cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tapio Kangasniemi
Ura valmentajana
Lentopalloliiton valmennuskeskuksessa Kangasniemi valmennusvastuulla on tyttöjen maajoukkueryhmä. Kaudella 2015–2016 tyttömaajoukkue ylsi lentopallon 1-sarjassa välieräpeleihin saakka. Kangasniemi nimettiin toukokuussa 2016 valmennuskeskusjohtajaksi Kuortaneen Urheiluopistolla toimivaan lentopallon nuorten valmennuskeskukseen, missä hän toki jo aiemmin toimi tyttöjen maajoukkuevalmentajana.
Guanosiinitrifosfaatti
Guanosiinitrifosfaatti (guanosiini-5'-trifosfaatti, GTP) on eräs puriininukleotidi. GTP toimii substraattina RNA-synteesissä, samoin kuin adenosiinitrifosfaatti eli ATP, sytidiinitrifosfaatti eli CTP ja uridiinitrifosfaatti eli UTP. GTP on guanidiininukleotidi kuten guanosiinidifosfaatti eli GDP, josta se poikkeaa ainoastaan fosfaattiryhmien lukumäärän perusteella. GTP toimii myös energianlähteenä ja useiden metaboliareaktioiden aktivaattorina. GTP:llä on myös tärkeä tehtävä G-proteiinien signaalivälityksessä, jossa se muuntuu GDP:ksi GTPaasien välityksellä.
Guanosiinitrifosfaatin kemiallinen kaava on C10H16N5O14P3 ja moolimassa 523,18 g/mol. Sen CAS-numero 86-01-1.
Katso myös guanosiinidifosfaatti (C10H15N5O11P2) eli GDP.
Shower
Shower on yhdysvaltalaisartisti Becky G:n kappale hänen tulevalta studioalbumilta. Sen julkaisivat Kemosabe Records ja RCA Records nauhoitteen johdantosinglenä 23. huhtikuuta 2014. Kappaleen sanoittivat Becky G, Dr. Luke, Cirkut ja Rock City, samalla kun tuotannosta vastasivat Dr. Luke ja Cirkut. Se on Beckyn ensimmäinen listan kahdenkymmenen parhaan joukkoon päässyt single Yhdysvalloissa. Kappaleen virallinen remix-versio sisältää yhdysvaltalaisräppäri Tygan.
Raab-Katzenstein RK-26 Tigerschwalbe
Raab-Katzenstein RK-26 Tigerschwalbe oli saksalaisen taitolentäjän Gerhard Fieselerin 1920-luvun lopussa suunnittelema koulukone.
Historia Ruotsin ilmavoimissa
Fieseler esitteli tyyppiä Ruotsissa ja AB Svenska Järnvägsvekstäderna (ASJA) -yhtiö osti yhden koneen joulukuussa 1930. Koneen siviilitunnus oli aluksi SE-ACO, myöhemmin SE-ADK, ja Ruotsin ilmavoimat kokeilivat kyseistä konetta eri moottorityypeillä. ASJA valmisti lisenssillä Ruotsin ilmavoimille 25 konetta tyyppimerkinnällä Sk 10. Kyseinen tyyppi oli lento-ominaisuuksiltaan heikohko ja sille sattui paljon onnettomuuksia. Kone oli Ruotsin ilmavoimien käytössä 1932–1945.
Historia Suomen ilmavoimissa
ASJA:n myytyä SE-ADK:n vuonna 1934 se kulkeutui talvisotaan L. Hemmingerille, joka lahjoitti koneen Suomelle. Se joutui vapaaehtoisyksikkö F19:n käyttöön 9. helmikuuta 1940. Vaikka kone varustettiin Suomen ilmavoimien hakaristitunnuksilla, se ei koskaan ollut rekisteröity Suomen ilmavoimille, vaan F19:n riveissä. Koneen käyttö jäi todella vähäiseksi mm. varaosien puutteen ja moottorin huonon kunnon vuoksi, joten se seisoi suurimman osan ajasta F19:n tukikohdassa Veitsiluodossa. Talvisodan jälkeen koneyksilö tuhoutui 23. kesäkuuta 1940.
Museokoneet
Konetyypin ainoa näihin päiviin säilynyt yksilö, Ruotsin ilmavoimien numero 536 valmistusnumeroltaan 20, on näytteillä Ruotsin ilmavoimien ilmailumuseossa Linköpingissä.
Aiheesta muualla
Sk10 RK-26 Tigerschwalbe Ruotsin ilmavoimissa (englanniksi)
GSM-taajuusalueet
GSM-taajuusalueet tai -taajuuskaistat ovat GSM-matkapuhelinjärjestelmän käyttämiä Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n matkapuhelinlaitteille varaamia radiotaajuuksia.
GSM-taajuuskaistat
GSM-järjestelmässä tuettavat taajuuskaistat ja kanavanumeroinnit on määritelty 3GPP:n teknisessä spesifikaatiossa 45.005 (3GPP TS 45.005). , joka korvasi ne aiemmin esittäneen 3GPP TS 05.05 -spesifikaation. Tällä hetkellä määritelmä tunnistaa neljätoista eri taajuuskaistaa:
GSM Suomessa
Etuliitteet tulevat sanoista
Songnim
Songnim (, hanja 松林市) on kaupunki Korean demokraattisen kansantasavallan Pohjois-Hwanghaen maakunnassa. Se sijaitsee maakunnan luoteisosassa Daedongjoen vasemmalla rannalla maan pääkaupunki Pjongjangin eteläpuolella. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 128 831 asukasta.
GSM-taajuusalueet
GSM 850 ja GSM 1900
GSM 850- ja GSM 1900 -järjestelmät ovat pääsääntöisesti käytössä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, joskin myös Australiassa on GSM 850 -verkko.
Songnim
Songnim oli alun perin pieni kylä, jonne Mitsubishi perusti Japanin miehityskaudella terästehtaan. Tehdas aloitti tuotannon vuonna 1918, minkä jälkeen paikkakunta kasvoi teollisuuskaupunkina. Vuoteen 1947 saakka sen nimi oli Gyeomipo, joka tarkoittaa ”Kenjin satamaa” ja sai nimensä japanilaisen komentajan Watanabe Kenjin mukaan. Songnimin kaupunki perustettiin vuonna 1947. Terästehdas kärsi Korean sodan pommituksissa pahoja vahinkoja, mutta se rakennettiin uudelleen ja nykyään Hwanghaen rauta- ja teräskompleksina tunnettu tehdas hallitsee kaupungin talouselämää.
GSM-taajuusalueet
GSM 1800
GSM 1800, alkuperäiseltä nimeltään Digital Cellular System 1800 eli DCS 1800, on 1800 MHz taajuusalueella toimiva GSM-tekniikkaan perustuva matkapuhelinverkko.
DCS1800-verkko otettiin käyttöön ensimmäisenä Iso-Britanniassa 1993. Suomessa verkkoja alettiin takentamaan 1990-luvun puolivälin jälkeen suuriin asutuskeskuksiin, koska GSM 900 -verkosta oli tullut ruuhkainen käyttäjämäärän kasvaessa. HPY avasi pääkaupunkiseudulla ja kehyskunnissa toimineen Citypuhelin-verkkonsa 1997. Sen ja muiden vastaavien kaupunkipuhelinoperaattoreiden liittymien käyttö rajoittui kunkin verkon alueelle kaupunkiseuduille, joiden ulkopuolella niitä ei voinut käyttää.
Tekniikka tuli pian myös valtakunnallisten operaattoreiden käyttöön ns. kaksitaajuus-GSM:n muodossa. Kaksitaajuinen matkapuhelinverkko loi tarpeen kaksitaajuusmatkapuhelimille, koska samaa liittymää piti kyetä käyttämään paitsi kaupunkiseutujen GSM 1800 -verkossa, myös niiden ulkopuolella GSM 900 -verkossa.
Aiheesta muualla
GSM 1800 GSM
Padasjoki
pienoiskuva|Padasjoen kunnantalo. pienoiskuva|Näkymä Päijänteelle Kullasvuoren maisematorneista. pienoiskuva|Katunäkymä keskustasta. Padasjoki on Suomen kunta, joka sijaitsee Päijät-Hämeen maakunnassa.
Maantiede
Kunta rajautuu idässä Päijänteeseen. Padasjoen alueella sijaitsee suurin Päijänteen saarista, Virmailansaari, sekä osa Päijänteen kansallispuistosta.
Padasjoen nykyisiä naapurikuntia ovat Asikkala, Hämeenlinna, Kangasala, Kuhmoinen, Pälkäne ja Sysmä. Ennen kuntaliitoksia sen naapurikuntia olivat Kuhmalahti eli entinen Pento, Lammi ja Luopioinen.
Padasjoella on useita satoja järviä, jotka laskevat kahteen eri vesistöön: Kymijoen ja Kokemäenjoen vesistöihin. Vesijako laskee näihin molempiin. Maastossa näkyvät hyvin jääkauden vaikutukset luontoon: paikkakunnalla on paljon harjuja ja harjusaaria (kuten Kelvenne) sekä jääkauden niihin jättämiä muodostumia kuten suppia ja irtolohkareita.
Padasjoen Natura-kohteita ovat Päijänteen kansallispuiston lisäksi, Vesijako, Saksalan metsä, Kasiniemen niityt, Jussilan keto, Auttoinen (jossa kasvaa harvinainen idänverijuuri), Ammajanvuori joka on Etelä-Suomen oloissa poikkeuksellisen laaja yhtenäinen vanhan metsän alue, Evon alue, Kurkisuo jossa on tervaleppäluhtaa ja ruohokorpia sekä viistojyrkänteinen Huhkainvuori.
Padasjoen halki kulkee Lahden ja Jämsän välinen valtatie 24 (entinen valtatie 4), josta erkanee Taulun alueella Hämeenlinnaan vievä kantatie 53.
Hallinto
Padasjoen vuodesta 2002 kunnanjohtajana ollut Heikki Jaakkola jäi eläkkeelle 2019. Hänen seuraajansa Petri Koivula oli tehtävässä 2019–2022, Hänen jälkeensä kunnanjohtajana oli ekonomi Kati Yrttiaho, jonka riitaisuuden sävyttämä kausi päättyi hänen eroilmoitukseensa kesäkuussa 2023.
Vaakuna
Pata ja joki ovat Padasjoen kunnan vaakunassa sen ajatuksen perusteella, että padat ovat kirkon ohi virtaavan Padasjoen pyörteitä. Toinen teoria kunnan nimestä nojaa saamelaissanaan palas ’polku’, koska joki on ollut tärkeä vesitie jo ennen hämäläisten leviämistä. Padasjoen murteessa nimittäin käytettiin 1900-luvun loppupuolelle saakka l-äännettä paikoissa, joissa kirjakielessä on d, esim. ”Älä velä meilän seläm mäläst’ köylest’, ei meilän seläm mälät köylet pilä.”
Varhaishistoria
Padasjoella on ollut asutusta kivikaudelta asti ja paikkakunnalla on myös linnavuoria. Maakeskenlahdelta on kaivettu järvimalmia.
Padasjoen hallintopitäjästä on ensimmäinen maininta historiallisissa lähteissä vuonna 1436. Padasjoen seurakunnan itsenäistymisestä ei ole varmaa tietoa, mutta varhaisin maininta siitä on vuodelta 1465 ja se on todennäköisesti ollut itsenäinen seurakunta ainakin jo vuonna 1497. Pappilan maa-alueiden omistusta koskevan asiakirjan perusteella vuotta 1471 on pidetty yhtenä mahdollisena Padasjoen seurakunnan perustamisvuotena. Padasjoki on ollut emäpitäjä, johon naapurikunnat (viimeiseksi Kuhmoinen 1800-luvulle asti) ovat kuuluneet.
Vanhin Padasjoen aluetta koskeva oikeuden pöytäkirja on vuodelta 1436. Tuolloin määriteltiin Auttoisten ja Vesijaon rajat. Vuonna 1442 Henrik Gårdshagen antoi tuomion nykyisen Padasjoen Toritun kylän ja nykyisen Kuhmoisten Harmoisten kylän rajariidasta.
Paikkakunnalla käytiin vuonna 1597 nuijasodan verisimpiin taisteluihin kuulunut Nyystölän taistelu.
Sisällissota
Padasjoki oli sisällissodassa punaisten ja valkoisten rintamalinjojen rajapitäjä.
Turun ortodoksinen seurakunta
Seurakunnalla on eniten jumalanpalveluksia Turussa, mutta niitä vietetään säännöllisesti myös Salossa ja Raumalla sijaitsevissa rukoushuoneissa. Lisäksi palveluksia toimitetaan silloin tällöin myös Maarianhaminassa, Loimaalla, Eurassa ja Harjavallassa, joissa toimitaan vuokratiloissa. Turussa, Raumalla, Salossa ja Loimaalla on säännöllistä tiistaiseura -piirien toimintaa, minkä lisäksi Turussa kokoontuu useita muitakin piirejä.
Padasjoki
Ruoka
Padasjoen perinneruokiin kuuluvat perunavelli ja suolakala, jota syödään ruisreikäleivän kera. Perinteisesti ruokajuomana on sahti. Padasjoen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla myös marjamämmi ja perunalimppu.
James Beauchamp Clark
thumb|James Beauchamp Clark James Beauchamp ”Champ” Clark (7. maaliskuuta 1850 Lawrenceburg, Kentucky – 2. maaliskuuta 1921 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 1911–1919.
Padasjoki
Väestönkehitys
Padasjoen asukasluku pienenee. Vielä 1990-luvulla siellä asui yli 4 000 henkeä, vuonna 2007 3 553. Toisaalta paikkakunnalla on yli 6 000 vapaa-ajan asuntoa. Seurauksena aatelisesta kartanoasutuksesta on pieni osa väestöstä puhunut äidinkielenään ruotsia 1900-luvun lopulle saakka.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
James Beauchamp Clark
Clarkin poika Joel Bennett Clark oli senaattorina vuosina 1932–1945.
Padasjoki
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Padasjoella oli 3 027 asukasta, joista 1 531 asui taajamassa, 1 471 haja-asutusalueilla ja 25:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Padasjoen taajama-aste on 51,0 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Padasjoen kirkonkylä.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Padasjoella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: Seurakunta toimii myös Hollolan, Kuhmoisten ja Kärkölän kuntien alueella.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Padasjoella toimii Padasjoen helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Padasjoen alueella toimii Lahden ortodoksinen seurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Kuhmoisten kunnan nykyisellä alueella.
Tapahtumia
Helmikuussa hiihdetään Päijänteen jäällä myrskylyhtyjen valossa jo perinteeksi muodostunut 7,5 kilometrin pituinen retkihiihtotapahtuma Päijänteen kuutamohiihto. Tapahtumassa on myös kilpasarjat naisille sekä miehille. Maaliskuussa järjestetään Päijänteen postihiihto, jossa reittivaihtoehtoja on kuudesta aina 28 kilometriin. Kummankin tapahtuman lähtöpaikkana on Laivaranta. Arktinen hysteria -tapahtuma maaliskuussa kokoaa yhteen pienlentokone- ja liitovarjoharrastajia Päijänteen jäälle.
Kesäisin Padasjoella järjestetään heinäkuun ensimmäisenä lauantaina paikalliseen sahtiperinteen kunniaksi sahtimarkkinat. Sahtimarkkinoiden yhteydessä on muutamina vuosina järjestetty kaljakellunnan inspiroimana Padasjoen Kirkkojoella Sahtikellunta, ensimmäinen sahtikellunta järjestettiin 2006. Kesäkuun puolivälissä on Vesijaolla järjestetty vuodesta 2003 alkaen Nakukymppi. Padasjoen laivaranta toimii jokakesäisen Päijänne-purjehduksen lähtö- tai maalipaikkana vuorovuosittain Jyväskylän Säynätsalon kanssa. Kesäisin erilaisia tapahtumia on joka viikonloppu, kun eri kylät, yhdistykset ja urheiluseurat järjestävät omia tapahtumiaan. Padasjoen yrityksen järjestämä jalkapallon kyläturnaus kokoaa 12 jalkapallojoukkuetta Ahjolan kentälle ja 2000-luvulla rakennetulle tekonurmelle. Kesän päättää Sataman valot -tapahtuma.
Nähtävyyksiä
pienoiskuva|[[Nyystölän taisteluun liittyvä nuijakivi Nyystölässä.]] pienoiskuva|Muistolaatta Nuijakivessä.
Luonto
pienoiskuva|Tuomastornit, joista avautuu näkymä Päijänteelle.|260x260px
Kyliä
Jos kylällä tarkoitetaan maakirja-nimiseen viranomaisasiakirjaan merkittyä kylää, niin esimerkiksi vuoden 1875 (ruotsiksi kirjoitettun) maakirjan mukaan Padasjoen kylät olivat: Alho, Autois (nykysuomeksi Auttoinen), Hinttola, Jokiois (Jokioinen), Kasiniemi, Kaukela, Kellosalmi, Lieso, Maakeskis (Maakeski), Nyställe (Nyystölä), Osoila, Prästgården (Pappila), Syrjäntaka, Torittu, Wesijako (Vesijako) ja Wirmala (Virmaila).
Kyliksi, kulmiksi tai kulmakunniksi on kutsuttu myös eräitä maantieteellisiä kokonaisuuksia, esim: Ala-Porasa, Arrakoski, Hirtniemi, Ilmoila, Jokioisen Saksala, Kaila, Kaurate, Keskusta, Koiravuori, Laivaranta, Mainiemi, Neroskulma, Palsa, Porasa, Purola, Savikko, Seitniemi, Romo, Tarus, Taulu, Vähäsalo
Liikenne
Padasjoki sijaitsee valtatien 24 ja kantatien 53 risteyksessä. Valtatie 24:n varrella sijaitsevat Taulun ja Arrakosken pikavuoropysäkit.
Kirkonkylällä on linja-autoasema, jonka kautta ajaa LSL:n hallinnoima ja Koiviston Auton liikennöimä Padasjoen ja Lahden välinen reittiliikenne. Koiviston Auton pikavuorot ovat 2. kesäkuuta 2008 alkaen pysähtyneet kirkonkylän sijasta noin kaksi kilometriä lännempänä Taulun pikavuoropysäkillä. Vuodesta 2018 lähtien Koiviston Auto ja sen tytäryhtiö Onnibus ovat ajaneet Padasjoen ja Lahden sekä Padasjoen ja Jämsän välisiä pikavuoroja. Padasjoen ja muiden kuntien välisiä vakiovuoroja on vähennetty 2000-luvun aikana. Myös jotkut yhteydet ovat muuttuneet vaihdollisiksi, sillä esimerkiksi Padasjoen ja Helsingin välillä ei ole enää suoraa yhteyttä, vaan linja-autoa on vaihdettava Lahdessa.
Kunnassa pitää kotipaikkaa Niemisen Linjat, joka aiemmin harjoitti linja-autoliikennettä Padasjoen ja Lahden välillä. Elokuusta 2020 lähtien yhtiö ei kuitenkaan enää liikennöi tällä välillä. Aikaisemmin yritys on liikennöinyt vuoroja myös Padasjoen ja Hämeenlinnan välillä, mutta nykyään tällä välillä ei ole enää vakituista linja-autoliikennettä.
Lähin rautatieasema on noin 50 kilometrin päässä sijaitseva Lahden rautatieasema. Hämeenlinnan ja Jämsän rautatieasemille on matkaa kumpaankin noin 65 kilometriä ja Oriveden rautatieasemalle noin 75 kilometriä.
Tampere-Pirkkalan lentoasema sijaitsee noin 110 kilometrin päässä ja Helsinki-Vantaan lentoasema noin 145 kilometrin päässä. Lisäksi noin 35 kilometrin etäisyydellä Asikkalan Vesivehmaalla sijaitsee Lahti-Vesivehmaan lentopaikka, jonne ei kuitenkaan ole säännöllistä matkustajaliikennettä.
Kesäaikaan Padasjoelta liikennöi sisävesilaiva Vääksyyn, Sysmään, Kelventeeseen, Virmailaan ja Kuhmoisiin. Lisäksi osa Jyväskylän ja Lahden välisistä laivavuoroista pysähtyy Padasjoella.
Narvalaisuus
thumb|right|Suomen ja Karjalan lestadiolaisuuden sukupuu joka sisältää myös kuolleet haarat. thumb|right|Venäjän ja Inkerin (ei niinkään Karjalan) lestadiolaisuuden sukupuu joka sisältää myös kuolleet haarat.
Narvalaisuus on lestadiolaisuuden haara, joka sai nimensä syntysijastaan Narvasta. Narvalaisuus syntyi Narvan kaupungissa vuonna 1898 alkunsa ja vaikutti 1900-luvun alussa myös Suomessa ja Venäjällä. Narvalaisuus sai paljon kannatusta erityisesti Pietarissa, jossa melkein kaikki lestadiolaiset olivat liittyneet uusheräykseen. Pian kuitenkin valtaosa Pietarin uusheränneistä liittyi narvalaisuuteen. Pietarissa oli lestadiolaisia eri arvioiden mukaan noin 700-1 500 ennen 1890-luvun lopun suurta hajaannusta. Narvalaisuus levisi myös Helsinkiin.
Narvalaisuus muotoutui erilaiseksi kuin uusiheräys, koska kielimuuri johti väärinymmärryksiin ja toivottomuuteen Narvan lestadiolaisten keskuudessa, kun he kuulivat Pietarissa käyneeltä Juri Jegorilta, että Pietarin lestadiolaiset vaativat heiltä uutta heräämistä ja sanoivat, että heidän entinen uskonsa on kuollutta uskoa. Tuossa hämmennyksen tilassa Narvan lestadiolaisyhteisön opit ja käytännöt muodostuivat omalaatuisiksi "Narvan Katrin" (oik. Katariina Olli) johdolla, joka sai erityisen uskonnollisen heräyksen. Siitä lähtien narvalaisuuden tunnusmerkkejä olivat julkirippi, ilmestykset ja rajut liikutukset. Ilmestyksistä ja näyistä tuli niin tärkeitä asioita, että Narvan Katri oli huutanut: ”Kirjoittakaa ylös, mitä minä sanon, niin siitä tulee toinen Raamattu”. Narvalaisuus levisi jossakin määrin myös Suomeen, aina Nivalan ja Ylivieskan korkeudelle asti, mutta enimmäkseen Etelä-Suomeen.
Suunnat
Narvalaisuus jakaantui jo aivan alkuvaiheessa kahteen suuntaukseen. Narvalaisuus ja erityisesti sen kumpulaisuus-niminen haara painotti ns. sisäistä sanaa Raamatun kustannuksella. Hurmoksellisempi ja lainomaisempi kumpulaisuus sai nimensä Lappeenrantalaisen saarnaajan Aleksanteri Kumpulaisen (1861–1926) mukaan, ja toinen maltillisempi narvalaisuuden haara oli nimeltään lindströmiläisyys. Narvalaisuuden kumpulainen haara liittyy Suomen helluntaiherätyksen alkuhistoriaan.
Narvalaisuus jakaantui jo aivan alkuvaiheessa kahteen suuntaukseen, joiden nimet ovat lindströmiläisyys ja kumpulaisuus.
Kumpulalaisuus
Aleksanteri Kumpulaisen (1861-1926) johtama kumpulaisuus oli niistä hurmahenkisempi ja "lainomaisempi" painottaen ehdotonta julkirippiä. Kumpulaisessa narvalaisuudessa ilmeni hurmoksellisuutta ja ekstaattisia ilmiötä ja näkyjä. Seurakuntaan pääsyn edellytyksenä pidettiin varsinkin kumpulaisuudessa julkirippiä, jonka jälkeen ripittäytynyttä ihmistä pidettiin pyhänä. Helsingissä kumpulaisten narvalaisten saarnaajana toimi Johan Johansson (1864–1931).
Kumpulaiset narvalaiset kutsuivat Helsingin Rauhanyhdistykselle puhumaan norjalaisen Thomas Ball Barrattin, ja hän saapuikin Suomeen ensimmäisen kerran syksyllä 1911.
Lindströmiläisyys
Narvalaisuuden maltillisempi suuntaus lindströmiläisyys sai nimensä Pietarissa, Espoossa ja Viipurissa asuneen saarnaajan Karl Teodor Lindströmin (1857-1917) mukaan.
Historia
Narvalaisuus syntyi lestadiolaisuuden suuren hajaannuksen yhteydessä Viron Narvassa vuonna 1898, kun Viron Narvasta kävi lestadiolainen Juri Jegor Pietarissa, jossa melkein kaikki lestadiolaiset olivat juuri liittyneet uusheräykseen Muita lestadiolaisen suuressa hajaannuksessa syntyneitä ryhmiä olivat vanhoillislestadiolaisuus, esikoislestadiolaisuus, uusheräys ja samperilaisuus.
Narvalaisuus hiipui 1910-luvulla, ja sen kannattajia siirtyi mm uusheräykseen, helluntailaisuuteen, esikoislestadiolaisuuteen ja vanhoillislestadiolaisuuteen. Perimätiedon mukaan Pietarissa osa narvalaisista siirtyi paikallisesta lestadiolaisyhteisöstä erkaantuneeseen vapaakirkollisvaikutteiseen itsenäiseen lestadiolaishaaraan hajaannuksessa noin 1912. Pietarin lestadiolaiset kuuntelivat noihin aikoihin paljon Barrattin saarnoja. Viipurissa kumpulaiset narvalaiset tekivät sovinnon uusheräyksen kanssa 1913 eli liittyivät käytännössä uusheräykseen. Viipurissa kumpulalaiset narvalaiset olivat senkin jälkeen kuitenkin uusheräyksen sisällä keskenään paljon kanssakäymisessä ja järjestivät keskenään pieniä kotiseuroja aina talvisotaan asti. Viipurilainen K. T. Lindström jatkoi saarnaamista lindströmiläisten narvalaisten kotiseuroissa aina kuolemaansa asti 1917 luopumatta narvalaisuudesta, jonka jälkeen lindströmiläinenkin narvalaisuuden haara alkoi hiipua. Viimeistä narvalaisten säännöllistä seuratoimintaa esiintyi Terijoella, jossa heillä oli saarnaajana Axel M. Helsingius (1855-1925), joka saarnasi ruotsiksi ja joka toimi lindströmiläisten narvalaisten saarnaajana aina kuolemaansa asti.
Gabriel Lima
Gabriel Lima de Oliveira (s. 19. elokuuta 1987 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen italialainen futsalpelaaja. Lima edustaa ElPozo Murcia FS:ää ja Italian futsalmaajoukkuetta. Hän on 171 senttimetriä pitkä ja painaa 68 kilogrammaa.
MM-kilpailuista Limalla on yksi pronssi, vuodelta 2012 Thaimaasta. EM-kilpailuista Lima on saavuttanut kultaa vuodelta 2014 ja pronssia vuodelta 2012. Vuoden 2014 kisoissa hänet valittiin myös koko turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Lima on pelannut Italian maajoukkuessa vuodesta 2009 asti ja on nykyisin myös joukkueen kapteeni. Vuodet 2004-2008 hän edusti Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta, jonka riveissä hän voitti hopeaa vuoden 2008 EM-kilpailuissa. Lima oli noiden kisojen paras maalintekijä yhdeksällä osumallaan.
Seuratasolla Gabriel Lima on edustanut Espanjan pääsarjan ElPozo Murciaa vuodesta 2014 asti. Sitä ennen hän edusti kotimaassaan Asti Calciota vuodet 2009-2014, jonka riveissä hän voitti Italian cupin kaudella 2011-2012. Kaudella 2008-2009 Lima voitti Italian cupin Arzignano Grifon kanssa.
IRAS
IRAS (InfraRed Astronomical Satellite) oli tähtitieteellinen satelliitti, joka kartoitti avaruuden kohteita infrapunasäteilyn aallonpituuksilla. Se laukaistiin avaruuteen 25. tammikuuta 1983 Yhdysvaltain Vandenbergin avaruuskeskuksesta. Satelliitin toteuttivat Alankomaat, Iso-Britannia ja Yhdysvallat. Alankomaiden työosuuden rahoitti sen avaruushallinto NIVR ja Yhdysvaltain osuuden NASA. Satelliitin toiminta-aika oli kymmenen kuukautta. Marraskuuhun 1983 mennessä se oli ehtinyt kartoittaa 96 % taivaasta neljään kertaan infrapunasäteilyn aallonpituuksilla. Tuona aikana se ehti löytämään 350 000 infrapunakohdetta avaruudesta.
Satelliitin mitat ja rata
IRAS oli rakenteeltaan lieriömäinen satelliitti, jonka kyljessä oli aurinkopaneeli. Satelliitin korkeus on 3,6 metriä, leveys aurinkopaneeleineen 3,24 metriä ja pituus 2,05 metriä. Satelliitin laukaisumassa oli 1073 kilogrammaa. IRAS-satelliitti laukaistiin Maata kiertävälle aurinkosynkrooniselle radalle noin 900 kilometrin korkeuteen, jossa sen radan inklinaatio oli 99 astetta. Satelliitin kiertoaika maapallon ympäri oli 102,9 minuuttia.
Tutkimuskohteet
IRAS-satelliitin tavoitteena oli kartoittaa taivaan kiinteitä infrapunakohteita, kuten tähtiä, niiden syntyalueita ja galakseja. Kartoitustyön ohella taivaalta löydettiin uusia liikkuvia kohteita, kuten pikkuplaneettoja ja komeettoja. IRAS:n avulla löydettiin kolme uutta pikkuplaneettaa ja kuusi komeettaa. Satelliitin löytämiä jaksollisia komeettoja ovat 126P/IRAS, 161P/Hartley-IRAS ja IRAS-Araki-Alcock.
Mittalaitteet
Satelliitin päämittalaite oli kaukoputki. Tämän Ritchey–Chretien-tyyppisen kaukoputken polttoväli oli 5,5 metriä ja objektiivin halkaisija 0,57 metriä. Kaukoputken valovoima oli 9,6. Satelliitin infrapunasäteilyä kokoavien peilien yhteispinta-ala oli 1 m². Varsinainen infrapunamittalaite oli sijoitettu kaukoputken polttopisteeseen. Se koostui 62 infrapunatunnistimesta. Lisäksi polttopisteeseen oli sijoitettu LRS-spektrometri (Low Resolution Spectrometer), joka mittasi avaruutta 8–22 mikrometrin aallonpituusalueella. Samassa yhteydessä oli myös CPC-fotometri (Chopped Photometric Channel), joka mittasi avaruutta 50–100 mikrometrin aallonpituusalueella. Kaukoputken mittauksien kulmatarkkuus oli 0,5 kaariminuuttia 12 mikrometrin aallonpituudella ja heikoimmillaan 2 kaariminuuttia 100 mikrometrillä.
Kaukoputki mittalaitteineen oli sijoitettu nestemäisellä heliumilla jäähdytettyyn kammioon, joka mahdollisti mittalaitteiden toimintavakauden. Jäähdytyslämpötila oli 1,6 Kelviniä eli −272 celsiusastetta. Kylmää heliumia oli 720 litraa eli 77 kilogrammaa. Heliumin haihtumisen vuoksi, satelliitin toiminta-aika jouduttiin rajoittamaan kymmeneen kuukauteen.
Jarkko Koski-Vähälä
Jarkko Tapani Koski-Vähälä (s. 21. marraskuuta 1978 Kokkola) on suomalainen keihäänheittäjä. Koski-Vähälä on pituudeltaan 194 cm ja painoltaan 93 kg. Hän on syntynyt Kokkolassa, asuu nykyään Ylivieskassa, mutta on suurimman ajan elämästään asunut Ullavassa.
Hänen valmentajanaan toimi vuosina 2001–2004 Esa Utriainen ja vuodesta 2004 eteenpäin Kimmo Kinnunen. Hän oli vuoteen 2007 asti Ullavan Kilvan jäsen ja vuodesta 2008 alkaen hän edustaa Ylivieskan Kuulaa.
Vuonna 2011 Jarkko Koski-Vähälä voitti Pihtiputaan keihäskarnevaalit tuloksella 81,53.
Luottoluokitus
thumb|300px|S&P Global Ratingsin Euroopan maiden luottoluokitus. {{legend|#1F4C21|AAA}} {{legend|#336633|AA}} {{legend|#339933|A}} {{legend|#996633|BBB}} {{legend|#CC9933|BB}} {{legend|#CC9966|B}} {{legend|#780000|CCC}} {{legend|#be0000|CC}} {{legend|#ff0000|C}} {{legend|#000000|D}} {{legend|#CCCCCC|ei luokitusta}}
Luottoluokitus on arvio velallisen, esimerkiksi valtioiden, kuntien tai yritysten, kyvystä selviytyä taloudellisista velvoitteistaan, toisin sanoen luokittaja pyrkii ilmoittamaan suhteellisen todennäköisyyden, joka yrityksellä on joutua maksukyvyttömyystilaan.
Luottoluokitus voi vaikuttaa yrityksen lainaaman rahan hintaan riippuen luotonantajien ja velallisen välisestä suhteesta ja informaation määrästä. Yleensä saman luokittajan heikompi luokitus edellyttäisi korkeampaa korkoa kuin parempi luokitus.
Luottoluokitus voi olla julkinen tai ei-julkinen. Julkinen luottoluokitus palvelee yleensä velallisen tai velkakirjojen liikkeeseenlaskijoiden tarpeita helpottamalla velkakirjojen vertailukelpoisuutta sekä tarjoamalla luottokelpoisuuden seurannan laajalle sijoittavalle yleisölle. Julkinen luokitus on tarkoitettu sijoituspäätösten taustainformaatioksi. Julkisia luokituksia käytetään usein rahoitussopimusten ja rahoitusalan vakioehdoissa ja myös lainsäädännössä. Tavallisessa kielenkäytössä luottoluokituksella tarkoitetaan usein yleisölle annettavia julkisia luottoluokituksia. Julkinen luottoluokitus on vain suuremmilla yrityksillä, pienempien luottokelpoisuuden arvioi erikseen kukin lainanantaja. Luottoriskin kanssa korreloivat kannattavuus, nettovelkaantumisaste ja omavaraisuusaste.
Eri luokittajien luottoluokitukset eivät ole vertailukelpoisia
Yrityksen luottoluokitus ilmoitetaan yleensä kirjainyhdistelmillä. Esim. 1) S&P-luokitukset AAA, AA, A, BBB, BB, B, CCC, CC, C, D ja 2) Moody’s-luokitukset Aaa, Aa, A, Baa, Ba, B, Caa, Ca, C, D sekä 3) Fitch-luokitukset... S&P-luokat AAA-BBB ja Moody’s-luokat Aaa-Baa ovat keskitason yläpuolella (investement grade), S&P-luokat BB-D ja Moody’s-luokat Ba-D ovat roskalainaluokkaa (high yield). Luokassa D kohde on käytännössä ajautunut konkurssiin. Tällöin on todennäköistä, että lainanantaja menettää koko velkapääoman tai ainakin osan siitä.
Luottoluokituksia määrittävien yhtiöiden samankaltaisilta vaikuttavat koodit eivät ole verrattavissa toisiinsa. Eri luottoluokitusyhtiöiden ilmoittamia luokituksia voi verrata vain jos tiedetään ko. yhtiön kirjainyhdistelmien edustamien maksukyvyttömyystodennäköisyyksien lukuarvot.
Esimerkiksi kansainvälisen luottoluokittajan S&P Global Ratingsin koodi AAA tarkoittaa, että vuoden aikavälillä kyseisen koodin saaneen yrityksen todennäköisyys joutua maksukyvyttömyystilaan on 2:10000. BBB-koodi tarkoittaa, että 23 yritystä 10 000:sta joutuu maksukyvyttömyystilaan vuoden sisällä.
Keskivertosuomalaisyrityksen todennäköisyys joutua maksukyvyttömyystilaan vuoden aikavälillä vuonna 2005 oli arviolta 112:10 000, eli S&P Global Ratingsin koodi BB.
Eri tyyppisiä luokituksia eri tarkoituksiin
Luottoluokituksia on erityyppisiä eri tarkoituksiin. Ne voidaan jakaa lyhytaikaisen ja pitkäaikaisen luotonannon perustana käytettäviin.
Lyhyen ajan luottoluokitukset
Lyhyen ajan luottoluokitukset tehdään yleensä koneellisesti. Luottoluokitusta määritettäessä otetaan huomioon muun muassa maksuhäiriötiedot, tilinpäätöstiedot, yrityksen perustamisajankohta, omistajat ja heidän muut yrityskytköksensä. Tavarantoimittajat käyttävät lyhyen ajan luottoluokituksia. Hyvin lyhytaikaisen luotonannon perusteena käytettäviä luokituksia kutsutaan myös nimellä yrityksen luottotiedot. Luottotietojen toimittamiseen ovat erikoistuneet Suomen Asiakastieto ja Soliditet Finland. Niitä käytetään toimitusluottojen perusteena.
Pitkän ajan luottoluokitukset
Pitkän ajan luottoluokitukset tekee analyytikko: analyytikko perehtyy useamman viikon ajan yritykseen, sen historiaan ja tulevaisuuden näkymiin sekä yleisesti toimialan tilanteeseen ja näkymiin. Kansainväliset luokittajat S&P Global Ratings ja Moody’s ja Suomessa Fennorating Oy tekevät pitkän ajan luottoluokituksia joukkovelkakirjalainamarkkinoiden käyttöön. Suomessa pankit tekevät pitkän ajan luottoluokituksia omaan käyttöönsä.
Luottoluokittajien oligopoli
Hallitsevia luottoluokitusyhtiöitä yrityslainoissa, kiinteistövakuusarvopapereissa ynnä muussa ovat S&P Global Ratings (93 % yrityslainoista), Moody’s (95 %) ja Fitch (37 %)
Professori Frank Partnoyn mukaan Yhdysvaltojen arvopaperivalvojaviranomainen SEC on vuodesta 1975 estänyt luottoluokittajien vapaan kilpailun ja käytännössä pakottaa rahoituslaitokset ostamaan arvopapereita S&P:n, Moody's:n ja Fitchin luokitusten mukaan. EU:n talouskomissaari Olli Rehn kritisoi, että luottoluokittajat toimivat ”amerikkalaisen finanssikapitalismin ehdoilla”. .
SEC:n komissaari Kathleen Caseyn mukaan nämä luottoluokittajat toimivat pitkälti kuin Fannie Mae, Freddie Mac ja muutkin yritykset, jotka hallitsevat markkinoita siksi, että valtio suosii niitä muihin yrityksiin nähden. Suuret luottoluokittajat toimivat täysin johdonmukaisesti niinä 2000-luvun alun vuosina, joina ne antoivat tuhoisan harhaanjohtavia luokituksia ja tekivät historiallisen suuret voitot. Vuonna 2008 Casey esitti turhaan kansallisesti tunnustettujen luottoluokittajien (NRSRO) aseman poistamista SEC:n säännöistä.
Partnoyn mukaan sääntelijöiden tulisi luottaa ennemmin luottoriskien swap-markkinoihin kuin NRSRO:ihin. Myös esimerkiksi professori Lawrence White (NYU) on vaatinut NRSRO-sääntöjen ja -lakien poistamista. Luottoluokittajien omat kilpailevat ehdotukset eivät sisällä mitään kilpailun vapauttamista vaan päinvastoin lisäsääntöjä, jotka vaikeuttaisivat entisestään uusien yritysten tuloa luokitusmarkkinoille.
Samantapaista sääntelyä on ollut ainakin 1930-luvulta asti. Esimerkiksi vuonna 1931 Yhdysvaltojen pankkisääntelyviranomainen päätti, että sen valvomat pankit saivat kirjata investment-luokitetut arvopaperit nimellishintaan alemman markkinahinnan sijaan.
Vuonna 1968 New Yorkin osavaltion rahoitusjohtaja Roy Goodman luonnehti luottoluokittajien valtaa ”raamatulliseksi”, ja sittemmin niiden valta on kasvanut monin verroin. .
Janvier Kataka Luvete
Janvier Kataka Luvete (s. 4. huhtikuuta 1947) on kinshasankongolainen henkilö, joka vihittiin roomalaiskatoliseksi papiksi 18. elokuuta 1974. Hänet nimitettiin Wamban hiippakunnan piispaksi 8. marraskuuta 1996; piispaksi vihkiminen seurasi 14. kesäkuuta 1997. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Faustino Sainz Muñoz ja Emmanuel Kataliko.
Jääpallon SM-sarjakausi 1990–1991
Jääpallon SM-sarja kaudella 1990-1991 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan neljä parasta selviytyivät play off-otteluihin. Kaksi viimeistä joukkuetta karsivat sarjapaikastaan I-divisioonan parhaiden kanssa.
Mestaruuden voitti Oulun Luistinseura.
Karsinnat
Karsinnat pelattiin kaksiosaisina. Paremmuuden ratkaisi kahden ottelun yhteistulos.
Välierät
Välierät pelattiin kaksiosaisina ja ne aloitettiin runkosarjassa huonommin sijoittuneen kotikentällä. Paremmuuden ratkaisi kahden ottelun yhteistulos.
Suomen mestarit
OLS: Jukka Palinsaari, Esa Kurttila, Jarkko Soronen; Kalevi Immonen, Heikki Kontturi, Sakari Puotiniemi, Jarmo Anttila, Ilkka Alatalo, Pasi Keränen; Risto Kontturi, Miikka Koivisto, Jani Mahlakaarto, Jouni Vesterinen, Toni Rämet, Pekka Mäntynenä; Jouko Kämäräinen, Samuli Niskanen, Tuukka Tieksola, Kari Koivikko, Eero Helander. Valmentajat Juha Niemikorpi ja Pekka Karjala.
Tasmaninmeri
Tasmaninmeri on Tyynenmeren reunameri Tasmanian, Australian ja Uuden-Seelannin välillä. Sen syvin kohta on 5 200 metriä. Meri on saanut nimensä sitä tutkineelta hollantilaiselta Abel Tasmanilta.
Sijainti ja koko
Tasmaninmeri on Tyynenmeren lounainen reunameri, jonka länsiranta on Australian mantereen kaakkoisosassa ja Tasmanian saarella. Itäraja kulkee Norfolkin selännettä, Uuden-Seelannin länsirannikkoa ja Macquarien selännettä pitkin. Meren pohjois- ja etelärajat ovat huonosti määriteltyjä.
Australian ja Tasmanian välissä oleva Bassinsalmi yhdistää Tasmaninmeren Intian valtamereen ja Uuden-Seelannin pääsaarten välissä oleva Cookinsalmi Tyyneenmereen. Tasmaninmeren pohjoispuolella on puolestaan Korallimeri.
Tasmaninmeri on 2 250 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,3 miljoonaa neliökilometriä.
Hydrologia ja geologia
thumb|Tasmaninmeri satelliittikuvassa Australian rannikolla vaikuttaa Itä-Australian virta, joka saa voimansa pasaatituulista ja Eteläiseltä päiväntasaajan virralta. Sen vaikutus on pienimmillään heinäkuulta joulukuulle, jolloin etelästä pääsee virtaamaan kylmempää vettä jopa 32:lle eteläiselle leveyspiirille asti.
Itäistä Tasmaninmerta hallitsee tammikuulta kesäkuulle läntiseltä Tyyneltämereltä tuleva merivirta, mutta heinäkuulta joulukuulle sinne virtaa Cookinsalmen kautta kylmempää vettä subantakrtiselta alueelta.
Tasmaninmeren syvin kohta on 5 200 metrissä.
Historia ja käyttö
Tasmaninmeri on saanut nimensä hollantilaiselta merenkävijältä Abel Tasmanilta, joka purjehti meren halki vuonna 1642. Ensimmäisenä Uuden-Seelannin ja Australian rannikoita tutki puolestaan 1770-luvulla James Cook ja muut tutkimusmatkailijat.
Cannibal! The Musical
'''Cannibal! The Musical''' on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut musikaali- ja komediaelokuva.
Elokuvan tekivät South Parkin luoneet Trey Parker ja Matt Stone. He näyttelivät elokuvassa, käsikirjoittivat ja tuottivat sen. Trey Parker toimi myös ohjaajana.
Elokuva sijoittuu vuoteen 1873 ja päähenkilönä toimii Alfred Packer, jota pidetään ensimmäisenä kannibaalina USA:ssa. Packer johdattaa pientä kullankaivaja seuruetta kohti Coloradoa, uskollisen hevosensa Lianen kanssa. Packerin harmiksi Liane katoaa ja seurue poikkeaa reitiltä etsiäkseen Lianen, lopulta he eksyvät lumisiin metsiin. Kylmissään ja eksyksissä olleessaan alkaa Packerille ihmisliha maistua ja hän ajautuu ihmissyöntiin.
Aku Ankan juhlasarjat 4
Aku Ankan juhlasarjat 4 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan neljäs osa. Siinä on Carl Barksin tarinoita 1940–1960-luvuilta. Kannessa on Carl Barksin öljyvärityö ''Red Sails in the Sunset ''.
Enema of the State
Enema of the State on Blink-182-yhtyeen kolmas ja menestynein studioalbumi. Se julkaistiin 1. kesäkuuta 1999 levy-yhtiöstä MCA Records, ja levyllä on hitit: "What's My Age Again?", "Adam's Song" ja "All the Small Things", jotka julkaistiin myös myöhemmin yhtyeen kokoelmalevylle. Levy oli yhtyeen ensimmäinen, jossa oli mukana rumpalina Travis Barker. Albumi menestyi todella hyvin, ja sitä myytiin maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Tom Delonge ja Mark Hoppus.
'†' = Laulajana Tom Delonge '‡' = Laulajana Mark Hoppus
Pirna
thumb|250px|Pirnan sijainti Sächsische Schweiz-Osterzgebirgen piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Saksin osavaltiossa.
Pirna on kaupunki Sächsische Schweiz-Osterzgebirgen piirikunnassa Saksin osavaltiossa itäisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Dresdenin keskustasta kaakkoon Tšekinmaan rajan läheisyydessä. Pirna on piirikuntansa pääkaupunki.
Maantiede
pienoiskuva|250px|Rottwerndorfer Straße Pirna sijaitsee Elben jokilaaksossa Dresdenin suurkaupunkialueella. Elbe virtaa Pirnan halki itä–länsisuuntaisesti siten, että kaupungin ydinkeskusta sijaitsee joen etelärannalla. Pirnaa kutsutaan myös nimellä "Tor zur Sächsischen Schweiz".
Historia
Varhaisin maininta Pirnasta on maaliskuulta 1233 piispa Heinrich von Meißenin asiakirjassa. Böömin kuningas Wenzel II hankki Pirnan 1293, ja kaupunki kuului Böömiin aina vuoteen 1405. Pirnan ensimmäisestä koulusta on maininta vuodelta 1317 ja ensimmäisestä sairaalasta puolestaan 1338. Uskonpuhdistuksen aikana 1500-luvulla Pirna päätyi protestanttien alueeksi. Kaupungin evankelisluterilainen pääkirkko, Marienkirche, rakennettiin 1500-luvun alkupuolella, ja se on yksi Saksin suurimmista myöhäisgoottilaisista hallikirkoista.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1639 Ruotsin joukot aiheuttivat vakavaa tuhoa Pirnalle marsalkka Johan Banérin johdolla. Pirna kärsi myös Suuressa Pohjan sodassa ja seitsenvuotisessa sodassa. Vuonna 1813 Napoleonin joukot miehittivät Pirnaa ja itse Napoleon vietti kaupungissa joitakin päiviä syyskuussa 1813. Pirna teollistui voimakkaasti 1800-luvulla, muun keskisen Euroopan mukana. Kaupunki liitettiin rautatieverkkoon vuonna 1848 ja Elben yli rakennettiin kivisilta 1873–1875. Vuonna 1945 liittoutuneet tuhosivat ilmapommituksillaan Pirnan teollisuutta ja infrastruktuuria. Kaupunki jäi Saksan kahtiajaossa DDR:n puolelle: neuvostojoukot miehittivät sen 8. toukokuuta 1945.
Sosialismin aikana rakennettu teollisuus saneerattiin Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen 1990-luvulla. Pirnan väkiluku oli korkeimmillaan 1970-luvulla, jolloin se oli noin 50 000. Väkimäärä on ollut 2000-luvulla hieman alle 40 000.
Arkkitehtuuri
Pirnan vanhankaupungin (die Pirnaer Altstadt) huomattavin rakennus on Schloss Sonnenstein eli Sonnensteinin linna. Se sijaitsee noin 70 metriä Elben pinnan yläpuolella. Slaavit rakensivat paikalle linnoituksen 900-luvulla. Varsinaiseksi linnaksi Sonnenstein rakennettiin vuoden 1200 kieppeillä. Se toimi Meißenin markkreivikunnan (Markgrafschaft Meißen) ja Böömin kuningaskunnan rajalinnana. Varhaisin asiakirjamaininta linnasta on päivätty 5. joulukuuta 1269 nimellä Castrum Pirne. Sonnenstein menetti sotilaallisen asemansa seitsenvuotisen sodan jälkiselvittelyissä huhtikuussa 1764.
1800-luvulla Sonnensteinia käytettiin psyykkisesti sairaiden hoitopaikkana. Kansallissosialistien valtakausi 1933–1945 oli myös Sonnensteinin osalta synkkä. Vuosina 1940 ja 1941 kansallissosialistit murhasivat linnassa noin 14 000 psyykkisesti sairasta tai henkisesti jälkeenjäänyttä ihmistä. Joukkomurha tuli yleiseen tietoisuuteen vasta DDR:n ollessa henkitoreissaan vuonna 1989. Sonnenstein vihittiin historialliseksi muistomerkiksi kesäkuussa 2000.
Talous ja liikenne
Pirnan talouselämälle olennaista on sijainti Dresdenin metropolialueella. Suurin työnantaja on Helios Kliniken. Valmistavaa teollisuutta edustavat muun muassa LITRONIK Batterietechnologie GmbH, Edelstahlwerke Schmees GmbH ja Minda KTSN Plastic Solutions GmbH & Co. KG. Suuria työllistäjiä ovat nykyaikaiselle eurooppalaiselle kaupungille tyypillisesti erilaiset julkiset ja yksityiset koulutus-, sosiaali- ja hyvinvointipalvelut. Pirnan oppilaitoksia ovat muun muassa Johann-Gottfried-Herder-Gymnasium ja Friedrich-Schiller-Gymnasium.
Carmen Luvana
Carmen Luvana (s. 23. elokuuta 1981 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Luvana syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, mutta kasvoi pääasiassa Puerto Ricolla. Hän muutti myöhemmin Miamiin ja aloitti uransa tanssijana eroottisissa baareissa.
Aikuisviihdealalla Luvana aloitti vuonna 2001. Hänen ensimmäinen hardcore-roolinsa oli elokuvassa More Dirty Debutantes #211.
East Riding of Yorkshire
East Riding of Yorkshire (myös North Humberside ja East Yorkshire) on muodollinen kreivikunta Yorkshiren ja Humberin alueella Koillis-Englannissa. Se ulottuu Yorkshire Woldsin kukkuloilta pohjoisessa Humberjoelle etelässä ja Pohjanmereltä idässä Derwentjoelle lännessä. Historiallisesti se oli osa Yorkshiren kreivikuntaa. Muodollinen kreivikunta muodostettiin vuonna 1996, jolloin Humbersiden hallinnollinen ja muodollinen kreivikunta lakkautettiin ja East Riding of Yorkshiren ja Kingston upon Hullin yhtenäishallintopiirit perustettiin. East Ridingin yhtenäishallintopiiri on pinta-alaltaan suurin Englannissa, ja sen hallinnollisena keskuksena toimii Beverleyn kaupunki. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Maantiede
East Riding of Yorkshiren kreivikunnan leveys idästä länteen on noin 82 kilometriä, pituus pohjoisesta etelään 68 kilometriä ja pinta-ala neliökilometriä. Sitä ympäröivät North Yorkshire luoteessa, Pohjanmeri idässä, Lincolnshire etelässä ja South Yorkshire lounaassa.
Yorkshire Woldsin kukkulat ulottuvat puolikaaren muotoisena alueena Flamborough Headin kallioilta kreivikunnan koillisosassa Humberin estuaariin lähelle Broughin kaupunkia. Kukkulat kohoavat korkeimmillaan 240 metrin korkeuteen ja viettävät loivasti kohti Holdernessin alankoa kaakossa ja kohti Derwent-, Ouse- ja Airejokien laaksoja lounaassa. Woldsien rinteet ovat paljaat ja tuuliset, ja niiden kuivaa liitukivestä muodostunutta kallioperää peittää vain ohut kerros maata.
Holdernessin alanko päättyy helposti rapautuviin savijyrkänteisiin Pohjanmeren rannikolla, missä eroosio on vakava ongelma Spurn Headistä pohjoiseen. Rooman valtakunnan ajoista lähtien useita kyliä ja niitä ympäröiviä peltoja on sortunut mereen. Hornsean ja Withernsean lomakohteet on suojattu aalloilta kalliilla suojavalleilla. Humberjoen kuljettama liete on tukkinut estuaarin rannoilla useita pieniä satamia, kuten Hedonin, jonne vuorovesi ulottui vielä keskiajalla. Osa lietemaista, esimerkiksi Sunk Island, on otettu viljelykäyttöön. Myös Derwent-, Ouse- ja Airejokien varsilla sijaitsevia suoalueita on kuivatettu pelloiksi.
East Riding of Yorkshire on Yhdistyneen kuningaskunnan kuivimpia paikkoja ilmastoltaan. Paikoitellen vuotuinen sademäärä jää alle 600 millimetriin.
Historia
pienoiskuva|Toripäivä Beverleyssä. Keskiajalla Woldsien karut rinteet ja kreivikunnan soiset tasangot olivat harvaanasuttuja ja niillä harjoitettiin pääasiassa lampaiden laiduntamista. Hullin satama vaurastui villakaupan ansiosta. Kun soita alettiin kuivattaa 1700-luvulla, muodostui kreivikunnasta Englannin tärkeimpiä viljelyseutuja ja sen väkiluku kääntyi nousuun. Yorkshiren ja Itä-Midlandsin teollistumisen myötä Hullista tuli alueen tärkein satamakaupunki 1800-luvulla. Se on yhä kreivikunnan suurin kaupunki.
Hallinto
East Riding of Yorkshire oli hallinnollinen kreivikunta vuosina 1889–1974, ja se kuului vuosina 1974–1996 Humbersiden hallinnolliseen ja muodolliseen kreivikuntaan. Vuonna 1996 siitä tehtiin oma muodollinen kreivikuntansa, jonka alueella on kaksi itsenäistä yhtenäishallintopiiriä, East Riding of Yorkshire ja Kingston upon Hull. Lordiluutnantti Susan Cunliffe-Lister on edustanut Ison-Britannian kuningatarta kreivikunnassa joulukuusta 2005 lähtien.
Osa-alueet
East Riding of Yorkshiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
East Riding of Yorkshiren yhtenäishallintopiiri jakaantuu edelleen 168 kuntaan (civil parish), joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kunnat edustavat asukkaitaan paikallishallinnon ylempiin tasoihin nähden, tuottavat paikallisia palveluja ja pyrkivät parantamaan kunnan elintasoa. Ne voivat järjestää asukkailleen esimerkiksi vapaa-ajankeskuksia, puistoja, viljelypalstoja, bussikatoksia, julkisia jäteastioita ja parkkialueita.
Talous
East Riding of Yorkshire on yhä enimmäkseen maaseutua. Seudulla viljellään viljaa, sokerijuurikasta, vihanneksia ja rehua ja kasvatetaan kotieläimiä, erityisesti sikoja ja siipikarjaa. Suurin osa kreivikunnan väestöstä elää Hullissa ja sen esikaupungeissa Beverleyssä, Cottinghamissa, Kirk Ellassa ja Hesslessä, missä tärkeimpiä elinkeinoja ovat telakka-, elintarvike- ja kemianteollisuus. Myös Pohjanmeren öljy ja maakaasu ovat merkittäviä kreivikunnan taloudelle – Easingtonissa on maakaasuterminaali ja Hornseassa maanalaisia varastotiloja.
Liikenne
pienoiskuva|Humberin silta on Ison-Britannian pisin riippusilta, jonka pisin jänneväli on metriä.
Tiestö
Moottoritie M62 kulkee East Riding of Yorkshiren eteläosien poikki ja yhdistää Hullin Leedsiin, Manchesteriin ja Liverpooliin. Vuonna 1981 valmistunut Humberin silta paransi kreivikunnan liikenneyhteyksiä muualle Englantiin huomattavasti. Se on Ison-Britannian pisin ja yksi maailman pisimmistä riippusilloista.
Rautatiet
Hullista johtaa rata länteen Leedsiin ja pienempi rata rannikkoa pitkin pohjoiseen Scarboroughiin.
Väestö
Vuonna 2020 East Riding of Yorkshiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Lippu
East Riding of Yorkshiren lipussa on siniseen ja vihreään halkoisella pohjalla valkoinen Yorkin ruusu. Sininen symboloi kreivikunnan sijaintia meren läheisyydessä ja vihreä sen hedelmällisiä viljelysmaita. Lippu valittiin seikkailija Andy Strangewayn Flag Instituten kanssa vuonna 2013 järjestämässä kilpailussa, ja sen suunnitteli kirkburnilainen Trevor Appleton poikansa Thomaksen kanssa. Lippu otettiin viralliseen käyttöön 18. huhtikuuta 2013.
Kreivikuntapäivä
East Ridingin kreivikuntapäivää vietetään elokuun 24. päivänä orjakauppaa kiihkeästi vastustaneen parlamentaarikko William Wilberforcen muistoksi.
Nimikkokukka
pienoiskuva|Yorkshire puddingeja ruskean kastikkeen kera. East Ridingilla ei ole omaa nimikkokukkaa; sen sijaan koko historiallisen Yorkshiren nimikkokukaksi valittiin vuonna 2004 kissankello Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Perinneruoat
East Ridingissa syödään samoja perinneruokia kuin muualla Yorkshiressä, esimerkiksi:
Wilson Yip
Wilson Yip Wai-Shun (s. 23. lokakuuta 1963 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Bio Zombie, The White Dragon, SPL-Hong Kong Force, Dragon Tiger Gate, Flash Point, Ip Man ja ''Ip Man 2.
Helmi Järviluoma-Mäkelä
Järviluoma-Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi Ylivieskan lukiosta 1978. Hänellä on päästötodistus Pirkanmaan musiikkiopistosta (1985). Hän opiskeli Tampereen yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi 1986, lisensiaatiksi 1992, ja tohtoriksi 1997. Hän vieraili Lontoon yliopiston Goldsmiths’ Collegessa 1994–1995 (visiting fellow) ja Liverpoolin yliopiston Institute of Popular Musicissa 1995 (visiting fellow). Hänen suomenkielinen väitöskirjansa Musiikki, identiteetti ja ruohonjuuritaso : amatöörimuusikkoryhmän kategoriatyöskentelyn analyysi (1997) syventyi Virtain pelimannien työskentelyyn. Järviluoma-Mäkelä on ollut Turun yliopiston dosentti vuodesta 2002.