cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Esa Utriainen
Utriainen edusti Suomea yleisurheilun MM-kisoissa Helsingissä 1983 sijoittuen kahdenneksitoista. Hän voitti keihäänheiton SM-kultaa vuonna 1979 tuloksella 90,94 metriä, joka jäi myös hänen ennätyksekseen.
Urheilu-uransa jälkeen Utriainen on toiminut valmentajana Suomen Urheiluliitossa sekä Etelä-Korean, Iso-Britannian ja Qatarin maajoukkueissa.
Esa Utriainen on keihäänheittäjä Sanni Utriaisen isä ja valmentaja.
Kaarlo Leinonen (sotilas)
Leinonen kävi Kadettikoulun 1934–1936 sekä Sotakorkeakoulun 1946. Hän toimi nuorempana upseerina KTR 1:ssä 1936–1939 Talvisodan sytyttyä hän toimi patteristoupseerina KTR 1:n I patteristossa. Välirauhan aikana hän toimi patterinpäällikkönä 21. prikaatissa ja 3. prikaatissa. Jatkosodassa hän oli patteristoupseerina KTR 5:n I patteristossa ja sittemmin II patteriston komentajana 1941. Raskasta patteristoa 22 hän komensi 1942–1943. KTR 5:n I patteriston komentajana hän oli 1943–1944.
Jatkosodan jälkeen Leinonen toimi aliupseerikurssin johtajana KTR 2:ssa 1944–1947. Tykistökoulussa hän opetti taktiikkaa 1947–1952. Tukholmassa hän toimi sotilasasiamiehen apulaisena 1952–1953. Erikoistehtäviä Sotahistoriallisessa tutkimuslaitoksessa hän hoiti 1953–1954. Pääesikunnan ulkomaanosaston toimistopäällikkönä hän oli 1954–1957. Washingtoniin ja Ottawaan sijoitettuna sotilasasiamiehenä Leinonen työskenteli 1958–1961. Tasavallan presidentti Kekkosen adjutanttina hän palveli 1961–1965. Hän toimi myös puolustusministerinä 18. joulukuuta 1963–12. syyskuuta 1964 Lehdon hallituksessa, joka oli virkamieshallitus. Panssariprikaatia hän komensi 1965–1966.
Krimin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
thumb|Krimin ASNT:n lippu Krimin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta oli Neuvostoliittoon kuulueen Venäjän SFNT:n autonominen osa Krimin niemimaan alueella vuosina 1921–1945, lukuun ottamatta vuosia 1941–1944, jolloin alueetta hallinnoi saksalaisvalloittajien Ukrainan valtakunnankomissariaatti (Krimin päähallintopiiri).
Jesper Piitulainen
Jesper Piitulainen (s. 13. elokuuta 1991 Savonlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Piitulainen laukoo oikealta. Hän on Jukureiden SM-liigahistorian pitkäaikaisin pelaaja, sillä Piitulainen on pelannut seurassa ensimmäisestä liigakaudesta 2016–2017 alkaen. Hän johtaa myös kauden 2022–2023 jälkeen Jukureiden SM-liigan kaikkien aikojen runkosarjan piste-, maali- ja syöttöpörssiä tehtyään 359 ottelussa tehot 63+98=161.
Seuraura
Piitulainen on Savonlinnan Pallokerhon kasvatti. Kaudella 2008–2009 hän voitti A-nuorten II-divisioonan syöttöpörssin 23 syöttöpisteellään. Piitulainen teki huhtikuussa 2009 vuoden mittaisen sopimuksen SaPKon Mestis-joukkueen kanssa. Hän väläytteli ajoittainen alkukaudella 2009–2010, mutta nousi Oskar Essénin loukkaantumisen myötä aina SaPKon ykkösketjuun ja pelasi onnistuneen tulokaskauden tehden 41 runkosarjaottelussa tehot 6+16=22. Piitulainen palkittiin kauden päätteeksi koko Mestiksen parhaana tulokkaana. Huhtikuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SaPKon kanssa.
Krimin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Krimin ASNT perustettiin 18 lokakuuta 1921. Krimin ASNT:n alue oli aiemmin muodostanut vajaat puolet Venäjän keisarikunnan Taurian kuvernementin maista. Krimin ASNT:n pääkaupunki oli Simferopol ja viralliset kielet krimintataarin kieli ja venäjä. Krimin tataarit olivat toivoneet autonomian suojaavan heitä Stalinin vainoilta, mutta toiveet eivät toteutuneet. Myös alueen etniset kreikkalaiset kohtasivat syrjintää.
Jesper Piitulainen
Seuraura
Kaudella 2010–2011 Piitulainen oli SaPKon kolmanneksi paras pistemies Kalle Konstin kanssa tehoilla 9+27=36. Hän pelasi kauden aikana Mestistä myös kolmen ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehden kolme syöttöpistettä. Piitulainen sijoittui näin ollen koko Mestiksen pistepörssissä yhdeksänneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2011–2012 Piitulainen siirtyi Mikkelin Jukurien riveihin. Hän voitti tehoilla 16+26=42 joukkueen sisäisen pistepörssin, kuten myös kevään 2012 pudotuspeleissä tehoilla 3+6=9. Piitulainen jakoi runkosarjan pistepörssin viidennen sijan TUTO Hockeyn Antti Virtasen kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi taas Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen.
Krimin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Maailmansodan aikana jotkut Krimin tataarit toimivat saksalaisten hyväksi, ja rangaistuksena Krimin koko tataariväestö karkotettiin keväällä 1944 Keski-Aasiaan.
Alban Berg -kvartetti
Alban Berg -kvartetti on saanut monia palkintoja levytyksistään. Yhtyeen ohjelmisto on käsittänyt teoksia wieniläisklassismista romantiikan ajan säveltäjiin ja näistä Alban Bergin, Arnold Schönbergin, Anton Webernin ja Béla Bartókin kautta nykysäveltäjiin.
Jesper Piitulainen
Seuraura
Huhtikuussa 2014 Piitulainen teki kaksivuotisen sopimuksen Rauman Lukon kanssa. Kahden siellä vietetyn vuoden jälkeen hän palasi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella SM-liigaan nostettuun Mikkelin Jukureihin. Joukkuetta valmensi Piitulaiselle Lukosta tuttu Risto Dufva. Piitulainen nimettiin Jukureiden varakapteeniksi. Joulukuussa 2016 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. 18. tammikuuta 2017 KooKoota vastaan pelatun vierasottelun päätteeksi Piitulainen käytti Jukureiden pukukopissa rasistista ja seksististä kieltä huudahdettuaan joukkueen voitonhuumassa sanan "neekerihuora". Huudahdus kuului Jukureiden Facebook-sivuilla näytetyssä livevideossa. Hän sai tapauksen johdosta joukkueen viestintäosastolta nuhteet, jotka Piitulainen otti vastaan katuvaisesti. Lisäksi Jukureiden päävalmentaja Risto Dufva poisti hänet joukkueen kapteenistosta, jossa Piitulaisen korvasi Miika Koivisto.
Krimin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Tasavallan autonomia lakkautettiin 30. kesäkuuta 1945, ja Krim liitettiin suoraan osaksi Venäjän neuvostotasavaltaa Krimin alueena. Alue siirtyi osaksi Ukrainan SNT:tä 1954.
Jesper Piitulainen
Seuraura
Kaudeksi 2017–2018 Piitulainen nimettiin takaisin Jukureiden varakapteeniksi. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehtyään SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 10+20=30. Maaliskuussa 2018 Piitulainen teki Jukureiden kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2018–2019 hän jakoi tehoilla 12+16=28 joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Miika Roineen ja Mika Partasen kanssa edellään vain Vadim Pereskokov sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Kaudella 2019–2020 Piitulainen oli tehoilla 12+16=28 Jukureiden toiseksi paras pistemies kesken kauden Sveitsiin siirtyneen Vadim Pereskokovin jälkeen. Tammikuussa 2020 hän teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Piitulainen nimettiin kaudeksi 2020–2021 Jukureiden kapteeniksi. Hän oli tehoilla 11+13=24 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Kaudeksi 2021–2022 Piitulainen nimettiin Jukureiden varakapteeniksi, kun joukkueen uudeksi kapteeniksi valittiin Petrus Palmu. Hänen roolinsa pieneni kärkiketjuista nelosketjuun ja Piitulainen jäi ajoittain myös kokoonpanon ulkopuolelle, mutta Jatkoaika.com-verkkolehden pelaaja-arvion mukaan hän hoiti roolinsa kuitenkin mallikkaasti. Huhtikuussa 2022 Piitulainen teki Jukureiden kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Tammikuussa 2023 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Piitulainen on pelannut 13 nuorten maaottelua.
Muuta
Piitulaisen pikkuveli Kasper pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Mestiksessä.
Casiano Delvalle
Casiano Delvalle (s. 13. elokuuta 1970 Lambaré) on paraguaylainen entinen jalkapalloilija.
The Monster Show
The Monster Show on suomalaisen Lordi-yhtyeen vuonna 2005 julkaisema kokoelmalevy. Amerikkalaisen levy-yhtiön, Sanctuary Recordsin, oli alun perin tarkoitus ryhtyä markkinoimaan levyä Yhdysvalloissa, mutta joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja jätti Lordin levyttämisen. Sanctuary kuitenkin julkaisi kokoelmalevyn Isossa-Britanniassa. The Monster Show julkaistiin myös Suomessa.
Ajatus kokoelmalevystä sai alkunsa keväällä 2004, samoihin aikoihin kun Lordin The Monsterican Dream-albumi julkaistiin, Mr. Lordi kävi Tukholmassa haastattelemassa KISS-yhtyeen Gene Simmonsia Inferno-lehteen. Samalla hän lahjoitti Simmonsille Lordin esikoisalbumin, Get Heavyn. Myöhemmin Simmonsin avustaja ilmoitti, että hän voisi julkaista Lordin albumin Yhdysvalloissa omalla levymerkillään. Mutta jos itse yhtye haluaisi myyntituloista itselleen osuuden, olisi parempi julkaista levy Kissin levy-yhtiön, Sanctuary Recordsin, kautta. Levy-yhtiö ei kuitenkaan halunnut julkaista kumpaakaan studioalbumia vaan koosteen albumien parhaista kappaleista. Get Heavyn ja The Monsterican Dreamin parhaista kappaleista koostettiin kokoelmalevy The Monster Show. Kokoelmalevystä on julkaistu myös promo-versio erilaisella kansikuvalla, jossa teksti "The Monster Show" mukailee "The Muppet Show'n" logoa.
Menestyminen
The Monster Show julkaistiin myös Suomessa, jossa se ei menestynyt. Kokoelmalevy oli suunnattu ulkomaiden markkinoita varten, eikä sitä sen vuoksi markkinoitu Suomessa juuri lainkaan. The Monster Show menestyi heikosti eikä ylittänyt kultalevyrajaa.
Singlet
Isossa-Britanniassa julkaistiin syksyllä 2004 Blood Red Sandman-promo-single radioasemia varten. Singlen kansikuva ja kappalelista poikkeavat aiemmin julkaistusta samannimisestä singlestä.
Veli Seppä
Seppä väärensi vuosikymmenten mittaan taidekauppiaiden tilauksesta satoja teoksia, muun muassa Akseli Gallen-Kallelan, Pekka Halosen, Reidar Särestöniemen, Helene Schjerfbeckin, Hugo Simbergin, Ellen Thesleffin ja Maria Wiikin töitä. Tuotteliain kausi sijoittui vuosiin 2008–2013. Vuonna 2011 Sepän väärennös Fernand Légerin maalauksesta Le cirque myytiin 2,2 miljoonalla eurolla. Saman taiteilijan Composition murale Sepän väärentämänä myytiin Bukowskin huutokaupassa Bukowskin omistajalle 440 000 eurolla. Schjerfbeckiä Seppä väärensi ainakin 1990-luvun alusta alkaen. Helsinkiläinen keräilijä maksoi vuonna 2008 Sepän väärentämästä Schjerfbeckin Markkinaomenasta 350 000 euroa. Samalle keräilijälle oli myyty muitakin Sepän väärennöksiä.
Poliisin pojaksi 1940-luvun lopulla syntynyt Seppä oli nuoruudessaan Eero Nelimarkan maalausoppilaana, ja hän on sen jälkeen käynyt muitakin alan lyhytkursseja. Hän lähti tuhansien suomalaisten tavoin siirtolaiseksi Ruotsiin, jossa hän työskenteli hitsaajana ja alkoholisoitui. Seppä oli naimisissa neljä kertaa. Hän asui Lempäälän Sääksjärvellä avoliitossa ex-puolisonsa kanssa.
Keskusrikospoliisi sai Sepän kiinni tammikuussa 2014, minkä jälkeen hän tunnusti lähes 200 taideväärennöstä. Hänet tuomittiin Suomen siihen asti suurimman taidehuijausjutun yhteydessä, jonka päätekijät, Galerie Vision Oy:n yrittäjät, saivat neljä ja viisi vuotta ehdotonta vankeutta ja määrättiin miljoonien eurojen korvausten maksajiksi. Jutussa tuomittiin vankeusrangaistuksiin seitsemän muutakin henkilöä, mutta kuuden syytteet hylättiin. Käräjäoikeuden tuomiot eivät ole lainvoimaisia, koska niistä on valitettu hovioikeuteen. Seppä itse sai vain vajaan kahden vuoden ehdollisen vankeustuomion, sillä hän oli tehnyt yhteistyötä poliisin kanssa eikä ollut saanut suurta taloudellista hyötyä väärennöksistä. Suurin osa voitoista oli mennyt taidekauppiaille.
Monet Sepän väärennöksistä ovat edelleen liikkeellä taidemarkkinoilla eikä niiden nykyisiä omistajia tunneta.
Sepällä diagnosoitiin vuonna 2011 keuhkosyöpä. Vuonna 2021 hänestä tehtiin lyhytdokumenttielokuva Mestari vai rikollinen. Seppä kuoli keuhkosyöpään 75-vuotiaana marraskuussa 2022.
Veli Seppä on tehnyt myös tauluja Elis Katajan nimellä.
Hamed Karoui
Hamed Karoui (30. joulukuuta 1927 Sousse – 27. maaliskuuta 2020 ) oli tunisialainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä ennen Muhammad al-Ghannušia vuosina 1989–1999.
Soussessa syntynyt Karoui oli ennen pääministeriyttään toiminut jalkapalloseura ES Sahelin puheenjohtajana (1961–1981), sekä maansa nuoriso- ja urheilu- (1986–1987) sekä oikeusministerinä (1988–1989). Hän edusti RCD-puoluetta.
Hypermedialaboratorio (TTY)
Hypermedialaboratorio on Tampereen teknillisen yliopiston tutkimus-, opetus ja palveluyksikkö, joka on erikoistunut hypermediaan. Siellä tutkitaan ja kehitetään monitieteisesti verkkopohjaisia oppimisympäristöjä, digitaalista sisällöntuotantoa, simulaattoripohjaista opiskelua sekä verkkopalveluiden arviointimenetelmiä. Lisäksi Hypermedialaboratorio vastaa hypermedian pää- ja sivuaineopetuksesta TTY:llä.
Tutkimus
Hypermedialaboratorio tekee tutkimus- ja kehitystyötä myös yhteistyössä yritysten ja yhteisöjen kanssa. Yhteistyöprojekteissa kehitetään käyttäjän tarpeisiin soveltuvia ratkaisuja, joissa hyödynnetään informaatioteknologian tarjoamia mahdollisuuksia tuottaa lisäarvoa. Yhteistyöprojektien tiimeihin kootaan monitieteistä osaamista. Hypermedialaboratorion monitieteisessä tutkijaryhmässä on mm. hypermedian, käytettävyyden, kasvatus-, tietojenkäsittely- ja yhteiskuntatieteiden asiantuntijoita.
Koulutus
Hypermedialaboratorio vastaa hypermedian opetuksesta TTY:llä. Sivu- ja pääaineen valinnaiset opintojaksot tarjoavat mahdollisuuden opintojen painottamiseen joko rakenteisen tiedonhallinnan teknisen toteutuksen tai hypermediaprojektin yleisen suunnittelun ja hallinnan suuntaan. Hypermedialaboratorio järjestää myös tilauskoulutusta ja erikoistumisopintoja.
Futsal-Liiga
Futsal-Liiga on Suomen Palloliiton alainen Suomen futsalin pääsarja, jossa pelaa 12 joukkuetta kaudella 2021–2022. Futsal-liigaa on pelattu yhtäjaksoisesti vuodesta 1998 asti ja kuluva kausi on liigahistorian 24. kausi. Runkosarja alkaa aina alkusyksystä ja päättyy maaliskuussa. Suomen mestaruus ratkeaa pudotuspelien päättyessä huhti-toukokuussa.
Liigassa pelataan kaksinkertainen runkosarja eli 26 ottelua/joukkue. Jokainen joukkue kohtaa runkosarjassa pelaavat joukkueet koti- ja vierasottelussa. Runkosarjan perusteella kahdeksan parasta joukkuetta jatkavat pudotuspeleihin, heikoin joukkue tippuu suoraan Futsal Ykköseen ja kaksi seuraavaa osallistuvat liigakarsintoihin.
Palloliitto vastaa myös toiseksi korkeimman sarjatason, kansallisen Futsal-Ykkösen, toiminnasta. Palloliiton alueelliset piirit taas pyörittävät futsalin alempia sarjatasoja.
Edellinen kausi 2020–2021
Kaudella 2020-2021 liigaan osallistui poikkeuksellisesti 14 joukkuetta. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Kampuksen Dynamo. Kausi alkoi syyskuussa 2020 ja päättyi pudotuspeleihin keväällä 2021. Mestaruuden voitti hallitseva mestari Kampuksen Dynamo, joka kukisti finaalisarjassa FC Kemin otteluvoitoin 2-1. Runkosarjan päätteeksi pääsarjatasolta tippuivat suoraan PP-70 (runkosarjan viimeinen) ja HIFK Futsal (runkosarjan toiseksi viimeinen). Liigakarsinnoissa myös Ilves FS (runkosarjan 12.) ja PJK (runkosarjan 11.) putosivat pääsarjatasolta. Karsiutuneiden joukkueiden tilalla liigaan seuraavalle kaudelle nousivat turkulainen TPK ja loimaalainen AU.
Kaudelle lähdettiin poikkeuksellisessa tilanteessa, koska koronapandemian johdosta Futsal-liigan kautta 2019-2020 ei ehditty pelata loppuun. Edellisen kauden keskeytyminen tarkoitti myös putoamis- ja nousukarsintojen peruuntumista. Palloliiton päätöksellä kausi 2020-2021 pelattiinkin poikkeuksellisesti 14 joukkueen sarjana, siten että edellisen kauden joukkueiden lisäksi sarjaan otettiin mukaan Futsal-Ykkösen päättymishetkellä kaksi parhaiten sijoittunutta joukkuetta: Zenith Myllypuro ja PJK. Kesätauolla Zenithin liigalisenssi siirtyi helsinkiläisen HIFK:lle[5]. Miesten Futsal-liigassa palataan kuitenkin takaisin 12 joukkueen sarjaan jo seuraavalla kaudella 2021-22.
Runkosarja päätyttyä kahdeksan parasta joukkuetta jatkoivat pudotuspelehin. Koronapandemian johdosta myös pudotuspelit päätettiin pelata poikkeuksellisesti "paras kolmesta"-sarjana normaalin "paras viidestä" sijaan ja ilman yleisöä
Meneillään oleva kausi 2021–2022
Kaudella 2021–2022 Futsal-Liigassa pelataan 12 joukkueen kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parasta joukkuetta etenevät pudotuspeleihin.
Edellisellä kaudella 2020-2021 runkosarjan 10 parasta joukkuetta ovat jo varmistaneet paikkansa myös seuraavalle liigakaudelle. Kaksi viimeistä sarjapaikkaa ratkaistaan liigakarsinnassa. Liigakarsintoihin osallistuvat liigajoukkueista edellisen kauden runkosarjan 11. ja 12. sijoittuneet joukkueet eli PJK ja Ilves FS sekä futsal-ykkösen voittaja ja kakkonen eli TPK ja Alastaron Urheilijat.
Jos runkosarjaottelun päättyy varsinaisella peliajalla (2x 20 min) tasan, niin pelataan 5 minuutin jatko-ottelu. Jos ottelu on senkin jälkeen tasan, voittaja ratkaistaan 10 m rangaistuspotkuilla paras kolmesta-systeemillä ja tarvittaessa jatkolaukauksin. Jatko-ottelun tai rangaistuspotkukilpailun hävinnyt joukkue saa yhden sarjapisteen ja voittaja kaksi. Varsinaisella peliajalla voittanut joukkue saa kolme sarjapistettä.
Pudotuspelit
Muutoksena aikaisempien kausien valintasysteemiin runkosarjan voittaja pelaa 8. sijoittunutta vastaan, runkosarjan sijalle 2 sijoittunut 7. sijoittunutta vastaan, sijalle 3 sijoittunut 6. sijoittunutta vastaan ja sijalle 4 sijoittunut 5. sijoittunutta vastaan. Kaikki pudotuspelit pelataan paras viidestä-järjestelmällä, jossa runkosarjassa paremmin sijoittuneella on kotietu. Pudotuspelien voittaja on futsalin Suomen-mestari ja saa paikan Futsalin Mestareiden Liigaan karsintoihin kaudeksi 2022–2023.
Sarjan historiaa
Futsalin Suomen-mestaruudesta kilpailtiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Varsinainen Futsal-Liiga aloitti toimintansa kaudella 1998–1999, jolloin joukkueita oli mukana 16.
Eniten kausia takanaan joukkueista on Espoolaisella GFT:llä (23), Tamperelaisella Ilves FS:llä (22) ja Oululaisella Tervareilla (18). Pääsarjaan on osallistunut yhteensä 48 eri joukkuetta, uusimpina tulokkaina HIFK (kausi 2020-2021), Tornion Palloveikot (kaudesta 2019-2020) ja Joutsan Seudun Pallo (kaudesta 2018-2019). Ilves on sarjan menestynein joukkue kahdeksalla mestaruudellaan ja 250 otteluvoitollaan (18.3.2019 mennessä). Liigamestaruuden on onnistunut voittamaan kahdeksan eri seuraa.
Sarjan parhaat pelaajat palkitaan kauden päätösjuhlassa Futsal-Gaalassa. Kauden parhaiden pelaajien osalta palkinnot ovat jakautuneet seuraavasti:
Pianosonaatti nro 11 (Beethoven)
Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 11 B-duuri op. 22 on sävelletty vuoden 1800 loppupuolella, pitkän työstämisen jälkeen, ja se oli aikalaistenkin keskuudessa erittäin suosittu. Sonaatti julkaistiin alun perin nimellä "Grande Sonate", ja se on omistettu kreivi von Brownelle. Näin Beethoven kirjoitti Franz Anton Hoffmeisterille kirjeessään, jonka mukana hän tarjosi tätä sonaattia painettavaksi yhdessä 1. sinfoniansa, septeton op. 20 ja 2. pianokonserttonsa kanssa:
Rakenne
Sonaatissa on 4 osaa:
Ensimmäinen osa alkaa kolmen iskun motiivilla, josta koko sonaatin voidaan katsoa olevan johdettu. Sitä seuraa melodia, jota vasen käsi säestää nopealla säestyskuviolla. Varsinainen teema ei ole koko aikaa vallassa, vaan alku on lähinnä vain oikean ja vasemman käden vuoropuhelua. Alun kertauduttua päästään sivuteemaan, jossa muunnellaan alkuteemasta tuttuja erilaisia kuvioita, kunnes alkuteema palaa, tällä kertaa vain entistä komeampana.
Adagio alkaa yksinkertaisella teemalla, vasemman säestäessä "takovasti" muttei kuitenkaan kovaa. Sivuteema liikkuu G-duurissa, mutta pian palataan taas takaisin alun Es-duuriin. Tämä osa on lähinnä kaihoisa, ja tunnelma on lähes päinvastainen kuin ensiosassa.
Kolmas osa on menuetti B-duurissa, jossa näkyy Joseph Haydnin vaikutusta. Alku on melodinen. Sivuteemassa alkaakin tapahtua enemmän. Tremolot kiihdyttävät tunnelmaa, kunnes alkuteema palaa takaisin. Menuetin triossa vasen käsi soittaa laskevia kulkuja ja oikea sointuja. Trion edetessä oikeakin käsi liittyy mukaan, kunnes tunnelma jälleen rauhoittuu. Menuetti kerrataan lukuun ottamatta trioa.
Dai Guohong
Dai Guohong (s. 1976) on kiinalainen uinnin maailmanmestari.
Hän voitti Roomassa 1994 pitkän radan maailmanmestaruuden 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.39,14 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui toisen osuuden. Lisäksi hän sai hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja sijoittui viidenneksi 200 metrin rintauinnissa.
Kurjennokat
Kurjennokat (Erodium) on kasvisuku kurjenpolvikasvien heimossa. Sukuun kuuluu noin 120 hyväksyttyä lajia.
Tuntomerkkejä
Pohjoismaissa kasvaa kaksi kurjennokkalajia, yleinen peltokurjennokka ja hyvin harvinainen keskieurooppalainen tulokas myskikurjennokka, joka tunnetaan vain Suomesta. Ne ovat yksi- tai kaksivuotisia matalia punertavakukkaisia ruohoja, joilla on lohkohedelmä, jonka kärkiosa on huomattavan pitkä ja nokkamainen. Kurjennokat muistuttavat ulkonäöltään hieman joitain hentoja kurjenpolvilajeja (Geranium).
Aiheesta muualla
thumb|250px|vasen|[[Erodium lebelii]]
Juliet Campbell
Juliet Campbell (s. 17. maaliskuuta 1970, Kingston, Jamaika) on jamaikalainen entinen pikajuoksija, jonka päämatka oli 200 metrin juoksu.
Campbell karsiutui Barcelonan olympialaisissa 1992 400 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 52,12. Seuraavana vuonna hän voitti matkan NCAA-mestaruuden. Stuttgartin MM-kisoissa hän oli 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemäs ajalla 51,40. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan viestijoukkueissa, jotka sijoittuivat 4 x 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi ja voittivat 4 x 100 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Atlantan olympialaisissa 1996 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja oli 4 x 400 metrin viestissä neljäs. Kauden lopussa hän juoksi GP-finaalissa 400 metrillä viidenneksi ajalla 50,72.
Campbell voitti 2002 Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa hopeaa 200 metrillä ajalla 22,54. Seuraavana vuonna hän voitti MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän karsiutui alkuerissä.
Los Angelesin tatuointitarinat
Los Angelesin tatuointitarinat (LA Ink) on yhdysvaltalainen tosi-TV-ohjelma, jossa seurataan kalifornialaisen tatuointiyrityksen toimintaa. Sarja on spin-off Miamin tatuointitarinat -sarjasta. Yhdysvalloissa sarjaa esittää TLC-kanava, Suomessa Jim.
Kunnian mies (romaani)
Kunnian mies on Tommi Melenderin vuonna 2007 ilmestynyt romaani.
Frédérick Bousquet
Frédérick Bousquet (s. 8. kesäkuuta 1981 Perpignan, Ranska ) on ranskalainen uimari. Hän on olympia- ja MM-mitalisti sekä moninkertainen Euroopan-mestari.
Bousquet sai pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Helsingin EM-kilpailuissa 2000 ja Barcelonan MM-kilpailuissa 2003. Barcelonassa hän oli lisäksi kuudes 100 metrin vapaauinnissa. Wienin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2004 hän voitti mestaruuden 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Vuonna 2005 hän oli Montrealin MM-kilpailuissa seitsemäs 50 metrin vapaauinnissa sekä sai Triesten lyhyen radan EM-kilpailuissa hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä.
Bousquet sai Rooman MM-kilpailuissa 2009 hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,21 sekä pronssia 100 metrin vapaauinnissa ajalla 47,25 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä sekä sai hopeaa 50 metrin perhosuinnissa ja pronssia 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti Euroopan-mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,49 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. 50 metrin perhosuinnissa hän sai hopeaa ajalla 23,41. Saman vuoden Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli neljäs 50 metrin perhosuinnissa.
Bousquet voitti 50 metrin vapaauinnin Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2012 ajalla 21,80. Hän sai kultaa myös 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 50 metrin perhosuinnissa. Saman vuoden Chartres'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän kuului Ranskan kultajoukkueeseen 4 × 50 metrin vapaauinti- ja sekauintiviestissä sekä sekajoukkueiden vapaauintiviestissä. Lisäksi hän oli toinen 50 metrin perhosuinnissa ja kolmas 50 metrin vapaauinnissa.
Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Bousquet saavutti 50 metrin perhosuinnissa pronssia ja sijoittui 50 metrin vapaauinnissa kahdeksanneksi.
Vanha virsi Taalainmaan karjamajoilta
Vanha virsi Taalainmaan karjamajoilta (Gammal fäbodpsalm från Dalarna) on ruotsalainen kansansävelmä, koraali, joka on tullut tunnetuksi Oskar Lindbergin vuonna 1936 tekemän urkusovituksen kautta.
Tätä sävelmää on laulanut aikanaan sokea kansanmuusikko Grund Olof Ersson eli "Sokea Olof" (1807–1881), joka oli oppinut sen vuorostaan kansanpelimanni Bälter Erik Olssonilta (s. 1793). Toinen kansanpelimanni, älvdalsåsenilainen Kettis Lars Matson (k. 1940) oli oppinut sävelmän Olov Erssonilta, ja sävelmä julkaistiin 1919 Karl-Erik Forsslundin kokoelmassa Med Dalälven från källorna till havet.
”Karjamajalauluja” lauloivat perinteisesti naiset, jotka olivat vuoristossa, karjamajoilla kesäisin paimentamassa karjaa.
14. elokuuta 1936 Ruotsin yleisradiossa lähetettiin konsertti, jossa Lindberg soitti omia urkuteoksiaan, niiden joukossa vain kolme päivää aikaisemmin valmistunut teos, josta myöhemmin on tullut eniten esitetty ruotsalainen urkuteos. Radiolähetyksessä se esiteltiin "Hengellisenä lauluna Älvdalenista", mutta muutamaa vuotta myöhemmin, laulun ilmestyessä painettuna, teoksen nimenä oli "Gammal fäbodapsalm från Dalarna" ("Vanha virsi Taalainmaan karjamajoilta").
1800-luvun lopulla oli Oskar Lindberg käynyt isänsä kanssa Gagnefin lähetyskirkossa. Vieraileva saarnamies Älvdalenin Näsetin kylästä oli jumalanpalveluksessa laulanut hengellisen laulun, jonka sävelmä oli Älvdalsåsenista. Laulun sanat olivat Sions toner -laulukirjasta, jota Evankelinen isänmaansäätiö -herätysliike käytti. Lindbergin veli Albert kirjoitti sävelmän muistiin, ja sen pohjalta Oskar Lindberg on tehnyt urkuteoksensa. Sävelmään lienee liittynyt erilaisia tekstejä.
Ruotsalainen Abba- yhtye esitti sävelmää instrumenttiversiona viimeisen konserttikiertueensa aikana 1979–1980. Laulajatar Carola Häggkvist on julkaissut sävelmän ja siihen kirjoitetun tekstin albumilla Störst av allt vuonna 2005. Monet muutkin, myös suomalaiset laulajat ovat tehneet omia tulkintojaan sävelmästä.
Sävelmää on Ruotsissa kauan toivottu myös virsikirjaan, niin myös nykyisen, vuonna 1986 hyväksytyn virsikirjan valmistelun aikana. Virsikomitea toivoikin melodiaan sopivaa tekstiä, ”lohdutuksen ja toivon virttä”, ja runoilija Eva Norberg-Hagberg kirjoitti vuonna 1984 komitean toivoman tekstin. Se on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 629 "Så kort var den fröjd som i världen jag fann", Anna-Mari Kaskisen suomennoksena Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa "Vain tuokion onnea toi maailma". Virrelle valittiin kuitenkin toinen toisinto koraalista kuin Lindbergin käyttämä. Valittu toisinto on komitean mielestä paremmin virsikirjaan ja seurakuntavirren sävelmäksi soveltuva kuin Lindbergin urkuteokseksi sovittama toisinto.
Roberto Torres
Roberto Torres (s. 6. huhtikuuta 1972 Asunción) on paraguaylainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Torres debytoi Paraguayn maajoukkueessa 1996.
Mary (nimi)
Suomessa nimi Mary on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2232 naiselle sekä alle 15 miehelle. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Maryn nimipäivä on 2. heinäkuuta. Nimen suomenkielisiä vastineita ovat muun muassa Maria, Maaria, Mari ja Meeri, joilla on suomenkielisessä kalenterissa sama nimipäivä.
Steve Missillier
Steve Missillier (s. 12. joulukuuta 1984 Annecy) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Peniocereus
Peniocereus on pohjois- ja keskiamerikkalainen kaktuskasvisuku. Tieteellinen nimi pohjautuu kreikan lankaa tarkoittavaan sanaan ja viittaa kukan rihmamaisiin heteenpalhoihin.
Steve Missillier
Vancouverin olympialaisissa 2010 Missillier oli suurpujottelussa kolmastoista. Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 Missillier sijoittui kuudenneksi pujottelussa. Hän voitti suurpujottelun hopeaa Sotšin olympialaisissa 2014.
Peniocereus
Levinneisyys
Lajit kasvavat Yhdysvaltojen lounaisosassa, Meksikossa ja Keski-Amerikassa.
Lajit
Suvussa Peniocereus on 18 lajia:
Hans Werner Aufrecht
Hans Werner Aufrecht (28. joulukuuta 1938 Großaspach, Saksa) on saksalainen insinööri ja liikemies.
Aufrecht työskenteli 1960-luvun alkupuolella Mercedes-Benzin tuotekehityksessä. Vuonna 1967 hän perusti Erhard Melcherin kanssa AMG:n. Aufrecht myi 51 % AMG:n osakkeista Daimler-Chryslerille 1990-luvun lopussa. Samaan aikaan hän perusti HWA-autourheilutallin.
Aufrecht sai vuonna 2000 Bundesverdienstkreuz-kunniamerkin.
Kapteeni Corellin mandoliini
Kapteeni Corellin mandoliini on yhdysvaltalais-brittiläis-ranskalainen elokuva vuodelta 2001. Sen pääosissa esiintyvät Nicolas Cage ja Penélope Cruz. Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan aikaan, italialaisten miehittämään Kreikan saaristoon Kefalonian saarelle. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Louis de Bernièresin samannimiseen romaaniin, ja monet kriitikot ovat pitäneet elokuvaa paljon huonompana kuin alkuteosta.
Näyttelijät
Lähde:
Antero Toivonen
Kalle Antero Toivonen (13. lokakuuta 1948 Kuusankoski – 10. huhtikuuta 2004) oli suomalainen keihäänheittäjä. Seuratasolla hän edusti Kuusankosken Kisaa.
Toivonen sijoittui seitsemänneksi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1982 tuloksella 84,34 metriä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1981 tuloksella 88,62, joka jäi hänen ennätyksekseen. SM-pronssille Toivonen ylsi vuosina 1976 ja 1982. Hän heitti kaikkiaan 13 vuotena yli 80 metrin tuloksen, viimeisen kerran vuonna 1984.
Antero Toivosen veli Aulis oli kuulantyönnön Suomen-mestari vuodelta 1985.
Elena (täsmennyssivu)
Elena tarkoittaa seuraavia:
Hanna Mäntylä
Hanna Katariina Mäntylä (s. 19. syyskuuta 1974 Lahti) on suomalainen poliitikko, joka toimi perussuomalaisten ja Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän kansanedustajana vuosina 2011–2017 sekä Suomen sosiaali- ja terveysministerinä vuosina 2015–2016. Hänet valittiin Lapin vaalipiiristä eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa 3 064 äänellä ja uudestaan vuoden 2015 vaaleissa 8 072 äänellä. Mäntylä erosi kansanedustajan toimesta kesäkuussa 2017 siirtyäkseen asiantuntijaksi Euroopan neuvoston sihteeristöön. Työsuhde päättyi kesäkuussa 2019.
Tausta
Ammatiltaan Mäntylä on erityisnuorisotyöntekijä. Hän on työskennellyt myös työvoimaneuvojana. Mäntylä valmistui perushoitajaksi vuonna 1995 ja on opiskellut vuodesta 2007 Lapin yliopistossa pääaineenaan sosiaalityö. 2000-luvun alussa hänellä oli Lahdessa kahden vuoden ajan toiminut Cubbicoot-niminen alusvaateliike, joka kuitenkin joutui lopettamaan toimintansa. Mäntylä ajautui velkakierteeseen, josta selvisi vasta vuoden 2011 jälkeen, kun hänen tulotasonsa muuttui kansanedustajana.
Poliittinen ura
Mäntylä valittiin vuoden 2012 kuntavaaleissa Sallan kunnanvaltuustoon 148 äänellä. Marraskuussa 2013 hän ilmoitti muuttavansa Tornioon ja luopuvansa valtuuston jäsenyydestä.
Naamiotityra
Naamiotityra (Tityra semifasciata) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tityroihin kuuluva varpuslintu.
Hanna Mäntylä
Poliittinen ura
Eduskunnassa Mäntylä kuului sosiaali- ja terveysvaliokuntaan ja oli varajäsenenä ulkoasiainvaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän oli kahden vuoden välein pidettävän arktisen alueen parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja ja sen myötä myös kansainvälisten asioiden foorumin jäsen.
Puna-ailakki
Puna-ailakki (Silene dioica, syn. Melandrium rubrum, M. silvestre, M. diurnum, M. dioicum) on Euroopassa ja Suomessa yleinen magentanpunainen kuivan paikan kasvi.
Naamiotityra
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan naamiotityra on 20,5–21,5 cm. Koiras on väritykseltään pääosin vaalean helmenharmaa lukuun ottamatta naaman mustaa maskia ja mustaa siiven ja pyrstön höyhenissä. Naaras on yleisväritykseltään hieman ruskeampi sekä raidoittunut ja siltä puuttuu naaman musta väri. Naaraalla on ruskea päälaki. Molempien sukupuolen silmän ympärystät ovat paljaat ja punainen nahka on näkyvillä. Nokka on punainen ja mustakärkinen. . Mustalakkitityra (Tityra inquisitor) muistuttaa naamiotityraa, mutta siltä puuttuu punainen väri päästä ja päälaki on musta.
Puna-ailakki
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Puna-ailakki kuvattuna Johann Georg Sturmin teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen (1796). Puna-ailakki kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Yläosastaan tummanpunainen ja pehmeäkarvainen varsi on pysty tai koheneva, haaraton tai vähähaarainen. Kasvin lehdet vaihtelevat muodoltaan soikeista vastapuikeisiin ja ovat 3–8 cm pitkiä.
Hanna Mäntylä
Poliittinen ura
Mäntylä toimi Sipilän hallituksessa sosiaali- ja terveysministerinä, mutta ilmoitti elokuussa 2016 luopuvansa tehtävästä perhesyihin vedoten. Hänen tilalleen ministeriksi tuli kansanedustaja Pirkko Mattila. Hanna Mäntylä kiinnitti sosiaali- ja terveysministerinä huomiota kuvaillessaan Mediuutisten haastattelussa puolueensa kantaa rokotuksiin seuraavasti: "Me olemme rokotuskriittisiä, mutta emme ole rokotusvastaisia, vaikka kyseenalaistamme."
Naamiotityra
Elinympäristö
Laji esiintyy yleisimmin Andien länsipuolella. Orinocon ja Amazonin alueella hopeatityra (Tityra cayana) on yleisempi, vaikka myös naamiotityraa tavataan. Naamiotityran elinympäristöä ovat Metsien latvuskerrokset ja metsien reunamaat. Laji viihtyy myös viljellyissä metsissä ja sitä tavataan lähes kaikkialla missä kasvaa muutama korkea puu. Metsissä tulee olla myös kuolleita ja kaatuneita puita pesäpaikoiksi linnuille. Naamiotityroita on tavattu aina 1 700 metrin korkeudelta, mutta tavallisemmin linnut pysyttelevät alle 1 200 metrin korkeudella.
Hanna Mäntylä
Poliittinen ura
Mäntylä siirtyi 19 muun edustajan kanssa Perussuomalaisista Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmään kesäkuussa 2017.
Puna-ailakki
Ulkonäkö ja koko
Puna-ailakista tunnetaan ainakin kolmea eri muunnosta, var. dioica, var. serpentinicola ja var. smithii.
Naamiotityra
Elintavat ja ravinto
Lajin ravinto koostuu pääasiassa hedelmistä. Lintu voi kuitenkin pyydystää ravinnokseen myös ilmassa lentäviä hyönteisiä sekä muita selkärangattomia.
Puna-ailakki
Ulkonäkö ja koko
Puna-ailakki saattaa joskus risteytyä valkoailakin (S. latifolia) kanssa. Risteymä on kantalajejaan kookkaampi ja vankempi. Kukat ovat tavallisesti vaaleanpunaisia tai vaalean violetinpunaisia.
Levinneisyys
Puna-ailakkia tavataan Pohjois-Espanjasta Länsi-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Keski-Italiaan, Pohjois-Kreikkaan ja Romaniaan, pohjoisessa Britteinsaarille ja Fennoskandiaan. Lajia kasvaa myös Islannissa ja Etelä-Venäjällä Kaukasuksen alueella. Satunnaisia esiintymiä sillä on Keski-Aasiassa ja Siperian länsiosissa. Pohjois-Amerikassa puna-ailakki on vieraslaji, jota tavataan lähinnä itärannikolla. Laji on kulkeutunut myös Uuteen-Seelantiin.
Suomessa puna-ailakkia tavataan koko maassa. Laji on yleinen pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Se on alkuperäinen kasvi Länsi-Suomessa, mutta levinnyt 1900-luvulla itään ja pohjoiseen ihmisen mukana sekä heinänsiemenen joukossa että koriste- ja rohdoskasvina.
Elinympäristö
Puna-ailakki kasvaa monenlaisilla paikoilla. Sitä tavataan esimerkiksi aurinkoisilla kedoilla ja niityillä, tervaleppäkorvissa ja -lehdoissa, metsänlaidoilla, tunturijyrkänteillä, pihoilla, joutomailla, radanvarsilla, rannoilla ja tienpientareilla. Suomessa laji lienee alun perin ollut lähinnä merenrantojen tervaleppälehtojen ja -luhtien laji. Laji on näissä kasvupaikoissa niin tyypillinen, että sen mukaan on nimetty puna-ailakkityypin lehtokasvillisuusryhmä.
Puna-ailakki on monen perhosen toukkien ravintokasvi. Kimalaiset ja päiväperhoset imevät sen kukkien mettä.
Käyttö
Puna-ailakkia viljellään myös koristekasvina.
Isabel Aboy
Isabel Aboy (oik. Isabel Alejandra Aboy Ferrer; s. 4. toukokuuta 1982 Madrid, Espanja) on espanjalainen näyttelijä, joka on näytellyt televisiosarjassa Perhelääkäri perheen tytärtä María Martín Solleria. Hän on toiminut myös mallina.
Lagan (Kalmukia)
Lagan ( ja ) on Venäjän federaatioon kuuluvan Kalmukian tasavallan toiseksi suurin kaupunki maan itäosassa. Lagan sijaitsee yhdeksän kilometriä Kaspianmeren rannikosta länteen ja 310 kilometriä maan pääkaupungista Elistasta itään.
Historia
Lagan perustettiin vuonna 1870. Vuonna 1944 Kalmukian nimistö venäläistettiin ja Laganin nimeksi tuli Kaspijsk. Kaspijskista tuli kaupunki vuonna 1963 ja vuonna 1991 sen nimeksi palautettiin Lagan.
Ranskalainen ystävä
Ranskalainen ystävä on Tommi Melenderin vuonna 2009 ilmestynyt romaani. Teos oli ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkintoehdokas.
Kaariritariyökkönen
Kaariritariyökkönen (Catocala elocata) on kookas ritariyökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Suomesta se on tavattu kerran.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1900
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1900 järjestettiin 6. marraskuuta 1900. Vaalit voitti istuva presidentti, republikaani William McKinley haastajanaan demokraatti William Jennings Bryan. McKinley sai äänestyksessä 292 valitsijamiesääntä Bryanin 155 valitsijamiesääntä vastaan.
Kaariritariyökkönen
Koko ja ulkonäkö
Kookas yökkönen. Etusiipien perusväri on vihertävän harmaa eikä siivissä ole silmiinpistävää kuviointia ehkä kärkiosan harmaata aaltoviirua lukuun ottamatta. Ulomman ja sisemmän poikkiviirun sekä niiden välisen keskivarjon alueella vihertävä sävy erottuu hieman muuta siipeä selkeämmin. Takasiivet ovat heleän kirkkaanpunaiset ja niissä on etenkin etureunastaan leveä mustanruskea reunus, jonka takaosassa on terävä, ulospäin suuntautuva lovi. Siiven keskellä on tumma vyö, joka vain hyvin loivasti sisäänpäin. Siipiväli on 67–80 mm.
Samannäköisiä lajeja ovat kulmaritariyökkönen (Catocala nupta) sekä idänritariyökkönen (Catocala adultera).
Levinneisyys ja lentoaika
Kaariritariyökkönen esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa. 1900-luvun alkupuoliskolla sitä tavattiin satunnaisena vaeltajana myös pohjoisempana. Perhosten lentoaika Euroopassa on heinäkuusta lokakuuhun.
Suomessa kaariritariyökkönen on tavattu harhailijana kerran. Yksilö tavattiin Kauniaisista syyskuun alussa vuonna 1928. Myöhemmin on arveltu, että kyseessä olisi ollut kauppapuutarhaan taimien mukana päätyneestä toukasta tai kotelosta kehittynyt yksilö eli niin kutsuttu importti.
Elinympäristö ja elintavat
Laji elää kosteissa mutta avoimissa lehti- ja sekametsissä, etenkin rantojen lähellä. Lisäksi sitä tavataan sukulaistensa tapaan erilaisissa kulttuuriympäristöissä. Perhoset tulevat hyvin syötille ja hieman huonommin valolle.
Toukka koteloituu yhteenkehrättyjen lehtien väliin maahan. Muna talvehtii.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat haapa (Populus tremula) ja erilaiset pajut (Salix).
Ayobami Adebayo
pienoiskuva|Ayobami Adebayo vuonna 2018. Ayọ̀bámi Adébáyọ̀ (s. 1988 Lagos) on nigerialainen kirjailija.
Adébáyọ̀n esikoisromaani Älä mene pois (Stay with me) ilmestyi vuonna 2017. Teos oli ehdolla muun muassa Bailey's Women's Prize for Fiction -palkinnon ja Wellcome Book Prize -palkinnon saajaksi.
Adébáyọ̀ on suorittanut maisterintutkinnon englanninkielisestä kirjallisuudesta Obafemi Awolowo -yliopistossa Ifessä ja luovan kirjoittamisen maisterintutkinnon University of East Angliassa Norwichissa.
Silvio Spann
Jalkapallomaajoukkue
Spann debytoi Trinidad ja Tobagon maajoukkueessa 2002. Hän on pelannut 40 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Mercedes-Benz SL-sarja (R230)
Mercedes-Benz R230 on Mercedes-Benz SL-sarjan viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2001–2011. Se korvasi edeltäneen R129-mallin ja seuraajaksi tuli R231.
Mercedes-Benz R230 (2001–2011)
Mercedes-Benz R230 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2001. Siinä on sähköisesti avautuva ja sulkeutuva kovakatto. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (2006) Mercedes-Benz R230. Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2006 esiteltiin pienen kasvojenkohotuksen kokenut malli. Suurimmat ulkonäölliset uudistukset kohdistuivat etupuskuriin. Myös takavaloihin oli tehty muutoksia. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (2008) Mercedes-Benz R230. Toisen kasvojenkohotuksensa kokenut malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2008. Tällöin uudistukset olivat perusteellisempia, ja auton keulailme muotoiltiin uudempia Mercedes-Benz-malleja vastaavaksi.
Henri Kantonen
Henri Kantonen (s. 20. elokuuta 1997) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa Korisliiga-joukkue Karhu Basketissa ja Suomen koripallomaajoukkueessa. Aikaisemmin Kantonen on pelannut Korisliigaa Salon Vilppaassa ja Kouvoissa sekä Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Pro B-liigaa Aix Mauriennessa.
Karhu Basketissa Kantonen on voittanut kaksi Suomen-mestaruutta. Hänet on valittu Korisliigan kehittyneimmäksi pelaajaksi kaudella 2018-2019. Koronapandemian keskeyttämällä kaudella 2019-2020 järjestettiin virallisten kauden pelaajapalkintojen sijaan Koripalloliiton yleisöäänestys, jossa hänet äänestettiin vuoden pelajaaksi ja vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi.
Pelaajaura
Torpan Poikien kasvatti Kantonen aloitti koripallon pelaamisen viisi vuotta täyttäessään. Hän pelasi menestyksekkään junioriuran huipennuksenaan A-poikien SM-sarjan vuoden pelaajan palkinto kaudella 2015–2016. Hän voitti samalla kaudella ToPossa A-poikien Suomen mestaruuden, ja aikaisemmin hän saavutti SM-hopean sekä A- että B-pojissa. Kantonen pelasi myös alle 20-vuotiaiden ikäluokan maaotteluita.
A-poikaikäisenä Kantonen siirtyi pelaamaan myös miesten valtakunnallisiin sarjoihin: kaudella 2014–2015 hän pelasi M1DB:tä Pussihukissa, ja seuraavan kauden hän edusti M1DA-joukkue JKS:aa.
Kesäkuussa 2016 Kantonen teki 1+2-vuotisen sopimuksen Korisliigassa pelanneen Kouvojen kanssa. Kantonen pelasi Pieti Poikolan valmentamissa Kouvoissa kaudella 2016–2017 säännöllisiä hajaminuutteja rotaatiopelaajana, mutta hän pelasi lisäksi Kouvojen M1DB:n reservijoukkueen runkopelaajana.
Kesäkuussa 2017 Kantonen teki sopimuksen Kauhajoen Karhuun. Karhussa Kantonen teki läpimurtonsa Korisliigaan ollen yli puolet otteluista avausviisikossa. Runkosarjassa hän kirjautti ottelukeskiarvoikseen 22 minuuttia, 6,7 pistettä kolmen pisteen heittojen onnistuttua 45,8-prosenttisesti, 3,0 levypalloa ja 2,4 koriinjohtanutta syöttöä. Kantosen pelattua hyvällä itseluottamuksella avausviisikkopaikan arvoisesti hän helpotti myös Bojan Sarcevicin rasitusta Karhun takakentällä. Karhu voitti kauden päätteeksi Suomen mestaruuden, ja Kantonen valittiin Korisliigan vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi.
Toukokuussa Kantonen siirtyi Salon Vilppaaseen kaksivuotisella sopimuksella.
Secret Intelligence Service
Secret Intelligence Service (SIS), joka tunnetaan paremmin nimellä MI6 (alun perin Military Intelligence 6) tai His Majesty’s Secret Service tai Secret Service, on Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaan tiedustelupalvelu (vertaa CIA / SVR). Sen tehtävänä on maan ulkoinen tiedustelu (MI5 keskittyy maan sisäiseen tiedusteluun).
Henri Kantonen
Maajoukkue
Kantonen pelasi alle 20-vuotiaiden ja miesten haastajajoukkueen maaotteluita. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran Latviaa vastaan 31. elokuuta 2018.
Secret Intelligence Service
SIS perustettiin vuonna 1909 osana silloista Secret Service Bureauta. Palvelun ensimmäinen johtaja oli Mansfield Smith-Cumming, jonka koodinimeä ”C” (kirjain tulee sukunimestä) on käytetty kaikista myöhemmistä johtajista (vertaa James Bond -sarjojen ”M”; Ian Fleming tapasi hyödyntää leikillisesti sota-aikaisia tietojaan ja yksinkertaisesti vaihtoi kirjaimen). SIS:n päällikön etuoikeuksiin kuuluu automaattisesti tuleva ritarin arvo.
Henri Kantonen
Pelityyli ja ominaisuudet
Urheilulehti kuvaili kauden 2017–2018 päätösarvioissaan Kantosta työteliääksi, urheilulliseksi ja taitavaksi takamieheksi, joka on takamieheksi myös pitkä (198 cm).
Secret Intelligence Service
SIS:n päämaja sijaitsee Vauxhall Crossissa, Vauxhallissa, Lontoossa.
SIS kylmässä sodassa
1950-luvun alussa paljastui Ison-Britannian tiedustelupalvelusta vakoojarengas (Cambridge Five), jonka tärkein jäsen oli Kim Philby. SIS:n osuus Wienin ja Berliinin tunnelioperaatioissa tahrasi myös palvelun mainetta.
SIS:n teho alkoi palautua 1960-luvulla, kun se sai värvättyä tarkkailijan Puolan tiedustelupalvelusta ja Oleg Penkovskin GRU:sta. Penkovski toimitti tuhansia sivuja materiaalia muun muassa armeijan keskimatkan ohjuksista. Tämä materiaali auttoi yhdysvaltalaisia tunnistamaan ilmavalokuvista keskimatkan ohjukset. Penkovski jäi kiinni Neuvostoliitossa parin vuoden kuluttua.
1970-luvulla SIS värväsi Oleg Gordijevskin, joka työskenteli lähes 10 vuotta, kunnes onnistui pakenemaan Moskovasta vuonna 1984. SIS onnistui värväämään monia muitakin neuvostoliittolaisia.
Suomessa SIS:n tiedustelijana kylmän sodan aikana toimi Rex Bosley. Hän tapasi Urho Kekkosen yli 20 kertaa 1960-luvun alkupuolella.
SIS:n johtajat
Lähteet:
G8
G8 oli johtavien teollisuusmaiden ryhmä, johon kuului Italia, Japani, Kanada, Ranska, Saksa, Venäjä, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat. G8-ryhmä tapasi vuosittain huippukokouksessa, jossa jäsenvaltioiden johtajat käsittelivät ajankohtaisia kansainvälisiä asioita.
Ryhmä perustettiin vuonna 1975 G6-ryhmänä. Kanada liittyi mukaan ryhmään vuonna 1976 ja Venäjä vuonna 1998. Venäjä erotettiin G8-ryhmästä 24. maaliskuuta 2014. Tämän jälkeen johtavat teollisuusmaat ovat tavanneet G7-ryhmänä ilman Venäjää.
Historia
Johtavien teollisuusmaiden ryhmän perustamisen taustalla olivat 1970-luvun alun Yhdysvaltain dollarin kultaan sitomisen lakkautus 1971, mikä johti kiinteisiin valuuttakursseihin perustuvan Bretton Woodsin järjestelmän romahdukseen. Tuon jälkeen Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) loi viidestä merkittävimmästä valuutasta SDR-valuuttakorin, jonka taustalla oli pelko dollarien loppumisesta.
1970-luvun alussa sattui monia merkittäviä talouteen vaikuttavia tapahtumia, kuten Euroopan yhteisön (EEC) laajeneminen Britannialla, Tanskalla ja Irlannilla alkuperäisten kuuden jäsenen lisäksi, jom kippur -sotaa seurannut arabimaiden öljysaarto 1973 ja vuoden 1974 talouskriisi sekä inflaation ja työttömyyden nopea nousu (niin sanottu stagflaatio).
25. maaliskuuta 1973 Yhdysvaltain, Britannian, Länsi-Saksan ja Ranskan valtiovarainministerit tapasivat Valkoisen talon kirjastossa. Tähän niin sanottuun kirjastoryhmään liittyi Japani ja kaksi vuotta myöhemmin ryhmä, josta tuli G5-maiden valtiovarainministerien ryhmä, alkoi tavata säännöllisesti.
Ensimmäinen virallinen tapaaminen järjestettiin vuonna 1975 Ranskan presidentin Valéry Giscard d’Estaingin johdolla hänen kesäasunnollaan Château de Rambouillet’ssa. Italia liittyi ryhmään samana vuonna. Vuonna 1976 Kanada liittyi mukaan Yhdysvaltain presidentin Gerald Fordin kutsusta ja ryhmää kutsuttiin nimellä G7. Vuodesta 1977 EEC sai edustajansa Britannian kutsulla. Euroopan unionia edusti Euroopan komission puheenjohtaja ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja.