cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norrköpingin valtiopäivät
Historia
Norrköpingin valtiopäivät olivat 21-vuotiaan Kustaa IV Aadolfin ensimmäiset ja ainoiksi jääneet valtiopäivät. Niiden yhteydessä kuninkaan ja kuningattaren kruunaus vahvistettiin Norrköpingin kirkossa 3. huhtikuuta.
Valtiopäiviä vietettiin epävakauden aikana. Kaupungissa ihmiset kerääntyivät yhteen osoittamaan mieltään ja aiheuttamaan paikallisia mellakoita. Rauhattomuutta aiheuttivat muiden muassa maan nopea inflaation kasvu sekä valtion laivaston tavarankuljetuksiin kohdistuneet ryöstelyt ja tuhoisa toiminta. Valtiopäivät kuitenkin suojeltiin sotilaiden rauhoitettua mellakointia kaupungissa.
Norrköpingiin kokoon kutsuttiin saapuvaksi kaikkien Ruotsi-Suomen läänien säätyjen valtiopäiväedustajat.
Kuningas joutui kutsumaan valtiopäivät kokoon valtion huonon taloustilanteen takia.
Valtiopäivien aikana ihmiset menivät kaupunkiin ja hyödynsivät tapahtumaa myymällä tavaroita ja ruokaa. Tukholma perusti uusia majataloja ja siellä soitettiin teatteriesityksiä, oopperalaulaja sekä konsertteja ja Eggesissä "The King's Harmonie Musique ". Väkevien alkoholijuomien kieltämisen vuoksi alkoholijuomia kuljetettiin Ruotsin kruunun varastosta Gripsholmin linnasta. Piispa Munck L. piti parlamenttivaalien aikana saarnoja Pyhän Olavin kirkossa, myös itse Kuningas puhui tilaisuuksissa.
Valtiopäivien (Riksdagin) aikana kolme osastoa olivat yhdistyneet ja olivat hallitukselle ystävällisiä, mutta Hedvigin kirkkoon koottu aatelisto vastusti kuningasta ja hänen ehdotuksiaan, useat vastustivatkin mm. rahoitussuunnitelmien veronkorotuksia ja vaadittiin että kuningas joutuisi tulevaisuudessa kutsumaan parlamentin koolle hyväksymään esittämiänsä päätöksiään.
Talonpokien edustajana toiminut Maamarsalkka manipuloi tilaisuudessa protokollasäädöksiä, tuolloin oli lähellä että mellakat olivat puhjenneet kirkossa.
Puhemiehet
Gustaf IV Adolf valitsi seuraavat neljän maakuntaparlamentin muodostavat säätyjen puhemiehet
Heikki Parikka
Heikki Ferdinand Parikka (5. toukokuuta 1897 Helsinki – 11. kesäkuuta 1924) oli suomalainen taidemaalari.
Parikka opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1913–1915 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1915–1919. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1915-1920 ja 1922.
Kurt Wimmer
Kurt Wimmer on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Haastatteluissa hän mainitsee Cubicin debyytikseen, sillä hän ohjasi elokuvan Varsinainen äpärä puoleen väliin asti kunnes sai potkut.
Piedsjärvi
Piedsjärvi on Petsamonjoen vesistöön kuuluva järvi Nikkelin kunnassa Petsamon piirin eteläosassa Murmanskin alueella Venäjällä. Järvi sijaitsee Petsamonjoen vesistön latvaosassa. Piedsjärvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan eteläosassa.
Housulammi (Pori)
Housulammi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma-alueeseen.
Santa Brigida (1785)
Santa Brigida oli Espanjan laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu 34-tykkinen fregatti.
Housulammi (Pori)
Maantiede
Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 200 metriä ja se on kaksiosainen. Kapeikossa on loma-asunto, jonne ei johda tietä. Muut kolme loma-asunto sijaitsevat läheisten mäkien päällä. Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta länsiranta on metsäistä suota.
Santa Brigida (1785)
Valmistus
Manuel Traversin suunnittelema alus tilattiin 3. syyskuuta 1782 Cartagenasta, missä köli laskettiin 10. syyskuuta. Alus luovutettiin tilaajalle 1785.
Palvelus
Alus, jonka päällikkönä oli Don Antonio Pillon, lähti Vera Cruzista Meksikosta Thetiksen kanssa 21. elokuuta 1799. Aluksen lastina oli mausteita ja noin 1,5 miljoonaa Espanjan dollaria. Alukset kohtasivat kohtasivat Britannian kuninkaallisen laivaston osaston ja seuranneessa kahakassa HMS Ethalion valtasi Thetiksen ja HMS Triton, HMS Naiad ja HMS Alcmene Santa Brigidan, jolla sai surmansa kaksi ja haavoittui kahdeksan miehistönjäsentä.
Steen Rasmussen
Steen Rasmussen (s. 1955) on tanskalainen keinoelämän tutkija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1985 Tanskan teknisessä yliopistossa ja on työskennellyt Los Alamosissa noin vuodesta 1988 lähtien. Rasmussen on tutkinut laajaa joukkoa erilaisia itseorganisoituvia järjestelmiä.
Kultaseni
Kultaseni (Darling) on John Schlesingerin ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1965. Se on satiirinen kuvaus mallintöistä show-bisnekseen pyrkivästä nuoresta naisesta, jota esittää Julie Christie. Elokuva herätti julkaisuaikanaan kohua rohkeiden seksikohtaustensa ansiosta myös länsimaissa, mutta erityisesti Moskovan elokuvajuhlilla Neuvostoliitossa.
Palkinnot
Elokuva sai runsaasti palkintoja molemmin puolin Atlanttia. Se sai neljä Bafta-palkintoa: paras brittiläinen miesnäyttelijä (Dirk Bogarde), paras brittiläinen naisnäyttelijä (Julie Christie), paras mustavalkolavastus (Ray Simm) ja paras brittiläinen käsikirjoitus (Frederic Raphael).
Christie sai parhaan naisnäyttelijän Oscarin ja lisäksi elokuva sai puvustus- ja käsikirjoitus-Oscarin.
Arviot
Kriitikko Arto Pajukallio on luonnehtinut elokuvaa kyyniseksi aikalaismoraliteetiksi, osin vanhentuneeksi mutta yhä kiinnostavaksi.
Tämä elokuva valittiin 1900-luvun vaikuttavimpien brittiläisten elokuvien joukkoon BFI:n kyselyssä vuonna 1999. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kultaseni vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ipanapa iltalaulut
Ipanapa iltalaulut on Ipanapa Recordsin julkaisema suomalainen lastenmusiikkikokoelmalevy, joka ilmestyi 30. syyskuuta 2009. Nimensä mukaisesti albumi sisältää eri suomalaisartistien säveltämiä, sanoittamia ja esittämiä kehtolauluja. Albumin on tuottanut Hannu Pikkarainen, joka vastaa myös kappaleiden sovituksista. Kokonaan uusien kappaleiden lisäksi albumi sisältää ruotsin kielelle käännetyn version Tapio Rautavaaran kappaleesta Sininen uni, jonka esittää Magnus Carlson.
Kappaleet
Sovitukset Hannu Pikkarainen.
Hellanmaa
Hellanmaa on Lapuan kylä, joka sijaitsee Vaasaan johtavan valtatie 16:n ja Ylihärmään vievän Hellanmaantien (yhdystie 7233) varrella. Hellanmaahan kuuluvat myös Toijanniemi ja Raamattu sekä Ylihärmän rajan lähellä Ala-Hella.
Noin 750 asukkaan kylä on maatalousvaltainen, mutta sieltä käydään työssä Lapuan ohella myös Kauhavalla, Kauhavan Ylihärmässä ja Seinäjoen Ylistarossa. Kylän omia suurimpia työllistäjiä ovat metallialan yritykset Veljekset Ala-Talkkari Oy ja Jusmara Oy.
Jälkimarkkinointi
Jälkimarkkinoinnilla tarkoitetaan asiakkuusprosessia ostotapahtuman jälkeen. Jälkimarkkinoinnin tarkoitus on vahvistaa asiakastyytyväisyyttä ja ylläpitää lisämyynnin avulla myös asiakaspysyvyyttä. Jälkimarkkinointi voidaan siis käsittää asiakkuustyökaluna, jolla asiakkaan kanssa tehdään yhteistyötä varsinaisten palvelujen tai tuotteiden ostotapahtumien välillä.
Jälkimarkkinoinnin yksi tärkeä päämäärä on taata asiakkaan tuotteiden huolto ja palvelutaso ennakoivasti, jolloin käyttäjien kokemat käyttökatkokset ja niihin liittyvä korjaushuoltopalvelu saadaan minimoitua. Jälkimarkkinointi pitää yllä tasaista palvelutasoa myös asiakkaan liiketoiminnassa.
Haarusjärvi
Haarusjärvi on 40,8 hehtaarinen järvi Haaruksessa. Haarusjärveen laskee Kakkurilampi Kakkuriluoman kautta. Laskupaikalle on rakennettu tekosaaria turpeen/humuksen vuoksi. Haarusjärvi laskee Pirttijärvenpuron kautta Purmojokeen.
Veli Yrjö Pernaa
Veli Yrjö Pernaa (s. 30. elokuuta 1934 Kauhava) on suomalainen eversti evp, filosofian tohtori ja professori h.c.
Koulutus ja ura
Hän suoritti upseeritutkinnon Kadettikoulussa 1956, yleisesikuntaupseerin tutkinnon Sotakorkeakoulussa 1967 ja ylijohdon kurssin 1980. Virkauransa aikana hän opiskeli Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa pääaineenaan fysiikka ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1975.
Siirryttyään eläkkeelle 1980 Pernaa toimi tuntiopettajana Kuopion teknillisessä oppilaitoksessa ja aloitti samalla jatko-opinnot Kuopion korkeakoulussa (myöh. Kuopion yliopisto). Hän väitteli tohtoriksi 1988 aiheesta Tuotekehitys Suomen kehitysalueiden elektroniikkateollisuudessa ja toimi väitöksen jälkeen johtamisopin luennoitsijana Kuopion yliopiston yritystalouden laitoksella vuoteen 1992.
Pernaa kutsuttiin Karjalan lennoston killan tutkijaksi ja joukko-osastohistorian kirjoittajaksi 1990-luvun alkupuoliskolla. Työ, joka käsitti samalla Suomen hävittäjäilmailun historian vuosilta 1918–1980, tuotti v. 1997 teoksen Karjalan lennoston historia 1918–1980. Teos sai Kenraali Hannes Ignatiuksen kadettisäätiön kirjallisuuspalkinnon vuonna 2000. Ilmavoimien historiatutkimus synnytti toisenkin kirjan (yhdessä eversti evp, valtiotieteen tohtori Vilho Lukkarisen kanssa). Vuonna 2008 julkaistu teos oli nimeltään Suomen ilmavoimat 1944–1980.
Yhteiskunnallinen osallistuminen
Veli Yrjö Pernaa ryhtyi 1990-luvun lopulla avustamaan tutkimuksellisesti entisen puolustusvoimien komentajan kenraali Yrjö Keinosen perhekuntaa, kun Keinonen oli saanut syytteet ja tuomion ns. kellarijutussa. Tutkimus tuotti vuonna 2016 kirjan Kenraali Keinosen näytösoikeudenkäynti – tarkoitus pyhitti keinot.
Pernaa on osallistunut rotarytoimintaan vuodesta 1974 lähtien, PHF-nimitys 1995. Ilmavoimien kunniatuomioistuimen puheenjohtajana 1972–1974.
Yksityiselämä
Pernaan vaimo on päiväkodinjohtaja Kyllikki ”Pia” Pernaa (o.s. Pikkusaari). Heillä on kolme lasta ja 8 lastenlasta. Nykyinen asuinpaikka on Tammisaari.
Teokset
Artikkelit
Los Alamosin esisolu
Los Alamosin esisolu on Los Alamosin kansallisessa laboratoriossa tuotettu muutaman molekyylin joukko, joka osaa valmistaa valoenergian avulla omaa kalvoaan valmiista osista. Koska siinä on vain yksi toiminto se ei muistuta nykyisiä eläviä soluja. Silti se saattaa havainnollistaa elämän syntyä aineen itsejärjestymisen kautta.
Steen Rasmussenin johtama Los Alamosin esisoluhanke on tuottanut Los Alamosissa kolmentyyppisistä molekyyleistä rakenteen, joissa on muutamia solun piirteitä.
Rakenne on miljoona kertaa bakteeria pienempi, kooltaan noin 5×15 nanometriä. Se on kahden lipidipisaran nostopainomainen kuplapari, missä on pinnalla PNA:ta ja valoenergiaa kemialliseksi energiaksi muuttava aineenvaihduntamolekyyli. Esisolu pystyy tuottamaan omia lipidejään valoenergian avulla. Elävästä solusta se eroaa siinä, ettei se kykene jakautumaan. Se myös edellyttää lipidien ja PNA:n osasten olevan valmiina kasvuympäristössään.
Vallitsevan näkemyksen mukaan minimaalisen elämänmuodon määrittelee kolme ominaisuutta:
Nykyisessä Los Alamosin esisolussa yhdistyy näistä vain kaksi ensimmäistä.
Jatkossa hanke pyrkii kehittämään jakautuvan, mikroskooppisen pienen molekyylirakenteen.
Huguette Tourangeau
pienoiskuva|Huguette Tourangeau vuonna 1970. Marie Jeannine Huguette Tourangeau (12. elokuuta 1938 Montreal – 21. huhtikuuta 2018) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän valmistui pedagogiikassa sekä pianonsoitossa Marguerite–Bourgeoys-opistosta ja pääsi vuonna 1958 CMM:iin, jossa hänen opettajiinsa kuului Ruzena Herlinger. Hän debytoi vuonna 1964 Mercèdèsin roolissa Georges Bizet'n oopperassa Carmen Zubin Mehtan johtamassa esityksessä. Vuonna 1964 hän esiintyi Cherubinon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin Figaron häissä Richard Bonyngen johdolla Stratfordin festivaalilla.
Metropolitan-oopperassa Tourangeau esiintyi ensimmäistä kertaa 28. marraskuuta 1973 Nicklaussen roolissa Hoffmannin kertomuksissa. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Sydneyn oopperatalossa Carmenin nimiroolissa ja tulkinnut kevyttäkin oopperaa. Vuonna 1977 Tourangeausta tehtiin ensimmäinen Kanadan musiikkineuvoston vuoden taiteilijapalkinnon saaja. Heinäkuussa 1997 hänet nimitettiin Kanadan ritarikunnan jäseneksi. Hänen miehensä Barry Thompson johti Vancouverin oopperaa ja Edmontonin oopperayhdistystä.
Craig Weller
Craig Weller (s. 17. maaliskuuta 1981, Calgary, Alberta) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan kaksi kautta NHL-liigassa, pelaten muutoin Pohjois-Amerikan alasarjoissa ja uran lopulla Euroopassa. Weller pystyi pelaamaana sekä hyökkääjänä että puolustajana.
Pelaajaura
St. Louis Blues varasi Wellerin NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuuden 5. kierroksella vuorolla 167. Weller teki kahden vuoden sopimuksen Minnesota Wildin kanssa vuonna 2008. Sopimuksen arvo oli 1,2 miljoonaa dollaria. Minnesotan lisäksi hän on edustanut NHL:ssä Phoenix Coyotesia.
Minnesota myi Wellerin Boston Bruinsiin lokakuussa 2009, josta hänet myytiin edelleen Florida Panthersiin. Hän pelasi kuitenkin vain farmisarjassa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi pelaamaan Eurooppaan, kun hän teki sopimuksen brittiläisen EIHL-liigan Cardiff Devilsin kanssa. Weller valittiin EIHL-kauden parhaaksi pelaajaksi. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Itävallan pääsarjan joukkueeseen Villacheriin.
Weller edusti Villaheria yhden kauden ja teki heinäkuun lopulla 2012 kuukauden koesopimuksen DEL-liigan ERC Ingolstadtiin. Weller pelasi kauden Ingolstadtissa tehden ainoastaan yhden syöttöpisteen. Hän päätti ammattilaisuransa tuohon kauteen.
Weller pelasi vielä kauden 2013–2014 kanadalaisessa amatöörisarjassa edustaen Bentley Generalsia.
Kasuga (1863)
Kasuga oli vuonna 1863 vesillelaskettu puurunkoinen täystakiloitu siipiratasfregatti.
Valmistus
Kiinalainen Chiangtzu tilasi aluksen J. Samuel White and Company Cowesista Isle of Wightilta. Alus laskettiin vesille vuonna 1863, ja se valmistui vielä samana vuonna. Keisarillisen Kiinan hallitus ei kuitenkaan suostunut lunastamaan tilausta, ja alus myytiin vuonna 1867 japanilaiselle Satsuman hanin daimiolle, joka nimesi sen Kasugaksi.
Palvelus
Alus oli shōgunin henkilökohtaisena jahtina. Kapinalliset valtasivat aluksen Hakodaten taistelussa vuonna 1868 ja se liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon vuonna 1869. Laivastossa alus oli vuodesta 1894 alkaen yhteysaluksena, ja se poistettiin alusluettelosta vuonna 1896. Alus on sen jälkeen romutettu.
Unicode
Unicode on tietokonejärjestelmiä varten kehitetty merkistöstandardi ja käytännössä sama kuin yleismaailmallisen merkistön (, UCS) määrittävä kansainvälinen standardi ISO/IEC 10646. Unicode määrittää yksilöivän koodiarvon yli 100 000 kirjoitusmerkille.
Maailmassa puhutaan tuhansia kieliä, jotka käyttävät kymmeniä erilaisia kirjoitusjärjestelmiä, ja kunkin kielen kirjoittamiseen tarvitaan sille ominainen merkkivalikoima. Useimmissa vanhemmissa tietokonemerkistöissä, kuten 7-bittisessä ASCIIssa ja 8-bittisessä ISO Latin 1:ssä, on tilaa enintään 128:lle tai 256:lle erilaiselle merkille, joten yhteen merkistöön eivät mahdu edes kaikkien Euroopan unionin virallisten kielten kirjoitusmerkit, puhumattakaan esimerkiksi kiinalaisista ja japanilaisista merkeistä. Unicode sen sijaan käyttää useampia tavuja (enemmän bittejä), mikä mahdollistaa huomattavasti enemmän merkkipaikkoja. Siten Unicodessa on enemmän tilaa kaikille maailman kielten käyttämille merkeille sekä erinäisille teknisille kontrolli- ja erityiskoodeille. Lisäksi tuettuna on joukko erilaisia emoji-merkkejä.
Unicode-merkkeihin voidaan viitata yksitarkoitteisilla merkkikoodeilla eli tunnuksilla. Tunnus kirjoitetaan tyypillisesti muodossa U+xxxx, jossa etuliite U+ viittaa Unicode-standardiin ja xxxx on numeroista 0–9 sekä kirjaimin esitettävistä numeroista A–F koostuva heksadesimaaliluku. Esimerkiksi suuraakkosen Y tunnus on U+0059, ja suuraakkosen Z tunnus on U+005A. Tunnuksen koodiarvo voidaan esittää myös tavallisena desimaalilukuna (esimerkiksi heksadesimaaliluku 59 vastaa desimaalilukua 89, ja 5A puolestaan vastaa desimaalilukua 90), mutta yleensä suositaan heksadesimaalista muotoilua. Heksadesimaalinen Unicode-tunnus esitetään vähintään nelinumeroisena, mutta tarvittaessa se voi koostua viidestä tai jopa kuudesta numerosta.
Historia
Ajatus yleismaailmallisesta ja mahdollisimman kattavasta merkistöstä alkoi itää 1980-luvulla useallakin taholla. Vuonna 1984 kansainväliset standardointijärjestöt ISO ja IEC perustivat yhdessä työryhmän valmistelemaan tällaista merkistöä, joka sai nimekseen ISO/IEC 10646. Ohjelmistoteollisuuden edustajat puolestaan perustivat samaan perustavoitteeseen pyrkivän intressiryhmän The Unicode Consortium vuonna 1990.
Aikaisempiin merkistöihin kuuluu Xerox Character Code Standard (XCCS), jonka kokemuksista kiinteäkokoinen suunnitelma on toivottava muuttuvakokoisen sijaan.
Unicode ja ISO/IEC 10646 ovat kehitetty erillisinä standardeina, mutta näistä vastaavat tahot työskentelevät läheisessä yhteistyössä ja pitävät ne yhdenmukaisena. Unicode on saanut enemmän näkyvyyttä kuin ISO-standardi osin ilmeisesti siksi, että sanamainen nimi Unicode on helpommin muistettavissa ja käytettävissä kuin koodimainen numerosarja. Asiaan saattaa vaikuttaa myös se, että virallinen standardointityö mielletään jähmeäksi mutta teollisuuden edustaja Unicode dynaamiseksi.
Unicoden ensimmäinen versio suunniteltiin 16-bittiseksi, mikä mahdollisti koodiavaruuden. Unicoden versiosta 2.0 lähtien se ei ole ollut 16-bittinen. Kun huomattiin ettei 16-bittinen koodaus riitä kaikkien maailman nykyisten ja historiallisten kirjoitusjärjestelmien tarpeisiin, Unicoden versioon 2.0 rakennettiin mekanismi, joka laajensi standardin 21-bittiseksi ja näin mahdollisti yli miljoonan merkkipaikan koodiavaruuden. Valtaosa näistä merkkipaikoista on yhä tyhjiä. Unicoden versio 3.0 määritti yksilöivän koodiarvon ja vuonna 2009 julkaistu versio 5.2 jo.
Unicodelle on erilaisia koodaustapoja, joita ovat UTF-8, UTF-16 ja UTF-32. Nämä ovat yhdestä neljään 8-bittistä tavua, yksi tai kaksi 16-bittistä yksikköä tai yksi 32-bittinen yksikkö. Koodauksen UCS-2 on korvannut UTF-16. UTF-EBCDIC on EBCDIC-merkistön kanssa käytettävä muunnos.
Unicode versiossa 14.0 on.
Unicoden rakenne
Tasot on jaettu edelleen erikokoisiksi lohkoiksi, joista kuhunkin on koottu yhden kirjoitusjärjestelmän merkkejä. Yhden kielen tarvitsemat merkit voivat kuitenkin jakaantua useaan lohkoon, koska Unicoden rakenne on pyritty pitämään mahdollisimman yhteensopivana vanhempien merkistöstandardien kanssa ja merkkivalikoimaa on lisäksi laajennettu vaiheittain. Esimerkiksi suomen oikeinkirjoituksessa tarvittavat suur- ja pienaakkoset A/a–Z/z (samoin kuin numerot 0–9 ja tavallisimmat välimerkit) ovat latinalaisessa perusosassa (Basic Latin: U+0000...U+007F), joka vastaa ASCII-merkistöä, mutta Ä|Ä/ä ja Ö|Ö/ö ovat latinalaisen merkistön täydennysosassa (Latin 1 supplement: U+0080...U+00FF). Š|Š/š ja Ž|Ž/ž puolestaan ovat laajennusosassa A (Latin Extended-A: U+0100...U+017F). Vastaavasti muille merkkijärjestelmille, kuten kreikkalaisille, kyrillisille ja arabialaisille kirjaimille, on nimetty omat lohkonsa, ja muita lohkoja on varattu ASCIIsta puuttuville välimerkeille sekä muun muassa matemaattisille ja kielitieteellisille erikoismerkeille.
Wyatt Oleff
Wyatt Jess Oleff (s. 13. heinäkuuta 2003, Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Oleff on parhaiten tunnettu Stanley Urisin roolista elokuvasta Se (2017).
Unicode
Merkistökoodaukset
Teknisesti Unicode-merkit voidaan koodata tiedostoihin eri tavoin. Unicode-standardin tukemat kolme koodaustapaa ovat UTF-8, UTF-16 ja UTF-32, joista kullakin on omat vahvuutensa.
Wyatt Oleff
Oleff on myös näytellyt elokuvissa Guardians of the Galaxy (2014) ja Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017), sekä televisiosarjassa I Am Not Okay with This (2020).
Nuoruus
Oleff syntyi juutalaiseen perheeseen 13. heinäkuuta 2003 Chicagossa, missä hän asui ensimmäiset seitsemän vuotta. Oleffin ollessa seitsemän vuotta vanha hänen perheensä muutti Los Angelesiin, missä hän aloitti näyttelemisen. Oleffin ensimmäinen rooli oli Coldwell Bankerin mainoksessa.
Unicode
UTF-8
Tunnuksen koodipaikasta riippuen yksi merkki vie tallennettuna tilaa yhdestä neljään tavua. Merkin vaatima tavumäärä riippuu koodipaikasta seuraavasti:
Latin 1 ‑lohkoon sisältyvät merkit (mm. Å/å, Ä/ä ja Ö/ö) koodautuvat siis kaksitavuisina ja muut monikielisen perustason merkit kaksi- tai kolmitavuisina. Koska latinalaisilla kirjaimilla kirjoitettu teksti vie tallennustilaa enimmäkseen vain yhden tai välillä kaksi tavua merkkiä kohti, tiedostojen koko ei kasva merkittävästi isommaksi kuin 8-bittistä merkistöä käytettäessä. Sen sijaan kolmitavuisin merkein kirjoitettavien itäaasialaisten kielten näkökulmasta UTF‑8 voi vaikuttaa tuhlailevalta koodaustavalta.
Perinteisiin kahdeksanbittisiin merkistöihin verrattuna UTF-8:n etuna on, että se on helppo tunnistaa automaattisesti. Toisin kuin Itä-Aasiassa perinteisesti käytetty ISO 2022 ‑koodaus, UTF‑8 on lisäksi tilaton, joten osin turmeltuneen tiedoston datasta menetetään vain turmeltunut osa, ei koko loppua tekstiä.
UTF-8 -standardi kuvataan myös RFC-dokumentissa.
UTF-16
UTF-16:ssa yksittäinen merkki tallentuu aina vähintään tavuparina eli 16 bitin kokonaisuutena. Monikieliseen perustasoon sisältyvien merkkien (U+0000...U+FFFF) tallentamiseen riittää yksi tavupari, joten lähes kaikki nykyaikaisten kielten tarvitsemat merkit ovat koodattavissa kahdella tavulla. Tästä seuraa, että pääasiassa itäaasialaisia merkkejä sisältävät tiedostot vievät vähemmän tallennustilaa kuin UTF‑8:aa käytettäessä. Toisaalta sellaiset tiedostot, jotka pääosin koostuvat ASCII-merkeistä, vievät enemmän tallennustilaa kuin UTF‑8:aa käytettäessä.
Muilla kuin monikielisellä perustasolla sijaitsevien merkkien (U+10000...U+10FFFF) tallentamiseen tarvitaan kaksi tavuparia. Tällöin hyödynnetään monikieliseen perustasoon sisältyviä niin sanottuja sijaismerkkejä, joita on kaikkiaan 2048 jaettuina kahteen 1024 merkin ryhmään (high surrogates ja low surrogates). Niiden avulla muodostettavat yhdistelmät riittävät ylimpien 16 tason merkkien koodaamiseen (1024 × 1024 = 16 × 65 536 = 1 048 576).
UTF-32
Kuten UTF-16:sta, myös UTF-32:sta on kolme versiota: UTF-32LE ja UTF-32BE sekä sellainen, jossa käytetään tavujärjestysmerkkiä.
Unicoden käyttö
UTF-8-koodaus on nykyään melko laajassa käytössä, koska se mahdollistaa erikielisten tekstielementtien esiintymisen samalla sivulla. Vuoden 2007 lopulla UTF-8 olikin noussut Googlen indeksoimien nettisivujen suosituimmaksi koodaustavaksi. UTF-8 kehitettiin Plan 9-käyttöjärjestelmää varten.
Ennen Unicoden yleistymistä useimmat käyttöjärjestelmät tallensivat tekstin käyttäen omia ratkaisujaan, jotka eivät olleet keskenään yhteensopivia. Useimmissa merkistöissä oli tilaa korkeintaan 256 eri merkille. Tämän vuoksi yhdellä merkistöllä kyettiin tavallisesti tukemaan vain rajallista määrää eri kieliä. Unicode-tuki sisällytettiin Windows NT:hen jo vuonna 1993, mutta Windowsin 9x-versiot tarvitsivat vielä erillisen Unicode-laajennusosan. Linux-jakelijoista Red Hat asetti UTF-8-koodauksen ensimmäisenä järjestelmän oletusarvoksi syyskuussa 2002.
Uudemmat käyttöjärjestelmät yleensä sisältävät Unicode-tuen. Riippuen käyttöjärjestelmästä Unicode voi vaatia erikseen käyttöön ottamista esimerkiksi komentoriviympäristössä.
Mobiililaitteista Unicodea tukevat muun muassa Android, iOS ja Symbian-laitteet. Kun mobiililaitteista yhä suurempi osa on älypuhelimia, niihinkin on mahdollista sisäänrakentaa monikielinen tuki.
Käyttöjärjestelmän lisäksi tarvitaan Unicodelle tukia myös ohjelmointikielissä. Vanhastaan C ja C++ ovat tukeneet ainoastaan ASCII-merkistöä tai muutamia käyttöjärjestelmän omia koodisivuja, mutta viime vuosina uusimmat standardit ovat lisänneet myös monitavuiset merkistöt näihin kieliin. Java käyttää kaiken tekstin tallentamiseen sisäisesti pelkästään Unicodea.
Sanmenxia
Sanmenxia (, pinyin: Sānménxiá Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Henanin maakunnan länsiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 220 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta länteen. Kaupungin väkiluku on 2,23 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 10 475 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Yunchengin, idässä Luoyangin, kaakossa Nanyangin, sekä lännessä Shangluon ja Weinanin prefektuuritason kaupunkeihin. .
Hallinnollinen jako
220px|thumb|left|Piirikuntatason aluejako. Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu kuuteen osaan seuraavasti: (numerointi kuten oheisessa kuvassa, asukasluvut vuonna 2010):
Ramechhapin piirikunta
Ramechhapin piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskisen kehitysalueen Janakpurin vyöhykkeellä. Piirikunnan keskustaajama Manthali sijaitsee linnuntietä noin 82 kilometriä pääkaupunki Kathmandusta itäkaakkoon.
Vuoristoinen piirikunta rajautuu pohjoisessa Dolakhan, idässä Solukhumbun ja Okhaldhungan, etelässä Sindhulin ja lännessä Kavrepalanchokin piirikuntaan. Ramechhapissa asui vuonna 2011 yhteensä 202 646 ihmistä 43 910 perhekunnassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 546 neliökilometriä ja väestötiheys 131 as./km2. Vuonna 2011 asutukseltaan hajanaisessa vuoristoisessa piirikunnassa ei ollut kaupunkeja. Hallintokeskus on Manthalin taajama (kyläkomitea, VDC; jossa oli 2 018 taloutta, 7 569 as., 2011). Joulukuussa 2014 piirikuntaan muodostettiin kaksi kaupunkia: Manthali ja Ramechhap. Vuonna 2014 Nepalissa muodostetuille kaupungeille oli tyypillistä, että niihin yhdistettiin vierekkäisiä kylä(kehitys)komiteoita niin, että (syrjäseuduilla) kaupungin väkiluvuksi saatiin yli 10 000.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä Nepalin Keskisen kumpuvyöhykkeen osaksi. Maastoltaan monimuotoiselle piirikunnalle on tehty myös tarkempi jako eri kasvillisuusvyöhykkeisiin.
Dominic Moore
Dominic Moore (s. 3. elokuuta 1980 Thornhill, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Boston Bruinsia. Moore on pelannut urallaan yli 700 NHL-ottelua kymmenessä seurassa.
Ura
Ennen ammattilaisuraa Moore pelasi Harvard Crimsonissa ECAC-sarjassa veljiensä Markin ja Steven tavoin. Kaudella 1999–2000 Moore siirtyi muiden veljesten mukana Harvardin yliopistojoukkueeseen NCAA-sarjaan. Kolmikosta tuli samalla ensimmäinen yliopistossa pelannut veljestrio. NHL-seura New York Rangers varasi Mooren kolmannella kierroksella 95. pelaajana kesällä 2000. Moore aloitti ammattilaisuransa kaudella 2003–2004, kun hän pelasi farmiseura Hartford Wolf Packin lisäksi Rangersissa viisi ottelua, joissa hän teki kolme tehopistettä. Hän debytoi NHL:ssä marraskuussa 2003 Montreal Canadiensia vastaan.
NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Moore pelasi Wolf Packissa ja teki vain 28 ottelussa 49 pistettä. Hyvän farmikauden jälkeen Moore aloitti kauden 2005–2006 Rangersissa, jossa hän pelasi puolustavassa kentässä Jed Ortmeyerin ja Ryan Hollwegin kanssa. Heinäkuussa 2006 Rangers myi Mooren Pittsburgh Penguinsiin. Hän pelasi seurassa 59 ottelua, kunnes Penguins myi Mooren helmikuussa 2007 Minnesota Wildiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon. Kauden 2007–2008 Moore aloitti Minnesota Wildissä, joka kuitenkin asetti hänet waivers-listalle, josta miehen poimi tammikuussa 2008 Toronto Maple Leafs. Moore pelasi loppukauden Leafsissa hyvin ja teki 38 ottelussa 14 pistettä. Kaudella 2008–2009 Moore asetettiin uuteen rooliin ja hän pelasi parhaassa hyökkäysketjussa Jason Blaken kanssa keräten hyvät tehot. Tästä huolimatta Leafs kauppasi Mooren Buffalo Sabresiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon maaliskuussa 2009. Hän teki kaudella kokonaisuudessaan 45 pistettä, mikä on hänen paras pistemääränsä NHL-tasolla.
Lokakuussa 2009 Moore teki yksivuotisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Hän ehti pelata seurassa 48 ottelua ennen myyntiä Montreal Canadiensiin toisen kierroksen varausvuoroa vastaan helmikuussa 2010. Heinäkuussa 2010 Moore teki Tampa Bay Lightningin kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Hän pelasi ensimmäistä kertaa sitten kauden 2005–2006 kauden yhdessä seurassa ja teki 77 ottelussa 32 tehopistettä. Pudotuspeleissä Moore muodosti Sean Bergenheimin ja Teddy Purcellin kanssa tehokkaan kolmosketjun, joka oli yksi tärkeimmistä osista Tampan pudotuspelimenestyksessä seuran edetessä Stanley Cupin konferenssifinaaleihin.
Moore teki Lightningissä kaudella 2010–2011 oman maaliennätyksensä, 18 maalia. Lisäksi hän teki pudotuspeleissä 11 pistettä 18 ottelussa. Seuraavalla kaudella Moore oli tehnyt 19 pistettä 56 ottelussa, kun hänet kaupattiin San Jose Sharksiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon 2012. Lisäksi Sharks sai seitsemännen kierroksen varausvuoron.
Työsulun lyhentämällä NHL-kaudella 2012–2013 Moore ei pelannut missään joukkueessa vaimonsa Katien kuoltua tammikuussa 2013 maksasyöpään. Heinäkuussa 2013 Moore palasi yksivuotisella sopimuksella New York Rangersiin. Rangers eteni kaudella 2013–2014 Stanley Cupin loppuotteluihin, mutta hävisi mestaruuden Los Angeles Kingsille otteluvoitoin 1–4. Moore palkittiin kauden jälkeen Bill Masterton Memorial Trophylla, joka myönnetään pelaajalle, joka osoittaa parhaiten sisukkuutta, urheiluhenkeä ja omistautumista jääkiekolle.
Pimeä netti
Pimeä netti on vuonna 2017 julkaistu Jarno Alastalon kirja suomalaisista internetin underground-ilmiöistä ja ihmisistä.
Alastalo on tehnyt uransa foorumien ja yhteisöiden parissa. Hän on ollut vetämässä Suomi24-keskustelupalstaa, toiminut IRC-galleriassa, ja tällä hetkellä hänen työmaanaan on Heimo-yhteisöpalvelu. Koska kirja käsittelee sitä, mikä verkossa tapahtuu salassa, siinä puhutaan vahvaa salausta käyttävistä ohjelmista, kuten Tor-verkosta sekä muista tiedon salassa pysymisen mahdollistavista ohjelmista. Kirja ei kuitenkaan ole näiden ohjelmien käyttöopas, vaan siinä kerrotaan 25 ihmisen tarinat, joiden sisältö vaihtelee yhteiskunnan pimeältä puolelta harmaaseen tai ne kertovat vähemmistöistä.
Kirjassa pimeän netin käsitettä käytetään laajennetussa mielessä, koska muun muassa Kiinassa ja Turkissa esimerkiksi Facebook on pimeää nettiä. Vaikka pimeässä netissä on hakkereita, laittomien aineiden kauppiaita ja ostajia, niin hän kuitenkin näkee sen ennemminkin positiivisena kuin negatiivisena, koska se antaa ihmisille mahdollisuuden keskustella samanhenkisten kanssa. Alastalon mielestä Suomessa keskitytään liian paljon pimeän netin rikollisiin ja muihin negatiivisiin puoliin.
Kirjoittajan mukaan pimeä netti mahdollistaa esimerkiksi Yhdysvalloissa keskustelun aktivismista ja tiededebatin käymisen anonyymina. Ex-lestadiolainen kertoo, että uskonnollisen yhteisön painostuksen alla netti oli ainoa paikka, josta sai keskusteluapua ja tukea. Kertoja oli kirjoittanut salaa yli 15 000 viestiä Suomi24-foorumille kymmenen vuoden aikana. ”Seksibilettäjä” taas oli etsinyt netin kautta samanhenkistä seuraa, jonka kanssa ei tarvinnut solmia pitempiaikaisia suhteita. Pro-anoreksiaryhmä on Alastalon mukaan vertaistukea huonoimmillaan, koska siellä voi ilmapiiri olla väärään suuntaan kannustava.
Alastalo uskoo, että Tor-verkon käyttö yleistyy, koska ihmiset haluavat hallita omia tietojaan ja siten myös keskustelu anonymiteetin tarpeellisuudesta voimistuu.
Jean M. Linsdale
Jean Myron Linsdale (20. toukokuuta 1902 Wellsville, Kansas – 20. tammikuuta 1969 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Jean Linsdalen vanhemmat olivat maanviljelijä, opettaja Jesse E. Linsdale ja Lena Armstrong Linsdale. Ollessaan kymmenvuotias Jean vieraili Kansasin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa Dyche Hallissa ja päätti jo silloin ryhtyvänsä luonnontieteilijäksi. Hän opiskeli Kansasin yliopistossa Lawrencessa ja valmistui kandidaatiksi 1924. Vuonna 1925 hän meni eläintieteen laitokselle Kalifornian yliopistoon Berkeleyssä, missä hän väitteli tohtoriksi 1927 aiheenaan kettusirkun ekologia: Variations in the Fox Sparrow (Passerella iliaca) with reference to natural history and osteology. Hän meni naimisiin Mary Ann Roundyn kanssa vuonna 1925.
Linsdale sai tutkijan viran Kalifornian yliopistossa pian väitöksensä jälkeen. Kymmenen vuoden kuluttua hänestä tuli yliopiston Hastingsin luonnonhistoriallisen suojelualueen johtaja 23 vuodeksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1960 terveysongelmien takia ja osti vaimonsa kanssa asunnon läheltä Salinasia. Vuonna 1964 Linsdale sokeutui lopullisesti.
Linsdale nimesi amerikanhömötiaisen (Parus atricapillus) alalajin nevadensis 1938.
Velaattajärven valuma-alue
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat viisi aluetta tai valuma-aluetta :
Helga Pedersen
Helga Pedersen (s. 13. tammikuuta 1973 Etelä-Varanki) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi puolueensa varapuheenjohtajana vuosina 2007–2015, istui suurkäräjillä vuosina 2009–2017 ja oli Norjan kalastusministeri vuosina 2005–2009.
Ura
Pedersen on kotoisin Tenosta, hän on taustaltaan merisaamelainen ja hänen kotikielensä on pohjoissaame. Hän aloitti lukion Tenossa, mutta kävi sen loppuun Bayeux'ssa Ranskassa. Sen jälkeen hän opiskeli Bergenin yliopistossa venäjää vuosina 1993–1996 ja Tromssan yliopistossa historiaa vuosina 1996–1998.
Pedersen liittyi työväennuorten toimintaan mukaan 1990-luvulla, ja vuonna 2002 nousi työväenpuolueen Tenon osaston puheenjohtajaksi.
Vuodesta 2019 hän on toiminut Tenon pormestarina.
Pysäytyskuva
Pysäytyskuva (,, ”jäädytetty kuva”, tai , ”pysäytys kuvaan”) on elokuvakerronnan keino korostaa tiettyä tarinan hetkeä pysäyttämällä liikkuva kuva muutamaksi sekunniksi liikkumattomaksi, valokuvamaiseksi.
Elokuvafilmillä työskenneltäessä pysäytyskuva saadaan aikaan kopioimalla yhtä kuvattua filmiruutua tarpeeksi monta kertaa peräkkäin toiselle filmimateriaalille, joka sitten leikataan liikkuvan kuvan jatkeeksi alkaen kopioidusta ruudusta. Nykyaikaisessa videotuotannossa ja filmille kuvattujen elokuvien digitaalisessa jälkituotannossa pysäytyskuvat tehdään ohjelmallisesti tietokoneen leikkaus- tai käsittelysovelluksessa.
Elokuvahistorian kuuluisimpia ja varhaisimpia pysäytyskuvia on François Truffaut’n ensimmäisen pitkän näytelmäelokuvan 400 kepposta (1959) viimeinen kuva, jossa päähenkilö, koulukodista karannut Antoine Doinel vaeltaa hiekkarannalla ja kääntyy katsomaan kameraan. Kamera zoomaa lähikuvaan pojan kasvoista, ja kuva pysähtyy. Tämä korostaa elokuvan tarinan jäämistä avoimeksi: emme tiedä, jääkö karkulainen tuolla hetkellä kiinni vai mitä tapahtuu, joten ryhdymme katsojina itse pohtimaan pojan tulevaisuutta. (Pysäytyskuvan ohella roolihahmon katsominen kameraan oli tuolloin hyvin epätavallinen tehokeino; molemmat ovat sittemmin yleistyneet.) Kaikkein varhaisimpana pysäytyskuvaa käyttäneenä elokuvana pidetään Alfred Hitchcockin varhaisteosta Champagne (1928). Pysäytyskuvia ja muita elokuvallisia keinoja käytetään paljon myös seuraavana vuonna valmistuneessa Dziga Vertovin dokumenttielokuvassa Mies ja elokuvakamera.
Pysäytyskuvat ovat suosittu keino myös muun muassa televisiosarjojen alkutekstijaksoissa roolihahmojen ja niiden näyttelijöiden esittelyssä. Urheilutapahtumien televisiotallennuksessa hidastuksia ja peräkkäisiä pysäytyskuvia on käytetty 1960-luvulta lähtien
Muita merkityksiä ja läheisiä käsitteitä
Pysäytyskuviksi kutsutaan joskus myös seuraavia:
Samankaltaista keinoa, tilannekuvaa, käytetään myös teatterissa: näyttelijät asettuvat paikoilleen tiettyyn asetelmaan, minkä tarkoitus on korostaa roolihahmojen suhtautumista näytelmän käsittelemään asiaan tai toisiinsa.
Harjunpäänjoen valuma-alue
Harjunpäänjoen valuma-alue sijaitsee Porissa ja Ulvilassa Satakunnassa. Sen laskujoki Harjunpäänjoki laskee Kokemäenjokeen, joka on Kokemäenjoen vesistön laskujoki. Se purkaa vetensä Selkämereen Porin edustalla Pihlavanlahdessa. Valuma-alueen pinta-ala on 512 km². Siihen kuuluu suurimpina järvinä Joutsijärvi, Palusjärvi ja Pyhäjärvi.
Valuma-alueen kuvaus
Seuraavassa on lueteltu tärkeimmät ojat, joet ja järvet lähtien liikkeelle Harjunpäänjoen suulta. Suluissa ovat ojan, joen tai järven yhtymiskohdan etäisyys joen suulta.
Joutsijärven valuma-alue ja bifurkaatio
Joutsijärvi on säännöstelty järven luusuaan Harjunpäänjokeen rakennetun padon avulla. Järven vedenpinta on nostettu niin korkealle, että myös toinen laskuoja samassa järvialtaassa olevan Tuurujärven Hämäläistenlahdessa saa tarpeeksi vettä. Tällaista tilannetta, jossa vesistö haarautuu kahteen eri suuntaan, kutsutaan bifurkaatioksi ja sellaista järveä bifurkaatiojärveksi.
Seuraavassa on lueteltu tärkeimmät ojat, joet ja järvet kiertäen Joutsijärven Harjunpäänjoen suulta myötäpäivään.
Pyhäjärven valuma-alue ja bifurkaatio
Palusjärveen laskee useampi oja.
Joutsijärvestä laskee lyhyt 1,5 kilometriä pitkä oja. Valuma-alue on osallisena Joutsijärven bifurkaatioon siten, että Hämäläistenlahdesta laskeva oja virtaa Palusjärveen, josta vesi jatkaa Palusjoen kautta Pyhäjärveen ja sieltä lopuksi Pyhäjärvenjoen kautta Harjunpääjokeen. Täällä kohdataan bifurkaation toinen ja suorempi haara Joutsijärvestä.
Buick Park Avenue
Buick Park Avenue on full-size-luokan henkilöautomalli jota General Motors valmisti Buick-brändin alla.
Eugene Bourdon
Charles Eugène Bourdon oli ranskalainen kelloseppä, insinööri ja instrumenttirakentaja. Hänet tunnetaan erityisesti Bourdon-putkeksi (Bourdon tube, Bourdon gauge, Bourdon’s pressure gauge) kutsutun painemittarin kehittäjänä (ranskalainen patentti 17. 7.1849, yhdysvaltalainen 1852 ). Laitetta voidaan kutsua myös paineputkimanometriksi. Laite perustuu ilmiöön, että paineen lisääntyessä metallinen putki muuttaa muotoaan eli deformoituu; sopivasti kaareva putki oikenee hieman paineen lisääntyessä ja palautuu alkuperäiseen muotoonsa paineen taas alentuessa. Koska liikaa kuumennettujen höyrykoneiden räjähtämisiä sattui runsaasti 1800-luvun puolivälissä, laite höyryn paineen mittaamiseksi saavutti nopeasti suuren suosion. Bourdonin vuonna 1850 käynnistämä liiketoiminta (Bourdon Sedeme Co.) oli menestyksellinen, ja patentti oli voimassa vuoteen 1875 saakka. Höyrykoneisiin liittyneet räjähdysonnettomuudet harvenivat merkittävästi muutaman vuoden kuluessa Bourdonin painemittarien levitessä. Bourdon palkittiin ranskalaisella Kunnialegioonan ritarin (Chevalier de la Légion d’honneur) arvomerkillä jo vuonna 1951. thumb|Nimilaatta Eugene Bourdonin hautakivessä pariisilaisella hautausmaalla (Père-Lachaise). Ilmeisesti Bourdonin tietämättä saksalainen rautatieinsinööri Rudolf Eduard Schinz oli keksinyt saman ilmiön vuonna 1845 ja saanut asiaan liittyvälle ratkaisulleen preussilaisen patentin. Hän myös asensi kehittelemiään mittareita saksalaisiin höyryvetureihin. Lisäksi saksalainen Bernard Schaeffer (Magdeburgista) oli saanut patentin samantapaiselle paineen keksinnölleen 1949. Bourdon ja Schaeffer tapasivat toisensa vuonna 1851 Lontoon maailmannäyttelyssä. Bourdon palkittiin Bourdon-putkestaan näyttelyssä aneroidityyppisen painemittarin kehittäneen Lucien Vidien (1805-1866) kanssa yhteisesti (Council Medal). Bourdonin patentin rauettua Schaefferin perustama yritys Schaeffer & Budenberg ryhtyi valmistamaan myös Bourdonin putkia; tämä yritys jatkaa toimintaansa yhä 2010-luvullakin. Bourdonin putken modernit toteutukset ovat yleisiä painemittareita myös 2000-luvulla.
Eugene Bourdon kehitteli myös monia muita laitteita ja mittalaitteita, esimerkiksi erilaisia höyrykoneita, boilereiden turvalaitteita ja tuulimittareita. Hän oli 29. syyskuuta 1884 lopettelemassa kokeitaan, joilla hän pyrki mittaamaan tuulen vaikutusta höyryveturiin. Junasta poistuessaan hän menetti kuitenkin tasapainonsa ja putosi junanraiteiden väliin lyöden otsansa. Lääkärin hoidosta huolimatta Bourdon kuoli perheensä parissa muutaman tunnin kuluttua onnettomuudesta.
Bráz
João Francisco Bráz (25. marraskuuta 1920 São Paulo – 11. syyskuuta 1996 ) oli brasilialainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Bráz kuului Brasilian olympiapronssia Lontoossa 1948 voittaneeseen joukkueeseen. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hänen edustamansa Brasilia sijoittui kuudenneksi.
Cubic
Elokuva julkaistiin Pohjoismaissa nimellä Cubic ja Japanissa nimellä Rebellion. Suomessa elokuvaa on esitetty televisiossa nimellä Cubic – uuden maailman kapinalliset.
Juoni
Elokuva sijoittuu vuoteen 2072. Kolmannen maailmansodan jälkeen luotiin Libria, totalitaarinen valtio, jossa uskotaan, että ihmisten kokemat tunteet aiheuttavat sotia. Libriassa pyritään poistamaan kansalaisilta mahdollisuus kokea tunteita: jokaisen on otettava päivittäin Prozium-ainetta, joka nujertaa tunteet ja saa ihmisen tottelevaiseksi. Libriaa johtaa Tetragrammaton-neuvosto, jonka johtaja on ”Isä”. Kukaan ei näe Isää elävänä, mutta hän puhuu kansalle televisioruutujen kautta. Neuvosto johtaa poliisia ja erikoisjoukkona tunnettua ”Papistoa”, jonka jäsenet ovat huippukoulutettuja tappajia. Papisto suorittaa iskuja kaupungin ulkopuoliseen ”alamaailmaan”, jossa kaikki tunteita herättävät asiat, kuten taide, kirjallisuus ja musiikki tuhotaan sekä näistä nauttivat ihmiset eli ”tunnerikolliset” tapetaan. Papistosta huolimatta on olemassa Underground-vastarintaliike, jonka tavoitteena on syöstää Isä ja Tetragrammaton vallasta.
John Preston on korkea-arvoinen Pappi, jolla on poika ja tytär. Preston menetti vaimonsa, kun tämä ei ollut ottanut Prozium-annostaan ja päätynyt itkemään, minkä seurauksena hänet tuomittiin kuolemaan tunnerikoksesta. Preston huomaa työtoverinsa Errol Partridgen sujauttavan ratsian jälkeen taskuunsa William Butler Yeatsin runokirjan, joka sääntöjen mukaan pitäisi polttaa. Partridge lukee Prestonille katkelman, jossa puhutaan haaveista, ja sanoo tajunneensa, että hallitus ja Papiston työkuva edustaa pelkkää vääryyttä. Hän toteaa, että ”tuntemisella on hintansa”, mutta sanoo ”maksavansa sen mieluusti”. Kun Partridge tarttuu pistoolinsa, Preston ampuu hänet.
Prestonin uusi työtoveri Brandt kertoo ihailevansa Prestonin ”tinkimätöntä” työtapaa Pappina. Ensimmäisessä yhteisessä ratsiassaan he pidättävät Mary O’Brien -nimisen naisen, joka omistaa taidetta ja musiikkia ja tämän takia saa kuolemanrangaistuksen tunnerikoksesta. Preston estää O’Brienin välittömän teloituksen ja vetoaa siihen, että naista täytyy kuulustella. Brandt alkaa epäillä Prestonia, joka ei itse suostu teloittamaan tunnerikollisia eikä tuhoamaan salakuljetustavaraa. Preston kohtaa Jurgenin, vastarintaliikkeen johtajan ja vakuuttuu siitä, että Isän salamurhaaminen on avain vapauteen. Vastarintaliike suunnittelee myös Prozium-tehtaiden tuhoamista, mikä auttaisi järjestämään kapinan.
Neuvoston varapuheenjohtajan DuPont kertoo saaneensa tietää, että korkea-arvoisten Pappien joukossa on petturi, joka on suurin uhka yhteiskunnalle. Jurgen sanoo, että peitelläkseen petturuuttaan Prestonin on suotava O’Brienin teloitus. Viime hetkellä hän kuitenkin rientää pysäyttämään sitä, mutta myöhästyy ja alkaa itkeä. Brandt tajuaa työtoverinsa olevan petturi ja vangitsee Prestonin, mutta DuPontin luona Preston onnistuu asettamaan Brandtin epäillyksi ja lähettämään tämän teloitettavaksi. DuPont huomauttaa, että muodollisuuksien takia Prestonin koti tutkitaan. Preston rientää kotiinsa tuhoamaan piilottamansa Proziumit, mutta hänen poikansa on jo hävittänyt annokset. Poika kertoo lopettaneensa Proziumin käytön äitinsä kuoleman jälkeen.
Jurgenin suunnitelman mukaisesti Preston pidätyttää vastarintaliikkeen johtajat saadakseen henkilökohtaisen kiitoksen Isältä. Hän kuitenkin huomaa, ettei Brandtia olekaan teloitettu ja tajuaa ajaneensa itsensä ja vastarintaliikkeen ansaan. DuPont kertoo, että todellinen Isä on kuollut kauan sitten ja että DuPont itse hoitaa Isän virkaa. DuPont ei myöskään käytä Proziumia ja nauttii taiteesta. Preston raivostuu, tappaa useita sotilaita ja lopulta sekä Brandtin että DuPontin. DuPont kysyy ”onko se sen arvoista?” viitaten siihen, että tuntemisella on hintansa. Preston kertoo maksavansa hinnan mieluusti. Vastarintaliike tuhoaa Prozium-tehtaat.
Fleiss
Fleiss tai Fleiß on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Barys Astana
Barys perustettiin vuonna 1999 ja se pelasi ensimmäisen kautensa 2001–2002. Joukkue pelasi Kazakstanin mestaruussarjassa vuosina 2001–2007 ja Vysšaja Ligassa 2007–2008, minkä jälkeen se on pelannut KHL:ssä sarjan perustamisesta 2008 lähtien.
Ari-Pekka Selin toimi joukkueen päävalmentajana kaudella 2013–2014. Raimo Helminen kuului seuran valmennusryhmään kausilla 2013–2014 ja 2015–2016.
Nykyisin Barysin kakkosjoukkue pelaa Kazakstanin mestaruussarjassa, jonka se voitti vuosina 2008 ja 2009.
Joukkue
''Tilanne 4. elokuuta 2023.''
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Leikkiviä poikia
Leikkiviä poikia on suomalaisen taiteilijan Verner Thomén öljyvärityö kankaalle vuodelta 1903. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1904 ja on kooltaan 111×140,5 cm.
Verner Thomé kuvasi paisteisella rannalla olevia alastomia pikkupoikia useampaankin työhönsä. Tämä Leikkiviä poikia on beigen- ja kullansävyissään onnistunut tallentamaan pikkupoikien oleilua rantahietikolla tapaan, joka ilmentää aikuistenkin henkeä noina aikoina. 1900-luvun alkuvuosina oli Suomessakin nousussa terveysajattelu, jolloin niin aikuiset kuin lapsetkin hakivat elämänvoimaa auringosta ja rannoilta. Modernin alastomuuskulttuurin hengessä sivistyneistö läksi mukaan naturalismiin ja auringonpalvontaan: käytännöllistä vitalistista elämäntapaa.
Mera
Mera on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen kuningatar. Jack Millerin ja Nick Cardyn luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1963 Aquaman -sarjakuvalehden numerossa yksitoista. Mera on Vesimiehen vaimo ja Aqua-ulottuvuuden kuningatar. Meralla on Hila-niminen kaksoissisar, josta tuli myöhemmin superrikollinen Siren.
Sarjakuvassa
Mera on kotoisin Aqua-ulottuvuudesta, joka tunnetaan myös nimellä Xebel. Hän tapasi Vesimiehen ja Vesipojan Maassa ollessaan pakomatkalla. Leron-niminen roisto oli ottanut hallintaansa kyseisen kuningaskunnan. Vesimies ja Vesipoika lupaavat auttaa Meraa, mutta he joutuvat vangeiksi. Vesimies onnistuu lopulta kukistamaan Leronin Quispin avulla. Mera päättää luopua kruunustaan ja antaa sen V’lanalle, kun hän itse palaa Atlantikseen ja menee myöhemmin Vesimiehen kanssa naimisiin.
Xebelilaisena (Xebelin atlantislaisten alirotu) hänellä on yhteiset yli-inhimillisen voiman, nopeuden ja kestävyyden kyvyt ja kyky hengittää veden alla. Kuivalla maalla ollessaan hänellä on akuutimpia aisteja kuin tavallisiin ihmisiin verrattuna rajoittunut yönäön parantunut näkö ja akuutimpi kuulo. Luonnollisten fyysisten kykyjensä lisäksi hänellä on voimakkaita hydrokineettisiä voimia (kutsutaan akvakineesiksi), joiden avulla hän voi hallita vesistöjä, luoda "kovia vesiä" ja saada vettä muista muodoista, mukaan lukien ihmisistä. Hänen hydrokineettiset voimansa antavat hänelle myös mahdollisuuden aistia vesistöjä, mukaan lukien mitä niissä on. Corum Rathin mukaan häntä pidetään ehkä tehokkaimpana, korkealla toimivana vesikineetikönä, joka on koskaan tallennettu Atlantiksen historiassa. Luonnollisten ja hydrokineettisten kykyjensä lisäksi Mera on myös erittäin taitava soturi; hän on Atlantikseen liittyvien taistelulajien ja aseiden käytön asiantuntija, ja hän on tarpeeksi taitava taistelemaan Ocean Masteria vastaan ​​yksittäistaistelussa. Mera oli myös koulutettu salamurhiin, ja häntä pidetään luonnollisena, taitavana johtajana.
Johtuen hänen kyvystä työskennellä telekineettisten yhteyksien kautta, materiaali, joka kieltää telepaattiset yhteydet, häiritsee myös hänen hydrokineettisiä voimiaan. Aiemmat tarinat asettivat myös joitain rajoituksia hänen kyvyilleen, kuten alttiuden lyijymateriaalille. Voimakkaat esineet ja vahvat telekineettisten kykyjen (eli kryokineesin) käyttäjät voivat myös vastustaa ja jopa tehdä tyhjäksi hänen akvakineettiset voimansa.