cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juha Valjakkala
Oikeudenkäynti ja tuomiot
Routalammi sai kaksi vuotta vankeutta avunannosta törkeään pahoinpitelyyn. Hän oli aikaisemmista rikoksistaan saanut kiellon palata Ruotsiin ennen lokakuun 15. päivää 1997, eikä oikeus katsonut tarpeelliseksi muuttaa määräaikaa.
Routalammi vapautui vankilasta istuttuaan puolet tuomiostaan, jonka jälkeen hän vaihtoi nimensä ja muutti takaisin Poriin. Hän on myöntänyt vapautumisensa jälkeen Iltalehdelle kolme haastattelua; ensimmäisen kesällä 2003, toisen marraskuussa 2006 ja kolmannen 12. helmikuuta 2008.
Pahoinpitely vankilassa
Valjakkala joutui pahoinpitelyn kohteeksi Helsingin keskusvankilassa 21. huhtikuuta 1998. Vankitoveri kävi Valjakkalan kimppuun tämän ollessa poistumassa vankilan ruokalasta. Valjakkala toimitettiin hoidettavaksi Töölön sairaalaan. Häneltä murtui pahoinpitelyssä poskiluu.
Oikeudenkäynti valtiota vastaan
Käräjäoikeus hylkäsi kanteen 3. kesäkuuta 2004 vedoten siihen, ettei Valjakkala enää seuraavana arkipäivänä hakeutunut lääkärinhoitoon. Mitään lääkärinlausuntoa Valjakkalalla ei ollut esittää väittämästään kärsimyksestä.
Valtio joutui maksamaan Valjakkalan oikeuskuluja vajaat 2 400 euroa.
Armahdusanomukset
Valjakkala anoi vankeutensa aikana armahdusta presidenteiltä useita kertoja, mutta tammikuuhun 2006 saakka korkein oikeus (KKO) katsoi, ettei anomusta tule hyväksyä. Lopulta tammikuussa 2006 KKO otti kannan, jonka mukaan anomus voitaisiin hyväksyä. Valjakkalan vapautuminen oli kiinni enää presidentti Tarja Halosen päätöksestä, jota KKO:n kanta ei sitonut millään tavoin. Ruotsin viranomaiset ja muun muassa oikeusministeri Beatrice Ask ilmaisivat tuolloin julkisesti vastustavansa Valjakkalan armahdusta. KKO:n kannanoton jälkeen Valjakkala pakeni jälleen vankilasta marraskuussa 2006. Tasavallan presidentti Tarja Halonen hylkäsikin Valjakkalan armahdusanomuksen 12. lokakuuta 2007.
Elinkautisesta ehdonalaiseen vapauteen
Lokakuussa 2006 voimaan tullut laki mahdollisti ehdonalaisen vapautuksen hakemista Helsingin hovioikeudelta. Valjakkala haki vapautusta kesäkuun 2007 alkupuolella ja asiaa puitiin oikeudessa saman vuoden marraskuussa. Hovioikeus ilmoitti 3. joulukuuta 2007, että Valjakkala päästetään ehdonalaiseen vapauteen 1. heinäkuuta 2008. Lain mukaan Rikosseuraamusvirastolla on kaksi kuukautta aikaa hakea muutosta päätökseen, mutta Rikosseuraamusviraston päällikkö, Vankeinhoitolaitoksen pääjohtaja Esa Vesterbacka ilmoitti että ei aio hakea muutosta.
Valjakkala valitti päätöksestä korkeimpaan oikeuteen ja se päätti 17. joulukuuta 2008, että Valjakkala voidaan laskea ehdonalaiseen 2. helmikuuta 2009, koska hänen koevapaudellaan tekemät rikokset olivat lieviä.
21. lokakuuta 2009 Valjakkala jäi vaimonsa kanssa kiinni näpistyksestä Kannelmäen Prismassa. He olivat kätkeneet lihatiskiltä ottamansa tuotteet kärryihin takin alle. Tapauksesta lankesi pariskunnalle sakot.
Heinäkuussa 2010 Valjakkala tuomittiin muun muassa törkeästä rattijuopumuksesta, rattijuopumuksesta sekä laittomasta uhkauksesta kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen. Moninkertaisena lainrikkojana hän istuu siitä kaksi kolmasosaa. Saman kuun 5. päivä Helsingin käräjäoikeus hylkäsi Valjakkalan valtiota vastaan nostaman vahingonkorvauskanteen. Hän oli vaatinut 30 000 euron korvauksia, koska hänen ehdonalaiseen pääsynsä lykkääntyi puolella vuodella Rikosseuraamuslaitoksen aloitteesta.
Toukokuussa 2011 Fouganthine tuomittiin tammikuussa 2011 tapahtuneesta muun muassa kulkuneuvon kuljettamisesta oikeudetta ja törkeästä rattijuopumuksesta 90 tunniksi yhdyskuntapalveluun. Saman kuun 13. päivä Valjakkala syyllistyi tuhotyöhön sytytettyään tahallaan Helsingin Vallilan kaupunginosassa sijaitsevan kerrostaloasuntonsa palamaan. Asunto tuhoutui asuinkelvottomaksi. Kesäkuun alussa 2011 edelleen ehdonalaisessa vapaudessa oleva Fouganthine joutui jälleen poliisin kanssa tekemisiin ja poliisin kiinniottamiseksi heiluttuaan aseen kanssa baarissa. Ase paljastui pian leikkiaseeksi. 15. kesäkuuta Fouganthine tuomittiin törkeästä rattijuopumuksesta ja laittomasta uhkauksesta neljän kuukauden ja 20 päivän ehdottomaan vankeuteen.
Kesäkuussa 2012 Fouganthine tuomittiin kahdeksi vuodeksi vankilaan asuntonsa polttamisesta, tästä rikosnimike oli tuhotyö, kulkuneuvon kuljettamisesta oikeudetta, rattijuopumuksesta sekä kahdesta pahoinpitelystä. Tuomio tuli kesäkuulta 2011, jolloin hän pahoinpiteli kahden muun miehen kanssa ravintolasta raahaamansa miehen sekä sumutti kaasusumuttimella tätä auttanutta naista. Heinäkuussa 2013 hovioikeus alensi tuomion vuoden ja 10 kuukauden ehdottomaksi vankeudeksi.
Heinäkuussa 2014 Fouganthine tuomittiin vuosina 2012 ja 2014 tehdyistä yhdeksästä rikoksesta vuoden ja kahden kuukauden ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Rikosnimikkeitä oli muun muassa varkaus, pahoinpitely, törkeä liikenneturvallisuuden vaarantaminen ja moottorikulkuneuvon käyttövarkaus. Fouganthine valitti rangaistuksestaan Helsingin hovioikeuteen, joka vahvisti vankeusrangaistuksen toukokuussa 2015.
Syyskuussa 2019 Helsingin käräjäoikeus muunsi Bergenströmin aiemmin saaman yhdyskuntapalvelurangaistuksen ehdottomaksi vankeudeksi, koska hän ei ollut suorittanut rangaistuksesta tuntiakaan. Rangaistus oli alun perin tullut törkeästä rattijuopumuksesta sekä kulkuneuvon kuljettamisesta oikeudetta. Bergenströmillä on mahdollisuus hakea ratkaisuun valituslupaa korkeimmasta oikeudesta.
Avioliitot
Valjakkala on ollut useita kertoja naimisissa. Toukokuussa 2008 hän solmi seitsemännen avioliittonsa. Yksi hänen puolisoistaan oli Alexandra Fouganthine.
Yenon Levin murha 1988
Vuonna 2012 Ruotsin poliisi alkoi tutkia, oliko Fouganthinella osuutta vuonna 1988 Ruotsissa tapahtuneeseen israelilaisen Yenon Levin murhaan. Thomas Quick oli tuomittu Levin murhasta, mutta oikeus purki tuomion vuonna 2010. Poliisin mukaan Fouganthine ja Routalammi liikkuivat tapahtuma-aikaan alueella, sillä muun muassa huoltoaseman valvontakamera oli tallentanut heidät tankkaamassa varastettua autoa. Suomen poliisi kuulusteli Fouganthinea Levin murhasta jo kesällä 1988, mutta näyttöä ei löytynyt.
Kuolema
Bergenström kuoli 57-vuotiaana 27. helmikuuta 2023. Kuolinsyytä ja -paikkaa ei ole julkaistu.
Elokuva ja kirjat
Vuonna 1991 Jan Troell ohjasi Åmselen murhista elokuvan nimeltä Il Capitano. Pääosaa esitti Antti Reini.
Valjakkala julkaisi myöhemmällä nimellään Nikita Bergenström muistelmateoksen Nikita vuonna 2021.
Nokia 3230
Nokia 3230 on Nokian valmistama älypuhelin, jossa on 1,3 megapikselin kamera, sekä Symbian OS-käyttöjärjestelmä Series 60 -ohjelmistoalustalla. Puhelin julkaistiin vuonna 2004.
Nokia 3230 on kolmitaajuuspuhelin, jossa on automaattinen taajuusalueiden vaihto. Se toimii 900, 1800 ja 1900 MHz GSM-verkoissa. Se on myös yhteensopiva GPRS ja EDGE:n kanssa. Puhelimessa on sisäänrakennettua muistia 5 MB ja sitä voi laajentaa MMC-muistikortin avulla (mukana 32 MB). Puhelimessa on muun muassa MP3-soitin, verkkoselain, RealPlayer videoiden katseluun ja kolme peliä. Puhelin tukee myös infrapunaa, Bluetoothia ja USB:tä.
Mort Dixon
Mort Dixon (20. maaliskuuta 1892 New York, New York – 23. maaliskuuta 1956 Bronxville, New York) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän aloitti uransa 1920-luvun alussa ja jatkoi sitä aktiivisesti 1930-luvulle. Säveltäjiä, joiden kanssa hän teki yhteistyötä, olivat keskeisimmin Ray Henderson, Harry Warren, Harry M. Woods ja Allie Wrubel. Dixon kuuluu Songwriters Hall of Fameen.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – miesten kaksinpeli
Pöytätenniksen miesten kaksinpeli Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 alkoi 17. syyskuuta ja finaali pelattiin 25. syyskuuta 2000. Olympiakultaa voitti Kong Linghui.
Grönlund–Nisunen
thumb|Grönlund-Nisusen teos Light Weave, 2016 Keilaniemen metroasemalla. Grönlund–Nisunen on Tommi Grönlundin (s. 1967) ja Petteri Nisusen (s. 1962) muodostama taiteilijapari. Heidän yhteiset teoksensa ovat tieteen ja tekniikan estetiikasta ammentavia installaatioita. Grönlund ja Nisunen voittivat yhdessä Vuoden nuori taiteilija -palkinnon vuonna 1997.
Sekä Grönlund että Nisunen ovat koulutukseltaan ja ammatiltaan arkkitehteja. Nisunen on toiminut vuodesta 2012 Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun nykytaiteen Professor of Practice -tehtävässä. Grönlund omistaa Sähkö Recordings -levy-yhtiön.
Kuvataiteilija ja tutkija Jyrki Siukonen on tulkinnut Grönlundin ja Nisusen yhteistuotantoa tieteen lainalaisuuksien esittämisen ja erityisesti suoran, kentän ja ympyrän käsitteiden kautta. Cristina Cupero on korostanut taiteilijoiden 2000-luvun taitteen näyttelyn yhteydessä installaatioita koeasetelmina ja yrityksinä tuoda näkyviksi näkymättömiä ilmiöitä. Molemmat ovat tuoneet esiin myös sattumanvaraisuuden merkitystä taiteilijoiden teoksissa.
Esimerkkejä teoksista
Ultraääni-installaatiossa (1996) kaksi kaiutinta toistaa korkeaäänisiä siniaaltoja näyttelytilan vastakkaisista päistä. Toisen kaiuttimen äänenkorkeus vaihtelee siihen kytketyn Geigermittarin mittaustulosten mukaan tuottaen kahden äänen interferenssistä kolmannen äänen.
Slidepipe-teos (2008) koostuu tilassa riippuvasta teräsputkesta. Sen läpi yleisö voi lähettää teräskuulia, jotka tuottavat ääntä.
Myös teoksessa Steel Ball Installation | Wall Installation (1999) alumiinialtaaseen upotetut hienovaraisesti liikkuvat teräskuulat olivat äänilähteenä.
Kauko Jouppila
Kauko Aatos Johannes ”Kaappoo” Jouppila (3. maaliskuuta 1921 Seinäjoki – 10. helmikuuta 2012 Seinäjoki) oli suomalainen kiekonheittäjä, joka edusti Seinäjoen Urheilijoita.
Jouppila voitti kiekonheitossa SM-hopeaa vuonna 1949. Hän edusti Suomea maaotteluissa viisi kertaa vuosina 1949–1956 ja kuudennen kerran vuonna 1969. Jouppila rikkoi ensimmäisen kerran 50 metrin rajan vuonna 1963, 42-vuotiaana. Hän heitti ennätyksensä 54,26 metriä Kauhavalla 5. elokuuta 1973, jolloin hän oli 52-vuotias. Vielä 61-vuotiaana hän heitti miesten kiekkoa 48,22 metriä. Veteraanitasolla Jouppila teki eri ikäluokkien maailmanennätyksiä ja saavutti menestystä MM- ja EM-kilpailuista.
Jouppilan veljistä Jaakko oli kuulantyönnössä Suomen olympiaedustaja ja Eero sekä Matti maajoukkueurheilijoita. Kauko Jouppilan pojista Jussi ja Antti olivat molemmat maajoukkueessa ja SM-mitaleilla, Jussi kuulantyönnössä ja Antti kiekonheitossa. Jussi toimi vuosia urheilulääkärinä ollen olympia- ja MM-kisoissa useita kertoja. Kauko Jouppila työskenteli Seinäjoella Valtion Rautateiden palveluksessa. Hän kuoli 90-vuotiaana Seinäjoella 10. helmikuuta 2012.
Käpinkäiset
Käpinkäiset (Campephagidae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Niitä löytyy luonnonvaraisina subtrooppisilta ja trooppisilta alueilta Afrikasta Aasiasta ja Australaasiasta. Useimpien käpinkäisten höyhenpeite on harmaa, mutta esimerkiksi minivettien höyhenpeite on puna-kelta-musta. Linnut elävät puissa ja ne ovat pitkiä ja hoikkarakenteisia lintuja. Käpinkäiset syövät pääosin hyönteisiä, mutta niiden on nähty syövän myös pieniä selkärankaisia ja hedelmiä, siemeniä ja muuta kasviravintoa. Käpinkäisiä näkee riippuen suvusta joko yksin tai pareittain tai pienenä ryhmänä, esimerkiksi minivettejä näkee yleisemmin pieninä ryhminä kuin yksin. Puussa olevaan kuppimaiseen pesään naaras munii yleensä 4 munaa, jota se hautoo noin kaksi viikkoa.
Käpinkäisiin kuuluu 11 sukua ja 85 lajia. Suurin suku on harmaakäpinkäisten suku, johon kuuluu 21 lajia.
Luettelo Dimmu Borgirin kappaleista
Tämä on luettelo Dimmu Borgirin, norjalaisen black metal -yhtyeen, kappaleista.
Moman piiri
Moman piiri on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan itäosassa Venäjällä. Se sijaitsee Indigirkan yläjuoksun ja sen sivujoen Moman ympärillä. Moman piiri rajoittuu pohjoisessa Abyin ja idässä Verhnekolymskin piireihin, kaakossa Sahan naapurialueeseen Magadanin alueeseen, sekä etelässä Oimjakonin, lounaassa Tompon ja lännessä Verhojanskin piiriin.
Piirin pinta-ala on 104 600 km². Vuonna 2010 siellä oli 4383 asukasta. Hallinnollinen keskus on Honuun kylä. Kaikkiaan piirissä on kuusi kansallista naslegia (maalaiskuntaa). Tärkeimmät elinkeinot alueella ovat poronhoito, nautakarjan- ja hevostenkasvatus, turkistarhaus ja metsästys.
Catherine Grey
Lapsuus ja nuoruus
Catherine Grey oli Suffolkin ensimmäisen herttuan, Henry Greyn, ja tämän vaimon lady Frances Brandonin toinen aikuiseksi kasvanut tytär. Hänen isosisarensa oli lady Jane Grey ja pikkusisarensa Mary Grey.
Lady Catherine Greyn isovanhemmat olivat Englannin kuningas Henrik VIII:n ystävä Suffolkin herttua Charles Brandon ja Henrik VIII:n sisar Mary Tudor, joka oli aiemmin ollut naimisissa Ranskan kuningas Ludvig XII:n kanssa. Isoäitinsä kautta Catherine Grey sisaruksineen tuli Englannin kruununperimysjärjestyksessä Henrik VIII:n kolmen lapsen ja kuninkaan vanhemman sisaren Margaret Tudorin kahden lapsen jälkeen. Henrik VIII määräsi testamentissaan, että jos hänen kolme lastaan jäisivät lapsettomiksi, hänen nuoremman sisarensa Mary Tudorin lapset perisivät kruunun. Lady Frances Brandon oli tuolloin Mary Tudorin lapsista vanhin elossa oleva, ja hän siirsi oikeutensa Englannin kruunuun vanhimmalle tyttärelleen Jane Greylle.
Ensimmäinen avioliitto ja asema kruununperimyksessä
Catherine Grey vihittiin noin neljätoistavuotiaana Pembroken ensimmäisen jaarlin William Herbertin pojan Henry Herbertin kanssa toukokuussa 1553 samana päivänä, kun hänen sisarensa Jane Grey meni naimisiin Guilford Dudleyn kanssa. Catherine muutti asumaan miehensä luo Baynardin linnaan. Henrik VIII:n pojan Edvard VI:n kuoltua Jane Grey julistettiin kuningattareksi, mutta Henrik VIII:n testamentin mukainen oikea kruununperijä, prinsessa Maria nousi valtaistuimelle. Kun Jane oli syrjäytetty ja teljetty Toweriin, Pembroken jaarli halusi päästä eroon Greyn perheestä ja antoi mitätöidä poikansa täyttymättömän avioliiton lady Catherine Greyn kanssa.
Kun Jane Grey oli teloitettu vuonna 1554, Maria kuollut lapsettomana vuonna 1558 ja Elisabet I nousi valtaistuimelle, Catherine Grey saattoi Henrik VIII:n testamentin perusteella sanoa olevansa kruununperimysjärjestyksessä heti hallitsevan kuningattaren jälkeen, sillä testamentissa ei hyväksytty Skotlannin kuningattaren Maria Stuartin oikeutta kruunuun. Sen vuoksi hän oli kuningattarelle yhtä suuri uhka kuin hänen sisarensa Jane Grey oli ollut kuningatar Marialle.
Toinen avioliitto ja epäsuosio
Oleskellessaan kuningatar Marian hovissa Catherine Grey oli ystävystynyt Jane Seymour -nimisen tytön kanssa, joka oli Somersetin herttua Edward Seymourin tytär ja kuningatar Jane Seymourin veljentytär. Janen kautta Catherine tapasi herttuan pojan, Hertfordin ensimmäisen jaarlin, Edward Seymourin ja rakastui tähän. Joulukuussa 1560 kaksikymmentäyksivuotias Catherine Grey ja Edward Seymour vihittiin salaa sulhasen talossa Canon Row’lla. Vihkimisen ainoa todistaja oli sulhasen sisar Jane. thumb|left|[[Elisabet I]] Elisabet I ei tiennyt avioliitosta ja lähetti Edward Seymourin Eurooppaan opintomatkalle. Kun käly Jane Seymour kuoli tuberkuloosiin, Catherine Grey jäi yksin ja salasi avioliiton jokaiselta, kunnes hänen raskautensa oli edennyt kahdeksannelle kuukaudelle. Silloin hän tunnusti avioliittonsa Bess of Hardwickille ja Robert Dudleylle. Kumpikaan ei ikävä kyllä auttanut Catherinea, ja Dudley kertoi avioliitosta pian kuningattarelle.
Elisabet I suuttui suuresti siitä, että hänen sukulaistyttönsä oli mennyt naimisiin ilman hänen lupaansa, eikä hyväksynyt tämän aviomiehen valintaa. Catherine vangittiin Toweriin, minne Edwardkin teljettiin tämän palattua Englantiin. Jopa Bess of Hardwick vangittiin, sillä Elisabet oli varma, että avioliitto oli vain osa laajempaa salaliittoa.
Catherine Greyn toinenkin avioliitto mitätöitiin kaksi vuotta sen solmimisen jälkeen vuonna 1562, mutta parille syntyi kuitenkin kaksi lasta, jotka kumpikin syntyivät vanhempien ollessa vankina Towerissa:
Catherine Grey kuoli tammikuussa 1568. Hänen poikiaan ei kelpuutettu kruununperimysjärjestykseen, koska heidän katsottiin syntyneen avioliiton ulkopuolella. Elisabet I:n seuraajan Jaakko I:n valtakaudella heidät kuitenkin luettiin mahdollisiksi kruununperijöiksi.
Catherine Greyn pojan lordi Beauchampin poika Somersetin toinen herttua William Seymour joutui myöhemmin vaikeuksiin mentyään salaa naimisiin toisen mahdollisen kruununperimysjärjestykseen kuuluvan sukulaisen, Arbella Stuartin kanssa.
Fabrizio Moretti
Fabrizio ”Fab” Moretti (s. 2. kesäkuuta 1980 Rio de Janeiro, Brasilia) on The Strokes -yhtyeen rumpali. Hänen isänsä on italialainen ja äitinsä brasilialainen, mutta perhe muutti New Yorkiin Morettin ollessa noin kaksivuotias. Vaikka hän on asunut lähes koko ikänsä New Yorkissa, Moretti puhuu sujuvasti portugalia ja on tehnyt muutamia haastatteluja tällä kielellä.
Suomen ilmailuhistoriallinen lehti
Suomen Ilmailuhistoriallinen Lehti oli suomalaisen ilmailun historiaan erikoistunut lehti, joka ilmestyi vuosina 1994-2019. Sen voidaan katsoa olleen jatkoa Suomen Siivet -lehdelle, joka oli vuosina 1968–1973 julkaistu ilmailuhistoriaa käsitellyt lehti.
Fabrizio Moretti
Yksityiselämä
Seurusteli näyttelijä Drew Barrymoren kanssa tammikuuhun 2007 asti. Pari tapasi vuonna 2002 The Strokesin keikan jälkeen takahuoneessa.
Suomen ilmailuhistoriallinen lehti
Lehden päätoimittaja oli Pentti Manninen. Lehden kustantaja oli helsinkiläinen InScale 72 productions -yritys. Lehdet painettiin Forssan Kirjapainossa.
Pääosa artikkeleista on toisen maailmansodan ajan tai sitä varhaisemman Suomen sotilasilmailuun liittyviä kuvauksia. Artikkelien kirjoittajien taustojen lisäksi artikkelit kuvaavat usein lentokoneiden tekniikkaa.
Lehden koodi on.
Karsten
Karsten on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Townend-rengas
thumb|right|280px|Pratt & Whitney R-985 -tähtimoottori ja sen Townend-rengas. thumb|250px|Puolalainen [[PZL Ł.2 varustettuna Townend renkaalla]]
Townend-renkaan kehitti tohtori englantilainen Hubert Townend, joka toimi National Physical Laboratoryssa vuonna 1929. Patentteja tuki Boulton & Paul Ltd-lentokonetehdas.. Yhdysvalloissa rengas kulki nimellä drag ring ("vastusrengas"), koska se vähensi moottorin ilmanvastusta.
Balduin IV
Lapsuus
Balduin vietti lapsuutensa isänsä, kuningas Amalrik I:n ja tämän puolison Marian hovissa Jerusalemissa. Biologiseen äitiinsä Agnes de Courtenayyn hänellä oli vain vähän kontakteja. Amalrik nimitti Balduinin kotiopettajaksi historioitsija Guillaume de Tyren pojan ollessa kahdeksanvuotias. Guillaume havaitsi Balduinin sairauden oireet, kun hän huomasi, että pojan oikea käsi oli tunnoton. Balduinilla todettiin olevan lepra.
Kuninkaana
Balduinin isä kuningas Amalrik kuoli heinäkuussa 1174 punatautiin 38-vuotiaana, ja nuoresta Balduinista tuli kuningas. Nuoren kuninkaan ei odotettu elävän vanhaksi, ja hänen nuoruusvuosinaan hänen sijaishallitsijoinaan toimivat ensin Miles de Plancy (k. 1174) ja myöhemmin Raymond III. Kuninkaan ei odotettu saavan perillistä, joten kuningassuvun toivo pantiin kuninkaan sisareen Sibyllaan. Sibylla meni naimisiin Guillaume de Montferrat’n kanssa, jonka kanssa hän sai vuonna 1177 perillisen, tulevan hallitsijan Balduin V:n. Kuningaskunnan viholliset odottivat fyysisesti sairaan kuninkaan olevan heikko myös hallitsijana, ja Saladin hyökkäsi häntä vastaan vuonna 1177.
Balduin IV osoittautui kuitenkin hyvin tarmokkaaksi ja viisaaksi hallitsijaksi, ja hän otti Jerusalemin kuningaskunnan armeijan omaan komentoonsa. Hän kohtasi Saladinin joukot Montgisardin vuorella 25. marraskuuta 1177 yhdessä temppeliherrojen sotajoukon kanssa, ja taitavasti maastoa hyväksi käyttäen hän saavutti armeijallaan täydellisen voiton. Saladin lyötiin, ja hän suostui rauhaan.
Kuninkaan äiti Agnes sivuutti Guillaumen, kun valittiin uutta patriarkkaa, ja valitsi hänen sijastaan Herakleios Kesarealaisen, jonka epäiltiin olevan Agneksen rakastaja. Agnes halusi myös ratkaista Balduinin seuraajan ja järjesti avioliiton kuninkaan sisaren Sibyllan ja Guy de Lusignanin kesken. Useimpien ylimysten mielestä Guy ei ollut tarpeeksi kokenut tai korkeasäätyinen. Guy aiheutti näin rakoilua kuningaskunnan aatelistossa. Guy väärinkäytti tukikohtaansa Kerakin linnassa Egyptin ja Syyrian välisten kauppakaravaanien ryöstelyyn. Saladinin kostettua Agnes nimitytti Guyn valtakunnan sijaishallitsijaksi. Kuningataräidin vaikutusvalta valtakunnan asioihin oli tällöin korkeimmillaan, ja hän myös järjesti avioliiton kahdeksanvuotiaan prinsessa Isabellan ja liittolaisensa Humphrey IV of Toronin välille, Marian ja Ibelinien vastapainoksi.
Vuonna 1183 Balduin IV oli saanut tarpeekseen sekä Guysta että kreivi Reynald de Chatillonista ja näiden politiikasta, jonka Balduin näki vievän kuningaskuntaa kohti katastrofia. Guyn ottaessa osaa Humphreyn ja Isabellan häihin Kerakissa Saladin teki yllätyshyökkäyksen, ja alkoi piirittää Kerakia. Balduin ratsasti Jerusalemin kuningaskunnan joukkojen kärjessä Kerakiin, ja ajoi Saladinin pois; Guyn kieltäydyttyä liittymästä joukkoihin Balduin erotti hänet. Häväisty Guy vetäytyi Ascaloniin vieden prinsessa Sibyllan mukanaan. Balduin ja Saladin solmivat rauhan. Kuninkaan äiti Agnes kuoli vuonna 1184, minkä jälkeen Balduin hallitsi yksin.
Viimeiset vuodet
Balduin vietti viimeiset vuotensa yrittäen lujittaa valtakuntaansa sekä syventää rauhaa valtakunnan naapureiden kanssa. Hän oli uskonnollisesti suvaitsevainen ja hallitsijana viisas. Hänen terveytensä kuitenkin petti lopullisesti vuonna 1185, ja hän kuoli samana vuonna.
Seuraajat
Balduin IV:n jälkeen kuninkaaksi tuli hänen yhdeksänvuotias sisarenpoikansa Balduin V, joka kuoli jo seuraavana vuonna, todennäköisesti isäpuolensa Guy de Lusignanin myrkyttämänä. Hänen jälkeensä kuninkaaksi tuli Guy de Lusignan, joka johti Jerusalemin kuningaskunnan armeijan tuhoon Hattinin taistelussa vuonna 1187.
Lambeth
Lambeth (London Borough of Lambeth) on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja suurin niistä kolmestatoista, jotka lasketaan Lontoon kantakaupungiksi (Inner London). Sen pinta-ala on 27 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin ihmistä, jotka puhuvat 150 kieltä, suurimpina englantia, jorubaa ja portugalia. 39 prosenttia väestöstä kuuluu etnisiin vähemmistöihin. Muun muassa Waterloon asema, Royal Festival Hall, London Aquarium ja London Eye ovat Lambethin alueella.
Harri Huhtamäki
Harri Huhtamäki on suomalainen radiotuottaja, joka toimii Yleisradioon perustamansa Radioateljeen vetäjänä. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri ja teatteriohjaaja.
Huhtamäki tuli Yleisradioon vuonna 1978 Radioteatterin dramaturgiksi. Hän on kirjoittanut ja ohjannut satoja radiodokumentteja, feature-ohjelmia ja kuunnelmia sekä opettanut yliopistoissa ja alan oppilaitoksissa muun muassa Australiassa, Fidžissä, Kiinassa ja Yhdysvalloissa ja työskennellyt Australian yleisradioyhtiö ABC:ssä. Huhtamäki on tehnyt myös dvd-tuotantoja sekä multimediainstallaatioita museoihin. Hän on myös muusikko, jonka HattiBhutam Band on luonut äänimaisemia moniin Radioateljeen tuotantoihin ja julkaissut vuonna 2014 albumin Affects of Old Time.
Huhtamäki on saanut useita kunniamainintoja ja palkintoja Suomessa ja kansainvälisillä festivaaleilla, merkittävimpinä pääpalkinnon Prix Futurassa ja Nordic Media -palkinnon. Vuonna 2016 hänet palkittiin valtion tiedonjulkistamisen elämäntyöpalkinnolla.
Aiheesta muualla
[https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000005461830.html Palkittu Harri Huhtamäki kirjoitti viimeisen Radioateljeensa – siinä filosofi arvostelee nykyaikaa. Helsingin sanomat 24.11.2017.]
Suna Kymäläinen
Suna Ellen Kymäläinen (s. 15. syyskuuta 1976 Imatra) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi Kymen vaalipiiristä vuoden 2011 vaaleissa. Kymäläinen on ollut Ruokolahden kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 2004. Hän on kaudella 2013–2016 valtuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja.
Kymäläinen valmistui lastenohjaajaksi Jaakkiman kristillisestä opistosta vuonna 1995 ja on opiskellut vuodesta 2011 sosionomiksi Laurea-ammattikorkeakoulussa. Ennen valintaa eduskuntaan hän työskenteli varhaiskasvatuksen opettajana Ruokolahdella. Vuosina 2003–2007 hän työskenteli Joutsenon seurakunnassa lastenohjaajana ja lapsityönohjaajana. Vuosina 1998–2001 hän työskenteli päivähoidossa Ruokolahdella.
Eduskunnassa Kymäläinen on lakivaliokunnan ja liikenne- ja viestintävaliokunnan jäsen sekä sivistysvaliokunnan varajäsen. Hän kuuluu myös Suomen Pohjoismaiden neuvoston valtuuskuntaan. Vuodesta 2015 Kymäläinen on ollut Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Wikiuutiset
Wikiuutiset on Wikimedia Foundationin hallinnoima vapaan sisällön uutislähde. Wikiuutiset soveltaa wikiperiaatetta uutistuotantoon.
Wikiuutisten suomenkielinen versio avattiin 25. marraskuuta 2007.
Suna Kymäläinen
Vuosina 2008–2010 Kymäläinen oli SDP:n puoluevaltuuston jäsen ja vuosina 2009–2010 Kymen Sosialidemokraattisen Piirin puheenjohtaja. Hän oli vuosina 2009–2012 Etelä-Karjalan maakuntavaltuuston jäsen ja Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiirin (Eksote) valtuutettu.
Wikiuutiset
Historia
Kaksi riviä pitkä ensimmäinen ehdotus Wikiuutisten perustamisesta luotiin tammikuussa 2003 Wikipedian yhteisöön Meta-Wikiin. Ehdottajana toimi Daniel Alstron käyttäjätunnuksella Fonzy. Varsinaisen kehitystyön aloitti saksalainen ohjelmistosuunnittelija ja toimittaja Erik Möller. Projektin ideana oli perustaa sisarprojekti, joka kattaa "uutiset monista eri aihealueista, puolueettomasti ja täsmällisesti." Wikipedian pitkäaikaisten muokkaajien vastustus alkuvaiheessa raivasi tietä perusteelliselle keskusteluille siitä, miten se voitaisiin toteuttaa yhtenä Wikimedia Foundationin projektina.
Suna Kymäläinen
Kymäläinen on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Wikiuutiset
Historia
Marraskuussa 2004 perustettiin kokeiluwiki sen selvittämiseksi, miten yhteistyönä toteutettu uutissivusto toimisi. Vuonna 2004 sivusto siirrettiin pois "demo"-tasosta beta-tasoon. Saksankielinen versio perustettiin samaan aikaan. Piakkoin Wikinewsistä julkaistiin myös hollannin-, ranskan-, espanjan-, ruotsin-, bulgarian-, puolan-, portugalin-, romanian-, ukrainan-, italian-, serbian-, japanin-, venäjän-, heprean-, arabian-, thain-, norjan- ja kiinankieliset versiot (kyseisessä aikajärjestyksessä). Vuonna 2007 Wikinewsin eri kieliversioita oli jo 23.
Lisäprojektit
Vaikkakin Wikinews keskittyy pääasiassa tekstiartikkeleihin, sen jäsenet laajentavat ideaa muuhun mediaan. Näitä projekteja ovat muun muassa puhuttu Wikinews, jossa artikkelit ovat kuunneltavissa Ogg Vorbis -muodossa ja tulostettava Wikinews, joka on päivittäinen painos Wikinewsistä ja tarkoitettu tulostettavaksi.
Kōji Yamase
Kōji Yamase (, s. 22. syyskuuta 1981 Hokkaidō, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2006-2010.
Mikael Bergdahl
Mikael Matias Bergdahl (s. 15. elokuuta 1983 Kokkola) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti vuoteen 2010 saakka Gamlakarleby IF -seuraa ja sen jälkeen IK Falkenia. Häntä on valmentanut Håkan Prest.
Bergdahl saavutti 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Fredrikstadissa 2004 hopeaa 1 500 metrillä ja pronssia 800 metrillä. Hän karsiutui 1 500 metrillä alkuerissä Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 ja Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2005 lähtien sijoittuen parhaimmillaan toiseksi 5 000 metrillä Göteborgissa syyskuussa 2012.
Mikael Bergdahl lopetti huippu-uransa syksyllä 2012. Hän on kilpaillut tuonkin jälkeen.
Kätkijät (täsmennyssivu)
Kätkijät tai The Borrowers voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
ShopHQ
Kanava tunnettiin aikaisemmin nimellä ValueVision, joka aloitti lähetyksensä maanlaajuisesti lokakuussa 1991, tätä ennen kanavan ohjelmistoa lähetettiin omana paikallistelevisio-ohjelmana vuonna 1990. ValueVision vaihtoi nimensä ShopNBC:ksi 2000-luvun alussa. 2000-luvun monien nimenmuutosten jälkeen kanavan nimi muuttui nykyiseen muotoonsa vuonna 2019. ShopHQ:n suurimmat kilpailijat ovat Home Shopping Network (HSN) ja QVC.
ShopHQ tunnetaan erityisesti sen myymistä korutuotteista. Kanava on hiljattain laajentanut valikoimaansa myös kotitaloustuotteisiin, tietokoneisiin, laajakuvatelevisioihin ja ihonhoitotuotteisiin.
Nuutti Lintamo
thumb|Nuutti Lintamo maaottelussa 1933. Nuutti Lintamo (alun perin Lindgren, ) oli suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Vasempana laitahyökkääjänä pelannut Lintamo edusti koko uransa vaasalaisia seuroja, ensin Palosaaren Urheiluseuraa ja 18-vuotiaasta lähtien Vaasan Palloseuraa. Lintamon parhaat saavutukset pelaajana olivat kaksi SM-hopeaa vuosina 1932 ja 1941. Hän voitti Mestaruussarjan maalikuninkuuden 1935 ja teki uransa aikana kaikkiaan 90 maalia. Lopetettuaan pelaamisen Lintamo vielä valmensi Vaasan Palloseuraa 1945–1946.
Maajoukkueessa Lintamo pelasi vuosina 1930–1939 kaikkiaan 24 maaottelua, joissa hän teki 9 maalia.
Parhaan videopelin Annie-palkinto
Parhaan videopelin Annie-palkinto on losangelesilaisen ASIFA-Hollywood -järjestön vuosittain jakama palkinto edeltäneen vuoden parhaalle videopelille. Ensimmäinen palkinto jaettiin vuonna 2006.
Vesinenätti
Vesinenätti (Rorippa amphibia) on vedessä ja märillä paikoilla kasvava monivuotinen nenättilaji. Sen lehdistä alemmat ovat ruodillisia, tavallisesti liuskaisia ja ylemmät ruodittomia, ehytlapaisia. Terälehdet ovat keltaisia, neljästä viiteen millimetriä. Lidut ovat pallomaisen pitkulaisia, otakärkisiä ja sijaitsevat vähän alaviistoissa lituperässä. Vesinenätin ja rikkanenätin risteymästä on syntynyt laji kärsänenätti (Rorippa × anceps).
Pål Skjønberg
Pål Eugen Bucher Skjønberg (20. lokakuuta 1919 Stavanger – 3. helmikuuta 2014 ) oli norjalainen näyttelijä. Myös hänen vanhempansa Henny ja Eugen Skjønberg olivat näyttelijöitä. Hänen veljensä Espen Skjønberg on näyttelijä, ja hän meni vuonna 1946 naimisiin näyttelijä Elisabeth Bangin kanssa.
Skjønberg teki lavadebyyttinsä toisen maailmansodan aikana. Hän työskenteli vuosina 1945–1989 Det Norske Teatretille lukuun ottamatta vuosia 1951–1952, joiden aikana hän työskenteli Den Nationale Scenelle. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1946. Hän oli Riksteatretin johtokunnan jäsen vuosina 1968–1976. Hänelle myönnettiin muun muassa Kuninkaan ansiomitali.
Sōta Hirayama
Sōta Hirayama (, s. 6. kesäkuuta 1985 Fukuoka, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2010.
Niilo
Niilo on suomalainen muoto nimestä Nikolaus (Nikolaos), jonka nimen osat merkitsevät "voittoa" ja "kansaa". Nimi tunnetaan myös Virossa.
Niilo esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa 1882–1883. Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908 lähtien.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity 22 816 Niilo-nimen saanutta miestä ja muutama nainen.
Alacahöyük
thumb|Kaivauksia Alaca Hüyükissa. Alacahöyük (Alaca Hüyük) on kylä Turkissa Çorumin maakunnassa Anatolian ylängöllä. 1900-luvun alkupuolen kaivauksissa sieltä löytyi muurien ja tornien suojaaman linnoitetun kaupungin rauniot ja komea sfinksien koristama kaupunginportti heettiläisten ajoilta. Muurien sisältä löytyi 13 kuninkaallista hautaa heettiläisiä edeltäneeltä, ajalta, noin 2500 eaa. Haudoista löytynyt keramiikka on varsin alkeellista, mutta metalliesineet ovat taidokkaita.
5α-reduktaasi
5α-reduktaasit eli 3-okso-5α-steroidi-4-dehydrogenaasit ovat oksikoreduktaaseihin kuuluvia entsyymeitä, jotka pelkistävät steroideja. 5α-reduktaasien EC-numero on 1.3.99.5 ja CAS-numero 9036-43-5. Ne osallistuvat sappinesteen synteesiin, mieshormonien (androgeenien) ja naishormonien (estrogeenien) aineenvaihduntaan. On olemassa kolme 5α-reduktaasityyppiä: SRD5A1, SRD5A2 ja SRD5A3, joiden määrät vaihtelevat kehon kudostyypin ja henkilön iän mukaan.
5α-reduktaasit katalysoivat reaktiota:
5α-reduktaasin tyypeillä 1-3 pelkistynyt akseptori on NADH ja akseptori NAD+.
SRD5A1
SRD5A1 geenissä on ihmisillä 7 eksonia ja se koodaa 5α-reduktaasin muotoa 1. Geeni on kromosomissa 5 kohdassa 5p15.31 emäsparien 6 633 343–6 674 386 välissä ja ekspressoituu eteenpäin, eli sense-juostetta pitkin. Hiirillä geenin mutaatio aiheuttaa heikentyneen luuston ja eturaajojen lihasheikkoutta.
SRD5A2
SRD5A2 geenissä on ihmisillä 10 eksonia ja se koodaa 5α-reduktaasin muotoa 2. Geeni on kromosomissa 2 kohdassa 2p23.1 emäsparien 31 522 480–31 581 067 välissä ja ekspressoituu taaksepäin, eli antisense-juostetta pitkin. Entsyymi on aktiivinen happamissa olosuhteissa.
Entsyymin mutaatio voi aiheuttaa miehillä äärimmäisen harvinaista intersukupuolisuuden muotoa, joka on autosomaalinen resessiivisesti periytyvä ja sitä potevat miehet ovat siten ns. homotsygoottisia. Tautigeeni täytyy siis periä molemmilta vanhemmilta, jotta tauti ilmenee. Useita erilaisia tautia aiheuttavia samaan entsyymiin kohdistuvia mutaatiota tunnetaan. Taudissa pojilla voi olla syntymästä lähtien klitoriksen kaltainen penis, jakautunut kivespussin iho, emättimen aukon kaltainen ihopussi, kehon sisällä olevat kivekset (piilokiveksisyys), hypospadiaa ja alkeellinen eturauhanen. Poikkeamista johtuen lapsi määritellään usein synnyttyään tytöksi. Murrosiässä testosteronin määrän kasvu kehossa saa useimmat tautia potevat valitsemaan sukupuolenkorjausprosessin mieheksi. Tauti voi hoidoista huolimatta aiheuttaa hedelmättömyyttä erityisesti siemennesteen huonon laadun vuoksi. Tauti johtuu voimakkaana mieshormonina toimivan dihydrotestosteronin (DHT) puutteesta sukuelinten alueella, jota 5α-reduktaasit, erityisesti SRD5A2, tällä alueella tuottavat. Tautia esiintyy lähinnä Uudessa-Guineassa, Dominikaanisessa tasavallassa ja Turkissa. Homotsygoottisilla naisilla puutos ei yleensä aiheuta merkittäviä poikkeavuuksia, mutta joissain tapauksissa on havaittu mm. rintojen alikehittyneisyyttä, kuukautisten puutosta (amenorrea) ja klitoriksen ylikasvua. keski|pienoiskuva|540x540px|Tyypin 2 5α-reduktaasin puutos johtaa vähäiseen dihydrotestosteronin tuottoon. Kuvan punainen viiva merkitsee reitin rajoittumista normaalista.SRD5A2 puutoksen löytäminen 1974 johti myöhemmin mm. eturauhasen liikasvun hoitoon käytettyjen 5α-reduktaasin estäjinä toimivien finasteridin ja dutasteridin kehittämiseen. FDA hyväksyi finasteridin 1992 ja dutasteridin 2002 lääkekäytön Yhdysvalloissa.
Puutosta potevilla miehillä ei esiinny miestyypin kaljuuntumista. SRD5A2:n on siksi esitetty ehkä liittyvän tämäntyyppiseen kaljuuntumisen, mutta nykytiedon valossa kaljuuntumiseen liittyy useampia geenejä ja kaljuuntumisen mekanismi on toistaiseksi tuntematon.
SRD5A3
SRD5A3 geenissä on ihmisillä 6 eksonia ja se koodaa 5α-reduktaasin muotoa 3. Geeni on kromosomissa 4 kohdassa 4q12 emäsparien 55 346 109–55 373 096 välissä ja ekspressoituu eteenpäin, eli sense-juostetta pitkin. Entsyymi osallistuu DHT:n tuottoon testosteronista ja dolikolin tuottoon polyprenolista. Dolikoleja vaaditaan dolikoli-monosakkaridien muodostumiseen proteiinien N-glykosylaatioon. Geenin mutaatiot voivat aiheuttaa siksi synnynnäistä glykosylaation häiriötä tyyppi Iq (CDG-Iq). Tauti on äärimmäisen harvinainen, autosomaalinen resessiivisesti periytyvä ja ilmenee vauvana. Taudissa esiintyy mm. henkistä vajavuutta, ataksiaa, sydänongelmia, iho-ongelmia ja poikkeavat kasvonpiirteet. N-glykosylaatiota, johon dolikoli osallistuu, vaaditaan solulimakalvostolla muodostuvien proteiinien oikeanlaiseen laskostumiseen. Puutoksessa laskostuminen ei onnistu ja tästä sairaus todennäköisesti johtuu.
Entsyymien salpaajat
5α-reduktaasin salpaajia kuten finasteridiä ja dutasteridiä käytetään lääkkeinä miestyypin kaljuuntumiseen. Ne estävät dihydrotestosteronin muodostumista. Niitä käytetään myös eturauhasen liikakasvun hoidossa. Finasteridi salpaa lähinnä SRD5A1:tä, dutasteridi SRD5A1:tä ja SRD5A2:ta.
The Rascals
The Rascals, alun perin The Young Rascals, oli yhdysvaltalainen soulyhtye. Yhtye toimi valkoihoisen soulin edelläkävijänä 1960-luvun loppupuolella ja vaikutti muun muassa myöhempien mustien soulyhtyeiden kuten The Isley Brothersin ja Earth, Wind & Firen kehittymiseen.
Historia
The Young Rascalsin perustivat vuonna 1964 laulaja Eddie Brigati, kitaristi Gene Cornish, urkuri-laulaja Felix Cavaliere ja rumpali Dino Danelli. He nauhoittivat Atlantic Recordsille useita menestyneitä kappaleita, mukaan lukien listaykköseksi nousseet ”Good Lovin’” (1966) ja ”People Got to Be Free” (1968) sekä ryhmän kansainvälisesti suurimmaksi hitiksi nousseen ”Groovin’” (1967). Yhtye lyhensi nimensä The Rascalsiksi vuonna 1968.
Yhtyeen tyyli siirtyi vuonna 1968 enemmän progressiivisen rockin suuntaan ja 1970-luvun alussa he tekivät myös jazzfuusiovaikutteista musiikkia. Yhtye siirtyi vuonna 1970 Columbia Recordsille. Brigati jätti yhtyeen vuonna 1970, ja seuraavana vuonna myös Cornish lähti yhtyeestä. Lopullisesti The Rascals hajosi vuonna 1972.
Yhtyeen albumi Groovin’ (1967) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Diskografia
Lähde: Allmusic.
Tuula Arkio
thumb|250px|Tuula Arkio Tuula Johanna Arkio (o.s. Olamo, s. 2. huhtikuuta 1943 Helsinki) on suomalainen taidehistorioitsija ja taidemuseonjohtaja. Vuonna 2006 hänet promovoitiin Kuvataideakatemian kunniatohtoriksi ja hänelle myönnettiin kulttuurineuvoksen arvonimi.
Arkio johti Kiasmaa vuosina 1990–2000 ja Valtion taidemuseota 2000–2006.
Ura
Arkio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962. Hän opiskeli taidehistoriaa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1968 Helsingin yliopistosta.
Arkio on tehnyt pitkän uran suomalaisen kuvataiteen alueella. Hän työskenteli Gallen-Kallelan museon amanuenssina vuosina 1964–1965 ja Helsingin yliopiston taidehistorian laitoksen kuva-arkistoamanuenssina 1968. Arkio oli Ateneumin taidemuseon amanuenssi 1968–1984 ja apulaisintendentti 1984–1990. Hän oli Nykytaiteen museon (vuodesta 1998 Kiasma) ensimmäinen johtaja (1990–2000) ja Valtion taidemuseon ylijohtaja (2000–2006).
Arkio on toiminut yhtenä merkittävien Ars 83, Ars 95 ja Ars 2001 -näyttelyiden kuraattoreista ja toiminut lukuisissa luottamustehtävissä taiteen ja kulttuurin alueella niin Suomessa kuin ulkomaillakin.
Vuonna 2015 ilmestyi Arkion omaelämäkerta Jyviä nokkimassa.
Luottamustehtäviä
Lähde
Singapore kesäolympialaisissa 2020
Singapore osallistunee Tokion kesäolympialaisiin 2020. Singaporelaisurheilijat ovat saavuttaneet kolme paikkaa kolmessa lajissa (tilanne 25. marraskuuta 2019).
Mitalistit
Ei mitalisteja
40px|Ammunta Ammunta
Singapore on varmistanut yhden paikan ammuntaan, kun sillä on maapaikka naisten 10 metrin ilmakivääriin..
40px|Uimahypyt Uimahypyt
Jonathan Chan varmisti paikan miesten 10 metrin kerroshyppyjen yksilökilpailuun.
Hsuehshan-tunneli
thumb|Tunnelin itäinen suuaukko Hsuehshan-tunneli on Taiwanin pisin tunneli. Tunneli avattiin 16. kesäkuuta 2006 Taipei-Yilan valtatiellä.
Yleistä
Tunneli kulkee Hsuehshan vuoren lävitse. Se liittää pääkaupunki Taipein koilliseen Yilanin kuntaan lyhentäen aiemman kaksituntisen matkan noin puoleen tuntiin. Tunneli ohittaa Pinglinin maakunta-alueen, jonka läpi ennen tunnelin valmistumista kulki suuri osa paikallisesta liikenteestä. Yksi tunnelin rakentamisen päämääristä oli yhdistää Taiwanin saaren läntinen rannikko, jossa noin 95% väestöstä asuu, itäiseen rannikkoon ja täten tasapainottaa Taiwanin alueellista kehitystä. Tunneli koostuu kahdesta erillisestä tietunnelista, joilla erotetaan itään ja länteen suuntautuva autoliikenne toisistaan. Tunnelin kokonaispituus on 12,942 kilometriä ja se on maailman viidenneksi pisin maantietunneli.
Tunnelin Rakentaminen
Tunnelin rakentaminen aloitettiin vuoden 1991 heinäkuussa. Rakennustyöt kestivät 15 vuotta ja kokonaiskustannukset olivat 90,6 miljardia Taiwanin dollaria. Tunnelin rakentamiseen käytettiin 370 000 kuutiometriä betonia, 2 000 kilometriä kaapeleita ja 2 000 valaisinta.
Tunnelin rakennusvaiheessa projektin aikataulu viivästyi odottamattomien geologisten haasteiden ja tunnelien tulvimisen vuoksi. Yksi kolmesta käytössä olleista porauslaitteista jäi sortuman alle länteen vievässä tunnelissa. Yhteensä 15 vuoden aikana sortumaonnettomuuksissa menehtyi 25 henkilöä.
Toiminta
Tunnelin avautuessa liikenteelle asetettiin 70 km/t:n nopeusrajoitus ja alin sallittu matkanopeus oli 50 kilometriä tunnissa. Tunnelissa liikkuvien autojen tulee pitää 50 metrin turvaetäisyys edellä kulkevaan normaaliolosuhteissa. Liikenneruuhkien aikana ajoittainen nopeuden lasku alle 20 km/t vaatii vähintään 20 metrin turvavälit. Kaistan vaihtaminen tunnelissa on kiellettyä. Automaattiset liikennevalvontakamerat ovat käytössä nopeusrajoituksen ja turvavälien tarkkailuun, ja kiellettyjen kaistanvaihtojen ehkäisemiseksi. Tunnelin avautuessa automaattinen valvonta sakotti autoilijoita ylinopeudesta nollatoleranssilla, mutta valvontaa muutettiin myöhemmin syyskuun 16. päivä, 2006, hyväksymään enintään 10 km/t nopeusrajoituksen ylitys ennen sakottamista.
Tunnelissa on oma FM-taajuudella toimiva radiolähetys kahdella eri taajuudella, joista autoilijat voivat kuunnella tunneliin liittyviä tiedotuksia, ajo-ohjeita ja musiikkia.
Toukokuussa 2008 tunnelin nopeusrajoitusta nostettiin 80 kilometriin tunnissa. Tällä nopeudella 12,9 kilometrin pituisen tunnelin läpikulku kestää 8,6 minuuttia. Marraskuussa 2010 tunnelin nopeusrajoitus nostettiin 90 kilometriin tunnissa liikenneruuhkien helpottamiseksi.
Middlesbrough FC
Middlesbrough Football Club eli ”Boro” on jalkapalloseura Middlesbrough’sta, Englannista. Joukkue pelaa kaudella 2022–2023 Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestaruussarjassa.
Middlesbrough voitti vuonna 2004 Englannin liigacupin, mikä oli vuonna 1876 perustetun seuran historian kautta aikain ensimmäinen pokaali.
Historia
Middlesbrough Football Clubin perustivat Middlesbrough Cricket Clubin jäesenet vuonna 1876. Noihin aikoihin oli tapana pelata jalkapalloa aikana, jolloin krikettikausi oli tauolla. Vuonna 1889 Middlesbroughista tuli ammattilaisseura, mutta se palasi amatöörijoukkueeksi vuonna 1892. Vuonna 1899 siitä tuli jälleen ammattilaisseura. Middlesbrough nousi Englannin 1. divisioonaan kauden 1901–1902 päätteeksi.
1980-luvulla seura kärsi pahoista taloudellisista ongelmista, ja se putosi 3. divisioonaan. Pelastajaksi tuli paikallinen liikemies Steve Gibson, joka palautti seuran talouden tasapainoon. Gibson nauttii tämän johdosta suurta suosiota seuran kannattajien keskuudessa. Gibsonin aikakaudella Boro kävi pelaamassa kaksi kautta korkeimmalla sarjatasolla, 1988–1989 ja 1992–1993, ennen kuin vuonna 1994 joukkueen pelaaja-manageriksi palkattiin entinen Englannin maajoukkueen kapteeni Bryan Robson. Robsonin kaudella joukkueeseen palkattiin lukuisia uusia huippunimiä, kuten italialaistähti Fabrizio Ravanelli sekä pienikokoinen brasilialainen maajoukkuepelaaja Juninho. Heti Robsonin ensimmäisellä kaudella Boro nousi Valioliigaan, mistä se putosi kauden 1997 päätteeksi. Samana vuonna se myös pelasi sekä FA Cupin että Liigacupin finaaleissa, mutta hävisi molemmat. Seuraavan kauden päätteeksi se nousi takaisin liigaan.
Kauden 2008–2009 päätteeksi Middlesbrough putosi takaisin Mestaruussarjaan kymmenen vuoden pääsarjarupeaman jälkeen.
Paraguayn vaakuna
right|thumb|200px|Paraguayn vaakuna right|thumb|200px|Vaakunan kääntöpuoli
Paraguayn vaakuna on Paraguayn tunnus. Siihen on kuvattu siniselle pohjalle kultainen viisisakarainen tähti, ns. "toukokuun tähti" muistuttamaan maan itsenäistymispäivästä 14/15. toukokuuta 1811. Tähden vasemmalla puolella on palmunlehti ja oikealla oliivipuun oksa. Vaakunan ympärillä lukee kultaisin kirjaimin punaisella pohjalla maan virallinen nimi, Paraguayn tasavalta, espanjaksi eli República del Paraguay.
Kääntöpuolella on leijona ja fryygialaismyssy sekä sanat "Paz y Justicia" eli rauha ja oikeudenmukaisuus.
Veijo Meri
Veijo Väinö Valvo Meri oli suomalainen kirjailija ja akateemikko. Hän oli suomalaisen nykyproosan merkittävimpiä uudistajia ja kansainvälisesti tunnetuimpia suomalaiskirjailijoita.
Meren tuotanto käsittää novelleja, romaaneja, lyriikkaa, kuunnelmia, näytelmiä, esseitä, elämäkertoja ja tietokirjallisuutta. Hänen tuotantoaan on käännetty 24 kielelle. Meri on myös kääntänyt suomeksi maailmankirjallisuutta, muun muassa François Villonin Testamentin, August Strindbergin Mestari Olavin ja William Shakespearen Hamletin.
Ura
Meri kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1948 ja opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa. Hän toimi Otavan kustannusvirkailijana 1957–1959 ja jäi sitten vapaaksi kirjailijaksi. Merelle myönnettiin taiteilijaprofessuuri vuosiksi 1975–1980.
Hänet kutsuttiin vuonna 1997 Suomen Kirjailijaliiton kunniajäseneksi.
Tuotannosta
Novellikokoelmassa Tilanteita ihmisten ahdinko näyttäytyy irvokkaina ja humoristisina kokonaisuuksina. Romaanissa Yhden yön tarinat johtoaiheena ovat miesten pettymykset naisten maailmassa.
Sota ja armeija ovat toistuva aihe Meren — yliluutnantin pojan ja kasarmin kasvatin — tuotannossa, ja hänen absurdia huumoriaan on verrattu Jaroslav Hašekiin ja Miodrag Bulatovićiin. Romaania Manillaköysi on luonnehdittu yhdeksi Suomen kirjallisuuden onnistuneimmista uhkayrityksistä: tarina koostuu lomalaisten sotajutuista sekä kehyskertomuksesta, jossa sotamies salakuljettaa manillaköyttä rintamalta kotiinsa. Sotaromaanien sarjaan kuuluvat myös Vuoden 1918 tapahtumat ja Sujut, joissa liikutaan sisällissodan ja jatkosodan maisemissa. Sota-aiheisista näytelmistä Kansallisteatterissa näytäntökaudella 1965-66 esitetty Jack Witikan ja Veli-Matti Saikkosen ohjaama Sotamies Jokisen vihkiloma oli menestys.
Meri kirjoitti runoelmansa Runoilijan kuolema pohjalta libreton Paavo Heinisen Veitsi-oopperaan. Veitsen kantaesitys oli 3. heinäkuuta 1989 Savonlinnan oopperajuhlilla.
Tuotannon merkitys
Meri oli iskevä ja humoristinen tarinankertoja. Hän pohti useissa teoksissaan historian kulkua. Hän oli Suomen kirjallisuuden keskeisiä modernisteja ja kotimaisen proosan uudistajia. Monet 2000-luvun prosaistit luetaan Meren perinnön jatkajiksi esimerkiksi iskevälauseisuuden, historiatajun ja proosan uudistamisen saralla.
Kunnianosoituksia
Meri toimi taiteilijaprofessorina vuodet 1975–1980. Hänet vihittiin Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi 18. toukokuuta 1990. Tasavallan presidentti nimitti Meren akateemikoksi 13. helmikuuta 1998. Hän sai seitsemän kertaa valtion kirjallisuuspalkinnon sekä lisäksi Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon, Pro Finlandia -mitalin, Aleksis Kiven palkinnon, Eino Leinon palkinnon sekä Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinnon.
Yksityiselämä
Veijo Meri avioitui vuonna 1959 lehtori Eeva Kyllikki Kylänpään kanssa. Heille syntyi kolme poikaa. Meri asui pitkään Helsingin Tammisalossa.
Meri kuoli kesäkuussa 2015 pitkään sairastettuaan. Hänen pojanpoikansa on Otto Meri.