirrettiin 1828 Henkivartioväen Moskovan rykmenttiin. Sen riveissä hän osallistui Turkin sotaan 1828–1829. Klinckowström ylennettiin aliluutnantiksi 1830 ja siirrettiin alikapteenina Lappeenrannan jalkaväkirykmenttiin maaliskuussa 1832, mutta määrättiin jo toukokuussa 23. jalkaväkidivisioonan komentajan adjutantiksi Helsinkiin. Vuonna 1835 hänet siirrettiin Henkivartioväen Volynian rykmenttiin ja vuonna 1836 Suomen kenraalikuvernöörin nuoremmaksi adjutantiksi.
Kapteeniksi Klinckowström ylennettiin 1839 ja everstiluutnantiksi 1844, jolloin hänet määrättiin palvelukseen Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan 2. komppaniaan. Everstiksi 1846 ylennettynä Klinckowström siirrettiin Krementšugin jääkärirykmenttiin tammikuussa 1846 ja määrättiin maaliskuussa 2. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi. Vuonna 1848 hänet siirrettiin 9. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi. Klinckowström nimitettiin 1853 Suomen sotaväen ja luotsilaitoksen ylisotaoikeuden vakinaiseksi jäseneksi, armeijan jalkaväessä. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina joulukuussa 1856.
Klinckowström omisti sekä Kärkniemen että Päistärpään allodiaalisäterit Karunassa vuodesta 1841 ja Hiiskulan kartanon Vihtijärvellä 1845–1860. Klinckowströmin suvun aatelisarvo laillistettiin Suomessa 1822 keisarin käskyllä. Suku merkittiin Suomen ritarihuoneeseen vuonna 1824 vapaaherrallisena sukuna numero 17.
Maanviljelijä, valtiopäivämies Artur Emil Vilhelm Klinckowström oli Klinckowströmin ja Haassen poika.
Luettelo televisiosarjan Torchwood jaksoista
Tämä on luettelo Torchwood-sarjan jaksoista.
Kousanjärvi
Kousanjärvi, tai virallisemmin Kousanjärvi–Keskinen , on Etelä-Savossa Mäntyharjulla Kousan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 172 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä, se on 4,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta. Sen rantaviivan pituus on 16,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,9 metriä mpy.
Pekka A. Manninen
pienoiskuva|Pekka Manninen Finncon 2013 -tapahtumassa Helsingissä Pekka Allan Manninen (s. 17. elokuuta 1959 Tampere ) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Manninen on väitellyt sarjakuvista tohtoriksi Tampereen yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnassa. Sarjakuvapiirtäjänä hän on suuntautunut erityisesti science fictionin ja kauhukirjallisuuden parodiointiin. Hän myös opettaa sarjakuvan tekemistä Tampereella Sara Hildén -akatemian kuvataidekoulussa. Hän on myös Sarjari-lehden päätoimittaja.
Mannisen luomia sarjakuvahahmoja ovat muun muassa tamperelainen supersankari Kapteeni Kuolio, joka suojelee kaupunkiaan yliluonnollisilta olennoilta, neuvostoliittolainen tiedemiliisi Igor Motor sekä hieman Judge Dreddiä muistuttava tulevaisuuden ääriväkivaltainen poliisi Teräslilja. Teräslilja on kustantajan kuvauksen mukaan ”sekä kulttuurikriittinen että erittäin väkivaltainen science fiction -sarjakuva. Se on myös huumoria, joskin suurin osa vitseistä liittyy irtirevittyihin raajoihin tai vielä pahempiin asioihin.”
Mannisen sarjakuvia on julkaistu useissa lehdissä, kuten Tähtivaeltajassa. Tähtivaeltajassa on muun muassa ilmestynyt numerosta 4/1993 lähtien Uniaika-sarjakuva, jossa Manninen kuvittaa lukijoiden unia. Manninen on myös julkaissut useita sarjakuva-albumeja, joista ensimmäinen oli Ilpo Lagerstedtin käsikirjoittama, 1200-luvun Suomeen sijoittuva Toinen ristiretki vuonna 1986. Vuonna 2008 ilmestyi Mannisen esikoisromaani Kapteeni Kuolio ja Suomen salainen kuningas.
Manninen on myös yksi Suomen ahkerimmista sanaristikkopiirtäjistä. Hänen kädenjälkeään nähdään säännöllisesti muun muassa Ilta-Sanomissa, Maaseudun Tulevaisuudessa, Metrossa, Pellervossa ja Pelikaani-ristikkolehdissä.
Pehmiänlampi
Pehmiänlampi Pehmiälampi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla Kousan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 83 metriä mpy.
Loistosolmiokolibri
Loistosolmiokolibri (Lophornis magnificus) on Brasilian kotoperäinen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää maan keski- ja itäosia, Espírito Santosta etelään Santa Catarinaan, sekä länteen Goiásiin ja Mato Grossoon; se on tavattu myös Alagoasissa. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Brasiliasta vuonna 1817.
Tuliharjakolibri
Tuliharjakolibri (Lophornis stictolophus) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Venezuelan länsiosista läpi itäisen Kolumbian ja Ecuadorin Perun pohjoisosaan. Osbert Salvin ja Daniel Giraud Elliot kuvailivat lajin holotyypin vuonna 1873.
Spring Session M
Spring Session M on yhdysvaltalaisen uuden aallon yhtyeen Missing Personsin esikoisstudioalbumi, joka julkaistiin Capitol Records -levy-yhtiöllä 8. lokakuuta 1982. Albumin nimi on anagrammi yhtyeen nimestä. Sen tuotti Ken Scott ja sen kappaleet tekivät Terry Bozzio, Dale Bozzio ja Warren Cuccurullo.
Spring Session M sijoittui Billboard 200 -albumilistan 17. sijalle. Recording Industry Association of America myönsi 20. tammikuuta 1983 albumille kultasertifikaatin.
Albumilta julkaistiin neljä singleä: ”Words”, ”Windows”, ”Destination Unknown”, and ”Walking in L.A.” Kaikki singlet sijoittuivat Billboard Hot 100 -singlelistalle.
Eerik Pyhä
Eerikistä ei ole jäänyt mitään merkintöjä oman aikansa lähteisiin. Muistitietoon perustuva pyhimyslegenda kirjattiin muistiin vasta 1290-luvulla. Sen mukaan Eerik oli uplantilaista mahtimiessukua. Vaimokseen hän sai tanskalaisen prinsessan Kristiinan (Christina Björnsdotter), joka oli Inge I:n, erään aiemman mahtavan ruotsalaiskuninkaan, tyttärentytär.
Eerik Jedvardinpoika teki myöhäisemmän perimätiedon mukaan vuoden 1156 tienoille ajoitetun niin sanotun ensimmäisen ristiretken Suomeen piispa Henrikin kanssa. On epävarmaa tekikö Eerik retkeä ja jos teki, oliko kyse sen paremmin varsinaisesta ristiretkestä kuin valloitusretkestäkään.
Legendan mukaan Eerikin murhasi tanskalainen prinssi Maunu Henrikinpoika (Magnus Henriksson) Uppsalan kirkossa 18. toukokuuta 1160. Eerikistä tuli Ruotsin kansallispyhimys. Vanhemmassa historiantutkimuksessa Eerikin kulttiin on yhdistetty vuodelta 1172 peräisin oleva paavi Aleksanteri III:n kirje, jossa kielletään nimeltä mainitsemattoman, juovuspäissään surmatun henkilön kunnioittaminen pyhimyksenä. pienoiskuva|Eerik Pyhän reliikkilipas Uppsalan tuomiokirkossa Hans Rosenfeldtin 1574–1579 kullatusta hopeasta tekemä Eerik Pyhän pyhäinjäännösarkku sijaitsee Uppsalan tuomiokirkossa. Siinä olevaa kalloa on tutkittu radiohiiliajoituksella ja luuston vammoja on analysoitu. Vuonna 2016 julkaistujen alustavien tutkimustulosten mukaan vainajalla on ollut sotavammoja ja hän on kokenut väkivaltaisen kuoleman.
Olavinlinnan eteläisin torni on nimetty Pyhän Eerikin mukaan. Kyseinen torni purettiin 1700-luvun alussa sen ollessa heikossa kunnossa. Pyhän Eerikin tornista on jäljellä noin 1,5 kerrosta. Linnan kirkossa on myös ollut Pyhälle Eerikille osoitettu alttari.
Javier Portillo
Javier García Portillo (s. 30. maaliskuuta 1982 Aranjuez, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Hérculesia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura
Vuonna 1994 Portillo liittyi Real Madridin junioreihin. Seitsemän kauden aikana junioreissa hän teki yhteensä 150 maalia ja rikkoi näin Raúlin nimissä olleen aikaisemman ennätyksen. Vuonna 2002 hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Real Madridin kanssa. 6. lokakuuta 2002 Portillo teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kotiottelussa Deportivo Alavésia vastaan. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan korkeimmalla sarjatasolla viisi maalia kymmenessä ottelussa. Hän teki maalin myös Mestarien liigassa saksalaista Borussia Dortmundia vastaan 2–1 päättyneessä lohkovaiheen ottelussa.
Heinäkuussa 2004 Portillo lainattiin Italian Serie A:ssa pelanneeseen Fiorentinaan. Kesken kauden 2004–2005 Real Madridiin valmentamaan tullut Vanderlei Luxemburgo halusi Portillon palaavan takaisin Espanjaan. Seuraavaksi kaudeksi hänet kuitenkin jälleen lainattiin, tällä kertaa belgialaiseen Club Bruggeen.
Kausi 2006–2007 sujui Portillolta henkilökohtaisesti hyvin, tehtyään 11 maalia 34 ottelussa. Gimnàstic ei kuitenkaan säilynyt pääsarjassa vaan putosi takaisin Segunda Divisióniin. Heinäkuussa 2007 hänet hankittiin Osasunaan Real Madridiin palanneen Roberto Soldadon korvaajaksi. Portillo jäi navarralaisjoukkueessa kuitenkin vähälle peliajalle ja teki kahden ja puolen kauden aikana vain kolme maalia. Tammikuun 2010 siirtoikkunan kynnyksellä Portillo ja Osasuna purkivat vuoteen 2011 ulottuneen sopimuksensa, minkä jälkeen hän siirtyi pykälää alemmas Segunda Divisióniin sarjanoususta taistelleen alicantelaisen Hérculesin riveihin.
Keuhkosammal
Keuhkosammal (Marchantia polymorpha) on keuhkosammalten sukuun kuuluva maksasammallaji.
Keuhkosammal jaetaan kolmeen alalajiin:
Ulkonäkö
Keuhkosammalella on litteä, alustanmyötäinen sekovarsi. Se kasvaa melko isoina ruusukkeina. Sen kahtia jakautuvien liuskojen yläpinta on verkkouurteinen ja siinä on pistemäisiä ilmarakoja. Keuhkosammalen liuskoissa on tumma keskisuoni ja alapinnalla juurtumahapsia. Itulevyt eli itujyväset kehittyvät liuskojen yläpinnalla olevissa maljamaisissa itukoreissa. Keuhkosammal on kaksikotinen ja sen muna- ja siittiöpesäkkeet syntyvät sateenvarjomaisiin pesäkkeenkannattimiin. Munapesäkkeistön kannattimet ovat pitempivartisia ja niiden päässä on liuskainen kilpi, jonka alapinnalle munapesäkkeet eli arkegoniot kehittyvät. Siittiöpesäkkeistön kannattimet ovat lyhyempivartisia ja niiden päässä on lähes yhtenäinen kilpi, jonka yläpinnalle siittiöpesäkkeet eli anteridiot kehittyvät.
Levinneisyys
Keuhkosammalta kasvaa ympäri maailman lauhkeilla ja viileillä alueilla. Se on yleinen koko Suomessa.
Elinympäristö
Keuhkosammal kasvaa monenlaisilla kosteilla paikoilla kuten lähteiköissä, soilla ja rannoilla sekä paloalueilla ja kulttuuribiotoopeissa.
Patrice Rushen
Patrice Louise Rushen (s. 30. syyskuuta 1954) on yhdysvaltalainen säveltäjä, äänilevytuottaja, multi-instrumentalisti, lauluntekijä, kapellimestari ja laulaja.
Elämäkerta
Patrice Rushenin vanhemmat ovat Ruth ja Allen Rushen, ja hänellä on nuorempi sisko. Teini-iässä hän kävi Los Angelesin Locke High Schoolia ja jatkoi sitten opintoja suorittaen musiikkitutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistossa. Rushen avioitui vuonna 1986 Marc St. Louisin kanssa. Hänen miehensä järjestää konserttikiertueita ja on erikoistunut live-esiintymisten tuotantoon. Pariskunnalla on Cameron-niminen poika. Patrice Rushenin lempinimi on "Babyfingers", joka viittaa hänen pieniin käsiinsä. Vuonna 2005 Berkleen musiikkicollege myönsi hänelle musiikin kunniatohtorin arvon.
Piilsi jõgi
Piilsi jõgi (myös Ranna-Piilsi jõgi, Kalma jõgi ja Süvaoja jõgi ) on Virossa virtaava 24 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärven pohjoisosan luoteisrantaan.
Joen kulku
Joki alkaa Pandiveren ylängön kaakkoisrinteilltä ja virtaa laajasti kaartaen kohti kaakossa sijaitsevaa Peipsijärveä. Viimeinen puolikas virtaa Alutagusen alangon lounaisosassa. Joken yläjuoksu on kaivamalla syvennettyä metsäojaa, jonka alku sijaitsee Ülisoon eteläpuolella Kaevussaaren kylässä. Alakveren kylän puolella se oikaisee peltoalueen läpi viivasuorana ojana ja jatkaa Adrakun kylässä metsäojien johto-ojana. Täällä alkaa näkyä joen luonnollinen mutkitteleva uoma ja sen karttanimikin on jo Piilsi jõgi. Viiden kilometrin sisällä joki ohittaa etelään päin virraten Kõrven, Jõemetsan ja Piilsin kylien keskustat. Niiden jälkeen joki kaartaa kohti kaakkoa ja laskee Kalmakülassa Peipsijärveen. Joen sivujoista voidaan mainita kaksi. Kõrven peakraavi yhtyy pääuomaan tullen pohjoisesta päin Kõrven kylään. Linnanõmme oja virtaa lännestä päin ja yhtyy pääuomaan kolmen kilometrin päässä Peipsijärven rannasta. Joen meanderoivaa kulkua on oikaistu kaivamalla jyrkän kaarteen oikaisevia ohitusojia. Pisin on 650 metriä pitkä oikaisuoja Piilsin kylän eteläpuolella. Joensuun vanha mutka Kalmakülassa on oikaistu suoraksi. Joensuussa sijaitsee Kalmaküla sadam, joka on pieni venesatama.
Valuma-alue
Piilsi jõen valuma-alueen pinta-ala on 104 neliökilometriä. Sen valuma-alueen pohjoispuolella sijaitsee Avijõen valuma-alue ja sen eteläpuolella Mustvee jõen valuma-alue. Kummankin joen valuma-alueet lähestyvät toisiaan ja saattavat sulkea Piilsi jõen valuma-alueen kokonaan väliinsä. Piilsi jõen latva-alue onkin pieni alajuoksun valuma-alueeseen verrattuna.
Hallintoalue
Piilsi jõgi kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Joen vesistörekisterin tunnus on VEE1056300.
Ojukkaviini
thumb|right|200px|Nuori ojukkaviini Ojukkaviini tai tarhaojukkaviini (Vitis labrusca) on Pohjois-Amerikassa kasvava viiniköynnös. Sen lajikkeita kasvatetaan erityisesti aitoviinin perusrungoksi ja myös koristekasviksi. Sitä on käytetty myös risteytyksiin muiden viinilajien kanssa, sillä luontaisen levinneisyysalueensa ansiosta se kestää hyvin kylmää.
Ojukkaviiniä perimässään omaavista hybridilajikkeista käytetään joskus nimitystä tarhaojukkaviinit (Vitis Labruscana-ryhmä).
Ojukkaviinillä ja sen risteytyksillä on usein sille ominainen melko voimakas kitkerä sivumaku, jota englanniksi kuvataan termillä "foxy", juontuen köynnöksen englanninkielisestä nimestä "fox grape". 1920-luvulla pystyttiin erottamaan tämän aromin lähteeksi ojukkaviinin suurina pitoisuuksina sisältämä metyyliantranilaatti.
Heinrich Stahl
Henrik (Henricus, Heinrich) Stahl (noin 1599 Tallinna – 1657 Narva ) oli baltiansaksalainen pappi ja kirjailija, syntynyt luultavasti 1500-luvun lopulla Tallinnassa. Hän opiskeli ensin Tallinnassa, sitten useissa Saksan yliopistoissa ja sai maisterin arvon. Hän toimi vuodesta 1623 pappina eräissä Vironmaan seurakunnissa ja oli vuodesta 1641 Inkerinmaan superintendentti.
Stahl on toimittanut teokset Hand- und Haussbuch für das Fürstenthumb Ehsten in Liffland, jonka ensimmäinen osa (1632) sisältää Martin Lutherin Vähä katekismuksen, toinen (1637) virsikirjan, kolmas (1638) epistolat ja evankeliumit ynnä Kristuksen kärsimyshistorian, neljäs (1638) 14 psalmeja, rukouksia ja ohjeita papeille sairaiden ja ahdistettujen lohduttamisesta, ja Leyen Spiegel -postillan (2 os., 1641 ja 1649). Molemmissa teoksissa on ensin saksankielinen teksti ja sen rinnalla vironkielinen käännös. Teokset on kirjoitettu virolaisia pappeja varten, jotka olivat siihen aikaan enimmäkseen syntyisin Saksasta. Stahlin kieli on hyvin saksanvoittoista ja on suuresti vaikuttanut viron vanhaan kirjakieleen. Stahl on myös kirjoittanut ensimmäisen viron kieliopin Anführung zu der Estnischen Sprache (1637), jonka kieliopillisessa osassa (33 sivua) hän latinan ja saksan kieliopin mukaisesti pyrkii esittämään viron kielen taivutussuhteita. Teoksen arvokkain osa on satasivuinen saksalais-virolainen sanaluettelo, joka käsittää noin 2 000 sanaa.
Tinbe ja rochin
Tinbe & rochin on kilpi ja miekka -metodi Okinawan tapaan. Tinbe on yleensä pieni liikuteltava puinen, nahkainen tai esimerkiksi kilpikonnan kuoresta tehty kilpi, toisinaan jopa ruukun kansi tai iso hattu. Rochin on lyhytvartinen keihäs, käsin tehty veitsi, joskus japanilaistyylinen tanto-veitsi, teroitettu bambukeppi tai lyhyt miekka. Japanissa, tai ylipäänsä, tämä on varsin harvinainen aseyhdistelmä. Okinawallakaan sitä ei paljoa harjoitella.
Esimerkki tinbe ja rochin -yhdistelmälle tarkoitetusta katasta on kanegawa no tinbe kata. Rochinia käytetään pääsääntöisesti pistohyökkäyksiin ja tinbea hyökkäyksien torjuntaan, mutta sitä voidaan käyttää myös hyökkäämiseen. .
BBC Bayreuth
BBC Bayreuth on saksalainen koripalloseura Bayreuthista.
Heroes of Newerth
Heroes of Newerth eli HoN on S2 Games -pelistudion tekemä Warcraft III:n moninpelikartta Defense of the Ancientsiin perustuva tietokonepeli. Toisin kuten Defense of the Ancients, Heroes of Newerth on kokonaan oma pelinsä. Vuonna 2015 pelin tekijöiksi vaihtui Frostburn Studios.
Pelaaminen
Heroes of Newerthissä on kaksi vastakkain taistelevaa puolta, Legion ja Hellbourne. Tarkoituksena on voittaa vastapuoli tuhoamalla vastapuolen päärakennus samalla puolustaen omaa päärakennusta. Voiton voi myös saavuttaa jos vastustaja päättää luovuttaa taistelun.
Peliin voi osallistua maksimissaan 10 pelaajaa, viisi kummallekin puolelle. Pelissä on valittavana 136 erilaista sankaria, joista kukin pelaaja valitsee itselleen ennen pelin alkua yhden sankarin. Versio 1.0.1.3 toi peliin sankarivalikkoon 18 tyhjää paikkaa, joihin pelin kehityksen edetessä tuli uusia sankareita. Sittemmin tyhjiä paikkoja on lisätty, jolloin paikkoja on yhteensä 144. Sankareiden lisäksi taistelukentällä on kummallakin puolella tietokoneen ohjaamia sotajoukkoja sekä puolueettomia hirviöitä, jotka hyökkäävät mentäessä niiden lähelle.
Pelissä on neljä karttaa. Niistä suosituin on Forests of Caldavar, joka on neliönmuotoinen, ja sitä halkoo kulmasta kulmaan joki. Joen yläpuolella on Hellbournen ja alapuolella Legionin alueet. Kentällä on kolme linjaa, joita yleisesti kutsutaan nimillä top, middle ja bottom. Näitä linjoja pitkin tietokoneen ohjaamat sotajoukot kulkevat ja niiden varrella on kummankin osapuolen puolustustornit. Yleensä pelin alussa sankarit kulkevat sotajoukkojen mukana linjoja pitkin, mutta pelin edetessä peli painottuu sankareiden välisiin taisteluihin, jotka tapahtuvat ympäri kenttää.
Pelissä on erilaisia esineitä 130 ja niitä voi ostaa ympäri karttaa olevista kaupoista. Sankari voi kantaa mukanaan yhtä aikaa kuutta eri esinettä.
Pelitilat
Heroes of Newerthissä on 6 erilaista pelitilaa. Eri pelitilat vaikuttavat siihen, miten ja mitkä sankarit ovat valittavissa ennen pelin alkua. Yleisesti ottaen ilman toissijaisissa moodeissa mainittua All Heroes -moodia pelaajat voivat valita sankarinsa vain oman puolensa sankarien joukosta. Ilman erillistä pelinjohtajan määritystä pelissä ei voi olla samaa sankaria enemmän kuin yksi kappale.
Toissijaiset pelitilat
Pelissä on myös toissijaisia moodeja, joilla vaikutetaan sankarivalikoiman lisäksi pelin muihin aspekteihin:
Kritiikki
Aloittelevalle pelaajalle yksi suuri ongelma Heroes of Newerthissä on suhteellisen korkea aloituskynnys, sillä onnistuminen pelissä edellyttää sankareiden ja esineiden tuntemusta. Ongelmaa on pyritty ratkaisemaan peliin sisäänrakennetulla taitotasojärjestelmällä (PSR eli Public Skill Rating), jonka avulla taidoiltaan samantasoisia pelaajia pyritään ohjaamaan samoihin peleihin. Peliin rekisteröitynyt uusi pelaaja saa aluksi 1500 taitopistettä. Pistemäärä laskee hävittyjen pelien seurauksena ja vastaavasti voitetut pelit nostavat pistemäärää.
Pyrkimyksellä saada samantasoiset pelaajat samaan peliin on tarkoitus vähentää pelissä joidenkin pelaajien osalta esiintyvää vihamielisyyttä aloittelevaa tai jopa kokenuttakin pelaajaa kohtaan pelaajan tekemien virheiden takia.
Juhlasolmiokolibri
Juhlasolmiokolibri (Lophornis chalybeus) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää Venezuelan kaakkoisosan, Kolumbian itäosan, Ecuadorin ja Perun itäosat, Bolivian keskiosat, sekä Brasilian luoteisosan ja kaakkoisosan Espírito Santon, Minas Geraisin ja Santa Catarinan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Brasiliasta vuonna 1823.
Adalbert Wahl
Adalbert Emil August Wahl (1871–1957) oli saksalainen historioitsija ja vuosina 1910–1939 professori viimeksi Tübingenin yliopistossa.
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 0401–0500
Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 0401–0500.
Toivo Salo
thumb|Salo vs. [[Mihail Botvinnik|Botvinnik (1954)]] Toivo Salo (22. tammikuuta 1909 – 5. huhtikuuta 1981) oli suomalainen shakkimestari.
Toivo Salo yleni shakkimestariksi 1935. Suomen mestaruuden hän voitti 1938, 1949 ja 1956. Hän osallistui SM-turnaukseen jopa 20 kertaa. Salo oli mukana Suomen joukkueessa 5 shakkiolympialaisissa. Luonteeltaan Salo oli vaatimaton ja hän pelasi rauhallisia avauksia.
Saint-Flour (Cantal)
Saint-Flour on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Kaupungilla on kaksi keskustaa. Yläkaupunki (ville haute) sijaitsee jyrkän tulivuoren laella. Sieltä on näköala Anderjoen laaksoon, missä on alakaupunki (ville basse). Yläkaupungin keskiaikaisia katuja reunustaa historiallisesti arvokkaita rakennuksia. Myös osa kaupungin muureista ja porteista ovat yhä jäljellä. 1400-luvulta peräisin oleva Saint-Pierren katedraalin erikoisuus on mustan Kristuksen patsas.
Iso Kivijärvi (Heinola)
Iso Kivijärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa ja Pertunmaalla Kousan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 19,2 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 82 metriä mpy.
HMS Orion (85)
HMS Orion (viirinumero 85) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan kevyt risteilijä. Alus oli toiseksi eniten taistelumerkintöjä kerännyt alus kuninkaallisessa laivastossa toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Se siirrettiin 1937 Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle osaksi 8. risteilijäviirikköä.
Aluksen 4 tuuman tykit vaihdettiin kaksiputkisiin Mk XIX torneihin vuosien 1936 ja 1938 välillä. Samoin alukselle asennettiin kevyttä vesikonetta varten katapultti, mutta lentokone vaihdettiin Fairey Seafoxiin vuoden 1937 jälkeen.
Toinen maailmansota
Kesäkuussa 1940 alus siirrettiin Välimeren laivastoon 7. risteilijäviirikön lippulaivaksi. Alus osallistui 21. kesäkuuta Bardian pommitukseen.
Alus oli suojaamassa 28. kesäkuuta Maltan saattuetta, kun se sai käskyn osallistua kolmesta Italian laivaston hävittäjästä kootun huoltosaattueen pysäyttämiseen (Espero-saattue).
Välimerellä se otti osaa heinäkuussa Calabrian taisteluun ja loppuosan vuotta alus saattoi Maltan saattueita sekä kuljetti joukkoja Kreikkaan. Vuoden 1941 alkupuolen se oli Kreetalla ja Aegean meren alueella sekä otti maaliskuussa osaa Matapanin taisteluun.
Aluksen katapultti poistettiin 1941 samoin kuin puolen tuuman konekiväärit, jotka korvattiin seitsemällä 20 mm ilmatorjuntatykillä ja kahdella neliputkisella 2 naulan tykillä. Lisäksi asennettiin tutkat 279, 284 sekä 285. Tutka tyyppiä 273 lisättiin 1942.
Kreetan evakuoinnin aikana alus vaurioitui 29. toukokuuta pahoin ilmapommituksessa, jolloin lähes 300 miestä kaatui. Noin puolet kaatuneista oli merimiehiä ja loput evakuoitavia sotilaita. Alukselle tehtiin alustavat korjaukset Simonstownissa Etelä-Afrikassa, minkä jälkeen se siirrettiin Mare Islandin Laivaston telakalle Yhdysvaltoihin varsinaisiin korjauksiin.
Alus poistettiin 1947 palveluksesta ja myytiin romutettavaksi Arnott Youngille Dalmuiriin Skotlantiin 19. heinäkuuta 1949. Alus romutettiin elokuussa.
Kiriši
Kiriši on kaupunki Kirišin piirissä, Leningradin alueella, Venäjän federaatiossa 115 kilometrin etäisyydellä Pietarista. Kiriši on perustettu vuonna 1931. Asukasluku on 52 826 tuhatta.
Kirišissä on suuri öljynjalostamo Kirišinefteorgsintez (Киришинефтеоргсинтез) tai Kinef (Surgutneftegazin Kirišin jalostamon sijainti 59.48444°N, 32.06556°W). Itämeren öljyputki (Baltic Pipeline System) kulkee tämän jalostamon kautta.
Urheilu
Naisten vesipallojoukkue KINEF-Surgutneftegaz on hallitseva Venäjän mestari.
Aimontappo
Aimontappo on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön koillisosassa Tuohitun kupeessa.
Aimontapon kyläalue rajoittuu viiden kylän rajakiveen Raja-ahteeseen pohjoisessa, Kyrönkallioon idässä, Unoisten peltoalueeseen etelässä ja Kärmejärvenojaan lännessä. Kyläaluetta rajaa usean eri kylän alueet, mutta lähimmät naapurikylät ovat Tuohittu, Kumionpää ja Kuhminen. Kylä on pääosin peltomaata ja kylän asutus on hajallaan pitkin kyläaluetta. Kylän historiallinen keskus on Aimontapon maatila Aimontaponlammen vieressä. Kylän läpi kulkevat Aimontapontie ja Tuomarintie. Kylän peltomaita halkoo Haukioja ja Siimaoja, jotka virtaavat etelään.
Historia
Aimontaposta on löydetty kaksi kivikautista asuinpaikkaa. Alueen asutus on seurannut rantaviivan vetäytymistä pronssikaudella ja Aimontappo on jäänyt takamaiksi. Alue on asutettu uudelleen vasta historiallisena aikana ja Aimontappo on keskiaikainen uudisasutuskylä. Aluksi kylä on kuulunut Muurlan läänin veropitäjään, mutta siirretty 1620-luvulla Perniön pitäjään osaksi Yliskylän kappeliseurakuntaa.