cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sebastian Szymański
Hän aloitti uransa TOP 54 Biała Podlaskassa 6-vuotiaana. Maaliskuussa 2013 hän siirtyi Legia Varsovaan. Heinäkuussa 2016 hän siirtyi ykkösjoukkueeseen, jossa hän teki debyyttinsä 7. heinäkuuta 2016 Supercupin ottelussa Lech Poznańia vastaan. Debyyttinsä Ekstraklasassa hän teki 20. elokuuta 2016 Arka Gdyniaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 3. maaliskuuta 2017 Zagłębie Lubinia vastaan.
31. toukokuuta 2019 hän teki viiden vuoden sopimuksen FK Dynamo Moskovan kanssa mutta siirtyi kaudeksi 2022–2023 lainalle Rotterdamin Feyenoordiin Alankomaiden pääsarjaan.
Hän teki debyyttinsä Puolan maajoukkuessa 9. syyskuuta 2019 Itävaltaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa A-maajoukkueessa hän teki 19. marraskuuta 2019 Sloveniaa vastaan.
A. I. Virtanen -palkinto
Palkinto on saanut nimensä Nobel-palkitun A. I. Virtasen mukaan. Palkinnon taustalla ovat Suomalaisten Kemistien Seura, Suomen Biobio-seura (Societas Biochemica, Biophysica et Microbiologica Fenniae) ja Ravitsemuksen Tutkimussäätiö. Palkintoon kuuluu rahapalkinto ja kuvanveistäjä Aimo Tukiaisen suunnittelema hopeinen A. I. Virtanen -mitali sekä kunniakirja.
Krokoiitti
thumb|240px|Krokoiitti Krokoiitti (PbCrO4) on kromaatteihin kuuluva mineraali, joka on luonnon lyijykromaatti ja siitä käytetään myös nimeä punalyijymalmi. Kiteet ovat prismamaisia ja pitkulaisia. Itse mineraalin väri vaihtelee keltaisesta punaiseen ja viiru on keltaoranssi. Mineraali on läpinäkyvä ja kiilto on lasin- tai timantinkiilto. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 2,5-3. Kidejärjestelmä on monokliininen. Sitä esiintyy samoissa paikoissa wulfeniitin, pyromorfiitin ja vanadiniitin kanssa. Sitä löytyy hapekkaista ja hydrotermisistä juonista.
Outi Siimes
Siimes suoritti varusmiespalvelun ja yleni vänrikiksi, mikä toi hänelle runsaasti huomiota mediassa. Hän pyrki myös kadettikouluun, mutta syyksi hylkäämiselle ilmoitettiin se, että hänellä oli ylinopeussakkoja. Siimes oli myös Lahden kaupunginvaltuuston jäsen 1993–1999. Hän ehdotti kansanedustajana ollessaan siviilipalveluksen pidentämistä 450 vuorokauden mittaiseksi.
Siimes ei enää noussut kansanedustajaksi seuraavissa vaaleissa. Tämän jälkeen hän siirtyi opiskelijaksi ja valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2001. Hänen opiskelunsa kestivät vuoden ja yhdeksän kuukautta, mikä on yksi nopeimmista valmistumisajoista tiedekunnassa. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt vero- ja arvonlisäveroasioihin erikoistuneena asianajajana Asianajotoimisto Hannes Snellmanissa.
Vuonna 2003 hänet ylennettiin luutnantiksi ja vuonna 2010 yliluutnantiksi.
Urheilu-ura
Siimes harrastaa pitkänmatkanjuoksua. 1.–2. joulukuuta 2007 hän juoksi ensimmäisenä suomalaisnaisena vuorokaudessa yli 200 kilometriä. Hänen tuloksensa Endurance 24h -kisassa Espoon Areenalla oli 201,350 kilometriä. Toukokuussa 2008 hän paransi kuuden tunnin ratajuoksun Suomen ennätystään tulokseen 64,350 km mutta menetti viikkoa myöhemmin ennätyksen Susanna Raitamäelle, joka juoksi yli yhdeksän kilometriä paremman tuloksen. Kesäkuussa 2008 Siimes voitti Suomi-juoksun ajalla 9.41.32, joka on 100 kilometrin juoksussa suomalaisnaisten kaikkien aikojen tilaston kolmanneksi paras aika. Tammi-helmikuun vaihteessa 2009 Espoossa hän paransi vuorokauden juoksun Suomen ennätystään tulokseen 207,210 km. Toukokuussa 2009 Siimes sijoittui vuorokauden juoksun MM-kilpailuissa 11:nneksi ja samalla kertaa kilpaillussa EM-kisassa seitsemänneksi ulkoratojen Suomen ennätyksellä 205,671 km.
Lokakuussa 2009 Siimes voitti Tampereella juostun Wihan Kilometrit 100 km -kilpailun naisten sarjan parantaen 100 km ennätystään lukemiin 9.32.41.
Tammikuun lopulla 2010 Siimes paransi kolmannen kerran naisten 24 h Suomen ennätystä, taas Espoossa järjestetyssä Endurance 24h -kilpailussa. Tulos 210,567 km riitti kilpailussa kakkossijaan naisten sisäratojen ME:n 241,426 km juosseen japanilaisen Sumie Inagakin takana. Inagaki voitti kilpailussa myös kaikki miespuoliset juoksijat. Toukokuussa 2010 hän paransi Suomen ennätystä juostuaan yhteisissä vuorokaudenjuoksun MM- ja EM-kilpailuissa 213,699 kilometriä. MM-kilpailussa hän sijoittui 11:nneksi ja EM-kilpailussa seitsemänneksi.
Paasonen
Paasonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Päijät-Hämeen kylät
Päijät-Hämeen Kylät ry on koko Päijät-Hämeen maakunnan kattava kyläyhteisöjen kattojärjestö, joka koordinoi ja tiedottaa maakunnan kylätoimintaa. Päijät-Hämeen Kylät ry järjestää vuosittain Päijät-Hämeen kylämarkkinat Lahden satamassa, mihin kokoontuvat kylätoimijat esittelemään kyliään mahdollisesti niistä kiinnostuneille uusille asukkaille.
Kaidu
thumb|100px|Kaidun [[sinetti eli tamga.]] Kaidu (s. noin 1235 – k. 1301) oli Tšagatain kaanikunnan de facto hallitsija vuosina 1269–1301. Hän oli Tšingis-kaanin pojanpojanpoika ja Ögödei-kaanin pojanpoika. Hän soti 30 vuotta Kublai-kaania vastaan, mutta ei onnistunut syöksemään tätä vallasta. Vuonna 1301 Kaidu kärsi tappion Karakorumin lähellä käydyssä taistelussa, ja hänet surmattiin pakomatkan aikana
Kaidun tytär Khutulun osallistui isänsä mukana taisteluihin ja sai maineen pelottomana soturina. Khutulun on esikuvana lukuisille Turandot-tarinoille, joista tunnetuin on Giacomo Puccinin ooppera.
Päijät-Hämeen kylät
Vuosittain valitaan Päijät-Hämeen vuoden kylä. Päijät-Hämeen kylät tukee myös Avoimien kylien tapahtumaa kesäkuun toisin lauantain.
Viktor Kozin
Viktor Mihailovitš Kozin (, s. 22. helmikuuta 1953 Sita, Venäjän Habarovskin aluepiiri) on venäläinen tutkija, tekniikan tohtori, professori, laivanrakennusinsinööri ja jäänmurtamisen resonanssimenetelmän keksijä. Hän sai keksijänä Venäjän federaation palkinnon vuonna 2000. Hän on ollut Venäjän Luonnontieteiden akatemian jäsen vuodesta 2008 lähtien.
Elämäkerta
Kozin valmistui Komsomolsk-na-Amuren polyteknisestä yliopistosta vuonna 1975 ja suoritti sen jälkeen tutkijakoulutuksen Gorkin eli nykyisen Nižni Novgorodin polyteknisessä instituutissa valmistuen vuonna 1983. Opintojensa aikana hän työskenteli ensin Nikolajevsk-na-Amuren telakalla vuonna 1974 ja vuodesta 1975 lähtien hän opetti Komsomolsk-na-Amuren polyteknisessä yliopistossa.
Kozin nimitettiin professoriksi vuonna 1996. Hän on saanut monta palkintoa akateemisista ja tieteellisistä saavutuksista, kuten alusten statiikan ja dynamiikan tutkimisesta, alusten suunnittelusta, hydrauliikan ja hydromekaniikan tutkimisesta sekä alusten ja sukellusveneiden rakentamisesta. Hän on kirjoittanut kaksi oppikirjaa alusten suunnittelusta ja 12 teosta alusten suunnittelun opetustavoista. Kozinin julkaisujen yhteismäärä on yli 500. Hän on pitänyt 35 esitelmää kansainvälisissä konferensseissa ja julkaissut kahdeksan monografiaa. Kirjallisen tuotannon lisäksi Kozin on kunnostautunut keksijänä: hänellä on yli 320 patenttia keksintöihinsä.
Regensburgin piirikunta
Regensburgin piirikunta on Oberpfalzin halintopiirissä sijaitseva piirikunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Sen pinta-ala on 1 391,7 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 41 kuntaa. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 194 275. Piirikunnan keskus on itse piirikuntaan kuulumaton Regensburg. Suurin piirikuntaan kuuluva kaupunki on Neutraubling. pienoiskuva|Regensburgin piirikunta ja sen kunnat.
Veltins-EisArena Winterberg
51.18361°N, 8.50917°W Veltins-EisArena Winterberg (ennen vuotta 2015 Bobbahn Winterberg Hochsauerland) on kelkkailurata Kappe-vuorella Winterbergissä Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. thumb|300px|right|Rataprofiili thumb|300px|right|Veltins-EisArena Winterberg kuvattuna ilmasta. thumb|300px|right|Starthaus 1 thumb|300px|right|Omega Kurve thumb|300px|right|Veltins-Kreisel thumb|250px|right|Radan sponsoroimaton logo.
Historia
19. maaliskuuta 1910 perustettiin Sauerländischer Bobsleigh- und Automobilclub von Hessen und Westfalen e.V. -rattikelkkailuseura (nykyisin Bob- und Schlittensportclub Sauerland Winterberg e.V.), jonka tarkoituksena oli järjestää rattikelkkailukilpailuja. Talvella 1910–1911 seura järjesti Winterbergissä Kappe-vuorelle jäädytetyllä luonnonjääradalla ensimmäiset rattikelkkailukilpailut Winterbergissä. Seuran laajentuessa vuonna 1911 rakennettiin Seurantalo Kappe-vuoren päälle, nimeltään Bobhaus. Bobhaus toimi myöhemmin rinneravintolana ennen kuin se tuhoutui tulipalossa. Talvella 1965 luonnonjäärata jäädytettiin viimeisen kerran.
Maailman neljäs keinotekoinen kelkkailurata avattiin Winterbergiin Kappe-vuorelle 10. joulukuuta 1977. Vuonna 1986 remontoitiin radan alkuosaa ja rakennettiin uusi 180-asteinen mutka (14) ennen maalia, jotta jarrutusalue on ylämäkeen. Vuonna 2000 radalla järjestettiin kautta aikain ensimmäiset naisten rattikelkkailun maailmanmestaruuskilpailut.
Vuonna 2004 rakennettiin uusi lähtötalo 2 ohjaskelkkailun pareille ja junioreille. Vuosina 2005–2006 koko rata-alue peruskorjattiin. Vanha lähtötalo 1 purettiin ja tilalle rakennettiin kokonaan uusi lähtötalo, jonka alakertaan siirtyi myös naisten ohjaskelkkailun lähtöpaikka. Lähtötaloon rakennettiin urheilijoiden käyttöön lämmittelyalue. Remontin kokonaisinvestointi oli 3,1 miljoonaa euroa.
Portraits of Inhuman Abominations
Portraits of Inhuman Abominations on italialaisen death metal -yhtyeen Vomit the Soulin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Comatose Music.
Leviticus (yhtye)
Leviticus on Ruotsista kotoisin oleva kristillinen metalliyhtye. Leviticus perustettiin vuonna 1982 ja yhtyeen johtohahmo oli Björn Stiggson. Yhtye julkaisi neljä albumia ennen hajoamistaan vuonna 1989.
Historia
Leviticuksen varhaiset julkaisut ovat tyyliltään 1980-luvulle tyypillistä glam metalia sekoittaen satunnaisesti muita rockvaikutteita. Knights of Heaven toi esille enemmän Petra-tyylisen rockpohjaisen ilmaisun.
Vuonna 1986 yhtye koki useita kokoonpanomuutoksia: Ez Gomer paikkasi Håkan Andersonin basistina ja Terry Haw liittyi mukaan. Molemmat olivat lyhyen aikaa yhtyeessä ennen kuin Leviticus hajosi ja he muodostivat Jet Circus -ryhmän.
Leviticus oli suositumpi Euroopassa kuin Yhdysvalloissa. He tekivat ensimmäisen yhdysvaltojen kiertueensa vuonna 1988 lämmitellessään Larry Normania ja soittivat hänen taustayhtyeenään. Samana vuonna he kiersivät Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Leviticus palasi yhteen vuonna 2003 soittaakseen Bobfest-tapahtumassa.
Sivuprojektit
Ez Gomer ja Terry Haw perustivat rumpali Little Gregoryn kanssa Jet Circuksen vuonna 1988. Jet Circuksen ensimmäistä albumia Step on It (1991) luonnehti proto-rapcore-ilmaisu. Euroopassa albumia jakeli Pila Records. HM Magazinen toimittaja Doug Van Pelt esitteli Jet Circuksen Yhdysvalloille. Masterointinsa vuoksi albumi kärsi huonosta äänilaadusta. Pitkän hiljaiselon jälkeen yhtye julkaisi No Mercy for the Living Dead -albumin vuonna 2003. Gomer julkaisi myös sooloalbumin nimeltä Look at Death Now vuonna 2005. Tämä albumi esitteli vierailevia artisteja kuten Mikkey Deen Motörhead-yhtyeestä, Stefan Elmgrenin Hammerfall-yhtyeestä ja Ruotsin radiosinfoniaorkesterin. Myöhemmin he ovat julkaisseet remix-albumin Dance or Die.
Leviticuksen jälkeen Björn Stiggson perusti XT-yhtyeen Sonny Larsonin kanssa. XT julkaisi kolme albumia. Stiggson julkaisi vuonna 1988 myös sooloprojektin nimeltä Together With Friends.
Aiheesta muualla
Jet Circus:
Wow! What Was That, Baby?
'''Wow! What Was That, Baby?''' on Pintandwefallin esikoisalbumi, joka julkaistiin 17. lokakuuta 2007. Albumin äänitti Pepe Trouble.
Slandön
Maantietoa
Saari sijaitsee Mälarenin itäosan etelärannan tuntumassa Södra Björkfjärdenissä. Rantaan, jossa sijaitsee Ekebyn Sandviken, on matkaa 700 metriä. Slandön on keskussaari saariryhmässä, jossa on kolme saarta. Lähinnä rantaa sijaitsee Högholmen ja ulapan puolella Slandökalv. Saaren pituus on 1,8 kilometriä ja leveys on 0,6 kilometriä. Pääsaari on suhteellisen korkea 57 metrin korkeuteen mpy. kohoavalla huipullaan. Saaren kaakkoispäässä on yli 200 metriä pitkä niemi Hasselholmen, jonka kärjestä on parikymmentä metriä Högholmeniin. Jo vuonna 1945 osti ammattiyhdistys Metallavdelningen 30 suuren osan saarta. Metalliosasto möi vuonna 2015 omistuksensa saaresta asuntoyhdistykselle, joka on jakanut maa-alueesta 23 vapaa-ajan asuntoa. Osa saaresta on luonnonsuojelualuetta.
Luontoarvoja
Saareen on merkitty Slandönin luonnonsuojelualue (Slandöns naturreservat, 31 hehtaaria). Saaren korkein mäki ja kummatkin vastarannat kuuluvat yhtenäiseen suojelualueeseen. Myös saaren luoteispäässä on toinen suoljelualue. Ne ovat saaneet suojelupäätöksen hiljattain.
Alastair Reynolds
Reynolds oli kunniavieraana vuoden 2009 Finnconissa Helsingissä.
Palkintoja ja huomionosoituksia
Hänen toinen kirjansa Kuilukaupunki (Chasm City) voitti 2002 BSFA-palkinnon.
Novelli Weather voitti Seiun-palkinnon 2008.
Novelli The Fixation voitti Sidewise-palkinnon 2010.
Portbail
Portbail on kunta Ranskassa Manchen departementissa Normandian alueella. Se sijaitsee Cotentin niemimaalla Englannin kanaalin rannikolla. Kunnan nähtävyyksiä on 1000-luvulla valmistunut kirkko Notre-Dame de Portbail. thumb|left|Notre-Dame de Portbail
Susanna Paasonen
Susanna Paasonen (s. 1975 Helsinki) on suomalainen tutkija ja Turun yliopiston mediatutkimuksen professori.
Elämä ja ura
Paasonen valmistui maisteriksi Turun yliopistosta 1997 elokuva- ja televisiotutkimuksesta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2002. Hänen väitöskirjansa käsitteli internetin popularisointia ja sukupuolta. Paasonen nimitettiin mediatutkimuksen professoriksi Turun yliopistoon 1. elokuuta 2011 alkaen. Hän on työskennellyt myös Helsingin, Jyväskylän ja Tampereen yliopistoissa. MIT Press julkaisi lokakuussa 2011 Paasosen monografian Carnal Resonance: Affect and Online Pornography.
Paasonen alkoi tutkia nettipornoa 2000-luvun alussa. Tuolloin hän alkoi omaan sähköpostiinsa lähetetyn roskapostin perusteella selvittää minkälaista valtavirran nettiporno on. Sittemmin hän on julkaissut lukuisia pornografiaa käsitteleviä tekstejä sekä johtanut Siinä oli hämähäkki väärinpäin -pornomuistietoprojektia Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanrunousarkistoon.
2000-luvulla Paasonen onkin tullut tunnetuksi erityisesti pornotutkijana, vaikka hänen tutkimuksensa on keskittynyt laajemmin sosiaaliseen mediaan ja affektitutkimukseen. Hän on esiintynyt asiantuntijana esimerkiksi Riku Rantalan ja Tuomas Milonoffin juontaman Docventures-televisio-ohjelman pornoa käsitelleessä jaksossa, minkä lisäksi häntä on haastateltu useisiin pornoa ja seksuaalisuutta käsitteleviin juttuihin.
Suomalainen Tiedeakatemia myönsi Paasoselle akateemikko Eino Jutikkalan mukaan nimetyn ensimmäistä kertaa jaetun Jutikkala-palkinnon 14. marraskuuta 2011. Palkinnon suuruus oli 15 000 euroa. Vuonna 2020 Paasoselle myönnettiin yhdessä Kylie Jarrettin ja Ben Lightin kanssa Association of Internet Researchers -yhdistyksen vuosittainen Nancy Baym -kirjapalkinto MITP:n julkaisemasta teoksesta NSFW: Sex, Humor, and Risk in Social Media (2019).
Lapuan päivä
Lapuan päivä on Suomen sodan Lapuan taistelun muistopäivä. Muistopäivällä on aikojen kuluessa ollut myös muita merkityksiä.
Ruotsin armeijalle voitokas Lapuan taistelu käytiin Suomen sodan aikana 14. heinäkuuta 1808. Pian taistelun jälkeen pystytettiin taistelukentälle muistoksi luonnonkivi, mutta varsinaisen ”kiviristin” eli valurautapatsaan hankki myöhemmin Seinäjoen Östermyran kartanon patruuna G. A. Wasastjerna. Tukholmassa valettu patsas juuttui kuitenkin tulliin venäläisten viranomaisten kiellettyä sen luovuttamisen. Muistomerkki lojui jo roskien joukossa, kun se haettiin Turusta salaa ja tuotiin Lapualle.
Taistelun muistopäivänä 14. heinäkuuta 1864 vietettiin Lapualla suurta paljastusjuhlaa, jossa oli läsnä myös kolme Suomen sodan veteraania. Esivalta ei tällaisesta Ruotsin voiton muistelemisesta pitänyt, ja Vaasan läänin kuvernööri joutui tekemään senaatille asiasta selvityksen. Tämän jälkeen varsinaisia Lapuan Päiviä ei järjestetty, vaikka vuosisadan lopulla Lapualla vietettyihin eri seurojen kesäjuhliin alettiin liittää käynti muistopatsaalla.
Vuonna 1902 Lapuan kirkonkylän, Hellanmaan ja Haapakosken nuorisoseurat, Lapuan raittiusyhdistys, naisyhdistys ja maanviljelysyhdistys päättivät yhdessä järjestää opettavaista ohjelmaa sisältävän juhlan juuri Lapuan taistelun muistopäivänä. Tarkoituksena oli, että tästä vuosittaisesta tilaisuudesta muodostuisi uusi palvelusväen vapaapäivä ja entinen mikkelimaanantai juopotteluineen jäisi unohduksiin.
Juhlan yhteydessä ei julkisesti puhuttu kansallisaatteesta, mutta venäläinen virkavalta otti sen pian silmätikukseen. Aina juhlaa ei esimerkiksi saatu viettää 14.7., koska se olisi muistuttanut liian selvästi suomalaisten voitosta. Tämä kuitenkin kasvatti Lapuan päivän suosiota maakunnassa entisestään. Toisen sortokauden aikana Lapuan Päivä sitten kiellettiin viideksi vuodeksi. Perimätiedon mukaan Kiviristillä olisi tänäkin aikana käyty salaa.
Venäjän Maaliskuun vallankumous 1917 vapautti ilmapiiriä ja mahdollisti Lapuan päivien järjestämisen. Juhla otettiin tuolloin tietoiseksi itsenäisyysaatteen välittäjäksi. Mukana olivat eri aatesuunnat työväenyhdistyksestä nuorisoseuraan, ja korostettiin kansan yksimielisyyttä ja voimakasta itsenäisyystahtoa yli puoluerajojen.
Vuoden 1918 sisällissota teki kuitenkin Lapuan Päivästä lähinnä valkoisten sankarivainajien muistotilaisuuden. 1910-luvun Lapuan päiville tulvi väkeä koko maakunnasta ja väitettiin, että juhlajumalanpalveluksessa kirkon käytävällä seisonut nainen oli pyörtynyt tungoksen kuumuudessa, mutta kukaan ei ollut huomannut asiaa kun hän ei ollut mahtunut kaatumaan!
Vaikka Lapuan päivä oli valkoisen Suomen aatteiden mukainen, sen puheissa pyrittiin aluksi ymmärtämään myös punaisia. Vähitellen katkeruus vasemmistoa kohtaan alkoi kuitenkin näkyä. Lapuan liike leimasi juhlaa 1930-luvun taitteessa, mutta äärioikeistolaisuuden menetettyä väkivallantekojen seurauksena kannatustaan myös Lapuan päivä ravistautui nopeasti siitä irti.
Ehkä kiihkeiden aikojen pelästyttämänä Lapuan päivä oli tämän jälkeen sammua kokonaan. Tällöin paikallislehti Lapuan Sanomat herätteli kohtalaisella menestyksellä ihmisiä ylläpitämään paikkakunnan omaa juhlaa. Talvisodan jälkeisenä kesänä Lapuan päivää ei järjestetty, mutta jatkosodan aikana siitä tuli lapualaisille tärkeä tuki ja lohduttaja, vaikka tilaisuuden ulkoiset menot olikin supistettu minimiin.
Sotien jälkeen Lapuan päivä oli jälleen hiipumassa — ja jälleen Lapuan Sanomat alkoi tietoisesti kohottaa sitä pyrkien todistamaan, että kaikista epäilyksistä huolimatta juhla ei suinkaan ollut sotakiihkoisten fasistien mielenilmaus itäistä naapuria kohtaan. Toinen Lapuan Päivän esitaistelija oli entinen ministeri ja maaherra, eläkepäiviään Lapualla viettänyt maanviljelysneuvos Jalo Lahdensuo, joka korosti Lapuan Päivän tärkeyttä ja työskenteli sen eteen.
1960-luvulla juhlaa alettiin kierrättää kylästä kylään ympäri Lapuan, ja järjestelyvastuu siirtyi toimikunnalta eri yhdistyksille ja järjestöille. Juhlan sisältö oli kuitenkin hiipumassa, historiaa korostettiin, mutta mitään uutta sanottavaa ei tahtonut olla. Uuden virvoitusruiskeen antoi viikonlopun mittaisten Lapuan päivien synty 1980-luvulla. Taas pyrittiin tarjoamaan lapualaisille niin mielen kuin ruumiinkin kulttuuria. Tavoitteena oli osoittaa, mitä kaikkea hyvää kotikaupungista ja omasta kylästä löytyy, ettei tarvitsisi lähteä merta edemmäs kalaan.
Nykyään Lapuan päivän järjestää Lapua-Seura ry yhteistyössä Lapuan kaupungin ja vuosittain vaihtuvan kolmannen tahon kanssa heinäkuun puolivälissä. Juhla kestää 3-4 päivää ja siihen sisältyy pääjuhlan lisäksi monenlaista muuta kotiseutuhenkistä ohjelmaa.
Tiibetin rata
Tiibetin rautatie on Kiinan Tiibetiin rakentama maailman korkeimmalla kulkeva rautatie. Rautatie yhdistää Tiibetin pääkaupungin Lhasan Xiningiin. Radan viimeinen 1142 km pitkä osuus Golmudista Lhasaan avattiin 1. heinäkuuta 2006. Alkuosa Xiningistä Golmudiin (830 km) otettiin käyttöön vuonna 1984. Tanggulan vuoristosolan kohdalla rautatie kulkee 5 072 metrin korkeudessa. Rautatiestä noin 550 kilometriä kulkee ikiroudan päällä. Radalla voidaan myös ikiroudan alueella ajaa 100 km/h nopeudella, kun siellä 70 km/h pidetään tavanomaisena nopeutena. Ratahanke nousi esille ensimmäistä kertaa 1950-luvulla, mutta siitä luovuttiin 1987 teknisten vaikeuksien ja tiibetiläisten vastustuksen vuoksi. Hankkeen arvoksi ulkomailla olevat tiibetiläiskriitikot arvioivat yli 19,4 miljardia yuania (2,34 miljardia Yhdysvaltain dollaria), minkä arvoiseksi Kiina arvioi sen 1995.
Tiibetin kansantulo on puolet keskimääräisestä kiinalaisesta. Kiina arvioi radan tarjoavan mahdollisuuksia taloudelliseen kehitykseen kuljetusyhteyksien parannettua. Radan uskotaan voivan kehittää turismia nopeimmin. Myös lentoyhtiöt alkavat tarjota enemmän lentoja kilpaillakseen radan kanssa. Radan on arveltu lisäävän turistimääriä päivittäin 5 000-6 000:een.
Luettelo Tintti-sarjakuvien sivuhahmoista
Tämä on luettelo belgialaisen sarjakuvapiirtäjän Hergén tekemien Tintti-sarjakuvien sivuhahmoista.
Abdullah
pienoiskuva|upright|Hahmon esikuvana ollut Irakin Faisal II 5-vuotiaana. Abdullah on fiktiivisen Lähi-idän valtion Khemedin emiiri Ben Kalish Ezabin ilkikurinen, ylivilkas ja piloille hemmoteltu poika, joka harrastaa pilailua ja kiusantekoa. Abdullahin pilailuvälineisiin kuuluvat muiden muassa syyhypulveri, räjähtävät tekosikarit ja huonekaluihin kiinnitettävät räjähteet. Vaikka Abdullahin pilailu aiheuttaa jatkuvasti turhautumista muille Tintti-tarinoiden hahmoille, Abdullah selviytyy vastuulta korkean arvoasemansa ja huolehtivaisen isänsä ansiosta. Emiiri Ben Kalish Ezab on erittäin kiintynyt poikaansa eikä ikinä toru häntä kiusanteosta, ja hänellä on tapana kutsua Abdullahia muiden muassa ”karitsaiseksi” ja ”virheettömäksi safiiriksi”. Kapteeni Haddock vihaa Abdullahia ja pitää häntä pahimpana painajaisenaan.
Abdullahin ensiesiintyminen on Mustan kullan maassa, missä hän joutuu ”professori Smithin” eli tohtori Müllerin vangiksi. Tarinan aikana Tintti tunkeutuu Müllerin piilopaikkaan ja yrittää vapauttaa Abdullahin, mutta poika ei ymmärrä tilanteen vakavuutta ja vastustelee Tintin pelastusyrityksiä. Lopulta Müller vangitsee pojan uudestaan ja yrittää paeta autolla, mutta pitkän takaa-ajon jälkeen Tintti ja kapteeni Haddock pelastavat Abdullahin. Seikkailussa Punaisella merellä emiiri Ben Kalish Ezab lähettää Abdullahin turvaan Moulinsartin linnaan, jolloin Abdullah pilailee Haddockin ja Nestorin kustannuksella. Tarinan lopussa Abdullah palaa takaisin Khemediin ja jäähyväiskirjeessään vannoo lopettavansa kiusanteon, mutta kapteeni Haddock saa raivokohtauksen istahdettuaan tuolille, johon Abdullah on kätkenyt pilailuräjähteen.
Luonnosten mukaan Abdullahilla sekä Ben Kalish Ezabilla on vähäinen rooli myös albumissa Tintti ja aakkostaide, joka jäi keskeneräiseksi.
Abdullahin esikuvana Hergé käytti Irakin viimeisestä kuninkaasta Faisal II:sta viisivuotiaana otettua valokuvaa.
Alcazar
Alcazar on kuvitteellisen, eteläamerikkalaisen San Theodorosin banaanivaltion armeijan kenraali. Alcazar on kenraali Tapiocan arkkivihollinen ja molemmat kenraalit jatkuvasti pyrkivät vallankaappausten avulla San Theodorosin presidentiksi. Koska Alcazar on korruptoitunut diktaattori, joka ei epäröi ampua vastustajiaan ilman oikeudenkäyntiä, on hän Tintille enemmänkin liittolainen kuin todellinen ystävä.
Alcazarin ensiesiintyminen on Särkyneessä korvassa, missä hänen johtamansa vastarintataistelijat syöksevät kenraali Tapiocan vallasta. Koska vallankaappauksen aikana Tintti on voimakkaassa humalatilassa, hän julistaa kannattavansa Alcazaria ja sotilaat vievät hänet Alcazarin luokse. Alcazar palkitsee Tintin ”uskollisuudestaan” ja nimittää hänet everstiksi ja adjutantikseen. Eversti Diaz kuitenkin vastustaa Tintin nimittämistä, minkä seurauksena raivostunut Alcazar alentaa Diazin everstistä korpraaliksi. Katkeroituneena Diaz liittyy Alcazarin hallintoa vastustaviin salaliittolaisiin ja yrittää useita kertoja salamurhata kenraalin ja Tintin, mutta hänen salamurhayrityksensä jatkuvasti epäonnistuvat.
Tarinan edetessä yhdysvaltalaisen öljy-yhtiö General American Oilin edustaja, herra Chicklet, houkuttelee Alcazarin julistamaan sodan San Theodorosin rajanaapuri Nuevo Ricolle, jotta General American Oil saisi haltuunsa osittain santheodoroslaisen ja osittain nuevoricolaisen öljyrikkaan maa-alueen, Gran Chapon. Idealistinen Tintti kuitenkin vastustaa Chickletin aikomuksia, joten Chicklet lavastaa Tintin nuevoricolaiseksi vakoojaksi. Alcazar pidättää Tintin ja määrää hänet teloitettavaksi, mutta ennen teloitusta Tintti pakenee vankilasta Pablon avulla. Tintti pakenee santheodorosilaisten sotilaiden autolla Nuevo Ricon puolelle, jolloin nuevoricolaiset luulevat San Theodorosin hyökänneen maahan ja San Theodorosin ja Nuevo Ricon välille käynnistyy täysimittainen sota. Lopussa kuitenkin ilmenee, että Gran Chapossa ei olekaan öljyä ja sota päättyy rauhanomaisesti.
Alcazar palaa Seikkailussa Punaisella merellä, missä Tintti ja Haddock kohtaavat hänet kävelykadulla. Kun kiireiseltä vaikuttava Alcazar poistuu paikalta, hän pudottaa lompakkonsa, jonka Tintti yrittää palauttaa kenraalille. Alcazar kuitenkin katoaa salaperäisesti, joten Tintti päättää palauttaa lompakon hotelliin, jossa Alcazar on ilmoittanut oleskelevansa. Hotellin vastaanottovirkailija kuitenkin kertoo hänelle, ettei hän ole ikinä kuullut ”kenraali Alcazarista” tai ”Ramon Zaratesta”. Tarinan edetessä kuitenkin paljastuu, että Alcazar on aikeissa ostaa Dawsonilta toisen maailmansodan aikaisia de Havilland D.H.98 Mosquito -koneita, joita hän suunnittelee käyttävänsä San Theodorosia yhä hallitsevan kenraali Tapiocan hallinnon kaatamiseen. Tarinan lopussa leikkeet sanomalehdistä mainitsevat, että Alcazar on onnistunut syöksemään Tapiocan vallasta.
Alcazarin viimeinen esiintyminen on tarinassa Tintti ja Picarot, jossa kenraali Tapioca on jälleen syössyt Alcazarin vallasta. Tarinassa Alcazar johtaa International Banana Companyn tukemia Picarot-sissejä, ja Tapiocan hallintoa kannattaa marsalkka Plekszy-Gladzin viiksistihallitus Borduriassa. Kun Tintti, kapteeni Haddock ja professori Tuhatkauno yritetään epäonnistuneesti salamurhata San Theodorosissa, kolmikko pakenee maan sademetsiin ja kohtaavat Alcazarin. Alcazarin vallankaappaussuunnitelmien esteenä on kuitenkin se, että Tapioca on pudottanut San Theodorosin viidakoihin laskuvarjoilla laatikoittain Loch Lomond -viskiä, minkä seurauksena Picarot ovat alkoholisoituneet eivätkä täten ole taistelukuntoisia. Tintti kuitenkin lupautuu parantavansa Alcazarin miehet professori Tuhatkaunon keksimillä tableteilla, mutta vastapalvelukseksi Alcazar joutuu vannomaan, ettei hän tapa yhtäkään henkilöä vallankaappauksen aikana.
Allan
Allan (Faaraon sikarit -tarinassa Allan Thompson) on konnamainen merimies, joka esiintyy ensi kerran albumissa Kultasaksinen rapu. Ensiesiintymisessään Allan on kapteeni Haddockin kauppalaivan Karaboudjanin perämies, mutta hän pitää Haddockia jatkuvasti humalatilassa ja samalla laivan ylintä määräysvaltaa. Haddockin tietämättä Allan ja muut miehistönjäsenet kuuluvat Omar Ben Salaadin huumeliigaan, joka käyttää Karaboudjania oopiumin laittomaan salakuljetukseen. Tarinan alussa Tintti joutuu Karaboudjanin miehistönjäsenien tainnuttamaksi ja hänet vangitaan laivan rahtiruumaan, mutta hän onnistuu pakenemaan ja kohtaa ensimmäistä kertaa kapteeni Haddockin, jolle hän kertoo laivan huumelastista. Tintti ja Haddock pakenevat laivalta, ja myöhemmin he kohtaavat Allanin Baggharin satamakaupungissa Ranskan Marokossa. Tintti seuraa Allania huumeliigan salaiseen piilopaikkaan ja lopulta onnistuu pidättämään rikolliset, mutta Allan yrittää paeta varastetulla moottoriveneellä. Tintti kuitenkin saa hänet kiinni ja toimittaa Allanin poliiseille.
Kun Hergé uudelleenpiirsi Faaraon sikarit, hän teki alkuperäisessä tarinassa nähdystä salakuljetuslaivan kapteenista Allanin.
Allan esiintyy Seikkailussa Punaisella merellä, missä hän työskentelee peitenimellä ”markiisi di Gorgonzola” esiintyvälle Roberto Rastapopoulosille. Tarinassa Rastapopoulos on nimittänyt Allanin kapteeniksi SS Ramona -nimiselle rahtilaivalle, joka todellisuudessa kuljettaa orjia Afrikasta Arabian niemimaalle. Kun Tintti, Haddock ja Pjotr Pahk saapuvat ”di Gorgonzolan” loistoristeilijälle, M/S Sheherazadelle, heidät siirretään seuraavana aamuna SS Ramonalle. Allan suunnittelee vievänsä Tintin ja Haddockin Khemedin pääkaupunkiin Wadesdahiin, missä emiiri Ben Kalish Ezabin syrjäyttänyt šeikki Bab El Ehr on luvannut kaksikosta mittavan palkkion. Allan kuitenkin muuttaa suunnitelmiaan ja sytyttää laivan liekkeihin, minkä jälkeen hän pakenee muiden miehistönjäsenien kanssa laivalta. Tintti ja Haddock kuitenkin sammuttavat tulipalon, minkä seurauksena pelastusveneessä oleskeleva Allan miehistöineen jää keskelle Punaistamerta.
Allan tekee paluun Lennossa 714, missä hän on jälleen Rastapopoulosin kätyri. Allan on mukana Rastapopoulosin suunnitelmassa kidnapata miljardööri Laszlo Carreidas Pulau-Pulau Bompan saarelle, ja hän komentaa Rastapopoulosin värväämiä sondonesialaisia vapaustaistelijoita. Kun Tintti kumppaneineen pakenee saaren alapuolella sijaitsevaan luolastoon, Rastapopoulos määrää Allanin hakemaan räjähteitä, jotta Rastapopoulos rikostovereineen voisivat päästä luolaan. Allan tottelee määräystä, mutta räjähteitä hakiessaan hän huomaa sondonesialaisten pakenevan ja yrittää estää heitä, mutta tappelun seurauksena hän menettää kaikki hampaansa. Kun Allan laukaisee räjähteet, valtaisa räjähdys käynnistää tulivuorenpurkauksen ja Allan pakenee Rastapopoulosin ja hänen rikostovereidensa kanssa saarelta. Allan ja muut konnat kuitenkin joutuvat salaperäisen ufo-kaappauksen uhreiksi, ja heidän lopullinen kohtalonsa jätetään epäselväksi.
Yves Rodierin piirtämässä, epävirallisessa versiossa albumista Tintti ja aakkostaide Allan selviytyi ufo-kaappauksesta, mutta hän on joutunut Yhdysvaltoihin ja työskentelee postimiehenä.
Bohlwinkel
Bohlwinkel on saoricolainen pankkiiri, joka esiintyy Salaperäisessä tähdessä. Bohlwinkel omistaa Golden Oil -nimisen öljy-yhtiön, ja hän käyttää omaisuuttaan saadakseen haltuunsa salaperäisen meteoriitin, joka on pudonnut Pohjoiselle jäämerelle. Bohlwinkel rahoittaa tieteellisen tutkimusryhmän Pearyn, joka joutuu kilpailemaan meteoriitista toisen tutkimusryhmän – johon myös Tintti, Milou ja kapteeni Haddock kuuluvat – kanssa. Hän antoi tutkimusryhmälleen valtuudet suorittaa sabotaasin ja väärennetyn hätäviestin kaltaisia rikollisia toimia, joiden tarkoituksena oli keskeyttää kilpailevan ryhmän merimatka meteoriitin luokse. Tintin ryhmä kuitenkin voitti kilpailun, ja viimeisessä ruudussa jossa Bohlwinkel esiintyy, hän kuulee radiolähetyksestä että hänet on paljastettu ja hän joutuu vastuuseen rikoksistaan.
Bohlwinkelin häikäilemättömyys, valtaisa omaisuus sekä natsien propagandajulisteissa esiintyneitä juutalaishahmoja muistuttava ulkomuoto (körmynenä ja leveät huulet) johtivat siihen, että Salaperäisen tähden ilmestymisen jälkeen Hergéä alettiin syyttää antisemiitiksi. Hergé kuitenkin väitti Bohlwinkelin ulkomuodon olevan pelkkä yhteensattuma ja pahoitteli tapahtunutta, minkä vuoksi hän muutti hahmoa Salaperäisen tähden uudelleenpiirretyssä versiossa: alkuperäisessä versiossa Bohlwinkelin nimi oli Blumenstein ja hän oli kotoisin Yhdysvalloista, vaikkakaan hän ei tiennyt että se oli suosittu sukunimi Israelin juutalaisten keskuudessa, mutta uusitussa versiossa hahmo nimettiin uudelleen Bolhwinkeliksi ja kotimaa Särkyneessä korvassa mainituksi São Ricoksi. Animaatioversiossa Bohlwinkelin esiintyy pelkästään pankinjohtajana, eikä hänen nimeä mainita.
Laszlo Carreidas
Laszlo Carreidas on miljardööri, joka esiintyy albumissa Lento 714. Carreidas on hyvin omalaatuinen hahmo: huolimatta varallisuudestaan hän pukeutuu vaatimattomasti ja käyttää keltaista kaulahuivia; hän aivastelee jatkuvasti; ei siedä tupakansavua tai kättele muita ihmisiä, koska hän pitää niitä epähygieenisinä; ja nauraa niin harvoin, että hänet tunnetaan lempinimellä ”mies-joka-ei-koskaan-naura”. Hän on äärimmäisen kiintynyt hattuunsa, joka on ”ennen sotia ostettu Bross & Clackwell”. Hän omistaa lukuisia yhtiöitä, jotka tuottavat muiden muassa lentokoneita, elektroniikkaa, öljyä sekä Sani-Cola-virvoitusjuomaa. Carreidas on Tintti-sarjakuvien ainoa henkilöhahmo, jonka syntymävuosi ilmoitetaan: joutuessaan totuusseerumin vaikutuksen alaiseksi Carreidas mainitsee olleensa vuonna 1903 neljävuotias, mistä päätellen hän syntyi vuonna 1899.
Tarinan alussa Carreidas joutuu Roberto Rastapopoulosin kätyreiden kidnappaamaksi. Rastapopoulosin pyrkimyksenä on ryövätä Carreidas selvittämällä hänen sveitsiläisen pankkitilinsä tunnusnumeron. Tohtori Krollspell ruiskuttaa Carreidasiin kehittämäänsä totuusseerumia, mutta hänen ja Rastapopoulosin hämmästykseksi Carreidas ei kerro pankkitilin numeroa vaan paljastaa itsestään lukuisia konnamaisia puolia: totuusseerumin vaikutuksen alaisena hän kertoo suorittaneensa neljävuotiaasta lähtien varkauksia, huijauksia ja muita epärehellisiä toimia. Vaikka Tintin ja hänen kumppaneidensa ansiosta Carreidas pääseekin vapaaksi, lopussa kaikki tarinan merkittävät pää- ja sivuhenkilöt joutuvat salaperäisen ufo-kaappauksen uhreiksi. Carreidas kuuluu niihin, jotka selviytyvät tapauksesta, mutta epäonnekseen hän on menettänyt ”korvaamattoman” Bross & Clackwell -hattunsa.
Hergén mukaan Laszlo Carreidas pohjautui ranskalaiseen lentokonesuunnittelija ja liikemies Marcel Dassaultiin. Monet Carreidasin piirteistä, kuten sairaalloinen bakteerikammo, pakkomielteet ja omalaatuiset käytöstavat, ovat kuitenkin peräisin toiselta kuuluisalta ilmailusta kiinnostuneelta liikemieheltä, yhdysvaltalaiselta Howard Hughesilta.
Arturo Benedetto Giovanni Giuseppe Pietro Archangelo Alfredo Cartoffoli
Arturo Benedetto Giovanni Giuseppe Pietro Archangelo Alfredo Cartoffoli on Tuhatkaunon tapauksessa esiintyvä Milanosta kotoisin oleva italialainen autokuski, joka avustaa professori Tuhatkaunon kidnapanneita syldaavivakoojia jahtaavaa Tinttiä ja kapteeni Haddockia ottamalla heidät autonsa kyytiin. Takaa-ajon aikana hän ajaa läheisen kylän torin halki ja tulee samalla aiheuttaneeksi sekasortoa kylän asukkaiden keskuudessa. Poliisi pysäyttää auton ja pyytää Cartoffolia kertomaan nimensä, mutta kuultuaan autokuskin pitkän ja vaikeasti muistettavan nimen, hän päästää Cartoffolin menemään. Cartoffoli lopulta onnistuu pysäyttämään syldaavivakoojien auton, mutta Tintin ja kapteeni Haddockin suureksi hämmästykseksi he eivät löydä Tuhatkaunoa auton sisältä. Cartoffoli kuvittelee joutuneensa huijatuksi, minkä jälkeen hän päästää syldaavit lähtemään ja hylkää Tintin ja Haddockin tienvarrelle. Myöhemmin Tintti ymmärtää, että Tuhatkauno oli piilotettuna auton irroitettavan takaistuimen alle.
Chester
Kapteeni Chester on kapteeni Haddockin vanha ystävä ja kalastusalus Siriuksen kapteeni. Hänet mainitaan ensimmäisen kerran ja nähdään ainoan kerran albumissa Salaperäinen tähti, jossa Tintti ja Haddock tapaavat hänet sattumalta Reykjavíkissa ja saavat häneltä tärkeitä tietoja sekä apua. Chester mainitaan myös albumissa Yksisarvisen salaisuus. Lisäksi albumissa Castafioren korut kapteeni Chester lähettää kapteeni Haddockille sähkeen, jossa hän onnittelee Haddockia tulevasta ”avioliitosta”.
Diaz
Diaz on santheodoroslainen eversti, joka esiintyy sivuhahmona albumissa Särkynyt korva. Diaz on kenraali Alcazarin henkilökohtainen adjutantti, mutta kun Alcazar syöksee kilpailijansa kenraali Tapiocan vallasta, hän päättää tehdä Tintistä everstin ja uuden adjutanttinsa. Diaz kuitenkin vastustaa Alcazarin ehdotusta ja ehdottaa kenraalille, että Tintti ylennettäisiin everstin sijasta pelkäksi korpraaliksi. Alcazar raivostuu, jolloin hän alentaa Diazin sotilasarvon korpraaliksi. Katkeroituneena lupaavan sotilasuransa päättymisestä Diaz liittyy salaliittolaisiin, jotka suunnittelevat kaatavansa kenraali Alcazarin hallinnon.
Salaliiton uutena jäsenenä Diaz saa tehtäväkseen salamurhata Alcazar ja Tintti, joten hän yrittää tappaa molemmat heittämällä pommin Alcazarin toimistoon, kun kenraali ja Tintti ovat pelaamassa shakkia. Vaikka Tintti onnistuukin heittämään pommin ulos toimiston ikkunasta, Diaz yrittää tappaa Alcazarin ja Tintin uudelleen, tällä kertaa asettamalla dynamiittia Alcazarin toimiston ikkunan alle. Sikaria polttava Alcazar kuitenkin heittää ikkunasta ulos tulitikun, jolloin Diazin vaatteet leimahtavat liekkeihin ja hänen yrityksensä sytyttää dynamiitin tulilanka epäonnistuu. Kun Diaz lopulta onnistuu räjäyttämään dynamiitin, valtava räjähdys pudottaa kenraali Olivaron patsaan pään Diazin päälle. Alcazar ja Tintti kuitenkin selviytyvät hengissä, sillä Diaz oli tietämättään unohtanut kuopata dynamiitin.
Hän tarkistaa ajan kävelykadulle pystytetystä kellosta, jonka ilmoittaman kellonajan perusteella hän ajastaa pommin räjähtämään tunnin kuluttua. Pian kuitenkin ilmenee, että kellon ilmoittama kellonaika onkin tunnin jäljessä. Hetkeä myöhemmin Diazin kantama ja ajastama aikapommi laukeaa, ja hän ilmeisesti kuolee räjähdyksen seurauksena.
Mik Esdanitov
Mik Esdanitov on Komeetta-lehdelle työskentelevä tähtitieteilijä, joka esiintyy albumissa Lento 714. Tintti ja kumppanit kohtaavat hänet Pulau-Pulau Bompan saaren alaisessa luolastossa, jossa Esdanitovin mukaan saaren alkuasukkaat aikoinaan palvoivat jumaliaan, jotka todellisuudessa olivat toiselta planeetalta saapuneita avaruusolentoja. Esdanitov itse on yhteydessä näihin avaruusolentoihin ja toimii näiden ”yhteysmiehenä” Maassa. Esdanitov myös kryptisesti vihjaa, ettei hän ole ainoa ihmisten ja avaruusolentojen välinen yhteyshenkilö. Hän pitää oikean korvansa yläpuolella ”ajatuksensiirtäjäksi” kutsuttua laitetta, jonka avulla hän kykenee telepaattisesti kommunikoimaan sekä avaruusolentojen että muiden ihmisten kanssa. Hahmon nimi ja puhetyyli viittaavat siihen, että hän olisi kotoisin Venäjältä.
Kun Allanin asentamat räjähteet laukeavat luolastossa, räjähdys käynnistää tulivuorenpurkauksen ja Esdanitov johdattaa Tintin kumppaneineen ulos luolastosta, ennen kuin he menehtyisivät laavaan tai vulkaanisiin kaasuihin. Päästyään ulos Esdanitov kutsuu paikalle lentävän lautasen ja hypnotisoi Tintin kumppaneineen, jotteivät nämä paljastaisi avaruusolentojen olemassaoloa. Tämän jälkeen Esdanitov neuvoo avaruusaluksen lentäjiä kaappaamaan Rastapopoulosin kätyreineen ja siirtää Tintin ystävineen kumiveneeseen. Esdanitov hyvästelee nukkuvan Tintin ja poistuu paikalta lentävän lautasen kyydissä.
Jorgen
Jorgen eli Boris on syldavialainen eversti ja maanpetturi, joka tekee ensiesiintymisensä vuoden 1938 Tintti-seikkailussa Kuningas Ottokarin valtikka. Tarina oli Hergén poliittinen kannanotto 1930-luvun Saksan laajentumispolitiikasta, minkä vuoksi esimerkiksi eversti Borisin pikimusta univormu sai vaikutteita SS-upseerien puvuista. Eversti Boris on Syldavian kuningaskunnan hallitsijan Muskar XII:n neuvonantaja ja adjutantti, mutta hän on myös salaliittolainen borduurimielisessä Zyldav Zentral Revolutzionär Komitzat -komissiossa. Komission perustaja ja salaliittolaisten johtaja on antimonarkistisen Teräskaartin puheenjohtaja Müsstler, joka oli laatiman suunnitelman päämääränä on syöstä kuningas vallasta ja pakkoliittää rauhanomainen Syldavia rajanaapurinsa Bordurian maakunnaksi. Salaliittolaisten suunnitelmana on varastaa kuningas Ottokar IV:n valtikka, joka on Syldavian kuningashuoneen symboli. Syldavialaisessa kansanperinteessä kuninkaan on valtikan menettämisen yhteydessä luovuttava vallasta, minkä avulla salaliittolaiset yrittävät syöstä Syldavian sekasorron valtaan.
Tarinassa Tintti saa selville salaliittolaisten aikeista ja saapuu kuninkaanlinnaan, jossa hän pyytää eversti Borisilta lupaa tapaamisesta kuningas Muskar XII:n kanssa. Kun vartija on saattamassa Tintin kuninkaan luokse, Boris järjestää Tintin salamurhan ja lehtimies joutuu salaliittolaisten väijytyksen kohteeksi. Tintti kuitenkin selviytyy hyökkäyksestä ja yrittää antaa kuninkaalle varoituksen salaliitosta kesken Bianca Castafioren oopperaesityksen. Borisin johdolla vartijat pidättävät Tintin ja eversti kertoo kuninkaalle, että hän oli ”nuori anarkisti”. Tintti viedään poliisiautossa keskusvankilaan oikeudenkäyntiä varten, mutta auto suistuu tieltä ja Tintti lähtee varoittamaan kuningasta. Kun hän tapaa Muskar XII:n, Boris vetää pistoolinsa esille ja yrittää ampua Tintin. Tintti kuitenkin tyrmää Borisin nyrkillä ja kertoo kuninkaalle, että salaliittolaiset yrittävät varastaa kuningas Ottokarin valtikan. Hän myös kertoo, että Boris on salaliittolainen, minkä johdosta kuningas käskee neuvonantajaansa palaamaan kuninkaanlinnaan. Tintti onnistuu pelastamaan valtikan borduurien valloitussuunnitelmilta ja loppuratkaisussa hänelle ilmoitetaan, että Müsstler ja muut salaliittolaiset on pidätetty.
Eversti Boris tekee paluun tarinassa Päämääränä kuu ja sen jatko-osassa Tintti kuun kamaralla, joissa hän esiintyy uudella nimellä ”Jorgen”. Jorgen on nimettömän ulkovallan asiamies, joka on saanut käskyn varastaa Sbrodjin atomitutkimuskeskuksessa rakennettu kuuraketti X-FLR6 (60-luvun animaatiosarjassa XM-2) ja toimittaa se esimiehilleen. Kuuraketin matkustajiin kuuluvat Tintti, kapteeni Haddock, professori Tuhatkauno, Frank Wolff sekä Dupont ja Dupond, mutta Wolff on salaa syldaavien avaruusohjelmaan ujutettu vakooja, jonka avulla Jorgen pääsee raketin rahtiruumaan. Kun X-FLR6 on laukaistu Kuuhun ja kaikki miehistönjäsenet paitsi Tintti ovat raketin ulkopuolella tekemässä tutkimuksia, Jorgen tyrmää Tintin jakoavaimella ja kaappaa raketin vastahakoisen Wolffin kanssa. Kun X-FLR6:n moottorijärjestelmä kuitenkin sammuu, Jorgen epäilee Wolffin sabotoineen raketin moottoreita ja uhkaa ampuvansa rikoskumppaninsa. Tintti kuitenkin estää Jorgenin aikeet ja paljastaa, että hän sammutti raketin moottorijärjestelmän. Kun Jorgen ja Wolff on sidottu köysillä, Wolff tunnustaa rikolliset aikeensa ja kaksikko viedään rahtiruumaan, kunnes raketti on saapunut takaisin Maahan.
Jorgen ja Wolff kuitenkin pääsevät vapaiksi köysistä ja pistoolin saanut Jorgen saapuu raketin komentosillalle. Hän kertoo ampuvansa miehistönjäsenet, koska raketissa ei ole tarpeeksi happivaroja kaikille matkustajille. Wolff kuitenkin estää Jorgenin aikeet, koska hänen liittolaisensa oli pettänyt lupaukset miehistönjäsenten henkien säästämisestä. Jorgenin ja Wolffin välinen kiista päättyy siihen, että Jorgen laukaisee vahingossa oman pistoolinsa ja luoti lävistää hänen sydämensä. Jorgen on yksi harvoista hahmoista, jotka menettävät henkensä Tintti-sarjakuvissa.
Séraphin Lampion
Séraphin Lampion on puhelias Vakuutusyhtiö Turman asiamies, joka tuppautuu usein Tintin ja kapteeni Haddokin seuraan. Hän esiintyy ensi kerran albumissa Tuhatkaunon tapaus, jossa hän tulee sattumalta Moulinsartin linnaan myrskyltä suojaan. Tämän jälkeen Lampion näyttäytyy aina silloin tällöin, useimmiten silloin kun häntä ei kaivattaisi. Haddock selvästi inhoaa Lampionia, mutta ei kohteliasuussyistä yleensä kehtaa sanoa tätä hänelle. Lampion selvästi itse kuvittelee olevansa aina hyvinkin tervetullut ja pitää itseään loistavana seuramiehenä. Hän saapuu usein kutsumatta Moulinsartiin, toisinaan perheensä kanssa. Lampion on voimakkaasti koominen sivuhahmo, eikä häntä juuri näy muutamaa ruutua enempää per albumi. Poikkeuksen muodostaa Tuhatkaunon tapaus, jossa Lampion esiintyy useissa kohtauksissa.Tarinassa lento 714 hänet nähdään kolmella sivulla.
Tintin seikkailut -animaatiosarjassa Lampion nähdään sarjakuvasta poiketen jaksossa Seitsemän kristallipalloa.
Mitsuhirato
Mitsuhirato on japanilainen agentti, joka esiintyy albumissa Sininen lootus. Kaikkien muiden samassa tarinassa esiintyvien japanilaishahmojen tavoin hänet esitetään julmana, sadistisena, salakavalana ja juonittelevana henkilönä. Vaikka Mitsuhirato omistaa Shanghaissa sijaitsevan vaatekaupan, hän on todellisuudessa Japanin hallitukselle työskentelevä vakooja, jonka tehtävänä on toimia hallituksensa yhteyshenkilönä Kiinassa. Mitsuhirato on myös Wang Jeng-gien johtaman, huumekauppaa vastaan taistelevan Lohikäärmeen pojat -salaseuran vihollinen, sillä Mitsuhirato on tärkeä avainhenkilö Roberto Rastapopoulosin johtamassa huumeliigassa.
Tarinan alussa kiinalaismies saapuu Tintin luokse ja haluaa keskustella hänen kanssaan, mutta yhtäkkiä häntä ammutaan hulluksi tekevällä ”radjaidjah”-uutteella myrkytetyllä nuolella ja hän ehtii mainita sanat ”Mitsuhirato” ja ”Shanghai” ennen kuin hän menettää järkensä. Tintti matkustaa Shanghaihin, missä hän saapuu Mitsuhiraton vaatekauppaan ja kohtaa ensimmäistä kertaa Mitsuhiraton. Tintti keskustelee hänen kanssaan ja lähtee Shanghaista. Kesken laivamatkan Lohikäärmeen pojat kuitenkin kidnappaavat hänet ja kertovat hänelle Mitsuhiraton todellisesta luonteesta.
Lohikäärmeen pojat värväävät Tintin palvelukseen, minkä jälkeen valepukuinen Tintti soluttautuu Sininen lootus -nimiseen oopium-luolaan, missä Mitsuhirato oleskelee. Kun Mitsuhirato poistuu oopium-luolasta, Tintti varjostaa häntä Shanghain ulkopuolelle, missä Mitsuhirato kätyreineen räjäyttää Shanghain ja Nankingin välisen rautatien. Tuhotyön jälkeen japanilaiset ilmoittavat tiedotusvälineille valheellisen kertomuksen, jonka mukaan tuhotyön takana olisi ollut kiinalainen rosvojoukkio. Tintti kuitenkin jää kiinni ja Mitsuhirato ruiskuttaa häneen raidjaidjahia, mutta Mitsuhiraton tietämättä eräs Lohikäärmeen poikien jäsen on salaa vaihtanut uutteen vedeksi. Kun Mitsuhirato huomaa, ettei aineella ole minkäänlaista vaikutusta Tinttiin, hän yrittää epäonnistuneesti ampua ja puukottaa hänet, mutta myös hänen pistoolia ja veistä on sabotoitu. Itsepuolustukseksi Tintti lyö nyrkillä Mitsuhiratoa, joka kuitenkin väittää Kiinassa toimiville japanilaisille viranomaisille, että Tintti olisi yrittänyt murhata hänet.
Vaikka Tintti onnistuukin piiloutumaan häntä etsiviltä japanilaisilta, myöhemmin hän jää kiinni ja Mitsuhirato yrittää lahjoa Tintin työskentelemään japanilaisille. Tintti kuitenkin kieltäytyy Mitsuhiraton ehdotukselle, ja Lohikäärmeen pojat pelastavat hänet ennen kuin Tintti olisi määrä teloittaa. Kun Mitsuhirato kuulee Tintin vankilapaosta, hän ottaa yhteyttä Dawsoniin, Shanghain kansainvälisen vyöhykkeen korruptoituneeseen ja japanilaisten kanssa yhteistyötä tekevään poliisipäällikköön, ja pyytää Dawsonia määräämään Tintti pidätettäväksi. Dupont ja Dupond lähetetään pidättämään Tintti, mutta he epäonnistuvat ja Mitsuhirato kidnappaa Wang Jeng-gien perheineen.