cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lisa Loeb
Loeb syntyi Bethesdassa, Marylandissa, ja varttui Dallasissa. Hän valmistui Brownin yliopistosta vuonna 1990. Brownissa opiskellessaan hän perusti Elizabeth Mitchellin kanssa yhtyeen Liz and Lisa, joka julkaisi kaksi albumia vuosina 1989 ja 1990. He julkaisivat vielä vuonna 2003 yhdessä albumin Catch the Moon.
Loebin ensimmäinen menestys sooloartistina tuli vuonna 1994, kun hänen kappaleensa ”Stay (I Missed You)” nousi heti listojen kärkeen. Seuraavana vuonna ilmestyi sooloalbumi Tails Geffen Recordsin kustantamana.
Loebia kuullaan vuoden 2000 Ozzy Osbourne -tribuutilla Bat Head Soup. Loeb seurusteli vuosia kitaristi Dweezil Zappan kanssa, ja pari teki myös musiikillista yhteistyötä.
Loeb asuu vakituisesti Los Angelesissa. Hän on esiintynyt muun muassa tilannekomediasarjassa Nanny. Hänen kokoelmalevynsä The Very Best of Lisa Loeb julkaistiin 2006.
Gillette (täsmennyssivu)
Gillette tarkoittaa seuraavia asioita:
Phil Morris
Phillip Morris (s. 4. huhtikuuta 1959 Iowa City, Iowa) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt enimmäkseen televisiosarjoissa, kuten Seinfeld, Murhasta tuli totta, Bel-Airin prinssi, Melrose Place, Girlfriends ja Smallville. Lisäksi hän on tehnyt useita äänirooleja animaatioihin, kuten Atlantis – Kadonnut kaupunki, Justice League, Kim Possible, Legion of Super Heroes, Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama ja The Secret Saturdays.
Kauppakeskus Merituuli
Kauppakeskus Merituuli sijaitsee Espoon Suomenojalla Nöykkiön kaupunginosassa. Se perustettiin vuonna 1970 ja sitä laajennettiin 1998 ja 2014. Merituuli on erikoistunut vapaa-aikaan, rautakauppaan ja sisustukseen. Merituulessa on useita Keskon omistamia liikkeitä, kuten päivittäistavaramyymälä K-Supermarket ja rautakauppa K-Rauta, jotka käsittävät suuren osan kauppakeskuksen tiloista. Kaikkiaan liikkeitä on 10 (heinäkuu 2023).
Merituulen kauppakäytävä on pieni suhteessa kauppakeskuksen pinta-alaan. Liiketoiminnan erikoistumisen ja liikkeiden suuren koon johdosta Merituuli on niin sanottu retail park. Autojen pysäköintipaikat, joita on yli 500, on sijoitettu kauppakeskuksen etupihalle. Myös sähköautoille on latauspaikkoja.
Länsiväylän Finnoonsolmu sijaitsee Merituulen läheisyydessä. Kuitinmäentie ja Finnoontie puolestaan sijaitsevat Merituulen välittömässä läheisyydessä, ja niiltä kulkevat useat paikallisbussilinja. Nimestään huolimatta Merituulentie ei nykyisin sijaitse kauppakeskuksen lähellä.
Wookieepedia
Wookieepedia on wiki-pohjainen Tähtien sota -tietosanakirja. Se perustettiin 4. marraskuuta 2005. Englanninkielisen Wookieepedian rinnalle on syntynyt noin kaksikymmentä erikielisestä versiota.
Klarinettikonsertto (Mozart)
Wolfgang Amadeus Mozartin klarinettikonsertto A-duuri KV 622 sävellettiin vuonna 1791. Konsertto on omistettu klarinetisti Anton Stadlerille. Konsertossa on kolme osaa:
Wookieepedia
Jedipedia
Jedipedia on suomenkielinen Tähtien sota -wiki, joka perustettiin 30. huhtikuuta 2007. Se kantaa samaa nimeä kuin saksankielinen sisarensa. Jedipedia saavutti 2000 artikkelia noin 15 kuukaudessa, ja pääsi ennen sitä Wikian viidenkymmenen aktiivisimman ei-englanninkielisen wikin listalle. Vuoden 2009 syksyllä Jedipedia saavutti 3000 artikkelia, ja kuukausittainen sivulisääntyvyys laskettiin olevan jopa 250 artikkelia. 28. helmikuuta 2010 Jedipediassa oli 4000 artikkelia. 25. heinäkuuta 2010 Jedipedia vaihtoi palvelintaan ShoutWiki-nimiselle sivustolle, jonka yhtenä henkilökunnan jäsenenä Jedipedian toinen perustaja, Jack Phoenix toimii.
Klarinettikonsertto (Mozart)
Mozart sävelsi teoksen alun perin basettiklarinetille. Anton Stadler kantaesitti konserton Prahassa 16. lokakuuta 1791. Teos oli Mozartin viimeisiä: hän kuoli saman vuoden joulukuussa.
Nousevan auringon Kajo
Nousevan auringon Kajo on kymmenosainen, Yle TV2:lla esitetty televisiosarja, jossa Markus Kajo vierailee Japanissa tutkien sen erikoisuuksia. Sarjaa esitettiin kesällä 2006 ja se uusittiin kesällä 2007. Sarjan kymmenes jakso on kielletty alle 18-vuotiailta, minkä vuoksi dokumentti usein virheellisesti mainitaan yhdeksänosaiseksi.
Marko Palo
Marko Mikael Palo (s. 26. syyskuuta 1967 Jyväskylän mlk) on suomalainen jääkiekkoilija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Koko uransa ajan Palo tunnettiin lempinimellä Kyy. Kutsumanimi juonsi Palon juniorivuosinaan pitämistä sahalaitaisista sukista.
Laitahyökkääjänä pelannut Palo oli mukana voittamassa MM-kultaa 1995, MM-hopeaa 1994 ja olympiapronssia Lillehammerissa 1994. Marko Palo voitti Elitserienin mestaruuden vuonna 1995. SM-liigasta tuli yksi hopea ja neljä pronssia. Hän on Sami Kapasen ja Mika Niemisen ohella vuoden 1995 maailmanmestareista ainoa, joka ei voittanut urallaan Suomen mestaruutta. SM-liigassa hän pelasi 562 runkosarjaottelua tehoilla 111+172=283 (maalit+syötöt=pisteet) ja pudotuspeleissä 47 ottelua tehoilla 16+15=31. Elitserienissä hän pelasi 77 runkosarjaottelua tehoilla 25+22=47 ja pudotuspeleissä 18 ottelua tehoilla 7+7=14.
Palo on valittu jääkiekkoleijonaksi #165. HPK on jäädyttänyt Palon pelinumeron 13 Rinkelinmäen jäähallin kattoon.
Rakennustyöntekijä
Rakennusalan työntekijä, rakennusmies, rakennustyöläinen tai talonrakentaja on rakennusalan ammattilainen, joka tekee erilaisia rakennusalaan liittyviä töitä. Rakennustyöntekijä tekee muun muassa muuraus-, betonointi- ja maanrakennustöitä. Suomessa voi suorittaa rakennusalan perustutkinnon toisen asteen ammatillisissa oppilaitoksissa.
Libor Kozák
pienoiskuva|Libor Kozák vuonna 2019. Libor Kozák (s. 30. toukokuuta 1989) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Kozák edusti neljä vuotta Englannin Valioliigassa pelannutta Aston Villaa, jonne hän siirtyi vuonna 2013 italialaisesta SS Laziosta. Oikeajalkainen Kozák voitti Lazion riveissä Eurooppa-liigan maalikuninkuuden kaudella 2012-2013. Aston Villassa hän pelaa numerolla 27. Tšekin jalkapallomaajoukkueessa Kozák on pelannut kahdeksan maaottelua ja viimeistellyt kaksi maalia. Lazion riveissä hän voitti myös Coppa Italian kausina 2008-09 ja 2012-13.
Rakennustyöntekijä
Tapaturmatilastojen perusteella rakennustyöntekijä oli vuonna 2016 Suomen vaarallisin ammatti: rakennustyöntekijöille tapahtui yhteensä 11 982 tapaturmaa. Myös kuolemaan johtaneita tapaturmia sattui eniten rakennusalalla.
Meksikon Grand Prix 1988
Meksikon Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. toukokuuta 1988 Autódromo Hermanos Rodríguez -radalla Mexico Cityssä. Kilpailun voitti Alain Prost, jolle voitto oli kauden kolmas.
Ylipää (Piehinki)
Ylipää eli Piehingin Ylipää on kylä Piehinkijoen varrella Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella. Ylipää sijaitsee noin 10 km etelään Saloisten kirkonkylältä. Pohjanmaalla on runsaasti Ylipää-nimisiä kyliä, joten usein puhutaan selvyyden vuoksi Piehingin Ylipäästä.
Historia
Piehingin Ylipään ensimmäinen talo oli Mäntylä vuonna 1730, jonka perusti Juho Mäntylä. Talo oli Mäntylän suvulla 1950-luvulle asti, tilan mailla on säilynyt savupirtti 1700-luvulta. Toinen vanha kantatila kylällä on 1700-1800-luvun vaihteessa perustettu Juutinen, joka oli Juutisen/Vartiaisen suvulla 1980-luvulle asti. Myöhemmin kylälle on perustettu muita tiloja ja torppia, myös Mäntylästä ja Juutisesta on lohkottu uusia tiloja. Vuonna 1924 Ylipäähän saatiin kansakoulu, joka on kuitenkin nykyisin lakkautettu. Kylällä toimi myös saha Apulin talon pihapiirissä 1990-luvulle asti, jolloin se muutti Lapaluotoon.
Hypetraali
Hypetraali ( <, ’taivasalla oleva’; ) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa temppelin naoksessa eli ydinrakennuksessa ei ollut kattoa. Katto saattoi joko puuttua kokonaan tai olla ainakin osittain avoin.
Hypetraalia edustavat muun muassa Didyman Apollonin temppeli, Efesoksen Artemiin temppeli ja Selinuksen niin kutsuttu Temppeli G, ja mahdollisesti myös Akragaan Olympoksen Zeuksen temppeli.
Daniil Tarasov (jääkiekkomaalivahti)
Daniil Vadimovitš Tarasov (s. 27. maaliskuuta 1999 Novokuznetsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa.
Seuraura
Tarasov syntyi Novokuznetskissa, kun hänen isänsä Vadim pelasi siellä. Daniil Tarasovin kasvattajaseura on kuitenkin Salavat Julajev Ufa. Hän pelasi 8-vuotiaaksi asti kenttäpelaajana, kunnes Tarasov vaihtoi maalivahdin pelipaikalle. Kaudella 2014–2015 hän vahvisti Jugra Hanty-Mansijskia Venäjän C-nuorten sarjan finaaleissa. Kaudella 2015–2016 Tarasov debytoi Tolpar Ufan joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä, jossa hän pelasi yhdeksän runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Kauden 2016–2017 Tarasov oli kokonaan pelaamatta loukkaantumisen vuoksi.
Columbus Blue Jackets varasi Tarasovin kolmannella kierroksella 86. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017, vaikka hän ei pelannut edellisellä kaudella lainkaan. Kaudella 2017–2018 Tarasov toimi Tolpar Ufan MHL-joukkueen selkeänä ykkösmaalivahtina ja torjui 40 pelaamassaan runkosarjaottelussa kuusi nollapeliä. Kaudella 2018–2019 hän debytoi miesten peleissä. Tarasov pelasi suurimman osan kaudestaan VHL-joukkue Toros Neftekamskissa. Hän pelasi 25 runkosarjaottelua torjuen 17 voittoa ja kaksi nollapeliä sekä 17 playoff-ottelua torjuen yhdeksän voittoa ja yhden nollapelin. Tarasov valittiin VHL:n tammikuun kuukauden tulokkaaksi ja 15. tammikuuta liigan viikon maalivahdiksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi VHL:n vuoden tulokkaaksi. Tarasov debytoi kauden aikana myös Salavat Julajev Ufan KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi ottelua. Tarasov teki KHL-debyyttinsä 14. helmikuuta 2019 vieraissa Admiral Vladivostokia vastaan. Hän torjui joukkueensa 3–0-tappioon päättyneessä ottelussa 32 kertaa. Kauden jälkeen Salavat Julajev tarjosi Tarasoville jatkosopimusta, mutta hän kuitenkin kieltäytyi tästä ja näki paremmaksi kehittyä toisessa liigassa.
Toukokuussa 2019 Tarasov teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Kesäkuussa seura lainasi hänet kaudeksi 2019–2020 SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Tarasov nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 41 runkosarjaottelua torjuen yhden nollapelin. Syyskuussa 2020 Blue Jackets lainasi hänet koko kauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella Salavat Julajev Ufan KHL-joukkueeseen. Tarasov toimi pääasiassa kakkosmaalivahtina Juha Metsolalle. Hän pelasi KHL:ssä 16 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua torjuen kaksi nollapeliä. Tarasov pelasi kauden aikana myös viisi ottelua Toros Neftekamskin VHL-joukkueessa. KHL-kauden päätyttyä, maaliskuun 2021 lopulla hän siirtyi AHL-joukkue Cleveland Monstersin vahvuuteen. Tarasov pelasi siellä kuusi runkosarjaottelua. Hänet kutsuttiin myös kahdesti Blue Jacketsin NHL-joukkueen varamiesten "taksiryhmään".
Maajoukkueura
Tarasov pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän sai joukkueesta paikan Venäjän joukkueesta, kun Venäjän jääkiekkoliitto hyllytti vähin äänin ennen kisoja koko MM-leirille osallistuneen ryhmänsä, josta yli puolet oli lähteiden mukaan jäänyt dopingtesteissä kiinni kielletyksi luokitellun meldoniumin käytöstä. Kisojen pääikäluokkaa eli vuonna 1998 syntyneitä edustaneen rungon tilalle liitto lähetti turnaukseen Venäjän alle 17-vuotiaiden maajoukkueen, jonka runko koostui vuonna 1999 syntyneistä. Joukkueessa pelasi myös kolme vuonna 1998 syntynyttä Pohjois-Amerikassa pelannutta kiekkoilijaa, jotka eivät olleet mukana dopingrikkomuksesta syytetyssä MM-leiriryhmässä. Tarasov kantoi suurimman osan Venäjän torjuntavastuusta. Valmennus valitsi hänet joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Venäjän A-maajoukkuetta Tarasov edusti Beijer Hockey Gamesissa vuonna 2021, jolloin hän puki kahteen otteluun, mutta Tarasov ei saanut turnauksessa kuitenkaan peliaikaa. Hän edusti myös Venäjän B-maajoukkuetta Deutschland Cupissa vuonna 2018, jolloin Tarasov pelasi turnauksessa yhden ottelun.
Muuta
Tarasov on toisen polven ammattilaisjääkiekkomaalivahti, sillä hänen kazakstanilaislähtöinen isänsä Vadim Tarasov pelasi omalla urallaan yhteensä 18 kautena Venäjän pääsarjatasoilla (Kansainvälinen liiga, Superliiga ja KHL). Hänet valittiin kolmesti Superliigan parhaaksi maalivahdiksi (1999, 2000 ja 2001). Nykyään Vadim toimii Salavat Julajev Ufan KHL-joukkueen maalivahtivalmentajana.
Suomen Hiihtoliitto
Suomen Hiihtoliitto ry on hiihtolajien Suomen kattojärjestö ja Kansainvälisen Hiihtoliiton (FIS) jäsenjärjestö. Sen alaisuuteen kuuluvat hiihtolajeista (alppihiihto ja freestyle kuuluvat nykyisin Ski Sport Finlandille), maastohiihto, mäkihyppy ja yhdistetty. Suomen Hiihtoliiton puheenjohtajana on toiminut 28.10.2017 lähtien Markku Haapasalmi.
Historiaa
Suomeen perustettiin itsenäinen hiihdon kattojärjestö ensimmäisen kerran vuonna 1908. Se oli silloin nimeltään Liitto Suomen hiihtourheilun edistämiseksi. Liitto ajautui kuitenkin talousvaikeuksiin ja se päätyi solmimaan yhteistyösopimuksen SVUL:n kanssa. SVUL:ään perustettiin vuonna 1910 oma hiihto-, luistelu- ja pyöräilyjaosto ja se johti siihen, ettei SVUL tunnustanut Liittoa Suomen hiihtourheilun edistämiseksi itsenäiseksi liitoksi ja SVUL:n jäsenet eivät saaneet osallistua sen kilpailuihin. Vuonna 1915 hiihtojaosto irtautui SVUL:n sisällä hiihto-, luistelu- ja pyöräilyjaostosta omaksi jaostokseen, koska maastohiihto oli kasvanut lajina. Itsenäinen Suomen Hiihtoliitto perustettiin uudelleen vuonna 1931.
Doping-skandaali
Vuoden 1998 tammikuussa Suomen Tietotoimiston uutisessa väitettiin hiihtäjä Jari Räsäsen ostaneen ja käyttäneen kasvuhormonia. Lisäksi uutisessa väitettiin Hiihtoliiton johtohenkilöiden olleen kiinnostuneita kasvuhormoneista. Räsänen ja Hiihtoliitto vetivät asian oikeuteen ja vaativat suuria vahingonkorvauksia kunnianloukkauksesta. Näyttöä Räsäsen doping-yhteyksistä ei löytynyt, ja Helsingin käräjäoikeus tuomitsi STT:n päätoimittajan Kari Väisäsen ja toimittaja Johanna Aatsalo-Sallisen ehdollisiin vankeusrangaistuksiin. Lisäksi STT, Väisänen ja Aatsalo-Sallinen tuomittiin maksamaan noin 1,5 miljoonan markan korvaukset 19 vahingonkärsijälle. Sittemmin tuomiot ja korvaussummat lievenivät hovioikeudessa.
Kantajien vaatimuksesta vastaajat kustansivat tuomion julkistamisen Helsingin Sanomissa koko sivun ilmoituksena. Turun Sanomien kommentaattorin Markku Jokisipilän mukaan Hiihtoliitto halusi tällä antaa tuomituille iskun, josta he kärsisivät lopun ikäänsä. Aatsalon mukaan Hiihtoliiton STT:tä vastaan nostama tiedotussota tuhosi hänen uransa urheilutoimittajana. Aatsalon mukaan Hiihtoliitto käynnisti doping-uutisen julkaisemisen jälkeen häntä ja STT:tä vastaan vyörytyksen, jonka johdossa olivat Hiihtoliiton puheenjohtaja Esko Aho ja liiton toimitusjohtaja Esa Klinga. Tapauksen vuoksi toimittaja muun muassa sai tappouhkauksia.
Vuonna 2011 entinen lajijohtaja ja päävalmentaja Antti Leppävuori, entinen lajipäällikkö ja toimitusjohtaja Jari Piirainen, entinen hiihtäjä Jari Räsänen sekä entinen lajipäällikkö ja päävalmentaja Pekka Vähäsöyrinki joutuivat syytteeseen törkeästä petoksesta eli asioiden salaamisesta vuosien 1999 ja 2000 dopingoikeudenkäynneissä. Räsänen ja Vähäsöyrinki tuomittiin törkeistä petoksista ehdollisiin vankeusrangaistuksiin. Oikeudessa osoitettiin, että Räsänen käytti vuosina 1996–1997 eli STT:n uutisen tarkoittamana aikana epo-hormonia. Oikeuden mukaan kaikki neljä syytettyä tiesivät, mitä Räsäselle tehtiin vuoden 1997 kisoissa.
Tapauksessa asianomistajana ollut Kari Väisänen kommentoi, että tuomioistuimen ratkaisu on hyvä, mutta tuomitut ovat sijaiskärsijöitä ja todelliset vastuunkantajat puuttuvat edelleen. STT:n tapauksessa tuomituilla on periaatteessa mahdollisuus hakea herjaustuomion purkua, jos tuomio on perustunut valheellisille tiedoille.
Koko maastohiihdon maine kärsi Suomessa dopingjupakan vuoksi. Skandaalin vuoksi yhdistetty ja alppihiihto irtautuivat Suomen Hiihtoliitosta omiksi lajiyhdistyksikseen. Tiedotusvälineiden kommenteissa muun muassa valitettiin, kuinka STT:n toimittajat joutuivat valheen takia oikeusmurhan kohteeksi ja joutuivat kärsimään työpaikkansa menettäen. Satakunnan Kansa kommentoi vuonna 2011, kuinka myös hiihtäjien ”mafian tyyppinen maailma” tuntuu ihmeelliseltä. Tiedotustilaisuuksissa ja haastatteluissa ”on valehdeltu kirkkain silmin, kukaan ei muista mitään, eikä kukaan kerro mitään”.
Francisca Lara
pienoiskuva|Francisca Lara Francisca Lara (s. 29. heinäkuuta 1990) on chileläinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Chilen naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 62 maaottelua ja tehnyt niissä 20 maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Chilen kaikissa kolmessa ottelussa. Viimeisessä ottelussa Thaimaata vastaan Chilelle olisi riittänyt jatkopaikkaan kolmen maalin voitto, ja kolmanteen maaliin tarjoutui tilaisuus joukkueen saatua rangaistuspotkun viimeisellä kymmenminuuttisella mutta Lara laukoi pallon ylärimaan.
Lara siirtyi vuonna 2017 pelaamaan Espanjan sarjoihin.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – naisten suurpujottelu
Alppihiihdon naisten suurpujottelun kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 15. helmikuuta 2018 Yongpyong Alpine Centressä, Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Mühlenkopfschanze
Mühlenkopfschanze (myös Große Mühlenkopfschanze) on hyppyrimäki Willingenissä Saksassa.
Kollektiivinen turvallisuusjärjestö
Sopimus allekirjoitettiin Taškentissa Armenian, Kazakstanin, Kirgisian, Tadžikistanin, Uzbekistanin ja Venäjän kesken. Azerbaidžan liittyi siihen syyskuussa 1993 sekä Georgia ja Valko-Venäjä joulukuussa. Sopimus tuli voimaan huhtikuussa 1994.
Mühlenkopfschanze
Große Mühlenkopfschanze on maailman suurin käytössä oleva suurmäki ja siitä on hypätty todistetusti toiseksi pisimmälle maailman suurmäistä. Siellä järjestetään vuosittain mäkihypyn maailmancupin osakilpailuja. Viime vuosina Willingenin lauantaikilpailu on käyty joukkuekilpailuna.
Kollektiivinen turvallisuusjärjestö
Sen tarkoitus on syventää kollektiivisesti jäsenmaiden sotilaallista ja poliittista yhteistoimintaa. Sopimuksen mukaan jäsenvaltiot pidättäytyvät voimankäytöstä toisiaan vastaan, eivät liity muihin sotilasliittoihin ja aggressio yhtä jäsenvaltiota vastaan on hyökkäys kaikkia vastaan. Sopimus solmittiin viideksi vuodeksi. Se uusittiin 1999, jolloin Azerbaidžan, Georgia ja Uzbekistan kieltäytyivät jatkamasta sitä. Uzbekistan liittyi 1997 perustettuun GUAM-ryhmään Azerbaidžanin, Georgian, Moldovan ja Ukrainan kanssa, joka nähtiin Venäjän vastapainoksi. Armenian motivaatioksi on nähty puolustautuminen Azerbaidžania vastaan Vuoristo-Karabahin kiistassa.
Eerik-Niiles Kross
thumb|Eerik-Niiles Kross 2013 Eerik-Niiles Kross (s. 8. syyskuuta 1967 Tallinna, Viron SNT) on virolainen diplomaatti, turvallisuusalan asiantuntija ja yrittäjä.
Kollektiivinen turvallisuusjärjestö
Lokakuussa 2002 kuusi jäsenvaltiota allekirjoittivat Chișinăussa perussopimuksen, joka kehitti sopimuksesta Kollektiivisen turvallisuussopimuksen järjestön (ODKB). Pääsihteeriksi nimitettiin Nikolai Bordjuža. ODKB hyväksyttiin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen tarkkailijajäseneksi. Sen tärkeimmiksi tehtävät ovat 1 500 miehen nopean toiminnan joukkojen ylläpito, terrorismin vastainen toiminta ja ilmapuolustuksen koordinointi.
Eerik-Niiles Kross
Kross valmistui 1991 Tarton yliopistosta, opiskeli sen jälkeen Hampurin yliopistossa ja sai 1993 Lontoon yliopistosta (School of Slavonic and East European Studies) maisterin arvon.
Kollektiivinen turvallisuusjärjestö
Nykyiset jäsenet ovat Armenia, Kazakstan, Kirgisia, Tadžikistan, Valko-Venäjä ja Venäjä. Vuoteen 2005 mennessä ne ovat järjestäneet yhteisiä sotaharjoituksia, kuten terrorismin vastaisen harjoituksen Kazakstanissa ja Kirgisiassa. Vuonna 2005 Uzbekistan erosi GUAM:stä ja liittyi jälleen ODKB:hen Minskin kokouksessa 2006.
Eerik-Niiles Kross
Kross on työskennellyt Viron tiedustelupalvelussa, ja hänet tunnetaan jo vanhastaan Venäjä-kriitikkona. Hän oli jo 1980-luvulla neuvostovastaisen opiskelijaliikkeen johtohahmoja. Hänellä on turvallisuusalan yritys Trustcorp, joka neuvoo Euroopan ulkopuolisia maita turvallisuuskysymyksissä. Se on ollut muun muassa Georgian turvallisuusneuvoja Venäjän ja Georgian välisen sodan aikana. Kross on toiminut asiantuntijana Irakin puolustusministeriötä ja tiedustelupalvelua luotaessa 2003–2004.
Kollektiivinen turvallisuusjärjestö
Helmikuussa 2009 ODKB päätti Moskovan kokouksessaan perustaa yhteiset nopean toiminnan joukot. Sopimus tästä allekirjoitettiin Moskovassa kesällä, jolloin Valko-Venäjä boikotoi tapaamista liittyen siihen kuitenkin syksyllä 2009.
Eerik-Niiles Kross
2000-luvun alussa Kross joutui eroamaan Viron tiedustelupalvelusta autettuaan maahan italialaisen liikemiehen, jolla on rikollinen menneisyys. Myös virkaan liittyvän luottokortin käytössä oli epäselvyyksiä.
Venäjä on joulukuussa 2011 nostanut Krossia vastaan syytteen, joka liittyy Arctic Sea -rahtialuksen kaappaukseen. Hänet on kutsuttu asiassa kuulusteltavaksi. Kaappauksessa syytettynä ollut latvialainen on nimennyt hänet kaappauksen tilaajaksi.
Mühlenkopfschanze
Historia
Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1950 rakennettiin uusi K101-hyppyrimäki. Vuonna 1960 vauhtimäki romahti, ja sen viimeisetkin jäänteet purettiin kesällä 1962. Lokakuussa 1964 tilalle rakennettiin uusi puinen vauhtimäki, jonka suunnitteli Heini Klopfer. Sen avajaiskilpailussa 14. helmikuuta 1965 oli 25 000 katsojaa. Vuonna 1971 rakennettiin normaalimäki mahdollistamaan myös yhdistetyn kilpailujen järjestämisen. Huonojen sääolosuhteiden vuoksi avajaiskilpailu saatiin järjestettyä vasta vuonna 1977.
Eerik-Niiles Kross
Krossin tavoitteena oli syksyn 2013 vaaleissa päästä Tallinnan kaupunginjohtajaksi, mutta vaalien tuloksena Edgar Savisaar jatkaa tehtävässä.
Mühlenkopfschanze
Historia
Vuonna 1978 alettiin suunnitella suurmäen suurentamista ja se toteutui vuonna 1983. Uuden K108-hyppyrimäen suunnitteli paikallinen mäkihyppääjä ja arkkitehti Wolfgang Happle. Remontin yhteydessä myös normaalimäen vauhtimäki uusittiin ja rakennettiin hyppääjälämpiö, puinen tuomaritorni ja katsomot molemmin puolin alastulorinnettä vuoteen 1985 mennessä. Vuonna 1994 suurmäki remontoitiin K120 kokoiseksi.
Eerik-Niiles Kross
Krossin vanhemmat ovat kirjailijat Jaan Kross ja Ellen Niit.
Mühlenkopfschanze
Historia
Keväällä 2000 purettiin normaalimäki ja suurmäen lähes 40-vuotias puinen vauhtimäki, joka korvattiin uudella futuristisella teräksisellä vauhtimäellä. Uudessa tornissa on lasiseinäinen hissi ja lämmittelyhuone, sen nimeksi tuli Adlerhorst. Remontin yhteydessä rakennettiin myös uudet katsomot, funikulaari mäen juurelta tornin juurelle ja remontoitiin ja laajennettiin alastulorinnettä ja toiminnallisia rakennuksia. Uudelleenavajaisissa vuonna 2001 mäen K-piste sijaitsi vielä 120 metrissä, kunnes se kesällä 2003 siirrettiin 130 metriin ja HS-pisteeksi asetettiin 145 metriä.
FIS vaati maailmancupkilpailuiden järjestämiseen uuden tuomaritornin ja pysyvän valaistuksen hyppyrimäkeen vuoden 2013 loppuun mennessä. Turvatakseen maailmancupisännyyden, SC Willingen aloitti varainkeruun marraskuussa 2011 täyttääkseen FIS:n vaatimukset. Vuonna 2013 tuomaritorni uusittiin ja hyppyrimäkeen asennettiin valaistus. Elokuussa 2020 HS-piste siirrettiin 147 metriin.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Janne Ahonen hyppäsi keväällä 2005 Mühlenkopfschanzen mäkiennätykseksi 152 metriä. Hyppy oli todellisuudessa vielä pidempi, sillä hyppyjen pituuden tarkistava videolaitteisto ei pätenyt yli 152 metrin hyppyissä. Hypylle mitattiin alun perin pituudeksi 155,5 metriä. Timi Zajc hyppäsi helmikuussa 2023 mäestä 161,5 metriä, mutta kaatui hyppynsä.
Virallisen mäkiennätyksen 153,0 metriä on hypännyt Klemens Murańka vuonna 2021.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 151,0 metriä on hypännyt Nika Križnar.
Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 93,0 metriä ovat hypänneet Steinar Bråten ja Josef Heumann.
Bill Lee
William Byron Lee (s. 9. lokakuuta 1959 Franklin, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies ja poliitikko. Hän on toiminut tammikuusta 2019 alkaen Tennesseen 50. kuvernöörinä. Vuoden 2018 kuvernöörinvaaleissa hän kampanjoi businesspainotteisena republikaanina. Lee kasvoi pääosin Fernvalessa Tennesseessä ja opiskeli Auburnin yliopistossa Alabamassa.
Lee aloitti kuvernöörinvaalikampanjansa huhtikuussa 2017. Hän kampanjoi sosiaalisena- ja taloudellisen konservatiivina. 6. marraskuuta 2018 järjestetyissä vaaleissa Lee voitti demokraattien Karl Deanin.
Yksityiselämä
Lee asuu Fernvalessa Maria-vaimonsa kanssa. He menivät naimisiin 2008. Leen ensimmäinen vaimo Carol Ann kuoli vuonna 2000 ratsastusonnettomuudessa. Lee on myöhemmin kertonut että kuolema oli yksi hänen elämänsä pahimmista ajoista. Tapahtuman jälkeen Lee lyhensi työaikaansa, jotta hän voisi keskittyä neljän lapsensa kasvatukseen.
Ross Macdonald
Ross Macdonald, oikealta nimeltään Kenneth Millar, (13. joulukuuta 1915 Los Gator, Kalifornia, Yhdysvallat – 11. heinäkuuta 1983 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalais-kanadalainen rikoskirjailija. Macdonaldia pidetään ”kovaksikeitetyn” rikoskirjallisuuden tärkeimpänä nimenä Dashiell Hammettin ja Raymond Chandlerin ohella, joilta hän alkuun sai vaikutteita.
Macdonald syntyi Kaliforniassa, mutta kasvoi Ontariossa Kanadassa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa, kirjailija Margaret Sturmin.
Macdonald loi salapoliisihahmo Lew Archerin, jonka ensimmäinen seikkailu kuvattiin romaanissa Liikkuva maali (The Moving Target, 1949). Ross Macdonald -pseudonyymin, jolla hänet nykyisin parhaiten tunnetaan, kirjailija otti käyttöön vuonna 1956.
Macdonaldin tuotannon keskeinen hahmo on Lew Archer. Kirjailija kuoli Alzheimerin tautiin Santa Barbarassa 1983.
Transfăgărășan
Historia
Tie rakennettiin Nicolae Ceaușescun valtakaudella vuosina 1970–1974. Se oli Ceaușescun vastaus Tšekkoslovakian miehitykselle 1968. Hän halusi varmistaa armeijan huoltoreitin vuoriston ylitse, jos Neuvostoliitto yrittäisi vastaavanlaista offensiivia Romaniassa. Tie rakennettiin armeijavoimin. Rakennuskustannukset nousivat huimiksi, niin rahallisesti kuin ihmisuhrein mitattuna. Rakentamisen aikana käytettiin 6 000 000 kg dynamiittia, ja työmaalla kuoli erilaisiin onnettomuuksiin lähes 40 sotilasta.
Tie
Tie nousee 2 034 metrin korkeuteen. Kunnosta ja mutkaisuudesta johtuen keskinopeus tiellä on noin 50 km/h. Alueelta löytyy myös paljon vaelluspolkuja. Tie on tavallisesti suljettu talvisaikaan lumen vuoksi. Sääoloista riippuen se saattaa pysyä auki aina marraskuuhun saakka. Tien kunnosta kerrotaan kyltein tien molemmissa päissä olevissa kaupungeissa. Tien varrella on Romanian pisin tunneli (884 m) ja neljä muuta tunnelia.
Pohjoispuolella olevalta Bâlean vesiputoukselta on näköala tielle köysiradalta, joka vie matkustajat huipulla olevan Bâleanjärvelle saakka.
Eteläpuolella lähellä Arefun kylää sijaitsee Poenarin rauniolinna, jossa 1400-luvulla asui Vlad Țepeș, jonka liikanimen Dracula mukaan on saanut nimensä tunnettu hirviö. Tien varrella on matkailijoille useita majataloja ja ruokapaikkoja.
Populaarikulttuuri
Brittiläisen tv-yhtiön BBC:n suosittu ohjelma Top Gear kuvasi Romaniassa syyskuussa 2009. Juontajat ajoivat Romanian halki kolmella eri ajoneuvolla: Aston Martin DBS V12, Ferrari California ja Lamborghini Gallardo LP560-4 Spyder. Jakson lopuksi juontajat saapuvat DN7C tielle. Sarjan juontaja Jeremy Clarkson totesi lopuksi: "this is the best road... in the world" ("Tämä on paras tie maailmassa").
Arttu Käyhkö (tietokirjailija)
Käyhkö on kuvannut raskaita työkoneita paljolti paikoissa, jotka ovat tavallisten ihmisten ulottumattomissa. Käyhkö on kertonut kuvanneensa yli 3 500 erilaista raskasta työkonetta niin Euroopassa kuin Pohjois-Amerikassakin. Sittemmin erilaisia työkonekuvia on kertynyt yli 15 000. Hän sanoo myös kuvanneensa muitakin aiheita noin 60 000 kuvan verran.
Kirjallinen tuotanto
thumb|Arttu Käyhkön kirja Saimaa ja laivat vuodelta 2015. Käyhkön ensimmäinen kirja, omakustanne Amerikkalainen legenda Caterpillar ilmestyi kevättalvella 2014. Saman vuoden syksyllä ilmestyi kustannusyhtiön toimesta Caterpillar -höyrykoneesta hybridiin -kirja. Maailman ensimmäinen suomenkielinen pelkästään Volvo-maanrakennuskoneista kertova Volvo maanrakennuskoneet -kirja syntyi yhteistyössä Volvon Construction Equipment -yhtiön kanssa, ja tästä syystä kirjaa on kahdella eri kansikuvalla. Tämän jälkeen Käyhköltä ilmestyi Metsätyökoneet Suomessa ja Maanrakennuskoneita Suomessa teokset. Viiden koneaiheisen kirjan jälkeen ilmestyi Saimaa ja laivat -kirja. Joulukuussa 2015 jatkoa seurasi Deeverin matkassa -veturikirjan muodossa. Kirjan aiheena ovat Lokomon ja Valmetin valmistamat Dv12- eli deeveri-dieselveturit, joista vanhimmat ovat kulkeneet Suomen rataverkolla yli 50 vuotta. Mansen Mörinät 2016 raskaskonetapahtumassa vuonna 2016 julkistettiin teos Suomen Rakennuskone Oy:n tarina, joka kertoo yrityksen tarinan alkaen 1960-luvulta. Keväällä 2016 ilmestyi kuva-tietoteos Kaivosten jättiläisiä. Kirjaa varten Käyhkö on sanonut kiertäneensä kuvaamassa jättiläismäisiä koneita paitsi Suomen, myös Ruotsin, Norjan, Viron ja Saksan kaivoksilla. Syksyllä 2016 ilmestyi ensin Pieni poliisiautokirja ja perään Suomen poliisin 200-vuotisen historian kunniaksi kustantajan ja kirjailijan yhteisestä aloitteesta koottu Suomalainen poliisiautokirja kuva- ja tietoteos. Suuri metsäkonekirja -teos ilmestyi maaliskuussa 2017. Kirjan suurin ansio on epäilemättä ollut pitäytyminen suomalaisessa metsäkonekehityksessä. Käyhkön marraskuussa 2017 ilmestynyt Mustat projektit teos on aiemmista kuva-teksti-kirjoista poiketen puhdas tekstikirja ja poikkeaa edellisistä kirjoista aiheensakin puolesta. Käyhkö on myös sanonut Mustat projektit -kirjan olleen hänen pitkäaikaisin projektinsa, joka vei ihan uuteen maailmaan. Seuraavan kirjan hän teki valoisammasta aiheesta, ja toukokuussa 2018 ilmestyi vuosien varrella kuvattujen valokuvien pohjalta koottu Saimaa -kuvateos. Syyskuussa 2018 Käyhköltä ilmestyi 200-sivuinen historiikki Jusseja ja Åkermaneja. Rauma-Repolan huippusalaisesta sukellusalusprojektista kertova MIR - suomalainen sukellusalus -kirja puolestaan ilmestyi alkuvuodesta 2019. Kesäkuussa 2019 ilmestyi Volvon kanssa yhteistyössä tehty Volvo metsäkoneet -historiikki sekä Saksan Schwarzwaldin vuoristosta kertova Schwarzwald-kuva-tietoteos. Tämän jälkeen Käyhköltä on ilmestynyt Vihreiden vuorten Vermont -tieto-kuvakirja, Kappale kauneinta Suomea -kuvakirja, Valmet - traktorista metsäkoneeksi -historiikki, Schwarzwaldista Alpeille -matkakertomus-kuvateos, sekä savonlinnalaisista, savonlinnalaisuudesta ja Savonlinnasta kertova Savonlinna - Saimaan sydämessä -kirja. Kesällä 2020 Käyhköltä ilmestyi metsäkonehistoriikki Metsäkoneita Lokomosta Timberjackiin ja loppusyksystä Ponssen kanssa yhteistyössä tehty Ponsse - maailman parhaita metsäkoneita 50 vuotta -historiikki. Käyhkön viimeisin teos on talvella 2021 Kustantaja Laaksosen julkaisema lasten ja nuorten "Pieni metsäkonekirja".
Beatrice (prinsessa)
Prinsessa Beatrice sai nimensä kuningatar Viktorian nuorimmalta tyttäreltä prinsessa Beatricelta. Hän opiskeli Ascotissa Pyhän Yrjön koulussa ja lukihäiriönsä vuoksi suoritti loppukokeensa ikätovereitaan myöhemmin. Vuonna 2008 hän aloitti kolmivuotiset historian opinnot Goldsmiths’ Collegessa ja valmistui vuonna 2011.
Beatrice oli pitkässä 10 vuoden suhteessa aina kesään 2016 asti Virgin Galacticissa toimineen liikemies Dave Clarkin kanssa. Beatrice aloitti seurustelun kiinteistösijoittaja Edoardo Mapelli Mozzin kanssa lokakuussa 2018. Pari kihlautui vuoden 2019 syyskuussa ja heidät vihittiin salaisessa vihkiseremoniassa Windsorin linnan tiluksilla 17. heinäkuuta 2020. Mapelli Mozzilla on aiemmasta kihlauksesta vuonna 2016 syntynyt poika. Mapelli Mozzi on vanhaa italialaista aatelissukua, hänellä on englantilainen äiti ja hän on saanut koulutuksensa Britanniassa.
Deseret (osavaltio)
Deseretin osavaltio oli Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon johtajiston vuonna 1849 järjestämä valtiollinen muodostelma, jota se esitti Yhdysvaltojen osavaltioksi. Yhdysvallat ei koskaan tunnustanut Deseretin osavaltiota, ja sen olemassaolo lakkasi jo kahden vuoden kuluttua sen perustamisesta. Osavaltio on saanut nimensä Mormonin kirjassa esiintyvästä sanasta deseret, joka kirjan mukaan merkitsee hunajamehiläistä. Mehiläistä pidetään puolestaan ahkeruuden ja uutteruuden vertauskuvana, joten nimen on ajateltu kuvastavan alueen asukkaiden työteliäisyyttä.
Perustaminen
Saavuttuaan Ison Suolajärven laaksoon vuonna 1847 Myöhempien aikojen pyhät (”mormonipioneerit”) halusivat muodostaa alueelle Yhdysvaltojen hallituksen tunnustaman hallinnon. Kirkon johtaja Brigham Young halusi alun perin perustaa alueelle territorion ja lähetti erään kirkon johtajista, John Milton Bernhiselin, jättämään asiaa koskevan hakemuksen Yhdysvaltain kongressille Washingtoniin. Saatuaan kuulla, että Kalifornia ja New Mexico olivat hakemassa suoraan osavaltiostatusta, Brigham Young päätti tehdä samoin. Maaliskuussa 1849 Young laati yhdessä kirkon johtajiston kanssa nopeasti Deseretin osavaltion perustuslain, joka perustui Iowan osavaltion perustuslakiin, ja lähetti sen Washingtoniin hyväksyttäväksi.
Deseretin osavaltion hallinto perustui Yhdysvaltain hallinnollisiin ja poliittisiin perinteisiin. Toisaalta sitä leimasi myös Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon yhteiskunnallinen ja taloudellinen opetus. Kyseessä oli siis eräänlainen kirkon opettama teodemokratia. Deseretille luotiin Yhdysvaltojen ja sen osavaltioiden tapaan kaksikamarinen lainsäädäntöelin, joka koostui senaatista ja edustajainhuoneesta. Lakia säätävä elin kokoontui kaikkiaan kolmesti vuoden 1850 aikana. Se sääti osavaltiolle rikoslain ja nimitti tuomarit, määräsi verot omaisuudelle ja alkoholille sekä kielsi uhkapelin. Osavaltiolle luotiin myös kuusi piirikuntaa eli ”laaksokuntaa”. Ne käsittivät vain asutetun osan osavaltion alueesta.
Deseretin osavaltion alue
Alueeltaan esitetty Deseretin osavaltio oli kunnianhimoinen hanke, se käsitti lähes kaikki Yhdysvaltojen edellisenä vuonna Meksikolta voittamat alueet. Alue ulottui Kalliovuorilta Sierra Nevadaan ja Meksikon rajalta etelässä Oregonin territorion rajalle pohjoisessa. Deseretin valtion oli tarkoitus ulottua Tyynenmeren rannikolle Santa Monican luona Kaliforniassa, se olisi käsittänyt myös Los Angelesin ja San Diegon asutuskeskukset. Colorado-joen lähteet kuuluivat Deseretiin, samoin kuin Great Basin kokonaisuudessaan.
Esitetyn osavaltion alueeseen olisivat kuuluneet käytännöllisesti katsoen kokonaisuudessaan nykyiset Utahin ja Nevadan osavaltiot, huomattavia osia Kalifornian ja Arizonan osavaltioista sekä osia Coloradon, New Mexicon, Wyomingin, Idahon ja Oregonin osavaltioista.
Utahin territorion perustaminen
thumb|vasen|Utahin territorio on esitetty sinisellä, ehdotetun Deseretin osavaltion rajat katkoviivalla. Mukana myös nykyiset osavaltiorajat.
Syyskuussa 1850 Yhdysvaltain kongressi päätti perustaa Deseretin alueelle keskusvallan alaisen Utahin territorion, jolle myönnettiin muiden territorioiden tapaan rajattu itsehallinto. Utahin territorion alue oli noin puolet esitetystä Deseretin osavaltiosta. 3. helmikuuta 1851 Brigham Young nimitettiin Utahin territorion kuvernööriksi ja intiaaniasioiden hoitajaksi.
Huhtikuun 4. päivänä 1851 Deseretin osavaltion lakia säätävä kokous määräsi osavaltion hajotettavaksi. Lokakuun 9. samana vuonna Utahin territorion kongressi määräsi entisen Deseretin osavaltion lait ja asetukset voimaan Utahin territoriossa.
Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon johto ei kuitenkaan luopunut ajatuksesta perustaa Deseretin osavaltio. Vuodesta 1862 vuoteen 1870 toimi eräänlainen Deseretin varjohallitus, joka hyväksyi Utahin kongressin säätämät lait ”Deseretin osavaltion” nimessä. Vuosina 1856, 1862 ja 1972 tehtiin yritys perustaa uusi Deseretin osavaltio, nyt Utahin territorion rajojen sisälle. Yritykset eivät onnistuneet pitkälti siksi, että Yhdysvaltain hallituksen ja mormonikirkon välit olivat kiristyneet kirkon harjoittaman moniavioisuuden takia.
Utahin territorio sai vihdoin osavaltion statuksen vuonna 1896. Sitä ennen Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko oli virallisesti luopunut moniavioisuuden harjoittamisesta vuonna 1890.
Taisteluhelikopteri
Taisteluhelikopteri on sotilaskäyttöön tarkoitettu helikopteri, joka on suunniteltu ja varustettu hyökkäämään maakohteiden, kuten jalkaväen, panssarivaunujen ja rakennelmien, kimppuun. Taisteluhelikopterien pääasiallisena tehtävänä on tukea maajoukkoja ja tuhota viholliskeskittymät näiden puolustuslinjojen takana.
Historia
Ensimmäisenä maailmassa taisteluhelikoptereita käyttivät ranskalaiset, jotka Algerian itsenäisyyssodan aikana varustivat muutamia Bell 47 -helikoptereita konekivääreillä. Taisteluhelikoptereita kuitenkin käytettiin ensimmäistä kertaa laajamittaisesti Vietnamin sodassa, jossa yhdysvaltalaiset asensivat Bell UH-1 -koptereihinsa ohjuksia ja konetykkejä. Yksi ensimmäisistä varsinaisista taisteluhelikoptereista oli kuitenkin Lockheed Corporationin rakentama ja suunnittelema AH-56 Cheyenne, joskin projekti keskeytettiin budjettivajeen ja roottoriongelmien takia.
Vuonna 1967 Yhdysvaltain ilmavoimat otti käyttöönsä AH-1 Cobran, joka osoittautui hyvin tehokkaaksi ja menestyksekkääksi. Samoihin aikoihin neuvostoliittolaiset halusivat yhdistää taisteluhelikopterien ja kuljetushelikopterien ominaisuudet ja suunnittelivat Mil Mi-24:n, jolla oli merkittävä rooli Afganistanin sisällissodassa. 1970-luvulle mennessä taisteluhelikopterit olivat saavuttaneet vakituisen aseman sekä Yhdysvaltain että Neuvostoliiton ilmavoimissa. Vuonna 1972 Yhdysvaltain hallitus halusi korvata AH-1 Cobran ja järjesti viiden suurimman yhdysvaltalaisen ilmailualan yrityksen kanssa suunnittelukilpailun, jonka voitti silloisen Hughes Helicoptersin AH-64 Apache. Vuonna 1991 Yhdysvallat käytti Apache-koptereita Persianlahden sodassa, jossa ne ampuivat Yhdysvaltain ensimmäiset laukaukset.
Nykyisin taisteluhelikoptereiden määrä on lisääntynyt ja ne ovat levinneet useimpien valtioiden ilmavoimiin. Yhdysvaltain ja Venäjän ohella omia taisteluhelikoptereita ovat valmistaneet esimerkiksi Etelä-Afrikka ja Italia.
Suomessa taisteluhelikopterien ostamista puolustusvoimien käyttöön on harkittu useaan otteeseen, mutta tähän asti suunniteltuja ostoja ei ole toteutettu taloudellisista syistä.
Nykyisiä taisteluhelikoptereita
pienoiskuva|[[Mil Mi-24|Mi-24]]
Eurooppatie E101
E101 eli Eurooppatie 101 on 850 kilometriä pitkä eurooppatie Moskovasta Kiovaan.
Tien reitti on:
Palkansaaja
Palkansaaja on luonnollinen henkilö, joka työskentelee rahallista korvausta vastaan jossakin yrityksessä, julkisen sektorin yksikössä tai yhteisössä. Palkansaajaa kutsutaan myös palkannauttijaksi. Rahallisen korvauksen lisäksi palkansaaja voi saada erilaisia lakisääteisiä etuja, kuten vuosiloman ja työeläkkeen. Rahallisen korvauksen lisäksi palkannauttijalla voi olla luontoisetuja, jotka muutetaan tuloverotuksessa rahalliseksi korvaukseksi.
Palkansaajan velvollisuus on noudattaa sovittua työaikaa ja suorittaa työtehtävät työnantajan valvonnan alaisuudessa, jotka on kirjattu työsopimukseen.
Palkansaajan sosiaaliturvan ja työeläkkeen kustantavat yhdessä työantaja, valtio ja palkansaaja. Palkansaaja toimittaa työnantajalle verokorttinsa, jonka mukaan työnantaja pidättää Suomessa palkansaajalle maksettavasta rahallisesta korvauksesta ennakonpidätyksen, palkansaajan työeläkemaksun, sosiaaliturvamaksun, työttömyysvakuutusmaksun sekä usein myös ammattiyhdistyliikkeen jäsenmaksun ja tilittää ne edelleen verottajalle ja muille asianomaisille tahoille. Palkansaaja voi halutessaan liittyä oman alansa ammattiliittoon, jonka tehtäviin kuuluu muun muassa valvoa työelämään liittyvän lainsäädännön noudattamista, huolehtia, ettei alan palkkaus jäisi Suomessa jälkeen suhteessa muihin aloihin, ja parantaa työelämän laatua. Palkansaajan työaika perustuu Suomessa työaikalakiin ja yleissitovissa työehtosopimuksissa sovittuihin kyseistä alaa koskeviin ehtoihin.
Palkansaajien tutkimuslaitos on ammattijärjestöjen rahoittama taloudellinen tutkimuslaitos.
S/y Meripurakk
S/y Meripurakk on vuonna 1933 perustetun raumalaisen Meripartiolippukunta Myrskypojat ry:n omistama purjevene, jota käytetään koulutusaluksena. Aluksen nimi tarkoittaa ainakin Rauman murteessa vanhaa merimiestä.
Kun nykyään puhutaan Purakasta, tarkoitetaan vuodesta 1979 lähtien Myrskypoikien omistamaa jo toista Meripurakkaa.
Ensimmäinen Meripurakk (1957–1979)
Vuosina 1957–1979 Myrskypoikien purjehdusviettiä palveli Colin Archer -tyyppinen kitsi, jonka rakennusvuosi on 1948. Alus joutui jo vuonna 1959 pahaan haaksirikkoon Vaasan vesillä, minkä jälkeen alukseen tehtiin täysremontti. Kyseisestä matkasta Pohjanmaan kivikkoisilla vesillä on nykyään muistuttamassa suuri kivi Rauman Partiotalon salissa.
Vanha Meripurakk tuli tunnetuksi myös elokuvanäyttämöllä, kun se Vili Auvisen ohjaamassa elokuvassa Pertsa ja Kilu esitti poikien ostamaa Adventure-laivaa. Adventuren miehistönä oli joukko Myrskypoikia.
Matkapurjehdukset ja muu käyttö
Kummallakin Meripurakalla on tehty joka vuosi juhannuksen jälkeen pitkiä matkapurjehduksia. Yleisin pääetappi on ollut Tukholma tai muu Ruotsin suurkaupunki, mutta Meripurakk on käynyt muutamaan otteeseen mm. Kööpenhaminassa (vuosina 1974, 1984, 2004 ja 2014) ja Tallinnassa vuonna 2005. Koska alus on verrattain aika suuri, vaaditaan sen kevätkunnostuksessa koko lippukunnan panosta, ja siksi on ollut tapana, että päästäkseen mukaan matkapurjehduksille on käytävä muutamina kertoina kunnostustalkoissa.
Koska Purakan kansirakenne on oiva ihmisten ja tavaroiden kuljettamiseen, käytetään alusta lähes poikkeuksetta lippukunnan kaikissa saarikuljetuksissa.
Lyhytfilmissä Eläviä partiomuistoja kuvataan muun muassa purjehtimista Meripurakalla vuonna 1958 ja Meripurakan pelastamista haverista vuonna 1960.
Peripteraali
pienoiskuva|upright|Peripteraalitemppelin pohjakaava. Ympärillä [[peristasis, naoksessa pronaos, cella ja opisthodomos]] Peripteraali eli peripteros on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa naosta eli ydinrakennusta ympäröi kauttaaltaan yksi pylväsrivi. Temppeliä ympäröivä pylväikkö tunnetaan tällöin nimellä peristasis.
Peripteraalitemppelin muunnelma on pseudoperipteraali. Kaksinkertaisen pylväikön omaava temppeli on puolestaan dipteraali.
Tapio Räisänen
Tapio Räisänen (s. 10. toukokuuta 1949 Taivalkoski) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja ensimmäinen suomalainen suurmäen maailmanmestari. Seuratasolla Räisänen edusti Kainuun Hiihtoseuraa.
Lahden MM-kilpailuissa 1978 Räisänen voitti maailmanmestaruuden suurmäessä ja sijoittui normaalimäessä kuudenneksi. Vuoden 1977 lentomäen MM-kilpailuissa Norjan Vikersundissa Räisänen sijoittui seitsemänneksi.
Urheilu-ura
Ensi kertaa Suomen edustustehtävissä Räisänen esiintyi vuonna 1974.
Vuonna 1977 Räisänen sijoittui lentomäen MM-kilpailuissa Norjan Vikersundissa kokonaiskilpailussa seitsemänneksi oltuaan yhdessä osakilpailussa kolmas. Hän voitti jälleen Rukan kisan ja jätti toiseksi lentomäen maailmanmestaruuden juuri voittaneen Walter Steinerin.
Räisänen omisti useita vuosia mäkiennätykset Suomen suurimmissa mäissä: Lahti 116 metriä, Ruka 116,5 metriä ja Laajavuori 99,5 metriä. Jo vuosina 1976 ja 1977 hän oli paras suomalainen Salpausselän kisoissa sijoittuen kuudenneksi ja seitsemänneksi.
Räisänen sijoittui Suomen MM-karsinnoissa 1978 kakkoseksi mutta hänet nimettiin vain MM-joukkueen varamieheksi. Hän nousi joukkueeseen, kun suurin ennakkosuosikki, Keski-Euroopan mäkiviikon juuri voittanut Kari Ylianttila loukkaantui harjoituksissa. Suurmäen MM-kisa siirrettiin lauantaina pariin kertaan kovan tuulen takia ja se hypättiin lopulta sunnuntaiaamuna. Räisänen voitti maailmanmestaruuden edellisillan 80 000 hengen yleisön supistuttua pariinkymmeneentuhanteen. Itävallan Alois Lipburger hävisi hänelle 0,3 pistettä ja Itä-Saksan Falko Weisspflog 0,8 pistettä.
Tasavallan presidentti Urho Kekkonen valitsi Räisäsen Lahden MM-kisojen 1978 parhaaksi kotimaiseksi miesurheilijaksi palkiten hänet "Taistelijan Maljalla". Parhaana kotimaisena naisurheilijana saman tunnustuksen sai Helena Takalo.
Lahden MM-kisojen jälkeen Räisänen kilpaili aktiivisesti vielä pari vuotta. Berchtesgadenista Saksasta tuli muovimäkivoitto kesällä 1978. Sapporon suurmäessä Japanissa 1980 hän voitti kilpailun, jossa Keski-Euroopan mäkiviikon juuri voittanut Pentti Kokkonen sijoittui neljänneksi. Mäkiviikolla Räisäsen paras sijoitus oli yhdeksäs. Hän tähtäsi tosissaan Lake Pladicin olympialaisiin 1980 mutta ei tullut valituksi. Räisänen lopetti aktiiviuransa 30-vuotiaana.
Suomen Opetusministeriö myönsi Räisäselle 26.2.1997 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansioristin. Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi hänelle 20 000 euron Pro Urheilu -palkinnon 19.12.2012 tunnustuksena merkittävästä urheilu-urasta.
Valmennusura
Räisänen toimi myös Hiihtoliitossa nuorten maajoukkueen valmentajana sekä Karhu-suksitehtaan tuotekehittelijänä. Talvella 2008 ja 2015 Räisänen toimi Taivalkoskella pidetyissä mäkihypyn veteraanien maailmanmestaruuskisoissa kilpailun johtajana.
Matkailuyrittäjänä
Nykyisin Räisänen toimii matkailuyrittäjänä syntymäpitäjässään Taivalkoskella ja jatkaa edelleen nuorten hyppääjien kouluttamista. Taivalvaara on kansainvälisestikin suosittu mäkihyppääjien ja yhdistetyn urheilijoiden harjoittelu- ja valmennuskeskus. Räisäsen johdossa ja osaomistuksessa olivat 1990–2010-luvuilla hiihtokeskus, hotelli, kolme ravintolaa ja mökkikylä Taivalvaaralla. Nykyisin hän keskittyy Kuuharjun mökkikylän hoitamiseen sekä rakennusten suunnitteluun. Koulutukseltaan hän on rakennusmestari ja työskenteli pitkään Kajaanin kaupungin rakennusvalvojana. Hän on toiminut myöskin rakennusurakoitsijana.
Erkki Niskanen (geofyysikko)
Erkki Vilho Niskanen (6. lokakuuta 1911 Viipuri – 1. tammikuuta 1982 ) oli suomalainen geofyysikko, tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun lujuusopin professori 1962–1976. Hän tutki geofysiikkaa ja lisäksi puumateriaalien ja metallirakenteiden kimmo- ja lujuusominaisuuksia.
Niskanen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1958. Hän toimi Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen tutkimusinsinöörinä 1951–1962, laboratorion johtajana ja professorina 1962–1963
Muriel Bowser
Muriel Elizabeth Bowser (s. 2. elokuuta 1972 Washington (DC), Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka on toiminut Columbian liittopiirin pormestarina 2. tammikuuta 2015 lähtien. Toisen virkakauden hän aloitti tammikuussa 2019. Bowser on demokraattisen puoleen jäsen.
Erkki Niskanen (kasvatustieteilijä)
Erkki Aali Niskanen (s. 1931) on suomalainen kasvatustieteilijä ja emeritusprofessori. Hän toimi vuodesta 1975 Helsingin yliopiston kasvatustieteen professorina. Hän tutki muun muassa kasvatuspsykologiaa, koulutustavoitteita ja oppimateriaalia.
Kaunosiepot
Kaunosiepot (Petroica) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Kaunosieppojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 12 lajia.