cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islamilainen verotus
Zakat
islamin viiteen pilariin eli tärkeisiin uskonnollisiin velvollisuuksiin kuuluu almuvero (zakat). Se on verojen maksamisen ja verotuottojen jakamisen muoto, joka tapahtuu virallisen valtiorakenteen ulkopuolella, ja sopii paimentolaiskulttuureihin. Sosiaaliantropologi Philip Carl Salzmanin mukaan paimentolaisheimojen liikkuva elämäntapa auttoi niitä joutumasta maanviljelijöiden tapaan keskusvallan alistamaksi ja riistämäksi. Paimentolaiset korostivat vapautta, riippumattomuutta ja tasa-arvoa, kun taas verojen maksaminen oli heille nöyryyttävää alistumista. Almuverossa korostuvat vapaaehtoisuus ja moraalinen velvoittavuus. Maksajalla on myös paljon valtaa päättää veron käytöstä, joka kohdistuu vain sosiaalisiin, uskonnollisiin ja rajoitetusti sotilaallisiin tarkoituksiin.
Shiv Malik
Työ tiedottajana
Joulukuussa 2017, Malik nimitettiin Streamr -yrityksen tiedotuspäälliköksi. Streamr on sveitsiläinen, aikaisemmin suomalainen yritys, joka on joukkorahoittanut toimintaansa kryptovaluutalla. Streamr aikoo rakentaa sovelluskaupan reaaliaikaiselle sensoridatalle, joka yritys väittää olevan mahdollinen keino tuottaa liikevoittoa Internet of Things -laitteista eri ympäristöissä.
Islamilainen verotus
Zakat
Joseph Schachtin mukaan veron nimi tuli juutalaisilta, joilla oli vastaava zakut -niminen vero. C.C. Torreyn mukaan sana zakat oli arameaa ja tarkoitti puhtautta hyveellisen käytöksen mielessä. Sulimar Bashearin mukaan veron luonne rituaalisena puhdistautumisena ilmenee myös Koraanin jakeessa 9:103: "Ota almuja heidän omaisuudestaan – voit puhdistaa ja pyhittää heidät sillä." Zakat -vero rinnastui siten uskonnollisiin rituaaleihin ja sellaisena luonnollisesti koski vain muslimeita. Veronmaksun muuttaminen uskonnolliseksi velvollisuudeksi tarjosi sille laillisen perustelun, joka ei vaatinut mihinkään hallitusvaltaan alistumista. Se oli paimentolaiskulttuuriin sopivaa itsehallinnollista toimintaa.
Veron maksaminen
Islamilainen šaria -laki antaa almuverosta tarkat ohjeet. Vero kootaan kerran vuodessa kaikilta muslimeilta, joiden omaisuuden määrä kuluneen vuoden ajalta ylittää tietyn vähimmäisrajan. Lasten ja mielenvikaisten omaisuudesta veron maksaa heidän holhoojansa. Verojen kokoamisesta vastaavat siihen erikseen nimetyt henkilöt. Almuvero maksetaan sekä omaisuudesta että käteisvaroista, jotka ovat olleet koko kuluneen vuoden ajan henkilön hallussa. Peruskoulun islamin oppikirjan mukaan vero on 2,5 % henkilökohtaisesta omaisuudesta ja yrityksen omaisuudesta. Sääntö vastaa keskiajan šarialain säädöksiä. Maataloustuotteista vero on korkeampi, 5–10 %. Ennen rahataloutta se maksettiin maataloustuotteina ja karjana. Veron maksaminen tuo ansioita Paratiisiin pääsemiseksi, ja sen kiertämistä paheksutaan.
Zakat -veron jakaminen käyttöön
Šarialain mukaan almuveron tuotto tulee jakaa kahdeksaan yhtä suureen osaan. Yksi niistä menee köyhille, toinen vähätuloisille. Kolmas osuus kuuluu korvauksina almuveron kerääjille ja jakajille. Neljäs osuus jaetaan "sydänten sovittamisena" tärkeille henkilöille, joiden yhteyttä islamiin pitää lujittaa tai henkilöille, jotka johtavat veron keräämistä tai taistelevat islamin puolesta hankalissa oloissa. Viides osuus annetaan orjille, jotka keräävät rahaa ostaakseen itsensä vapaaksi. Kuudes osuus maksetaan veloissaan oleville. Seitsemäs osuus maksetaan niille, jotka osallistuvat sotaan islamin puolesta, mutta eivät ole saaneet palkkaansa. Kahdeksas osuus on tarkoitettu rahapulassa oleville matkustavaisille. Viimeinen kohta tuntuu oudolta, mutta saa selityksensä siitä, että paimentolaistalouksille oli paljon käyttöä näiltä saatavilla tiedoilla muun muassa sääoloista ja kaukaisten laitumien tilasta.
Jakosäännöissä on alueellisia eroja. Hanafi-koulukunnan mukaan veron maksaja voi itse päättää, miten summa jaetaan kahdeksan saajaryhmän välillä. Šiialaisuudessa viidesosa tulosta (khums) annetaan maksajan valitsemalle imaamille. Tämä käyttää ne uskonnollisesti hyväksyttäviin tarkoituksiin, kuten moskeijoiden rakentamiseen, sairaanhoitoon tai opiskelijoiden stipendeihin madrasoissa. Osan tuotosta maksaja saa itse jakaa puutteessa oleville.
Jizya
Jizya ( arab. جزية‎, dzisiä) on vero, jonka islam šaria -lain mukaisesti määrää muslimien alaisuuteen jääneille kristityille ja juutalaisille eli dhimmeille. Heidän lukumääränsä oli Lähi-idän kalifaatissa huomattavan suuri satojen vuosien ajan. Vero mainitaan jo Koraanissa: ”Taistelkaa heitä vastaan, kunnes he maksavat nöyrinä veronsa” (9:29).
Jizya-vero oli joidenkin tietojen mukaan kaksinkertainen muslimien maksamaan zakat -veroon verrattuna. 1300-luvulla kirjoitettu šariakäsikirja Reliance of the Traveller ilmoittaa veron määräksi yhden dinaarin vuotta ja henkeä kohti (noin 4,235 g kultaa). Fuessin mukaan vero oli noin 10 % tuloista. Sitä ei kerätty naisilta, lapsilta eikä mielisairailta. Jos vero jätettiin maksamatta, kalifi päätti rangaistuksesta. Se oli joko kuolemantuomio, orjuus, panttivankeus tai vapautus.
Mark R. Cohenin mukaan jo keskiajan uskonoppineet väittelivät siitä, oliko jizya luonteeltaan alistava rangaistus vai pitikö se ymmärtää korvauksena muslimien antamasta suojelusta. Keskiajan muslimit päätyivät yleensä siihen, että tarkoituksena oli nöyryyttää ''dhimmejä. '' Tähän viittasi paitsi Koraanin teksti, myös monet šarian säädökset. Kun dihmmeiltä perittiin heille määrättyä korotettua henkiveroa (jizya), se piti malikiittien ohjeen mukaan tehdä nöyryyttävällä tavalla: ”zakat kuuluu muslimeille heidän puhdistamisekseen ja annettavaksi takaisin köyhille, kun taas jizya on määrätty Kirjan kansoille heidän nöyryyttämisekseen”. Erään suosituksen mukaan dhimmiä piti kuristaa kurkusta ja sanoa: ”Oi dhimmi, Allahin vihollinen, maksa jizya, jonka olet velkaa sinulle antamastamme suojelusta ja osoittamastamme kärsivällisyydestä.” Muita keinoja olivat veron maksaminen polvillaan, niskaan lyöminen tai puisen maksukuitin ripustaminen dhimmin kaulaan. Toisin kuin malikiitit, imaami Shafi'ia seurannut koulukunta kuitenkin korosti veron keräämistä ystävällisesti.
Sosiaaliantropologi Ernest Gellner löytää jizyan luonteen siitä, että islam oli heimoyhteiskuntien uskontoa ja heijasti niiden arvomaailmaa. Paimentolaiskulttuurit onnistuivat liikkuvuutensa ansiosta välttämään keskushallinnon lähettämät veronkerääjät toisin kuin ne väestöt, jotka olivat asettuneet aloilleen. Verojen maksua ylipäätään pidettiin nöyryytyksenä ja osoituksena vapauden menetyksestä. Koraanin lause ”Taistelkaa heitä vastaan, kunnes he maksavat nöyrinä veronsa” on ymmärrettävä tätä taustaa vasten: verottaminen oli paimentolaisten näkökulmasta aina alistamista.
Maavero kharaj
Maavero kharaj oli tarkoitettu maata omistavalle ja paikoilleen asettuneelle väestölle eikä siten koskenut paimentolaisia. Se oli erisuuruinen muslimeille ja ei-muslimeille. Jälkimmäisille se oli Fuessin mukaan 20–30 % maan tuotosta. Muslimien muita alempi maavero oli nimeltään ushr. Valtaosa osa hallituksen kokoamista veroista saatiin juuri maaverosta.
Arabien valloituskertomuksia muokattiin verotustarkoituksessa, sillä vaaditun veron suuruus alkoi määräytyä sen mukaan, oliko alueen valloitusta aikoinaan vastustettu.
Verotulojen käyttö
Arabivaltakuntien hallinto käytti verotuottonsa lähinnä hovin ja sen suppean virkamieskunnan ylläpitoon, armeijaan ja julkiseen rakentamiseen. Toisena tulolähteenä sillä oli sotasaaliit ja mahdolliset vasallimaksut toisilta hallitsijoilta. Paikallisiin tarpeisiin rahaa ei käytetty, sitä varten oli zakat -vero.
Abbasidit ottivat ainakin Egyptissä käyttöön myös iqta -läänitysjärjestelmän, missä korkeille upseereille tai virkamiehille myytiin oikeus koota maavero annetulta alueelta itselleen. Korvauksena he maksoivat valtion kassaan tietyn summan tai varustivat armeijaan sovitun määrän sotilaita. Näin kalifi itse vapautui verojen keruun kuluista ja varmisti säännöllisen tulovirran tai armeijan vähimmäiskoon. Järjestelmä oli usein erittäin edullinen sopimuskumppaneille, jotka tavallisesti onnistuivat keräämään valtavia omaisuuksia. Vastauksena tähän kalifi saattoi ryhtyä takavarikoimaan liian rikkaiksi paisuneiden lääninherrojen omaisuuksia. Sitä peläten rikkaat alkoivat suojata omaisuuttaan siirtämällä sitä niin sanottuihin waqf-säätiöihin. Säätiöt olivat hyväntekeväisyyslaitoksia, joita kalifi ei voinut verottaa. Ne saattoivat ylläpitää esimerkiksi moskeijaa tai vesikaivoa. 1000-luvulla perustetut islamilaiset oppilaitokset eli madrasat tulivat toimeen juuri tällaisin lahjoitusvaroin, joista maksettiin rakennusten ylläpito, opettajien palkat ja opiskelijoiden majoitus ja toimeentulo.
Portorož
thumb|[[Kempinski Palace Portorož on kuuluisa hotelli Portorožissa. Se avautui alun perin vuonna 1910.]] Portorož ( eli ”ruusujen satama”) on kylpyläkaupunki ja Slovenian tärkein matkailukaupunki, sillä se on koko maan lähes ainoa rantakohde. Se sijaitsee Istrian pohjoisosassa Adrianmeren rannalla. Slovenian rantaviiva Adrianmerellä on vain 40 kilometriä pitkä. Kaupungissa oli noin 2 870 asukasta vuoden 2020 arvioiden mukaan.
Mega Man 6
Mega Man 6 (Japanissa nimellä Rockman 6: The Biggest Battle in History!!) on Capcomin kehittämä ja julkaisema julkaisema toiminta- ja tasohyppelypeli. Peli julkaistiin vuonna Nintendo Entertainment Systemille ja on viimeinen länsimaissa julkaistu Mega Man -sarjan peli kyseisellä konsolilla. (Japanissa julkaistiin vielä Monopolin tyylinen Rock Board 1990-luvun puolivälissä.)
Mega Man 6:a ei julkaistu Euroopassa lainkaan moduuliversiona, mutta sen yhdysvaltalaisia versioita päätyi kuitenkin myös Eurooppaan. Nintendo 3DS:n kauppapalvelun kautta peli julkaistiin ensimmäistä kertaa Euroopassa liki 20 vuotta alkuperäisestä Japanin ja Pohjois-Amerikan julkaisusta.
Capcom työsti peliä samanaikaisesti Mega Man X -pelin ohella, joka ilmestyi samana vuonna, ja peli suunniteltiin edeltäjiään haastavammaksi. Mega Man 6:ssa apulaitteet ovat erilaiset kuin muissa klassisissa Mega Man -peleissä, mutta niillä on silti samat ominaisuudet kuin aikaisemmillakin esineillä.
Suurin osa pelin roboteista edustaa tiettyjä kulttuureja, kuten Tomahawk Man (Amerikan alkuperäiskansat), Yamato Man (feodaalinen Japani), Flame Man (arabit, joskin hyvin etäisesti) ja Blizzard Man (mahdollisesti Pohjoismaat tai Kanada). Muut ovat suunnittelultaan pelisarjalle tyypillisempiä.
Knight Man ja Wind Man ovat Nintendo Power -lehden USA:ssa järjestämän kilpailun voittajien suunnittelemia. Kilpailun tarkoitus oli suunnitella robottimestari ja kaksi parhainta lähetettiin Capcomille. Kilpailuja oli pidetty aikaisemmin Japanissa lähes joka pelille; Knight Man ja Wind Man ovat ainoat robottimestarit, jotka eivät ole japanilaisten suunnittelemia. Knight Manin suunnitteli kanadalainen Daniel Vallée ja Wind Manin yhdysvaltalainen Michael Leader.
Juoni
Mystinen Mr. X isännöi ensimmäisiä robottiturnauksia, johon osallistuu useita robotteja kautta maailman. Kun turnauksen finaalissa on jäljellä enää kahdeksan robottia, Mr. X varastaa robotit ja ohjelmoi ne armeijakseen, jota hän aikoo käyttää maailman valloitukseen. Mega Man onnistuu tuhoamaan robotit ja jäljittää Mr. X:n tukikohdan. Mega Man voittaa Mr. X:n, joka tappion jälkeen paljastuu Mega Manin arkkiviholliseksi, tohtori Wilyksi. Mega Man onnistuu voittamaan Wilyn ja ilkeä tiedemies joutuu vihdoin kaltereiden taakse.
Bluetooth
Bluetooth on lyhyen kantaman radiotekniikkaan perustuva langaton tiedonsiirtotekniikka, jonka tarkoituksena on ollut korvata kaapelit tietokoneiden, matkapuhelinten, näppäimistöjen ja hiirten, tulostinten ja muiden oheislaitteiden välillä. Se on avoin standardi laitteiden langattomaan kommunikointiin lähietäisyydellä.
Bluetooth korvaa myös IrDA-infrapunayhteydet, koska se on toimintavarmempi ja monipuolisempi siirtotekniikka eikä tarvitse esimerkiksi näköyhteyttä yhteyslaitteiden välillä.
Bluetooth koostuu kolmesta osasta, jotka ovat radio-osa (Bluetooth-radio), radiolinkin hallintaosa ja yhteydenhallinta. Bluetooth-teknologia mahdollistaa myös yhteyslaitteiden autentikoinnin ja tiedonsalauksen eli -kryptauksen, toisin kuin IrDA.
Bluetoothin nimelliset siirtonopeudet ovat symmetrisessä siirrossa 432,6 kilobittiä ja epäsymmetrisessä lähtevässä 721 kilobittiä ja saapuvassa 57,6 kilobittiä sekunnissa. Pienimmällä milliwatin (Class/luokka 3) lähetysteholla päästään noin metrin tiedonsiirtoetäisyyksiin, 2,5 mW teholla (Class/luokka 2) jo noin kymmeneen metriin, ja lähetystehoa kasvattamalla ylletään jopa 100 metrin etäisyyksiin (100 mW/Class 1). Bluetoothin keskilähetystaajuus on 2,45 GHz. Samalla taajuusalueella toimivat myös muun muassa mikroaaltouunit ja langattomat lähiverkot. Yhteyksien häiriöiden vähentämiseksi lähetyksessä käytetään taajuushyppelyä ja hajaspektritekniikkaa.
Historia
Bluetooth sai alkunsa, kun matkapuhelimia valmistanut ruotsalainen Ericsson alkoi tutkia erilaisia menetelmiä siirtää tietoa langattomasti matkapuhelimien ja niiden oheislaitteiden välillä vuonna 1994.
Ericssonin aloitteesta perustettiin 20.5.1998 Bluetooth SIG (Special Interest Group), jonka perustajiin kuuluivat myös Nokia, IBM, Intel ja Toshiba. Tavoitteena oli luoda de facto -standardi. Jo vuotta myöhemmin järjestöllä oli yli 400 jäsentä. Vuonna 2017 SIG:ssa oli jäseniä yli 30 000.
Nimi Bluetooth annettiin 900-luvulla eläneen viikinkikuninkaan, Harald Sinihampaan mukaan, logo taas luotiin yhdistämällä skandinaaviset riimut ᚼ (hagall) ja ᛒ (berkanan).
Bluetooth 2.x
Bluetooth 2:een on tehty yksi inkrementaali julkaisu, Bluetooth 2.1, 26.7.2007. Sen tärkein uusi ominaisuus,, yksinkertaistaa laitteiden parittamista. Lisäksi tietoturvaa parannettiin huomattavasti. Kun salausavainten luomiseen käytettiin aikaisemmissa versioissa pelkästään (yleensä nelinumeroista) PIN-koodia, 2.1-versio estää yksinkertaiset passiiviset salakuuntelumenetelmät käyttämällä turvallisempaa Diffie–Hellman-avaimenvaihtoprotokollaa.
Bluetooth 3.0
Bluetooth 3.0 on edeltäjäänsä nopeampi ja virtapihimpi. Uuden Bluetooth-standardin sydämenä toimii 802.11 PAL (Protocol Adaptation Layer), eli 802.11 WLAN -yhteyden hyödyntäminen. Suuria tietomääriä siirrettäessä Bluetooth 3.0 käyttää automaattisesti apunaan WLAN-yhteyttä, jolloin siirtonopeus on jopa 24 Mbit/s (3 Mt/s). Bluetooth-spesifikaatio mahdollistaa, että laite voi olla jäsenenä kahdessa eri verkossa (nykyiset laitteet tukevat vain yhtä aktiivista yhteyttä kerrallaan). Näin laitteita ja verkkoja voidaan ketjuttaa toisiinsa. Bluetooth-laitteet jakautuvat verkoissa isänniksi ja renkejä. Kun pikoverkot yhdistyvät suuremmiksi, kutsutaan niitä scatternet-verkoiksi, joissa on useita isäntiä ja renkejä. Verkot erottaa toisistaan niiden käyttämä taajuus sekä kanavahyppiminen.
Bluetooth 4.x
Bluetooth 4.0 (tunnetaan myös nimellä Bluetooth Smart) julkaistiin 30.6.2010 ja se sisältää perinteisen Bluetoothin, suuren nopeuden Bluetoothin (Bluetooth High Speed) sekä matalaenerginen Bluetooth protokollat. Matalaenergian Bluetooth tunnettiin aiemmin nimellä Wibree, ja se on täysin uusi protokollapino, joka suunniteltiin nopeaan, yksinkertaisten kytkösten muodostamiseen. Matalaenerginen Bluetooth on suunniteltu erityisesti laitteille, joille ominaista on hyvin pieni virrankulutus, ja jotka voidaan varustaa esimerkiksi nappiparistolla.
Bluetooth 4:ään on tehty tämän jälkeen vielä kaksi inkrementaalista julkaisua, Bluetooth 4.1 (julkaistu 4.12.2013) lisää ohjelmistoon uusia ominaisuuksia, mutta ei muuta tarvittavaa laitteistoa. Bluetooth 4.2 julkaistiin 2.12.2014 ja se tuo ominaisuuksia, jotka on erityisesti suunniteltu esineiden internetiä varten. Osa uusista ominaisuuksista on mahdollista lisätä vanhempiin laitteisiin ohjelmistopäivityksillä.
Bluetooth 5.x
Bluetooth 5.0 julkaistiin vuoden 2016 joulukuussa ja se keskittyi erityisesti parantamaan 4.x versioissa ilmestynyttä IoT-toiminnallisuutta nopeuttamalla tiedonsiirtoa ja parantamalla matalaenergisen Bluetoothin kantamaa.
Taajuus
Bluetooth-radio toimii lähes poikkeuksetta 2,4 GHz:n ISM (Industry, Medical, Science) lisensöimättömällä taajuusalueella. Tarkasti ottaen Bluetooth toimii taajuusalueella 2,4000–2,4835 GHz ja taajuushyppyalue on MHz, jossa. Bluetooth vaihtelee siis lähetystaajuutta. Kanavia ko. taajuusalueella Bluetoothin käytössä on 79. Yhden kanavan taajuussiirto on 1 MHz. Ranskassa, Espanjassa ja Japanissa oli aluksi rajoitettu tämän osan kaistasta käyttöä, ja näissä maissa Bluetooth-laitteet käyttivät vain 23:a kanavaa. Kaikki nämä maat ovat kuitenkin myöhemmin avanneet loputkin 56 kanavaa Bluetooth-laitteiden käytettäväksi, joten samat 79 kanavaa ovat nykyään käytössä maailmanlaajuisesti.
Lähetin
Lähettimiä on jaoteltu neljään luokkaan lähetystehon perusteella :
Modulaatio
Modulaationa Bluetooth käyttää GFSK-taajuussiirtokoodausta. GFSK-modulaatiossa binäärinen 1 ja 0 sisällytetään kantoaallon pituuteen poikkeuttamalla kantoaallon perustaajuutta. Taajuuden muutos on ±500 kHz ja sen virhe saa olla maksimissaan ±75 kHz.
Virheen liukuma saa olla:
Enimmäisliukuma on siis mikrosekunnissa 400 Hz.
Bluetoothin käyttämän taajuushyppelyn takia tietoliikenne on periaatteessa pakettikytkentäistä. Taajuutta vaihdetaan 1 600 kertaa sekunnissa ja yhden paketin lähetysaika (slot) on noin 625 mikrosekuntia.
Protokollat
Bluetooth-protokollapino sisältää sekä erityisesti Bluetoothiin määritettyjä että yleisempiä protokollia. Protokollapinolla kuvataan yhteyskäytäntöjä Bluetooth-laitteiden välillä. Protokollapinoon on pyritty sulauttamaan aiempia protokollia, jotta yhteyskäytännöt olisivat toimivampia jo ennestään olemassa olevien protokollien kanssa.
Protokollapino on jaettu kahteenosaan: "controller stack" sisältää aikakriittisen radiolinkin hallinnan. Tämä on toteutettu tyypillisesti erikoistuneella mikropiirillä. "Host stack" on rakennettu sen päälle ja sisältää korkeamman tason protokollat.
Bluetooth soveltuu käytettäväksi monissa erilaisissa laitteissa, jolloin kukin laite käyttää protokollista vain tiettyä osaa. L2CAP (Logical Link Control and Adaptation Protocol) kanavoi protokollat ja samassa järjestelmässä voi käyttää monta protokollaa.
Topologia
Bluetooth perustuu suoraan, nk. Point-To-Point-yhteyteen, jossa kaksi laitetta kommunikoivat keskenään. Toinen laitteista on isäntä ja toinen renki. Bluetooth mahdollistaa kahdeksan eri laitteen liittämisen samaan verkkoon. Pienemmissä, enintään kahdeksan laitetta sisältävissä, pikoverkoissa on yksi isäntä ja loput ovat renkejä. Laitteet muodostavat pikoverkon jo kaksistaan, mutta isäntä voi olla yhteydessä jopa seitsemään renkiin.
Pikoverkot muodostavat hajaverkkoja, kun jokin laite on yhteydessä toiseen pikoverkkoon. Laite voi olla toisessa verkossa joko isäntänä tai renkinä, mutta laite voi kuitenkin keskustella vain yhden laitteen kanssa kerrallaan.
Profiilit
GAP on perusprofiili, jonka päätarkoituksena on kuvata Bluetooth-laitteiden yhteydenpidossa käyttämät proseduurit. Tämä on tietoturvan kannalta tärkein profiili. GAP:in osalta kaikkien Bluetooth-laitteiden tulee olla samanlaisia.
Lähiverkkoyhteysprofiili kuvaa tapaa, jolla Bluetooth-laite muodostaa yhteyden lähiverkkoon erillisen tukiaseman kautta.
Advanced Audio Distribution Profile (A2DP) kuvaa kuinka ääntä välitään Bluetoothin yli. A2DP:n pakollisena koodekkina on SBC ja se mahdollistaa vaihtoehtoiset koodekit MP2, MP3, AAC, HE-AAC, ATRAC tai valmistajakohtaiset kuten aptX.''
Headset (HSP) ja Hands-Free (HFP) -profiilit kuvaa tapaa, jolla hallitaan hands-free-toimintoja.
Audio/Video Remote Control Profile (AVRCP) kuvaa TV- tai hifi-tyylisen laitteiston hallintaa. Tästä profiilista on useita versioita. Ensimmäinen sisälsi toiminnot vain toista/keskeytä/lopeta-tyyppisille toiminnoille. Myöhemmin tähän on lisätty muun muassa metatiedot soivasta kappaleesta ja kappaleiden selausta.
Basic Imaging Profile sisältää toiminnot joilla voidaan siirtää kuvia laitteiden välillä. Se sisältää myös mahdollisuuden ottaa kuva webkamera-tyyppisellä laitteella.
Human Interface Device Profile (HID) sisältää toiminnot hiirien, näppäimistöjen ja joystick-tyylisten laitteiden käyttöön.
Serial Port Profile emuloi sarjaporttia langattoman yhteyden yli hyödyntäen RFCOMM-protokollaa.
Tietoturva
Bluetooth-verkossa tietoturva muodostuu uuden laitteen autentikoinnista sekä siirrettävän tiedon salauksesta. Näiden hallintaan käytetään laitteen MAC-osoitetta, kahta salaista avainta sekä autentikoinnissa muodostettavaa satunnaislukua. Autentikointi perustuu haaste-vaste-menetelmään, joka voidaan suorittaa molempiin suuntiin, näin pienennetään ns. naamioinnin mahdollisuutta. Varsinainen salaus tapahtuu E0-nimisellä jonosalaimella. Kaikki käytettävä salaus on symmetristä.
Bluetooth 2.0 on suhteellisen turvallinen; viimeisimmät ja yleisimmät haittaohjelmat ovat vuodelta 2005. Toistaiseksi virusten asentuminen matkapuhelimeen vaatii levitäkseen käyttäjän toimia eli käyttäjän tarvitsee ensin hyväksyä asennuspyyntö. Suurimmat riskit siis liittyvät käyttäjien uteliaisuuteen.
Mobiilivirukset
Eräät mobiilivirukset ovat käyttäneet Bluetoothia leviämistienään. Virus lähettää itsestään kopion toisiin puhelimiin, ja käyttäjän pitää tyypillisesti ajaa virus hyväksymällä puhelimen asennuspyyntö. Virusten leviämisen voi estää kytkemällä Bluetoothin pois tai estämällä sen näkymisen ulkopuolisille laitteille.
Spectrobes
Spectrobes on japanilaisen Jupiter-peliyhtiön kehittämä ja Disney Interactiven vuonna 2007 julkaisema Nintendo DS- ja Wii-peli.
Tarinan alku
Rallen ja Jeena kiertävät Nanairo-planeettakunnassa partioimassa, kun saavat yllättäen hätäviestin. He löytävät Daichi-planeetalta tajuttoman vanhan miehen. Hänen aluksensa on laskeutuessaan tuhoutunut, ja Rallen löytää oudon Prizmod-nimisen esineen aluksen hylyn vierestä. Kun Rallen tarttuu esineeseen, suuri pyörre ilmestyy ja imaisee hänet sisäänsä. Rallenin palattua Jeena ohjaa hänet jo heränneen miehen luo. Hän kertoo nimensä olevan Aldous. Hän kertoo, että hänen kotigalaksinsa tuhoutui Krawlien hyökkäyksessä ja että hän on ainoa eloonjäänyt. Aldous kertoo Rallenille, että hän on ottanut ensimmäisen askeleen tullakseen Spectrobe-mestariksi. Hän käyttää Prizmodia näyttääkseen Komainun, Spectroben, joka on vauvamuodossa, ja kertoo miten nuoret spectrobet voivat etsiä muita spectrobeja jotka on haudattu maan alle. Sitten he lähtevät etsimään haudattuja Spectrobeja suunnitelmanaan, että alkavat pelastaa eri galakseja Krawleilta.
Ifriqiya
thumb|300px|Arabivaltakunnan laajentumisvaiheet islamilaisen tarinaperinteen mukaisesti: Ifriqiya ("Ifrikija", "Afrikka"; ) on keskiaikainen arabialainen nimitys Välimeren ja Saharan välissä sijaitsevalle Pohjois-Afrikan keskiosalle, alueelle joka kattaa Tunisian, Itä-Algerian ja Libyan Tripolitanian. Se on suurin piirtein sama alue kuin aiempi Rooman provinssi Africa, josta tulee nimi Ifriqiya.
Aiempi historia
pienoiskuva|Myyttinen mielikuva muslimivalloittajasta kamelin selässä (1890)
Alue, josta tuli arabialainen Ifriqiya, oli ollut tärkeä koko antiikin ajan. Aikoinaan se oli ollut foinikialaisten perustaman mahtavan Karthagon valtakunnan keskus. Roomalaisten hävitettyä Karthagon se oli ollut vauras roomalainen provinssi, ja valtakunnan jakauduttua kahtia ja Länsi-Rooman hajottua siitä tuli vandaalien valtakunnan keskus. Kun Bysantti valloitti alueen 533, siitä tuli osittain itsehallinnollinen Karthagon eksarkaatti (Afrikan eksarkaatti) pääkaupunkinaan Karthago.
Arabivalloitus 600-luvulla
Aiemmin Bysantin valtakuntaan kuulunut kristitty Pohjois-Afrikka joutui pitkällisten levottomuuksien jälkeen vuosien 663 ja 703 välisenä aikana arabiheimojen haltuun. Arabivalloittajien johtajina olivat Uqba ibn Nafi, Hassan idn al-Numan ja Musa ibn Nusair. Erityisesti yhdistyneet berberiheimot johtajinaan Kusaila ibn Lemzem ja al-Kahina tekivät vastarintaa. Maa ei silti rauhoittunut, sillä pian puhkesi haridžien kansannousu johtajanaan muiden muassa Abu l-Chattab al-Maafiri. Vasta 700-luvun lopulla alkoivat rauhallisemmat ajat.
Arabien Pohjois-Afrikan valloituksen myötä Maghreb ja Andalusia joutuivat Ifriqiyan käskynhaltijoiden alaisiksi. Nämä olivat vuoteen 705 saakka Egyptin käskynhaltijoiden alaisuudessa. Alueen pääkaupunki oli ensin Kairouan, 900-luvulta lähtien enimmäkseen Mahdia (al-Mahdiya) ja 1200-luvulla Tunis. Arabivalloitus merkitsi Pohjois-Afrikassa vallinneen kristinuskon sekä latinankielisen kulttuurin tuhoutumista. Ifriqiyasta tuli tukialue Maghrebin berberiheimojen arabialaistamiselle.
Vuodet 750–1500
Ifriqiya ei umaijadien aikana koskaan ollut kovin hyvin Damaskoksen kalifien otteessa. Abbasidikalifien valtaannousun jälkeen vuonna 750 kalifit eivät enää saaneet herruuttaan palautettua sinne. Alueen käskynhaltijat, muhallabidit saavuttivat tällöin laajan itsehallinnon. Eräs sellainen oli Ibrahim ibn al-Aghlab, jonka kalifi nimitti vuonna 800 alueen käskynhaltijaksi. Al-Aghlab seuraajineen sai kuitenkin vallan haltuunsa vain Tunisiaan saakka. Aghlabidien dynastian (800–909) pääkaupunki oli Kairouan. He menettivät sata vuotta myöhemmin valtansa kapinoiville šiialaisille berbereille, jotka pystyttivät fatimidien dynastian (909–973). Se hallitsi ensin Mahdiasta, mutta vallattuaan Egyptin siirsi pääkaupunkinsa Kairoon ja luovutti Ifriqiyan käskynhaltijoilleen zirideille (973–1152). Käskynhaltijat julistautuivat seuraavalla vuosisadalla itsenäisiksi ja hallitsivat Kairouanista käsin. Fatimidit lähettivät hilaliitteja (Banu Hilal) ziridejä vastaan, ja kun Kairouan tuhottiin, palasi pääkaupunki Mahdiaan.
Myöhemmin alueen valtasi maghrebilainen berberidynastia almohadit (1152–1229). Se ei kyennyt pitämään Ifriqiyaa hallussaan kauan, ja valtaan nousivat hafsidit (1229–1574), yksi pitkäaikaisimmista muslimidynastioista, joka kesti kunnes turkkilaiset osmanit ulottivat valtansa Pohjois-Afrikkaan.
Ifriqiya pysyi vuosisatojen ajan tärkeänä alueena islamilaiselle maailmalle, mutta alkoi menettää merkitystään myöhäiskeskiajalla. Ifriqiyasta käsin muslimit valloittivat Sisilian ja uhkasivat pitkään koko Italiaa. Euroopan kristittyjen valtioiden voimistuessa ja parantaessa laivastojaan keskiajan lopulla joutuivat Pohjois-Afrikan muslimit eurooppalaisten uhkaamiksi. Hafsidien aikana Ranskan kuningas Ludvig IX Pyhä johti kahdeksannen ristiretken (toisen laskutavan mukaan seitsemännen) Tunisia vastaan 1270.
Italian kaupunkivaltiot, Ranska ja myöhemmin etenkin espanjalaiset tekivät hyökkäyksiä Afrikkaan tavoitteena lopettaa berberien 1400-luvulla aloittama merirosvous. Ryöstelyn vuoksi Välimeren etelärannikon maita nimitettiin barbareskivaltioiksi. Lunnaita maksettiin 1800-luvulle asti, kunnes siirtomaaherruus teki lopun ilmiöstä.
1500-luvulla pohjoisafrikkalaiset joutuivat Osmanien valtakunnan alaisuuteen. Tällöin muun muassa Tunisia sai nykyiset rajansa.
Sulata Foa'i
Sulata Foa'i on Uudessa-Seelannissa syntynyt ja asuva, tokelaulaista alkuperää oleva muusikko. Hän aloitti laulamisen lapsena kolmen isosiskonsa johdolla. Vuonna 1995 Foa'i voitti lupaavimman naislaulajan palkinnon New Zealand Music Awardsissa. Hän on ollut myös ehdolla parhaaksi naislaulajaksi vuosina 1996, 1997, 1998 ja 1999. Vuodesta 1995 Foa'i on laulanut Opetaia Foa'in perustamassa Te Vaka -yhtyeessä.
Rafael Cañizares
Cañizares voitti Kuuban miesten maajoukkueessa olympiapronssia Münchenissä 1972 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia Calissa 1971. Hän kilpaili Kuuban joukkueessa myös Méxicon 1968 ja Montréalin 1976 kesäolympialaisissa sekä vuosien 1970 ja 1974 MM-kilpailuissa.
Jukka M. Heikkilä
Jukka M. Heikkilä on vantaalainen kirjailija (s. 1966 Tampere). Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri. Heikkilä voitti vuonna 2001 Nuori Aleksis -palkinnon teoksellaan Antigonos, jumalten poika.
Tuotanto
Merikonsuli kertoo Rooman tasavallasta ja antiikin merisodankäynnistä. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo Gaius Lutatius Catulus, roomalainen novus homo. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hieron II, Arkhimedes, Hamilkar Barka ja Hannibal. Teos on julkaistu englanniksi nimellä The Marine Consul.
Tyranni kertoo Syrakusan viimeisestä hallitsijasta ja Syrakusan piirityksestä. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo Epikydes, Syrakusan tyranni, sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hannibal ja Arkhimedes.
Antigonos, jumalten poika kertoo diadokkien sodista ja siveysajattelusta. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo, nuori Antigonos Gonatas, josta myöhemmin tuli Makedonian kuningas. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Antigonos Yksisilmäinen, Demetrios I Piirittäjä, Pyrrhos, Ptolemaios I, Zenon Kitionilainen, Epikuros ja Eukleides.
Arkhimedes syrakusalainen kertoo matematiikasta ja hellenistisen ajan Egyptistä. Kirjan päähenkilö on historiallinen hahmo, nuori Arkhimedes, syrakusalainen matemaatikko. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hieron, Eukleides ja Ptolemaios II.
Germania historialliseen kehykseen sijoittuva seikkailukertomus roomalaisesta retkikunnasta Germaniassa. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Germanicus ja keisari Tiberius.
Karthago kertoo Karthagon taistelusta Roomaa vastaan. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo, palkkasoturi Ksanthippos. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hamilkar Barka ja Marcus Atilius Regulus.
Germaani ja leijona kertoo venatio-kisioista eli eläintaisteluista amfiteatterissa. Kirjan päähenkilöt (germaani Ramnulf ja leijona Leo) ovat fiktiivisiä, mutta tärkeitä taustahahmoja ovat muun muassa keisari Trajanus ja vallanperijä Hadrianus.
Juppiterin saari on seikkailukertomus, joka kertoo Mons Jovis saaren (nyk. Isola di Montekristo) outoja tapahtumia tutkimaan lähetetystä retkikunnasta. Kirjan henkilöt ovat fiktiivisiä: Paulus, Titus Flavius ja  Ursus.
Sisilian prinsessa kertoo hellenistisen ajan kuningattaresta, jota palvottiin elinaikanaan jumalana. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo Lanassa, Agathokleen tytär. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Agathokles, Pyrrhos, Demetrios Piirittäjä ja Antigonos Gonatas.
Puumiekka kertoo naisista gladiaattoriesityksissä.
Kirjojen kronologinen järjestys on seuraava:
Jäävirta
thumb|[[Jääputous putoaa hitaasti ylhäältä vuorilta Lambertin jäävirtaan Etelämantereella.]]
KNM Uredd (S305)
KNM Uredd (runkonumero S305) on Norjan laivaston Ula-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 30. syyskuuta 1982 Thyssen Nordseewerkeltä Emdenistä, missä köli laskettiin 23. kesäkuuta 1988. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1989 ja valmistui 3. toukokuuta 1990.
Palvelus
Maaliskuussa 1991 alus oli mukana telakointionnettomuudessa ja sen komentokeskuksessa syttyi tulipalo helmikuussa 1992.
Tsaarinpoppeli (Heinola)
Tsaarinpoppeli on Suomen suurin puuyksilö. Se kasvaa Heinolan rantapuistossa. Lajiltaan se on tsaarinpoppeli (Populus × petrowskiana). Tsaarinpoppelin korkeus on 34,5 metriä, latvuksen läpimitta 23 metriä ja ympärysmitta rinnan korkeudelta mitattuna 6,37 metriä.
Puun tilavuus on yli 30 kuutiota. Tilavuuslaskelmassa ovat mukana vain päärunko ja puun seitsemän jättihaaraa, jotka ovat kukin normaalin puun veroisia. Isoista haaroista erkanevia oksia ei ole laskettu tilavuuteen mukaan. Heinolan tsaarinpoppeli selvisi vuoden 1901 Kymijoen tulvasta.
Selkouni
Selkouni (myös selväuni, kirkas uni ja lucid-uni, ) on unta, jota nähdessään henkilö tiedostaa näkevänsä unta. Useimmiten selkounessa pystytään myös jossain määrin vaikuttamaan unen sisältöön, esimerkiksi liikkumaan unimaailmassa oman mielen mukaan tai vuorovaikuttamaan unihahmojen kanssa. Selkounet koetaan usein lähes yhtä aidon tuntuisiksi kuin valveilla tehdyt havainnot.
Jotkut haluavat nähdä selkounia siitä syystä, että unessa fysikaaliset ja sosiaaliset rajoitukset eivät päde, vaan erityisesti kontrolloidun unen aikana henkilö voi muun muassa lentää, taikoa, tai muuten muokata ympäristöään "ajatuksen voimalla", tavata uudelleen henkilöitä muistoistaan, toteuttaa seksuaalisuuttaan, harrastaa tavallista todentuntuisempaa mielikuvaharjoittelua ja tutkiskella mielikuvituksensa tuotteita hyvin konkreettisesti.
Selkounia on käytetty apuna esimerkiksi painajaisten ja kroonisen kivun hoidossa. Selkounien uusia hyödyntämistapoja tutkitaan edelleen.
Sisältö
Toisin kuin tavallisessa unessa, jossa tapahtumat hyväksytään, selkounen näkijä oivaltaa, että kokemuksen täytyy olla unta. Selkounen näkijä tarkastelee kokemustaan selkounen aikana kriittisesti tai analyyttisesti. Selkounen näkijä voi tarkoituksellisesti tulla unessa tietoiseksi, hän voi tarkastella omaa ajatteluaan ja ohjata toimintaansa unen aikana sekä arvioida sitä ja oppia reaktioistaan.
Selkounessa esiintyy useimmiten jokin epätavallinen havainto tai kokemus. Selkounikokemukset riippuvat paljon siitä, mitä selkounen näkijä tilanteelta odottaa. Jos uneksija muuttaa odotuksiaan, myös kokemus voi muuttua. Myös se, mihin uneksija päättää unen aikana keskittyä, muokkaa kokemusta.
Selkounen näkeminen voi tuntua seikkailulta ja antaa vapauden kokemuksia, euforiaa, hallinnantunnetta, energiaa ja tietoisuuden tunnetta. Suurin osa selkounen näkijöistä on pitänyt selkounissaan hauskaa. Yli puolet kertoo muuttaneensa selkounensa aikana painajaisiaan. Vajaa kolmasosa on käyttänyt selkouniaan ongelmanratkaisuun, luovaan toimintaan ja taitojen harjoittamiseen.
Selkounessa kohdattavat niin sanotut unihahmot voivat edustaa unennäkijälle häntä itseään tai jotain muuta, kuten piirteitä, asioita tai toisia ihmisiä. Unennäkijä saattaa kyetä luomaan unihahmon tyhjästä esimerkiksi oman tunteensa tai ajattelutapansa muodoksi. Unihahmo voi myös olla unennäkijälle tuttu edesmennyt ihminen. Unihahmot saattavat joskus vaihtaa ulkoasuaan toistuvasti tai näyttää erikoisilta. Joskus unihahmot käyttäytyvät kuin niillä olisi oma tietoisuus, ja ne voivat puhua ja käyttäytyä loogisesti sekä ilmentää omia pyrkimyksiä ja tunteita. Jotkin unihahmot toimivat luovilla, itsenäisillä ja odottamattomilla tavoilla, ja ne saattavat jopa vastustaa sitä, että niitä kutsutaan unihahmoiksi. Monesti unihahmo kuitenkin vastaa kysymyksiin tyhjällä katseella tai arvoituksellisesti. Unennäkijä voi vuorovaikuttaa ja keskustella unihahmojen kanssa sekä pyytää niitä tekemään asioita. Eräässä tutkimuksessa eräs selkounennäkijä kertoi unihahmonsa oppineen matemaattisten tehtävien ratkaisua harjoittelemalla.
Yleisyys
Psykologian opiskelijoilla eri maissa tehdyissä kyselytutkimuksissa selkounia kertoi nähneensä 47–82 prosenttia vastaajista. Toistuvasti selkounia kertoi näkevänsä 20 prosenttia. Brittiläisistä lapsista 44 prosenttia kertoi nähneensä vähintään yhden selkounen, ja saksalaisista lapsista ja nuorista noin 51 prosenttia kertoi nähneensä selkounta. Sukupuolten välillä ei ole havaittu eroa selkounien näkemisen määrällä, joskin naisilla on tapana kertoa unistaan useammin kuin miehillä.
Angakauitai
Angakauitai on saari Ranskan Polynesiassa. Se kuuluu Gambiersaariin, ja sen pinta-ala on 0,7 neliökilometriä. Angakauitai on pinta-alaltaan Gambiersaarten ryhmän viidenneksi suurin saari.
Selkouni
Yleisyys
Jotkut ihmiset ovat nähneet selkounia lapsuudestaan asti. Toiset ovat alkaneet nähdä selkounia vasta keski-ikäisinä esimerkiksi tehtyään henkisiä harjoituksia.
Aivojen toiminta selkounen aikana
Selkounitilassa on samanaikaisesti niin unitilan kuin valvetilankin piirteitä, ja se eroaa niistä kummastakin. Aivotutkimusten mukaan selkounen aikana aivoissa esiintyy samanaikaista toimintaa sekä unennäköön liittyvissä että tietyissä valveilla oloon liittyvissä aivojen osissa.
Kun ihminen siirtyy tavallisesta unesta selkounitilaan, aivojen perustoiminta säilyy samanlaisena. Joidenkin isoaivokuoren alueiden toiminta kuitenkin lisääntyy merkittävästi, kuten oikeanpuoleisen dorsolateraalisen etuotsalohkon kuoren sekä etuotsalohkon etuosan. Nämä osat yhdistyvät yleensä itsearviointiin sekä tunteiden ja ajatusten kästtelyyn. Myös itsen havainnointiin liitetyssä päälakilohkon etukiilassa esiintyy erityistä aktiivisuutta.
Selkounen aikana aivoissa esiintyy gamma-aaltoja, kun taas tavallisessa unessa esiintyy theta-aaltoja. Selkounen aikana on mitattu valvetilaakin korkeampia aivoaaltojen taajuuksia, mikä selittää sen, miksi jotkut selkounennäkijät sanovat toisinaan kokeneensa olleensa selkounen aikana enemmän “hereillä” kuin valvetilassa ollessaan.
Tutkimus
Selkounta tutki tieteellisesti ensimmäisenä englantilainen tutkija Keith Hearne vuonna 1975. Hän asetti selkounia näkevän koehenkilön silmille unilaboratoriossa REM-liikkeitä mittaavat anturit ja neuvoi tämän liikuttamaan silmiään tietyllä tavalla nähdessään selkounta. Kun koehenkilö muisti tutkimussuunnitelman ja liikutti silmiään, samanaikaisesti tehdyt mittaukset vahvistivat, että hänen kehonsa oli unitilassa vaikka mieli olikin tietoinen. Kun Stanfordin yliopiston tohtorikoulutettava Stephen LaBerge toisti tutkimuksen itsellään vähän myöhemmin, selkounitutkimus oli näin käynnistynyt, ja sen tuloksia alettiin julkaista tiedelehdissä.
Selkounien harjoittelu
Selkounien näkemistä ja niiden esiintymisen yleisyyttä on mahdollista harjoitella. Selkounien harjoittelijat pyrkivät aluksi kehittämään tavallisten unien muistamiskykyjään esimerkiksi muistelemalla uniaan heti herättyään, pitämällä unipäiväkirjaa tai sanelemalla unensa sanelulaitteeseen.
Selkounitekniikoita on useita, ja ne vaativat harjoittelemista. Carlos Castanedan esittelemässä tekniikassa henkilö suggestoi ennen nukahtamista itsensä näkemään unessaan omat kätensä. Kun hän sitten ensi kertaa näkee unessa kätensä, hän on pystynyt ohjailemaan untaan. Niin sanotussa unimerkkitekniikassa unennäkijä etsii unestaan “unimerkkejä”, epätavallisia piirteitä, joista hän oivaltaa näkevänsä unta. Henkilö voi myös yrittää kehittää tietoista mielentilaansa unessaan ja opettaa itsensä kysymään itseltään unen aikana, “Näenkö unta vai en? Mistä tiedän sen?”
Tutkija Stephen LaBergen kehittämässä MILD-tekniikassa (Mnemonic Induction of Lucid Dreams) vahvistetaan muistamisen aikomusta. Henkilö pyrkii yöllä herätessään palauttamaan viimeksi näkemänsä unen tarkasti mieleensä. Hän kuvittelee, että olisi tullut jossain vaiheessa unta tullut tietoiseksi, ja päättää tulla tietoiseksi seuraavassa näkemässään unessa.
WILD-tekniikoiden (Wake Initiated Lucid Dream) tarkoitus on auttaa siirtymään suoraan valveilta selkouneen.
FILD-tekniikassa (Focus Initiated Lucid Dream) henkilö laittaa kellon hälyttämään tai yrittää jollain muulla tavalla herättää itsensä REM:in aikana ja herätessään rentoutuu ja alkaa keskittymään johonkin asiaan kuten hengitys.
Nukkumaanpaluu-tekniikassa herätään pari tuntia normaalia aikaisemmin, ajatellaan selkounia noin puolen tunnin ajan ja nukahdetaan uudelleen aikomuksella tulla seuraavassa unessa tietoiseksi.
Selkouni voi jäädä lyhyeksi esimerkiksi jos unennäkijä innostuu unesta liikaa. Selkounta voi yrittää vakauttaa ja pitkittää unen aikana erilaisilla menetelmillä, kuten kiinnittämällä huomion käsiinsä, kuvittelemalla pyörivänsä oman pituusakselinsa ympäri, tarttumalla unikehoonsa, tai sulkemalla unikehonsa silmät tai kaatumalla taaksepäin.
Henkisyydessä ja uskonnossa
Selkounitila voi aiheuttaa unennäkijälle syvällisiä ja mystisiä kokemuksia esimerkiksi omasta merkityksestä ja ykseyden tunteesta kaikkeen olevaiseen. Jotkut kertovat käyttävänsä selkounia apuna henkiseen kasvuun.
Selkounet ovat osa edistynyttä tiibetinbuddhalaista meditaatiota ja unijoogaa, jonka päätekniikka selkounet ovat. Selkounien näkemistä pidetään yhtenä väylänä henkiseen kasvuun myös esimerkiksi suufilaisuudessa, taolaisuudessa, hindulaisuudessa ja monessa shamaaniperinteessä.
Länsimaisista moderneista kirjailijoista maagisia tulkintoja aiheesta on esittänyt kirjoissaan muun muassa Carlos Castaneda.
Elokuvissa
Selkouniaiheisia tai selkounen kaltaisista tapahtumista kertovia tunnettuja elokuvia ovat esimerkiksi Matrix (1999), Inception (2010), Vanilla Sky (2001), The Science of Sleep (2006), Tahraton mieli (2004) ja The Good Night (2007).
Live at the BBC (The Beatles)
Live at the BBC on The Beatlesin livealbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1994. Albumilta löytyy yhtyeen livemusiikkia vuodelta 1963 vuoteen 1965.
Kappalelista
Kaikki kappaleet Lennon/McCartney jollei toisin mainittu.
Franklin Standard
Franklin Standard Johnson (8. kesäkuuta 1949 Havanna – lokakuu 2021) oli kuubalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Standard voitti Kuuban miesten maajoukkueessa olympiapronssia Münchenissä 1972 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia Calissa 1971. Hän kilpaili Kuuban joukkueessa myös Méxicon kesäolympialaisissa 1968 ja vuoden 1970 MM-kilpailuissa.
Lumilinko
thumb|220px|Suomalainen lumilinko: vetoakseli, lunta keräävät siivet ja takana puhallin. thumb|220px|left|Lingottu mökkitie ohituspaikkoineen.
Lumilinko on omalla tai sitä kuljettavan välineen voimanlähteen avulla lunta kulkuväyliltä poistava laite.
Älymystö (yhtye)
Historia
Älymystön perustivat vuonna 2002 Ilmari Haapanen ja Timo Vuorensola. Ensimmäisten nauhoitusten jälkeen hankkeeseen tulivat mukaan myös Janos Honkonen ja Risto Paalanen, jotka täydensivät Haapasen sävellyksiä thereminillä ja kitaralla. Tällä kokoonpanolla nauhoitettiin Älymystön ensimmäinen omakustannejulkaisu Demonstration Fall 2003 (2003) ja Neuroscanin julkaisema EP Ontto Seurakunta (2004).
Lumilinko
Lumilinko voi olla joko täysin itsenäisesti omalla konevoimallaan kulkeva tai kävelevän tai laitteen päällä istuvan kuljettajan ohjaama laite.
Älymystö (yhtye)
Historia
Perustamisensa jälkeen Älymystö teki useita esiintymisiä Suomessa, Venäjällä ja Baltiassa , minkä lisäksi sen jäsenet järjestivät industrial- ja noise-musiikkiin painottunutta Vainohulluus-klubia. Tässä vaiheessa yhtyeeseen liittyivät myös sellisti Laura Savisalo sekä muun muassa Farmakonissa vaikuttanut laulaja ja basisti Marko Eskola.
Lumilinko
Lumilinko liitetään usein traktorin, veturin, ratatyökoneen, auton tms. työnnettäväksi tai vedettäväksi. Itse lumen linkoaminen tapahtuu voimakoneen käyttämän ison ruuvin tai propellin avulla.
Älymystö (yhtye)
Historia
Älymystön ensimmäinen pitkäsoitto Atomgrad julkaistiin vuonna 2005. Levy sai nimensä Neuvostoliiton kylmän sodan aikana perustamista suljetuista kaupungeista, jotka keskittyivät ydinaseiden valmistamiseen. Levyn ensimmäinen raita, "Tomsk-7", viittaa nykyisin Severskinä tunnetussa kaupungissa tapahtuneeseen tuhoisaan ydinonnettomuuteen.
Vuonna 2008 Helsingin City-lehti valitsi Älymystön "Kaupungin parhaaksi meteliksi".
Lumilinko
Lumilingon pyörivät osat voivat aiheuttaa tapaturman, lingosta voi myös singota jäätä, kiviä tai jäätyneitä maakokkareita usean metrin päähän. Erityisen vaarallista on tukkeutuneen lingon puhdistaminen, jos laite on käynnissä. Myös lumilingon aiheuttama melu on otettava huomioon sillä työskenneltäessä. Omalla käyttövoimalla liikkuvat lumilingot on Valtioneuvoston asetuksen n:o 621 (Ulkona käytettävien laitteiden melupäästöistä) mukaan varustettava melumerkinnällä eli merkinnällä taatusta äänitehotasosta.
Älymystö (yhtye)
Historia
Älymystön musiikkia on julkaistu Creative Commonsin Attribution-Noncommercial-No Derivative Works 3.0 Unported -lisenssillä, jonka on tarkoitus mahdollistaa materiaalin ei-kaupallinen kopiointi ja levittäminen. Yhtye on julkaissut Atomgrad-albuminsa virallisesti torrent-levitykseen.
Juovamakrilli
Juovamakrilli (Scomberomorus plurilineatus) on makrillien heimoon kuuluva kalalaji. Pierre Fourmanoir kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1966. Juovamakrillin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan puutteellisesti tunnettu.
Nikaian keisarikunta
Nikaian (tai Nikean) keisarikunta oli yksi niistä valtioista, jotka syntyivät, kun Konstantinopoli vallattiin neljännen ristiretken yhteydessä vuonna 1204. Keisarikunta jatkoi Bysantin valtakunnan perinteitä, ja sen onnistui vallata Konstantinopoli takaisin vuonna 1261. Kaksi muuta ristiretken yhteydessä syntynyttä kreikkalaisten valtiota olivat Epeiroksen despotaatti ja Trebizondin keisarikunta.
Nukkuminen
thumb|[[Stanisław Wyspiańskin pastellityö nukahtaneesta pojasta vuodelta 1904.]] Nukkuminen tai uni on heikentyneen tietoisuuden tila, jossa liikkuminen ja reaktiot ulkomaailmaan ovat rajoittuneita ja aistiärsykkeet suurimmaksi osaksi suljettu pois tietoisuudesta. Unessa on kevyempiä ja syvempiä vaiheita, ja joinakin hetkinä nukkuja näkee unia.
Nikaian keisarikunta
Kun ristiretkeläiset valtasivat Konstantinopolin, Aleksios III:n vävy Theodoros I Laskaris pakeni Bithyniassa sijaitsevaan Nikaiaan, josta tuli ristiretkeläisiä vastustavien kokoontumispiste. Häntä vastaan lähetetty armeija joutui palaamaan bulgarialaisten hyökkäyksen takia. Theodoros Laskaris alkoi rakentaa uutta bysanttilaista valtiota Vähään-Aasiaan. Vuonna 1206 hän alkoi kutsua itseään keisariksi. Hän pyrki vakiinnuttamaan asemansa, mitä auttoi toisaalla sotiva Bulgarian tsaari Ivan Asen II, sillä tämän toiminta horjutti Nikaian vihollisia.
Seuraavien vuosien ajan Theodoros Laskaris joutui puolustautumaan useaan otteeseen latinalaisen keisarikunnan Henrik Flanderilaista vastaan. Myös Trebizondin keisarikunnan Aleksios I yritti laajentaa valtakuntaansa Nikaian kustannuksella. Laskaris teki myös vastahyökkäyksen Rûmin sulttaanikunnan sulttaania Kay Khusrau I:tä vastaan, jonka syrjäytetty Aleksios III oli saanut hyökkäämään Nikaiaa vastaan. Vuonna 1222 Theodoros Laskaris kuoli ja jätti vallan vävylleen Johannes III Dukasille.
Laajentuminen
Vuonna 1224 Epeiros valtasi Thessalonikan kuningaskunnan, mutta joutui itse bulgaarien vallan alle vuonna 1230. Trebizondilla ei ollut paljoakaan vaikutusvaltaa ja Nikaia oli näin ylivoimaisesti mahtavin Bysantin valtakunnan perillisistä. Liittoutumalla Bulgarian kanssa Johannes sai valtaansa Thessalonikan ja Epeiroksen. Kun mongolit hyökkäsivät alueelle vuonna 1242, Johannes pelkäsi heidän hyökkäävän Nikaiaa vastaan, mutta he valtasivatkin seldžukkien alueet eli Rûmin sulttaanikunnan. Vuonna 1245 Johannes liittoutui pyhän saksalais-roomalaisen keisarin Fredrik II:n kanssa ja meni naimisiin hänen tyttärensä Konstantian, Annan, kanssa. Vuoteen 1248 mennessä Johannes oli lyönyt entisen liittolaisensa Bulgarian ja saartanut latinalaisen keisarikunnan. Johannes kuoli kuitenkin vuonna 1254.
Dromornis planei
Dromornis planei on sukupuuttoon kuollut Dromornithidae-heimoon kuuluva lintulaji. Se luokiteltiin alun perin omaan sukuunsa Bullockornis, mutta nykyään se luokitellaan sukuun Dromornis. Dromornis planei eli Australian Pohjoisterritoriossa keskisellä mioseeniepookilla, noin 15–10 miljoonaa vuotta sitten. Bullock Creekista on löydetty runsaasti lajin fossiileja, ja osa niistä on erittäin hyvin säilyneitä.
Nukkuminen
Aivot pysyvät unen aikana aktiivisina ja suorittavat erilaisia tärkeitä tehtäviä, kuten lajittelevat, prosessoivat ja taltioivat informaatiota. Aivot myös puhdistuvat kuona-aineista ja keho palautuu. Aikuinen ihminen tarvitsee unta yleensä 7–9 tuntia vuorokaudessa, lapset sitäkin enemmän. Tarvittava unen määrä on kuitenkin yksilöllistä. Valvominen ja unihäiriöt voivat aiheuttaa väsymystä ja vakaviakin terveysongelmia.