cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
5 000 metrin juoksu olympialaisissa
5 000 metrin juoksu on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan vuodesta 1912. Menestynein maa miesten 5 000 metrin juoksun olympiakilpailuissa on Suomi, joka on saanut seitsemän olympiavoittoa. Suomella on myös määrällisesti eniten matkan olympiamitaleita. Etiopialaisurheilijat ovat voittaneet matkan kolme kertaa. Naisten 5 000 m on ollut olympialajina vuodesta 1996. Sitä ennen naisten matkan pituus oli 3 000 m vuosina 1984–1992. Naisten menestynein maa on Etiopia.
Ruotsin valtiopäivävaalit 1994
Ruotsin valtiopäivävaalit järjestettiin maassa 18. syyskuuta 1994. Sosiaalidemokraattinen työväenpuolue säilytti asemansa valtiopäivien suurimpana puolueena, ja se muodostikin vaalien jälkeen vähemmistöhallituksen. Ympäristöpuolue vihreät palasi valtiopäiville ylitettyään neljän prosentin äänikynnyksen. Valtiopäiville vuoden 1991 vaaleissa noussut populistinen Uusi demokratia menetti suurimman osan kannatuksestaan ja samalla kaikki edustajanpaikkansa.
Bullenbeisser
thumb|250px|left|Danzigilainen ja brabantilainen muunnos. Bullenbeisser on sukupuuttoon kuollut saksalainen koirarotu.
Ulkonäkö
thumb|250px|Brindle bullenbeisser. Bullenbeisser oli keskikokoinen koira, joka näytti mastiffin ja vanhanaikaisen bulldoggin välimuodolta. Korvat ja häntä perinteisesti typistettiin. Säkäkorkeus vaihteli 40–70 cm välillä.
Alkuperä
Rotu oli keskiajalla ainoa tunnettu saksalainen ajokoira, ja sen tehtävä oli hyökätä nurkkaan ajetun eläimen kimppuun ja pidätellä sitä metsästäjän saapumiseen asti. Se iski hampaansa kiinni joko saaliseläimen kuonoon tai korviin irrottamatta otettaan ennen metsästäjän saapumista. Riista vaihteli härästä ja peurasta villisikaan ja karhuun. Karhua vastaan käytettyjä yksilöitä kutsuttiin nimellä Bärenbeisser ("karhunpurija"). Bullenbeisseriä käytettiin myös härkätaisteluissa.
Rotu kuoli sukupuuttoon 1800-luvulla.
Muunnokset
thumb|250px|right|Bullenbeisser. Jossain vaiheessa oli taipumus jalostaa hieman pienempiä koiria, koska ne olivat nopeampia. Bullenbeisser voitiin täten jakaa kahteen eri muunnokseen: kookkaaseen danzigilaiseen (Danziger Bullenbeißer) ja pieneen brabantilaiseen (Brabanter Bullenbeißer), joista jälkimmäinen tunnettiin kotialueellaan myös nimellä bullenbijter.
Vaikutus nykyisiin rotuihin
1800-luvun lopulla pienempi, brabantilainen muunnos risteytettiin englanninbulldoggin kanssa, jonka tuloksena syntyi bokseri. Bullenbeisseriä käytettiin myös tanskandogin luomiseen.
Kivinäätä
Kivinäätä eli koivunäätä eli pihanäätä (Martes foina) on Euroopassa ja Aasiassa elävä näätäeläin. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on kylänäätä.
Koko ja ulkonäkö
Kivinäätä on tavallista näätää (Martes martes) pienempi ja tukevampi, sen jalat ovat lyhyemmät, pää suipompi, korvat pienemmät ja turkki vaaleampi kuin näädällä. Valkoinen rintalaikku voi ulottua jopa etujalkoihin asti, ja se on usein kaksiosainen. Kivinäädän polkuanturat ovat paljaat. Täysikasvuinen kivinäätä on häntä mukaan lukien noin 70 senttimetriä pitkä, josta hännän osuus on noin kolmannes. Kivinäätä painaa noin 1–2,5 kiloa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kivinäädän varsin laaja levinneisyysalue ulottuu koko Keski- ja Etelä-Euroopasta aina Mongoliaan. Pohjoisessa sen levinneisyysaluetta ovat Tanska ja Etelä-Viro. Kivinäätä elää vuoristoissa jopa 2 000 metrin korkeudessa. Se on lähes kaikkialla levinneisyysalueellaan näätää runsaampi, eikä se näädästä poiketen karta vaan suosii asutusta. Kivinäätä suosii louhikoita ja kallioisia maastoja. Se elää lähinnä metsissä ja viljelyseuduilla.
Elintavat
Kivinäätä tekee pesän metsissä yleensä puunkoloon ja asutuilla alueilla myös latoihin, joissa se kaivautuu mieluusti olkiin ja heiniin. Se voi tehdä pesän myös taloihin, kivimuuriin ja raunioihin. Pesän se vuoraa höyhenillä ja karvoilla. Elintavoiltaan kivinäätä muistuttaa paljon näätää, lukuun ottamatta elinympäristöä. Kivinäätä on vilkas, hyvä kiipeämään, hyvä uimari, ja voi tehdä jopa kolmen metrin loikkia. Kivinäätä kykenee kulkemaan pienistäkin raoista. Kivinäädät liikkuvat lähinnä öisin ja kesällä myös päivisin, jolloin ne voivat tehdä pitkiäkin saalistusmatkoja. Muulloin ne pääosin nukkuvat pesässään.
Lajin eri rinnakkaisnimet juontuvat sen elintavoista: se saalistaa pääasiassa puissa ("koivunäätä"), mutta myös aukeilla kivikkomailla ("kivinäätä") ja se elää ja pesii usein maatalojen pihoilla ja jopa rakennuksissa ("pihanäätä").
Ravinto
Kivinäädän ravinto koostuu kaikenlaisista pikkunisäkkäistä, päästäisiä lukuun ottamatta. Se voi metsästää jopa kanin kokoisia eläimiä. Kivinäätä syö myös lintuja ja niiden munia. Kivinäädät vierailevat usein myös kanaloissa. Ravintoon kuuluvat myös kaikenlaiset marjat ja hedelmät. Linnunmunat ovat kivinäätien herkkua.
Lisääntyminen
Kivinäädän parittelukausi on kesä-elokuussa ja naaras synnyttää huhti-toukokuussa 3–5 pentua, joita se pitää piilossa pesässä. Kun poikaset ovat tarpeeksi kasvaneet, ne lähtevät saalistusretkille mukaan.
Kivinäätä ja ihminen
Kivinäätä kesyyntyy helposti jos sitä hoitaa pienestä asti. Tällaiset pennut palaavat aina takaisin hoitopaikkaansa, mutta saalistusvietti säilyy. Vilkas kivinäätä on varsin hyvä, kotieläin mutta etenkin urosten myskin haju on voimakas. Kivinäädistä on hyötyä maatiloilla kun ne syövät rottia ja muita jyrsijöitä, mutta niitä monin paikoin myös vihataan niiden kanalavierailujen takia. Niitä pyydetään etenkin loukuilla. Kivinäädän nahka on melko arvoton, mutta niitä käytetään joskus solmioiden valmistukseen. Saksassa ja Itävallassa kivinäätä näyttää ihastuneen eräiden automerkkien sähkökaapeleihin ja letkuihin ja järsii niitä juuri ennen pariutumisaikaa. Tästä seuraa miljoonavahinkoja eikä syytä tiedetä.
Tripolin katedraali
thumb|Tripolin katedraali 1960-luvulla Tripolin katedraali on entinen roomalaiskatolinen katedraali, joka on muutettu moskeijaksi. Libyan toinen katolinen kirkko avattiin vuonna 1928 ja vuonna 1970 muutettiin moskeijaksi jälleenrakennuksen jälkeen.
Agile Finland
Agile Finland ry on voittoa tavoittelematon yhdistys, joka edistää ketterien ohjelmistokehitysmenetelmien käyttöä ja tunnettavuutta Suomessa ja parantaa jäsentensä osaamista tällä alalla.
Agile Finland on itsenäinen yhdistys, joka ei ole sidottu mihinkään kansainväliseen järjestöön. Verrattuna moneen muuhun yhdistykseen, Agile Finland on hyvin avoin ja jäsenvetoinen. Liittymis- ja jäsenyysmaksut ovat perinteisesti olleet nolla euroa, eikä osallistuminen yhdistyksen tapahtumiin, tiedotuskanaviin tai keskustelufoorumeihin edellytä jäsenyyttä. Agile Finlandilla on virallisesti 544 jäsentä (tarkistettu 2014-10-20), mutta sähköpostilistojen, Twitterin ja LinkedIn-ryhmän kautta yhdistys saavuttaa kuitenkin tuhansia suomalaisia "agilistejä".
Patrick M’Boma
Henri Patrick M’Boma Dem (s. 15. marraskuuta 1970 Douala, Kamerun) on kamerunilainen entinen jalkapallohyökkääjä ja olympiavoittaja. Hän on vielä vuonna 2019 kaikkien aikojen kolmanneksi paras maalintekijä Kamerunin maajoukkueessa.
M’Boman kansainvälinen ura alkoi vuonna 1993. Hän edusti urallaan Châteaurouxia, Paris Saint-Germainia, FC Metzia, Gamba Osakaa, Cagliaria, Parmaa, Sunderlandia, Al-Ittihadia, Tokyo Verdy 1969:ää ja Vissel Kobea. M’Boma päätti uransa 16. toukokuuta 2005.
M’Boma teki Kamerunin maajoukkueessa 33 maalia 55 ottelussa. Hän oli mukana vuosien 1998 ja 2002 MM-kilpailuissa. Ensin mainitussa hän teki maalin Chileä vastaan ja jälkimmäisessä Irlantia vastaan. Hän oli voittamassa olympiakultaa Sydneyssä 2000. Samaten hän pelasi joukkueessa Kamerunin voittaessa Afrikan-mestaruuden 2000 ja 2002. Vuonna 2000 hänet valittiin Afrikan parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Romanian kehittämisalueet
thumb|300px|Romanian kehittmisalueet ja piirikuntajako
Romanian kehittämisalueet luotiin vuonna 1998 Romanian valmistautuessa Euroopan unionin jäsenyyteen. Kehittämisalueet muodostavat Romaniassa EU:n alueluokitusjärjestelmän NUTS 2-tason.
Kehittämisalueita on kahdeksan, ja ne on nimetty niiden maantieteellisen sijainnin perusteella (lukuun ottamatta Bucureşti-Ilfovia). Aina kaksi kehittämisaluetta muodostaa yhden suuralueen (NUTS 1-taso).
Gu Yasha
pienoiskuva|Gu (oik.) kesäolympialaisissa 2016 Gu Yasha (s. 28. marraskuuta 1990) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa MM-kilpailujen 2019 päättyessä 120 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Hän on pelannut vuosien 2008 ja 2016 kesäolympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Molemmissa olympiaturnauksissa Gu teki yhden maalin. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän pelasi yhden ottelun avauskokoonpanossa ja pääsi yhden ottelun viime hetkillä vaihtopelaajana kentälle. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa Kiinan kaikissa neljässä ottelussa.
Gu edustaa kotimaassaan Beijing BSU:ta.
Tony Collard
Seuraura
Kaudeksi 1980–1981 Collard palasi kotimaahansa ja siirtyi Heerenveen Flyersin paitaan. Hän voitti vuosina 1981, 1982 ja 1983 sekä Alankomaiden-mestaruuden että Beker Cupin. Collard voitti jälkimmäisen myös vuonna 1984. Viiden Heerenveenissä vietetyn vuoden jälkeen Collard siirtyi kaudeksi 1985–1986 Itävallan pääsarjajoukkue Klagenfurter AC:hen. Hän pelasi joukkueessa neljä kautta, mutta väliin mahtui myös viiden ottelun visiitti Sveitsin Nationalliga A:n EV Zugissa kaudella 1987–1988.
Immanuel Tremellius
Immanuel Tremellius (1510 Ferrara – 9. lokakuuta 1580) oli italianjuutalainen kristityksi kääntynyt oppinut, joka tunnettiin heprean osaamisestaan.
Tony Collard
Seuraura
Kaudeksi 1989–1990 Collard palasi taas kotikaupunkiinsa IJCU Dragons Utrechtiin, jossa hän voitti koko Eredivisien pistepörssin tehoilla 39+58=97. Kaksi seuraavaa kautta päättyi Alankoidan-mestaruuden. Kauden 1991–1992 päätteeksi Collard valittiin myös Eredivisien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuosina 1994–1996 hän pelasi Utrechtissa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Tweede Divisiessa. Collard päätti pelaajauransa kauteen 1996–1997, jolloin hän pelasi MBB Builders Utrechtissa HTG-Bokaal ja Beker Cup -turnauksissa.
Immanuel Tremellius
Elämä
Immanuel Tremellius syntyi Ferrarassa vuonna 1510 juutalaiseen perheeseen ja sai juutalaisen kasvatuksen. Hän kuitenkin kääntyi kristityksi, minkä sanotaan olleen seurausta kardinaali Reginald Polen ja Marcantonio Flaminion opetuksista. Pietari Marttyyri Vermiglin vaikutus sai hänet pian liittymään uskonpuhdistuksen riveihin. Tremelliuksesta tulikin uskonpuhdistuksen ajatusten aktiivinen propagoija. Lähdettyään Italiasta hän vieraili Saksassa ja Englannissa, missä hän oli läheisissä yhteyksissä arkkipiispa Thomas Cranmeriin ja Matthew Parkeriin. Hän myös elätti itseään jonkin aikaa opettamalla hepreaa Cambridgessä. Kuningas Edvard VI:n kuoltua Tremellius palasi Saksaan, missä hän opetti hepreaa Hornbachissa ja Heidelbergissä. Tämän jälkeen hänet kutsuttiin Sedaniin heprean oppituolin haltijaksi. Sedanissa hän kuoli vuonna 1580.
Tony Collard
Seuraura
Collard palasi kaukaloihin vielä viiden ottelun ajaksi Utrechtissa kaudella 2004–2005. Hän toimi samalla kaudella myös joukkueen päävalmentajana.
Immanuel Tremellius
Elämä
Hänen pääteoksensa oli latinankielinen raamatunkäännös heprean ja syyrian kielistä. Viisiosainen Vanha testamentti julkaistiin Frankfurt am Mainissa vuosina 1575–1579, Lontoossa 1580 ja useina myöhempinä painoksina. Hän myös käänsi Jean Calvinin katekismuksen hepreaksi vuonna 1551 ja laati kaldean ja syyrian kieliopin vuonna 1569.
Juha Vainion diskografia
Tämä artikkeli sisältää Juha Vainion julkaisut ja levyt, joilla hän on ollut mukana laulajana. Luettelon julkaisujen lisäksi on julkaistu Vainion mainoslauluja sisältäviä mainoskasetteja.
Tony Collard
Maajoukkueura
Collard edusti Alankomaita A-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1981. Hän pelasi myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1985, 1987, 1990 ja 1992. Hän voitti turnauksen pistepörssin vuonna 1985 tehoilla 9+9=18 sekä vuonna 1992 tehoilla 12+10=22. Collard valittiin molempien turnauksien tähdistökentälliseen. Hän jakoi myös vuoden 1992 turnauksen maalipörssin voiton Itävallan Rick Nasheimin kanssa. Collard valittiin myös turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.
Juha Vainion diskografia
EP:t
Ainoastaan EP Juha ”Watt” Vainio sisältää pelkästään Vainion kappaleita.
Tony Collard
Maajoukkueura
Collard pelasi myös C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1983 ja 1989. Hän voitti vuoden 1983 turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 22+8=30 ja jakoi vuoden 1989 turnauksen pistepörssin voiton Jugoslavian Mustafa Bešićin kanssa. Collard pelasi myös Sarajevon olympiakisojen 1984 karsinnoissa.
Juha Vainion diskografia
Singlet
Huomautukset:
Jukka Sarjala
Jukka Tapani Sarjala (18. joulukuuta 1939 Kangasniemi – 6. kesäkuuta 2013 Helsinki ) oli suomalainen opetushallituksen pääjohtaja ja bibliofiili.
Elämä ja ura
Sarjalan isä oli kunnallisneuvos Wiljam Sarjala. Sarjala kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta 1960 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965.
Virkamiehenä
Sarjala työskenteli Suomen Kunnallisliitossa 1965–1970. Hän oli muovaamassa peruskoulu-uudistusta 1970-luvulla. Sarjala siirtyi vuonna 1970 opetusministeriöön. Hän toimi ministeriön kouluosaston virkamiehenä vuosina 1970–1995, apulaisosastopäällikkönä ja lopulta yksikön johtajana. Vuosina 1995–2002 hän oli opetushallituksen pääjohtaja.
Harrastukset ja luottamustoimet
Sarjala oli bibliofiili ja kirjojen puolestapuhuja. Hän toimi Bibliofiilien seuran puheenjohtajana 1987–2008 sekä Vammalan vanhan kirjallisuuden päivien puheenjohtajana vuodesta 2004.
Sarjala kutsuttiin myös seurakuntien yhteistyön luottamusmieshallintoon. Hän oli Sisälähetysseuran hallituksen jäsen vuodesta 1996 ja puheenjohtaja 1999–2001, Suomen Kirkon Seurakuntatyön Keskusliiton hallituksen jäsen 1996–2001 sekä Kirkkopalvelut ry:n hallituksen puheenjohtaja 2001–2009. Sarjala oli myös Diakonia-ammattikorkeakoulun hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2002. Sarjalalle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2002.
Kirjailijana
Sarjala kirjoitti useita teoksia koulumaailmasta, kirjoista ja kirjallisuudesta.
Hannu Koskinen (jääkiekkoilija)
Hannu Tapani Koskinen (s. 23. marraskuuta 1953 Lahti) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Neil Postman
Neil Postman (8. maaliskuuta 1931 New York – 5. lokakuuta 2003 New York) oli yhdysvaltalainen yhteiskuntatieteilijä, mediatutkija ja kulttuurikeskustelija.
Hannu Koskinen (jääkiekkoilija)
Keskushyökkääjänä läpi uransa pelannut Koskinen edusti seuratasolla koko pelaajauransa ajan Lahden Kiekkoreipasta. Ensimmäisen kerran Koskinen lopetti pelaajauransa keväällä 1985 Kiekkoreippaan pudottua jääkiekon SM-liigasta, mutta hän palasi seuraavalla kaudella vielä 19 ottelun ajaksi kaukaloon, kun Kiekkoreipas oli vaarassa pudota 1. divisioonasta.
Neil Postman
Postman valmistui New Yorkin valtionyliopistosta 1953 ja väitteli kasvatustieteistä Columbian yliopistossa. Vuonna 1959 hän alkoi opettaa New Yorkin yliopistossa ja hänet nimitettiin professoriksi 1993. Postman toimi yli 40-vuotisen akateemisen uransa ajan New Yorkin yliopistossa. Hänen innoittajiaan olivat klassinen kulttuuri ja valistusajattelu.
Hannu Koskinen (jääkiekkoilija)
Pelicans on jäädyttänyt Koskisen pelaajanumeron 11.
Erna Solberg
Erna Solberg (s. 24. helmikuuta 1961 Bergen) on norjalainen poliitikko ja Høyre-puolueen puheenjohtaja (vuodesta 2004). Hän toimi Norjan pääministerinä 2013–2021.
Sukevan koulu
Sukevan koulu on Sukevalla Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savossa toimiva alakoulu (luokka-asteet 1-6). Koulussa on noin 50 oppilasta ja kolme opettajaa (2012). Koulussa toimii myös esiopetusryhmä.
Erna Solberg
Lapsuus ja opinnot
Solbergin isä Asbjørn Solberg (1925–1989) työskenteli konsulttina kunnallisessa Bergen Sporvei -liikenneyhtiössä, ja hänen äitinsä Inger Wenche Torgersen (1926–) oli toimistotyöntekijä. Erna Solberg oli perheen kolmesta tyttärestä toiseksi vanhin.
Sukevan koulu
Sukevalta mennään yläkouluun yli 20 kilometrin päähän Sonkajärven koulukeskuksen Lyseotien kouluun.
Erna Solberg
Lapsuus ja opinnot
Solberg valmistui vuonna 1986 Bergenin yliopistosta.
Markus Joenmäki
Markus Joenmäki (s. 11. helmikuuta 1988 Hämeenlinna) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Hadhari Djaffar
Hadhari Djaffar Saindou (s. 17. marraskuuta 1978) on komorilainen yleisurheilija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1996 Atlantassa ja putosi miesten 200 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella. Hän kilpaili myös kesäolympialaisissa 2000 Sydneyssä ja kesäolympialaisissa 2004 Ateenassa pudoten molemmilla kerroilla ensimmäisellä kierroksella 100 metrin juoksussa. Ateenassa Djaffar toimi maansa lipunkantajana.
Sukevan koulu
Sukevan koulu on aloittanut toimintansa 1887 opettaja Eljas Komulaisen kotona. Toinen kouluvuosi käytiin Lapinkylän Partalassa Eero Partasen talossa. Koulurakennuksen vanhin osa, jossa oli yksi luokka ja kamari, valmistui 1889 tontille, jonka opettaja lahjoitti. Rakennusta laajennettiin 1910 ja 1915. Koulun ulkoasussa, ikkunamuodoissa ja ulkovuorauksessa näkyy jugend-tyylin vaikutusta. Koulurakennus on Museoviraston suojelema.
Samassa pihapiirissä on 1955 valmistunut kaksikerroksinen uusi koulu.
Erna Solberg
Poliittinen ura
Solberg kuuluu konservatiiviseen Høyre-puolueeseen. Hän toimi sen varajohtajana vuosina 2002–2004 ja on toiminut puheenjohtajana vuodesta 2004.
Markus Joenmäki
Joenmäki siirtyi Valkeakosken Hakaan kaudeksi 2009 kaksivuotisella sopimuksella. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän pelasi viisitoista ottelua. Lisäksi hän on ollut mukana alle 21-vuotiaiden maajoukkueen ringissä.
Erna Solberg
Norjan pääministerinä
Høyren johtama porvarillisten puolueiden ryhmä voitti vuoden 2013 vaalit, joiden jälkeen Høyre ja edistyspuolue muodostivat Solbergin johtaman vähemmistöhallituksen. Sen tukipuolueina ovat liberaalipuolue Venstre ja kristillinen kansanpuolue. Solbergista tuli Norjan historian toinen naispääministeri Gro Harlem Brundtlandin jälkeen.
Markus Joenmäki
Joenmäki oli esillä julkisuudessa myös seurusteltuaan syksyllä 2009 missi–juontaja Maisa Torpan kanssa.
Erna Solberg
Norjan pääministerinä
Syyskuun 2017 vaaleissa Solbergin johtama sininen porvariblokki sai vaalivoiton ja säilytti enemmistönsä suurkäräjillä. Vaalituloksen myötä Solberg jatkoi Norjan pääministerinä.
Tammikuussa 2020 edistyspuolue lähti hallituksesta. Taustalla oli erimielisyys Norjaan Syyrian Al-Holin leiriltä otetusta Isis-taistelijan perheestä. Edistyspuolue oli ehtinyt olla hallituksessa puheenjohtajansa, valtiovarainminmisteri Siv Jensenin johdolla kuusi vuotta. Jensen ei kuitenkaan vaatinut hallituksen eroa ja pääministeri Erna Solbergin hallitus on jatkanut konservatiivisen Høyren, liberaalin Venstren ja Kristillisen kansanpuolueen vähemmistöhallituksena, joka joutuu turvautumaan Edistyspuolueen tukeen.
Huhtikuussa 2021 Solberg sai 20 000 Norjan kruunun sakot rikottuaan hallituksensa asettamia koronarajoituksia omissa 60-vuotissyntymäpäiväjuhlissaan. Poliisin mukaan Solbergin näkyvä ja korkea asema vaikutti sakkojen suuruuteen. .
Oppositiojohtajana
Vuoden 2021 suurkäräjävaaleissa Solbergin johtama oikeistokoalitio kärsi vaalitappion ja joutui oppositioon työväenpuolueen Jonas Gahr Støren noustessa seuraavaksi pääministeriksi.
HMS Octavia (J290)
HMS Octavia (viirinumero J290) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston USS AM333, joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla.
Valmistus
Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM333 Torontosta Kanadasta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1942. Alus laskettiin vesille 31. joulukuuta ja valmistui 24. helmikuuta 1944.
Palvelus
Alus romutettiin 1950 Gatesheadissä.
Suomen presidentinvaali 1978
Suomen presidentinvaalin 1978 voitti ensimmäisellä äänestyskierroksella tasavallan presidentti Urho Kekkonen. Vaalit käytiin 15.–16. tammikuuta 1978. Valitsijamiesvaaleissa saivat ensimmäistä kertaa äänestää 18-vuotiaat (1968: 21-vuotiaat) ja ulkosuomalaiset. Ennakkoäänestys oli käytössä ensimmäistä kertaa presidentinvaaleissa. Johtavat puolueet olivat jo hyvissä ajoin asettuneet Kekkosen ehdokkuuden taakse, ensimmäisenä SDP huhtikuussa 1975. Kekkosta tukeneet puolueet eivät kuitenkaan vuoden 1968 vaalin tavoin muodostaneet valtakunnallista vaaliliittoa, koska kukin halusi varmistaa oman menestyksensä valitsijamiesvaalissa.
Suomen Pankin johtokunnan jäsen, entinen Suomen Työnantajien Keskusliiton toimitusjohtaja ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan puheenjohtaja Päiviö Hetemäki oli alkuvuodesta 1977 ehdottanut neljän suurimman puolueen puheenjohtajille, että eduskunta valitsisi Urho Kekkosen uudelleen presidentiksi, mutta ajatus haudattiin Kekkosen itsensä torjuttua sen. Myös professorit Jan-Magnus Jansson ja Veli Merikoski olivat esittäneet presidentin valinnan siirtämistä eduskunnalle.
Alabama State Capitol
Alabama State Capitol on rakennus Yhdysvaltain osavaltiossa Alabamassa. Se sijaitsee Montgomeryssä ja toimi Alabaman parlamenttirakennuksena vuoteen 1985 saakka. Alabama State Capitol rakennettiin vuosina 1850–1851 samalla paikalla sijainneen vanhan kongressitalon tilalle, joka oli tuhoutunut tulipalossa vuonna 1849. Rakennuksen suunnittelusta vastasi arkkitehti Barachias Holt. Myöhemmin rakennukseen tehtiin kolme suurta laajennusta: takasiipi rakennettiin vuonna 1885, kaksi sivusiipeä vuosina 1906–1912 ja viimeisimpänä takaosaa laajennettiin vuonna 1992. Rakennusta alettiin entistää 1970-luvulla ja valtaosa entisöinnistä saatiin valmiiksi vuoteen 1992 mennessä.
Alabaman lainsäädäntöelimet muuttivat rakennuksesta pois alun perin rakennuksen uudistustöiden vuoksi, ja aikeena oli palata takaisin. Aie ei kuitenkaan koskaan toteutunut, ja rakennus toimii nyt museona. Rakennus lisättiin Yhdysvaltain historiallisten paikkojen kansallisrekisteriin (NRHP) vuonna 1962.
Suomen presidentinvaali 1978
Yksi Kekkosen valitsijamieheksi valittu antoi äänensä SKL:n ehdokkaalle, kansanedustaja Raino Westerholmille. Valitsijamiehistä eniten ääniä keräsi SDP:n ehdokas, Suomen Pankin pääjohtaja Mauno Koivisto. Vaalin tulosta pidettiin äänestäjien luottamuksen osoituksena paitsi Urho Kekkosen johdolla toteutetulle politiikalle, myös Keskustan ja vasemmistopuolueiden hallitusyhteistyölle.
Valitsijamiesten vaalit
Kaikkiaan vain 10 valitsijamiestä sai yli 10 000 ääntä, joista kuusi oli SDP:n, kaksi Kokoomuksen, yksi Keskustan ja yksi POP:n listalta. Vaaleissa oli mukana useita tunnettuja politiikassa vähemmään mukana olleita valitsijamiehiä, mm. kirjailija Anu Kaipainen SDP:n listalla, liikennelentäjä-toimittaja Börje Hielm ja entinen pääjohtaja Erkki Aalto POP:n listalla.
Luettelo Kiinan kansantasavallan kaupungeista
Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista kaupungeista. Luettelo on kaksiosainen. Ensin on listattu suurimmat kaupungit väkilukunsa mukaan. Artikkelin toinen osa sisältää laajemman luettelon kaupungeista. Jälkimmäinen luettelo on ainakin alkuvaiheessa puutteellinen.
Luettelo Kiinan suurimmista kaupungeista
thumb|[[Shanghai]] thumb|[[Beijing]] thumb|[[Kanton]] thumb|[[Shenzhen]] thumb|[[Hongkong]] thumb|[[Tianjin]] thumb|[[Chongqing]] thumb|[[Wuhan]] Taulukossa on lueteltu Kiinan asukasluvultaan suurimmat kaupungit. Luettelo sisältää toistaiseksi kaupungit, joiden hallinnollisella alueella asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan yli kaksi miljoonaa asukasta. Kaupungeista neljä on myös maakuntatason hallinnollisia kuntia; nämä on esitetty taulukoissa vahvennettuina. Lista on keskeneräinen ja perusteluiltaan kirjava. Oheisella listalla on kaupunkeja piirikuntatasolta, prefektuuritasolta ja maakuntatasolta, eikä kaikkien listalla olevien hallinnollintoalueiden kaupunkirakenne ole yhtenäisesti taajamamaisen tiivis; toisaalta osa kaupungeista on kasvanut yhteen laajemmaksi urbaaniksi vyöhykkeeksi naapurikaupunkiensa kanssa. (Nimien kiinankielisen muodon voisi yhtenäistää ja liittää kaupunkisanan shi kaikkiin. Väkiluvun kohdistumista voi täsmentää: minkä kaupunkitason hallinnollinen alue vai urbaanialueen asukasluku. Taulukon väkiluvut poikkeavat monelta osin huomattavasti myöhemmän, prefektuuritason kaupunkialueita kuvaavan taulukon väestömääristä.).
Luettelo Kiinan kansantasavallan prefektuuritason kaupungeista
Oheisessa taulukossa on esitetty vähintään prefektuuritason (tai maakunnalliset) kaupungit väkilukuineen. Kaupungit on järjestetty aakkosjärjestykseen maakunnittain. Lista on järjestettävissä myös väkiluvun (vuosien 2000 tai 2010 väestönlaskenta) tai kaupunkiluokan mukaan tai aakkosjärjestykseen. Myöhemmässä vaiheessa piirikuntatason kaupungit saatetaan lisätä taulukkoon.
Huomautuksia:
Luonnotar
pienoiskuva|200px|Raudan synty, [[Joseph Alanen, 1910–1912]] Luonnottaret (myös luonnokkaat) ovat kalevalaisen kansanrunouden tuntemia taruolentoja ja mahdollisesti henkiolentoja. Ne muistuttavat paljon kreikkalaisen taruston Nymfejä, mutta luonnottarilla ei ole mitään erityistä tehtävää, vaan ne näyttäytyvät milloin missäkin toimissa. Myös tiedot luonnotarten ulkonäöstä ja luonteesta vaihtelevat.
Pohjois-Karjalassa Ilomantsin ja Kiteen seuduilla Luonnottaren on laulettu olleen lihava akka, joka synnyttää tauteja ja vaivoja, kuten Loveatar.
Toisaalta luonnottaret yhdistetään usein kapeisiin, jotka ovat taivaallisia henkiolentoja. Kesälahdella muistiinmerkityissä runoissa Luonnotar on hyvä ja korea kave-eukko, joka kutoo kultaista kangasta. Eräissä kiteeläisissä runoissa luonnotarten kerrotaan kutoneen nuotan tulikipunan kalastusta varten.
Luonnottaret luovat raudan valuttamalla sen nisistään.
Toisinaan taas ne itse voivat olla pahoja ja ilkeitä kuten vaikkapa hattara, kave ja ajattara.
Katso myös
Luonnotar
John McCarthy
John McCarthy (4. syyskuuta 1927 Boston – 23. lokakuuta 2011 Stanford, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän otti ensimmäisenä käyttöön termin tekoäly 1950-luvulla ja sai vuonna 1971 työstään Turing-palkinnon. Hänet tunnetaan lisäksi Lisp-ohjelmointikielen kehittäjänä. McCarthylle myönnettiin Kioto-palkinto 1988 ja National Medal of Science 1990. Stanfordin yliopiston tietojenkäsittelytieteen professorina hän toimi vuodesta 1962 (emeritus 2001).
Nuoruus ja opiskeluaika
McCarthy opiskeli nuorena itsenäisesti differentiaali- ja integraalilaskentaa California Institute of Technologyn (Caltech) käyttämistä oppikirjoista. Hän pääsi Caltechiin opiskelemaan 1944. McCarthy löysi alansa osallistuttuaan vuonna 1948 Caltechissa seminaariin, joka käsitteli automaatteja, aivoja ja älykkyyttä. AI Magazinen julkaiseman artikkelin mukaan McCarthyn tavoitteena oli tästä lähtien kehittää koneita, jotka ajattelisivat kuin ihminen. McCarthy suoritti samana vuonna loppuun alemman korkeakoulututkinnon Caltechista ja jatkoi opintoja Princetonin yliopistossa. Hän valmistui tohtoriksi 1951. Princetonissa McCarthy tutustui Marvin Minskyyn, jonka kanssa hän teki useita yhteisprojekteja seuraavien vuosikymmenien aikana.
Ura
Valmistuttuaan McCarthy jatkoi Princetonissa opettajana. Vuonna 1953 hänestä tuli Stanfordin yliopiston dosentti. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Dartmouth Collegeen, jossa hän 1955 ehdotti tekoälyä käsittelevän tutkimusseminaarin järjestämistä. McCarthy oli ensimmäinen, joka käytti julkisesti nimitystä ’artificial intelligence’ eli tekoäly. Termi oli keksitty alkujaan vain mainostamaan konferenssia, mutta se jäi elämään.
McCarthy siirtyi vuonna 1958 Massachusetts Institute of Technologyyn, missä hän perusti Marvin Minskyn kanssa MIT:n tekoälylaboratorion. Samana vuonna hän esitteli Lisp-ohjelmointikielen, joka on Fortranin jälkeen toiseksi vanhin ohjelmointikieli. McCarthy kehitti kieleen myös niin sanotun automaattisen roskienkeräyksen, jonka hän lisäsi Lispiin vuonna 1959. Tekniikka on edelleen käytössä esimerkiksi Java-kielessä. Tämän lisäksi MIT:ssä ollessaan McCarthy kehitti tietokoneiden osituskäyttöä, jonka auttoi hajautettujen järjestelmien kehittymistä.
McCarthy palasi Stanfordiin tietojenkäsittelytieteen professoriksi vuonna 1962. Vuonna 1964 hän oli perustamassa Stanfordin tekoälylaboratoriota eli SAILia, joka sai rahoituksensa Pentagonilta. Sen tavoitteena oli kymmenessä vuodessa kehittää toimiva tekoälyjärjestelmä. McCarthy oli laboratorion johtajana 1965–1980.
McCarthy sai kuuluisuutta 1966, kun hän järjesti yhdysvaltalaisten ja neuvostoliittolaisten välille neljä yhtäaikaista tietokoneshakkipeliä. Otteluista kaksi päättyi neuvostoliittolaisten voittoon ja kaksi tasapeliin. McCarthy kutsui shakkia ja muita lautapelejä ”tekoälyn Drosophilaksi”, millä hän viittasi Drosophila-suvun banaanikärpäsen merkitykseen perinnöllisyystieteelle. Hän ei ollut kuitenkaan kiinnostunut kehittämään tekoälyä shakkipelejä varten eikä siksi innostunut, kun Deep Blue -shakkiohjelma voitti vuonna 1997 shakin maailmanmestari Garri Kasparovin.
Association for Computing Machinery palkitsi vuonna 1971 McCarthyn tietotekniikan merkittävimmällä palkinnolla Turing Awardilla. Vuosina 1978–1986 hän kehitti epämonotonista logiikkaa. Vuosina 1987–1994 hän toimi Stanfordin insinööritieteiden tiedekunnan Charles M. Pigott -professorina. McCarthylle myönnettiin Kioto-palkinto 1988 ja National Medal of Science 1990. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2001 alusta, mutta jatkoi sen jälkeen vielä Stanfordin emeritusprofessorina ja kirjoitti muun muassa verkkosivuilleen ideoita roboteista ja kestävästä kehityksestä.
Yksityiselämä ja kuolema
McCarthy oli kolme kertaa naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Martha Coyote, ja he saivat kaksi tytärtä. Heidän liittonsa päättyi eroon. McCarthyn toinen vaimo ohjelmoija ja tutkija Vera Watson kuoli 1978 kiipeilymatkalla Annapurnalle. Hänen kolmas vaimonsa oli Carolyn Talcott, jonka kanssa hän sai pojan.
McCarthy kuoli lokakuussa 2011 kotonaan Stanfordissa 84-vuotiaana sydänsairauteen.
Merkitys
McCarthyn merkitys tietotekniikassa näkyy monella alueella. Hän käytti ensimmäisenä sanaa tekoäly ja oli yksi tekoälytutkimuksen uranuurtajista Marvin Minskyn, Nathaniel Rochesterin ja Claude Shannonin ohella. Lisäksi hän kehitti yhden merkittävimmistä ohjelmointikielistä, Lispin, ja oli keskeinen osituskäytön kehittymisessä.
Lisp oli yksinkertainen ja selkeä ohjelmointikieli, jota käytettiin merkittävästi tekoälyn ohjelmointiin. Sen pohjalta tehtiin myös useita ensimmäisiä tietojenkäsittelyä käsittelevistä matemaattisista tutkimuksista. Lisp oli myös monien muiden ohjelmointikielten edeltäjä, ja esimerkiksi olio-ohjelmoinnin Smalltalkin kehittäjä Alan Kay opiskeli McCarthyn SAILissa ennen siirtymistään Palo Alto Research Centeriin. Lisp ja McCarthy vaikuttivat suuresti Kayn töihin, ja Kay sanoi myöhemmin, että Lisp on paras ohjelmointikieli.
Unto Eskelinen
Unto Kalevi Eskelinen (26. toukokuuta 1921 Kuopion maalaiskunta – 20. tammikuuta 2013 Kuopio) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kotiseutuneuvos ja kirjailija. Hän kirjoitti savon murteella. Eskelinen käytti myös nimimerkkejä Tuavetti ja Uke.
Eskelinen kävi Kajaanin opettajaseminaarin vuosina 1945–1948. 1970-luvulla hän kirjoitti savon murteella pakinoita Savon Sanomiin otsikolla Toelailua.
Eskelisen vanhemmat olivat maanviljelijä Aksel Eskelinen ja Iida Johanna Voutilainen. Hän oli naimisissa luokanopettaja Ulla Kaarina Vepsäläisen kanssa.
Standard Fruit Company
Standard Fruit and Steamship Company (SFSC) oli Vaccaron veljesten perustama elintarvikeyhtiö. Standard Fruitin taustalla oli veljesten 1898 New Orleansin alueelle perustama Vaccaron Brothers Company.
Termiset vuodenajat
thumb|[[Narvan ilmastodiagrammi, josta nähdään, että suomalaisin rajoin siellä alkaa kevät maaliskuun lopussa, kesä toukokuussa, syksy syyskuussa ja talvi marraskuussa]] Termiset vuodenajat on meteorologiassa käytetty tapa määritellä vuodenajat lämpötilojen mukaan. Vuodenaika vaihtuu, kun vuorokauden keskilämpötila pysyväisluonteisesti ylittää sovitun raja-arvon: yksittäistä kylmää päivää ei lasketa talveksi. Joskus vuodenajan vaihtuminen voidaan todeta vasta jälkeenpäin. Muun muassa Suomen etelärannikolla etenkin talvisin vuodenaikojen vaihtumisen määritteleminen on toisinaan hankalaa sillä sää voi vaihdella rajustikin syksyn ja talven välillä jopa helmikuun puolelle. Joskus terminen talvi ei tule ollenkaan Suomen etälärannikolle; esim. 2020 syksy vaihtui kevääksi, ja niiden vaihtumisen päätteleminen on erittäin hankala ja epäselvä.
Regional Internet Registry
Regional Internet Registry (RIR) on valvova organisaatio joka rekisteröi ja jakaa IP-osoitteita tietylle alueelle.
Termiset vuodenajat
Vuodenaikojen järkevä määrä riippuu alueen ilmastosta: esimerkiksi Suomessa on käytössä neljä termistä vuodenaikaa (talvi, kevät, kesä ja syksy), Puolassa kuusi (edellä mainittujen lisäksi alkukevät ja alkutalvi). Ruotsissa on samat lämpötilarajat, mutta jokaiselle vaihtumiselle on määritelty rajat, kuinka pitkään on "pysyvästi" (kevät tulee, kun lämpötila on ainakin 7 päivää nollan ja 10 asteen välillä, ja kesän tuloon tarvitaan 5 peräkkäistä päivää yli 10 asteen keskilämpötilassa).
Standard Fruit Company
Vaccaron veljekset hankkivat 1903 Hondurasista luvan rautatien rakentamiseen La Ceibaan, mistä he voisivat kuljettaa banaaneja. Seuraavien vuosien aikana yrityksen markkinaosuus New Orleansiin vietävistä banaaneista kasvoi 10–15 prosenttiin, ja siitä tuli United Fruit Companyn jälkeen toiseksi suurin banaaninviejä. Standard Fruit hankki vuosille 1908–1919 yksinoikeudet uusien rautateiden ja satamien rakentamiseen. Samalla se laajensi tuotantoaan myös muihin maataloustuotteisiin. Yritys teki yhteistyösopimuksia muiden tuottajien kanssa ja näin laajensi tuotantoaan Kuubaan, Meksikoon ja Panamaan.
Standard ja Cuyamel Fruit Company tekivät 1926–1929 yhteistyötä, jotta pystyisivät haastamaan paremmin United Fruitin. Yhteistyö päättyi, kun United hankki Cuyamelin. Standard hankki 1930 Jamaikalta maata ja oikeudet paikallisilta tuottajilta Yhdysvaltain kauppaan.
Standard ajautui 1950-luvun alkuun mennessä lähes konkurssiin. Joseph D’Antoni otti yrityksen johtoonsa 1953 ja teki merkittäviä organisaatiomuutoksia. Hän siirsi panostusta markkinointiin ja tutkimukseen. Yritys siirtyi 1950-luvulla käyttämään Cavendish-lajiketta Gros Michelin sijaan. Samaan aikaan United epäröi vaihdosta, joka antoi kuitenkin Standardin etulyöntiasemaa. Standardin osuus Yhdysvaltain markkinoilla kasvoikin vuosien 1950–1965 välillä 8,9 prosentista 31,4 prosenttiin.
Castle & Cooke hankki 1964 Standardista 55 prosentin osuuden ja neljä vuotta myöhemmin koko yrityksen. Castle & Cooke korvasi 1972 Standardin käyttämän Cabana-merkin Dolella. Se myös laajensi toimintaansa Costa Ricaan ja Nicaraguaan ja sai markkinajohtajan paikan Unitedilta 1973. Castle & Cooke siirsi hedelmätoimintansa Dole Food Companyn alle 1991.
Wu Haiyan
pienoiskuva|Wu vuoden 2015 MM-kilpailuissa Wu Haiyan (s. 26. helmikuuta 1993) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa MM-kilpailujen 2019 päättyessä 117 maaottelua. Hän on pelannut vuoden 2016 kesäolympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 2011 ja hän on ollut maajoukkueen kapteeni vuodesta 2014. MM-kisoissa 2019 hän pelasi Kiinan kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
Gustaf Taucher
thumb|150px|Gustaf Taucher Jarl Gustaf Gideon Taucher oli suomalais-saksalainen jääkärieversti. Hän oli sotilasoppinsa Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän toimi pataljoonankomentajana Suomen sisällissodassa. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki pitkäaikaisena Suomen Punaisen Ristin pääsihteerinä.
Opinnot
Taucher kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingfors-nimisestä oppilaitoksesta vuonna 1908 ja liittyi Nylands Nationiin. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1908 - 1914.
Jääkärikausi
Taucher liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän toimi pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Polangenissa järjestetyillä erikoiskursseilla (pommarikurssi) suomalaisena johtajana.
Sisällissodan jälkeinen aika
Taucher toimi sisällissodan jälkeen Kaartin jääkärirykmentin I pataljoonan komentajana. Hänet siirrettiin 14. elokuuta 1918 alkaen Itämeren jalkaväkirykmentti l:n ensimmäisen pataljoonan komentajaksi, josta hänet siirrettiin edelleen 5. tammikuuta 1919 Kajaanin sissipataljoonan (tunnettiin myöhemmin nimellä Pohjanmaan jääkäripataljoona) komentajaksi. Taucher osallistui vuonna 1920 Petsamon retkikuntaan, missä hän toimi Oulusta lähteneen 2. täydennysjoukon (niin sanottu maaliskuuta retkikunnan alias 3. retkikunta) johtajana. Koko retkikunnan päälliköksi hänet määrättiin 16. huhtikuuta 1920 alkaen. Retkikunnalta hän palasi entiseen tehtäväänsä Pohjanmaan jääkäripataljoonaan. Pohjanmaan jääkäripataljonasta hänet siirrettiin 13. helmikuuta 1924 Yleisesikunnan tilastollisen ja ulkomaaosaston päälliköksi. Yleisesikunnasta hänet määrättiin 26. elokuuta 1926 Suomen sotilasasiamieheksi Lontooseen, mistä hän palasi 27. elokuuta 1929 Keski–Suomen rykmentin komentajaksi. Taucher erosi armeijasta 31. tammikuuta 1930, jonka jälkeen hän toimi Suomen Punaisen Ristin pääsihteerinä.
Luottamustoimet
Taucher toimi talvikuljetusta pohtineen komitean jäsenenä vuosina 1923–1926 ja rajavartiostojen ohjesääntökomitean jäsenenä vuonna 1924. Jääkäriprikaatin kunniatuomioistuimen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1919 ja 1923 ja Yleisesikunnan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1925–1926.
Fritz Sarasin
thumb|250px|Sarasinin tutkimuskohde [[kardinaalimesikko]] Fritz Sarasin (3. joulukuuta 1859 Basel, Sveitsi – 23. maaliskuuta 1942 Basel) oli sveitsiläinen luonnontieteilijä.
Fritz Sarasin oli oppiarvoltaan tohtori. Hän teki serkkunsa Paul Sarasinin kanssa tutkimusretkiä Ceyloniin, Sulawesiin, Uuteen-Kaledoniaan ja Thaimaahan, ja he julkaisivat matkoistaan kirjoja.
Sarasin nimesi kardinaalimesikon (Myzomela cardinalis) alalajin sanctaecrucis vuonna 1913.
Tampereen aikuislukio
Tampereen aikuislukio on Tampereella Kalevan kaupunginosassa sijaitseva toisen asteen oppilaitos. Koulussa voi suorittaa lukion, kirjoittaa ylioppilaaksi sekä suorittaa yksittäisiä lukiokursseja.
Oulu-lehti
Lehti ilmestyi loppuaikoina keskiviikkoisin ja sen jakelualueeseen kuuluivat Oulun kaupungin lisäksi Iin, Kempeleen, Tyrnävän, Limingan, Lumijoen ja Muhoksen kunnat. Lehden jakoi Oulu-Suorajakelu. Lehden levikki oli noin 100 000, ja sen lukijapeitto jakelualueella oli 72 % (vrt. sanomalehti Kalevan lukijapeitto 79 %).
Tampereen aikuislukio
Aikuislukio on toiminut Sammon keskuslukion tiloissa rakennuksen valmistumisesta lähtien. Oppilaitoksen rehtorina toimii lukuvuonna 2012–2013 Vesa Rantanen ja apulaisrehtorina Eija Haverinen.
Oulu-lehti
Oulu-lehden viimeinen numero ilmestyi keskiviikkona 25. maaliskuuta 2020.
Travkovo
Travkovo on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin lounaispuolella 15 kilometrin päässä kaupungista. Taajamassa on reilut 300 ja kunnassa noin 1 150 asukasta (vuonna 2011).
Travkovon kunnan pinta-ala on 220,5 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Sušilovon sekä idässä ja kaakossa Železkovon kuntiin ja muissa ilmansuunnissa Okulovkan piiriin. Pinta-alasta 65,9 % on metsää ja 31,4 % maatalousmaata. Kunnan alueella virtaavat Mstan sivujoet Šegrinka, Kruppa, Sivelba ja Kamenka. Suurin järvi on Kamenskoje. Seudulla sijaitsee Abrosimovski borin luonnonmuistomerkki.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu samanniminen rautatieasema, Moltšanovkan, Nikitinon ja Želomljan asutukset sekä 28 kylää: Abrosimovka, Bolšoje Fofankovo, Denesino, Gogoliny, Goruška, Jerjuhino, Kamennoje, Klementjevo, Kotelnikovo, Kozlovo, Lazarevo, Maloje Fofankovo, Mnjovo, Nikitino, Novinka, Perhovo, Petrovskoje, Ploskovo, Sutoko-Rjadok, Sytšovo, Talitsy, Travkovo, Ukrojevo, Ušakovo, Veresimovka, Zabolotje, Zagorje ja Žavoronkovo. Travkovon lisäksi toinen suurempi asutuskeskus on vajaan 300 asukkaan Želomlja. Kahdessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Travkovon kautta kulkee Borovitšin ja Uglovkan välinen rautatie ja maantie. Taajamasta on paikallisjuna- ja linja-autoyhteydet molemmille paikkakunnille. Seudun pääelinkeinot ovat maatalous ja puunjalostus. Kunnan alueella toimii kaksi karjanhoitoon erikoistunutta maatalousyritystä, kymmenkunta yksityistä maatilaa sekä pieni puunjalostuslaitos. Huomattava osa työvoimasta saa elantonsa palstaviljelimistään.
Kunnan keskustaajama koostuu puutarhapalstojen ympröimistä omakotitaloista sekä kahdeksasta kaksikerroksisesta kunnallisesta asuintalosta. Sen palveluja ovat lastentarha ja alakoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäsema ja posti. Vähittäiskaupasta vastaa Borovitšin piirin kulutusosuuskunnan myymälä. Seudun nähtävyyksiin kuuluu Petrovskojen kylän kartanoalue.
Mosambikin historia
Mosambikin historian varhaisvaiheista on hyvin vähän tietoa, mutta maassa on elänyt ihmisiä jo tuhansia vuosia. Maanviljelijöitä ja karjankasvattajia levittäytyi alueelle vasta ajanlaskun alun jälkeen, ja arabikauppiaat vaikuttivat siellä 900-luvulta lähtien. Ensimmäisenä eurooppalaisena nykyisen Mosambikin rannikolla kävi portugalilainen Vasco da Gama 1498. Portugalilaiset valloittivat rannikkoalueet 1500-luvulla, ja alue oli löyhästi Portugalin hallussa, vaikka monet paikalliset valtakunnat vastustivat sitä pitkään etenkin sisämaassa. Vasta vuonna 1891 Portugalin ja Britannian sopimuksen myötä Mosambik sai nykyisen muotonsa.
Toisen maailmansodan jälkeen monet eurooppalaisten siirtomaat itsenäistyivät, mutta Portugali ei halunnut myöntää itsenäisyyttä siirtomailleen. Vasemmistopuolue Frelimo aloitti itsenäisyyssodan 1960-luvulla, mutta Mosambik itsenäistyi vasta 1975, kun Portugalissa oli noussut neilikkavallankumouksen jälkeen valtaan uusi hallitus. Mosambik oli aluksi kommunistinen yksipuoluevaltio, mutta Frelimon vastustajaksi perustettu konservatiivinen Renamo aloitti sisällissodan 1977. Vuonna 1990 Mosambikissa otettiin käyttöön uusi perustuslaki, joka lakkautti yksipuoluejärjestelmän, ja sisällissota päättyi lopulta vuonna 1992.
Varhaishistoria
thumb|210px|[[Sofala (kaupunki)|Sofalan kartta n. vuodelta 1683.]] Useimpien tutkijoiden mukaan ensimmäiset ihmiset kehittyivät Itä-Afrikan hautavajoaman alueella itäisessä Afrikassa. Todennäköisesti Mosambikissakin on asunut ihmisiä jo tuhansia vuosia, mutta maasta on löytynyt vain muutamia fossiilitodisteita varhaisista ihmisistä. Joitakin nomadiklaaneja on liikkunut Mosambikissa jo luultavasti 10 000 vuotta sitten. He saattoivat olla nykyisten sanien esi-isiä. Bantukieliä puhuvia maanviljelijöitä ja karjankasvattajia alkoi saapua alueelle vuoden 100 tienoilla, ja he etenivät sisämaan ylängöiltä Intian valtamerelle vuoteen 400 mennessä. Tämä oli bantuekspansion alkua. Ensimmäisen vuosituhannen lopulla Mosambikin eteläisiin keskiosiin oli kehittynyt yhteisöjä, joita hallitsi heimopäällikkö.
Bantukansat perustivat useita valtioita, jotka ulottuivat ajoittain myös nykyisen Mosambikin alueelle. Yksi niistä oli Maravi, joka sijaitsi Njassajärven itäpuolella ja oli laajimmilaan noin vuonna 1650. Etelämpänä, Sambesi- ja Limpopojokien välisellä tasangolla kehittyivät Zimbabwen kuningaskunta (noin 1220–1450) ja sen seuraaja Mwene Mutapa (noin 1450–1698). Eteläisessä Mosambikissa sijaitsi Zimbabwen kuningaskuntaan kuulunut Manekwenin kaupunki, joka oli 1100-luvulta 1700-luvulle maanviljelyn, karjankasvatuksen ja kultakaupan keskus.
Afrikan itärannikolla käytiin kauppaa jo antiikin aikana, mutta kaupankäynti ei todennäköisesti yltänyt vielä Mosambikiin asti ja Rooman valtakunnan hajoamisen jälkeen kauppa tyrehtyi. Islaminuskon myötä Itä-Afrikan kauppareitit otettiin uudelleen käyttöön. Arabihistorijoitsija Al-Masudin mukaan arabikauppiaat kävivät säännöllisesti kauppaa Madagaskarilla vuonna 947 ja tiesivät Buzijoen suulla olevan Sofalan kaupungin, joka oli afrikkalaisen kullan myyntipaikka. Maantieteilijä Al-Idrisin mukaan Sofala oli 1100-luvulla merkittävä kauppapaikka, josta hankittiin rautaa, kultaa ja eläintennahkoja.
Swahilit olivat perustaneet 1200-luvulle mennessä useita kaupunkivaltioita Itä-Afrikan rannikolle Somaliasta Mosambikin keskiosiin. Monet nykyisen Mosambikin merkittävimmistä satamakaupungeista olivat alkujaan swahilien kauppakeskuksia, kuten Mosambikin saari, Angoche, Ibo ja Inhambane. Tärkein keskus oli Sofala, joka on perustettu kauppapaikaksi todennäköisesti jo 800-luvulla. Siellä oli 1400-luvulla 10 000 asukasta. Sofala sijaitsi lähellä nykyistä Beiran kaupunkia Sofalan maakunnassa. Kauppakaravaanit kulkivat Sambesia ja monia muita jokia sisämaahan nykyiseen Zimbabween, josta tuotiin etenkin kultaa. Vuoteen 1100 mennessä alettiin käydä kauppaa myös sisämaasta tuoduista orjista. Mosambikin satamien kautta arvioidaan myydyn noin miljoona orjaa.
Portugalilaisten saapuminen
thumb|230px|[[Vasco da Gaman kaivo Mosambikissa.]] Portugalilaiset valtasivat marokkolaisen Ceutan satamakaupungin 1415. He kuulivat pian Afrikan kukoistavasta kultakaupasta ja alkoivatkin etsiä meritietä Afrikan ympäri. Bartolomeu Dias kiersi 1487 ensimmäisenä Afrikan eteläkärjen, Hyväntoivonniemen, mutta hän ei kuitenkaan purjehtinut vielä nykyisen Mosambikin rannikolle asti. Itärannikkoa pitkin etelään matkasi puolestaan Pêro da Covilhã, joka pääsi nykyisen Mosambikin alueelle Sofalaan saakka. Ensimmäisenä merireitit yhdisti Vasco da Gama, joka pysähtyi Mosambikin saarella ja jatkoi sieltä matkaa Malindiin ja swahilioppaan avulla Intiaan.
Portugalilaiset hallitsivat pitkään lähinnä rannikkoalueita, ja varsinaiseksi siirtomaaksi Mosambik kehittyi vasta aivan 1800-luvun lopussa. Ensimmäisen tutkimusmatkan Mosambikin sisämaahan teki António Fernandes, joka vieraili todennäköisesti ensimmäisenä portugalilaisena Mwene Mutapan pääkaupungissa. Hän teki kolme matkaa vuosina 1511–1513 ja kertoi löytämistään kultakaupan reiteistä. Fernandesin löydöt eivät vielä saaneet portugalilaisia kiinnostumaan Mosambikin sisämaan valtaamisesta, vaan he tyytyivät käymään kauppaa heimopäälliköiden kanssa rannikkolinnakkeistaan käsin.
Kun šonat olivat tappaneet jesuiittapappi Gonçalo da Silveiran 1561, portugalilaiset lähettivät sotilaita sisämaahan 1569–1575 ja yrittivät vallata kulta-alueita. Monet sotilaat kuolivat hyttysten ja tsetsekärpästen levittämiin tauteihin. Jäljelle jääneet joukot hyökkäsivät Senaan ja surmasivat suuren osan kaupungin muslimiväestöstä. Heinäkuussa 1572 Francisco Barreton johtama 650 miehen osasto marssi kohti Teteä, mutta matkalla heidän kimppuunsa hyökkäsi 16 000 afrikkalaisen joukko, jota johti maravien kuningas Mambo. Barreton miehet tappoivat ennen vetäytymistään noin 4 000 vastustajaa. Barreton joukoista vain 180 miestä palasi Senaan, ja myös Barreto itse kuoli kuumeeseen paluumatkalla.