cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Borgholmin kunta
Taajamat
Kunnassa on 5 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 44,2 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 5 953 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Amiraliteetti (Pietari)
300px|thumb|right|Pietarin Amiraliteetti. Amiraliteetti on rakennus Pietarissa Venäjällä. Rakennus oli Venäjän amiraliteetin käytössä. Se edustaa klassista rakennustyyliä. Sen tornin huipussa oleva pieni laiva on yksi kaupungin symboleja, joita ovat Vaskiratsastaja ja Nevan ylittävät kaarevat sillat, joiden taustalla näkyy Pietari-Paavalin linnoitus.
Silmä ja henki
Silmä ja henki on ranskalaisen fenomenologisen filosofin Maurice Merleau-Pontyn vuonna 1960 ilmestynyt essee, joka ilmestyi kirjana 1964. Essee on viimeinen Merleau-Pontyn elinaikana julkaistu teksti.
Borgholmin kunta
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Asteriski (*) tarkoittaa, että pientaajama kuuluu osittain toiseenkin kuntaan. Stora Rör kuuluu osin myös Mörbylångan kuntaan.
Silmä ja henki
Teoksen on suomentanut Kimmo Pasanen nimellä Silmä ja mieli ja sen on julkaissut Kustannus Oy Taide vuonna 1993. Teoksessa on suomentajan jälkisanat. Toinen, uusittu painos ilmestyi 2006. Esseestä julkaistiin uusi suomennos nimellä Silmä ja henki vuonna 2012 Merleau-Pontyn suomennosvalikoimassa Filosofisia kirjoituksia.
Amiraliteetti (Pietari)
Amiraliteettia alettiin rakentaa 4. marraskuuta 1704. Se rakennettiin alkujaan itse Pietari Suuren piirustuksien mukaan telakaksi. Pietari perusti amiraliteetin 12. joulukuuta 1718. Myöhemmin telakka on siirretty toisaalle.
Amiraliteetin tehtävät vaihtelivat aikojen kuluessa. Se valvoi rakennustöitä ja vastasi telakan toiminnasta.
Hurrikaani Blanca
Hurrikaani Blanca oli myrsky Tyynenmeren yllä. Hurrikaani tunnistettiin Meksikon rannikolla 6. kesäkuuta 2015. Blanca liikkui kohti Havaijia.
Blanca oli voimakkaimmillaan luokassa 4 Saffirin-Simpsonin asteikolla. Se rantautui Baja Californian niemimaalle Meksikossa.
Borgholmin kunta
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Borgholmin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Järki ja tunteet (elokuva)
Järki ja tunteet (Sense and Sensibility) on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut Ang Leen ohjaama romanttinen draamaelokuva. Elokuva perustuu Jane Austenin vuonna 1811 julkaistuun samannimiseen romaaniin. Käsikirjoituksen elokuvaan on tehnyt Emma Thompson. Sen pääosissa näyttelevät Emma Thompson ja Kate Winslet. Muissa rooleissa nähdään muun muassa Hugh Grant ja Alan Rickman.
Tämä elokuva valittiin 1900-luvun vaikuttavimpien brittiläisten elokuvien joukkoon BFI:n kyselyssä vuonna 1999.
Juoni
Herra Dashwoodin (Tom Wilkinson) kuoltua hänen vaimonsa (Gemma Jones) ja kolme tytärtään, Elinor (Emma Thompson), Marianne (Kate Winslet) ja Margaret (Emilie François), kuulevat tyrmistyksekseen, että he saavat perinnöksekseen vain 500 puntaa vuodessa. Heidän Norland Parkin kartanonsa puolestaan menee kokonaisuudessaan herra Dashwoodin edellisestä avioliitosta syntyneelle pojalle, Johnille (James Fleet). Johnin juonitteleva, ahne ja hienosteleva vaimo Fanny (Harriet Walter) asettuu välittömästi aviomiehineen Dashwoodien palatsimaiseen taloon ja pyytää veljensä Edward Ferrarsin (Hugh Grant) vierailulle luokseen. Edwardin ja Elinorin välille muodostuu ystävyys, mikä harmittaa Fannya, ja hän päättääkin estää sen keinoja kaihtamatta.
Leskeytyneen rouva Dashwoodin serkku, sir John Middleton (Robert Hardy), tarjoaa Devonshiressa sijaitsevilta Barton Park-tiluksiltaan pientä mökkiä rouva Dashwoodin ja tämän tyttärien käyttöön. Dashwoodit muuttavat mökkiin pikimmiten. Barton Parkissa Marianne tapaa vanhemman eversti Brandonin (Alan Rickman), joka rakastuu häneen ensi silmäyksellä. Eversti saa kilpailijakseen häikäisevän mutta petollisen John Willoughbyn (Greg Wise), joka vie Mariannen sydämen. Dashwoodin perheen tietämättä paljastuu, että Brandonin hoidokki odottaa Willoughbyn lasta, jolloin Willoughbyn täti lady Allen tekee sukulaispoikansa perinnöttömäksi. Willoughby muuttaa Lontooseen särkien Mariannen sydämen.
Sir Johnin anoppi, rouva Jennings (Elizabeth Spriggs), kutsuu tyttärensä ja lankonsa, herra ja rouva Palmerin (Hugh Laurie ja Imelda Staunton), vierailulle. Mukanaan Palmerit tuovat köyhtyneen Lucy Steelen (Imogen Stubbs). Lucy uskoutuu Elinorille ja kertoo, että hän ja Edward menivät salaa kihloihin viisi vuotta sitten, murskaten Elinorin romanttiset toiveet Edwardin saralta. Rouva Jennings vie Lucyn, Elinorin ja Mariannen Lontooseen, missä he kohtaavat Willoughbyn eräissä tanssiaisissa. Heille selviää, että mies on kihloissa erittäin varakkaan neiti Greyn (Lone Vidahl) kanssa. Myös Edwardin ja Lucyn salainen kihlaus tulee ilmi. Edwardin äiti vaatii poikaansa peruuttamaan kihlauksen. Kun Edward kieltäytyy, hänen omaisuutensa viedään ja annetaan hänen nuoremmalle veljelleen Robertille (Richard Lumsden).
Matkalla takaisin Devonshireen Elinor ja Marianne pysähtyvät yöksi Palmerien kartanolle, joka sijaitsee lähellä Willoughbyn tiluksia. Marianne ei voi vastustaa kiusausta ja kävelee viisi mailia rankkasateessa käydäkseen katsomassa entisen rakastettunsa tiluksia. Sen seurauksena hän sairastuu vakavasti, ja eversti Brandonin pelastettua hänet Elinor hoitaa hänet jälleen terveeksi.
Kun Marianne on toipunut, sisarukset palaavat kotiin. Siellä he kuulevat, että neiti Steelestä on tullut rouva Ferrars, joten he uskovat tämän menneen naimisiin Edwardin kanssa. Edward saapuu kuitenkin selittämään, että neiti Steele on odottamatta nainutkin Robert Ferrarsin ja että hän itse ei näin ollen ole enää kihloissa. Edward kosii Elinoria ja ryhtyy pastoriksi, kun taas Marianne rakastuu eversti Brandoniin ja menee naimisiin tämän kanssa.
Palkinnot
Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta. Se oli ehdolla myös kuuteen muuhun Oscar-palkintoon: parhaaseen naispääosaan, parhaaseen naissivuosaan, parhaaseen kuvaukseen, parhaaseen puvustukseen, parhaaseen alkuperäiseen draamasävellykseen sekä parhaan elokuvan Oscar-palkintoon.
Anastasia (nimi)
Anastasia on kreikkalaisperäinen naisen etunimi. Se on Anastasios-nimen naispuolinen vastine, ja molemmat tarkoittavat ylösnoussutta. 'Nimi on ollut useilla varhais­kristillisillä pyhimyksillä ja marttyyreillä, joista erityisesti dalmatialainen Pyhä Anastasia on tehnyt nimen suosituksi varsinkin ortodoksisissa maissa. Nimi on ollut muun muassa useilla Venäjän keisariperheen jäsenillä.
Suomessa nimi Anastasia on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 3268 henkilölle. Nimeä ei ole Helsingin yliopiston almanakkatoimiston vahvistamassa suomen- tai ruotsin­kielisen kalenterin nimistössä, mutta ortodoksisessa kalenterissa se esiintyy seuraavina päivinä:
Five Nights at Freddy’s 4
Five Nights at Freddy's 4 on Scott Cawthonin kehittämä selviytymiskauhupeli, joka julkaistiin 23. heinäkuuta 2015. Peli julkaistiin 25. heinäkuuta 2015 Androidille ja 3. elokuuta 2015 iOS:lle. Pelin traileri julkaistiin 13. heinäkuuta 2015.
Pelaaminen
Jokaisen viiden yön välissä tulee retrotyylinen minipeli, jossa seurataan itkevän lapsen koettelemuksia isän ja isoveljen pahoinpitelyn kohteena. Öiden jälkeen pelaaja voi myös pelata Fun with Plustrap -minipeliä, jossa vastassa on "Plushtrap", kolmannessa pelissä esiintyvän Springtrapin pehmoleluversio. Tavoite on houkutella Plustrap X:llä merkittyyn kohtaan tietyn ajan sisällä. Onnistuessaan pelaaja saa seuraavaan yöhön kahden tunnin etumatkan, aloittaen kello kahdelta aamuyöstä.
Viidentenä yönä pelaaja puolustautuu ainoastaan yhdeltä animatronicilta, isolta keltaiselta karhulta "Nightmare Fredbear", joka hyökkää kaikkilla neljällä edellä mainitun robotin taktiikoilla. Kaikkien viiden yön läpi pelaaminen antaa ensimmäisen tähden ja avaa kuudennen yön. Siinä neljä pääanimatronicia piirittävät pelaajaa kello neljään asti, jolloin Nightmare Fredbear korvaa jälleen muut. Kuudennen yön voittaminen avaa vielä seitsemännen yön, jossa animatronicit ovat toistaiseksi aggressiivisimmillaan ja kello neljältä muut korvaa uusi animatronic "Nightmare". Seitsemännen yön voittaminen antaa kolmannen tähden, joka salaisen koodin kanssa avaa 20/20/20/20 -tason. Tämä on pelin vaikein taso, sillä animatronicien aktiivisuus on säädetty niin korkealla kuin mahdollista.
Juoni
Kolmannen yön 8-bittisessä minipelissä voi nähdä televisiossa vuosiluvun 1983, mistä on päätelty pelin sijoittuvan vuoteen 1983.
P. J. Soles
'''Pamela Jayne ”P. J.” Soles''' (s. 17. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa Halloween – naamioiden yö (1978) ja Carrie (1976).
Nuoruus
Pamela Jayne Hardon syntyi 17. heinäkuuta 1950 Frankfurtissa, Saksassa. Hänen äitinsä oli yhdysvaltalainen ja isä hollantilainen. Aikaisemmin vanhemmat olivat asuneet New Jerseyssä. Koska hänen isänsä työskenteli kansainvälisessä vakuutusyhtiössä, vietti Hardon lapsuutensa muuttaen perheensä kanssa ympäri maailmaa. Perhe asui esimerkiksi Marokossa ja Venezuelassa. Perheen elämäntapojen ansiosta Hardon oppi nuorena puhumaan sujuvasti espanjaa.
Hardon kävi kansainvälistä lukiota Belgiassa. Lukion jälkeen Hardon jatkoi opiskelua Yhdysvalloissa. Tällöin hänen tavoitteenaan oli tulla Neuvostoliiton ensimmäiseksi naissuurlähettilääksi. Vierailu The Actors Studio lla sai kuitenkin Hardonin tavoitteet muuttumaan.
Aikuisikä
Hardon avioitui J. Steven Solesin kanssa 1971. Pari asui ensin New Yorkissa, mutta muuttivat yhdessä Los Angelesiin, jossa heillä oli paremmat mahdollisuudet työskennellä tv- ja elokuva-alalla. Pari erosi 1975, mutta Pamela halusi pitää entisen miehensä sukunimen, käyttäen nimeä P.J. Soles.
Soles avioitui uudestaan 1978, näyttelijä Dennis Quaidin kanssa. He erosivat 1983. Samana vuonna Soles meni naimisiin ohjaaja Skip Holmin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika nimeltä Skye (s. 1983) ja tytär nimeltä Ashley (s. 1988). Hän ja Holm erosivat vuonna 1998.
OMX Iceland 8
OMX Iceland 8 tai OMXI8 on Islannin pörssin osakeindeksi. Se on markkina-arvopainotettu indeksi, joka koostuu Islannin pörssin kahdeksasta vaihdetuimmasta osakkeesta. Se korvasi vanhan OMX Iceland 15-indeksin Islannin vuoden 2008 talousromahduksen jälkeen.
Koostumus
Tilanne 21. helmikuuta 2016
Lounaalla
Lounaalla (engl. The Captain is Out to Lunch and the Sailors Have Taken Over the Ship) on Charles Bukowskin vuonna 1998 postuumisti julkaistu päiväkirjamerkintöjä sisältävä teos.
Päiväkirja kattaa ajanjakson 28. elokuuta 1991 – 27. helmikuuta 1993 ja sen on kuvittanut sarjakuvataiteilija Robert Crumb.
Suomeksi kirjan julkaisi Sammakko Seppo Lahtisen suomentamana vuonna 1999. Kirja sisältää myös toukokuussa 1990 kirjoitetun tekstin Hulluuteni (My Madness) teoksesta Betting on the Muse. Pokkaripainos julkaistiin vuonna 2011.
Mikko Siukosaari
Urheilutoiminta
Siukosaari voitti rullalautailun Suomen mestaruuden lajin ensimmäisissä SM-kilpailuissa lokakuussa 1979. Myöhemmin hän toimi Suomen rullalautaliiton hallituksen jäsenenä ja oli mukana järjestämässä rullalautailun SM-kisoja vuosina 1989–1991.
Kiasmassa 2009 järjestetty 30Skate-näyttely oli Siukosaaren suunnittelema.
Vuonna 2013 Siukosaari oli mukana perustamassa koripalloseura Helsinki Seagullsia yhdessä Mikko Tannerin kanssa. Siukosaari suunnitteli muun muassa seuran nimen ja toimi seuran toimitusjohtajana vuosina 2013–2015. Seura aloitti pelit koripallon 1. divisioonassa ja nousi kaudella 2014–2015 Korisliigaan.
Liiketoiminta
Siukosaari työskenteli Hasan & Partners -mainostoimistossa osakkaana 1990-luvulla ja DDB Helsingin toimitusjohtajana 2000-luvun alussa. Vuonna 2005 hän perusti Viestintä Oy Drumin ja vuonna 2011 Superson Oy:n. Superson valittiin Suomen ensimmäiseksi vuoden toimistoksi vuonna 2017.
Bohdan Bondarenko
Bohdan Viktorovytš Bondarenko (, s. 30. elokuuta 1989) on ukrainalainen yleisurheilija, joka kilpailee korkeushypyssä.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 Bondarenko sijoittui pronssille hypättyään 226 cm. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 Bondarenko voitti kultaa ylitettyään jälleen 226 cm. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 Bondarenko voitti kultaa tuloksella 230 cm. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Bondarenko karsiutui finaalista hypättyään karsinnassa 228 cm. Lontoon olympialaisissa 2012 Bondarenko sijoittui finaalissa seitsemänneksi ylitettyään 229 cm. Bondarenko voitti maailmanmestaruuden Moskovassa 2013 tuloksella 241 cm. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän voitti kultaa tuloksella 235 cm. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Bondarenko sijoittui hopealle ylitettyään 233 cm. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sai pronssia niin ikään tuloksella 233. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli yhdeksäs. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022.
Bondarenkon ennätys on New Yorkissa 14. kesäkuuta 2014 hypätty 242 cm. Se on kaikkien aikojen kolmanneksi paras tulos ja sivuaa Patrik Sjöbergin Euroopan ennätystä.
Everett Sloane
Everett Sloane (1. lokakuuta 1909 New York, New York – 6. elokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Sloane näytteli 1930-luvulla radiossa muun muassa The Goldbergs- ja The Shadow -kuunnelmasarjoissa. Vuonna 1938 hän liittyi Orson Wellesin Mercury Theatre on the Air -seurueeseen ja esiintyi muun muassa Maailmojen sota -radiokuunnelmassa. Sloane siirtyi Hollywoodiin Wellesin mukana 1940, ja näytteli Wellesin elokuvissa Citizen Kane (1941) ja Nainen Shanghaista (1947). Hänen muihin elokuviinsa kuuluu muun muassa Hän rakasti elämää (1956).
Sloane teki itsemurhan 55-vuotiaana. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Saksan 10. jalkaväkidivisioona
Perustaminnen
Wehrkreis VII perusti 1. lokakuuta 1934 Regensburgissa divisioonan peitenimellä Kommandant von Regensburg, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 10. jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Regensburgiin.
Palvelus
Maaliskuun ensimmäisellä viikolla 1938 divisioonassa toimeenpantiin hälytys ja se siirrettiin Passaun alueelle, josta se eteni 12. maaliskuuta Itävaltaan. Divisioona saapui 18. maaliskuuta Wieniin, jonka kasarmeihin se majoittui.
Maaliskuussa 1939 divisioona osallistui Tšekkoslovakian miehitykseen. Se asetettiin liikekannalle 26. elokuuta ja divisioona ryhmittyi Sleesiaan valmiina ylittämään Puolan rajan. Divisioona ylitti rajan 1. syyskuuta Breslaun koillispuolelta. Puolan sotaretken jälkeen se jäi Varsovaan miehitysjoukoksi. JOulukuussa divisioona siirtyi OKH:n reserviksi Marburgiin.
Taisteluiden Ranskasta alkaessa divisioona kuului 16. armeijaan, kunnes se siirrettiin 19. toukokuuta 1940 12. armeijaan. Divisioona taisteli Kaakkois-Ranskassa kuten Verdunissa. Sotatoimien päätyttyä divisioona jäi Ranskaan, josta se siirrettiin syyskuussa kotikasarmeille motorisoitavaksi. Divisioona luovutti jalkaväkirykmentti 85:n ja kenttätykistörykmentti 10:n III patteriston 5. vuoristodivisioonalle sekä vastaanotti jalkaväkirykmentti 134. Organisaation muutos saatiin päätökseen 1. toukokuuta 1941 ja divisioona siirtyi Puolaan. Operaatio Barbarossan alkaessa divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliiton rajan.
Divisioona nimettiin 16. kesäkuuta 1943 10. panssarikrenatööridivisioonaksi. Elokuussa 1944 divisioona tuhoutui Kiovan taistelussa. Se perustettiin lokakuussa Saksassa osittain uudelleen, jonka jälkeen divisioona lähetettiin rintamalle taisteluosastona. Se tuhoutui uudelleen Puolassa tammikuussa 1945, minkä jälkeen se perustettiin uudelleen helmikuussa. Divisioonaan jäänteet antautuivat puna-armeijalle Tšekkoslovakiassa sodan lopulla.
KERS
Kinetic Energy Recovery System (lyh. KERS) on ajoneuvon jarrutusjärjestelmä, joka ottaa talteen auton massan ja pyörivien osien (renkaat, voimansiirto, moottori) kineettistä energiaa varastoimalla sen vauhtipyörään tai korkeajännitteisiin akkuihin. Aikaisemmin KERS-järjestelmiä on käytetty erityisesti junissa, mutta nykyisin myös kilpa-autoilussa, muun muassa Formula 1:ssä. Kaikki hybridi- ja täyssähköautot käyttävät kineettisen energian varastointia akkuun. Monissa polttomoottoriautoissakin säästetään polttoainetta kineettisen energian talteenotolla: käynnistysakkua ei ladata aivan täyteen moottorilla ja akun varausta täydennetään käyttämällä laturia jarrutuksen apuna.
Automobile Club de l’Ouest on kannattanut KERSin käyttöä 2000-luvun alkukymmeneltä lähtien Le Mansin 24 tunnin ajoissa LMP1-luokassa.
Sirovarpushaukka
pienoiskuva|Accipiter brevipes Sirovarpushaukka (Accipiter brevipes) on kaakkoiseurooppalainen petolintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 32–38 cm, siipien kärkiväli 65–75 cm ja paino 150–275 g. Naaras on vain hiukan suurempi kuin koiras. Lintu muistuttaa varpushaukkaa, mutta sen siivet ovat pitemmät ja kapeammat ja pyrstö hieman lyhyempi, minkä takia se antaa siromman vaikutelman kuin varpushaukka. Aikuinen naaras on päältä tumman ruskeanharmaa, koiras siniharmaa, ja koiraan poski on myös siniharmaa, toisin kuin varpushaukkakoiraan, jonka poski on punertava. Nuori lintu on päältä ruskea ja alapuolelta voimakkaan juovikas.
Esiintyminen
Sirovarpushaukka pesii hyvin laikuittaisesti Kaakkois-Euroopassa Balkanilla, Kreikassa ja Turkissa sekä lisäksi Irakissa. Yhtenäisen esiintymisen alue on Mustanmeren pohjoispuolella Ukrainasta Kaukasuksen itäosiin. Sen elinympäristön ala on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 10 000–100 000yksilöä. Se on muuttolintu, joka talvehtii pääosin Afrikassa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Lisääntyminen
Hatara risupesä on puun oksalla 5–10 m korkealla. Naaras munii 3–5 munaa, joita se hautoo 30–35 päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja ovat lentokykyisiä noin 40–45 päivää vanhoina. Sukukypsä yksivuotiaana.
Junior
Junioro
Fame (vuoden 1980 elokuva)
Fame on yhdysvaltalainen 1980 ensi-iltansa saanut elokuvamusikaali, jonka ohjasi Alan Parker. Elokuva seuraa muutaman teini-ikäisen taidelukion opiskelijan elämää New Yorkissa. Elokuvan koulun esikuva on Fiorello LaGuardia High School of Music and Art and Performing Arts New Yorkin Manhattanilla. Yhdysvalloissa elokuvaa näytettiin ensi-illassa vain kolmessa teatterissa, joten elokuvan ensimmäisen viikon tuotto oli hieman yli 118 000 dollaria. Kaikkiaan vuoden 1980 aikana elokuva keräsi pääsylipputuloja yksin Yhdysvalloissa 21 202 829 dollaria. Elokuva on esitetty Suomessa televisiosta neljästi, YLE TV1:llä 1988 ja 1994 sekä Nelosella 1999 ja 2000.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Fame saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Oulun ilmatorjuntapatteristo
Oulun Ilmatorjuntapatteristo (OulItPsto) oli Oulussa vuosina 1980–1989 toiminut Suomen puolustusvoimien joukko-osasto. Patteristo lakkautettiin itsenäisenä joukko-osastona vuoden 1988 lopussa ja se siirtyi Rovaniemelle Lapin Ilmatorjuntarykmenttin joukkoyksiköksi vuonna 1989. Tampereen ilmatorjuntapatteristo muutettiin 1. syyskuuta 1980 Oulun ilmatorjuntapatteristoksi. Sen kokoonpanoon lisättiin kuitenkin 1981 esikuntapatteri, jolloin patteriston vastuulle siirrettiin koko Oulun varuskunnan huolto-, vartiointi- ja hoitovastuu. .
Historia
Tampereen Ilmatorjuntapatteristo saapui Kangasalan Vatialasta Ilkon varuskunnasta Oulun kasarmialueelle 29. elokuuta 1980, jolloin sen vahvuus oli kaksitoista upseeria, kolme sotilasteknikkoa, 28 toimiupseeria, viisi siviilityöntekijää ja 218 varusmiestä. Täten Ouluun siirtyi kaikkiaan 266 henkeä. Tulo- ja nimenmuutostilaisuus järjestettiin vain pari päivää myöhemmin 1. syyskuuta, jolloin patteriston uudeksi nimeksi tuli Oulun ilmatorjuntapatteristo.
Ilmatorjunnan tarkastaja piti patteristossa koulutustarkastuksen vuonna 1985, jolloin hän totesi sen osallistuneen simulaattoreiden ja ajoneuvolavetin kehittämiseen. Lisäksi todettiin varusmieskoulutuksessa tapahtunut selkeä parannus. Syyskuussa 1986 komentaja sai tiedon suunnitellusta siirrosta Rovaniemelle.
1990-luvun alussa patteristoon kuuluivat 1. ja 2. KvItPtrit eli siis toisin sanoen, vielä silloin motorisoimattomat, tutkaohjaamattomat 23 mm Sergei -ilmatorjuntakanuunat mallia 23 Itk 61. Toinen pattereista oli vuorotellen niin sanottu alokkaiten tykkipatteri. Patteriston päällikön sotilasarvo oli joko majuri taikka everstiluutnantti. Tykkipatterin päällikön arvo oli yliluutnantti taikka kapteeni.
Puolustusvoimauudistus
Vuoden 2014 loppuun mennessä lakkasi Oulun Ilmatorjuntapatteristo lakkasi käytännössä olemasta. Se oli yhdessä Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston kanssa, muodostanut Lapin Ilmatorjuntarykmentin. Uudistus muokkasi kokoonpanoa enemmän maavoimien painopistesuunnan muotoiseksi yhdisteltyine prikaateineen, jolloin yhteistyötä muiden maavoimien joukkojen kesken tiivistettiin.
Puukaasuliesi
250px|thumb|Alavetokaasuttimeen perustuvan puukaasulieden periaatekuva
Puukaasuliesi (englanniksi wood gas stove) on pyrolyysissa muodostuvan puukaasun polttamiseen perustuva keitin. Kaasuttamalla polttoaineena käytettävä biomassa, kuten puu, saavutetaan kaasulla keittämisen etuja ja voidaan hyödyntää monenlaisia polttoaineita. Kaasuttaminen tehostaa polttoaineen käyttöä verrattuna avotulella tai perinteisessä tulisijassa tapahtuvaan polttamiseen. Reedin ja Larsonin kehittämä puukaasuliesi perustuu "käännettyyn alavetokaasuttimeen" (inverted downdraft gasifier). Erityisesti kehittyviin maihin tarkoitetun lieden käyttämä puukaasutin eroaa toimintaperiaatteeltaan sekä runsaasti tervaa muodostavista ylävetokaasuttimista että perinteisistä esimerkiksi häkäpönttöautoissa käytetyistä alavetokaasuttimista. Lieden toiminta perustuu ilman vapaaseen virtaukseen, toisin kuin useimmat muut puukaasuttimet, joissa käytetään imua tai puhallusta.
Liesi koostuu esimerkiksi kahdesta sisäkkäisestä "astiasta", joista sisempää nimitetään kaasusydämeksi (gas wick). Kiinteä polttoaine palaa ulommassa astiassa epätäydellisesti eli tapahtuu pyrolyysi. Siinä muodostuva hiilidioksidi pelkistyy hiilikerroksessa hiilimonoksidiksi, joka virtaa astioiden välisessä tilassa ylöspäin ja lisäilmaa saatuaan palaa lieden yläosassa. Reedin ja Larsonin lieden yksinkertaista mallia ei uudelleentäytetä tai kohenneta käyttökerran aikana. Lieden pohjalla oleva arina turvaa pyrolyysissa tarvittavan ilman saannin pohjassa olevista ilmarei'istä, jotka voivat olla säädettäviä.
Johann Gottfried Seume
Johann Gottfried Seume (1763 Weissenfelsin lähellä – 1810 Teplitz) oli saksalainen kirjailija. Hän opiskeli teologiaa Leipzigissa, mutta hänen ollessaan matkalla Pariisiin 1781 hesseläiset värvärit kaappasivat hänet ja veivät Amerikkaan, missä hän palveli sotilaana Kanadassa. Kotimatkalla hän jäi preussilaisten värvärien käsiin ja päätyi tavallisena sotilaana Emdeniin, mistä hänet jonkin ajan kuluttua lunastettiin vapaaksi.
Ammunta kesäolympialaisissa 1896 – miesten 200 metrin sotilaskivääri
thumb|right|200px|Pantelis Karasebdas Miesten 200 metrin sotilaskivääri kesäolympialaisissa 1896 käytiin 8. – 9. huhtikuuta Kallithean ampumaradalla. Kilpailussa jokainen urheilija ampui 40 laukausta kymmenen laukauksen sarjoissa sekä puolet laukauksistaan ensimmäisenä ja puolet toisena päivänä. Kisaan osallistui 42 ampujaa seitsemästä valtiosta. Sen voitti Kreikan Pantelis Karasevdas, joka osui maaliin jokaisella laukauksellaan.
Tulokset
DNF = Keskeytti
Jonathan Phillips
Jonathan Phillips (s. 5. syyskuuta 1963) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan 2. perämiehenä Charles Lightollerina vuoden 1997 Titanic-elokuvassa. Hän esiintyi myös draamasarjassa Midsomerin murhat. Vuonna 2012 hän esiintyi tv-sarjassa I Shouldn't Be Alive David Huntin roolissa ja esitti pääosaa Hunted-tv-sarjoissa, jotka näytettiin BBC Onella ja HBOlla. Hän näyttelee DI 'Evertt'iä, paheellistunutta poliisia. Hänet tunnetaan myös nimellä Johnny Phillips. vuonna 2013 hän näytteli tv-sarjassa Death in Paradise.
Savastvere järv
Savastvere järv on Virossa Tartumaalla Peipsiäären kunnan Savastveren kylässä sijaitseva järvi. Järvi on mainittu luonnolliseksi järveksi, vaikka sen luusuassa sijaitsee pato.
Maantietoa
Järvi on 640 metriä pitkä, 50 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, joka sisältää myös saaren pinta-alan. Saari sijaitsee pitkänomaisen järven eteläpäässä luusuansa edustalla. Saari on pituudeltaan 30 metriä. Järvi on muodostunut Savastveren kylään kapeassa laaksossa sijaitsevan suon viereen. Se on yksi kylässä olevasta kolmesta järvestä. Muut järvet ovat Kuningvere järv ja Mustjärv. Järven etelärannan poikki kulkee kylän tie ja sen varrella sijaitseva kylän asutus ylettyy etelärantaan asti.
Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on koillisrannastaan suomaata ja järvi on soistumassa umpeen. Se luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi sanotaan silloin olevan rehevöitynyt.
Vesistösuhteita
Savastvere järv kuuluu Alatskivi jõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Joki laskee siihen Mustjärvestä tavallista leveämpää uomaansa pitkin. Pudostusta siihen tulee tällä osuudella 0,3 metriä. Joki jatkaa alajuoksulle päin (sitä kutsutaan myös Kuuseojaksi), jossa siihen yhtyy Kuningveren järven laskuoja. Seuraava pääuoman järvi on kolmen kilometrin päässä sijaitseva Alatskivi järv. Joki laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Benjamin Savšek
Benjamin Savšek (s. 24. maaliskuuta 1987 Ljubljana) on slovenialainen koskimelonnan kanadalaisyksikön (C-1) maailman- ja Euroopan-mestari sekä olympiavoittaja.
Savšek sijoittui kymmenenneksi Nottinghamin EM-kilpailuissa 2009. Seuraavana vuonna hän oli Čunovon EM-kilpailuissa kuudes ja Tacenin MM-kilpailuissa seitsemäs. Vuonna 2012 hän saavutti pronssia Augsburgin EM-kilpailuissa, oli kahdeksas Lontoon olympialaisissa ja voitti maailmancupkilpailun Prahassa.
Savšek saavutti 2013 kanadalaisyksikössä henkilökohtaisen MM-pronssin Prahassa ja joukkuekilpailun EM-pronssia Krakovassa. Hän voitti maailmancupin joukkuekilpailut Augsburgissa, La Seu d'Urgellissa ja Tacenissa. Seuraavana vuonna hän voitti joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden Wienissä ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes. Deep Creekin MM-kilpailuissa hän saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa ja joukkuekilpailussa pronssia. Hän voitti maailmancupin kilpailun Ljubljanassa.
Savšek saavutti Tacenin EM-kilpailuissa 2017 hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi. Hän voitti maailmancupin kilpailun La Seu d'Urgellissa. Hän voitti samana vuonna henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Paussa vajaan puolentoista sekunnin erolla slovakialaiseen Alexander Slafkovskýyn.
Sveitsin talous
Sveitsin talous on yksi Euroopan vauraimmista ja sitä pidetään yhtenä maailman vakaimmista talouksista. Sveitsin bruttokansantuote oli vuonna 2015 Euroopan yhdeksänneksi suurin ja maailman 20:nneksi suurin nimellisarvoisena laskettuna. Asukasta kohden Sveitsin BKT on ostovoimakorjattuna maailman yhdeksänneksi korkein. Sveitsin jäsenyys Euroopan talousalueessa hylättiin kansanäänestyksessä joulukuussa 1992, mutta Sveitsi on avannut kauppaansa bilateraalisilla sopimuksilla.
Benjamin Savšek
Savšek saavutti Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2018 hopeaa joukkuekilpailussa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemäs. EM-kilpailuissa Paussa 2019 ja Prahassa 2020 hän voitti kultaa kanadalaisyksikön henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa. Vuoden 2021 EM-kilpailuissa Ivreassa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes ja sai joukkuepronssia. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Savšek voitti kultaa kanadalaisyksikössä. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksäs ja joukkuekilpailussa viides.
Sveitsin talous
Yleistä
Maailman talousfoorumi (WEF) on useasti arvioinut Sveitsin maailman kilpailukykyisimmäksi valtioksi, muun muassa syksyllä 2011. Arvio perustuu sekä julkisiin tunnuslukuihin että yritysjohtajien haastatteluihin. WEF on myös nimennyt maan maailmantalouden vakaimmaksi valtioksi.
Sveitsin talous perustuu koulutettuun ja erikoistuneeseen työvoimaan. Suurin sektori on palvelusektori (vuonna 2003 noin 72 prosenttia). Teollisuuden tuotteista tunnetaan ulkomailla perinteisesti parhaiten kellot, linkkuveitset, suklaa, viinit ja juustot. Maataloudesta elantonsa hankkii vain noin viisi prosenttia väestöstä, vaikka yli puolet pinta-alasta on maatalouteen sopivaa. Sveitsi on pitkään ollut sijoittajien suosiossa tiukan pankkisalaisuuden ja valuuttansa vakauden ansiosta. Veronkierto ei monissa tapauksissa anna Sveitsissä oikeutta rikkoa pankkisalaisuutta, mikä on tuonut sveitsiläisiin pankkeihin myös rahanpesua ja varallisuuden piilottamista. Vuonna 2004 sovittiin kuitenkin, että EU-kansalaisten varoja sveitsiläisissä pankeissa voidaan verottaa.
Sveitsi on hintatasoltaan Euroopan kallein maa. Sveitsiläisten keskiansio vuonna 2016 oli yli 6 000 euroa kuukaudessa, mutta korkeasti koulutettujen keskipalkka nousee helposti yli 9 000 euroon. Sveitsissä myös koulutetut ulkomaalaiset yltävät usein korkeisiin ansioihin. Sveitsin hintataso ylittää EU:n keskiarvon 61 %:lla. Tuloerot maassa ovat suuret, ja parhaiten palkatut ansaitsevat usein jopa 5 kertaa vähiten ansaitsevia enemmän. Suomessa vastaava ero on 2,8-kertainen.
Vienti
Sveitsin merkittävimmät luonnonvarat ovat vesivoima, suola, puu ja maataloustuotteet. Vuonna 2013 Sveitsin viennin arvo oli 212 miljardia frangia (CHF). Merkittävimmät vientituotteet ovat lääkkeet ja vitamiinit, teollisuuden koneet ja laitteet, kellot, hienomekaniikka sekä sähkö- ja elektroniikkalaitteet. Erityisesti lääketeollisuus on kasvattanut osuuttaan: sen osuus viennin arvosta nousi 10 vuodessa (vuosina 2003–2013) 22 prosentista 31 prosenttiin, ja arvo oli vuonna 2013 67 mrd. CHF. Kelloteollisuuden viennin arvo oli vuonna 2013 22 mrd. CHF.
Bruttokansantuote
Sveitsin bruttokansantuote (BKT) oli vuonna 2013 yhteensä 635 mrd. CHF. Merkittävimmät toimialat ovat tavaroiden valmistus (115 mrd. CHF), kauppa (90 mrd. CHF) sekä julkinen hallinto (66 mrd. CHF). Maatalouden osuus bruttokansantuotteesta oli vuonna 2013 noin 0,7 % (4 mrd. CHF).
Vuonna 2010 BKT oli suurin Zürichin kantonissa (126 mrd. CHF) ja pienin Appenzell Innerrhodenissa (0,8 mrd. CHF). Keskimäärin kansantuote oli noin 73 000 CHF asukasta kohden. Suurin asukaskohtainen tuotannon arvo oli Basel-Stadtissa (147 000 CHF) ja pienin Urissa (48 000 CHF).
Energia
Sveitsin energian kulutus on noin 900 petajoulea (PJ) vuodessa. Yli puolet energiasta on peräisin öljytuotteista. Vuonna 2010 energian kulutus oli yhteensä 912 PJ. Vastaavasti vuonna 2013 energian kulutus oli yhteensä 896 PJ ja energialähteittäin seuraava:
Sähkö tuotetaan Sveitsissä suurimmaksi osaksi vesivoimalla (57 prosenttia vuonna 2013) ja ydinvoimalla (38 prosenttia). Konventionaaliset fossiilisia poltto­aineita tai uusiutuvia energian­lähteitä käyttävät lämpövoimalat tuottavat noin 6 prosenttia kokonaistuotannosta. Vuonna 2013 Sveitsi kulutti 63,8 miljardia kilowattituntia sähköä ja tuotti 68,3 miljardia kilowattituntia. Kotitaloudet, teollisuus ja palvelut kuluttavat kukin noin kolmanneksen sähköstä.
Vuonna 2003 sveitsiläiset hylkäsivät kaksi ydinvoiman vastaista lakiehdotusta: Moratorium Plus, joka olisi jatkanut uusien ydinvoimaloiden rakennuskieltoa, ja Strom ohne Atom, joka olisi johtanut ydinvoimaloiden alasajoon. Fukushiman ydinonnettomuuden jälkeen vuonna 2011 Sveitsi päätti luopua ydinvoiman rakentamisesta antaen kuitenkin olemassa oleville viidelle voimalaitokselle 50 vuoden käyttöiän.
Liikenne
thumb|250px|Sveitsin rautatieverkko.
Ange-Félix Patassé
Oppositiojohtaja Patassé hävisi vuoden 1981 vaaleissa David Dackolle. Häntä syytettiin vallankaappausyrityksestä 1982, ja hän pakeni Togoon kymmeneksi vuodeksi. Hän palasi kotimaahan ensimmäisiin monen puolueen vaaleihin 1992.
Entinen presidentti André Kolingba yritti vallankaappausta 28. toukokuuta 2001. Lopulta kapinallisjohtaja François Bozizé syrjäytti Patassén vallankaappauksella 2003 sillä aikaa kun tämä oli ulkomailla huippukokouksessa. Syrjäytyksen jälkeen Patassé muutti jälleen Togoon. Vuonna 2006 hänet tuomittiin poissaolevana pakkotyöhön 20 vuodeksi väärinkäytöksistä.
Metarbitaali
Metarbitaali on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Sen patentoi Emil Fischer vuonna 1905 työskennellessään Merckille. Metarbitaalilla on kouristuksia ehkäisevä vaikutus ja sitä on käytetty epilepsian hoidossa. Sillä on samankaltainen vaikutus fenobarbitaalin kanssa.
Sveitsin talous
Rautatieliikenne
Sveitsissä on Euroopan tihein, yli 5 000 kilometrin pituinen rautatieverkko, joka kuljettaa noin 474 miljoonaa matkustajaa vuosittain (vuonna 2011). Vuonna 2007 sveitsiläiset matkustivat rautateitse keskimäärin 2 103 kilometrin matkan, mikä tekee heistä maailman innokkaimpia rautatiematkustajia (ennen japanilaisia). Merkittävin rautatieliikennöijä on valtiollinen rautatieyhtiö SBB-CFF-FFS. Maassa on lisäksi useita kymmeniä kapearaiteisia rautateitä ja yksityisiä rautatieyhtiöitä. Esimerkiksi Graubündenin kantonissa toimii Rhätische Bahn -rautatieyhtiö, jonka verkostoon kuuluu myös kaksi Unescon maailmanperintöluetteloon otettua rautatielinjaa. AlpTransit-hankkeeseen liittyy useiden pitkien tunnelien rakentaminen Alppien läpi rautatieyhteyksien nopeuttamiseksi. Näistä pisin on Gotthardin pohjatunneli, joka avattiin vuonna 2016.
Ange-Félix Patassé
Patassé kuoli 5. huhtikuuta 2011 Kamerunissa 74-vuotiaana.
Metarbitaali
Metarbitaalia myytiin nimellä Gemonil vuosina 1952–1990.
Sveitsin talous
Rautatieliikenne
thumb|250px|Sveitsin päätieverkosto.
Maantiet
Sveitsin maantieverkon pituus on yhteensä 71 528 kilometriä (vuonna 2013). Teistä 1 812 kilometriä on valtateitä, joista 1 419 kilometriä on moottoritietä. Moottoriteiden käytöstä veloitetaan maksu: auton tuulilasiin kiinnitetään tarra (vignette), joka on voimassa kalenterivuosittain (14 kk joulukuun alusta tammikuun loppuun).
Lentoliikenne
Sveitsin merkittävin lentoliikenteen solmukohta on Zürichin lentoasema, jota käytti vuonna 2016 lähes 28 miljoonaa matkustajaa. Isoja, kansainvälisiä asemia ovat myös Geneven ja Baselin lentoasemat. Pienempiä lentoasemia ovat Bernin lentoasema Belpissä, Luganon lentoasema Agnossa, St. Gallen-Altenrheinin lentoasema Bodenjärven rannalla Thalissa ja Sionin lentoasema Valais’ssa. Asemakohtaiset matkustajamäärät (lentokoneiden kaupallinen reitti- ja tilausliikenne) ovat olleet seuraavia:
Laivaliikenne
Basel on merkittävä kansainvälisen laivaliikenteen satamakaupunki Reinin varrella.
Öljyn kuljetus
Sveitsiin kulkee kolme öljyputkea, joita pitkin tuodaan raakaöljyä jalostamoille (Genova-Collombey, Marseille-Cressier) ja siirretään valmiita öljytuotteita (Ranska-Vernier). Öljyntuonnista lähes puolet tapahtui putkien kautta, neljännes rautateitse ja viidennes Reinin-laivoilla.
Churchillin rautatieasema
Churchillin rautatieasema on rautatieliikennepaikka Hudson Bay Railway -yhtiön omistamalla rataverkolla Churchillin kaupungissa Manitobassa Kanadassa. Churchill on The Pas'ta alkavan rataosan pääteasema ja samalla yhtiön rataverkon pohjoisin piste. Se on myös Winnipegista lähtevän Hudson Bay -henkilöjunan pääteasema. Liikennepaikka sijaitsee Hudsoninlahden rannalla 820 kilometrin päässä The Pas'ta.
Rautatien Churchilliin rakensi alun perin Canadian National, ja se valmistui 1929. Churchillin asemarakennus on historiallinen suojelukohde, ja sen meneillään olevasta kunnostuksesta entiseen loistoonsa vastaa Kanadan hallitus.
Alkuroni
Alkuroni (diallyylibisnortoksiferiinidikloridi, Alloferin) on eräs kuraren tyyppinen lääkeaine, jota kutsutaan lihasherpauttajaksi eli lihasrelaksantiksi. Ainetta valmisti Roche. Sillä voidaan helpottaa spastisia lihasten jännitystiloja: sitä on käytetty leikkauksissa, sillä se laukaisee lihastonusta. Aine ei itsessään ole sedatiivi – eli se ei puuduta tai nukuta, vaan lamaannuttaa lihaksia. Alkuronin ainut käyttökohdealue on ollut kirurgia.
Alloferinia oli saatavilla vain lääkeampulloina yksinomaan; á 5 mg/ml. Yksi 2 ml lääkeampulli sisälsi 10 mg vaikuttavaa lääkeainetta.
Alloferin on ollut käytössä ainakin 1970-luvulla. Sen jälkeen ovat tämän lääkkeen käytön korvanneet: rokuroni, vekuroni ja pankuroni. Alloferinin eduiksi on laskettu sen tehokkuus eli voimakkuus, noin kaksinkertainen d-tubokurariiniin nähden; sekä d-tubokurariinia puolta lyhyempi vaikutusaika. Lääkkeen vastavaikuttajia ovat atropiini ja neostigmiini.
Kalle Patoluoto
Patoluoto oli yksi Helsingissä toimineen mainos- ja kuvatoimisto Piirtopainon omistajista ja johtajista. Toimiston julkaisemassa Piirtopalat-lehdessä ilmestyi 1940-luvulla Patoluodon piirtämä ja Veikko Hannuniemen käsikirjoittama merimiesaiheinen sarjakuva Humu-Heikki.
Patoluoto oli vuodesta 1949 Maalaisliiton palveluksessa osa-aikaisena taiteilijana ja myöhemmin hän toimi Maalaisliiton järjestöjen yhteisenä mainospiirtäjänä. Patoluoto teki vaalimainoksia, kuvitti julkaisuja ja teki poliittisia piirroksia ja pilakuvia Kyntäjä- ja Maakansa-lehtiin sekä erilaisiin järjestöväelle tarkoitettuihin painotuotteisiin. Tätä työtä Patoluoto jatkoi vuoteen 1979 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän oli 1950-luvulla mukana tekemässä Maaseudun Nuorten Liitolle ohjaajana tai kuvaajana myös elokuvia, kuten vuoden 1957 eduskuntavaalielokuvan Kylä joka heräsi.
Sysola
Sysola on Vienanjoen vesistöön kuuluvan Vytšegdan sivujoki Kirovin alueella ja Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 487 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 17 200 neliökilometriä.
Sysola saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä, virtaa kohti pohjoista ja yhtyy Vytšegdaan Syktyvkarin kaupungin luona. Joella harjoitetaan puutavaran uittoa. Sen alajuoksu on liikennöintikelpoinen. Sysolan varrella sijaitsee Koigorodokin piirikeskus.
Metoheksitaali
Metoheksitaali (metoheksitoni) on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Se on luokiteltu lyhyt- ja nopeavaikutteiseksi ja samankaltaiseksi tiopentaalinatriumin kanssa. Sen eliminaation puoliintumisaika on 5,6 ± 2,7 minuuttia. Metoheksitaalia myytiin nukutuslääkkeenä nimellä Brevital.
Sitä on käytetty anestesia-aineena ja rauhoitusaineena esimerkiksi hammaslääkärissä.
Filosofisia kirjoituksia
Filosofisia kirjoituksia on vuonna 2012 ilmestynyt suomennoskokoelma ranskalaisen fenomenologisen filosofin Maurice Merleau-Pontyn esseitä 1940-luvun puolivälistä vuoteen 1961. Kirjoitukset ovat suomentaneet filosofi Miika Luoto ja kääntäjä Tarja Roinila. Suomennoksen on kustantanut Nemo. Tekstit kokoavat läpileikkauksen Merleau-Pontyn keskeisistä teemoista. Valikoima sisältää muun muassa esseen Silmä ja henki, jonka aikaisempi käännös on ilmestynyt nimellä Silmä ja mieli.
Harri Mäcklinin arvion (Helsingin Sanomat) mukaan teos käy erityisen hyvin sellaiselle, jolle fenomenologinen ajattelu ei ole tuttu. Hän kiitti myös suomennosta, sillä vaikka Merleau-Pontyn ilmaisu on selkeää, kääntäminen ei ole helppoa, sillä hänen käsittelemänsä asiat eivät ole helposti sanoin ilmaistavissa.
Suomentajat Miika Luoto ja Tarja Roinila saivat teoksesta vuoden 2013 J. A. Hollon palkinnon.
Juho Kuosmanen (kauppaneuvos)
Johannes (Juho) Kuosmanen (21. joulukuuta 1887 Sortavala – 20. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos (1947), joka vaikutti vuosikymmenten ajan tuonti- ja vientiyhtiöiden johtajana merkittävästi Suomen ulkomaankauppaan.
Kuosmasen vanhemmat olivat maanviljelijä Nikolai Kuosmanen ja Annikki Falck ja puoliso vuodesta 1912 Aino Edith Koivisto. Hän syntyi Ruskealassa maanviljelijäperheeseen, mutta lähti jo 12-vuotiaana Sortavalaan kauppa-apulaiseksi ensin sekatavara- ja sitten tukkuliikkeeseen. Kaupallista alaa hän opiskeli ensin iltakursseilla, mutta perehtyi sitten kansainväliseen kauppaan Lyypekissä vuosina 1909–1911. Palattuaan Suomeen hän oli lyhyen aikaa kauppaedustajana, kunnes perusti agentuuriliikkeen Kontro & Kuosmanen Kaarlo Kontron kanssa vuonna 1913. Ensimmäisen maailmansodan aikana liike toi Suomeen varsinkin elintarvikkeita Atlantin takaa Ruotsin kautta, mutta myös Venäjältä. Viimeksi mainitussa tarkoituksessa liikkeen palveluksessa toimi muun muassa Hella Wuolijoki.
Sodan jälkeen Kuosmasesta tuli yksi vasta perustetun Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n johtajista, muut olivat lakimies Risto Ryti ja toimitusjohtaja Samuli Harima. Kuosmanen omisti Kontron kanssa kolmanneksen uudesta perustetusta tuonti- ja vientiyhtiöstä, jonka ensimmäiseksi kohteeksi otettiin etenkin Etelä-Amerikka. Heti ensimmäisenä toimintavuotenaan Suomen suurimmaksi kansainvälisen kaupan harjoittajaksi nousseen yhtiön hallintoneuvoston puheenjohtajana toimi Juho Kusti Paasikivi. Yritys ajautui kuitenkin erittäin pahoihin talousvaikeuksiin vuoteen 1921 mennessä. Kuosmanen ja Kontro pelastivat sen lisäpääomalla, mutta Kansallis-Osake-Pankin lopetettua luototuksen yhtiön toiminta lakkasi 1928 ja Kuosmanen kärsi miljoonatappiot. Hän perusti silti jo samana vuonna uuden yrityksen, Valtameri Oy:n, joidenkin entisten alaistensa kanssa. Uusi yritys kasvoi toisen maailmansodan aikana ja varsinkin sen jälkeen, osin sotakorvausten takia, merkittävästi varsinkin rauta- ja teräsalalla. Kuosmasen poika Kauko Kuosmanen jatkoi vuonna 1950 isänsä jälkeen yhtiön johdossa.
Rullakiekon maailmanmestaruuskilpailut 2012
I divisioonan mestaruuden voitti Slovakia, hopealle pääsi Unkari ja pronssille Itävalta.
Joukkueet ja lohkot
Mestaruuskisat oli jaettu kahteen divisioonaan ja edelleen neljään lohkoon. Lohkot A ja B pelasivat maailmanmestaruudesta ylemmässä divisioonassa ja lohkot C ja D pelasivat 1-divisioonan mestaruudesta ja noususta ylempään lohkoon. Vastaavasti ylemmän lohkon viimeinen pudotettiin 1-divisioonaan. 1-divisioonan kaksi viimeistä joukkuetta putosivat pois mestaruuskisoista. {{Palstat
Lohko D
}}
Punakaulustikka
Punakaulustikka (Picus rabieri) on eteläaasialainen tikka. Sen elinympäristö ulottuu Kiinan eteläosista Vietnamiin ja Laosiin, ja siitä on tehty yksi havainto myös Kambodžasta. Lajin holotyypin kuvaili Émile Oustalet Tonkinista 1898.
Anastasia Romanova
Anastasia Romanova voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Michael Ugwu Eneja
Michael Ugwu Eneja (1919 – 14. marraskuuta 2008) oli nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Enugun hiippakunnan johtoon 10. marraskuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. helmikuuta 1978. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Francis Arinze ja Anthony Gogo Nwedo.
Eneja jäi eläkkeelle 8. marraskuuta 1996.
Stephen Nweke Ezeanya
Stephen Nweke Ezeanya (31. maaliskuuta 1921 Nnokwa – 12. marraskuuta 1996) oli nigerialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Onitshan arkkihiippakuntaan 20. joulukuuta 1953 ja nimitettiin sen johtoon 9. maaliskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis Arinze, jota avustivat Paul Fouad Naïm Tabet ja Michael Ugwu Eneja.
Ezeanya jäi eläkkeelle 25. helmikuuta 1995.
Kultaniskatikka
Kultaniskatikka (Chrysophlegma flavinucha) on eteläaasialainen tikka. Sen elinympäristö ulottuu Pohjois- ja Itä-Intiasta eteläiseen Kiinaan, Indokiinaan, Thaimaahan, Malakan niemimaan ylängöille ja Sumatralle. Siitä tunnetaan seitsemän alalajia. Lajin holotyypin kuvaili John Gould Himalajalta ja Intian alavammilta seuduilta 1834.
Spinoza-palkinto
Spinoza-palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1995. Palkinnonsaajana voi olla Alankomaissa työskentelevä, tieteenalansa kansainväliseen parhaimmistoon kuuluva henkilö.
Callistus Valentine Onaga
thumb|right|Callistus Valentine Onaga
Callistus Valentine Onaga (s. 29. syyskuuta 1958 Agbudu) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Enugun hiippakuntaan 8. elokuuta 1987 ja nimitettiin sen johtoon 9. helmikuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Renzo Fratini, jota avustivat Valerian Okeke ja Anthony Okonkwo Gbuji.
Ilse DeLange
Ilse Annoeska de Lange (s. 13. toukokuuta 1977) on hollantilainen, paremmin taiteilijanimellään Ilse DeLange tunnettu country- ja poplaulaja. The Common Linnets -duon jäsenenä DeLange sijoittui toiseksi Eurovision laulukilpailussa 2014.
Ura
Ilse DeLange syntyi 13. toukokuuta 1977 Almelossa, Alankomaissa. Hän aloitti laulu-uransa kahdeksanvuotiaana playback-artistina. Hän sai osakseen suurempaa huomiota vaihdettuaan live-laulamiseen kykykilpailuissa. Tämän ansiosta hän pääsi esiintymään televisiossa. DeLange muodosti duon kitaristi Joop Lieflandin kanssa, joka tutustutti hänet countrymusiikkiin.
Hiilimeriahven
Levinneisyys ja elinympäristö
Hiilimeriahventa tavataan Punaisessameressä ja Intian valtameren länsiosista sekä alueella Japanista Etelä-Kiinan merelle, Australian länsiosiin ja Korallimerelle. Lajin elinympäristöjä ovat pääasiassa koralliriutat. Nuoria yksilöitä voidaan tavata vuorovesialtaista. Se elää yleensä 10–150 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Sukukypsyyden laji saavuttaa 90–99 senttimetrin mittaisena ja 16–18 kilogramman painoisena, milloin sillä on yleensä ikää noin 12 vuotta.
Ilse DeLange
Ura
Vuonna 1994 DeLange esiintyi Dutch Country Music Awards -gaalassa. Hän sai positiivisiä arvosteluja, mutta hänen uransa ei edistynyt lainkaan. Hän pääsi yhteyteen Warner Musicin edustajien kanssa, mutta tarvittiin vuosien neuvottelu ennen kuin Warner tarjosi DeLangelle sopimusta. Vuonna 1996 DeLange liittyi "Wij"-popyhtyeeseen. Yhtye julkaisi singlen "De Oorlog Meegemakt" ("Sodan kokenut"). Single ei kuitenkaan yltänyt Alankomaiden Top 40 -singlelistalle.