cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Risto Ryti
Ura lakimiehenä
Koska Ryti valmistuessaan oli liian nuori istumaan vielä käräjiä, hän perusti vanhemman juristikollegansa kanssa Raumalle asianajotoimiston. Tässä vaiheessa hänen asiakkaakseen tuli maanviljelysneuvos Alfred Kordelin. Ryti valittiin useiden Kordelinin omistamien liikkeiden ja yhtymien johtokuntiin. Risto Rytin ansiota on myös, että Kordelin testamentissaan määräsi omaisuutensa suomalaisen kulttuurin edistämiseen.
Asianajotoiminnan ohella Ryti opiskeli ja sai varatuomarin arvon 1912. Aikanaan Ryti pääsi istumaan käräjiä Euran tuomiokunnan tuomarin Kyanderin johdolla ja opiskeli samalla käräjäkiireiden keskellä valmistuen molempien oikeuksien kandidaatiksi 1914.
Samana vuonna 1914 hän oli auskultanttitoverinsa Eric Serlachiuksen kanssa Englannissa Lontoossa muutaman kuukauden opiskelemassa merioikeutta. Tällä matkalla hän tutustui tulevaan vaimoonsa, Eric Serlachiuksen sisareen ja oikeusoppineen Julian Serlachiuksen tyttäreen Gerdaan. Suomeen palattuaan Eric ja Risto perustivat Helsinkiin Asianajotoimisto Serlachius & Rytin, ja Gerda palkattiin heille konttoristiksi. Ryti toimi suurlahjoittaja Alfred Kordelinin lakimiehenä. Suomen Valtameren takainen Kauppa Oy:n johtajana Ryti oli 1919–1921.
Risto Ryti ja Gerda Serlachius avioituivat vuonna 1916. Heidän lapsiaan olivat termodynamiikan ja koneopin professori Henrik Ryti (1916–2002), paperiteknologian professori Niilo Ryti (1917–1997) ja lääketieteen lisensiaatti Eva Saxén (o.s. Ryti, 1922–2009). Risto Rytin nuorempi sisar oli lääkäri ja Helsingin yliopiston bakterilogian ja serologian dosentti Elsa Ryti.
Poliittinen ura
Ryti oli edistyspuolueen kansanedustajana 1919–1924 ja 1927–1929, valtiovarainministeri 1921–1924, Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtaja 1924–1939 ja 1944–1945 ja edistyspuolueen presidenttiehdokas 1925, pääministeri 1939–1940 ja tasavallan presidentti 1940–1944.
Rytiä pidettiin jo hyvin varhaisesta nuoruudesta alkaen älykkäänä ja lahjakkaana. Etenkin sisällissodan jälkeen hän oli aatteiltaan erittäin vahvasti liberaali ja valkoinen ja vastusti sekä neuvostososialismia että Saksassa nousussa ollutta kansallissosialismia. Ryti oli poliittiselta kannaltaan nuorsuomalainen, sittemmin edistyspuoluelainen sekä myös katsomukseltaan anglofiili. Britannian kuningas myönsi hänelle 1934 Victorian ritarikunnan komentajamerkin (Knight Commander of the Royal Victorian Order, K.C.V.O.) suurista ansioistaan suomalais-englantilaisten suhteiden hyväksi.
Ryti kuului myös vapaamuurareihin.
Ryti oli ollut todistamassa Mommilan veritekoja 1917, kun venäläiset matruusit surmasivat Alfred Kordelinin. Myös Rytiä vaimoineen oltiin tappamassa, mutta he onnistuivat pakenemaan. Mommilan veriteoilla – samoin kuin vuoden 1905 suurlakolla – on katsottu olleen vaikutuksensa Rytin varaukselliselle suhtautumiselle vasemmistoon ja radikaaleihin kansanliikkeisiin. Vastoin muun muassa K. J. Ståhlbergin linjaa hän vastusti sisällissodan jälkeen eduskunnassa kuolemanrangaistuksen poistamista ja kapinavankien armahtamista. Osansa Rytin asennoitumiseen lienee ollut myös sillä, että neljä hänen veljeään oli osallistunut sisällissotaan valkoisten puolella ja heistä yksi, Niilo, kaatunut Ikaalisissa. Helmikuussa 1922 Gerda Ryti joutui sisäministeri Heikki Ritavuoren murhan silminnäkijäksi Helsingissä.
Suomen Pankin pääjohtajana
Siirryttyään Kyösti Kallion hallituksen valtiovarainministerin toimesta Suomen Pankin pääjohtajaksi Ryti kannatti Bertil Ohlinin 1923 esittämiä ajatuksia ja tähtäsi nopeasti markan arvon vakauttamiseen. Kovan markan politiikka johti siihen, että Ryti piti kiinni kultakantaa tarkoittavasta puntasidoksesta niin pitkään, että reaalikorko Suomessa nousi ja lama syveni aiheuttaen pakkohuutokauppoja, pulaliikkeitä ja oikeistoradikalismia. Hän ilmeisesti aliarvioi työmarkkinoiden jäykkyyden, minkä vuoksi hintojen ja palkkojen sopeutuminen kilpailukykyiselle tasolle onnistui vain kivulloisen hitaasti. Vuonna 1929 alkaneen 1930-luvun laman vuoksi Suomi luopui vasta 1931 puntasidoksesta. Punta oli tuolloin nykyistä dollaria vastaava maailmankaupan varantovaluutta, mikä piti puntaa kultakannassa.
Rytin talouspolitiikka oli erittäin liberaalia. Hän uskoi Anders Chydeniuksen ajatuksiin ja piti kaikenlaista valtion puuttumista talouselämään pahana ja haitallisena. Hänen yleinen sosialisminvastaisuutensa ja samaan aikaan Neuvostoliitossa ja Saksassa nähdyt ääriesimerkit vaikuttivat varmasti myös hänen talouspoliittisten periaatteidensa syntyyn.
Talvisota 1939–1940
Kun Neuvostoliitto alkoi pommittaa yllättäen Suomea 30. marraskuuta 1939, valtiojohto näki välttämättömäksi saada pääministeriksi juuri Rytin. Edes Kallion ja Mannerheimin yhteinen painostus ei tahtonut saada tätä suostumaan tehtävään ennen kuin he vetosivat Rytin velvollisuudentuntoon maataan kohtaan.
Ryti toimi talvisodan ajan pääministerinä ja joutui presidentti Kyösti Kallion toistuvan sairastelun takia hoitamaan yhä enemmän myös presidentin tehtäviä. Maaliskuussa 1940 Ryti johti Suomen valtuuskuntaa, joka neuvotteli Moskovassa rauhasta Neuvostoliiton johtajien kanssa. Valtuuskunnan muut jäsenet olivat valtioneuvos J. K. Paasikivi, kenraali Rudolf Walden ja professori Väinö Voionmaa. Neuvottelujen aikana Ryti esitti Neuvostoliitolle luovutettavan alueen väestölle mahdollisuutta jäädä entisille asuinsijoilleen, mistä hän oli ennen Moskovaan lähtöään keskustellut yksityisesti ulkoministeri Väinö Tannerin kanssa. Neuvostoliiton neuvottelijat, ulkoministeri Vjatšeslav Molotov ja NKP:n Leningradin piirin pääsihteeri Andrei Ždanov, torjuivat Rytin ehdotuksen jyrkästi; Neuvostoliitto halusi alueen nimenomaan väestöstä tyhjennettynä, jollaisena se rauhanneuvottelujen aikana oli. Suurelle yleisölle Rytin ehdotus paljastui vasta 1950-luvun alussa ilmestyneistä, Kirvusta kotoisin olleen puolustusministeri Juho Niukkasen muistelmista.
Vastentahtoisesti, muiden johtavien poliitikkojen, lähinnä Paasikiven toivomuksesta, Ryti myöntyi presidenttiehdokkaaksi, kun Kallio ilmoitti tulleensa pysyvästi estyneeksi hoitamaan presidentin tehtäviään syksyllä 1940. Koska normaaleja presidentin valitsijamiesvaaleja ei katsottu voitavan sotatilan takia järjestää, säädettiin poikkeuslaki, jonka nojalla vuoden 1937 valitsijamiehet valitsivat presidentin siksi ajaksi, mikä Kallion toimikaudesta oli jäljellä, toisin sanoen 1. maaliskuuta 1943 saakka. Tässä vaalissa Ryti sai 288 ääntä 300:sta 19. joulukuuta 1940 ja tuli myös toimen haltijaksi samana päivänä Kallion kuollessa.
Jatkosodan aikaisen pääministerin Edwin Linkomiehen mukaan Rytin ja marsalkka Gustaf Mannerheimin keskinäiset suhteet olivat talvisodan aikana ja sen jälkeen aina Rytin presidentiksi valitsemiseen saakka olleet erittäin hyvät. Mannerheim oli Linkomiehen mukaan vaalin jälkeen sanonut kenraali Eino Suolahdelle, että vaalin yhteydessä esillä olleista ehdokkaista Ryti oli ainoa, jonka kanssa hän voisi olla luottamuksellisessa yhteistyössä. Linkomiehen saaman käsityksen mukaan Rytin ja Mannerheimin keskinäiset välit kuitenkin viilenivät Rytin presidenttikaudella, mikä ei silti vaikuttanut heidän yhteistyöhönsä. Linkomies itse oli tutustunut häntä viisi vuotta vanhempaan Rytiin jo kotikaupungissaan Raumalla, mutta tiiviiseen yhteistyöhön he päätyivät vasta Linkomiehen tultua pääministeriksi. Rytiä ja Linkomiestä yhdisti myös Satakuntalainen osakunta, jonka inspehtori Linkomies oli, ja joka oli kutsunut Rytin kunniajäsenekseen.
Jatkosota 1941–1944
thumb|Pääministeri Ryti pitämässä radiopuhetta 18. elokuuta 1940. thumb|Presidentti Ryti ja marsalkka Mannerheim vierailivat 8. lokakuuta 1941 uudelleenvallatussa [[Viipurissa. Kuvassa venäläisten talvisodan jälkeen Itsenäisyyden leijonan tilalle pystyttämä, mutta suomalaisten valtausvaiheessa tuhoama Pietari Suuren patsas.]] Talvisota päättyi 13. maaliskuuta 1940. Saksalaiset kertoivat Suomelle, että Neuvostoliitto oli heille ilmaissut aikovansa vielä valloittaa Suomen, mutta vielä maaliskuussa 1941 Ryti kirjoitti päiväkirjaansa, että maamme tulisi pysyä ”suurvaltain välienselvittelyjen ulkopuolella”. Ryti selosti tilannetta hallitukselle 9. kesäkuuta 1941 päiväkirjansa mukaan seuraavasti: "”Jos Saksan ja Venäjän välillä nyt syntyy sota, voi se olla eduksi koko maailmalle. Saksa on ainoa valtio, joka tätä nykyä pystyy lyömään Venäjän tai ainakin huomattavasti sitä heikentämään, eikä liene maailmalle vahingoksi, vaikka Saksakin siinä leikissä heikkenisi.”" Operaatio Barbarossa alkoi 22. kesäkuuta 1941 Saksan ja sen liittolaisten hyökätessä Neuvostoliittoon. Muutama päivä myöhemmin, 25. kesäkuuta, Neuvostoliitto alkoi pommittaa suomalaisia kaupunkeja, jolloin Suomi katsoi olevansa mukana sodassa ja aloitti menetettyjen alueiden takaisin valtaamisen (ja vielä ”rauhanneuvottelujen pelivaran”). Ryti sanoi radiopuheessaan 26. kesäkuuta 1941 ”rauhaa rakastavan kansamme joutuneen jälleen ikiaikaisen vihollisen raa’an hyökkäyksen kohteeksi, Suomella on kuitenkin rinnallaan Suur-Saksan valtakunnan sotavoimat nerokkaan johtajansa valtakunnankansleri Hitlerin komennossa.” Ryti totesi, että suomalaiset eivät tunteneet vihaa paljon kärsineitä ja sorron alla eläneitä Neuvostoliiton kansoja kohtaan, mutta katsoi myös, ettei suomalaisten tarvinnut surra Molotovin ja kumppaneiden joutumista ”oman šakaalipolitiikkansa uhreiksi”.
Ryti sanoi Suomen käyvän erillistä sotaa eikä suostunut vierailemaan Hitlerin luona, mutta Hitler tuli yllätysvierailulle Mannerheimin 75-vuotissyntymäpäiville 4. kesäkuuta 1942. Ryti huomasi Hitlerin olevan yksityiselämässään ”lämpimästi tunteva, sydämellinen, hyvää tarkoittava, herkkä ihminen” sekä tuntevan sympatiaa suomalaisia kohtaan mutta säilytti vastenmielisyytensä tämän julkista roolia ja kansallissosialismia kohtaan. Hitlerin vanavedessä Suomeen saapui heinäkuun lopulla 1942 vierailulle Saksan salaisen poliisin Gestapon päällikkö Heinrich Himmler, joka tapasi Rytin presidentin vapaa-ajan asunnossa Tamminiemessä. Rytin ja Himmlerin keskustelujen sisällöstä ei ole varmaa tietoa, mutta ne lienevät ainakin sivunneen juutalaiskysymystä, koska Ryti merkitsi päiväkirjaansa Himmlerin olevan ”äärimmäisen jyrkkä antisemitisti”.
Sodan takia vuoden 1937 valitsijamiehet suorittivat erikoislain nojalla myös presidentinvaalin 1943, jossa Risto Ryti valittiin uudestaan presidentiksi. Koska kuusi vuotta aiemmin valittujen valitsijamiesten mandaatti tavallaan oli päättynyt, toimikauden pituudeksi säädettiin poikkeuksellisesti ainoastaan kaksi vuotta.
Ryti seurasi päivittäin hyvin yksityiskohtaisesti sotilaallisen tilanteen kehitystä eri rintamanosilla, mutta hän puuttui sotilaallisiin päätöksiin vain silloin, kun niillä oli myös poikkeuksellisen suuri poliittinen merkitys.
Kun karjalaisten evakuointi nousi aiheelliseksi kysymykseksi, länsisuomalaiset talousmiehet Ryti, Tanner ja Paasikivi pitivät karjalaisten asuttamista muualle Suomeen kansantaloudellisesti niin kalliina, että kannattivat siirtoväelle mahdollisuutta halutessaan jäädä kotiseuduilleen Neuvostoliitolle luovutettavalle alueelle.
Ribbentrop-sopimus
14. heinäkuuta 1943 Ryti kirjoitti olevansa varma Saksan häviöstä. Keväällä 1944 hän ennakoi Neuvostoliiton suurhyökkäyksen tulevan Karjalankannasta pitkin. Kesäkuussa Normandian maihinnousun jälkeen Neuvostoliitto halusi kiirehtiä Suomen valloittamista vapauttaakseen siten joukkoja kilpajuoksuun kohti Berliiniä.
Keväällä 1944 Saksa esitti kolmesti Suomelle liittosopimusta, mutta joka kerta Ryti torjui sen. Sen taustalla oli useita tekijöitä: Italia oli vaihtanut puolta. Unkari vaati saada käyttää asevoimiaan vain itärintaman takaisiin partisaanien vastaisiin operaatioihin. Tähän Saksa vastasi kaatamalla Unkarin hallituksen. Romania pysyi liittosuhteessa Ion Antonescun yksinvallan avulla. Suomen halu irrottautua sodasta Saksan rinnalla oli tässä puitteessa Saksalle vielä kovempi pala nieltäväksi. Suomen neuvottelut rauhasta Neuvostoliiton kanssa tammikuusta alkaen ärsyttivät Saksaa. Myös suomalaisen median kirjoitukset hermostuttivat Saksan ylintä johtoa. Helsingin Sanomat oli julkaissut Britannian ilmasotaa kritisoivan artikkelin, Suomen Sosialidemokraatissa ryhmä professoreita protestoi sitä, että Saksa ”evakuoi” Tarton yliopiston kokoelmia, ja myös suomenruotsalainen lehdistö julkaisi rauhaan kehottavia artikkeleita.
Saksan häviö oli tuolloin jo varma, joten sopimus olisi estänyt Suomea tarvittaessa irrottautumasta sodasta. Väitetään, että Ryti olisi juristina keksinyt allekirjoittaa sopimuksen omissa nimissään, jotta hän voisi erollaan vapauttaa Suomen sopimuksesta – Suomihan ei olisi sopimusosapuoli. Toisaalta Ryti olisi mieluummin löytänyt jonkin toisen ratkaisun, mutta marsalkka Gustaf Mannerheim ja pääministeri Edwin Linkomies olivat sopimuksen kannalla. Ryti lensi tapaamaan Mannerheimia, keskusteli tämän kanssa, ja sitten pohti asiaa yksikseen kunnes päätyi allekirjoittamaan tämän niin sanotun Ribbentrop-sopimuksen omissa nimissään, vaikka hyvin tiesi sen voivan johtaa kuolemantuomioon sodan päätyttyä. Ryti olisi halunnut viedä Ribbentrop-sopimuksen eduskuntaan mutta ei voinut tehdä niin, koska eduskunta ei olisi sopimusta hyväksynyt. Kyseessä oli Suomen laillisten instituutioiden, tasavallan presidentin ja hallituksen, tekemä sopimus siitä, ettei Suomi tee erillisrauhaa Saksasta riippumatta. Kyseessä ei ollut kuitenkaan Suomea valtiona sitonut toimi, sillä silloisen Hallitusmuodon mukaan vain eduskunta saattoi päättää sodasta ja rauhasta. Tasavallan presidentti oli vain operatiivinen ulkopolitiikan johtaja eduskunnan rinnalla tässä asiassa. Kun Ryti erosi, Rytin kirje Hitlerille menetti sitovuutensa myös uuteen tasavallan presidenttiin nähden.
Rytin kirje edisti jo alkaneita Saksan vilja- ja asetoimituksia. Saksan sotilaallinen tuki ei osin ehtinyt ajoissa ratkaisutaisteluihin, mutta täytyy muistaa, että Viipurinlahdella taisteltiin ankarasti vielä elokuun alussa. Saksalaiset maajoukot osallistuivat taisteluihin siellä. Saksasta saadut panssarintorjunta-aseet olivat tärkeitä ratkaisutaisteluissa. Baltiasta Immolaan jo ennen Rytin kirjettä tullut Kuhlmeyn lento-osasto oli tehokas. Kesä–heinäkuussa 1944 Suomi onnistui torjumaan Neuvostoliiton suurhyökkäyksen, joskin suurin uhrein. Josif Stalin luopui Teheranissa 1. joulukuuta 1943 saavutetun yhteisymmärryksen pohjalta yrityksestä kukistaa Suomen ja siirsi omien etujensa nimissä merkittävästi joukkoja Saksaa vastaan ehtiäkseen Berliiniin ennen länsivaltoja. Suomi sitoi kesäkuussa 1944 kaikkiaan 56 neuvostodivisioonaa. Stalin ymmärsi, että länsi tuki merkittävästi poliittisella tasolla Suomea. Hän ei yrittänytkään haastaa Salpalinjaa, mikä olisi todennäköisesti johtanut Yhdysvaltain ja Britannian voimakkaaseen reagointiin. Yhdysvallat olisi saattanut vähentää ns. lend-and-lease-apuaan Stalinille, joka ei enää halunnut uutta kriisiä länsivaltojen kanssa Suomen vuoksi.
Rytin ero
Ryti erosi presidentintoimestaan 1. elokuuta 1944 ilmoittaen siitä valtioneuvostolle lähetetyllä kirjelmällä, jolloin tasavallan presidentin tehtävien hoitaminen siirtyi neljäksi päiväksi pääministeri Linkomiehelle. Presidentintoimeen astui 4. elokuuta säädetyllä erityislailla Mannerheim. Hän katsoi Rytin tekemän sopimuksen olleen pätemätön. Suomi solmi aselevon Neuvostoliiton kanssa syyskuun alussa 1944. Mannerheim luonnehti Rytin menettelyä Ribbentrop-sopimusta allekirjoitettaessa kansalaisen uroteoksi (en medborgerlig bragd).
Presidentti Mannerheim nimitti Rytin uudelleen Suomen Pankin pääjohtajan virkaan syyskuun alussa 1944. Ryti kuitenkin aloitti virassa vasta pitkän kesä- ja sairausloman jälkeen lokakuun alussa. Eduskunnan pankkivaltuusmiesten puheenjohtaja, Rytin vanha aisapari Väinö Tanner toivotti hänet jälleen tervetulleeksi hoitamaan vastuunalaista tehtäväänsä. Sisäpoliittinen tilanne alkoi kuitenkin sodan päätyttyä muuttua, ja vuoden 1945 eduskuntavaalien jälkeen valittiin uudet pankkivaltuusmiehet, joiden puheenjohtajaksi tuli sosialidemokraateista kansandemokraatteihin siirtynyt Mauno Pekkala. ”Uuden ajan” myötä Rytin ja hänen varamiehensä Jukka Rangellin asema Suomen Pankin johdossa kävi kestämättömäksi, minkä vuoksi kumpikin pyysi eroa kesäkuun lopulla 1945.
Sotasyyllisyystuomio
Sosialistinen eduskuntaryhmä eli niin kutsutut ”kuutoset” tekivät tammikuussa 1945 eduskuntakyselyn niistä henkilöistä, joiden he katsoivat olleen vastuussa Suomen joutumisesta sotaan Neuvostoliittoa vastaan. Saman vuoden kesäkuussa 55 SKDL:n, SDP:n, Maalaisliiton ja RKP:n kansanedustajaa teki asiasta välikysymyksen. Vastauksessaan pääministeri J. K. Paasikivi viittasi Hornborgin komitean mietintöön ja presidentti K. J. Ståhlbergin lausuntoon, joiden mukaan Suomen lainsäädäntö ei tuntenut poliittista sotasyyllisyyttä. Tilanne muuttui, kun liittoutuneet solmivat elokuussa 1945 niin kutsutun Lontoon sopimuksen, jonka mukaan rikoksista rauhaa vastaan rangaistaan samalla tavoin kuin perinteisistä sotarikoksista.
thumb|Risto Ryti sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Hänen takanaan entinen pääministeri Edwin Linkomies ja oikealla syytettyjen puolustuksen johtaja [[Hjalmar J. Procopé.]] Rytiä vastaan nostettiin liittoutuneiden Valvontakomission (käytännössä Neuvostoliiton) vaatimuksesta myös taannehtivan rikoslainsäätämisen kiellosta poiketen perustuslainsäätämisjärjestyksessä säädetyn sotasyyllisyyslain nojalla syyte. Rytiä ja seitsemää muuta sota-ajan johtavaa poliitikkoa syytettiin ”virka-aseman väärinkäyttämisestä valtakunnan vahingoksi”. Rytin osalta rikkomusten ilmoitettiin tapahtuneen raskauttavien asianhaarojen vallitessa.
Hannu Rautkallion ja Lasse Lehtisen uuden tutkimuksen mukaan oikeusministeri Urho Kekkosella oli suuri osuus sotasyyllisyyslain laatimisessa, ja Kekkonen myös kiristi puolueensa Maalaisliiton puheenjohtajan Viljami Kalliokosken eroamaan uhkaamalla muuten haastaa tämänkin sotasyyllisyysoikeuteen.
Martti Turtolan luonnehdinnan mukaan Risto Ryti ja Väinö Tanner olivat sotasyyllisyysoikeudenkäynnin keskeiset syytetyt. Virka-asemansa perusteella Ryti oli muodollisesti ”sotasyyllinen numero 1”, mutta kommunistien ja valvontakomission näkemyksen mukaan tämä ”kunnia” kuului ehdottomasti Tannerille, joka oli toiminut sotien aikana ulko- ja valtiovarainministerinä. Turtolan mukaan venäläiset suhtautuivat Rytiin jopa arvostavasti, kun taas Tanner oli heidän silmissään aatteellinen petturi. Neuvostoliiton hallituksen äänenkannattaja Izvestija julkaisi marraskuussa 1945 Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäyntiä käsitelleen kirjoituksen, jonka mukaan pääsotasyyllinen oli Väinö Tanner ja hänen ”merkittävimpiä rikostovereitaan” Risto Ryti, entinen pääministeri Jukka Rangell ja entinen valtiovarainministeri Tyko Reinikka.
Samalla perusteella tuomittiin myös muita sotaan syyllisiksi. Pääasiassa Paasikiven ja Kekkosen vaikutuksesta käyty sotasyyllisyysoikeudenkäynti Säätytalossa aiheutti senkin, että Suomi oli itse tuominnut syytetyt sotasyyllisiksi ennen kuin liittoutuneet olisivat ehtineet esittää vaatimuksia ulkomaisesta oikeudenkäynnistä. Suuret sotarikosoikeudenkäynnit käytiin Nürnbergissä vasta 1946.
Max Jakobson on kirjoittanut, että neuvostoliittolaiset uskoivat sotasyyllisyysoikeudenkäynnin osoittavan suomalaisille ja ulkomaailmalle, että Suomen sodanaikainen politiikka oli ollut väärää, rikollista ja turmiollista. Kirjailija Yrjö Soinin ja historioitsija Hannu Rautkallion mukaan Rytin ja muiden syytettyjen rauhallinen ja asiallinen, mutta samalla myös itsevarma esiintyminen oikeudenkäynnissä sen alusta loppuun saakka oli kuitenkin epämieluisa yllätys valvontakomissiolle ja Suomen hallitukselle: sotasyyllisyysoikeudenkäynti näytti muodostuvan sävyltään mielenosoitukselliseksi näytelmäksi, jonka sankareita olivat syytetyt ja konnia sodan voittajat. Syytetyt tiesivät, että valtaosa suomalaisista oli tukenut sotavuosina toteutettua politiikkaa. Omassa puolustuspuheessaan Ryti selosti tapahtumien kulkua syksystä 1939 alkaen pitäen itseään miltei sivuhenkilönä. Hieman ennen oikeudenkäynnin päättymistä pitämässään loppupuheenvuorossa Ryti totesi:
"”Tosiasiallisesti oikeudenkäynti lisäksi muodostuu omituiseksi näytelmäksi, johon osallistuvat eivät edusta omaa itseänsä ja omia oikeuskäsityksiään vaan jotakin aivan muuta. Todellinen syyttäjä tässä asiassa ei ole Suomen valtiovalta vaan erään vieraan valtion hallitus. Todelliset vastaajat eivät ole ne henkilöt, jotka ovat täällä syytettyinä, vaan vastaajana on Suomen kansa. Ja todellinen tarkoitus tällä oikeudenkäynnillä ei ole syytettyjen teoillaan loukkaaman yleisen oikeustajunnan hyvittäminen tuomitsemalla heidät rangaistuksiin, vaan se, että suomalainen tuomioistuin päätöksellään julistaisi Suomen hyökkääjäksi sodassa ja väärämielisen sodan jatkajaksi, jolloin vastapuoli osoittautuisi rauhaa rakastavaksi, vääryyttä kärsineeksi aiheettoman hyökkäyksen uhriksi.'"
Viimeiset vuodet
Ryti joutui lopulta kärsimään tuomiostaan vankilassa runsaat kolme vuotta, kunnes Paasikivi armahti hänet 1949 huolimatta suomalaisten kommunistien ja Neuvostoliiton lehdistön äänekkäistä vastalauseista. Normaalin käytännön mukaan Ryti olisi päässyt ehdonalaiseen vapauteen vasta helmikuussa 1951, mutta hänet oli lokakuussa 1948 siirretty vaikean sairauden vuoksi hoidettavaksi Kivelän sairaalaan.
Paasikiven päiväkirjamerkinnät keväältä 1949 osoittavat hänen käyneen vaikeaa ja raskasta henkistä taistelua sisäpoliittisen paineen ja ulkopoliittisen uhan välillä. Neuvostoliittolaisten jyrkkä reaktio Väinö Tannerin päästyä vankilasta marraskuussa 1948 ei tiennyt hyvää. Sosialidemokraatit halusivat valita ehdonalaisessa vapaudessa olleen Tannerin Elannon hallintoneuvoston puheenjohtajaksi ja ilmoittivat, että he eivät tukisi Rytin armahtamista, ellei Tanner saisi samalla takaisin sotasyyllisyystuomion vuoksi menettämäänsä kansalaisluottamusta. Pitkän harkinnan jälkeen Paasikivi päätti toukokuussa 1949 armahtaa Rytin nojautuen tämän lääkärien antamaan lausuntoon, jonka mukaan Rytin sairaus oli laadultaan erittäin vakava ja parantumaton. Samalla hän vapautti Väinö Tannerin, T. M. Kivimäen, Edwin Linkomiehen ja Jukka Rangellin heidän tuomioidensa jäljellä olleista osista. Tämän nojalla kaikki sotasyyllisinä tuomitut nauttivat jälleen kansalaisluottamusta. Rytille itselleen armahdus merkitsi käytännössä vain sitä, että vartijoina olleet poliisit poistuivat Kivelän sairaalan eteisestä.
Ryti ei tämän jälkeen enää palannut politiikkaan, vaan vietti viimeiset vuotensa syrjässä julkisuudesta kotonaan Helsingin Kaivopuistossa. Hän ehti aloittaa muistelmiensa kirjoittamisen, mutta teos jäi keskeneräiseksi. Joulukuussa 1953 Tuomiojan hallitus päätti maalauttaa Rytin muotokuvan asetettavaksi valtioneuvoston linnan istuntosalin seinälle, ja paljastustilaisuus pidettiin arvovaltaisen kutsuvierasjoukon läsnä ollessa kesäkuussa 1955. Vain muutamaa kuukautta ennen kuolemaansa, toukokuussa 1956, Ryti vihittiin Helsingin yliopistossa valtiotieteen kunniatohtoriksi. Ryti ei sairautensa vuoksi voinut itse saapua kumpaankaan juhlatilaisuuteen, vaan häntä edustivat hänen perheensä jäsenet. Hänen viimeinen matkansa suurten kansanjoukkojen saattamana 11. marraskuuta 1956 oli kansallinen merkkitapaus, vaikka virallinen Suomi joutuikin vaikenemaan siitä Neuvostoliiton pelossa. Rytin hautajaiset osuivat poliittisesti arkaan ajankohtaan, sillä Unkarin kansannousu oli kärjistynyt veriseksi kriisiksi vain joitakin päiviä aiemmin. Ruumiinsiunauksen toimitti arkkipiispa Ilmari Salomies ja valtiovallan tervehdyksen esitti eduskunnan puhemies V. J. Sukselainen. Rytin omaisten pyynnöstä muistopuheen Rytin arkun äärellä piti hänen ystävänsä ja entinen avustajansa Lauri Puntila, joka viittasi rohkeasti Rytin saamaan sotasyyllisyystuomioon:
Historioitsija Jukka Tarkan mukaan Rytin hautajaisissa oli tunnelmineen ja ulkoisine puitteineen samantapainen isänmaallisen mielenosoituksen vivahde kuin marsalkka Mannerheimin hautajaisissa tammikuussa 1951. Ryti on haudattu Helsingin Hietaniemeen: U25-13-5.
Jälkimaine
Professori Lauri Puntila kirjoitti Suomen tasavallan presidentit -teoksessa vuonna 1950:
Risto Rytin elämäntyön uudelleenarviointi liittyy kiinteästi poliittisten olojen muuttumiseen Suomessa ja Euroopassa 1980-luvun loppupuolella. Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä Ryti oli Lauri Kr. Relanderin ohella huonoimmin tunnettu presidentti, vaikka hänen roolinsa oli ollut melko paljon esillä käsiteltäessä sotavuosien tapahtumia, ja vaikka muiden muassa Kyösti Skyttä, Juhani Suomi ja Sakari Virkkunen tekivät hänestä kirjoja. Rytiä ihmisenä, samoin kuin hänen poliittista ja taloudellista ajatteluaan tunnettiin varsin niukasti. Sattumoisin vuonna 1989, jolloin tuli kuluneeksi sata vuotta Rytin syntymästä, kommunistiset hallitukset luhistuivat toinen toisensa jälkeen Neuvostoliiton valtapiiriin kuuluneissa Itä-Euroopan maissa. Vasta Neuvostoliiton heikkeneminen ja vuonna 1991 tapahtunut hajoaminen rohkaisivat Suomen valtiojohtoa kirjoituttamaan ensimmäinen tieteellinen kokonaiselämäkerta Rytistä.
Aika ajoin Suomessa keskustellaan sotasyyllisten kunnianpalautuksesta, koska sotasyyllisyysoikeudenkäynnit ja -tuomiot olivat Suomen oikeuskäytännön vastaisia. Usein sanotaan, ettei heidän kunniaansa tarvitse palauttaa, koska he eivät ole sitä suomalaisen tavallisen kansan keskuudessa koskaan menettäneetkään. Tällä väittämällä vältetään se, että historiankirjoituksen ja käsityksen eläessä ajan mukana ei ole välttämätöntä uusia taannehtivasti oikeuden päätöksiä.
Ryti ja eugeniikka
Keväällä 1943 toimiessaan presidenttinä Ryti totesi keskustellessaan Väestöliiton edustajien kanssa, että väestön lisäämisen ohella liiton tulisi kiinnittää huomiota myös sen laadun parantamiseen. Hän piti perusteltuna estää "fyysisesti ja psyykkisesti ala-arvoisten ihmisten" lisääntyminen steriloimalla heidät. Tuolloin Suomessa oli jo voimassa pakkosterilisointilaki (vuosina 1935−1970), jonka nojalla tuhansia kehitysvammaisia, kuuroja, tai esimerkiksi skitsofreniaa tai kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavia sterilisoitiin väkisin.
Muistaminen
thumb|Kauko Räike, Risto Rytin patsas, 1979. Huittisten Lauttakylä.
Risto Ryti on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle, jossa on myös hänen hautamuistomerkkinsä. Samassa haudassa lepää Rytin vaimo Gerda Ryti.
Tunnetuin Rytin muistomerkeistä on vuonna 1994 Helsingissä paljastettu kuvanveistäjä Veikko Myllerin suunnittelema Risto Rytin muistomerkki. Abstrakti veistos herätti aikoinaan suurta kohua ja sen pystyttämistä vastustettiin jopa nimiä keräämällä. Muistomerkkiä vastustavaan adressiin saatiin yli 140 suomalaisen vaikuttajan nimet. Myllerin veistos kuitenkin paljastettiin alkuperäisen suunnitelman mukaisena Hesperian puistossa.
Rytin toimintaan ja elämään liittyviä muistolaattoja löytyy Helsingistä neljästä eri paikasta. Kulosaaressa on hänen mukaansa nimetty katu, kuja sekä puisto.
Risto Rytin koulukaupungissa Porissa on myös useita muistomerkkejä. Porin Lyseossa on kuvanveistäjä Kauko Räikkeen suunnittelema reliefi. Lisäksi kaupungista löytyy kaksi Rytiin liittyvää muistolaattaa. Vuonna 2009 paljastettiin kuvanveistäjä Sofia Saaren suunnittelema veistos. Patsaan edustalla oleva aukio on nimetty Risto Rytin aukioksi.
Raumalla on muistolaatta talon seinässä, jossa Ryti aloitti lakimiesuransa.
Vuonna 1993 perustettiin Helsingissä Risto Ryti -seura vaalimaan Rytin muistoa ja edistämään hänen elämäntyönsä tuntemusta.
Valtionrautateiden raskas tavarajunaveturi Tr1 sai nimen ”Risto” presidentti Rytin mukaan.
Huomioitavaa
<references group="H"/>
Epolettihai
Epolettihai eli sokkopartahai (Hemiscyllium ocellatum) on pienehkö hailaji, jota tavataan Länsi-Australian ja Uuden-Guinean rannikkovesissä noin 1–10 metrin syvyydessä hiekkapohjilla. Sen selkäpuolella on mustia pisteitä ja molemmissa kyljissä iso musta täplä. Molemmat selkäevät ovat suunnilleen samankokoisia.
Ravinto
Epolettihailla, kuten monilla muillakin pohjassa elävillä petokaloilla, on herkät viiksisäikeet, joilla se etsii hiekasta simpukoita, matoja ja rapuja ravinnokseen.
Kaliumoksalaatti
Kaliumoksalaatti eli dikaliumoksalaatti (K2C2O4) on kalium- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Ainetta käytetään muun muassa tekstiiliteollisuudessa, puhdistusaineissa ja reagenssina analyyttisessä kemiassa.
Ominaisuudet ja käyttö
Kaliumoksalaattia käytetään tekstiiliteollisuudessa, tahranpoistoaineissa ja metallien puhdistukseen ja kiillotukseen, analyyttisessä kemiassa muun muassa kalsiumpitoisuuden määrityksessä, valokuvauksessa rauta(III)oksalaattikehitteiden valmistuksessa ja uraanin erottamiseen rikasteesta.
All Targets Down
All Targets Down on vuonna 1998 julkaistu saksalaisen Hardfloor-ryhmän viides albumi. Sen julkaisi saksalainen Harthouse. Albumin teemana on flipperi, ja kappaleiden nimet ovat eri flipperitermejä.
Hardfloor Will Survive -kappale tehtiin yhteistyössä acid house -musiikin alkuaikojen vaikuttajan Phuture 303:n kanssa. Multiball Challenge on julkaistu myös ReBirth RB-338 -softasyntetisaattorin esimerkkikappaleena.
Timanttipolku-buddhalaisuus
Timanttipolku-buddhalaisuus on kansainvälinen buddhalaisten keskusten yhdistys. Sen on perustanut tanskalainen Lama Ole Nydahl, joka on 16. Gyalwa Karmapan oppilas.
Linja
Timanttipolku-buddhalaisuus järjestö seuraa Tiibetin buddhalaista Karma Kagyu -välityslinjaa 17. Karmapa Trinlay Thaye Dorjen hengellisessä ohjauksessa.
Järjestö
Yhdistyksellä on yli 650 keskusta tai ryhmää Euroopassa, Venäjällä, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Australiassa sekä Itä-Aasiassa ja Etelä-Afrikassa. Toiminta perustuu ystävyyteen ja idealismiin.
Toiminta Suomessa
Suomessa toiminta alkoi 1998 keväällä Helsingissä. Turussa toiminta alkoi vuonna 1999. Vuonna 2005 perustettiin meditaatioryhmä ensin Tampereelle, sitten Lappeenrantaan, 2006 Kouvolaan, Poriin, Lahteen ja 2007 Hyvinkäälle ja Jyväskylään. Helsingissä on toiminut Timanttipolku-buddhalainen keskus vuodesta 2006, joka muutti Kalevankadulta Liisankadulle vuonna 2010. Turkuun ja Lahteen perustettiin keskukset vuonna 2007 ja Tampereelle vuonna 2011. Timanttipolku rekisteröityi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2014.
Timanttipolku-buddhalaisuus ry järjestää viikoittaisia meditaatioita, buddhalaisten opettajien yleisöluentoja sekä viikonloppukursseja leirikeskuksissa. Lisäksi toimintaan kuuluu Buddhalaisuus Tänään -lehden julkaisu. Vuonna 2010 Suomessa pidettiin Lama Ole Nydahlin johdolla Phowa-kurssi, johon otti osaa lähes 1000 suomalaista ja ulkomaalaista vierasta. Vuonna 2011 yhdistys järjesti buddhapatsasnäyttelyn Brinkkalan galleriassa Turun kulttuuripääkaupunkivuoden kunniaksi.
Järjestön toimittama lehti Buddhalaisuus Tänään ilmestyy kerran vuodessa. Jäseniä yhdistyksellä on noin 150 (vuonna 2018). .
Timattipolku-buddhalaisesta harjoituksesta
Järjestön nimen lisäksi "timanttipolku" tarkoittaa myös yhtä kolmesta buddhalaisuuden pääsuuntauksista (ks. Vajrayāna), johon Lama Ole Nydahlin välittämän ja opettaman opetuslinjan voidaan katsoa kuuluvan. Timanttipolussa, kuten muussakin buddhalaisuudessa, painotetaan erityisesti kriittistä ajattelua, sillä buddhalaisuus on kokemusperäinen uskonto, jossa ei ole dogmia eikä sokeaa uskoa. Jokaisen opetuksen soveltuvuuden käytäntöön voi harjoittaja tarkistaa itse. Tärkeässä asemassa on myös meditaatio, jonka järjestäminen onkin kaupunkiryhmien tärkein tehtävä. Meditaatiota suositellaan harjoitettavan päivittäin. Timanttipolulla meditaatiossa samaistutaan usein lamaan, jonka ajatellaan edustavan valaistunutta tilaa, ja pyritään ylläpitämään tämän samaistumisen kautta tavoiteltavaa puhdasta näkemystä jokapäiväisessä elämässä nauttien elämän iloista ja kokien vaikeudet mielekkäinä haasteina. (Lama Ole Nydahl: Kuinka asiat ovat, Like Kustannus 2003)
Sosiaalikeskus (sosiaalitoimi)
Sosiaalikeskus on sosiaalitoimen valtion henkilöstölle ja yhteistyökumppaneille sekä kaupunkilaisille tarjoama palvelu. Sen tehtävänä on tukea asiakkaitaan heidän elämäntilanteissaan erilaisin tuin ja avustuksin. Sosiaalikeskuksella tarkoitetaan koko sosiaali- ja terveyslautakunnan alaista henkilöstöä ja sen kaikkia yksiköitä.
Siskon luo San Diegoon
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo sekä sovittanut Miljoonasade ja Janne Louhivuori.
Kouvolan kaupunginkirjasto
Kouvolan kaupunginkirjasto on Kouvolassa toimiva yleinen kirjasto. Kouvolan kaupunginkirjastoon kuuluu pääkirjaston lisäksi kahdeksan toimipistettä ja yksi kirjastoauto. Kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen muodostamaan Kyyti-kirjastokimppaan.
Kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului vuonna 2018 noin 519 000 nidettä. Lainauksia tehtiin noin 1 387 000 ja fyysisiä käyntejä noin 702 000.
Kouvolan kaupunginkirjasto järjestää joka kesäisin Kouvolan Teatterissa suuren kirjallisuustapahtuman Kouvolan Dekkaripäivät.
Toimipisteet
Kouvolan kaupunginkirjastoon kuuluu pääkirjaston lisäksi kahdeksan lähikirjastoa ja kirjastoauto ”Tesaurus”.
Keväällä 2012 lakkautettiin Pilkanmaan, Utin ja Kääpälän kirjastot. Huhdasjärven lainausasema oli suljettu jo edellisenä vuonna. Keväällä 2014 lakkautettiin Lehdokin kirjasto Lehtomäessä ja Voikkaan kirjasto vuoden 2014 lopussa.
Jussi-Pekka Sorri
Jussi-Pekka Sorri (s. 29. toukokuuta 1988) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Hämeenlinnan Härmää. 174 senttimetriä pitkä FC Hakan kasvatti Sorri on monipuolinen pelaaja, joka pystyy pelaamaan niin puolustuksessa kuin keskikentällä.
Kinect Sports: Season Two
Kinect Sports: Season Two on Raren ja BigParkin kehittämä sekä Microsoft Game Studiosin julkaisema urheilupeli, joka on jatkoa pelille Kinect Sports. Peli julkaistiin lokakuussa 2011 Xbox 360:lle. Pelissä on lajeina amerikkalainen jalkapallo, baseball, tikanheitto, golf, laskettelu ja tennis. Lisäksi peliin voi ostaa maksullisia lisäosia, kuten minipelejä.
Ranska ensimmäisessä maailmansodassa
Ranska liittyi ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen puolelle 3. elokuuta 1914, kun Saksa julisti sille sodan. Ranska oli aiemmin julistanut liikekannallepanon tukeakseen liittolaistaan Venäjää, joka oli 29. heinäkuuta julistanut liikekannallepanon sen jälkeen kun Itävalta-Unkari oli esittänyt kruununprinssi Frans Ferdinandin salamurhan seurauksena uhkavaatimuksia Venäjän liittolaiselle Serbialle. Tämän jälkeen Itävalta-Unkarin liittolainen Saksa oli sekaantunut mukaan. Koska Saksa pelkäsi kahden rintaman sotaa, esitti se aluksi Ranskalle uhkavaatimuksen, jonka mukaan Ranskan tulisi julistautua puolueettomaksi Venäjän ja Saksan välisen sodan aikana. Ranska ei kuitenkaan vastannut uhkavaatimukseen.
Saksa noudatti omaa Schlieffen-suunnitelmaansa, jonka mukaan se keskittäisi voimavaransa ensin Ranskaa vastaan lännessä ja myöhemmin idässä Venäjää vastaan. Saksa hyökkäsi 3. elokuuta Ranskaan pohjoisesta puolueettoman Belgian kautta, minkä seurauksena Britannia liittyi sotaan Ranskan puolelle. Alussa Ranskan joukot joutuivat vetäytymään länsirintamalla ja saksalaiset etenivät lähelle Pariisia, minkä vuoksi Ranskan hallitus siirtyi Bordeauxiin. Saksalaiset eivät kuitenkaan onnistuneet valtamaan Pariisia ranskalaisten Marnessa syyskuussa 1914 tapahtuneen vastahyökkäyksen vuoksi. Saksan piti myös siirtää joukkoja lännestä itärintamalle torjumaan Venäjän hyökkäystä.
Länsirintama jäikin pitkäksi aikaa paikalleen ja asemasota alkoi. Kummankaan osapuolen joukot eivät päässeet etenemään ja käytiin lukuisia verisiä taisteluita joista kuuluisimpia ovat Sommen taistelu ja Verdunin taistelu.
Keväällä 1918 saksalaiset onnistuivat etenemään jälleen lähelle Pariisia, koska itärintaman sota päättyi Venäjän vallankumoukseen ja Brest Litovskin rauhansopimukseen. Yhdysvallat oli kuitenkin liittynyt sotaan aiemmin keväällä 1917 ja amerikkalaisia alkoi saapua länsirintamalle, minkä vuoksi Saksa ei enää jaksanut sotaa. 11. marraskuuta 1918 Saksa kirjoittikin aselevon Ranskan ja sen liittolaisten kanssa Compiègnessa.
Cheyne Fowler
Cheyne Fowler (s. 8. maaliskuuta 1982 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalais-suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Roihuvuoren Ruiskua. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Fowler on syntynyt Etelä-Afrikassa, mutta hänellä on ollut vuodesta 2006 myös Suomen kansalaisuus.
Fowler edusti Veikkausliigassa pelannutta Vaasan Palloseuraa kausina 2012–2014. Sitä ennen hän pelasi Helsingin Jalkapalloklubissa kausina 2009–2011. Vuosina 2003–2008 hän edusti Valkeakosken Hakaa. Fowler voitti Suomen mestaruuden Hakassa 2004 sekä jokaisella kolmella HJK-kaudellaan (2009–2011).
Fowler aloitti varusmiespalveluksen suorittamisen Urheilukoulussa lokakuussa 2010.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 kilpailtiin 9.–17. elokuuta 2008 yhteensä 15 eri lajissa, joista miehet yhdeksässä ja naiset kuudessa. Kilpailupaikkoina olivat pistooli- ja kiväärilajeissa Pekingin ampumaradalla ja haulikkolajeissa Beijing Shooting Range Clay Target Fieldissä.
Miehet
Pohjois-Korean kaksi mitalia 10 metrin ja 50 metrin pistoolissa voittanut Kim Jong-su antoi positivisen doping-näytteen ja hänen tuloksensa hylättiin sekä mitalit jaettiin seuraaviksi tulleille.
Ennätykset
Kisoissa syntyneet maailman- ja olympiaennätykset.
So What?!
So What?! on saksalaisen Hardfloor-ryhmän vuonna 2000 julkaisema acid house -albumi.
Kristina Karjalainen
Kristina Karjalainen (s. 15. elokuuta 1989 Tallinna) on vuoden 2013 Miss Viro, joka edusti Viroa myös saman vuoden Miss Universum -kilpailussa.
Karjalainen on Suomen kansalainen ja asunut Suomessa jo lapsuudessaan.
Karjalainen on ammatiltaan venäjän kielen tulkki. Syksyllä 2015 hänet nähtiin Martina ja hengenpelastajat -ohjelmassa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän tekee vuonna 2017 ensi-iltansa saavassa supersankarielokuvassa Rendel.
Gazan kuningaskunta
Gazan kuningaskunta rikastui orjakaupan avulla. Valtakunta laajeni Komati- ja Sambesi-jokien väliselle alueelle. Laajimmillaan se oli 1860-luvulla. Soshanganen kuoltua hänen poikansa kiistelivät perinnönjaosta. Marracuenen taistelussa vuonna 1895 viimeinen hallitsija, Gungunhana, jäi portugalilaisten vangiksi ja karkotettiin Azoreille.
Macintosh 512K
Macintosh 512K on Apple Computerin 10. elokuuta 1984 julkaisema tietokone. Macintosh 512K, lempinimeltään Fat Mac (Lihava Mac), oli toinen laajan Macintosh-tietokonesarjan malli.
Tekniset tiedot
Macintosh 512K oli Macintosh 128K-mallin päivitys, jossa 128 kt:n keskusmuisti korvattiin 512 kt:n muistilla. Laitteessa oli 8 MHz:n Motorola 68000 -suoritin, 400 kt:n levykeasema ja kolme DB-9 ja yksi DB-19 -liitäntä. 9" näyttö ja keskusyksikkö oli pakattuna samaan koteloon, johon kytkettiin hiiri ja näppäimistö sekä lisävarusteena saatava kovalevy tai ulkoinen levykeasema. Käyttöjärjestelmänä toimi System 1.0 ja mukana toimitettiin MacPaint ja MacWrite. Käyttöjärjestelmää pystyi päivittämään versioon System 4.1 saakka.
Kehitys ja vastaanotto
Vuoden 1984 tammikuussa julkaistu, ensimmäinen Macintosh osoittautui muistiltaan riittämättömäksi ja päivitetyn mallin julkaisu tapahtui jo muutaman kuukauden päästä. Päivitetty versio maksoi 3 195 dollaria ja Macintosh 128K :n hinta pudotettiin 2 199 dollariin. Fat Macin julkaisun jälkeen julkaistiin myös sovellukset MacDraw, MacProject ja Macintosh Pascal. Pian tuli saataville myös LaserWriter-tulostin, joka mahdollisti julkaisuohjelmien (desktop publishing) käytön. Huhtikuussa 1986 Macintosh 512K :sta julkaistiin päivitetty versio Macintosh 512Ke, jossa oli suurikapasiteettisempi levykeasema ja isompi ROM-muisti.
Luettelo televisiosarjan Itse valtiaat jaksoista
Tämä on luettelo Itse valtiaat -televisiosarjan jaksoista.
Jaksoluettelo 2001–2008
(Suluissa ensiesityspäivänä Yle TV1:ssä)
Epithelantha
Epithelantha on kaksilajinen kaktuskasvisuku. Lajit ovat pienikokoisia ja kauniita autiomaan kaktuksia, joita löytää avoimelta aavikolta usein kalkkikivilaattojen joukosta. Lajit ovat äärimmäisen muuntelevia, mistä johtuu, että niitä on aikojen kuluessa kuvattu ja nimetty useiksi lajeiksi. Eniten ne muistuttavat syyläkaktuksia (Mammillaria). Suvun tieteellinen nimi on yhdistelmä kreikan sanoja epi ’päällä’, thele ’nänni’ ja anthos ’kukka’, ja sillä viitataan kukkien sijaintiin nystyröiden päässä.
Tuntomerkit
Kasvit ovat yksi- tai monivartisia, äärimmäisen vaihtelevia kooltaan, piikeiltään, ulkoasultaan ja väriltään. Varsi on päältä litistynyt pallo, läpimitaltaan 1–6 cm ja nystyinen. Piikkien runsaus peittää varren. Nystyjen päässä on pienet kääpiöversot eli areolit, joihin kiinnittyy 19–38 valkoista tai vaaleankeltaista piikkiä useassa kiehkurassa. Kukat sijaitsevat nuorten nystyjen kärjissä varsipallon yläpinnalla, ovat kellomaisia, väriltään valkoisia tai vaaleanpunaisia ja läpimitaltaan 3–12 mm. Hedelmä on nuijamainen, punainen, avautumaton ja muutamasiemeninen. Siemenet ovat soikeita ja kiiltävän mustia, pinnaltaan verkkokuvioisia tai nystyisiä.
Lajit
Suvussa on kaksi lajia, joskin on esitetty, että ne voitaisiin yhdistää yhdeksi.
Lähteet
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9
Berkshire Battalion
Berkshire Battalion on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin North Adamsista Massachusettsista. Se pelaa FHL-liigaa.
Michael D. Griffin
Tohtori Griffin on Space Department Head eli avaruusosaston johtaja Johns Hopkinsin yliopiston sovelletun fysiikan laboratoriossa (Applied Physics Laboratory). Sitä ennen hän oli In-Q-Tel-yrityksen pääjohtaja. Hän on toiminut eri asemissa Orbital Sciences Corporation -yhtiössä, mukaan luettuna navigaatiolaitteita valmistavan Magellan Systems -yhtiön johtajana. Aiemmin hän toimi NASAn pääinsinöörinä ja Strategic Defense Initiative Organizationin (tutumpi nimi: Reaganin Tähtien Sota) teknologian apulaisjohtajana.
Mattias Öhlund
Mattias Öhlund (s. 9. syyskuuta 1976 Piitime, Ruotsi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Öhlund oli pelipaikaltaan puolustaja.
Michael D. Griffin
Hänellä on kandidaatin ja maisterin tutkinto pääaineena fysiikka Johns Hopkinsin yliopistosta ja diplomi-insinöörin tutkinto aerospace-alalta Catholic University of Americasta. Hän väitteli (Ph.D. in Aerospace Engineering) Marylandin yliopistosta. Hänellä on sähkö-insinöörin tutkinto Etelä-Kalifornian yliopistosta. Hän opiskeli MBA:ksi Loyola Collegesta. Lisäksi hänellä on Civil Engineering-tutkinto George Washingtonin yliopistosta.
Mattias Öhlund
Öhlund on voittanut urallaan olympiakultaa, useita MM-mitaleita ja Ruotsin-mestaruuden. Hän edusti NHL:ssä Vancouver Canucksia 11 kauden ajan. Öhlund nousi Vancouverissa ennen siirtymistään Tampa Bayhyn seurahistorian eniten maaleja ja pisteitä tehneeksi puolustajaksi.
Seurajoukkueissa
Öhlund pelasi ensimmäiset miesten ottelut Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa kotikaupunkinsa Piitimen joukkueessa Piteå HC. Sieltä hän siirtyi 1994 Elitserieniin Luulajan riveihin. Vancouver Canucks varasi 18-vuotiaan Öhlundin 1994 ensimmäisellä kierroksella 13. varauksena. Luulajassa Öhlund pelasi lopulta kolme kautta. Kaudella 1995–1996 hän oli voittamassa Elitserienin mestaruutta ja seuraavallakin kaudella Luleå sijoittui hopealle.
Vancouveriin Öhlund siirtyi kaudeksi 1997–1998. Vancouver oli jo menettää Öhlundin pelaajaoikeudet, kun joukkue ei ollut päässyt puolustajan kanssa yhteisymmärrykseen sopimuksesta. Vancouverin toimitusjohtaja Pat Quinn joutui lopulta tarjoamaan neljän vuoden sopimuksen Öhlundille, kun Toronto Maple Leafs oli tehnyt sopimustarjouksen Öhlundille. Tulokaskausi meni häneltä onnistuneesti ja kauden päätteeksi Öhlund sijoittui Calder Trophy -äänestyksessä toiseksi Sergei Samsonovin jälkeen.
Öhlund loukaantui vakavasti kauden 1999–2000 harjoitusotteluissa. Hän sai kiekon silmäänsä, mikä vaaransi koko uran. Hän palasi Vancouverin kokoonpanoon kuitenkin vielä saman kauden aikana tammikuussa 2000. Öhlund oli myös seuraavalla kaudella sivussa 17 ottelusta, kun hänen silmäänsä jouduttiin leikkaamaan uudestaan. Ennen kauden 2001–2002 alkua Öhlund solmi Vancouverin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
thumb|210px|left|Öhlund [[Vancouver Canucks|Vancouverissa lokakuussa 2005.]] Öhlundista kehittyi Vancouverin luottopuolustajia, ja hän saikin runsaasti peliaikaa. Työsulkukauden jälkeen Vancouver teki Öhlundin kanssa neljän vuoden jatkosopimuksen. Kauden 2007–2008 aikana Öhlundista tuli Vancouverin seurahistorian eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän teki joulukuussa 2007 Edmonton Oilersia vastaan uransa 84:nnen maalinsa Vancouverissa ja ohitti Jyrki Lumpeen seuratilastoissa. Seuraavalla kaudella Öhlund nousi Vancouverin eniten pisteitä tehneeksi puolustajaksi. Hän teki 756 ottelussaan marraskuussa 2009 Vancouverissa 322 pisteensä ja ohitti aiemmin tilastoa johtaneet Lumpeen ja Dennis Kearnsin.
Öhlund pelasi Vancouverissa lopulta 770 runkosarjaottelua. Kesällä 2009 Tampa Bay Lightning solmi Öhlundin kanssa monivuotisen sopimuksen. Öhlund on ollut polvivaivojen vuoksi sivussa syksystä 2011 lähtien, eikä ole varmaa pystyykö hän jatkamaan pelaamista.
Maajoukkueessa
A-maajoukkueessa Öhlund pelasi ensimmäiset arvokisansa 1997, joissa Ruotsi otti hopeaa ja Öhlund valittiin turnauksen toiseen tähtikentälliseen. Tämän jälkeen Öhlund on pelannut kahdet MM-kisat (1998 ja 2001) ja kolmet olympialaiset (1998, 2002 ja 2006). Torinossa 2006 Ruotsi voitti olympiakultaa. Öhlund edusti Ruotsia myös World Cupissa 2004.
Pelityyli
Öhlund on yksi NHL:n parhaista puolustajista ja on erittäin vahva fyysisellä puolella sekä puolustustaidossa. Öhlund on myös hyvä hyökkäyspäässä, mutta hyökkäysominaisuudet jäävät usein puolustuspelin varjoon. Öhlund omaa myös loistavan pelisilmän ja hyvät ja tarkat avaukset. Heikkoutena voidaan pitää turhia jäähyjä.
Sojuz TMA-10M
Avaruuslennolle osallistuneet toimivat ISS-aseman Retkikunta 37:n täydennysmiehistönä. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan maaliskuussa 2014.
Janne Kuusela
Janne ”Jansku” Kuusela on suomalainen muusikko, joka on ollut Liekki-yhtyeen laulaja-kitaristi ja myös säveltäjä ja sanoittaja. Sitä ennen hän vaikutti Karkkiautomaatissa vuosina 1993–1998 ja oli myös Tehosekoittimen ensimmäinen laulaja 1991–1992. Lisäksi Kuusela oli mukana yhtyeessä Cry Bar.
Kuuselaa on kutsuttu jopa musiikilliseksi neroksi, hänen tajunnanvirtana tekemiä laulutekstejään puolestaan on pidetty vaikeaselkoisina.
Ranka Kustannuksen omistaja Riku Pääkkösen mukaan Kuusela teki hänen kanssaan sopimuksen sooloalbumin julkaisemisesta vuonna 2013. Taiteilijanimeä Jansky käyttänyt Kuusela julkaisikin "Forest"-nimisen kappaleen Spotifyssa, mutta hän veti sen melkein heti takaisin, koska se ei ollut hänen mielestään sittenkään tarpeeksi hyvä. Pääkkösen mukaan Kuuselalla oli tekeillä albumillinen Liekki-henkistä elektronista rytmimusiikkia. Ensimmäiset demot olivat hyviä, mutta projekti paisui ja levisi lopulta käsiin. Sooloalbumia ei koskaan julkaistu, vaan levytyssopimus purettiin kahden vuoden kuluttua.
André Sainte-Laguë
André Sainte-Laguë (20. huhtikuuta 1882 – 18. tammikuuta 1950) oli ranskalainen matemaatikko ja graafiteorian uranuurtaja. André Sainte-Laguë on kehittänyt Sainte-Laguë vaalimenetelmän, jonka hän julkaisi 1910.
Raija Rovamo
Raija Marjut Rovamo, o.s. Oksala, (s. 27. huhtikuuta 1926 Viipuri) on suomalainen kirjailija.