cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1966
Kisojen menestynein maa oli kahdeksan mitalia kerännyt isäntämaa Norja (viisi kultaa, kaksi hopeaa, yksi pronssi).
15 km
thumb|250px|Norjan Gjermund Eggen saavutti kolme maailmanmestaruutta eli 15 km, 50 km ja oli mukana Norjan 4 x 10 km:n viestijoukkueessa. Päivämäärä: 20. helmikuuta Suomen Eino Huhtala oli kilpailussa 16:s. <br style="clear:left" />
30 km
Päivämäärä: 17. helmikuuta Suomen Kalevi Oikarainen oli kilpailussa 11. ja Arto Tiainen 12:s. <br style="clear:both" />
50 km
Päivämäärä: 26. helmikuuta Suomen Kalevi Oikarainen keskeytti. <br style="clear:both" />
4 x 10 km viesti
Päivämäärä: 23. helmikuuta <br style="clear:both" />
5 km
Päivämäärä: 21. helmikuuta Suomen Senja Pusula oli kilpailussa kahdeksas, Toini Pöysti 11., Eeva Ruoppa 14. ja Irma Hartikainen 18:s. <br style="clear:both" />
10 km
Päivämäärä: 19. helmikuuta Suomen Toini Pöysti oli kilpailussa yhdeksäs, Senja Pusula kymmenes, Eeva Ruoppa 12. ja Liisa Suihkonen 18:s. <br style="clear:both" />
3 x 5 km viesti
Päivämäärä: 27. helmikuuta <br style="clear:both" />
Normaalikilpailu (K70 + 15 km)
Päivämäärä: 21. helmikuuta Suomen Esa Klinga oli kilpailussa 12., Ilpo Nuolikivi 16., Vesa-Pekka Sarparanta 22. ja Raimo Majuri 26:s. <br style="clear:both" />
Normaalimäki (K70)
thumb|right|[[Paavo Lukkariniemi hyppäämässä normaalimäestä.]] Päivämäärä: 19. helmikuuta Suomen Niilo Halonen oli kilpailussa neljästoista, Topi Mattila kahdeskymmenesviides ja Erkki Pukka viideskymmenesyhdeksäs. <br style="clear:left" />
Suurmäki (K88)
Päivämäärä: 27. helmikuuta Suomen Paavo Lukkariniemi oli kilpailussa 13., Topi Mattila 31. ja Martti Niemi 52:s. <br style="clear:both" />
Luettelo Länsi-Agderin läänin taajamista
Tämä artikkeli on luettelo Länsi-Agderin läänin taajamista perustuen Statistisk sentralbyrån käyttämään taajaman määritelmään. Länsi-Agderin läänissä oli 1. tammikuuta 2013 yhteensä 33 taajamaa, johon sisältyvät myös lääninrajan ylittävät taajamat.
Patrick Kluivert
Patrick Stephan Kluivert (s. 1. heinäkuuta 1976 Amsterdam) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija. Hän on toiminut elokuusta 2018 alkaen Kamerunin jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Seurajoukkueura
Parin vuoden kuluttua hän siirtyi valtavien odotusten kera Italiaan Milanin riveihin, mutta kausi sujui heikosti. Milanista Kluivert jatkoi Barcelonaan, jossa vietetyt kuusi vuotta nostivat hänet maailman parhaiden hyökkääjien kastiin. Vuonna 2004 Kluivertin aika "Barçassa" oli kuitenkin ohi, ja mies siirtyi Englantiin Newcastle Unitedin joukkueeseen. Newcastlen aika jäi kuitenkin vain kauden mittaiseksi. Newcastlesta hän siirtyi Valenciaan, mutta vuonna 2006 Valencia päätti purkaa Kluivertin sopimuksen. Tämän jälkeen hän palasi kotimaahansa PSV:hen, jonka riveissä hän juhli Alankomaiden pääsarjamestaruutta. PSV-vuoden jälkeen Kluivert siirtyi hieman yllättäenkin pelaamaan Ranskan pääsarjaan Lillen joukkueeseen. Kluivert kärsi uransa viimeisten vuosien aikana lukuisista loukkaantumisista. Kluivertin pelaajaura päättyi Lillessä pelatun kauden jälkeen kesällä 2008.
Maajoukkueura
Alankomaiden maajoukkueessa Kluivert teki 40 maalia. Vuoden 1996 EM-kilpailut jäivät suurimmalta osin loukkaantumisen takia väliin. Vuoden 1998 MM-kilpailuissa hänet ajettiin Belgiaa vastaan ulos kentältä, mutta hän teki puolivälierässä Argentiinaa vastaan maalin ja esitti muissakin otteluissa hyviä otteita. Vuoden 2000 EM-kilpailuissa Kluivert teki Jugoslaviaa vastaan kolme maalia puolivälierässä. Yhteensä hän teki kisoissa viisi maalia jakaen siten kilpailujen maalikuninkuuden tuolloisen Jugoslavian Savo Miloševićin kanssa. Vuonna 2004 Kluivert oli Alankomaiden mukana EM-kisoissa, mutta vastuuta ei edellisten kisojen maalikuninkaalle enää tullut. Tuolloin päättyi myös Kluivertin pitkä maajoukkueura.
Valmentajaura
Vuosina 2008–2010 Kluivert toimi AZ Alkmaarissa valmennustehtävissä.
Tämän jälkeen Kluivertin toimi valmennustehtävissä Brisbane Roarissa, NEC:ssä, Jong FC Twentessä sekä vuosina 2012-14 Alankomaiden maajoukkueessa Louis van Gaalin apuvalmentajana. Alankomaiden joukkue voitti kesän 2014 MM-kisoissa pronssia.
Vuonna 2015 Kluivert aloitti Curacaon maajoukkueen päävalmentaja. Kluivertin äiti on kotoisin Curacaon saarelta.
Heinäkuussa 2016 Paris Saint-Germain palkkasi hänet urheilujohtajakseen.
Yksityiselämä
Patrick Kluivert on naimisissa Rosanna-vaimonsa kanssa. Heillä on yhteinen 2007 syntynyt poika Shane Patrick. Patrickilla on edellisestä avioliitostaan kolme poikaa Quincy, Justin ja Ruben. Justin Kluivert pelaa AS Roman edustusjoukkueessa.
Fäärin kieli
Fääri (omakielinen nimi: føroyskt) on germaanisten kielten skandinaaviseen haaraan kuuluva, Färsaarilla puhuttava kieli, jota puhuvat färingit. Se on pienimpiä nykyisistä germaanisista kielistä, ja sen lähin sukulainen on islanti. Fäärin katsotaan olevan uhanalainen.
Färsaarten noin 45 000 fäärin puhujan lisäksi kielellä on noin 21 000 puhujaa Tanskassa, joten yhteensä fäärin puhujia on noin 66 000.
Yhdessä islannin kanssa fäärillä on eniten yhteistä muinaisnorjan kanssa. Färsaarten virallinen kieli on ollut tanska suurimman osan sen historiasta, minkä johdosta fäärin kielessä on paljon toisistaan erottuvia murteita. Fääriä alettiin kirjoittaa ensimmäisen kerran 1770-luvun alussa. Ensimmäinen fäärin kielen kielioppi julkaistiin vuonna 1811. Vuodesta 1937 lähtien sitä on käytetty kouluissa ja kirkoissa vuodesta 1938 lähtien.
Äännerakenne
pienoiskuva|Eräitä fäärin murteiden [[Isoglossi|isoglosseja.]]
Vokaalit
Vokaalit esiintyvät ainoastaan lainasanoissa. Pitkät välivokaalit ääntyvät usein diftongeina. Fäärin diftongeja ovat.
Konsonantit
ääntyy yleensä dentaalisena kun taas voivat ääntyä dentaalisina tai alveolaarisina, tosin yleisemmin dentaalisina. Sananalkuinen voi olla dentaalinen tai alveolaarinen, kun taas vokaalin jälkeen se ääntyy yleensä postalveolaarisena.
Fäärin aakkoset
Fäärin aakkosissa on 29 merkkiä:
Kielioppi
thumb|Ensimmäinen färsaarelainen kirjoitus, [[muinaisnorjaksi kirjoitettu Lammaskirje (fääriksi Seyðabrævið, muinaisnorj. sauðabréfit).]] Fäärin kielioppi on pitkälti samanlaista kuin islannissakin. Suhteessa islantiin fäärillä on kuitenkin joitain tärkeitä kieliopillisia eroja.
Substantiivi
Substantiiveilla on fäärissä kolme sukua: maskuliini, feminiini ja neutri. Ne taipuvat kahdessa luvussa (yksikkö ja monikko) ja kolmessa sijassa. Fäärin kielessä sijamuodot ovat nominatiivi, akkusatiivi ja datiivi. Erona islantiin on se, että fäärissä genetiiviä käytetään erittäin vähän, ja sen tilalla käytetään erilaisia prepositioilmauksia, kuten substantiivin määräinen muoto + hjá + datiivi omistajasta: konan hjá Peteri ('Peterin vaimo').
Substantiivien määräisyyserot tehdään sanojen erityisillä määräisillä muodoilla kuten muissakin skandinaavisissa kielissä. Esimerkkinä sanan bátur ('vene') taivutus:
Artikkeli
Fäärissä on epämääräinen artikkeli, joka taipuu suvun, luvun ja sijan mukaan.
Verbi
Verbit taipuvat fäärissä tekijän eli subjektin mukaan. Huomioitavaa on se, että yksikön ensimmäinen persoona päättyy preesensissä aina -i ja että monikkomuodot ovat samannäköisiä perusmuodon kanssa. Esimerkkinä verbin standa ('seisoa') taivutus:
Persoonapronominit
Fäärissä on totuttu käyttämään persoonapronomineja lauseessa, vaikkakin verbi ja viimeistään asiayhteys paljastavat tekijän. Alla on listattu fäärin subjektipronominit ja niiden taivutukset.
Lainasanat ja sanasto
Fäärissä, kuten islannissakin, on pyritty minimoimaan lainasanojen käyttö ja korostettu omakantaisia, viikinkikielistä kumpuavia sanoja. Tästä syystä sanaston oppiminen voi olla vaikeaa, koska kansainväliset sanat ovat saaneet fäärissä omia muotojaan, joita alla muutama:
Toisaalta fäärissä on sanoja, jotka ovat tanskalaista alkuperää ja niitä käytetään arkikielessä paljon enemmän kuin omakantaisia sanoja. Esimerkiksi 'polkupyörä' on tanskaksi en cykel ja fääriksi (alkuperäisesti) ein hjólhestur, mutta yleisempää on käyttää sanaa ein súkkla.
Färsaarille tyypillisille luonnonilmiöille, etupäässä tuulelle, on monia nimiä riippuen muun muassa tuulen nopeudesta ja siitä, kuinka kylmältä se tuntuu.
Ammoniumioni
thumb|250px|Ammoniumionin rakenne Ammoniumioni on moniatominen positiviinen kompleksi-ioni, jonka kemiallinen kaava on NH4+. Se syntyy ammoniakkimolekyylin (NH3) ottaessa vastaan protonin eli vetyionin (H+).
Ammoniumioni esiintyy kationina ammoniumsuoloissa kuten ammoniumkloridissa eli salmiakissa. Ammoniumsuolat muistuttavat ominaisuuksiltaan huomattavasti vastaavia alkalimetallien suoloja, ja sitä kutsutaankin pseudoalkalimetalli-ioniksiksi. Lisäksi ammoniumioneja esiintyy jonkin verran myös ammoniakin vesiliuoksessa, sillä ammoniakki on emäs, jonka molekyyli voi ottaa vesimolekyyliltä vastaan protonin muodostaen ammoniumionin.
Nimeä ammonium käytetään myös kationeista, jotka syntyvät jonkin amiinin ottaessa vastaan protonin, sekä kvaternäärisissä ammonium­yhdisteissä esiintyvistä ioneista NR4+. Näiden voidaan ajatella syntyvän ammonium­ionista (NH4+ korvaamalla yksi tai useampi siinä olevista vety­atomeista jollakin orgaanisella radikaalilla, josta käytetään merkintää R.
Happo- ja emäsominaisuudet
thumb|[[Suolahappo- ja ammoniakkiliuoksista haihtuvat höyryt reagoivat keskenään muodostaen valkoisen pilven, joka on ammoniumkloridia.]] Ammoniumioni syntyy kun ammoniakki, joka on heikko emäs, reagoi jonkin hapon kanssa vastaanottaen protonin:
Ammoniumioni itse on heikko happo, jonka happovakio (pKa) on 9,2. Happo­luonteensa vuoksi se reagoi Brønstedin happo-emästeorian mukaisesti emästen kanssa muodostaen ammoniakkia:
Tämän vuoksi ammoniakkia syntyy ammonium­suolojen väkevien liuosten reagoidessa vahvojen emästen kanssa. Toisaalta kun ammoniakki liukenee veteen, pieni osa siitä muuttuu ammonium­ioneiksi:
Kuinka suuri osa ammoniakista muuttuu ammonium­ioneiksi, riippuu liuoksen pH:sta. Jos pH on alhainen eli liuos on hapan, reaktion tasa­paino siirtyy oikealle: suurempi määrä ammoniakki­molekyylejä muuttuu ammonium­ioneiksi. Jos pH on korkea eli liuos on emäksinen, tasapaino siirtyy vasemmalle, sillä hydroksidi-ionit ottavat protoneja ammonium­ioneilta, jotka muuttuvat takaisin ammoniakiksi.
Ammonium­yhdisteitä voi syntyä myös höyrytilassa. Esimerkiksi jos ammoniakki­höyry joutuu kosketuksiin vetykloridihöyryn kanssa, syntyy valkoinen, ammoniumkloridista koostuva pilvi, joka vähitellen tiivistyy kiinteänä aineena ohueksi kerrostumaksi lähellä olevien kappaleiden pinnoille.
Ammoniumsuolat
thumb|Ammoniumin muodostuminen
Ammonium esiintyy kationina monissa suoloissa kuten ammonium­karbonaatissa, ammoniumkloridissa ja ammonium­nitraatissa. Useimmat yksinkertaiset ammonium­suolat liukenevat runsaasti veteen. Poikkeuksena on ammoniumheksakloroplatinaatti, jota on aikoinaan käytetty ammoniumin tutkimukseen. Ammonium­nitraatti ja varsinkin ammoniumperkloraatti ovat herkästi räjähtäviä, ja niissä ammonium­ioni toimii pelkistimenä.
Rakenne ja sidokset
Ammoniakin typpiatomilla (N) on vapaa elektronipari, jolla se voi sitoa protonin (H+). Tämän vuoksi ammonium­ionissa kaikki neljä N-H -sidosta ovat samanlaisia, polaarisia kovalenttisia sidoksia. Ioni on isoelektrinen metaanin ja boorihydridin kanssa. Ammonium­ionin läpimitta on 175 pm, mikä on lähellä cesiumionin läpimittaa, 183 pm.
Orgaaniset ammoniumionit
Ammoniumionin vety­atomit voidaan korvata alkyylilla tai muulla orgaanisella ryhmällä, jolloin saadaan substituoituja ammonium­ioneja eli IUPACin nimistön mukaan aminium-ioneja. Orgaanisten ryhmien lukumäärästä riippuen näitä ioneja sanotaan primaarisiksi, sekundaarisiksi, tertiaarisiksi tai kvaternäärisiksi ammoniumkationeiksi. Kvaternäärisiä ammoniumioneja lukuun ottamatta ne ovat heikkoja happoja.
Esimerkkinä reaktiosta, jossa syntyy tällainen ioni, voidaan mainita dimetyyliamiinin (CH3)2NH ja happojen väliset reaktiot, joissa syntyy dimetyyliammonium-ioni (CH3)2NH2+:
Kvaternäärisissä ammonium­ioneissa on typpi­atomiin sitoutuneina neljä orgaanista ryhmää. Niissä ei ole typpi­atomiin sitoutunutta vety­atomia. Näitä kationeja, esimerkiksi tetra-n-butyyliammoniumia, käytetään joskus korvaamaan natrium- tai kaliumionit vastaavan anionin liukoisuuden nostamiseksi orgaanisissa liuottimissa. Primaariset, sekundaariset ja tertiaariset ammonium­suolat vaikuttavat samoin, mutta ovat vähemmän lipo­fiilisiä. Niitä käytetään myös faasi­muutos­katalysaattoreina ja tensideinä.
Biologinen merkitys
Ammonium on tärkeä typen lähde monille kasveille, varsinkin niille, jotka kasvavat vähähappisessa maaperäksi. Lannoitteina käytetäänkin muun muassa ammoniumnitraattia ja ammoniumsulfaattia. Liian suurena määränä ammonium on kuitenkin useimmille lajeille myrkyllistä, ja sen vuoksi sitä harvoin käytetään kasvien ainoana typen lähteenä.
Metallinen ammonium
Ammoniumionilla on hyvin samankaltaisia ominaisuuksia kuin raskaimmilla alkali­metalleilla, ja sitä pidetään usein niiden läheisenä sukulaisena. Tämän vuoksi oletetaankin, että hyvin suuressa paineessa ammonium voi esiintyä metallisessa muodossa, jolloin ammoniumionit muodostaisivat kidehilan ja niiden välissä esiintyisi vapaiden elektronien meri samaan tapaan kuin metalleissa. Metallista ammoniumia on arveltu esiintyvän suurten kaasuplaneetojen kuten Uranuksen ja Neptunuksen sisuksissa.
Vaikka puhdasta metallista ammoniumia ei ole voitu valmistaa, ammonium voi monien metallien tavoin muodostaa elohopean kanssa tahdasmaisen seoksen, ammoniumamalgaamin, jota saadaan elektrolysoimalla ammoniumkloridia elohopean toimiessa katodina. Tämä amalgaami on kuitenkin pysymätön, sillä siinä oleva ammonium hajoaa vähitellen ammoniakiksi ja vedyksi.
Operaatio Tungsten
Operaatio Tungsten oli toisen maailmansodan sotilasoperaatio maaliskuussa 1944 saksalaisen taistelulaiva Tirpitzin tuhoamiseksi Norjassa. Tirpitzin korjaukset olivat valmistumassa 1944 ja Amiraliteetti päätti toteuttaa iskun taistelulaivan Venäjän saattueille aiheuttaman uhan poistamiseksi.
Osastojen kokoaminen
Hyökkäysosastoon jaettiin kahteen osaan. Ensimmäinen osastoon koottiin taistelulaivat HMS Duke of York ja HMS Anson, lentotukialus HMS Victorious, risteilijä HMS Belfast. Osaston suojana oli kaksi hävittäjäryhmää, joista ensimmäisessä olivat HMS Onslaught, HMS Javelin, ORP Piorun, HMCS Sioux, HMCS Algonquin ja toisessa (liittyi mukaan Fär-saarilta) HMS Milne, HMS Meteor, HMS Matchless, HMS Marne, HMS Ursa ja HMS Undaunted. HMS Victoriousilla oli kannellaan 827 ja 829 laivueet (NAS) (Fairey Barracuda) sekä 1834 ja 1836 NAS (F4U Corsair)
Toiseen osastoon liitettiin lentotukialus HMS Furious, saattuetukialukset HMS Emperor, HMS Pursuer, HMS Searcher ja HMS Fencer, kevyet risteilijät HMS Bellona, HMS Royalist, HMS Sheffield, HMS Jamaica. Tämän osaston suojana olivat hävittäjät HMS Virago, HMS Verulam, HMS Vigilant, HMS Swift ja HMS Wakeful. Osastoon oli liitetty kaksi säiliöalusta Blue Ranger ja Brown Ranger. Lentokoneita oli tällä ryhmällä seuraavasti:
Tukialuksista kumpikin kuljetti 21 Fairey Barracudaa ja kumpaakin Barracuda osastoa oli suojaamassa 40 hävittäjää.
Hyökkäys
Tukialuksilta nousi ilmaan 3. maaliskuuta kello 04.15 alkaen hyökkäysosasto. Ensimmäinen pommein varustettu Barracuda osasto sai suojakseen 20 F6F Hellcat ja 20 F4F Wildcat hävittäjää. Noin tuntia myöhemmin toinen Barracuda osasto nousi ilmaan. Osastoa suojasi 21 F4U Corsair ja 20 F4F Wildcat hävittäjää. Jälkimmäisestä osastosta yksi kone ei startannut ja toinen putosi mereen heti nousun jälkeen.
Lentokoneilla oli 120 kilometriä kohteeseen. Ensimmäiset hyökkääjät yllättivät kello 05.29 saksalaiset. Alueella ei ollut torjuntahävittäjiä eikä ilmatorjuntaa. Hyökkäyksissä Tirpitziin osui 14 pommia ja yksi viereen osunut aiheutti vaurioita. Yksikään pommeista ei kuitenkaan läpäissyt kantta. Pommit kuitenkin tuhosivat pahoin kannen rakenteita ja tappoivat 122 miehistönjäsentä ja haavoittivat yli 300.
Seuraukset
Tirpitzin saamien vaurioiden korjaaminen vei kolme kuukautta. Hyökkääjistä putosi kaksi pommikoneista ja yksi hävittäjä lähdössä pudonneen lisäksi.
CHKDSK
CHKDSK eli "check disk" on DOS-, OS/2- ja Windows-käyttöjärjestelmissä komento, joka näyttää tiedostojärjestelmän eheyden kiintolevyllä tai levykkeellä ja voi korjata loogisen tiedostojärjestelmän ongelmia.
Komento on käynnistettävänä ohjelmana nimellä "CHKDSK.EXE". Vaikkakin eri käyttöjärjestelmät käyttävät samaa nimeä CHKDSK-komennolle, ei se takaa yhteensopivuutta ajotiedostossa muiden käyttöjärjestelmien kanssa.
Jos tietokoneessa on NT-pohjainen versio Windowsista, CHKDSK voi myös katsoa fyysisiä ongelmia tai huonoja sektoreita. Tämä versio CHKDSK:sta voi myös korjata joitakin fyysisiä ongelmia ja voi palauttaa vielä luettavissa olevaa tietoa.
Windows NT-pohjainen CHKDSK
CHKDSK voidaan ajaa Windows-kuorelta, Windowsin komentotulkista tai Windowsin palautuskonsolista. CHKDSK-ohjelmalle voidaan antaa /R-parametri, jolloin mahdolliset vahingot kiintolevyllä korjataan.
Lumisten metsien mies
Lumisten metsien mies on vuonna 1928 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Uuno Eskola. Elokuva perustuu Eskolan novelliin Raitojan Jussi vuodelta 1926 ja sen ensi-ilta oli Tampereella 10. toukokuuta 1928, mutta Helsingissä vasta 5. elokuuta 1929 Kaleva-teatterissa.
Tampereen lähistössä kuvatussa hiihtourheiluaiheisessa elokuvassa oli mukana seitsemän Tampereen Teatterin näyttelijää. Pääosa oli teatterin ulkopuolisella taidemaalari Viljo Hurmeella. Elokuvan sisäkuvaukset tehtiin Eskolan ateljeessa Tampereen Ojakadulla. Huonosti menestynyt elokuva vei Eskolan yhtiön Aquilan konkurssiin. Elokuva tuhoutui Adams Filmin tulipalossa 1959, ja siitä on säilynyt vain noin kahden minuutin verran otoksia.
Dickie Jones
thumb|Dickie Jones (oikealla) ja [[Jackie Kelk esittämässä The Aldrich Family -radiokuunnelmaa 1940-luvun alkupuolella.]]
Richard Percy ”Dickie” (myös Dick/Dicky) Jones (25. helmikuuta 1927 Snyder, Texas – 7. heinäkuuta 2014 Northridge, Los Angeles, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Pinocchion äänenä vuoden 1940 Disney-elokuvasta Pinocchio. Hän esiintyi lisäksi muun muassa elokuvassa A Man to Remember (1938) sekä 1950-luvun televisiosarjoissa The Range Rider ja Buffalo Bill, Jr.. Jones jatkoi esiintymistä 1960-luvulle ja vaikutti sittemmin kiinteistöalalla.
Jones sai vuonna 1960 tähden Hollywood Walk of Famelle. Hänet nimitettiin vuonna 2000 Disney-legendaksi.
Jones meni vuonna 1948 naimisiin Betty Jonesin kanssa, ja parille syntyi neljä lasta.
Steinar Hoen
Steinar Hoen (s. 8. helmikuuta 1971) on entinen norjalainen korkeushyppääjä. Hän edusti uransa ajan IK Tjalvea.
Korkkitammi
Korkkitammi (Quercus suber) on ainavihreä tammilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Lounais-Euroopassa ja Luoteis-Afrikassa.
Korkkitammi voi kasvaa 20 metrin mittaiseksi, mutta on usein kitukasvuisempi, noin 6–15 metriä. Lehdet ovat 4–7 senttimetriä pitkät, heikosti liuskoittuneet tai karkeasti hammaslaitaiset. Terhot ovat 2–3 senttimetriä pitkiä. Korkkitammen kuoreen muodostuu paksu kerros korkkia.
Korkkitammia viljellään laajalti Välimeren alueella korkkiteollisuutta varten. Tärkein tuottajamaa on Portugali. Korkkia kerätään 9–12 vuoden välein samasta puusta. Korkinkeruu ei vahingoita puuta, vaan tilalle kasvaa uusi korkkikerros. Ensimmäinen korkinkeruu suoritetaan noin 25-vuotiaille puille. Työ tehdään ilman koneita. Korkkitammi elää 150–250-vuotiaaksi. Sitä käytetään joskus myös koristekasvina.
Korkkitammimetsät ovat myös tärkeitä elinpaikkoja monille uhanalaisille eläimille, kuten espanjanilvekselle (Lynx pardinus) ja iberiankeisarikotkalle (Aquila adalberti).
thumb|left|Korkkitammi thumb|left|Korkkitammi sadonkorjuun jälkeen Portugalissa thumb|left|Korkkitammen terhoja
Jean-François Lyotard
Jean-François Lyotard (10. elokuuta 1924 Versailles, Ranska – 21. huhtikuuta 1998 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen filosofi ja kirjallisuusteoreetikko. Hänet tunnetaan ennen kaikkea 1970-luvulla esittämistään postmodernismia koskevista näkemyksistä.
“Suurten kertomusten” kuolema
Lyotardin tuotantoa luonnehtii universaalien, metakertomusten ja yleisyyksien vastustus. Hän on jyrkän kriittinen valistusajan ”universalististen” näkemyksien suhteen, ja useiden hänen teostensa tarkoitus on kaivaa maata niiden perusperiaatteiden alta, jotka luovat tällaisia yleistäviä näkemyksiä. Kuuluisin esimerkki, teoksessa La Condition postmoderne: Rapport sur le savoir (suom. Tieto postmodernissa yhteiskunnassa) (1979), on Lyotardin väite nykyajan (postmodernin yhteiskunnan) ”epäluulosta metakertomuksia kohtaan”. Metakertomukset – eli "suuret kertomukset" – ovat laajoja, yleispäteviksi pyrkiviä ja maailmaa selittäviä teorioita tai filosofioita, kuten historiallinen kehityskertomus, kristinusko, usko tieteen kykyyn saavuttaa absoluuttinen tieto tai absoluuttisen vapauden mahdollisuuteen. Lyotard väittää, että postmodernissa yhteiskunnassa ei enää uskota tällaisten kertomusten eli narratiivien voivan edustaa kaikkia tai sisältää kaikki olennainen. Olemme nykyään herkkiä erojen, moninaisuuden sekä uskomusten ja halujen yhteensopimattomuuden suhteen. Tämän takia postmodernia aikaa luonnehtii pienten kertomusten (mikronarratiivien) runsaus. Mikronarratiivien käsitteen Lyotard luo soveltamalla ja uudelleentulkitsemalla Wittgensteinin käsitystä kielipeleistä.
Lyotardin teoksissa "kielipelit" viittaavat merkitysyhteyksien moninaisuuteen, loputtomiin, yhteismitattomiin ja erillisiin systeemeihin, joissa merkityksiä tuotetaan ja joissa niiden kiertokulkua ohjaavat säännöt luodaan.
Kielipelit ovat vahvasti läsnä myös teoksissa Au juste: Conversations (1979) ja Le Différend (1983), joissa Lyotard kehittelee postmodernia oikeudenmukaisuusteoriaa. Joidenkin mukaan mikronarratiivien ja kielipelien aiheuttama ihmisten etääntyminen ja eroaminen toisistaan romahduttaa koko etiikan. Usein ajatellaan, että yleisyys on todellisen moraalisen väitelauseen ehto: "älä varasta" on etiikan lause siinä, missä "älä varasta Antilta" ei ole. Jälkimmäinen lause on liian partikulaarinen ollakseen etiikan lause (mikä Antissa on niin erikoista?); se voi olla eettinen lause vain, jos se perustuu yleiseen lauseeseen ("älä varasta keneltäkään"). Yleisyyksiä ei voida tavoittaa maailmassa, joka on kadottanut uskon metakertomuksiin, ja etiikka näyttää siten olevan mahdotonta: oikeudenmukaisuus ja epäoikeudenmukaisuus voivat tarkoittaa jotakin vain kielipelien sisällä, ja etiikan yleisyys on työnnetty ulos ikkunasta. Lyotard väittää, että oikeudenmukaisuuden ja epäoikeudenmukaisuuden käsitteet eivät katoa postmodernismissa. Lyotardin uuden määritelmän mukaan epäoikeudenmukaista on käyttää ja soveltaa yhden kielipelin sääntöjä toiseen. Eettinen käytös liittyy tämän epäoikeudenmukaisuuden uhan huomioimiseen, sekä asioiden kunnioittamiseen niiden partikulaarisuudessa, sen sijaan että ne suljettaisiin jonkinlaiseen abstraktiin yleiskäsitekehikkoon. Täytyy siis huomioida erilaisuus, le différend.
Ylevä
Lyotard kirjoitti paljon myös estetiikasta. Huolimatta postmodernistin maineestaan hän oli suuri modernistisen taiteen ihailija. Lyotard näki "postmodernismin" olevan ajattelussa läpi historian piilevä taipumus, eikä kapeasti rajattu historiallinen ajanjakso. Hän piti modernistisen korkeataiteen ja avant-garden teoksista, jotka hän tulkitsi osoituksiksi käsitejärjestelmiemme rajoituksista. Lyotardin mukaan modernistinen taide voi opettaa paljon niille, jotka ovat liian täynnä valistuksen itseluottamusta.
Hän kehitti näitä teemoja erityisesti ylevän käsitteen suhteen. "Ylevä" on estetiikan termi, jonka myönteinen merkitys heräsi henkiin postmodernismin myötä yli vuosisadan hyljeksinnän jälkeen. Se viittaa miellyttävään levottomuuden tai pelon kokemukseen, jonka voi kokea kohdatessaan villejä ja uhkaavia näkyjä, kuten esimerkiksi valtavan jyrkän vuoren tai mustan hahmon taivasta vasten.
Lyotardia kiinnosti erityisesti Immanuel Kantin Arvostelukyvyn kritiikissään esittämä ylevän selitys. Teoksessaan Kant selittää tämän levottomuuden ja mielihyvän sekoituksen jakamalla ylevän kokemuksen "matemaattiseen" ja "dynaamiseen". Matemaattisessa ylevyydessä havainnon kohde iskeytyy mieleen sellaisella tavalla, ettemme pysty käsittämään sitä kokonaisuutena. Se on yksinkertaisesti mittaamattoman suuri. Se ylittää ja kumoaa tavallisen tapamme nähdä se. Dynaamisessa ylevyydessä mieli kavahtaa kohdetta, joka on äärettömästi meitä vahvempi. Sen paino, voima, mittasuhteet voisivat murskata meidät ilman pienintäkään toivetta vastustamisen mahdollisuudesta. Kant painottaa, että "aktuaalisessa" vaaratilanteessa koettu levottomuuden tai pelon tunne on hyvin erilainen kuin ylevän tunne. Ylevyys on esteettinen kokemus, ei tunne käytännön henkilökohtaista vaaraa. Tämä selittää levottomuuden tunteen.
Mielihyvän tunne tulee siitä, että inhimillinen järki vakuuttuu itsestään. Matemaattinen ylevä on häiritsevä, koska mielen kyvyt, jotka tuovat visuaaliset havainnot mieleen, eivät sovi sitä vastaavaan käsitteeseen. Toisin sanoen näkemämme ei voi täysin vastata sitä, minkä tiedämme olevan ulkopuolellamme. Tiedämme, että joku on esimerkiksi on vuori, mutta kokonaisuutena se ei mahdu havaintoomme. Ironisesti tämä vain lietsoo tietoisuuttamme ihmisjärjen mahdista. Aistimellisuutemme on kyvytön käsittelemään sellaisia ilmiöitä, mutta järkemme pystyy käsittämään asioita äärettömyyteen asti. Dynaamisessa ylevässä fyysisen vaaran tunteen pitäisi puolestaan herättää tietoisuus siitä, ettemme ole vain fyysisiä, aineellisia olentoja, vaan myös moraalisia ja Kantin termein noumenaalisia. Ruumis saattaa tulla murskatuksi, mutta järkemme ei tarvitse tulla. Tämä kaikki selittää, miksi ylevän kokemukseen liittyy sekä mielihyvä että tuska.
Lyotardia kiehtoo se, että juuri Kant, eräs valistuksen suurimmista filosofisista arkkitehdeista myöntää, ettei mieli pysty aina järjestämään maailmaa rationaalisesti. Jotkut kohteet ovat yksinkertaisesti sellaisia, ettei niitä voida tuoda siististi käsitteiden alaisuuteen. Lyotardille tämä on hyvä asia, koska "käsitteiden" kaltaiset yleistykset eivät huomioi asioiden yksityiskohtia. Ylevän kokemus on kriisi, jossa ymmärrämme etteivät mielikuvitus ja järki vastaa toisiaan. Ylevässä me Lyotardin mukaan koemme itse eron (le différend), mielen jännittymisen itsensä ja käsitteellisyytensä rajoilla.
Kritiikki
Joidenkin mukaan Lyotardin teoriat ovat sisäisesti ristiriitaisia, koska Tieto postmodernissa yhteiskunnassa näyttää tarjoavan oman suuren kertomuksensa itse metakertomusten tuhoutumisen kertomuksessa. Tätä vastaan voidaan väittää, että Lyotardin oma narratiivi julistaa ainoastaan joidenkin epäonnistuneiden "legimaation kertomusten" kuolemaa, eikä itse tiedon kertomuksen kuolemaa. Ei ole loogisesti ristiriitaista sanoa, että narratiiveja koskeva väite on itsekin narratiivi, aivan kuten Lyotardin sanoessa, että "jokainen lausuma kielipelissä pitäisi tulkita 'liikkeeksi' pelissä", hänen väitteensä on itsessään jo "liike" kielipelissä.
Myöhempi elämä ja kuolema
Lyotard palasi jatkuvasti postmodernin käsitteeseen, kuten esseissään "Postmoderni selitettynä lapsille", "Kohti postmodernia" ja "Postmoderneja satuja". Hän valmisteli konferenssia postmodernismista ja mediateoriasta, kun kuoli äkillisesti leukemiaan vuonna 1998. Hänet haudattiin Pére Lachaisen hautausmaalle Pariisiin.
Nukke
thumb|200px|Vauvanukke Nukke on ihmistä muistuttava esine. Yleensä nukke on lelu, kuten mollamaija, mutta nukkeja käytetään myös voodoossa, erilaisissa terapioissa sekä esimerkiksi ensiavun opettamisessa.
Nukke leluna
Nukke on vanhimpia tunnettuja leluja ja niitä on löydetty lasten haudoista jo 2000-luvulta eaa. Yleisimpiä lelunukkeja ovat erilaiset vauvanuket sekä toimintafiguurit, kuten He-Man.
Nukke terapiassa
Nukkeja käytetään terapian apuvälineinä esimerkiksi hyväksikäytettyjen lasten hoidossa sekä aikuisten tunneilmaisua helpottamaan.
Nukke opetuskäytössä
Opetusvälineinä käytettävät nuket ovat yleensä mahdollisimman lähellä ihmistä anatomisesti. Ensiavun opetuksessa käytettävä Anne-nukke ilmaisee sille annettavan ensiavun onnistumisen. thumb|200px|Japanilainen nukke
Nukke rituaaliesineenä
Nukkea käytetään rituaaliesineenä varsinkin niin sanotussa sympaattisessa magiassa. Ajatuksena on, että mitä nukelle tapahtuu, tapahtuu myös taian kohteelle.
Waldemar Andersin
Anders Waldemar Andersin (9. kesäkuuta 1870 Helsinki – 14. helmikuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Andoni Zubizarreta
Andoni ”Zubi” Zubizarreta Urreta (s. 23. lokakuuta 1961 Vitoria-Gasteiz, Álavan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, jonka pelaajaura ajoittui 1980- ja 1990-luvuille.
Waldemar Andersin
Andersinin vanhemmat olivat lehtori Gustaf Waldemar Svenson-Andersin ja Hilda Margaretha Julia Alrutz. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1889 ja suoritti arkkitehtitutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1893.
Andoni Zubizarreta
Baskisukuisen Zubizarretan ensimmäinen ammattilaisseura oli synnyinkuntansa Alavés, mutta huipulle hän nousi bilbaolaisessa Athleticissa, jossa hän debytoi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa kaudella 1981–1982. Viiden kauden jälkeen hän siirtyi Barcelonaan, jota hän edusti kahdeksan kauden ajan. Zubizarreta saavutti sekä Athleticissa että Barcelonassa useita Espanjan liiga- ja cup-mestaruuksia, ja Barcelonassa lisäksi Euroopan cupin ja Cup-voittajien cupin. Uransa viimeiset neljä kautta hän edusti Valenciaa. 622 ottelullaan hän on eniten Primera Divisiónissa otteluita pelannut pelaaja.
Idänkellukka
Idänkellukka (Geum aleppicum, myös G. strictum) on Euraasiassa kasvava, monivuotinen keltakukkainen kasvi. Suomessa laji on harvinainen tulokaslaji.
Ulkonäkö ja koko
220px|thumb|vasen|Idänkellukan kukka.
Idänkellukka muistuttaa läheisesti pienempikokoista ja hennompaa kyläkellukkaa (G. urbanum).
Levinneisyys
Idänkellukan levinneisyysalue ulottuu Unkarista, Puolasta, Baltian maista ja Suomesta itään läpi Ukrainan ja Venäjän keskiosien Siperiaan saakka. Tyynenmeren rannikolla lajia tavataan laajalla alueella myös Japanissa ja Kiinassa. Idänkellukan toista alalajia (ssp. strictum) tavataan laajalla alueella Pohjois-Amerikassa. Suomessa idänkellukka on idän kautta tullut tulokaslaji, jota on tavattu harvakseltaan eripuolilta Etelä-, Itä- ja Keski-Suomea. Laji on harvinaistunut, ja huomattava osa tehdyistä löydöistä on 1900-luvun puolivälistä tai vanhempia. Nykyään lajia tavataan ainakin Savosta, Etelä-Karjalasta ja Varsinais-Suomesta.
Elinympäristö
Suomessa idäkellukan tyypillisiä kasvupaikkoja ovat satamat, lastauspaikat, pihat, puistot ja pientareet.
Andoni Zubizarreta
Espanjan maajoukkueessa Zubizarreta debytoi 23. tammikuuta 1985 Suomea vastaan. Hän kuului joukkueeseen vuosien 1986, 1990, 1994 ja 1998 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1984, 1988 ja 1996 EM-kilpailuissa. Zubizarreta pelasi 126 maaottelua, joissa hän päästi selkänsä taakse 100 maalia. Hän oli eniten maaotteluita pelannut espanjalaispelaaja, kunnes Iker Casillas ohitti hänet marraskuussa 2011.
Pelaajauransa jälkeen Zubizarreta on toiminut Athleticin (2001–2004) ja Barcelonan jalkapallojohtajana (2010-2015) sekä El Paísin ja TVE:n asiantuntijana.
Esiintymä
Esiintymä voi tarkoittaa seuraavia:
Waldemar Andersin
Andersin toimi arkkitehtina eri arkkitehtitoimistoissa Helsingissä, Berliinissä ja Yhdysvalloissa. Hän perusti vuonna 1898 arkkitehtien Bertel Jungin ja Oscar Bomansonin kanssa arkkitehtitoimisto Andersin, Jung & Bomanssonin ja oli toimiston osakkaana aina vuoteen 1903 saakka jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin. Andersin oli myös akvarellimaalauksen opettajana Polyteknillisessä opistossa.
Josep Bonaplata
Josep Bonaplata i Corriol (1795–1843) oli katalonialainen liikemies. Hänet tunnetaan miehenä, joka toi höyrykoneen Espanjaan.
Bonaplata matkusti nuorena Englantiin tutustumaan tekstiilitehtaisiin ja höyrykoneen käyttöön. Palattuaan Barcelonaan vuonna 1832 hän perusti kahdeksan kumppaninsa kanssa yrityksen nimeltä "Bonaplata, Rull, Borell ja kumppanit". Yritys valmisti sekä tekstiileitä että automaattisia kutomakoneita. Se kehräsi ja kutoi puuvilla ja pellavaa ja valmisti koneita kaikkiin työvaiheisiin. Tekstiilialan työntekijät arvasivat että teollinen vallankumous veisi heiltä työpaikat, ja polttivat tehtaan vuonna 1835. Tuohon aikaan yrityksessä oli 600 työntekijää.
Josep Bonaplata lähti kahden kumppaninsa kanssa Madridiin ja perusti sinne konepajan. Hänen poikansa käytti alkuperäisen tekstiilitehtaan jäljelle jääneet osat ja perusti Barcelonaan uuden yrityksen.
Syntyneet häviämään
Syntyneet häviämään on suomalaisen Raivopäät-yhtyeen studioalbumi ja kaikkiaan sen viides julkaisu. Se julkaistiin vuonna 1996.
Carl Magnus Schybergson
Carl Magnus Schybergson (19. tammikuuta 1886 Tukholma – 26. elokuuta 1969 ) oli suomalainen historioitsija. Hän oli filosofian lisensiaatti, Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon lehtori 1920–1952, Åbo akademin dosentti 1922–1924 ja 1928–1943. Hän sai professorin arvon 1956.
Carl Magnus Schybergsonin vanhemmat olivat historian professori Magnus Gottfrid Schybergson ja Johanna Schybergson. Hän julkaisi vuonna 1956 elämäkerran isästään.
Maanteiden kingi
"Maanteiden kingi" on rap-artisti Cheekin 10. marraskuuta 2010 julkaistu toinen single hänen kuudennelta studioalbumiltaan Jare Henrik Tiihonen 2. Kappaleen melodia on osittain lainattu Leevi and the Leavingsin kappaleesta "Teuvo, maanteiden kuningas".
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 8. marraskuuta 2010. Musiikkivideolla esiintyy muun muassa Herrasmiesliigan Brädi ja TS sekä Kari Tapio, joka antaa videolla Cheekille neuvon: "Muistakaa pojat pysytellä ojien välissä."
Virginia Zeani
thumb|right|Virginia Zeani vuonna 1963.
Virginia Zeani (21. lokakuuta 1925 Solovăstru – 20. maaliskuuta 2023 West Palm Beach, Florida ) oli romanialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän debytoi Bolognassa toukokuussa 1948 tulkitsemalla Violettan roolin Giuseppe Verdin oopperassa La traviata. Hän oli tuolloin viime hetkellä valittu tuuraaja vailla kokemuksia orkesterin kanssa esiintymisestä sekä harjoittelua. Lopulta Zeani esiintyi uransa aikana laulajana yhteensä 648 kertaa. Ura lavalla kesti 34 vuoden ajan; ohjelmisto kattoi kaikkiaan 69 oopperaa ja laajan roolien kirjon. Näihin rooleihin lukeutuivat muiden muassa Lucia di Lammermoor, Gilda, Elvira, Senta, Aida ja Magda Sorel. Vuonna 1957 Zeani loi Blanche de la Forcen roolin Francis Poulencin oopperassa Karmeliittain tarinoita.
Zeani esiintyi Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, Pariisin oopperassa, Covent Gardenissa ja Rooman oopperassa. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Beniamino Giglin, Franco Corellin, Alfredo Krausin, Luciano Pavarottin, Plácido Domingon, Shirley Verrettin ja Grace Bumbryn kanssa. Zeani vetäytyi lavalta vuonna 1982 ja jatkoi uraansa musiikin parissa työskentelemällä opettajan ominaisuudessa. Hän piti 22 vuoden ajan Indianan yliopistossa miehensä, basso Nicola Rossi Lemenin kanssa studiota, jolla harjoittelivat muiden muassa Sylvia McNair, Angela Brown, Elizabeth Futral, Elina Garanča, Vivica Genaux ja Ailyn Perez.
Václav Havel
Václav Havel (5. lokakuuta 1936 Praha, Tšekkoslovakia – 18. joulukuuta 2011 Hrádeček, Tšekki ) oli tšekkiläinen kirjailija ja poliitikko. Hän oli Tšekkoslovakian viimeinen ja Tšekin tasavallan ensimmäinen presidentti.
Elämä
Havel syntyi Prahassa. Neuvostoliiton tukeman kommunistien vallankaappauksen jälkeen 1948 Havelin perhe joutui vaikeuksiin, koska vanhempia pidettiin rikkaina kapitalisteina, ja Václavin oli vaikea jatkaa opintojaan peruskoulun jälkeen. Hän opiskeli iltakoulussa ja vähän aikaa Tšekin teknillisessä yliopistossa 1957. Asevelvollisuuden jälkeen (1957–1959) hän työskenteli näyttämöapulaisena Prahassa ja opiskeli draamaa kirjekurssilla. Hänen ensimmäinen esitetty näytelmänsä oli Puutarhakutsut (1963). Vuonna 1964 hän meni naimisiin Olga Šplíchalován kanssa.
Prahan kevään jälkeen Havelia kiellettiin osallistumasta teatteriin, ja hänestä tuli poliittisesti aktiivinen. Havel vietti paljon aikaa maalaisasunnossaan Hrádečekissa ja työskenteli 1974 kuukausien ajan paikallisella Trutnovin panimolla, pitkälti saadakseen jotain mielekästä tekemistä. Aktivismi huipentui kommunisminvastaiseen Peruskirja 77 -julistukseen (tšek., slov., ), joka julkaistiin länsisaksalaisessa lehdessä 243 Tšekkoslovakian kansalaisen allekirjoittamana ja jossa arvosteltiin hallitusta 1975 Helsingin julistuksen hylkäämisestä. Julistuksen allekirjoittajien tueksi perustettiin epäoikeudenmukaisesti syytettyjen puolustusjärjestö (Výbor na obranu nespravedlivě stíhaných–VONS), joka julkisti tuomittujen kohtalot. Julistus kiersi Tšekkoslovakiaa samizdat-muodossa.
Havel sai 17. lokakuuta 1977 syytteen muun muassa järjestelmänvastaisen aineiston toimittamisesta ulkomaille. Hän sai seuraavana päivänä lieväksi tulkitun tuomion. Poliittinen toiminta toi lokakuussa 1979 Havelille viiden vuoden vankeustuomion. Vuonna 1989 hän oli yksi samettivallankumouksen johtavia hahmoja ja Kansalaisfoorumin perustaja ja puheenjohtaja. 29. joulukuuta 1989 liittokokous valitsi hänet presidentiksi.
Vapaissa vaaleissa 1990 Havel säilytti paikkansa. Hän tuki voimakkaasti tšekkien ja slovakkien liittoa, vaikka jännitystä olikin ilmassa. 3. heinäkuuta 1992 liittoparlamentti ei enää slovakkiedustajien puuttuvan tuen vuoksi valinnut Havelia presidentiksi, vaikka hän oli ainoa ehdokas. Slovakkien julistauduttua itsenäiseksi Havel erosi 20. heinäkuuta presidentin virasta.
Tšekin tasavallan luomisen jälkeen hän oli ehdokkaana 1993 vaaleissa ja valittiin. Sairaudestaan ja kolmesta leikkauksesta huolimatta hänet valittiin uudelleen 1998. Tämän jälkeen hän jätti asemansa virkakauden päätyttyä 2. helmikuuta 2003. Seuraavaksi Tšekin presidentiksi valittiin Václav Klaus, joka oli ollut yksi hänen merkittävimmistä poliittisista vastustajistaan.
Vuonna 2011 sai ensi-iltansa ensimmäinen Havelin ohjaama elokuva Lähtö.
Václav Havel kuoli 18. joulukuuta 2011 pitkäaikaiseen sairauteen kesämökillään Vlčicessä Pohjois-Tšekissä. pienoiskuva|vasen|Václav Havel samettivallankumouksen muistomerkillä vuonna 2010.
Starožilyt
Starožilyt ovat 1500–1600-luvuilla Itä-Siperiaan asettuneiden venäläissiirtolaisten jälkeläisiä. Ennen Neuvostoliiton syntyä monet heistä kuuluivat vanhauskoisiin.
Sergei Šepelev
Sergei Mihailovitš Šepelev (, s. 13. lokakuuta 1955 Nižni Tagil, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi 103 maaottelua tehden 103 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1980–1985. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Šepelev pelasi 453 liigaottelua tekemällä 182 maalia. Hän edusti sverdlovskilaista (Jekaterinburgilaista) Spartak Avtomobilistia 1977–1979 ja moskovalaista Spartakia 1979–1988.
Tabunovin koulu
thumb|Koulurakennus ennen purkamistaan. Tabunovin koulu oli Helsingissä vuosina 1864–1958 toiminut venäjänkielinen koulu. Se toimi Mannerheimintien ja Lönnrotinkadun kulmatalossa, jonka kauppias Nikifor Tabunov (1803/1804–1868) myi Helsingin ortodoksiselle seurakunnalle vuonna 1863. Alakoulun lisäksi rakennuksessa toimivat aluksi myös venäjänkielinen poikalyseo Aleksanterin kimnaasi ja tyttölyseo Marian kimnaasi, jotka muuttivat myöhemmin omiin koulutaloihinsa. Tabunovin koulua ylläpiti alkuaan Venäjän valtio, mutta koska seurakunta omisti rakennuksen, koulun johtosääntöön tehtiin sopimus, jonka mukaan talo palautuisi seurakunnalle koulutoiminnan lakatessa. Suomen itsenäistyttyä 1917 Venäjän valtion omaisuus takavarikoitiin, mutta ortodoksinen seurakunta sai sopimuksen nojalla talonsa takaisin vuonna 1920 ja jatkoi koulun toimintaa. Itsenäisyyden aikana se toimi pelkästään kansakouluna, sillä venäläisistä lyseoista ei enää päässyt Suomen yliopistoihin.
Tabunovin koulun toimintaa jatkoi vuodesta 1930 Helsingin venäläinen lyseo ja vuodesta 1955 Helsingin Suomalais-venäläinen koulu. Tabunovin koulun vanhaan rakennukseen Mannerheimintiellä asettui vuonna 1927 Helsingin suomalainen yksityislyseo eli ”Jyllan”, josta tuli myös suosittu Helsingin venäläisten perheiden keskuudessa, koska sitä sijaintinsa vuoksi pidettiin Tabunovin koulun seuraajana. Rakennus purettiin vuonna 1958 ortodoksisen seurakunnan rakennuttaman liiketalon tieltä.
Vartiomäki
pienoiskuva|393x393px|[[Pekka Halonen|Pekka Halosen kansallisromanttisessa Vainolaista vastaan -teoksessa vuodelta 1896 on kuvattuna muinaisajan suomalaismiehiä lähdössä sotimaan ja metsän rajassa palavat vainovalkeat.]] Vartiomäki on muinaislinnaa keveämpi varustus, minkä tarkoituksena on ollut valvoa aluetta viholliselta ja tiedottaa eteenpäin asiasta savumerkein, mitä on suomen puhekielessä kutsuttu vainovalkeiksi. Sana valkea tarkoittaa murteissa myös tulta.
HMS Malmö (K12)
Valmistus
Alus tilattiin syyskuussa 1981 Kockumsin Karlskronan telakalta. Se laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1985 ja otettiin palvelukseen 10. toukokuuta.
Osk. Huttusen säätiö
'''Osk. Huttusen säätiö''' on suomalainen yksityinen säätiö, joka tukee suomalaista kulttuuria jakamalla apurahoja tohtorin tutkintoon johtavia, ulkomaisessa yliopistossa suoritettavia tieteellisiä jatko-opintoja varten sekä ulkomailla tapahtuvaa väitöskirjan jälkeistä tutkimustyötä varten. Sen perusti kauppaneuvos Oskar Huttunen (1865–1955) testamentillaan. Säätiön toiminta käynnistyi vuonna 1957 ja sen varat on sijoitettu metsäomaisuuteen ja arvopapereihin.
Vuonna 1965, kun oli kulunut 100 vuotta Osk. Huttusen syntymästä, säätiön hallitus alkoi myöntää apurahoja enintään 25-vuotiaille suomalaisille tieteellisiin jatko-opintoihin Englannin vanhimmissa yliopistoissa (Cambridge ja Oxford; nykyään myös muut ulkomaiset yliopistot ja tutkimusinstituutit tulevat kyseeseen). Nämä ''Osk. Huttusen säätiön apurahat'' myönnetään kahdeksi vuodeksi ja lisähakemuksesta apurahakautta voidaan jatkaa yhdellä vuodella. Vuodesta 2004 alkaen säätiö on jakanut myös post-doc -apurahoja.
Ennen vuotta 2007 Osk. Huttusen säätiön apuraha oli myönnetty 114 suomalaiselle (näistä neljä oli post-doc -apurahoja).
Osk. Huttusen säätiö ja Cambridgen yliopiston Clare Hall -college ovat perustaneet Osk. Huttunen Fellowship -apurahan. Apuraha on tarkoitettu 6-12 kk tieteelliseen työskentelyyn Cambridgen yliopistossa.
Osk. Huttusen säätiön apurahan saaneita
Osk. Huttusen säätiön apurahan ovat saaneet muiden muassa Alec Aalto (1966), Mauri Valtonen (1970), Risto Jääskeläinen (metropoliitta Ambrosius; 1970), Kirsti Simonsuuri (1970), Martti Häikiö (1972), Risto M. Nieminen (1972), Erkki Kourula (1973), Pekka Sauri (1978), Osmo Pekonen (1983), Ismo Dunderberg (1988), Heidi Liehu (1989), Markku Ruotsila (1994) ja Johanna Rusanen (1998).
Mitchell Duke
Mitchell Duke (s. 18. tammikuuta 1991 Liverpool, Uusi Etelä-Wales) on australialainen jalkapalloilija. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Saudi-Arabian ja Japanin sarjoissa. Hän pelasi Australian maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2013.
Oliivikultarinta
Oliivikultarinta (Hippolais olivetorum) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Mitchell Duke
Seurajoukkueura
Duke on edustanut Australian A-Leaguessa Central Coast Marinersia ja Western Sydney Wanderersia. Ensin mainitussa hän voitti liigamestaruuden vuonna 2013. Hän edusti Japanissa Shimizu S-Pulsea vuosina 2015–2018 ja Saudi-Arabiassa Al-Taawounia vuosina 2020–2021. Hän on pelannut jälleen Japanissa Fagiano Okayaman joukkueessa elokuusta 2021 alkaen.
Oliivikultarinta
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 15 cm, siipien kärkiväli 24-26 cm ja paino noin 15-18 g. Kultarinnoista suurikokoisin ja vahvanokkaisin. Aikuinen lintu on yläpuolelta harmaa ja alapuolelta valkoinen tai vaaleanharmaa. Alaperä on täplikäs. Siivellä erottuu kyynärsulkien valkeista reunoista muodostuva paneeli. Koivet ovat tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on syksyllä kupeilta kellahtava. Käyttäytyminen on piilottelevaa. Laulu on voimakasta ja kaunista, ja se on hitaampaa ja matalampaa kuin muiden kultarintojen laulu.
Mitchell Duke
Maajoukkueura
Duke debytoi Australian maajoukkueessa heinäkuussa 2013. Neljän ensimmäisen maaottelunsa jälkeen hän oli poissa maajoukkueesta lähes kuusi vuotta ja teki paluun kesäkuussa 2019. Hän on pelannut ennen vuoden 2022 MM-kilpailuja 21 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Hän teki ensimmäiset kaksi maaliaan Itä-Aasian mestaruuskilpailuissa 2013, ensimmäisen Japania ja toisen Kiinaa vastaan. Vuonna 2021 hän teki MM-karsintaotteluissa viisi maalia, joista kaksi Taiwania vastaan sekä yhden Kiinaa, yhden Omania ja yhden toisessa ottelussa Kiinaa vastaan. Kahdeksannen maaottelumaalinsa Duke teki syyskuussa 2022 ystävyysottelussa Uutta-Seelantia vastaan.
Oliivikultarinta
Koko ja ulkonäkö
Kaikilla oliivikultarinnoilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueella.
Esiintyminen
Oliivikultarinta esiintyy Välimeren itäosassa Balkanilla, Kreikassa, Bulgariassa, Etelä-Romaniassa ja Turkin rannikolla sekä Libanonissa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Kaakkois-Afrikassa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Lajin esiintymisalueen pinta-ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä, Euroopassa elää 21 000–45 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Lisääntyminen
Pesintä tapahtuu toukokuun jälkipuoliskolla ja kesäkuussa. Pesä on melko matalalla (0,5-3 m) puussa (tammi, oliivipuu) tai pensaassa. Se on syvä kuppi ja rakennettu korsista, kasvikuiduista ja juurista. Naaras munii tavallisesti 4 munaa. Muna painaa 2,25 g. Haudonta kestää noin 13 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista.
Ravinto
Pääravintona ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. Loppukesällä voi syödä viikunoita.
Ronan (albumi)
Ronan on irlantilaisen poplaulaja Ronan Keatingin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin Britanniassa 31. heinäkuuta 2000. Se nousi listan kärkeen ja myi nelinkertaista platinaa, mikä tekee siitä Keatingin menestyneimmän albumin. Suomessa levy nousi parhaimmillaan listan kuudennelle sijalle, mikä on myös Keatingin paras sijoitus Suomessa. Albumin myyntilukuja kasvattivat radiohitti ”Life Is A Rollercoaster” ja Keatingin esiintyminen Elämä lapselle -konsertissa syyskuussa 2000.
Levytys
Keating aloitti albumin levyttämisen pian Boyzonen viimeisen konsertin jälkeen alkuvuodesta 2000. Hän matkusti ympäri Yhdysvaltoja ja työskenteli useiden tuottajien ja muusikoiden kanssa muun muassa Los Angelesissa, Miamissa ja Nashvillessa, mistä hän haki countryvaikutteita. Bee Geesin kanssa syntyi yhteistyönä kappale ”Lovers and Friends”, jota Keating ei kuitenkaan julkaissut albumillaan, sillä se ei hänen mukaansa sopinut kokonaisuuteen. Bee Gees julkaisi lopulta kappaleen vuoden 2005 kokoelma-albumillaan Love Songs. Keating työsti kappaleita myös Boyzone-tuottaja Stephen Lipsonin kanssa ja yksi niistä, ”Once Upon a Lifetime”, löytyy vain Britannian ja Irlannin julkaisulta.