cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ihmisoikeudet Zimbabwessa
Ihmisoikeudet Zimbabwessa ovat kansainvälisten sopimusten ja Zimbabwen kansallisen lainsäädännön määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet. jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta. Ne voidaan jakaa vapausoikeuksiin, poliittisiin, taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä.
Vuonna 2009 EU oli jäädyttänyt zimbabwelaisten henkilöiden ja yritysten varoja ja asettanut viisumikieltoja ihmisoikeusloukkausten vuoksi. Etelä-Afrikka käy Zimbabwen kanssa kauppaa.
Vapausoikeudet
Tärkein vapaus on oikeus elämään. Kuolemanrangaistus on edelleen mahdollinen Zimbabwessa, mutta ketään ei ole teloitettu vuoden 2005 jälkeen. Vuoden 2013 perustuslain uudistuksessa kuolemanrangaistuksen käyttöä rajattiin entisestään.
Zimbabwe kuitenkin äänesti YK:ssa kuolemanrangaistuksen sallimisen puolesta joulukuussa 2008.
Poliittiset oikeudet
Poliittisia oikeuksia ovat muun muassa äänioikeus, sananvapaus, kokoontumisvapaus sekä yhdistysvapaus.
Toimittajat ilman rajoja -järjestön kokoamassa maailman sananvapausindeksissä Zimbabwe oli 180 maan joukossa sijalla 126 vuonna 2020. Valtaan noustessaan Emmerson Mnangagwa lupaili demokratian ja lehdistön vapauden lisäämistä, mutta tulokset ovat toistaiseksi olleet laihoja.
Amnesty Internationalin mukaan Zimbabwe rajoittaa puheoikeuksia. Vaalien aikaan vuonna 2008 useita kotimaisia ja ulkomaisia lehtimiehiä pidätettiin. Esimerkiksi poliisi pidätti Hararessa yksityisen The Standard –lehden toimittajan, Davison Maruziva, 8.5.2008 MDC-puolueen yhden johtajan, Arthur Mutambara, mielipiteiden julkaisusta ja uudelleen 1.6.2008 vaalien arvostelusta.
Useita ihmisiä ryöstettiin ja pidätettiin joulukuussa 2008, siten että heidät löydettiin 23-24. joulukuuta poliisin pidättäminä. 12 poliisia, osa aseistettuna, pidätti 3.12.2008 kansallisen ihmisoikeusjärjestön Zimbabwe Peace Project (ZPP) johtajattaren Jestina Mukoko kotoaan. 24.12.2008 oikeus esitti Jestina Mukokolle syytteen sotilaiden rekrytoinnista Botswanaan, minkä hän kielsi. Amnesty International arvioi Jestina Mukokon mielipidevangiksi. Vastaavasti ZPP:n työntekijät Broderick Takawira ja Pascal Gonzo pidätettiin 8.12.2008. 5. joulukuuta 2008 pidätettiin ihmisoikeuslakimies Zacharia Nkomo, jonka veli ihmisoikeusjuristi Harrison Nkomo tutki Jestina Mukokon pidätystä.
Taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet
Perusoikeuksiin kuuluvat myös taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet. Tällaisia ovat esimerkiksi oikeus työhön, sosiaaliturvaan ja opetukseen. Julkisella vallalla on velvoite turvata ja edistää näiden oikeuksien toteutumista.
Vuonna 2008 talousvaikeudet heikensivät kotitalouksien ravinnon, terveydenhoidon ja koulutuksen hankintaa. Kesäkuussa 2008 hallitus kielsi kansalaisjärjestöjen avun. Zimbabwen humanitaarinen kriisin vuoksi Etelä-Afrikkaan lähti 46 000 turvapaikkaa hakevaa pakolaista pelkästään heinä-syyskuussa 2008.
Oikeus tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä
Transparency International TI:n mukaan yleinen näkemys on että Zimbabwen oikeusjärjestelmä ei ole ollut riippumaton ja sitoutumaton ainakaan vuosina 2002-2007. Oikeustoimien hidastelu saattaa olla taktikointia. Vuonna 2000 kansalaisjärjestö nosti syytteen poliisin laittomasta kanteen tekijän invalidisoimisesta ampumalla. Kun oikeuden päätös annettiin vuonna 2004, hyperinflaatiosta johtuen alkuperäinen 100 000 dollarin korvaus vastasi 33 dollaria.
Buchanan Streetin metroasema
Buchanan Street on Glasgow'n metron vilkkain asema. Se sijaitsee erään Glasgow'n pääkaduista, Buchanan Streetin alla. Asemalta on yhteys Buchananin linja-autoasemalle ja Glasgow Queen Streetin rautatieasemalle liukukäytävän välityksellä. Asema on rakennettu vuonna 1896.
Buchanan Streetin asemalla oli alun perin yksi raiteiden välissä sijaitseva laituri. 1970-luvun lopun uudistamistoimien yhteydessä toisen raiteen ulkoreunalle rakennettiin lisäksi uusi laituri. Buchanan Street on St. Enochin lisäksi järjestelmän ainoa asema, jonka lippuhalli on maanalainen. Asemalle on kaksi sisäänkäyntiä, jotka molemmat sijaitsevat keskellä nykyisin kävelykatuna olevaa Buchanan Streetiä.
thumb|left|Buchanan Streetin ostoskatu, metroaseman sisäänkäynti kuvassa keskellä
St. Govan's Chapel
St. Govan's Chapel, Pyhän Govanin kappeli, on kappeli St. Govan's Headissa Pembrokeshiressa Lounais-Walesissa.
thumb|right|300px|Kappelin sisäänkäynti ja rannikkokuvaa. Kappeli on rakennettu kalkkikivikallion reunaan, ja se on mitoiltaan 6,1 × 3,7 metriä. Seinät on rakennettu kalkkikivestä, ja rakennuksessa on vain yksi huone. Kappeli on rakennettu pääasiassa 1200-luvulla, mutta osa siitä voi olla peräisin 500-luvulla, jolloin munkki pyhä Govan tuli asumaan luolaan, joka on kappelin alueella. Erään legendan mukaan pyhä Govan on haudattu kappelin alttarin alle, joka on rakennuksen itäpäädyssä. Kappelin sisäänkäynti on pohjoissivulla, pohjois- ja eteläseinää reunustavat matalat kivipenkit, ja länsipäädyssä on tyhjä kellokatos. Liuskekivikaton arvellaan olevan nykyajalta, kun sitä verrataan muuhun rakennukseen.
Rakennuksen luokse pääsee kallion laelta laskeutumalla 52 porrasta, joskin matkailuorganisaatiot kertovat legendaa, että laskettaessa portaita niiden määrä vaihtelee se mukaan ollaanko nousemassa vai laskeutumassa.
Rakennus on saanut Grade I -suojeluluokituksen 8. helmikuuta 1996. Rakennus sijaitsee nykyisin Britannian puolustusministeriön Castlemartinin harjoitusalueella, mikä rajoittaa pääsyä rakennukseen, kun alue on suljettu yleisöltä.
De Marne
De Marne on kunta Groningenin provinssissa Alankomaissa. Siellä on arviolta 10 101 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 168,21 neliökilometriä.
Asutuskeskukset
thumb|left|250px|Kartta De Marnen kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Aiheesta muualla
thumb|left|500px|Näkymä Houwerzijlin asutuskeskukseen.
Laura Alakukku
Laura Alakukku (s. 28. huhtikuuta 1958 Vampula) on suomalainen maataloustieteilijä ja Helsingin yliopiston maatalouden ympäristöteknologian professori.
Alakukku tuli ylioppilaaksi Säkylän seudun lukiosta 1977. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1986, lisensiaatiksi 1993 ja tohtoriksi 1997. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1997) käsitteli maaperän tiivistymistä painavien maatalouskoneiden käytön seurauksena. Väitöskirjatyö oli otsikoitu Long-term soil compaction due to high axle load traffic. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston maatalousteknologian dosentiksi 1999.
Työurallaan Alakukku on toiminut Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen (MTT) tutkijana 1986-1998, Helsingin yliopiston virkaatekevänä professorina 1998-1999 ja MTT:n erikoistutkijana 1999-2006. Hän oli 2002-2006 Maa- ja metsätalousministeriön rahoittaman Maaperätutkimusohjelman koordinaattori. Helsingin yliopiston maatalouden ympäristöteknologian professori hän on ollut huhtikuusta 2007 lähtien.
Alakukun tutkimus työ on keskittynyt muun muassa maatalouden ympäristökuormitusta vähentävien sekä maatalous- ja elintarviketuotannon kilpailukykyä parantavien viljelymenetelmien kehittämiseen. Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2013.
Juri Dumtšev
Juri Eduardovitš Dumtšev (, 5. elokuuta 1958 Rossoš, Venäjän SFNT – 10. helmikuuta 2016 Adler, Sotši, Venäjä) oli neuvostoliittolainen kiekonheittäjä ja näyttelijä.
Dumtšev piti tuloksellaan 71,86 metriä hallussaan miesten kiekonheiton maailman- ja euroopanennätystä lähes kolmen vuoden ajan vuosina 1983–1986. Hänen tuloksensa on yhä Venäjän ennätys. Dumtšev sijoittui Moskovan kesäolympialaisissa 1980 viidenneksi ja Soulin kesäolympialaisissa 1988 neljänneksi. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 tuore ME-mies oli viides. Urheilijanuransa jälkeen Dumtšev näytteli kymmenissä elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän kuoli Adlerissa 57-vuotiaana 10. helmikuuta 2016.
Viettelysten ilta
Viettelysten ilta on Ingmar Bergmanin ohjaama elokuva vuodelta 1953. Elokuva kertoo kiertävän sirkuksen omistajan ja hänen tyttöystävänsä välisestä suhteesta.
Elokuva on merkkitapaus Bergmanin varhaistuotannossa: siinä tulee esille hänen omaperäinen tyylinsä ja esitellään ensi kertaa monia piirteitä, joista myöhemmin tuli Bergmanin tunnusmerkkejä. Kuvaus korostaa valon ja varjon leikkiä, latautunut vuoropuhelu vuorottelee paljonpuhuvan hiljaisuuden kanssa ja tapahtumaympäristökin on esiintyvän taiteen maailma, johon Bergman palasi myöhemmin esimerkiksi Fannyssa ja Alexanderissa.
Toisen kerroksen lauluja
Toisen kerroksen lauluja on Roy Anderssonin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 2000. Elokuvassa esitetään sarja toisistaan riippumattomia kohtauksia, jotka yhdessä tulkitsevat nykyelämää. Elokuvassa käytetään useita lainauksia César Vallejon teoksista.
Elokuva on ensimmäinen osa Anderssonin ”trilogiasta ihmisenä olemisesta”, jonka myöhemmät osat ovat Sinä elävä (2007) ja Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien (2014).
Haprakynsisammal
Haprakynsisammal (Dicranum fragilifolium) on sammallaji. Se kasvaa muun muassa puiden tyvillä ja kannoilla. Haprakynsisammal on väritykseltään vihreänruskea. Haprakynsisammal katkeilee kärjistään helposti. Haprakynsisammal kuuluu Dicranaceae -heimoon ja kynsisammalten sukuun.
Rauli Ottila
Rauli Ottila (s. 17. joulukuuta 1947 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1966–1975.
Ottila edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa 65 ottelua ja vaihtopenkillä istutut mukaan laskien 207 ottelua. Hän sai urallaan yhden SM-hopeamitalin.
Kiinteistötietojärjestelmä
Kiinteistötietojärjestelmään kuuluu kiinteistörekisteri sekä lainhuuto- ja kiinnitysrekisteri.
Audiovisual Finland
Audiovisual Finland ry (entinen Favex ry) oli elokuva- ja TV-alan järjestö, joka perustettiin vuonna 2007 edistämään suomalaisen audiovisuaalisen teollisuuden pääsyä kansainvälisille markkinoille. Järjestö oli alun perin nimeltään Favex (Finnish Film & Audiovisual Export) ja se vaihtoi nimensä tammikuussa 2016 Audiovisual Finland ry:ksi. Yhdistyksen toiminnot siirrettiin 2018 osaksi uutta Audiovisual Producers Finland – APFI ry:tä.
Yhdistystä ensimmäinen toiminnanjohtaja oli Petra Theman ja viimeisenä toiminnanjohtajana oli vuodesta 2013 Johanna ”Nunnu” Karppinen. Yhdistyksen viimeinen puheenjohtaja oli Kopioston toimitusjohtaja Valtteri Niiranen.
Hulda-palkinto
Järjestö on jakanut vuodesta 2012 vuosittain Hulda-vientipalkinnon. Sen nimi juontaa Hella Wuolijoen Juurakon Hulda -näytelmän pohjalta tehdystä samannimisestä elokuvasta (1937), josta tehtiin Yhdysvalloissa elokuva Farmarin tytär (1947).
Palkinnon ovat saaneet:
August Keirkner
Ruotsalaiseen virkamiesperheeseen syntynyt Keirkner oli koulutukseltaan teräsalan insinööri. Hän matkusteli nuorena ulkomailla ja työskenteli muun muassa Bakussa. Hän muutti vuonna 1881 Suomeen Dragsfjärdissä sijainneen Taalintehtaan ruukin ensimmäiseksi insinööriksi ja työskenteli myöhemmin myös Högforsin tehtailla Karkkilassa. Vuonna 1884 Keirkner osti taloudellisissa vaikeuksissa olleen Inhan saharuukin Wasastjernan suvulta. Ruukin sijainti oli syrjäinen, mutta edellisenä vuonna valmistunut, Ähtärin kautta kulkeva Vaasan rata avasi Inhalle uudet mahdollisuudet. Ruukki kasvoi lyhyessä ajassa suurtehtaaksi, jossa valmistettiin jalostettuja rauta- ja terästuotteita, kuten pultteja, niittejä, muttereita, hevosenkenkiä, ratakiskoja ja betonirautoja. Suomalaisen järvimalmin sijasta pääasiallisena materiaalina alettiin käyttää Ruotsista tuotua rautamalmia sekä kotimaista romurautaa. Ruukin ympärille syntyi kokonainen tehdasyhdyskunta. Ensimmäisen maailmansodan aikana Keirkner sai merkittäviä tilauksia Venäjän armeijalta.
Keirkner kartutti itselleen suuren omaisuuden ja keräsi merkittävän taidekokoelman, johon kuului paljon Suomen taiteen kultakauden tunnetuimpien taiteilijoiden teoksia. Vuonna 1899 hän rakennutti Inhaan Hankaveden rannalle suuren ruukinkartanon, niin sanotun Pytingin, joka on aikansa komeimpia ruukinkartanoita. Keirkner täytti kartanonsa korkealaatuisilla koristeluilla ja taideteoksilla. Pitkään sairastellut Keirkner päätti lopulta luopua teollisuustoiminnastaan ja muuttaa viettämään eläkepäivään Helsinkiin. Hän myi Keuruulla omistamansa Kolhon sahan vuonna 1916 ja Inhan tehtaat helmikuussa 1917 Fiskarsin johtajalle Albert von Julinille. Myynnistä saamillaan 4,5 miljoonalla markalla hän alkoi rakennuttaa Helsingin Kaivopuistoon Villa Keirkner -nimistä ylellistä huvilaa, jonka oli tarkoitus toimia myös edustavana sijoituspaikkana hänen yksityiselle taidekokoelmalleen. Eliel Saarisen suunnittelema rakennus tunnetaan nykyään Marmoripalatsina. Keirkner kuoli vuoden 1918 alussa puoli vuotta ennen huvilansa valmistumista. Hän omisti vuodesta 1907 alkaen myös niin sanotun Tallbergin talon Helsingin Katajanokan Luotsikadulla.
August Keirkner haudattiin kuoltuaan aluksi Marmoripalatsin pihalle ja Gunnar Finne suunnitteli hänen haudalleen sarkofagimaisen muistomerkin. Muistomerkki siirrettiin Hietaniemen hautausmaalle, kun Keirknerin leski Linda Keirkner o.s. Bremer (1861–1945) myi huvilan vuonna 1937. Linda Keirkner testamenttasi yhteensä 128 Keirknerin kokoelmiin kuulunutta taideteosta Ateneumin taidemuseolle.
Heikki Savola on tehnyt Keirkneristä musiikkinäytelmän Inhan ruukinpatruuna.
Beras-hanke
BERAS-hanke (Building Ecological Regenerative Agriculture and Societies ) on EU-rahoitteinen luomutuotannon kehityshanke, joka keskittyy luomutilojen ravinteiden kierrätyksen tehostamiseen ja täten pyrkii vähentämään Itämereen kohdistuvaa ravinnekuormitusta.
Hankkeeseen on valittu luomutiloja, joiden toimintaa ja ravinnetaloutta kehitetään kestävämpään suuntaan. Ravinteita kierrättävä maatalous tarkoittaa tuotantoa, jossa maatiloilla pyritään kierrättämään ravinteita ja tuotantopanoksia, kuten lantaa sekä rehua. Kansainvälisessä BERAS-hankkeessa on Suomesta mukana yhdeksän kierrättävää maatilaa, joiden toimia seurataan ja kehitetään. Paikallisen Beras-toiminnan tukemiseksi perustetaan kaikkiin projektiin osallistuviin Itämeren alueen maihin Lähiluomukeskus. Suomen Lähiluomukeskus (BERAS Implementation Center) sijaitsee Loimaalla, yhteistyössä Heikkilän luomutilan ja Sarka-museon kanssa. Suomen maatalousmuseo Sarkaan on luotu Luomu -teemakierros, jonka yhteyteen voi liittää tilavierailun luomutilalle.
Beras-keskuksesta tulee löytymään omaan työhön sovellettavaa tietoa nykyaikaisen teknologian ja maatalouden ympäristösuojelun yhdistämisestä mielekkäästi ja taloudellisesti kannattavasti. Arjen valintoihin saa tietoa kierrättävän luomutuotannon eri vaiheista, aina ekologisista perusteista kuluttajan ruokalautaselle saakka. Ravinteiden tehokkaammalla kierrätyksellä voidaan vähentää maatalouden aiheuttamaa ravinnekuormitusta vesistöihin ja Itämereen sekä parantaa alueellista ravinnetasapainoa. Maataloudesta syntyvä typpi- ja fosforikuorma aiheuttavat Itämeressä rehevöitymistä, mikä ilmenee muun muassa leväkukintoina ja pohjaveden happikatona.
Projektin yhteistyökumppaneina ovat ministeriöt, paikallisviranomaiset, neuvontaorganisaatiot, yliopistot ja tutkimuslaitokset, kansalaisjärjestöt sekä liiketoimintasektori koko Itämeren alueelta, mukaan lukien myös Venäjä ja Norja. Suomessa hankkeessa ovat mukana Helsingin Yliopiston maataloustieteen laitos, MTT, Suomen ympäristökeskus sekä Uudenmaan ELY-keskus.
K-Plussa
K-Plussa on Keskon ylläpitämä, Suomessa toimiva kanta-asiakasohjelma, joka käynnistyi marraskuussa 1997. Sen toimintaideana on tarjota K-Plussa-pisteitä ja -tarjouksia erilaisista ostoksista sekä muun muassa sähköstä, vakuutusmaksuista, polttoainehankinnoista ja matkoista. Nykyisin Suomessa on lähes neljä miljoonaa K-Plussa-kortin omistajaa.
Perheenjäsenille on mahdollista hankkia maksuttomat K-Plussa-rinnakkaiskortit, jolloin koko perheen kaikkien K-Plussa-korttien ostokset lasketaan yhteen ja pistepotti kasvaa helpommin.
Historiaa
K-Plussa-ohjelma käynnistyi 1. marraskuuta 1997, ja se saavutti nopeasti kaksi ja puoli miljoonaa kanta-asiakasta. Vuosien varrella K-Plussan yhteistyökumppaneiksi on liittynyt useita Keskon ulkopuolisia yrityksiä, kuten Neste vuonna 1998 ja Helsingin Energia vuonna 2001. K-Plussa aloitti yhteistyön Suomen suurimman hotelli- ja ravintolayritys Restel Oy:n kanssa vuonna 2010, jolloin kanta-asiakasohjelman piiriin tuli noin 200 ravintolaa ja lähes 50 hotellia ympäri Suomen. Restelin ja K-Plussan yhteistyö kuitenkin loppui syksyllä 2019.
K-Plussaa uudistettiin lokakuun alusta 2016. Uudistukseen kuuluu muun muassa kuluttajan mahdollisuus saada suosikkituotteitaan henkilökohtaisesti alennettuun hintaan. K-Plussa Mastercard -maksukortin käyttäjä saa ylimääräisen pisteen jokaisesta kortilla maksetusta eurosta kaikissa K-ryhmän kaupoissa. Uudistuksessa muutettiin myös K-Plussan logo, joka liittyy koko Keskon yritysilmeen uudistamiseen.
Samoihin aikoihin kun K-Plussa täytti 20 vuotta vuonna 2017, alkoi korkeakouluopiskelijolle tarkoitettu ilmainen Opiskelijan K-Plussa -ohjelma, joka tarjoaa viiden prosentin ostohyvityksen edeltävän kuukauden ruokaostoksista. Opiskelijan K-Plussa -asiakkaan on oltava 18–31-vuotias päätoiminen korkeakouluopiskelija, jolla on oman oppilaitoksensa sähköpostiosoite. Edun saaminen edellyttää vähintään 75 euron arvoisia ruokaostoksia K-kaupoista menneen kuukauden ajalta.
K-Plussan tunnuslause on "Kaikki mitä tarvitset".
Suomen New Yorkin kulttuuri-instituutti
Instituutti ylläpitää kolmea taiteilijaresidenssiä sekä tuottaa ja kuratoi näyttelyitä ja muita tapahtumia yhteistyössä paikallisten gallerioiden, museoiden ja muiden yhteistyötahojen kanssa. Kaikki residenssit sijaitsevat Brooklynissa Williamsburgin alueella. Yhtä residensseistä rahoittaa Alfred Kordelinin säätiö, ja se on yhteydessä kansainväliseen ateljee- ja kuratointiohjelmaan International Studio and Curatorial Programiin.
Instituutin toiminta-alueena on Yhdysvallat ja myös Kanada. Tavoitteena on edistää suomalaista kuvataidetta, designia ja arkkitehtuuria alueella ja luoda pitkäaikaisia yhteistyösuhteita suomalaisten ja pohjoisamerikkalaisten visuaalisten alojen ammattilaisten välillä.
S.League
Ennen S.Leaguen perustamista Malesian cup oli maan tärkein jalkapallokilpailu. Singaporessa pelattiin muita maan sisäisiä sarjoja, joissa pelasivat enimmäkseen amatöörit. Singapore menestyi Malesian jalkapallokilpailuissa hyvin, mutta vuonna 1995 Singaporen jalkapalloliitto ilmoitti vetäytyvänsä Malesian jalkapallokilpailuista, joihin se oli osallistunut vuodesta 1921 lähtien. Virallinen syy oli maan tarve edistää ja laajentaa maan jalkapalloyhteisöä Singaporen oman liigan kautta.
S.Leaguen voittajajoukkue pääsee karsimaan paikasta AFC:n mestarien liigaan. Toiseksi sijoittunut pääsee osallistumaan AFC Cupiin.
Joukkueet kaudella 2018
Kaudella 2018 liigassa pelaa 9 joukkuetta.
Mestarit
Eniten mestaruuksia maan liigassa on voittanut Warriors FC, joka toimi aiemmin nimellä Singapore Armed Forces FC, Singaporen armeijan mukaan.
Kemin kävelykatu
thumb|Kävelykatua pohjoisen suuntaan.Kemin kävelykatu, myös Valtakadun kävelykatu, on noin 60 metriä pitkä promenadi Kemin Sauvosaaressa Valtakadulla. Kävelykatu sijaitsee Kemin ydinkeskustassa Täikön torin lähettyvillä. Promenadi valmistui vuonna 2011, mitä ennen Valtakadun ajorata jatkui aina Lehtokadun risteykseen asti. Promenadin varella sijaitsee mm. Elokuvateatteri Kinopirtti ja Hotelli Palomestari.
Lisa Gastoni
Lisa Gastoni (s. 28. heinäkuuta 1935 Alassio) on italialainen näyttelijä. Hän syntyi italialaiselle isälle sekä irlantilaiselle äidille ja muutti toisen maailmansodan jälkeen Englantiin, jossa aloitti elokuva- ja malliuransa. Gastoni palasi Italiaan 1960-luvulla. Vuoden 1979 jälkeen hän lopetti elokuvauransa pitkäksi aikaa ja keskittyi maalaamiseen ja kirjoittamiseen.
Kalle G & Rytinäkerjäläiset
Kalle G & Rytinäkerjäläiset on suomalainen rockyhtye joka on toiminut vuodesta 2004. Sitä ennen Kalle Grotenfelt keikkaili yksikseen mies ja kitara periaatteella nimellä Kalle G. Ensimmäinen esiintyminen yhtyeenä tapahtui kaksimiehisenä Puustock festivaaleilla vuonna 2005, sen jälkeen yhtye on keikkaillut harvakseltaan suomen klubeissa, tapahtumissa ja festivaaleilla.
Yhtyeen punk/bluespohjaista rytmimusiikkia luonnehditaan usein samanistiseksi, aggressiiviseksi, aurinkoiseksi tai hulvattomaksi. Yhtyeen ilmaisu onkin tyylillisesti hyvin laaja-alaista.
Kalle Grotenfeltin mukaan yhtye sai Idean nimeensä Kari Peitsamon kappaleesta Rytinäkerjäläinen. Nimi valittiin kuvastamaan sekä ronskia rockin rytinää, että ajatusta ihmisen kaipuusta kokea maailma todellisena ja vaikuttavana sen ohessa, että maailmankuvaa jäsentensä mielestä usein markkinoidaan tai syötetään ihmisille "siistittynä" versiona todellisuudesta (vrt. vaikkapa mainoskulttuuri).
Kalle Grotenfeltin tekstit ja rockin perinteitä tunnustava, mutta omintakeinen ja estoton ilmaisu, sekä hieman poikkeuksellinen kokoonpano ovat avaintekijöitä Kalle G & Rytinäkerjäläisten musiikissa.
Kalle G & Rytinäkerjäläiset on tehnyt tähänastiset levynsä Woimasointu levymerkille.
Kokoonpanot
Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano oli kaksihenkinen, siihen kuuluivat kitaristi-laulusolisti Kalle Grotenfelt ja rumpali Jukka Repo.
Kalle G & Rytinäkerjäläisistä ei ole dokumentoitu kaikkia niitä kokoonpanoja, jotka ovat spontaanisti muodostuneet yhtyeen keikoilla. Useammin kuin kerran ovat eläviin esiintymisiin osallistuneet ainakin rytmimunisti Pekka "Manne" Liimatainen ja huuliharpisti Heikki Ruuttunen.
Zaitsevin sääntö
Zaitsevin säännön mukaan eliminaatioreaktiossa vety lohkeaa siitä hiiliatomista, jossa on vähemmän vetyä. Yleisemmin Zaitsevin sääntö voidaan muotoilla niin, että jos eliminaatioreaktiossa voi syntyä kaksi erilaista alkeenia muodostuu termodynaamisesti stabiilimpi (enemmän substituoitu) alkeeni. Zaitsevin sääntöön on poikkeuksia, muun muassa Hofmannin säännön mukaiset reaktiot. Sääntö on nimetty kehittäjänsä Alexander Zaitsevin mukaan.
Ruohonapsija
Ruohonapsija (Polystictus pectoralis) on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan ruohonapsija on noin 10 cm. Selästään laji on väritykseltään ruosteenruskea ja siivet sekä pyrstö ovat tummemmat. Siivissä on kanelinruskeita raitoja. Linnun pää on väriltään musta ja päälaella on valkoisia juovia. Rinta on ruohonapsijalla ruskehtava ja vatsa valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Ruohonapsijalla on kolme alalajia, jotka eroavat levinneisyydeltään ja jonkin verran myös elinympäristöltään.
Ruohonapsijan kantaa uhkaavat sopivien elinympäristöjen muuttaminen eukalyptus- ja soijaviljelmiksi erityisesti Brasiliassa. Argentiinassa ja Paraguayn ruohomaita uhkaa laajamittainen karjan laidunnus. Elinympäristöjä esiintyy muuallakin vain laikuittaisesti laidunnuksen ja ruohikkopalojen vuoksi. Ruohonapsijan elinympäristöt sijaitsevat yleensä 150–2 600 metrin korkeudella merenpinnasta.
Transmeri
Oy Transmeri Ab (aiemmin Oy Trans-Meri Ab) on suomalainen Didrichsenin suvun omistama perheyritys, joka valmistaa, tuo maahan ja markkinoi elintarvikkeita ja muita päivittäistuotteita, kosmetiikkaa ja tuholaisten ja rikkakasvien torjunta-aineita Suomessa ja Baltiassa. Yhtiö kuuluu Transmeri Group -konserniin, johon kuuluvat lisäksi Viron suurin tukkukauppa AS Kaupmees, sellu- ja paperiteollisuuden kemikaaleja markkinoiva Banmark Oy, urheilu- ja vapaa-ajan tuotteiden maahantuonti- ja tukkuyritys Oy Sultrade Ltd. sekä hiustenhoitotuotteita markkinoiva ja maahantuova Miraculos Oy. Transmeri-konsernin liikevaihto oli noin 206 miljoonaa euroa vuonna 2014 ja se työllistää noin 540 henkilöä.
Transmeri perustettiin vuonna 1928 kun tanskalaissyntyinen, Suomeen 23-vuotiaana muuttanut Gunnar Didrichsen perusti Oy Tabu Ab:n, jonka ensimmäinen tuote oli samanniminen rotanmyrkky. Didrichsenin isä Johan oli kokeillut agentuuritoimintaa sekä Suomessa että Englannissa, jossa Gunnar-poika aluksi vastasi isänsä liiketoiminnasta menestyksellisesti. Suomessa sen sijaan oli ongelmia, ja Gunnar Didrichsen matkusti maahan ja lopetti isänsä yrityksen toiminnan täällä. Hänellä oli kuitenkin suhteita ulkomaisiin valmistajiin, jotka toivoivat löytävänsä edustajan Suomen markkinoille. Näin syntyi Oy Tabu Ab, jonka nimi vaihtui Trans-Meriksi 1931.
Yrityksen alku oli vaatimaton, kunnes vuonna 1931 Trans-Meri osti eräästä konkurssipesästä erän amerikkalaisen S. C. Johnson & Sonin lattianhoitokoneita, joista tuli myyntimenestys. Didrichsen otti yhteyttä Johnsonin pääkonttoriin Yhdysvalloissa ja solmi edustussopimuksen. Tänään Transmeri on tiettävästi vanhin SC Johnsonin yhteistyökumppani maailmassa. Toinen lähes yhtä vanha edustus Transmerilla ovat Chanelin kosmetiikkatuotteet. Yrityksen nykyisistä tuotteista Suomen markkinajohtajia ovat mm. Off!-hyttyskarkotteet, Alpen-myslipatukat ja Glade-ilmanraikastimet.
Chanelin ohella Transmerin kosmetiikkaedustuksia ovat Guerlain, Stendhal, Issey Miyake, Kenzo, Oscar de la Renta ja CLEAN. Hygieniatuotteista tunnetuimmat ovat Transmerin omat merkit Lemon Juice & Glycerine ja Medisoft. Transmeri markkinoi myös muun muassa Substral kasviravinteita ja Roundup rikkakasvien torjunta-ainetta.
Omistajaperhe
Transmerin perustaja Gunnar Didrichsen (1903–1992) toimi yrityksensä toimitusjohtajana 60 vuotta, vuoteen 1988 saakka. Poika Jon Didrichsen jatkoi toimitusjohtana 1988-2009. Vuosina 2009-2013 Transmerin toimitusjohtajana toimi Didrichsenin perheen kuopus ja ainoa tytär Ann Marie Didrichsen. Sittemmin omistajat ovat siirtyneet hallitustehtäviin ja liiketoiminnan operatiiviseen johtoon on otettu ulkopuoliset vetäjät. Yhtiön omistavat sisarukset Jon, Ann Marie, Hans ja Peter sekä heidän lapsensa.
Didrichsenin perhe tunnetaan myös Gunnarin ja vaimonsa Marie-Louisen perustamasta Didrichsenin taidemuseosta Helsingin Kuusisaaressa.
RAEC Mons
R.A.E.C. Mons on belgialainen jalkapalloseura Monsista, Belgian Valloniasta. Seura pelasi Belgian pääsarjassa kaudet 2011-2014. Kaudella 2014-15 seura pelaa jälleen Belgian 2. divisioonassa. Belgian Flaamin kieliset asukkaat käyttävät seuran kotikaupungista nimeä Bergen (Vuoristo).
Antti Ronkainen (jalkapalloilija)
Antti Ronkainen (s. 7. kesäkuuta 1958 Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta uransa loppuvuosina esiintyi yleensä puolustavassa roolissa liberona. Pelaajana Ronkainen tunnettiin vapaapotkuspesialistina.
Keskikentällä pelannut Ronkainen edusti urallaan Mikkelin Palloilijoita 1973–1977, 1985–1987 ja 1989–1992. Lisäksi hän pelasi Valkeakosken Hakassa 1978–1979, ruotsalaisessa Vasalunds IF:ssa 1980–1984 ja Joutsenon Kullervossa 1988. Kaikkiaan Ronkainen pelasi 13 kauden aikana 221 mestaruussarjan ja Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki 20 maalia.
Ronkainen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1978–1981 yhteensä 13 maaottelua. Ronkainen pelasi ensimmäisen MM-karsintaottelunsa 4. kesäkuuta 1980 Bulgariaa vastaan. Samalla hän menetti edustusoikeutensa olympiajoukkueessa Moskovan olympialaisiin.
Pelaajauran jälkeen Ronkainen on toiminut muun muassa Mikkelin Palloilijoiden päävalmentajana Ykkösessä 2005–2006.
Luka Kovač
Luka Kovač on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Teho-osasto (ER). Häntä esittävä Goran Višnjić liittyi sarjan näyttelijäkaartiin kuudennella tuotantokaudella ja lähti sarjasta kolmannellatoista kaudella. Kovač menetti perheensä sodassa ja muutti kotimaastaan Kroatiasta Yhdysvaltoihin saadakseen uuden alun.
Henkilö Luka on salkea nuori lääkäri Kroatiasta. Saapuessaan uuteen työpaikkaansa hän herättää heti useiden naislääkäreiden ja -sairaanhoitajien huomion komealla ulkokuorellaan, mutta joutuu myös useisiin konflikteihin kollegojensa kanssa ylimielisen käytöksensä johdosta. Miehen todellinen luonne kuitenkin paljastuu hänen suorittaessaan urhoollisia sankaritekoja kollegansa John Carterin kanssa pelastaessaan lukuisia ihmisiä.
Suhteet: Carol Hathaway, Abby Lockhart, Sam. Luka lähtee sarjasta mentyään naimisiin Abbyn kanssa ja saatuaan pojan.
Turun tuomiokirkon kello lyö 12
thumb|Yksi tuomiokirkon kelloista Turun tuomiokirkon kello lyö 12 merkitsee joka arkipäivä (maanantaista lauantaihin) kuultavia Turun tuomiokirkon kellojen lyöntejä keskipäivällä Yle Radio 1 -kanavalla. Yleisradio aloitti lyöntien radioinnin jatkosodan lopulla Karjalankannaksen taistelujen aikaan kesäkuussa 1944. Tasavallan presidentin puoliso Gerda Ryti kehotti nelisen viikkoa myöhemmin heinäkuussa pitämässään kuuluisassa radiopuheessa omistamaan kyseiset kellonlyönnit yhteiselle rukoukselle synnyinmaan puolesta, johon kaikkien suomalaisten tuli yhtyä. Nykyisin käytettävä äänite on vuodelta 2006.
Yleisradion äänite 2006
Ennen vuotta 2006 Yleisradio käytti vuonna 1965 tehtyä tallennetta. Tuomiokirkon kellon soittolaitteisto oli uusittu kirkon korjauksen yhteydessä 1970-luvun lopulla. Kellojen ääni pysyi entisenä, mutta tahti oli hieman aiempaa nopeampi. Yleisradio yritti useaan otteeseen tallentaa nopeampitahtisen lyöntikulun siinä kuitenkaan onnistumatta, koska liikenteen melu kuului taustalla häiritsevänä. Maaliskuussa 2006 taltiointiin valmistauduttiin huolellisesti, äänitys tehtiin yöllä klo 23.50–01.00, kirkon ympäristö suljettiin liikenteeltä ja kelloja varauduttiin soittamaan niin monta kertaa, että äänittämisessä onnistutaan. Ääni tallennettiin kolmesta kohdasta, mikrofonit olivat tornissa kellojen alapuolella, tornin takana äänitysauton puomin nokassa ja varamikrofonit kirkon edessä Tuomiokirkkotorilla. Ensimmäiseksi taltioitiin mekaanisen ohjauskoneiston soittama normaali puolenyön lyönti, jonka jälkeen kirkonkelloja soitettiin manuaalisesti uudelleen ja uudelleen kaikkiaan noin 45 minuuttia. Ylivoimaisesti kaikin puolin parhaaksi tallenteeksi osoittautui ensimmäinen otos, varamikrofoneilla äänitetty ohjauskoneiston soittama kellonlyönti. Näin radiosta kuultavat kellonlyönnit ovatkin itse asiassa lyönnit keskiyöltä. Uusi äänite otettiin käyttöön huhtikuun alussa 2006.
Saxophone Colossus
Saxophone Colossus on tenorisaksofonisti Sonny Rollinsin vuonna 1956 julkaistu kuudes studioalbumi. Vuonna 2017 Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi Saxophone Colossuksen säilytettäväksi kansalliseen ääniteluetteloon "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä"
Hirsi (heraldiikka)
Mikäli heraldinen kuvio on määritelty hirsittäiseksi, se on hirren suuntaisesti eli horisontaalisesti asetettu.
Johan Sebastian Welhaven
Johan Sebastian Cammermeyer Welhaven (22. joulukuuta 1807 Bergen – 21. lokakuuta 1873 Christiania, Norja ) oli norjalainen runoilija ja kirjallisuustieteilijä. Welhaven kritisoi 1800-luvun alkupuolella Henrik Wergelandia, mutta hän kirjoitti itsekin merkittävää runoutta ja kirjallisuustieteellistä tutkimusta. Welhavenin suurimpia ansioita on hänen tutkimuksensa Ewald og de norske Digtere og Digteren fra Alstadhoug, Peder Dass Johannes Ewaldista ja barokkirunouden suuresta nimestä Petter Dassista ja Dassin nostaminen norjalaiseen kirjallisuuden kaanoniin.
Elämä
Welhaven halusi nuorena taidemaalariksi. Hän opiskeli isänsä toivomuksesta Christianiassa teologiaa, mutta opinnot keskeytyivät. Vuonna 1840 Welhaven nimitettiin filosofian yliopistonlehtoriksi Christianian Kuninkaalliseen Fredrikin yliopistoon, vaikka hän ei ollut suorittanut omaa tutkintoaan loppuun. Welhaven oli ensimmäinen, joka luennoi Norjan kirjallisuushistoriasta norjalaisessa yliopistossa.
Hän työskenteli yliopistonlehtorina ja professorina vuoteen 1868 ja kuoli 1873.
Welhavenin sisaria olivat kirjailija Maren Sars ja salonginpitäjä Elisabeth (Elise) Welhaven.
Runoilija
Vuonna 1830 taidemaalarin urasta haaveilleen Welhavenin piirros on yllättäen Henrik Wergelandin 590-sivuisen runoeepoksen Skabelsen, Mennesket og Messias (1830). Welhaven suivaantui Wergelandin teoksesta niin, että jo kuukausi eepoksen ilmestymisen jälkeen julkaistiin Morgenbladetissa Welhavenin kirjoittama nimetön runo ”Til Henrik Wergeland” (”Henrik Wergelandille”), jossa Welhaven hyökkää Wergelandia vastaan ja pitää tämän teosta suorastaan järjenvastaisena. Jälkipolvet muistavatkin Welhavenin ennen kaikkea Wergelandin kilpakumppanina. Kenties juuri tästä innoittuneena Welhaven päätyi itsekin runoilijaksi ja noudatti työssään klassismin muotovaatimuksia ja järki-ihanteita.
Runojen suomennoksia
Welhavenin runojen suomennoksia on julkaistu seuraavissa antologioissa:
Vladimir Sofronitski
Vladimir Vladimirovitš Sofronitski (8. toukokuuta 1901 Pietari – 26. elokuuta 1961 Moskova) oli venäläinen pianisti, joka tunnetaan parhaiten venäläisen säveltäjän Aleksandr Skrjabinin teosten tulkitsijana; hän oli myös naimisissa Skrjabinin tyttären kanssa. Sofronitsky esiintyi Neuvostoliiton ulkopuolella vain vuosina 1928–1929 Ranskan kiertueella ja Potsdamin konferenssissa vuonna 1945.
Alberto Fassini
pienoiskuva|Alberto Fassini vuonna 1935. Alberto Fassini (8. huhtikuuta 1875 Moncalvo, Astin maakunta – 8. lokakuuta 1942 Rooma) oli italialainen liikemies, poliitikko ja elokuvatuottaja.
Fassini syntyi piemontelaiseen pienaateliin kuuluneen sisäasiainministeriön virkailijan perheeseen. Hän opiskeli meriakatemiassa ja palveli laivastossa. Fassini jätti aktiivipalveluksen luutnanttina vuonna 1900 ja työskenteli sen jälkeen pankkialalla. Vuodesta 1912 lähtien hän toimi laajan keinokuituteollisuuden omistajana ja johtajana. Fassini johti myös elokuvayhtiö Cinesiä ja vuonna 1919 perustettua Unione Cinematografica Italiana -konsortiota.
Fassini osallistui Libyan valloitukseen ja komensi aluksia ensimmäisessä maailmansodassa. Hänen taloudellisia etujaan edisti aktiivinen yhteistyö Italian fasistien kanssa. Fassini liittyi Kansalliseen fasistipuolueeseen vuonna 1921 ja toimi vuodesta 1927 lähtien tekstiiliteollisuuden liiton ja Italian matkailuyhtiön johtajana. 1930-luvulla Fassini oli myös fasistien lainsäädäntöelimen kansanedustaja ja korporaatioiden keskuskomitean jäsen. Hän sai paronin arvon vuonna 1924.
Videopeli
Videopeli on elektroninen peli, jonka pelaamiseen tarvitaan käyttöliittymä ja näyttölaite. Käyttöliittymän kanssa vuorovaikuttaminen tuottaa välittömän visuaalisen palautteen näyttölaitteen ruudulle. Alkujaan termi ”video” viittasi bittikarttagrafiikalla (rasterigrafiikalla) toteutettuihin televisiolla pelattaviin peleihin (erotuksena kaukokirjoittimella pelattavista peleistä ), mutta nykyään sillä tarkoitetaan pelejä, joiden pelaamiseen tarvitaan näyttölaitetta. Suomalaisessa pelitutkimuksessa videopelit katsotaan kuuluviksi digitaalisiin peleihin.
Termillä ”tietokonepeli” viitataan yleensä henkilökohtaiselle tietokoneelle julkaistuihin videopeleihin. Videopelin pelaamiseen tarvitaan alusta, joka voi olla esimerkiksi henkilökohtainen tietokone, pelikonsoli, käsikonsoli tai matkapuhelin. Myös kolikkopelit lasketaan videopeleiksi. Videopelejä kontrolloidaan peliohjaimella, jonka ominaisuudet vaihtelevat alustan mukaan. Pelikonsoleilla ohjaimet ovat varta vasten pelaamista varten suunniteltuja, mutta tietokonepelejä pelataan yleisimmin näppäimistön ja hiiren kanssa. Peleihin on myös erikoistuneita ohjaimia kuten valopistooleja, ratti- ja lento-ohjaimia.
Videopeliteollisuus on kasvanut nopeasti. Newzoo-tutkimusyritys arvioi huhtikuussa 2016 maailmanlaajuisen videopelimarkkinan myynnin yltävän vuoden loppuun mennessä 99,6 miljardiin dollariin ja vuonna 2019 arvo nousisi jo 118,6 miljardiin dollariin. Arvion perustella mobiilipelien myynti nousisi tietokone- ja konsolipelien myynnin ohi ja jatkavan tämän jälkeen selvää kasvuaan. Videopelit ovat akateemisen pelitutkimuksen merkittävimpiä tutkimuskohteita.
Historia
thumb|Varhainen tietokonepeli [[Spacewar (emulaattorikuva).]]
Varhaiset tietokonepelit syntyivät 1950-luvulla ja liittyivät tieteelliseen tutkimukseen. Ensimmäiset pelit olivat pääosin Ristinollan ja shakin kaltaisia pelejä. Vuonna 1958 Willy Higginbotham teki laitteen, jolla kaksi pelaajaa saattoi oskilloskoopin avulla pelata yksinkertaista tenniksen tapaista peliä Tennis for Two. Ennen videokuvaa näyttäviä päätteitä oli myös kaukokirjoittimella pelattavia pelejä kuten The Oregon Trail (1971).
Television avulla pelattavien joka kodin videopelien pioneeri oli televisiolaitteita valmistavassa yhdysvaltalaisessa Magnavox-yrityksessä työskennellyt saksalaissyntyinen keksijä Ralph Baer. Ralph Baer, William Rusch ja William Harrison patentoivat tekniikan televisiokuvan ohjaamiseen pelitarkoitukseen. Vuonna 1968 Baerilla oli prototyyppilaitteisto, jonka pohjalta julkaistiin 1972 ensimmäinen kotikäyttöön tarkoitettu pelikonsoli, Magnavox Odyssey.
Vuonna 1962 MIT:n opiskelijat kehittivät PDP-1-tietokoneelle ensimmäisen reaaliaikaisen videografiikkaa käyttävän tietokonepelin nimeltään Spacewar. Vuonna 1971 ilmestyi ensimmäinen kolikoilla toimiva videopeliautomaatti Computer Space. Vuonna 1972 perustettiin Atari-yhtiö, joka julkaisi samana vuonna Pong-peliautomaatin.
1970-luvun alkupuolella julkaistiin monia erilaisia kolikkopelejä, jotka oli toteutettu yksinkertaisemmalla elektroniikalla ja TTL-logiikalla. Mikroprosessorin käyttö mahdollisti kuitenkin monipuolisempien pelien teon vähemmällä vaivalla, ja vuonna 1975 julkaistiinkin ensimmäinen mikrosuoritinpohjainen videopeliautomaatti, Gun Fight. Tietotekniikka tuli parin vuoden sisällä myös pelikonsoleihin (Fairchild Channel F ja Atari 2600).
1980-luvun vaihteessa myytiin sekä pelikonsoleita että kotitietokoneita, jotka kilpailivat nyt pitkälti samoista markkinoista. Kotitietokoneiden ansiosta videopelien suunnittelu ja toteutus eivät olleet enää ammattilaisten yksinoikeus, vaan kuka tahansa ohjelmointiin perehtynyt harrastaja pystyi helposti toteuttamaan omia pelejään. Monista yksinäisten harrastajien tekemistä peleistä tuli kaupallisia menestystarinoita ja kokonaisten lajityyppien alullepanijoita.
Laitteiden kehittyessä myös pelien teknisiltä ominaisuuksilta vaadittiin aina vain enemmän, ja 1990-luvulle tultaessa peliteollisuus olikin käytännössä siirtynyt yksittäisiltä tekijöiltä suurille jopa satoja ihmisiä työllistäville pelitaloille. Pelaajille haluttiin myydä aina vain suurellisempaa audiovisuaalista toteutusta, ja nykyisin monien pelien tuotanto muistuttaakin elokuvateollisuutta. Useimmat nykyään suositut pelityypit pohjautuvat kuitenkin 1970- ja 1980-luvuilla syntyneisiin perusideoihin.
Alustat
Alustat ovat usein väittelyn kohteena osittain koska ne eivät ole helposti luokiteltavissa. Alustat ovat "radikaalisti kontekstiriippuvaisia". Yleisesti alustat ovat laitteisto- tai ohjelmistorakenteita, jotka mahdollistavat luovan ilmaisun rajoitteiden alla.
Alusta viittaa erityiseen tietokoneeseen tai elektroniseen laitteistoon, joka mahdollistaa videopelin toiminnan. Alusta on usein pelikonsoli tai henkilökohtainen tietokone, joiden erot ovat hämärtyneet konsolien ominaisuuksien kehittyessä. Kolikkopelit ovat yleensä kabinetteja, joissa voi pelata vain yhtä peliä. Alustat käyttävät usein mikroprosessoria. Varhaiset kolikkopelit tehtiin yksinomaan tietylle laitteistolle, mutta myöhemmin videopelit on suunniteltu toimimaan alustakohtaisen ohjelmiston kanssa kuten tietokoneen käyttöjärjestelmän kanssa.
Yleisessä käytössä termi tietokonepeli viittaa videopeliin, jota pelataan henkilökohtaisella tietokoneella. Konsolipeli puolestaan tarkoittaa videopeliä, jota pelataan erityisellä televisiovastaanottimeen tai näyttölaitteeseen kytketyllä alustalla. Käsikonsoli viittaa kannettavaan pelikonsoliin, jossa on itsessään integroituna näyttölaite. On myös olemassa laitteita, joilla voi pelata videopelejä mutta jotka eivät itsessään ole videopelikonsoleita kuten matkapuhelimet ja graafiset laskimet. Myös taulutietokoneet ovat yleistyneet pelaamisessa.
Pelaajakunta
Digitaalisten pelien pelaajien haarukassa on tapahtunut voimakas muutos viime vuosikymmeninä. Useimmat 1970–1980-lukujen digitaalisista peleistä kehitettiin nuorisolle, kun taas 1990-luvulla aikuisten pelikulttuurien kehitys ollut voimakasta. 2000-luvulla tehtyjen selvitysten mukaan pelaajien keski-ikä on ollut jatkuvasti hienoisessa nousussa. Tämä on osaltaan muokannut myös pelaamisen kulttuuria.
Pelit ovat monille tärkeä osaa sosiaalista elämää, joka konkretisoituu erityisesti moninpeleissä, joissa pelaaja on vuorovaikutuksessa toisten pelaajien kanssa. Lisäksi raja reaalimaailman ja pelien välillä on yhä häilyvämpi. Usein pelejä pelataan yhdessä reaalimaailman kavereiden kanssa, mutta pelikavereiden kanssa voidaan luoda ystävyyssuhteita myös reaalimaailmassa. Ryhmässä toimiminen paitsi vaatii, myös opettaa erilaisia taitoja. Moninpelattavissa peleissä pelaajan on pystyttävä tekemään yhteistyötä ja kommunikoimaan tehokkaasti, jotta ryhmän tavoitteet toteutuisivat, eikä huonosti käyttäytyvä pelaaja löydä kauan peliseuraa.
10–75 -vuotiaista suomalaisista 98,2 prosenttia pelaa ainakin joskus pelejä jossakin muodossa ja digitaalisia pelejä pelaa 78,7 prosenttia suomalaisista. Vähintään kerran kuussa pelaavia aktiivisia pelaajia on 63,6 prosenttia suomalaisista.
Videopelien vaikutustutkimus
Videopelien vaikutustutkimusta on tehty lähes yhtä kauan kuin videopelejäkin. Useiden eri alojen tutkijat ovat vuosikymmenien ajan yrittäneet löytää tai kiistää yhteyttä mm. videopelien ja ihmisen aggressiivisuuden välille. Pelialaan liittyvät tutkimukset painottuivat vielä ainakin 2010-luvulle mentäessä enemmän negatiivisiin vaikutuksiin, suuresti aggressioon liittyvän tutkimustyön takia, mutta niin positiivisten kuin muidenkin vaikutusten tutkimus on alkanut lisääntyä. 80-luvun alkupuolelta videopelien kannattajat ovat painottaneet videopelien asemaa yhtenä taidelajina, argumentoineet pelien suojelemista hallitsevien sananvapauslakien varjolla sekä nostaneet esille pelien hyötykäytön opetuksellisena välineenä. Videopelien laajat ja monimuotoiset vaikutukset yhteiskunnalle ja yksilöille ovat nousseet pinnalle sittemmin uudestaan pelikulttuurin muuttuessa yhä suuremmalle ihmisjoukoille suunnatuksi, mennen ajanvietteenä pian jo television katselun ohi.
Pelit ja oppiminen
Pelien vaatima aktiivinen toimintaa tukee oppimisprosessia, sillä oppiminen on tehokasta oppijan käsitellessä itse aktiivisesti oppimaansa. Peleissä opetettava asia on laitettu kontekstiin, joka on oleellinen asian ymmärtämisen kannalta. Pelit antavat jatkuvaa palautetta oppimisesta, koska oppilaan tekemillä valinnoilla on aina jokin vaikutus. Parhaimmillaan oppimispelit saavat saavat oppilaan viihtymään kauemmin opittavan asian parissa ja oppimaan innokkaammin uutta. Viihtyminen tukee myös uusien asioiden siirtymistä lyhytkestoisesta muistista pitkäkestoiseen, jolloin opitut asiat säilyvät muistissa kauemmin.
Pirmin Schwegler
Pirmin Schwegler (s. 9. maaliskuuta 1987 Ettiswil, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija. 179 senttimetriä pitkän Schweglerin pelipaikka on keskikentällä. Hän edustaa Saksan Bundesliigan Frankfurtia.
Videopeli
Pelit ja oppiminen
Oppimisen näkökulmasta pelit voivat myös toimia erilaisia rajoja ylittävinä oppimisympäristöinä. Ne mahdollistavat esimerkiksi oppiainerajoja ylittävän oppimisen ja erilaisten oppimisympäristöjen yhdistelemisen. Suomen uuden perusopetuksen opetussuunnitelman luonnoksissa oppimisympäristöillä viitataan toimintakäytäntöihin, joissa oppiminen tapahtuu. Perinteisiin oppimisympäristöihin on liitetty ajatus niiden fyysisyydestä. Pelit ja peliympäristöt kuitenkin kyseenalaistavat perinteisen fyysinen-virtuaalinen jaottelun. Se, että pelit eivät ole sidoksissa formaaliin kouluympäristöön, ylittää formaalin ja informaalin oppimisen rajoja. Oppimispelit luovat rajoja ylittävän oppimisympäristön myös opettajalle ja osallistavat parhaassa tapauksessa myös opettajan oppimaan.
Pirmin Schwegler
Schwegler aloitti ammattilaisuransa FC Luzernissa. Kesällä 2005 hän siirtyi Young Boysiin ja vain yhden kauden jälkeen saksalaiseen Leverkuseniin. 18. heinäkuuta 2009 hän siirtyi kolmen Leverkusenissa vietetyn vuoden jälkeen nykyiseen seuraansa kolmivuotisella sopimuksella. Sveitsin maajoukkueessa Schwegler teki ensiesiintymisensä vuonna 2009. Päävalmentaja Ottmar Hitzfeld valitsi hänet MM-kilpailuihin 2010.
Videopeli
Ikäluokitukset
Joidenkin pelien väkivaltaisuuden ja seksuaalisen sisällön vuoksi osalla peleistä on ikärajoituksia. Suurin osa peleistä on jo muutenkin suunnattu aikuisille. Kaikki videopelit käyvät läpi yleiseurooppalaisen videopelien Pan European Game Information -luokituksen (PEGI). 18 vuoden ikäraja perustuu lakiin, muut ovat suosituksia. Pelit luokitellaan kaikille sopiviksi sekä 3 vuotta täyttäneille, 7, 12, 16 ja 18 vuotta täyttäneille sopiviksi. Yli 18-vuotiaille tarkoitetun pelin luovuttaminen alaikäiselle on rikos. Kauppojen velvollisuus on noudattaa ikärajoja.
Pirmin Schwegler
Schweglerin veli Christian on myös ammattilaisjalkapalloilija.
Videopeli
Ikäluokitukset
Eri ikäkausina lasta kiinnostavat erilaiset pelisisällöt. Varhaisessa vaiheessa yksinkertaiset pelit kiinnostavat eniten, mutta teknisten taitojen kehittyessä lapselle avautuu laajempi pelitarjonta. Tällöin myös pelattavien pelien teemojen kirjo monipuolistuu.
Riippuvuus ja peliongelmat
Suurimmalle osalle pelaajista pelit ovat hauskaa ajanvietettä, eikä niistä aiheudu pelaajille haittaa. Osalla kuitenkin saattaa esiintyä pelaamisesta johtuvia haittoja, kuten esimerkiksi päänsärkyä, hartia- ja niskakipuja, arjen hallinnan heikkenemistä, univaikeuksia ja pelimaailman ulkopuolisen maailman ja sosiaalisten suhteiden kaventumista. Vähäiset lieveilmiöt eivät kuitenkaan vielä kerro varsinaisesta ongelmapelaamisesta, vaan tilannetta tulisi aina tarkastella kokonaisuutena. Tämän vuoksi tarkkoja rajoja ongelmalliselle pelaamiselle ei voida määritellä.
Videopelit ja sukupuoli
Digitaalisten pelien vaaroja ja väkivaltaisuutta koskevissa uutisissa ja tutkimuksissa keskitytään usein poikiin ja nuoriin miehiin. Peliteollisuus on miesvaltainen ala, mikä näkyy pelien sisällöissä ja ulkoasuissa. Stereotypia peleistä poikien juttuna ei kuitenkaan pidä täysin paikkaansa. Molemmat sukupuolet pelaavat, mutta usein erilaisia pelejä. Pelaajat ovat kuitenkin ennen kaikkea yksilöitä, omine mieltymyksineen.
Peleissä käsitellään sukupuolta usein kärjistäen ja stereotyyppisesti. Olennaista on myös oman pelihahmon sukupuoli. Pienille lapsille suunnatuissa peleissä on usein sukupuoleton hahmo, esimerkiksi eläinhahmo. Isommille lapsille suunniteluissa peleissä hahmot ovat ihmismäisempiä. Naispuoliset hahmot ovat usein korostetun naisellisia.
Pelien kaupallisuus
Peleihin liittyy vahvasti kuluttaminen, oheistuotteet ja oikea raha. Peleissä oleva omaisuus on omistajalleen hyvin samanlaista kuin fyysinen omaisuus. Osa peleissä vaadittavista ominaisuuksista hankitaan rahalla ja tällaisesta toiminnasta käytetään nimitystä RMT, real money trade. Kasvattajia ovat 2010-luvulla huolestuttaneet ns. Free to Play -pelit, jotka ovat periaatteessa ilmaisia, mutta pyrkivät houkuttelemaan pelaajansa käyttämään niihin rahaa mikromaksuilla.