cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chris Brown (yleisurheilija)
Ura
Brown sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 400 metrillä neljänneksi ja juoksi avausosuuden Bahaman joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestin olympiakultaa Keski-Amerikan ja Karibian ennätysajalla 2.56,72. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 400 metrin välierissä. Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui 400 metrillä toiseksi halliennätyksellään 45,58. Aika oli myös kautta aikain paras 35-vuotiaan sisäradoilla juoksema. Hän sai pitkässä viestissä hopeaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 sekä viestijuoksun MM-kilpailuissa 2014 ja 2015. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 400 metrin välierissä. Hän sai viestihopeaa Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä ja juoksi ankkuriosuuden pronssia saaneessa Bahaman 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Brown on voittanut Bahaman-mestaruuden 200 metrin juoksussa 2006 sekä 400 metrillä 2002, 2004, 2007, 2008 ja 2009.
Viila
200px|thumb|Viilan pintaa.
Viila on käsityökalu, jolla lastutaan puuta, metallia tai jotain muuta materiaalia. Viilat soveltuvat esimerkiksi reunojen tasaukseen sekä muotoiluun ja terävien nurkkien viistämiseen tai pyöristämiseen.
Viila voi olla poikkileikkaukseltaan esimerkiksi pyöreä, kolmiomainen tai suorakaiteen muotoinen. Vastaavasti viiloja kutsutaan pyörö-, kolmio- tai lattaviiloiksi.
Viilan materiaalia leikkaavat hampaat muodostavat viilan pintaan karkean kuvion jota kutsutaan hakkaukseksi. Viilan hampaat leikkaavat materiaalia viilaa työnnettäessä. Hakkaus voi olla tiheä tai harva ja viilassa voi olla vain yhdensuuntainen hakkaus tai viila voi olla ristiinhakattu. Erittäin karkeita viiloja kutsutaan raspeiksi, hyvin pienikokoisia viiloja neulaviiloiksi.
Moottorisahan ketjua teroitettaessa voi apuna käyttää viilanohjainta joka kiinnitetään terälaipalle.
Viilan puhdistaminen voidaan tehdä teräsharjalla. Viilaaminen itsessäänkin voi poistaa pieniä partikkeleita mutta teräsharjan käyttämisen jälkeen voi nähdä missä määrin ainesta irtoaa. Lisäksi jos tehdään käsityönä tarkkaa työtä, on hyödyllistä jos viilan pinta on puhdas koska epäpuhtauksien epätasainen jakautuminen voi tehdä viilaamisesta tökkivää jonka takia viilattavaa kappaletta on vaikeampi pitää suorassa.
Viilausta helpottaa työkappaleen kiinnittäminen ruuvipenkkiin.
D-tyypin asteroidi
D-tyypin asteroidi on Tholenin  asteroidiluokittelun mukaan asteroidi, joka ei kuulu mihinkään suurista ryhmistä (C-, X- tai S-ryhmä), ja jolla on  pieni albedo ja punaisen valon  alueelle painottuva sähkömagneettinen spektri. Monet Jupiterin radalla tai sen taakse kiertävät asteroidit ovat D-tyyppiä. Nämä ovat pääasteroidivyöhykkeellä harvinaisia. Nämä ovat hyvin tummia, punertavia. Nissä uskotaan olevan mutkikkaita orgaanisia hiliyhdisteitä, hiiltä ja ei-hydrattuja silikaatteja, ja omaavat luultavasti sisustassaan vesijäätä. Niiden albedo on 0,02 to 0,05. Niitä on yhä enemmän yli 3,3 AU:n päässä Auringosta. Marsin kuut Phobos ja Deimos saattavat olla D-tyyppiä, niin kuin ehkä Tagish-järven meteoriitti. D-tyyppiin kuuluvia asteroideja ovat esim. 152 Atala, Jupiterin radalla kiertävät 588 Achilles sekä 624 Hektor ja malkein Saturnuksen radalle yltävä 944 Hidalgo.
Elokuvavuosi 1970
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1970 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Bill Berry
William "Bill" Thomas Berry (s. 31. heinäkuuta 1958 Duluth, Minnesota) on yhdysvaltalainen muusikko sekä rockyhtye R.E.M.:n perustajajäsen ja entinen rumpali.
Minnesotalainen Berry muutti lapsena vanhempiensa kanssa Maconiin Georgiaan, jossa hän ystävystyi koulussa tulevan R.E.M.-basisti Mike Millsin kanssa. Millsin kanssa Berry soitti muutamissa yhtyeissä. Vuonna 1978 Berry ja Mills muuttivat Athensiin opiskelemaan Georgian yliopistossa. Siellä he tapasivat Michael Stipen ja Peter Buckin. Alkuvuonna 1980 nelikko perusti R.E.M.-yhtyeen.
Maaliskuussa, vuonna 1995 kesken yhtyeen Lausannen keikan, Bill Berry lyhistyi lavalle ja hänet vietiin sairaalaan, jossa rumpalilla todettiin hengenvaarallinen aivoaneurysma. Lokakuussa 1997 Berry jätti yhtyeen ja ilmoitti keskittyvänsä maatilansa hoitamiseen.
Sulfonaatti
Esimerkkejä
Edellä mainittuja termejä käytetään suoloista, estereistä ja anioneista.
Beelzebub
thumb|180px|right|Beelzebub [[Collin de Plancyn teoksessa Dictionnaire Infernal, 1863.]] Beelzebub, Baalzebub tai Beliar, (Ba‘al Zebūb tai Ba‘al Zəvūv, hepreaksi בעל זבוב), oli filistealaisten kaupungissa Ekronissa palvottu jumala. Hänet mainitaan Vanhassa testamentissa nimellä "Baal-Sebub" (2. Kun. 1: 3) ja Uudessa testamentissa nimellä "Beelsebul" (mm. Matt. 10: 25).
Muinaisuudessa polyteistisen seemiläisjumalan Baalin ja Beelzebubin välillä oli eroa vain vähän tai ei lainkaan. Monoteistinen juutalainen viittaus Baaliin oli lähes varmasti halventava, ja muuttui muiden nimitysten ohella tarkoittamaan Saatanaa.
Baal-zebub lienee alun perin tarkoittanut ”ruhtinas Baal”, ja hän on ollut filistealaisten suojelusjumala. Rabbien teksteissä nimi merkitsi ”tunkion herraa” tai ”lantalan herraa” sanan zabal eli ”lanta” mukaan. Lantaa puolestaan on käytetty epäjumalan palvonnan synonyyminä. Zebūb tarkoittaa hepreassa 'kärpästä', ja Ba‘al Zebūl on väännetty pilkkamuotoon Ba‘al Zebūb ”kärpästen herra”.
Salibandyn Champions Cup 2013
Champions Cup 2013 oli järjestyksessään 21. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pidettiin 2.-6. lokakuuta 2013 Tampereella. Champions Cupin voitti 2013 miehissä ruotsalainen IBF Falun ja naisissa niin ikään ruotsalainen Rönnby IBK.
Turnaukseen osallistui, Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit, toinen joukkue järjestäjämaasta ja 2012 EuroFloorball Cupin voittaja.
Avaruuskansiot
Avaruuskansiot on alun perin BBC:n tuottama 26-osainen avaruutta käsittelevä sarja. Sarjassa käytettiin 3D-animaatiota ja kuvattua materiaalia.
Gj
Gj tarkoittaa seuraavia:
Malmin kirjakauppa
thumb|250px|Malmin kirjakauppa huhtikuussa 2011. Malmin kirjakauppa oli vuonna 1926 perustettu kirjakauppa Helsingin Malmilla. Kauppa lopetti toimintansa toukokuun lopulla 2011, ja sen omistajat Helena ja Esko Kauppila jäivät eläkkeelle.
Kaupan perusti Lyydia Möller, joka oli teollisuusneuvos K. A. Weisteen kolmas puoliso. Kauppa sijaitsi niin sanotun vanhan KOP:n talon asemanpuoleisessa huoneessa. Vuonna 1932 Toivo Kauppila, joka aiemmin oli toiminut Kalajoen osuuskaupassa myymälänhoitajana, osti yrityksen, ja se muutti niin sanottuun Lampisen taloon osoitteeseen Päätie 5. Kauppa siirtyi hänen poikansa Esko Kauppilan hallintaan 1970. Osuuspankki rakennutti Kirkonkyläntie 11 liikerakennuksen, josta vuonna 1970 vapautui 50 neliön liikehuone. Tähän liiketilaan Malmin kirjakauppa muutti, ja 8. helmikuuta 1970 pidettiin liikkeen avajaiset. Liiketilojen ahtauden vuoksi lähitalojen kellareita vuokrattiin liikkeen varastotiloiksi. Aluekeskus valmistui nykyiselle paikalleen noin 1986. Myymälä siirtyi entisiin Osuuspankin tiloihin, ja sen pinta-ala kolminkertaistui. Kaupan verkkosivujen ensimmäinen versio avattiin 13. toukokuuta 1999. Uudet parannetut verkkosivut otettiin käyttöön elokuussa 2003.
Lopettamisen taustalla oli omistajien mukaan jättimarkettien aiheuttama hintapaine. Esko Kauppilan oli ollut tarkoitus jatkaa 70-vuotiaaksi, mutta tiloista tuli ostotarjous "josta ei voinut kieltäytyä".
Yksinpuhelu (EP)
Yksinpuhelu on Kotiteollisuuden vuonna 2001 julkaistu EP. Se sisältää muualla julkaisemattoman kappaleen "Yksinpuhelu", uudistetun version Kuulohavaintoja-EP:llä julkaistusta kappaleesta "Käärmeiden historiaa" sekä liveversiot Tomusta ja tuhkasta -albumilla julkaistuista kappaleista "Jos sanon" ja "Virret soi". Livekappaleet nauhoitettiin Helsingin Nosturissa 10. helmikuuta 2001.
Kappaleet
Sävellykset ja sovitukset Kotiteollisuus, sanoitukset Jouni Hynynen.
Mustasaari (täsmennyssivu)
Mustasaari tarkoittaa seuraavia asioita:
Maarianohdakkeet
Maarianohdakkeet (Silybum) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi kaksi lajia. Niiden lisäksi sukuun on kuvattu muutamia muitakin lajeja, mutta niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Maarianohdakkeet ovat yksi- tai kaksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varsi on kasvutavaltaan pysty, usein haarainen, piikitön ja tavallisesti ruskehtavanvärinen. Lehdet ovat liuskoittuneita ja hammaslaitaisia sekä väriltään vihreitä, mutta niissä on vaaleita läiskiä. Ylimmät lehdet ovat sepiviä. Kukinnot ovat munanmuotoisia mykerökukintoja, jotka sijaitsevat yksittäin. Kukat ovat kaksineuvoisia, torvimaisia ja väriltään punavioletteja tai joskus valkoisia. Hedelmä on haivenellinen.
Sukuun kuuluvista lajeista maarianohdaketta (Silybum marianum) on havaittu Suomessa reilulta kymmeneltä paikalta eri puolilta maata.
Evrydíki
thumb|250px|Evrydíki Eurovision laulukilpailussa vuonna 2007. Evrydíki Theokléous (, s. 25. helmikuuta 1968), taiteilijanimeltään Evrydíki (Ευρυδίκη, kansainvälisesti usein Evridiki), on kyproslainen rock-, pop- ja laïkó-laulaja. Euroopassa hänet tunnetaan parhaiten Kyproksen euroviisuedustajana vuosilta 1992, 1994 ja 2007 kappaleilla ”Tairiázoume”, ”Eímai ánthropos ki egó” ja ”Comme ci, comme ça”.
Elämä
Evrydíki on yksi Kyproksen ja Kreikan suosituimmista laulajista. Hän on työskennellyt muun muassa Sákis Rouváksen ja Chrístos Dántiksen kanssa.
Gk
Gk tarkoittaa seuraavia:
Sankovo ja Medvežje
Sankovo ja Medvežje on Valko-Venäjän ympäröimä Venäjän eksklaavi. Sillä on pinta-alaa noin 4,5 neliökilometriä. Alue sijaitsee itään valkovenäläisestä Homelin kaupungista, viisi kilometriä länteen venäläisestä Dobrodjevkan kylästä ja pohjoiseen M10 moottoritieltä.
Historia
Aikoinaan eräät Dobrodjevkan kylässä asuneet maanviljelijät päättivät lähteä Pohjois-Amerikkaan, Pennsylvaniaan hiilikaivoksiin töihin. Kolmen vuoden kuluttua, ennen ensimmäistä maailmansotaa he palasivat kotiin ja ostivat maata eräältä valkovenäläiseltä maanomistajalta. Viljelijät muuttivat Medvežje dubravan ja Sanina polyanan alueilla, rakensivat talonsa sinne ja asettuivat asumaan. He kalastivat pienestä Iput-joesta. Näin syntyivät Sankovon ja Medvežjen kylät, joissa molemmissa oli 10–15 maatilaa.
Saksalaiset polttivat toisen maailmansodan aikana kesällä 1943 sekä Medvežjen että Sankovon. Sodan jälkeen kylät rakennettiin uudelleen, jonka jälkeen soita alettiin kuivata suurempien satojen toivossa.
Curium
Curium on transuraaneihin ja aktinoideihin kuuluva keinotekoisesti valmistettu alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Cm ja järjestysluku 96. Curium on erittäin radioaktiivinen alkuaine, jolla ei ole pysyviä isotooppeja. Se on hopeanväristä, kovaa metallia, jonka tiheys on 13,5 g/cm3. Sulamispiste on 1 340 °C ja kiehumispiste 3 110 °C, mitkä ovat korkeita arvoja aktinoidille. Pysyvimmän isotoopin 247Cm puoliintumisaika on noin 15,6 miljoonaa vuotta.
Curiumia voidaan tuottaa pommittamalla uraania tai plutoniumia neutroneilla ydinreaktoreissa. Tonni käytettyä ydinpolttoainetta sisältää noin 20 grammaa curiumia. Luonnossa sitä ei tavata. Curiumia voidaan käyttää kannettavana energianlähteenä ydinparistona, koska sen radioaktiivisuus synnyttää lämpöä. Curiumilla toimivia ydinparistoja on käytetty navigaatiopoijuissa ja avaruustutkimuksessa. Curiumin avulla valmistettua plutoniumin 238Pu-isotooppia on käytetty jopa sydämentahdistimien voimanlähteenä.
Curiumia valmistivat ensimmäisenä Glenn T. Seaborg, Ralph A. James, Leon O. Morgan ja Albert Ghiorso vuonna 1944 pommittaessaan plutoniumin 239Pu-isotooppia alfahiukkasilla syklotronissa. Louis B. Werner ja Isadore Perlman valmistivat vuonna 1947 ensimmäisen kerran punnittavissa olevia määriä curiumia (40 µg epäpuhdasta 242Cm-oksidia). Vuonna 1951 onnistuttiin ensimmäisen kerran valmistamaan puhdasta metallista curiumia. Nimen curium sai Marie ja Pierre Curiesta. Vaikka curium löydettiin ennen sitä jaksollisessa järjestelmässä edeltävää amerikiumia, sen ominaisuuksista tiedetään edelleen vähemmän kuin amerikiumista. Curium on järjestysluvultaan suurin alkuaine, jota on voitu valmistaa grammamääriä.
Fysikaaliset ominaisuudet
thumb|Curiumin α-muodon kiderakenne, heksagonaalinen tiivispakkaus. Curium on kovaa, tiheää, taottavaa, kiiltävää metallia ja väriltään hopeanvalkoista. Se muistuttaa sekä fysikaalisilta että kemiallisilta ominaisuuksiltaan gadoliniumia. Curiumin sulamispiste 1 340 °C on huomattavasti korkeampi kuin sitä edeltävien transuraanien (neptunium 637 °C, plutonium 639 °C ja amerikium 1 173 °C), mutta lähellä gadoliniumin sulamispistettä 1 312 °C. Curiumin kiehumispiste on 3 110 °C. Curiumin tiheys on 13,5 g/cm3, mikä on huomattavasti vähemmän kuin neptuniumilla (20,45 g/cm3) ja plutoniumilla (19,8 g/cm3), mutta suurempi kuin useimmilla muilla metalleilla.
Curiumilla on kolme kiderakennetta, joista α-Cm on vakain huoneenlämpötilassa. Sen alkeiskoppi on heksagonaalinen tiivispakkaus (dhcp, avaruusryhmä P63/mmc, hilavakiot a = 349 pm ja c = 1133 pm), joka on samanlainen kuin α-lantaanilla. Paineen kasvaessa 23 gigapascalin yli, edelleen huoneenlämpötilassa, α-Cm muuttuu β-Cm-muodoksi. Tällä on pintakeskinen kuutiollinen symmetria (fcc, avaruusryhmä Fmm) ja hilavakio a = 493 pm. Jos paine kasvaa yli 43 GPa, curium muuttuu ortorombiseksi γ-Cm (Im3m) -rakenteeksi, joka on samanlainen kuin α-uraanilla. Muita rakenteenmuutoksia ei ole havaittu 52 GPa paineeseen saakka.
Metallinen curium on paramagneettista ja noudattaa Curien–Weissin lakia 100–550 Kelvinissä, kun magneettinen momentti on 8,07 mB. 244Cm-metallille Néelin lämpötila on 52–65 K. Neutronidiffraktiolla on saatu selville, että α-Cm järjestyy antiferromagneettisesti alle 52 K lämpötiloissa. Toisilla menetelmillä on havaittu 248Cm:n muuttuvan antiferromagneettiseksi 65 K lämpötilassa, mutta kuitenkin niin että β-Cm muuttuu ferrimagneettiseksi lähellä 200 K.
Metallinen curium saa ilmassa nopeasti pinnalleen oksidikerroksen, joka voi olla aluksi CmO-oksidia muuttuen curium(III)oksidiksi Cm2O3 huoneenlämpötilassa ja edelleen CmO2-oksidiksi lämpötilan kasvaessa. Curium-metalli on alttiimpaa korroosiolle kuin sitä edeltävät aktinoidit. Tämä johtuu ainakin osittain sen radioaktiivisuuden aiheuttamasta itselämpeämisestä. Se liukenee useimpiin happoihin. Hienojakoinen curium on pyroforista.
Curiumin resistiivisyys huoneenlämpötilassa on 1,25 µΩ·m, ja se kasvaa nopeasti lämpötilan noustessa.
Kemialliset ominaisuudet ja yhdisteet
Curiumionit esiintyvät liuoksissa lähes yksinomaan hapetusluvulla +III. Hapetusluvun +IV yhdisteitä ovat vain muutamat kiinteät aineet, kuten oksidi CmO2 ja fluoridi CmF4. Liuoksissa curium(IV) voi esiintyä vain erittäin hapettavissa olosuhteissa, ja se pelkistyy helposti curium(III):ksi radiolyysillä tai jo pelkän veden vaikutuksesta. Liuoksissa curium(III)-ionit ovat värittömiä tai heikosti vihertäviä, kun taas +IV-ionit ovat kellertäviä. Kokeelliset havainnot suuremmista hapetusluvuista kuin +IV ovat hyvin vähäisiä. Curiumin kemiallinen käyttäytyminen poikkeaa toriumista ja uraanista, mutta muistuttaa amerikiumia ja useita lantanoideja. Sen läheisin lantanoidianalogi on gadolinium. Curiumionit ovat Lewisin happoja ja muodostavat ioniluonteisia sidoksia.
Curium esiintyy usein oksideinaan. Mustaa curium(IV)oksidia CmO2 syntyy curiumin hapettuessa ilman vaikutuksesta. Valkoista curium(III)oksidia Cm2O3 (sulamispiste 2270±25 °C) on valmistettu hajottamalla 244CmO2:ta 600 °C lämpötilassa ja alhaisessa paineessa. Myös harvinaisempi CmO on olemassa.
Curiumin halideista tunnetaan hapetusluvun +III yhdisteet CmF3, CmCl3, CmBr3 ja CmI3 sekä +IV hapetusluvun CmF4 ja useita muita monimutkaisempia fluorideja. Halideista CmF4 on väriltään ruskeaa, muut valkoisia. Curiumfluoridin CmF3 sulamispiste on 1 406 °C, curiumkloridin CmCl3 695 °C ja curiumbromidin CmBr3 625 °C.
Curiumoksykloridia CmOCl saadaan, kun curiumkloridi CmCl3 tai oksidi Cm2O3 reagoi vesihöyryn kanssa 500–600 °C lämpötilassa. Myös ruskea oksysulfaatti Cm2O2SO4 on olemassa, samoin kuin oksysulfidi Cm2O2S, jota saadaan kun oksysulfaattia kuumennetaan 800 °C lämpötilaan vedyn ja argonin seoksessa.
Curiumin hydridit tunnetaan huonosti. Curiumdihydridiä CmH2 valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970 244Cm-metallin reagoidessa vedyn kanssa 200–250 °C lämpötilassa. Myös kiderakenteeltaan trigonaalinen curiumtrihydridi CmH3 tunnetaan.
Curium muodostaa binäärisiä yhdisteitä typen, fosforin, arseenin ja antimonin kanssa, kun nämä reagoivat curiumhydridin kanssa. Myös curiumhydroksidi Cm(OH)3, curiumnitraatti Cm(NO3)3 ja kidevedellinen curiumoksalaatti Cm2(C2O4)3·10H2O tunnetaan. Curiumin karbidista ei ole havaintoa mutta piin kanssa curium muodostaa yhdisteet CmSi, CmSi2, Cm2Si3 ja Cm5Si3.
Metallista curiumia voidaan valmistaa pelkistämällä curiumfluoridia CmF3 bariumilla tai litiumilla yli 1 300 °C lämpötilassa. Toinen tapa on pelkistää curiumoksidia magnesiumilla magnesium-sinkki seoksen sulatteessa.
Isotoopit
Curiumista tunnetaan ainakin 20 isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 233–252. Kaikki ovat radioaktiivisia. Ainoastaan isotooppeja 242Cm, 244Cm, ja 248Cm voidaan tuottaa niin suuria määriä, että niitä voidaan käyttää kemian tutkimukseen. Lisäksi curiumilla on vähintään seitsemän isomeeria. Lähde:
Kriittinen massa
Curiumin isotoopeille on kirjallisuudessa esitetty varsin pieniä kriittisiä massoja: Taulukossa on curiumin isotooppien kriittisiä massoja pallomaiselle kappaleelle, ilman neutronimoderaattoria tai -heijastinta. Metallisella heijastimella (30 cm terästä), parittomien isotooppien kriittiset massat ovat noin 3–4 kg. Kun heijastimena on vesi (paksuus ~20–30 cm), kriittinen massa voi olla niinkin pieni kuin 59 grammaa 245Cm:lle, 155 grammaa 243Cm:lle ja 1 550 grammaa 247Cm isotoopille. Jos 245Cm- ja 247Cm-isotoopeilla on todellakin näin pieni kriittinen massa, niitä voitaisiin teoriassa käyttää kannettavissa ydinaseissa plutoniumin tai uraanin sijasta, mutta tällaisista ei ole julkista tietoa saatavilla. 243Cm ei sovellu ydinaseeseen, koska sillä on lyhyt puoliintumisaika ja sen voimakas α-säteily aiheuttaa ylikuumenemista. Näissä luvuissa on kuitenkin merkittävää epätarkkuutta. Kriittisten massojen virherajat ovat yleensä noin 20 %. Joissakin tutkimuksissa on 242Cm- ja 246Cm-nuklidien kriittisiksi massoiksi arvioitu 371 kg ja 70,1 kg.
Käyttö
thumb|right|Mars Exploration Rover Spirit -tutkimusmönkijän alfahiukkasröntgenspektrometri. Vaikka curiumia voitaisiin teoriassa käyttää ydinpolttoaineena, niin ei kuitenkaan tehdä sen huonon saatavuuden ja korkean hinnan takia. Curiumin isotooppeja 242Cm ja 244Cm on tutkittu käytettäviksi kannettavana energianlähteenä avaruustekniikassa ja lääketieteessä, koska ne voivat synnyttää lämpöenergiaa peräti 122 wattia (242Cm) ja 2,8 wattia (244Cm) grammaa kohti. Isotooppi 243Cm, jonka puoliintumisaika on noin 30 vuotta, voisi myös soveltua tähän, sillä se tuottaa lämpöä ~1,6 W/g, mutta sen hajoamistuotteet säteilevät voimakasta beeta- ja gammasäteilyä. Eniten lämpöä tuottavan 242Cm-isotoopin haitta taas on korkea hinta, noin 2 000 Yhdysvaltain dollaria grammaa kohden, minkä takia sitä ei ole tähän tarkoitukseen juurikaan käytetty. Vaikka 244Cm on α-säteilijä, se hajoaa myös spontaanilla fissiolla tuottaen suuren määrän neutroneita ja gammasäteilyä. Verrattuna 238Pu-isotooppia käyttävään radioisotooppiseen termosähkögeneraattoriin, 244Cm emittoi 500 kertaisesti neutroneja ja sen gammasäteily vaatii 20 kertaa paksumman säteilysuojauksen (noin 2 tuumaa lyijyä 1 kW voimanlähteelle, verrattuna 0,1 tuumaa vastaavalle 238Pu-paristolle). Säteilyltä suojaaminen sekä curiumin kalleus ja valmistamisen hankaluus rajoittavat sen käyttöä voimanlähteenä.
Lupaavin sovellus 242Cm-isotoopille on tuottaa siitä plutoniumin isotooppia 238Pu, joka soveltuu paremmin ydinparistoihin. 238Pu:ta on käytetty jopa sydämentahdistimien voimanlähteenä. Curiumia pommittamalla voidaan tuottaa myös sitä raskaampia alkuaineita. Esimerkiksi törmäyttämällä 248Cm kohtiota hapella tai magnesiumilla voidaan tuottaa transaktinoidi seaborgiumin isotooppia (265Sg) tai hassiumia (269Hs ja 270Hs).
Curiumia on käytetty alfahiukkasten lähteenä avaruusluotainten röntgenspektrometreissä ainakin Sojourner-, Spirit-, Opportunity- ja Curiosity-Mars-mönkijöissä ja komeetta 67P/Tšurjumov–Gerasimenkolle laskeutuneessa Philae-sondissa.
Curium ympäristössä
Curiumia ei esiinny luonnossa maapallolla, muuta kuin ihmisen toiminnan seurauksena. Maailmankaikkeudessa curiumia syntyy supernovien r-prosessissa ja pienemmissä "kilonovissa" neutronitähtien sulautuessa yhteen. On todisteita että curiumia oli maapallolla aurinkokunnan syntyessä, mutta koska aikaa on kulunut jo noin 290 curiumin pitkäikäisimmän isotoopin 247Cm puoliintumisaikaa, kaikki olemassa ollut curium on jo hajonnut.
Isotooppi 242Cm on merkittävä transuraani ydinaseen tai ydinonnettomuuden aiheuttamassa radioaktiivisessa laskeumassa. Koska sen puoliintumisaika on vain 163 päivää, se kuitenkin häviää jo muutamassa vuodessa. Tästä johtuen maapallolla ei ole enää tätä nuklidia ydinkokeiden tai Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jäljiltä. Ydinlaskeumassa on myös pysyvämpää isotooppia 244Cm, mutta sen määrät ovat vähäisiä.
Curiumia on käytetyssä ydinpolttoaineessa, jossa sen pitkäikäisemmät isotoopit 245Cm ja 246Cm (puoliintumisajat tuhansia vuosia) osaltaan vaikeuttavat ydinjätteen loppusijoitusta.
Ympäristössä curium ei liukene juurikaan veteen, mutta kiinnittyy tiukasti maaperän hiukkasiin.
Haitallisuus
Kaikki curiumin isotoopit, etenkin alfahajoavat isotoopit, joiden puoliintumisaika on lyhyt, ovat vaarallisia organismeille elimistöön päästessään. 243Cm, 245Cm, 247Cm ja 250Cm on luokiteltu myös ulkoisesti vaarallisiksi ihmisille. Lisäksi jotkut curiumin hajoamistuotteet ovat vaarallisia korkean beeta- tai gammasäteilynsä vuoksi. Laboratoriossa kaikki makroskooppisten määrien käsittely tehdään aina eristetyssä kaapissa.
Curiumia on helpompi saada elimistöön hengittämällä kuin suun kautta nautittuna, koska vain 0,05 % ruuan mukana tulleesta curiumista jää elimistöön. Noin 45 % curiumista, joka on päässyt verenkiertoon, kerääntyy maksaan, 45 % jää luihin ja lopuista 10 %:sta suurin osa poistuu ulosteen mukana. Biologinen puoliintumisaika luustossa on 50 vuotta, maksassa 20 vuotta. Elimistössä curium aiheuttaa syöpää.
Teräskukastaja
Teräskukastaja (Dicaeum ignipectus) on pienikokoinen aasialainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin seitsemän senttimetriä ja paino 7–9 g, ja se on kaikkein pienimpiä kukastajia. Sukupuolet ovat erivärisiä: koiraan selkä on kiiltävän sinimusta, vatsapuoli kellahtava, rinnassa punainen täplä ja keskellä vatsaa erottuu kapea musta raita. Naaras on päältä tumman oliivinvärinen ja alapuolelta kellahtava.
Esiintyminen
Teräskukastajan laaja esiintymisalue ulottuu Himalajan eteläpuolella Intiasta Kiinaan, Kaakkois-Aasiaan ja Filippiineille. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Nepalista ja Bhutanista saaduista näytteistä. Lajista tunnetaan 8 alalajia.
Elinympäristö
Vuoristometsät.
Ravinto
Kuten muutkin kukastajat, myös teräskukastajat syövät mistelinmarjoja.
Verner Aurola
Verner Johannes Aurola, vuoteen 1919 Mallat (31. tammikuuta 1899 Jääski – 24. lokakuuta 1969 Helsinki ) oli rovasti, Helsingin NMKY:n pääsihteeri ja kristillinen kirjailija.
Henkilöhistoria
Verner Aurolan vanhemmat olivat räätäli Matti Mallat ja Anna Pöhö ja puoliso vuodesta 1938 Linda Viktoria Gustava Welroos. Geologi Erkki Aurola oli hänen nuorempi veljensä. Verner Aurola kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1918, suoritti teologian erotutkinnon 1922 ja vihittiin papiksi 1924. Hän suoritti Yhdysvalloissa Springfieldin yliopistossa Bachelor of Science -tutkinnon 1931 ja teologian kandidaatti hänestä tuli Suomessa 1948. Aurola oli Helsingin keskusvankilan apulaisopettaja 1924–1928. Tammisaaren pakkotyölaitoksen vt. pastori hän oli 1924–1928, Tilkan päällikköpastori 1941–1943 ja Töölön seurakunnan virallinen apulainen 1943–1944. Helsingin NMKY:n pääsihteeri Aurolasta tuli 1928. Hän toimi myös opettajana ja NMKY:n julkaisemien lehtien Nuori Mies ja Veljesvartio sekä Helsingin NMKY:n Kuukauslehden päätoimittajana, samoin kuin Kirkon Nuorison toimitussihteerinä 1934–1939 ja Uuden Suomen pyhäpäiväsivun toimittajana 1945–1957. Aurolalla oli useita luottamus- ja järjestötehtäviä ja hän julkaisi kristillisiä teoksia. Sota-aikana Aurola toimi sotasairaalan pappina, rovastin arvonimen hän sai vuonna 1947.
Elina Arlin
Elina Arlin (o.s. Orkoneva) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän osallistui vuonna 2013 Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleella "He's Not My Man". Arlin eteni kilpailussa finaaliin, jossa sijoittui kuudenneksi. Arlinin sooloalbumi New Name julkaistiin elokuussa 2014. Arlin on itse sanoittanut ja säveltänyt kaikki sen kappaleet. Oman sooloprojektinsa lisäksi hän on laulanut eri kokoonpanoissa, kuten Einoa, Local Voices ja Megasakki. Arlin sävelsi Einoa-yhtyeelle albumillisen Eino Leinon runoihin sävellettyä musiikkia, jonka julkaistiin vuonna 2022. Einoa-yhtyeessä Arlin toimii laulajana ja kitaristina. Arlin on koulutukseltaan musiikin maisteri ja toimii laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa.
Genomi
Perimä eli geeniperimä tai genomi on eliön koko perintöaines, joka siirtyy vanhemmalta jälkeläiselle. Perimä on yleensä DNA:ta, mutta osalla viruksista se on RNA:ta. Se sisältää proteiinien valmistukseen osallistuvien geenien lisäksi ei-koodaavia alueita. Esitumaisilla perimä sijaitsee nukleoidiksi kutsutulla alueella solulimassa. Aitotumaisten perimä on tumassa lukuun ottamatta mitokondrioiden ja viherhiukkasten omaa geeniperimää.
Perimää tutkivaa tieteenalaa nimitetään genomiikaksi. Ensimmäistä kertaa koko perimän emäsjärjestys selvitettiin vuonna 1977, kun phi X 174 -bakteriofagin perimä sekvensoitiin. Ihmisen perimän selvittäminen aloitettiin vuonna 1990 ja ensimmäiset luonnokset siitä julkaistiin vuonna 2001.
Deserie Baynes
Deserie Baynes on saavuttanut olympialaisissa pronssia Atlantassa 1996 kaksoistrapissa. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa trapissa henkilökohtaista pronssia Limassa 1997 ja joukkuepronssia Kairossa 2001.
Genomi
Ihmisen perimä
Ihmisen perimä selvitettiin lopullisesti vuonna 2003. Ihmisen perintöaines on varastoitunut 23 kromosomipariin. Kromosomipareista 22 on autosomeja 23. parin ollessa sukupuolikromosomi. International Human Genome Sequencing Consortium esitteli tutkimustuloksensa ensimmäisenä Nature-lehdessä. (Artikkeli Initial sequencing and analysis of the human genome, vuosikerta 2001, lehti nro. 409, sivut 860–921)
Mato ja banaanikärpänen
Caenorhabditis elegans -sukkulamadon koko perimä sekvensoitiin ensimmäisenä vuonna 1998. Banaanikärpäsen koko perimä sekvensoitiin 2000.
Kotieläinten perimät
Koiran perimä selvitettiin vuoden 2005 lopulla. Tutkimusrotuna toimi bokseri, joka on sisäsiittoinen koirarotu. Koiran perimässä on 2,4 miljardia emäsparia. Koiralla on 39 kromosomiparia. Kissan perimä selvitettiin loppuvuodesta 2007. Tutkimusrotuna toimi abessinialainen.
Lehmän perimä
Naaraspuolisen Hereford-lehmän koko perimä sekvensoitiin 2009.
Muut
Edellä mainittujen lisäksi ainakin apinan, rotan ja hiiren perimät on selvitetty.
Isaac Polgar
Isaac ben Joseph ibn Polgar (tai Pulgar) oli espanjalainen juutalainen filosofi ja runoilija, joka eli 1300-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Hän oli Isaac Albalagin puolustaja ja jatkoi tämän käännöksiä Al-Ghazalin teoksista. Hän vaikuttaa olleen Abner Burgoslaisen ystävä, mutta kääntyi myöhemmin tämän vastustajaksi.
Jerry Horton
Jerry Horton
Moskkogáisi
Moskkogáisi on Skandeilla sijaitseva vuori Tromssan lääniin kuuluvassa Omasvuonon kunnassa, Norjassa. Se sijaitsee Sørdalenin ja Midterdalenin välissä. Vuoren korkein kohta on 1 176 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Fermium
thumb|right|Fermium-[[ytterbium-lejeerinki, jota on käytetty Fermiumin höyrystymislämmön määrittämiseen. Puhdasta Fermiumia ei ole pystytty tuottamaan valokuvattavissa olevia määriä.]] Fermium on keinotekoisesti valmistettu alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Fm, järjestysluku 100 ja CAS-numero 7440-72-4. Fermium on hyvin radioaktiivinen metallinen aktinoidisarjaan kuuluva transuraaninen alkuaine. Vain pieniä määriä fermiumia on tuotettu ja eristetty, joten kemiallisista ominaisuuksista tiedetään vähän. Fermiumin arvellaan olevan hopeanhohtoista tai harmaata metallia. Se on nimetty fyysikko Enrico Fermin mukaan.
Fermiumia valmistetaan pommittamalla plutoniumia neutroneilla. Fermium on järjestysluvultaan korkein alkuaine, jota voidaan valmistaa reaktoreissa. Sitä raskaampia ytimiä, samoin kuin niitä Fermiumin isotooppeja joiden massaluku on suurempi kuin 257, saadaan vain hiukkaskiihdyttimistä. Pysyvin isotooppi on Fm-257, jonka puoliintumisaika on 100,5 päivää. Yhteensä 19 Fermiumin isotooppia tunnetaan.
Fermium löydettiin ensi kerran vetypommiräjähdyksen jäljiltä Marshallinsaarilla vuonna 1952. Lähiatollilla analysoitiin laskeumaa, josta löytyi kahta uutta alkuainetta. Ne nimettiin einsteiniumiksi ja fermiumiksi. Fermiumia syntyi vain parisataa atomia. Näitä uusia raskaita alkuaineita syntyi, kun uraanin 238U-isotoopin atomiytimet kaappasivat räjähdyksessä neutroneja.
Tällä hetkellä fermiumille ei ole mitään tunnettua käyttöä. Isotooppia 255Fm kuitenkin tutkitaan mahdollisena syövän säteilyhoidon välineenä.
Isotoopit
Fermiumille tunnetaan yhteensä 19 isotooppia. Niiden massaluvut ovat 242–260 välillä. Lähde: (247a-merkitystä isotoopista ei tiedetä onko se perustilan nuklidi vaiko isomeeri)
Musta peili
Musta peili: Kauhuelokuvan kehitys Prahan ylioppilaasta Poltergeistiin on veljesten Antti Alasen ja Asko Alasen vuonna 1985 ilmestynyt tietokirja kauhuelokuvan historiasta. Teos sisältää muun muassa 800 tärkeimmän kauhuelokuvan luettelon vuosilta 1909–1985.
Visual Radio
Visual Radio on Nokian rekisteröimä tavaramerkki. Visual Radio tarkoittaa visuaalisen kuvasisällön lisäämistä audioradiolähetyksen sekaan. Nokia on sisällyttänyt tämän tekniikan joihinkin analogisia FM-lähetyksiä tukeviin matkapuhelimiinsa. Näitä ovat esimerkiksi Nokia 3230, Nokia 7710, Nokia N70, Nokia N80, Nokia N91, Nokia N95, Nokia E51, Nokia E71 ja Nokia 6270.
Suomessa Visual Radio -palvelua on Iskelmällä (id iskelma), Voicella (id voice) ja Suomi Popilla (id suomipop).
Juovamaitiainen
Juovamaitiainen (Leontodon saxatilis) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon ja sakaramaitiaisten (Leontodon) sukuun kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvilaji.
Juovamaitiainen voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi. Sen varsi on usein haaraton ja tyveltä kaarelle taipunut. Varren yläosa sekä kehtosuomut ovat kaljuja tai paikoitellen karvaisia. Lehdet ovat karvaisia ja ne sijaitsevat varren tyvellä lehtiruusukkeena. Kukinnot ovat melko pieniä, noin 2 cm leveitä mykerökukintoja, joiden kukat ovat vaaleankeltaisia. Kehtosuomut ovat vihreitä ja mustalaitaisia. Hedelmä on muodoltaan kapeansoikea. Juovamaitiainen kukkii heinä–syyskuussa.
Juovamaitiainen ei kasva nykyisin Suomessa, mutta sitä on havaittu muutamilta paikoilta 1900-luvun alkupuolella.
Seurakunta
Seurakunta (lyhenne srk tai srk. ) on kristittyjen muodostama yhteisö. Suomessa sanalla seurakunta tarkoitetaan yleensä joko koko kristikuntaa tai jonkin kristillisen tunnustuskunnan paikallista yksikköä, joskin sanalla voidaan viitata myös kristinuskon ulkopuolisiin paikallisiin hengellisiin yhteisöihin. Puhutaan esimerkiksi islamilaisesta seurakunnasta, evankelisluterilaisesta seurakunnasta, vapaiden suuntien seurakunnista tai helluntaiseurakunnasta. Sen sijaan tiettyä tunnustuskuntaa tai sen kansallista organisaatiota kutsutaan usein kirkoksi. Kirkko ja seurakunta ovat kuitenkin osin synonyymejä, varsinkin koko kristikunnasta puhuttaessa. Seurakunnalla voidaan tarkoittaa myös kulloinkin jumalanpalveluksissa tai kirkollisissa toimituksissa läsnä olevaa joukkoa.
Kongregationalistinen seurakunta
Kongregationalismi on vapaakristillinen seurakunta-oppi, joka rakentuu paikallisseurakunnan itsenäisyyden ajatukselle. Paikallinen seurakunta hoitaa päätösvaltaa tavallisesti seurakuntalaisten itsensä valitsemien edustajien, eli ”vanhinten” kautta. Päätöksentekoa ei siis luovuteta paikalliseurakunnan ulkopuoliselle elimelle, esimerkiksi kirkolliskokoukselle, eikä se perustu asemaan, kuten piispuuteen.
Seurakunta hengellisenä yhteisönä
Toisin kuin muut järjestöt, seurakunta on kristillisen käsityksen mukaan pyhä, erikseen ”Herralle erotettu” yliluonnollinen, Pyhän Hengen kokoama, johtama ja elävöittämä yhteisö, joka johdattaa ihmisiä pelastukseen. Kristillinen seurakunta on myös Kristuksen ”ruumis”, jonka ”jäseniä” Kristityt ovat. Tätä kautta ruumiinosaa tarkoittava sana ”jäsen” on saanut myös laajemman merkityksen.
Katekismuksen kappaleessa 20 kuvataan kirkkoa ja seurakuntaa näin: "Kirkkoa on sen alkuajoista lähtien kutsuttu Kristuksen ruumiiksi. Se on elävä kokonaisuus, jonka päänä on Kristus ja jonka jäseniksi tullaan kasteessa. Vaikka olemme erilaisia, meillä on yhteinen usko, joka liittää meidät Kristukseen ja toisiimme. Kirkko kuvataan myös äidiksi, joka kantaa meitä sylissään ja huolehtii meistä."
Seurakunnan hengellisen merkityksen pohdintaa kutsutaan kirkko-opiksi eli ekklesiologiaksi. Sitä tutkii akateemisessa teologiassa dogmatiikka.
Seurakunnan toiminta
thumb|240px|[[Utajärvi|Utajärven seurakuntakeskus.]] Kristillisen seurakunnan toiminnassa keskeisiä ovat kokoukset, joita kutsutaan jumalanpalveluksiksi. Niitä vietetään tavallisesti sunnuntaisin, joka on Kristuksen ylösnousemuksen päivä. Kristinuskon alkuaikoina, jolloin valtaosa kristityistä oli juutalaisia, jumalanpalveluksia vietettiin myös lauantaisin, joka on juutalainen sapatti. Adventtiseurakunnat noudattavat yhä tätä perinnettä.
Juutalaiset seurakunnat kokoontuvat synagogassa lauantaisin, sapattina. Islamilaisten erityinen rukouspäivä on perjantai, ja heidän jumalanpalveluksiaan vietetään moskeijassa.
Seurakunnan toimintaan kuuluu usein myös diakoniatyö. Lisäksi musiikilla on usein tärkeä osa seurakunnan toiminnassa. Suomessa monilla kristillisillä seurakunnilla on myös lähetystyötä ja aktiivista lapsi- ja nuorisotyötä.
Seurakunta voi toimintaansa varten omistaa kiinteistöjä, kirkon tai pappilan ohella yleensä seurakuntataloja tai -keskuksia ja leirikeskuksia. Monet Suomen evankelis-luterilaiset seurakunnat omistavat myös muita kiinteistöjä tai maa-alueita ja metsiä.
Seurakunnan organisaatio
Kristillisen seurakunnan johtajana on yleensä joko oppinut maallikkosaarnaaja, pastori tai pappi, islamilaisessa seurakunnassa imaami. Seurakunnissa on yleensä myös jokin luottamuselin, kuten hallitus tai vanhimmisto, joka tekee käytännön toimintaan ja hengelliseen työhön liittyviä päätöksiä. Useimmat seurakunnat ovat osa jotakin tunnustuskuntaa, jolla on yhteinen oppi.
Suomen evankelisluterilaiset seurakunnat
Suomen evankelisluterilaiseen kirkkoon kuuluu vuoden 2017 alussa tasan 400 seurakuntaa. Niistä jäsenmäärältään suurin on noin 95 000 jäsenen Jyväskylän seurakunta. Seurakunnan johtajana toimii kirkkoherra eli johtava pappi. Lisäksi seurakunnassa tulee kirkkojärjestyksen mukaan olla vähintään yksi kanttorin ja yksi diakonian virka. Luottamuselimenä evankelis-luterilaisessa kirkossa toimii seurakunnan työtä koskevia päätöksiä tekevä kirkkoneuvosto tai seurakuntaneuvosto. Ylintä päätösvaltaa käyttää seurakuntavaaleilla seurakunnan jäsenistä valittu kirkkovaltuusto ja seurakuntayhtymässä yhteinen kirkkovaltuusto.
Evankelis-luterilaisessa kirkossa kaikkea papistoa, sekä seurakuntapappeja että muissa tehtävissä olevia pappisvirkaan vihittyjä henkilöitä johdetaan ja valvotaan piispallisesti. Piispa on seurakuntien ja pappien ylin johtaja. Seurakunnat kuuluvat johonkin rovastikuntaan, joka puolestaan kuuluu johonkin piispan johtamaan hiippakuntaan. Seurakunnilla on kuitenkin laaja hallinnollinen, taloudellinen ja toiminnallinen itsehallinto.
Kirkon jäsen kuuluu siihen paikallisseurakuntaan, jonka alueella asuu. Seurakuntajako noudattelee pääsääntöisesti kuntajakoa. Seurakunnat voivat olla yksi- tai kaksikielisiä (suomi ja ruotsi). Mikäli saman kunnan alueella on useita seurakuntia, nämä seurakunnat muodostavat seurakuntayhtymän. Seurakuntayhtymiä on pääsääntöisesti suurimmissa kaupungeissa, joissa on useita paikallisseurakuntia, sekä niissä kaksikielisissä kunnissa, jotka on kielellisesti jaettu suomen- ja ruotsinkielisiin seurakuntiin. Seurakunnasta voidaan jokin alue, yleensä entisen seurakunnan alue muodostaa kappeliseurakunnaksi, alueseurakunnaksi tai kirkkopiiriksi. Seurakunnat voivat kattaa myös useamman kuin yhden kunnan alueen.
Hiippakunnan tuomiokapituli hoitaa papiston henkilöstöhallinnon lukuun ottamatta palkkaan ja rahaan liittyviä asioita, koska taloudenpidossaan seurakunnat ovat itsenäisiä. Papistolla on siten seurakunnan luottamuselimistä riippumatonta itsenäisyyttä hoitaa evankeliumin julistamiseen ja sakramentteihin liittyvät asiat.
Tunnustuskirjojen mukaan seurakunnalla on oikeus valita pappinsa. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa tämä koskee kirkkoherraa ja kappalaisia, jotka ovat vakinaisia papinvirkoja. Seurakuntapastorit nimittää tuomiokapituli.
Seurakunnissa toimii viranhaltijoiden ja muiden työntekijöiden lisäksi usein laaja vapaaehtoisten joukko, jotka osallistuvat monin eri tavoin seurakunnan hengelliseen palvelutehtävään. Seurakuntalaisia on myös luottamushenkilöinä erilaisissa toimielimissä.
Kirkkolaki määrää, että evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta huolehtii sen alueella tapahtuvasta hengellisestä kasvatuksesta ja opetuksesta, jumalanpalvelusten pitämisestä, kirkollisista toimituksista, sielunhoidosta, diakonia ja lähetystyöstä sekä kristillisen sanoman palvelu- ja julistustehtävistä. Lisäksi hautaustoimilailla seurakuntien tehtäväksi on määrätty yleisten hautausmaiden ylläpito ja hautapaikan osoittaminen oman kunnan asukkaille.
Gp
Gp tarkoittaa seuraavia:
Ruotsin käsipallomaajoukkue
Ruotsin käsipallomaajoukkue edustaa Ruotsia käsipallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Ruotsin käsipalloliitto.
Ruotsin maajoukkue on saavuttanut olympialaisissa neljä hopeaa. Barcelonassa 1992 se voitti välieräottelussa Ranskan maalein 25–22 ennen kuin hävisi loppuottelussa IVY:n jäsenmaiden ja Georgian muodostamalle yhdistyneelle joukkueelle 20–22. Atlantan olympialaisissa 1996 Ruotsi kukisti välierässä Espanjan 25–20, mutta hävisi finaalissa Kroatialle maalein 26–27. Sydneyssä 2000 Ruotsi voitti välieräottelussa jälleen Espanjan, mutta kärsi loppuottelussa 26–28-tappion Venäjälle. Lontoossa 2012 Ruotsi saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Ranskalle 21–22.
Ruotsi on menestynein maa käsipallon miesten MM-kilpailuissa. Se on voittanut neljä kultaa, kolme hopeaa ja neljä pronssia. Ruotsi sai mitalin viisissä ensimmäisissä MM-kilpailuissa. Saksassa 1938 se sai pronssia. Ensimmäisen mestaruutensa se voitti kotikisoissaan 1954 kukistettuaan loppuottelussa Saksan maalein 17–14. Saksan demokraattisessa tasavallassa pelatuissa MM-kisoissa 1958 Ruotsi voitti loppuottelussa Tšekkoslovakian 22–12. Seuraavissa kisoissa Saksan liittotasavallassa 1961 se sai pronssia. Tšekkoslovakian kisoissa 1964 Ruotsi sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Romanialle 22–25.
Seuraavan kerran Ruotsi sai MM-mitalin voitettuaan kultaa Tšekkoslovakian kisoissa 1990 – loppuottelussa se kukisti Neuvostoliiton maalein 27–23. Kotikisoissaan 1993 ja Islannissa 1995 Ruotsi sai pronssia. Japanin MM-kilpailuissa 1997 se sai hopeaa hävittyään finaalissa Venäjälle 21–23. Kaksi vuotta myöhemmin Egyptissä järjestetyissä MM-kilpailuissa Ruotsi voitti neljännen maailmanmestaruutensa kukistettuaan loppuottelussa Venäjän 25–24. Toistaiseksi viimeisimmän MM-mitalinsa Ruotsi sai Rankassa 2001, jossa se hävisi loppuottelussa isäntäjoukkueelle 25–28.
Ruotsi on myös miesten EM-kilpailujen menestyksekkäin maa. Se voitti kultaa ensimmäisissä EM-kilpailuissa Portugalissa 1994 kukistettuaan loppuottelussa Venäjän maalein 34–21. Vuosituhannen vaihteen molemmin puolin Ruotsi voitti kolme peräkkäistä Euroopan-mestaruutta: Italiassa 1998 se voitti loppuottelussa Espanjan 25–23, Kroatiassa 2000 Venäjän 32–31 ja kotikisoissaan 2002 Saksan 33–31. EM-kilpailuissa 2018 Ruotsi saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Espanjalle.
Käsipalloa pelattiin aiemmin myös 11-miehisillä joukkueilla nurmikentällä. Ruotsi menestyi myös tämän ulkolajin MM-kilpailuissa. Ranskassa 1948 se voitti kultaa kukistettuaan loppuottelussa Tanskan maalein 11–4. Sveitsissä 1952 Ruotsi sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Saksan liittotasavallalle. Itävallan kisoissa 1959 Ruotsi sai pronssia.
Socket AM2
Socket AM2 on maaliskuussa 2006 julkaistu suoritinkanta AMD Athlon 64- ja AMD Sempron-prosessoreille. Se on suunniteltu massamarkkinoille työpöytäkoneisiin korvaamaan vanhemmat Socket 939- ja Socket 754-suoritinkannat.
Kanta sisältää johdotukset kahdelle 64-bittiselle DDR2-muistikanavalle sekä yhdelle HyperTransport-väylälle. Se otettiin käyttöön koska vanhemmat Socket 939 ja Socket 754 eivät tukeneet DDR2-muistia.
Ohjelmat toimivat AM2-kantaisilla suorittimilla 7% nopeammin kuin Socket 939-kantaisilla suorittimilla.
Osa Opteron-nimellä kulkevista palvelinsuorittimista voidaan asentaa AM2-suoritinkantaan.
Tukholman roomalaiskatolinen hiippakunta
Tukholman roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Ruotsissa. Sen keskuspaikkana toimii Tukholma.
Historia
Vuonna 1781 perustettiin Ruotsin apostolinen prefektuuri erottamalla se Pohjoisen lähetyksen apostolisesta vikariaatista. Jo 23. syyskuuta 1783 siitä tuli Ruotsin apostolinen vikariaatti. Vuonna 1855 siitä erotettiin alueita uuden Arktisen navan apostolisen prefektuurin perustamiseen. 7. elokuuta 1868 alueita menetettiin jälleen, kun muodostettiin Norjan missio sui iuris. Vuonna 1949 Ruotsin apostolisella prefektuurilla oli 11 seurakuntaa ja 14 272 jäsentä, muodostaen 0,2% maan väestöstä. 29. kesäkuuta 1953 siitä muodostettiin Tukholman roomalaiskatolinen hiippakunta. Vuonna 1969 siihen kuului 23 seurakuntaa ja 49 471 jäsentä, eli 0,6% väestöstä. Vuonna 1990 seurakuntia oli 37 ja jäseniä 140 120, 1,6% väestöstä.
Nykytilanne
Vuonna 2016 hiippakuntaan kuului 44 seurakuntaa, 127 pappia ja jäseniä 113 053, jotka muodostivat 1,1% maan väestöstä.
Tobin Esperance
250px|pienoiskuva|Tobin Esperance (2023) Tobin Joseph Esperance (s. 14. marraskuuta 1979 Vacaville, Kalifornia, Yhdysvallat) on Papa Roach -yhtyeen basisti. Esperance liittyi yhtyeeseen vuonna 1996.
Esperancen nuorin veli Anthony soittaa kitaraa rockyhtyeessä Beyond These Walls.
Gs
Gs tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Polvartinden
Polvartinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Omasvuonon kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Signaldalenin varrella. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 275 metriä.
Jacques Maritain
Jacques Maritain (18. marraskuuta 1882 Pariisi – 28. huhtikuuta 1973 Toulouse) oli ranskalainen katolinen filosofi. Hän oli katolinen käännynnäinen. Hän oli osaltaan tuomassa esille Tuomas Akvinolaisen ajattelua nykyfilosofian piiriin. Hänellä oli myös merkittävä rooli ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen muotoilussa. Maritain kirjoitti yli 60 teosta.
Henkilöhistoria
Maritain sai protestanttisen kasvatuksen. Opiskellessaan Pariisin Sorbonnessa Maritain sai opetusta, jonka mukaan luonnontieteet pystyisivät yksin selittämään elämän ja kuoleman kysymyksiä. Opintojen aikana Maritain tutustui venäjänjuutalaiseen Raïssa Oumansoffiin, joka hänen tavallaan alkoi etsiä totuutta. Maritain ja Oumansoff pettyivät Sorbonnen skientismiin ja alkoivat käydä filosofi Henri Bergsonin luennoilla. Maritain ja Oumansoff avioituivat vuonna 1904 ja kääntyivät vuonna 1906 katolisuuteen.
Maritain opiskeli 1906–1908 biologiaa Heidelbergin yliopistossa ja tomismia Pariisissa. Vuonna 1913 Maritain aloitti opetustyön Institut Catholiquessa ja toimi vuosina 1914–1939 modernin filosofian professorina. Vuodesta 1932 lähtien Maritain opetti vuosittain Toronton keskiajantutkimuksen paavillisessa instituutissa. Vierailevana professorina hän toimi Princetonissa vuosina 1941–1942 ja Columbiassa 1941–1944. Vuosina 1945–1948 Maritain toimi Ranskan Vatikaanin-suurlähettiläänä ja palasi sitten Princetoniin filosofian professoriksi. Vuonna 1958 Notre Damen yliopisto perusti Jacques Maritain -keskuksen jatkamaan hänen filosofiansa mukaista tutkimusta.
Dave Buckner
David John Lewis Buckner (s. 29. toukokuuta 1976 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli Papa Roach -yhtyeen rumpali. Vuonna 2003 hän avioitui Mia Tylerin kanssa, joka on Aerosmith -yhtyeen laulajan Steven Tylerin toinen tytär.
Australian kansallismuseo
Australian kansallismuseo on Australian pääkaupungin Canberran pohjoisosissa, Lake Burley Griffin -tekojärven rannalla sijaitseva kansallismuseo. Se on yksi Australian monista kansallisista museoista.
Dave Buckner
Papa Roach
Australian kansallismuseo
Instituutiona Australian kansallismuseo on melko nuori, vuonna 1980 perustettu julkisesti rahoitettu organisaatio. Erilaisia aikeita ja ehdotuksia kansallismuseon perustamiseksi oli jo edeltävän sadan vuoden aikana. Museoon sijoittuu Australian kansallisen historian kokoelma. Yleisellä tasolla kansallismuseon kokoelmat ja näyttelytoiminta jaetaan kolmeen teema-alueeseen: 1. Aboriginaalien ja Torresinsalmen saarten asukkaiden historia ja kulttuuri, 2. Australian historia ja yhteiskunta vuodesta 1788 lähtien ja 3. Ihmisen vuorovaikutus ympäristön kanssa. Museon kokoelmiin kuuluu noin 210 000 esinettä tai muuta nimikettä.
Australian parlamenttitaloa vastapäätä sijaitsevan kansallismuseon nykyrakennuksen ovat suunnitelleet vuonna 1997 voittamansa suunnittelukilpailutyön pohjalta arkkitehdit Ashton Raggatt McDougall ja Robert Peck von Hartel Trethowan. Museo avautui yleisölle vuonna 2001. Kokonaiuutta on sittemmin laajennettu esimerkiksi kahvilarakennuksella. Rakennuksen arkkitehtuuri herätti huomiota heti avajaisvuonna 2001. Sitä kritisoitiin plagioinnista, sillä aboriginaalien näyttelyn käsittämä rakennus katon zikzak-koristeluineen sisältää arvioiden mukaan suoraa kopiota arkkitehti Daniel Libeskindin Berliinin holokaustimuseoon tekemiästä suunnittelutyöstä. Puolustuksena arkkitehti Raggatt vastasi tähän halunneensa verrata Australian alkuperäisasukkaiden kohtelua juutalaisten holokaustikokemuksiin.
Pekka Saravo
Seurajoukkueura
Saravo pelasi Tapparassa juniorijoukkuessa monta vuotta. Kaudella 1998–1999 hän kävi pelaamassa I-divisioonassa Diskoksen joukkueessa, mutta palasi seuraavaksi kaudeksi Tapparan A-junioreihin. Miesten SM-liigassa Saravo debytoi kaudella 2000–2001. Kaksi ensimmäistä liigakautta toivat Saravolle heti kaksi SM-hopeaa. Kauden 2002–2003 aikana Saravo kehittyi selvästi ja kohosi Tapparan luottopuolustajien joukkoon, minkä ansiosta hän sai myös uuden kahden vuoden sopimuksen. Keväällä 2003 Tappara voitti Suomen mestaruuden, joka oli Saravon kolmas SM-mitali.