cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tarvasjoki
Historia
Ennen kuntaliitosta Tarvasjoen valtuuston 17 paikkaa jakaantuivat seuraavasti: Kokoomus kuusi, Keskusta kuusi, SDP kaksi ja PS kaksi paikkaa sekä KD yksi paikka. Tarvasjoen keskimääräinen työttömyysaste vuonna 2013 oli 8,3 prosenttia.
Liikenne
Tarvasjoen kautta kulkevat Turusta Hämeenlinnaan johtava valtatie 10 ja Aurasta Saloon johtava seututie 224. Valtatieltä 10 Liedonperän kautta Tarvasjoen kirkolle johtaa yhdystie 2251. Turusta Hämeenlinnaan johtaneen vanhan maantien, Hämeen Härkätien reittiin kuuluvat valtatieltä 10 pohjoiseen Tarvasjoen kirkolle erkanevat yhdystie 2230 ja alkuosaltaan yhdystie 2250, joka risteää seututien 224 kanssa Tarvasjoen Horisissa ja jatkuu edelleen Karinaisten kautta Pöytyän kirkolle. Etelään valtatiestä 10 erkanee niin ikään Hämeen härkätiehen kuuluva, Marttilan suuntaan johtava yhdystie 12307.
Nähtävyyksiä
right|thumb|250px|[[Tarvasjoen kirkko.]] Hämeen härkätie kulkee Tarvasjoen halki. Sen läheisyydessä sijaitsevat vuonna 1779 Mikael Piimäsen johdolla rakennettu puinen Tarvasjoen kirkko ja Tarvasjoen kotiseutumuseo, jossa on esillä Härkätien historiaa esittelevä ”Tuu tuu tupakkirulla” -näyttely. Juvan kartanossa on Kustaa Mauri Armfeltin syntymäkoti -museo.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
Kylät
Tarvasjoella on 21 kylää: Eura, Horinen (vir. Horrinen), Hungerla, Jauhola, Juva, Kallela, Karhula (vir. Karhula ja Tuomarla), Killala, Kirkonkylä, Kättylä, Liedonperä, Liiparla, Mäentaka, Satopää, Seppälä, Suitsula, Suurila, Tiensuu, Tuomarla (vir. Karhula ja Tuomarla), Tuorila, Tyllilä ja Yrjänkylä (vir. Yrjäntilä).
Tarvasjoen nykyisistä kylistä Savijoen varrella lähellä Liedon rajaa sijaitsevat Jauhola, Satopää, Hungerla ja Liiparla kuuluivat vuoteen 1915 asti Auraan ja ennen Auran kunnan perustamista sitä edeltäneeseen Prunkkalan kappeliseurakuntaan Liedon pitäjässä. Paimionjoen varressa lähellä Liedon rajaa sijaitsevat Kättylän ja Tiensuun kylät liitettiin Liedosta Tarvasjokeen vuonna 1926.
Tarvasjoen alueella on ollut nykyään Turkuun kuuluvan Kaarinan Vähäheikkilän kylän ulkopalstoja, jotka liitettiin Kaarinasta Tarvasjokeen vuonna 1932. Vuonna 1957 liitettiin Tarvasjokeen pieni alue Liedon Inkoisten kylästä.
Uskonnolliset yhteisöt
Tarvasjoella toimii evankelisluterilainen Tarvasjoen kappeliseurakunta, joka on kuulunut kuntaliitoksesta lähtien Liedon seurakuntaan. . Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii evankelisuus.
Ruokakulttuuri
Tarvasjoen pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla palvattu siansinkku ja maitokastike.
Ounas
Ounas voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita ja henkilöitä:
Valma Krank-Heikinheimo
Valma Maria Krank-Heikinheimo, o. s. Krank (27. toukokuuta 1880 Tammela – 5. toukokuuta 1955 Janakkala) oli suomalainen kotitalousopettaja ja yksi Kotiruoka-keittokirjan tekijöistä.
Valma Krank-Heikinheimon vanhemmat olivat Janakkalan kirkkoherra Adolf Krank ja Sofia Kristina Hedström (1849–1927). Hän oli naimisissa vuodesta 1914 kirkkoherra Veli Abiel Heikinheimon, ent. Heikel (1875–1948) kanssa.
Koalitio
Koalitio (latinasta coalitio) tarkoittaa liittoa tai yhteenliittymää.
Premix
Yhtiö on Euroopan suurin sähköä johtavien muovien valmistaja ja koko maailmassa suurimpien joukossa.
1980–1999
Premixin historia sai alkunsa 1970-luvulla, jolloin Antti Kiikka työskenteli isänsä perustamassa Teknos Oy:ssä. Teknos aloitti masterbatchien eli muoviseosten valmistuksen vuonna 1972. Vuonna 1980 Antti Kiikka osti Teknoksen muovien väritiivisteliiketoiminnan, ja Premix Oy syntyi.
Yhtiöllä oli osaamista esimerkiksi muovien modifioinnista ja hiilimustan käsittelystä. 1980-luvun alussa Premixin loppuasiakas Salora oli huomannut, että staattisen sähkön purkaukset aiheuttivat pienentyneiden elektronisten komponenttien vaurioitumisen. Salora etsi vastausta, jolla vähentää tuotepalautuksia ja toivoi Premixiltä sähköä johtavaa muovia.
Seuraava vuosikymmen oli toimintojen ja liiketoiminnan kasvun aikaa. Rajamäen tehdas laajeni useassa vaiheessa, ja kansainvälinen jälleenmyyjäverkosto kasvoi.
2000–
Premixille myönnettiin vuonna 2005 ISO-9001:2000 -laatusertifikaatti. Vuonna 2007 yritys hankki omistukseensa Teknologiayhtiö Optatech Oy:n osake-enemmistön. Kaupassa Premixin omistukseen tuli Optatechin teknologia- ja erikoispolymeeripatenttien lisäksi yksi kiinalainen tytäryhtiö; Nanjing Jingling Opta Polymers. Vuonna 2008 Premix perusti oman myyntiyhtiön Saksan Schafflundiin.
Korkean taajuuden muovimateriaalien valmistus alkoi vuonna 2009 yhdessä Oulun yliopiston ja VTT:n kanssa. Ensimmäinen kaupallinen sovellus oli tukiasema-antennien phase shifter eli vaiheensiirrin. Liiketoiminta myytiin huhtikuussa 2021 Avient Corporationille.
Vuonna 2020 yhtiö julkaisi antimikrobisen teknologian, jonka avulla voidaan torjua mikrobien aiheuttamia uhkia esimerkiksi ruokaketjussa ja terveydenhuollossa.
Organisaatio
pienoiskuva|Premix Oy:n pääkonttori ja tehdas Nurmijärven Rajamäellä Premixin Oy:n pääkonttori ja tuotantolaitos sijaitsevat Nurmijärven Rajamäellä. Yrityksellä oli vuonna 2020 noin 46 miljoonan liikevaihto ja noin 100 työntekijää. Yrityksellä on lisäksi myyntiyhtiöt Saksassa ja Kiinassa sekä joint venture -yhtiö Kiinassa. Myynnistä yli 90 prosenttia meni vientiin, EU-maihin, Kiinaan ja Yhdysvaltoihin.
Premix on sitoutunut vahvaan kasvuun.
Johto
Premixin toimitusjohtajat:
Vuonna 2022 Premixin hallitukseen kuuluivat puheenjohtaja Kalle Reposen lisäksi Thomas Luther, Antti Kiikka, Tuomas Kiikka, Hanna Ristola ja Mika Toikka.
Liiketoiminta
Premix keskittyy liiketoiminnassaan tulevaisuuden materiaalien kehittämiseen ja tekee eri tutkimuslaitosten kanssa tiivistä yhteistyötä. Yhtiön liiketoiminta perustuu muovin muokkaamisesta niin, että siihen syntyy erilaisia toiminnallisuuksia. Yhtiön toimittamat erityyppiset muoviraaka-aineet toimitetaan asiakkaille yleensä jatkojalostukseen sopivina granulaatteina.
Premixin patentoimalla antimikrobisella Prexelent-teknologialla voidaan vähentää mikrobiuhkia eri käyttökohteissa. Teknologia perustuu patentoituun menetelmään, jossa antimikrobinen aktiiviaine ja muovi sekoitetaan. Hyödyllisten ominaisuuksien aktiiviaine nousee hallitusti ja halutun ajan kuluessa muovin pintaan, jossa sen vaikutus on suurin. Teknologian innoittajana toimi pihka, mutta siinä voidaan käyttää muitakin aktiiviaineita.
Itävallanpinseri
Itävallanpinseri (Österreichischer Pinscher) on FCI:n ryhmään 2 eli pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat kuuluva koirarotu.
Ulkonäkö
Itävallanpinseri on keskikokoinen koira. Sen säkäkorkeus on 42–50 cm (urokset 44–50 cm ja nartut 42–48 cm). Turkin pituus vaihtelee lyhyestä puolipitkään ja karva on sileää. Sallittuja värejä ovat ruskeankeltainen, sämpylänkeltainen, peuranpunainen ja musta ruskein merkein (black & tan). Valkoiset merkit ovat sallittuja.
Luonne
Luonteeltaan itävallanpinseri on tyypillinen vahtikoira. Se on tarkkaavainen ja eloisa. Omaan perheeseensä se kiintyy syvästi, mutta vieraita kohtaan se voi olla epäluuloinen.
Harrastus
Itävallanpinseriä on käytetty vahti- ja seurakoirana.
Historia
Rodun taustalla on vanhoja itävaltalaisia maatiaispinsereitä, joiden uskotaan syntyneen vanhantyyppisen saksalaisen pinserin ja paikallisten koirien välisistä risteytyksistä. Tämän alkuperäisen maatiaiskannan tarkkaa syntyaikaa ei ole toistaiseksi pystytty selvittämään, mutta sen uskotaan olleen todella vanha.
Omaksi rodukseen tämä linja tunnustettiin Itävallassa vuonna 1928. Toisen maailmansodan jälkeen rotu ehti jo kertaalleen lähes kuolla sukupuuttoon, ja 1970-luvulla siitä oli jäljellä enää yksi rekisteröity yksilö, Diokles of Angern. Sen ja rekisteröimättömien, mutta rotutyypiltään aitojen, alkuperäisten maatiaispinsereiden (Landpinschern) avulla rotu onnistuttiin elvyttämään. Nykyinen itävallanpinseri muistuttaa edelleen suuresti alkuperäistä maatiaistyyppiä ja se on onnistuttu säilyttämään ulkonäöllisesti suhteellisen heterogeenisenä. Valitettavasti nykyinen populaatio on kuitenkin verrattain sisäsiittoinen, ja uhanalaisten itävaltalaisten eläinrotujen suojelemiseen keskittynyt järjestö Arche Austria pitää sitä erittäin uhanalaisena - sen mukaan maailmassa on tällä hetkellä vain 6–12 jalostuskelpoista yksilöä.
Etymologia
Alun perin rotu tunnustettiin nimellä "lyhytkarvainen itävallanpinseri" (Österreichischer kurzhaariger Pinscher). Sana "lyhytkarvainen" poistettiin virallisesta rotunimestä vasta vuonna 2000.
Rotu Suomessa
Suomessa itävallanpinseri on erittäin harvinainen ja viimeksi koiria on rekisteröity vuonna 2000. Kyseessä oli Suomen tähän asti ainoa pentue, joka oli syntynyt edellisvuoden lopulla. Onkin siis erittäin todennäköistä, ettei maassamme ole enää yhtään elossa olevaa itävallanpinseriä, sillä 14 vuoden ikä alkaa olla peruskoiralle poikkeuksellinen muutamia kaikkein terveimpiä rotuja lukuun ottamatta. Koska rodun ainoa suomalainen kasvattaja lopetti kasvatustyönsä ensimmäisen pentueen jälkeen, lähimmät yhä toiminnassa olevat kennelit löytyvät Norjasta ja Ruotsista.
Kaikki Suomeen tähän mennessä rekisteröidyt rodunedustajat ovat olleet punaisia tai ruskeankeltaisia valkoisin merkein. Suomessa on kuitenkin nähty myös ainakin yksi black & tan -värinen itävaltalainen uros, Helsingissä järjestettyyn Euroopan Voittaja -näyttelyyn osallistunut ja samalla Euroopan Voittaja 2006 -tittelin saavuttanut Augustus von und zu Ebenfurth.
Paionía (kunta)
Paionía ( eli Δήμος Παιονίας, Dímos Paionías) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kilkíksen alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnan pinta-ala on 923,7 neliökilometriä ja väkiluku 28 493 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Polýkastro.
Paionía sijaitsee Kreikan pohjoisosassa Pohjois-Makedonian rajalla. Maiden välisen rajan tärkeimpiin rajanylityspaikkoihin kuuluvat Évzonoin Tsoliádes (maantieliikenteelle) ja Eidoméni (rautatieliikenteelle) sijaitsevat kunnan alueella. Paionían kunta syntyi, kun Axioúpoli, Evropós, Gouménissa, Livádia ja Polýkastro yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta on nimetty antiikin aikaisen Paionian alueen mukaan.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Paionían kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Tsqaltubo
Tsqaltubo on kuuluisa mineraalivedestään ja terveyskylpylästään. Vesi tunnettiin Neuvostoliiton aikaan laajalti ja alueella kävi jopa 200 000 kylpylämatkailijaa vuodessa. Kylpylä numero 9 oli tunnettu siitä, että Stalin kävi Georgian matkoillaan kylpemässä sen altaissa. Monet kylpylät on sittemmin rapistuneet, ja niitä on muutettu Abhasian pakolaisten tilapäismajoituksiksi.
Tsqaltubon kaupungissa sijaitsee Giorgi Akhvledianin paikallismuseo ja kuvataiteen museo. Paikkakunnalla on myös suuri tippukiviluola. Lisäksi Tšunešin kylässä on Niko Lortkipanidzen talomuseo.
Al-Kindi
Yaʻqūb ibn Isḥāq al-Kindī (Alkindus, ) (n. 801–873 Kufa, Mesopotamia) oli ensimmäinen merkittävä islamilaisen maailman filosofi. Hänellä on laaja, mutta osittain kadoksiin joutunut kirjallinen tuotanto, joka ulottui eri aloille, kuten filosofia, luonnontieteet, astrologia ja tähtitiede, alkemia, matematiikka, musiikinteoria ja lääketiede.
Filosofia
Al-Kindi oli ensimmäinen islamilainen peripateettinen filosofi ja hänet tunnetaan pyrkimyksistä yhdistellä islaminuskoon antiikin kreikkalaista filosofiaa, erityisesti aristotelismia ja uusplatonismia.
Kirjassa Ensimmäisestä filosofiasta hän luonnehtii Jumalaa "Todeksi" vailla kaikkea moneutta. Al-Kindin mukaan kaikille luoduille on samalla kertaa ominaista ykseys ja moneus. Jumala on pelkästään ykseys (tawhid), mikä varmistaa hänen tuonpuoleisuutensa. Hän on myös kaiken muun ensimmäinen syy. Al-Kindi joutui edelleen perustelemaan, miksi Jumala on ykseys, vaikka hänellä on monia ominaisuuksia, kuten kaikkivaltius ja kaikkitietävyys.
Luonnontieteet
Luonnontieteissä al-Kindi tutki metallien ja kasvien fysikaalisia ja kemiallisia ominaisuuksia.
Kerrotaan, että hän halusi selvittää, miksi alkoholi vaikuttaa humalluttavasti ja tätä varten kuumensi viiniä toisiinsa yhdistetyissä astioissa. Tällöin hän olisi havainnut, että alkoholi höyrystyy alemmassa lämpötilassa kuin vesi, joten hän olisi keksinyt alkoholin tislaamisen. Islamilaisessa maailmassa alettiin sitten käyttää puhdasta alkoholia lääketieteessä sekä ehosteiden ja hajuvesien valmistuksessa. A.J. Liebmann katsoo, että kyseessä on legenda. Alkoholin tislaamista eivät keksineet arabit, vaan löytö tehtiin Etelä-Italiassa ja vasta 1000–1100-luvuilla.
Kielitiede
Al-Kindī havaitsi, että kirjainten esiintymistiheys vaihteli. Arabian kielessä on a- ja l-äänteitä enemmän kuin muutamissa muissa kielissä. Tätä havaintoa hän sovelsi yksinkertaisen salakirjoituksen purkamiseen.
Atalja
Atalja oli Ahabin ja Isebelin tytär ja kuningas Joramin aviopuoliso. Hän tuli Juudan kuningattareksi poikansa Ahasjan kuoltua. Kun hän sai tietää poikansa kuolleen Jeehun ansassa, hän päätti tapattaa Ahasjan pojat. Pojat vietiin Masadan vuorelle, jossa heidät tapettiin ja ruumiit poltettiin.
Atalja raivostui uhmakkaasta vastauksesta mutta ei uskaltanut kajota pyhään mieheen. Ylimmäisen papin puoliso, Ahasjan tytär Joseba sai pelastettua Joasin verilöylystä ja Joasta pidettiin piilotettuna Jerusalemin temppelissä seitsemän vuotta, koko Ataljan hallituskauden ajan. Ataljan aikana Baalin palvonta oli valtavimmillaan. Myös Mooseksen tekemä vaskikäärme, Nehustan, joka oli normaalisti temppelin aarrekammiossa, oli tuotu esiin kansan palvottavaksi ja sen eteen oli rakennettu Astartelle pyhitetty Elämän puu -pyhäkkö, jonka pappina toimi ylimmäisen papin temppelistä karkottama Mattan.
Seitsemäntenä vuotena ylimmäinen pappi Jojada julisti Joasin kuninkaaksi.
Kuullessaan asiasta Atalja meni temppeliin ja huusi: "Kapina, kapina."
Mutta koska Joas oli jo kruunattu kuninkaaksi ja vastaanottanut kaikki arvonsa tunnukset aina mannaruukkuun asti, sotilaat tottelivatkin ylimmäistä pappia Jojadaa, joka heidän käsityksensä mukaan puhui itse Jahven äänellä ja siunaamana.
Pappi Jojada antoi sotilaita johtaville sadanpäälliköille käskyn: Pappi ei näet halunnut, että Atalja surmattaisiin Herran temppelissä.
Niin sotilaat tarttuivat Ataljaan, veivät hänet Hevosportin kautta kuninkaan palatsiin ja surmasivat hänet siellä.
Myös Nehustan haettiin takaisin aarrekammioon, Mattan hirtettiin oman pyhäkkönsä keskuspaaluna toimivaan karsikkopuuhun ja Elämän puu -pyhäkkö revittiin maan tasalle.
Nehustan pysyi jonkin aikaa poissa näkyvistä; kuningas Aahas toi sen taas palvottavaksi mutta hänen poikansa Hiskia löi käärmeen kappaleiksi samalla kun taas kerran murskasi temppelin viereen tehdyn Baalin masseba-patsaan ja Asera-karsikon.
Uudenmaan kasarmi
pienoiskuva|Näkymä [[Liisanpuistikko|Liisanpuistikosta]] Uudenmaan kasarmi on 1880-luvulla rakennettu, Helsingin Kruununhaassa sijaitseva rakennuskokonaisuus. Rakennuksissa on viimeksi toiminut Sotamuseo. Kasarmi ei ole enää puolustusvoimien käytössä. Tiloihin on tulossa vuodesta 2023 alkaen päiväkoti ja asuntoja.
Quebrada de Humahuaca
pienoiskuva|Kuvaa Quebrada de Humahuaca -laaksosta Quebrada de Humahuaca on kapea 155 kilometriä pitkä vuoristolaakso Jujuyn maakunnassa Luoteis-Argentiinassa 1 649 kilometrin päässä Buenos Airesista.
Alue on ollut taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuurisen kanssakäymisen risteys. Metsästäjä-keräilijät asuttivat laakson jo 10 000 vuotta sitten, mistä on olemassa merkittäviä arkeologisia jäänteitä. Inkat käyttivät aluetta karavaanireittinä 1400-luvulla ja se oli myös tärkeä linkki Río de la Platan ja Perun varakuningaskunnan välillä.
pienoiskuva|Tilcara pienoiskuva|vasen|Hornocal Quebrada de Humahuaca valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2003.
Anemometri
thumb|Kuppityyppinen anemometri, jossa on pystyakseli ja kierrosmittari. Anemometri on mittalaite tuulen tai muun ilmavirtauksen nopeuden mittaamiseen, ja se on yksi sääasemalla käytettävistä laitteista. Termi on peräisin kreikan kielen tuulta merkitsevästä sanasta anemos.
Anemometrit voidaan jakaa kahdenlaisiin laitteisiin: tuulen nopeutta mittaaviin ja tuulen painetta mittaaviin. Tuulen nopeuden ja paineen välillä on läheinen yhteys, ja kummankinlaisella laitteella saadaan tietoa näistä molemmista tuulen ominaisuuksista.
Kuppianemometrit
Yksinkertaisin anemometrityyppi on kuppianemometri, jonka on keksinyt tri John Thomas Romney Robinson Armaghin observatoriosta 1840-luvulla. . Se koostuu neljästä puolipallon muotoisesta kupista, jotka on kiinnitetty neljään vaakasuoraan varteen. Varret kiinnittyvät pystysuoraan tolppaan samansuuruisissa kulmissa toisiinsa nähden. Mihin tahansa suuntaan kohdistuva vaakasuora ilmavirta pyörittää kuppeja tavalla, joka on verrannollinen tuulen nopeuteen. Täten laskemalla kuppien kierrokset tietyssä aikavälissä tuottaa keskimääräisen tuulen nopeuden. Nelikuppisesta anemometristä on helppo huomata, että koska kupit on sijoitettu symmetrisesti varsien päihin, yhden kupin kovera puoli on aina tuuleen päin, ja vastaavasti tuuli puhaltaa vastakkaisella puolella olevan kupin selkäpuolelle. Tutkimalla rakenteeseen vaikuttavia voimia voi todeta, että työntövoima on suurempi koveralla puolella, ja tämä ero saa kupit pyörimään.
Suunnitellessaan anemometrinsä, Robinson väitti, että olipa kuppien koko tai varsien pituus mikä hyvänsä, kuppien lineaarinen nopeus oli aina yksi kolmasosa tuulen nopeudesta. Eräät riippumattomat kokeet ilmeisesti vahvistivat tämän päätelmän, mutta se oli hyvin kaukana totuudesta. Myöhemmin huomattiin, että oikea suhde tuulen ja kuppien nopeuden välillä, jota kutsutaan anemometrikertoimeksi, riippui kuppien ja varsien mittasuhteista, ja kenties oikea arvo oli suuruusluokkaa kaksi - vähän yli kolme. Virheestä seurasi se, että monissa virallisissa 1800-luvun julkaisussa ilmoitetut tuulen nopeudet olivat usein virheellisiä.
Kanadalaisen John Pattersonin vuonna 1926 kehittämä kolmekuppinen anemometri ja yhdysvaltalaisen Breevoort & Joinerin myöhemmät kuppien parannukset vuonna 1935 tuottivat kuppiratasmallin, joka oli lineaarinen ja jonka virhe oli pienempi kuin 3% alle 25 m/s:n tuulen nopeuksissa. Patterson havaitsi, että kukin kuppi tuottaa parhaan vääntömomentin ollessaan 45 asteen kulmassa tuulen suuntaan nähden. Kolmekuppisella anemometrillä oli tasaisempi vääntömomentti ja se reagoi nopeammin tuulenpuuskiin kuin nelikuppinen anemometri.
Australialainen Derek Weston paransi kolmekuppista anemometriä vuonna 1991 siten, että se mittaa sekä tuulen suuntaa että nopeutta. Weston lisäsi yhteen kuppiin läpän, joka saa rattaan vuorotellen lisäämään ja hidastamaan vauhtia läpän kulkiessa myötä- ja vastatuuleen. Tuulen suunta voidaan mitata näistä nopeuden jaksoittaisista muutoksista ja tuulen nopeus mitataan tavalliseen tapaan rattaan keskinopeudesta.
left|thumb|Tuulimyllytyyppinen anemometri
Propellianemometrit
Muunmallisia mekaanisia nopeusanemometrejä voidaan nimittää tuulimylly- tai propellityyppisiksi. Robinsonin anemometrissä pyörähdysakseli on pystysuora, mutta tuulimyllytyyppisessä anemometrissä akselin on oltava tuulen suuntainen eli vaakasuora. Lisäksi, koska tuulen suunta vaihtelee, ja akselin täytyy seurata sen muutoksia, täytyy käytössä olla tuuliviiri. Propellianemometrissä käytetään potkurin ja peräsimen yhdistelmää samalla akselilla, jotta saadaan tarkat tuulen suunta- ja nopeusarvot samasta laitteesta. Tilanteissa, joissa ilman liike on aina saman suuntaista, kuten kaivosten ja rakennusten ilmastointikanavissa, tuulimyllyillä saadaan hyviä tuloksia.
Kuumalanka-anemometrit
Kuumalanka-anemometreissä käytetään hyvin ohutta johtoa (muutaman mikrometrin paksuusluokassa), joka lämmitetään tiettyyn ympäristöä lämpimämpään lämpötilaan. Langan ohi virtaava ilmavirta viilentää johdinta. Koska useimpien metallien resistanssi riippuu metallin lämpötilasta (volframi on yleisesti käytetty metalli lämpölangoissa), johtimen resistanssin ja ilmavirran nopeuden suhde voidaan määrittää.
On olemassa monta tapaa toteuttaa tämä. Kuumalankalaitteet voidaan edelleen jakaa tasavirtaisiin, tasajännitteisiin ja tasalämpötilaisiin anemometreihin. Näiden anemometrien mittausarvo on siis tulos jonkinlaisesta virtapiiristä, jossa laite pyrkii pitämään tietyn muuttujan (virta, jännite, lämpötila) vakiona.
Myös ns. pulssinleveysmodulaatioon perustuvia anemometrejä käytetään. Niissä ilmavirran nopeus päätellään mittaamalla ajallinen kesto toistuvasta pulssista, joka saattaa langan määrättyyn resistanssiin, jonka jälkeen virta katkaistaan, kunnes saavutetaan tietty alaraja-arvo, jossa pulssi aloitetaan uudestaan.
Kuumalanka-anemometrit ovat helposti särkyviä, mutta niillä on äärimmäisen hyvä taajuusvaste ja hienojakoinen avaruudellinen erottelukyky verrattuna muihin mittaustapoihin. Niitä käytetäänkin yleisesti turbulenssien yksityiskohtaiseen mittaukseen, ja muissa tutkimuksissa joissa nopeat nopeusvaihtelut ovat merkittäviä. Niiden kalibrointi ei pysy stabiilina, ja sade aiheuttaa ongelmia.
Laser-doppler-anemometrit
thumb|400px|Piirroskuva laser-anemometristä. Lasersäde lähetetään (1) etuosan linssin (6) läpi ja se siroutuu takaisin ilmamolekyyleistä (7). Takaisin sironnut säteily (pisteytetty) palaa laitteen sisälle ja heijastetaan detektoriin (12).
Laser-doppler-anemometrissa käytetään lasersädettä, joka jaetaan kahteen säteeseen, joista toinen lähetetään ulos anemometristä. Säteen ulostullessa läheiset ilmamolekyylit siroavat valoa takaisin laitteen sisälle detektoriin, jossa valo mitataan suhteessa alkuperäiseen lasersäteeseen. Liikkeessä olevat ilmamolekyylit aiheuttavat doppler-ilmiön lasersäteessä, jota voidaan käyttää molekyylien nopeuden laskemiseen.
Akustiset anemometrit
1970-luvulla ensi kerran kehitetyissä akustisissa anemometreissä käytetään ultraääniaaltoja tuulen nopeuden ja suunnan mittaamiseen. Ne pystyvät mittaamaan tuulen nopeutta joka suunnassa. Avaruudellinen erottelutarkkuus määrittyy muuttimien välisen etäisyyden välillä. Tämä väli on tyypillisesti 10-20 cm. Akustisella anemometrillä pystytään mittaamaan hyvin tarkalla aikaresoluutiolla, 20 Hz tai tarkemmin. Tästä syystä ne sopivat hyvin turbulenssimittauksiin. Liikkuvien osien puuttuminen tekee niistä hyvin sääasemille sopivia. Suurin äänianemometrin haittapuoli on se, että muuntimia kannattava rakenne aiheuttaa vääristymiä ilmavirtaan. Vääristymän johdosta tarvitaan korjauksia, jotka pitää määrittää tuulitunnelikokeilla vaikutuksen minimoimiseksi. Kansainvälinen standardi ISO 16622 määrittää hyväksymistestimenetelmät äänianemometreille.
Kaksiulotteisia (tuulen nopeus ja suunta) äänianemometrejä käytetään pienissä sääasemissa, laivojen navigaatiossa, tuuliturbiineissa ja ilmailussa.
Paineanemometrit
Ensimmäiset painetta mittaavat anemometrimallit jakautuivat levy- ja putkimalleihin.
Levyanemometrit
Levyanemometrit olivat varhaisimmat anemometrit, jotka koostuvat ainoastaan litteästä levystä, joka on yläpäästään kiinni siten, että tuuli kääntää levyä. Levyanemometrejä kehittivät italialainen Leon Battista Alberti noin vuonna 1450 ja Robert Hooke vuonna 1664. Myöhemmät versiot levyanemometristä koostuivat litteästä nelikulmaisesta tai pyöreästä levystä, joka kääntyi kohtisuoraan tuulta päin tuuliviirin avulla. Tuulen painetta levyn pinnalla tasapainottaa jousi. Jousen puristustila määrittää voiman, jonka tuuli kohdistaa levyyn, ja tämä voidaan lukea asteikolta tai rekisteröintilaitteesta. Tämänkaltaiset laitteet eivät reagoi kevyeen tuuleen, ovat epätarkkoja voimakkaassa tuulessa ja reagoivat hitaasti vaihtelevaan tuuleen. Levyanemometrejä on käytetty laukaisemaan kovan tuulen hälytyksiä silloilla.
Putkianemometrit
James Lindin vuoden 1775 anemometri koostui yksinkertaisesti U:n muotoisesta nestettä sisältävästä putkesta (manometristä), jonka toinen pää on vaakasuoralla mutkalla tuulta päin ja toinen pää pystysuorassa ilmavirran linjalla. Lind ei ollut ensimmäinen, joka rakensi tällaisen anemometrin, mutta hänen laitteensa oli käyttökelpoisin ja tunnetuin tämäntyyppinen anemometri. Kun tuuli puhaltaa putken suuhun, se aiheuttaa paineen nousun toisella puolen manometriä. Pystysuoran putken yläpuolella puhaltava tuuli aiheuttaa vain pienen paine-eron toisella puolen manometriä. Paine-erosta seuraava nestepinnan muutos U-putkessa osoittaa tuulen nopeuden. Pienet poikkeamat tuulen oikeasta suunnasta aiheuttava suuria eroja lukemiin.
William Henry Dinesin vuonna 1892 kehittämä hyvin onnistunut metallipaineputkianemometri käytti samanlaista paine-eroa suoran tuulta päin kohdistetun putken suun ja yläpäästään suljetun pystysuoran putken, jossa oli rinki pieniä reikiä, välillä. Molemmat kiinnitetään samalle korkeudelle. Paine-erot, joihin toimintaa perustuu, ovat pieniä, ja niiden rekisteröimiseen tarvitaan erityisiä toimia. Rekisteröintilaitteessa on uimuri suljetussa, osittain vedellä täytetyssä kammiossa. Suora putki on yhdistetty kammion yläosaan ja pienet putket on yhdistetty uimurin sisälle alaosaan. Koska paine-ero määrää uimurin pystysuoran sijainnin, tämä osoittaa tuulen nopeuden.
Putkianemometrin vahvuus on se, että tuuleen kohdistettu pää voidaan sijoittaa korkean pylvään kärkeen, eikä se vaadi öljyämistä tai muuta huoltoa vuosiin. Rekisteröintilaite puolestaan voidaan sijoittaa mihin tahansa sopivaan paikkaan. Laitteessa tarvitaan kaksi yhdysputkea. Voisi luulla, että yksi yhteys riittäisi, mutta paine-erot, johon laitteen toiminta perustuu, ovat niin pieniä, että ilmanpaine huoneessa, johon rekisteröintilaite on sijoitettu, täytyy huomioida. Jos laite perustuu yksin paine- tai alipainevaikutukseen ja tämä paine- tai alipaine mitataan verrattuna tavallisen huoneen ilmanpaineeseen, esimerkiksi sanomalehden polttaminen pesässä voi aiheuttaa muutoksen, joka vastaa 4 m/s tuulta. Oven tai ikkunan avaaminen voi muuttaa lukeman täysin.
Vaikka Dinesin anemometrissä oli vain 1 %:n virhe tuulella, jonka nopeus on 4 m/s, se ei reagoinut kovin hyvin pieniin tuulennopeuksiin, koska litteään levyyn perustuva tuuliviiri ei kääntänyt laitetta tarpeeksi tarkasti kevyessä tuulessa. Vuonna 1918 aerodynaaminen tuuliviiri, jonka vääntömomentti oli kahdeksankertainen verrattuna litteään levyyn, ratkaisi tämän ongelman.
Ilman tiheyden vaikutus mittaustuloksiin
Putkianemometri mittaa painetta, vaikka mittaustulosta merkitään yleensä nopeusasteikolla. Tilanteissa, joissa ilman tiheys eroaa huomattavasti kalibraatioarvosta (kuten korkealla vuorella tai poikkeuksellisen voimakkaan matalapaineen aikana), mittapoikkeama täytyy huomioida. Noin 5% pitää lisätä putkianemometrillä mitattuun nopeuteen jokaista kilometriä merenpinnan korkeudesta kohden.
Oromia
thumb|Oromian sijainti Etiopian kartalla.
Oromia on yksi Etiopian yhdeksästä etnisin perustein jaetusta osavaltiosta. Nimensä se on saanut oromo-kansalta, joka on alueella enemmistönä.
Oromian pinta-ala on 353 632 neliökilometriä ja sen arvioitu asukasluku vuonna 2002 oli noin 22 miljoonaa. Se on Etiopian suurin osavaltio sekä asukasluvultaan että pinta-alaltaan. Oromia käsittää kokonaan entisen Arsin osavaltion (vuodesta 1995 lähtien) sekä osia Balen, Haraghen, Illubaborin, Kaffan, Shewan, Sidamon ja Welengan entisistä osavaltioista. Oromian pääkaupunki on Adama eli Nazret. Muita tärkeitä Oromian kaupunkeja ovat muun muassa Debre Zeit, Dembidolo, Jimma, Nekemte ja Shashamane.
Etiopian suurimmat kaupungit, Addis Abeba ja Dire Dawa, sijaitsevat Oromian sisällä, mutta ne ovat osavaltiojaosta erillisiä eivätkä siis kuulu Oromiaan. Pääkaupunki Addis Abeba (oromon kielellä Finfinnee) oli aiemmin Oromian alueen pääkaupunki, ja pääkaupungin siirtäminen Adamaan herätti vastustusta. Vuonna 2005 hallitusta lähellä oleva Oromo Peoples' Democratic Organization (OPDO) julisti suunnitelman siirtää pääkaupungin Finfinneen eli Addis Abebaan.
Oromojen keskuudessa on separatistisia voimia, jotka havittelevat oromoille itsenäistä kansallisvaltiota Oromiasta. Tätä pyrkimystä on pitkään ruokkinut oromojen alistettu asema Etiopian valtapolitiikassa, jossa valtaa ovat pitäneet käsissään vuoroin amharat ja tigret.
Oromian asukkaat edustavat monia etnisiä ryhmiä, suurimpina oromot (85 %), amharat (9,1 %) ja guraget (1,3 %).
Paramount
Paramount voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Amaury Sport Organisation
pienoiskuva|Logo Amaury Sport Organisation (ASO) on vuonna 1992 perustettu ranskalainen järjestö, joka on tunnettu suurten urheilutapahtumien järjestäjänä. Se on osa ranskalaista mediayhtiötä Éditions Philippe Amauryta (EPA).
Se ainoa oikea
Juoni
Elokuva kertoo veljeksistä Mickeystä ja Francisista. Veljekset Mickey ja Francis ovat todella erilaisia. Isoveli Mickey on taksikuski New Yorkissa, ja on mennyt naimisiin naisen kanssa, johon tutustui vain päivän ennen liittoa. Francis on taas pörssimeklari Wall Streetilla. Hän pyrkii suunnittelemaan kaikki tekonsa etukäteen. Mutta hän ei pystykään suunnittelemaan sitä, että rakastuu veljensä ex-morsiameen. Mickey ottaa taksiinsa Hopen, joka on matkalla ystävänsä häihin. Mickey lähtee seuralaiseksi, ja he menevät naimisiin tanssilattialla. Mickey muuttaa Hopen ahtaaseen asuntoon, jossa on kylppärin katossa reikä ja kuuma vesi sekä sähköt vaihtelevat. Franciksen vaimo Renée on kyllästynyt siihen, ettei Francis enää harrasta seksiä hänen kanssaan, joten hän rupeaa tiedustelemaan hänen sukulaisiltansa, onko Francis mahdollisesti homo. Francis tapaa Wall Streetilla Heatherin, Mickeyn exän, ja pettää Renéetä Heatherin kanssa. Francista myös huolettaa se, että Heather maksoi opiskelunsa olemalla prostituoitu, ja se, että Heatherin ystävä Papa antaa hänelle parempaa seksiä, vaikka Papa on Heatherin isää vanhempi. Hope kertoo lähtevänsä Ranskaan opiskelemaan, eikä Mickey oikein tiedä lähtisikö mukaan. Hän kuitenkin päättää lähteä. Francis jättää vaimonsa, ja kosii Heatheria, joka onkin mennyt juuri naimisiin Papan kanssa. Francis soittaa imelän anteeksipyyntöpuhelun Renéelle, joka onkin palannut yhteen vähän ylipainoisen koulupoikaystävänsä kanssa. Kun Francis kertoo erostansa äidillensä, hän lähtee rukoilemaan, mitä hän on tehnyt todella paljon. Käykin ilmi, että hänellä on ollut suhde rautakaupan pitäjän kanssa.
Malpensan kansainvälinen lentoasema
Malpensan kansainvälinen lentoasema  on kansainvälinen lentoasema Italiassa, Varesen maakunnassa, lähellä Milanoa. Se on yksi Milanon kolmesta kaupallisesta lentoasemasta Linaten lentoaseman ja Orio al Serion lentoaseman ohella.
Malpensan kansainvälinen lentoasemassa on kaksi terminaalia: T1 kaupalliselle liikenteelle ja T2 charter- ja halpalentoliikenteelle.
Malpensa on noin 22 miljoonalla vuotuisella matkustajallaan Italian toiseksi vilkkain lentoasema Leonardo da Vincin kansainvälisen lentoaseman jälkeen.
Sijainti
Malpensasta on linja-autoyhteys Milanon päärautatieasemalle, josta on jatkoyhteydet Trenitalian juniin sekä Milanon metroon. Matka-aika on noin tunti, mutta se saattaa muuttua liikennetilanteen mukaan.
Terminaali 1:n ja 2:n yhdistävä maksuton bussi liikennöi 20 minuutin välein vuorokauden ympäri.
Malpensasta on myös yhteyksiä Linaten lentoasemalle sekä joihinkin Pohjois-Italian kaupunkeihin ja Sveitsiin.
Terminaali 1C
Rakenteilla
Lumipallo (albumi)
Lumipallo on J. Karjalainen ja Mustat Lasit -yhtyeen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1988.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen sekä sovittanut Jukka Tuovinen, ellei toisin mainita.
Muusikot
Vierailijat
Raskaustesti
thumb|Kotona tehtävä raskaustesti. Raskaustesti on koe, jolla voidaan määrittää, onko nainen raskaana. Nykyään raskaustestin voi suorittaa laboratorion asemasta itse kaupallisilla testituotteilla, jotka antavat lähes yhtä luotettavan tuloksen kuin laboratoriossa tehtävä koe. Kotitestejä voi ostaa apteekista, hyvin varustetuista päivittäistavarakaupoista ja internetin kautta.
Historia
Ennen kemiallisten testien kehittämistä raskauden testaamiseen käytettiin 1940- ja 1950-luvuilla kynsisammakkoa. Sammakkoon ruiskutettiin naisen virtsaa, ja mikäli hän oli raskaana, sammakko alkoi laskea kutua, koska gonadotropiini aiheuttaa sammakonmunien kypsymisen alle vuorokaudessa. Kynsisammakon käyttö oli ensimmäinen luotettava raskaustesti.
Toimintaperiaate
Raskaustestit mittaavat verestä tai virtsasta istukkahormonin (hCG, humaani koriongonadotropiini) pitoisuuksia. Suurin osa testeistä käyttää vasta-ainetta, joka sitoutuu istukkahormonin β-alayksikköön. Istukkahormonia erittää alkio pian hedelmöityksen jälkeen, ja kun alkion implantaatio kohtuun on tapahtunut, hormonin eritys siirtyy istukan tehtäväksi. Hormonin pitoisuus veressä kaksinkertaistuu noin 48 tunnin välein ja saavuttaa huippunsa 50–70 päivän kohdalla. Istukkahormoni on noussut mitattavalle tasolle 11 päivää hedelmöityksen jälkeen 98 %:lla naisista.
Luotettavuus
Kuten suurin osa testeistä, raskaustestikin voi antaa vääriä positiivisia tai vääriä negatiivisia tuloksia. Pääosin raskaustestit ovat kuitenkin varsin luotettavia.
Väärä negatiivinen tulos voidaan saada, jos testi tehdään liian varhain. Vain 5 %:lla raskaana olevista naisista on mitattavia istukkahormonin pitoisuuksia veressä kahdeksan päivää hedelmöityksen jälkeen. Muutama päivä kuukautisten poisjäännin jälkeen tehty testi antaa useimmiten luotettavan tuloksen, jos naisen kuukautiskierto on säännöllinen. Epäiltäessä väärää negatiivista tulosta kannattaa raskaustesti toistaa muutaman päivän kuluttua.
Väärä positiivinen tulos voidaan joskus nähdä verikokeessa, jos muut veressä olevat yhdisteet häiritsevät käytettyä testimenetelmää. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa luteinisoiva hormoni (LH), reumatekijä, tietyt vasta-aineet ja aivolisäkkeen tuottama hCG. Väärä positiivinen tulos saadaan näissä tapauksissa paljastettua esimerkiksi tekemällä raskaustesti virtsasta tai käyttämällä toista testimenetelmää. Myös tietyt sairaudet, kuten trofoblastitauteihin kuuluvat istukkasyöpä ja rypäleraskaus, voivat aiheuttaa väärän positiivisen tuloksen. Jos naiselle annetaan hedelmöityshoitojen yhteydessä istukkahormonia pistoksina, raskaustesti voi näyttää väärää positiivista.
Kaartin lasaretti
Kaartin lasaretti on Helsingin Kampissa, Hietalahdentorin lähistöllä sijaitseva entinen sotilassairaala ja kasarmirakennus. Sen ovat suunnitelleet Carl Ludvig Engel (osuus valmistui vuonna 1827) ja Evert Lagerspetz (valmistui Kalevankadun puolelle 1884). Tontille oli alun perin tarkoitus sijoittaa Kaartin kasarmi, mutta aluetta pidettiin lopulta kuitenkin liian syrjäisenä. Johan Albrecht Ehrenströmin ehdotuksesta kasarmi sijoitettiin Kasarmitorille.
Kasarmikokonaisuus ei ole enää Suomen puolustusvoimien käytössä.
Tom Robinson Band
Tom Robinson Band on vuonna 1976 perustettu brittiläinen rock-yhtye. Perustajajäsen Tom Robinson oli aloittanut keikkailun vuonna 1976, ja hän halusi koota yhtyeen. Ensimmäinen jäsen oli Robinsonin vanha ystävä Danny Kustow, joka otti yhtyeessä kitaristin paikan. Musiikkilehtien kautta he hakivat yhtyeelleen rumpalia ja basistia. Rumpuja soittamaan löydettiin Brian "Dolphin" Taylor ja bassoon tuli Mark Ambler. Pian kuitenkin selvisi, että Ambler osasi soittaa myös koskettimia, joten basistin virka jäi lopulta Robinsonille itselleen.
TRB nousi pinnalle samoihin aikoihin, kun punk teki tuloaan, ja yhtyeen kappaleet ovat punk-rockin tavoin usein poliittisesti ja sosiaalisesti kantaa ottavia. Yhtyeen ensimmäinen single "2-4-6-8 Motorway" julkaistiin vuoden 1977 syksyllä ja se siirtyi singlelistojen kärkiviisikkoon Britanniassa, ja ensimmäinen albumi "Power in the Darkness" ilmestyi seuraavan vuoden alussa.
Yhtye hajosi lopulta vuonna 1979, mutta se koottiin jälleen vuonna 1989 kiertuetta varten - tosin ilman Dolphin Tayloria ja Charlie Morgania. Tämän kiertueen pohjalta julkaistiin vuonna 1992 livealbumi "Winter of '89". Yhtyeen hajoamisen jälkeen Tom Robinson on julkaissut myös sooloalbumeja ja toiminut muun muassa BBC:llä radiojuontajana sekä The Timesissa satunnaisena kolumnistina.
Aleksandr Barkov
Aleksandr Edgardovitš ”Sasha” Barkov (, s. 17. huhtikuuta 1965 Novosibirsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja.
Keskushyökkääjän paikalla pelannut Barkov edusti urallaan Sibir Novosibirskia (1982–1988), Spartak Moskovaa (1988–1993), Courmaostaa (1993–1994) sekä Tampereen Tapparaa, jossa hän kiekkoili peräti 10 kauden ajan ja päätti ansiokkaan uransa keväällä 2004. Maajoukkuetasolla hän oli kolmesti Venäjän MM-kisajoukkueessa (1992, 1997 ja 1999).
Peliuransa jälkeen Barkov on toiminut Tapparan B-juniorijoukkueen valmennustehtävissä, ensin apuvalmentajana kausina 2004–2007 ja kaudesta 2007–2008 alkaen vastuuvalmentajana. 25. marraskuuta 2008 lukien Barkov toimii edustusjoukkueen apuvalmentajana. Keväällä 2010 Barkov siirtyi KHL:ssä pelaavan Metallurg Magnitogorskin apuvalmentajaksi. Toukokuusta 2011 lähtien hän on työskennellyt joukkueen päävalmentajana.
Hänen poikansa Aleksander Barkov edustaa pohjoisamerikkalaista NHL-joukkuetta Florida Panthersia.
Hunain ibn Ishaq
thumb|Hunain ibn Ishaq. Hunain ibn Ishaq (, Abū Zaid Ḥunain ibn ’Isḥāq al-‘Ibādī; ) (809–873) oli nestoriolais/assyrialaiskristitty tieteilijä ja lääkäri, joka tunnetaan ennen kaikkea antiikin kreikkalaisten filosofisten, luonnontieteellisten ja lääketieteellisten teosten kääntäjänä arabian kielelle. Hunayn kirjoitti kääntäneensä kreikasta 95 Galenoksen tekstiä syyriaksi ja 34 tekstiä arabiaksi.
Tarkkis
Tarkkis on suomalainen, Yleisradion tuottama vuonna 1986 valmistunut draamasarja. Televisiosarjan ohjasi ja käsikirjoitti Pekka Lepikkö. Sarjan tunnusmusiikin "Potkurilakki-rock" esitti Popeda. Sarja esitettiin ensimmäistä kertaa syys-marraskuussa 1986. Tarkkis on saatavilla Yle Tallennemyynnin kirjastotallenteena. Tarkkis-sarja palkittiin erikoismaininnalla Golden Chest -tv-teatterifestivaaleilla Plovdivissa Bulgariassa vuonna 1987.
Juoni
Sarja kertoo tarkkailuluokkaa käyvistä oppilaista. Luokan oppilaat ovat innokas ja yritteliäs Ville, suulas Janne, hiljainen Anu ja anarkistinen Tommi. Varsinkin Tommin kanssa on välillä vaikeaa toimia ryhmässä.
Jatkosarja
Tarkkis sai jatkoa vuonna 1988, jolloin valmistui 3-osainen jatkosarja nimeltä Kaatis.
Charlotte Lawrence
Charlotte Lawrence (s. 8. kesäkuuta 2000) on yhdysvaltalainen laulaja ja malli.
Lawrence aloitti musiikkiuransa singlellä ”The Finish Line” vuonna 2014. Lawrence julkaisi ensimmäisen EP-levyn Young kesäkuussa 2018. Lawrencen kappale ”Joke's On You” esiintyy elokuvan Birds of Prey sountrack-albumilla Birds of Prey: The Album.
Lawrencen toinen EP-levy Charlotte julkaistiin Atlantic Recordsin kautta 5. maaliskuuta 2021.
Charlie McCreevy
thumb|Charlie McCreevy (2004)
Charlie McCreevy (s. 30. syyskuuta 1949) on irlantilainen Fianna Fáil -puolueeseen kuuluva poliitikko. Hän on Euroopan komission jäsen eli komissaari Barroson komissiossa. Hänen vastuulleen kuuluvat sisämarkkinoita ja palveluita koskevat asiat.
Hän on aiemmin urallaan toiminut Irlannin sosiaaliministerinä (1992–1993), turismi- ja kauppaministerinä (1993–1994) ja valtiovarainministerinä (1997–2004). Koulutukseltaan hän on tilintarkastaja.
Zenepalota
thumb|250 px|Zenepalota. Zenepalota on rakennus, joka sijaitsee Bartókin aukiolla Miskolcissa, Unkarissa. Siinä toimii Béla Bartókin yläaste sekä Béla Bartókin musiikki-instituutti (Miskolcin yliopiston tiedekunta). Rakennuksen suunnitteli Gyula Wälder uusbarokkityyliin, ja se rakennettiin 1926–1927. Rahoitus järjestettiin Lillafüredin Palota-hotellin tavoin Yhdysvalloista saaduilla lainoilla.
Zenepalota näyttelee merkittävää osaa kaupungin kulttuurielämässä. Rakennuksessa on suuri konserttisali, jossa järjestetään säännöllisesti konsertteja.
Ludlowintuonensiipi
Ludlowintuonensiipi (Bhutanitis ludlowi) on harvinainen perhoslaji, joka elää Bhutanissa ja Intian Arunachal Pradeshin osavaltiossa.
Ludlowintuonensiipi löydettiin Bhutanista vuonna 1934, ja seuraavan kerran se tavattiin vuonna 2011, kun Bhutanin viranomaiset päästivät tutkijat etsimään sitä. Kummallakin kerralla se on nähty Himalajan vuoriston laaksossa 2 200 metrin korkeudessa. Japanilainen tutkijaryhmä oli kuullut huhuja, että perhonen oli nähty, mutta joutui odottamaan maahanpääsyä puoli vuotta. 2010-luvulla ludlowintuonensiipeä on löydetty myös Intian puolelta Arunachal Pradeshista. Viisi näyteyksilöä on säilössä Lontoon luonnonhistoriallisessa museossa.
Ludlowintuonensiiven tärkein ruokakasvi on piippuköynnöksiin kuuluva Aristolochia griffithii. Lajin elinkierto kestää noin vuoden. Tiedot lajista ja sen käyttäytymisestä ovat kuitenkin lähes olemattomat.
Ludlowintuonensiipi on nimetty Bhutanin kansallisperhoseksi.
Samuel Jackson Randall
thumb|Samuel J. Randall Samuel Jackson Randall (10. lokakuuta 1828 Philadelphia, Pennsylvania – 13. huhtikuuta 1890 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen demokraattinen poliitikko. Hän toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1876–1881.
Randall toimi Pennsylvanian osavaltiosenaattorina ja sen jälkeen osallistui Yhdysvaltain sisällissotaan. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1863 kuolemaansa asti ja edustajainhuoneen puhemiehenä 1876–1881. Häntä pidettiin mahdollisena demokraattien presidenttiehdokkaana vuosien 1880 ja 1884 vaaleissa.
Oscar & Lucinda – kohtalon korttipeli
Oscar & Lucinda – kohtalon korttipeli (televisioesityksessä käytetty nimeä Oscar ja Lucinda) on Gillian Armtrongin ohjaama elokuva vuodelta 1997. Se perustuu Peter Careyn romaaniin Oscar ja Lucinda. Se kertoo papin ja lasitehtailijan tarinaa ja sijoittuu pääosin Australiaan.
Taivalkoski
pienoiskuva|[[Jalavan kauppa]] Kuuluisin taivalkoskelainen on kirjailija Kalle Päätalo. Hänen lapsuudenkotitalonsa Kallioniemi Taivalkosken Jokijärvellä on nykyisin matkailukohde. Taivalkosken keskustassa on Kalle Päätalon tori ja siellä taiteilija Arja Lehtimäen suunnittelema Päätalon muistomerkki (2005).
Taivalkosken lukiossa ja OSAO:ssa voivat kouluttautua sekä nuoret että aikuisopiskelijat. OSAO:n Taivalkosken yksiköstä voi valmistua kaivostyöntekijäksi, metsäkoneenkuljettajaksi, maanrakennuskoneenkuljettajaksi ja lähihoitajaksi. Kunnassa toimii myös kirjoittajakoulutusta antava Päätalo-instituutti (1990), joka järjestää vuosittain Napero-Finlandia-kilpailun.
Taivalkoski kuuluu Koillismaahan. Muita Koillismaan kuntia ovat Kuusamo ja Posio sekä osin Pudasjärvi. Koillismaan rajamääritelmä on avoin ja vailla lakimääritelmää. Pohjois-Pohjanmaan katsotaan perinteisesti alkavan Pudasjärven eteläpuolelta.
Kunnan pohjoisosassa on entinen Mustavaaran kaivos, joka oli merkittävä vanadiinipentoksidin tuottaja.
Luonto
Taivalkoski on Koillismaan kunta, jonka maisemia hallitsevat metsäiset suo- ja vaaramaat sekä monet järvet ja joet.
Alueen kallioperästä suurin osa kuuluu Itä-Suomen gneissigraniittialueeseen. Luoteesta kunnan alueelle työntyy myös gabro-, granodioriitti- ja kvartsiittialueita. Pyhitysvaara on kokonaan vaaleaa kvartsiittia. Mustavaaralla on vanadiiniesiintymä, jota Rautaruukki hyödynsi vuoteen 1985 saakka. Yleisin maalaji on moreeni, jota on vaarojen ja laaksojen pohjilla. Paikoin moreeni on kasautunut mannerjään kulkusuunnan mukaisiksi drumliineiksi.
Kunnan alueella on useita lähes itä-länsisuuntaisesti harjujaksoja, joita monin paikoin reunustavat laajat hiekka- ja hietakankaat. Huomattavin harjujakso tulee Pudasjärven puolelta ja ulottuu Taivalkoskelta Kuusamon puolelle. Soipeharju, Pahkakuru-Porraslamminkangas, Pitkänlamminkangas ja Harjukangas-Martinharju kuuluvat valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan. Suurin savikkoalue on Metsäkylän Saarijärvellä kunnan eteläosassa; itse Saarijärvi on meteoriitin törmäyskraatteri. Pinnanmuodot vaihtelevat. Maasto on ylävintä kunnan pohjois- ja länsiosissa, missä korkeimpia kohoumia ovat Pyhitysvaara, Kumpujenselkä, Maaselkä, Latvavaara ja Suvantovaara. Etenkin Pyhitysvaaran laelta avautuu hieno näköala yli metsien ja järvien. Kunnan itäosissa maasto on loivapiirteisempää.
Taivalkoski on runsasvetistä vedenjakajaseutua. Alueen vedet kuuluvat Iijoen vesistöön. Iijoki virtaa itä-länsisuuntaisesti kunnan keskustaan, missä se kääntyy lounaaseen. Joen tärkeimpiä sivujokia Taivalkosken alueella ovat Kostonjoki, Kutinjoki, Oudonjoki, Loukusajoki ja Kisosjoki. Kunnan itäosassa on lukuisia järviä, joista suurimmat ovat Tyräjärvi, Koviojärvi, Ala-Irni, Polojärvi ja Särkiluoma. Kunnan pohjoisosassa on lähes saareton Kostonjärvi ja lännessä Kortejärvi.
Kasvillisuus on vaaroilla ja hiekka-alueilla männikköä, moreenimailla on rehevämpiä kuusikoita. Taivalkoskella on useita luonnontilaisia aarnialueita, joista tunnetuimpia ovat Pyhitysvaaran lakialue, Pahkakurun alue sekä Rääpyksen ja Kylmäluoman aarnialueet. Soita on kunnan pinta-alasta runsas kolmannes. Länsiosan suot ovat tyypiltään aapasoita, idässä ovat vallitsevia juottimaiset rinnesuot. Maijanlammensuon alue on muodostettu soidensuojelualueeksi.
Historia
Ensimmäiset ihmiset saapuivat Taivalkosken seudulle jo varhain, sillä Iijoki oli Pohjois-Suomessa Oulujoen ohella tärkeimpiä lännen ja idän välisiä kulkureittejä. Seutua hallitsivat pitkään saamelaiset erämiehet, mutta keskiajan lopulla Iijokivarren erämaihin alkoi tulla erämiehiä Perämeren rannikolta Iin pitäjästä. Vakinaisesti seutu asutettiin kuitenkin vasta Täyssinän rauhan jälkeen 1595, jolloin alue siirtyi Ruotsin hallintaan. Ensimmäiset uudisasukkaat tulivat sekä Savosta että Iijokea pitkin rannikolta. Uudisasukkaita houkuttelivat hyvät kalavedet ja laajat riistamaat. Vanhimpia asutusseutuja olivat Jokijärven, Tyräjärven, Kostonjärven ja Jurmun kylän seudut. 1500-luvun alussa Taivalkoskella asui kolme uudisasukasta, Simo Kurtti, Juho Soroinen sekä Heikki Manninen. Asukasluku pysyi pitkään pienenä, sillä vielä vuonna 1700 asukkaita oli vain noin 150. Uudisasukkaat harjoittivat kalastuksen ja metsästyksen ohella kaskiviljelyä vaarojen rinteillä. Maanviljely kehittyi hitaasti, sillä maat ovat yleensä karuja, hallanarkoja moreenimaita. Karjatalous antoi varmemman leivän.
Taivalkosken alue kuului vuoteen 1842 Pudasjärven pitäjään. Tuolloin muodostettiin Pudasjärven kuuluva Jokijärven rukoushuonekunta, josta 1858 tuli Pudasjärven kappeli. Ensimmäinen kirkko rakennettiin 1849 Jokijärvelle. Vuonna 1868 perustettiin Jokijärven kunta. Koska Taivalkosken kylästä oli kehittynyt sahan perustamisen jälkeen kasvava asutuskeskus, alettiin kirkon siirtämistä suunnitella entisestä kirkonkylästä Jokijärveltä Taivalkosken kylään. Pitkien riitojen jälkeen kirkko määrättiin siirrettäväksi Taivalkoskelle, jonne se pystytettiin 1879. Tuolloin muodostettiin myös itsenäinen Taivalkosken pitäjä. Jokijärven kunta lakkautettiin vuonna 1884 ja liitettiin Taivalkoskeen. Kirkko oli käytössä vuoteen 1925, jolloin se paloi salamaniskusta. Uusi kirkko valmistui 1933. Hengellisessä elämässä on lestadiolaisuudella ollut Taivalkoskella voimakas vaikutus.