cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Volkswagen Gol
Gol G1 (1980–1994)
thumb|250px|Volkswagen Gol I thumb|250px|Volkswagen Parati Gol tuotiin markkinoille korvaamaan vanhentunut Volkswagen Brasilia, joka puolestaan oli aiemmin korvannut "Kuplan" Brasilian markkinoilla. Latinalaisen Amerikan markkinoille suunnitellun Golin ilmajäähdytteinen Kuplasta periytyvä boxermoottori oli sijoitettu eteen. 1980-luvun puolivälissä moottori korvattiin VW Passatista peräisen olevalla vesijäähdytteisellä koneella. Ensimmäinen sukupolvi kävi läpi kaksi kevyttä kasvojen kohotusta vuosina 1987 ja 1989. Vuoden 1988 Gol GTi oli ensimmäinen Brasiliassa valmistettu polttoaineen ruiskutuksella varustettu auto. Korimalleina olivat 4-ovinen sedan, 3-ovinen viistoperä, 2-ovinen coupé sekä 3-ovinen farmari (Parati).
thumb|250px|Volkswagen Gol (2007).
Gol G2-G4 (1994-2008)
Toisen sukupolven Gol tuli markkinoille syyskuussa 1994 kilpailemaan äskettäin esitellyn Chevrolet Corsan kanssa. Toisen sukupolven malli oli hyvin erinäköinen kuin edellinen vuodelta 1980. Gol II:n lempinimeksi on tullut "Gol Bolinha" (käännettynä "pyöristetty Gol"). Toisen sukupolven Gol tehtiin samalle pohjalevylle kuin edellinen eli BX-pohjalevylle. Tämän mallin ongelmia olivat muoviosien laatu, ja Argentiinassa valmistetuissa versioissa on ollut symmetriavikoja, esimerkkinä jotkut kuljettavat sanovat, että kuljettajan istuin ei ole samassa linjassa ohjauspyörän kanssa, vaan hieman "sijoiltaan" vasemmalla. Korimalleina olivat 3- tai 5-ovinen viistoperä, 3- tai 5-ovinen farmari (Parati) sekä 2-ovinen avolava (Saveiro). Mallia tehtiin Brasiliassa, Kiinassa, Iranissa ja Argentiinassa. Venäjällä myytiin vuonna 2005 lyhyen aikaa Golia Pointer-nimisenä, mutta myynti lopetettiin kysynnän vähäisyyden vuoksi. Pointer-nimisenä sitä myydään myös Meksikossa ja Egyptissä.
Gol G5
200px|thumb|Kolmannen sukupolven Volkswagen Gol200px|thumb|Volkswagen Voyage, tosin kuvassa Gol-nimisenä, sillä Voyagea ei myydä samalla nimellä kaikkialla. 200px|thumb|Viidennen sukupolven Volkswagen Saveiro. vasen|pienoiskuva|Sedan-korinen Volkswagen Gol. Viidennen sukupolven Gol julkaistiin Brasiliassa 29. kesäkuuta 2008. Enää Golia ei rakennettu BX-pohjalevylle, vaan sillä on sama Volkswagenin PQ24-pohjalevy kuin Foxilla ja Pololla. Ensimmäisenä julkaistiin 5-ovinen viistoperä, moottorivaihtoehtoina 1,0:n tai 1,6:en litran Flex-moottorit. Kolmannen sukupolven Golin pituus on 3,90 m, leveys on 1,66 m, korkeus 1,45 m, akseliväli 2,47 m ja tavaratilan tilavuus on 285 litraa.
Voyage G5
Syyskuussa 2008 Volkswagen esitteli sedanversion viidennen sukupolven Golista, jonka nimeksi tuli Voyage. Voyageen saa samat moottorit kuin viistoperäiseenkin Goliin. Vakiona on saatavana ABS-jarrut ja kahdet etu- ja sivuturvatyynyt. Voyagen tavaritilan tilavuus on 480 litraa.
Volkswagen Gol Pohjois-Amerikassa 1987-1993
thumb|250px|4-ovinen Volkswagen Fox thumb|250px|2-ovinen Volkswagen Fox Coupé Volkswagen do Brasil valmisti Brasiliassa Pohjois-Amerikan markkinoille sinne sovellettuja versioita ensimmäisen sukupolven Golista. Siitä tuli uusi hinnat alkaen-malli sikäläisillä markkinoilla, ja Golia myytiin Pohjois-Amerikassa nimellä Volkswagen Fox. Tarjolla olivat kaksi- (coupé) ja nelioviset sedanit. Moottorivalikoimaan kuului ainoastaan 1,8 litran bensiinimoottori, joka tuottaa 81 hevosvoimaa (60 kW). Lisäksi saatavilla oli monia eri tavalla varustettuja versioita, joiden nimet olivat Fox, GL, GTS, GLS, GL Sport, Polo sekä Wolfsburg Edition. Näiden erikoisvarusteltujen versioiden valikoimiin kuuluivat muun muassa ilmastointi, viisinopeuksinen manuaalivaihteisto sekä metalliväri. Automaattivaihteistoa ei ollut saatavilla. Kattoon oli saatavissa karttavalo, ja myös hansikaslokeroon ja tavaratilaan sai vaihtoehtoisesti valot. Pohjoisamerikkalainen Gol sai faceliftin vuonna 1991, jolloin vaihtuivat ajovalot, vilkut, pölykapselit sekä hinauskoukkujen määrä väheni neljästä kahteen.
Ashtabulan piirikunta
Ashtabulan piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka suurin kaupunki on Ashtabula ja hallintokeskus on Jefferson. Piirikunnassa asuu runsaasti amerikansuomalaisia.
Édouard Jean-Marie Stephan
Édouard Jean-Marie Stephan (31. elokuuta 1837 – 30. joulukuuta 1923) oli ranskalainen astronomi. Hän toimi vuodesta 1867 vuoteen 1907 Marseillen observatorion johtajana. Vuonna 1866 Stephan löysi asteroidit 89 Julia ja 91 Aegina. Vuonna 1877 hän löysi nimeään kantavan galaksijoukon, Stephanin kvintetin.
Ashtabulan piirikunta
Kaupungit
250px|right|thumb|Ashtabulan piirikunnan oikeustalo
Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 101 497 ihmistä Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 92,7 %, afrikkalais-amerikkalaisiin (3,5 %), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2 %) ja aasialaisiin (0,4 %).
Liikenne
Piirikunta omistaa pienen Northeast Ohio Regional Airport -lentokentän 15 kilometrin päässä Ashtabulan keskustasta.
Hiram Mier
Hiram Mier (s. 25. elokuuta 1989) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa Club de Fútbol Monterreytä. Hän voitti olympiakultaa jalkapallossa Lontoossa 2012 ja kuuluu Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen. Mier on Monterreyn kasvatti. Hän on pelannut koko uransa seurassa.
Seurajoukkueura
Monterreyssä ammattilaisuransa aloittanut Mier on voittanut CONCACAF Champions Leaguen kolme kertaa peräkkäin, vuosina 2011, 2012 ja 2013. Hän voitti myös Meksikon liigan joukkueen riveissä kaudella 2010-11.
Maajoukkueura
Hiram Mier debytoi Meksikon jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2011. Hän oli voittamassa maalle olympiakultaa jalkapallossa Lontoossa 2012 ja kuului joukkueeseen myös vuoden 2013 Confederations Cupissa.
NHL-kausi 1960–1961
NHL-kausi 1960–1961 oli National Hockey Leaguen historian 44. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Chicago Black Hawks, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–2. Kyseessä oli Black Hawksin seurahistorian kolmas Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan pistepörssin, Art Ross Trophyn ja Hart Memorial Trophyn voitti Montreal Canadiensin oikea laitahyökkääjä Bernie Geoffrion. Geoffrion teki 64 ottelussa yhteensä 95 tehopistettä, joista 50 oli maaleja ja 45 syöttöpisteitä. Tämä oli toinen kerta NHL:n historiassa, kun pelaaja onnistui tekemään 50 maalia yhden kauden aikana. Edellisen kerran tähän saavutukseen oli yltänyt Maurice Richard kaudella 1944–1945, jolloin Richard oli tehnyt 50 maalia 50 ottelussa.
Parhaalle puolustajalle annettava James Norris Memorial Trophy myönnettiin Montreal Canadiensia edustaneelle Doug Harveylle, jolle Norris-palkinto oli hänen uransa kuudes. Parhaan tulokkaan Calder Memorial Trophyn sai puolestaan Toronto Maple Leafsin Dave Keon. Pudotuspelien pistepörssin voitti Detroit Red Wingsin Gordie Howe. Hän teki 11 ottelussa 15 tehopistettä, joista 4 oli maaleja ja 11 maaliin johtaneita syöttöjä. Myös Chicago Black Hawks -puolustaja Pierre Pilote keräsi pudotuspeleissä 15 tehopistettä. Hänen tehonsa muodostuivat 3 maalista ja 12 maalin johtaneesta syötöstä.
Uurtaanjärvi
Uurtaanjärvi on Pirkanmaalla Urjalan ja Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan välisellä rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Uurtaanjärvi on osa Tarpianjoen yläosan valuma-aluetta.
NHL-kausi 1960–1961
Runkosarja
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.''
Campeonato Brasileiro Série A:n kausi 2008
Campeonato Brasileiro Série A:n 38. kausi alkoi 10. toukokuuta 2008 ja päättyi 7. joulukuuta 2008. Kaudella oli mukana 20 joukkuetta ja se pelattiin kaksinkertaisena.
NHL-kausi 1960–1961
Runkosarjan pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Pudotuspelien pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Keski-Reinin laakson yläosa
Keski-Reinin laakson yläosa on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2002. Tällä 65 kilometrin matkalla on linnoja ja linnoituksia sekä monia viinintuotannon ympärille kehittyneitä kaupunkeja.
Uurtaanjärvi
Maantietoa
Uurtaanjärvi on muodostunut Hakolahden kylässä kaakko-luoteis-suuntaisen vedenjakajana toimivan Uurtaanharjun pohjoispuolelle ja se toimii Tarpianjoen latvajärvenä. Järven pinta-ala on 147 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 110,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvessä on seitsemän saarta, joista kaksi on muita saaria suurempia. Suurin saarista on Selkäsaari, joka on 150 metriä pitkä. Sen korkeimmalla kohdalla sijaitsee kuntien välisen rajan rajapyykki. Mäntysari on 60 metriä pitkä ja siinä on rakennus. Kaksi muuta luotomaista saarta on nimetty Pettersaareksi ja Ruohokariksi. Järveen laskee kymmenien suo-ojien johto-ojia järveä ympäröiviltä soilta. Lisäksi siihen laskee kauempaa metsistä soiden kuivatusojia. Järven oma laskujoki on Tarpianjoki, joka lähtee järven pohjoisrannasta ojamaisena virtaamaan koilliseen noin 4,5 kilometriä, missä se laskee Kallijärveen. On kartan mukaan myös mahdollista, että järvellä olisi toinenkin laskuoja Ravijoki, joka virtaa Uurtaanharjun luoteispään kaivannon läpi Välkkilänojaan, joka laskee Kokonjärveen. Uurtaanjärvi olisi tällöin bifurkaatiojärvi.
Svatopluk Hermann
Svatopluk Hermann (s. 6. toukokuuta 1962) on tšekkoslovakialainen entinen jääkiekkoilija. Hän edusti urallaan Tšekkoslovakian liigassa HC Vítkoviceä ja HC Zlíniä. Hermann teki Vítkovicessä yhden kauden piste-ennätyksensä kaudella 1989–1990, jolloin hän teki tehot 12+20=32. Hermann sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi.
Kaudella 1990–1991 Hermann liittyi Suomen II-divisioonassa pelanneeseen Kajaanin Hokkiin. Hän teki 14 ottelussa tehot 19+15=34, ja voitti joukkueen sisäisen maalipörssin, vaikka hän pelasi vain murto-osan kaudesta. Hermann oli Hokin toiseksi paras pistemies Teppo Virran jälkeen. Hän jatkoi Hokissa vielä kauden 1991–1992, jolloin Hermann teki 34 ottelussa tehot 42+51=93. Lukema on Hokin seurakohtainen yhden kauden piste-, maali- ja syöttöennätys. Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Jukka Holtari on tehnyt yhtä paljon pisteitä Shakersissa kaudella 1990–1991. Kahdeksan muuta pelaajaa ovat tehneet yhdessä kaudessa enemmän pisteitä kuin he.
Uurtaanjärvi
Maantietoa
Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä. Rannat ovat enimmäkseen ojitettua suota, mutta pohjoisessa rantoja reunustavat kovapohjaiset metsämaat. Seudulla on soita raivattu viljelyyn, mutta järven rannat ovat jääneet raivaamatta. Järven lähiympäristössä sijaitsee neljä maatilaa. Pohjoisrannalle on rakennettu noin 20 ja etelärannalle kaksi vapaa-ajan asuntoa. Järven eteläpuolelle pääsee Uurtaanharjua seuraavaa yhdystietä 13682 pitkin. Kuntien välinen raja ylittää järven kääntyen Selkäsaaren kohdalla niin, että yli puolet siitä kuuluu Urjalalle.
Svatopluk Hermann
Hermann palasi kaudeksi 1992–1993 kotimaahansa. Hän aloitti kauden Vítkovicessä, mutta siirtyi loppukaudeksi HC Zlíniin, jossa Herman lopetti uransa.
Uurtaanjärvi
Historiaa
Vuoden 1960 peruskartassa järven rannoille ei ollut vielä rakennettu mökkejä paitsi pohjoisen maatilan rantaan. Selkäsaarta kutsuttiin tuolloin vielä Lammassaareksi eikä Petterssaarta ja Ruohokaria vielä näkynyt kartalla. Monet nykyisistä mökeistä näkyvät jo vuoden 1980 kartassa samalla kun niille on rakennettu tiet. Samalla on ilmaantunut uusia saaria järven selälle. Ilmeisesti järvenlasku tapahtui ennen vuotta 1980.
Colton Haynes
Colton Lee Haynes (s. 13. heinäkuuta 1988 Andale, Kansas) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Teen Wolf ja Arrow.
Tausta
Haynes syntyi Andalessa, Kansasissa, mutta on lapsuudessaan asunut eri etelävaltioissa, kuten Arkansasissa ja Texasissa. Haynesin vanhemmat ovat hippejä, ja hänellä on viisi sisarusta.
Erik T. Tawaststjerna
Erik Thomas Tawaststjerna (s. 8. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen pianisti ja Sibelius-Akatemian pianomusiikin professori.
Colton Haynes
Ura
Haynes aloitti mallinuransa 15-vuotiaana New Yorkissa. Hän esiintyi muun muassa Abercrombie & Fitchin, J. C. Penneyn ja Ralph Laurenin mainoksissa, sekä useissa lehdissä, kuten Teen Vogue ja Arena.
Haynesilla oli kreditoimaton rooli vuoden 2007 elokuvassa Transformers. Hän esiintyi myös vierailevissa rooleissa tv-sarjoissa kuten C.S.I. Miami ja Melrose Place. Vuonna 2011 Haynes sai Jackson Whittemoren roolin tv-sarjasta Teen Wolf. Hän poistui sarjasta kahden kauden jälkeen vuonna 2012. Samana vuonna Haynes näytteli Roy Harperia, Vihreän Nuolen apuria, tv-sarjassa Arrow. Hänen hahmostaan tehtiin yksi päähenkilöistä toisella kaudella, ja hän lähti sarjasta kolmannen kauden lopussa sopimuksensa päätyttyä.
Vuonna 2018 Haynes palasi vakituiseksi Royn rooliin Arrow’n seitsemännelle kaudelle.
Erik T. Tawaststjerna
Tawaststjerna nimitettiin Sibelius-Akatemian piano- ja kamarimusiikin lehtoriksi 1982 ja pianomusiikin professoriksi vuodesta 1986. Hänen johtamansa pianon koulutuslinja nimitettiin yliopistojen taiteellisen toiminnan huippuyksiköksi 2001–2003. Hänen oppilaansa (mm. Janne Mertanen, Henri Sigfridsson, Victor Chestopal, Julia Mustonen, Risto-Matti Marin ja Terhi Dostal) ovat menestyneet lukuisissa kotimaisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Tawaststjerna on toiminut Suomen solistiyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1985 ja puheenjohtajana vuosina 1987–1991, Pianopedagogit ry:n puheenjohtajana vuosina 1990–2004 ja varapuheenjohtajana vuodesta 2004, Espoon kansainvälisen pianoviikon taiteellisena johtajana vuodesta 1991 sekä useiden kansainvälisten pianokilpailujen tuomariston jäsenenä. Hän on pitänyt mestarikursseja useissa konservatorioissa ja Joutsenon taidekesässä.
Colton Haynes
Yksityiselämä
Haynes on kärsinyt ahdistuneisuushäiriöstä lähes koko elämänsä ja on ollut sen takia hoidossakin. Hänen ahdistustilaansa ovat vaikuttaneet muun muassa julkiset spekuloinnit hänen seksuaalisesta suuntautumisestaan. Haynes paljasti lopulta haastattelussa toukokuussa 2016 olevansa homo.
Erik T. Tawaststjerna
Erik T. Tawaststjernan isä oli musiikkitieteilijä-pianisti Erik Tawaststjerna, äiti ruotsin kielen lehtori Carmen Tawaststjerna. Hän kuuluu Calamniuksen sivistyssukuun.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1978
Jalkapallon I divisioonan kausi 1978 oli vuonna 1973 perustetun I divisioonan kuudes kausi. Kaudella 1978 I divisioona pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
I divisioonan voitti Ilves, ja joukkue nousi kaudeksi 1979 Mestaruussarjaan. Toiseksi sijoittunut KTP nousi myös suoraan. Viimeisiksi sijoittuneet MIFK, VPS ja OLS putosivat II divisioonaan. I divisioonan maalikuninkuuden kaudella 1978 voitti KTP:n Ari Tissari 21 maalilla. I divisioonan yleisömäärä kaudella 1978 oli yhteensä 71 417 henkeä eli keskimäärin 541 katsojaa ottelua kohti.
Joukkueet
I divisioonaan osallistui 12 joukkuetta, joista seitsemän kaudelta 1977, kaksi putoajaa kauden 1977 Mestaruussarjasta ja kolme nousijaa kauden 1977 II divisioonasta. Mestaruussarjassa viimeiseksi sijoittuneet MP ja VPS putosivat suoraan. II divisioonan lohkovoittajat KTP, GrIFK ja OLS nousivat suoraan.
Sarjataulukko
Lähde: Jalkapallokirja 1979
(M) = Mestari; (N) = Nousija; (P) = Putoaja
Maalintekijät
Lähde: Jalkapallokirja 1979
Yleisömäärät
Lähde: Jalkapallokirja 1979
Colton Haynes
Yksityiselämä
Haynesin äiti Dana kuoli maksakirroosiin maaliskuussa 2018.
LiveZone
LiveZone on ruotsalainen musiikkitallenteiden julkaisija. Yhtiön julkaisuihin kuuluvat esimerkiksi musiikkivideot ja -DVD:t. Yhtiö toimii yhteistyössä muun muassa Pan Visionin EMA Telstarin kanssa.
Gujaratin mellakat 2002
Gujaratin mellakat 2002 olivat hindujen ja muslimien välistä väkivaltaa Gujaratin osavaltiossa Intiassa. Mellakoissa kuoli yli 1 000 ihmistä.
Tausta
Muslimien ja hindujen välit ovat Intiassa pitkään olleet huonot. Hindunationalismi kannattaa osin väkivaltaa tavoitteittensa ajamisessa. Gujaratin osavaltiossa on paljon muslimeja. Hindut ja muslimit ovat kiistelleet vuosikymmeniä Ayodhyassa sijaitsevan Baburin moskeijan alueen hallinnasta. Äärihindut tuhosivat Ayodhyan muslimitemppelin vuonna 1992. Muslimit olivat 2000-luvun alussa kiihdyksissään siitä, että hindutemppeli aiottiin rakentaa tuhotun moskeijan paikalle.
Junapalo
Lähellä Godhraa pysähtyi 27. helmikuuta 2002 Sabarmati Express -juna, jossa oli hindupyhiinvaeltajia. Junasta nousseille hinduille ja ulkopuolella oleville muslimikauppiaille tuli riitaa. Asemalle tuli vihaisia muslimeja, jotka alkoivat heitellä junaa kivillä. Intiassa on tapana keittää ruokaa junamatkalla. Juna syttyi tuleen joko hyökkääjien toimien tai muun syyn takia. Junassa olleista kuoli 58 hindua. Vaikutti siltä, että muslimit olivat polttaneet junan.
Hindujen reaktio
Viranomaiset kutsuivat tapausta terrorismiksi. Äärihindujen järjestö VHP julisti laittoman lakon. Tämän tyylisiin lakkoihin liittyy Intiassa joskus väkivaltaa. Gujaratin hinduhallinto tuki lakkoa. Paikalliset lehdet kertoivat, että seudun muslimit olivat liitossa vihollismaa Pakistanin kanssa ja järjestäneet pyhiinvaeltajien surman. Seuraavan päivän lööpit kertoivat muslimien muun muassa raahanneen nuoria naisia slummeihin raiskattaviksi. Tämä raivostutti hindunationalistit kostamaan kaikille alueen muslimeille. Hindujohtaja Narendra Modin televisiopuhe oli tulkittavissa kehotukseksi väkivaltaan. Hallitus ei puuttunut nopeasti mellakoihin.
Mellakat
Tuhansista koostuvat joukot ilmestyivät kaduille 28. helmikuuta. Alussa joukot hyökkäsivät omaisuutta ja moskeijoita vastaan, tappaminen alkoi myöhemmin. Parisataa muslimia meni turvaan erääseen muslimiparlamentaarikon taloon. Aluksi he pystyivät puolustautumaan hyökkääjiltä. Poliisikomisario oli käynyt paikalla aamulla ja sen jälkeen ei poliiseja enää nähty. Lopulta muuri murtui vähän ennen puolta päivää. Tappaminen alkoi vasta tunteja myöhemmin vähän ennen kello 17 iltapäivällä, jolloin 65 ihmistä miestä, naista ja lasta kuoli. Poliisi tuli paikalle tunnin päästä tappamisen alusta ja vei hengissä säilyneet turvaan.
Hinduväkijoukot polttivat, hajottivat, ryöstivät tuhansia muslimien koteja ja moskeijoita. Hindut tappoivat muslimeja joukoittain. Hindut raiskasivat ja polttivat järjestelmällisesti 250 musliminaista ja -lasta. Lapsia viilletiin ja heitettiin rovioon. Hindupoliisi saattoi tappaa muslimeja. Muslimit kostivat hinduille vastahyökkäyksin. Väkivalta jatkui, vaikka VHP pyrki sovittelemaan tilannetta.
Väkivalta kesti eri Gujaratin kaupungeissa kolme päivää. Ahmedabadissa mellakointi jatkui kolme kuukautta. Pienempiä levottomuuksia oli noin vuoden ajan eri puolilla maata.
Seuraukset
Mellakointi vaati ainakin 790 muslimin ja 254 hindun hengen. Kuolleita saattoi olla jopa yli 2 000. Yli 2 500 haavoittui, 150 000 pakeni.
Virallisesti välikohtaus oli uskontojen välistä hallitsematonta mellakointia. Muslimit syyttivät jälkikäteen alueen hinduhallintoa etnistä puhdistusta muistuttavan pogromin järjestämisestä. He pitivät alueen silloista johtajaa Narendra Modia yhtenä syyllisenä mellakoihin.
Riina Nevamäki
Riina Susanna Nevamäki (s. 15. marraskuuta 1975 Kortesjärvi ) suomalainen konsultti ja lobbari. Hän oli pääministeri Juha Sipilän henkilökohtainen erityisavustaja ja määräaikainen valtiosihteeri. Nevamäestä tuli viestintäyhtiö Rud Pedersenin osakas lokakuun alussa 2019.
Nevamäen toimeksiantoihin on kuulunut ainakin menestyksekäs sidosryhmäviestintä Valtion kehitysyhtiö Vaken puolesta. Sipilän aikoinaan perustama kehitysyhtiö oli viisi vuotta ilman toimintaa, mutta Marinin hallitus päätti olla lakkauttamatta yhtiötä.
Elämä ja ura
Nevamäki asuu Espoossa ja hänellä on kaksi lasta.
Keuhkokuume eläimillä
Keuhkokuume eli pneumonia on keuhkokudoksen tulehdus. Keuhkokuume voi esiintyä ihmisen lisäksi kaikilla muillakin keuhkollisilla eläimillä, kuten nisäkkäillä, linnuilla ja matelijoilla. Keuhkokuumeen voi aiheuttaa bakteeri, virus, sieni tai parasiitti.
Keuhkojen anatomia ja toiminta vaihtelee eläinlajista riippuen, joten keuhkokuume vaikuttaa eri lajeihin erilaisin tavoin. Keuhkokuumeen oireina voivat olla muun muassa kuume, nopea tai työläs hengitys, vuoto sieraimista ja vähentynyt aktiivisuus. Keuhkokuumeen aiheuttajamikrobit vaihtelevat myös hyvin paljon eläinlajista riippuen. Keuhkokuumeen diagnoosi tehdään oireiden, röntgenkuvan ja laboratoriokokeiden perusteella. Hoito riippuu taudin aiheuttajasta: esimerkiksi bakteerikeuhkokuume hoidetaan antibiooteilla.
Klamydiakeuhkokuume
Klamydiakeuhkokuume on Chlamydia psittaci -bakteerin (tunnetaan myös nimellä Chlamydophila psittaci) aiheuttama tartuntatauti. Sitä esiintyy ympäri maailman muun muassa kissoilla, lampailla, hiirillä, vuohilla, varsoilla, possuilla ja vasikoilla. Oireina ovat yleensä kuume, hengitysvaikeudet, voimattomuus, kuiva yskä ja limaneritys sieraimista.
Keuhkokuume hevosilla
Virusten aiheuttamat hengitystieinfektiot ovat hevosilla yleisiä. Tavallisimmat taudit ovat hevosinfluenssa, hevosen virusarteriitti ja hevosen herpesvirus 4:n (EHV-4) aiheuttama rinopneumoniitti. Oireina ovat kuume, limaneritys sieraimista, suurentuneet leuanalusimurauhaset, ruokahaluttomuus ja yskä. Muita taudinaiheuttajia hevosilla ovat EHV-2, reovirus, adenovirus ja hendravirus.
Virusinfektio voi heikentää hevosen hengityselinten immuunipuolustusjärjestelmää ja altistaa bakteeri-infektioille. Bakteerikeuhkokuumeen aiheuttaja on useimmiten eläimen ylähengitysteissä asuva opportunistinen bakteeri, joista yleisimpiä ovat Streptococcus equi zooepidemicus, Actinobacillus equuli, Bordetella bronchiseptica, Escherichia coli, Pasteurella spp ja Pseudomonas aeruginosa. Streptococcus equi equi aiheuttaa hevosten pääntautia, joka voi ilmetä ilman aikaisempaa virusinfektiota. Varsoilla yleinen taudinaiheuttaja on Rhodococcus equi, joka aiheuttaa paiseista keuhkotulehdusta. Bakteerikeuhkokuumeen oireita ovat purulentin liman eritys sieraimista, sitkeä kuume ja normaalista poikkeavat hengitysäänet.
Eigil Reims
Eigil Reims oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän toimi Suomen sisällissodassa radioaseman päällikkönä Valkoisessa armeijassa.
Silokampela
Silokampela (Scophthalmus rhombus) on piikkikampeloiden (Scophthalmidae) heimoon kuuluva litteä, soikeanmuotoinen kalalaji, jonka silmät ovat vasemmalla kyljellä. Laji havaittiin Suomen vesillä ensimmäisen kerran heinäkuussa 2008.
Eigil Reims
Perhe ja koulutus
Reimsin vanhemmat olivat apteekkari Emil Reims ja Rosalie(Sally) Hellén. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Brita Gulinin kanssa, josta hän erosi vuonna 1927. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Turkulaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1912–1915.
Silokampela
Koko ja ulkonäkö
Silokampela voi kasvaa Atlantissa 70 cm pitkäksi, Itämeressä harvoin yli 35 cm. Sen pohjaväri on vaalean vihertävänruskea, ja sitä kirjovat tummemmat pilkut. Sukulainen piikkikampela on pyöreämpi ja sen pinta on piikkikyhmyjen peitossa.
Eigil Reims
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Reims liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 10. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin 6. marraskuuta 1915 3:nteen ja 21. joulukuuta 1915 alkaen 4. komppaniaan. Seuraavaksi hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 17. toukokuuta 1916 alkaen. Lopulta hänet siirrettiin pataljoonan 3. komppaniaan heinäkuussa 1916. Reims osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen Reims siirrettiin juuri perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon Libaussa vuonna 1917.
Silokampela
Levinneisyys ja elinympäristö
Silokampelaa tavataan Atlantilla Norjasta Marokkoon, sekä Itämeren länsi- ja eteläosissa, satunnaisesti pohjoisempanakin. Silokampela ei voi lisääntyä Suomen rannikon murtovedessä, sillä mäti tarvitsee kehittyessään suolaisempaa vettä.
Eigil Reims
Suomen sisällissota
Reims astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 8. maaliskuuta 1918 aselaiva S/S Virgolla. Vaasasta hänet määrättiin Mikkeliin, missä hän toimi radioaseman päällikkönä.
Silokampela
Levinneisyys ja elinympäristö
Silokampela elää yleensä lähellä hiekkaista merenpohjaa.
Eigil Reims
Sisällissodan jälkeinen aika
Reims palveli sisällissodan jälkeen adjutanttina Radiojoukoissa, josta hänet siirrettiin 28. syyskuuta 1920 alkaen radioaseman päälliköksi Santahaminaan. Hän erosi armeijan palveluksesta 27. elokuuta 1921. Myöhemmin hän työskenteli vuosina 1922–1924 konttoristina Enso-Gutzeit oy:n palveluksessa Ensossa. Vuonna 1924 Reims muutti Australiaan, jossa hän työskenteli banaanin viljelijänä. Australiasta hän muutti vuonna 1929 Pohjois-Amerikan Yhdysvaltoihin, jossa hän toimi liikemiehenä vuoteen 1933 saakka, jonka jälkeen hän muutti Ruotsiin, jossa hän oleskeli vuodet 1935–1938. Myöhemmin hän palasi Suomeen ja toimi maanviljelysharjoittelijana talvisodan syttymiseen saakka.
Talvi- ja jatkosota
Reims osallistui talvisotaan Helsingin Varuskuntapataljoonassa. Välirauhan aikana hän palveli Jalkaväenkoulutuskeskus 10:ssä, josta hänet kotiutettiin 24. huhtikuuta 1940. Jatkosodan puhjettua hän ilmoittautui Jalkaväenkoulutuskeskus 1:ssä, josta hänet kuitenkin kotiutettiin ilmoittautumisen jälkeen 21. elokuuta 1941. Reims on haudattu Turkuun.
Argo Online
Argo Online on MGame Corporationin kehittämä ja julkaisema steampunk-aiheinen massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG). Peli julkaistiin 2010 Koreassa, englanninkielisen version julkaisi vuonna 2011 Alaplaya.
Pelissä soditaan Noblians ja Floresslah rotujen kesken planeetan vähenevistä luonnonvaroista. Saat tasojen noustessa lemmikkejä, kulkuneuvoja ja repun lentämistä varten. Poiketen useimmista MMORPG-peleistä voit myös siirtyä ensimmäisen persoonan kuvakulmaan.
Ylempi erityiskorvausryhmä
Ylempi erityiskorvausryhmä tarkoittaa sairausvakuutuslain mukaan lääkeainetta joka tietyin edellytyksin korvataan potilaalle kokonaan, lukuun ottamatta omavastuuosuutta. Vuoden 2016 alussa Sipilän hallitus nosti potilaalle jäävän omavastuuosuuden 3 eurosta 4,50 euroon ostokertaa kohti.
Joseph P. Bradley
Joseph Philo Bradley (14. maaliskuuta 1813 Berne, New York – 22. tammikuuta 1892 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen juristi. Vuonna 1870 silloinen presidentti Ulysses S. Grant nimitti Bradleyn Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomariksi. Puoluekannaltaan Bradley oli republikaani, joskaan häntä ei pidetty kovin poliittisena.
EMP Merchandising
EMP, koko nimeltään EMP Merchandising Handelsgesellschaft mbH, on vuonna 1986 perustettu saksalainen postimyyntiyritys. Yrityksen perusti Felix Lethmate, joka on myös yrityksen toimitusjohtaja. EMP on erikoistunut yhtyeiden fanituotteisiin. Valikoimassa on yksinoikeudella monien suurien yhtyeiden tuotteita. Bändituotteiden lisäksi yrityksen tuotevalikoimaan kuuluu vaatteita, koruja, julisteita, sekä hupi- ja elämäntyylituotteita.
Joseph P. Bradley
Bradley tunnetaan erityisesti osallistumisestaan 15-henkiseen komissioon, joka teki vuonna 1878 Rutherford B. Hayesista Yhdysvaltain presidentin, vaikka tämä sai vaaleissa vähemmän ääniä kuin vastaehdokkaansa Samuel J. Tilden. Erikoisen valintamenettelyn taustalla oli republikaanien ja demokraattien välinen kiista, jossa kumpikin puolue syytti toisiaan vaalivilpistä. Tilanteen ratkaisemiseksi kongressi nimitti 15-henkisen komission pohtimaan, kumman puolueen lähettämät äänet kolmessa osavaltiossa pitäisi laskea. Komissioon piti alun perin kuulua seitsemän republikaania, seitsemän demokraattia ja puolueeton tuomari David Davis. Saadakseen Davisin puolelleen demokraatit nimittivät hänet Illinoisin senaattoriksi, mutta Davis päättikin erota komissiosta nimityksen takia, jolloin Bradley nimitettiin hänen tilalleen. Republikaanina Bradley äänesti oman puolueensa ehdokasta, minkä seurauksena Hayes valittiin komission äänin 8–7 Yhdysvaltain presidentiksi.
EMP Merchandising
EMP:llä on oma toimipiste yhdeksässä Euroopan maassa (Saksa, Suomi, Ruotsi, Tanska, Alankomaat, Iso-Britannia, Ranska, Espanja ja Italia). Alankomaissa EMP toimii nimellä Large Popmerchandising ja Ruotsissa nimellä Sweden Rock Shop. Yritys julkaisee kaikissa mainituissa maissa tuotekuvastoa kunkin maan omalla kielellä. Kuvasto sisältää tuote-esittelyjen lisäksi myös raskaampaan musiikkiin liittyviä artikkeleita. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Lingenissä, Saksassa, josta käsin yritys hoitaa myös tilausten postittamisen asiakkailleen ympäri Eurooppaa. Yritys työllistää kaiken kaikkiaan yli 300 ihmistä.
Mamadou Aw
Mamadou Amadou Aw (15. joulukuuta 1924 Ségou – 20. heinäkuuta 2012 Pariisi ) oli malilainen insinööri ja hallintovirkailija.
EMP Merchandising
EMP:n Suomen toimipiste avattiin 2006 ja se sijaitsee Joensuussa, josta käsin hoidetaan Suomen asiakaspalvelu sekä yrityksen markkinointi.
Vuonna 2007 EMP:lle myönnettiin Echo-palkinto kategoriassa "Handelspartner des Jahres". Echo-palkinto on Saksan suurin musiikkialan palkintogaala, jossa palkitaan edellisen vuoden menestyneimmät ja suurimmat yhtyeet ja musiikkialan toimijat.
Mamadou Aw
Aw työskenteli YK:n Afrikan talouskomission asiantuntijana Addis Abebassa vuodesta 1972 ja Senegaljoen yhteistyöjärjestön päävaltuutettuna vuosina 1975–1979. Hän perusti sittemmin insinööritoimiston ja oli mukana lentöyhtiö Air Malin uudelleenjärjestelyssä. Aw toimi myös Malin jalkapalloliiton puheenjohtajana vuosina 1968–1971.
Kissanruoka
pienoiskuva|oikea|Kissanruokapellettejä
Kissanruoka on kissoille suositeltavaa ruokaa.
Kissat eivät kaikkien mielestä tarvitse lainkaan kaupallista, eläinruokavalmistajien tuottamaa kuivamuonaa. Voi olla kuitenkin hyvä totuttaa kissa pentuvaiheessa erilaisiin ruokiin. Jos kissa tuntee pentuajaltaan myös kuiva- ja tölkkiruuan, suostuu se helpommin syömään näitä täysikasvuisenakin, mikäli tällaiseen tulee tarve esimerkiksi eläinlääkinnällisestä syystä.
Kaupallinen kissanruoka on periaatteessa tarkoitettu kissoille, joten sen vitamiinit ja hivenaineet eivät sovellu välttämättä kaikille petoeläimille, kuten koirille. Mutta kaikkiruokaiset eläimet kuten rotat ja siilit voivat syödä kissanruokaa.
Riimukirjoitus
thumb|200px|Rökin kivi 800-luvulta. Riimukirjaimet olivat erityisesti germaanisten kansojen keskuudessa esiintynyt kirjoitusjärjestelmä, jota käyttivät muinaiset gootit, muinaissaksilaiset, friisit, alamannit ja muinaisenglantilaiset sekä skandinaavit. Riimuja käytettiin myös Suomessa, viimeistään keskiajalta alkaen. Riimuja on käytetty aivan arkiseen viestimiseen sekä taikuuteen, toisaalta myös ajanlaskuun kalentereina. Riimukirjoitus on Skandinavian vanhin kirjoitusjärjestelmä.
Tunnetuimmat riimukirjoitukset ovat löytyneet riimukivistä, mutta se mitä luultavimmin johtuu siitä, että muut kirjoitusalustat kuten puu ovat jo tuhoutuneet. Riimukiviä on tavallisesti pystytetty jonkun henkilön tai jonkin rakennuksen muistoksi. Riimua tarkoittava sana runa merkitsi salaisuutta ja kuiskausta; siksi monen riimukiven teksti alkaa kehotuksella Tyd runorna ’Tulkitse riimut’. Kuitenkin Bergenistä ja muualtakin Skandinaviasta on löydetty lyhyitä kovin arkisia riimutekstinpätkiä, mikä viittaa riimujen ymmärtämistaidon olleen ainakin joskus paikoittain melko yleistä.
800-luvulta tehtyjä riimukirjoituslöytöjä on vähän. Eniten riimukirjoitusta käytettiin Skandinavian alueella noin vuosina 900–1100, viikinkiretkien aikaan, mutta riimukirjoituksia laadittiin ennen viikinkejä ja vielä paljon myöhemminkin. Riimut tunnettiin paitsi Skandinaviassa myös koko germaanisella kielialueella. Kuitenkin skandinaavisten kielten lisäksi riimuilla kirjoitettiin myös latinaa. Laajimmin ja pisimpään niitä käytettiin Pohjolassa ja etenkin Ruotsissa, jossa sijaitsee noin 4 000 säilyneistä tunnetuista 6 000 riimutekstistä. Tällä tarkoitetaan kaikkia muinaisia riimutekstejä kuten luihin ja puuhun kaiverrettuja riimuja, ei vain riimukiviä. Ruotsissa etenkin Mälaren-järven ympäristössä käytettiin runsaasti riimuja. Riimukirjoitusta on säilynyt eniten toisaalta 1000-luvun ensimmäisen vuosisadan ruotsalaisissa riimukivissä, toisaalta norjalaisilla puupalikoilla, joita on kaivettu esiin 1100–1300-luvun maakerroksista. Vuonna 1825 löydettiin viikinkimiekka, jossa on riimukirjoitusta ja koristelua, muun muassa hakaristi.
Alkuperä
Riimukirjoitusten alkuperästä on monenlaisia keskenään ristiriitaisiakin teorioita, eikä kaikkien riimukirjoitusten merkityksiä ole pystytty ehdottoman varmasti selvittämään. Riimuja on paikoin käytetty myös rinnan latinalaisten kirjainten kanssa.
Suosituimman teorian mukaan riimukirjoitus syntyi sen jälkeen, kun germaaniset heimot, muun muassa skandinaavit, olivat olleet tekemisissä roomalaisten kanssa. Rooman vaikutus heijastui niin kulttuuriin, tapoihin kuin kieleenkin. Riimukirjoitus on saanut innoituksensa roomalaisista aakkosista ja on tavallaan niiden pohjoismainen versio. Riimukirjoituksen ikä on askarruttanut tutkijoita. Germaanisten heimojen ja roomalaisten on arveltu olleen yhteydessä toisiinsa joskus ajanlaskun ensimmäisinä vuosisatoina. Tähän suuntaan viittaisivat myös tähän asti vanhimmat riimukirjoitukset. Kuitenkin vuonna 2021 löydetty Svingerudin kivi saattaa olla kuitenkin näitä jopa yli sata vuotta vanhempi. Löytö saattaakin muuttaa käsitystä riimukirjoituksen synnystä ja kehityksestä. Yhteys Roomaan saattaisi olla peräisin jo ensimmäisten keisarien, Augustuksen tai hänen välittömien seuraajiensa ajalta.
Toisen teorian mukaan niiden pohjana ovat olleet pohjoisitalialaiset kirjainmerkit joihin on yhdistetty barbaarikansojen vanhoja taikamerkkejä. Järjestykseltään riimuaakkosto kuitenkin poikkeaa Välimeren alueen aakkostoista. Erään teorian mukaan riimut ovat syntyneet yhden ainoan ihmisen työn tuloksena, jolla olisi ollut tietoa Välimeren pohjoislaidalla käytetyistä kirjainjärjestelmistä ja vapaata aikaa kehittää kokonaan uusi kirjaimisto. Teorian mukaan riimujen kehittäjä asui noin 100–200 vuotta ennen ajanlaskun alkua jossakin Alppien rinteillä tai niiden eteläpuolella ja kuului johonkin germaaniseen barbaarikansaan. Sieltä niiden käyttö levisi ensimmäisinä vuosisatoina Alppien pohjoispuolelle, josta se kulkeutui Saksan alueiden kautta pohjoiseen Eurooppaan asti. Ne levisivät kaupankäynnin ja liikkuvien heimojen mukana kohti pohjoista. Vanhimmat tunnetut riimukirjoitukset ovat peräisin toiselta vuosisadalta ajanlaskun alun jälkeen. Riimukirjoitus säilyi suunnilleen samanlaisena aina 600-luvulle saakka.
Vanhimmat riimukirjoitukset
Maailman vanhin riimukivi on löydetty Norjasta vuonna 2021. Se on samalla vanhin ajoitettu riimukirjoitus. Kivessä oleva teksti lienee kirjoitettu ennen vuotta 250, mahdollisesti jo vuonna 1 jaa. Kiveä kutsutaan Svingerudin kiveksi löytöpaikkansa mukaan. Kiven ikä arvioitiin radiohiiliajoituksella, koska riimukivi löytyi haudasta, jossa oli luita ja puuhiiltä. Kiven merkinnöistä erottuu yksi sana "idiberug". Tutkijat eivät tiedä, mitä sana tarkalleen tarkoittaa. Kyseessä voi esimerkiksi olla haudassa olleen henkilön nimi. Ennen löydön tekemistä ja tutkimista arveltiin, että ensimmäiset riimukivet kirjoitettiin joskus vuosien 300–400 paikkeilla. Kivi on hiekkakiveä. Riimukivi on lähes neliön muotoinen, sivuiltaan noin 30 senttimetrin kokoinen. Luun jäänteistä otettujen radiohiilinäytteiden mukaan hauta, josta kivi löytyi on vuosien 25 ja 250 väliseltä ajalta. Yhden näytteen mukaan hauta on viimeistään vuodelta 120.
Svingerudin kiven etupinta on tasainen, ja se on lähes täynnä riimikirjoitusta. Kirjoitusmerkkejä on myös kiven kapeammalla sivupinnalla. Tutkijat ovat arvelleet, että Svingerudin kivi on saattanut olla haudan paikan merkki tai muistokivi. Kivi oli aseteltu hautaan tekstipuoli alaspäin. Poikkeuksellista kivessä on sen sisältämän tekstin määrä. Kivi on nimittäin raaputettu lähes täyteen merkkejä, eikä kaikista synny järkeviä sanoja. Tutkijat kuvailevatkin tekstejä raapustuksiksi. Kuitenkin sana idiberug voisi olla taivutusmuoto Idibera-nimisesta naisesta. Se saattaa myös viitata Idiberung-nimiseen sukuun. Myös muut selitykset ovat mahdollisia.
Ruotsin varhaisimpana riimutekstinä pidetään Mosista Gotlannista löydettyä keihäänkärkeä, joka on ajoitettu noin vuoteen 200 ja jonka kärkeen on riimuin kaiverrettu arvoituksellinen sana gaois. Muita tunnettuja varhaisia riimukirjoituksia on kaiverrettu Tanskan Gallehusista löytyneeseen kultaiseen Gallehushornet-torveen, joka on 400-luvulta ja joka on säilynyt vain kopiona, samoin kuin Möjbron kiveen (Möjbrostenen), joka pystytettiin Hagbyn pitäjään Uplantiin noin vuonna 500. Vanhemmalla futharkilla kirjoitettuja riimutekstejä on säilynyt paljon vähemmän kuin nuoremmalla futharkilla kirjoitettuja, sillä tunnetusta 6 000 riimukirjoituksesta vain 250 on kirjoitettu alkuperäisillä riimuilla. Näistä kirjoituksista 40 on löydetty Ruotsista.
Vanhemmalla futharkilla kaiverrettuja kirjoituksia on löydetty noin 200 kappaletta eri puolilta Eurooppaa, ja löytöjen suurin keskittymä on Tanskassa. Useimmat niistä on kaiverrettu esineisiin, kuten aseisiin, koruihin ja rahoihin.
30. heinäkuuta
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 29. heinäkuuta, 31. heinäkuuta
Riimukirjoitus
Kirjoitusjärjestelmä jakautuu
Riimuaakkosto kehittyi vanhemman futharkin kauden jälkeen kahteen eri suuntaan. Englannissa ja Friisinmaalla riimuaakkostoon lisättiin merkkejä edustamaan uusia äänteitä. Tätä 28–31 kirjaimen anglosaksista futhorcia käytettiin Englannissa noin 600–800-luvuilla, mutta se väistyi latinalaisten aakkosten yleistyessä.
Nuorempi furhark
Riimukirjoitus katosi kristinuskon myötä Manner-Euroopasta ja Britanniasta 700-luvun loppuun mennessä.
Nuorempi futhark korvasi alkuperäisen riimumerkistön 800-luvulla. Muutos tapahtui, koska pohjoismainen kantakieli kohtasi 700–800-luvuilla muutoksia, joihin kansainvaelluksetkin vaikuttivat. Koska nuorempi riimurivi koostui 16 merkistä ja oli siten aikaisempaa lyhyempi, usealle merkille piti antaa useampi kuin yksi äännearvo. Kun vanhemman futharkin merkit olivat vastanneet pääasiassa kukin yhtä äännettä, nyt eräät merkit voitiin ääntää jopa viidellä eri tavalla käyttöyhteydestä riippuen. Nuoremmassa futharkissa oli esimerkiksi kaksi eri merkkiä vokaalille a ja konsonantille r. 1100-luvulla tulivat käyttöön niin sanotut pisteelliset riimut, joissa pisteen avulla erotettiin nuoremmassa futharkissa samalla merkillä kirjoitettuja äänteitä. Esimerkiksi pisteettömällä riimulla ᛐ merkittiin T-kirjainta ja pisteellisellä riimulla ᛑ D-kirjainta.
Nuorempi futhark tunnetaan kahtena pääasiallisena muotona: tanskalaisena ja ruotsalais-norjalaisena riimurivinä. Molempia muotoja käytettiin niiden viittaaman kielialueen ulkopuolellakin, mutta tanskalaiset riimut olivat futharkin vallitseva muoto Tanskassa ja ruotsalais-norjalaiset riimut yleisimpiä Ruotsissa ja Norjassa. Tanskalaisia riimuja nimitetään normaaliriimuiksi (normalrunor), ruotsalais-norjalaisia lyhytoksaisiksi riimuiksi (kortkvistrunor). Riimuihin voitiin lukemisen helpottamiseksi lisätä niin kutsuttuja lävistettyjä riimuja (stungna runor), joiden äännearvot olivat eriytyneemmät.
Merkkijärjestelmän vaihdos ei merkinnyt kielen muuttumista, vaan vuosien 800 ja 1225 välillä puhuttu riimuruotsi oli lähellä klassista muinaisruotsia, ja raja näiden kahden kielijakson välillä onkin melko keinotekoinen. Pohjoismaisesta kantakielestä eroamisen jälkeen ruotsin kieli onkin historiansa aikana muuttunut rakenteellisesti eniten 1300- ja 1400-lukujen taitteessa.
Välimerkit
Riimujen kaivertajat saattoivat käyttää välimerkkejä erottamaan sanoja toisistaan. Joskus välimerkkejä ei käytetty laisinkaan, joskus niitä kaiverrettiin sanojen sisälle. Riimukirjoitusten välimerkit ovat seuraavankaltaisia:
Myös välimerkkien ulkoasussa esiintyi vaihtelua, ja erilaisia välimerkkejä voitiin käyttää samassakin tekstissä.
Myöhäisimmät vaiheet
Onkin korostettava, että kristinuskon tulo ja latinalaisen aakkoston yleistyminen eivät lopettaneet riimujen käyttöä, vaan molempia kirjoitusjärjestelmiä käytettiin pitkään rinnakkain. Riimuja käytettiin pitkään kristillisellä ajalla esimerkiksi keskiaikaisissa hautakivissä ja keskiaikaisten kirkkojen kastemaljoissa ja kelloissa. Keskiajalla futhark muokkautui edelleen, ja se sai lisää merkkejä ja saman järjestyksen kuin latinalainen aakkosto. ᚦ-riimua käytettiin Ruotsissa th-konsonanttiyhdistelmän merkkinä 1300-luvun loppuun asti. M-konsonanttia vastaava ᛘ-riimu esiintyi vielä keskiajan teksteissä, joissa se tarkoitti miestä. Ilmeisesti kyky ymmärtää riimuja oli käynyt melko harvinaiseksi uuden ajan alussa, mutta tästä huolimatta taito säilyi pitkään kyseiselläkin ajanjaksolla.
Skånen maakuntaa koskeva laki Skånelagen tunnetaan kahtena vuoden 1300 tietämissä laadittuna käsikirjoituksena ("Codex Runicus"), jotka kumpikin on laadittu riimuilla. Merkkijärjestelmää voitiin siis kaivertamisen ja veistämisen ohella käyttää kirjoittamiseenkin. Kuitenkin kiven, puun ja luun tilalle astuva pergamentti ja sitä seurannut paperi miellettiin kirjoitusalustoiksi, joille latinalainen aakkosto soveltui riimuja paremmin. Vähitellen riimujen käyttö jäi taka-alalle, hautakivien koristeiksi ja talonpoikien tiedonsiirron ja ajanlaskun välineeksi.
Riimukirjoitus Suomessa
Riimut ovat todennäköisesti olleet jossain määrin tunnettuja manner-Suomessakin. Suomesta on myös löytynyt toistakymmentä riimukirjoitusta viikinki- tai keskiajalta. Koska riimukirjoituksia on löytynyt eri puolelta maata ja eri ajalta, on mahdollista, että Suomessa on ollut jossain määrin tietoa riimuista aina viikinkiajasta lähtien. Löydökset edustavat erilaisia riimukirjoitusten lajeja eri ajoilta ja ne ovat löytyneet eri paikoista. Silti on mahdollista puhua jonkinlaisesta suomalaisesta riimukulttuurista.
Heikki Ojan mukaan riimuperinne ei näytä juurtuneen Suomeen. Suomen harvat riimukirjoitukset edustavat kuitenkin laajaa esine- ja kirjoitustyyppien kirjoa. Suurin osa noin kymmenestä viikinkiaikaisesta riimukirjoituksesta on kaiverrettu pieniin esineisiin kuten myntteihin ja amuletteihin, ja niiden arvellaan olevan tuontitavaraa. Esimerkiksi niin sanottua Tuukkalan solkea pidetään gotlantilaisena. Oja on esittänyt, että riimuja on löytynyt Suomesta harvalti, koska Suomen alue oli viikinkiajalla harvaan asuttu ja se ei yleensä ollut viikinkiretkien varsinainen kohde vaan lähinnä pysähdyspaikka itäreitillä. Suomen alueen kauppasuhteet suuntautuivat viikinkiajalla etelään ja itään ja suhteet Skandinavian suuntaan vahvistuivat vasta keskiajalla, kun riimukirjoitus oli jo Ruotsissa alkanut väistyä latinalaisten kirjainten tieltä.
Arvellaan, että riimut on kuitenkin tunnettu Suomessakin, koska suomalaisten talonpoikien, porvareiden ja rälssihenkilöiden puumerkit, joita varsinkin talonpojat käyttivät keskiajalta alkaen pitkälle uudelle ajalle sinettien ja alle- tai nimikirjoitusten korvikkeena, olivat selvästi saaneet vaikutteita riimuista. Tosin yhteyttä on vaikea todistaa. Ruotsalaisten säätyveljiensä tavoin suomalaisetkin talonpojat käyttivät uuden ajan alusta lähtien riimusauvoja ja -kalentereita ajanlaskun mittaamiseen. Kalenterisauvojen merkit polveutuvat viikinkiajan riimuista, mutta ne edustavat enemmän ajanlasku- kuin kirjoitusjärjestelmää. Suomesta tunnetaan parisen sataa riimusauvaa, joista vanhin on vuodelta 1566 ja jota säilytetään nykyään Pariisissa Sorbonnen yliopiston Saint-Geneviènen kirjastossa. Valtaosa suomalaisista riimusauvoista kuuluu kuitenkin Kansallismuseon kokoelmiin.
Suomesta on löytynyt kolme riimukiveä, mutta kaksi niistä on kadonnut. Lisäksi Suomesta tiedetään 1800–1900-lukujen taitteesta olevia kalliohin tehtyjä riimukirjoituksia, mutta osaa niistä ovat eräät pitäneet vanhempinakin.
Turusta on löytynyt kolme latinankielistä riimukirjoitusta myöhäiskeskiaikaisissa kimpivadeissa. Kaiverruksia on arveltu muun muassa rukouksen katkelmaksi, ja ne ovat vaikeasti tulkittavia. Turun yliopiston arkeologian yliopistonlehtori Janne Harjula on tutkinut niitä osana keskiajan piirtomerkki- ja kirjoituskulttuuria. Erään vadin pohjaan on kaiverrettu riimuilla "AUE M AR I AG R". Vati löydettiin Turusta Åbo Akademin tontilla tehdyissä kaivauksissa, ja se on ajoitettu 1300-luvulle. Kaiverrus on selvästikin katkelma latinankielisestä Ave Maria -rukouksesta ("Ave Maria gratia plena…"). Voidaan otaksua, että kaiverruksella joko haluttiin pyhittää ateria, joka nautittiin vadista, mutta kyse saattoi olla myös haljenneen vadin käyttämisestä kirjoitusharjoituksen alustana. Olipa selitys mikä tahansa, puuvati tuskin oli ainoa esine, johon keskiajan Suomessakin riimuja kaiverrettiin. Sitä ei tosin tiedetä, että kuinka levinnyttä riimukirjoituksen taito ja sen ymmärtäminen olivat Suomessa.
Ahvenanmaan Sundin kirkossa on risti, jossa on riimukirjoituksia. Maakunta-arkeologi Matts Dreijer piti sitä Hampurin-Bremenin arkkipiispa Unnin muistomerkkinä 900-luvulta, mutta risti on todennäköisesti myöhäiskeskiajalta. Sama teksti esiintyy myös Sundin pitäjässä sijaitsevassa Kastelholman kalliopiirroksessa. Se on todennäköisesti nuorempi kopio Sundin ristin kirjoituksesta. Risti löydettiin vuonna 1950, ja sen riimut ovat latinankielisiä lyhenteitä. Tekstin mukaan Unni-piispa kuoli Birkassa. Kastelholman linnoituksen läheisessä kalliossa oleva kopio on 1600-luvulta. Tämä jäljennös löydettiin vuonna 1964.
Mikkelin Tuukkalan kalmistosta vuonna 1886 löytynyt niin sanottu Tuukkalan solki on pyöreä, riipukseksi muutettu hopealevysolki, jonka kääntöpuolella on riimukirjoitusta. Kirjoitus on kohdassa, jossa aikaisemmin on ollut neulakota. Kääntöpuolella on riimukirjoitusta kahdessa eri kohdassa. Toinen kirjainkeskittymä muodostaa nimen Botwi, toinen puolestaan skandinaavisella kielellä 'omistaa minut'. Teksti on raaputettu hopean pintaan hyvin ohuella piikillä tai neulan kärjellä. Botwi on tehty hieman paksummalla välineellä kuin pitempi kirjoitus. Esineestä näkee myös, että jossakin vaiheessa sen kiinnitysneula on mennyt rikki. Tuolloin soljesta on raaputettu pois hopeapinnoitetta, ja siihen on kiinnitetty uusi neulakota ja neula. Hopean raaputtaminen mahdollisesti hävitti riimukirjaimen tai pari, sillä sanoja 'omistaa minut' edeltää kirjainyhdistelmä iui. Jos raaputus hävitti h-kirjaimen, soljessa voisi myös lukea heui eli nimi Hegvi tai Hägvi. Kirjaimen tuhonnut raaputus soljen pinnassa viitannee siihen, että Hägvi oli mahdollisesti soljen aikaisempi omistaja, Botwi myöhäisempi. Myös nimien tunnettu käyttöaika viittaisi tähän suuntaan. Solki on todennäköisesti peräisin 1100-luvun Gotlannista.
Riimu-sanan vanha merkitys suomen kielessä
Suomenkielinen sana runo on vanha germaaninen laina, joka on alkuaan merkinnyt salaisuutta tai taikamerkkiä ja joka on samaa juurta kuin ruotsin runa, joka tarkoittaa riimukirjainta tai -kirjoitusta. Toisen teorian mukaan germaaninen sana tulee indoeurooppalaisesta juuresta *reuə- 'kaivaa, kaivertaa'.