cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Batman (vuoden 1992 animaatiosarja)
Intro
Intron aikana sarjan nimeä ei näytetä. Bruce Timmin mukaan kuka tahansa mistä maasta tahansa kykenee tunnistamaan hahmon olevan Batman. Tunnusmusiikkina toimi osa vuoden 1989 Batman-elokuvan tunnusmusiikista.
Sarjan intro muutettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen. FOX esitti jaksot sekalaisessa järjestyksessä ja siirsi suurimman osan jaksoista, joissa Robin esiintyi, toisesta tuotantokaudesta eteenpäin. Samalla myös sarjan nimi muuttui 'Batman: The Animated Seriesistä The Adventures of Batman and Robiniksi. Tällä kertaa sarjan tunnuksena toimi logo, jossa oli sarjan uusi nimi. Samalla intro ja sen musiikki muuttuivat, ja intro lyheni hieman alle minuuttiin. Uuden intron animointiin ei ollut aikaa, joten he ottivat pätkiä sarjan tulevista jaksoista, ja sarjaan eniten musiikkia säveltänyt Shirely Walker loi sarjalle uuden tunnusmusiikin.
Vastaanotto ja arvostelu
Entertainment Weekly -lehti arvioi sarjan vuoden 1992 kymmenen parhaimman sarjan joukkoon.
Batman-animaatiosarja on myös fanien keskuudessa hyvin arvostettu sarja ja se on listattu IGN-sivuston tammikuussa 2007 laatiman listan parhaaksi sarjakuvaan perustuvaksi animaatiosarjaksi. Kaksi vuotta myöhemmin se listattiin saman sivuston toiseksi parhaaksi animaatiosarjaksi heti Simpsonien jälkeen. Myös Wizard-lehti listasi vuonna 2001 Batmanin kautta aikojen toiseksi parhaaksi animaatiosarjaksi. Tälläkin listalla ainoastaan Simpsonit oli Batmanin edellä.
Esitykset Suomessa
Suomessa sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran PTV:llä 1990-luvun alussa ja Nelosella ja myöhemmin 2000-luvun alussa SubTV:llä. Sub Juniori on esittänyt sarjaa uudelleen 16. helmikuuta 2008 lähtien. Myöhemmin 6. syyskuuta 2008 lähtien sarjaa on esitetty Juniorin lisäksi myös MTV3:lla, ja Subilla.
Elokuvat
Vuonna 1993 sarjasta julkaistiin ensimmäinen elokuva nimeltä Batman – Mustan kostajan paluu, jossa uusi rikollinen nimeltä Musta Kostaja ilmestyy Gothamiin, ja hänellä on myös jonkinlaista historiaa Batmanin kanssa. Alun perin elokuva oli tarkoitus julkaista suoraan videolle, mutta tuotannon loppuvaiheessa se päätettiinkin julkaista teattereissa. Elokuva sai sarjan faneilta hyvän vastaanoton, vaikkakin myöhään aloitetun markkinoinnin takia, lipputulot jäivät keskitasoisiksi. Elokuva kuitenkin sai erittäin hyvät tulot videon ja myöhemmin myös DVD:n myynneistä.
Kolme vuotta sarjan päättymisen jälkeen julkaistiin Batman ja Pakkasherra (1998), jossa Pakkasherra palasi Gothamiin ja kidnappasi Barbara Gordonin auttaakseen vaimoaan. Elokuva oli tarkoitus julkaista vuonna 1997 samaan aikaan Joel Schumacherin ohjaaman Batman & Robinin eräänlaisena jatko-osana, mutta huonon vastaanoton myötä sen julkaisu myöhäistettiin seuraavalle vuodelle.
Vaikka ensimmäinen elokuva oli selkeästi suositumpi, se sai vain yhden ehdokkuuden: Annie-ehdokkuuden parhaasta elokuvasta. Sen sijaan Batman ja Pakkasherra palkittiin Anniella parhaasta suoraan videolle julkaistusta elokuvasta ja lisäksi elokuva sai Golden Reel -ehdokkuuden parhaista äänitehosteista.
Oheistuotteet
Sarjan alkaessa vuonna 1992 Yhdysvalloissa kauppoihin ilmestyi enimmäkseen sarjaan liittyviä leluja ja erityisesti figuureja. Batmanista oli myynnissä useita eri figuuriversioita, joilla oli muun muassa talven varalle kehitelty pakkasasu, normaali asu tai erikoisaseita ja laitteitta. Lähestulkoon sarjan kaikki merkittävät hahmon päätyivät figuureiksi, ja lisäksi valmistettiin Batmanin ja Robinin käyttämiä kulkuneuvoja. Joissakin minifiguuri- ja kulkuneuvopakkauksissa mukaan oli sisälletty Batman-tarroja. Sarjaan liittyviä figuureja myytiin myös McDonald's-ravintoloissa lastenaterian kylkiäisinä.
Vuosien 1992–1994 aikana myyntiin tuli 100 ja 200 palan palapelejä, lasten sukkia, lasten pyjamia ja solmiota. Lisäksi aivan pienille lapsille oli suunniteltu Batmanin ja Robinin leikkiasuja, joka sisälsi haalarimaisen asun, jossa rintakehä oli pehmustettu näyttämään lihaksikkaalta, naamion, viitan ja vyön. Elintarvikepuolella oli tarjolla muun muassa virvoitusjuomaa tölkeissä, joiden kyljissä oli jonkun hahmon kasvot, karkkipusseja ja pastilleja. Näiden lisäksi markkinoitiin sampoota, jonka pullojen korkkeina oli jonkin hahmon pää, esimerkiksi Jokerin ja Kaksinaaman. Pullot olivat noin 20 senttimetriä korkeita. Sähköhammasharjoja ja huulirasvoja myytiin myös Yhdysvalloissa sarjan tunnuksilla.
Videot & kirjat
Ensimmäisen kerran sarjan jaksoja julkaistiin videolla vuoden 1995 kesällä Yhdysvalloissa ja myöhemmin myös Suomessa suomeksi dubattuna. Julkaisut kestivät aina vuoteen 1997 asti. Samana vuonna ilmestyi kaksi Golden Booksin julkaisemaa kirjaa Batman and Mr. Freeze ja Batman and Mr. Freeze: SubZero. Sitä ennen julkaistiin tammikuussa 1994 Mask of the Phantasm -kirja, joka perustui samannimiseen elokuvaan. Sarjan päättymisen jälkeen julkaistiin vielä helmikuussa 1998 How To Draw Batman -kirja, jossa neuvotaan Batmanin piirtämistä sarjakuvataiteilija Ty Templetonin opastuksella. Lisäksi kirjassa neuvottiin sarjakuvien piirtämistä ja erilaisia piirtämistekniikoita. Vuotta myöhemmin julkaistiin Paul Dinin ja Chip Kiddin tekemä Batman: Animated -kirja, jossa esiteltiin televisiosarjan taideteoksia ja julkaisemattomia piirroksia, sekä tarinaa sarjan tuotannosta.
DVD:t
DVD:n yleistyttyä 1990-luvun lopulla sarjasta aikaisemmin VHS:lle julkaistut jaksot ja elokuvat päätyivät myös DVD:lle. Ensimmäiseksi julkaistiin Yhdysvalloissa 21. joulukuuta 1999 elokuva Batman – Mustan kostajan paluu. Elokuvasta ei tehty montaa kopioita, eikä siinä ollut lisämateriaaleja. Vuosia myöhemmin sarjan jaksoja alettiin julkaista DVD:lle, joista ensimmäinen oli nimeltään Batman: The Animated Series - The Legend Begins, joka tunnetaan Suomessa nimellä Batman – Legenda syntyy. Huhtikuussa 2002 julkaistu DVD sisälsi sarjan tuotannollisesti viisi ensimmäistä jaksoa. Samana päivänä julkaistiin sarjan toinen elokuva Batman ja Pakkasherra, joka sisälti useita lisämateriaalia, kuten trailereita, Pakkasherra-pelin, kuinka piirtää Batman sekä tuotantoryhmän haastatteluja. right|thumb|150px|Batman – Lepakkomiehen salaiset seikkailut. Seuraavat DVD:t julkaistiin 2003, jolloin Warner Home Video julkisti Batman: The Animated Series - Tales of the Dark Knightin, joka sisälti neljä jaksoa, jotka olivat jatkoa edelliselle julkaisulle The Legend Beginsille. Myös seuraava julkaisu Out of the Shadows sisälti neljä jaksoa. Seuraavaksi julkaistiin kolme levyä sisältäneen Batman Collectionin, joka sisälti elokuvat Batman – Mustan kostajan paluu, Batman ja Pakkasherra sekä Batman of the Future: Return of the Joker.
Vuoden 2004 aikana ensimmäiset kaksi julkaisua olivat yksinkertaisia, sillä ne olivat aiemmalta VHS-julkaisulta suoraan DVD:lle siirrettyjä videoita. 23. huhtikuuta Warner Home Video ilmoitti julkaisevansa paketin, joka sisältäisi 28 jaksoa tuotantojärjestyksessä, eikä FOXin esittämässä sekalaisessa järjestyksessä. Batman: The Animated Series, Volume 1 julkaistiin lopulta heinäkuussa 2004. Mukana oli muutamia lisämateriaaleja, kuten jaksojen On Leather Wings ja Hear of Ice kommenttiraidoilla. Boksin jälkeen ilmoitettiin päivää myöhemmin myyntiin tulevan uusi mini DVD:n, joka sisälti jaksot ”Cat and the Claw”, ”Heart of Ice ”ja ”See No Evil”. Mini-DVD:n ”Secrets of the Caped Crusader” jälkeen Warner Home Video ilmoitti 25. elokuuta 2004 julkaisevansa joulukuun alussa Batman: The Animated Series, Volume 2:n, joka sisältäisi toiset 28 jaksoa. Julkaisu kuitenkin viivästyi, ja se siirrettiin tammikuulle 2005. Kolmas ja viimeinen osa julkaistiin neljä kuukautta myöhemmin, ja se sisälsi edellisten tavoin lisämateriaaleja ja loput 29 jaksoa. Vuoden 2005 viimeinen julkaisu oli toinen mini-DVD:llä varustettu elokuva Batman – Mustan kostajan paluu, joka oli samalla julkaistu kolmannen kerran DVD:lle. Pitkän tauon jälkeen Warner Home Video ilmoitti 2. tammikuuta 2008 aikovansa julkaista DVD-paketin 12. helmikuuta 2008, joka sisältäisi elokuvat Batman ja Pakkasherra sekä Batman – Mustan kostajan paluu.
Videopelit
Sarjan pohjalta julkaistiin myös neljä videopeliä. Konami julkaisi 1993 Game Boylle sarjan ensimmäisen pelin, Batman: The Animated Seriesin. Pelissä taistellaan viidellä eri tasolla, ja vastassa ovat Jokeri, Linnunpelätin, Pakkasherra, Kissanainen, Myrkkymuratti, Arvuuttaja ja Pingviini. Pelissä pääsi pelaamaan hetkellisesti myös Robinilla. SNES:lle julkaistiin The Adventures of Batman & Robin vuonna 1994, ja siinä päärikollisena toimi Pakkasherra. Hänen apunaan toimivat myös Jokeri, Hullu Hatuntekijä ja Kaksinaama. Vuotta myöhemmin peli julkaistiin myös Segalle.
Berghamn
Berghamn-nimisiä saaria on Suomessa useita. Tunnetuimpia ovat
Luettelo Pomarkun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Pomarkun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Pomarkun kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Jana Klotškova
Jana Oleksandrivna Klotškova (, s. 7. elokuuta 1982 Simferopol) ukrainalainen uimari, joka on voittanut urallaan viisi olympiamitalia, joista neljä on kultaista.
Hän voitti 200 ja 400 metrin sekauinnit sekä 2000 että 2004, ja lisäksi hän voitti hopeaa 800 metrin vapaauinnissa Sydneyssä 2000. Lisäksi hän on moninkertainen maailmanmestari sekä Euroopan-mestari. Hänellä oli hallussaan 400 metrin sekauinnin ME-ajat sekä lyhyellä että pitkällä radalla. Hänet valittiin maailman vuoden naisuimariksi Swimming World Magazine -lehden äänestyksessä vuonna 2004.
Roberto Calderoli
thumb|Roberto Calderoli
Roberto Calderoli (18. huhtikuuta 1956 Bergamo) on Lega Nordia edustava Italian senaatin varapuhemies.
Poliittisen profiilin kohotusta
14. helmikuuta 2006 hän ilmoitti jakavansa profeetta Muhammadia loukkaavilla kuvilla varustettuja t-paitoja pyrkiäkseen oman ilmoituksensa mukaan aitoon vuoropuheluun muslimien kanssa.
17. maaliskuuta 2006 11 ihmistä kuoli, kun Libyan poliisi pysäytti ampumalla väkijoukon rynnäkön Italian konsulaattiin. Väkijoukko ei Corriere della Seran mukaan hyväksynyt italialaisen ministerin Roberto Calderolin t-paitoihin painattamia profeetta Muhammadia pilkkaavia kuvia.
Roberto Calderoli erosi maaliskuussa 2006, ja Umberto Bossi hyväksyi eron.
11. heinäkuuta 2006 Calderoni palasi kansainvälisen huomion kohteeksi lausunnollaan "joukkue, joka koostui lombardialaisista, campanialaisista, venetialaisista ja calabrialaisista voitti joukkueen, joka uhrasi identiteettinsä menestyksen eteen käyttämällä mustia, muslimeja ja kommunisteja" Italian voitettua jalkapallon maailmanmestaruuden Ranskaa vastaan.
Tammikuussa 2019 Calderoni tuomittiin rasistisin motiivein tehdystä kunnianloukkauksesta 18 kuukaudeksi vankeuteen hänen verrattua Italian ensimmäistä tummaihoista ministeriä Cécile Kyengea orankiin.
Vladimír Coufal
pienoiskuva|Vladimír Coufal marraskuussa 2017. Vladimír Coufal (s. 22. elokuuta 1992 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän pelasi kotimaassaan syyskuun 2020 loppuun ja siirtyi sitten Englannin Valioliigassa pelaavaan West Ham Unitediin. Hän on pelannut Tšekin maajoukkueessa vuodesta 2017 alkaen.
Coufal pelasi vuoteen 2009 asti Baník Ostravan junioreissa ja edusti tämän jälkeen Hlučínia, Bílovecia ja Opavaa. Ensimmäiset pääsarjaottelunsa hän pelasi kaudella 2012–2013 siirryttyään Slovan Libereciin. Hän voitti Tšekin Cupin kaudella 2014–2015 joskaan ei pelannut enää toisessa välieräottelussa eikä loppuottelussa. Kesällä 2018 hän siirtyi Slavia Prahaan ja voitti kahdesti liigamestaruuden. Hän aloitti Slaviassa kauden 2020–2021, joka sekin päättyi joukkueen mestaruuteen, mutta siirtyi lokakuun alussa englantilaisseura West Ham Unitediin. Hän pelasi kauden aikana 34 valioliigaottelua, joissa kaikissa avauskokoonpanossa ja yhtä lukuun ottamatta täydet minuutit. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Valioliigassa 28 ja Eurooppa-liigassa neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa yhdeksän ottelua, kaikki avauskokoonpanossa, mukaan lukien loppuottelu. Valioliigaottelussa hän pelasi 27 ottelua.
Coufal pelasi Tšekin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Qataria vastaan. Hän on kesäkuun 2023 loppupuolelle mennessä pelannut 37 A-maaottelua ja ne kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki maaottelu-uransa toistaiseksi ainoan maalin syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Slovakiaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa.
Jemo
Jemo on saari Marshallinsaarilla. Sen pinta-ala on alle puoli neliökilometriä. Saarella ei ole ihmisasutusta. Se sijaitsee Ratakin saariketjussa.
Tyyne Pyrhönen
pienoiskuva|Pyrhönen noin vuonna 1939 Tyyne Martta Pyrhönen (4. tammikuuta 1908 Valkeala – 23. joulukuuta 1964 Mikkeli) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä Tyyne Häkkinen.
Pyrhönen kävi Työväen Akatemian 1924-1925 ja valmistui sitten vuonna 1930 kansakoulunopettajaksi Heinolan seminaarista. Hän toimi opettajana Anttolan Pitkälahden koulussa 1930-1949 ja Hartolan Rusin koulussa 1950-1953.
Tšekkoslovakian miehitys
Tšekkoslovakian miehitys voi tarkoittaa seuraavia:
Wa (Japani)
pienoiskuva|Kiinalainen kirjoitusmerkki wa tai wō, jossa on ihmistä merkitsevä radikaali 亻 ja foneettinen osa 委
Wa on varhaisin tunnettu Japanista käytetty nimi eli kiinalainen kirjoitusmerkki. Luultavasti se esiintyy ensimmäisen kerran Shanhaijing-teoksessa, varmuudella kuitenkin Hanshu-kronikassa eli ”Han-dynastian kirjassa”, joka on kirjoitettu 1. vuosisadalla. Vastaavasti japanilaisiin viitattiin sanalla wajin (倭人).
Sanaa käytettiin Kiinassa ja Koreassa viittaamaan Japaniin, mutta myös japanilaiset käyttivät sitä itsestään 600-luvulle saakka kommunikoidessaan kiinalaisten kanssa; tällaisesta käytöstä osoittavat esimerkiksi Wan viisi kuningasta (Wa no goō), jotka kutsuivat itseään ”Wan kuninkaiksi” (Wa no kokuō). Koreassa nimi on tavattu muun muassa goguryeolaisesta Gwanggaeton steelasta. Prinssi Shōtokun jälkeen japanilaiset alkoivat kutsua omaan maataan nimellä Nippon tai Nihon (日本), ja myös kiinalaiset ryhtyivät käyttämään tätä nimeä 700-luvulta alkaen.
Sanan merkitys lienee vaihdellut: 200-luvun Sanguozhissa käytetyn termin on päätelty viittaavan erityisesti Länsi-Japaniin, Kyūshūn, Shikokun ja Chūgokun alueisiin. 400-luvun Songshussa sana lienee puolestaan viitannut Yamato-valtioon, jota se nyt alkoi merkitä, ja kirjoitusmerkkikin alettiin Japanissa lukea ”Yamato”.
Wa-nimen etymologiasta ei ole varmuutta. Vanhastaan sen on selitetty esimerkiksi tulleen japanin itseen viittaavasta sanasta wa (吾) tai merkitsevän tottelevaista, alistuvaa henkilöä. Myöhemmin sen on päätelty tarkoittaneen ”kääpiötä, lyhyttä ja kumaraselkäistä ihmistä” muun muassa historiallisen sanakirjan Shuowen jiezi määritelmän perusteella. Halventavan merkityksensä vuoksi merkki korvattiin Japanissa positiivisella, harmoniaa tarkoittavalla merkillä 和, joka lausutaan samalla tavalla.
Flashback (videopeli)
Pelin tulevaisuuteen sijoittuva tarina edustaa cyberpunk-tyyliä. Flashback on listettu Guinnessin ennätysten kirjassa kaikkien aikojen eniten myydyimpänä ranskalaisena pelinä.
Pelaaminen
Pelaajan tehtävänä on ohjata päähahmo Conrad läpi pelin tasojen, jotka sisältävät kiipeilyä, kevyttä ongelmanratkontaa ja taistelua vihollisia vastaan. Pelin ainoana aseena toimii Conradin pistooli, jossa on loputtomat ammukset. Pelin aikana on löydettävissä monenlaisia esineitä kuten kiviä, rahaa ja avaimia joita tarvitaan etenemiseen. Kentät sisältävät monenlaisia laitteita kuten hissejä ja ohjauspaneeleita. Pelaajan on myös väisteltävä monenlaisia ansoja joista jotkut tappavat Conradin välittömästi.
Peli sisältää salasanat pelitilanteen jatkamista varten. Pelin kentät sisältävät myös tallennusasemia, joista pelaaja voi jatkaa kuoltuaan, mutta ne kuitenkin tallentavat pelitilanteen vain siihen asti että pelaaja etenee seuraavaan kenttään tai lopettaa pelin.
Pelin Sega Mega Drive -versio sisältää huomattavan ohjelmointivirheen eli ns. glitchin, jonka avulla pelaaja voi helposti kävellä lähes minkä tahansa pelissä olevan seinän lävitse. Näin pelaaja voi ohittaa kokonaisia alueita pelistä halutessaan eikä pelaajan tarvitse kerätä esimerkiksi avaimia avatakseen ovia. Tätä virhettä ovatkin käyttäneet hyväkseen esimerkiksi speedrun-pelaajat jotka yrittävät pelata pelejä läpi mahdollisimman nopeasti.
Juoni
Peli alkaa viidakosta jossa Conradilla ei ole mitään muistikuvaa menneistä ajoista. Kuitenkin hän löytää Holocubella olevan nauhoituksen jossa hän käskee itseään ottamaan yhteys ystäväänsä Ianiin joka on kaupungissa nimeltä New Washington. Conrad taistelee tiensä viidakossa olevien mutanttien lävitse ja tapaa Ianin New Washingtonissa. Ianin avustuksella Conrad saa muistinsa takaisin.
Conradin täytyy päästä takaisin maapallolle, mutta matkalipun hinta on valtavan kallis. Conrad kuitenkin osallistuu kilpailuun nimeltä Death Tower, jonka pääpalkintona on matkalippu maahan. Hän voittaa kilpailun ja matkustaa takaisin maapallolle. Siellä hän päätyy yökerhoon nimeltä Paradise Club, joka on avaruusolentojen piilopaikka maapallolla. Hän salakuuntelee muukalaisten tapaamista jossa hän kuulee että he aikovat teleportata miljoonia sotureitaan maapallolle ja tuhota ihmiset. Conrad jää kiinni salakuuntelustaan ja hänet vangitaan selliin. Myöhemmin vankiselliin saapuu pari kyborgia tappamaan Conradin, mutta hän onnistuu väistelemään heitä ja saamaan aseensa takaisin.
Conrad löytää myöhemmin valtavan teleportin, joka siirtää hänet kaukaiselle planeetta Morphsille, joka on avaruusolentojen kotiplaneetta. Siellä hän löytää ihmisvangin nimeltä Phillip Howard Clark, joka kuitenkin haavoittuu kuolettavasti kun avaruusolennot ampuvat hänet. Viimeisillä voimillaan Clark antaa Conradille pommin, joka pystyy aiheuttamaan tuhoisan ketjureaktion jos se räjäytetään planeetan ytimessä. Conrad taistelee tiensä planeetan ytimeen ja asettaa pommin. Pommi räjähtää ja Conrad ehtii ajoissa pakenemaan avaruusaluksella, kun planeetta Morphs tuhoutuu.
Lopussa Conrad kirjoittaa avaruusaluksen tietokoneelle että hän on nyt eksynyt avaruuteen ja saattaa vaeltaa avaruudessa todella pitkän aikaa. Hän asettaa itsensä horrostilaan toivoen että jonain päivänä joku löytää hänet.
Kehitys
Pelin kehitys alkoi ehdotuksesta tehdä peli Kummisetä-elokuvasta, mutta ajatuksesta ei jäänyt peliin mitään konkreettista. Peli julkaistiin aluksi Amigalle, mutta sitä kehitettiin Sega Mega Drivea varten. Peli toimii kuvataajuudella 24 kuvaa sekunnissa. Päähahmon animaatioista tuli niin tärkeät, että osia pelistä päätettiin jättää pois jotta peli mahtuu Mega Driven pelimoduulille ja kaikki muu oli toissijaista.
Jatko-osa
Delphine Software International ja sen tytäryhtiö Adeline Software International kehittivät yhdessä sarjan kolmatta osaa nimeltä Flashback Legends. Peli oli tarkoitus julkaista Game Boy Advancelle vuonna 2003. Pelin kehitys kuitenkin keskeytettiin ja sitä ei koskaan julkaistu. Sekä Delphine että Adeline lopettivat toimintansa vuonna 2004.
HD-versio
Ubisoft on julkaissut pelin uudelleentehtynä teräväpiirtoversiona Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle vuonna 2013.
Pelin kehittäjäksi on ilmoitettu Paul Cuisset ja tämän ranskalainen kehitysstudio VectorCell.
Ksenonlamppu
Ksenonlampun sisällä on kaksi elektrodia, joihin johdetulla sytytysjännitteellä elektrodien väliin saadaan syntymään valokaari. Valokaaren ylläpitämiseen riittää pienempikin jännite. Lampun tuottaman valon värijakaumaa säädellään polttimon sisällä olevien metallisuolojen avulla, jotka höyrystyvät valokaaressa. Metallisuolat saattavat sisältää elohopeaa, joka on ongelmajätettä. Polttimo syttyy normaalia polttimoa hitaammin, koska suolojen höyrystyminen vie jonkin aikaa.
Ajoneuvovalaisimessa
Ksenonpolttimoa voidaan pitää aiemmin yleisemmin käytettyä halogeenipolttimoa parempana ratkaisuna, sillä:
Halogeenivalaisinta suurempi valoteho ei siis lähtökohtaisesti näy ajovalon valokuvion pituudessa, vaan sen kirkkaudessa.
Ksenonpolttimo tuottaa 2 800–3 000 lumenia 42 watin teholla, kun taas halogeenipolttimot tuottavat 700–2 100 lumenia 40–65 watin teholla.
Ksenonvalaisimet tarvitsevat muuntajan toimiakseen ajoneuvon sähköjärjestelmässä. Muuntaja muuntaa ajoneuvossa käytettävän jännitteen useiksi tuhansiksi volteiksi, jota tarvitaan valokaaren synnyttämiseen. Ylläpitoa varten on yleensä käytettävissä jokin matalampi jännite, kuten 48 volttia.
Lainsäädäntö ajoneuvokäytössä
Ajoneuvojen kaasupurkausvalojen (HID, High Intensity Discharge) tuottaessa yli 2 000 lumenia, niihin sovelletaan ECE-säännöksiä. Lainsäädännön mukaan valaisimien yhteydessä pitää olla puhdistusjärjestelmä ja automaattinen korkeudensäätö vuosimallista 10/2000 eteenpäin. Umpiossa tulee lisäksi olla DC-, DR-, tai DCR-merkintä. Puhdistusjärjestelmä estää valonsäteitä pirstoutumasta ja muuttamasta väriään, jotta valaisimet eivät häikäisisi vastaantulevia ja kiinnittäisi liikaa huomiota. Automaattinen korkeudensäätö estää myös vastaantulevia häikäistymiseltä.
Nykyään niin sanotut jälkiasennus-ksenonit ovat yleistyneet autoissa, joissa ei niitä ole vakiona. Tämä on aiheuttanut paljon kysymyksiä laillisuudesta. Pääsääntönä on että ”valaisimen täytyy olla kokonaisuudessaan hyväksytty siinä käytettävälle polttimolle. Normaaliin halogeenivalonlähteelle tarkoitettuun umpioon ei saa asentaa kaasupurkausvalonlähdettä.” Jos xenonvalaisimet ovat jälkiasenteiset, myös ajovalojen pesulaite on pakollinen.
Ksenon-lamppuja varten pitää olla D-umpio (ksenon-hyväksytty). H-kantainen jälkiasennussarja ei ole koskaan laillinen, koska polttimosta ei löydy E-hyväksyntää.
Berghamn (Nauvo)
Berghamn on Nauvon pääsaaren eteläpuolella sijaitseva saari ja kylä. 64 hehtaarin kokoisella saarella asuu nykyään ympärivuotisesti kuusi ihmistä, mutta kesäisin mökkiläisten myötä määrä moninkertaistuu. Vuonna 2007 vakituisia asukkaita oli kolme.
Saari on hyvä satamapaikka eteläisellä Saaristomerellä – satamapaikkaa ovat käyttäneet jo viikingit. Maakirjojen mukaan saarella on asuttu 1500-luvulta lähtien. Enimmillään asukkaita on ollut 1800-luvun lopulla, yli 40. He elättivät itsensä kalastamalla ja hylkeenpyynnillä sekä linnustuksella ja karjaa pitämällä. Verot maksettiin kalassa. Saarelle asennettiin sähköt 1980-luvulla.
Saaren pohjoinen osa on Saaristomeren kansallispuistoa, johon kuuluu perinnemaiseman muodostama Västerbyn kalastajatila. Tilan päärakennus on sisustettu 1940–50-lukujen tyyliin. Berghamnnin kylä on myös osa Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määrittelemää Länsi-Turunmaan ulkosaariston kyläasutusta.
Liikenneyhteydet
Yhteysalus M/S Baldur liikennöi säännöllisesti Nauvon Pärnäisistä Berghamniin. Saarella on vierasvenesatama. Maantieyhteyttä ei ole.
Colonna (suku)
Colonna on italialainen aatelissuku, joka kuuluu Rooman vanhimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin sukuihin. Sukuun kuuluu useita kardinaaleja ja prelaatteja sekä sotilaita ja kirjailijoita.
Perimätiedon mukaan suvun kantaisät olivat Tusculumin kreivejä. Nimen Colonna – alun perin de Columna – omaksui ensimmäisenä Tusculumin kreivin Gregorion poika Piero, joka isänsä kuoltua noin vuonna 1064 peri Colonnan linnan sekä Palestrinan ja muita maa-alueita. Suku on saanut nimensä vaakunastaan, jossa on kuvattuna hopeinen pylväs (colonna) punaisessa kentässä.
Muiden roomalaisten aatelisperheiden tavoin Colonnat saivat valtaa ja rikkauksia paavin suosion avulla. Colonnan suvusta nousikin jo 1300-luvulle tultaessa useita kardinaaleja ja senaattoreita. Siitä lähtien Colonnan suku toimi näkyvästi katolisen kirkon ja Rooman politiikassa. Keskiajalla Colonna oli johtavia ghibelliineihin kuuluneita sukuja, ja Colonnat kamppailivat jatkuvasti Orsinien ja Caetanien sukujen kanssa.
Colonnan suku jakautui useaan sukuhaaraan. Vanhin sukuhaara sai Palianon herttuan arvon vuonna 1520, ja sen jäseniä ovat muun muassa kardinaalit Egidio Colonna, Pompeo Colonna ja Oddone Colonna, josta tuli sittemmin paavi Martinus V. Myös runoilija Vittoria Colonna ja amiraali Marcantonio II Colonna kuuluvat tähän sukuhaaraan. Vanhempi sukuhaara omistaa Rooman Palazzo Colonnan, jossa on huomattava taidekokoelma.
Nuorempi sukuhaara sai ruhtinaan arvon vuonna 1688, kun se peri Castiglionen ruhtinaiden arvon. Kuvanveistäjä Adèle Colonna di Castiglione on tunnetuin tämän sukuhaaran edustaja.
Komas sukuhaara oli Palestrinan ruhtinaina 1571–1630 ja uudestaan vuodesta 1738, kun suku peri ruhtinaan arvon Barberinin suvulta. Tähän sukuhaaraan kuului Sciarra Colonna, joka auttoi vuonna 1303 Filip IV:n neuvonantajaa Guillaume de Nogaret'a vangitsemaan kilpailevaan Caetani-sukuun kuuluneen paavi Bonifatius VIII:n Anagnissa. Sukuhaara jakautui vuonna 1787 kahteen alahaaraan, Colonna di Sciarraan ja Colonna-Barberiniin, joka kuitenkin sammui vuonna 1892.
Náxos ja Pienet Kykladit
Náxos ja Pienet Kykladit ( eli Δήμος Νάξου και Μικρών Κυκλάδων, Dímos Náxou kai Mikrón Kykládon) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Náxoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 495,8 neliökilometriä ja väkiluku 18 864 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Náxoksen kaupunki.
Colonna (suku)
Neljänteen sukuhaaraan kuuluvat Cesaron ja Reitanon herttuat. Tähän sukuhaaraan lukeutuu kenraali Prospero Colonna, joka valloitti vuonna 1522 Genovan.
Suvun nykypäiviin säilyneet sukuhaarat ovat Colonna di Paliano, Colonna di Stigliano ja Barberini-Colonna di Palestrina.
Náxos ja Pienet Kykladit
Náxoksen ja Pienten Kykladien kunta käsittää Náxoksen saaren sekä Pienten Kykladien saariryhmän, jonka pääsaaret ovat Donoúsa, Irakleiá, Koufonísi, Kéros ja Schoinoúsa. Lisäksi siihen kuuluvat saaret Agía Paraskeví (Prasíni), Ágios Andréas, Ágios Nikólaos (Machaíres), Árgilos, Aspronísi (Ligári), Daskalió, Glaronísi, Káto Koufonísi, Klidoúra, Lázaros, Louvardári, Mantó, Megáli Pláka, Megálos Avelás, Mikrós Avelás, Ofeidoússa, Panagía, Pláka, Plakí, Prasoúra, Skylonísi, Strongylí (Strongyló), Tsouloúfi, Venétiko ja Voúlgari.
Náxoksen ja Pienten Kykladien kunta syntyi, kun kunnat Drymalía ja Náxos sekä kyläkunnat Donoúsa, Irakleiá, Koufonísia ja Schoinoúsa yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunta muodostuu kuudesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
James Hadley Billington
thumb|right|James Hadley Billington James Hadley Billington (1. kesäkuuta 1929 – 20. marraskuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen historioitsija, joka toimi Kongressin kirjaston 13. kirjastonhoitajana vuosina 1987–2015.
Billington syntyi Pennsylvanian osavaltiossa ja valmistui vuonna 1950 Princetonin yliopistosta. Hän sai tohtorinarvonsa Oxfordin Balliol Collegesta, johon oli saanut Rhodes-stipendin.
Billington opetti vuosina 1957–1962 historiaa Harvardin yliopistossa ja oli vuosina 1964–1974 Princetonin yliopiston historian professorina.
Billington kuului muun muassa Venäjän tiedeakatemiaan ja Ranskan Ordre des Arts et des Lettresiin. Hän julkaisi lukuisia kirjoja ja tuli tunnetuksi varsinkin Venäjän historiaa koskevasta tutkimustyöstään.
La Mothe-Saint-Héray
La Mothe-Saint-Héray on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se on myös samannimisen kantonin pääkaupunki. La Mothe-Saint-Héray sijaitsee departementin eteläosassa Niortin itäpuolella. Kunnan pinta-ala on 14,9 neliökilometriä ja siellä on arviolta 1 699 asukasta (vuonna 2016).
Daniel Giraud Elliot
thumb|230px|right|Fasaanihybridi, litografia kirjasta A Monograph of the Phasianidae. Daniel Giraud Elliot (7. maaliskuuta 1835 New York, Yhdysvallat – 22. joulukuuta 1915 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Elämäkerta
Elliotin vanhemmat olivat George T. ja Rebecca Giraud Elliot. Hänen isänsä suku oli Englannista ja äitinsä Ranskasta. 1858 Elliot avioitui Ann Eliza Hendersonin kanssa ja heille syntyi kaksi lasta.
Elliot matkusteli Euroopassa ja Lähi-idässä 1856–1857 ja opiskeli eläintiedettä. Hän keräsi yhden aikansa hienoimmista eläinkokoelmista, joka hankittiin 1869 Museum of Natural Historyn kokoelmiin.
Elliot oli yksi Amerikan luonnonhistoriallisen museon (American Museum of Natural History) ja Amerikan lintutieteellisen yhdistyksen (American Ornithologists' Union, AOU) perustajista. Hän toimi AOU:n puheenjohtajana 1890–1891. Hän oli Field Museumin Chicagon eläintieteen intendentti 1894–1906.
Elliot käytti varallisuuttaan julkaisemalla sarjan loistavilla värikuvilla varustettuja kirjoja linnuista ja muista eläimistä. Elliot laati itse tekstin ja pääosan maalauksista ja palkkasi taiteilijoita, sellaisia kuin Joseph Wolf ja Joseph Smit, jotka olivat työskennelleet jo John Gouldille, tekemään lisää maalauksia. Näitä kirjoja olivat A Monograph of the Phasianidae (Family of the Pheasants) (1870-72), A Monograph of the Paradiseidae or Birds of Paradise (1873), A Monograph of the Felidae or Family of Cats (1878) ja Review of the Primates (1913). Näiden kirjojen lisäksi hänen muiden tieteellisten julkaisujensa määrä oli suuri.
Anders Besseberg
pienoiskuva|upright|Anders Besseberg vuonna 2015. Anders Besseberg (s. 25. helmikuuta 1946) oli Kansainvälisen ampumahiihtoliiton (IBU) pitkäaikainen puheenjohtaja. Hän on riippumattoman komission raportin mukaan ollut Venäjän lahjonnan kohteena ja ajanut Venäjän etua. Hän muun muassa ajoi vuoden 2021 MM-kisojen järjestämistä Venäjällä.
Daniel Giraud Elliot
Elämäkerta
1896 hän organisoi ja johti retkikunnan Somaliaan keräämään näytteitä New Yorkin museolle. Huhtikuussa 1907 Elliot saapui Eurooppaan etsimään materiaalia tutkimukselleen kädellisistä. Hän kiersi museoita ja matkusti sitten Egyptiin ja Ceylonille sekä muualle Aasiaan. Hän palasi laivalla Japanista Yhdysvaltoihin 1909.
Anders Besseberg
Besseberg aloitti IBUn puheenjohtajana 1992 ja erosi tehtävistään huhtikuussa 2018.
Daniel Giraud Elliot
Elämäkerta
Ensimmäisenä amerikkalaisena hänet valittiin British Ornithologists' Unionin jäseneksi. Tämän lisäksi hän oli lukuisien tieteellisten seurojen jäsen. Columbian yliopisto vihki hänet kunniatohtoriksi 1906.
Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia (The National Academy of Sciences) jakaa Daniel Giraud Elliot -mitalia eläintieteessä ja paleontologiassa kunnostautuneille ja julkaisseille tutkijoille. Palkinnon on lahjoittanut säätiö Daniel Giraud Elliot Fund, lahjana neiti Margaret Henderson Elliotilta.
Elliot kuvaili ja nimesi suuren määrän lintuja, muun muassa amurinpyyn suvun Falcipennis. Hänen kunniakseen on nimetty peruukkifasaani (Syrmaticus ellioti), pikkukolibri (Atthis ellioti), kafiaunparatiisikalastaja (Tanysiptera ellioti), pikiotsatikkanen (Dendropicos elliotii), viherpitta (Pitta elliotii) ja keltasiipitimali (Garrulax elliotii).
Tanni Grey-Thompson
Nuoruus ja opiskelu
Tanni Grey-Thompson syntyi Cardiffissa 1969. Hänet sai kasteessa nimekseen Carys Davina, mutta häntä alettiin jo pian kutsua Tanniksi. Kutsumanimi tuli kaksi vuotta vanhemmalta isosiskolta Sianilta, joka kutsui vauvaa nimellä ’tiny’ (”pikkuinen”), joka kääntyi muotoon Tanni.
Tannilla on synnynnäinen spina bifida -epämuodostuma. Hän oppi kävelemään, mutta seitsemänvuotiaana hän ei pystynyt enää käyttämään jalkojaan. Tannin vanhemmat eivät halunneet kohdella tytärtään vammaisena eivätkä tehneet muutoksia kotiinsa. Paikallisviranomaiset olisivat halunneet laittaa Tannin erityislasten kouluun, mutta vanhemmat taistelivat Tannille paikan tavallisesta peruskoulusta. Hän suoritti koulun hyvin ja opiskeli sen jälkeen politiikkaa Loughboroughin yliopistossa.
Warwick Brown
Brown osallistui yhteen Formula 1 -kilpailuun 10. lokakuuta 1976. Hän ajoi Williams-Wolfia Yhdysvaltain GP:ssä 1976 ja sijoittui 14. sijalle. Brown lähti lähtöruudusta 23.
Tanni Grey-Thompson
Urheilu-ura
Grey-Thompson kokeili kouluiässä useita urheilulajeja, mutta 13-vuotiaana hän suuntautui pyörätuolikelaukseen. Hän voitti 15-vuotiaana 100 metrin pyörätuolikelauksen Britannian juniorimestaruuden, ja 18-vuotiaana hän liittyi Bridgend Athletics Clubiin ja valittiin edustamaan Britanniaa IWAS World Games -vammaiskilpailuissa.
Warwick Brown
Brown onnistui paremmin Tasman Seriesissä, jonka hän voitti vuonna 1975, ajaessaan Lola T332 Chevrolet -autoa. Hän voitti myös Rothmans International Seriesin Australiassa vuosina 1977 ja 1978 ajaessaan VDS Teamin autoa.
Tanni Grey-Thompson
Urheilu-ura
Grey-Thompson edusti Britanniaa vuoden 1988 paralympialaisissa, jossa hän voitti ensimmäisen paralympiamitalinsa, kun hän sijoittui 400 metrillä pronssille. Vaikka hän joutui olemaan ennen seuraavia paralympialaisia vuoden kilpailematta selkärankaleikkauksen takia, hän oli Barcelonassa 1992 voittamaton. Grey-Thompson voitti 100, 200, 400 ja 800 metrin paralympiakultamitalin. Samana vuonna hän voitti myös ensimmäisen Lontoon pyörätuolimaratoninsa. Hän uusi sen voittonsa 1994, 1996, 1998, 2001 ja 2002.
Grey-Thompson voitti Atlantassa 1996 vain 800 metrin kultamitalin. Hän sijoittui 100, 200 ja 400 metrillä hopealle. Sydneyssä 2000 Grey-Thompson toisti Barcelonan-saavutuksensa ja oli kultamitalisti 100, 200, 400 ja 800 metrillä. Grey-Thompson nousi viimeistään vuonna 2000 Britannian ensimmäiseksi yleisesti tunnetuksi vammaisurheilijaksi. Hänen asemansa varmisti sijoittuminen BBC:n vuoden urheilija -äänestyksen kolmannelle sijalle Steve Redgraven ja Denise Lewisin jälkeen.
Grey-Thompson osallistui vielä 35-vuotiaana Ateenan paralympailaisiin. Siellä hän voitti 100 ja 400 metrin ja kasvatti paralympiakultamitaliensa määrän yhteentoista. Kilpauransa hän ilmoitti lopettavansa helmikuussa 2007.
Yhteiskunnallinen ura
Kilpauransa jälkeen Grey-Thompson on pysynyt mukana urheilussa. Hän on kuulunut muun muassa UK Athleticsin ja Lontoon maratonin johtokuntaan. Transport for London -viraston hallitukseen hänet valittiin vuonna 2008.
Grey-Thompson valittiin vuonna 2010 Britannian ylähuoneeseen sitoutumattomana jäsenenä. Hänelle luotiin periytymätön aatelisarvo, Eaglesclifen paronitar Grey-Thompson.
Martin Böttcher
thumb|right|Martin Böttcher Martin Hermann Böttcher (17. kesäkuuta 1927 – 19. huhtikuuta 2019 ) oli saksalainen säveltäjä. Hän syntyi Berliinissä, aloitti varhain pianonsoiton ja saavutti 1950-luvulta alkaen menestystä elokuvamusiikillaan. Hän sai Luftwaffen sotilaskoulutusta, mutta säästyi taisteluilta.
1960-luvulla Böttcher sävelsi musiikin kymmeneen Karl Mayn kirjallisuuteen pohjautuvaan saksalaiseen lännenelokuvaan. Hänelle myönnettiin Bundesverdienstkreuz 25. tammikuuta 2004.
Nicole Resch
Nicole Resch oli Kansainvälisen ampumahiihtoliiton (IBU) pääsihteeri vuodesta 2008 huhtikuuhun 2018. Hän on riippumattoman komission raportin mukaan ollut Venäjän lahjonnan kohteena ja ajanut tehtävässään Venäjän etua. Hän on muun muassa vastannut siitä, että Jevgeni Ustjugov pääsi kilpailemaan Sotšissa 2014 ja sai olympiakulta, vaikka hänen veriarvonsa olivat poikkeavat. Resch esti raportin mukaan IBUn lääketieteellistä komiteaa paljastamasta venäläisurheilijoiden dopingin käyttöä.
Mougon
Mougon on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella. 21,3 neliökilometrin laajuisessa kunnassa oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 2 081 asukasta.
Kunta koostuu kolmesta kylästä: Mougon (keskustaajama), Triou ja Montaillon.
Niskajäykkyys
Niskajäykkyys eli meningismi on neurologisessa tutkimuksessa tavattava oire, joka johtuu aivokalvojen ärsytyksestä.
Kuvaus
Niskajäykkyys on oire, jolla tarkoitetaan niskalihasten jäykkyyttä eteenpäin, leukaa kohti rintaa taivutettaessa. Pään sivukierrot saattavat tässä tilanteessa olla normaalitkin. Oireen aiheuttaa aivokalvoihin (meningeihin) kohdistuva venytys eteentaivutuksen yhteydessä, jolloin eri syistä ärtyneet aivokalvot laukaisevat suojarefleksin, joka jäykistää niskalihakset estäen eteentaivutusta.
Aiheuttajat ja merkitys
Oireen merkitys tulee suhteuttaa tutkimuksessa havaittuihin muihin oireisiin ja yleisvointiin. Meningismiä aiheuttavat aivokalvon tulehdukset eli meningiitit, jotka voivat olla viruksen tai bakteerin aiheuttama. Tällöin tulehdusreaktio ärsyttää aivokalvoja. Toinen keskeinen meningismin syy on lukinkalvon alainen verenvuoto eli SAV, jolloin veren hajoamistuotteet toimivat ärsykkeenä. Meningismi on harvinainen SAV:n ensioire.
Niskajäykkyys on oire, jonka taustalla saattaa olla välitöntä hoitoa vaativia äkillisiä ja hengenvaarallisia sairauksia.
Signe de Kernig
Viktor Potapov
Viktor Jakovlevitš Potapov (, 29. maaliskuuta 1947 Dolgoprudnyi, Venäjän SFNT – 10. joulukuuta 2017 Dolgoprudnyi, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut purjehtija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Potapov voitti Finjollassa olympiapronssia Münchenissä 1972. Hän kilpaili eri veneluokissa myös Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980 sijoittuen kummallakin kerralla neljänneksi.
Olympiapronssinsa lisäksi Potapov voitti Tornado-luokassa maailmanmestaruuden vuosina 1978 ja 1980 sekä Euroopan mestaruuden vuonna 1981. Hän kuoli Dolgoprudnyissä 70-vuotiaana 10. joulukuuta 2017.
Venäjän aluejako
Liittovaltiosubjekteja laajempia aluejaon yksiköitä ovat federaatiopiirit, joita on kahdeksan. Nämä eivät ole itsehallinnollisia yksiköitä, vaan keskushallinnon tapa organisoida toimintaansa valtakunnan eri osissa.
Federaatiosubjektit
Laajin itsehallinto on tasavalloilla. Niin tasavaltojen kuin autonomisten piirikuntien luonteeseen on alun perin kuulunut toimiminen jonkin tai joidenkin vähemmistökansallisuuksien itsehallintoyksikkönä. Jotkin federaatiosubjektit ovat hallinnollisesti sisäkkäisiä: jokin tai jotkin subjektit voivat sisältyä toiseen subjektiin, vaikka ovatkin samalla itsenäisiä subjekteja.
Alueiden lukumäärä muuttuu ajoittain muun muassa siksi, että subjekteja yhdistetään ja alueista tulee aluepiirejä.
Federaatiopiirit
Federaatiosubjekteja laajempia aluejaon yksikköjä ovat federaatiopiirit, joita on kahdeksan. Ne eivät ole itsehallinnollisia, vaan toimivat Venäjän presidentinhallinnon alaisina toimistoina. Federaatiopiiriä johtaa Venäjän presidentin nimittämä täysivaltainen edustaja, jonka tehtävä on valvoa federaation elinten toimintaa ja sen lakien toimeenpanoa piirissä sijaitsevissa subjekteissa.
Talousalueet
Taloudellisia ja tilastointitoimintoja varten subjektit on myös ryhmitelty 12 talousalueeseen.
Don Gutteridge
pienoiskuva|Don Gutteridge vuonna 1947. Donald Joe ”Don” Gutteridge (19. kesäkuuta 1912 – 7. syyskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja -valmentaja. Hän syntyi pienessä Pittsburgin kaupungissa Kansasissa, jossa hänen syntymäpäiväänsä on juhlistettu vuodesta 2006 lähtien vuosittain ”Don Gutteridgen päivänä”.
Gutteridge pelasi Major League Baseball -tasolla aikavälillä 7. syyskuuta 1936 – 9. toukokuuta 1948. Hän oli kakkos- ja kolmospesämiehenä St. Louis Cardinalsissa, St. Louis Brownsissa, Boston Red Soxissa ja Pittsburgh Piratesissa.
Gutteridge toimi pitkään valmentajana Chicago White Soxissa, jonka joukkueenjohtajaksi hän lopulta (1969–1970) eteni. Hän oli kuollessaan 96-vuotias.
Baltimora
Baltimora, oikealta nimeltään Jimmy McShane, (23. toukokuuta 1957 – 29. maaliskuuta 1995) oli tanssija Derrystä, Pohjois-Irlannista. Hänet tunnetaan parhaiten vuoden 1985 hitistään Tarzan Boy. Kappaletta käytettiin amerikkalaisessa Gay Fuel -juoman mainoksessa. Uudelleen miksattua versiota kappaleesta käytettiin elokuvassa Teinimutanttininjakilpikonnat 3, Listerine-suuveden mainoksessa ja uudelleen vielä Wonga-pikavippien mainoksessa vuonna 2016.
Todellisuudessa McShane oli vain Baltimoran tanssija ja sävellys ja laulu olivat italodisko-tuottaja Maurizio Bassin ja Naimy Hackettin käsialaa. Baltimora julkaisi kaksi albumia, Living in the Background (1985) ja Survivor in Love parin vuoden jälkeen. Ensimmäinen levy oli varustettu hitillä "Tarzan Boy". Toisella levyllä ei ollut hittejä ja se sai vain vähän huomiota Amerikassa, mutta myi kuitenkin kohtuullisesti Italiassa.
Jimmy McShane kuoli 29. maaliskuuta 1995 AIDSiin.
Nestlé
Nestlé eli Société des Produits Nestlé S.A. on maailman suurin ruoka- ja juomayhtiö. Sen pääkonttori on Veveyssä Sveitsissä. Nestlén nykyiset tuotteet ovat kaikkea lähdevesistä vauvanruokiin ja kahvista meijerituotteisiin.
Nestlé on maailman suurin pullotetun veden ja vauvanruokien valmistaja sekä maailman suurimman kosmetiikkayhtiön L’Oréalin toinen pääomistaja. Makeisvalmistajana Nestlé on vuonna 2017 maailman viidenneksi suurin.
Historiaa
Vuonna 1866 amerikkalaisten Charles ja George Pagen perustama Anglo-Swiss Condensed Milk Company -yhtiö perusti Euroopan ensimmäisen kondensoitua maitoa valmistavan tehtaan Sveitsin Chamiin. Seuraavana vuonna saksalainen farmaseutti Henri Nestlé alkoi valmistaa Veveyssä lehmänmaidosta, vehnäjauhoista ja sokerista äidinmaidonkorviketta. Nestlé ja Anglo-Swiss Condensed Milk Company olivat kilpailijoita, kunnes yhtiöt yhdistyivät vuonna 1905.
Ensimmäisen maailmansodan aikana meijerituotteista oli Euroopassa pulaa ja Nestlé solmi valtioiden kanssa sopimuksia maitotuotteiden toimittamisesta. Sodan aikana yhtiö osti useita tehtaita Yhdysvalloista ja sodan päättyessä Nestlé omisti yhteensä 40 tehdasta. 1920-luvun lama aiheutti Nestlélle taloudellisia vaikeuksia. 1920-luvulla yhtiö osti Peterin, Caillerin ja Kohlerin suklaayhtiön ja suklaasta tuli tärkeä osa Nestlén liiketoimintaa. Vuonna 1938 alettiin myydä Nescaféa ja 1940-luvulla Nesteatä. Toisen maailmansodan aikana Nescafésta tuli suosittu juoma Euroopassa ja Aasiassa palvelevien amerikkalaisten sotilaiden keskuudessa ja sodan myötä juoma yleistyi.
Vuonna 1974 Nestlé laajeni elintarviketeollisuuden ulkopuolelle, kun se osti osuuden kosmetiikkavalmistaja L’Oréalista. Vuonna 1977 Nestlé osti yhdysvaltalaisen lääkeyhtiö Alconin. Vuonna 1984 Nestlé osti amerikkalaisen elintarvikeyhtiö Carnationin kolmella miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Kauppa oli aikanaan yksi elintarviketeollisuuden suurimpia yritysostoja.
Tunnettuja Nestlén tuotteita
Nestléllä on tuhansia tuotemerkkejä. Suomessa huomiota sai keväällä 2004 tehty kauppa, jossa Valio myi Valiojäätelöä valmistavan Turengin tehtaansa Nestlélle ja vuokrasi tuotemerkin Nestlélle kymmeneksi vuodeksi. Turengin jäätelötehdas ja Pingviini-jäätelö myytiin eteenpäin 2016.
Yleismaailmallisesti tunnettuja tuotemerkkejä ovat muun muassa Nescafé-kahvi, After Eight -suklaa ja Perrier-kivennäisvesi.
Nestlé Suomessa
Nestlé on toiminut Suomessa vuodesta 1973 lähtien. Vuonna 2020 yhtiön tuotantolaitokset Suomessa olivat liemi- ja kastiketehdas Juuassa ja lastenruokatehdas Turussa. Nestlé valmistaa Piltti- ja Bona-lastenruokia. Nestlé omisti Turengin jäätelötehtaan vuosina 2004–2016. Yhtiö omisti myös Suomessa toimineen Kotijäätelö-yrityksen. Kotijäätelön toiminta Suomessa loppui 18. elokuuta 2013.
Marraskuussa 2011 julkistettiin yrityskauppa, jossa Paulig-konsernin Oscar-yhtiöiden kastike- ja liemiliiketoiminta siirtyi Nestlén omistukseen.
Suomen Nestlé työllisti vuonna 2019 Suomessa 294 työntekijää. Yhtiön liikevaihto oli 117 milj. euroa. Suomen Nestlé Oy:n toimitusjohtaja oli Michiel Kernkamp.
Nestlé-boikotti
1950-luvulla Nestlé ja monet muut kansainväliset yhtiöt alkoivat myydä äidinmaidonkorviketta kehitysmaihin. Niitä markkinoitiin vauvoille parempana kuin äidinmaito. Yhä useammat äidit alkoivat juottaa lapsilleen imettämisen sijasta korvikkeita. Tuotteissa ei ollut varoituksia pulloruokinnan haitoista. Vauvat sairastuivat ravinnon puutteellisuuden, kuten äidinmaidon sisältämien vasta-aineiden puuttumisen ja huonosti desinfioitujen tuttipullojen ja saastuneen veden takia ripuliin. Usein vanhemmilta myös loppuivat varat korvikkeen ostoon, joten korvikemaito jouduttiin korvaamaan pelkällä (usein likaisella) vedellä, joka vauhditti aliravitsemusta ja lisäsi riskiä sairastua ripuliin ja muihin vaarallisiin tauteihin. 1970-luvulla Unicef arvioi, että pulloruokintaan kuoli miljoona vauvaa vuodessa. Lastenruokinnan asiantuntija Patrice Jelliffe arvioi määräksi kehitysmaissa tuolloin kolme miljoonaa.
Kritisoijien mielestä Nestlé oli tietoisesti piittaamaton toimintansa aiheuttamista haitoista, koska se jatkoi liiketoimintaansa, vaikka ongelmista oli raportoitu jo 1950-luvulta lähtien. Väitteiden mukaan Nestlén palveluksessa oli myös 5 000 sairaanhoitajaksi pukeutunutta naista, jotka kävivät sairaaloissa ja joskus kylissä markkinoimassa tuotteita tuoreille äideille. Yhtiö jakoi ilmaiseksi tai alennetulla hinnalla korvike-eriä ja lahjoja sairaaloille ja terveyskeskuksille. Näistä tapahtumista alkoi vuonna 1977 Nestlén tuotteita vastaan suunnattu boikotti, jota ajoivat kansalaisjärjestöjen lisäksi muun muassa monet kristilliset yhteisöt.
Nestlé-boikotti on parhaita esimerkkejä laajalti levinneestä kansalaistoiminnasta. Yhdysvalloista alkanut boikotti levisi nopeasti moniin muihin länsimaihin, etenkin Suomeen ja se sai pontta WHO:n 1980-luvun alussa antamasta kansainvälisestä äidinmaidonkorvikkeiden markkinointisäännöstöstä. Se tuomitsi korvikkeiden mainonnan, ilmaisnäytteet, korvikeyhtiöiden antamat lahjat terveydenhoitohenkilökunnalle, suorat kontaktit odottavien äitien tai vastasyntyneiden ja pienten lasten äitien kanssa sekä äidinmaidonkorvikkeita ihannoivat kuvat tai tekstit myyntipakkauksissa. Vuonna 1984 Nestlé taipui ja lupasi siirtyä noudattamaan WHO:n ohjeita markkinoinnissaan. Se lupasi vähentää sairaaloihin ja terveyskeskuksiin tarjoamiaan tuote-eriä kehitysmaissa, lopettaa lääkärien lahjomisen tavaroilla, laittaa tuotteisiinsa varoitusmerkinnät ja varoittaa esitteissään korvikeruokinnan vaaroista.
Nellie Fox
thumb|Fox vuonna 1960 Jacob Nelson ”Nellie” Fox (25. joulukuuta 1927 – 1. joulukuuta 1975) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi MLB-tasolla vuosina 1947–1965 tärkeimpänä joukkueenaan Chicago White Sox.
Nestlé
Nestlé-boikotti
Nestlé on myöntänyt aiempina vuosina tapahtuneita rikkomuksia, jotka on aikoinaan kieltänyt. Boikotin merkittävin seuraus Nestlén liiketoiminnassa on ollut PR-puoleen panostus.
Nellie Fox
Fox aloitti ammattilaisuransa Philadelphia Athleticsissa ja päätti sen Houston Astrosissa. Hänet valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1997, kolmattakymmentä vuotta kuoleman jälkeen.
Fox oli toinen pesämies. Foxilla todettiin lymfooma kesällä 1975, ja hän kuoli Marylandin Baltimoressa joulukuussa 1975.
Nestlé
Muu kritiikki
Syksyllä 2009 selvisi, että Nestlé osti maitoa Robert Mugaben vaimolta Grace Mugabelta. Tila oli takavarikoitu valkoihoisilta maanomistajilta. Yhteistyö sai paljon kansainvälistä arvostelua. Nestlé keskeytti kokonaan toimintansa Zimbabwessa 23.12.2009.