cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pyrkimykset yhteisvaluutta eurosta eroamiseen Suomessa
Yksi euroa vaarantava tekijä on, että jokin yksittäinen euroalueeseen kuuluva heikko ja merkitykseltään suuri maa saattaa erota eurosta, kun sen maan kansalaiset kyllästyvät elintasonsa laskuun. Marraskuussa 2011 Italian lainansaanti markkinoilta oli katkeamaisillaan ja Italiaa on pidetty euroalueen heikoimpana lenkkinä 2017–2020. Euroa vaarantavat eurooppalaiset poliittiset puolueet, joita kuvaillaan oikeistopopulistisiksi ja EU-kriittisiksi. Toukokuussa 2020 perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-aho vaati oppositiossa Suomen euroeron valmistelun aloittamista.
Hallituksen selvitys
Vuonna 2011 Kataisen hallitus oli valmis selvittämään, voidaanko EU:n perussopimukseen lisätä mahdollisuus eurosta eroamiseen.
Paavo Väyrysen kansalaisaloite
Paavo Väyrynen on esittänyt Suomen eroamista eurosta. Hänen mukaansa Suomi liittyi aikoinaan euroon perustuslain vastaisesti. Suomessa ei aikoinaan järjestetty euroon liittymisestä kansanäänestystä.
Heinäkuussa 2015 Väyrynen teki kansalaisaloitteen kansanäänestyksen järjestämiseksi Suomen jäsenyydestä euroalueessa. Aloite keräsi vaadittavat 50 000 allekirjoitusta, mutta perustuslakivaliokunta päätti, ettei se laadi kansalaisaloitteesta mietintöä, eikä aloite näin ollen edennyt eduskunnan täysistuntokäsittelyyn. Perusteluksi aloitteen hautaamiselle esitettiin, että se oli valiokunnan mielestä huonosti valmisteltu. Valiokunta arvosteli sitä, että aloite ei sisällä sellaista ”yksiselitteistä ehdotusta kansanäänestyksen toimeenpanosta äänestysvaihtoehtoineen, joka voisi toimia perustana eduskunnan täysistuntokäsittelylle ilman perusteellista valtioneuvostossa tapahtuvaa valmistelua”. Väyrynen piti tätä selitystä ”uskomattomana kannanottona”. Hänen mukaansa kansalaisaloite nimenomaan tähtäsi siihen, että eduskunta pyytäisi valtioneuvostoa valmistelemaan lakiehdotuksen kansanäänestyksen toimeenpanosta. Kansalaisaloite.fi -palvelun ohjeistus antaa aloitteen sisällölle ja muodolle kaksi vaihtoehtoa:
Väyrysen aloitteen muodoksi oli valittu jälkimmäinen vaihtoehto (Ehdotus lainvalmisteluun ryhtymisestä).
Väyrysen mukaan erityisesti perustuslakivaliokunnan Perussuomalaiset jäsenet olivat vaatineet, että mietintöä ei laadita eikä aloitetta viedä täysistunnossa keskusteltavaksi ja päätettäväksi.
Uudet eurokriittiset puoluehankkeet
2010-luvulla käynnistyi useita puoluehankkeita, joiden keskeisenä tavoitteena on Suomen irrottaminen euroalueesta. Tällaisia hankkeita olivat Paavo Väyrysen vuonna 2016 perustama Kansalaispuolue, vuonna 2017 perustettu Suomen Kansa Ensin, Paavo Väyrysen vuonna 2018 perustama Seitsemän tähden liike sekä Kansan yhtenäisyys ja Siniristin Liitto. Vuonna 2022 perustettiin Vapauden liitto.
Mielipidemittaukset
MOT-ohjelman kyselyssä toukokuussa 2014 63 prosenttia vastanneista ilmoitti vastustavansa unionin talous- ja rahaliittoa sekä euroa ja 12 prosentin mielestä Suomen pitäisi luopua eurosta.
Iltalehden Taloustutkimuksella elokuussa 2015 teettämän kyselytutkimuksen mukaan 32 prosenttia kannattaa Väyrysen kansalaisaloitetta. 19 prosenttia kannatti Suomen euroeroa.
Ylen teettämässä mielipidemittauksessa 22. joulukuuta 2015 31 prosenttia vastanneista äänestäisi Suomen eurosta eroamisen puolesta.
Suomalaisia näkemyksiä
Helsingin yliopiston taloustieteen professori Vesa Kanniainen on toimittanut aiheesta teoksen Euron tulevaisuus – Suomen vaihtoehdot. Teoksen kirjoittajat listaavat Suomen eurotulevaisuudelle kolme vaihtoehtoa: 1) ajopuuvaihtoehto, 2) peesausvaihtoehto, ja 3) välitön ero eurosta. Kirjoittajat toteavat, että ”Suomen  suhde  rahaliittoon  riippuu  viime  kädessä  kansalaisten  toiveista.  Haluammeko  osaksi  suurvaltaa  vai  haluammeko  säilyttää  itsemääräämisoikeutemme?”
Kauppatieteiden tohtori Björn Wahlroosin mielestä Suomelle olisi ollut parempi olla liittymättä euroon. Takaisin markkaan palaaminen on hänen mielestään kuitenkin ”teoreettinen argumentti”.
Ekonomisti Sixten Korkmanin mukaan Suomen eurojäsenyys oli vakava talouspoliittinen erehdys. Erehdyksen korjaamista eurosta eroamalla hän ei lokakuussa 2015 kuitenkaan pitänyt realistisena näkymänä poliittisten, juridisten ja taloudellisten syiden vuoksi.
Taloustieteen nobelisti Bengt Holmström totesi vuonna 2016, että vaikka Suomen ei olisi pitänyt liittyä euroon, siitä ei pitäisi kuitenkaan erota, sillä ero olisi kallis ja hankala prosessi.
Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen tutkimusjohtaja Niku Määttänen sanoi vuonna 2016, että se, että euron haitat ovat olleet Suomelle luultavasti suurempia kuin hyödyt ei tarkoita sitä, että Suomen tulisi erota eurosta. Hän uskoo, että jatkossa yhteiseen valuuttaan liittyvät hyödyt voivat hyvinkin ylittää siihen liittyvät kustannukset.
Vuonna 2020 Sixten Korkman on korostanut Euroopan unionin sisämarkkinoiden hyötyjä.
Näkemyksiä Suomen ulkopuolelta
Saksalaisekonomisti Thomas Meyer on povannut vuonna 2013 Suomen olevan ensimmäinen eurosta lähtijä.
Ekonomisti Paul Krugman on sanonut heinäkuussa 2015, että Euroopan maat kuten Suomi ovat panneet itsensä taloudelliseen pakkopaitaan, sillä valuuttaa ei voi devalvoida osana euroaluetta. Hänen mukaansa euron epäonnistuminen ei kuitenkaan tarkoita että siitä pitäisi luopua.
Maaliskuussa 2016 brittiläinen Mervyn King kritisoi euroa, kutsui euroaluetta katastrofivyöhykkeeksi ja sanoi, että euroalueesta poistumiseen ei ole hyviä kulkuja, on vain vähemmän huonoja kulkuja.
Käytännön toteutus
Brittiläinen Capital Economics on vuonna 2012 esittänyt nopean 18-kohtaisen ohjelman eurosta eroavan jäsenmaan oman kansallisen valuutan palauttamiseksi.
Tuomas Malisen, Peter Nybergin ja muiden tutkimuksen How to leave Eurozone: The case of Finland mukaan eurosta luopumista hidastaa maksujärjestelmän pystytys. Kun maa lähtee eurosta, sen on pystytettävä SEPA-maksujärjestelmän tilalle uusi maksujärjestelmä, missä kestää puolesta vuodesta vuoteen. Tutkimuksessa esitetyn arvion mukaan eurosta eroaminen maksaisi parhaassa tapauksessa Suomelle noin 10 miljardia euroa.
Ekonomisti Aki Kangasharjun mukaan Suomen euroero on käytännössä mahdoton, ja onnistuessaankin eroon liittyisi erittäin paljon neuvotteluja ja vääntöä. Aikaa eropäätöksestä eroon menisi luultavasti yli vuosi. Luottamus uuteen markkaan olisi aluksi heikko, ja valuutan arvo heittelisi paljon. Markasta olisi Kangasharjun mukaan Suomelle kuitenkin myös hyötyä varapaineventtiilinä talouden myrskyissä.
Trysil
Trysil on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Trysilin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Trysilin kunnassa oli 6 689 asukasta.
Mercedes-Benz CL-sarja
Mercedes Benz CL-sarja on Mercedes Benzin vuosina 1992–2013 valmistama ylellinen coupé-korinen automalli. Autot perustuvat tekniikaltaan Mercedes-Benz S-sarjaan. Vuonna 2013 esitelty CL-sarjan seuraaja on nimetty yksinkertaisemmin S-sarjan coupéksi.
Mercedes-Benz CL-sarja (C140) 1992–1998
left|frameless|150x150px
Mercedes-Benz CL-sarja (C216) 2006–2013
left|frameless|150x150px
Gamal Belal Salem
Ennätykset
Lähde: IAAF
In vitro
In vitro (kirjaimellisesti "lasissa", latinaa) on tutkimustekniikka, jossa koe suoritetaan koeputkessa, lasimaljassa tai yleisesti eliön tai solun ulkopuolella. In vitro -menetelmällä voidaan tutkia mikrobeja, soluja tai biologisia molekyyleja niiden luontaisen ympäristönsä ulkopuolella. Esimerkki tästä on koeputkihedelmöitys. Useat molekyylibiologian tutkimukset suoritetaan elävien solujen ulkopuolella, eivätkä tulokset siksi välttämättä vastaa tilannetta solun sisällä. Geeniteknologia on tuonut aivan uusia in vitro -työkaluja eri tieteenalojen käyttöön.
Clairen polvi
Clairen polvi (Le genou de Claire) on Éric Rohmerin elokuva vuodelta 1970. Elokuva on viides Rohmerin moraalitarinoiden sarjassa Six contes moraux.
Elokuva kertoo kulttuuriattasea Jeromesta, joka on menossa naimisiin ja viettää viimeistä poikamiehenlomaansa Annecy-järvellä. Hän tapaa vanhan siellä kirjailijaystävänsä Auroran, joka esittelee hänelle vuokraemäntänsä rouva Walterin ja tämän 16-vuotiaan tyttären Lauran. Laura rakastuu Jérômeen, ja Aurora saa aiheen seuraavaan kirjaansa. Mutta kun Lauran sisarpuoli Claire saapuu, Jérômen ihastuukin tähän, ja tämän polvesta tulee hänelle pakkomielle.
Näyttelijät
Lähde:
Muut tunnustukset
The New York Timesin kriitikot valitsivat Clairen polven vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Agacherin kaistaleen sota
Agacherin kaistaleen sota eli joulusota oli viisi päivää kestänyt sota Malin ja Burkina Fason välillä Agacherin kaistaleen omistuksesta joulukuussa 1985.
Kiistan kohteena oli Burkina Fason pohjoisrajalla sijaitseva 275 kilometrin pituinen Agacherin kaistale, joka ulottuu Malin Yorosta Nigerin rajalle. Se on tärkeä karjan laidunalue, jossa oletettiin sijaitsevan myös mineraaliesiintymiä. Tarkka rajalinja oli Ranskan siirtomaa-aikana jäänyt määrittelemättä.
Malin ja Ylä-Voltan itsenäistymisestä alkanut rajakiista kärjistyi ensimmäisen kerran vuonna 1974, jolloin maiden armeijoiden välillä käytiin pieniä aseellisia yhteenottoja. Joulusodan kimmokkeena toimi burkinalaisten väestönlaskijoiden saapuminen Malin omanaan pitämälle alueelle. Taustalla olivat myös vuoden 1984 kuivuus sekä maiden presidenttien Moussa Traorén ja Thomas Sankaran hallitusten sisä- ja ulkopoliittiset ongelmat.
Malin ilmavoimat pommittivat joulupäivänä 1985 rajan lähellä sijaitsevia Djiboa ja Ouahigouyaa. Burkina Faso vastasi seuraavana päivänä ilmaiskulla Sikassoon. Malin armeija valtasi osan kiisteltyä aluetta, kun taas burkinalaiset hyökkäsivät Malin ja Norsunluurannikon rajalla sijaitsevaan Zégouaan. Burkina Faso ja Mali suostuivat Länsi-Afrikan maiden esittämään tulitaukoon 27. joulukuuta, mutta se rikkoutui välittömästi. Mali hyökkäsi Sikasson alueen vastaisella rajalla sijaitsevaan Kolokon kylään ja pommitti Dédougoua, Djiboa, Ouahigouyaa ja Tougania. Joulukuun 30. päivänä maat hyväksyivät neljännen tulitaukosopimuksen, joka lopetti vihollisuudet. Tammikuussa 1986 hyväksyttiin Länsi-Afrikan maiden välittämä rauhansopimus ja rajakiista päätettiin jättää Kansainvälisen oikeuden ratkaistavaksi.
Kansainvälinen oikeus antoi ratkaisunsa 22. joulukuuta 1986. Sen mukaan Mali sai kaistaleen länsiosassa sijaitsevan ”neljän kylän alueen” ja Burkina Faso itäosassa sijaitsevan ”kolmen joen alueen”. Molempien maiden presidentit ilmoittivat olevansa tyytyväisiä ratkaisuun.
Friedrich von Hahn
pienoiskuva|230px|Uudelleen rakennettu observatorion Remplinissä. '''Friedrich II. Graf von Hahn''' (27. heinäkuuta 1742 Neuhaus, Holstein – 9. lokakuuta 1805) oli saksalainen aatelismies, filosofi ja tähtitieteilijä. Hän esitti Doppler-ilmiölle teoreettisen selityksen viisikymmentä vuotta ennen Christian Doppleria.
Observatoriossa oli kääntyvä kupoli, se oli varustettu erilaisilla tähtitieteellisillä mittalaitteilla kuten sekstanteilla ja kronometreillä joilla pystyi määrittämään tähtien sijainteja. Hän sai varustettua sen vuonna 1793 kolmella William Herschelin valmistamalla peilikaukoputkella, joista kahdessa oli 20 jalan polttoväli, niissä oli 18-tuuman ja 12-tuuman peilit. Pienimmässä kaukoputkessa oli 7 jalan polttoväli ja 8-tuuman peili. Suurin kaukoputki oli ollut Manner-Euroopan suurin aiemmin, mutta Herschel oli rakentanut 40-tuumaisella peilillä varustetun kaukoputken sen jälkeen. Hän löysi vuonna 1800 Lyyran tähdistössä sijaitsevan M57:n keskitähden, joka on valkoinen kääpiö.
Friedrich von Hahnia ja Otto Hahnia kunnioitetaan Kuussa olevalla Hahn-nimisellä kraatterilla.
Clara Schroth
Clara Marie Schroth-Lomady (5. lokakuuta 1920 Philadelphia, Pennsylvania – 7. kesäkuuta 2014 Carlisle, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Schroth voitti Yhdysvaltain joukkueessa joukkuekilpailun olympiapronssia Lontoossa 1948. Hän kilpaili myös Helsingissä 1952, missä sijoittui yksilökilpailuissa parhaimmillaan permannolla 26:nneksi. Yhdysvaltojen mestaruuksia Schroth voitti vuosien 1941–1952 välillä 38 kappaletta sisältäen muun muassa kymmenen mestaruuden putken puomilla vuosina 1941–1951.
Vuonna 1951 Schroth avioitui Wendell Lomadyn kanssa, ja he saivat neljä lasta. Schroth-Lomady kuoli 93-vuotiaana 7. kesäkuuta 2014 kotonaan Pennsylvanian Carlislessa.
Lauri Melander
thumb|200px|Lauri Melander
Lauri Mikko Olavi Melander (s. 8. huhtikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen lakimies, joka toimi Helsingin hovioikeuden presidenttinä vuosina 2004–2009. Melander jäi eläkkeelle 30. syyskuuta 2009.
Melander on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (1970), ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo vuonna 1973. Melander toimi käräjätuomarina ja sittemmin laamannina Vantaan käräjäoikeudessa vuodesta 1977 alkaen. Vuosina 1983–1986 Melander toimi lainsäädäntöneuvoksena oikeusministeriössä.
Lauri Melanderin isä Ilmari Melander (1904–1987) oli koulutukseltaan oikeustieteen tohtori ja toimi professorina Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1941–1968. Lauri Melanderin poika, oikeustieteen tohtori Sakari Melander (s. 1975) on Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori.
Mäkihypyn maailmancup 2020–2021
Mäkihypyn maailmancup 2020–2021 alkoi 21. marraskuuta 2020 Puolan Wisłassa ja päättyi Slovenian Planicassa 28. maaliskuuta 2021. Miesten kilpailukalenterissa oli 28 henkilökohtaista osakilpailua sekä kuusi joukkuekilpailua, naisilla kilpailuja oli 21 ja kaksi joukkuekilpailua. Lisäksi kauden aikana käytiin yksi sekajoukkuekilpailu.
Alavuotto
Alue on jonkin verran tulvaherkkää. Suuret jääpadot saattavat aiheuttaa tulvajärviä, jotka peittävät osan alavista viljelysmaista. Pahojen tulvien aikaan osa alueesta saattaa muuttua saareksi. Vuodesta 1970 kylällä oli joen yli johtava puinen ns. renkkusilta, joka purettiin keväisin jäidenlähdön ja tulvien ajaksi. Silta korvattiin uudella Inkakosken teräsbetonisillalla vuoden 1991 alussa.
Alavuoton alueelta ei ole löydetty muinaisjäänteitä, ja varhaisimmat kirjamerkinnät asutuksesta ovat 1600-luvun alusta. Vuoden 1620 verokirjoissa on merkintä Mikko Parkkisesta, joka luultavimmin asui nykyisen Alavuoton tienoilla. Tervanpoltto on ollut eräs kylän tärkeistä elinkeinoista. Kylän alueelta on löydetty kaikkiaan neljäkymmentä tervahautaa, ja näistä noin puolet sijaitsevat kuuden kilometrin matkalla Kiiminkijoen varrella.
Kylän ainoa järvi on kunnan itäosassa sijaitseva kalaisa Lavajärvi, joka on suosittu kalastuspaikka.
Liikuntapaikat
pienoiskuva|Paikallistie 18723 seututieltä 836 Alavuotolle Alavuoton vanhalla koululla on kyläläisten käytössä oleva kivimurskekenttä. Talvisin kylän ympäristöön lanataan hiihtoladut sekä perinteiselle tyylille että luistelulle.
Liikenne
Historiallisesti tärkeimpänä kuljetusväylänä on ollut kylän läpi virtaava Kiiminkijoki. Nykyisin alueen tärkeimmät väylät ovat vuonna 1935 valmistunut joen länsirantaa seuraileva paikallistie 18723 seututieltä 836 Suoperästä Alavuoton kautta Hetekyläntielle Jokikokkoon. Neljän kilometrin osuus Suoperä–Alavuotto päällystettiin vuonna 1998. Lisäksi Alavuotolta alkaa joen itärantaa seuraileva Naurisnivantie, joka jatkuu Korpisenojan pohjoispuolelta Tuomaalantienä Hetekyläntielle Jokikokon itäpuolelle.
Kirjallisuutta
pienoiskuva|550px|center|Alavuoton kylä kuvattuna Kiiminkijoen sillalta.
Part of Me
Part of Me voi viitata seuraaviin:
Part of Me
Inglewood
Inglewood voi viitata seuraaviin:
Aarne Siirala
Aarne Johannes Siirala (8. heinäkuuta 1919 Liperi – 8. toukokuuta 1991 Carnarvon, Minden Hills, Ontario, Kanada ) oli suomalainen teologi ja professori. Hän oli Seurakuntaopiston johtaja 1952–1960. Hän oli Kanadassa Waterloon luterilaisen yliopiston systemaattisen teologian professori vuosina 1963–1974 ja Wilfrid Laurierin yliopiston uskontotieteen professori 1974–1984. Hänen teemojaan ovat kristiuskon immanetti piirre ja evankeliumin sanoman inhimillisyys.
Siirala opiskeli sotien jälkeen teologiksi Lundin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1955. Hän oli Helsingin yliopiston systemaattisen teologian dosentti 1962–1969 mutta ei astunut dogmatiikan professorin virkaan vuonna 1969.
Siirala erosi Seurakuntaopiston johtajan tehtävästä ja muutti Kanadaan. Syynä oli 1960 julki tullut kohu tanssimisesta Seurakuntaopistolla. Kirkon sisällä oli jo aiemmin jotkut olleet sitä mieltä, että Siirala toi kirkkoon liikaa maallisia elementtejä.
Letchworth
Letchworth (viralliselta nimeltään Letchworth Garden City) on noin asukkaan kaupunki Hertfordshiren kreivikunnassa, Itä-Englannissa, noin 50 kilometriä Lontoosta pohjoiseen. Sen alueella ei ole kuntia (unparished area) ja sen hallinnosta on vastannut vuodesta 2013 lähtien North Hertfordshiren piirivaltuusto.
Letchworth on Ison-Britannian ensimmäinen puutarhakaupunki. Kaupungin perusti puutarhakaupunki-ideologian isä Sir Ebenezer Howard vuonna 1903.
Master of Puppets
Master of Puppets on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican ehkä suurimmaksi klassikoksi noussut kolmas studioalbumi.
Albumia pidetään yleisesti thrash metal/heavy metal -klassikkona, ja sen vaikutus koko moderniin metallimusiikkiin oli suuri. Metallica löi viimeistään tällä albumilla itsensä läpi maailman metallimusiikkia seuraavien keskuudessa, vaikka yhtyeen uralle osui myöhemmin vielä suurempia kaupallisia menestyksiä.
Master of Puppets on monta kertaa äänestetty tai arvioitu lukuisissa kannanotoissa kaikkien aikojen parhaaksi metallialbumiksi, Suomessakin muun muassa radiokanava Radio Rockin kuuntelijat äänestivät albumin ensimmäiselle sijalle "Radio Rockin 100 kaikkien aikojen parasta rock-albumia" -äänestyksessä vuonna 2008. Guitar World -lehti on julistanut Master of Puppetsin kaikkien aikojen parhaaksi thrash metal -albumiksi.
Master of Puppets jäi basisti Cliff Burtonin aikaisen Metallican viimeiseksi albumiksi. Burton kuoli albumin Damage Inc. -kiertueen aikoihin bussionnettomuudessa Ruotsissa. Albumin instrumentaalikappale ”Orion” on suurimmalta osin Burtonin sävellys, ja sitä soitettiin taustalla, kun hänet tuhkattiin.
Albumia on myyty Yhdysvalloissa runsaat kuusi miljoonaa kappaletta, kuusinkertaisen platinalevyn verran. Se on myös Metallican ensimmäinen kultalevyrajan ylittänyt albumi (500 000 kappaletta), jonka se saavutti sen julkaisuvuotenaan. Albumi sisältää useita Metallican klassikkokappaleita kuten ”Master of Puppets”, ”Battery” ja ”Welcome Home (Sanitarium)”.
Battery
Kappale alkaa samalla tavalla kuin Ride The Lightningin avauskappale ”Fight Fire With Fire”. Hidas, akustinen intro muuttuu noin minuutin kohdalla nopeatempoiseksi, koukeroiseksi thrash metaliksi. Battery on myös tunnettu hyvin vaikeasta bassokuviosta. Kappale on yhtyeen yksi tunnetuimmista ja säilynyt pitkään esiintymisten ohjelmistossa. Kappaleen sanat kertovat siitä, kuinka raivo saa yliotteen ihmisestä ja peittää hänen todellisen persoonansa. Kappaleen nimi viittaa San Franciscossa sijaitsevaan Battery Street -katuun, jonka klubeilla Metallica soitti suuren osan alkuajan konserteistaan.
The Thing That Should Not Be
Kirk Hammettin, James Hetfieldin ja Lars Ulrichin tekemä kappale on albumin raskaimpia. Sanoitus on saanut vaikutteita kauhukirjailija H. P. Lovecraftin teoksesta ”Varjo Innsmouthin yllä”, kuten yhtyeen toisen albumin ”The Call of Ktulu” -raitakin.
Welcome Home (Sanitarium)
Kappale on albumin ainoa balladi. Kappale kertoo henkilöstä mielisairaalassa ja sanoitus on saanut vaikutteita elokuvasta Yksi lensi yli käenpesän. Alkuperäisissä demoversioissa kappale sisälsi paljon kitarasoolo-osuuksia, jotka poistettiin studioversiosta ja niitä päätettiin käyttää erillisellä instrumentaaliraidalla, jonka nimeksi tuli ”Orion”.
Disposable Heroes
Kappale on yksi albumin pisimmistä ja samalla Metallican nopeimpia ja raskaimpia. Kappaleen sanoituksessa viitataan kenraaliin, joka käskyttää sotilaitaan sodassa.
Leper Messiah
Kappale kertoo valepapeista, jotka käyttävät kristinuskoa hyväksi saadakseen hyväuskoisilta lahjoituksia, jotka päätyvätkin heille. Sanoitus liittyy albumin teemaan ihmisten manipuloinnista.
Yhtyeen entinen soolokitaristi Dave Mustaine väitti Leper Messiahin perustuvan hänen vanhaan sävellykseensä ”The Hills Ran Red”. Metallica kiisti väitteet myöntäen, että kappale perustui vanhoihin riffeihin, muttei Mustainen tekemiin.
Sotkamo Silver
Sotkamo Silver AB on ruotsalainen pörssiyhtiö. Sen tytäryhtiö Suomessa on Sotkamo Silver Oy, jonka toimitusjohtajana toimii Mikko Jalasto. Yhtiö kehittää hopeakaivoshanketta Sotkamossa Tipas-viherkivivyöhykkeellä. Yhtiö on noteerattu Tukholmassa NGM Equity pörssissä ja rinnakkaisnoteerattu Helsingin pörssissä 17. heinäkuuta 2012 lähtien.
Master of Puppets
Orion
Kappale on instrumentaalikappale, jonka tekijöiksi on merkitty Cliff Burton, Lars Ulrich ja James Hetfield. Kappale on kuitenkin suurimmilta osin Burtonin tekemä. Raidalla on paljon Burtonin monimutkaisia bassosoolo-osuuksia, jotka usein sekoitetaan kitaraan. Kappale sisältää kaksi bassosooloa ja lead-basso-osuuden, ja myös kappaleen intro on soitettu bassolla. Kappaleessa on myös neljä kitarasooloa, joista yksi on James Hetfieldin soittama. Osa ”Orionin” kitarasoolo-osuuksista on otettu ”Welcome Home (Sanitarium)” -kappaleen varhaisista versioista.
Cliff Burtonin kuoltua liikenneonnettomuudessa kappale soitettiin hänen hautajaistensa päätteeksi. Metallica ei soittanut kappaletta konserteissaan Burtonin kuoleman jälkeen moneen vuoteen. Kappale, tai ainakin puolet siitä, teki paluun vasta vuonna 2005, jolloin Metallican basisti oli Robert Trujillo. Kappale esitettiin ensimmäistä kertaa kokonaisuudessaan vasta vuonna 2006.
Sotkamo Silver
Sotkamo Silverillä on myös Hopeajärvellä kultakaivoshanke Tampereen läheisyydessä ja esiintymiä Norjassa Mo i Ranan alueella.
Master of Puppets
Damage, Inc.
Kappale on hyvin nopeatempoinen, mutta alkaa Cliff Burtonin rauhallisella ja melodisella bassolla. Sanoitus kertoo ”tuhoamispalvelusta”, joka tekee selvää kaikesta ja kaikista mitä ihmiset pyytävät. Kappale on yksi harvoja, jossa Burton laulaa taustoja. Yhtye käytti James Hetfieldin ”fuck it all and fucking no regrets” -sanontaa myös vuoden 2003 St. Anger -levyn nimikappaleessa.
Sotkamo Silver
Kaivoksen tuotanto käynnistyi vuonna 2019. Tavoitteena on tuottaa 40 tonnia hopeaa vuodessa.
Sotkamon kaivoksella sattui keväällä 2019 vuoto, josta ei ilmoitettu heti viranomaisille. Vuoto syntyi kuitenkin vain sadevesisäiliöstä.
Laavalokki
Laavalokki (Larus fuliginosus) on Galápagossaarilla elävä rantalintu. Se on yksi maailman harvinaisimmista lokkilajeista.
Koko ja ulkonäkö
Laavalokin ruumiin pituus on 51–55 senttiä. Laji on saanut nimensä värinsä perusteella. Sen höyhenpuku on noenharmaa ja on siivistä tummempi ja vatsasta vaaleampi. Väritys auttaa sitä sulautumaan laavakallioille ja suojautumaan siten pedoilta kuten galapagosinhiirihaukoilta, jotka etsivät pesimäaikaan helppoa saalista laavalokkien poikasista. Nokka ja jalat ovat mustia samoin kuin melkein koko pää lukuun ottamatta valkoisia kulmakarjoja ja punaisia silmäluomia. Suu on punainen. Nuoret yksilöt ovat tavallisesti tumman suklaanruskeita ja niiden höyhenten reunat vaaleampia.
Levinneisyys ja elinympäristö
Laavalokki on endeeminen Ecuadorin Galápagossaarilla Etelä-Amerikassa. Sitä tavataan kuitenkin ympäri saaristoa. Parhaat paikat on Puerto Ayorassa Santa Cruzilla, South Plazalla, Puerto Villamilissa Isabelalla, Genovesalla ja Puerto Baquerizo Morenossa San Cristóbalilla. Elinalue käsittää alle 1 500 neliökilometriä. Laavalokki on lokeista harvinaisin ja sen kanta käsittää vain alle 400 paria. Se tunnetaan huonosti ja luokitellaan vaarantuneeksi vähäisen lukumääränsä takia, mutta kannan uskotaan olevan vakaa. Sen mahdollisia uhkia ovat tulokaslajien kuten kissojen, rottien ja koirien aiheuttama häirintä ja saalistus, sekä saaren kanoissa havaittu newcastlen tauti, jolle saarten alkuperäisillä linnuilla ei ole vastustuskykyä.
Laavalokin elinympäristöä ovat hiekkaiset ja suojaisat ranta-alueet. Ne pesivät suojaisissa paikoissa lähellä tyyntä vettä, kuten laguuneissa ja altaissa, yleensä lähellä merta ja usein vain hieman vuorovesirajan yläpuolella. Niitä tavataan myös laivoilta ja satamista.
Elintavat
pienoiskuva|left|200px|Laavalokki laivalla Santa Cruzissa. Laavalokit viettävät paljon aikaansa rantavyöhykkeellä ravinnonhaussa. Niiden reviirit ovat laajoja ja ne ovat hyvin arkoja saattaen lähteä pesältä vaikka mahdollinen tunkeilija olisi kilometrin päässä. Ne päästävät melko usein pitkän, äänekkään ja lokkimaisen huudon.
Laavalokkien ravintovalikoima on monipuolinen, ne syövät pieniä äyriäisiä, kaloja ja merileguaanin, muiden liskojen sekä kilpikonnien poikasia. Laavalokit myös rosvoavat linnunpesiä ja syövät merileijonien istukoita. Lisäksi ne etsivät ruoakseen haaskoja ja jätteitä rannalta. Ihmisasutuksen ja kalastusalusten luona ne etsivät jätteitä ja perkeitä.
Laavalokit lisääntyvät ympäri vuoden, mutta huippu on touko–lokakuussa. Toisin kuin useimmat muut alueen rantalinnut, laavalokit pesivät yksitellen, eivät yhdyskunnissa. Naaras munii yksinkertaiseen maapesään pesään kaksi munaa. Munat ovat oliivinvihreitä ja sulautuvat hyvin ympäristöönsä. Haudonta kestää 30 päivää. Arkuudestaan huolimatta laavalokit puolustavat muniaan raivokkaasti ja usein kirkuvat samalla. Poikaset lähtevät pesästä 60 päivän ikäisinä ja vanhemmat huolehtivat niistä vielä tämän jälkeen lyhyen ajan.
Cain Velasquez
Cain Ramirez Velasquez (s. 28. heinäkuuta 1982 Salinas, Kalifornia ) on yhdysvaltalainen entinen raskaansarjan vapaaottelija ja kaksinkertainen UFC:n mestari.
Tammikuussa 2013 hänet listattiin maailman parhaaksi raskaansarjan vapaaottelijaksi. Hän voitti UFC:n raskaansarjan mestaruuden ensimmäisen kerran kukistamalla Brock Lesnarin UFC 121 -tapahtumassa.
Lokakuussa 2013 Velasquez saavutti Leandro Vieiran myöntämänä mustan vyön brasilialaisessa jujutsussa.
Alkuvuodet
Velasquez syntyi Kaliforniassa kolmilapsiseen perheeseen Efraín ja Isabel Velasquezille. Hänen isä muutti Yhdysvaltoihin Sonorasta, Meksikosta laittomana maahanmuuttajana, jolloin hän tapasi yhdysvaltalaissyntyisen Isabellan. Pari meni naimisiin, jonka jälkeen Efraín sain Yhdysvaltain kansalaisuuden. Cain kasvoi Yuma, Arizonassa, jossa hän valmistui Kofa High Schoolista. Hän kilpaili koulussa amerikkalaisessa jalkapallossa ja painissa, joissa hän oli molemmissa joukkueen kapteeni. Velasquez voitti painissa Arizonan painimestaruuden kahdesti.
High Schoolin jälkeen Velasquez siirtyi opiskelemaan Iowa Central Community Collegeen, jossa hän voitti helmikuussa 2002 NJCAA kansallisen painimestaruuden raskaassarjassa. Velasquez siirtyi seuraavana vuonna jatkamaan opintojaan Arizonan osavaltionyliopistoon, jossa hän jatkoi painissa. Velasquez suoritti monitieteisyys tutkinnon 2006. Hän paini samassa koulussa tulevien UFC-ottelijoiden Ryan Bader ja C. B. Dollaway kanssa.
Vapaaottelu
Velasquez otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa Strikeforcessa 7. lokakuuta 2006. Hän kohtasi Jesse Fujarczykin, jonka Velasquez voitti teknisellä tyrmäyksellä alle kahdessa minuutissa vietyään vastustajansa mattoon ja lyödessä hänet tuomarin keskeytykseen asti. Velasquez otteli toisen ottelunsa joulukuussa BodogFight-organisaatiossa. Ottelu käytiin Pietarissa, jossa hän voitti Jeremiah Constantin teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisen erän lopussa.
UFC (2008–2019)
Velasquez teki UFC:n kanssa sopimuksen ja otteli ensikerran UFC 83 -tapahtumassa huhtikuussa 2008 Brad Morrista vastaan. Hän voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Heinäkuussa Velasquez kohtasi Jake O'Brienin, joka oli hävinnyt urallaan kerran. Velasquez voitti kamppailun edellisten otteluiden tapaan teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Velasquez otteli vuonna 2009 kolmesti, joista ensimmäinen oli helmikuussa Denis Stojnićia vastaan. Ottelu käytiin UFC Fight Night: Lauzon vs. Stephens -tapahtumassa, jossa Velasquezin ottelu oli illan toinen pääottelu. Hän voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä ja ansaitsi voitosta illan tyrmäys bonuksen. Kesäkuussa Velasquez kohtasi moninkertaisen potkunyrkkeilyn maailmanmestarin Cheick Kongon. Ottelu käytiin Saksassa, UFC 99 -tapahtumassa, jossa hän voitti ottelun tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). Lokakuussa Velasquez kohtasi Ben Rothwellin, joka otteli ensimmäistä kertaa UFC:ssä. Rothwell oli otellu urallaan 36 ottelua, joista hän oli voittanut 30. Ottelu käytiin UFC 104 -tapahtumassa, jossa Velasquez voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä toisen erän alussa.
Velasquez kohtasi seuraavaksi entisen Priden ja UFC:n tilapäisen raskaansarjan mestarin Antônio Rodrigo Nogueiran. Ottelun ennakossa mediassa epäiltiin Velasquezin lyöntivoimaa selkeästi isokokoisempaa Nogueiraa vastaan, joka on usein kestänyt päähän kohdistuneita kovia osumia. Velasquez kuitenkin voitti UFC 110 -tapahtumassa käydyn kamppailun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Se oli samalla ensimmäinen kerta, kun hän oli illan pääottelussa. Velasquez palkittiin voitosta illan tyrmäys bonuksella.
Raskaansarjan mestaruus (2010–2011)
Nogueira voiton myötä Velasquez sai tilaisuuden otella UFC:n raskaansarjan mestaruudesta Brock Lesnaria vastaan. Lesnar oli puolustanut mestaruuttaan kahdesti, joka oli raskaansarjan ennätys. Ottelu käytiin 23. lokakuuta 2010 UFC 121 -tapahtumassa, jossa Velasquez voitti mestaruuden teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisen erän lopussa. Hänet palkittiin voitosta illan tyrmäys bonuksella.
Velasquez puolusti ensimmäisen kerran mestaruuttaan Junior dos Santosia vastaan, joka oli voittanut kaikki seitsemän ottelua UFC:ssä. Ottelu käytiin 12. marraskuuta 2011 UFC on Fox: Velasquez vs. dos Santos -tapahtumassa, jossa hän menetti mestaruutensa tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Toinen raskaansarjan mestaruus (2012–2015)
Velasquezin menetettyä mestaruuden hän otteli ensimmäistä kertaa UFC:ssä otellutta Antônio Silvaa vastaan toukokuussa 2012. Ottelu käytiin UFC 146 -tapahtumassa, jossa hän voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Velasquez sai voiton myötä uusintaottelun Junior dos Santosia vastaan raskaansarjan mestaruudesta. Alun perin kaksikon oli määrä otella syyskuussa 2012, mutta päivää myöhäistettiin joulukuun 29. päivään. Ottelu käytiin UFC 155 -tapahtumassa, jossa Velasquez voitti mestaruuden takaisin tuomariäänin (50–45, 50–43, 50–44). Hänestä tuli samalla UFC historian ensimmäinen ottelija, joka teki yhden ottelun aikana yli 100 merkittävää lyöntiä perille ja yli kymmenen alasvientiä. Velasquezia ennen lähimmäksi ennätystä pääsi Jimy Hettes.
Velasquez puolusti ensimmäistä kertaa mestaruuttaan Antônio Silvaa vastaan, joka oli voittanut ennen ottelua Travis Brownen ja Alistair Overeemin. Ottelu käytiin tasan vuosi edellisestä kerrasta, kun kaksikko kohtasi toisensa toukokuussa 2013. Velasquez voitti UFC 160 -tapahtumassa käydyn kamppailun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisen erän alussa.
Luettelo Nintendo 64 -peleistä
Tämä on luettelo Nintendo 64:n peleistä.
Harrisin piirikunta (Texas)
Harrisin piirikunta on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan väkiluku oli 4 731 145 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 4 602 neliökilometriä. Harrisin suurin kaupunki Houston on myös piirikunnan hallintokeskus.
Harrisin piirikunta kuuluu Houston Metropolitan Statistical Area -suurkaupunkialueeseen, joka oli Yhdysvaltain viidenneksi suurin vuonna 2016.
Maantiede
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan alueen pinta-ala on 4 602 km². Pinta-alasta on 4 411 km² maata ja 192 km² vettä. Veden osuus on 4.2 prosenttia. Rhode Islandin osavaltio on pinta-alaltaan pienempi kuin Harrisin piirikunta.
Väestö
Piirikunnan asukkaista 41,62 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 28,9 prosenttia valkoisia, 18,7 prosenttia afroamerikkalaisia ja 6,99 prosenttia aasialaisia. 44,9 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 83,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 33,7 vuotta.
II. DDR-Liga
'''II. DDR-Liga''' oli vuosina 1955–1963 Itä-Saksan jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso.
Historia
Kauden 1954–1955 jälkeen DDR-Ligasta poistettiin kolmen lohkon sarjajärjestelmä ja tilalle tehtiin yksi neljäntoista joukkueen sarja. DDR-Oberligaan nousivat lohkojen kaksi parasta joukkuetta. Tällöin Bezirksligasta tuli maan neljänneksi korkein sarjataso. Ensimmäisellä kaudella sarjasta ei noussut eikä tippunut yhtään joukkuetta, koska liitto vaihtoi sarjan ajankohtaa.
II. DDR-Ligan pelitapa muuttui historian aikana useaan otteeseen, kunnes sarja lopetettiin kauden 1962–1963 jälkeen.
Kaustisen ja Ullavan seurakunta
Kaustisen ja Ullavan seurakunta on Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Kaustisen kunnan ja Kokkolan Ullavan alueella.
Historia
Seurakunta perustettiin vuonna 2006 Kaustisen ja Ullavan seurakuntien yhdistyessä. Vuonna 2009 seurakunta liittyi Kokkolan seurakuntayhtymään, koska Ullavan kunta lakkautettiin ja liitettiin Kokkolan kaupunkiin. Kaustinen oli itsenäistynyt seurakuntana vuonna 1866 ja Ullava vuonna 1912.
Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kaustisen ja Ullavan seurakunnan kirkkoherroina:
Sivistystyönantajat
Sivistystyönantajat ry (Sivista) (vuoteen 2010 Yksityisen Opetusalan Liitto ) on Suomen sivistys-, koulutus- ja tutkimusalaa edustava työnantajien työmarkkina- ja edunvalvontajärjestö.
Järjestö neuvottelee yleissitovan työehtosopimuksen ja valvoo jäsentensä elinkeinopoliittisia etuja. Yhdistys on Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) jäsen.
Propontis
Propontis voi viitata seuraaviin asioihin:
Maaemo
thumb|Äiti maa Pachamama, [[Inkojen mytologia|Inkojen kosmologiassa, Juan de Santa Cruz Pachacuti Yamqui Salcamayhua (1613).]] Maaemo, luontoäiti, maaäiti eli äiti maa on useiden kansojen uskomuksissa naispuolinen henkiolento, joka hallitsee Maata tai on itse sama kuin maaperä. Usein maaemoon kuuluu myös kasvillisuus tai jopa kaikki elollinen. Maaemo saattaa olla kaiken elollisen synnyttäjä ja muovaaja. Maaemolla on usein vastapuolena miespuolinen taivaan jumala, joka hedelmöittää maan sateella. Maaemon ilmentymiä ovat muun muassa kreikkalaisen mytologian Gaia ja roomalaisten Tellus.
Maaäitiä on verrattu elävään maapalloon ja sen elonkehään. Nykyisin länsimaissa maaemo on lähinnä vertauskuvallinen hahmo, jolla tähdennetään luonnon ja ekosysteemien tärkeyttä ihmiselämän kannalta. Luontoa vastaan tehdyt rikokset ovat tämän ajattelun mukaan yhtä vakavia kuin äidin vahingoittaminen. Maaemo on tärkeä hahmo myös nykyajan new age -liikkeille esimerkiksi Gaia-hypoteesin kautta.
Katso myös
Moedergodin Мать
Anne Kremer
Anne Kremer (s. 17. lokakuuta 1975 Luxemburg) on luxemburgilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla sijalle 18 heinäkuussa 2002. Hän on voittanut kaksinpelissä kaksi WTA-turnausta. Grand Slam -turnauksissa hän on kolme kertaa selviytynyt kolmannelle kierrokselle. Fed Cupissa hän on edustanut Luxemburgia 55 maaottelussa vuosina 1991–2008. Hän on eniten maaotteluita Fed Cupissa pelannut luxemburgilainen.
Matthias Sammer
Matthias Sammer (s. 5. syyskuuta 1967) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan libero, ja jalkapallovalmentaja. Heinäkuusta 2012 lähtien hän on toiminut FC Bayern Münchenin urheilutoimenjohtajana.
Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, Sarah, Marvin ja Leon. Sammer asuu perheineen Münchenissä. Sammerin isä Klaus loi myös uraa jalkapalloilijana ja valmentajana.
Ura pelaajana
Sammer pelasi ammattilaisurallaan neljässä seurassa, Dynamo Dresdenissä (1985–1990), VfB Stuttgartissa (1990–1992), FC Internazionale Milanossa (1992–1993) ja Borussia Dortmundissa (1993–1998). Hän voitti urallaan kahdesti DDR:n liigamestaruuden (1989 ja 1990) ja kolmesti yhdistyneen Saksan liigamestaruuden, vuonna 1992 Stuttgartissa ja vuosina 1995 ja 1996 Dortmundissa. Hän oli Dortmundin joukkueessa voittamassa myös Mestarien liigaa vuonna 1997.
Gaugiino
Gaugiino on nimitys hypoteettiselle hiukkaselle, joka esiintyy supersymmetrisissa mittakenttäteorioissa. Gaugiinot ovat mittabosonien superpartnereita ja näin ollen fermioneja.
Matthias Sammer
Ura pelaajana
Sammer valittiin Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 1996, samana vuonna, kun hän oli johdattamassa maataan Euroopan mestaruuteen. Sammer pelasi urallaan yhteensä 74 maaottelua, 23 DDR:n maajoukkueessa ja 51 Saksan maajoukkueessa. Hän esiintyi arvokisoissa kolme kertaa, EM-kisoissa vuosina 1992 ja 1996 sekä MM-kisoissa vuonna 1994. Sammer joutui lopettamaan uransa vuonna 1998 polvivamman vuoksi.
Ura valmentajana ja urheilujohtajana
Sammer aloitti valmentajanuransa vuonna 2000 Borussia Dortmundin peräsimessä. Hän oli valmentajana johdattamassa joukkuettaan Saksan mestaruuteen vuonna 2002 ja samana vuonna Dortmund eteni myös UEFA Cupin finaaliin, jossa se oli kuitenkin häviävänä osapuolena alankomaalaisen Feyenoordin juhliessa mestaruutta.
Sammer jätti Dortmundin vuonna 2004 ja alkoi valmentaa VfB Stuttgartia. Hän lähti Stuttgartista kuitenkin jo vuonna 2005, vain yhden kauden jälkeen. Vuodesta 2006 Sammer on työskennellyt Saksan jalkapalloliiton urheilujohtajana (Sportdirektor)´. Heinäkuussa 2011 hänestä tuli Saksan liiton nuorisovalmennuskoordinaattori.
Gaugiino
Supergravitaation sisältävissä teorioissa gravitonin superpartneri on gravitiino, joka tosin harvemmin lasketaan kuuluvaksi gaugiinoihin.
Sähköheikon symmetriarikon jälkeen bino sekoittuu heikkoa isospiniä vastaavan neutraalin mittabosonin (neutraali wino) kanssa, jolloin näiden lineaarikombinaatioista voidaan käyttää nimeä fotino ja zino. Tällöin Koska supersymmetrisia partnerihiukkasia, joilla on samat kvanttiluvut kuin näillä, on muitakin, tämä sekoittuminen ei riitä, eivätkä zino ja fotino siten ole fysikaalisia hiukkasia. Sähköheikot gaugiinot (wino, bino) sekoittuvat myös Higgsin bosonien superpartnereiden (higgsiinot) kanssa muodostaen lineaarikombinaatioina neutraliinot sekä chargiinot. Neutraliinot ovat sähkömagneettisesti neutraaleiden superpartnereiden (bino ja neutraali wino sekä Higgsin hiukkasen neutraalit superpartnerit) kombinaatioina neutraaleja. Vastaavasti chargiinot ovat varattujen superpartnereiden (varatut winot sekä Higgsin hiukkasen varatut superpartnerit) kombinaatioina varattuja. Gaugiinoista puhuttaessa kenttien sanotaan olevan mittakannassa, joka tarkoittaa kentän esitystä mittakenttäteorian mukaisesti invariantissa muodossa. Mittasymmetrian rikkoutuessa muodostuvat edellä mainitut lineaarikombinaatiot, jolloin kenttien sanotaan olevan massakannassa. Kentistä käytetään tällöin siis nimeä neutraliino ja chargiino. Kevein neutraliino on useissa supersymmetrisissä malleissa myös kevyin supersymmetrinen hiukkanen. Neutraalina ja heikosti vuorovaikuttavana hiukkasena se on hyvä pimeän aineen kandidaatti.
Matthias Sammer
Ura valmentajana ja urheilujohtajana
Tammikuussa 2011 uutisoitiin, että Sammer siirtyy pitkän kädenväännön jälkeen Hamburger SV:n urheilutoimenjohtajaksi. DFB:n johdon käymien keskustelujen jälkeen Sammerin siirtyminen HSV:hen vesittyi ja hän jatkaa liiton palveluksessa. Huhtikuussa 2011 Sammer allekirjoitti vuoteen 2016 ulottuvan jatkosopimuksen Sportdirektorin tehtävistä DFB:n kanssa.
Heinäkuun alussa 2012 Sammer jätti DFB:n ja siirtyi kolmivuotisella sopimuksella FC Bayern Münchenin urheilutoimenjohtajaksi.
HMS Foxhound (H69)
HMS Foxhound (viirinumero H69) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus siirrettiin 1944 Kanadan laivastolle ja se nimettiin HMCS Qu'Appelleksi.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1932 laivasto-ohjelmassa John Brown and Companylta Clydebankista, missä köli laskettiin 21. elokuuta 1933. Alus laskettiin vesille 12. lokakuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1935. Valmistuskustannukset olivat 247 234 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi. Marraskuusta 1936 tammikuuhun 1937 alus partioi Vigon ja Corunnan edustalla. Se siirrettiin 16. tammikuuta Sheernessin telakalle.
Alus kolaroi 22. syyskuuta matkalla Rosythistä Invergordoniin sukellusvene HMS Seahorsen kanssa. Alus kärsi vain lieviä vaurioita, mutta se joutui telakalle tarkastettavaksi. Vauriot korjattiin 10. marraskuuta - 12. joulukuuta Sheernessin telakalla.
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan alkaessa alus määrättiin laivueen mukana Kotilaivastoon suojaamaan raskaita pinta-aluksia. Se upotti 14. syyskuuta 1939 Irlannin luoteispuolella sisaralustensa HMS Faulknorin ja HMS Firedraken kanssa Saksan laivaston sukellusveneen U-39 syvyyspommein (58.53333°N, -11.81667°W). Alukset pelastivat merestä 43 sukellusveneen miehistönjäsentä.
1940
Alus saattoi 4. tammikuuta 1940 miinaan ajaneen taistelulaiva HMS Nelsonin Loch Ewestä Portsmouthiin. Se pelasti 11. helmikuuta ruotsalaisen rahtilaivan Oranian miehistön Shetlannista lounaaseen.
Alus määrättiin 8. huhtikuuta Kotilaivastossa tukemaan Norjan taisteluita. Alus osallistui Narvikiin toiseen taisteluun, jossa se upotti HMS Cossackin kanssa Saksan laivaston hävittäjän Z12 Erich Giesen. Alus määrättiin 1. toukokuuta saattamaan taistelulaiva HMS Warspite Gibraltarille. Se suojasi 8. toukokuuta risteilijöitä HMS Glasgow ja HMS Berwick, jotka kuljettivat merijalkaväkeä Islantiin. Tehtävästä vapauduttuaan alus oli Islannissa jonkin aikaa levossa.
Alus suojasi 5. kesäkuuta taisteluristeilijöitä HMS Renownin ja HMS Repulsen, kun ne etsivät kahta ilmoitettua Saksan laivaston alusta Färsaarten ja Islannin väliseltä merialueelta. Etsintä keskeytettiin 8. kesäkuuta ja osasto määrättiin palaamaan Scapa Flowhun, jossa Foxhound määrättiin siirtymään laivueen mukana Force H:hon.
Operaatio Catapultissa alus suojasi 2. heinäkuuta 8. ja 13. hävittäjälaivueiden kanssa lentotukialus HMS Ark Royalia, taistelulaivoja HMS Resolutionia ja HMS Valiantia sekä risteilijöitä HMS Arethusaa ja HMS Enterpriseä Oranin edustalle, jossa seuraavana päivänä joko neuvottelemalla saamaan Ranskan laivaston komentaja luovuttamaan aluksensa tai tuhoamaan ne. Seuranneessa taistelussa Oranissa ollut Ranskan laivasto tuhoutuu lähes kokonaan. Alus suojasi 6. heinäkuuta vaurioituneen Ranskan laivaston taistelulaivan Dunkerquen lopulliseksi tuhoamiseksi tehtyä operaatio Leveriä.
Alus suojasi 9. marraskuuta operaatio Crackissä hyökkäystä Cagliarille. Se suojasi 15. marraskuuta hyökkäystä Algherolle, kun HMS Argus toimitti operaatio Whitessa lentokoneita Maltalle. Alus liitettiin 20. marraskuuta Gibraltarilta Länsi-Afrikkaan menevään saattueeseen. Alus joutui 29. marraskuuta jäämään propulsiojärjestelmässä ilmenneiden ongelmien vuoksi Takoradiin, mistä se palasi joulukuussa Gibraltarille.
1941
Alus suojasi 7. tammikuuta 1941 operaatio Excessiä. Se suojasi 31. tammikuuta operaatio Picketissä Dirson patoa vastaan hyökännyttä osastoa. Alus lähti 6. helmikuuta Force H:n mukana Atlantille Gibraltarilta länteen saattueessa HG53. Yöllä osasto aloitti paluumatkan Välimerelle. Osasto pommitti 9. helmikuuta operaatio Grogissa Genovan satamaa, jossa neljä alusta upposi ja 18 muuta vaurioitui. Samalla Ark Royalin lentokoneet iskivät Livornoon ja La Spezian satamiin. Merellä ollut Italian laivasto pyrki taistelukosketukseen, mutta huono sää esti yhteenoton. Osasto palasi 11. helmikuuta Gibraltarille.
Alus suojasi 25. maaliskuuta Luoteisen reitin alueella HMS Eclipsen kanssa saattuetta WS7, mistä ne erkanivat 28. maaliskuuta liittyäkseen Force H:hon Gibraltarilla. Foxhound lähti 30. maaliskuuta risteilijä HMS Sheffieldin sekä 8. hävittäjälaivueen kanssa pysäyttääkseen Vichyn Ranskan laivaston saattueen, jota ei kuitenkaan kohdattu. Paluumatkalla osasto joutui Vichyn Ranskan ilmavoimien hyökkäykseen. Alus määrättiin HMS Duncanin kanssa suojaamaan saattuetta WS7, johon ne liittyivät 1. huhtikuuta. Alukset erkanivat 4. huhtikuuta saattueesta saavuttuaan Freetowniin.
Alus etsi 6. huhtikuuta muiden Force H:n alusten kanssa ilmoitettuja saksalaisia kaappareita. Seuraavana päivänä alus liittyi Duncanin ja HMS Videtten kanssa uudelleen saattueeseen WS7. Se pelasti samana päivänä merestä kolme rahtilaiva Umonan eloonjäänyttä (7.41667°N, -13.91667°W). Saksan laivaston sukellusvene U-124 oli 30. maaliskuuta upottanut aluksen 90 merimailia Freetownista luoteeseen. Se erosi 9. huhtikuuta saattueesta palatakseen Gibraltarille.
Kaustisen seurakunta
Kaustisen seurakunta oli Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Kaustisen kunnan alueella. Se yhdistyi vuonna 2006 Ullavan seurakunnan kanssa, jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta.
HMS Foxhound (H69)
1941
Alus upotti 18. kesäkuuta sisaralustensa kanssa sukellusvene U-138:n syvyyspommein Cadizista länteen (36.06667°N, -7.48333°W). Se pysäytti 23. kesäkuuta 8. laivueen kanssa Saksan laivaston huoltoalus Alstertorin (41.36667°N, -13.16667°W), jonka miehistö upotti aluksensa ennen valtausta. Laivue pelasti merestä saksalaisaluksen miehistön ja toimitti sen sotavankeina Gibraltarille. Foxhound suojasi 30. kesäkuuta HMS Fearlessin ja HMS Legionin kanssa lentotukialus HMS Furiousia ja risteilijä HMS Hermionea toimitettaessa lentokonetäydennystä Maltalle operaatio Railway II:ssa.
Kaustisen seurakunta
Historia
Kaustinen perustettiin vuonna 1776 Kokkolan emäseurakunnan kappeliseurakunnaksi, ja se sai ensimmäisen kappalaisensa vuonna 1778. Itsenäinen seurakunta siitä tuli vuonna 1866. Vuonna 2006 seurakunta yhdistyi Ullavan seurakunnan kanssa, jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta.
Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kaustisen kappeliseurakunnan kappalaisina ja Kaustisen seurakunnan kirkkoherroina: