cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sidekudos
Löyhä sidekudos
Löyhä sidekudos muodostuu sidekudossoluista eli fibroblasteista, jotka muodostavat kudoksen syntyessä soluväliainetta. Löyhässä sidekudoksessa on melko vähäinen määrä kollageeni- ja elastisia syitä. Fibroblastien lisäksi sidekudoksessa on plasmasoluja, makrofageja ja syöttösoluja. Yleensä löyhässä sidekudoksessa parveilee myös veren valkosoluja. Löyhän sidekudoksen yksi tärkeimmistä tehtävistä on toimia diffuusiotienä kudosten välillä. Löyhä sidekudos regeneroituu, uusiutuu, kudoksista parhaiten, koska se on edelleen lähellä sikiöaikaista muotoaan. Se on siis erilaistunut vain vähän. Se sisältää myös paljon verisuonia, jotka nopeuttavat kudoksen paranemista.
Tiivis sidekudos
Tiivis sidekudos muodostuu sidekudossoluista eli fibroblasteista, jotka erittävät kudoksen muodostuessa soluväliainetta. Soluväliaine koostuu pääasiassa kollageenisyistä, jotka voivat olla järjestäytyneitä tai järjestäytymättömiä, jolloin puhutaan tiiviistä järjestäytymättömästä sidekudoksesta. Tiivis järjestäytymätön sidekudos muodostaa vahvoja peitinkalvoja elinten ympärille tai väliseiniä eri elimistön osien välille. Järjestäytynyttä sidekudosta on esimerkiksi isoja niveliä tukevissa siteissä ja jänteissä.
Luettelo pääkaupungeista
thumb|Tokio, Japani thumb|Jakarta, Indonesia thumb|Peking, Kiina thumb|Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta thumb|Berliini, Saksa thumb|Brasília, Brasilia thumb|Luanda, Angola thumb|Pariisi, Ranska
Tämä on lista kansallisista pääkaupungeista valtioiden nimien aakkosjärjestyksen mukaan.
Fortissimo
Fortissimo on Hurriganesin yhdeksäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Janne Louhivuori korvasi levyllä kitaristina bändistä erotetun Albert Järvisen. Louhivuori tuli mukaan yhtyeeseen siinä vaiheessa, kun albumia oli jo alettu suunnitella ja joitain kappaleita säveltää sekä harjoitella Järvisen kanssa.
Albumi on äänitetty Polar Studioilla Tukholmassa Leif Masesin toimiessa äänittäjänä.
Albumista on myönnetty kultalevy vuonna 1982, ja sitä on myyty Musiikkituottajien tilaston mukaan 29 085 kpl.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Sport FM
Sport FM kertoi tuottavansa ennen kaikkea puhetta urheilusta ja sen ilmiöistä vahvojen vuorovaikutustilanteiden ja mielenkiintoisten persoonien välityksellä. Melko nopeasti kanava kuitenkin vähensi puheohjelmiaan ja alkoi soittaa entistä enemmän musiikkia. Kanavan ensimmäisenä päätoimittajana toimi Harri Tammiruusu ja ohjelmapäällikkönä Aku Lohimäki.
Kanavan aamuohjelma oli Ykkösketju, jossa äänessä oli muun muassa Tony Halme. Pelimies oli iltapäivän urheilun uutis- ja ajankohtaisohjelma. Kanavan taustalla olleen Suomen Urheiluradio Oy:n pääomistajalla Hjallis Harkimolla oli myös oma ohjelma taajuudella.
Kanavan ääniä olivat muun muassa Joke Linnamaa, Aki Linnanahde, Pepe Jürgens, Kimmo Porttila, Linkku Lindegren, Jani Uotila, Sammy Väisänen ja Tuomas Virkkunen.
Sport FM yhdistyi SBS Finlandin Radio City -radiokanavan kanssa 23. lokakuuta 2003.
Alonzo Sundman
thumb|300px|Viktor Alonzo Sundman Viktor Alonzo Sundman (19. kesäkuuta 1895 Maarianhamina – 14. huhtikuuta 1960) oli suomalainen jääkärikenraali. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Anders Viktor Sundman ja Emilia Eriksson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Signe Maria Hydenin kanssa, josta hän erosi vuonna 1925 ja avioitui uudelleen vuonna 1926 Helvi Margit Esterita Holstin kanssa.
Opinnot
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Maarianhaminan keskikoulun jatkoluokilta vuonna 1912 ja liittyi Åbo Nationiin. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1912–1915. Sotakorkeakoulun komentajakurssin hän suoritti vuonna 1928 ja yleinen osasto vuosina 1931–1932.
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Saksassa ollessaan useita erikoiskursseja ja sotakoulun A-kurssin Libaussa vuonna 1917.
Suomen sisällissota
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 kapteeniksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet määrättiin aluksi matkustamaan Ahvenanmaalle ja ottaa siellä olevat joukot komentoonsa, mutta tilanteen muuttuessa määräys muutettiin siten, että hänen tuli ottaa komppanianpäällikkyys 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 2. komppaniasta. Hänet komennettiin 3. huhtikuuta 1918 alkaen pataljoonan komentajaksi. Hän otti suomen sisällissodassa osaa taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella ja Kuokkalassa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin 28. toukokuuta 1918 Yleisesikunnan järjestelyosastoon ja 15. heinäkuuta 1918 Meripataljoonan komentajaksi. Suomen valkoisen kaartin Vöyrin pataljoonan komentajaksi hänet siirrettiin 9. syyskuuta 1918 ja Karjalan kaartin rykmentin komentajan apulaiseksi 10. syyskuuta 1924. Uudenmaan rykmentin III pataljoonan komentajan tehtävät hän vastaanotti 31. lokakuuta 1925, mistä hänet siirrettiin 12. helmikuuta 1926 Porin rykmentin komentajan apulaiseksi. Savon prikaatin III pataljoonan komentajaksi hänet siirrettiin 28. toukokuuta 1930 ja Vuoksen jääkäripataljoonan komentajaksi 25. syyskuuta 1930, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 Yleisesikunnan koulutustoimiston päälliköksi. Hänet komennettiin sotilasasiamieheksi Saksaan, Italiaan ja Unkariin 4. joulukuuta 1937. Rykmenttien komentajien viransijaisuuksia hän on hoitanut vuosina 1924–1929 Suomen valkoisessa kaartissa, Karjalan kaartin rykmentissä ja Porin rykmentissä sekä Polkupyöräpataljoona 3:ssa. Yleisesikunnan komento-osaston virkaatekevänä päällikkönä hän toimi 1. huhtikuuta - 1. lokakuuta 1935 välisen ajan.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan hän ei osallistunut, koska oli komennettuna sotilasasiamieheksi Eurooppaan, mutta välirauhan aikana hän toimi Puolustusvoimain Pääesikunnan Komento-osaston ja Koulutusosaston päällikkönä. Jatkosodan syttyessä hän sai komentoonsa 2. jääkäriprikaatin, jonka komentajana osallistui taisteluihin Ilomantsi – Karhumäki akselilla, Hiisijärvellä ja Ägläjärvellä, missä haavoittui elokuussa 1941. Haavoista toivuttuaan hän sai vuonna 1942 komentoonsa Jalkaväkirykmentti 13:n, josta hänet komennettiin 17. divisioonan komentajaksi ja osallistui taisteluihin Syvärillä ja Karjalankannaksella (Tienhaara – Suomenvedenpohja -akselilla).
Luottamustoimet
Hän toimi Puolustuslaitoksen määrävahvuuskomitean jäsenenä vuonna 1919 ja jalkaväen asiantuntijana Puolustusministeriön määrävahvuuskomiteassa hän oli vuonna 1920 sekä pistooliohjesääntökomitean puheenjohtajana vuonna 1922. Taisteluvälinemäärävahvuuskomitean jäsenenä hän toimi vuonna 1923 ja 1. divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1923 sekä ohjesääntötoimikunnan vakinainen jäsenenä vuosina 1934–1937. Hän toimi Korkeimmanoikeuden sotilasjäsenenä vuosina 1947–1949 ja Suomen Tennisliiton puheenjohtajana vuosina 1945–1954. Ohjesääntötoimikunnan puheenjohtajana hän toimi vuodesta 1946 lähtien. Akkuteollisuus Oy:n ja Teräskonttori Oy:n johtokunnan jäsenenä hän myös on toiminut. Puolustusvoimien ohjesääntökomiteaan hän kuului vuodesta 1946 alkaen. Pukukomitean puheenjohtajana hän toimi vuodesta 1947 alkaen.
Urheilusaavutukset
Hän voitti Armeijan mestaruuden 300 m. ammunnassa sotilaskiväärillä Turussa vuonna 1923.
Chromodoris
Chromodoris on sulkamerietanoihin kuuluva värikkäiden merinilviäisten suku, johon kuuluu 165 lajia. Ne kuuluvat vapaakiduskotiloiden lahkoon (Nudibranchia).
Suurimmat Chromodoris-merietanat kasvavat 15 cm pitkiksi, ja voivat painaa yli 400 grammaa. Ne ovat näyttävän värisiä, usein pohjaväriltään kirkkaansinisiä keltaisin, valkoisin ja mustin kuvioin. Ne ovat vahvasti myrkyllisiä. Niillä on pyöreämuotoinen tai soikea vartalo ja vaippa, joka roikkuu reunoilta hameenhelmojen lailla. Etuosassa on kaksi poimullista tuntosarvea, joiden avulla kotilo aistii hajuja ja makuja etsiessään ruokaa. Kukkamaiset kidukset sijaitsevat eläimen selän takaosassa ja peräaukko on kidusten keskellä.
Chromodoris-merietanat syövät sienieläimiä.
Joitakin Chromodoris-lajeja päätyy joskus meriakvaarioihin, joko tahallisen keräämisen seurauksina tai salamatkustajina korallien tai kivien koloissa. Ne elävät vankeudessa korkeintaan muutamia kuukausia ja voivat kuollessaan myrkyttää koko akvaarion asukkaat.
Dominic Monaghan
Ura
Vaikka Monaghan teki nuorena töitä monella alalla hän halusi aina näyttelijäksi. Toisen vuotensa jälkeen St. Anne's High Schoolissa Dominicista tuli koulun vakionäyttelijä esimerkiksi sellaisissa koulunäytelmissä kuin Oliver Twist, A Christmas Carol ja Bugsy Malone ennen liittymistään Manchester Youth Theatreen. Siellä hänet valittiin näyttelemään Geoffrey Shawcrossia neljän kauden ajan ohjelmassa Hetty ratkaisee. Monaghanin ensimmäinen elokuvarooli oli saksalaisena merimiehenä Sashana televisioelokuvassa Vihollisen vesillä.
X-Men -spin-offissa X-Men Origins: Wolverine Monaghanin piti näytellä elokuvan hahmoa nimeltä Bernell Bohusk, mutta hän näyttelikin Chris Bradleytä.
Yksityiselämä
Monaghan syntyi Berliinissä Saksassa englantilaisille vanhemmille. Äiti Maureen oli sairaanhoitaja, ja isä Austin oli luonnontieteiden opettaja. Hän oli 12-vuotias kun perhe muutti Saksasta Heaton Mooriin Stockportiin Suur-Manchesteriin ja myöhemmin Manchesteriin. Dominicin äidinkieli on englanti, mutta hän osaa saksaa ja osaa matkia muita ihmisiä ja erilaisia aksentteja. Dominic kävi St. Anne’s RC High Schoolia (jossa opetti hänen setänsä, josta tuli myöhemmin rehtori) ja Aquinas Collegea, jossa hän opiskeli englantilaista kirjallisuutta, draamaa ja maantietoa.
Monaghan omistaa pienen metsän Intiassa ja on työskennellyt eläinten oikeuksia puolustavan PETAn kanssa.
Monaghan alkoi seurustella Lost-vastanäyttelijänsä Evangeline Lillyn kanssa vuonna 2004. Kesäkuussa 2008 Monaghan matkusti Argentiinaan Lillyn kanssa kuvaamaan amerikkalaisen CQC:n version (menestynyttä televisio-ohjelmaa, jota on esitetty ainakin viidessä maassa) pilottijaksoa. Monaghan ja Lilly erosivat myöhemmin. Monaghan asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hän työstää käsikirjoitusta Taru sormusten herrassakin näytelleen ystävänsä Billy Boydin kanssa.
Monaghan esiintyy yhdessä Megan Foxin kanssa Eminemin ja Rihannan musiikkivideolla Love The Way You Lie.
Márkos Vamvakáris
pienoiskuva|pysty=0.82|Márkos Vamvakáris suunnilleen vuonna 1933. Márkos Vamvakáris (, 10. toukokuuta 1905 – 8. helmikuuta 1972) oli kreikkalainen rebetiko-muusikko.
Vamvakáris syntyi Sýroksen saarella katoliseen perheeseen. 12-vuotiaana hän siirtyi Pireukseen, jossa hän oppi myös soittamaan busukia ja säveltämään lauluja. Hänen ensimmäinen rebetiko-julkaisunsa oli Na 'rchósouna vre mátia mou vuodelta 1934. Vamvakáriksen yhtyeeseen kuuluivat hänen lisäkseen Giórgos Bátis, Anéstos Deliás ja Strátos Pagioumtzís.
Anckarström
Anckarström on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 897. Suvun perustaja Claes Depken oli vuorikollegion asessori ja hänet aateloitiin nimellä Anckarströn vuonna 1676. Hänen poikapuolensa David Futtje aateloitiin samalla nimellä vuonna 1683. Tämän jälkeläisistä Jacob Johan vanhempi palveli ranskalaisissa joukoissa 1745 ja vuodesta 1750 Uudenmaan rykmentissä. Hänen poikansa Jacob Johan Anckarström murhasi kuningas Kustaa III:n. Hänen poikansa muutti sukunimeksi Löwenström.
Daltonin veljekset (albumi)
Daltonin veljekset on neljäs Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin on käsikirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Morris. Se julkaistiin suomeksi 1972 Soile Kaukorannan ja Heikki Kaukorannan suomentamana.
Juoni
Dean Fenton omistaa pahamaineisen Fenton Townin. Kaduilla tapetaan ihmisiä ja saluunoissa menetetään lukemattomia summia rahaa, joten rahaa tulee Fentonille joka suunnalta. Lucky Luke päättää puuttua peliin ja rauhoittaa tilanteen. Niinpä hän menee kaupunkiin ja pidättää Dean Fentonin. Kaikki asukkaat ja lainsuojattomat muuttavat pois ja Fenton Townista tulee hylätty aavekaupunki. Dean Fenton kertoo vankilassa tarinoita elämästään rikkaana pohattana. Kun Daltonin veljekset erehdyksen seurauksena pääsevät pakenemaan, he Fentonin tarinoiden innoittamana päättävät perustaa uuden kaupungin Fenton Townin raunioista. Daltonit perustavat Dalton Cityn, ja koettavat houkutella kaupunkiin lainsuojattomia tehdäkseen siitä samanlaisen paikan kuin Fenton Town oli aikoinaan. Asia onnistuukin, kunnes Lucky Luke puuttuu peliin ja vangitsee Daltonit ja muut kaupungin asukkaat ja vie heidät vankilaan.
Vääksyn Yhteiskoulu
Vääksyn Yhteiskoulussa toimivat Asikkalan kunnan peruskoulun luokat 7–9 sekä lukio. Lukiossa opiskelee noin 170 oppilasta, yläkoulussa noin 300. Lukiossa on ilmailulinja, josta voi jatkaa ilmailuammattiin. Lukio ja yläaste toimivat samoissa tiloissa, joten suurin osa opettajista opettaa sekä lukiossa että yläasteella. Opettajia koulussa on noin 35. Koulun rehtori on Jarkko Koponen ja apulaisrehtorina toimii Sari Puputti. Koulussa on mm. auditorio ja oma kirjasto.
Koulu sijaitsee Vääksyn taajamassa koulunmäellä muutaman kilometrin päässä keskustasta. Samalta mäeltä löytyy myös Aurinkovuoren koulu (ent. Vääksyn koulu), Asikkalan kunnan kirjasto, urheilukenttä sekä liikunta- ja jäähalli.
Historia
Vääksyn Yhteiskoulu on perustettu vuonna 1926. Koulun eri rakennusosat ovat valmistuneet vuosina 1931, 1958 ja 1975. Vuonna 1999 valmistui suuri saneeraus- ja uudisrakennushanke. Vuonna 2022 kunnanvaltuusto päätti vanhan koulun purkamisesta. Aiemmista lautakuntapäätöksistä oli valitettu hallinto-oikeuteen, joka katsoi, että 1990-luvun laajennuksen myötä alkuperäisen, Toivo Salervon suunnitteleman rakennuksen suojelulle ei ollut enää perustetta. Vanha koulu on tarkoitus purkaa vuonna 2024, jolloin sen viereen rakenteilla olevan uuden koulun pitäisi valmistua.
Vääksyn Yhteiskoulun historiikki julkaistiin 15. joulukuuta 2007. Julkistamistilaisuus pidettiin Vääksyn Yhteiskoulun Tuki- ja Stipendisäätiön 50-v. juhlan yhteydessä.
Deborah Bull
Deborah Bull (s. 22. maaliskuuta 1963) on brittiläinen balettitanssija. Hän syntyi Derbyssä, kasvoi Kentissä sekä Lincolnshiressä ja opiskeli Royal Ballet Schoolissa.
Bull voitti Prix de Lausannen vuonna 1980. Hän oli Kuninkaallisen baletin jäsen vuosina 1981–2001, ensitanssijana vuodesta 1992 lähtien. Hän on julkaissut uransa aikana myös kolme kirjaa.
Bull toimi vuosina 1999–2005 Englannin taideneuvoston jäsenenä. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja vuonna 1999.
Fjodor Jurtšihin
thumb|250px|Fjodor Jurtšihin ISS-avaruusasemalla. Fjodor Nikolajevitš Jurtšihin (, s. 3. tammikuuta 1959, Batumi, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti.
Jurtšihin syntyi 3. tammikuuta 1959 nykyisen Ajaran autonomisen tasavallan alueella Gruusiassa eli nykyisessä Georgiassa. Hän valmistui Moskovan ilmailuinstituutista koneinsinööriksi vuonna 1983 ja työskenteli vuoteen 1997 Energija-yhtiössä. Hän yleni Mir-avaruusaseman lennonjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän koordinoi NASAn avaruussukkulalentoja Mir-avaruusasemalle.
Hän on filosofian tohtori (valmistunut vuonna 2001) taloustieteestä. Hän elää avioliitossa Larisa Anatolijevna Jurtšihinan kanssa. Hänen vanhempansa asuvat nykyään Kreikassa.
Lokakuussa 2002 Jurtšihin lensi 10 vuorokautta NASAn STS-112-lennolla. Hän on lisäksi osallistunut avaruuslennoille Sojuz TMA-10 ja Sojuz TMA-19. Hän on toiminut ISS-avaruusaseman miehistöjen Retkikunta 15, Retkikunta 24 ja Retkikunta 25 jäsenenä.
Anckarsvärd
Anckarsvärd on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2109, vapaaherrallinen suku numero 322 ja kreivillinen suku numero 116. Suku on lähtöisin Ranskasta, mistä Abraham Couchols muutti 1600-luvulla Ruotsiin.
Logroñés CF
Logroñés Club de Fútbol oli jalkapalloseura Logroñon kaupungista Espanjasta. Se pelasi kotiottelunsa 15 963-paikkaisella Las Gaunasilla, joka on rakennettu vuonna 2002. Kaupungin toiset joukkueet ovat CD Logroñés ja UD Logroñés.
Historia
Logroñés Club de Fútbol on perustettu vuonna 2000, jolloin joukkue tunnettiin nimellä Club Deportivo Recreación de La Rioja, lyhyemmin CD Recreación. Kaudella 2003–2004 joukkue pelasi ensimmäistä kertaa Segunda B:ssä. Vuonna 2005 joukkueen nimi vaihtui Logroñés Club de Fútboliksi. Kauden 2007–2008 päätteeksi joukkue ei pystynyt säilyttämään sarjapaikkaansa Segunda B:ssä ja putosi täten Tercera Divisióniin.
Joukkue lakkautettiin vuonna 2008.
Perun esikeraamisen kauden loppuvaihe
thumb|right|220px|[[Caralin pyramidin raunio.]]
Perun esikeraamisen kauden loppuvaihe oli varhainen kulttuurin syntyvaihe intiaanien asuttamassa Perussa ennen eurooppalaisten tuloa. Tällöin syntyi sivilisaation pohja Perun rannikolla ja sisämaassakin. Tässä ns. Norte Chico -vaiheessa noin 3100–1800 eaa. alkaen suuria kyliä, joissa rakennettiin tasalakisia pyramideja, jotka olivat monesti muotoiltuja maakumpuja. Niihin liittyvät keskukset olivat pieniä kaupunkivaltioita. Niitä oli muun muassa Supéjoella, Pativilcajoella ja hieman myöhemmin myös Casmajoella. Näistä tunnettuja ovat muun muassa Caral. Kalastus oli tärkein elinkeino, maissin viljelyä harrastettiin vain pienimuotoisena kasteluviljelynä. Viljeltiin myös muun muassa kurpitsaa ja puuvillaa. Tällä kaudella kauppaverkosto ulottui sisämaasta rannikolle.
Vanhan ja Uuden maailman esikeraaminen kausi
Perussa syntyi suuria temppelikeskuksia ennen saviastioiden valmistusta. Vanhassa maailmassahan kävi toisin päin. Monesti on ajateltu, että saviruukku keksittiin ennen temppeliä. Uusimpien tutkimusten mukaan vanhassa maailmassa saattoi olla pieniä temppeleitä jo esikeraamisella kaudella, esimerkiksi Turkin Nevali Corissa. Esikeraaminen Jeriko oli suunnilleen yhtä suuri asutuskeskus väestöltään kuin varhainen Caral, muttei siellä rakennettu suurta temppelipyramidia.
Alue
Perun rannikon jokilaaksot ovat kuivia, ja saavat vetensä pääosin Andeilta virtaavasta vedestä. Alueen kuivuus johtuu sekä vuoristosta että korkeapainevyöhykkeestä. Norte Chicon alue on noin 150-200 km Limasta pohjoiseen. Neljän jokilaakson alue kattaa noin 1,800 km². Tämän alueen halki virtaavat joet Huaura, Supe, Pativilca, and Fortaleza. Alue rajoittuu etelässä Lurinin laaksoon, pohjoisessa Casman laaksoon.
Edeltävä kehitys
Esikeraamista kautta edelsi kehitys, johon liittyi liikkuvan ja puoliliikkuvan asutuksen asettuminen paikoilleen Perun alueella. Liman pohjoispuolella Perun keskirannikolla Huachon pohjoispuolella sijaitsevan Supéjoen laaksossa Perussa asuttiin ainakin 7000 eaa. Maanviljely lienee alkanut Perussakin noin 8000–4000 eaa. puutarhaviljelynä, jossa viljeltiin muun muassa kurpitsaa ja papuja. Alussa viljee näyttää viljellyn noin 8000–6000 eaa. ylävillä alueilla kuivissa joen laaksoissa. La Paloman kalastajakylän asutus näyttää kiinteytyneen noin 5000 eaa. Varhaisia pyramidimaisia, monessa vaiheessa rakennettuja pieniä maakumpuja on arkeologian mukaan tehty Perun pohjoisosassa Nanchoc Zaña-joen laaksossa noin 5000–3500 eaa.
Puuvillaa elettiin kasvattaa Perun seuduilla noin 4200 eaa. Caralissa asuttiin jo 4000–3600 eaa. Noin 3500 eaa. alueella saattoi olla jonkinlaista yhteiskunnallista eriytymistä. Näihin aikoihin asutus kiinteytyi kyläasutukseksi Andien vuoristossa. Samoihin aikoihin oli Ecuadorissa Valdivian kulttuuri, jossa asuttiin keskusaukion ympärille rakennetuissa kylissä. Noin 3300 eaa. alkoi Ecuadorin rannikolle syntyä suuria kyliä, jotka elivät kalastuksella ja maissin viljelyllä.
Casman laakso, Norte Chico ja Caral
Noin 100 hehtaarin kokoinen Huaricangan keskus Fortalezan laaksossa ajalta ehkä 3500 eaa. saattaa myös olla Etelä-Amerikan varhaisin suuri seremoniakeskus
Noin 3200 eaa. alkaen monumenttirakanteminen alueella on täysin varmaa.
Bandurrian keskus hieman Supejoen laakosta etelään Huacochon lähellä ehkä ajalta 3200 eaa. on luultavatsi myös Caralia vanhempi.
Radiohiiliajoitusten mukaan noin 3100 eaa. nousi varhaisin huaca, Huaca de los Sacrificos, ja sen seuraaja Huaca de los Idolos n. 2900 eaa. Koska ajoitukset eivät ole kattavia, ei pysytä rakentamaan täsmällistä kuvaa Perun rannikon sivilisaation synnystä. Näin syntyi pieniä kalastaja-viljelijäkyliä esimerkiksi Ancon ja Huaca Prieta. Maissiin viljely oli vielä suhteellisen pienimuotoista tässä vaiheessa, se yleistyi vasta noin 1000 eaa. Supé-joen, Fortalezan ja Pativilcan laaksossa nousi yhteisöjä, jotka rakensivat mm Caralin 2800–2600 eaa. Caralissa asui noin 3 000 ihmistä. Samoihin aikoihin noin 2500 eaa. rakennettiin U:n muotoisia temppeleitä Real Altossa, Eqadorissa Valdivian laaksossa. Tämä temppelirakentaminen viittaa jonkinlaiseen papiston syntyyn.
Maissia ei Caralissa vielä viljelty, vaan esimerkiksi kurpitsaa ja papuja, sekä puuvillaa. Kalastus oli myös tärkeä elinkeino. Supejoen seudun pienoiskaupunkivaltioita rakentanutta sivilisaatiota sanotaan myös Norte Chicon sivilisaatioksi. Se tunsi mm. solmukirjoituksen, quipun. Varsinaiseen Norte Chico -kulttuuriin liittyi 24 keskusta alaltaan 10–200 ha noin 1 500 km² alalla, jokien Huaura, Supe, Pativilca ja Fortaleza laaksoissa, muun muassa Caral. Tämä noin 50 × 20 km kokoinen Perun rannikon keskinen alue on suurten pohjoisten ja pienten eteläisten jokilaaksojen välimaastoa ja ollut jo kauan tiheästi asuttu.
Suurten keskusten nousu
Väkiluku kasvoi Ancon-chillonin laaksoissa myöhäisellä esikeraamisella ajalla 3000–2000 eaa. noin 15–30-kertaiseksi maanviljelyn ja kalastuksen ansiosta. Noin 2600 eaa. nousivat Supejokea hieman pohjoisempana Casmajoen laakson Moxeke ja Tortugas. Tältä ajalta tunnetaan Supejoen laaksosta myös Aspero. Supejoen laakson varhaista sivilisaatiota 3200–1800 eaa. kutsutaan myös nimellä Norte Chicon sivilisaatio, tai teknisemmin ”myöhäinen arkaainen kausi”, tai ”myöhäinen puuvilla-esikeraaminen kausi”. Sen aikana syntyi ja katosikin pienoiskaupunkivaltioita. Esimerkiksi Huaricoto noin 2800–2500 eaa., La Galgada 2720–2500 eaa. Santajoen laaksossa, Kotosh 2400–2000 eaa.
Esimerkiksi La Galgadassa Tablachancan laaksossa puolikuivalla alueella, 1100 m:n korkeudessa meren pinnasta, viljeltiin maata kastelukanavien avulla tuottaen mm. puuvillaa. Mm. Amazoniasta tuotiin sulkia, meren rannoilta simpukankuoria. Temppelit ovat eri paikassa kuin asuinalueet, silti niiden lähellä.
Muinaisessa Andien alueen uskonnossa varsinkin sisämaassa kuten Kotoshissa oli tuliuhreilla tärkeä sija. Uhreiksi poltettiin mm merisimpukoita, kvartsia, lihaa ja kasviainesta, muun muassa chilipippuria, jonka poltosta syntyvällä silmiä kirvelevällä katkulla lienee ollut rituaaleissa oma osansa. Sisämaan Kotoshin ja Wairajurkan seremoniataiteen kissa- ja käärmeaiheet viittaavat Amazonian sademetsän suuntaan. Pativilca-joen varrelta on löydetty noin vuoteen 2250 eaa. ajoitettu Inkojen Viracochaa vastaavan sauvajumalan kuva. Tyypillisessä temppelissä on U:n muotoisen torin keskellä oleva uhriliesi ja uhrikuoppa. U:n kärjissä on porrastemppeli, jonka huipulla suuri neliskulmainen uhrikuoppa.
Temppelikompleksissa oli pyöreä porraspyramidi, jossa oli viisi kerrosta. Kerrosten huipulla olevalla ympyrämäisellä tasanteella oli neljä pyöreää taloa, joista keskimmäisenä oleva oli suurin. Portaat veivät porraspyramidin huipulle. Pyramidin edessä oli pienehkö pyöreä aukio, jota ympäröivälle rengasmaiselle tasanteelle veivät portaat sekä ulkoa että vastakkaiselta puolelta sisälle. Hieman kauempana oli pieni ympyrämäinen aitaus, jonka sisällä oli pohjakaavaltaan pyöreä että neliömäinen tasakattoinen talo. Näiden julkisten näköisten rakennusten ympärillä oli noin 66 pyöreää tasa- tai kartiokattoista majaa. Hieman kauempana vuoren juurella oli tasanteella oleva temppeli. Alue ulottui Perun rannikolla Lurinin laaksosta Chasman laaksoon pohjoisessa.
Suurimmissa temppelikeskuksissa toreeja saattoi olla monina perättäisinä sarjoita, esim Las Haldasissa ja Sechin Altossa.
Viimeistään 2300 eaa. oli syntynyt monia suurehkoja keskuksia, El Paraiso Chillonin laaksossa, pohjoisrannikon Huaca Prieta, Ventanilla ja La Galgada. Kehitys kohti suuria asutuskeskuksia jatkui 2500–1200 eaa. Myöhäisenä esikeraamisena ”Norte Chicon aikana” kasvoivat kylät hyvin suuriksi asutuskeskuksisksi, viimeistään vuoteen 2000 eaa. mennessä, kuten Lurihuasi, Miraya, La Galgada ja Kotosh. Keramiikka saapui Perun rannoille vasta noin 1900 eaa.
Kimmo Nikkanen
Kimmo Nikkanen (s. 2. joulukuuta 1970) on suomalainen liiketoiminnan kehittäjä, yrityskaupan asiantuntija ja näkyvä hahmo ICT-toimialan PK-yritysten verkottajana ja toimintaedellytysten edistäjänä. Yleisesti Nikkanen tunnetaan tuotteliaana tietokirjailijana ja toimittajana.
Työhistoria
Nikkanen on toiminut 5 kertaa toimitusjohtajana, 3 kertaa liiketoiminnan kehitysjohtajana, 2 kertaa myyntijohtajana ja kerran maajohtajana. Tietokirjailijana hän on tuottanut 32 teosta, joita on myyty kahdeksassa Euroopan maassa yhteensä yli 100 000 kappaletta. Hän on toiminut useiden yritysten neuvonantajana, hallitustyöskentelyn sparraajana, Keksintösäätiön Tuoteväylässä, Kauppakamarin kouluttajana , Revontuliryhmän jäsenenä ja Round Table- ja Rotary-palvelujärjestöissä jäsenenä.
Nikkasella on kokemusta liiketoiminnan ja kaupankäynnin kehittämisestä 1980-luvulta saakka. Hän on toiminut mm. Oyj Liinos Abp:ssa liiketoiminnan kehitysjohtajana, Oyj Visma Software Abp:n liiketoiminnan kehitysjohtajana ja VB-maajohtajana , Oy Odin Intl Ab:n toimitusjohtajana, CR-Keskus Oy:ssä kehitysjohtajana, Elisa Oyj:ssä kehitysjohtajana ja myyntijohtajana, Advokatum Oy:ssä toimitusjohtajana ja yrityskaupan asiantuntijana. Julkisuudessa on myös ollut esillä joitakin hänen tekemiään yrityssijoituksia.
Kimmo Nikkanen toimi myös alkuperäisellä MoonTV-kanavalla pelitoimittajana sekä peliarvostelijana ja juonsi mm. viikoittaista PC-peliluola-ohjelmaa ennen Jarno Sarkulaa. Tämän pohjalta hän kirjoitti myös monia Sony PlayStation- sekä PC-peleihin liittyviä opaskirjoja.
Hän on aktiivinen taustavaikuttaja monissa ICT-toimialan ja pelisisältöjen kehittämiseen liittyvissä hankkeissa ja on kirittänyt monia yhtiöitä toimintansa kehittämisessä. Häntä ovat kiinnostaneet erityisesti yhteistyöhön ja verkostoitumiseen liittyvät haasteet. Nikkanen oli mm. vuosina 2004–2005 aktiivisesti mukana Kainuun kaikkien kuntien omistaman maakunnallisen elinkeinotoiminnan kehittämisyhtiön, Kainuun Etu Oy, toiminnassa ja noin 25 ICT-yrityksen muodostamassa IT-Pooli –konsortiossa. Hän on myös ollut käynnistämässä Kajaanin Innovaatio- ja yrittäjyyskeskus Innovan toimintaa, luomassa toimintatapoja uusien tuotteiden ja palveluiden kehittämiseen ja kaupallistamiseen.
Koulutus
Nikkanen on opiskellut kasvatustiedettä ja johtamista Jyväskylän yliopistossa ja saanut tutkintotodistuksensa vuonna 2003. Lisäksi hän on suorittanut opintojaksoja Irlannissa Irish Management Institutessa (IMI). Nikkanen on itse toiminut kouluttajana ja pyydettynä puhujana sadoissa tilaisuuksissa ja tapahtumissa sekä antanut kymmeniä radio- ja televisiohaastatteluita.
Harrastukset
Nikkanen on yksi Suomen menestyneimpiä urheiluampujia kivääriaseilla nuorten sarjoissa. Nikkasella on sijoituksia kansainvälisissä kilpailuissa, useita Pohjoismaiden mestaruuksia ja lukuisia Suomen mestaruuksia. Nikkanen on tehnyt yhteensä viisi Suomen ennätystä pienoiskiväärillä. Hän on kuulunut Ampujaurheiluliiton edustusjoukkueeseen, A-valmennusryhmään ja käynyt Armeijan Urheilukoulun ja on reservin upseeri. Nykyään harrastuksena pitkänmatkan juoksu, moottorikelkkailu ja konsolipelaaminen.
Lähteet
Kimmo Nikkanen
Konstantinos XI Palaiologos
Konstantinos XI Palaiologos (8. helmikuuta 1405 – 29. toukokuuta 1453) oli Bysantin valtakunnan viimeinen keisari. Hän hallitsi vuosina 1449–1453.
Nuoruus
Vaimon kuoltua vuonna 1429 Konstantinos meni uusiin naimisiin Caterina Gattilusion kanssa. Hän oli Lesbos-saarta hallitsevan genovalaisen ruhtinaan tytär. Caterina kuoli vuonna 1442, eikä Konstantinos saanut lapsia kummassakaan avioliitossa. Vuonna 1443 hänestä tuli Morean (keskiaikainen nimi Peloponnessoksen niemimaalle) despootti.
Hallitsijaksi
Kun Konstantinoksen veli keisari Johannes VIII kuoli, syttyi riita Konstantinin ja hänen veljensä Demetrioksen välillä. Koska Bysantin valtakunta oli tähän aikaan Osmanien valtakunnan vasalli, pyysivät veljekset, että sulttaani Murad II ratkaisisi riidan. Murad valitsi Konstantinoksen, ja hänet kruunattiin Mistrassa 6. tammikuuta 1449. Tämän jälkeen hän yritti saada aikaan avioliiton kaukaisen sukulaisensa, Murad II:n lesken kanssa, mutta ilman tulosta.
Pian tämän jälkeen uusi sulttaani Mehmed II alkoi vaatia Konstantinopolia itselleen. Konstantinos kääntyi Länsi-Euroopan kristittyjen valtioiden puoleen saadakseen apua, mutta häneltä vaadittiin ortodoksisen ja katolisen kirkkojen yhdistämistä (jotka olivat suuren skisman seurauksena vuonna 1054 eriytyneet). Konstantinos julisti kirkot yhdistetyiksi vuonna 1452, mutta valtakunnan asukkaat vastustivat tätä. Lopulta tuli selväksi, ettei mitään apua saapuisi.
Konstantinopolin piiritys
Mehmed tarjosi Konstantinokselle Mistraa, mikäli tämä antaisi Konstantinopolin hänelle. Konstantinos päätti kuitenkin puolustaa pääkaupunkiaan viimeiseen asti. Konstantinopolin piiritys alkoi 2. huhtikuuta 1453. Konstantinos johti itse joukkoja, jotka yrittivät lyödä takaisin kaupunkiin tunkeutuneet osmanit. Hänen sanotaan kuolleen taistelussa.
Joidenkin lähteiden mukaan hänen ruumistaan ei löydetty, toisten lähteiden mukaan hänen päänsä pistettiin seipään nokkaan ja se oli nähtävillä monen päivän ajan. Legendan mukaan enkeli pelasti keisarin kesken taistelun ja vei hänet nukkumaan maan alle. Aikojen lopussa keisari herää eloon ja valloittaa kaupungin jälleen kristityille.
When the Levee Breaks
”When the Levee Breaks” on Kansas Joe McCoyn ja Memphis Minnien tekemä blueskappale vuodelta 1929.
Led Zeppelinin versio
Englantilainen rockyhtye Led Zeppelin levytti kappaleesta oman versionsa vuonna 1971. Se julkaistiin yhtyeen neljännellä albumilla Led Zeppelin IV, jossa se on albumin viimeinen kappale.
Kappale alkaa jytisevällä rumpukompilla, jonka jälkeen kitara, basso ja Robert Plantin ujeltava huuliharppu tulevat mukaan.
Freestylehiihto talviolympialaisissa 2018
Freestylehiihdossa kilpailtiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa 9.–23. helmikuuta Bokwang Phoenix Parkissa.
Freestylehiihdossa sekä miehillä että naisilla oli yhteensä viisi tapahtumaa: kumparelasku, hypyt, halfpipe, skicross sekä slopestyle.
Menestynein maa oli neljä kultaa ja yhteensä seitsemän mitalia voittanut Kanada.
Aikataulu
Seuraavassa listassa on kaikkien 10 lajin aikataulut.
Osallistuminen
Freestylehiihdossa avoimia paikkoja oli 282. Yhdestä olympiakomiteasta sai osallistua korkeintaan 30 urheilijaa, yhden sukupuolen maksimin ollessa 16. Yhteen lajiin voi kuitenkin osallistua vain neljä saman olympiakomitean urheilijaa. Osallistujamäärät jakautuivat lajeittain seuraavasti:
Sirkus
thumb|300px|[[Georges Seurat, Sirkus 1891.]] Sirkus on esittävän taiteen ja viihteen muoto, joka voi yhdistellä useita eri sirkuslajeja. Perinteisessä muodossaan sirkusesitys koostuu akrobaattinumeroista, jongleerausesityksistä, eläinnumeroista ja klovneriaosuuksista. Sirkuksen perinteinen esiintymispaikka on sirkusteltta, jonka keskellä sijaitsee areena eli maneesi. Sirkusta voidaan esittää myös teattereissa, kasinoissa, kaduilla ja festivaaleilla.
Tärkeässä roolissa perinteisessä sirkusesityksessä artistien lisäksi ovat juontaja eli sirkustirehtööri sekä orkesteri, joka myötäilee kaikkia ohjelmanumeroita. Toisaalta nykyään monissa sirkuksissa ei käytetä enää live-orkestereita.
Perinteisen sirkuksen rinnalle on 1970-luvulta alkaen noussut nykysirkus, joka yhdistelee näyttämötaiteita melko vapaasti.
Antiikin Rooma
Sanan alkujuuret ovat kreikan kielessä, jossa kirkos merkitsee pyöreää. Sana sirkus nykyisessä merkityksessään on peräisin latinan kielestä, jossa termiä circus käytettiin kuvaamaan pyöreää esiintymisaluetta, sirkusareenaa, erityisesti kilpa-ajorataa. Sirkuksissa esitettiin yleisölle valjakkokilpailuja, gladiaattoritaisteluita, eläinten kesytystä ja vankien teloituksia järjestettiin lähinnä amfiteatterissa. Tuolta ajalta on peräisin myös Juvenaliksen lentävä lause "leipää ja sirkushuveja", sillä valjakkoajot olivat usein varsinkin Roomassa Rooman valtakunnan keisarin tai poliitikkojen järjestämiä tapahtumia, jolla pyrittiin pitämään kansa tyytyväisenä, vaikka maassa olikin inflaatiota ja muita ongelmia. Keisarit jakoivat myös leipää ihmisten hengenpitimiksi (annona). Rooman valtakunnan hajotessa silloinen sirkusperinne katosi Länsi-Euroopasta lähes kokonaan, ja vain rippeet ja muistikuvat jäivät elämään. Idässä Bysantissa kilpa-ajot jatkuivat. Roomalainen sirkus on kenties jättänyt jälkensä muun muassa espanjalaiseen härkätaisteluun.
Keskiaika
Keskiajalla kiertävät viihdyttäjät, trubaduurit, tarinankertojat, nuorallatanssijat ja akrobaatit kiertelivät kaupungista ja kylästä toiseen, tuoden mukanaan uutisia. Heidät miellettiin myös harmia tuottavina kiertolaisina. Vuosituhannen vaihtuessa jonglööri tuli mukaan kiertelevään joukkoon.
Uusi aika
thumb|300px|Sirkusteltta
Varsinaista sirkusta saatiin kuitenkin odottaa 1700-luvun loppupuoliskolle, jolloin Philip Astley aloitti toimintansa. Vuonna 1769 hän osti kiinteistön Lontoosta läheltä Westminsterin siltaa ja rakensi sille ensimmäisen sirkusrakennuksen, jonka nimeksi tuli The New British School or Amphitheater Riding Ring. Ensimmäinen esitys tapahtui vuonna 1770, ja siitä tuli pian niin suosittu, että amfiteatteri katettiin vuoteen 1779 mennessä. Näin oli syntynyt nykyaikainen sirkus, vaikkei Astleyn esitystä siksi kutsuttukaan ennen kuin vasta 1782. pienoiskuva|Barnum & Bailey -sirkuksen mainosjuliste vuodelta 1899. Yhdysvalloissa sirkuksesta tuli 1800-luvulla suurten kansanjoukkojen suosittu ajanviete. Sirkuksia oli paljon, ja ne kilpailivat keskenään. 1800-luvun loppupuolella toistensa kanssa kilpailleet P. T. Barnum, James Anthony Bailey ja Ringlingin veljekset kehittivät sirkuksen viihdemuotona huippuunsa. Yhdysvalloissa sirkuksesta tuli näyttävä ja monimuotoinen spektaakkeli, ja esityksiä järjestettiin valtavissa teltoissa, joihin mahtui tuhansia katsojia ja useita rinnakkaisia areenoita. Ringlingit ostivat lopulta kilpailijansa 1900-luvun alussa ja vuonna 1919 syntyi Ringling Bros. and Barnum & Bailey Circus, joka oli lähes sadan vuoden ajan maailman huomattavimpia sirkuksia.
Perinteinen sirkus
Perinteisessä sirkuksessa esitys koostuu erillisistä numeroista, jotka edustavat sirkustaiteen eri lajeja. Esiintyjäjoukko on usein monikansallinen. Esityksiin kuuluu myös eläinnumeroita, joissa voi esiintyä esimerkiksi sirkusnorsuja.
Perinteinen sirkusesitys tapahtuu pyöreässä, halkaisijaltaan noin 13-metrisessä maneesissa, jota ympäröi nouseva katsomo. Sirkustelttaan voi mahtua noin 1200–2000 katsojaa.
Perinteiseen sirkukseen kuuluvat Pohjoismaissa hevos-, merileijona-, kissa,- ja koiranumerot. Keski-Euroopassa ja Amerikassa saa vielä esittää villieläinnumeroita kuten leijonan kesytystä sekä elefanttinumeroita.
Tyypilliseen perinteiseen sirkusesitykseen kuuluu ilma-akrobatiaa (trapetsi-, köysi- tai kangastaiteilijoita jne.), akrobatiaa (kuten permanto- tai notkeusakrobaatteja). Myös hyppyjä ponnahduslaudalta tai trampoliinilta nähdään yksin ja ryhmässä sekä erilaisia ihmispyramideja. On myös jongleerausta eri välineillä (pallot, pomppupallot, keilat, renkaat, devil's stickit, diabolo), tikarinheittoesityksiä, taikureita sekä tasapainoilijoita (yksipyöräisellä ajajia, käsilläseisojia, nuorallatanssijoita jne.). Klovnien tehtävänä on yleisön hauskuuttamisen lisäksi nivoa eri numerot toisiinsa yhdessä sirkustirehtöörin ja orkesterin kanssa.
Perinteisistä sirkuksista tunnettuja ovat mm. Circus Krone, Circus Knie, Cirque Medrano, Cirque Arlette Gruss, Gran Circo Mundial sekä kotimainen Sirkus Finlandia.
Nykysirkus
Uuden sirkuksen tunnetuin edustaja on kanadalainen Cirque du Soleil, jolla on useita kiertäviä sekä pysyviä esityksiä maailmanlaajuisesti. Myös muut kanadalaiset ryhmät kuten Seven Fingers ja Cirque Eloize ovat viitoittaneet tietä. Ruotsalainen Cirkus Cirkör edustaa pohjoismaista tyylisuuntaa ja Ranskassa monet pienet ryhmät kiertävät kulttuuritalojen ohjelmistoissa. Saksassa sekä perinteinen sirkus- että varieteekulttuuri ovat voimissaan. Suomalaisia tunnettuja nykysirkusryhmiä ovat mm. WHS, Race Horse Company ja Kallo Collective.
Sirkus Suomessa
Suomen asema sirkusmaana on vaihdellut maan valtapoliittisen tilanteen mukaan. Suuressa määrin se oli aikoinaan riippuvainen Pietarin vetovoimasta, sillä Venäjä oli erityisen hyvä esiintymispaikka pääsiäisjuhlallisuuksiin liittyvän paaston aikaan. Taiteilijat tulivat sinne sankoin joukoin yleensä Suomen kautta. Teatteriseurueet saapuivat Suomeen vasta Pietarin perustamisen jälkeen, vuonna 1737.
Kieltolain ja huviveron kourissa sirkus koki kovia itsenäistymisen jälkeen. Sirkus näivettyi, eikä korkeasuhdanne koskaan palautunut entisenlaiseksi.
Olennainen osa suomalaista sirkushistoriaa ovat 1900-luvun alussa toimineet kiertävät tivolit ja niiden ohjelmatarjonta. Ne olivat ympäristöltä suljettuja alueita, missä viihdetarjonta painottui ajolaitteisiin ja pelitelttoihin, mutta ennen kaikkea esitettävään ohjelmaan.
1970-luvulla käynnistyi sirkuksen uusi tuleminen, jolloin perustettiin muun muassa nuorisosirkuksia. Vanhin suomalainen nuorisosirkus on Haminan Teinisirkus.
Ammattisirkuksen kehittäminen on perinteisesti ollut perhedynastioiden asia. Suomalaisesta sirkusta edusti ja kehitti myös tivolisuku Sariola. Jernströmin perheen Sirkus Finlandia kiertää joka vuosi täysimittaisen sirkuskiertueen Suomessa. Suomen kansallissirkus on vuodesta 1976 toiminut, paljon kansainvälisiä esiintyjiä käyttävä Sirkus Finlandia, joka on Jernströmien perheyritys. Suomessa ovat kiertäneet 2000-luvulla telttoineen myös Sirkus Caliba, Sirkus Florentino, Sirkus Tähti ja Sirkus Valentino.
Suomessa sirkustaide tunnustettiin taidemuodoksi 2000-luvun käänteessä. Suomessa tuotetaan kansainvälisesti kiinnostavaa ja korkeatasoista nykysirkusta. Myös perinteinen kiertävä sirkus on säilynyt elinvoimaisena ja sirkusharrastamisen suosio on kasvaa kaikissa ikäluokissa. Suomi on lisäksi yksi sosiaalisen sirkuksen kärkimaista.
Suomalainen sirkuskulttuuri sisältää sekä kiertävää sirkustoimintaa eläimineen ja telttoineen, nykysirkustoimintaa että harrastustoimintaa. 1970-luvulla alkanut sirkusharrastustoiminta on johtanut ainutlaatuisen nykysirkuskulttuurin kehittymiseen Suomessa ja samalla tämän rinnalla kiertävä telttasirkus kannattelee maan perinteistä sirkuskulttuuria elinvoimaisena. Nykysirkus vie sirkustaidetta uusille estradeille ja uusiin muotoihin.
Sirkuskulttuuri otettiin mukaan Unescon aineettoman kulttuuriperinnön yleisopimukseen liittyvään kansalliseen luetteloon Suomessa vuonna 2017.
Muscle of Love
Muscle of Love on Alice Cooperin seitsemäs studioalbumi vuodelta 1973. Se oli viimeinen studioalbumi, jonka teki alkuperäinen yhtye. Muscle of Love on konseptialbumi, jonka kappaleet kertovat New York Cityn katuelämästä, teiniangstista ja miesprostituoiduista. Albumi on paikoitellen hyvin jazz painotteista.
Sainthelenantylli
Sainthelenantylli (Charadrius sanctaehelenae) on vaarantunut Saint Helenalla elävä kahlaajalintu. Laji on viimeinen saaren endeemisistä maalinnuista.
Kooltaan sainthelenantylli on noin 15 cm. Lajin vatsa on väriltään kellertävä lukuun ottamatta valkoista alaperää. Linnun selkä ja päälaki ovat ruskeankirjavat. Sainthelenantyllillä on nokasta niskaan ulottuva musta naamio, jonka rikkoo valkoinen otsalaikku. Laji muistuttaa afrikantylliä (Charadrius pecuarius), mutta on sitä suurempi ja sainthelenantyllin nokka ja jalat ovat pidemmät kuin afrikantyllillä. Lajin ääni on lyhyt kii-vit.
Karnak (sarjakuvahahmo)
Karnak on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hän kuuluu Epäinhimillisten kuningasperheeseen. Hän on pappi. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisessa Fantastic Four -lehden numerossa 45. Karnakin loivat Stan Lee ja Jack Kirby.
Karnakin ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Ihmesarjan numerossa 6 (1967).
Historia
Karnak on vanhempi kahdesta veljeksestä. Hänet jätettiin koemielessä ilman yleensä suoritettavaa mutageenikäsittelyä, kun hänen pikkuveljensä Triton kävi käsittelyn läpi.
Karnak on lähes ihmisen näköinen, vain hänen päänsä on noin puolitoista kertaa normaalia kookkaampi, pyöreämuotoinen ja täysin kalju.
Karnak on äärimmäisen uskollinen kansansa hallitsijalle Mustalle Salamalle.
Voimat ja varusteet
Karnakilla on yli-inhimillisiä voimia kuten kaikilla epäinhimillisillä; hänen voimansa ovat itämaisen taistelun eri muodot, tärkeimpänä karate vietynä asteelle johon tavalliset ihmiset eivät koskaan voi päästä. Lisäksi hänen aistinsa ovat niin terävät ja erikoistuneet, että hän löytää yleensä yhdellä silmäyksellä heikot kohdat eri olennoista ja materiaaleista. Näin mm. silloin, kun epäinhimillisten kaupunkivaltakunta Attila piti irrottaa maasta avaruuteen siirtoa varten: Karnak etsi oikean kohdan ja Gorgon iski siihen maanjäristyskaviollaan, jolloin ympäri kaupunkia syntyi juuri halutunlainen repeämä.
Ultimate Karnak
Ultimate Marvel -jatkumossa Karnakin voimissa ja ulkonäössä on hieman eroja. Hänet kuvataan aasialaiseksi kasvonpiirteiltään ja valkohiuksisena. Hänen voimansa Ultimate-jatkumossa on energiavirtojen aistiminen ja kontrolloiminen. Hän esimerkiksi aisti heikompia kohtia Näkymättömän Naisen voimakentässä ja iski siihen sähköiskulla.
Erik Cole
pienoiskuva|Cole Montrealin peliasussa. Erik Cole (s. 6. marraskuuta 1978 Oswego, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Detroit Red Wingsiä. Cole on voittanut urallaan Stanley Cupin ja Saksan mestaruuden.
Seuraura
Cole siirtyi ammattilaiskaukaloihin vielä kolmannen ECAC-kautensa päätteeksi keväällä 2000, kun hän pelasi loppukauden Carolinan farmijoukkueessa IHL-liigan Cincinnati Cyclonesissa. Seuraavan kauden Cole pelasi kokonaisuudessa IHL:ssa ja ansaitsi itselleen paikan Carolinasta kaudeksi 2001–2002. Cole oli NHL-tulokkaiden parhaimmistoa, kun hän voitti tulokkaiden taklaustilaston ja oli pistetilastossa neljäs (16+24). Carolina eteni keväällä 2002 Stanley Cup -finaaleihin, mutta hävisi Detroit Red Wingsille.
Seuraavalla kaudella Cole kärsi pohjeluun murtumisesta ja hän joutui jättämään väliin myös NHL:n tähdistöottelun yhteydessä pelatun nuorten tähtien YoungStars-ottelun. Cole palasi uudelleen huippukuntoon kaudella 2003–2004, jolloin hän teki 42 pistettä, vaikka Carolina jäi pudotuspelien ulkopuolelle. Työsulkukaudella Cole pelasi Saksan DEL-liigassa Eisbären Berlinissä. Hänet valittiin Saksassa pudotuspelien parhaimmaksi pelaajaksi, kun Eisbären voitti Saksan-mestaruuden.
Kaudella 2005–2006 Colen niskanikama murtui Brooks Orpikin taklauksen seurauksena. Hän oli loukkaantuessaan maaliskuussa tehnyt jo henkilökohtaisen piste-ennätyksensä (60 pistettä). Cole palasi Carolinan kokoonpanoon vasta Stanley Cup -finaalien kuudenteen peliin. Carolina voitti lopulta Stanley Cup -mestaruuden kotijäällään seitsemännessä pelissä.
Cole rikkoi piste-ennätyksensä kaudella 2006–2007, kun hän teki 61 pistettä kauden aikana, mutta seuraavalla kaudella Colen pistemäärä tippui 51 pisteeseen. Kesällä 2008 Edmonton Oilers hankki Colen Carolinasta vaihdossa Joni Pitkäseen. Cole ei pelannut koko kautta 2008–2009 Edmontonissa, sillä hänet kaupattiin takaisin Carolinaan maaliskuussa 2009 siirtorajan lopulla. Edmonton sai vaihtokaupassa Patrick O'Sullivanin, jonka Carolina oli hankkinut hetkeä aiemmin Los Angeles Kingsistä vaihdossa Justin Williamsiin.
Kylmäsavustus
Kylmäsavustus on menetelmä kalan tai lihan säilöntään. Säilymistä edistävät savun ainesosaset, kuivuminen, matala lämpötila (17–30 celsiusastetta) ja suola (esimerkiksi merisuola). Savustaminen antaa tuotteelle väriä, tekee siitä savun makuisen ja tuhoaa pieneliöitä. Nykyään savustamisen tärkein merkitys on maun antaminen, kun taas entisaikaan tärkeintä oli pitkä säilymisaika. Tehdasmaisesti prosessi tehdään tunneissa, muutoin 4–5 vuorokaudessa tai jopa 1–3 viikossa.
Esikäsittelynä kala perataan, suomustetaan (nahka jää pitämään filettä koossa), fileoidaan, poistetaan ruodot, puhdistetaan ja suolataan. Paksummat kappaleet tarvitsevat pitemmän kypsymisajan.
Liha tai kala laitetaan savustusastiaan tai -kaappiin. Savua johdetaan tai kehitetään tilassa. Samalla päästetään ulos kosteaa ilmaa.
Prosessi ei tuhoa eikä muuta ravintoaineita paljoakaan. Samoin säilyvät bakteerit ja loiset, joten raaka-aineen on oltava puhdasta ja sopivaa. Myös lopputuotteen säilytystä ja käyttöohjeita on noudatettava.
Michael Martin (filosofi)
Michael L. Martin (3. maaliskuuta 1932 Cincinnati, Ohio – 27. toukokuuta 2015 Boston, Massachusetts ) oli Bostonin yliopiston filosofian professori.
Paalusolmu
thumb|Valmis paalusolmu. thumb|Paalusolmun tekeminen. Paalusolmu on solmu, jolla tehdään köyden päähän kiinteä silmukka. Siitä käytetään myös nimiä "paalari", "polsteeki" ja "polsteekki". Paalusolmu on helppo ja nopea tehdä, ja sillä on useita eri tekotapoja. Solmua ei pysty avaamaan, kun siihen kohdistuu veto. Solmu on melko luotettava, vaikka on olemassa kestävämpiä ja vahvempia solmuja. Paalusolmu sopii kuitenkin useimpiin käyttötarkoituksiin. Köyden ollessa liukasta tai jäykkää, solmun on havaittu murtuvan kuormittaessa tai luistavan auki kuormaa purettaessa.
Michael Martin (filosofi)
Martin tutki ennen kaikkea uskonnonfilosofiaa sekä myös tieteenfilosofiaa ja oikeusfilosofiaa. Martin julkaisi useita kirjoja ja artikkeleita, joissa hän puolusti ateismia sekä esitti useita argumentteja jumalan olemassaoloa vastaan.
Paalusolmu
Solmua käytetään esimerkiksi kiinnitettäessä vene laituriin ja lipun yläpäätä solmittaessa. Se sopii lähes kaikkiin sellaisiin tarkoituksiin, jossa köysi kiinnitetään jonkin pyöreän esineen ympärille tai kiinnityssilmukkaan. Kiipeilyyn solmua ei enää suositella.
Michael Martin (filosofi)
Michael Martinin Atheism: A Philosophical Justification (1990) on ollut pitkään kansainvälisesti tunnetuin ateismin oppikirja.