cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frans Lepanto
Frans William Leppälax myöh. Lepanto (21. tammikuuta 1895 Kokkola) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa saksassa saanut jääkäri, joka taisteli jo ensimmäisessä maailmansodassa Saksan armeijan riveissä ja myöhemmin käydyssä Suomen sisällissodassa.
Perhetausta
Hänen vanhempansa olivat puuseppä Anders Leppälax ja Sofia Lundqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1938 Kerttu Pihlan kanssa.
Opinnot
Lepanto kävi kansakoulun ja Vaasan kauppakoulun vuosina 1911–1913. Hän suoritti yksityisesti kuudennen luokan Helsingin uudessa ruotsalaisessa oppikoulussa vuonna 1924 ja seitsemännen luokan Viipurin ruotsalaisessa lyseossa vuonna 1938. Hän suoritti Sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1925 ja Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1928 sekä konekivääri- ja kanaatinheitinkurssin vuonna 1937.
Suomen sisällissota
Lepanto astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 luutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet määrättiin komppanianpäälliköksi 25. maaliskuuta 1918 alkaen. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Lepanto Palveli sisällissodan jälkeen 2. konekiväärikomppanian päällikkönä 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti 3. Rykmentissä hän hoiti 4. heinäkuuta - 12. elokuuta 1918 välisen ajan rykmentin adjutantin tehtäviä. Armeijasta hän erosi 21. marraskuuta 1918 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen 15. joulukuuta 19I8 alkaen ja hänet sijoitettiin ensin sotilasohjaajaksi ja myöhemmin paikallispäälliköksi Vaasan suojeluskuntaan. Edellä mainitussa tehtävässä hän toimi 15. toukokuuta 1919 saakka. Myöhemmin hän työskenteli liikemiehenä Vaasassa ja Helsingissä. Lepanto astui uudelleen suojeluskuntain palvelukseen 1. marraskuuta 1920 ja hänet sijoitettiin ensin paikallispäälliköksi Pyhtään suojeluskuntaan, josta hänet siirrettiin 1. joulukuuta 1921 alkaen paikallispäälliköksi Kotkan suojeluskuntaan.
Toistamiseen hän erosi suojeluskunnista 15. marraskuuta 1923 ja astui uudelleen armeijan palvelukseen 12. maaliskuuta 1924 ja hänet sijoitettiin nuoremmaksi upseeriksi Uudenmaan rykmenttiin, missä hän palveli 8. komppaniassa. Hänet siirrettiin koulutusupseeriksi Jalkaväen kapitulanttikouluun 28. toukokuuta 1926, josta hänet siirrettiin edelleen päälliköksi 13. heinäkuuta 1926 alkaen Savon jääkärirykmentin 2. komppaniaan. Rykmentissä hänet määrättiin sisäisellä siirrolla 1. marraskuuta 1926 alkaen aliupseerikoulun johtajaksi, josta hänet siirrettiin edelleen 22. joulukuuta 1926 alkaen päälliköksi 1. konekiväärikomppanian ja niin ikään päälliköksi 29. maaliskuuta 1932 alkaen 3. komppaniaan. Seuraavaksi hänet siirrettiin 2. elokuuta 1933 alkaen päälliköksi 1. komppaniaan, josta 1. toukokuuta 1934 alkaen päälliköksi 8. komppaniaan ja edelleen 1. huhtikuuta 1937 alkaen päälliköksi konekiväärikomppaniaan.
Luottamustoimet
Lepanto toimi Savon prikaatin I pataljoonan kunnianeuvoston puheenjohtajana vuosina 1928 ja 1931 ja varapuheenjohtajana vuonna 1930 sekä jäsenenä vuosina 1929 ja 1933. Savon jääkärirykmentin kunnianeuvoston jäsenenä hän toimi vuodesta 1937 alkaen.
Lauri Kaijalainen
pienoiskuva|Lauri Kaijalainen pitämässä puhetta Rovaniemen kaupungintalon parvekkeella uuden vuoden yönä 1959-1960, jolloin Rovaniemi muutettiin kauppalasta kaupungiksi. Lauri Vihtori Kaijalainen (21. maaliskuuta 1900 Laukaa – 5. syyskuuta 1965 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi Rovaniemen kauppalan- ja kaupunginjohtajana sekä Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä.
Kaijalaisen vanhemmat olivat ratavartija Vihtori Kaijalainen ja Alma Loviisa Gustafsson. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli sitten Pohjolan Sanomain toimittajana 1919–1924, lehden vastaavana toimittajana 1924, Rovaniemi-lehden päätoimittajana vuosina 1924–1927 ja 1940–1944, Kalevan toisena toimitussihteerinä vuosina 1927–1928 sekä Lapin Kansan päätoimittajana vuosina 1928–1940.
Kaijalainen oli Maalaisliiton kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1930–1948. Hän oli eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtajana 1936–1944 ja toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Pekkalan hallituksessa vuosina 1946–1948. Kaijalainen oli mukana kunnallispolitiikassa Rovaniemen kauppalanvaltuuston jäsenenä. Hän oli myös Pohjois-Suomen teollistamistoimikunnan jäsen.
Kaijalainen sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1962.
Aiheesta muualla
Lauri Kaijalaisen lehtiartikkeita :
Otto Joachim
Otto Joachim C.Q. (13. lokakuuta 1910 – 30. heinäkuuta 2010) oli saksalaissyntyinen kanadalainen muusikko, viulisti ja elektronisen musiikin säveltäjä.
Joachim syntyi Düsseldorfissa ja opiskeli viulunsoittoa siellä ja Kölnissä. Hän jätti Saksan vuonna 1934 ja soitti sotavuosina Singaporessa ja Shanghaissa.
Joachim asettui vakituisesti Montréaliin vuonna 1949. Hänen tuotannossaan on vaikutteita aleatorisesta ja elektroakustisesta musiikista, ja hänestä tehtiin vuonna 1993 National Order of Quebecin ritari. Joachim kuoli sydämen vajaatoimintaan vuonna 2010.
Mizar
Zeta Ursae Majoris (ζ UMa / ζ Ursae Majoris) eli Mizar lienee tunnetuin Otavan tähdistä. Tähti on Otavan kauhan varren keskimmäinen tähti. Mizar on ensimmäinen tunnettu kaksoistähti, minkä Giovanni Riccioli havaitsi 1650.
Aaro Mäntyoja
Aaro Antero Mäntyoja (29. elokuuta 1911 Oulu – 10. kesäkuuta 2002 Tampere) oli suomalainen kouluneuvos ja pakinoitsija.
Mäntyoja pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1932 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta. Hän opiskeli sitten Turun yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1945 ja maisteriksi 1946.
Mäntyoja toimi opettajana Vaasassa, Oulussa ja Tampereella. Hän oli Tampereella kansakoulutarkastajana vuosina 1946–1970 ja koulutoimenjohtajana 1970–1974. Mäntyoja sai kouluneuvoksen arvon 1963.
William Kemmler
thumb|William Kemmler William Kemmler (9. toukokuuta 1860 – 6. elokuuta 1890) oli ensimmäinen sähkötuolilla teloitettu henkilö. Hänet teloitettiin Auburnin kaupungissa New Yorkin osavaltiossa.
Kemmler murhasi aviovaimonsa kirveellä 29. maaliskuuta 1889. Hänet tuomittiin murhasta 10. toukokuuta ja kuolemantuomio annettiin kolme päivää myöhemmin. Kemmlerin lakimiehet vetosivat siihen, että sähkötuoli olisi liian julma ja epätavallinen rangaistus, mutta Yhdysvaltain korkein oikeus hylkäsi valituksen.
Teloitusaamuna 6. elokuuta 1890 Kemmlerin nähtyä tuolin hän sanoi: "Miehet, toivotan teille onnea. Olen varma, että saan hyvän paikan, ja olen valmis". Todistajien mukaan Kemmler ei huutanut, itkenyt tai vastustellut millään tavoin. Ensimmäinen sähköistys kesti 17 sekuntia, jolloin häneen johdettiin 1000 volttia, jonka uskottiin olevan riittävä määrä luomaan sydämenpysähdys. Tämän jälkeen Kemmlerin huomattiin vielä olevan elossa, ja häntä sähköistettiin uudestaan 2000 voltilla, joka tuhosi hänen verisuonensa. Koko teloitus kesti yhteensä noin kahdeksan minuuttia, jonka jälkeen todistajat kommentoivat tapahtumaa "kauheaksi näyksi" ja "paljon pahemmaksi kuin hirttäminen".
Lukáš Cingeľ
Lukáš Cingeľ (s. 10. kesäkuuta 1992 Žilina, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Kometa Brnossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Seuraura
Cingeľ on MsHK Žilinan kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 17-vuotiaana kaudella 2009–2010, jolloin Cingeľ pelasi Extraligassa Žilinan ja Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueohjelma HK Orange 20:n joukkueissa yhteensä 34 runkosarjaottelua tehopistein 2+4=6. Avtomobilist Jekaterinburg varasi hänet 168. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2010. Samana kesänä Cingeľin varasi myös QMJHL-joukkue Baie-Comeau Drakkar koko CHL:n varaustilaisuuden yhdeksäntenä pelaajana.
Kaudeksi 2010–2011 Cingeľ siirtyi hänet varanneen Baie-Comeau Drakkarin QMJHL-joukkueen riveihin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 18+32=50. Kahden Drakkarissa vietetyn vuoden jälkeen Cingeľ siirtyi kaudeksi 2012–2013 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n tšekkiläisjoukkue Lev Prahaan, jonne hänet varannut Avtomobilist Jekaterinburg kauppasi aiemmin Cingeľin. Hänen roolinsa jäi kuitenkin varsin pieneksi ja Cingeľ pelasi KHL:ssä 15 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua. Hän pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua lainalla Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligan HC Litoměřicessä. Elokuussa 2013 Cingeľ teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Levin kanssa. Kaudella 2013–2014 hän pelasi KHL:ssä 41 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4 ja 18 playoff-ottelua tehopistein 2+1=3. Cingeľ eteni joukkueen kanssa aina Gagarin Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Metallurg Magnitogorsk otteluvoitoin 4–3.
Kaudeksi 2017–2018 Cingeľ siirtyi jatkamaan Tšekin Extraliga -uraansa vuoden mittaisella sopimuksella HK Hradec Královén riveihin.
Maajoukkueura
Cingeľ valittiin Slovakian joukkueeseen Pyeongchangin olympiakisoihin 2018. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2017. Yhteensä Cingeľ on pelannut 32 A-maaottelua tehopistein 5+6=11. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Deutschland Cupissa 7. marraskuuta 2014 Saksan Münchenissä Kanadaa vastaan. Cingeľ keräsi ottelussa neljä jäähyminuuttia. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki kaksi vuotta myöhemmin Deutschland Cupissa 6. marraskuuta 2016 Saksan Augsburgissa alivoimalla Sveitsiä vastaan. Cingeľ sai ottelussa myös syöttöpisteen Marcel Haščákin tekemään maaliin. Hän keräsi ottelusta teholukeman +3.
Cingeľ pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010. Valmennus valitsi hänet Slovakian turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Cingeľ valittiin myös Suomea vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009.
Hunzan ruhtinaskunta
Hunza (joskus myös Kanjut) oli valtio nykyisen Pakistanin Gilgit-Baltistanissa Karakorumin vuoristossa. Ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Karimabad, eli entinen Baltit. Britit alistivat ennen itsenäisen Hunzan vuonna 1891. Hunza liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947 ja sen hallitsijoiden maallinen valta lakkautettiin vuonna 1975.
Maantiede ja väestö
thumb|vasen|[[Baltitin linna Hunzan entisessä pääkaupungissa Karimabadissa.]] Hunzan ruhtinaskunta sijaitsi Hunzan laaksossa Karakorumin vuoriston länsiosassa Gilgitin pohjoispuolella. Sen naapuriruhtinaskunta oli Nagir (tai Nagar). Kahden ruhtinaskunnan aluetta erotti joki. Hunzan ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Baltit, eli nykyinen Karimabad. Hunzan ja viereisen Nagirin asukkaat eli hunzat tai burušot puhuivat burušaskin kieltä. Luoteisosissa asui myös wakheja. Uskonnoltaan Hunzan asukkaat olivat ismailiitteja. Hunzan asukasluku oli vuonna 1931 noin 13 500.
Historia
Hunzan hallitsijat käyttivät arvonimeä mir tai tham. He olivat läheistä sukua viereisen Nagirin hallitsijoille. Molempien maiden hallitsijat jäljittivät omassa perinteessään sukunsa Aleksanteri Suureen, jonka sotilaiden väitettiin perustaneen Baltitin, Ganeshin ja Altitin kylät.
thumb|Muhammad Nazim. Vuonna 1891 Safdar Ali murhasi isänsä ja nousi Hunzan hallitsijaksi. Safdar Ali alkoi tehdä uusia ryöstöretkiä Gilgitin suunnalla. Brittejä huolestuttivat lisäksi hänen yhteytensä Venäjälle. Safdar Ali oli tavannut venäläisen kapteeni Bronislav Grombtševskijin, mikä herätti epäilyksiä venäläisten aikeista Pamirin suunnalla niin sanotun suuren pelin aikana. Tämä olisi taas saattanut uhata Brittiläistä Intiaa. Britit tekivät vuonna 1891 sotaretken keskenään liittoutuneita Hunzaa ja Nagaria vastaan. Brittien vallattua Hunzan linnakkeet Hunzasta ja Nagirista tuli Brittiläisen Intian alaisia ruhtinaskuntia osana Gilgit Agency -aluetta. Safdar pakeni ja valtaan nostettiin hänen veljensä Muhammad Nazim. Häntä seurasi Ghazan Khan vuonna 1938.
Tré Cool
Tré Cool (oikealta nimeltään Frank Edwin Wright III, s. 9. joulukuuta 1972 Frankfurt, Länsi-Saksa) on yhdysvaltalaisen Green Day -yhtyeen rumpali. Yhtyeessä hän on soittanut vuodesta 1990. Nimi Tré tulee ranskan kielen sanasta très eli todella, mikä tekee hänestä "todella coolin".
Tré Coolilla on kaksi lasta, Ramona (s. 1995) ja Frankito ("Little Frank", s. 2001), eri avioliitoista. Tré meni ensimmäisen kerran naimisiin vuonna 1995 valokuvaaja Lisea Lyonsin kanssa, mutta avioliitto päättyi kuitenkin eroon. Toisen kerran hän meni naimisiin vuonna 2000 Claudian kanssa, mutta tämäkin avioliitto päättyi eroon. He kuitenkin asuvat edelleen yhdessä Oaklandissa, Kaliforniassa, koska haluavat kasvattaa Frankiton niin, että tällä on molemmat vanhemmat. Eronsa jälkeen Tré on seurustellut lyhytaikaisesti The Donnas -bändin rumpalin Torryn kanssa. Hän on seurustellut Ruri-nimisen naisen kanssa. Tre Cool ja Dena menivät kihloihin 27.4.2011.Tre Cool ja Sara Rose menivät naimisiin 11.10.2014
Suikulaiset
Suikulaiset eli putkisydämiset (Cephalochordata) ovat alkeellisten selkäjänteisten ryhmä. Niillä on useita samoja tai samankaltaisia ominaisuuksia kuin selkärankaisilla. Pidetään mahdollisena, että selkärankaiset kehittyivät suikulaisen tapaisista eliöistä. Suikulaiset ovat tärkeä eläintieteellinen tutkimuskohde, koska niistä voi saada tietoa selkärankaisten alkuperästä. Niitä esiintyy lämpimillä ja lauhkeilla merialueilla Skotlantiin saakka pohjoisessa. Yleensä ne viihtyvät hiekkapohjissa osittain sinne kaivautuneena.
Suikulaisten ominaisuuksia
Kuten selkärankaisilla, myös suikulaisilla on selkää pitkin kulkeva päähermo, kidukset ja peräaukon takapuolelle ulottuva häntä. Samalla lailla kuin ihmisellä, suikulaisen lihakset muodostuvat lihassyistä. Erona selkärankaisiin on taas mm. se, että päähermo tai eräänlainen selkäydin ei ole luiden suojaamassa kanavassa, vaan huomattavasti yksinkertaisemman selkäjänteen yläpuolella. Suikulaisten selkäjänne, toisin kuin selkäranka, ulottuu pään sisälle. Tästä johtuu alajakson nimi Cephalochordata, suoraan suomentaen ”pääselkäjänteiset” (”cephalo-” tarkoittaa päätä ja ”chord-” [selkä]jännettä). Suikulaisilla on myös suunsisäiset värekarvat, ohuet lonkeromaiset säikeet jotka sijaitsevat suun edessä toimien sekä tuntoaisteina sekä ruumiiseen virtaavan veden suodattimena (vrt. hetulat). Vesi poistuu ruumiista atrioporen kautta.
400px
Aiheesta muualla
Anfioxo 文昌鱼
Konono Nº1
thumb|right|Konono Nº1
Konono Nº1 on vuonna 1978 Kinshasassa perustettu kinshasankongolainen yhtye. Sen täydellinen nimi on L'Orchestre Folklorique T.P. Konono No. 1 de Mingiedi. Yhtyeen perusti Angolassa vuonna 1933 syntynyt ja Kinshasaan vuonna 1949 muuttanut Mawangu Mingiedi. Yhtye soitti alun perin zombo-kansan rituaalimusiikkia norsunluusta valmistetuilla torvilla, mutta pian yhtyeessä nousivat keskeisimpään asemaan likembet. Yhtye levytti ensimmäistä kertaa kokoelmalla Zaire: Musiques Urbaines a Kinshasa.
2. Bundesliiga
2. Bundesliigan 18 joukkuetta pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Kaksi parasta joukkuetta nousevat kauden päätteeksi suoraan pääsarjaan, ja kolmanneksi sijoittunut joukkue pelaa ykkösbundesliigan kolmanneksi viimeisen joukkueen kanssa kaksiosaisen karsinnan.
Historia
2. Bundesliiga perustettiin vuonna 1974. Tuolloin siihen kuului 40 joukkuetta jaettuna pohjoiseen ja eteläiseen aluesarjaan. Vuonna 1981 joukkuemäärä puolitettiin ja perustettiin yksi koko liittotasavallan laajuinen sarja. Kaudesta 1991–1992 lähtien entisen DDR:n eli Itä-Saksan joukkueet tulivat mukaan ja liiga jaettiin jälleen kahtia kahteen 12 joukkueen sarjaan. Seuraavaksi kaudeksi kaikki 24 joukkuetta muodostivat kuitenkin koko liittotasavallan laajuisen sarjan. 1994–1995 joukkuemäärä supistettiin nykyiseen kahdeksaantoista. Kausien 1992–1993 ja 2007–2008 välillä kaikki kolme parasta joukkuetta nousivat suoraan ykkösbundesliigaan.
Hanna Nurminen
Hanna Kirsti Nurminen (o.s. Herlin, s. 18. toukokuuta 1955 Helsinki ) on Koneen säätiön asiamies ja hallituksen puheenjohtaja. Hän toimii myös Saaren kartanon taiteilijaresidenssin toiminnanjohtajana Mynämäellä. Nurminen on työskennellyt lisäksi Volter Kilpi -seuran toiminnanjohtajana. Osinkotuloja Nurminen ansaitsee pörssiyhtiö Cargotecista ja Koneesta, joiden osakkeita hän omistaa yhä suuren määrän.
Cock
Cock voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Hanna Nurminen
Hanna Nurminen on Kone Oy:n entisen pääomistajan Pekka Herlinin tytär sekä Antti, Ilkka, Niklas ja Ilona Herlinin sisar. Hän peri omaisuutensa isältään Pekka Herliniltä ja lahjoitti suuren osan siitä edelleen Koneen Säätiölle, joka tukee tiedettä, tutkimusta ja kulttuuria.
Gordon B. Hinckley
Gordon Bitner Hinckley (23. kesäkuuta 1910 – 27. tammikuuta 2008) toimi Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidenttinä 12. maaliskuuta 1995 alkaen aina kuolemaansa 27. tammikuuta 2008. Hinckleystä tuli vanhin MAP-kirkkoa johtanut presidentti 6. marraskuuta 2006, kun hän ohitti David O. McKayn siihenastisen ennätyksen.
Elämäkerta
Hinckley syntyi Salt Lake Cityssä, Utahin osavaltiossa, ja valmistui siellä high schoolista 1928. Hinckley ryhtyi lähetyssaarnaajaksi ja palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1935.
Gordon B. Hinckleyn aikakautta kirkon johdossa leimasi ennen muuta intensiivinen temppelien rakennusohjelma. Hinckleyn astuessa virkaansa kirkolla oli toiminnassa 47 temppeliä; hänen kuollessaan niiden määrä oli kasvanut 124:ään, joten presidentti Hinckley vihki virkakautensa aikana käyttöön yli kaksi kolmasosaa kirkon temppeleistä. Viimeinen hänen vihkimänsä temppeli oli Espoon Karakalliossa sijaitseva Helsingin temppeli.
Samalla temppelien teologinen ja käytännöllinen merkitys muuttui jossain määrin. Aikaisemmin katsottiin temppelien pyhyyden edellyttävän, että niiden lukumäärä ei kasva liian suureksi. Temppeleiden tuli olla kirkon jäsenille vaikeasti tavoitettavissa, jotta matka sinne olisi todellinen pyhiinvaellus ja elämän kohokohta. Hinckleyn kaudella alettiin korostaa temppelien merkitystä toistuvan hengellisen uudistumisen ja virvoittumisen lähteenä. Tämän johdosta katsotaan, että kirkon jäsenellä tulee, mikäli suinkin mahdollista, olla mahdollisuus päästä temppeliin usein ja vähällä vaivalla. Nykyistä vaihetta onkin kutsuttu mormonismin "temppelöitymiseksi". Tähän kehitykseen liittyy myös se, että temppeleitä ja erityisesti ennen temppelin vihkimistä järjestettäviä "avoimien ovien päiviä" käytetään pontimena kirkon lähetystyössä.
Gordon B. Hinckleyn aikana suoritettiin muitakin isoja rakennusprojekteja. Salt Lake Cityyn rakennettiin kirkkoa varten suuri Konferenssikeskus, johon mahtuu 21 000 ihmistä. Tabernaakkeli on peruskorjattu.
Teologisesti Gordon B. Hinckleyn kaudelle oli tunnusomaista konservatismi. Kirkko profiloitui esimerkiksi samaa sukupuolta olevien parien oikeuksien vastustajana. Hinckleyn kauden tärkein julkaistu teologinen dokumentti lienee 23. syyskuuta 1995 julkaistu Perhejulistus, jossa kirkko tunnustautuu perinteisten perhearvojen vaalijaksi ja puolestapuhujaksi.
Toisaalta Gordon B. Hinckley näki vaivaa tehdäkseen kirkostaan tunnetun ja poistaakseen kirkkoa kohtaan tunnettuja epäluuloja. Hän pyrki mahdollisuuksien mukaan luomaan yhteyksiä erilaisiin järjestöihin ja myös ekumeenisia yhteyksiä eri uskonnollisiin yhteisöihin. Hän lisäsi MAP-kirkon näkyvyyttä esimerkiksi ottamalla osaa erilaisiin talk showhin ja ajankohtaisohjelmiin. Puheissaan hän varoitteli kirkkonsa jäseniä liiasta sisäänpäinlämpiävyydestä ja kehotti heitä tutustumaan ennakkoluulottomasti ympäröivään yhteiskuntaan ja myös toisiin kirkkoihin ja niiden jäseniin.
Kuolema
Hinckleylle tehtiin syöpäleikkaus 24. tammikuuta 2006. Hän menehtyi 27. tammikuuta 2008 kotonaan perheensä ympäröimänä, virallisesti "korkeasta iästä johtuvista syistä".
Teijo Jämsä
Teijo Jämsä on suomalainen rumpali.
SG Cortina
Joukkueen on voittanut Serie A:n mestaruuden seitsemäntoista kertaa, joista viimeisin on vuodelta 2007. Italian Cupin joukkue on voittanut kaksi kertaa vuosina 1973 ja 1974.
Teijo Jämsä
Jämsä voitti 16-vuotiaana humpan Suomen-mestaruuden Magnet-yhtyeen kanssa. Laajempaa, kansainvälistäkin tunnettavuutta hän sai 2000-luvun alussa toimineen Killer-yhtyeen jäsenenä. Killerin lopetettua toimintansa Jämsä ja basisti Timo Huhtala perustivat uuden Killer Aspect -yhtyeen, jonka esikoisalbumi ilmestyi vuonna 2008. Muita kokoonpanoja, joissa hän on vaikuttanut, ovat muun muassa cover-yhtye Mr C ja Boys of the Band.
Jämsä on toiminut myös sessiomuusikkona. Hän soitti Sunrise Avenuen debyyttialbumilla On the Way to Wonderlandilla (2006) yhtyeen etsiessä vielä vakituista rumpalia. Lisäksi hän on soittanut muun muassa Apocalyptican, Kaija Koon ja Gimmelin albumeilla sekä Antti Tuiskun ja vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa Venäjää edustaneen Natalja Podolskajan taustayhtyeissä.
Jämsä on kotoisin Toholammilta.
Nykyisin Teijo Jämsä vaikuttaa Fireal-yhtyeessä.
Ulompi siipilihas
thumb|400px|Ulomman siipilihaksen sijainti ihmisellä
Ulompi siipilihas kuuluu puremalihaksiin. Se lähtee siipiluusta ja päättyy leukanivelen alueelle sekä leukanivelen välilevyyn. Sen supistuessa alaleuka liikkuu ja suu avautuu. Ulompaa siipilihasta hermottaa alaleukahermo.
Père Kermann’s
Père Kermann’s on ranskalainen absintti, jota valmistaa Slauer Chauvet -niminen tislaamo. Juoman alkoholipitoisuus on 60 % ja tujonipitoisuus 3 mg/kg.
Ilmatankkaus
thumb|Yhdysvaltain ilmavoimien [[C-5 Galaxy|C-5 lähestymässä KC-135R:ää. Kuvassa näkyvien siipievien avulla puomimies eli boomer ohjaa tankkauspään koneen tankkausaukkoon.]] Ilmatankkauksella tarkoitetaan tapahtumaa, jossa ilmatankkauslentokone, ilmatankkeri, tankkaa ilmassa toista lentokonetta, joka usein on hävittäjä.
Ilmatankkausta käytetään monista eri syistä. Ilman ilmatankkausta pitkät pommituslennot jouduttaisiin tekemään pienemmillä aselasteilla ja suurella polttoainemäärällä.
Lisäksi laskeutuessaan tankkaamaan ne altistuisivat lentokentille suunnattuihin ohjusiskuihin. Näin ollen ilmatankkauksella voidaan katsoa suojattavan myös torjuntatehtävissä olevia hävittäjiä, joita ei tarvitse pelkästään polttoainetäydennyksen vuoksi laskea välillä lentokentille tai lentopaikoille, joihin on saatettu tai saatetaan tehdä ohjusiskuja.
Ilmatankkauksen kehittymiseen syynä oli varsinaisesti 1950-luvulla ennen ohjustekniikan kehittymistä strategisten pommikoneiden merkitys. Yhdysvallat piti jatkuvasti Boeing B-52 Stratofortress -ydinpommikoneita ilmassa, joiden tuhoaminen ilmasta olisi ollut Neuvostoliitolle vaikeampaa kuin niiden lentokenttien tuhoaminen.
Partiointitehtävissä olevat koneet voivat pysytellä toiminta-alueella joutumatta välillä laskeutumaan tankkaamaan. Hävittäjät pystytään tankkaamaan ilmassa ennen tuloa taistelualueelle ja koko polttoainekapasiteetti voidaan käyttää varsinaiseen tehtävään.
thumb|USA:n merivoimien tankkerikone [[KC-10 Extender|KC-10 tankkaa letkutankkausmenetelmällä AV-8B Harrier:ia.]] Tankkaus tapahtuu joko tankkauspuomin tai -letkun avulla, riippuen konetyypistä. Puomitankkausmenetelmässä tankkerikoneen ”puomimies” ohjaa puomin suukappaleen tankattavassa koneessa olevaan tankkausaukkoon. Kytkeydyttäessä tankkaustapahtuma on puomimiehen vastuulla eikä lentäjä voi enää silloin juuri siihen vaikuttaa.
Ilmatankkauksen lyhyt historia
Vuonna 1925 sir Alan kehitti ns. silmukkamenetelmän: tankkerikoneesta ammuttiin liinakiväärillä köysi, joka putosi polttoainetta tarvitsevan koneen perässään vetämän koukullisen köyden yli; nyt oli yksinkertaista hinata köydet sisään ja perässä polttoaineletku.
Tätä menetelmää käytti Imperial Airways koelennoillaan yli Atlantin vuosina 1935–1939; viimeisen kerran sitä käytti B-50 ”Lucky Lady II”, joka suoritti ensimmäisen välilaskuttoman lennon maailman ympäri vuonna 1950.
1940-luvun lopussa kehitettiin ns. laahausankkurimenetelmä, jonka avulla myös yksipaikkaiset koneet pystyivät ilmatankkaamaan; tästä alkoikin sitten kehitys nykyiselleen.
Ilmatankkaus Suomessa
Suomessa F/A-18 Horneteissa ja CASA C-295-kuljetuskoneella on ilmatankkausmahdollisuus. Prikaatikenraali Rädyn komitea esitti Finnairille hankittavaksi Airbus-lentokoneita, jotka kykenevät myös ilmatankkaukseen. Finnair piti asiaa ylimääräisenä kustannuksena pörssiyhtiölle sekä turvallisuusriskinä yhtiölle siinä tapauksessa, että ilmatankattavat koneet osallistuvat johonkin sotilasoperaatioon.
Ilmavoimien tavoitteena oli hankkia ilmatankkauspätevyys kaikille Hornet-lentäjille. Nykyään vain muutamalla rauhankumppanuusharjoituksiin osallistuneella lentäjällä on ilmatankkauspätevyys.
Suomen puolustusministeriö asetti vuonna 2006 työryhmän selvittämään raskaan ilmakuljetuskyvyn tarvetta ja hankkimisen vaihtoehtoja. Suomeen ei päätetty hankkia omaa ilmatankkauskykyä. Uutta mahdollisuutta toivotaan Nato-maiden, Ruotsin ja Suomen ilmakuljetusjärjestelyistä.
Suomessa Yhdysvaltain Euroopan ilmavoimien tankkauskoneita esiteltiin yleisölle 2005 Lappeenranta International Air Show’ssa.
Kuusi Suomen ilmavoimien F-18 Hornet -hävittäjää osallistui vuonna 2007 Luulajassa järjestettyyn Nordic Air Meet -lentotoimintaharjoitukseen, jossa harjoittelivat myös ilmatankkausta harjoitukseen osallistuneiden kahden yhdysvaltalaisen Boeing KC-135 Stratotanker -ilmatankkauslentokoneen kanssa.
Ilmatankkausta harjoiteltiin toukokuussa 2009 Tampereella, jossa koulutettiin 16 lentäjää ja neljä kouluttajaa, sekä Kuopiossa helmikuussa 2010. Suomen Hornet-hävittäjät tarvitsevat ilmatankkaustaitoa kansainvälisissä operaatioissa ja yhteiseurooppalaisessa harjoitustoiminnassaan.
Kymintehdas
thumb|right|250px|Kymintehdas vuonna 1987.
Kymintehdas oli nykyisen Kymin paperitehtaan edeltäjä nykyiseen Kouvolaan kuuluvalla Kuusankoskella Kymenlaaksossa. Axel Wilhelm Wahrenin perustamassa tehtaassa käynnistyi ensimmäinen paperikone 18.5.1874. Tehtaat fuusioituivat Kymin Osakeyhtiön ostaessa Voikkaan (Tampereen Kattohuopatehdas Oy) ja Kuusankoski Oy:n 3.3.1904. Tehtaan sisäisesti paperikoneet tunnettiin F-osastona ja päällystyslaitos C-osastona (Coater). Tämän lisäksi alueella toimi Kuusaansaaren paperitehdas (Y-osasto).
Tehtaan paperikoneet
Tehtaassa valmistettiin wc-paperia vuosina 1948-1962.
Sellun- ja hiokkeen tuotanto
Suurin osa rakennuksista on purettu, kuivauskoneen halli (nyk. varastotilaa ja Metso Minerals) sekä kuorimon rakennukset (nyk. UPM:n kuljetusosasto) ovat uusiokäytössä.
Voimalaitos
Ympäri tehdasaluetta aiemmin rakennetut viisi vanhaa kattilalaitosta korvasi vuonna 1933 Kymin höyry(voimalaitos) eli keskuskattilahuone. Sen tiilinen savupiippu oli 122,5 metriä korkea, eli valmistumisaikanaan Suomen korkein. Piippua on myöhemmin madallettu 1,5 metrillä, joten nykyisin se on enää 121-metrinen.
Turbiinit: 2 turbiini-generaattoria
Kymintehtaan höyrykattilat korvasi Kuusanniemen tehdasalueelle rakennettu Kymin Voiman lämpövoimalaitos vuonna 2002, vaikkakin vanhimmat kattilat (K1-4) oli poistettu käytöstä jo 1980-luvulla. Arkkitehti Bertel Liljequistin suunnittelema, vuosina 1932–35 rakennettu punatiilinen ja rautabetonirunkoinen vanhempi voimalarakennus on toistaiseksi entisellään ja vailla käyttöä. Uudemmat kattilat K5 ja K6 purettiin vuonna 1955 valmistuneine rakennuksineen vuonna 2005.
Rautatie ja kalusto
Kuusaanlammen ja Kymintehtaan välillä toimi 1898–1912 488 mm:n raidelevyinen sähkörata, sekä vuosina 1912–1918 Kuusankosken tehtaan sisäinen 600 mm:n puunsiirtorata.
Kuusankosken ja Voikkaan tehdasalueet yhdisti 5,5 km:n mittainen kapearaiteinen rautatie vuosina 1918-1960. Radasta on jäljellä suojeltu tallirakennus Voikkaan tehdasalueella, yksi moottoriveturi ja kaksi matkustajavaunua Jokioisten museorautatiellä. Lisäksi säilyneenä ovat radalla liikennöineet kaksi umpitavaravaunua sekä kaivinkoneen kuljetusta varten oleva raskaskuljetuslavetti.
Citizendium
Citizendiumista suunniteltiin Wikipedian haarautumaa, jossa olisi kopio kaikista tuolloin olemassa olevista englanninkielisen Wikipedian artikkeleista. Kaikki artikkelit Citizendiumissa, joita ei ole päivitetty haaraumahankkeessa, tultaisiin automaattisesti päivittämään Wikipedian saman artikkelin versiosta. Jokainen Citizendiumin artikkeli, joka on muuttunut tai muokattu tulisi kuitenkin säilymään haarautuneessa Citizendiumin versiossa. Myöhemmin ajatus koko Wikipedian kopioinnista kuitenkin haudattiin ainakin toistaiseksi, ja hankkeessa säilytetään nyt vain niitä artikkeleita, joita on muokattu tai aiotaan muokata Citizendiumin puolella. Hankkeesta on ainakin aluksi vain englanninkielinen versio, joskin muiden kieliversioiden ilmaantuminen myöhemmin on mahdollista.
Kymintehdas
Veturit
thumb|250px|UPM-Kymmene Oyj:n Move66-veturi tallissaan Kuusankoskella Tehdasalueen vaihtotöissä käytettiin keltaiseksi maalattuja teollisuusvetureita. Aiemmin samoja vetureita käytettiin yhdessä Voikkaan paperitehtaan kanssa. Vaihtotyöt UPM-Kymmene Oyj:n omalla kalustolla loppuivat Kuusankoskella vuodenvaihteessa 2008–2009.
Tehtaalla on ollut myös muita vetureita.
Citizendium
Hankkeen alkuvaiheet
Hanke julkistettiin 9. syyskuuta 2006 Wizards of OS 4 -konferenssissa Berliinissä. Hanke aloitettiin lokakuussa 2006 pilottina, jota pääsivät lukemaan ja muokkaamaan vain henkilötietonsa, kuten nimensä ja koulutustaustansa lähettäneet ja kutsun saaneet käyttäjät. Kutsun saaminen ei Citizendiumin mukaan vaatinut asiantuntijuutta miltään alalta, vaan käytännössä kaikki vakavassa mielessä lähetetyt tunnushakemukset on hyväksytty. Pilottiin kopioitiin kaikki englanninkielisen Wikipedian artikkelit. 8. marraskuuta Larry Sanger kertoi, että pilotissa oli 263 tunnusta, 183 artikkelia oli ”elossa” (eli joku muokkasi tai aikoi muokata niitä), ja muokkauksia oli yhteensä noin 300. 26. marraskuuta Citizendiumin käyttäjä David Still kommentoi Wikipedia Weekly -podcastissa, että oikeiden nimien vaatimus oli ehkäissyt vandalismin täysin, ja että hankkeen kehitys oli ollut ”paljon nopeampaa kuin Wikipedian silloin kun se aloitettiin”.
Kymintehdas
Aiheesta muualla
60.90333°N, 26.65167°W
Kymmene bruk
Citizendium
Hankkeen alkuvaiheet
Tammikuussa 2007 Larry Sanger kertoi Citizendium-foorumilla, että hankkeen 500 tunnuksesta vain 10–20 on todella aktiivisia. Tämän vuoksi Sanger päätti poistaa hankkeesta kaikki muut paitsi ”eläviksi” merkityt artikkelit motivoidakseen osallistujia. Hanke omaksui myös uuden kirjautumiskäytännön: lukemis- ja kirjoitusoikeudet saa automaattisesti tunnuksen luomisen jälkeen. Tämä aiheutti jonkin verran vandalismia, joka kuitenkin torjuttiin nopeasti. Helmikuun 2007 alussa Citizendium ylitti tuhannen ”elävän” artikkelin rajan.
Vuonna 2014 Citizendiumissa oli noin 17 000 artikkelia.
Aiheesta muualla
Larry Sanger
Mamadou Dia
Mamadou Moustapha Dia (18. heinäkuuta 1910 tai 1911 Khombole – 25. tammikuuta 2009 Dakar ) oli senegalilainen poliitikko. Hän toimi maan ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1958–1962.
Mamadou Dian isä oli Kanelista kotoisin ollut tukulori, joka työskenteli rautatieläisenä Thièsissä ja poliisina Khombolessa. Hänen äitinsä kuului serereihin. Mamadou kävi koraanikoulun, Diourbelin piirikoulun ja Blanchotin yläkoulun Saint-Louisissa. Opettaja merkitsi hänet vuotta vanhemmaksi, jotta hän voisi pyrkiä William Pontyn normaalikouluun.
Valmistuttuaan normaalikoulusta Dia työskenteli opettajana Saint-Louisissa ja Fisselissä sekä Fatickin piirikoulun rehtorina vuodesta 1943. Hän ei ollut vielä kiinnostunut politiikasta, mutta vastusti siirtomaavaltaa ja kirjoitteli lehtiin Senegalin taloudellisista ongelmista. Fatickin asukkaat pyysivät Diaa ehdokkaakseen Senegalin yleisneuvostoon, johon hänet valittiin Léopold Sédar Senghorin ja Ibrahima Seydou Ndawin tuella vuonna 1946. Seuraavana vuonna hänet valittiin myös Ranskan Länsi-Afrikan suureen neuvostoon.
Lamine Guèyen johtamiin sosialisteihin kuulunut Dia osallistui Léopold Sédar Senghorin Bloc démocratique sénégalais -puolueen perustamiseen ja toimi sen pääsihteerinä vuodesta 1948. Hänet valittiin Senegalin edustajaksi Ranskan tasavallan neuvostoon vuonna 1948 ja uudelleen vuonna 1952. Vuonna 1956 Dia valittiin Ranskan kansalliskokouksen jäseneksi. Edustajavuosinaan hän opiskeli maantiedettä, lakia ja taloustiedettä François Perrouxin johdolla.
Vuoden 1956 ”puitelain” hyväksymisen jälkeen Diasta tuli Senegalin hallituksen varapuheenjohtaja vuonna 1957 ja myöhemmin puheenjohtaja. Hän toimi myös lyhytikäisen Malin liittovaltion varapääministerinä Liittovaltion hajottua vuonna 1960 Diasta tuli itsenäisen Senegalin pääministeri ja Senghorista presidentti.
Maan talouden kehittämisestä vastannut Dia esitti radikaaleja uudistuksia, joihin kuuluivat maanomistusolojen uudistaminen, maanviljelijöiden osuuskunnat ja kansallistaminen. Hän kannatti myös Ranskan vaikutusvallasta irtautumista. Vuoden 1961 kuluessa muodostui pääministerin vastainen liittokunta, johon kuului uskonnollisia johtajia, senegalilaisia ja ranskalaisia liikemiehiä ja varakkaita poliitikkoja. Joulukuussa 1962 maahan syntyi perustuslaillinen kriisi, jonka yhteydessä Diaa syytettiin vallankaappauksen valmistelusta. Hänet pidätettiin ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen vuonna 1963.
Kédougoun vankilassa sokeutuneen Dian vapauttamista vaativat muun muassa Jean-Paul Sartre ja paavi Johannes XXIII. Presidentti Senghor vapautti hänet kuitenkin vasta vuonna 1974. Dia armahdettiin Senegalin siirtyessä monipuoluejärjestelmään vuonna 1976.
King of Spirits
King of Spirits on tšekkiläinen absinttimerkki. Valmistajan antamien tietojen mukaan juoma pohjautuu yli 200 vuotta vanhaan reseptiin. Se on täysin luonnontuote eikä sisällä yhtään keinotekoista ainesosaa. King of Spirits on erittäin vahvaa absinttia ja maistuu kitkerän yrttiseltä ja koiruoholta. Pulloissa on pohjalla koiruohoa leikeltynä silpuksi. Tämän seurauksena juoman tujonipitoisuus kasvaa koko ajan juoman vähetessä. Tujonipitoisuus on 34 mg/kg ja alkoholipitoisuus 70 %.
Tahdon
Tahdon voi tarkoittaa seuraavia:
Bambi
Bambi on Disneyn animaatioelokuva, jonka ensi-ilta oli 13. elokuuta 1942. Elokuvan valmistelu aloitettiin jo vuonna 1937. Se perustuu Felix Saltenin vuonna 1923 kirjoittamaan kirjaan Bambi: Tarina metsästä. Elokuva kertoo Bambi-nimisestä muulipeurasta (Saltenin kirjassa metsäkauriista).
Vuonna 2006 Bambille tehtiin jatko-osa, Bambi 2.
Disneyn Juhlajulkaisussa Bambi on uudelleen dubattu.
Bambi valittiin vuonna 2011 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Bambin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni
Eräässä tiheän metsän pusikossa naaraskauris nimeltä Helinä synnyttää nuoren vasan, jonka hän nimeää Bambiksi. Oppiessaan kävelemään Bambi ystävystyy nuoren Rumpali-nimisen jäniksen kanssa. Yrittäessään oppia puhumaan Bambi tapaa myös nuoren haisunäädän, jota hän kutsuu ”Kukaksi” (haisunäädän mukaan nimi ei haittaa häntä vähääkään, jolloin nuori Bambi sanoo: ”Kukka, kaunis Kukka”).
Kun Bambi on viimein oppinut puhumaan kunnolla, hänen äitinsä vie hänet niitylle, joka on sekä ihmeellinen että pelottava paikka. Bambin äiti varoittaa poikaansa siitä, että kauriit ovat niityllä vaarassa, koska siellä ei ole puita tai pensaita, joiden taakse voisi piiloutua. Näin ollen heidän on oltava niityllä aivan erityisen varovaisia. Niityllä Bambi tapaa ensimmäisen kerran nuoren naarasvasan nimeltä Faline, tämän Vilja-äidin sekä oman isänsä, Metsän suuren ruhtinaan. Niityn korpit alkavat yllättäen raakkua säikäyttäen kaikki eläimet pakoon. Bambi joutuu kamppailemaan pakenevien eläinten jaloissa päästäkseen äitinsä luokse. Bambin isä saapuu paikalle juuri ajoissa auttaakseen Bambin ja tämän äidin pois niityltä ennen kuin metsästäjä ehtii ampua heidät. Kun Bambi kysyy äidiltään paon syytä, tämä vastaa: ”Ihminen oli metsässä.”
Metsään koittaa ankara talvi, jonka aikana Rumpali opettaa Bambia liukumaan jäällä. Kun talvi alkaa lopulta kääntyä kevääksi, Bambi ja hänen äitinsä menevät niitylle ja löytävät sieltä kevään merkkinä tilkun tuoretta ruohoa. Kaksikon syödessä Bambin äiti aavistaa metsästäjän tulon ja määrää Bambin pakenemaan. Heidän juostessaan kuuluu selkeä aseen laukaus. Kun Bambi saapuu takaisin kotipusikkoon, hän huomaa, ettei äiti olekaan hänen perässään. Bambi vaeltaa ympäri metsää äitiään huudellen, muttei saa minkäänlaista vastausta. Lopulta Bambin isä ilmestyy Bambin eteen ja kertoo tälle: ”Äitisi ei voi olla enää kanssasi” (viitaten siihen, että metsästäjät ovat tappaneet tämän). Sitten hän vie poikansa pois.
Kun kevät viimein koittaa, Bambi kohtaa Rumpalin ja Kukan jälleen. He alkavat yhdessä ihmetellä, miksi metsän kaikki muut eläimet ovat alkaneet käyttäytyä sekopäisesti, jolloin pöllövaari selittää heille, että metsän on sekoittanut kevään mukanaan tuomat rakkaudentunteet. Vaikka kolmikko päättää yksimielisesti olla menettämättä järkeään rakkauden vuoksi, sekä Rumpali että Kukka löytävät itselleen kumppanit ja lähtevät tiehensä. Bambia Kukan ja Rumpalin käytös ällöttää, mutta eipä aikaakaan, kun hän itse kohtaa yllättäen Falinen ja heistä tulee pari. Bambin ja Falinen tanssiessa ja kuherrellessa onnellisesti metsässä toinen nuori uroskauris nimeltä Ronno ilmestyy paikalle ja yrittää pakottaa Falinen lähtemään mukaansa. Bambi hyökkää Ronnon kimppuun ja onnistuu alkuvaikeuksien jälkeen nujertamaan ja työntämään tämän kielekkeeltä alas jokeen.
Sinä iltana Bambi ja Faline jatkavat kuherteluaan metsässä. Seuraavana aamuna Bambi herää kuitenkin savun hajuun ja torven törähdykseen. Bambin isä selittää, että ihminen on palannut metsään suurella joukolla ja että heidän on paettava. Faline herää korppien raakuntaan ja lähtee etsimään Bambia. Bambi puolestaan lähtee takaisin hakemaan Falinea, mutta tämä on ehtinyt jo kadota. Etsiessään Bambia Faline saa peräänsä metsästyskoiria, minkä seurauksena hän pakenee pienelle kielekkeelle. Bambi löytää Falinen ajoissa ja hätistää koirat tiehensä antaen Falinelle tilaisuuden paeta. Kun Faline on päässyt turvaan, Bambi tappaa metsästyskoirat potkaisemalla liikkeelle kivivyöryn, joka vierii koirien päälle. Bambi lähtee pakoon, mutta kun hän hyppää erään rotkon yli, häneen osuu metsästäjän luoti. Metsän ruhtinas löytää Bambin ja patistaa tämän takaisin jaloilleen. Samaan aikaan metsä syttyy tuleen. Kaksikko pakenee nopeasti leviävää metsäpaloa yhdessä ja ui sitten pienelle saarelle, jonne myös muut metsän eläimet, mukaan lukien Faline, ovat paenneet. Bambista tulee metsän uusi ruhtinas.
Elokuvan lopussa Faline synnyttää Bambille kaksi vasaa, tytön ja pojan. Bambi katselee perhettään korkean kukkulan laelta yhdessä isänsä kanssa. Lopulta Metsän ruhtinas kääntyy hiljaa pois ja kävelee tiehensä. Ruhtinas Bambi jää katselemaan ylpeästi vastasyntyneitä vasojaan, aivan kuten hänen isänsäkin aikoinaan hänen syntyessään.
Vuoden 1969 dubbaus
Laulut esittää: Jukka Kuoppamäki & Ritva Lehtelä
Ohjaus: Reino Bäckman
Suomennos: Solveig Holm
Laulujen suomennos: Jukka Kuoppamäki & Reino Bäckman
Äänittäjä: Raimo Kiialainen
Tuotanto: Suomi-Filmi Oy
Vuoden 2005 dubbaus
Vuoden 2005 jälkiäänityksen ohjasi Ulla Renko ja käänsi Teuvo Matala.
HMS Kempenfelt (I18)
HMS Kempenfelt (viirinumero D18/I18) oli Britannian kuninkaallisen laivaston C-luokan laivueenjohtaja maailmansotien välillä. Alus myytiin Kanadalle, joka otti sen palvelukseen 19. lokakuuta 1939 River-luokan aluksena HMCS Assiniboine.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1929 laivasto-ohjelmassa J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin lokakuussa 1930. Alus laskettiin vesille 29. lokakuuta 1931 ja valmistui 30. toukokuuta 1932.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Pääosan vuodesta 1929 alus oli Rosythissa, mistä se siirrettiin tammikuussa 1933 Välimeren laivastoon.
Alus palasi 28. maaliskuuta 1933 kotimaahan, josta se aloitti Itämeren purjehduksen. Palattuaan Itämereltä alus sijoitettiin Devonportiin telakalle, mistä se palasi palvelukseen tammikuussa 1934. Alus johti laivueensa Kotilaivaston mukana Länsi-Intian saaristoon, josta palattiin maaliskuussa Englantiin. Alus vietti vuoden lopun Skandinavian satamissa kiertäen ja Skotlannin tukikohdissa.
Lukuun ottamatta lyhyttä koulutuspurjehdusta Välimerellä alus oli elokuuhun 1935 kotimaassa. Se lähti 31. elokuuta Etiopian kriisin vuoksi Punaiselle merelle, minkä jälkeen alus palveli Itä-Intian laivastoasemalla kesäkuuhun 1936. Alus oli vuoden 1936 lopun Välimerellä sekä Espanjan rannikolla muun muassa evakuoiden Britannian kansalaisia alueelta.
Joulukuussa 1936 alus siirrettiin Devonportin telakalle, josta alus palasi 10. huhtikuuta 1937 palvelukseen. Talvikaudella alus vieraili Espanjan satamassa. Alus oli touko-kesäkuun 1938 telakalla Chathamissa, minkä jälkeen alus vieraili heinäkuussa Itämeren alueen satamissa viettäen loppuvuoden kotimaassa. Toisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin aktiivipalvelukseen, jolloin alus määrättiin Portlandiin 18. hävittäjälaivueeseen suojaamaan saattueita sekä partioimaan kanaalin alueella.
Kempenfelt, HMS Ardent ja HMS Echo suojasivat 9. syyskuuta lentotukialus HMS Courageousia sukellusveneentorjuntapartiossa (operaatio AS2). Alus palasi 14. syyskuuta Plymouthiin, jossa se valmisteltiin siirrettäväksi Kanadaan.
Alus törmäsi 28. syyskuuta Newhavenin edustalla kauppalaiva SS Hesterin kanssa. Laivueenjohtaja piti siirtää vaurioiden korjaamiseksi Devonportiin telakalle. Alus oli kuitenkin päätetty siirtää Kanadalle ja sen virallinen luovutus tapahtui 19. lokakuuta 1939 nimellä HMCS Assiniboine. Alus palasi telakalta 7. marraskuuta.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Öljymaalaus
thumb|[[Mona Lisa on Leonardo da Vincin tunnettu öljyvärimaalaus]] Öljymaalaus eli öljyvärimaalaus on öljyväreillä tehty maalaus. Usein öljymaalaukset tehdään kankaalle, mutta aiemmin puu oli yleisempi pohjamateriaali. Öljymaalauksia alettiin tehdä 1400-luvulla. Sitä ennen tehtiin temperamaalauksia. Öljymaalaukset ovat oleellinen osa länsimaisen taiteen historiaa renessanssista lähtien. Mahdollisimman realistisia öljymaalauksia tehtiin ennen valokuvausta, ja valokuvauksen yleistyttyä maalaustyyli muuttui vähemmän realistiseksi. Öljymaalauksen kuivuminen kestää kauan, sillä maalauksissa käytetyt öljyvärit kuivuvat hitaasti.
Historia
Aluksi öljyvärejä käytettiin temperavärin kanssa sekatekniikkana, ja myös öljyllä maalattiin puulle. Antonello da Messinan sanotaan tuoneen öljyvärin Italiaan. Läpi renessanssiajan öljyvärejä käytettiin ohuina kerroksina, joiden läpi pohjustus tai pohjamaalaus kuulsi. Giovanni Bellini kokeili ensimmäisten joukossa peittävämpää öljymaalausta. Täyteläisempiä ja sileämpiä öljyväripintoja saatiin aikaan laseeraamalla. Myöhemmin siveltimenjäljestä tehtiin paksumpi, ja siitä tuli maalauksen keskeinen tekijä; tällaisesta tyylistä tunnettu esimerkki on Rembrandt ja myöhemmin impressionistit.
Valokuvaus syrjäytti realistisuuteen pyrkivän öljymaalauksen ja maalaustyyli muuttui vähemmän realistiseksi (esim. impressionismi).
Välineet
thumb|Öljyvärimaalarin väripaletti, siveltimiä ja veitsiä Öljyvärit ovat maaleja, joita tehdään hiertämällä pigmenttijauhetta kuivuvaan öljyyn, joka toimii sideaineena. Hiertämisen jälkeen pigmentin jokainen värihiukkanen on öljyn ympäröimä, jolloin maalisekoite on samalla sekä riittävän taipuisaa että riittävän tahmeaa maalaamiseen. Sideaineiden lisäksi maalatessa voidaan käyttää maalausnesteitä ja ohenteita, kuten pellavaöljyä, dammarhartsivernissaa ja ranskalaista tärpättiä.
Väriä voi levittää siveltimillä, maalausveitsillä tai sormilla. Öljyvärit ovat paksuja ja kermaisia, ja niillä tehdyt siveltimenjäljet erottuvat selvästi. 1500-luvulta alkaen öljyvärimaalarit kuten Tizian ja Rembrandt alkoivatkin hyödyntää öljyvärien fyysistä olemusta. 1800-luvun impressionistit ja erityisesti Cézanne sekä van Gogh tunnetaan vahvasta siveltimenkäytöstään. Siveltimen jälkeen voi vaikuttaa siveltimen valinnalla, ja käytössä onkin eri muotoisia ja kokoisia siveltimiä.
Värien järjestys- ja sekoitusalustana käytetään yleensä puisia paletteja, joissa on reikä peukaloa varten.
Tekniikat
Öljyvärit mahdollistavat useita erilaisia maalaustekniikoita. Öljyvärejä voi levittää ohuesti tai paksusti. Väriä voi liikutella maalauksen pinnalla, ja sen voi raaputtaa pois. Raaputusta voi käyttää myös itsellisenä menetelmänään, sillä raaputettuun pintaan jää alkuperäisen kuvan himmeä varjokuva. Menetelmällä saadaan aikaan hienostuneita värisävyjä tai sumuisia maisemia. Märän öljymaalin raaputtamista kutsutaan sgraffitoksi. Menetelmän avulla voidaan luoda pintavaikutelmia tai alla olevan kuivan värin paljastamiseksi. Rembrandt käytti sgraffitoa viiksien ja vaatteiden kuvioiden luomiseen.
Laseeraus on perinteinen öljymaalausmenetelmä, jossa väriä levitetään useina läpikuultavina kerroksina, jolloin saadaan aikaan tasainen väripinta. Kuivasivellinmenetelmässä öljyväriä vedetään kevyesti kankaan karkeaa pintaa vasten tai kuivan maalikerroksen päälle. Tällöin väri tarttuu vain pinnan kohoumiin ja jättää pohjaväriä hieman näkyviin. Menetelmää käytetään usein veden heijastusten, kaukaisten puiden tai ruohon, tai hiusten ja vaatteiden kuvaamiseen. Sumrauksessa paksua ja kuivaa väriä hierotaan toisen värin päälle. Tekniikkaa käytetään esimerkiksi taivaan tai runsasväristen kankaiden kuvaamisessa.
Tavallista paksumpaa värikerrosta maalauksessa kutsutaan impastoksi. Siinä väriä voidaan levittää maalaukselle suoraan putkilosta ja muotoilla siveltimellä, veitsellä tai sormella. Impaston kuivuminen voi kestää useita päiviä. Impastoa käytetään usein tiettyjen kohtien korostamiseen, jolloin ne ikään kuin työntyvät maalauksesta esiin.
Menetelmät
thumb|[[Vincent van Goghin kertamaalauksena toteutettu Vehnäpelto ja pilvinen taivas (1890).]] Öljyvärimaalaamisen menetelmien suosio on vaihdellut aikojen kuluessa. Ennen 1800-lukua öljymaalaukset tehtiin aina kerroksittain. Pohja oli keskisävyinen, ja sille tehtiin yksivärinen pohjamaalaus, jolla luotiin pohja maalauksen sommitelmalle, muodoille ja värisävyille. Värit lisättiin vasta viimeiseksi. Maalaukset tehtiin työhuoneissa, ja ulkona maalattiin vain pieniä tutkielmia. Impressionistit ryhtyivät kuitenkin maalaamaan ulkona suoraan aiheesta ja maalasivat työn valmiiksi kertaistumalla ja ilman kerroksia, alla prima. Kertamaalauksessa maalataan märkää märälle -menetelmällä, jolloin siveltimenvedot sulautuvat toisiinsa ja tuottavat pehmeän vaikutelman. Impressionistit hylkäsivät myös keskisävyiseksi maalatun pohjan ja alkoivat maalata valkoiselle kankaalle. Impressionistien kertamaalausmenetelmästä tuli nopeasti yleinen tapa, joskin pohjamaalauksen päälle maalaaminenkin on yhä käytössä.
Charles Edison
thumb|right|Charles Edison Charles Edison (3. elokuuta 1890 Llewellyn Park, New Jersey – 31. heinäkuuta 1969) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja liikemies. Hän oli keksijä Thomas Edisonin poika.
Edison toimi New Jerseyn 42. kuvernöörinä (1941–1944) sekä maansa laivastoministerinä (1940).