cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Manner
Mantereet
Mantereista kaksi suurinta ovat luonnostaankin keskeltä kapeita, ja nykyään molemmat on tästä kapeimmasta kohdasta keinotekoisesti katkaistu kanavilla, joista Suezin kanava valmistui vuonna 1879, Panaman kanava vuonna 1914. Niinpä myös Euraasia, Afrikka, Pohjois-Amerikka ja Etelä-Amerikka määritellään toisinaan mantereiksi. Näin määriteltynä mantereita ovat :
Vaikka saaria ei puhtaan maantieteellisesti luetakaan osaksi mantereita, niin geologisesti mantereisiin liittyy myös mantereita ympäröivä mannerjalusta, jonka välityksellä monet mantereiden edustan saaret ovat samaa geologista kokonaisuutta läheisen mantereen kanssa. Kun merenpinnan korkeus vaihtelee, nämä mannerjalustan saaret voivat tällöin yhtyä mantereisiin tai erota niistä, kun merenpinnan korkeus muuttuu.
Maapallon pinta-alasta on mantereita noin 25 %.
Aiheeseen liittyviä muita käsitteitä
Maapallon maanosat vastaavat pitkälti mantereita, ja sanaa manner käytetäänkin suomen kielessä usein myös maanosan synonyyminä. Maanosista Pohjois- ja Etelä-Amerikka sekä Afrikka muodostavat selkeät kokonaisuudet myös luonnonmaantieteellisesti. Eurooppa ja Aasia sen sijaan ovat luonteeltaan enemmänkin historiallisia nimityksiä, ja niitä vastaava luonnonmaantieteellinen kokonaisuus on Euraasia.
Myöskään mantereet ja mannerlaatat eivät vastaa toisiaan. Kun mannerlaatat liikkuvat, myös mantereet muuttavat muotoaan, yhtyvät ja erkanevat maapallon geologisen historian kuluessa. Niinpä muinaiset mantereet ovat poikenneet nykyisistä, ja myös tulevaisuudessa geologisen historian aikana mantereet tulevat muuttumaan.
Energia Keniassa
Energia Keniassa käsittelee energiantuotantoa ja energiankulutusta Keniassa.
2018 Kenia tuotti sähköä eniten vesivoimalla, geotermisesti ja tuulivoimalla; yhteensä 70% nk. uusiutuvilla.
Tuulivoima
2019 Keniaan avattiin virallisesti Afrikan suurin tuulivoimalaitos Lake Turkana Wind Power (LTWP); sähköä laitos alkoi tuottaa jo 2018. 365 850kW:n tuulivoimalan kokonaisuuden nimellisteho on 310 MW. Laitos lisää Kenian sähköntuotantoa 13%. Hanke maksoi 680 miljoonaa dollaria. Samalla valmistui 438km pitkä Loiyangalani – Suswa -voimalinja, joka yhdistää laitoksen Kenian sähköverkkoon.
Puškin
Puškin, Puškina, on slaavilainen sukunimi ja kaupunki:
Joulukalenteri: Huiman hyvä joulu!
thumb|Sarjan DVD-julkaisun kansi. Joulukalenteri: Huiman hyvä joulu! on suomalainen joulukalenterisarja, joka esitettiin joulukuussa 2017 Yle TV2-kanavalla ja Yle Areenassa.
Juoni
Kaino Juhana on vasta tonttunen ja hänestä voi tulla tonttu vasta kun kolme hammasta on irronnut. Hänen isällään Pasipekalla on keksinnöt loppuneet joten hän hakkaa päätään pöytään. Kaino Juhana menee kuusen alle, josta hänen päähänsä putoaa satsumia ja jota hän luulee satsumapuuksi. Huima Hurja kertoo muille, että hän on tavannut metsässä tontun, mutta muut eivät usko häntä, joten hän kaivaa lumikuopan, jonne Kaino Juhana tipahtaa. Kaino Juhana ylittää rajan, jota hän ei saisi ylittää. Huima Hurja, Kaino Juhana ja Serkku Shh lähtevät seuraamaan Pasipekkaa joulupukin pajalle.
Hahmot
Kaino Juhana Tonttunen: Kaino Juhana Tonttunen on tonttunen, joka asuu isänsä Pasipekan kanssa. Kaino Juhana on luonteeltaan vaatimaton ja hieman ujo. Kaino Juhanan ystäviä ovat Huima Hurja sekä Serkku Shh. Kaino Juhanaa esittää Hannes Mikkelsson. Kaino Juhanasta tulee keksintövastaava 24. jaksossa.
Emma Degerstedt
Emma Kristina Degerstedt (s. 13. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on sukutaustaltaan molempien vanhempiensa puolelta ruotsalainen; vaikka hän syntyi Kalifornian Long Beachillä, hän asui lapsuudessaan myös Ruotsissa.
Degerstedt on esiintynyt useissa musikaaleissa, mutta kansainvälisesti hänet tunnetaan parhaiten roolista Nickelodeonin televisiosarjassa Unfabulous. Hänellä on veli, Mats.
Sear Bliss
Sear Bliss on unkarilainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1993.
Watertown Privateers
Watertown Privateers on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Watertownista New Yorkista. Se pelaa FHL-liigaa.
Maapuhdistamo
Maapuhdistamo voi olla sakokaivoja seuraava jäteveden käsittelyjärjestelmä. Maapuhdistamot ovat helppohoitoisia ja oikein mitoitettuna varmatoimisia. Maapuhdistamot tarvitsevat sopivan maaperän ja ison tontin. Käyttökelpoisin malli on perinteinen maasuodattamo. Toinen yleinen vaihtoehto on maahanimeyttämö. Lisäksi on kehitetty monia erikoisratkaisuja, kuten matalaan perustettu maahanimeyttämö tai maasuodattamo, maakumpusuodatin/-imeyttämö sekä haihdutuskenttä. Hyvin toimivalla ja säännöllisesti huolletulta järjestelmällä päästään 20-30 vuoden käyttöikään, minkä jälkeen laitoksen paikkaa ja/tai materiaaleja on syytä vaihtaa.
Maapuhdistamot muodostuvat kolmesta osasta: esikäsittely-yksiköstä, jätevedenjohtamis- ja jakelulaitteesta sekä varsinaisesta maapuhdistamosta. Esikäsittely-yksikkönä on oltava kolmiosainen saostussäiliö tai vastaavan tehoinen kiintoaineen poistaja, jottei imeytysputkiin pääse kertymään ojastoa tukkivaa lietettä. Esikäsittely-yksikön jälkeen on jakokaivo, josta vesi jaetaan tasaisesti jakoputkia pitkin imeytysputkiin. Jakokaivo voidaan rakentaa myös saostuskaivon sisään Vedenjako voidaan järjestää myös pumppaamalla silloin kun imeytysalue on maaston muotojen takia korkeammalla kuin tuloviemäri tai kun joudutaan käyttämään muita erikoisratkaisuja (matalaan perustettua maapuhdistamoa tai maakumpuimeyttämöä).
Maasuodattamo
Maasuodattamo eli maasuodatin on maahan kaivettu tai osittain pengerretty maaperäkäsittelyyn perustuva puhdistamo. Jätevedet puhdistuvat painuessaan rakennetun suodatinhiekkakerroksen läpi, jonka jälkeen puhdistunut vesi kootaan ja johdetaan vesistöön, pieneen vesiuomaan tai päästetään vapaasti maahan. Maasuodattamon lopullisena purkupaikka toimii pääasiassa pintavesi.
Maaimeyttämö
Maahanimeyttämö eli maahan imeytys on maahan kaivettu, peitetty jäteveden käsittelyjärjestelmä. Imeytyksessä jätevesi puhdistuu suodattuessaan luonnollisten maakerrosten läpi ja kulkeutuu sitten lopulta hajautetusti pohjaveteen. Maahanimeyttämö ei Suomen oloissa ole suotava jäteveden käsittelyjärjestelmä, sillä lopullisena purkupaikkana toimii pohjavesi. Varsinais-Suomen Agenda 21 tekemien suositusten mukaan maahan imeytystä ei saisi käyttää ollenkaan pohjavesialueilla tai talousvesikaivojen lähellä. Imeytysosastoa pidetään imeyttämön suositeltavimpana ratkaisuna, koska se voidaan mukauttaa helposti tontin vaatimuksiin ja maastomuotoihin.
Yle Teema & Fem
Yle Teema & Fem on Yleisradion kanavapaikka televisiossa. Se aloitti 24. huhtikuuta 2017, jolloin Yle Fem- ja Yle Teema -kanavat muuttivat samalle kanavapaikalle viisi.
Kanavauudistuksen taustalla on mediankäytön muutos. Suomalaiset katselevat televisiota yhä enemmän verkon kautta. Uudistuksessa yhä enemmän Ylen ohjelmia siirtyy katsottavaksi Yle Areenaan.
Jaetulta kanavapaikalta löytyy sekä Teeman että Femin sisältöjä. Ohjelma-aika jakautuu tasaisesti kahden kanavan välille. Kuvaruudussa vaihtuva logo kertoo, kuuluuko näytettävä ohjelma Teeman vai Femin ohjelmistoon. Yläkulman kanavalogossa näkyy suurempana sen kanavan nimi, jonka ohjelmistoon ohjelma kuuluu. Teeman ohjelmia nähdään iltaisin tiistaista lauantaihin klo 20.00 alkaen sekä iltapäivisin joka päivä klo 12.00–17.25. Yle Femin ohjelmia lähetetään aamupäivisin ja viitenä päivänä viikossa tiistaista lauantaihin klo 17.25-20 sekä koko illan sunnuntaisin ja maanantaisin klo 17.25 alkaen.
SVT Worldin ohjelmia ei enää näytetä osana Yle Femin ohjelmistoa, sillä SVT päätti kustannussyistä lopettaa palvelun toukokuussa 2017. Osa SVT:n suosituimmista ohjelmista näkyy Yle Femillä.
Uudistuksessa Yle Teema ja Yle Fem säilyvät omina brändeinään. Kummatkin kanavat tekevät ohjelmapäätöksensä itsenäisesti ja niillä on myös omat ohjelmistonsa.
Yle Teeman ja Yle Femin ohjelmistot muodostavat omat kokonaisuutensa Yle Areenassa.
Kun muuta ohjelmaa ei öisin ja aamuisin tule, kanavalla esitetään Textnyttiä eli Yle Nyheterin ruotsinkielistä uutisikkunaa.
Olympialaiset 1992
Olympialaiset 1992 voivat tarkoittaa talvi- tai kesäolympialaisia 1992.
Sundanparatiisipeippo
Sundanparatiisipeippo (Erythrura tricolor) on yksi pienimmistä paratiisipeipoista.
Coral Atkins
Coral Rosemary Atkins (13. syyskuuta 1936 Richmond upon Thames, Surrey, Englanti – 9. joulukuuta 2016 Newbury, Berkshire, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan Ruth Jamesonin roolista sarjassa Emmerdale (1993) sekä Sheila Ashtonin roolista sarjassa Ashtonin perhe. Atkins kuoli syyskuussa 2016 syöpään. Häntä jäi kaipaamaan poika Harry ja kaksi lapsenlasta.
Sundanparatiisipeippo
Tuntomerkit
Sundanparatiisipeippo on 9–10 cm pitkä. Se on väriltään pääosin sininen, mutta siivet ovat vihreät ja pyrstö on punainen.
Esiintyminen
Sundanparatiisipeippoa esiintyy Indonesiassa Tanimbarin saarella ja sen ympäristössä.
Curia Julia
thumb|Curia Julia. thumb|Rakennuksen takasivu, vieressä [[Santi Luca e Martina -kirkko.]] Curia Julia on Rooman keskustassa Forum Romanumin alueella sijaitseva rakennus, joka toimi Rooman senaatin kuuriana eli kokouspaikkana Rooman keisarikunnan aikana. Se sijaitsee Santi Luca e Martina -kirkon ja Septimius Severuksen riemukaaren vieressä.
Curia Julia rakennettiin Julius Caesarin määräyksestä ja se on nimetty hänen mukaansa, joskin se valmistui vasta hänen kuoltuaan ja rakennettiin keisariaikana kahdesti uudelleen.
Historia
Rooman senaatin alkuperäinen kuuria tunnettiin nimellä Curia Hostilia, koska sitä pidettiin myyttisen Rooman kolmannen kuninkaan Tullus Hostiliuksen rakennuttamana. Lucius Cornelius Sulla rakennutti sen uudelleen alkuperäistä suuremmaksi kasvattaessaan senaatin edustajamäärää. Kun tämäkin rakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 52 eaa., Sullan poika Faustus Cornelius Sulla rakennutti sen uudelleen ja sitä alettiin kutsua nimellä Curia Cornelia. Caesar, joka oli laajentanut forumia jo vuodesta 54 eaa. alkaen rakennuttamalla sen pohjoislaidalle Caesarin forumina tunnettua kokonaisuutta, päätti uudelleenrakentaa kuurian eri suuntaiseksi kytkeäkseen sen omaan forumiinsa. Caesarin liittolainen konsuli Lepidus purki Curia Cornelian ja rakennutti sen tilalle vuonna 44 eaa. valmistuneen Felicitas-jumalattaren temppelin. Curia Juliaa alettiin rakentaa samana vuonna. Näin saatiin myös kilpailevan Cornelius-suvun nimi pois kuurian nimestä.
Rakennus valmistui vasta Augustuksen aikana ja vihittiin vuonna 29 eaa. Se sijaitsi Caesarin forumin etelänurkassa Basilica Aemilian luoteispuolella. Kansankokousten pitopaikka Comitium sijaitsi puolestaan suoraan Curia Julian edessä. Curia Julia rakennettiin myöhemmin uudelleen vielä kahdesti tulipalojen jäljiltä, ensin keisari Domitianuksen aikana vuonna 94 jaa. ja sitten keisari Diocletianuksen aikana vuoden 283 tulipalon jälkeen. Nykyinen rakennus on Diocletianuksen aikainen, sillä aiempi tuhoutui kokonaan.
Rakennuksen alkuperäinen käyttötarkoitus unohtui vuosisatojen kuluessa, mutta 1800-luvun lopulla arkeologi Rodolfo Lanciani tunnisti Sant’Adrianon kirkon entiseksi kuuriaksi. Rakennuksen käyttö kirkkona lopetettiin ja se restauroitiin takaisin antiikinaikaiseen asuunsa vuosina 1930–1936, jolloin kaikki Diocletianuksen ajan jälkeiset lisäykset poistettiin. Restaurointi liittyi keisariforumien kaivaustöihin ja läheisen Via dell’Impero -kadun rakentamiseen, jotka olivat osa diktaattori Benito Mussolinin rakennusohjelmaa Roomassa. Mussolini halusi ”vapauttaa” antiikin Rooman monumentit myöhempinä aikoina tehdyistä ”keskinkertaisista” lisäyksistä.
Arkkitehtuuri ja taide
Rakennuksen tiilisten ulkoseinien alaosat oli alun perin päällystetty marmorilaatoilla ja yläosat marmoria jäljitelleillä stukkolaatoilla. Julkisivussa on kolme suurta ikkunaa. Siinä on myös nelikulmaisia aukkoja, jotka lienevät olleet sittemmin puretun portiikin kattopalkkien kiinnityskohtia, sekä pitkänomaisia painaumia, jotka ovat jälkiä keskiajalla seinän viereen tehdyistä hautauksista. Maanpinta rakennuksen ympärillä oli tuolloin nykyistä korkeammalla, joten poistettujen hautojen jäljet näkyvät nyt ylhäällä seinällä. Sisäseinillä on jäännöksiä Bysantin valtakunnan aikaisista seinämaalauksista.
Salin korkeus on 21 metriä eli noin puolet sen leveyden ja pituuden summasta, mikä vastaa Vitruviuksen suositusta kuurian ihanteellisista mittasuhteista. Salissa oli aikanaan istumapaikat noin kolmellesadalle senaattorille kolmella eri korokkeella. Marmorilattia on koristeltu opus sectile -menetelmällä. Caesarin forumille johtavien takaovien edessä on matala tasanne, jossa keisariaikana sijaitsivat keisarin kuva sekä Victorian alttari, joka tosin poistettiin 300-luvun lopulla kristittyjen keisarien tahdosta.
Curia Juliassa on esillä kaksi Trajanuksen tai Hadrianuksen ajoilta olevaa reliefipaneelia, jotka esittävät Rooman poliittisen historian tapahtumia: kansalaisten vapauttamista veroista ja hätäapupäätöksen tekemistä. Paneelit on löydetty forumin aukiolta ja niiden alkuperäinen sijainti on epävarma.
Nikolai Gerasimovitš Kuznetsov
Nikolai Gerasimovitš Kuznetsov (, 24. heinäkuuta (J: 11. heinäkuuta) 1904 – 6. joulukuuta 1974) oli neuvostoliittolainen laivastoamiraali ja kansankomissaari toisen maailmansodan aikana.
Hän oli Espanjassa laivastoattaseana 1936–1937 ja kehitti siellä syvän vihan fasismia vastaan. Hänestä tuli kansankomissaari 1939 eli alle 35-vuotiaana. Sodan loppuessa hänet nimettiin Neuvostoliiton sankariksi. Vuonna 1955 taistelulaiva Novorossijskin tuhouduttua Sevastopolin satamassa Kuznetsov menetti asemansa. Silti hän palveli laivastoa vielä eläkkeelläkin. Hän kirjoitti muistelmansa ja paljon esseitä, joissa kuvasi laivaston toimintaa sodassa.
Kuznetsovin amiraalin arvo palautettiin takautuvasti vuonna 1988, 14 vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Lentotukialus Admiral Kuznetsov on nimetty hänen mukaansa.
Hilma Granqvist
Hilma Natalia Granqvist (17. heinäkuuta 1890 Sipoo – 25. helmikuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen etnologi, sosiaaliantropologi ja Palestiinan tutkija, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän oli Edvard Westermarckin oppilaita. Hän saavutti kansainvälistä tunnustusta antropologisilla ja sosiologisilla Palestiinan-tutkimuksillaan, vaikka ne olivat hänen elinaikanaan aliarvostettuja. Hän oli yksi nykyaikaisen antropologian edelläkävijöistä.
Nuoruus ja opinnot
Granqvist pääsi ylioppilaaksi vuonna 1911 Svenska Fortbildningsläroverketistä ja sai samalla kansakoulunopettajan pätevyyden. Hän täydensi opettajaopintoja Tammisaaren seminaarissa, josta hän valmistui 1914. Vuonna 1918 hän kirjoittautui Helsingin yliopistoon, josta valmistui 1921 filosofian kandidaatiksi opiskeltuaan käytännöllistä filosofiaa, pedagogiikkaa, historiaa, germaanista filologiaa ja ruotsin kieltä. Pro gradussaan Granqvist käsitteli uskonnon ja modernin maailmankatsomuksen välistä jännitettä. Työssään hän arvosteli luterilaista uskonpuhdistusta siitä, että se oli jättänyt kirkollisista sakramenteista pois ihmiselle psykologisesti tärkeät ripin ja pyhimysten kunnioituksen. Myös kirkon oli Granqvistin mukaan uudistuttava ja seurattava aikaansa, jotta se ei jäisi jälkeen yhteiskunnassa. Hän vastusti kirkon ja valtion yhteyttä.
Väitöskirja ja tutkijanura
Granqvist aloitti käytännöllisen filosofian lisensiaatintutkimuksensa Gunnar Landtmanin ohjauksessa. Aiheena olivat Vanhan testamentin naiset. Hän laski muun muassa, kuinka monta ammattia naisilla Vanhassa testamentissa oli. Hän pyrki esittämään, etteivät naisen rooleina olleet vain synnyttäjä ja äiti, toisin kuin 1900-luvun alun naisten asemaa koskevassa yhteiskunnallisessa keskustelussa oletettiin.
Jatkotutkimustaan varten Granqvist matkusti Saksaan keräämään arkistoaineistoa ja opiskeli samalla yleistä etnologiaa ja itämäisten uskontojen historiaa. Tutkimussuunnitelmat kuitenkin muuttuivat hänen osallistuttuaan Palestiinassa saksalaisille teologeille tarkoitetulle arkeologian kurssille. Hän päätti palata Palestiinaan tutkimaan ”konkreettisten ihmisten todellista arkielämää”. Hän lähti Palestiinaan vuosiksi 1925–1931 tekemään etnografista kenttätyötä.
Helsingin yliopisto ei kelpuuttanut Granqvistin jatkotutkimusta väitöskirjaksi, vaan se oli yliopiston asiantuntijoiden mielestä käsittelyltään ”kapea”. Åbo Akademin professori Edvard Westermarck oli työhön tyytyväinen, olihan hän itse tutkinut 1900-luvun alussa vastaavia aiheita Marokossa. Niinpä Granqvist väitteli tohtoriksi vuonna 1932 Åbo Akademissa tutkielmallaan Marriage Conditions in a Palestinian Village I. Teoksen toinen osa valmistui vuonna 1935.
Helsingin yliopisto suhtautui Granqvistiin jälleen nurjasti, kun hän haki yliopiston dosentuuria muutama vuosi väitöksen jälkeen. Nyt hänet kyllä todettiin päteväksi, mutta ongelma syntyi siitä, etteivät yliopiston professorit osanneet päättää tai pystyneet päättämään eivätkä määrittelemään, millä alalla hän olisi pätevä. Todennäköisesti sukupuolensa vuoksi Granqvist ei saanut virkaa myöskään Tammisaaren opettajaseminaarin johtajana. Sen sijaan hän opetti hetken aikaa psykologiaa käsiteollisuuskoulussa, kirjoitti artikkeleita sekä suomalaisiin että ruotsalaisiin lehtiin ja piti esitelmiä työväenopistoissa ja Suomen Yleisradiossa.
Granqvist ei varsinaisesti osallistunut aikansa naisasialiikkeen toimintaan, mutta piti monia tasa-arvoa korostavia esitelmiä. Jo 1940-luvulla hän kehotti naisia pyrkimään ennemmin presidentiksi kuin presidentin puolisoksi.
Yksi Granqvistin kiinnostuksen kohteita oli uskonnon asema modernisoituvassa maailmassa. Hänen mukaansa modernin ajan ihmisen tuli omaksua tieteellinen maailmankuva mutta myös ymmärtää uskontoja historiallisina kulttuuri-ilmiöinä. Tutkimuksissaan palestiinalaisesta Artasin kylästä hän pyrki tekemään paikallisten ihmisten elämästä ymmärrettävää ja korosti toisenlaisen elämäntavan sisäistä järkiperäisyyttä.
Granqvistin suomen- ja ruotsinkieliset aineistot ovat Åbo Akademin käsikirjoitusarkistossa. Valokuvia ja englannin-, saksan- ja arabiankielisiä aineistoja on talletettu British Museumiin Lontooseen. Aineisto on digitoitu vuonna 2021.
Elämänkaarisarja
Granqvist kirjoitti etnografisen tutkimustyönsä pohjalta kaikkiaan viisi teosta, jotka käsittelevät Artasin kylän elämää 1920-luvulla. Kahta avioliittotapoja käsittelevää teosta seurasivat lapsuutta käsittelevät teokset ja kansainvälistä tunnustusta saaneet Birth and Childhood in Arabian Village (1947) sekä Child Problems Among the Arabs (1950). ”Elämänkaarisarjan” päättää Muslim Death and Burial (1965).
Tutkimustyö Palestiinassa
thumb|right|Granqvist (vas.) Palestiinassa 1920- tai 1930-luvulla. Palestiinassa Granqvistin tutkimustyö perustui osallistuvaan havainnointiin ja haastatteluihin. Haastattelujen perusteella hän tallensi tarkkaan Artasin kylän avioliittojen historiaa ja tapoja, loi niistä taulukoita ja esitti kylän avioliittojen ja sukujen historian noin sadan vuoden ajalta. Tutkimuksissa Granqvistia avusti kolme paikallista naista, mikä helpotti sekä kerätyn aineiston muistiinmerkintää että sen tulkitsemista. Väitöskirjassaan hän esittää keskeisenä väitteenä, että morsiusmaksun maksaminen ei ole vaimon ostamista vaan osa yhteisöllisten suhteiden järjestelyä, paikallisperinteitä ja islamilaista kulttuuria. Hän perustelee väitettään sillä, että aviomiehellä ei ole yksinvaltaa vaimoonsa vaan tämä pysyy aina osana isänsä sukua. Sisarusten väliset suhteet säilyvät avioliitoista huolimatta tärkeinä ja pitkäaikaisina. Avioliitto oli Granqvistin mukaan tärkeä kylän sosiaalisia suhteita järjestävä instituutio, jonka piirissä myös naisilla oli valtaa.
Granqvistin kokoama arabiankielinen aineisto on yhä historiallisesti arvokas ja huolellisesti järjestelty kokonaisuus. Granqvist keräsi paikallisia kertomuksia, uskomuksia, sananlaskuja ja kansanihmisten perusteluja toimilleen. Hän myös valokuvasi tutkimustensa aikana paljon, yhteensä noin tuhannen kuvan verran. Valokuvissakin näkyy Granqvistin asenne tutkittavia kohtaan: hän pyrki kuvaamaan heidät aktiivisina oman elämänsä toimijoina sen sijaan, että olisi esittänyt heidät kiintoisina antropologisina tutkimuskohteina. Esimerkiksi kuvattujen henkilöiden nimet on kirjattu muistiin.
Granqvist keskittyi vain yhden kylän tutkimiseen, ja näin hän erosi silloisesta antropologiasta, joka etsi kulttuureille yleisinhimillistä selitystä ja oli kiinnostunut yleispätevistä kulttuuri-ilmiöistä. Hän edusti Britanniassa kehittynyttä uutta antropologian suuntausta paitsi painottaessaan kenttätutkimusta, myös siten, että hän pyrki ymmärtämään vieraita kulttuureja niiden omilla ehdoilla. Tältä osin hän oli Suomessa aikaansa edellä.
Granqvistin genealogisten taulukoiden avulla voi Artasin kylän väestönkehityksestä vuosina 1860–1926 muodostaa tarkan kuvan. Taulukot ovat sittemmin olleet pohjana väestörekisterille aina vuoteen 1990 asti, jolloin Palestiinassa aloitettiin väestönlaskenta.
Aiheesta muualla
Luettelo Hilma Granqvistin lehtiartikkeleista
Ágios Stéfanos (Lasíthi)
Ágios Stéfanos on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 131 (vuonna 2011).
Ágios Stéfanoksen kylä sijaitsee noin 30 kilometriä itään Ierápetran kaupungista. Se on rakennettu noin 453 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on saanut nimensä sen Pyhälle Stefanokselle (Ágios Stéfanos) omistetusta kirkosta. Kylä on tunnettu aiemmin myös nimellä Gras (Γρας). Kylän vieressä olevalla kukkulalla on venetsialaisvallan aikaisen, 1500-luvulla rakennetun linnan rauniot. Kukkula tunnetaan tästä nimillä Kástello ja Fortétza. Samaa paikkaa on arveltu varhaisemmaksi, jo antiikin aikaiseksi akropoliiksi.
Ágios Stéfanos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίου Στεφάνου, Topikí Koinótita Agíou Stefánou), johon kuuluu varsinaisen Ágios Stéfanoksen kylän lisäksi rannikolla sijaitseva Makrý Gialóksen eli Makrygialóksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 891. Aiemmin Ágios Stéfanoksen kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.
Jón Thoroddsen
Jón Thoroddsen (1818 Reykhólar, Islanti – 1868 Leirá, Islanti) oli islantilainen kirjailija. Häntä pidetään islantilaisen romaanin perustajana.
Jón opiskeli oikeustiedettä Kööpenhaminan yliopistossa ja oli sen jälkeen Islannissa nimismiehenä. Hän kirjoitti kaksi romaania, joista jälkimmäinen ilmestyi postuumisti 1876, sekä postuumisti julkaistun runokokoelman. Romaanit ovat romanttisia humoristisia maalaiselämän kuvauksia.
Suomennetut runot
Kolme Tuula Tuuvan suomentamaa Jónin runoa on julkaistu antologiassa Murtuvien roolien aika: antologia pohjoismaista kirjallisuutta vuosisadan vaihteesta (Laatusana 1994 ISBN 951-9062-32-7) Runot on suomennettu Kirstín Árnadottirin ruotsinkielisestä käännöksestä. Ne on alkujaan julkaistu kokoelmassa Flugur (1922).
Jere Henriksson
Jere Henriksson (s. 8. helmikuuta 2001 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Seuraura
Henriksson kasvoi Oulunsalossa ja hän on Kiekko-Laserin kasvatti. Hän muutti jo D-juniori-ikäisenä isoveljensä Jesperin mukana Helsinkiin ja siirtyi Helsingin IFK:n organisaatioon. Henriksson voitti kauden 2015–2016 päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Jokereiden B-nuoriin. Kauden 2018–2019 päätteeksi Henriksson voitti B-nuorten Suomenmestaruuden. Hän pelasi reilut puolet kaudestaan kuitenkin Jokereiden A-nuorissa, joita Henriksson edusti myös Junior Club World Cupissa. Kaudella 2019–2020 hän oli tehoilla 24+28=52 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jolle Nikanderin jälkeen. Henriksson sijoittui A-nuorten SM-liigan alku- ja runkosarjan yhteenlasketussa pistepörssissä kahdeksanneksi.
Toukokuussa 2021 Henriksson teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen. Helmikuussa 2022 hän teki seuran kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Jatkoaika.com-verkkolehden pelaaja-arvion mukaan Henrikssonilta odotettiin kaudella 2021–2022 kehitysaskeleita, mutta hänen oli kuitenkin vaikea löytää sopivaa roolia. Henriksson pelasi 30 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa pudotuspeleissä. Henriksson voitti kauden päätteeksi kuitenkin Suomenmestaruuden. Hän voitti kauden aikana myös Mestarien liigan hopeaa. Henriksson pelasi osan kaudestaan vielä myös Tapparan U20-joukkueessa.
Alkukaudella 2022–2023 Henriksson rikkoi jo SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä ja teki 28 runkosarjaottelussa tehot 3+5=8. Hänen roolinsa jäi kauden edetessä kuitenkin pieneksi. Tammikuun 2023 lopulla Tappara Tappara lainasi Henrikssonin alustavasti kolmen ottelun mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Helmikuussa 2023 hänen lainasopimustaan jatkettiin kauden loppuun. Samalla Henrikssonin uutisoitiin tehneen HPK:n kanssa kauden 2023–2024 loppuun asti kestävän sopimuksen. Hän teki SM-liigan runkosarjan aikana kaikkiaan 14 tehopistettä.
Maajoukkueura
Henriksson on pelannut neljä nuorten maaottelua.
Muuta
Henrikssonin isoveli Jesper pelaa puolustajana Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa. Jere Henriksson on maininnut esikuvakseen Mikael Granlundin, mutta kertonut myöhemmin seuranneensa myös Nikita Kutšerovin pelaamista.
Baykar Makina
Baykar Makina eli Baykar on turkkilainen sotilaskäyttöön tarkoitettujen, tuotemerkillä Bayraktar markkinoitujen dronelennokkien eli miehittämättömien ilma-alusten (UAV) valmistaja. Baykar Makina on alkujaan vuonna 1984 autonosien valmistamiseksi perustettu yritys, joka alkoi 2000-luvulla suuntautua miehittämättömiin lennokkeihin. Yhtiöllä on läheiset suhteet Turkin valtionjohtoon, sillä yhtiön perustajan poika ja tekninen johtaja Selçuk Bayraktar on presidentti Recep Tayyip Erdoğanin vävy.
Yhtiön aseistettuja taktisia droneja on myyty ainakin Azerbaidžanin, Qatarin, Turkin (sisältäen sen tukemana Libyan Tripolin kansankongressille), Tunisian ja Ukrainan valtiolle sotilaalliseen tai muuhun viranomaiskäyttöön. Bayraktar-droneja ovat käyttäneet esimerkiksi Turkin asevoimat Turkissa, Syyriassa ja Irakissa kurdeja tai jihadististä Isisiä vastaan, YK:n tunnustaman ja Turkin sotilaallisesti tukeman GNA-hallinnon joukot Libyan toisessa sisällissodassa Arabiemiraattien ja Venäjän tukemaa hallituksen joukkoja vastaan, sekä Azerbaidžanin asevoimat sotiessaan Vuoristo-Karabahin alueella armenialaisia vastaan. Aseistetuilla taktisilla Bayraktar TB2 -droneilla tehdyissä ilmaiskuissa on onnistuttu tuhoamaan esimerkiksi venäläisvalmisteisia tankkeja, panssariajoneuvoja ja ilmatorjuntayksikköjä näillä alueilla. Tätä on esitetty erääksi perusteeksi sille, miksi joulukuussa 2020 kaksi NTV-kanavan toimittajina esiintynyttä venäläistä tavattiin valo- ja videokuvaamisesta kuvauskieltoalueella lähellä Baykarin tuotantolaitoksia İstanbulin maakunnassa, tullen pidätetyiksi. Turkkilaisvalmisteisilla aseistetuilla droneilla on surmattu myös siviilejä. Yhtiön suurimmat, toisen sukupolven taktiset lennokit voivat hetkellisesti nousta yli kahdeksan kilometrin korkeuteen, lentää yli 150 kilometriä ja viipyä ilmassa yhtäjaksoisesti yli 24 tuntia. Vuonna 2019 ensilentonsa tehnyt Bayraktar Akıncı voi nousta hetkellisesti yli 12 kilometrin korkeuteen.
Yhtiön - osin yhteistyössä Kale Groupin ja muiden valmistajien kanssa - tuotteita ovat tai ovat olleet ainakin:
Muita turkkilaisia, sotilaskäytössä olevia taktisia droneja ovat ainakin Turkish Aerospace Industries -yrityksen valmistamat TAI Anka (2010-) ja TAI Aksungur (2019-) sekä Vestel Defencen valmistama Vestel Karayel (2014-).
Baykar Makina on kehittänyt seuraavaa, pystysuoraan nousemaan ja laskevaan kykenevää taktista dronea vuodesta 2019 lähtien mallinimellä Bayraktar Diha tai Bayraktar VTOL UAV. Tämä on suunniteltu yhteensopivaksi esimerkiksi vuonna 2021 valmistuvaksi suunnitellulle TCG Anadolu-lentotukialukselle (sisaralus Juan Carlos I (L61)). Baykar on kehittämässä myös "lentäväksi autoksikin" kutsuttua ihmistä kuljettamaan kykenevää nelikopteria. Julkistettu ensilento tämän Baykar Cezeri -nelikopterin prototyypillä tehtiin syyskuussa 2020.
Levin Öztunalı
Levin Mete Öztunalı (s. 15. maaliskuuta 1996 Hampuri) on saksanturkkilainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä. Pelipaikaltaan molempijalkainen Öztunalı on keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Öztunalın kasvattajaseura on Hamburger SV, jota hän edusti nuorten tasolla vuodet 2006–2013. Vuonna 2013 Öztunalı siirtyi Bayer Leverkuseniin, jossa hän pelasi ensin kakkosjoukkueessa. Debyytti ykkösjoukkueessa pääsarjatasolla tapahtui elokuussa 2013 SC Freiburgia vastaan. Kaudella 2014–2015 Öztunalı sai hyvin peliaikaa, mutta tammikuussa 2015 hän siirtyi lainalle Bundesliigan Werder Bremeniin. Elokuussa 2016 hän siirtyi Mainziin, jossa hän pelasi viisi kautta.
Maajoukkueura
Öztunalı on pelannut kaikissa Saksan nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2014 hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja teki lopputurnauksessa maalin välieräottelussa Itävaltaa vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 hän kuului vakiokokoonpanoon mutta Saksa putosi jatkosta puolivälierissä. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Öztunalı voitti kultaa vuonna 2017 saaden kuitenkin erittäin vähän peliaikaa ja saavutti hopeaa vuonna 2019 kuuluen nyt vakiokokoonpanoon.
Muuta
Öztunalın isä Mete Öztunalı, joka työskentelee jalkapalloagenttina, on turkkilainen ja Öztunalın äiti on saksalainen. Äidin isä Uwe Seeler on tunnettu uransa jo päättänyt saksalainen jalkapalloilija, joka on muun muassa valittu FIFA 100:aan.
Nick Boucher
Nick Boucher (s. 29. joulukuuta 1980) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Ura
Boucher aloitti uransa pelaten vuonna 1997 BCHL-joukkue Valley Capitalsissa. Kesken kauden 1998–1999 hänet kaupattiin AJHL:ään Fort Sasketchewan.
Boucher pelasi myöhemmin Dartmouthin yliopistossa, jossa hänestä tuli aloittava maalivahti. Vaikka Boucher voitti tulokaskaudellaan vain kahdeksan ottelua, Pittsburgh Penguins varasi hänet 280. pelaajana vuoden 2000 varaustilaisuus. Boucher paransi seuraavilla kausilla, kun hän voitti 16, 9 ja 17 ottelua. Yliopistosta lähtiessään Boucherilla oli tilastoissa viisikymmentä voittoa 105 ottelusta.
Boucher pelasi kahden kauden ajan alempien sarjojen joukkueissa Pee Dee Pridessä, Elmira Jackalsissa ja Muskegon Lumberjacksissa ennen siirtymistään Eurooppaan. Kaudella 2006–2007 hän pelasi EIHL:ssä Basingstoke Bisonissa ja alankomaalaisen Eredivisie -liigan joukkueessa Tilburg Trappersissa, jossa hän voitti liigan mestaruuden. Kaudeksi 2007–2008 hän palasi Pohjois-Amerikkaan IHL-joukkue Fort Wayne Kometsiin. Boucher pelasi joukkueessa uransa loppuun asti lukuun ottamatta 18 ottelun vierailua AIHL-joukkue Sydney Bearsissa. Hänet valittiin joukkueensa parhaaksi pelaajaksi kaksi kertaa kausina 2008–2009 ja 2011–2012. Lisäksi kaudella 2008–2009 hänet valittiin IHL:n vuoden maalivahdiksi, hänet nimettiin ensimmäiseen tähdistöön ja hän oli ehdolla koko liigan parhaaksi pelaajaksi, joksi kuitenkin valittiin Todd Robinson. Hän voitti Kometsissa neljä mestaruutta, joista kolme IHL:ssä ja yhden CHL:ssä. Toisella CHL-kaudellaan Kometsissa Boucher nimettiin tähdistöottelun aloittavaksi maalivahdiksi. Boucherin ura päättyi, kun hänen molemmat lonkkansa leikattiin kesäkaudella. Boucherilla oli mahdollisuus paluuseen tammikuun lopulla vuonna 2013, mutta hän vetäytyi ammattilaisjääkiekosta vedoten toistuviin lonkkaongelmiinsa. 26. lokakuuta 2013 Fort Wayne Komets jäädytti Boucherin numeron 33 yhdessä Chuck Adamsonin numeron 1 kanssa. Boucherista tuli nuorin Kometsin pelaaja, jonka numero on jäädytetty.
Olympialaiset 1988
Olympialaiset 1988 voivat tarkoittaa talvi- tai kesäolympialaisia 1988.
Tšekki Eurovision laulukilpailussa
Tšekki osallistui vuonna 2007 Helsingissä ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailuun. Se oli yksi harvoista eurooppalaisista maista, joka ei vielä tätä ennen ollut debytoinut kilpailussa. Tšekki aikoi osallistua jo vuoden 2005 kilpailuun, mutta vetäytyi, koska maan televisio järjesti samana vuonna kaksi suurta tapahtumaa. Seuraavana vuonna Tšekin televisio koki epävarmaksi tilanteen, jossa sen edustajan olisi pitänyt aloittaa kilpailu semifinaalin kautta. 19. huhtikuuta 2006 maa kuitenkin ilmoitti aikovansa osallistua vuoden 2007 kilpailuun.
Vuonna 2007 Tšekkiä edusti rock-yhtye Kabát kappaleella Malá Dáma. Kappale on myös ainoa Tšekin kielellä esitetty kappale. Laulu jäi semifinaalin viimeiselle sijalle ja sai vain yhden pisteen. Vuonna 2008 maata edusti Tereza Kerndlová, joka sai semifinaalissa yhdeksän pistettä kappaleella Have Some Fun, muttei selviytynyt jatkoon. Vuoden 2009 Euroviisuissa Moskovassa Tšekkiä edusti Gipsy.cz, jota johtaa romaniräppäri Gipsy. Hän oli pukeutunut supermiehen asuun ja esitti SuperGipsy-roolihahmoa. Kappale Aven Romale ei saanut yhtään pistettä jääden taas viimeiselle sijalle. Tšekki ilmoitti jäävänsä pois vuoden 2010 kilpailusta kiinnostuksen vähyyden ja huonohkon menestyksen vuoksi. Kuuden vuoden tauon jälkeen Tšekki palasi Wienin Euroviisuihin 2015. Tšekki pääsi ensimmäistä kertaa finaaliin vuoden kilpailussa. Vuonna 2018 Tšekki pääsi toisen kerran finaaliin ja sai parhaan sijotuksensa tähän mennessä, 6. sijan.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
Kilpailu muutettiin vuonna 2004 kaksiosaiseksi. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on viime vuonna kymmenen parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Loput maat kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa, josta pääsee finaaliin kymmenen parhaiten menestynyttä valtiota.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä. Suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa, ja kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kaksiosaisessa semifinaalissa. Semifinaaleista jatkoon pääsee yhteensä kaksikymmentä maata.
Tšekin antamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Vuosina 2007–2009, 2015 ja 2017 Tšekki ei selviytynyt finaaleihin, mutta sai äänestää niissä.
Tšekin saamat pisteet
Tšekki ei selviytynyt finaaleihin 2007–2015, mutta vuonna 2016 Tšekki pääsi ensimmäisen kerran finaaliin ja jäi 25:nneksi, 41 pisteellä. Tšekki pääsi jälleen finaaliin vuonna 2018, sijoittuen kuudenneksi 281 pisteellä.
Olympialaiset 1984
Olympialaiset 1984 voivat tarkoittaa talvi- tai kesäolympialaisia 1984.
Craig Shakespeare
Craig Shakespeare (s. 26. lokakuuta 1963) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana
Shakespeare pelasi urallaan keskikentän hyökkäävissä rooleissa ja yleisimmin vasemmalla laidalla. Hän aloitti uransa vuonna 1979 Walsallissa ja siirtyi ammattilaispelaajaksi kaksi vuotta myöhemmin. Walsall-paidassa Shakespeare pelasi kahdeksan hienoa kautta ja lähes 300 ottelua. Hän oli omalla roolillaan auttamassa Walsallin nousua Englannin 2. divisioonaan. Hän jätti Walsallin vuonna 1989 ja siirtyi Sheffield Wednesdayn paitaan. Peliaika uudessa seurassa jäi kuitenkin vähäiseksi, ja Shakespeare siirtyikin jo seuraavana vuonna West Bromwichiin. Hän pelasi urallaan vielä Grimsby Townissa, Scunthorpe Unitedissa, Telford Unitedissa ja Hednesford Townissa, kunnes lopetti uransa vuonna 2000.
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Shakespeare työskenteli West Bromwichin organisaatiossa seuran yhteiskuntasuhteiden parissa ja myöhemmin akatemiavalmentajana. Syyskuussa 2006 hän toimi lyhyesti West Bromwichin väliaikaisena päävalmentajana, kunnes jatkoi uraansa Tony Mowbrayn apulaisvalmentajana. Kesäkuussa 2008 Shakespeare jätti West Bromin ja siirtyi Nigel Pearsonin apulaisvalmentajaksi Leicester Cityyn. Kaksikko valmensi yhdessä Leicesteriä ja myöhemmin Hull Cityä. Marraskuussa 2011 he palasivat jälleen Leicesteriin.
Pearson ja Shakespeare nostivat Leicesterin Englannin Valioliigaan kymmenen vuoden tauon jälkeen, kun seura voitti Englannin Mestaruussarjan kaudella 2013/14. Pearsonin saatua potkut seurasta kesällä 2015 Shakespeare jatkoi Claudio Ranierin valmennustiimissä apuvalmentajana. Ranieri ja Shakespeare luotsasivat Leicesterin kaudella 2015/!6 sensaatiomaisesti Valioliigan mestaruuteen.
Kesällä 2016 Shakespearesta tuli Englannin jalkapallomaajoukkueen apuvalmentaja, mutta Sam Allardycen pikaisten potkujen myötä myös Shakespeare jätti tehtävänsä.
Ranierin saatua potkut putoamiskamppailuun vajonneesta Leicesteristä helmikuussa 2017 Shakespearesta tuli seuran väliaikainen päävalmentaja. Debyyttiottelussaan Shakespeare johdatti Leicesterin 3–1 voittoon Liverpoolista. Toisessa ottelussaan hän luotsasi Leicesterin voittoon Hull Citystä. Tulosten myötä seurajohto teki 12. maaliskuuta 2017 kauden loppuun ulottuvan sopimuksen Shakespearen kanssa. Shakespearesta tuli vasta historian kolmas englantilaisvalmentaja, joka luotsasi joukkuettaan Mestarien liigan pudotuspeleissä. Leicester pudotti hänen johdollaan Sevillan jatkosta yhteismaalein 3–2 ja eteni puolivälieriin 14. maaliskuuta, eli vain kaksi päivää uuden sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen. Shakespearen johdolla Leicester voitti seitsemän kaudn 13 viimeisestä Valioliiga-ottelusta ja nousi putoamistaistelusta lopulta sijalle 12. Mestarien liigassa Shakespeare johdatti Leicesterin 2–0 kotivoittoon Sevillasta neljännesvälierissä ja joukkue eteni ainoana englantilaisseurana puolivälieriin. Tie katkesi niukasti yhteismaalein 2–1 puolivälierissä Atlético Madridia vastaan. Kauden jälkeen Leicester teki Shakespearen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Shakeaspeare sai potkut 17. lokakuuta 2017 Leicesterin pudottua putoamiskarsintaviivan alapuolelle.
Joulukuussa 2017 Shakespearen ura jatkui Evertonissa, jossa hän toimi Sam Allardycen apuvalmentajana kauden 2017/18 loppuun saakka.
Joulukuussa 2019 Shakespearesta tuli Watfordin apuvalmentaja. Seura erotti päävalmentajana toimineen Nigel Pearsonin valmennustiimeineen kaksi kierrosta ennen Valioliiga-kauden päätöstä heinäkuussa 2020.
Elokuussa 2020 Shakespeare liittyi Dean Smithin apuvalmentajaksi Aston Villan organisaatioon. Shakespeare jätti seuran marraskuussa 2021 Smithin saatua potkut päävalmentajan tehtävästä. Viikko Villasta lähtönsä jälkeen Shakespeare liittyi jälleen Smithin valmennustiimiin, kun tästä tuli Norwich Cityn päävalmentaja. He saivat potkut seurasta joulukuussa 2022.
Nikolai Kuznetsov
Nikolai Kuznetsov on yleinen nimi Venäjän ja Neuvostoliiton historiassa. Tunnetaan ainakin seuraavat tämän nimiset henkilöt:
Juliet Stevenson
Juliet Anne Virginia Stevenson (s. 30. lokakuuta 1956 Kelvedon) on englantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt teatterissa, elokuvissa ja televisio-ohjelmissa ja on voittanut uransa aikana monia palkintoja.
Ura
Stevenson aloitti näyttelijäuransa 1970-luvulla. Vaikka Stevenson on saavuttanut mainetta televisio- ja elokuvatyöstä ja on näytellyt myös BBC:n tuottamissa radio-ohjelmissa, hänet tunnetaan parhaiten teatterinäyttelijänä. Stevensonin teatterirooleja ovat muun muassa Anna näytelmässä Burn Again ja Paulina näytelmässä Death and the Maiden. Jälkimmäisestä hän sai vuonna 1992 Laurence Olivier -palkinnon parhaasta naispääosasta.
Vuoden 1987 televisioelokuvassa Life Story Stevenson näytteli tieteilijä Rosalind Frankliniä ja voitti roolistaan Cable Ace -palkinnon. Hän on esiintynyt keskeisissä rooleissa muun muassa 1990-luvun elokuvissa Truly, Madly, Deeply (1991), The Secret Rapture (1993) ja Emma (1996). 2000-luvulla hän on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa Parempi kuin Beckham (2002), Mona Lisa Smile (2003), Pierrepoint (2005) ja Murto ja varkaus (2006).
Yksityiselämä
Stevenson on asunut kumppaninsa antropologi Hugh Brodyn kanssa vuodesta 1993. Pariskunnalla on kaksi lasta, tyttö ja poika. Stevenson on ateisti, mutta pitää itseään hengellisenä ja taikauskoisena henkilönä.
Olympialaiset 1980
Olympialaiset 1980 voivat tarkoittaa talvi- tai kesäolympialaisia 1980.
Biohit
Biohit Oyj on suomalainen bioteknologiayritys. Biohitin tärkeimmät tuotesegmentit liittyvät ruoansulatuskanavan diagnostiikkaan ja asetaldehydin sitomiseen ja eliminointiin. Sen osake on noteerattu Helsingin pörssissä vuodesta 1999 lähtien. Biohit on perustettu vuonna 1988.
Biohitin tuotantolaitos sijaitsee Helsingissä. Konsernilla on tytäryritykset Britanniassa, Italiassa ja yhteisyritys Kiinassa. Biohitin tärkeimmät maantieteelliset alueet ovat Aasia ja Eurooppa, tärkein yksittäinen maa puolestaan on Kiina. Yhtiön kaksi tärkeintä tuotetta vuonna ovat olleet mahalaukun terveystesti GastroPanel ja asetaldehydia sitova Acetium.
Varhaiset vaiheet
Professori Osmo Suovaniemi perusti Biohit Oy:n vuonna 1988. Sen edeltäjinä voidaan pitää kahta Suovaniemen perustamaa yritystä, vuonna 1972 perustettua Labsystems Oy:tä ja vuonna 1978 perustettua Eflab Oy:tä. Labsystems kehitti teknologioita, kuten monikanavapipetit ja optisesti luettavat 96 kaivon kuoppalevyt, jotka ovat nykyään laboratoriotekniikan kansainvälisiä standardeja. Labsystemsin kehittämät pipetit tunnetaan tuotenimellä Finpipette. Labsystems joutui vuonna 1986 SKOP-pankin haltuun, jolloin Suovaniemi jätti kummankin yrityksen johtotehtävät. SKOP:n konkurssipesä myi vuonna 1993 Labsystemsin brittiläiselle British Life Sciences Ltd. -yhtiölle, minkä jälkeen Labsystemsin avainhenkilöt siirtyivät Biohit Oy:n palvelukseen.
Kymmenessä vuodessa Biohitin liikevaihto kasvoi noin sataan miljoonan markkaan.
Biohit pörssiyhtiönä (1999–)
Biohit listautui Helsingin pörssiin kesällä 1999. Toimitusjohtaja Suovaniemellä oli yli puolet äänivallasta, ja hän hallitsi perheineen noin 70 prosenttia äänistä. Biohitillä oli kolmen toimialaa: nesteannostelijat eli pipetit, analyysilaitteet ja Locus Genex-tytäryhtiössä monoklonaaliset vasta-aineet ja syöpädiagnostiikka. Globaalista elektronisisten pipettien markkinoista yhtiöllä oli hallussaan noin 70 prosenttia, mikä kattoi Biohitin liikevaihdosta lähes puolet. Mekaanisten pipettien valmistajana se oli markkinoiden neljänneksi suurin. Viennin osuus liikevaihdosta oli 96 prosenttia ja sillä oli toimipisteet Helsingissä ja Kajaanissa.
Osmo Suovaniemi jätti tehtävänsä toimitusjohtajana kesäkuussa 2010 ja siirtyi Biohitin tieteellisten neuvottelukuntien puheenjohtajaksi jatkaen myös työtään Biohit Oyj:n hallituksessa. Hänen seuraajansa oli yhtiön varatoimitusjohtajana aiemmin toiminut Jussi Heiniö. Konsernin palveluksessa oli tuolloin noin 390 henkilöä, sen pääkonttori oli Helsingissä ja tytäryhtiötä Ranskassa, Saksassa, Britanniassa, Venäjällä, Intiassa, Kiinassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Yhtiöllä oli myös singaporelainen edustusto ja noin 450 jakelijaa 70 maassa.
Seuraavana vuonna yhtiön toimitusjohtajana aloitti Semi Korpela. Joulukuussa 2011 Biohit myi koko nesteannosteluliiketoimintansa saksalaiselle Sartorius -konsernille.
Vuonna 2013 Biohit ja Anhui Windom-Win Investment kertoivat perustavansa Kiinaan yhteisyrityksen, jonka tavoite on valmistaa ja jälleenmyydä verinäytteellä tehtäviä mahalaukun terveystestejä. Testin avulla voidaan erottaa terveet ja sairaat vatsat toisistaan ja näin löytää jatkotutkimuksia tarvitsevat. Biohitin omistusosuus Biohit Biotech -yhteisyrityksestä oli 40 prosenttia.
Vuonna 2015 Biohit ja Kiinan terveysministeriön johtama terveyssäätiö aloittivat yhteistyön. Säätiö järjesti mahasyövän riskin seulontatutkimuksia kiinalaisissa terveyskeskuksissa noin puolelle miljoonalle oireettomalle ihmiselle. Seulonnassa käytettiin Biohitin toimittamalla GastroPanelin biomerkkiainetesteillä.
Tuotteet
Biohitin kaksi tärkeintä tuotetta vuonna olivat 2016 mahalaukun terveystesti GastroPanel ja asetaldehydia sitova Acetium. GastroPanelin lisäksi yhtiön diagnostiikkatuotteisiin kuuluvat ELISA-testit ruoansulatuskanavan sairauksien seulontaan ja diagnostiikkaan sekä pikatestit esimerkiksi keliakiaan ja laktoosi-intoleranssiin. Biohit tuottaa myös instrumenttejä ja analyysijärjestelmiä sekä laboratoriopalveluita.
Acetium
Biohit kehitti vuonna 2010 lanseeratun Acetium-kapselin yhteistyössä Helsingin yliopiston tutkijoiden ja omien tieteellisten neuvonantajiensa kanssa. Kapselilla torjutaan syöpää aiheuttavan asetaldehydin vaikutuksia ihmisen ruoansulatuskanavassa, jossa mikrobit tuottavat sitä alkoholista ja sokereista. Jotkin ravintoaineet ja alkoholijuomat sisältävät jo itsessään riskirajan ylittäviä asetaldehydipitoisuuksia. Kun Acetium-kapselin L-kysteiini leviää mahalaukkuun, se sitoutuu asetaldehydimolekyyliin ja poistaa siten sen haitallisen vaikutuksen.
Acetium-imeskelytabletin vaikutusta tupakoinnin lopettamiseen on tutkittu kliinisissä tutkimuksissa vuosina 2016 ja 2017. Tutkimuksen mukaan tupakoinnin yhteydessä säännöllisesti käytetty imeskelytabletti lisäsi tupakoinnin lopettamisen todennäköisyyttä 1,5-kertaiseksi lumevalmisteeseen verrattuna.
Acetiumin kohderyhmänä ovat henkilöt, jotka sairastavat helikobakteeri-infektion tai autoimmuunisairauden aiheuttamaa mahalaukun limakalvon vauriota ja toimintahäiriötä tai joutuvat käyttämään mahahapon eritystä estäviä lääkkeitä, joilla ruokatorven refluksitautia sairastavilla vähennetään mahan happamuutta ja siitä johtuvia komplikaatioita.
Vuonna 2017 Biohit esitteli Acetium-imeskelytabletit, jotka auttavat tupakoinnin lopettamisessa. Acetium-tabletissa ei ole sivuvaikutuksia eikä se aiheuta riippuvuutta. Tuote sitoo tupakansavusta sylkeen liuennutta asetaldehydiä, mikä vähentää kyseisen karsinogeenin aiheuttamaa tupakkariippuvuutta.
Biohit on tehnyt myös tutkimuksia asetaldehydin ja migreenin sekä asetaldehydin ja atrofisen gastriitin yhteydestä.
GastroPanel
Biohit esitteli GastroPanelin vuonna 2005. Se oli uudenlainen tapa tutkia dyspepsian syitä tavallisesta laskimoverinäytteestä. Testi tunnistaa mahdollisen helikobakteeri-infektion, mahalaukun limakalvon näivettymisen ja hapottoman mahan. Sillä voidaan arvioida myös B12-vitamiinin ja useiden hivenaineiden imeytymishäiriön riskiä. Tuotteella voidaan erottaa toiminnallinen dyspepsia orgaanisesta vaivasta eli saada selvyys siihen, onko mahalaukun limakalvo terve vai ei. Tutkimusmalli on tarkoitettu terveyskeskuksiin ja lääkärin vastaanotoille ylävatsavaivoista kärsivien potilaiden ensisijaiseksi tutkimukseksi gastroskopian sijasta. Koska vatsavaivat ovat yleisiä, gastroskopiaresurssit eivät riitä kaikkien tutkimiseen. GastroPanel-tutkimuksen avulla lääkärillä on paremmat mahdollisuudet arvioida erilaisten tähystystutkimusten ja jatkohoitojen tarve verrattuna siihen, että hän tekisi ratkaisunsa pelkästään potilaan oireiden perusteella. GastroPanel-tutkimuksen hinta on noin viidennes verrattuna sairaalan itse tekemään gastroskopiaan.
Tutkijaryhmä, jossa oli mukana hollantilaisen Erasmus-yliopiston tutkijoiden lisäksi norjalaisia tutkijoita tutkivat Biohitin GastroPanel-tuotetta 7 sairaalassa 279 potilaalla. Tutkimus vahvisti, että GastroPanelin avulla voidaan seuloa tarkasti ja kustannustehokkaasti mahasyöpäriskin riskipotilailla ja valtaväestöllä. GastroPanel sopii myös dyspepsia- ja helikobakteeridiagnostiikkaan.