cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Montenegron jalkapalloliiga
UEFA:n maakohtainen ranking
UEFA:n maapisteranking kaudelle 2010–2011:
Aiheesta muualla
Campionato montenegrino di calcio
Nina Pelkonen
Nina ”Peppi” Pelkonen on suomalainen ylikonstaapeli, joka valittiin Vuoden naiseksi vuonna 2016. Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksella Espoossa työskentelevä Pelkonen on käynyt vastaanottokeskuksissa luennoimassa turvapaikanhakijoille muun muassa seksuaaliseen kanssakäymiseen, häirintään, lasten suojaikärajoihin ja perheväkivaltaan liittyvistä laeista.
Pelkonen on toiminut aiemmin sotarikostutkijana ja ryhmänjohtajana siviilikriisinhallintaorganisaatio Eulexissa Kosovossa.
Vuoden nainen -valinnan tekee vuosittain Suomen liike- ja virkanaisten liitto.
Tranemo
Tranemo on samannimisen Tranemon kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 168 asukasta.
Elmon tuli
thumbnail|250px|Elmon tuli laivan mastoissa Elmon tuli on laivojen mastoihin ja lentokoneisiin joskus ukkosella syntyvä sähköinen koronapurkaus, joka ilmenee ympäröivänä sinertävänvalkeana hohteena ilman ionisoituessa. Elmon tuli näyttää suihkuavan tai virtaavan terävien esineiden kärjistä. Joskus Elmon tuli rätisee, mutta se ei kuitenkaan polta. Maalla vastaava ilmiö esimerkiksi korkeissa rakennuksissa on ukonvirva.
Elmon tuli on saanut nimensä merenkulkijoiden suojelupyhimyksen Pyhän Elmon eli Formian Pyhän Erasmuksen mukaan, joka oli vuonna 303 kuollut Italian Formian katolinen piispa, marttyyri ja pyhimys ja yksi keskiaikaisen kristillisen mytologian 14:stä Pyhästä Auttajasta. Elmon legendan mukaan häntä kidutettiin uskonsa takia monin eri tavoin. Kerran salama iski Elmon lähelle hänen saarnatessaan ja surmasi kaikki muut paitsi Elmon. Siksi Pyhä Elmo voi suojata salamaniskuilta. Elmon kerrottiin jatkaneen saarnaamista salamaniskun jälkeenkin. Merimiehiä koettelivat äkkinäiset myrskyt ja ukonilmat, ja he rukoilivat Pyhää Elmoa. Laivan mastojen huippujen sähköpurkausten katsottiin olevan merkki Elmon suojeluksesta, ja ne tulivat tunnetuksi nimellä Elmon tuli.
Anniina Mikama
Anniina Mikama (s. 1977 Tampere) on suomalainen nuortenkirjailija ja kuvittaja.
Mikaman esikoisteos Taikuri ja taskuvaras (2018) sai Topelius-palkinnon vuonna 2019. Sen jatko-osa Huijarin oppipoika (2019) oli ilmestymisvuonnaan ehdolla lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi. Trilogian päätösosa Tinasotamiehet ilmestyi keväällä 2020. Se oli Nuori Aleksis -palkintoehdokas vuonna 2021. Mikaman teos Myrrys sai Topelius-palkinnon vuonna 2022. Mikama sai samana vuonna myös Laivakello-palkinnon.
Mikama on opiskellut kuvataidetta ja graafista suunnittelua Pekka Halosen akatemiassa sekä kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on tehnyt myös lasten tietokirjoja Carlos da Cruzin kanssa.
M-luokka (hävittäjä)
M-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, jonka muodostivat vuoden 1939 laivasto-ohjelman kahdeksan hävittäjää.
Suunnittelu
Alusten suunnittelun pohjana oli ensimmäisen merilordin Sir Roger Backhousen ja suunnitteluosaston johtajan keskustelu 22. marraskuuta 1938, jonka mukaan tuli valmistaa vuoden 1939 laivasto-ohjelmaan suunnitellut alukset. Suunnitteluosaston johtajan Mr S. Goodallin muistio 13. joulukuuta päivätty muistio, joka oli lähetetty hävittäjätoimiston päällikölle Mr W. Colelle tähdentää seuraavia asioita :
Seuraavana päivänä Goodall esitti lisää yksityiskohtia vaatimuksiin :
Kokouksessa 4. tammikuuta 1939 kävi ilmi, että alusten tykkitornien valmistus tulisi olemaan suurin viiveiden aiheuttaja. Tämän poistamiseksi esitettiin K-luokassa käytettyjen tykkitornien käyttöönotto L-luokan tornien sijaan. Toinen viiveitä aiheuttava tekijä oli tulenjohtojärjestelmien toimitus. Lopulta kuitenkin päädyttiin tilaamaan toisinto L-luokasta. Alusten hankinnasta lähetettiin 5. toukokuuta telakoille tarjouspyyntö, johon tuli vastata 25. toukokuuta mennessä ja varsinaiset tilaukset tehtäisiin 7. heinäkuuta.
Tilauksiin liittyen Amiraliteetti toimittaisi seuraavat asiat :
Tarjouksien mukaan telakat arvioivat laivueenjohtajan lisääntyviksi valmistuskustannuksiksi 5 025-5 200 puntaan.
Karanteeni (yhtye)
Karanteeni on suomalainen vuonna 1978 perustettu pirkkalalainen punkyhtye, joka on yhä toiminnassa.
Karanteenin historiaa
Kesällä 1979 tehdylle kakkossinglelle "Sid Vicious" / "Potilas X" oli basistiksi tullut Mikke Ekman ja rumpaliksi Petri "Pera" Nieminen. Singlen tuotti Eppu Normaalin Pantse Syrjä. Kolmossingle "Haluan toimintaa" / "Ei ole meillä mitään paikkaa" äänitettiin samassa sessiossa kuin edellinenkin. Eräässä vaiheessa Mikko Nevalainen käväisi Karanteenin basistina, mutta päätyi lopulta Eppu Normaaliin. Yhtyeen ainoa albumi Anna palaa, Frank!! äänitettiin kesällä ja julkaistiin loppuvuodesta 1980. Kalle Kääriäinen tuli yhtyeen basistiksi ja viimeiseksi 1980-luvun äänitteeksi jäi tammikuussa 1982 julkaistu single "Kuka valot sammutti" / "Jabadabaduu!". Karanteeni telakoitui vuoden 1984 paikkeilla.
Seuraavat vuosikymmenet Karanteenissa
Vuonna 2001 julkaistiin koko tuotannon sisältänyt Karanteeni-kokoelma Anna palaa, Frank!!, joka sisälsi ennen julkaisemattoman alun perin Irwin Goodmanin kappaleen "Kadun kasvatti". 1990- ja 2000-luvulla Karanteeni on esiintynyt satunnaisesti, mutta jatkuvasti. Kääriäinen on siirtynyt yhtyeen toiseksi kitaristiksi. Heinäkuussa 2008 Combat Rock Industry julkaisi uuden Karanteeni-singlen "ADHD" / "Rantarokki". Sillä yhtyeen kokoonpano on Hate Konttinen (laulu), Kalle Kääriäinen (kitara), Juspa Sillanpää (kitara), Mikke Ekman (basso) ja Markus "Make" Lindström (rummut).
Syksyllä 2013 Karanteeni palasi tuttuun MSL-Studioon, joka nyt löytyy Kihniöstä asti tutun Mika Sundqvistin luotsaamana. Karanteeni äänitti puoli albumillista vuoden 2014 levylleen Karanteeni / Raivopäät Aitoa Punkkia. Levyn tuotti jo tuttu punkin ranka Propaganda Records, jonka tuotteet jakelee Playground Music. Miksauksesta ja soundeista vastasivat Hate Konttinen ja Heikki Vilenius. Levyltä julkaistiin helmikuussa 2015 puolikas vinyyli-EP Joe Weider yhdessä Euroviisuihin 2015 osallistuneen Pertti Kurikan Nimipäivät yhtyeen Mies haisee -puoliskon kanssa. Karanteenilla ja Hate Konttisella on pitkä yhteinen menneisyys yhteisistä keikoista Pertti Kurikan Nimipäivät yhtyeen ja Kari Aallon kanssa. Konttinen on useaan otteeseen tulkinnut Haluan toimintaa -kappaletta keikoilla ja osallistui Euroviisu -videoihinkin. Puolestaan Kari Aalto on useaan kertaan ollut vierailija Karanteenin keikoilla kuten vuoden 2015 Ämyrock-festivaaleillakin Hämeenlinnassa.
Karanteenin toinen kokonainen albumi Raakaa mutta rehellistä - Karanteenin vika äänitettiin livenä heinäkuun 2016 lopussa Puntala Rockin avajaisklubissa Vastavirta-klubilla Tampereella. Keikoilla soitetusta materiaalista koostuva levy ilmestyy toukokuun alussa 2017.
Hämeenlinnan raatihuone
Hämeenlinnan raatihuone on Hämeenlinnan kaupungin juhla- ja kokoustila, joka sijaitsee torin laidalla osoitteessa Raatihuoneenkatu 15. Kaupungin oman käytön lisäksi tiloja vuokrataan yhteisöjen juhla-, kokous- ja tilausravintolakäyttöön. Raatihuoneen käyttö on kaupunginhallituksen ja kaupunginkanslian hallinnassa.
Historiaa
Helmikuussa 1650 Pietari Brahe tuli Hämeenlinnaan vierailulle ja nimitti kaupungin pormestariksi Mickel Eskilinpojan. Samalla hän antoi tälle tehtäväksi siirtää Ojoisten karjakartanosta kruunun rakennuksen kaupungin raatihuoneeksi. Se oli suuri kaksikerroksinen puurakennus, josta yksi huone määrättiin käräjätuvaksi. Alakerrasta pormestari sai virka-asunnon. Linnanpäällikkö oli luvannut antaa muutamia tynnyreitä olutta talonpojille, jotka siirtäisivät rakennuksen. Pormestari vitkasteli, eikä ryhtynyt heti toimeen ja hän sai siksi Brahelta ankaran muistutuksen asiasta. Jo samana vuonna rakennus saatiin pystytetyksi suunnitellun torin laitaan. Ensimmäinen raatihuone sijaitsi vanhassa kaupungissa linnan pohjoispuolella.
Kaupunkilaiset eivät pitäneet huolta raatihuoneestaan ja lopulta raatihuone oli käyttökelvottomassa tilassa. Toinen raatihuone sijaitsi Saaristen koulun tontilla, kun Kustaa III oli vuonna 1777 hyväksynyt kaupungin muuton nykyiselle paikalleen. Hämeenlinnan palon jälkeen vuonna 1831 vahvistettiin Carl Ludvig Engelin uusi asemakaava. Sen perusteella raatihuoneen tontti sijoittui torin etelälaidalle. Kaupunki osti tontin vuonna 1849 lääninkamreeri Nordenswanilta ja kunnosti sillä olleen vanhan puurakennuksen väliaikaiseksi, kolmanneksi raatihuoneeksi.
Vuonna 1882 kaupunginvaltuusto perusti valiokunnan valmistelemaan Raatihuoneen rakennussuunnitelmaa. Piirustukset ja kustannusarvio tilattiin Tyrvännössä syntyneeltä lääninarkkitehti Alfred Cawénilta (1836–1912), joka oli valtuuston jäsen ja valmisteluvaliokunnan puheenjohtaja. Raatihuone on Cawénin suunnittelemista kivirakennuksista ainoa jäljellä oleva. Lopulliset rakennussuunnitelmat vahvistettiin Keisarillisessa senaatissa vuonna 1885. Uusrenessanssityylinen talo valmistui helmikuussa 1888 samalla tontilla sijainneen puisen rakennuksen paikalle. Raatihuoneessa sijaitsivat juhla- ja valtuustosalin lisäksi raastuvan ja maistraatin istuntosali, rahatoimikamari, huutokauppasali, pormestarin ja kaupunginviskaalin huoneet, poliisikamari ja kaupungin vankila. Pian talon valmistumisen jälkeen juhlasalista tuli kaupungin kulttuurielämän keskipiste. Juhlasalin parkettilattia jouduttiin kuitenkin pian uusimaan, sillä kävi ilmi, että välipohja oli muurattu märistä tiilistä. Seuraavalla vuosikymmenellä hankittiin juhlasalin kattokruunut Helsingistä ja ikkunaverhot Wetterhoffin tyttökoulusta.
Raatihuoneen rakennuspiirustuksiin voi tutustua Hämeenlinnan Lydiassa.
Kun kirkon korjaustyöt vuonna 1892 alkoivat, Raatihuoneen juhlasali oli myös seurakunnan tilaisuuksien pitopaikka. Talon suojissa pidettiin myyjäisiä, arpajaisia ja kokouksia ja otettiin vastaan vieraita. Raatihuone oli kaikkien toimintojen koti ja sen käyttö oli hyvin kirjavaa ja monimuotoista. Monien mielestä kaupungin tärkein talo menetti näin arvokkuutensa.
Ulkoasu
Uusi Raatihuone oli tyylillisesti ranskalaisvaikutteista uusrenessanssia, johon kuuluivat katusivun runsaat kipsikoristeet. Sisätiloissa juhlasalin sekä aula- että porrastilojen maalaus ja muu koristelu oli poikkeuksellisen rikasta ja värikästä. Rakennuksen erittäin koristeellinen tyyli oli peruja Cawénin opintomatkalta Ranskaan ja Italiaan vuonna 1874. Pihanpuoleinen osa on torinpuoleista matalampi ja koristeiltaan huomattavasti kevyempi. Myöhemmin koristemaalaukset peitettiin uusilla saman tyylin kuvioilla, kunnes 1900-luvun alkupuolella seinät koristeltiin suosituksi tulleeseen jugendtyyliin. 1930-luvun alussa huoneet saivat koristeettomat katto- ja seinäpinnat, joita uusittiin värisävyjä vaihdellen kymmenen vuoden välein.
Peruskorjauksesta
Kun maistraatti ja raastuvanoikeus vuonna 1984 muuttivat omaan taloonsa ja kaupungin 350-vuotisjuhlavuosi vuonna 1989 oli lähestymässä, tyhjentyneen, huonokuntoisen ja käytöltään epätarkoituksenmukaisen Raatihuoneen kohtalo ja kunnostaminen oli ajankohtainen ja ratkaisua vaativa asia. Kaupunginhallitus asetti vuonna 1985 työryhmän suunnittelemaan Raatihuoneen tulevaa käyttöä ja peruskorjausta. Maaliskuussa 1986 kaupunginvaltuusto hyväksyi peruskorjauksen tilaohjelman ja luonnospiirustukset. Niiden mukaan Raatihuone kunnostettaisiin kaupungin juhlataloksi ja edustustilaksi, johon sijoitettaisiin kaupunginvaltuuston istuntosali ja ryhmäkokoustilat. Lisäksi rakennuksessa päätettiin suorittaa täydelliset tekniset peruskorjaukset. Rakennustyöt aloitettiin maaliskuussa 1987. Talon korjauksen aikana paljastuneiden koristemaalausten tutkiminen hidasti korjaustöiden edistymistä. Alkuperäisten näköiset seinien ja kattojen koristemaalaukset on palautettu auloihin, portaikkoon ja saleihin. Myöhemmät koristemaalaukset on siirretty kahteen uuteen saliin.
Peruskorjaus valmistui vuoden 1990 maaliskuussa. Vuosikymmenten aikana tehdyt muutokset, käyttötapojen vaihdokset, nykyiset rakennussäädökset ja ajanmukaisen tekniikan sijoittaminen vanhaan taloon estivät raatihuoneen palauttamisen alkuperäiseen asuunsa. Ainoastaan juhlasali, talon arvokkain tila, on palautettu alkuperäiseen asuunsa. Kadoksissa olleen huutokauppasalin holvien alle on sisustettu valtuuston istuntosali. Sadan vuoden takaisia koristemalleja on käytetty lattioissa, ovissa, ikkunoissa, verhoissa, listoissa ja muissa yksityiskohdissa. Talon alkuperäiset kalusteet ja valaisimet ovat lähes hävinneet. Raatihuoneen uutta käyttöä varten on suunniteltu ja valmistettu uudet kalusteet ja valaisimet. Niiden muotoihin ei ole kopioitu historiallisia malleja, vaan tavoitteena on ollut rakennuksen henkeä täydentävä sisustustyyli, ehjä kokonaisuus, joka ulottuu kiinteistä rakennusosista yksityiskohtiin.
Peruskorjauksen suunnitteli Hämeenlinnan kaupungin arkkitehtiosasto ja kaupunginarkkitehti Heikki Aitola. Sisustussuunnittelusta vastasi professori Antti Nurmesniemi. Entisöinti- ja koristemaalaukset suoritti Entisöintimaalausurakoitsija Ancelo Oy.
Dead End (yhtye)
Dead End on japanilainen heavy metal/hard rock -yhtye, joka perustettiin Tokiossa vuonna 1984. Se oli yksi muutamista yhtyeistä, jotka esiintyivät kansainvälisesti Yhdysvalloissa 1980-luvulla. Alun perin Dead End lopetti toimintansa vuonna 1990, mutta yhtye yhdistyi uudelleen vuonna 2009 liki kahden vuosikymmenen jälkeen.
Yhtye saavutti kotimaassaan vain rajallista menestystä.
Alfred Delp
thumb|Alfred Delp vuonna 1940 Alfred Delp (15. syyskuuta 1907 Mannheim – 2. helmikuuta 1945 Berliini) oli saksalainen katolinen pappi, joka oli osallisena heinäkuun 20. päivän salaliiton suunnittelemassa Adolf Hitlerin salamurhayrityksessä vuonna 1944.
Gestapo pidätti Delpin Münchenissä 28. heinäkuuta 1944, runsas viikko salamurhayrityksen jälkeen. Pidätyksen jälkeen hänet siirrettiin Tegelin vankilaan Berliiniin. Gestapo olisi päästänyt Delpin vapaaksi, mikäli hän olisi eronnut kirkosta ja lopettanut uskonnolliset toimet, mutta hän kieltäytyi eroamasta. Delp joutui pitämään käsirautoja vankilassa yötä päivää ennen kuin hänet teloitettiin 2. helmikuuta 1945 Plötzenseen vankilassa. Hänen ruumiinsa poltettiin ja tuhkat siroteltiin jonnekin Berliiniin. Tarkempaa tietoa Delpin tuhkan jäänteistä ei ole.
Bundeswehr eli Saksan puolustusvoimat on nimennyt miehistöparakkinsa Donauwörthissä Alfred Delpin mukaan.
Chris Bradford
Chris Bradford (s. 23. kesäkuuta 1974) on englantilainen kirjailija ja muusikko. Ennen kirjailijan uraansa hän työskenteli lauluntekijänä. Bradford tunnetaan Suomessa parhaiten nuortensarjastaan Nuori samurai.
Teokset
Nuori Samurai
Musiikki
Arménoi (Chaniá)
Arménoi (myös Arméni) on Kreikan kylä sekä samanniminen Apokóronaksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αρμενών, Dimotikí Enótita Arménon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 255 ja varsinaisen Arménoin kylän väkiluku 345 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|[[Kalýves (Chaniá)|Kalývesin kylää.]] Arménoin kunnallisyksikkö käsittää Apokóronaksen kunnan länsiosan. Sen suurin asutus on Kalývesin kylä, joka sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla. Arménoi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Apokóronaksen kunnaksi yhdessä Así Gonián, Fresin, Georgioúpolin, Kryonerídan ja Vámoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Arménoin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Beau Sancy
thumb|upright|Beau Sancy Beau Sancy on hiottu timantti, jonka paino on 34,98 karaattia.
Ranskan kuningas Henrik IV osti Beau Sancyn vaimolleen Maria de’ Medicille vuonna 1604. Sen jälkeen se on kiertänyt eri omistajilla Ranskassa, Englannissa, Alankomaissa ja Preussissa. Vuonna 2012 Beau Sancy myytiin Sotheby’sin huutokaupassa Sveitsissä 7,5 miljoonalla eurolla.
Reunustraakkipuu
Reunustraakkipuu (Dracaena marginata) on traakkipuiden sukuun kuuluva kasvi.
Ulkonäkö ja koko
Reunustraakkipuun runko on harmahtavan ruskea. Sen pintaa peittävät vanhempien lehtien kannoista jääneet suomut. Lehdet kasvavat ananaksen tavoin töyhtönä kasvin latvassa. Ne ovat 2–7 cm leveitä, 30–90 cm pitkiä ja keskeltä vihreitä, reunoilta punaisia. Koko kasvi kasvaa hitaasti enimmillään 2–5 metrin korkuiseksi.
Levinneisyys
Reunustraakkipuu on kotoisin Madagaskarilta, mutta sitä viljellään huone- ja koristekasvina laajoilla alueilla. Ulkona se menestyy alueilla, joilla lämpötila ei laske alle 15 asteen.
Huonekasvina
Reunustraakkipuu selviää vähemmällä valolla kuin monet muut traakkipuut. Lannoitetta se tarvitsee niukasti; talvella puun hyvinvoinnille on eduksi saada kasvupaikan lämpötila laskemaan 15–20 asteen välille, suihkuttaa kasvia hiukan ja kastella tavallista vähemmän.
Reunustraakkipuulla on todettu virkistävä vaikutus huoneilmaan, mikä johtuu siitä, että se kykenee poistamaan eräitä haitallisia kemikaaleja ilmasta. Lemmikkieläinten kohdalla on aiheellista suhtautua reunustraakkipuuhun varauksella, koska kasvin lehdet ovat syötyinä myrkyllisiä.
Aklarubisiini
Aklarubisiini eli aklasinomysiini A (C42H53NO15) on antrasykliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä eräiden syöpien kuten leukemian hoidossa.
Ominaisuudet, käyttö ja valmistus
Huoneenlämpötilassa aklarubisiini on keltaista kiteistä ainetta. Se liukenee hyvin veteen pH:n ollessa välillä 4–6 ja vesiliuosten väri muuttuu keltaisesta voimakkaan punavioletiksi lisättäessä emästä liuokseen. Orgaanisista liuottimista se liukenee muun muassa etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Aklarubisiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky dikloorimetaanissa on –11,5. Aklarubisiinin rakenne koostuu aklavinoniksi kutsutusta aglykonista ja trisakkaridiosasta.
Ensimmäisen kerran aklarubisiini eristettiin vuonna 1974 ja sitä tuottaa Streptomyces galilaeus-bakteeri. Bioteknillinen tuotantotapa on nykyäänkin menetelmä, jolla tätä yhdistettä tuotetaan.
Matti Rautee
Matti Rautee (s. 29. lokakuuta 1948 Varkaus) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1969–1978 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Rautee pelasi Suomen maajoukkueessa kuusi maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja sai neljä syöttöpistettä.
Matti Rauteen veli Pekka Rautee pelasi myös TPS:n joukkueessa samoina vuosina mutta vuoden pidempään kuin pikkuveljensä.
Legend of the Red Dragon (elokuva)
Legend of the Red Dragon (, Hong Xi Guan: Zhi Shao Lin wu zu, televisioesityksessä käytetty myös nimeä Legenda punaisesta lohikäärmeestä) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut hongkongilainen toimintakomedia. Elokuvan ovat ohjanneet Wong Jing ja Corey Yuen. Käsikirjoituksesta vastasi Wong Jing. Pääosassa esiintyy Jet Li.
Juoni
Hung Hei-Kwun joutuu lähtemään kotoaan pienen poikansa kanssa vaeltemaan pitkin Kiinaa. Hung matkaa erääseen kaupunkiin, jossa yrittää saada poikansa väliaikaisesti veljensä huolehdittavaksi ollessaan etsintäkuulutettuna. Hänen veljensä osoittautuu kuitenkin petturiksi ja Hung joutuu taistelemaan itsensä pois tilanteesta jatkaakseen matkaansa. Eräs rikas mies kuitenkin huomaa hänen taitonsa ja pyytää miestä henkivartijakseen. Hung Hei-Kwun suostuu tarjoukseen ja saa tehtäväkseen suojella miestä ja hänen tulevaa vaimoaan. Sillä välin Shaolinin temppelissä eräs munkki maalaa neljän pojan selkään paloja kartasta, johon on merkitty Ming-dynastian aarteet. Ma Ling-Yee niminen hirviö on aikeissaan saada lapset käsiinsä saadakseen aarteen. Lapset onnistuvat pakenemaan ja matkaavat rikkaan miehen luokse piiloon. Hung joutuu suojelemaan myös lapsia Ma Ling-Yeeltä.
Suomessa
Suomessa elokuva esitettiin televisiosta maaliskuussa 2007.
Rain Kooli
pienoiskuva|Rain Kooli haastattelemassa virolaisia puoluejohtajia kaatosateessa Viron keskustelutapahtuman Arvamusfestivalin lopputentissä vuoden 2014 elokuussa.
Rain Kooli (s. 26. kesäkuuta 1971 Harku, Viro) on suomenvirolainen toimittaja ja juontaja.
Kooli on Ylen Viron-toimittaja, Turun Sanomien kolumnisti ja freelance-journalisti.
Hän on työskennellyt myös Kymen Sanomien, Kouvolan Sanomien ja Anjalankosken Sanomien toimittajana, Eesti Päevaleht -lehdessä sekä Viron yleisradioyhtiön ERR:n (Eesti Rahvusringhääling) toimittajana ja juontajana.
Kooli on niin ikään ollut Ylen Radio Itä-Uusimaan palveluksessa sekä Radio Kukun Suomen kirjeenvaihtaja.
Tv-toimittajana Rain Kooli toimitti ja juonsi Eesti Televisioonin ajankohtais- ja keskusteluohjelmia Kahekõne, Jüri Üdi klubi sekä Vabariigi kodanikud.
TV1:ssä hän on muun muassa juontanut helmikuussa 2018 esitetyn ohjelman Ystävät, toverit, naapurit.
Luomuliitto
Luomuliitto on yhdistys, joka edistää luomua Suomessa. Sen jäseninä on luomutuottajia, kuluttajia ja yrityksiä sekä yhdistyksiä. Liittoon kuuluu 14 paikallista luomuyhdistystä.
Luomuliitto julkaisee Luomulehteä. Se ilmestyy kuusi kertaa vuodessa.
Historia
Luomuliitto on perustettu vuonna 1985. Luomuliitto oli ensimmäinen luomusertifiointia myöntävä taho Suomessa.
Vuosina 1995–1999 liiton puheenjohtajana ollut Kimmo Tiilikainen on ollut myöhemmin kahteen otteeseen Suomen ympäristöministeri.
Luomuliitto on perustajajäsen vuonna 2011 perustetussa Pro Luomu ry:ssä.
Toiminta
Luomuviikko on Luomuliiton alulle laittama teemaviikko, jonka aikana mm. yritykset ja erilaiset tapahtumat tuovat luomua esille. Lisäksi Luomuliitto järjestää erilaisia seminaareja ja muita tapahtumia.
Luomutuotantoehtojen vaikuttavuuden seurannassa kysytään tuottajien ja kuluttajien mielipiteitä. Liitto edistää luomusta kiinnostuneiden ja sen parissa toimivien yhteyden pitoa tapahtumien lisäksi myös esim. sähköpostiryhmien avulla.
Luomuliitto toimii luomutuottajien edunvalvontajärjestönä. Luomuliitto on aktiivinen mm. edistämään monimuotoisen maatalous- ja elintarviketuotannon mahdollisuuksia, toimivampaa luomutuki- ja -valvontajärjestelmää sekä geenimuuntelusta (gmo) vapaata tuotantoa. Yksi luonnonmukaisen tuotantojärjestelmän tavoitteista on olla edelläkävijä ympäristöystävällisyydessä ja eettisessä tuotannossa.
IFOAM on luomun kansainvälisen kattojärjestö. Luomuliitto on sen jäsen. IFOAM määrittelee luomun periaatteet, joiden perusteella mm. EU:n luomusäädökset on laadittu. Luomuliitto valvoo suomalaisen luomumaatalouden etua EU-tasolla sekä Suomessa.
Luomuliitto tarjoaa myös neuvonta- ja asiantuntijapalveluita. Vuosittain Luomuliitto palkitsee Vuoden Luomutuotteen ja Vuoden Luomuyrittäjän.
Leppäkerttu-merkki
thumb|Leppäkerttu-merkki Luomuliitto myöntää Leppäkerttu-merkkiä. Merkin tarkoituksena on tuoda esiin ja vahvistaa luomuruoantuotannon suomalaisuutta ja paikallisuutta, kehittää luomutuotannon tuotantotapaa yhä ympäristöystävällisempään suuntaan sekä kiinnittää huomiota tuotantoeläinten kasvatus- ja hoito-olosuhteisiin.
Leppäkerttu on tarkastusmerkki, mikä tarkoittaa, että tuotannolle asetettujen tuotantoehtojen toteuttamista valvotaan tarkastuksin. Leppäkerttu-merkin tuotantoehtojen mukaiseen tuotantoon voi liittyä solmimalla Luomuliiton kanssa Leppäkerttu-merkin käyttöoikeussopimuksen. Sopimuksen perusedellytyksenä on jäsenyys Luomuliiton suorajäsenenä tai Luomuliiton jäsenjärjestön jäsenyys.
Flurotyyli
Flurotyyli eli bis(2,2,2-trifluorietyyli)eetteri (C4H4OF6) on trifluorietanolin eetteri. Yhdiste muistuttaa rakenteeltaan huomattavasti nukutusaineina käytettyjä fluorattuja eettereitä, mutta on vaikutukseltaan stimulantti ja konvulsantti. Yhdistettä käytetään lähinnä eläinlääketieteellisissä tutkimuksissa.
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa flurotyyli on väritöntä nestemäistä ainetta. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin.
Flurotyyli indusoi muun muassa ihmisille, rotille ja hamstereille hengitettynä epilepsian kaltaisia kohtauksia. Yhdisteen aiheuttamat kohtaukset ovat kloonisia (kouristuskohtaus) tai toonis-kloonisia (tajuttomuuskouristuskohtaus). Flurotyylin vaikutusmekanismi perustuu natriumkanavien avaamiseen ja GABA-reseptoreihin sitoutumiseen ja vaikutukset ovat samanlaisia esimerkiksi bikukulliinin kanssa. Flurotyyliä on käytetty aiheuttamaan kohtauksia koe-eläimille epilepsiatutkimuksia tehtäessä. Tätä varten tarvitaan erityinen ilmatiivis kammio. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty myös ihmisillä sähköshokkihoidon sijasta, mutta tästä käytöstä on myöhemmin luovuttu.
Valmistus
Flurotyyliä valmistetaan kuumentamalla trifluorietanolin natriumsuolaa p-tolueenisulfonyylikloridin kanssa. Ensimmäisessä vaiheessa trifluorietanolin natriumsuola reagoi p-tolueenisulfonyylikloridin kanssa muodostaen 2,2,2-trifluorietyyli-p-tolueenisulfonaattia, joka reagoi toisen trifluorietanolin natriumsuolaekvivalentin kanssa muodostaen flurotyyliä.
Omenainen
Omenaisten saaren maastonmuodot laserkeilauksen perusteella. Omenainen tai Ominainen  on Paraisilla, entisen Nauvon kunnan alueella keskisellä Saaristomerellä sijaitseva valtion omistama saari. Saari kuuluu Airisto–Seilin valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen, sekä Natura 2000 -alue Seilin saaristoon.
Maantiede
Omenainen sijaitsee Saaristomerellä, Omenaistenaukon keskellä Rymättylän ja Nauvon välissä. Saaren koko on noin seitsemän hehtaaria ja sen korkein kohta on noin 22 metrin korkeudessa. Siellä kasvaa puita, ja rannat ovat karikkoiset ja vaikeapääsyiset. Saaren etelä-, itä- ja pohjoispuolelta kulkevat laivaväylät. Pohjoispuolelta kulkee laivaväylä Turusta Ahvenanmaalle. Laivaväylää käyttävät muun muassa Turun ja Tukholman välillä liikennöivät ruotsinlaivat. Lounaisrannikon kalapaikka- ja palveluoppaan vuoden 1994 painoksen mukaan saaren läheisyydestä saa etenkin silakkaa sekä hyvin myös taimenia, kirjolohia, haukia, ahvenia ja kampelaa.
Hautasaari
Omenaisiin haudattiin henkilöt, joita kirkko ei suostunut hautaamaan siunattuun maahan. Näitä olivat muun muassa murhaajat, rikolliset, huorintekijät tai itsemurhan tehneet. Tiettävästi rymättyläläiset toivat vainajansa saaren pohjoispäähän. Nauvolaiset toivat vainajansa lounaispäähän ja mahdollisesti myös korppoolaiset käyttivät samaa aluetta. On myös kerrottu, että saarelle oltaisiin haudattu Seilin spitaalisia, mutta tämä ei pidä paikkaansa.
Vainajat kuljetettiin käytöstä poistetuilla tai hylätyillä kulkuvälineillä, jotka jätettiin saastuneena saareen. Kesällä käytettiin hinattavaa venettä tai ruuhta ja talvella kahta rekeä. Vainajat haudattiin hiekkaiseen maahan noin 60–70 cm syvyyteen ilman arkkua. Usein vainaja kuitenkin vain viskattiin saarelle tai peiteltiin hätäisesti sammalten alle saattueen poistuessa paikalta mahdollisimman nopeasti.
Toinen maailmansota
Saaresta kerrottavan tarinan mukaan toisen maailmansodan lopulla, kun saksalaiset kotiutettavat sotilaat ottivat mukaansa suomalaisia sotamorsiamiaan, sotilaat eivät kuitenkaan voineet viedä laivaan piiloutuneita naisia Saksaan, ja laivasta löydetyt tytöt pantiin Omenaisten kohdalla hyppäämään mereen. Uimataidottomista naisista moni hukkui, mutta muutamat selvisivät Omenaisiin, josta heidät pelastettiin. Useita kirjoja Saaristomerestä kirjoittanut Eka Metsävuori toteaa kirjassaan Saaristomerta, kirkkoja ja kirkkolaivoja, ettei ole löytänyt mitään varmistusta tarinalle.
Omenainen populaarikulttuurissa
Maila Heikkilä julkaisi vuonna 1986 nuortenkirjan Yö kummitussaaressa. Kirjassa Janne löytää lehtijutun Ominaisten kummitussaaresta ja saa houkuteltua sisarensa Päivin mukaansa yöpymään saarella. Vuonna 2012 Veera Lehtola ohjasi lyhytelokuvan Ominainen N 60° 15’ E 21° 52’, joka kertoo hylätystä tytöstä ja perustuu Omenaisten saaren historiaan. Lyhytelokuvasta tehtiin myös musiikkivideo Vaalean Maarian balladi.
Mejibray
MEJIBRAY on japanilainen visual kei -yhtye, jonka perusti Tsuzuku vuonna 2011. Alun perin MEJIBRAY alkoi sooloprojektista avustajien kanssa. MEJIBRAYsta tuli virallisesti bändi vasta parin kuukauden kuluttua ensimmäisen live-esiintymisen jälkeen, joka oli huhtikuussa vuonna 2011.
He julkaisivat ensimmäisen singlensä "KILLING ME" 24. elokuuta.
Raija Jokinen
Raija Jokinen (s. 1960 Karkku) on suomalainen tekstiili-, paperi- ja kuvataiteilija. Jokinen on opiskellut Vihdin Kotiteollisuuskoulussa ja Taideteollisen korkeakoulun tekstiilitaiteen linjalla. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi (1990). Hän työskentelee Helsingissä ja Sipoossa.
Tyyli
Jokisen teoksissa sekoittuvat esittävä ja abstrakti ilmaisu fyysisistä ja emotionaalisista olotiloista. Usein teokset lähtevät liikkeelle hermostoa, verenkiertoa ja ihon rakenteita muistuttavista muodoista, jotka lomittuvat ja sulautuvat kasvillisuusverkostoiksi kuten juuristoiksi ja oksistoiksi. Materiaalina hän käyttää pääasiallisesti eri kuituja, joita ommellen hän luo omaperäsiä piirustus- ja veistosmaisia teoksia.
Palkinnot ja näyttelyt
Jokisella on ollut lukuisia näyttelyitä sekä Suomessa että ulkomailla (esim. Ruotsissa, Ranskassa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa).
Jokisen tekstiilejä löytyy myös useista julkisista tiloista, esimerkiksi Kuopion Oikeustalossa, Kotkan uudessa poliisitalossa ja Suomen käsityömuseossa. Hän on Northern Fiber- työpaja- ja näyttelytapahtuman perustajajäsen ja ensimmäisen Suomessa 1995 järjestetyn tapahtuman työryhmän puheenjohtaja.
Gullspång
Gullspång on samannimisen Gullspångin kunnan suurin taajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä sekä Länsi-Götanmaan ja Värmlannin historiallisissa maakunnissa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 167 asukasta.
National League Division Series
National League Division Series on ammattilaisbaseball-sarjan, National Leaguen, välieräottelusarja, joka on vuodesta 1995 lähtien ratkaissut pääsyn Liigan mestaruusotteluihin. Sarja pelataan divisioonavoittajien välisenä. Kolmen voittajan lisäksi näihin otteluihin pääsee myös yksi joukkue villillä kortilla, aiemmin se, jolla oli eniten voittoja runkosarjassa, kaudesta 2012 alkaen kahden parhaan ei-divisioonavoittajan välisen ottelun voittaja. Kaudella 1981 divisioonasarjat pelattiin kausipuolikkaiden voittajien välillä divisioonittain. Tällöin pelattiin myös ensimmäiset kauden jälkeiset kamppailut Kanadan maaperällä. Kyseisellä kaudella kävi myös niin, että koko kauden mittarilla divisiooniensa parhaat joukkueet - Cincinnati Reds (66-42) ja St. Louis Cardinals (59-43) - jäivät ulos loppuotteluista, koska eivät olleet parhaita kummallakaan kausipuolikkaalla. Kauden puolittamisen syynä oli pelaajien lakko keskikesällä.
Crossley ratings
Crossley ratings oli ensimmäinen radion kuuntelijalukumäärien tutkimiseen tarkoitettu järjestelmä. Se kehittiin mainostajien aloitteesta 1930-luvun alussa, ja nimensä se sai tutkimusten suorittajan Archibald Crossleyn mukaan. Kuuntelijaluvut selvitettiin soittamalla satunnaisesti 30 eri kaupungista valittuihin puhelinnumeroihin, ja kysymällä mitä vastaajat olivat kuunnelleet edellisenä päivänä. Crossley ratings oli käytössä 1940-luvun puoleenväliin, jolloin kehittyneemmät mittausjärjestelmät korvasivat sen. Näistä merkittävin oli C. E. Hooperin kehittämä Hooper ratings.
Rating-arvo määräytyi sen mukaan, miten suuri osa vastaanottimen haltijoista kuunteli tiettyä lähetystä. Jos esimerkiksi Yhdysvalloissa laskettiin olevan 100 miljoonaa radiovastaanotinta, ja näiden haltijoista 20 miljoonaa kuunteli samaa ohjelmaa, niin kyseisen ohjelman rating oli 20. Toisin sanoen yksi rating-piste vastasi miljoonaa kuulijaa. Arvoja voitiin laskea myös esimerkiksi kaupunki- tai aluekohtaisesti.
Tuoksutraakkipuu
Tuoksutraakkipuu (Dracaena fragrans syn. Dracaena deremensis) on traakkipuiden (Dracaena) sukuun kuuluva kasvilaji. Sitä käytetään huonekasvina.
Sitä kasvaa luonnonvaraisena Länsi-Afrikassa sekä Tansaniassa ja Sambiassa. Sen lehdet ovat 45–90 senttimetriä pitkiä ja 5–10 senttimetriä leveät. Luonnossa kasvi kasvaa kuusimetriseksi, mutta huonekasvina se kasvaa yleensä vain muutaman metrin mittaiseksi. Kukat ovat valkoiset, tuoksuvat ja kasvavat terttuina. Niistä kehittyy punaoransseja marjoja.
Tuoksutraakkipuuta pidetään huonekasvina valoisassa tai puolivarjoisessa paikassa. Kirjavalehtiset yksiköt tarvitsevat enemmän valoa. Kasvia kastellaan, kun pintamulta on kuivahtanut. Se ei kestä märkyyttä, mutta ei myöskään kuivuutta. Lannoitetta voi antaa kasvukaudella kahden viikon välein. Sitä on myös hyvä sumuttaa välillä. Tuoksutraakkipuuta voi lisätä latvapistokkaista.
Axtornan taistelu
Axtornan taistelu käytiin Ruotsissa 20. lokakuuta 1565. Tanskalaisten sotapäällikkö Daniel Rantzau joutui luovuttamaan Varbergin linnoituksen ruotsalaisille 15. syyskuuta 1565 näiden vallattua Ny Varbergin, joka oli tuolloin Skånen toiseksi suurin kaupunki Malmön jälkeen. Rantzau sai tiedon, että voimakas ruotsalainen armeija Jacob Henriksson Hästeskon johtamana lähestyi idästä pakottaakseen hänen joukkonsa siirtymään Falkenbergiin. Rantzau päätti ryhtyä taisteluun heti ruotsalaisten lopetettua marssinsa, jolloin he eivät olleet vielä ehtineet järjestäytyä.
Tanskalaiset voittivat Rantzaun loistavan taktiikan ansiosta. Rantzau sai suuren sotapäällikön maineen tämän taistelun jälkeen. Mutta huolimatta voitosta ja siitä, että tanskalaiset saivat kaapattua ruotsalaisten tykistön, tanskalaiset kärsivät suuret miestappioit, kun taas suuri osa ruotsalaisista ei edes ottanut osaa taisteluun.
Fres
Fres on Kreikan kylä sekä samanniminen Apokóronaksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Φρε, Dimotikí Enótita Fre) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 895 ja varsinaisen Fresin kylän väkiluku 326 (vuonna 2011).
Fres oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Apokóronaksen kunnaksi yhdessä Arménoin, Así Gonián, Georgioúpolin, Kryonerídan ja Vámoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Fresin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Pienempi kuin kolme (Loost Koosin albumi)
Pienempi kuin kolme on rap-yhtye Loost Koosin kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin 13. kesäkuuta 2012. Sen julkaisi Monsp Records ja se julkaistiin CD:n lisäksi vinyylinä ja kasettina. Albumin ensimmäisenä näytekappaleena julkaistiin kappale "Kiitos (NMPT)". Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 15.
Lamina
Lamina on Suomessa toimiva rullalautailuliike ja -verkkokauppa. Lamina myy rullalautojen lisäksi myös lumilautoja ja vaatteita. Laminan pääasiallisesti myymät merkit ovat Lamina, Carhartt, Zero, Fallen, Emerica, Adidas, Nike SB ja Aste Skateboards. Laminan toimitila sijaitsee Helsingin keskustassa kauppakeskus Kampin 5. kerroksessa. Lamina on vaihtanut useamman kerran myymälän tilaa, mutta se on edelleen samassa kauppakeskuksessa sekä samassa kerroksessa.
Luettelo lentoyhtiökoodeista
Tämä on luettelo lentoyhtiöiden koodeista. Taulukossa on lueteltu IATA:n kaksimerkkiset lentoyhtiökoodit ja ICAO:n kolmimerkkiset lentoyhtiökoodit sekä lentoyhtiöiden kutsumerkit radioliikenteessä. Luettelo sisältää myös lakkautettuja lentoyhtiöitä.
QZSS
thumb|QZSS:n kiertorata
Quasi-Zenith Satellite System (QZSS; Jun-Ten-Cho) on Japanin kolmen hyvin elliptisellä kiertoradalla lentävän QZS-paikannussatelliitin konstellaatio. QNSS-järjestelmä tarkentaa Japanin alueella GPS-satelliittien avulla tehtävää paikannusta. Se on osa MSAS-nimistä satellittipohjaista tukijärjestelmää (SBAS). MSAS perustuu QZS-paikannussatelliittien lisäksi geostationaarisella kiertoradalla paikannuksen korjaustiedon välittävän MTSAT-tietoliikennesatelliitin toimintaan. Järjestelmää on kehitetty vuodesta 2002 alkaen. Ensimmäinen QZS-satelliitti laukaistiin kiertoradalle 11. syyskuuta 2010. Vastaavia järjestelmiä ovat EU-alueen EGNOS ja Intian GAGAN.
Vuoden 2011 alussa Japani ilmoitti laajentavansa järjestelmän toimintaa Aasian ja Tyynenmeren alueelle laukaisemalla vuoteen 2014-2015 mennessä kuusi tai seitsemän omaa paikannussatelliittia. Hanke vaatii 200 miljardin jenin panostusta. Japanin hallitus aikoo kerätä kulun verottamalla yksityisiä "GPS-operaattoreita" 13 miljardia jeniä (158 miljoonaa dollaria) vuosittain. Autopaikannuksen epätarkkuuden on väitetty putoavan kymmenesosaan nykyisestä paikkavirheestä.
QZS-satelliitit
Japani avaruusjärjestö JAXA on kehittänyt QZSS-satelliitit. Ensimmäinen niistä, QZS-1, laukaistiin 10. syyskuuta 2010 JAXAn H-2A-kantoraketilla. Vuoden 2010 alussa QZS-1 sai Japanissa järjestetyn nimikilpailun kautta nimen Michibiki (edelläkävijä).
Satelliitin laukaisu viivästyi kuukausia, koska satelliitin reaktiopyörissä, jotka ovat yhdysvaltalaisen Honeywellin valmistamia, oli viallinen laakereiden voitelu. Honeywell etsi ratkaisun ongelmaan, mutta voitelun testit veivät viikkoja.
QZS-satelliitteja kehitti Advanced Space Business Corporation-konsortio, johon kuuluvat muun muassa japanilaiset Mitsubishi Electric Corporation, Hitachi Ltd. ja GNSS Technologies Inc. yhtiöt. Satelliitit perustuvat Mitsubishin ETS-8-tietoliikennesatelliitin runkoon. QZS-satelliitin massa on 4 100 kg. Satelliittien toiminta-aika on kymmenen vuotta. Kolme satelliittia antaa jatkuvan signaalin Japaniin. Satelliitin kehitys maksoi 700 miljoonaa dollaria.
QZS-satelliitit lentävät hyvin elliptisellä radalla, joilta signaalin kuuluvuus on hyvä myös Japanin vuoristojen laaksoissa ja suurkaupunkien korkeiden talojen peittämillä kaduilla ("urbaanit kanjonit"), joihin MEO-radalla lentävien GPS-satelliittien paikannussignaali ei kanna kovin hyvin. QNSS-satelliitit lähettävät erilaisten korjaustietojen lisäksi GPS-signaalin kaltaista paikannussignaalia, joka antaa Japanille oman GPS:stä riippumattoman tarkan aikasignaalin (yhdestä satelliitista ) ja lisää alueellisen paikannuskyvyn tarkkuutta.
Signaalit
Satelliittipaikannusta kehittävät tämän hankkeen yhteydessä Japanissa Geospatial Information Authority of Japan (GSI), National Institute of Advanced Industrial Science and Technology (AIST), National Institute of Information and Communications Technology (NICT), Electronic Navigation Research Institute (ENRI), Satellite Positioning Research and Application Center (SPAC).
Aiheesta muualla
準天頂衛星
Giuseppe Conti
Giuseppe Conti (2. toukokuuta 1871 – 24. huhtikuuta 1941) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet nimitettiin Chiusi e Pienzan hiippakunnan johtoon 22. maaliskuuta 1917, ja piispaksi vihkiminen seurasi 3. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Fossà, jota avustivat Carlo Falcini ja Alfredo del Tomba.
Conti kuoli 69-vuotiaana virassa. Hänen seuraajakseen tuli Carlo Baldini.
Karlsborg
Karlsborg on samannimisen Karlsborgin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 551 asukasta.
Mikael Aleksandrovitš Romanov
Suuriruhtinas Mikael Aleksandrovitš Romanov (4. joulukuuta (J: 22. marraskuuta) 1878 – 12. kesäkuuta 1918) oli Aleksanteri III:n ja Maria Fjodorovnan poika ja keisari Nikolai II:n veli. Mikaelin isoisä oli Aleksanteri II. Nikolain lisäksi Mikaelilla oli neljä sisarusta
Saulteauxit
Saulteauxit ovat Pohjois-Amerikassa asustava alkuperäisväestöön kuuluva ryhmä. Heidän asuinalueensa käsittää eritoten seuraavat Kanadan provinssit: Ontario, Manitoba, Saskatchewan, Alberta ja Brittiläinen Kolumbia.
Mikael Aleksandrovitš Romanov
Veljensä Georgin kuoleman jälkeen vuonna 1899 Mikaelista tuli kruununperillinen kunnes Nikolaille syntyi poika Aleksei vuonna 1904.
Saulteauxit
Etninen luokittelu
Saulteauxit ovat ojibway-kansan eräs haara. Heitä kutsutaan myös nimellä anihšināpē tai anishinaabe.
Mikael Aleksandrovitš Romanov
Mikael matkusti naisen kanssa ulkomaille ja he menivät salaa naimisiin Wienissä Pyhän Savvan serbialaisessa kirkossa 30. lokakuuta 1911. Ulkomaiset tiedustelupalvelut kuitenkin seurasivat paria tiukasti, ja Mikael menetti perintöruhtinas Aleksein syntymän jälkeen vuonna 1904 saamansa sijaishallitsijan arvonimen eikä saanut palata kotimaahansa.
Mikael sai palata Venäjälle sodan sytyttyä. Hänen vaimonsa käytti nyt arvonimeä kreivitär Brasova. Hän puheli duuman vasemmistoedustajien kanssa, jopa asioita, joista kuka tahansa muu olisi kyyditty pariksikymmeneksi vuodeksi Siperiaan. Suuriruhtinas Mikael komensi ensimmäisessä maailmansodassa ratsuväen ”Villiä divisioonaa” ja palkittiin Pyhän Yrjön ristillä.
Monarkian loppu
Nikolai II luopui kruunusta veljensä hyväksi Pihkovassa 15. maaliskuuta (J: 2.. maaliskuuta) 1917. Seuraavana päivänä Mikael allekirjoitti Pietarissa manifestin, jossa hän sanoi suostuvansa hallitsijaksi vain, jos perustuslakia säätävä kokous niin päättäisi. Mikaelin manifesti:
Helmikuun vallankumouksen jälkeen helmi-maaliskuussa 1917 Mikael Aleksandrovitš asui Hatsinan palatsissa eikä osallistunut maan poliittiseen elämään. Elokuusta 1917 lähtien hän oli kotiarestissa. Loka-marraskuussa 1917 valtaan nousseet bolševikit antoi Mikaelin olla Hatsinassa maaliskuuhun 1918 saakka. Sen jälkeen hänet päätettiin lähettää Permin alueelle. Luotettavimpien arkistolähteiden mukaan Mikael teloitettiin Permin lähistöllä 12. kesäkuuta 1918 Permin Tšekan käskystä.
Mörri
Mörri on Oulun yliopiston Älykkäiden järjestelmien tutkimusryhmän rakentama ulkorobotiikan tutkimukseen kehitetty robotti. Oulun yliopiston ulkorobottitutkimus katsotaan alkaneeksi kesällä 2006, ja tutkimuksen tuloksena Mörri-robotti valmistui vuoden 2008 Military-European LandRobot Trial -kilpailuun.
Mörri robotti voitti M-Elrob kilpailussa Camp-security-skenaarion ja sijoittui neljänneksi Mule-skenaariossa.
Robotti on suunniteltu toimimaan vaihtelevissa sääolosuhteissa, lumessa, vesisateessa ja lämpimissä olosuhteissa.
Robotin perustiedot:
Robotin kommunikaatio tukikohtaan tapahtuu analogisen 2 380 MHz 5W videolinkin ja Satel 3Asd radiomodeemin (869,412 5MHz) kautta.
Majaniemi (Pietarsaari)
Majaniemi on kaupunginosa Pietarsaaren länsiosassa. Asutus on pääosin omakotitaloasutusta. Etäisyys Pietarsaaren keskustaan on 2,4 kilometriä.
Delémont
Delémont on Juran kantonin pääkaupunki Luoteis-Sveitsissä. Delémontissa on vajaat 13 000 asukasta.
Delémont sijaitsee Juravuoristossa. Kaupungin läpi virtaa Sornejoki, joka yhdistyy Reinin sivujokeen, Birsiin, kaupungin itäpuolella.
Riian metro
thumb|250px|Riian metroon suunnitellut linjat thumb|250px|[[Voitonpuisto (Riika)|Voitonpuiston aseman havainnekuva]] Riian metro oli Latvian pääkaupunkiin Riikaan Neuvostoliiton aikaan suunniteltu metro, jota ei kuitenkaan toteutettu.
Toisen maailmansodan jälkeen Riian väkiluku oli kasvanut nopeasti, ja kaupungin liikenneyhteydet tarvitsivat uudistamista. Väinäjoen ylittäviä siltoja oli vain yksi, ja se ruuhkautui usein työläisten matkustaessa Ziepniekkalnsin, Zolitūden ja Imantan lähiöistä VEF-elektroniikkayhtiön laitoksiin vastarannalle.
Ennen metron rakentamispäätöstä Riikaan harkittiin myös paikallisjunaliikenteen laajentamista uusilla asemilla sekä suurnopeusraitiovaunuja, joista jälkimmäinen ratkaisu olisi ollut Neuvostoliiton ensimmäinen. Näiden vaihtoehtojen ei kuitenkaan laskettu olevan riittäviä ongelmien ratkaisussa. Vuonna 1976 annettiin määräys alkaa tutkia metroverkon taloudellisia ja rakentamiseen liittyviä tekijöitä.
Moskovalainen Megiprotrans-instituutti julkisti vuonna 1977 ensimmäiset suunnitelmat Riian metrolle. Metroon suunniteltiin kahta linjaa, joista toisen pääteasema olisi ollut Zasulauksin rautatieasemalla, mistä olisi ollut jatkoyhteys suosittuun Jūrmalan rantalomakaupunkiin. Ensimmäisen linjan arvioitiin olevan valmis vuonna 1990.
1980-luvulla Riian metrosuunnitelmaan lisättiin vielä kolmas linja, mutta koko projektia vaikeutti se, että maaperä ei soveltunut metrotunneleiden rakentamiseen. Väinäjoen suiston maaperä koostuu dolomiitista ja hiekkakivestä, ja pelättiin, että metrotunnelit saattaisivat saada niiden yläpuolella sijaitsevat rakennukset romahtamaan. Vuonna 1980 vastuu metroprojektista siirrettiin leningradilaiselle Lenmetroprojekt-instituutille – Leningradiin oltiin aiemmin rakennettu onnistuneesti metroverkko, huolimatta Riian kanssa samankaltaisista maaperän tuottamista haasteista.
1980-luvun lopulla metroprojekti oli jo likimain valmis aloitettavaksi, mutta sitä asettuivat vastustamaan ympäristönsuojelijat ja Latvian itsenäisyysliikkeen kannattajat, jolloin projekti hylättiin lopullisesti.
Riian väkiluku on laskenut vuodesta 1989 lähtien. Se on Euroopan unionin väkiluvultaan suurin pääkaupunki, jossa ei ole metroverkkoa.
Cola di Rienzo
thumb|220px|Cola di Rienzon patsas Roomassa. Cola di Rienzo (n. 1313 – 8. lokakuuta 1354 Rooma) oli roomalainen keskiajan lopun kansanjohtaja ja poliitikko, joka julisti itsensä tribuuniksi, vapautti Rooman lyhyeksi aikaa keisarikunnan vallasta ja yritti yhdistää Italian kaupunkivaltiot.
Kansantribuunina
Cola di Rienzo oli majatalonisännän ja pesijättären poika, joka pystyi ottamaan Roomassa vallan kansanjoukkojen avulla. Hänen tavoitteenaan oli palauttaa Rooman asema Italian johtavana kaupunkina (caput mundi). Hän halusi olla antiikin roomalaisten kaltainen. Taitavana puhujana hän osasi käyttää taloudellista ahdinkoa, sekasortoa ja aateliston vastaista mielialaa hyväkseen ottaessaan vallan kaupungissa ja julistautuessaan tribuuniksi vuonna 1347. Paavi Klemens VI julisti kansankiihottajan kerettiläiseksi ja käski tuoda tämän oikeuteen.
Vankeudessa
Kapinoinnista pelästyneenä Cola di Rienzo pakeni Roomasta Napoliin joulukuussa 1347. Keisari Kaarle IV pidätti Colan myöhemmin Prahassa ja luovutti tämän paavin käsiin Avignoniin. Klemens VI:n seuraaja Innocentius VI, joka näki Colassa keinon vahvistaa paavin asemaa Roomassa, armahti ja vapautti jo kuolemaantuomitun tribuunin.
Paluu ja kuolema
1354 Cola di Rienzo palasi Roomaan paavin lähettämänä senaattorina palkkasotilasarmeijan kanssa saaden riemukkaan vastaanoton anarkiaan vaipuneessa synnyinkaupungissaan. Uusi valtakausi oli ensimmäistäkin lyhempi, mihin myötävaikuttivat Colan suorittamat murhat ja hänen hallintonsa verotaakka. Pian roomalaiset kääntyivät Cola di Rienzoa vastaan ja murhasivat hänet Campidogliolla lähellä Santa Maria in Aracoelin kirkon portaita. Kuolinpaikalla on nykyään häntä kunnioittava muistopatsas.
Rienzi
Richard Wagner sävelsi Cola di Rienzon elämäntarinan innoittamana viisinäytöksisen oopperan Rienzi (1842), joka perustuu Edward Bulwer-Lyttonin romaaniin Rienzi, Rooman viimeinen tribuuni (1835).
Jaavanmaina
Jaavanmaina (Acridotheres javanicus) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään usein samana lajina töyhtömainan kanssa. Jaavanmainaa tavataan luonnonvaraisena Jaavalla ja Balilla.
Kansan Lehti (Calumet)
Kansan Lehti oli Michiganin Calumetissa vuosina 1889–1890 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Ino Ekmanin julkaisema viikkolehti lakkasi jo vuoden kuluttua. Sen jatkajana ilmestyi vuonna 1891 lyhyen aikaa D. Suorasen toimittama Uusi Kansan Lehti. Kansan Lehti -nimellä on julkaistu myös useita muita amerikansuomalaisia sanomalehtiä.