cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Halo: Reach
Halo: Reach on Bungien kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin Xbox 360:lle 14. syyskuuta 2010, ja se sai uusintajulkaisun Xbox One:lle, sekä Microsoft Windowsille 3.joulukuuta.2019. Peli on esiosa Halo: Combat Evolvedille, ja sen tarina sijoittuu Reachin taisteluun vuonna 2552. Halo: The Fall of Reach -kirja sijoittuu samaan aikaan kuin Halo: Reach, ja kummankin teoksen tapahtumat sivuavat toisiaan.
Moninpeli
Reachin moninpeliin on edeltäjiinsä verrattuna tehty muutamia muutoksia. Halo 3:ssa käyttöön tulleet apuvälineet, kuten väliaikaisen suojan pelaajan ympärile luova "Bubble shield", on korvattu niin sanotuilla haarniskaominaisuuksilla. Esimerkiksi "Armor lock" luo pelaajan haarniskan ympärille väliaikaisen ja läpäisemättömän suojan, joka purkautuessaan vahingoittaa ympärillä olevien pelaajien suojia ja saattaa johtaa kuolemaan.
Reachissa on myös useita uusia moninpelimuotoja. Yksi näistä on "Headhunter", jossa pelaajan kuuluu ottaa tappamiltaan vastustajilta pääkalloja, ja viedä ne merkatuille alueille, joiden paikat vaihtelevat parinkymmenen sekunnin välein. Toinen on "Stockpile", joka muistuttaa aikaisemmista Halo-peleistä tuttua lipunryöstöä. Tällä kertaa lippuja on useita, ja ne pitää viedä oman tiimin stockpileksi kutsutulle alueelle. Vihollinen voi siirtää lippuja pois stockpilestä. "Invasion"-pelimuodossa Elitet ja Spartanit ovat vastakkain, ja hyökkäävät vuorotellen toistensa tukikohtaan.
Peliä varten joitakin vanhoja aseita muokattiin ja muutama jätettiin pois. Esimerkiksi Halo 3:n ase Battle Rifle muokattiin M392 Designated Marksman Rifleksi. BR:lla ammutaan pursketulella kolme ammusta kerrallaan, kun taas DMR:llä voi ampua vain yhden ammuksen. Eräs uusi ase on Covenantin Concussion Rifle, joka ampuu punaisia, kohteessa räjähtäviä ammuksia.
Juoni
Halo: Reachin tarinassa seurataan Noble-ryhmää, jonka kaikki jäsenet ovat geenimuunneltuja Spartan III -supersotilaita, paitsi Jorge, joka on Spartan II. Noble 6 on ryhmän uusi tulokas, joka heti ryhmään tutustumisen jälkeen pannaan muiden kanssa tutkimaan tutkimussatelliitin mystistä sammumista. Syyllisiksi epäillään ihmiskapinallisia, mutta käykin ilmi että Muukalaisliittouma Covenant on löytänyt tiensä planeetta Reachille. Reach on ihmiskunnan tärkeä sotatukikohta ja -alustelakka.
Noble-tiimi sammuttaa Covenatin laskeutumisalueen ympärille asettaman suojakentän, minkä jälkeen ihmisten fregatti tuhoaa suojakenttägeneraattorin. Silloin Covenantin supercarrier ilmestyy ja tuhoaa fregatin. Tuhotakseen supercarrierin Noble-tiimin teknikko KAT panee toimeen uskaliaan suunnitelman. Noble 6 ja Noble 5, Jorge, lähtevät salaisella sotilashävittäjä Sabrella saattamaan "hyperajopommin" pieneen Covenant-alukseen, joka pannaan suorittamaan tankkausmanööveri Supercarrierin kanssa. Pommia puolustaessa sen ajastin vaurioituu, mikä tarkoittaa että pommi pitää virittää manuaalisesti. Jorge heittää Noble 6:n alas aluksesta, ja räjäyttää sekä Covenant-alukset että itsensä. Noble 6:n pudotessa maata kohti koko Covenant-laivasto saapuu Reachille.
Noble 6:n haarniska lukittuu, mikä pelastaa hänet pudotukselta. Hän saapuu New Alexandria -nimiseen kaupunkiin, jossa hän tuhoaa Covenant-joukkoja, pelastaa siviilejä ja sammuttaa kolme Covenantin kommunikaatiohäiritsijää. Covenant-laivasto aloittaa New Alexandrian ja koko Reachin kiertoratapommituksen aluksista ammuttavilla tuhosäteillä. Tiimin paetessa KAT saa surmansa yli lentävästä Covenant-joukkojenkuljetusaluksesta ammutusta laukauksesta.
Noble-tiimi määrätään palaamaan pelin alussa vierailtuun Sword-tukikohtaan. Raunioituneen tukikohdan alta he löytävät tohtori Catharine Halseyn, Spartan-ohjelman äidin, ja laboratorion, jossa hän tutkii muinaisen lajin, Edelläkävijöiden, (engl. Forerunner) artefaktia. Tohtori antaa Noble-tiimille tekoälykumppaninsa, joka tietää kaiken artefaktista. Kun kaikki ovat paenneet maan alta, Halseyn asentamat räjähteet hautaavat artefaktin. Noble-tiimin pitää kuljettaa tekoäly Pillar Of Autumn -alukselle, joka tekee lähtöä Reachilta. Kaikki Noble-tiimin jäsenet, paitsi noble 3 ja 6 saavat surmansa. Noble 6 antaa tekoälyn aluksen kapteeni Jacob Keysille. Hän itse jää seuraamaan aluksen lähtöä, ja puolustaa Autumnia hyökkäävältä Covenant-risteilijältä. Noble 3:n kuoltua. Autumnin jätettyä Reachin Noble 6 puolustautuu kuolemaan asti Covenant-joukoilta. Covenant-joukot valtaavat ja kiertoratapommittavat Reachin. Lopputekstien aikana nähdään Halo: Combat Evolvedin ensimmäinen kohtauksen alku, jossa Pillar Of Autumn saapuu Forerunnereiden rakentaman Halo-kehän läheisyyteen
Aino Sibelius
Aino Sibelius (o.s. Järnefelt; 10. elokuuta 1871 Hausjärvi – 8. kesäkuuta 1969 Helsinki) oli säveltäjä Jean Sibeliuksen puoliso. Hän oli kenraali Alexander Järnefeltin ja vapaaherratar Elisabeth Järnefeltin tytär. Aino ja Jean Sibelius avioituivat vuonna 1892 ja saivat kuusi lasta. Jean Sibelius pystyi keskittymään säveltämiseen, sillä Aino piti huolta perheen taloudesta ja lapsista. Aino suunnitteli Ainolaan huonekaluja ja saunan. Hän viljeli talon laajaa puutarhaa, josta perhe sai ravintoa taloudellisesti vaikeina aikoina. Hänet on haudattu Ainolan puutarhaan yhdessä aviomiehensä kanssa.
Halo: Reach
Kehitys
Halo: Reachin kehitys aloitettiin kun Halo 3 saatiin valmiiksi, ja sitä kehitettiin yhtä aikaa Halo 3: ODST:n kanssa. Pelin kehittäminen pidettiin salassa, ja siitä ilmoitettiin julkisesti vasta 1. kesäkuuta 2009. Reachissa on kokonaan uusi pelimoottori, joka mahdollistaa yksityiskohtaisemmat ympäristöt ja graafiset efektit, kuten sateen, sumun ja kipinät. Kasvojen ja muun liikkeen animaatiot ovat kehittyneempiä, ja pelimoottori voi käsitellä useampia vihollisia kerrallaan kuin Halo 3:ssa.
Aino Sibelius
Lapsuus ja nuoruus
pienois|vasen|upright|Järnefelt vuonna 1891. Aino Sibelius syntyi vuonna 1871. Hänen vanhempansa olivat kenraali Alexander Järnefelt ja vapaaherratar Elisabeth Järnefelt (o.s. Clodt von Jürgensburg). Aino oli Järnefeltien seitsemäs lapsi. Hänen siskonsa Ellida ja Ellen kuolivat alle 40-vuotiaina, mutta jokaisesta neljästä veljestä tuli tunnettu kirjailija tai taiteilija. Armas oli säveltäjä, Arvid kirjailija, Kasper kriitikko ja Eero kuvataiteilija. Eero Järnefelt meni naimisiin Saimi o.s Swanin kanssa ja he rakennuttivat Suviranta-talon Järvenpäähän.
Halo: Reach
Kehitys
Reachin moninpelin beetatestaus käynnistyi 3. toukokuuta ja päättyi 20. toukokuuta 2010. Beetaa pääsi pelaamaan Halo 3: ODST:n päävalikon kautta tai erityisillä Xbox Live -koodeilla, joita muun muassa Microsoft lahjoitti joillekin pelaajille. Noin kaksi viikkoa kestäneen beetatestauksen aikana Reachin beetaa pelasi yhteensä yli 2,7 miljoonaa pelaajaa, mikä Microsoftin mukaan tekee siitä historian suurimman konsolipelien beetatestauksen.
Vastaanotto
Halo: Reach sai hyvän vastaaoton. Se sai 91.79% ja 91/100 pisteet GameRankings and Metacritic -sivustoilta. Useat kriitikot mielisivät Reachin parhaaksi Halo-peliksi kautta aikojen. Monet kriitikot kertoivat että Reach otti parhaat elementit edellisitä peleistä ja yhdisti ne mestariteokseksi. IGN kehui pelin soundtrackia ja äänimaailmaa. Myös uudet aseet saivat kiitosta. Gamespot kritisoi pelin tekoälyä ja GamesRadar kehui pelin kampanjaa paremmaksi kuin pelin edeltäjän Halo 3: ODSTin. Virallinen Xbox lehti kritisoi pelin grafiikoita, mutta kehui hienoja maisemia. Guardian-lehti arvosteli pelin yksinpelin niin hyväksi, että edellisten pelien tarina tuntui suorastaan amatöörimäiseltä. Daily Mirror kehui pelin uusia vempaimia, kuten esimerkiksi jetpackiä, mutta kuitenkin siten että ne eivät rikkoneet pelin tasapainoa tai vaikeusastetta.
Aino Sibelius
Lapsuus ja nuoruus
Ainon kotikasvatus korosti kotitaloustaitoja. Hän kävi Helsingissä Suomalaista tyttökoulua ja jatkoi opintojaan Kuopiossa, kun Alexander-isä valittiin vuonna 1884 Kuopion läänin kuvernööriksi. Aino sai 1887 oppikoulun päättötodistuksen ja olisi halunnut jatkaa koulunkäyntiä. Alexander Järnefeltin valinta Vaasan läänin kuvernööriksi kuitenkin lykkäsi haaveita, sillä Aino lähti isänsä mukaan taloudenhoitajaksi ja edustustehtäviin. Aino kävi kuitenkin samaan aikaan veistokoulua, jossa opetettiin piirtämistä, ornametriikkaa, laskemista ja kirjanpitoa. Taidoista oli myöhemmin hyötyä kodin rakentamisessa ja sisustamisessa.
Aino Järnefelt ja nuori sävellyksen opiskelija Jean Sibelius tapasivat ensimmäisen kerran 1880-luvun lopulla, kun Armas Järnefelt toi ystävänsä ”Jannen” vierailulle perheen kotiin. Ainon ystävä Hilma Wiik muisteli myöhemmin tapaamista: ”Aino oli sievistynyt entisestään. Ilmassa oli sähköistä värinää.” Armaksen mukaan ”Janne rakastui Ainoon heti.” Myöhemmin he alkoivat tapailla ja menivät vuonna 1890 ajan tavan mukaan salakihloihin. Alexander Järnefelt antoi suostumuksen liitolle, ja pari vihittiin Maksamaalla 10. kesäkuuta 1892.
Sibeliuksen kilpakosija oli kirjailija Juhani Aho, joka oli rakastunut Aino Järnefeltiin. Ainon äiti Elisabeth Järnefelt oli ollut Ahon keskustelukumppani ja kirjallinen kannustaja. Aho paljasti tunteensa Ainoa kohtaan romaanissa Yksin. Jean Sibelius loukkaantui ja uhkasi haastaa Ahon kaksintaisteluun luettuaan käsikirjoituksen.
Avioliitto Sibeliuksen kanssa
pienois|Sibeliusten perhe Ainolassa vuonna 1915. pienois|Sibelius Ainolan kasvihuoneen tomaattitarhassa 1940-luvun alkupuoliskolla. Aino ja Jean Sibeliukselle syntyi pitkän avioliiton aikana kuusi tytärtä: Eva (1893–1978), Ruth (1894–1976), Kirsti (1898–1900), Katarina (1903–1984), Margareta (1908–1988) ja Heidi (1911–1982). Kirsti sairastui yksivuotiaana lavantautiin. Eva-tytär meni myöhemmin naimisiin Arvi Paloheimon kanssa.
Aino ja Jean Sibelius muuttivat vuonna 1904 Ainolaan Järvenpäähän, lähelle Ainon veljeä Eero Järnefeltiä. Tuusulanjärven rannoille oli syntynyt taiteilijayhteisö, jossa asuivat jo Aholassa Juhani Aho puolisonsa Venny Soldan-Brofeldtin kanssa, Suvirannassa Eero ja Saimi Järnefelt sekä Halosenniemessä omistajat Pekka ja Maija Halonen. Sibeliukset viettivät Ainon mukaan Ainolassa onnellisimmat vuotensa, kun Jean joutui vuonna 1908 kurkkuleikkaukseen ja luopui seitsemäksi vuodeksi alkoholista.
Aino Sibelius ei koskaan hankkinut varsinaista ammattia, vaan keskittyi tukemaan miehensä uraa hoitamalla parin kotia ja lapsia. Jean Sibelius totesi sihteerilleen 1940-luvulla, miten ”velvollisuudentunto on hallinnut vaimoni koko elämää.” Aino opetti tyttäriään kotona. Opetus oli laadukasta, sillä he menestyivät myöhemmin myös koulussa.
Aino hoiti Ainolan puutarhaa, jonka merkitys oli sekä taloudellinen että esteettinen. Hän opiskeli puutarhanhoitoa kirjoista ja kehittyi ammattipuutarhurin tasolle. Aino oli kiinnostunut puutarhanhoidosta, mutta perheen talous horjui usein, ja sadosta oli myös hyötyä taloudellisesti vaikeina aikoina. Puutarhassa viljeltiin perunaa, juureksia, vihanneksia, marjoja ja hedelmiä. Kasvihuoneessa kasvoi tomaatteja. Puutarhan tuotto oli parhaimmillaan keskikokoisen maatilan tasoa.
Ainon kädenjälki näkyi myös Ainolan sisustuksessa ja rakennelmissa. Hänen näkemyksensä mukaan perheettömän Lars Sonckin suunnittelemassa talossa ei otettu huomioon suurperheen tarpeita. Aino suunnitteli taloon muun muassa astiakaapit ja huonekaluja. Myös talon yhteyteen sen valmistumisen jälkeen rakennettu sauna on Ainon suunnittelema.
Aino Sibelius oli myös itse musiikillinen lahjakkuus ja taitava pianisti. Hän oikoluki naapurinsa Juhani Ahon käsikirjoituksia ja harrasti kaunokirjallisuutta sekä monenlaisia kädentöitä.
Viimeiset vuodet ja kuolema
pienois|Viulisti [[Oleg Kagan tapaamassa Aino Sibeliusta Jean Sibeliuksen 100-vuotis­syntymä­päivänä 8.12.1965.]] Aino Sibelius asui Järvenpään Ainolassa melkein kuolemaansa asti. Viimeiset 12 elinvuottaan hän asui siellä leskenä Jeanin kuoltua vuonna 1957. Aino kuoli 97-vuotiaana 8. kesäkuuta 1969. Hän vietti viimeiset elinkuukautensa sairauden vuoksi Mehiläisen sairaalassa. Sibeliusten tyttäret myivät vuonna 1972 Ainolan esine- ja taidekokoelmineen Suomen valtiolle muodolliseen hintaan. Sekä Aino että Jean Sibelius on haudattu Ainolan puutarhaan. Ainola on nykyään kotimuseona.
Väinö Lehmus
Väinö Armas Lehmus (sukunimi alun perin Lind; 1. marraskuuta 1886 Lempäälä – 7. huhtikuuta 1936 Lohja ) oli suomalainen koomikko, kuplettilaulaja, teatterinjohtaja ja näyttelijä.
Räätälimestarin perheeseen Lempäälässä syntynyt Lehmus kävi kauppa-apulaiskoulun Tampereella ja oli aluksi liikealalla työssä. Näyttelijänä Lehmus aloitti Tampereen Teatterissa 1906 ja hän oli mukana myös Aarne Orjatsalon johtamilla kiertueilla sekä Suomalaisessa Oopperassa 1915–1917. Lehmuksen näyttämörooleja olivat muun muassa Eskon ja Topiaksen roolit Aleksis Kiven Nummisuutarit-näytelmässä, Aapelin rooli Kiven Kihlaus-näytelmässä ja Celestinen rooli Hervén (oik. Louis Auguste Florimond Ronger) Pikku pyhimys-operetissa. Lehmus oli johtajana monilla työväennäyttämöillä (muun muassa Imatran, Forssan ja Mikkelin työväen näyttämöt) ja hän toimi ohjaajana Viipurin Työväen Teatterissa 1927–1928. Viimeksi Lehmus toimi Lohjalla sijainneen valistustalo Harjula Oy:n isännöitsijänä ja näyttämöohjaajana. Väinö Lehmus kuoli 49-vuotiaana Lohjalla vuonna 1936.
Lehmus kiersi yhdessä Iivari Kainulaisen kanssa esiintymässä kuplettilaulajina ympäri Suomea. He esiintyivät ravintoloissa sekä myös elokuvateattereissa näytösten väliaikoina. Kainulaisen ja Lehmuksen ohjelmistoon kuului kaikkea humoristisista arkkiveisuista Oskar Merikannon laulelmiin.
Väinö Lehmus oli naimisissa vuodesta 1912 näyttelijä Hildur Aurora Lehmuksen, o. s. Enbom (1891–1967) kanssa. Lehmuksen veli Toivo Lehmus (1901-1969), sisar Saima Lehmus-Veijonen (1895–1974) ja lanko Onni Veijonen (1898–1944) olivat myös näyttelijöitä joilla oli elokuvaroolejakin.
Pyrotheriidae
Pyrotheriidae oli lahkoon Pyrotheria kuulunut heimo. Siihen kuuluneita sukuja olivat Pyrotherium, Gryphodon, Baguatherium, Carolozittelia ja Propyrotherium.
HMS Helsingborg (K32)
HMS Helsingborg (runkonumero K32) on Ruotsin laivaston Visby-luokan korvetti. Sen rakenne perustuu häiveteknologiaan, joka vähentää aluksen näkyvyyttä tutkassa.
Valmistus
Puolustusvoimien materiaalilaitoksen suunnittelema alus tilattiin 17. lokakuuta 1996 Kockumsin Karlskronan telakalta, jossa valmistus aloitettiin kesäkuussa 1997. Se laskettiin vesille 27. kesäkuuta 2003.
Alus teki materiaalialaitoksen alaisena 12. elokuuta – 11. syyskuuta 2006 Välimeren-matkan, jonka tarkoituksena oli testata aluksen merikelpoisuutta ja häiveteknologian toimivuutta erilaisessa ympäristössä. Paluumatkalla alus vieraili kummikaupungissaan Helsingborgissa 9.–11. syyskuuta. Helsingborg aloitti palveluksensa merivoimissa 16. joulukuuta 2009, mutta se palautetaan 2012 materiaalilaitokselle ja edelleen valmistajalle järjestelmien päivitystä varten. Aluksen pitäisi palata laivastolle vuoden 2013 lopulla.
Johnny Höglin
Johnny Höglin (s. 26. helmikuuta 1943 Nykroppa, Filipstadin kunta, Värmlanti) on ruotsalainen pikaluistelun olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Karlstad SK:ta.
Höglin sijoittui yleisluistelun MM-kilpailuissa kuudenneksi 1968 ja 1969, kymmenenneksi 1967, 11:nneksi 1970 ja 1971, 13:nneksi 1966, 17:nneksi 1972 ja 19:nneksi 1965. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän oli kolmastoista 1970. EM-kilpailuissa hän sijoittui 13:nneksi 1966, 18:nneksi 1967 ja 19:nneksi 1972. Hän voitti yleisluistelun Ruotsin-mestaruuden 1968.
Cross (laskettelurinne)
Cross on laskettelurinne Phoenix Pyeongchangin talviurheilukeskuksessa Bongpyeong-myeonissa Pyeongchangin piirikunnassa Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.
Crossiin rakennetuilla cross-radoilla järjestettiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisten ski- ja lumilautacross-kilpailut. Katsajakapasiteetti olympialaisissa oli 18 000, niistä istumapaikkoja oli 10 200 ja seisomapaikkoja 7 800.
Grazin lentoasema
Lentotukikohta
Lentotukikohdassa on ilmavalvontarykmentin esikunta, joka muodostaa Aigeniin sijoitetun helikopterirykmentin kanssa Zeltwegissä esikuntaansa pitävän lentorykmentti 2:n. Rykmentin vastuulla on Itävallan ilmatilan valvonta.
Muuta toimintaa
Lentoaseman vieressä toimii Osterreichisches Luftfahrtmuseum (ilmailumuseo).
China Daily
China Daily on Kiinassa julkaistava englanninkielinen sanomalehti. Sen kohdeyleisönä ovat turistit, liikemiehet, diplomaatit ja muut Kiinassa matkustavat, mutta sillä on myös kiinalaisia lukijoita.
Toiminta
China Dailyn itsensä lisäksi lehti julkaisee myös muita julkaisuja. Näihin kuuluvat englannin kielen opiskelijoille suunnattu 21st Century sekä Business weekly ja Beijing Weekend. Paikallisesti se julkaisee myös Shanghai Star -lehteä. Yhteensä China Daily julkaisee 16:ta eri paperijulkaisua.
Hifi (täsmennyssivu)
Hifi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Magnetar
Magnetar on neutronitähti, jolla on huomattavasti tavallista voimakkaampi magneettikenttä. Normaalin neutronitähden magneettikenttä on 100 miljoonaa teslaa, magnetarin tuhatkertainen. Magnetarit ovat alussa ”pehmeän gammasäteilyn toistajia” ja myöhemmin ”poikkeavia röntgenpulsareita”.
Magneettikenttä syntyy kuuman sisuksen materiaalin konvektion (lämmöstä johtuvien virtausten) synnyttäessä dynamon avulla sähköisesti varautuneiden ionien virratessa. Magnetareissa tapahtuu joskus ”tähdenjäristyksiä” magneettikentän vaikuttaessa neutronitähden pinnalla olevaan rautaan. Tällöin vapautuu valtavia energiamääriä röntgen- ja gamma-alueilla. Magnetarin elinikä on korkeintaan muutamia kymmeniä vuosituhansia.
Mimmi Kanervo
Vilhelmina (Mimmi) Kanervo (o.s. Laurila, vuosina 1895–1897 Grönlund, 26. toukokuuta 1870 Urjala – 1. huhtikuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja naisasianainen, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1917. Hän oli yksi Suomen ensimmäisistä yksikamarisen eduskunnan kansanedustajista.
Palvelijattaren ammatissa työskennellyt Kanervo oli 1900-luvun alkuvuosien merkittävimpä suomalaisen työväenliikkeen naisvaikuttajia. Hän oli mukana muun muassa Työläisnaisten Liiton toiminnassa. Lisäksi Kanervo osallistui naisten äänioikeustaisteluun ja sortokausien aktivismiin. Maltillisena sosialidemokraattina tunnettu Kanervo radikalisoitui sisällissodan aikana ja vaikutti viimeiset vuotensa Suomen Sosialistisessa Työväenpuolueessa.
Varhaiset vuodet
Urjalan Kehrossa syntyneen Kanervon vanhemmat olivat Honkolan kartanon Laurilan talon torppari Johan Samuelinpoika ja Maria Antintytär. Hän oppi luku- ja kirjoitustaidon kartanonomistajan tyttären Annie Furuhjelmin pitämässä koulussa ja työskenteli myöhemmin palvelijattarena kotiseudullaan. Vuonna 1891 Kanervo muutti palvelijattareksi Helsinkiin, jossa hän 1895 avioitui tynnyrintekijä Emil Grönlundin (myöh. Kanervo) kanssa. Keväällä 1897 pariskunta muutti Turkuun, ja 1899 Kanervo lähti työväenliikkeen toimintaan liittymällä Turun Työväenyhdistyksen palvelijatarosastoon. Kanervo oli käynnistämässä työväen osuuskauppatoimintaa, ja vuosina 1901–1902 hän kirjoitti Länsisuomen Työmieheen. Vuonna 1903 Kanervo valittiin Turun Työväenyhdistyksen johtokuntaan, jonka edustajana hän osallistui Forssan kokoukseen. Myös Emil oli työväenyhdistyksen jäsen, muttei ollut mukana politiikassa.
Aktivismi ja politiikka
Lokakuussa 1903 Kanervot muuttivat takaisin Helsinkiin, kun kutsuntalakkoja organisoineen työväenyhdistyksen johtokunta oli joutunut viranomaisten hampaisiin. Puolisonsa yritystoiminnasta saatujen tulojen myötä Kanervo saattoi jättää palvelijattaren työnsä ja keskittyä yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen. Hän ryhtyi järjestötyöntekijäksi toimien muun muassa Työläisnaisten Liiton (myöh. Suomen Sosialidemokraattinen Naisliitto) kiertävänä puhujana sekä Palvelijain Liiton sihteerinä. thumb|Helsingin suurlakkokomitea. Mimmi Kanervo eturivissa kolmas vasemmalta. Kevään 1904 kutsuntalakon yhteydessä Kanervo kiersi kagaalin palkkaamana agitaattorina Helsingin työläiskaupunginosissa ja oli Vieno Mäkelinin kanssa kolmen viikon ajan vangittuna toimintansa vuoksi. Kun kesällä Tampereelle suunniteltu Työläisnaisten Liiton edustajakokous kiellettiin, järjesti Kanervo salaisen tapaamisen kotonaan Helsingin Albertinkadulla. Vuonna 1904 Kanervo valittiin myös Helsingin Työväenyhdistyksen radikaalin palvelijatarammattiosaston varapuheenjohtajaksi. Loka–marraskuun 1905 suurlakon aikana Kanervo oli Helsingin suurlakkokomitean jäsen. Joulukuussa 1905 Kanervo valittiin Työläisnaisten Liiton viisihenkiseen äänioikeustoimikuntaan, ja 1906–1907 hän kuului Suomen Ammattijärjestön perustamista valmistelleeseen ammattiliittojen keskustoimikuntaan yhtenä Työläisnaisten Liiton viidestä edustajasta.
Vuonna 1907 Kanervo nousi kansanedustajaksi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä keräten vaalipiirin suurimman äänimäärän. Hän oli alueen työväestölle jo aikaisemmin tuttu, oltuaan Satakunnan sosialidemokraattisen piirijärjestön agitaattorina vuonna 1906. Kanervo uusi paikkansa viidesti, mutta jäi 1916 varasijalle, kun hänen edelleen puolueen naisista menivät Miina Sillanpää ja Aino Forsten. Eduskunnassa Kanervo keskittyi erityisesti työläisnaisten, perheiden ja aviottomien äitien asioiden parantamiseen. Kansanedustajavuosiensa jälkeen Kanervo työskenteli Sosialidemokraattisen Naisliiton luennoitsijana. Agitaattorina häntä luonnehdittiin rohkeaksi esiintyjäksi. Naisasian ohella Kanervo puhui usein siveellisen nuhteettomuuden puolesta ja vastusti vapaampia rakkauskäsityksiä.
Viimeiset vuodet
Sisällissodan aikana Kanervo oli kaupunginvaltuuston tehtäviä hoitaneen Helsingin työväenjärjestöjen eduskunnan jäsen. Sodan loppuvaiheessa Kanervo joutui valkoisten vangiksi, mutta häntä ei asetettu syyteeseen. Vuoden 1919 eduskuntavaaleissa Kanervo oli tulla valituksi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä, mutta menetti paikkansa Oskari Väreelle tarkistuslaskennassa.
Vaalien jälkeen Kanervo siirtyi SKP:n vaikutuspiirissä olleen SSTP:n riveihin ilmeisesti Nestori Arosen houkuttelemana. Lisäksi syynä oli, ettei Kanervon mukaan sosialidemokraattisessa liikkeessä arvostettu naisia tarpeeksi, eikä heitä ollut riittävästi johtopaikoilla. Sosialidemokraattisen Naisliiton johdossa hän muodosti Fiina Pietikäisen, Elin Fagerholmin ja Rosa Sillanpään kanssa vasemmisto-opposition, joka valtasi liiton sosialidemokraateilta joulukuussa 1920.
Mimmi Kanervo kuoli kotonaan sydänkohtaukseen 51-vuotiaana huhtikuussa 1922. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle. Kanervon hautajaisista tuli suuri työväenliikkeen mielenosoitus Helsingin työväentalolta lähteneen pitkän hautajaissaattueen kulkiessa halki kaupungin.
Perhe
Kanervon puoliso oli Turussa syntynyt tynnyrintekijä Frans Emil Kanervo (vuoteen 1897 Grönlund, 1869–1917), jonka kanssa hän avioitui 1895. Pariskunnalla oli ottotytär. Emil Kanervo oli Turun ja Helsingin työväenyhdistysten jäsen, mutta toimi aktiivisesti ainoastaan niiden orkestereissa.
Mauno Heinonen
Mauno "Manne" Heinonen (18. helmikuuta 1911 Lahti, Suomen suuriruhtinaskunta – 2. maaliskuuta 1940 Turkinsaari, Viipurin maalaiskunta ) oli suomalainen pesäpalloilija ja koripalloilija.
Heinonen pelasi kaksi pesäpallon Itä–Länsi-ottelua. Lahden Mailaveikkojen suomenmestaruusjoukkueessa Heinonen pelasi vuosina 1930–32.
Koulutus ja yksityiselämä
Heinonen syntyi maalarimestari Hugo Heinosen (1884–1931) ja vaimonsa Sievän o.s. Heikkilä (1883–1963) toiseksi lapseksi; isoveli oli taidemaalari Aarre Heinonen (1906–2003) ja pikkuveli palohälytysmestari, sittemmin kamreeri Tauno Heinonen (1920–2002). Mauno Heinonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1932 ja valmistui voimistelunopettajaksi neljä vuotta myöhemmin. Vuonna 1937 hän kirjoittautui Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteelliseen osastoon. Heinonen toimi opettajana Lahdessa ja Helsingissä ennen siirtymistään vuonna 1938 Helsingin kaupungin kiinteistötoimiston palvelukseen halli- ja torikaupan valvojaksi. Heinonen oli naimisissa Anitra Karton kanssa vuodesta 1938 aina kuolemaansa, vuoteen 1940 asti. Urheilun ohella Heinonen soitti viulua Helsingin yliopiston Hämäläis-osakunnan orkesterissa.
Kaatuminen talvisodassa
Reservin luutnantti Heinonen palveli Jalkaväkirykmentti 11:ssä eli niin kutsutussa Ässä-rykmentissä. Heinonen kaatui takaraivoon osuneesta kranaatista puolustustaisteluissa maaliskuun toisen päivän aamuna. Myöhemmin samana päivänä kaatui tunnettu suomalainen miekkailija Hille Kaisla, joka oli Heinosen tavoin Ässä-rykmentin sotilas. Kaisla ja Heinonen johtivat kaatuessaan vierekkäisiä joukkueita. Heinonen on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Mika Lehkosuo
Mika Lehkosuo (s. 8. tammikuuta 1970 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimii Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana.
Pelaajaura
Lehkosuo pelasi urallaan Vantaan Pallossa, FF Jarossa (yhden ottelun), Helsingin Jalkapalloklubissa ja myös kaudella 1998–1999 vuokralla Italiassa Serie A:ssa AC Perugian joukkueessa. HJK:ssa hän voitti kaksi Suomen mestaruutta, neljästi liigacupin ja pelasi kaikkiaan 189 liigaottelua. Suomen maajoukkueessa Lehkosuo pelasi 17 ottelua. Hänen uransa päättyi polven ristisidevammaan keväällä 2002.
Valmennusura
Valmentajauransa Lehkosuo aloitti Helsingin Jalkapalloklubin A-junioreissa 2004. Kaudella 2005 hän aloitti Ykkösessä pelanneen FC Hongan apuvalmentajana, mutta nousi kuitenkin päävalmentajaksi muutaman pelatun kierroksen jälkeen Ville Lyytikäisen saatua potkut. Lehkosuo onnistui heti ensimmäisessä toimessaan päävalmentajana nostamaan joukkueen Veikkausliigaan kaudeksi 2006. Hän saavutti Hongassa SM-hopeaa 2008, 2009 ja 2013. Tämän lisäksi joukkue voitti Liigacupin 2010 ja 2011 sekä Suomen Cupin 2012.
Vuonna 2013 Lehkosuo liittyi Suomen maajoukkueen valmennusryhmään.
Vuonna 2014 Hongan ja Lehkosuon välillä ilmeni taloudellisia epäselvyyksiä. Tammikuun lopulla hänen kerrottiin hakevan palkkasaataviaan oikeusteitse. Helmikuussa Honka purki Lehkosuon työsopimuksen päävalmentajan tehtävistä. Hongan mukaan hänen osaltaan oli ilmennyt vakavia taloudellisia väärinkäytöksiä. Lehkosuo itse kiisti kaikki syytökset taloudellisista väärinkäytöksistä. Huhtikuun lopussa 2014 Lehkosuosta tuli Helsingin Jalkapalloklubin päävalmentaja kahden ja puolen vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Lehkosuo johdatti Klubin Suomen cupin voittoon sekä ennätykselliseen kuudenteen perättäiseen Suomen mestaruuteen. HJK pääsi myös Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen.
Kaudeksi 2020 Lehkosuo siirtyi Norjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Kongsvingerin päävalmentajaksi. Kausi sujui Lehkosuon alaisuudessa alavireisesti ja lopulta seurajohto siirsi Lehkosuon syrjään tehtävistään syyskuussa 2020. Hän jatkoi kuitenkin seuran palveluksessa analyytikkona ja pelaajatarkkailijana.
Syyskuussa 2022 Lehkosuo teki 2+2-vuotisen sopimuksen Palloliiton kanssa ja aloittaa vuoden 2023 alussa Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Muuta
Mika Lehkosuon veli Ari Lehkosuo pelasi aikanaan jalkapalloa. Arin lapsista Otto Lehkosuo on salibandyn maajoukkuepelaaja ja Lilli Lehkosuo cheerleadingin MM-mitalisti. Mikalla on 4 lasta.
Abu Ghraibin vankilan kidutusskandaali
thumb|250px|Vangit käskettiin esimerkiksi muodostamaan ihmis[[pyramidi.]] Abu Ghraibin vankilan kidutusskandaali paljastui huhtikuussa 2004 60 Minutes II -ohjelman julkaistua yhdysvaltalaisten sotilasvanginvartijoiden ottamia valokuvia vankien pahoinpitelyistä ja kidutuksista irakilaisessa, nykyään Bagdadin maakuntaan kuuluvan Abu Ghraibin piirikunnan vankilassa. Vankilaan teljettyjä vankeja oli kidutettu esimiesten määräyksestä tai oma-aloitteisesti. Tapahtumista levisi myös internetissä valokuvia, ja se aiheutti maailmanlaajuisen kohun.
Abu Ghraibin vankila
Abu Ghraibin vankila sijaitsee Irakissa 32 kilometriä länteen Bagdadista. Vankilakompleksin rakensi brittiläinen urakoitsija 1960-luvulla, se on pinta-alaltaan 1,15 neliökilometriä. Vankilassa säilytettiin Saddam Husseinin valtakautena tuhansia poliittisia vankeja, ja siellä on teloitettu jopa 4 000 vankia pelkästään vuonna 1984. Saddamin kaudella vankilassa oli 40 000–60 000 vankia.
Liittouman joukkojen otettua Irakin haltuunsa vankilan nimi muutettiin Baghdad Central Confinement Facilityksi (BCCF). Liittouman johdolla vankilassa pidettiin 7 000 vankia, osa vastarintataistelijoita, osa rikollisia ja osa ilman syytteitä. Vankilaa valvoi yksi sotilaspoliisipataljoona.
Vankila suljettiin elokuussa 2006 ja tyhjä vankilarakennus luovutettiin irakilaisille. Se nimettiin uudelleen Bagdadin keskusvankilaksi ja otettiin käyttöön vuonna 2009. Uusittuun vankilaan mahtuu 13 000–14 000 vankia.
Vankien kohtelu
Tammikuussa 2004 Yhdysvaltain asevoimien sotilaspoliisi kersantti Joseph Darby sai haltuunsa CD-ROM:in jolle oli tallennettu valokuvia vankien kidutuksista. Hän ilmoitti kuvista esimiehilleen, jolloin liittouman komentaja kenraaliluutnantti Ricardo Sanchez määräsi asiasta tutkinnan. Kenraalimajuri Antonio Taguba luovutti 4. huhtikuuta 53-sivuisen raportin, joka määrättiin salaiseksi.
Taguban raportin valmistuessa 17 sotilasta, mukaan lukien laitoksen aiempi johtaja, prikaatikenraali Janis Karpinski vapautettiin palveluksesta. Taguba nimesi myös muita, mutta skandaalin tultua julki osa nimetyistä oli edelleen töissä vankilassa.
Yhdysvaltalainen kirjailija Susan Sontag on analysoinut näiden kuvien voimaa esseessä Muiden kidutusta katsellen (Kulttuurivihkot 4-5/2004 s. 33-39).
Kuvat
Keskeinen osa väärinkäytöksiä oli nöyryyttävien kuvien ottaminen kidutuksen uhreista. Kidutusskandaalin aiheuttaneet kuvat ovat levinneet laajalle niin perinteisessä mediassa kuin Internetissäkin. Alla eräitä kuvia tapahtumista.
Tuomiot ja korvaukset
Yhdysvaltojen sotaoikeus on tuominnut 11 sotilasta vankeuteen väärinkäytöksistä. Pisimmät tuomiot ovat olleet kymmenen vuotta. Vankilan komentaja Janis Karpinski menetti kenraalin asemansa.
Vuonna 2013 vankilassa toiminut turvayritys maksoi korvauksia vangeille. Oikeudenkäynti toista turvayritystä vastaan jatkuu.
Helsingborg (täsmennyssivu)
Helsingborg tarkoittaa seuraavia asioita:
Ilmari Turja
pienoiskuva|Ilmari Turja vuonna 1938. Kaarlo Ilmari Turja (28. lokakuuta 1901 Isokyrö – 6. tammikuuta 1998 Helsinki ) oli suomalainen kirjailija, toimittaja ja vuodesta 1970 lähtien professori. Turja toimi Suomen Kuvalehden päätoimittajana 1936–1951 ja perustamansa Uuden Kuvalehden päätoimittajana 1952–1963. Hän kuului myös AKS:ään.
Ilmari Turja oli taitava poleeminen pakinoitsija ja näytelmäkirjailija, jonka tunnetuimmat näytelmät ovat Särkelä itte, Päämajassa ja Jääkäri Ståhl. Häntä pidetään dokumentoivana näytelmäkirjailijana. Turja kirjoitti myös murrejuttuja, muistelmia ja matkakirjoja. Turja kirjoitti Apuun vielä 1990-luvun alussa.
Tapani Ruokasen kirjoittama Turjan elämäkerta Turja — kriivari ilmestyi 2001.
Turja kävi koulunsa Vaasassa ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Hän oli varatuomari, mutta ei koskaan työskennellyt juristina.
Turja sai ensimmäiset toimittajan oppinsa Santeri Alkiolta. Hän herätti huomiota jo Ylioppilaslehdessä, johon hän pakinoi nimimerkillä ”Teini”. Lehden päätoimittaja oli tuohon aikaan Vilho Helanen, joka tunnettiin myöhemmin muun muassa dekkarikirjailijana.
Turja tutustui Urho Kekkoseen istuessaan käräjiä Kajaanissa. Miehet ystävystyivät, he kuuluivat kumpikin 1930-luvulla perustettuun Kesäyliopisto-seuraan, josta tuli suomalaisuuden epävirallinen linnake. Kekkosen ja Turjan yhteistyö oli näkyvintä sodan aikana, jolloin Kekkonen pakinoi Turjan päätoimittamaan Suomen Kuvalehteen nimimerkillään ”Pekka Peitsi”.
Turja toimi Aitosuomalainen-lehden toimitussihteerinä vuoden ajan. Lehden päätoimittajana toimi Heikki Lehmusto. Aitosuomalainen-lehden toimitus sijaitsi Heimolan talossa.
Ilmari Turja ja Paavo Alkio kävivät vuonna 1925 polkupyörillä Pohjois-Ruotsin Länsipohjassa tutkiakseen alueen suomalaisvähemmistön heikkoa asemaa.
Ilmari Turja lähti kesällä 1928 Norjan Ruijaan ottamaan selvää onko siellä suomalaisia ja missä tilassa. Aloitteen matkasta teki Martti Haavio. Turja sai matkarahaa ylioppilaskunnalta, Akateemiselta Karjala-Seuralta sekä osakunnaltaan. Syksyllä 1928 Turja toi käsikirjoituksen Haaviolle, joka hyväksyi kirjan painamisen. Kirja Ruijan rantaa ja Ruijan merta, kveenejä ja kinttupolkuja ilmestyi samana syksynä 1928.
Ilmari Turja kuvaa kirjassaan Herrojen kanssa marjassa (1973) Suomalaisuuden Liiton haltuunottoa Urho Kekkosen johdolla. Aitosuomalaiset, joihin Turja itse kuului, halusivat Liiton toimivan Helsingin yliopiston suomalaistamiseksi.
Ilmari Turjan Uusi Kuvalehti oli tutkivan journalismin edelläkävijöitä 1950- ja 1960-luvuilla ja käsitteli monia suurta huomiota herättäneitä tapauksia, tärkeimpinä näistä olivat väärinkäytökset Mannerheim-liitossa, hyväntekeväisyyskauppojen huijaukset, sotamies Hytin sodanaikainen teloitus 1944 ja margariiniskandaali – margariiniteollisuuden ihmisravinnoksi kelpaamattomien raaka-aineiden käyttö. Ne synnyttivät myös oikeusjuttuja, joista Turja yleensä selvisi voittajana.
Turja kirjoitti toimittamiinsa lehtiin myös taitavasti rakennettuja pakinoita, yleensä poliittisista aiheista. Pakinoiden aiheita olivat Suomen kansan yhtenäisyys ja suomalaisen kulttuurin edistäminen. Niissä tuotiin esille myös paikallisia ja valtakunnallisia epäkohtia. Pakinoiden ote oli usein henkilökohtainen, ja olihan hän itsekin kokenut monia Suomen historian vaiheita ja tutustunut maan vallanpitäjiin. Tämän henkilökohtaisen puolen myötä teksteihin tulee myös humoristisuutta.
Tampereen Työväen Teatterissa esitettiin näytäntökaudella 1965–1966 Turjan kirjoittama näytelmä Päämajassa. Kirjailijan näkemyksen marsalkka Mannerheimista toteutti Tauno Lehtonen.
Turja palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä vuonna 1967.
Ilmari Turjan viimeinen leposija on Helsingin Kulosaaren hautausmaalla.
Luettelo Tadžikistanin kaupungeista
Tämä on luettelo Tadžikistanissa sijaitsevista kaupungeista.
Nyköping (täsmennyssivu)
Nyköping tarkoittaa seuraavia asioita:
Jari Niemelä
Jari Niemelä voi tarkoittaa seuraavia suomalaisia henkilöitä:
Najash rionegrina
Najash rionegrina nimi on annettu alkukantaiselle käärmelajille. Laji eli noin 90 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella. Sen fossiili löydettiin Patagoniasta Argentiinasta. Laji oli 1,5 metriä pitkä, sillä oli kaksi jalkaa ja lantio, mikä viittaa siihen, että ensimmäiset käärmeet kehittyivät maalla liskomaisista edeltäjistään.
Erkki Heino
Erkki Heino (14. kesäkuuta 1904 Helsinki – 9. kesäkuuta 1964 Helsinki ) oli suomalainen diplomi-insinööri ja radio- ja yleisradiotoiminnan kehittäjä Posti- ja lennätinhallituksessa.
Henkilöhistoria
Erkki Heinon vanhemmat olivat esittelijäneuvos Iivar Oskar Heino ja Gerda Sofia Roschier ja puoliso vuodesta 1934 Aune Laura Aaltonen. Heino tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta 1925 ja valmistui sähkötekniikan alan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1932, kansainvälisen radiosähköttäjätutkinnon hän suoritti 1928. Heino toimi Helsingin Sanomien radiosähköttäjänä ja toimittajana 1921–1932 ja laivoissa radiosähköttäjänä 1923 ja 1928. Hän oli Helsingin radioaseman vt. hoitaja 1930–1933 ja vakinainen 1933–1937, Helsingin lentokoneviestiaseman päällikkönä hän toimi 1936–1939. Posti- ja lennätinhallituksessa Heino oli yli-insinööri, radiokonttorin päällikkö ja toimistopäällikkö 1938–1961. Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ilmailuviestijaoston päällikkönä Heino toimi vuodesta 1939. Hän oli radiosähköttäjäkurssien opettaja 1938–1950, opetti Helsingin teknillisessä koulussa 1939–1940 ja oli Sotevan radiotekniikan asiantuntija vuodesta 1947. Heino oli perustamassa useita radioalan yrityksiä ja hänellä oli kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä, kuten Radioinsinöörien seuran puheenjohtajuus 1940–1942. Sotilasarvoltaan sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Heino oli insinöörikapteeni (1941), jatkosodassa hän oli Viestiosasto II:n toimistopäällikkö.
Forss
Forss on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Astrovirukset
Astrovirukset (Astroviridae) ovat pieniä pyöreitä viruksia, jotka aiheuttavat gastroenteriittiä. Tyypillisimmin astrovirusinfektio ilmenee alle kouluikäisellä lapsella. Lisäksi sitä tavataan vanhuksilla ja niillä, joiden immuunijärjestelmä on heikentynyt. Itämisaika on yhdestä kahteen vuorokautta. Oireita ovat oksentelu, ripuli ja kuumeilu. Tauti voi olla myös oireeton. Tartunnan aiheuttama ripuli on tyypillisesti lieväoireinen.
Astrovirukset löydettiin vuonna 1975. Virukset aiheuttavat oireita ihmisten lisäksi myös useilla muilla lajeilla.
Viruksen yleisin leviämistapa on kosketustartunta ihmisestä toiseen, harvemmin elintarvikkeiden tai veden värityksellä. Tartuntaa voidaan ehkäistä huolellisella käsihygienialla, pesemällä vihannekset huolellisesti ja kuumentamalla marjoja riittävästi.
HMS Nyköping (K34)
HMS Nyköping (runkonumero K34) on Ruotsin laivaston Visby-luokan korvetti.
Valmistus
Alus tilattiin 17. joulukuuta 1996 Kockumsin Karlskronan telakalta, jossa työt aloitettiin kesäkuussa 1998. Se laskettiin vesille 18. elokuuta 2005 kumminaan valtiopäivien ensimmäinen puhemies Björn von Sydow ja lähti neitsytmatkalleen 28. maaliskuuta 2006. Alus luovutettiin tilaajan edustajille 27. syyskuuta. Suunnitelmien mukaan alus liitetään laivastoon vuonna 2012.
Laura Secord
thumb|200px|Laura Secordin patsas. Valiants Memorial, [[Ottawa.]] Laura Secord (13. syyskuuta 1775 – 17. lokakuuta 1868) oli kanadalainen vuoden 1812 sodan sankari. Hän varoitti brittijoukkoja amerikkalaisten lähestymisestä ja siten pelasti nämä joutumasta yllätyshyökkäyksen uhriksi Beaver Damsin taistelussa 24. kesäkuuta 1813. Secordin ansiosta britit pääsivätkin yllättämään amerikkalaiset ja voittivat taistelun.
Tapahtumat
Laura Secord asui pienessä kylässä miehensä Jamesin Secordin kanssa Kanadan puolella, Yhdysvaltojen rajan tuntumassa Queenstonissa, Niagara-joen yläjuoksulla. Vaikka Laura Secord oli syntynyt Amerikassa, hän oli uskollinen Britannian kruunulle sekä paikallisia asukkaita suojelleille brittijoukoille.
Kesäkuussa 1813 amerikkalaiset upseerit tulivat Secordin kotiin ja nähdessään hänen valmistavan ruokaa he pyysivät saada aterioida hänen luonaan. Oletettavasti Secord kuuli amerikkalaisten hyökkäyssuunnitelmista upseerien keskustelusta ruokailun aikana.
Secord halusi varoittaa brittejä amerikkalaisten yllätyshyökkäyksestä. Secordin mies James oli haavoittunut suuressa Queenston Heightin taisteluissa ja oli siksi liian sairas varoittamaan brittejä. Jos britit eivät saisi varoitusta, he menettäisivät strategisesti erittäin tärkeän Niagaran niemimaan alueen, joka antaisi amerikkalaisille sillanpääaseman Kanadaan. Matka brittien luo olisi vaarallinen, koska sen varrella olevissa metsissä oli vaarallisia intiaaneja, soita, vuoria sekä petoeläimiä ja käärmeitä.
Secordin kertoman mukaan hän oli matkalla vähällä upota suohon pimeässä. Secordin onneksi muutama mohawk-intiaani oli matkalla kotiinsa myöhään ja he pelastivat hänet suosta. Secord kertoi intiaanipäällikölle uhkaavasta vaarasta, jolloin intiaanit saattoivat hänet Beaver Damsiin.
Secordin matka kesti 18 tuntia. Hänen piti ylittää Niagara-vuoret, mihin yksinään meni kuusi tuntia. Secord käveli kaikkiaan 32 kilometriä. Eräiden arvioiden mukaan Secord joutui kävelemään osan matkastaan paljain jaloin. Lopulta hän pääsi perille varoittamaan brittien komentajaa luutnantti Fitzgibbonia. Britit laativat vastasuunnitelman ja toteuttivat itse yllätyshyökkäyksen amerikkalaisia vastaan. Ainoastaan kuusi amerikkalaista pääsi pakenemaan.
Nykyään
thumb| Laura Secordin muistomerkki Niagara Fallsin hautausmaalla.
Niagara Fallsin hautausmaalla on muistomerkki Laura Secordille.
Häkkilintu
Häkkilintu on Harry Bromley Davenportin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka perustuu villilapsi Genien elämään. Elokuvan pääosissa näyttelevät Joe Regalbuto, Sean Young, Michael Lerner ja Melissa Errico.
Tositapahtumiin perustuva Häkkilintu kertoo Katie Standonista, joka on elänyt 13-vuotiaaksi asti eristyksissä yhdessä huoneessa, johon vanhemmat ovat hänet eristäneet. Perheen isä näyttää olevan syypää kaikkeen ja harmaakaihin vuoksi sokeutunut äiti on myös olosuhteiden uhri.
Katie on löydettäessä mykkä ja kehitys on pysähtynyt aiemmin. Tyttö otetaan sosiaaliviranomaisten huostaan. Häntä nimitetään Wild Childiksi, koska lapsen tavat muistuttavat eläintä: tämä sylkee minne vaan, masturboi siellä missä huvittaa ja syö omaa oksennustaan. Katieta aletaan tutkia ja opettaa ihmisten tavoille. Välillä tuntuu, että kukaan ei lopulta välitä itse ihmisestä vaan pikemminkin tutkimuksesta, jota voi suorittaa niin kauan kuin apurahaa riittää. Nuori kielitieteiden opiskelija pysyy Katien rinnalla ja ystävystyy hänen kanssaan muiden olosuhteiden vaihdellessa ympärillä.
Siivoaminen
Kuvaus
Siivoamisessa voidaan käyttää apuvälineinä esimerkiksi siivouspyyhettä (rättiä), harjaa, moppia tai pölynimuria. Useimmissa talouksissa asukkaat itse hoitavat siivoamisen, mutta jotkut käyttävät siivousalan ammattilaisia siivoustöiden suorittamiseen.
Kaikilla kiinteistöillä on puhdistustarvetta sen perusteella, mitä tiloissa tehdään ja mitä likaa niissä syntyy. Puhtaanapidon tavoitteena on vaikuttaa ihmisen ja ympäristön väliseen toimintaan; hyvinvointiin, tervellisyyteen, viihtyvyyteen, turvallisuuteen ja kiinteistöjen ja tilojen kestävyyteen.
Suomessa Martat suosittelee, että viikoittain imuroidaan, pestään lattiat, wc ja kylpyhuone ja pyyhitään pölyt. Päivittäisiin toimiin kuulu lähinnä järjestely ja vuoteen sijaus, kun taas monia muita toimia kuten ikkunanpesu tehdään silloin tällöin.
Jos kodissa on lemmikkieläimiä, on siisteydestä huolehtiminen erityisen tärkeää eläinhilseen eli epiteelin ollessa yksi yleisimpiä allergeeneja. Säännöllinen siivoaminen kerran viikossa riittää allergiakodissa. Kodissa olevan allergisoivan eläinhilseen määrää voidaan parhaiten vähentää imuroimalla, minkä jälkeen pölyn annetaan laskeutua ja siivous viimeistellään kaikkien pintojen nihkeäpyyhinnällä eli vain hieman kostutetulla siivouspyyhkeellä. Paras tulos saavutetaan yhdistämällä säännöllinen siivous tarkoitukseen sopivilla välineillä sekä lemmikin turkin hoitaminen. Säännöllisellä harjaamisella ja kylvetyksillä voidaan vähentää kotiin leviävän hilseen määrää.
Tom Nilsson
Tom Nilsson (s. 19. elokuuta 1993 Tyresö, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Örebro HK:ssa. Hän laukoo oikealta.
Cernunnos
thumb|Cernunnoksen kuva Tanskasta löydetyssä [[Gundestrupin kattilassa.]]
Tom Nilsson
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan Nilsson on kylmäpäinen puolustava puolustaja, joka ei ole kovin isokokoinen, mutta tykkää pelata fyysisesti ja taklaa kovaa varsinkin avojäällä. Hän on myös hyvä luistelemaan, mutta Nilssonilla on kuitenkin kehitettävää hyökkäyspään pelaamisessa. Hän laukoo oikealta.
Cernunnos
Cernunnos tai Kernunnos ("sarvipäinen jumala") oli kelttien hedelmällisyyden, eläinten, vaurauden ja alamaailman jumala. Kuvataiteessa Cernunnos kuvataan yleensä sarvipäisenä ihmishahmona, joka istuu jalat ristissä villieläinten ympäröimänä. Tämä merkinnee sitä, että hän on läheisesti tekemisissä eläinten kanssa ja pystyy nopeasti ottamaan eläimen hahmon. Kelttiläisessä maailmassa sarvet olivat viriiliyden ja hedelmällisyyden symboleja. Cernunnoksen kuvissa esiintyy monesti käärmeitä, ja käärme taas liitetään tavallisesti nuorentumiseen.
Macaon historia
Macaon historian voidaan katsoa alkavan siitä, kun portugalilaiset saapuivat Macaoon 1500-luvulla, ja he saivat 1558 Kiinalta luvan kauppatukikohdan perustamiseen Macaon niemimaalle. Vuotta pidetään Portugalin Macaon perustamisvuotena. Portugalilaiset nimesivät alueen Macaoksi, sataman vierellä sijainneen merenjumalatar A-Mán temppelin mukaan.
Cernunnos
Cernunnoksella on voinut olla eri nimiä eri puolilla kelttien asuttamaa maailmaa, mutta hänen tunnusmerkkinsä ovat yleensä samat. Cernunnoksella on hirvensarvet ja pyhä kaulakoriste. Hänen seuralaisenaan on usein uroshirvi ja käärme, jolla on pässin sarvet. Cernunnosta palvottiin ympäri Eurooppaa, erityisesti Gallian ja Britannian alueilla, ja jumala oli suosittu jo esiroomalaisella kaudella. Vanhin tunnettu Cernunnosta esittävä kuva on 300-luvulta eaa. peräisin oleva kivipiirros Pohjois-Italian Val Camonicassa. Cernunos on myös kuvattu ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. peräisin olevaan Gundestrupin kattilaan. On mahdollista, että keltit omaksuivat Cernunnoksen joltain varhaisemmalta kulttuurilta.
Cernunnoksen palvonta oli erityisen voimakasta Britanniassa ja myös Irlannissa. Sen vuoksi Kristillinen kirkko pyrki juurimaan pakanuuden käyttämällä Cernunnosta antikristuksen symbolina. Cernunnos esiintyi tässä roolissa kristillisessä kuvastossa ja keskiaikaisissa käsikirjoituksissa. Cernunnos on myös saattanut vaikuttaa kreikkalaisen Pan-jumalan ohella kuviin Saatanasta sarvekkaana ja pukinsorkkaisena hahmona.
Macaon historia
Macao oli portugalilaisten merkittävä kauppatukikohta, ja sen kautta kulkivat kauppareitit muualle Aasiaan. 1800-luvulla britit perustivat Hongkongin Macaon viereen ja Macao menetti asemansa alueen tärkeimpänä kauppapaikkana ja alkoi taantua. Portugali luovutti Macaon takaisin Kiinalle vuonna 1999, jolloin alueesta tehtiin Kiinan erityishallintoalue. Kiinan hallinnassa Macaosta tuli kiinalaisten turistikohde.
Varhaishistoria
Macaon alueen esihistoriasta ei tiedetä paljoa, eikä alueella ole oletettavasti ollut merkittävää roolia Kiinan historiassa. Macaon alue alkoi yhdentyä osaksi muuta Kiinaa Qin-dynastian aikana, toisella vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Macaon alueesta on säilynyt vain vähän tietoa ennen Song-dynastian loppupuolta, 1100-lukua. Song-dynastian kukistumisen jälkeen Macaon alueelle muutti kiinalaisväestöä Guangdongin ja Fujianin maakuntien alueelta. Seuraavat alueelle tulleet asukkaat kuuluivat hoklokansaan, ja he muuttivat seudulle 1300-luvulla.
Väestön lisääntyessä Ming-dynastian aikana alueen puolustusta vahvistettiin, ja vuonna 1488 rakennettiin Macaon niemimaan eteläkärkeen A-Mán temppeli, kalastajien palvoman meren jumalattaren Mazun kunniaksi. Temppeli on Macaon vanhin rakennus ja nykyisin merkittävä turistinähtävyys. Myös alueen nimi juontuu Mazu (Má) jumalattaresta, portugalilaisten suussa nimeksi vakiintui lopulta Macao.
Portugalin siirtomaaksi
Portugalilaiset olivat ensimmäiset eurooppalaiset, jotka laajensivat valtaansa Aasiaan. Löytöretkeilijä Vasco da Gama purjehti ensimmäisenä eurooppalaisena Hyväntoivonniemen ympäri Euroopasta Intiaan vuonna 1498. Portugalilaiset saapuivat alueelle, jossa arabialaiset, intialaiset ja malaijit olivat käyneet kauppaa jo vuosisatoja. Turvatakseen valtansa alueella portugalilaiset valloittivat 1510 Afonso de Albuquerquen johdolla Intian länsirannikolta Goan tukikohdakseen ja seuraavana vuonna Malakan niemimaalta Malakan sulttaanikunnan. Malakan valloituksen jälkeen portugalilaiset jatkoivat matkaansa Molukkien Maustesaarille ja Kiinan etelärannikolle.