cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wigwam (yhtye)
Myöhempiä vaiheita: 1991–2006
Pääasiassa yhtyeen entisistä jäsenistä koostuva BigJam-yhtye on viime vuosina konsertoinut soittaen puoliakustisesti materiaalia yhtyeen levyiltä sekä Jim Pembroken soolotuotannosta. Myös suurelta osin samoista soittajista koostunut Wigwam Revisited on viime vuosina soittanut yhtyeen materiaalia, mutta täysin sähköisesti.
Euroopan kansallisten liikkeiden liitto
Ukrainan Svoboda-puolueella on ollut tarkkailijajäsenen asema AENM:ssä, mutta joidenkin tietojen mukaan heidät on erotettu, koska AENM:n unkarilaiset edustajat pitivät Svobodaa unkarilaisvastaisena ja Svobodan väitettiin hyökänneen Taka-Karpatiassa asuvaa unkarilaisvähemmistöä vastaan.
Wigwam (yhtye)
50-vuotisjuhlakiertue: 2018
Wigwam soitti 50-vuotisen uransa kunniaksi juhlakiertueen syksyllä 2018. Yhtye soitti Helsingin Kulttuuritalolla (26. ja 28.9.), Tampere-talossa (29.9.), Helsingin Tavastia-klubilla (30.9.), Oulussa Madetoja-salissa (3.10), Jyväskylän Lutakossa (4.10.) sekä Turun Logomossa (6.10.)
Juhlakiertueen kokoonpanossa soittivat Jukka Gustavson, Jim Pembroke, Pekka Rechardt, Esa Kotilainen, Pave Maijanen ja Jan Noponen. Lisäksi joillain keikoilla oli mukana vierailijoita.
Muun muassa Gustavson, Noponen, Kotilainen, Mikko Rintanen ja Måns Groundstroem ovat 2010-luvulla soittaneet Wigwamin musiikkia vaihtelevissa kokoonpanoissa nimellä Wigwam Revisited. Syksyn kiertue, jolle mukaan oli saatu myös Pekka Reckhardt suunniteltiin alkujaan nimelle Wigwam Experience. Kun selvisi, että myös nykyään Yhdysvalloissa asuva Jim Pembroke pääsisi mukaan, kiertue tehtiin nimellä Wigwam. Yhtyeen piirissä oli päätetty, että nimeä Wigwam käytetään vain silloin, kun Pembroke on mukana, sillä hän on yhtyeen ainoa jäljellä oleva perustajajäsen. Merkittävää tässä kokoonpanossa oli se, että yhtyeen voimamiehet Pembroke ja Jukka Gustavson tulivat nyt soittamaan yhdessä ensi kertaa sitten vuoden 1974. Yhtye teki kuitenkin myös nimellä Wigwam Experience yhteensä kolme keikkaa Hangossa, Porissa ja Porvoossa syyskuun taitteessa ennen kuin Pembroke saapui Suomeen.
Syksyn 2018 Wigwam-konserteissa vierailivat myös Jukka Tolonen, joka soitti bassoa, Jari Kettunen, joka soitti rumpuja sekä muutamassa kappaleessa haitaria ja kosketinsoittimia soittanut Pedro Hietanen. Hieman yllättäen Jim Pembroke lauloi suhteellisen vähän, ja hänen aiempia numeroitaan lauloivat Gustavson (mm. Lost Without a Trace), Pave Maijanen (Do Or Die) sekä osassa konserteista vieraillut Mikko Rintanen (A Better Hold (And A Little View) ).
Jim Pembroke sanoi haastattelussa yhtyeen soittavan mahdollisesti myös kesällä 2019, joka ei kuitenkaan toteutunut. Sen sijaan Wigwam Experience soitti kiertueen huhti-toukokuussa 2019 esiintyen Tampereella, Seinäjoella, Joensuussa, Helsingin Tavastia-klubilla ja Hämeenlinnassa. Wigwam Experience on soittanut myös joitain keikkoja tämän jälkeen. Janne Brunberg on soittanut bassoa kokoonpanossa vuodesta 2019.
Jim Pembroke kuoli lokakuussa 2021.
Suosio ja merkitys
Wigwam ei 1970-luvun Suomessa pärjännyt kaupallisessa menestyksessä Hurriganesin ja Hectorin kaltaisille kansansuosikeille, mutta sillä oli oma vankka kannattajajoukkonsa. Wigwam muodostui kulttiyhtyeeksi, jonka levyjä kriitikot kiittivät myös Suomen ulkopuolella, mutta josta suuri yleisö ei kiinnostunut.
Esko Lehtosen vuonna 1983 julkaistussa Suomalaisen rockin tietosanakirja 2 -kirjassa sanotaan, että ”Wigwam lienee merkittävin suomalainen rockyhtye kautta aikojen”. Lehtonen toteaa, että Wigwam oli yksi harvoista rockyhtyeistä, joka kehittyi aidosti tulematta itsetarkoituksellisesti liian älyperäiseksi. Lisäksi se oli ensimmäinen suomalaisyhtye, joka oli lähellä suurta kansainvälistä suosiota. Lehtonen käyttää Wigwamista ilmaisuja ”aliarvioitu” ja ”aikaansa edellä”. Yhtye oli myös levy-yhtiö Love Recordsin tärkeimpiä musiikillisia kivijalkoja Kaj Chydeniuksen, M. A. Nummisen ja Hurriganesin ohella.
Musiikki
Wigwamin maine progressiivisen rockin yhtyeenä juontaa juurensa yhtyeen ensimmäisen kokoonpanon edustamasta tyylistä, josta Jukka Gustavson on käyttänyt nimitystä ”art rock”. Sitä seurannut kokoonpano esitti helpommin lähestyttävämpää musiikkia, jota kitaristi Pekka Rechardt on kutsunut ”deep popiksi”. Musiikillisesti se oli lauluntekijäpohjaisempaa, yksinkertaisempaa ja popmaisempaa. Toisen kokoonpanon musiikkia on verrattu esimerkiksi 10cc- ja Steely Dan -yhtyeiden materiaaliin.
Miska Rantasen Love Records -kirjassa kerrotaan, että ensimmäinen kokoonpano edusti musiikillisesti kunnianhimoista ja monimutkaista progressiivista rockia, kun taas vuosien 1975–1978 kokoonpano esitti yksinkertaisempaa taiderockia.
Jim Pembroke & Wigwam
Seuraavilla Jim Pembroken soololevyillä soittajina on Wigwamin kokoonpano ilmestysaikanaan.
Metsäkuusi
thumb|245px|Metsäkuusen levinneisyys Fennoskandiassa. Metsäkuusi eli kuusi (Picea abies), myös näre, on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva ainavihanta havupuu. Metsäkuusi jaetaan tavallisesti kahteen alalajiin, jotka ovat euroopankuusi (Picea abies subsp. abies) ja siperiankuusi (Picea abies subsp. obovata). Jotkut kasvitieteilijät pitävät siperiankuusta omana lajinaan Picea obovata.
Ulkonäkö ja koko
Euroopankuusi voi kasvaa 30–45 metrin, Balkanilla jopa yli 60 metrin pituiseksi. Se on siten Euroopan pisimpiä ja Suomen pisin luontainen puulaji. Neulasten pituus on 1,5–2,5 cm ja käpyjen 10–15 cm. Siperiankuusi on kasvutavaltaan euroopankuusta kapeampi, lyhytkasvuisempi ja lyhytoksaisempi. Sen oksisto kestää paremmin lumen ja jään painoa. Versot ovat karvaisempia, kävyt lyhyempiä ja käpysuomut pyöreämpiä kuin euroopankuusella.
Metsäkuusen hedekukinnot ovat pieniä ja pyöreähköjä, pituudeltaan 2–2,5 cm. Ne ovat aluksi väriltään punertavia. Kukittuaan ne vaalenevat ja varisevat pois. Hieman myöhemmin kehittyvät emikukinnot ovat noin 4 cm pitkiä, käpymäisiä ja väriltään purppuranpunaisia. Aluksi ne ovat pystyasennossa, mutta taipuvat kesän aikana alaspäin riippuviksi kävyiksi. Käpyjen väri muuttuu ensin purppuranpunaisesta vihreäksi ja syksyyn mennessä ruskeaksi. Emikukinnot sijaitsevat yleensä latvuksen yläosissa.
Metsäkuusesta tavataan luonnossa suuri määrä erilaisia muotoja, jotka vaihtelevat maanmyötäisistä, pallo- ja kartiomaisista pylväsmäisiin, kapeakasvuisiin ja riippaoksaisiin. Myös kaarnan, rungon ja käpyjen rakenne sekä neulasten väri voi vaihdella. Esimerkiksi käärmekuusien (Picea abies f. virgata) pitkät ja kiemurtelevat oksat eivät juurikaan haaroitu. Joistakin muodoista, kuten kultakuusi (Picea abies f. aurea) ja surukuusi (Picea abies f. pendula) on saatavilla myös koristekasvilajikkeita.
Kuusi elää yleensä korkeintaan 400-vuotiaaksi.
Levinneisyys
Metsäkuusen levinneisyys ulottuu Alppien, Karpaattien ja Balkanin vuoristoista Pohjois- ja Koillis-Eurooppaan ja laajalle alueelle Aasiaan Tyynellemerelle saakka. Euroopankuusen ja siperiankuusen esiintymisalueiden rajaa on vaikea määritellä risteytymisen ja asteittaisen muuttumisen vuoksi, mutta yleensä euroopankuusen levinneisyysalueen itärajana pidetään Ural-vuoristoa. Siperiankuusia esiintyy läntisimmillään Ruotsin Lapissa. Alalajien risteymä on nimeltään Picea × fennica.
Kuusta on istutettu laajoille alueille Pohjois-Amerikkaan menestyksekkäästi. Villiintyneitä populaatioita tiedetään Connecticutista Michiganiin ja luultavasti niitä esiintyy muuallakin.
Ekologia
pienoiskuva|vasen|Kuusimetsää Jääkauden jälkeen Suomeen tulleista puulajeista lähinnä koivut ja mänty olivat vallitsevia, mutta noin 5 000 vuotta sitten idästä saapunut kuusi alkoi vallata sille sopivia kosteita ja varjoisia kasvupaikkoja, ja samalla se syrjäytti muut puulajit ja loi tiheitä, hämäriä kuusikoita. Kangasmetsän sukkessio päättyy kuusettumiseen.
Kuusen tuhoajat
Maannousemasieneksi aiemmin kutsuttu juurikääpä (Heterobasidion annosum) leviää kuusikoissa varsinkin hakkuiden yhteydessä. Koska kuusella on pintajuuret, se kaatuu helposti myrskyssä. Myös kuivuus tai tulvat voivat tappaa kuusikoita. Halla vaurioittaa pieniä taimia avoimilla mailla, ja tykkylumi voi katkoa oksia ja lisätä myrskytuhoja.
Viisi lahottajasientä aiheuttaa Etelä-Suomessa pääosiltaan kuusen tyvilahoa: Pohjois-Suomessa kuusikoiden tyvilahoa aiheuttavat enimmäkseen eri sienet kuin Etelä-Suomessa. Tyvilaho vaivaa eniten Suomen rannikkoseutujen ja Hämeen kuusikoita. Erityisen runsasta lahovikaisuus on Ahvenanmaalla, itäisellä Uudellamaalla, sekä vanhojen metsäteollisuuspaikkakuntien ympäristössä.
Hyönteiset
Kuusenniluri (Hylastes cunicularis) ja tukkimiehentäi (Hylobius abietis), voivat tappaa vastaistutettuja kuusentaimia syömällä koloja niiden tyvelle. Eräät hyönteiset, kuten käpykoisa ja käpykärpänen, syövät kuusen siemeniä joskus niin ahkerasti, että lisääntyminen vaarantuu. Muita tuhohyönteisiä ovat
Hiljattain pystyyn kuolleesta kuusesta voi löytyä monia sarvijäärälajeja. Kuusen juurissa voi elää vienanjäärä (Pachyta lamed) ja aivan rungon tyvestä voi löytyä havukantojäärä (Rhagium inquisitor) sekä paksun tyvikaarnan alueelta harmojäärä (Callidium coriaceum). Lähes koko rungon alueelta voi löytyä kiiltokuusijäärää (Tetropium castaneum) ja himmeäkuusijäärää (Tetropium fuscum). Puun latvapuolelta voi löytyä pohjantyppyjäärä (Acmaeops septentrionis). Puun paksuista alaoksista voi löytyä katkosiipijäärä (Molorchus minor) sekä viherjäärä (Callidium aeneum) ja oksajääriäinen (Pogonocherus fasciculatus).
Lajikkeita ja muotoja
pienoiskuva|Kääpiökuusi (Picea abies ’Nana’).
Merkitys ihmiselle
thumb|Metsätalouskäytössä olevaa kuusimetsää. Puustorakenne on samanikäinen ja lahopuun määrä vähäinen. Kuva Porvoon Ilolasta.
Metsäteollisuus
pienoiskuva|Rungon poikkileikkaus pienoiskuva|Käsittelemätöntä puuta Puutyöaineena kuusi on vaaleaa, harvoin hieman punertavaa. Sitä kaupataan Keski-Euroopassa nimellä whitewood (valkopuu). Sen rakenne on tasaista ilman huomattavaa juovaisuutta. Sydänpuu voi olla hienokasvuista ja pinta- eli mantopuu pihkaista. Kuusta käytetään paperi- ja selluteollisuudessa, mutta myös samoihin puunjalostustarkoituksiin kuin mäntyä. Sydänpuulaudoista tehdään usein lattioita. Kuusen juuresta saadaan juurivaneria. Järeistä kuusipölleistä sorvataan vanerin väliviilua. Puu soveltuu hyvin myös akustisten soittimien rakennusmateriaaliksi. Puutyömateriaalina kuusi on kevyehköä, sen ominaispaino kuivana on noin 0,47.
Ravintokäyttö
Nuoria vuosikasvaimia eli kerkkiä on käytetty kuusenkerkkäsiirapin valmistukseen. Niistä valmistetaan myös erilaisia juomia ja niitä voidaan käyttää mausteena. Kuusenkerkkiä käytetään myös luonnonlääkinnässä mm. reumaattisiin ja hengitystievaivoihin. Niitä voi syödä sellaisenaan. Kuusikumi on puusta kuumavesiuutolla hemiselluloosasta saatava kuusen galaktoglukomannaaneista saatava jae, jota voidaan käyttää stabilointiaineena esimerkiksi jogurteissa, salaatinkastikkeissa tai kosmetiikkatuotteissa. Lähtöaineena voidaan käyttää kuusen sahauksessa sivutuotteena syntyvää sahanpurua.
Pihka
Pihkavoidetta on perinteisesti käytetty ihon vaurioiden hoitoon, ja se on hyväksytty lääkekäyttöön. .
Joulukuusi
Kuusi on Suomessa kaikkein perinteisin joulupuu.
Kansanperinne
Kotikuusi kasvaa yhä edelleen monen maatalon tai omakotitalon pihalla. Sen on ajateltu suojelevan taloa. Karsikkopuu oli joskus kuusi, joka kasvoi yleisen tien varressa, ja siihen kaiverrettiin vainajan nimikirjaimet ja kuolinvuosi. Näin liitettiin vainaja tuonpuoleisten yhteisöön ja estettiin palaaminen elävien joukkoon kummittelemaan.
Taidehalli TR1
Taidehalli TR1 oli visuaalisten taiteiden näyttelykeskus. Se oli toiminnassa 2005–2015 Tampereella Finlaysonin historiallisella tehdasalueella.
Näyttelyt
Taidehalli TR1:n tiuhaan vaihtuvissa näyttelyissä esiteltiin kuva- ja mediataiteita, muotoilua, taidekäsityötä ja valokuvataidetta. Näyttelytoiminnasta vastasivat pääasiallisesti Tampereen taidemuseo, Tampereen nykytaiteen museo, mediamuseo Rupriikki, Valokuvakeskus Nykyaika sekä Pirkanmaan muotoilu- ja taideteollisuusyhdistys Modus. Taidehallia vuokrattiin myös muille näyttelynjärjestäjille. Tiloja hallinnoi Tampereen kaupungin museotoimi.
TR1:n näyttelytoiminta päättyi vuoden 2015 alussa. Tampereen kaupungin museopalvelujen mukaan taidehalli lakkautettiin taloudellisten syiden takia.
Rakennus
Taidehalli TR1 toimi Suomen ensimmäisessä nykyaikaisessa tehdasrakennuksessa, joka on valmistunut vuonna 1837. Talosta on käytetty nimiä Vanha tehdas, Kuusivooninkinen (tai Kuusvooninkinen) ja TR1 (’tehdasrakennus 1’). Rakennuksessa sijaitsi pitkään myös mediamuseo Rupriikki.
Rothesay-luokka
Rothesay-luokka eli tyyppi 12M oli Britannian kuninkaallisen laivaston yhdeksän toisen luokan sukellusveneentorjuntafregatin muodostama alusluokka. Aluksista oli kolme Etelä-Afrikan (President-luokka) ja kaksi Uuden-Seelannin laivastoissa.
Uusi-Seelanti
Uusi-Seelanti vastaanotti helmikuussa 1957 HMS Hastingsin, joka oli tilattu Britannian kuninkaalliselle laivastolle helmikuussa 1956. Saman aikaisesti maa tilasi toisen aluksen. Ne olivat sisätilaratkaisuja lukuun ottamatta identtisiä Britannian tilaamien alusten kanssa.
Etelä-Afrikka
Simonstownin laivastosopimuksen nojalla tilattiin kolme alusta Etelä-Afrikan laivastolle. Ne olivat identtisiä Britannian alusten kanssa, mutta modernisoinnit muuttivat ne erilaisiksi. Alukset nimettiin buuritasavallan presidenttien mukaan.
Alukset osoittautuivat vaikeasti ylläpidettäväksi Etelä-Afrikan asevientikiellon vuoksi ja siksi SAS President Steyn poistettiin palveluksesta 1980 ja sitä käytettiin varaosina.
Palviainen
Palviainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Raimo Juntunen
Raimo Juhani Juntunen (s. 21. syyskuuta 1936) on suomalainen Savonlinnassa asuva hammaslääkäri ja kirjailija.
HMS Westcott
HMS Westcott (viirinumero D47) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin joulukuussa 1916 vuosien 1916–1917 laivasto-ohjelman 10. tilauksessa William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 30. maaliskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 14. helmikuuta 1918 ja valmistui pari kuukautta myöhemmin 12. huhtikuuta.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Scapa Flow'hun sijoitettuun 13. hävittäjälaivueeseen. Aselevon astuttua voimaan alus saattoi antautuvaa Saksan keisarikunnan laivastoa Scapa Flow'hun. Alus osallistui elokuusta marraskuuhun partiointiin ja sotatoimiin bolševikkeja vastaan Itämerellä.
Helmikuussa 1920 alus siirrettiin Välimerelle, jossa se tulitti Turkin kansallisten asemia. Palattuaan Britteinsaarille elokuussa alus liitettiin Kotilaivastoon, jossa se oli aina vuoteen 1935. Alus oli vähän aikaa 4. sukellusvenelaivueen maalilaivana ennen kuin se siirrettiin 1936 Devonportin telakalla tehdyn huollon jälkeen Kiinan asemalle.
Alus myytiin 8. tammikuuta 1946 BISCOlle ja se saapui myöhemmin samana vuonna hinattuna West of Scotland Shipbreakersille romutettavaksi.
Yöhävittäjä
thumb|right|Kuvassa yhdysvaltalainen yöhävittäjäkone, [[Northrop P-61 Black Widow|Northrop P-61 Black Widow.]] Yöhävittäjä on hävittäjälentokone, jota käytetään torjuntatoimintaan öisin. Hävittäjätoiminta on silloin tavallisimmin tarkoitettu torjumaan öiseen aikaan tapahtuvia lentopommituksia. Yöhyökkäystä oli ennen tutkajärjestelmien kehittelyä varsin vaikeata toteuttaa näkemättä maaleja.
Yöhävittäjä luotiin käsitteenä jo ensimmäisen maailmansodan aikoihin. Vasta toisessa maailmansodassa pommituslentokoneiden suuret tappiot päiväsaikaan tehdyillä pommituslennoilla pakottivat pommitusstrategian vaihtamiseen. Yöpommitusten vuoksi tyypin hävittäjäkoneiden tarve lisääntyi.
Toisen maailmansodan aikaan niin Englanti, Saksa kuin Japanikin kehittelivät erillisiä yöhävittäjäkoneita. Jotkut niistä olivat ennestään olleet itse pommikoneina. Edelleen jouduttiin kehittelemään tunnistusjärjestelmä IFF (Identification Friend or Foe), jonka avulla pystyttiin pimeän aikana erottelemaan ystävällismieliset lentokoneet vihollisista.
Erityisesti Saksa sai niin kutsuttuja yöhävittäjä-ässiä. Heistä moni ehti kaatua ennen sodan loppua. Usein kävi niin, että pommikoneen alhaalta ampunut yöhävittäjä jäi putoavan koneen jätteiden alle ja tuhoutui siten itsekin. Riski oli suuri niin kutsuttua Schräge Musik -asejärjestelmää käyttäneissä hävittäjäkoneissa.
Ennen kuin uudenlainen hyökkäysmenetelmä, suomeksi viisto musiikki, opittiin tuntemaan, olivat Hyvösen mukaan brittilentäjät ihmetelleet suuresti viereltään pommittajaparvesta kadonneita lentokoneita. Selitys löytyi myöhemmin saksalaisten yöhävittäjistä. Niillä oli vinosti noin 70 asteen kulmassa ylöspäin ampuva tykkiaseistus.
Hyvösen mukaan Suomesta osallistui pieni joukko erilliseen perehdyttävään yöhävittäjätoiminnan koulutukseen. Koulutusta järjestettiin Saksassa erityyppisillä lentokoneilla. Varsinaista Nachtjagd- eli yöhävittäjäkoulutusta oli vain murto-osa. Hieman vajaasta 20 hengen lentäjäporukasta kaksi kuoli kesken koulutuksen. Heistä ainakin yhden pudotti Liittoutuneiden ilmahyökkäyksen aikana De Havilland D.H.98 Mosquito. thumb|right|Me 110 Bf:n yöhävittäjämuunnos, tutkalaitteistolla varustettuna.
Yöhävittäjäyksikköjä oli toiminut aiemmin Suomen alueella, ainakin Nautsista käsin. Sitä kesti kuitenkin vain vähän aikaa. Suomella oli oma yöhävittäjän rakentamista varten ollut suunnitelma, muttei sitä toteutettu. Konetyypin nimi oli Vihuri, sen niminen valmistui eri tehtäviin myöhempänä. Bristol Blenheim -pommikonetta harkittiin yöhävittäjätehtävään sitäkin vahvasti. Tuolloin olisi aseistukseksi tullut 1x 20 mm tykki ja 4x 12,7 mm konekiväärit (mahdollisesti sotasaaliina saatua mallia Berezin UB).
Merkittävimpiä yöhävittäjien konetyyppejä toisessa maailmansodassa
Saksa:
Englanti:
Japani:
Yhdysvallat:
Mopot
Mopot oli Suolahdesta kotoisin oleva ramopunkyhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1978–1982. Yhtye oli Suomen ensimmäisiä puhtaasti ramopunkin nimeen vannovia bändejä. Yhtyeellä oli vaikeuksia löytää kakkoskitaristia, joten kaksi ensimmäistä vuotta yhtye oli vähemmän aktiivinen, kuin vuoden 1980 jälkeen. Yhtye hajosi 1982 ja laulaja-kitaristi Teijo Hintikka otti taiteilijanimen Teyo siirryttyään helsinkiläisen Cartoon Rockers -yhtyeen riveihin. Mopojen oli tarkoitus tehdä comeback-keikka Sumiaisissa järjestettävässä Suolirockissa vuonna 2012, mutta keikka peruuntui aikataulullisista syistä.
Suomalainen Barytontrio
Suomalainen Barytontrio on kamarimusiikkiyhtye, johon kuuluvat Markus Kuikka (baryton), Markus Sarantola (alttoviulu) ja Jussi Seppänen (sello). Se teki ensiesiintymisensä vuonna 2002 Kuopiossa, ja on sitten konsertoinut ja tehnyt nauhoituksia Yleisradiolle ja Kuhmon kamarimusiikin osaamiskeskus Virtuosille ohjelmistonsa kulmakiviin kuuluvilla Joseph Haydnin barytontrioilla. Yhtyeen ensimmäinen, Haydnin teoksia sisältävä SACD-tallenne julkaistiin 2009. Yhtye on konsertoinut mm. Saksassa ja Ranskassa. Barytontrio on kantaesittänyt useita uusia, sille itselleen sävellettyjä teoksia.
Mika Rättö
Mika Rättö (s. 5. huhtikuuta 1973 Pori) on suomalainen muusikko, näyttelijä, ohjaaja, kuvataiteilija ja kirjailija. Rättö on toiminut useissa yhtyeissä kuten Circle, Kuusumun Profeetta, Ektroverde, Rättö ja Lehtisalo sekä Eleanoora Rosenholm. Hänen tuorein musiikkiprojektinsa on Kauko Röyhkän ja Circle-basisti Jussi Lehtisalon kanssa perustettu yhtye Röyhkä ja Rättö ja Lehtisalo.
Ura
Porissa asuvaa Rättöä pidetään yhtenä kotikaupunkinsa keskeisimmistä kulttuurivaikuttajista. Hän on toiminut musiikin ohella myös muilla taiteen aloilla, muun muassa teatterissa ja maalaustaiteen parissa. Hänen kirjallinen esikoisteoksensa Tihkuluodon kuiskaajat (Teos) ilmestyi maaliskuussa 2009. Teatteri Moderni Kanuuna on esittänyt viisi Rätön käsikirjoittamaa näytelmää. Hänen ohjaamansa elokuva Samurai Rauni Reposaarelainen tuli ensi-iltaan keväällä 2016.
Koulutukseltaan Mika Rättö on sähköasentaja, tämän koulutuksen hän hankki Satakunnan ammattikoulussa vuosina 1989–1992. Toisen koulutuksensa hän hankki Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1993–1996.
Ponthus Westerholm
Ponthus Westerholm (s. 6. tammikuuta 1992 Karlskrona, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Rauman Lukossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta. Westerholm on pelannut suurimman osan urastaan kaksoisveljensä Pathrikin kanssa.
Seuraura
Westerholm on Karlskrona HK:n kasvatti. Hän oli nostamassa kauden 2007–2008 päätteeksi nostamassa seuran J18-joukkuetta Division 2:sta Division 1:een. Kaudeksi 2008–2009 Westerholm siirtyi kaksoisveljensä Pathrikin kanssa Malmö Redhawksiin, jonka J18-joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin Ponthus voitti J18 Elitissä tehoilla 12+18=30. Kaudella 2010–2011 hän voitti Malmön J20-joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja oli joukkueen toiseksi paras pistemies veljensä Pathrikin jälkeen tehoilla 16+39=55. Westerholm voitti myös koko J20 SuperElitin syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Hän debytoi samalla kaudella myös Malmön miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa Westerholmin tulokaskausi toi 24 runkosarjaottelussa tehot 7+6=13.
Kaudesta 2011–2012 Westerholm pelasi lähes puolet Malmön J20-joukkueessa, jonka paras maalintekijä hän oli pudotuspeleissä kolmella osumallaan Roger Olssonin kanssa. Malmön Allsvenskan-joukkueessa Westerholm teki 34 runkosarjaottelussa neljä syöttöpistettä. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi veljensä Pathrikin kanssa vuoden mittaisilla sopimuksilla BIK Karlskogan riveihin. Ponthus teki Allsvenskanin runkosarjassa 24 tehopistettä. Kaudella 2013–2014 hän oli Karlskogan toiseksi paras pistemies ja maalintekijä veljensä Pathrikin jälkeen tehoilla 19+16=35. Westerholm jakoi Allsvenskanin maalipörssin seitsemännen sijan Mora IK:n Mattias Beckin kanssa.
Kaudeksi 2014–2015 Westerholmin veljekset siirtyivät kaksivuotisilla sopimuksilla SHL-joukkue Brynäs IF:ään. Ponthusin tulokaskausi toi siellä 53 runkosarjaottelussa tehot 3+7=10 sekä seitsemässä playoff-ottelussa yhden maalin. Hän teki SHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 11. syyskuuta 2014 vieraissa Frölunda HC:tä vastaan. Westerholm merkittiin Brynäsin nelosketjun oikeaan veljensä Pathrikin sekä Alexander Lindgrenin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.03 minuuttia. Westerholm sai ottelussa myös yhden kahden minuutin jäähyn huitomisesta ja hänelle merkittiin teholukema –2. Ensimmäisen SHL-maalinsa Westerholm teki seitsemännessä ottelussaan 8. tammikuuta 2015 Djurgårdens IF:ää vastaan. Helmikuussa 2016 veljekset tekivät vuoden mittaiset jatkosopimukset Brynäsin kanssa. Kauden 2016–2017 päätteeksi he voittivat voitti SHL-hopeaa.
Westerholmin veljekset siirtyivät kaudeksi 2017–2018 kaksivuotisilla sopimuksilla Frölunda HC:hen. Kaudella 2018–2019 hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Westerholm voitti sekä Ruotsin-mestaruuden että Mestarien liigan mestaruuden.
Kaudeksi 2019–2020 Westerholmin veljekset siirtyivät vuoden mittaisilla sopimuksilla SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon. Ponthus oli tehoilla 23+19=42 joukkueen toiseksi paras pistemies Justin Danforthin jälkeen. Hän jakoi koko SM-liigan maalipörssin seitsemännen sijan KooKoon Kim Strömbergin kanssa.
Westerholmin veljekset palasivat kaudeksi 2020–2021 kotimaahansa ja Malmö Redhawksin joukkueeseen pelaamaan SHL:ää kolmivuotisilla sopimuksilla. Ponthus oli tehoilla 14+16=30 joukkueen toiseksi paras pistemies Pathrikin jälkeen.
Kaudeksi 2023–2024 Westerholmin veljekset palasivat kaksivuotisilla sopimuksilla Lukkoon.
Maajoukkueura
Westerholm on pelannut 12 nuorten maaottelua.
Pelityyli
Elite Prospects-sivuston mukaan Westerholm tuo kiekkoa hyvin ylös. Hän pelaa hyvin hyökkäyspäähän, rakentaa hyvin peliä, omaa hyvät kädet ja suojaa kiekkoa hyvin.
The Jealous Kind
The Jealous Kind on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Delbert McClintonin vuonna 1980 julkaistu studioalbumi.
Levy-yhtiö on Capitol Records ja taustalla ovat myös EMI ja Muscle Shoalsin MSS Records, sillä tuottajina ovat toimineet Barry Beckett ja Muscle Shoalsin rytmiryhmä.
Albumi on äänitetty Muscle Shoalsin studioilla Alabaman Sheffieldissä. Äänittäjänä ja miksaajana on toiminut Greg Hamm apulaisenaan Mary Beth McLemore. Tuotantoassistentti on Dick Cooper. Masteroinnin on tehnyt Wally Traugott Capitol Recordsin studioilla.
Levykannen on suunnitellut Peter Shea ja valokuvat on ottanut Mark Hanauer.
Albumin on esitellyt Soundin numerossa 1/1981 Waldemar Wallenius. Siinä hän mainitsee, että ennen tätä levyä McClintonin levy-yhtiöitä ovat olleet ABC Records ja Capricorn Records. Aikaisemmista albumeista hän mainitsee kolme suosikkiaan: Victim of Life's Circumstances, Love Rustler ja 1950-luvun R&B-klassikoita sisältävä Genuine Cowhide. Uusimmassa Billboardissa tämä albumi oli noussut listasijalle 108 ja albumilta poimittu single Giving It Up for Your Love yllättäen sijalle 19.
Kappaleet
Sivu 1
Sivu 2
Muusikot
Taustalaulu kappaleella "Shotgun Rider":
Yksittäiset lyömäsoittimet (Special Percussion):
Pale Moon
Pale Moon käyttää nykyisin Geckosta forkattua Goanna-selainmoottoria. Se tukee edelleen NPAPI-plugineja kuten Silverlight, Adobe Flash tai Java-plugin, joiden tuki on poistettu Firefoxista.
Pale Moonista on viralliset paketit Windowsilla ja Linuxille. Virallisiksi laitevaatimuksiksi ilmoitetaan: Selaimesta on myös 32-bittinen versio Windowsille.
Selaimesta on myös olemassa forkki MyPal, joka tukee myös Windows XP:tä.
Thrónos
Thrónos on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amárin kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 65 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Thrónoksen Kefálan kukkula, [[Sybrita|antiikin Sybritan kaupungin akropolis.]] Thrónoksen kylä sijaitsee Kreetan keskiosissa Ída- eli Psiloreítis-vuoren länsipuolella. Antiikin aikana paikalla sijaitsi Sybritan kaupunki. Thrónos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Θρόνου, Topikí Koinótita Thrónou), johon kuuluu varsinaisen Thrónoksen kylän lisäksi Klisídin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 89.
Aiemmin kylä kuului Sybritasta nimensä ottaneeseen Sývritoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Amárin kunnan Sývritoksen kunnallisyksikköön.
Cephalophus brookei
Cephalophus brookei on Länsi-Afrikassa elävä sukeltaja-antilooppi. Se luokiteltiin aikaisemmin ogilbynsukeltaja-antiloopin alalajiksi, mutta Mammal Species of the World-tietokannan mukaan se on itsenäinen laji. Laji on nimetty brittiläisen luonnontieteilijän Victor Brooken mukaan.
C. brookei muistuttaa hyvin paljon ogilbynsukeltaja-antilooppia, mutta poikkeaa tästä vaaleamman, laimean kullankeltaisen värinsä puolesta. Väritys on selän kohdalla punertavan kullanvärinen. Selässä kulkee 27-67 millimetriä leveä musta juova, joka on kuitenkin hartioiden edestä epämääräinen ja ohenee takamusta kohden. Pää ja sen oleva töyhtö ovat punertavan kullanväriset. Vatsapuoli on vaaleankeltainen. Jalat ovat samanväriset kuin muu ruumis, paitsi etujalkojen sisäosista, jossa on valkoista karvoitusta. Kaulan karvoitus on hyvin ohutta. Nuoret yksilöt ovat hyvin kirjavia.
Cephalophus brookei-sukeltaja-antiloopin kallo ei ole myöskään otsan kohdalta yhtä paksu kuin ogilbynsukeltaja-antiloopilla. Silmien alapuolella olevat kuopat ovat pienet. Yläleuka on matala ja nenä suhteellisen pitkä.
Cephalophus brookei-antilooppi elää luonnonvaraisena Sierra Leonessa, Liberiassa sekä Norsunluurannikon ja Ghanan länsiosissa Voltajoen länsipuolella. Se suosii elinympäristökseen kosteita alankometsiä. Cephalophus brookei luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi ja sen lukumäärä on edelleen laskussa bushmeat-metsästyksen ja elinympäristöjen häviämisen takia. Lajin kokonaiskanta arvioitiin vuonna 1999 noin 500 yksilön suuruiseksi. Sitä elää kohtalaisen yleisenä enää muutamilla alueilla kuten Sapon kansallispuistossa ja muutamalla muulla Itä-Liberian metsäalueella sekä Taïn kansallispuistossa Norsunluurannikolla. Cephalophus brookei kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen II.
Laredo (Texas)
Laredo on kaupunki Webbin piirikunnassa Texasissa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Rio Granden varrella. Vuonna 2008 kaupungissa oli 221 659 asukasta. Se on perustettu vuonna 1755. Kaupunki on tärkeä paikka Yhdysvaltojen ja Meksikon väliselle kaupalle ja turismille.
Toisen maailmansodan aikana kaupungissa oli taistelulentäjien koulutuspaikka, joka suljettiin sodan jälkeen. Vuosina 1952-1973 samalla lentokentällä toimi ilmavoimien tukikohta.
Asukasluvun kehitys:
Norma Rae
Norma Rae on vuoden 1979 yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka kertoo pienestä eteläyhdysvaltalaisesta kaupungista kotoisin olevasta naisesta, joka lähtee mukaan ammattiliiton toimintaan tekstiilitehtaassa. Elokuvassa esiintyvät Sally Field, Beau Bridges, Ron Leibman, Pat Hingle, Barbara Baxley ja Gail Strickland.
Elokuvan on ohjannut Martin Ritt, joka esiintyy myös cameoroolissa tyytymättömänä tehdastyöläisenä, ja sen ovat käsikirjoittaneet Harriet Frank Jr. ja Irving Ravetch. Elokuva pohjautuu Crystal Lee Suttonin tositarinaan.
Sally Field voitti nimiroolista parhaan naispääosan Oscarin ja David Shiren säveltämä ja Norman Gimbelin sanoittama kappale It Goes Like It Goes palkittiin parhaana lauluna Oscar-gaalassa. Sally Field voitti myös roolityöstään näyttelijäpalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla ja Golden Globen.
Norma Rae valittiin vuonna 2011 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Norma Raen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 kahdenkymmenen kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.
Oscarit
Ehdokkaana:
Golden Globet
Ehdokkaana:
Suheil al-Hassan
Suheil al-Hassan (s. 1970, Jabla, Latakia), tunnettu myös kutsumanimellä al-Nimr, "Tiikeri" on Syyrian ilmavoimien ja tiedustelupalvelun kenraalimajuri, joka johtaa omaa "Tiikerijoukot"-osastoaan. Hassan on tullut kuuluisaksi maan sisällissodassa kovana ja menestyksekkäänä johtajana, joka yleensä voittaa vaikeatkin taistelut.
Ennen sisällissotaa
Hassan on etniseltä ryhmältään alaviitti. Suheil al-Hassan valmistui Syyrian ilmavoimien sotilasakatemiasta vuonna 1991. Lisäksi Hassan suoritti mm komppanian ja pataljoonan johtajan sekä henkilöstökurssit. Näiden lisäksi Hassan on luokiteltu Syyrian armeijassa luokiteltu laskuvarjosotilaaksi, näiden komentajaksi ja kommandoksi. Akatemian jälkeen Hassan oli monissa ilmavoimien ja ilmapuolustuksen yksiköissä töissä. Sitten Hassan liittyi ilmavoimien tiedustelupalveluun.
Sisällissodassa
Suhail al-Hassanin johtamat joukko-osastot taistelivat menestyksekkäästi muun muassa Aleppossa 2013–2014 ja Hamassa 2014, ja valtasivat erään kaasukentän Isisiltä 2014 yhdessä muiden joukkojen kanssa. Legenda väittää, ettei Hassan olisi hävinnyt ainuttakaan taistelua, mutta tämä ei pidä paikkaansa. Hassanin Tiikerijoukot epäonnistuivat opposition rintaman murtamisessa 2015. Sitä ennen Hasan koki Wadi Deifin toisen saarron vuonna 2014 tappion henkilökohtaiseksi häviöksi. Tässä taistelussa kapinalliset ja islamilaistsistelijat valtasivat kaksi hallituksen tukikohtaa ja tarkastuspisteitä mm tunnelipommien avulla. Hassan haavoittui Al-Ghaban taistelussa kesällä 2015 kranaatin sirpaleesta. Heinäkuussa 2016 Hassanin johtamat Tiikerijoukot onnistuivat katkaisemaan Itä-Aleppon viimeisen huoltotien.
Toimintatapa
Hassan on onnistuneissa hyökkäyksissään käyttänyt vihollisiaan vastaan poltetun maan taktiikkaa, vaikka on aina antanut viholliselle mahdollisuuden luopua taistelusta. Hassanilla on ollut tapana lukea vihollisilleen kovaäänisellä runoja, joissa varoittaa vihollista, jos tämä ei antaudu. Hassanin mielestä viholliset eivät ansaitse armoa, koska he tappavat siviilejä uskonnon nimissä ja ovat ulkomaisia palkkasotureita. Vuonna 2014 Hassan kieltäytyi ylennyksestä prikaatinkenraaliksi, koska halusi jatkaa taistelua kentältä käsin. Vuotta myöhemmin hänet ylennettiin suoraan everstistä kenraalimajuriksi.
Kansansuosio
Hassanilla on kulttimaine Syyrian hallituksen kannattajien keskuudessa. Joidenkin tietojen mukaan ainakin jotkut Assadin tukijat haluaisivat korvata Assadin jollain kovaotteisella sotilaskomentajalla, vaikkapa Hasanilla. Ranskalainen le Monde -lehti väitti vuonna 2014 Hassania Assadin kilpailijaksi Syyrian alaviittien keskuudessa.
Léopold Zborowski
thumb|right|Amedeo Modiglianin tekemä muotokuva Léopold Zborowskista vuonna 1919 Léopold Zborowski (10. maaliskuuta 1889 Varsova – 24. maaliskuuta 1932 Pariisi) oli puolalainen runoilija, kirjailija ja taidekauppias.
Suheil al-Hassan
Sotarikosepäilyt
Syyrian asevoimien eversti Suheil al-Hassan on epäillyistä sotarikoksista EU:n "mustalla listalla".
Léopold Zborowski
Léopold Zborowski syntyi Varsovassa juutalaiseen perheeseen. Pariisissa asuessaan hän tunsi hyvin boheemit taiteilijapiirit. Hän välitti taidekauppiaana muiden muassa Marc Chagallin, André Derainin ja Amedeo Modiglianin töitä. Modigliania hän usein patisteli maalaamaan. Zborowskin toimeksiannostaan Modigliani maalasi kuuluisan sarjan alastonkuvia 1910-luvun lopulla sekä kolme Zborowskin muotokuvaa. Zborowskin onnistui hankkimaan taidekauppiaana omaisuuden, mutta menetti sen vuoden 1929 pörssiromahduksessa. Hän kuoli köyhänä vuonna 1932.
Rutu Modan
Rutu Modan (s. 1966 Tel Aviv) on israelilainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hänen tunnetuimpiin sarjakuvateoksiinsa kuuluvat Exit Wounds (2007) ja The Property (2013), joista kumpikin sai Eisner-palkinnon. Myös hänen albuminsa Tunnel (2021) on saanut tunnustusta.
Sarjakuvissaan Modan usein tutkii perhesuhteita sekä politiikan ja sodan vaikutusta yksilöihin. Hänen piirrosjälkensä muistuttaa selkeine viivoineen ligne claire -tyyliä.
Modan opiskeli Bezalel Academy of Art and Design -taidekorkeakoulussa, ja on toiminut siellä myös sarjakuvan ja kuvittamisen opettajana. Vuonna 1995 hän perusti ystävänsä Yirmi Pinkusin kanssa Actus Tragicus -ryhmän sarjakuvien julkaisemista varten. Aikaisemmin he olivat yrittäneet julkaista vaihtoehtosarjakuvaa osana hepreaksi kääntämäänsä MAD-sarjakuvalehteä, mutta lehti ei löytänyt yleisöä.
Diprokvaloni
Diprokvaloni on metakvalonin johdos joka kehitettiin 1980-luvulla, ja sitä myytiin pääasiassa Ranskassa ja muissa Euroopan maissa. Sillä on sedatiivinen, ahdistusta poistava ja kipua poistava vaikutus ja se on antihistamiini. Sitä on käytetty pääasiassa nivelreuman ja nivelrikon hoitoon, ja harvinaisemmin unettomuuden, ahdistuksen ja hermoperäisen kivun hoitoon.
Diprokvaloni on ainoa metakvalonin johdos joka on nykyisin laajasti kliinisessä käytössä. Sen käyttö herättää kuitenkin kysymyksiä mahdollisesta väärinkäytöstä ja yliannostuksista, joten sitä ei myydä sellaisenaan, vaan kamfosulfonaattisuolana ja yhdistettynä esimerkiksi etentsamidiin.
Topólia
Topólia on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 122 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|[[Topólian rotkoa.]] Topólian kylä sijaitsee Kreetan luoteisosassa noin 12 kilometriä eteläkaakkoon Kíssamoksen kaupungista ja noin 44 kilometriä länsilounaaseen Chaniásta. Kylän lähellä sijaitsee Topólian rotko. Topólia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Τοπολίων, Topikí Koinótita Topolíon), johon kuuluvat varsinaisen Topólian kylän lisäksi kylät Aïkyrgiánnis, Kapsanianá, Koutsomatádos ja Tsourounianá. Koko yhdyskunnan väkiluku on 225.
Aiemmin kylä kuului Mýthimnan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kíssamoksen kunnan Mýthimnan kunnallisyksikköön.
Polskie Koleje Państwowe
thumb|270px|Puolan rataverkon henkilöliikenneyhteyksien kartta (2021). Polskie Koleje Państwowe SA (PKP SA) eli Puolan valtionrautatiet on Puolan kansallinen rautatieyhtiö. PKP SA on itse asiassa PKP Group -nimisen yritysryppään emoyhtiö. Yritysrakenne muodostettiin 2001 laajemman, miltei samannimisen Puolan valtion rautatieyhtiön pohjalta; muutoksessa toteutettiin Euroopan unionin direktiivien vaatima ratahallinnon ja rautatieoperaattorin erottaminen toisistaan.
KHL-kausi 2014–2015
KHL-kausi 2014–2015 oli jääkiekkoliiga KHL:n seitsemäs kausi. Sen aikana KHL:ssä oli mukana 28 joukkuetta. Kaudelle 2014–2015 KHL laajeni kolmella uudella joukkueella. Ensimmäisenä pohjoismaalaisena seurana sarjaan liittyi SM-liigasta siirtynyt Jokerit. VHL-liigasta siirtyi Lada Toljatti, joka palasi KHL-liigaan neljän vuoden tauon jälkeen. Kolmantena joukkueena sarjaan liittyi tyhjästä perustettu HK Sotši. Mestaruuden voitti SKA Pietari ensimmäisen kerran seurahistoriassaan.
Polskie Koleje Państwowe
thumb|left|210px| PKP [[Intercityn matkustajajuna]] thumb|left|210px| PKP:n Intercity juna ED-74 [[Varsovasta Łódźiin. ]]
KHL-kausi 2014–2015
Edellisen kauden joukkueista Moskovan Spartak vetäytyi KHL-liigasta talousvaikeuksien takia. Ukrainalaisseura Donbass luopui sarjapaikastaan Itä-Ukrainan kriisin takia ja siirtyi pelaamaan Ukrainan liigaan. KHL myönsi Donbassille luvan palata liigaan taas kaudeksi 2015-2016. Tšekkiläisseura Lev Praha lopetti toimintansa kokonaan taloudellisten vaikeuksien takia.
Polskie Koleje Państwowe
PKP Groupin kotipaikka on Varsova. Yhtiörypäs on Puolan merkittävimpiä työnantajia (noin 125 tuhatta työntekijää 2007) ja samalla Euroopan 4. suurin rautatieyhtiö.
KHL-kausi 2014–2015
Pudotuspelit
Pudotuspelit pelataan paras seitsemästä -järjestelmällä.
Polskie Koleje Państwowe
Yhtiörakenne
Emoyhtiö PKP SA:n alaisuudessa PKP Groupissa toimivat seuraavat yhtiöt:
Tärkeimpiä rautatieasemia
PKP Groupin osa, PKP Polskie Linie Kolejowe, vastaa muun muassa rautatieverkon ja rautatieasemien kunnosta. Tärkeimpään A-kategoriaan (yli 2 miljoonaa matkustajaa vuodessa) kuuluvat rautatieasemat:
Liityntä naapurimaiden rataverkkoihin
Puolan valtionrautatiet toimii kansainvälisessä liikenteessä yhteistyössä naapurimaiden kanssa. Keski-Euroopassa raideleveys on yhteensopiva (1 435 mm), mutta Saksaan mentäessä sähköistetyn radan käyttöjännite poikkeaa – uusimmat veturityypit ovat kuitenkin yhteensopivia molempien järjestelmien kanssa eikä aikaisemmin välttämättömiä vaihtoja rajalla enää tarvita. Venäjän Kaliningradiin, Liettuaan, Valko-Venäjälle tai Ukrainaan liikuttaessa telejä ja vetureita joudutaan tyypillisesti vaihtamaan näiden maiden tsaarin ajan Venäjältä periytyvän raideleveyden (1 520 mm) takia. Osa naapurimaiden rautatieyhtiöistä liikennöi Puolaan tai Puolan läpi kulkevia junia:
Matti ja Teppo
thumb|255px|Matti (vasemmalla) ja Teppo heinäkuussa 2004. thumb|255px|Matti ja Teppo [[Kiuruveden Iskelmäviikko|Iskelmäniityt -musiikkitapahtumassa 2009.]] Matti ja Teppo on veljesten Matti Tapio (s. 8. elokuuta 1949 Turku ) ja Teppo Ilmari (s. 1. maaliskuuta 1948 Turku) Ruohosen muodostama iskelmälaulajaduo.
Heidän tunnetuimpia kappaleitaan ovat muun muassa ”Kissankultaa”, ”Et voi tulla rajan taa”, ”Mä joka päivä töitä teen”, ”Ensimmäinen”, ”Kaiken takana on nainen”, ”Mä tanssin hullun lailla” ja ”Näitä polkuja tallaan”. Matti Ruohonen on säveltänyt ja VeePee Lehto sanoittanut valtaosan veljesten lauluista.
Matin ja Tepon kultarajan ylittäneitä levyjä on myyty Suomessa hiukan yli miljoona kappaletta, mikä tekee heistä toiseksi parhaiten Suomessa myyneen artistin Eppu Normaalin jälkeen. Matin ja Tepon albumeista tuplaplatinaa ovat myyneet Et voi tulla rajan taa (121 620 kappaletta) ja Pidä itsestäsi huolta (115 000). Duolla on 7 platinalevyä ja 29 kultalevyä.
Ura
Matti ja Teppo ovat esiintyneet yhdessä jo lapsuusiästä lähtien. Yhdessä isonveljensä Seppo Ruohosen kanssa Matti ja Teppo esiintyivät erilaisissa tilaisuuksissa. Kun Turun musiikkiopisto aloitti toimintansa, olivat Matti ja Teppo ensimmäisten sinne hyväksyttyjen oppilaiden joukossa. Nuoruudessaan veljekset opiskelivat viulun ja pianon soittoa, mutta sittemmin Matti ryhtyi soittamaan kitaraa ja säveltämään lauluja, kun Teppo toimi sanoittajana. Vuonna 1966 he voittivat Ponnahdus pinnalle -kilpailun folk-sarjan.
Vuonna 1983 ensimmäisessä Emma-gaalassa Matti ja Teppo voittivat vuoden miessolistin Emma-palkinnon, vaikka ovatkin duo.
Matti ja Teppo tekivät koko Suomen kattavan 50-vuotisjuhlakiertueen syksyllä 2019 konsertoimalla 18:lla paikkakunnalla. Kiertue huipentui ”Viimeiseen konserttiin” Hartwall Arenalla Helsingissä sunnuntaina 15. päivä joulukuuta. Kiertueen jälkeen he keikkailevat enää hyvin valikoiden ja vain kesäisin.
Christian Gentner
Christian Gentner (s. 14. elokuuta 1985 Nürtingen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä. Hän on edustanut aiemmin VfB Stuttgartia, jonka kapteeninakin hän on toiminut, ja VfL Wolfsburgia. Gentner on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Gentner debytoi VfB Stuttgartin paidassa pääsarjatasolla helmikuussa 2005 Hertha BSC:tä vastaan. Avausmaali syntyi seuraavan vuoden toukokuussa VfL Wolfsburgin verkkoon. Kaudella 2006–2007 Gentner pelasi 15 ottelua ja juhli Bundesliigan voittoa. Avausjaksollaan seurassa hän teki 39 ottelussa tuon yhden maalin.
Heinäkuussa 2007 Gentner siirtyi Bundesliigan VfL Wolfsburgiin, jonka paidassa debyytti tapahtui seuraavassa kuussa Arminia Bielefeldiä vastaan ja avausmaali syntyi saman vuoden joulukuussa Eintracht Frankfurtin verkkoon. Kaudella 2008–2009 Gentner juhli Wolfsburgin kanssa uransa toista Bundesliigan mestaruutta. Seuraavalla kaudella hän debytoi Mestarien liigassa. Wolfsburgissa Gentner pelasi 99 ottelua tehden 11 maalia.
Heinäkuussa 2010 Gentner palasi takaisin vanhaan seuraansa Stuttgartiin. Debyytti uusvanhan seuran paidassa tapahtui seuraavassa kuussa Mainzia vastaan. Avausmaali syntyi marraskuussa 2010 Werder Bremenin verkkoon. Vuonna 2013 Serdar Tascin siirryttyä pois seurasta Gentneristä tuli seuran kapteeni.
Maajoukkueura
Vuosina 2004–2006 Gentner pelasi Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua tehden kolme maalia. Saksan jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi toukokuussa 2009 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Viimeisimmän maaottelunsa hän on pelannut elokuussa 2010.
Muuta
Myös Gentnerin pikkuveli Thomas Gentner oli omalla urallaan ammattilaisjalkapalloilija, joka pelasi parhaimmillaan 3. Ligassa. Christian Gentner on naimisissa.
Saavutukset
Seurajoukkuetasolla
Sokoban
Sokoban on lähinnä tietokonepeleissä käytetty pulmanratkontatehtävätyyppi. Sokobanissa pelaajalle annetaan huone, jossa on esineitä, jotka pelaajan tulee siirtää tietyille paikoille ratkaistakseen pulman. Pelaajahahmo voi tyypillisesti siirtää esineitä ainoastaan joko työntämällä tai vetämällä, eivätkä pelaaja ja esineet voi yleensä liikkua toistensa lävitse, joten pelaaja voi epäonnistua siirtämällä esineet muodostelmaan, josta niitä ei enää saa oikealle paikalle tai jäämällä esineiden taakse loukkuun.
Pulmapelityypin kehitti pelisuunnittelija Hiroyuki Imabayashi 1980-luvulla. Japanilainen pelitalo Thinking Rabbit julkaisi vuonna 1982 Imabayashin pelin NEC PC-8801 -tietokoneelle nimellä Sokoban. Pelistä on myöhemmin kehitetty monia eri muunnoksia ja samantyyppisiä pulmanratkontatehtäviä on sisällytetty lukuisiin laajempiin tietokonepeleihin.
Oscar Larson
Oscar John Larson (synt. Väänänen; 20. toukokuuta 1871 Kuusamo, Suomi – 1. elokuuta 1957 Duluth, Minnesota, Yhdysvallat) oli ruotsinkielinen amerikansuomalainen lakimies ja republikaaneja edustanut poliitikko, joka oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Minnesotasta vuosina 1921–1925. Larson on ainoa syntyperäinen suomalainen, joka on valittu Yhdysvaltain kongressiin.
Oikeistolainen Larson korosti amerikansuomalaisten uskollisuutta Yhdysvaltain poliittiselle järjestelmälle ja amerikkalaiselle yhteiskunnalle ja oli vihamielisissä suhteissa amerikansuomalaiseen työväenliikkeeseen. Hän perusti vuonna 1917 amerikansuomalaisille suunnatun Lincoln Loyalty League -järjestön. Hän johti vuonna 1938 Delawaren suomalaissiirtokunnan 300-vuotisjuhlien järjestelytoimikuntaa. Larson järjesti Yhdysvalloissa Suomeen kohdistuneita hyväntekeväisyyskampanjoita ja oli toisen maailmansodan aikana Help Finland -organisaation puheenjohtaja. Hän oli Suomen kunniakonsuli vuosina 1940–1941.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824 olivat järjestyksessään 10. Yhdysvaltain presidentinvaalit, jotka järjestettiin 26. lokakuuta – 2. joulukuuta 1824. Vaalit käytiin neljän demokraattis-republikaanisen puolueen jäsenen kesken. Heistä kukaan ei saanut ehdotonta enemmistöä valitsijamiesäänissä, joten presidentin valinta siirtyi Yhdysvaltain edustajainhuoneen vastuulle perustuslain 12. lisäyksen nojalla. 9. helmikuuta 1825 edustajainhuone valitsi John Quincy Adamsin presidentiksi. Hänestä tuli ensimmäinen presidentti, joka oli hävinnyt vaaleissa kansanäänissä.
Ennen vaaleja demokraattis-republikaaninen puolue oli voittanut kuudet edelliset vaalit peräkkäin ja sen suurin vastapuolue federalistinen puolue oli romahtanut. Ulkoministeri Adams, kenraali Andrew Jackson, valtiovarainministeri William H. Crawford ja edustajainhuoneen puhemies Henry Clay hakivat presidenttiehdokkuutta. Viides ehdokas John C. Calhoun luopui ehdokkuudesta ja pyrki varapresidentiksi.
Vaalien jälkeen Jacksonin johtama ryhmä kehittyi demokraattiseksi puolueeksi, kun taas Adamsin ja Clayn ryhmittymä perusti kansallisrepublikaanisen puolueen ja myöhemmin whig-puolueen.
Tulokset
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824 ! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Presidenttiehdokas ! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Puolue ! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Kotiosavaltio ! rowspan="1" colspan="2" style="text-align:left;" | Kansanäänet ! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:center;" | Valitsijamiesäänet ! Määrä ! %
Aurora (Ontario)
Aurora on 47 629 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin eteläosassa Kanadassa. Kaupunki sijaitsee viimeisen jääkauden jälkeensä jättämällä Oak Ridges Moraine -harjanteella, noin 20 kilometriä pohjoiseen provinssin pääkaupungista Torontosta. Aurora kuuluu Suur-Toronton metropolialueeseen ja suurempaan Kultaisen hevosenkengän talousalueiseen.
Auroran ystävyyskaupunki on ruotsalainen Leksand.
Historia
Viimeisen jääkauden vetäytyessä jäämassat jättivät jälkeensä laajan Oak Ridges Morainen soraharjun, joka ulottuu lännessä Niagaran harjanteelta aina 160 kilometrin päässä Peterboroughin kaupungin lähellä sijaitsevalle Rice Lake -järvelle saakka. Jään vetäydyttyä alueella asui paleointiaaneja, joista myöhemmin kehittyi metsämaan kulttuurit, joiden kauppareitit ulottuivat suurimpaan osaan Pohjois-Amerikkaa ja jopa Väli-Amerikkaan saakka. Eurooppalaisten saapuessa alueelle siellä asui lähinnä irokeeseja.