cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adolf Eichmann
Sieppaus
Mossadin joukot kaappasivat Eichmannin Peter Malkinin johdolla Argentiinassa 11. toukokuuta 1960 maan lakien vastaisesti, ilman argentiinalaisten viranomaisten lupaa. Eichmann lennätettiin 21. toukokuuta 1960 salaa El Alin Bristol Britannia 4X-AGE -lentokoneella Israeliin. Argentiina katsoi tapauksen suvereniteettinsa loukkaamiseksi, kutsui Israelin-suurlähettiläänsä kotiin ja vaati YK:n turvallisuusneuvostoa koolle. Turvallisuusneuvosto päätti äänin 8–6, että Israelin oli ”sopivalla tavalla” hyvitettävä Argentiinalle sen kärsimä suvereniteetin loukkaus.
Oikeudenkäynti ja kuolemantuomio
thumb|left|350px|Eichmann oikeudenkäynnissä Jerusalemissa. Eichmannin oikeudenkäynti israelilaisessa tuomioistuimessa Jerusalemissa alkoi 11. huhtikuuta 1961. Häntä vastaan luettiin 15 rikossyytettä, muun muassa syytteet rikoksista ihmiskuntaa vastaan, rikoksista juutalaisia vastaan ja osallistumisesta laittomaan organisaatioon. Oikeudenkäynti sai paljon kansainvälistä huomiota ja kiistelyä osakseen. Israelin hallitus salli kansainvälisen median, kuten radio- ja televisioyhtiöiden, lähetykset oikeudenkäynnistä rajoituksetta. Oikeudenkäynnissä todistajat, joista monet olivat holokaustista selvinneitä, kertoivat Eichmannin toiminnasta ja hänen osuudestaan uhrien lähettämisessä keskitysleireille. Koko oikeudenkäynnin ajan Eichmann pysyi väitteessään, että hän totteli vain käskyjä ja koetti täyttää velvollisuutensa.
thumb|oikea|200px|Adolf Eichmann oikeudenkäynnissä Israelissa. Eichmann todettiin syylliseksi kaikkiin syytteisiin ja tuomittiin kuolemaan 15. joulukuuta 1961.
Teloitusta edeltävänä päivänä (29. huhtikuuta 1962) Eichmannin vaimo Vera vieraili miehensä sellissä 90 minuutin ajan lehdistöltä ja yleisöltä salassa, Israelin viranomaisten tieten. .
Eichmann esitti myös suomalaisissa lehdissä julkaistun toivomuksen, että hänen ruumiinsa vietäisiin teloituksen jälkeen Linziin ja tuhkattaisiin siellä tehdyn virallisen ruumiinavauksen jälkeen. Eichmann hirtettiin muutama minuutti ennen keskiyötä 31. toukokuuta 1962 Ramlan vankilassa.
Teloituksen jälkeen hänen ruumiinsa tuhkattiin sitä varten tehdyssä krematoriouunissa. Saman päivän aamuna 1. kesäkuuta 1962 tuhkat levitettiin Israelin laivaston alukselta Välimereen kansainväliselle merialueelle.
Tietokirjallisuus
Eichmannista on julkaistu lukuisia teoksia. Eichmannin kaappauksesta Israeliin Mossadin silloinen päällikkö Isser Harel kirjoitti teoksen Kaappaus Garibaldin kadulla (WSOY, 1976). Joitakin vuosia myöhemmin yhdysvaltalainen sotakirjeenvaihtaja Quentin Reynolds sekä israelilaiset toimittajat Ephraim Katz ja Zwy Aldouby kirjoittivat samasta aiheesta kirjan Kuoleman asiamies: Adolf Eichmannin tarina (Karisto, 1961). Molemmat kirjat päättyvät Eichmannin syytteeseen asettamiseen.
Hannah Arendtin teos ''Eichmann Jerusalemissa. Raportti pahuuden arkipäiväisyydestä'' ilmestyi 1963, ja sen alanimeke on muodostunut käsitteeksi.
Elokuva
Aiheesta on valmistunut vuonna 2007 Robert Youngin ohjaama elokuva Eichmann – kuoleman allekirjoittaja jossa Eichmannia näyttelee Thomas Kretschmann. Wannseen konferenssia kuvaavassa televisioelokuvassa Lopullinen ratkaisu (2001) Eichmannia esittää Stanley Tucci. Televisiosarjassa Polttouhrit Eichmannia esittää näyttelijä Tom Bell.
Televisioelokuva Adolf Eichmannin oikeudenkäynti (The Eichmann Show) käsittelee myös aihetta.
Lars Kraumerin elokuvassa Valtio vastaan Fritz Bauer (2015) kuvataan syyttäjä Fritz Bauerin tutkimuksia Eichmannin löytämiseksi.
Vuoden 2018 Netflix-elokuvassa Operation Finale Eichmannia näyttelee Ben Kingsley ja Peter Malkinia Oscar Isaac.
Mirosław Hermaszewski
thumb|right|Mirosław Hermaszewski Mirosław Hermaszewski (15. syyskuuta 1941 Lipniki, Ukrainan valtakunnankomissariaatti – 12. joulukuuta 2022 Varsova, Puola ) oli lentäjä ja Puolan ensimmäinen avaruuslentäjä.
Mirosław Hermaszewski toimi lentäjänä Puolan ilmavoimissa ja valmistui vuonna 1971 yleisesikuntakurssilta Varsovassa. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 25. marraskuuta 1976 Interkosmos-ohjelmassa. Hän lensi avaruuteen 27. kesäkuuta 1978 Sojuz 30 -avaruusaluksella. Hän työskenteli noin kahdeksan vuorokautta Saljut 6 -avaruusasemalla ja palasi maahan 5. heinäkuuta.
Hermaszewski oli naimisissa Emilia Hermaszewskan kanssa, ja he saivat kaksi lasta (s. 1966 ja 1974).
Piehinginjoki
Piehinginjoki on 50 kilometriä pitkä joki Pohjois-Pohjanmaalla. Piehinginjoki alkaa Vihannista ja laskee Perämereen n.10 km Raahen eteläpuolella. Sivujoet ovat Pitkäsoja, Poikajoki ja Patamaoja.
Elämäni, kuolemani ja kohtaloni
Elämäni, kuolemani ja kohtaloni – Kootut runot on Edith Södergran runojen koottu laitos. Runot ovat suomentaneet Pentti Saaritsa, Uuno Kailas ja Aale Tynni. Teos on ilmestynyt 2009, ja sen on kustantanut Otava.
Runot
Lähde:
José Ferrer
José Vicente Ferrer de Otero y Cintrón (8. tammikuuta 1909 San Juan, Puerto Rico – 26. tammikuuta 1992 Coral Gables, Florida) oli puertoricolaissyntyinen Oscar-palkittu näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Ferrer teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1948 elokuvassa Orleansin neitsyt (Joan of Arc). Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Näkymätön vastustaja (Whirlpool, 1949), Lavastettu 'paratiisi' (Crisis, 1950), Cyrano – miekan mestari (Cyrano de Bergerac, 1950), Punainen mylly (Moulin Rouge, 1952) ja Pirunsaaren vanki (I Accuse!, 1958). Hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon elokuvasta Cyrano – miekan sankari. Näyttelemisen lisäksi Ferrer myös ohjasi kahdeksan elokuvaa. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
José Ferrer oli viisi kertaa naimisissa, joista kaksi kertaa suositun laulajan Rosemary Clooneyn kanssa. Hänellä oli kuusi lasta, joista viisi Rosemary Clooneyn, George Clooneyn isän sisaren, kanssa. José Ferrer kuoli suolistosyöpään 83-vuotiaana.
Huppusieppo
Huppusieppo (Melanodryas cucullata) on laajalla alueella Australiassa tavattava pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan huppusieppo on noin 15–17 cm. Huppusieppokoiras on väritykseltään mustavalkoinen. Koiraan, pyrstö, selkä ja pää sekä kurkku ovat väritykseltään mustat. Siivet ovat mustat ja niissä on valkoinen siipijuova. Vatsa ja alaperä ovat valkoiset. Lajin naaras on selästään ja päästään ruskehtavan harmaa. Vatsa on naaraalla harmaa ja siivet tummanruskeat ja niissä on valkoinen juova. Nuoret linnut ovat väriltään tummanruskeita valkoisin täplin.
Levinneisyys ja elinympäristö
Huppusieppoa tavataan koko Australian mantereelta lukuun ottamatta Cape Yorkin niemimaata, Carpentarianlahden rannikkoa, Simpsonin aavikkoa ja Nullarborin tasankoa. Yleisin laji on Kaakkois-Australiassa. Linnun elinympäristöä ovat eukalyptusmetsät, joissa kasvaa lisäksi akaasiapensaikkoa ja malleekasvustoa. Laji elää usein hakkuuaukeiden tai muiden avoimien alueiden lähistöllä. Huppusieppokantaa uhkaa elinympäristön tuhoutuminen ja pirstoutuminen laajojen hakkuiden vuoksi.
Pesiminen ja ravinto
Huppusiepot ovat yksiavioisia. Lajin pesimäkausi kestää elokuulta marraskuulle ja samalla parilla voi olla pesimäkauden aikana useampikin kuin yksi pesintä. Naaras rakentaa pesän puussa olevaan halkeamaan tai koloon lehdistä ja puunkuoren paloista, jotka se sitoo yhteen hämähäkinseitillä. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa ja hautoo niitä noin kaksi viikkoa. Pesivällä naaraalla voi olla hautomisessa apuna myös muita naarashuppusieppoja.
Huppusiepon ravinto koostuu niveljalkaisista, pääasiassa hyönteisistä.
Haikara IV: Domino
Haikara IV: Domino on Haikara-yhtyeen vuonna 1998 ilmestynyt neljäs studioalbumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Vesa Lattunen.
Oksidoreduktaasit
Oksidoreduktaasit ovat entsyymejä, jotka katalysoivat hapetus-pelkistysreaktioita. Oksidoreduktaasit siirtävät elektronin elektronin luovuttajalta eli pelkistimeltä elektronin vastaanottajalle eli hapettimelle. Pelkistin tai hapetin voi olla epäorgaaninen ioni tai orgaaninen yhdiste. Monet oksidoreduktaaseihin kuuluvat entsyymit vastaanottavat tai siirtävät elektronit erityisille kofaktoreille. Jos hapetus- tai pelkistysreaktio tapahtuu hiiliatomissa, johon on liittyneenä happiatomi, on kofaktorina tyypillisimmin NAD+ tai NADP+. FAD tai FMN toimivat kofaktoreina silloin, kun oksidoreduktaasin katalysoima reaktio tapahtuu hiiliatomissa, johon ei ole sitoutunut happiatomia. Oksidoreduktaasien EC-numerossa ensimmäinen numero on 1. Oksidoreduktaasit nimetään virallisesti muodossa elektronien luovuttaja:elektronien vastaanottaja-oksidoreduktaasi.
Luokittelu
Oksidoreduktaasien EC-numerot määräytyvät niiden katalysoimien reaktioiden ja elektronien luovuttajien tai vastaanottajien mukaan. Luokittelu on seuraava.
Silkeborg
Silkeborg on Tanskassa Keski-Jyllannin alueella sijaitsevan Silkeborgin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 42 807 asukasta.
Silkeborg on myös entinen kaupunki, mutta vuonna 1970 Tanskassa luovuttiin kaupunkikäsitteestä. Silkeborg alkoi kehittyä nykyaikaiseksi kaupungiksi vuonna 1844, kun sinne perustettiin paperitehdas. Toisen maailmansodan aikana saksalaisilla oli päämaja Silkeborgissa, mistä muistona on museoituja bunkkereita. Kaupungin jakaa eteläiseen ja pohjoiseen osaan Silkeborg Langsø -järvi. Kaupungissa on paljon autoliikkeitä ja Tanskan kolmanneksi suurimman pankin Jyske Bankin pääkonttori. Silkeborgin kaupunginmuseossa on näytteillä ikivanha suoruumis, Tollundin mies.
Gustaf von Numers
pienoiskuva|Turun ruotsalaisen teatterin juliste vuodelta 1891 päänumeronaan von Numersin Bakom Kuopio Gustaf Adolf von Numers (21. maaliskuuta 1848 Maksamaa – 6. helmikuuta 1913 Kannus) oli suomenruotsalainen näytelmäkirjailija.
Henkilötietoja
Gustaf von Numersin vanhemmat olivat tilanomistaja Lorentz August von Numers (1818–1868) ja Johanna Gustafva Malin (k. 1849) ja puoliso vuodesta 1875 Lovisa Eleonora Roos. Von Numers tuli ylioppilaaksi Vaasassa 1869. Isänsä kuoltua hän sai 1868 huomattavan perinnön, jolla hänen oli tarkoitus rahoittaa jatko-opintonsa yliopistossa. Hän muutti Helsinkiin, mutta ei opiskellut vakavasti. Vuonna 1871 hän matkusteli Ruotsissa ja Norjassa. Hän vuokrasi maatilan Ilmajoelta 1874 ja oli vuodesta 1883 rautatievirkailijana Pännäisten asemalla. Tuolloin hän alkoi kirjoittaa. Hänestä tuli asemapäällikkö 1888, mutta 1903 hän joutui eroamaan virastaan. Hän työskenteli Heinävedellä 1905–1907 ja sitten viimeksi asemapäällikkönä Kannuksessa 1907–1913.
Kirjallinen tuotanto
Von Numers kirjoitti näytelmiä aluksi Kaarlo Bergbomin ohjauksessa. Hänen päätyönsä ja läpimurtoteoksensa oli näytelmäsovitus Elinan surmasta.
Teokset
Joukko von Numersin näytelmiä jäi keskeneräisiksi, kuten Skjalf, Biskop Thomas ja Kåmmerserådets Viva. Myöhemmin viimeisteltiin, esitettiin ja painettiin Nystundansenin (1893) ohella Utan präst (1894), Snälla flickor (1897) ja Tuukan poika (suomennettu 1902).
Brandon Simpson
Brandon Simpson (s. 6. syyskuuta 1981 Florida, Yhdysvallat) on bahrainilainen 400 metrin juoksija.
Simpson juoksi seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa 400 metrillä viidenneksi ajalla 44,76. Hän voitti samana vuonna maansa mestaruuden 400 metrin juoksussa. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi. Hän voitti kisojen viestissä MM-pronssia. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän juoksi neljänneksi. Simpson on edustanut 29. syyskuuta 2006 lähtien Bahrainia.
Nilpotentti matriisi
Nilpotentti matriisi on sellainen n×n-neliömatriisi, että jollakin kokonaisluvulla q
on nilpotentti, sillä N^4 = O.
Ominaisuuksia
Nilpotentilla n×n-matriisilla M on seuraavat ominaisuudet:
Lisäksi
Kun rakkaus voittaa (albumi)
20 suosikkia – Kun rakkaus voittaa on Fredin kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on Frediltä toinen osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjassa.
San Franciscon lahti
San Franciscon lahti on Tyynestämerestä erkaneva lahti Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Se on noin 97 kilometriä pitkä ja 5–19 kilometriä leveä ja pinta-alaltaan yli 1 400 neliökilometriä. Sen syvyys on keskimäärin vain noin 4 metriä mutta kasvaa lähellä Golden Gaten salmea yli 91 metriin. Lisäksi pohjaan on ruopattu laivaväyliä.
pienoiskuva|vasen|[[Alcatraz aamunkoitteessa San Franciscon lahdella.]] San Franciscon lahti on myös Yhdysvaltojen länsirannikon suurin estuaari, johon virtaa vettä Sacramento- ja San Joaquin -joista San Pablon lahden kautta. Makean jokiveden sekoittuminen suolaiseen meriveteen on johtanut suureen biologiseen monimuotoisuuteen ja lajirunsauteen. Alueella sijaitsee runsaasti mutamatalikkoja ja kosteikoita, jotka tarjoavat merkittävän elinympäristön monille lajeille. Sadattuhannet muuttolinnut käyttävät lahtea levähdyspaikkana ja sen vesissä esiintyy yli 130 kalalajia.
Lahden ympäristössä elää 7,7 miljoonaa ihmistä yhdeksän piirikunnan alueella (2020). Sen rannoilla sijaitsee yli 40 kaupunkia, joista suurimpia ovat San Francisco, Oakland ja San José. Lahtea ympäröivä väestökeskittymä on maailman 19. suurin talousalue, jossa sijaitsee kaksi kansainvälistä lentoasemaa ja Yhdysvaltojen 5. suurin satama Oaklandissa – lahti itsessään on maailman hienoimpia luonnonsatamia. Alueen kaupunkeja yhdistää toisiinsa Bay Area Rapid Transit -järjestelmä ja useita siltoja: Richmond–San Rafael Bridge, Golden Gate Bridge (oikeastaan lahden ulkopuolella), San Francisco–Oakland Bay Bridge, San Mateo–Hayward Bridge ja Dumbarton Bridge.
Lähteet
37.7°N, -122.28333°W
Riidenlieko
Riidenlieko (Spinulum annotinum) kuuluu otaliekojen sukuun. Se on talvivihreä metsän pohjakerroksen yhtäläisitiöinen sanikkainen. Kasvin nimi tulee kansanperinteessä riideksi (riisi, riisitauti) kutsutusta sairaudesta, jonka parantamiseen sitä on käytetty. Suomessa lajia on kutsuttu muun muassa myös harakanvarpaaksi ja variksenvarpaaksi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Riidenlieon itiötähkiä. thumb|vasen|Riidenliekokasvusto.
Monivuotisen riidenlieon maassa suikerteleva varsi kasvaa usein yli metrin pituiseksi. Juuria kasvilla on siellä täällä koko pitkän pääverson matkalla. Pääversosta kohottuu 10–25 senttimetriä korkeita pystyjä haaroja, jotka ovat haarattomia tai niukkahaaraisia. Haarojen 7–10 mm pitkät heleänvihreät lehdet ovat neulasmaisia, litteitä, pitkäsuippuisia ja ehyt- tai sahalaitaisia. Itiölehdet ovat leveänpuikeita, pitkäsuippuisia ja kellertäviä. Itiöt kasvavat kellanvihreisiin kynttilämäisiin ja perättömiin itiötähkiin, jotka kohoavat yksittäin suoraan ylöspäin kasvin haarojen latvoissa. Pituudeltaan itiötähkät ovat 1–4 cm. Itiöpesäkkeet sijaitsevat itiölehtien hangoissa. Niiden itiöt kypsyvät Suomessa kesä-syyskuussa. Alkeisvarsikko on yksikotinen, lehtivihreätön, mukulamainen ja sijaitsee tavallisesti maan alla.
Itiötähkättömän riidenlieon voi toisinaan sekoittaa ketunliekoon (Huperzia selago).
Levinneisyys
Riidenlieon levinneisyysalue kattaa suurimman osan pohjoisen pallonpuoliskon havu- ja sekametsävyöhykkeestä. Euroopassa sitä tavataan lukuun ottamatta Pyreneiden niemimaata, Pohjois-Ranskaa, Etelä-Italiaa, Kreikkaa, Bulgariaa ja Etelä-Ukrainaa. Levinneisyysalue jatkuu laikuttaisena läpi Siperian Pohjois-Kiinaan ja Japaniin saakka, ja edelleen Yhdysvaltojen pohjoisosiin ja Etelä- ja Keski-Kanadaan sekä Grönlantiin. Suomessa riidenlieko kasvaa hyvin yleisenä koko maassa Pohjois-Lappia lukuun ottamatta, missä se on harvinaisempi. Alalajeista metsäriidenliekoa tavataan koko maasta, pohjanriidenlieon esiintyessä lähinnä Oulun korkeudelta pohjoiseen.
Käyttö
Riidenlieon itiöpöly on hienojakoista, keltaista pulveria, jota on käytetty kansanlääkinnässä haavojen ja ihotautien hoitoon. Pölyä on käytetty myös apteekeissa pillereiden päällystämiseen, jotta ne eivät takertuisi rasioissa toisiinsa.
Riidenlieon itiöpölyä on kutsuttu myös kärpäsruudiksi, koska se palaa räiskähdellen. Itiöt sisältävät runsaasti helposti syttyvää öljyä. Ilmaan heitettynä kourallinen itiöpölyä syttyy yhdestä tulitikusta, mitä ominaisuutta on aikoinaan hyödynnetty valokuvauksessa. Nykyisin itiöpölyä käytetään pyrotekniikassa tuliefekteihin.
Kasvilla on myös muita käyttötarkoituksia. Ruotsissa riidenliekoa käytetään yhä joulukoristeina esimerkiksi seppeleissä. Sitä voidaan käyttää myös pureutteena alunan sijasta lankoja värjättäessä.
Gangtok
Gangtok (nepaliksi/hindiksi गंगटोक, Gaṅgaṭoka) on Intian Sikkimin osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee Himalajalla. Lauhasta ilmastostaan ja puhtaasta luonnostaan tunnettu sadan tuhannen asukkaan kaupunki on Sikkimin turismin keskus.
Gangtok oli pieni kylä, kunnes Encheyn luostarin rakentaminen vuonna 1840 teki siitä pyhiinvaelluskeskuksen. Kaupungista tuli tärkeä pysähtymispaikka Tiibetin ja brittiläisen Intian välillä 1800-luvun loppuun mennessä. Intian itsenäistyttyä vuonna 1947 Sikkimistä tuli itsenäinen valtio, pääkaupunkinaan Gangtok. Vuonna 1975 Sikkimin monarkia kuitenkin kumottiin ja maa liittyi Intiaan sen 22:ksi osavaltioksi. Gangtok säilyi osavaltion pääkaupunkina.
Nimen Gangtok tarkka merkitys on epäselvä, vaikka sen yleensä oletetaankin tarkoittavan "korkeaa kukkulaa". Gangtok on myös tiibetinbuddhalaisen kulttuurin keskus, ja kaupungissa on useita luostareita ja uskonnollisia kouluja.
Opel Arena
Opel Arena on Opelin vuosina 1997–2000 valmistama keskikokoinen pakettiautomalli, jonka myötä Opel teki vuosia kestäneen tauon jälkeen paluun hyötyajoneuvomarkkinoille. Arena oli ensimmäisen sukupolven Renault Traficin sisarmalli, ja Isossa-Britanniassa sitä myytiin Vauxhallin merkillä. Samana vuonna Arenan kanssa esiteltiin myös suuremman kokoluokan Opel Movano, joka puolestaan perustui Renault Masteriin. Arenan korvasi toisen sukupolven Traficin kanssa lähes identtinen Opel Vivaro.
Moottoriksi oli valittavana 1,9- (60 hv) ja 2,5-litraiset (75 hv) dieselmoottorit, joiden voimansiirtona oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto. Arena oli tekniikaltaan monin paikoin vanhanaikainen, sillä Trafic oli tullut markkinoille vuonna 1980, eli se oli Arenan esittelyajankohtana jo 17 vuoden ikäinen.
Anton Lahdenperä
thumb|250x250px|Anton Lahdenperä Anton Lahdenperä (s. 19. maaliskuuta 1985 Jällivaara) on ruotsalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Gällivare SK -seuraa.
Tuja-malli
Tuja on kansantalouden mikrosimulointimalli jota käytetään valtiovarainministeriössä ja Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Tietokonesimulaatiolla arvioidaan verotukseen ja etuuksiin tehtävien muutosten vaikutuksia kotitalouksien käytettävissä oleviin tuloihin sekä valtion tuloihin ja menoihin. "Ilman tällaista ohjelmaa ei ole mahdollista laskea tarkasti, mitä jonkin sosiaalietuuden poistaminen tulisi valtion kassalle maksamaan", on Kelan erikoistutkija Anita Haataja sanonut.
Tuja on staattinen malli, joka ei huomioi tarkasteltavien muutoksien aiheuttamia käyttäytymisvaikutuksia. Jos tarkasteltava muutos vaikuttaa olennaisesti ihmisten valintoihin, eivät mallin ennusteet ole luotettavia.
Tuja-mallia käytetään VM:n päätöksenteon tukena rutiininomaisesti. Siitä saatuja tuloksia pidetään yleensä luotettavina, koska laskelmat perustuvat hyvään aineistoon. Simulaatio pohjautuu noin 10 000 kotitalouden tulo- ja verotietoihin. Keskeinen tietolähde on Tilastokeskuksen keräämä tulonjakotilasto.
Tuja on toteutettu APL-ohjelmointikielellä.
Hauraus
Tuja-mallin ylläpitoon ja laskentaohjelmiin kooditasolla on perehtynyt koko maassa ainoastaan kaksi ihmistä: VATT:n projektipäällikkö Heikki Viitamäki ja VM:n Reino Niinivaara, joka oli mukana mallin kehitystyössä 1980-luvun puolivälissä. "Jos nämä ekspertit jäävät rekan alle, ei kukaan enää osaa käyttää ohjelmaa", on Osmo Soininvaara sanonut (TM 20/2007). Tuja-ohjelmaa käyttävät myös jotkut VM:n virkamiehet, mutta ainoastaan rutiinilaskelmien tekoon. Vero- ja etuusjärjestelmiin tehtävien uudistusten simulointi vaatii perehtyneisyyttä ja ohjelmointitaitoa.
Mediahuomiota
Entinen peruspalveluministeri Osmo Soininvaara nosti simulaatiomallit esiin valtamediassa. Soininvaara on pyrkinyt edistämään Tujan laajempaa saatavuutta. Tujalla tehtävien väestöpohjaisten tulonsiirto- ja tulonjakoanalyysien tekeminen on Suomessa vähäistä. Heikki Viitamäen mukaan laskelmien tekeminen kansanedustajia varten on rajoitettua resurssien puutteen vuoksi.
Alusvaate
Alusvaatteiden tehtäviä ovat:
Stringit
Stringit ovat sekä naisten että miesten käyttämä alus- ja uimahousumalli. Se on pieni, kankainen tai nahkainen vaatekappale, jossa olennaista on jalkojen, yleensä pakaroiden, välistä kulkeva narumaisen ohut osa, joka on kiinni lanteiden ympäri kulkevassa osassa. Stringien etuna on muun muassa saumojen näkymättömyys housujen läpi sekä vähäisempi hiostavuus, kun kangasta on vähemmän kuin perinteisimmissä malleissa.
Krinoliini
Krinoliini on naisten alusvaate, jota käytettiin erityisesti biedermeier- ja viktoriaanisella kaudella, noin vuosina 1830–1870. Krinoliinin tarkoitus on toimia alushameena, joka levittää päällimmäiset hameet kellomaiseen muotoon. Varhaisimmat krinoliinit valmistettiin paksusta pellavapalttinasta ja hevosenjouhista valmistetusta kankaasta. 1850-luvulla keksittiin metallisilla vanteilla tuettu krinoliini. Krinoliinin koko vaihteli muodin mukaan. Suurimmillaan se oli 1860-luvun alussa, minkä jälkeen se alkoi pienentyä, hameen painopiste siirtyi taakse ja krinoliinin korvasi turnyyri.
T-paita
T-paita on yleensä napiton, kaulukseton ja taskuton paita, jossa on lyhyet hihat ja pyöreä kaula-aukko. T-paidan nimen alkuperä on epäselvä.
T-paitoja käytettiin alun perin aluspaitoina, mutta nykyään niitä käytetään tavallisesti myös ylävartalon ainoana asusteena (lukuun ottamatta naisia, jotka yleensä käyttävät rintaliivejä paidan alla). T-paitoja on useita eri malleja sekä miehille että naisille ja eri ikäryhmille. T-paidat on usein koristeltu erilaisilla teksteillä tai kuvilla.
Rintaliivit
Rintaliivit ovat rintoja tukeva naisten alusvaate. Rintaliivit muistuttavat bikinien yläosaa, mutta bikineissä se on osa uimapukua eikä niitä kutsuta rintaliiveiksi.
Bokserit
Bokserit ovat miesten alusvaatemalli, jossa on perinteisten alushousujen lisäksi lyhyet lahkeet.
Sortsit
Sortsit tai shortsit ovat vaate, jota sekä miehet että naiset käyttävät lantion alueen ja reisien yläosan peittämiseen. Joidenkin sortsien lahkeet ulottuvat pohkeiden puoliväliin asti, mutta shortsit eivät kuitenkaan peitä jalan koko pituutta.
Lämmittävät alusvaatteet
Alusasu on kerrospukeutumisen kivijalka. Mikäli kantaja valitsee alusasunsa väärin, ei sen päälle puettavat väli- ja kuorikerros auta asiaa. Alusasuksi sopii parhaiten luonnonkuitu: villa, silkkivilla, silkki tai puuvilla. Lämmittävän ja hengittävän alusasun päälle puetaan lisäkerroksia tarpeen mukaan suojaamaan tuulelta ja sateelta, ja talvella lämmin toppa- tai untuvakerros. Monta ohutta kerrosta lämmittää paremmin kuin yksi paksu. Hyvä alusasu toimii toisen ihon tavoin ja edistää lämmön kulkua molempiin suuntiin.
Suomessa on pitkä historia alusasujen valmistamisessa, ja suomalaisia alusasuja myydään ja markkinoidaan maailmanlaajuisesti siellä missä sään takia tarvetta on.
Diloksanidifuroaatti
Diloksanidifuroaatti (C14H11NCl2O4) on aromaattisiin amideihin ja estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä amebojen aiheuttaman punataudin hoitoon. Diloksanidifuroaatti kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Birger Lemberg
Birger Johannes Lemberg (14. toukokuuta 1891 Hämeenlinna – 9. elokuuta 1926) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat tullinhoitaja Adolf Fredrik Lemberg ja Maria Elisabet Falk. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Heidi Magdalena Relanderin kanssa.
Diloksanidifuroaatti
Ominaisuudet ja käyttö
Diloksanidifuroaatti on huoneenlämpötilassa valkoista kitestä ainetta, joka liukenee hieman veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin. Se on rakenteeltaan diloksanidin ja furoiinihapon esteri ja se hydrolysoituu niiksi ihmisen suolistossa. Diloksanidi on diloksanidifuroaatin aktiivinen metaboliitti eli diloksanidifuroaatti on siis aihiolääke. Diloksanidin vaikutusmekanismia ei tunneta tarkasti, mutta se saattaa estää alkueläinten proteiinisynteesiä. Lääkeaine tehoaa Entamoeba histolytica-alkueläimeen ja sen aiheuttamaan punatautiin. Diloksanidi tehoaa erityisesti alkueläimen kystamuotoihin, joihin esimerkiksi metronidatsoli tai tinidatsoli eivät tehoa. Diloksanidifuroaatti annostellaan suun kautta tablettina.
Birger Lemberg
Opinnot
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1910 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1911 - 1915 ja 1921.
Jääkäriaika
thumb|250px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Hän liittyi vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 8. huhtikuuta 1915 ja hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 1. syyskuuta 1915 myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin pataljoonan 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Diloksanidifuroaatti
Haittavaikutukset
Diloksanidifuroaatti on yleisesti ottaen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla lievä vatsakipu, huonovointisuus, oksentelu, ilmavaivat ja ihottuma.
Birger Lemberg
Suomen sisällissota
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 yliluutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan komppanianpäälliköksi ensin 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet määrättiin komppanianpäälliköksi 12. maaliskuuta 1918 alkaen 3. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärällä ja Viipurissa.
Diloksanidifuroaatti
Valmistus
Diloksanidifuroaatin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 4-(N-metyyliamino)fenoli reagoi diklooriasetyylikloridin kanssa muodostaen diloksanidia. Diloksanidi reagoi pyridiinin läsnäollessa furoyylikloridin kanssa diloksanidifuroaatiksi.
Birger Lemberg
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hänet määrättiin armeijan uudelleen järjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin, jossa toimi 15. kesäkuuta 1918 alkaen 2. komppanian päällikkönä ja hoiti useita kertoja pataljoonankomentajan tehtäviä. Armeijasta hän erosi 8. lokakuuta 1919 ja siirtyi 1. toukokuuta 1920 alkaen suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin Helsingin suojeluskuntapiirin sotilasohjaajaksi ja 20. heinäkuuta 1921 alkaen piiripäälliköksi. Suojeluskuntajärjestöstä hän erosi 31. maaliskuuta 1923. Hän osallistui vuoden 1924 alussa niin sanottuun upseerikapinaan, jonka tarkoituksena oli painostaa Lauri Igmania ottamaan hallitukseensa puolustusministeriksi Lauri Malmberg tiukkoine ehtoineen, johon vaatimukseen Ingman sitten myöntyikin presidentti Ståhlbergin periaatteellisesta vastustuksesta huolimatta. Kyseisen selkkauksen aikana hän astui uudelleen armeijan palvelukseen 16. huhtikuuta 1924 ja hänet sijoitettiin Kenttätykistörykmentti 1:n talouspäälliköksi.
Luottamustoimet
Hän toimi Helsingin kaupungin verotuslautakunnan ja valtion tulo- ja omaisuusverolautakunnan jäsenenä vuosina 1920 - 1925.
Nuottiavain
pienoiskuva|upright=1.7|Kaavio, jossa diskantti-, altto- ja bassoavaimet. Identtiset sävelet pystysuoraan kohdistettuna. pienoiskuva|upright=1.7|Erilaisia nuottiavaimia.
Nuottiavain eli klaavi on merkki, jota käytetään nuottikirjoituksessa määrittämään eri säveliä kuvastavien nuottien paikat nuottiviivastossa.
Erilaisia nuottiavaimia on useita. Yleisimmät nuottiavaimet ovat G-, F- ja C-nuottiavaimet. Nuottiavain osoittaa samannimisen sävelen ja tätä kuvastavan nuotin paikan nuottiviivastolla.
Nuottiavaimen yläpuolelle kirjoitettu numero 8 osoittaa, että nuotit soitetaan oktaavia korkeammalta. Mikäli nuottiavaimen alapuolella on numero 8, nuotit soitetaan oktaavia matalammalta. Merkintää käytetään pääasiassa G- ja F-nuottiavaimissa.
G-nuottiavain
pienoiskuva|100px|G-nuottiavain
G-nuottiavain osoittaa yksiviivaisen G-sävelen, g1:n tai IPN:n mukaan G4:n paikan, joka on nuottiavaimen "pyörteen" alle jäävällä viivalla. G-nuottiavaimia ovat esimerkiksi diskanttiavain ja ranskalainen viuluavain.
Nuottiavaimista yleisin on diskanttiavain, ja sitä käytetään yleensä virheellisesti synonyymina G-nuottiavaimelle. Se on G-avain sijoitettuna siten, että G-sävel on viivaston toiseksi alimmalla viivalla. Diskanttiavainta käyttävät useimmat puupuhaltimet, samoin viulut, korkealle viritetyt vaskipuhaltimet ja lyömäsoittimet. Pianon oikean käden osuus on yleensä kirjoitettu diskanttiavaimelle. Kitaran ollessa kyseessä lisätään avaimen alapuolelle numero 8. Se tarkoittaa, että sama diskanteimman kielen yksiviivainen E-sävel, joka pianolle kirjoitetussa G-avaimella varustetussa nuotissa sijaitsee alimmalla viivalla, sijaitsee kitaralle kirjoitetussa G-avaimella varustetussa nuotissa ylimmässä välissä. Merkintä siis kertoo, että nuotit soitetaan oktaavia alempaa. Diskanttiavaimen lisäksi on olemassa toinen G-avain, ranskalainen viuluavain, jossa yksiviivainen G-sävel on sijoitettu ensimmäiselle viivalle.
F-nuottiavain
pienoiskuva|100px|F-nuottiavain
F-nuottiavain osoittaa pienen F-sävelen, f:n tai IPN:n mukaan F3:n paikan, joka on nuottiavaimen kahden pisteen välissä. F-nuottiavaimia ovat esimerkiksi bassoavain ja baritoniavain.
Bassoavain, usein epätäsmällisesti ilmaistuna pelkästään F-avain, on yleisesti käytetty nuottiavain. Bassoavain osoittaa pienen oktaavin f-sävelen olevan viivaston neljännellä viivalla. Useimmat matalalle viritetyt soittimet käyttävät tätä avainta. Pianon vasemman käden osuus on myös yleensä kirjoitettu bassoavaimelle.
Nuottikirjallisuudessa harvinainen F-baritoniavain osoittaa pienen f:n paikan kolmannelle viivalle. Toisaalta baritoniavain-nimitystä on käytetty myös C-nuottiavaimesta, jossa c1:n paikka on osoitettu viidennelle viivalle. Lisäksi on olemassa subbassoavain, joka osoittaa pienen f:n paikan viidennelle viivalle.
C-nuottiavain
pienoiskuva|100px|C-avain
C-avain osoittaa yksiviivaisen C-sävelen, c1:n tai IPN:n mukaan C4:n (eli keski-C:n) paikan, joka on nuottiavaimen keskellä kahden C-kirjaimen välissä. Yleisimmät C-avaimista ovat alttoavain ja tenoriavain, mutta C-avaimella voidaan teoriassa osoittaa c1:n paikka mille tahansa viivalle. C-nuottiavain muistuttaa kahta ylösalaisin olevaa C-kirjainta, jotka ovat päällekkäin, ja avaimen eteen liitetään kaksi viivaa, joista ensimmäinen on paksumpi.
Mikäli C-avainta käytetään tenoriavaimena, c1:n paikka nuottiviivastolla on neljännellä eli toiseksi ylimmällä viivalla. Kun C-avainta käytetään alttoavaimena, c1 sijoittuu kolmannelle eli keskimmäiselle viivalle. Muun muassa sellon, fagotin ja pasuunan nuoteissa käytetään tenoriavainta, alttoviulun nuoteissa alttoavainta. Vanhemmissa nuoteissa esiintyvä sopraanoavain (c1 alimmalla viivalla) on nuottikirjallisuudessa harvinaisempi. Mezzosopraano-C-avaimessa c1:n paikka osoitetaan toiselle viivalle ja baritoniavaimessa viidennelle eli ylimmälle viivalle.
Perkussioavain
pienoiskuva|100px|Perkussio-avain
Perkussioavain osoittaa perkussio- eli rytmisoitinten soitettavat rytmit. Se merkitään kahdella pystypalkilla. Avainta ei tarvitse kuitenkaan aina sijoittaa nuottiviivastolle, vaan yksikin nuottiviiva riittää, sillä rytmisoitinta soitettaessa ei sävelkorkeutta useinkaan voi muuttaa.
Andrew Young (maastohiihtäjä)
pienoiskuva|Andrew Young Andrew Young (s. 21. helmikuuta 1992) on brittiläinen maastohiihtäjä, joka edustaa Huntly Nordic Ski Club -seuraa.
Maastohiihdon maailmancupissa Young kilpaili ensimmäisen kerran Davosin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2008 sijoittuen 77:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013 oltuaan 29:s. Ennen sitä hän oli parhaimmillaan sijoittunut maailmancupissa 60:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kuusi päivää myöhemmin kolmas Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui kolmanneksi myös Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2020. Samassa kuussa Young oli toinen Dresdenin sprintissä.
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Young sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 98:nneksi ja Britannian viestijoukkueen mukana 14:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Young sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 60:nneksi ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 74:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 61:nneksi ja Britannian viestijoukkueen mukana 15:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 45:s, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 53:s, 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 54:s ja yhdistelmäkilpailussa 55:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 37:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 42:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 40:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 21:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 44:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 43:s, vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä 54:s ja vapaan hiihtotavan parisprintissä kahdestoista. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 22:nneksi, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 36:nneksi, 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 38:nneksi ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä 11:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 15 kilometrin vapaan kilpailuissa 45:s ja vapaan hiihtotavan parisprintissä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 36:s, 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 51:s ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä 20:s. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui vapaan hiihtotavan parisprintissä kuudenneksi ja perinteisen sprintissä 46:nneksi.
Virginie Razzano
Virginie Razzano (s. 12. toukokuuta 1983 Dijon) on ranskalainen tennispelaaja. Razzano on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä, molemmat vuonna 2007. Voitot tulivat Kantonissa ja Tokiossa. Razzanon paras rankingsijoitus on 16, jonka hän saavutti 14. syyskuuta 2009. Nelinpelissä Razzano on voittanut yhden WTA-turnauksen.
Naisten Superpesiksen kausi 2017
Naisten Superpesiksen kausi 2017 oli Suomen pesäpallon naisten pääsarjan Superpesiksen 28. kausi. Kausi alkoi 22. huhtikuuta ja päättyi 16. syyskuuta 2017.
Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa pelattiin ensin kaksinkertainen alkusarja, jonka jälkeen alkusarjan seitsemän parasta pelasivat ylemmän jatkosarjan (sijoista 1-7) yksinkertaisena sarjana ja alkusarjan neljä viimeisintä joukkuetta pelasivat alemmassa jatkosarjassa (sijoista 8-11) kaksinkertaisen sarjan. Pudotuspeleihin etenivät koko runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta.
Sarjakarsinta
Sarjakarsinta ottelut jätettiin pelaamatta, koska Ykköspesiksen voittaja nousee suoraan ensi kaudeksi Superpesikseen ja Ykköspesiksen toisella ja kolmannella sijalla olivat kahden Superpesis joukkueen kakkosjoukkueet.
Lopulliset sijoitukset
Kaudeksi 2018 sarjaan nousee Ykköspesiksestä Hyvinkään Tahko. Kauden päätteeksi Kajaanin Pallokerho luopui sarjapaikastaan.
Televisisointi
Televisioinnista vastasi VeikkausTV ja Nelonen Media. Ainoastaan loppuottelut televisioitiin ilmaisena Yle TV2 kanavalla.
Candombe
Candombe on afrikkalaisperäistä uruguaylaista kansanmusiikkia. Sitä esitetään yhtyeissä, joihin kuuluu noin 50-100 rumpalia. Candombe tuli Uruguayyn 1800-luvun alussa.
Finnpap
Finnpap (vuoteen 1974 Finpap) eli Suomen Paperitehtaitten Yhdistys oli vuodesta 1918 vuoteen 1996 toiminut suomalaisten paperinvalmistajien yhteinen myyntiorganisaatio, nykytermein käytännössä kartelli. Finnpapin tehtävänä oli markkinoida jäsenyritystensä paperintuotanto sekä kotimaahan että ulkomaille ja valvoa jäsentensä tuotteiden markkinointiin liittyviä etuja. Isoimmillaan Finnpap oli maailman suurin paperinmyyjä, jonka palveluksessa oli 1970-luvun puolivälissä noin 500 suomalaista ja 400 muunmaalaista. Sen osuus Suomen kokonaisviennistä oli tuolloin 18,5 prosenttia ja maailman paperiviennistä 16 prosenttia. .
Historia
Kymi-yhtiö irtautui pian yhdistyksestä, ja sen suhde yhdistykseen oli myöhemminkin kaikista yhtiöistä ongelmallisin. Vuonna 1921 perustettiin Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen rinnalle erillinen Suomen Paperikonttori huolehtimaan paperin myynnistä kotimaahan, Neuvostoliittoon, Baltian maihin ja Puolaan. Syynä oli se, että Kymi halusi jatkaa myyntiyhteistyötä vain näissä maissa muttei muissa. Sotien jälkeen vuonna 1946 Kymi palasi Paperitehtaitten Yhdistykseen, ja samalla Paperikonttorista tehtiin yhdistyksen kotimaanmyyntiosasto. Kymi halusi erota Finnpapista jälleen 1976, mutta joutui perumaan päätöksensä hienopapereita lukuun ottamatta. Lopullisesti Kymi jätti Finnpapin 1990.
Sanomalehtipaperin myynti oli keskitetty yhdistyksen ensimmäiselle osastolle, jonka osuus yhdistyksen kokonaismyynnistä oli maailmansotien välillä yleensä noin kolmanneksen luokkaa. Toisen osaston päätuote oli voimapaperi, mutta lisäksi se myi monia muita paperilajeja.
Sotavuodet
Toisen maailmansodan vuosina Suomen Paperitehtaitten Yhdistys yritti aluksi varjella kauppasuhteitaan Britanniaan, Yhdysvaltoihin ja Etelä-Amerikkaan, mutta vuonna 1941 kaikki nämä yhteydet katkesivat Suomen liittouduttua Saksan kanssa. Pohjoismaiset paperintuottajat perustivat 1943 yhteistyövaliokunnan suunnittelemaan sodanjälkeisiä liiketoimia, ja myös Suomen-yhdistys meni mukaan tähän toimintaan. Suomesta vietiin vuosina 1945–1950 paperia lähinnä vain Neuvostoliittoon, kunnes vienti loppui lähes kokonaan huonojen hintatarjousten myötä. Samalla kuitenkin sotia edeltäneet kauppasuhteet länsimaihin elpyivät nopeasti niin, että suomalaistehtaat kykenivät kasvattamaan tuotantoaan uusiin huippulukemiin.
Päällekkäisiksi paisuneita agentuurijärjestelyjä päämarkkinoilla selkiytettiin niin, että Isossa-Britanniassa agentuureista muodostettiin yhteinen Lamco-yhtiö ja Yhdysvalloissa sanomalehtipaperin välitys annettiin yhdistetyn Madden, Reeve, Angel & Co:n tehtäväksi ja muiden paperilaatujen jakelijana jatkoi Jay Madden Company. Etelä-Amerikkaan perustettiin sanomalehtipaperia varten Compañia de Papel de Diario Finlandes ja muita papereita varten yhdessä Suomen Kartonkiyhdistyksen kanssa yhteinen Kartopapel-myyntiyhtiö. Argentiinassa suomalaispaperia myi myös Paperitehtaitten Yhdistyksen kanssa kilpaileva ja hankalana tunnettu Eino Heinonen. Brasilian kasvavilla markkinoilla myynti keskitetiin Samab-nimiselle suomalaisjohtoiselle yhtiölle. Ranskassa suomalaispaperin myyntiä varten syntyi yhtiö Finapar, Alankomaissa Finpag, Italiassa Fincartiere, Espanjassa Finpapel, Saksassa Finnpapier, Etelä-Afrikassa Finn-Mills. Näiden yhtiöiden johto otettiin yhä useammin suomalaisten omiin käsiin.
Kasvun aika
Sotien jälkeen Finnpapin keskeisiä johtohenkilöitä olivat Holger ja Thomas Nystén, isä ja poika. Holger Nystén (1905–1964) kasvatti 1950-luvulla Finnpapin monen sadan työntekijän organisaatioksi ja otti vahvasti kantaa Suomen EFTA-liitännäisjäsenyyden puolesta, joka saatiinkin Finefta-sopimuksella 1961. Thomas Nystén (1939–2011) johti 1970-luvun keskivaiheilla operaatiota, jossa suomalaiset paperitehtaat kieltäytyivät toimitussopimuksista huolimatta myymästä sanomalehtipaperia tappiolla Yhdysvaltoihin dollarin heikentyneen kurssin vuoksi. Kymmenisen vuotta myöhemmin Thomas Nystén aiheutti yhdistykselle suuret valuuttatappiot dollarispekuloinnillaan, mutta sai jatkaa tehtävässään.
1950-luvulla Suomen Paperitehtaitten Yhdistys sai uusiksi jäsenikseen valtionyhtiö Veitsiluodon ja Schaumanin vastaperustetut paperitehtaat Kemissä ja Pietarsaaressa.
Tammikuussa 1977 Suomen metsäteollisuuden yhteiset myyntiyhdistykset Finnpap, Finnboard, Finncell ja Converta käynnistivät yhteisen varustamon, Oy Transfennica Ab:n, jonka tavoite oli yhdistää kaikki Suomen metsäteollisuuden vientitoimitukset samaan kokonaisuuteen.
Hajoaminen alkaa
1980-luvulta alkaen suhtautuminen eri toimialojen kartelleihin ja muuhun saman alan yritysten väliseen kilpailun rajoittamiseen tiukentui, ja lopulta Suomen liityttyä Euroopan unioniin Finnpap ja muut vastaavat myyntiyhdistykset oli lakkautettava. Valtionyhtiö Enso-Gutzeit irtautui Finnpapista 1980-luvun lopulla, ja Kymmene erosi vuonna 1990 ostettuaan ranskalaisen Chapelle Darblay -paperiyhtiön ja häivyttääkseen EU-viranomaisten kartelliepäilyjä. Tuolloin jäljelle jääneet Finnpapin jäsenet olivat Repola, Metsä-Serla, Veitsiluoto, Myllykoski, Tampella, Nokian Paperi ja Kyro. Kun metsäteollisuutta vuonna 1996 järjesteltiin, Finnpap sulautettiin Kymmeneen ja kartongin myyntiyhdistys Finnboard Metsä-Serlaan.
Suhdetoimintaa
Finnpap oli isoimmillaan maailman suurin yksittäinen paperinmyyjä ja piti yllä hyviä suhteita kansainvälisiin suurasiakkaisiin. Esimerkiksi lehtimoguli Robert Maxwellin vierailua Suomessa toukokuussa 1988 luonnehti Helsingin Sanomat liki valtiovierailuun verrattavaksi. Maxwellille myönnettiin Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan komentajamerkki (SVR K I), samoin kuin Rupert Murdochille tämän vierailulla kolme vuotta aiemmin. Helsingin ja paperitehdaspaikkakuntien välisillä maanteillä nähtiin usein Finnpapin isoja mustia amerikkalaisautoja vieraita kuljettamassa. Finnpapin markkinointiviestintään kuuluivat muun muassa Lenita Airiston show’t, kuten Success Story Finland ja vuonna 1989 Finnpapin varta vasten tilaama Paper Doll Show. Finnpap julkaisi vuosina 1966–1980 asiakaslehteä Finnpap Bulletin, vuosina 1981–1983 lehteä Finnpap Express ja vuosina 1984–1995 lehteä Finnpap World.
Kritiikki
Finnpapia arvosteltiin kartellimaisen toiminnan lisäksi byrokraattiseksi ja hidasliikkeiseksi organisaatioksi monimutkaisine hallintokuvioineen, sekä miehille naisia parempia uramahdollisuuksia tarjoavaksi työpaikaksi. Sitä ivattiin myös ruotsinkielisten rahasukujen perillisten suojatyöpaikaksi, mutta yhdistyksen mielestä perinne oli syntynyt siitä, että suomenruotsalaiset olivat alun perin kielitaitoisempaa väkeä vientimarkkinoinnin töihin.
Toimitusjohtajat
Lähde:
Laula kanssain (vuoden 2001 albumi)
20 suosikkia – Laula kanssain on Fredin kokoelma-albumi vuodelta 2001. Levy on Frediltä kolmas ja viimeinen osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjassa.
Greenslade
Greenslade on englantilainen progressiivinen rockyhtye. Yhtyeen perustivat marraskuussa 1972 kosketinsoittaja Dave Greenslade ja basisti Tony Reeves, joilla oli idea "kitarattomasta kosketinsoitinbändistä". Ensimmäiseen kokoonpanoon tulivat mukaan kosketinsoittaja-laulaja Dave Lawson ja rumpali Andrew McCulloch.
Historia
Dave Greenslade ja Tony Reeves olivat alkuperäisjäseniä maineikkaassa Colosseum-yhtyeessä. Dave Lawson oli aiemmin jäsenenä progressiivista rockia soittaneessa Web-yhtyeessä, joka vaihtoi myöhemmin nimensä Samuraiksi. McCulloch oli King Crimsonissa rumpalina yhtyeen kolmannella albumilla (Lizard, 1970).
Ensimmäinen levy Greenslade (1973) ei saavuttanut kovin suurta menestystä. Saman vuoden loppupuolella Greenslade julkaisi toisen levyn Bedside Manners Are Extra, jota pidetään englantilaisen Melody Maker -lehden mukaan yhtyeen ehkä onnistuneimpana kokonaisuutena. Se oli myös myynnillisesti menestynein levy yhtyeen 1970-luvun tuotannosta. Yhtyeen albumien kansitaiteesta vastasi tunnettu Roger Dean. Kolmannella albumilla Spyglass Guest (1974) vieraili Dave "Clem" Clempson (entinen Bakerloon, Colosseumin ja Humble Pien jäsen), soittaen kitaraa kahdella kappaleella.
Vuoden 1975 alkupuolella kokoonpanosta erosi Tony Reeves, joka oli osaltaan toiminut myös tuottajana. Hänet korvasi Yhdysvaltojen kiertueella ja neljännellä albumilla Time And Tide (1975), Martin Briley, joka soitti myös kitaraa. Levyn kappale "Gangsters" oli myös teema-musiikkina BBC 1:n ohjelmassa "Play For Today". Greenslade esiintyi Turun konserttitalossa 17.3.1975. Yhtye menestyi kohtalaisen hyvin Englannissa ja monissa Euroopan maissa tehden myös toisen kiertueen Yhdysvalloissa vuonna 1975. Tästä huolimatta Greenslade hajosi vuonna 1976, minkä jälkeen Dave Greenslade julkaisi sooloalbumin Cactus Choir (1976).
Vuonna 1977 yhtye kuitenkin perustettiin uudelleen. Kokoonpanoon kuuluivat Dave Greenslade, Tony Reeves, Colosseumissa soittanut rumpali Jon Hiseman ja kitaristi-laulaja Mick Rodgers, entinen Manfred Mann Chapter III -jäsen, mutta tämä yhtye ei tehnyt kuin yhden kiertueen.
Vuonna 1979 ilmestyi Dave Greensladen ja fantasia-kirjoittaja, taiteilija Patrick Woodroffen yhteistyönä teemallinen kaksoisalbumi The Pentateuch Of The Cosmogony. Kunnianhimoinen levy ei kuitenkaan ajankohtaan nähden saavuttanut suurempaa huomiota.
Sittemmin 1980- ja 1990-luvuilla Dave Greenslade on säveltänyt musiikkia televisioon ja englantilaisiin elokuviin.
Vuonna 2000 Dave Greenslade ja Tony Reeves lyöttäytyivät yhteen rumpali John Trotterin ja laulaja-kosketinsoittaja John Youngin kanssa. He levyttivät uuden Greenslade-studioalbumin: Large Afternoon. Kiertue seurasi pian, ja se äänitettiin ja vuonna 2002 julkaistiin nimellä Greenslade 2001 - Live: The Full Edition.
Jäsenet
Alkuperäisjäsenet:
Myöhemmät jäsenet:
Wiccan
Wiccan, oikealta nimeltään alun perin William "Billy" Maximoff ja myöhemmin William "Billy" Kaplan, on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Wiccanin ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen Young Avengers -lehden ensimmäisessä numerossa. Hahmon loivat Allan Heinberg ja Jim Cheung.
Historia
Billy Kaplan syntyi reformijuutalaiseen perheeseen. Koulussa häntä kiusattiin säännöllisesti ja Billy haki turvapaikkaa Kostajien kartanon porteilta. Eräänä päivänä Billy törmäsi Kostajien Purppuranoitaan, joka kehottaa tätä nousemaan kiusaajiaan vastaan. Purppuranoita parantaa Billyn tappeluissa saamat haavat ja muutamia viikkoja myöhemmin Billy auttaa erästä toista kiusattua lasta käyttäen samalla vastomaisesti maagisia voimiaan.
Myöhemmin, kun Rautapoika perusti Nuoret Kostajat Billy liittyy joukkoon ja ottaa itselleen koodinimen Asgardilainen. Myöhemmin hän kuitenkin muuttaa sen Wiccaniksi. Hän harjoittaa voimiaan Hulkkion äidiltä lainaamistaan kirjoista ja oppii hallitsemaan niitä lopulta paremmin.
Myöhemmin paljastui, että Wanda Maximoff / Purppuranoita, jolla oli samanlaiset voimat kuin Billyllä, oli aikoinaan käyttänyt kykyään muuttaa todellisuutta luomaan kaksoispoikansa, Billy ja Tommy Maximoffin. Wanda ei kuitenkaan tiennyt, että kaksosten luomiseen oli käytetty palasia Mefiston sielusta. Kun poikien sielut palasivat osaksi Mefistoa, Wanda heille antamat voimat tuhosivat Mefiston ja Billy Maximoff oli syntynyt uudelleen Billy Kaplanina, kun taas Tommy Maximoff oli syntynyt uudelleen Thomas Sheperdinä, joka oli itsekin Nuorten Kostajien jäsen koodinimellä Nopeus.