cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pesiönlahti
Esillä olleita kyläläisiä
Multian (1988–1989) ja Kinnulan kunnanjohtajana (1990–2004) toiminut Kauko-Pekka Moilanen on kotoisin Vähälästä. Hän perusti kylälle Vähävaaran hirviseurueen.
Näyttelijä-ohjaaja Markku Keränen on kotoisin Vaaralasta. Hänen sisarensa Seija Rannikko näyttelee Ämmänsaaren teatteri Retikassa. Vilppulan Keijo Keränen on saavuttanut voimanoston Suomen mestaruuden. Aatu Keränen on tunnettu taitavana trikkaajana ja uimahyppääjänä.
Suomussalmen kunnanvaltuustossa kylää (2006) ovat edustaneet Vesa Heikkinen ja Veikko Timonen. Elias Rissanen menestyi aikanaan TV2:n Suomen Tietoviisas -visailussa.
Marmaduke Tunstall
right|200px Marmaduke Cuthbert Tunstall (1743 Burton Constable, Yorkshire – 11. lokakuuta 1790 Wycliffe-on-Tees) oli englantilainen ornitologi ja keräilijä.
Katolisena Tunstall opiskeli Ranskassa, Douai'ssa. Opintonsa päätettyään hän muutti Welbeck Streetille Lontooseen, minne hän perusti museon, sekä laajan elävien lintujen ja muiden eläinten kokoelman. Avioiduttuaan 1776 hän siirrätti museon Wycliffeen. Museo oli aikansa hienoimpia Englannissa.
21-vuotiaana hänet valittiin jäseneksi Society of Antiquaries of London järjestöön, ja 1771 hänet äänestettiin Royal Societyn jäseneksi.
Tunstallin kuoltua hänen jäämistönsä peri hänen velipuolensa William Constable, joka kutsui taiteilija ja ornitologi Thomas Bewickin tallentamaan museon eläinkokoelmaa. Bewick vietti 2 kuukautta Wycliffessä piirtäen ja maalaten lintuja. 1791 kokoelman osti George Allan of Darlington. Taidekokoelma päätyi viimein vuonna 1823 Newcastle Societyn huostaan, ja se sijoitettiin Newcastlen museoon 1834. Museo on nykyisin osa suurempaa museota Great North Museum.
Tunstall julkaisi 1771 Ornithologica Britannican, joka lienee ollut ensimmäinen brittiläinen teos, jossa lajien nimeämisessä käytettiin Linnén luomaa binomijärjestelmää.
Tunstall kuvaili ja nimesi tieteelle muun muassa muuttohaukan ja virtavästäräkin.
Hanna-Kaisa Siimes
Hanna-Kaisa Siimes (s. 13. syyskuuta 1971) on entinen Vasemmistoliiton helsinkiläinen kaupunginvaltuutettu. Hänet valittiin varavaltuutetuksi vaaleissa 2000 ja varsinaiseksi kaupunginvaltuutetuksi vaaleissa 2004. Hän oli ryhmänsä toinen varapuheenjohtaja. Siimes oli myös sosiaalilautakunnan jäsen ja profiloitunut lasten asioiden ajajana.
Siimes toimi vuodesta 2008 vuoteen 2010 puolueensa Uudenmaan piirijärjestön toiminnanjohtajana. Hän on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti.
Vaclav Nedorost
Václav Nedorost (s. 16. maaliskuuta 1982) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue HC Slovan Bratislavassa. Hän on aiemmin pelannut NHL:ssä Florida Panthersissa ja Colorado Avalanchessa.
Hanna-Kaisa Siimes
Hanna-Kaisa Siimeksen sisko on Vasemmistoliiton entinen puheenjohtaja Suvi-Anne Siimes.
Vaclav Nedorost
Ura
19. heinäkuuta 2003 ennen kauden 2003–2004 alkua Colorado kauppasi Nedorostin yhdessä Eric Messierin kanssa Florida Panthersiin, joka antoi tilalle Peter Worrellin ja toisen kierroksen varausvuoron. Hän pelasi Floridassa 32 ottelua kyseisen kauden aikana.
Työsulkukaudella 2004–2005 Nedorost pelasi kotimaassaan Tšekin Extraligassa HC Bílí Tygři Liberecissä. Seuraavalla kaudella hän ei loukkaantumisen vuoksi pelannut otteluakaan. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi välivuoden jälkeen CB Hokej 2013:een ennen paluutaan HC Bílí Tygři Libereciin seuraavaksi kaudeksi.
19. toukokuuta 2010 Nedorost siirtyi yksivuotisella sopimuksella Venäjälle KHL:ssä pelaavaan Metallurg Novokuznetskiin.
Nedorost pelasi kaksi kautta Donbass Donetskissa ennen kuin joukkue jättäytyi pois KHL:stä Ukrainan poliittisen tilanteen vuoksi. Nedorost siirtyi vapaaksi agentiksi ja teki vuoden mittaisen sopimuksen HC Slovan Bratislavan kanssa 4. elokuuta 2014.
Ophir
Ophir-palkinto on merkittävin Israelissa myönnetty elokuva-alan palkinto. Se on saanut nimensä näyttelijä Shaike Ophirin mukaan ja on myönnetty ensimmäisen kerran vuonna 1982. Palkinnot eri sarjoissa myöntää Israelin elokuva- ja televisioakatemia.
Ensimmäinen Ophir-palkinto myönnettiin ohjaaja Shimon Dotanille elokuvasta Tzlila Chozeret, ja vuodesta 1990 palkinto on myönnetty vuosittain. Parhaan elokuvan palkinnon saanut elokuva edustaa Israelia Yhdysvalloissa valittaessa parasta ulkomaista elokuvaa Oscar-palkinnon saajaksi. Elokuvat Aviva My Love ja The Band's Visit eivät kuitenkaan edustaneet Israelia.
Eniten Ophir-palkintoja on saanut Nina's Tragedies, jolle niitä myönnettiin 11. Assi Dayan on saanut palkinnon kahdeksan kertaa ja on palkittu ohjaajana, käsikirjoittajana ja näyttelijänä.
Saara Kekäläinen
Kekäläisen kirjoittama ja Reetta Niemensivun kuvittama Valpuri-sarjan ensimmäinen osa Valpuri ja vaarallinen aamupuuro oli Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaana vuonna 2022. Samana vuonna ilmestynyt, Netta Lehtolan kuvittama Prinsessa joka lähti kälppimään oli Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana.
Teokset
Aikuisille
Unelmakämppä
Unelmakämppä oli Nelosella esitetty tosi-TV-tyyppisen sarja, jossa neljä paria kilpaili siitä kuka saa kunnostettua määräajassa talosta myyntikuntoisen. Ohjelma perustui australialaiseen formaattiin nimeltä The Block. Sarjan juontajana toimi Sanna Saarijärvi.
1. tuotantokausi
Parit kunnostivat samanlaiset rivitaloasunnot Kirkkonummella. Rahaa kunnostusta varten jokaisella parilla oli 42 500 euroa ja aikaa 10 viikkoa. Yhteensä sarjassa oli 12 jaksoa. Viimeisessä jaksossa tavoitteena oli myydä asunnot julkisessa huutokaupassa. Jokainen pariskunta palkittiin 10 viikon uurastuksestaan osuudella myyntivoitosta, jonka lisäksi suurimman hinnan kunnostamastaan asunnosta saanut pariskunta sai palkinnokseen 20 000 euron palkinnon. Ensimmäinen tuotantokausi nähtiin Nelosella vuonna 2004. Parit asuivat kunnostettavissa asunnoissa työn ajan ja kävivät kunnostuksen aikana töissä. Kaikki unelma-asunnot saatiin myytyä vuoden 2004 loppuun mennessä Kiinteistömaailman välityksellä. Asuntoja ei saatu myytyä huutokaupassa, vaan ne jouduttiin myymään kiinteistövälittäjien kautta. Finaalilähetystä katsoi 843 000 katsojaa.
Kilpailijat olivat:
Kisan voittivat Antti ja Jukka.
Garret FitzGerald
Perhe ja koulutus
FitzGerald opiskeli University College Dublinissa historiaa, ranskaa ja espanjaa. Hän tapasi yliopistossa myös tulevan vaimonsa Joan O’Farrellin, jonka kanssa meni naimisiin 1947. He saivat kolme lasta. Valmistumisensa jälkeen FitzGerald työskenteli Aer Lingusilla. Sen jälkeen hän oli taloudellisena neuvonantajana ja opetti yliopistossa taloustiedettä, kunnes siirtyi politiikkaan.
Poliittinen ura
Vuonna 1965 FitzGerald valittiin Irlannin parlamentin ylähuoneeseen, Seanad Éireanniin. Neljä vuotta myöhemmin hänet valittiin parlamenttivaaleissa alahuoneeseen, Dáil Éireanniin. FitzGerald oli Fine Gaelin liberaalin siiven kannattaja ja tuki maan liittymistä Euroopan talousyhteisöön. Kun Fine Gaelista tuli hallituspuolue 1973 vaaleissa, FitzGerald valittiin ulkoasiainministeriksi. Hän oli merkittävässä asemassa, kun Irlanti oli ensimmäistä kertaa yhteisön puheenjohtajamaa. Hän nosti maansa profiilia ETY:ssä innovatiivillä näkemyksillään ja sujuvalla ranskan osaamisellaan.
Unelmakämppä
2. tuotantokausi
Parit kunnostivat kerrostaloasunnot Kauniaisissa. Yhteensä rahaa kunnostamiseen oli 50 000 euroa. Parit asuivat ja kävivät töissä kunnostuksen keskellä. Haastetta aiheuttivat myös kerrostalon muut asukkaat, jotka piti ottaa huomioon kunnostusta tehdessä. Kiinteistövälittäjänä toimi Kiinteistömaailma, jonka kautta parit myivät kohteensa. Avointa huutokauppaa ei enää järjestetty. Asunnot eivät herättäneet niin paljon kiinnostusta kuin edelliset asunnot johtuen muun muassa kalliista lähtöhinnasta. Asunnoissa oli noin 100 neliömetriä ja niiden huoneluku vaihteli. Asunnot oli rakennettu vuonna 1965.
Garret FitzGerald
Poliittinen ura
FitzGerald valittiin vuonna 1977 Fine Gaelin johtajaksi Liam Cosgraven tilalle, kun puolue oli kärsinyt vaalitappion vaaleissa. Hän alkoi ajaa puoluetta liberaalimpaan suuntaan.
Unelmakämppä
2. tuotantokausi
Kisan voittivat Sirpa ja Ismo. Sekä Hennan ja Timpan että Saritan ja Tanelin asunnot jäivät myymättä. Voittajat voittivat yli 70 000 euroa. Ohjelman keskikatsojamäärä oli noin 359 000 ja katsojista 65 % oli 10–44-vuotiaita. Yleisön suosikkipari oli Henna ja Timppa, lisäksi Henna ja Timppa voittivat videopäiväkirjaäänestyksen.
Garret FitzGerald
Pääministerinä ja sen jälkeen
Charles Haughey palasi pääministeriksi, mutta hänenkään johtamansa vähemmistöhallitus ei kestänyt kauan, ja marraskuussa Fine Gael nousi uudestaan valtapuolueeksi ja FitzGerald pääministeriksi. Taloustilanne oli edelleen tukala, ja FitzGeraldin hallitus joutuikin tekemään heti tiukkoja ja epäsuosittuja ratkaisuja talouden vakauttamiseksi.
FitzGerald koki pääministerinä kovan tappion heti vuonna 1983, kun hän veti tukensa pois ehdotetulta abortinvastaiselta perustuslainlisäykseltä. Hän ehdotti erilaista sanamuotoa lisäykselle, mutta se ei saanut kannatusta. Lopulta alkuperäinen ehdotus meni selvästi läpi. Kolme vuotta myöhemmin FitzGeraldin ehdottama mahdollisuus avioeroon ei saanut kannatusta. Hänen pääministeriuransa kohokohtia oli Ison-Britannian ja Irlannin sopimus, joka solmittiin 1985. Se takasi Irlannille mahdollisuuden päästä vaikuttamaan Pohjois-Irlannin politiikkaan ensimmäisen kerran sitten vuoden 1921. Sopimus onnistui, vaikka FitzGerald oli kutsunut Britannian ja Irlannin suhdetta katastrofaaliseksi Margaret Thatcherin ja Haugheyn välisten erimielisyyksien jälkeen.
Irlannin taloustilanne pysyi kuitenkin heikkona, ja Työväenpuolueen edustajat jättivät hallituksen 1987. Haughey palasi tämän jälkeen pääministeriksi, ja FitzGerald antoi tukensa uudelle hallitukselle. Tämän jälkeen FitzGerald jätti Fine Gealin johtajan paikan. Hän jatkoi kuitenkin Irlannin parlamentissa, mutta jättäytyi aktiivisesta politiikasta vuonna 1992.
Korea Baseball Organization
Korea Baseball Organization on eteläkorealainen baseballin organisaatio. Se on perustettu vuonna 1981 ja se hallinnoi kahta liigaa: KBO League ja KBO Futures League.
100px|thumb|Organisaation vanha logo.
Harry Elving
Henrik Anton (Harry) Elving (17. elokuuta 1881 Helsinki – 28. helmikuuta 1946 Turku) oli suomalainen ylilääkäri ja professori.
Harry Elvingin vanhemmat olivat vuorineuvos Rudolf Bernhard Elving ja vapaaherratar Anna Charlotta von Bonsdorff. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1903, lääketieteen kandidaatiksi 1905, filosofian maisteriksi 1907, lääketieteen lisensiaatiksi 1910 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1913. Elving teki opintomatkoja Sveitsiin 1912 sekä Saksaan 1913 ja 1922.
Elving oli sairaalalääkärinä Helsingissä 1907–1930 (muun muassa Helsingin kirurgisen sairaalan apulaislääkärinä 1914–1917 ja Marian sairaalan alilääkärinä 1920–1930) ja Turun lääninsairaalan ylilääkärinä vuodesta 1930 alkaen. Hän oli Helsingin yliopiston kirurgian dosenttina 1922–1937. Elving sai professorin arvon 1938.
Harry Elving oli naimisissa vuodesta 1881 vapaaherratar Märtha Charlotta Rosina von Troilin kanssa.
Laajalahti (Espoo)
Laajalahti on Espoon kaupunginosa, joka kuuluu yhdessä Westendin, Tapiolan, Pohjois-Tapiolan, Otaniemen, Niittykummun, Mankkaan ja Haukilahden kanssa Suur-Tapiolan suuralueeseen. Se on saanut nimensä samannimisestä lahdesta, jonka länsirannalla se sijaitsee. Laajalahti jakautuu kolmeen osa-alueeseen: Laajarantaan, Lupauksenvuoreen ja Ruukinrantaan.
Maantiede ja luonto
Laajalahti on merenläheinen alue, joka on tunnettu erityisesti hyvistä lintuvesistään. Laajalahden Natura 2000 -alueeseen kuuluu 192 hehtaarin laajuinen matala, avara ja ruovikkoinen merenlahti. Avovesialueen ja ruovikon lisäksi siihen rajautuu tulvametsiä, lehtokasvillisuutta, entistä peltoa ja pensaikkoa.
Länsi-Laajalahdessa, golfkentän läheisyydessä sijaitsee noin kahden hehtaarin laajuinen maakunnallisesti arvokas Muolaansuo. Luonnontilaisena säilynyt neva on osa laajaa Mankkaan Turvesuota. Muolaansuolla on pieninä laikkuina useita suotyyppejä: erilaisia rämeitä, korpia ja nevoja. Pääkaupunkiseudulla ainutlaatuisella suolla kasvaa useita huomionarvoisia kasveja, mm. tupasluikkaa. Turvesuolla sijaitsee myös Suomen ainoa tunnettu turvetorvijäkälän esiintymä. Turvetorvijäkälä on luonnonsuojelulailla erityisesti suojeltava laji. Sen 1,9 hehtaarin laajuinen esiintymispaikka on rajattu Uudenmaan ympäristökeskuksen päätöksellä vuonna 2004. Pieni osa esiintymästä suojeltiin luonnonmuistomerkkinä jo vuonna 1993.
Historia
Varhaisin varma merkki ihmisen oleskelusta Laajalahden alueella on röykkiöhaudat. Haudat on tehty pronssikaudella noin 3000 vuotta sitten. Nämä niin sanotut hiidenkiukaat ovat olleet lähellä silloista merenrantaa. Laajalahden Turvesuon itälaidalla olevan kumpareen huipulla on röykkiöhauta. Aikoinaan meri näkyi tältä kumpareelta. Varhaisesta asutuksesta kertovat myös kampakeraamiset löydöt muinaisen meren rannoilta.
Laajalahti on Espoon nuorimpia kyliä. Se syntyi ruotsalaisten kolonisaation seurauksena aikaisintaan 1300-luvun lopulla Haapalahden suomalaiskylien maille. Laajalahden ensimmäinen asukas on ollut ilmeisesti joku Haapalahden ruotsalaistulokkaista. Kylännimi Bredvik (vuonna 1540 nimellä Bredwijkby ja vuonna 1544 nimellä Bredwijck) pohjautuu samanasuiseen ruotsalaisen uudistalon nimeen, mikä puolestaan pohjaa nimensä sijaintiinsa samannimisen lahden rannalla. Laajalahti on poikkeuksellisen leveä ja avoin muihin seudun lahtiin verrattuna. Laajalahdessa oli vuonna 1540 kaksi taloa. Alueella oleva viljelysnimistö on erittäin nuorta ja ruotsinkielistä, mutta rajanimien joukossa on säilynyt myös suomalaisperäinen Läppnäs eli Leppäniemi. Bredvikin kylä autioitui 1600-luvun nälkävuosina tai isonvihan aikaan. Vuoden 1801 kartassa kylä on jälleen asuttuna.
Laajalahden alueelta löytyy useita ensimmäisen maailmansodan aikaisia linnoitusrakennelmia, jotka kuuluivat Helsingin maa- ja merilinnoitukseen. Suurin säilynyt tukikohta XXXI:1-2, 4-5 sijaitsee Turvesuontien pohjoispuolella Laajalahdessa. Kohteessa on yhteensä noin 1,3 kilometriä osaksi kallioon louhittuja ja harkkomuurattuja juoksuhautoja, 18 suojarakennusta, 10 kpl A-, 5 kpl B- ja 1 kpl C-tyypin asemia sekä muutama hautoihin johtava porrasrakennelma.
Laajalahden länsiosassa sijaitsevalla Turvesuolla harjoitettiin turvepehkutuotantoa vuodesta 1910 vuoteen 1962 saakka ja sitä varten rakennettiin Kilon turverata, joka johti Kilon rautatieasemalle. Tarvontien työmaa katkaisi yhteyden vuonna 1960. Turveradantie valmistui vuonna 2015 ja kulkee Laajalahden alueella Kilon turveradan linjaa. Vuosina 1957-1986 Turvesuon länsiosassa sijaitsi Mankkaan kaatopaikka. Kaatopaikka-alue otettiin myöhemmin uusiokäyttöön, kun sinne avattiin Tapiola Golf -niminen golfkenttä ja virkistysalue.
Laajalahti kehittyi nopeasti toisen maailmansodan jälkeen 1940-luvulla. Laajalahden asuntokanta on jakautunut melko tasaisesti eri rakennustyyppien välillä, yleisimmän tyypin ollessa erilliset pientalot.
Laajalahdessa Hagalundintien, nykyisen Kehä I:n, varrella sijaitsi aikoinaan radioasema korkeine radiomastoineen.
Osa alkuperäisestä Laajalahden alueesta luetaan nykyisin Pohjois-Tapiolan kaupunginosaan kuuluvaksi, mutta tunnetaan myös Etelä-Laajalahden nimellä.
Laajalahden ja myös Etelä-Laajalahden erikoisuus on katujen nimet, jotka on nimetty luovutetun Karjalan kuntien mukaan. Se on tehty siten, että katujen keskinäinen järjestys vastaa kuntien keskinäistä järjestystä Karjalassa. Etelässä on esimerkiksi Terijoentie ja Metsäpirtintie, pohjoisessa Jääskentie, Kirvuntie, Hiitolantie sekä Lumivaarantie.
Palvelut
Suurin osa alueen yrityksistä ja palveluista sijaitsee Laajalahden liikekeskittymässä Pohjois-Laajalahdessa. Sen naapurustossa palveleva Laajalahden kirjasto toimi Espoon pääkirjastona kymmenisen vuotta (1963-1973).
Ruukinrannassa on kahvila- ja ravintolatarjontaa sekä venesatama.
Läntisessä Laajalahdessa sijaitsee kauppakeskus Bredis. Laajalahden länsiosassa sijaitsee myös links-tyyppinen golfkenttä Tapiola golf.
Nähtävyydet
Laajalahden rhodorendron-ja atsaleapuiston kukinnasta voi nauttia pitkään, kesäkuun alusta aina heinäkuuhun saakka johtuen eri aikoina kukkivasta lajikevalikoimasta. Rhodorendronien eli alppiruusujen kukinnan päätyttyä alkaa tuhansien harvinaisten maariankämmeköiden kukinta. Rhodorendronpuiston on rakentanut Laajalahti ry:n vihertekoryhmä Espoon viidennen kotiseutukummin Anja Pankasalon johdolla. Puisto nimettiin Anja Pankasalon puistoksi vuonna 2016 pidetyssä seremoniassa.
Vapaaherra Emil Standertskjöldin rakennuttamaa Elfvikin kartanoa ympäröivässä metsässä on laaja graniittinen kalliomuodostuma. Paikalle perustettiin kaivos 1900-luvun alussa, josta louhittiin haluttua tummanpunaista ja verenpunaista Laajalahden graniittia. Tummanpunaista kiveä käytettiin muun muassa maa- ja merilinnoitusten, kuten Suomenlinnan rakentamiseen, Kansallismuseon kivirakennelmiin ja Elfvikin kartanon omiin tarpeisiin. Harvinaista ja arvokasta granaattipitoista, verenpunaista graniittia käytettiin raaka-aineena esimerkiksi koruihin. Suuri määrä tätä myös Bredan punaiseksi kullaksi kutsuttua kiveä on kaivettu sijainniltaan tuntemattomaan holviin Elfvikin kartanon metsiin. Kaivosalueella on myös muutamia lampia.
Laajalahden itäosassa meren rannalla sijaitsee arkkitehtonisesti erikoinen Villa Åkerblom.
Tunnettuja asukkaita
Laajalahdessa on asunut kuvataiteilija Akseli Gallen-Kallela ja kuvanveistäjä Ville Vallgren. Akseli Gallen-Kallelan ateljee toimii nykyisin museona.
Laajalahdessa asuvia tai asuneita julkisuuden henkilöitä ovat esimerkiksi kirjailija-kuvittaja Mauri Kunnas, muusikko Jore Marjaranta, Radion sinfoniaorkesterin pianisti Jouko Laivuori, kansanedustaja Jyrki Kasvi sekä uutislukija Leena Kaskela. Matti Vanhanen on käynyt Laajalahden koulua.
Laajalahti ry
Laajalahden kattojärjestö on vuonna 1950 perustettu Laajalahti ry. Sen toiminnan tarkoituksena on kehittää Laajalahtea ympäristöltään ja palveluiltaan laadukkaan korkealaatuiseksi ja viihtyisäksi asuinalueeksi sekä tiedon lisääminen ja aidon Espoo-hengen ylläpitäminen. Laajalahti ry toimii yhdessä Suur-Tapiolan asukasfoorumin kanssa.
Liikenneyhteydet
pienoiskuva|Kehä I ja Raide-Jokeri Kehä I kulkee Laajalahden kautta pohjois-eteläsuunnassa. Koska ranta-alue on pääosin rakentamatonta, suurin osa Laajalahden asutuksesta on tien länsipuolella.
Laajalahtea palvelevat seuraavat bussilinjat Lisäksi Kehä I:tä pitkin kulkee useita bussireittejä, kuten runkolinja 550.
Raide-Jokerin reitin on suunniteltu kulkevan Laajalahden kautta. Asemat on suunniteltu Hiitolantien länsipuolelle ja Sakkolantielle Kehä I:n itäpuolelle.
Kaakkolammi (Kuhmoinen, Ouninpohja)
Kaakkolammi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Ouninpohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammen pohjoispuolinen Kaitavuori nousee 40 metriä järven pinnan yläpuolelle. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Lammen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat pääosin soistunutta metsämaata.
Vincent Mensah
Mensah jäi eläkkeelle 29. tammikuuta 2000.
Kaakkolammi (Kuhmoinen, Ouninpohja)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 158,1 metriä mpy. Siihen johtaa viisi ojaa. Laskuoja lähtee lammen eteläpäästä ja laskee 500 metrin päässä Sulkujärveen. Laskuojan pudotus on 12,0 metriä.
Historiaa
Vuoden 1966 peruskartassa lammen nimenä oli Kaaslammi eikä siihen johtanut tai siitä lähtenyt ojia. Vuosien 1981 ja 1986 peruskartoissa lammen nimenä oli Kaakkolammi ja siihen oli johdettu ojia, mutta laskuoja ei johtanut Sulkujärveen saakka.
Buckenhamin rautatieasema
Buckenhamin rautatieasema on rautatieasema Buckenhamin kylässä Norfolkissa, Englannissa. Se sijaitsee Wherry Linesin varrella. Sinne liikennöi Greater Anglia.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Siellä pysähtyy junia vain viikonloppuisin ja silloinkin vain erikseen pyydettäessä. Asemaa käyttikin vain 202 matkustajaa kaudella 2017–2018.
pienoiskuva|vasen|Buckenhamin asema vuonna 1963.
Tampereen raitioliikenne
Tampereen raitioliikenne (käytetään myös kaupallista nimeä Tampereen Ratikka) on osa Tampereen kaupungin joukkoliikennettä. Sen virallinen liikennöinti alkoi elokuussa 2021 kahdella linjalla: linjalla 1 Sorin aukiolta Kaupin kampukselle sekä linjalla 3 Pyynikintorilta Hervantajärvelle. Elokuussa 2023 linja 3:n päätepysäkki siirtyi Pyynikintorilta Santalahteen.
Tampereen kaupunginvaltuusto päätti raitiotien ensimmäisen vaiheen rakentamisesta 7. marraskuuta 2016 ja siihen myöhemmin liitetyn Hatanpään valtatien osuudesta 25. marraskuuta 2019.
19. lokakuuta 2020 kaupunginvaltuusto päätti raitiotien toisen vaiheen rakentamisesta Pyynikintorilta Lentävänniemeen. Toisen vaiheen rakennustyöt aloitettiin alkuvuodesta 2021 ja niiden on tarkoitus valmistua vuonna 2025. Lisäksi yleissuunnitteluvaiheessa ovat raitiotielinjaukset Sorin aukiolta Pirkkalaan, Lielahdesta Ylöjärvelle, Kaupin kampukselta Kangasalan Lamminrahkaan sekä Hervannasta Saarenmaalle.
Tampereen raitiotien vaunut toimittaa Škoda Transtech ja niiden liikennöinnistä vastaa VR. Vaunut ovat matalalattiaisia sekä kahteen suuntaan ajettavia, ja niiden väritys on tiilenpunainen.
Liikennöinti
pienoiskuva|Nurmirataa Sammonkadulla syksyllä 2019. Tampereen raitiotien liikennöitsijäksi valittiin huhtikuussa 2019 neuvottelumenettelyn tuloksena VR. Sopimukseen sisältyvät liikennöinti ja liikenteenohjaus; vaunukaluston hankinnasta ja hallinnasta kuten myös raitiotieinfrastruktuurista vastaa Tampereen kaupungin omistama Tampereen Raitiotie Oy (TRO). Liikenteen tilaajana toimii Tampereen seudun joukkoliikenne. Kaupallinen koeliikenne käynnistyi 10. toukokuuta 2021 ja varsinainen liikenne alkoi 9. elokuuta.
Linjat
pienoiskuva|Tampereen raitiotieverkon kartta.
Tampereen raitioteillä on liikennöinnin aloitusvaiheessa kaksi linjaa, linjat 1 ja 3. Linjojen numerointi on yhteneväinen Tampereen seudun joukkoliikenteen muun linjanumeroinnin kanssa, eli linja-auto- ja raitiolinjoille ei anneta päällekkäisiä numeroita. Linja 3 korvaa entiset linja-autolinjat 3 ja 4 ja kulkee ensi vaiheessa Pyynikintorilta Sammonaukion, Hakametsän ja Hervannan kautta Hervantajärvelle. Toisessa vaiheessa linjaa jatketaan Hiedanrannan kautta Lentävänniemeen. Linja 1, joka muodostuu vanhan linjan 1 keskiosasta, alkaa Sorin aukiolta ja kulkee linjan 3 kanssa samaa reittiä Koskipuistosta Sammonaukiolle, jossa se haarautuu yliopistollisen sairaalan kautta Kaupin kampukselle. Kummallakin linjalla on useita vaihtopysäkkejä, joilla voi vaihtaa suoraan yhden laiturin kautta linja-autosta raitiovaunuun. Matka-aika Pyynikintorilta Hervantajärvelle on 29 minuuttia. Vuoroväli on arkisin linjojen yhteisellä osuudella 3–4 minuuttia ja muualla 7,5 minuuttia.
Kalusto
pienoiskuva|Artic X34 koeajossa. Tampereen raitiotien vaunukaluston toimittajaksi valittiin tarjouskilpailulla lokakuussa 2016 kajaanilainen vaunuvalmistaja Transtech. Kilpaileva valmistaja valitti päätöksestä markkinaoikeuteen, jossa valitus hylättiin lokakuussa 2017. Tämän jälkeen Transtech ja Tampereen kaupunki allekirjoittivat sopimuksen raitiovaunujen toimittamisesta. Ensimmäisessä vaiheessa vaunuja toimitettiin 19 ja toisessa vaiheessa 5–6 lisää. Vaunuhankintaan sisältyy optio 46 lisävaunusta (ensimmäisten 19 vaunun jälkeen), millä varaudutaan raitiotiejärjestelmän tuleviin laajennuksiin. Ensimmäisiä vaunuja koeajettiin vuonna 2020. Kokonaisuudessaan ensimmäisen ja toisen vaiheen tilaus sisältää 26 vaunua. Yhden vaunun hankintahinta on 3,2–3,8 miljoonaa euroa ja koko tilauksen arvo noin 97,5 miljoonaa euroa. Liikennöitäviä vaunuja on tarkoitus olla käytössä yhteensä 28 kappaletta kevääseen 2025 mennessä.
Tampereen raitiovaunujen malli on nimeltään ForCity Smart Artic X34, ja ne ovat 37,3 metriä pitkiä, matalalattiaisia ja molempiin suuntiin ajettavia. Vaunujen hankintasopimukseen sisältyy optio vaunujen pidentämisestä 47-metrisiksi. Tammikuussa 2018 teollisen muotoilun toimisto Idis Design valittiin vaunujen muotoilijaksi. Raitiovaunujen pääratkaisut suunniteltiin alkuvuodesta, ja vuoden aikana muotoilun toimivuutta hiottiin valmistamalla todellisen kokoinen malliraitiovaunu eli maketti, jolla kuvattiin muotoilun yksityiskohtia. Ensimmäinen, ns. raakamaketti valmistui maaliskuussa 2018, ja lopullinen maketti saapui Tampereelle kaupunkilaisten tutustuttavaksi helmikuussa 2019. Transtech aloitti raitiovaunujen valmistuksen Otanmäessä joulukuussa 2018; ensimmäinen vaunu valmistui ja toimitettiin Tampereelle toukokuussa 2020. Jo helmikuussa 2020 Škoda Transtech oli järjestänyt Tampereelle LHB:n vuonna 1981 valmistaman TW 6000 -raitiovaunun testivaunuksi.
Vaunussa on tilaa 264 matkustajalle. Paikoista 104 on istumapaikkoja. Suurin liikennöintinopeus on 70 kilometriä tunnissa, ja reitin keskinopeus on 19–22 kilometriä tunnissa. Siirtymä laiturin ja vaunun välillä on tasoeroton ja esteetön. Lokakuussa 2018 julkistettiin raitiovaunun muotoilu sekä vaunun väritys, joksi valikoitui yleisöäänestyksellä tiilenpunainen.
1900-luvun raitiotiesuunnitelmat
Jo vuonna 1907 Tampereelle ehdotettiin rakennettavaksi raitiotietä. Suunnitelmia laadittiin, mutta asiaa selvittäneen komitean suorittamat kannattavuuslaskelmat hillitsivät hanketta. Raitiotien toteutuminen kuitenkin näytti vielä todennäköiseltä, kunnes kehittäminen pysähtyi vuoden 1918 sisällissotaan. 1920-luvulla raitioliikenne nousi kasvavassa kaupungissa jälleen puheenaiheeksi ja raitiotietä suunniteltiin vielä niinkin myöhään kuin vuonna 1929. Suunnitelmat kuitenkin jäivät toteutumatta varojen puutteessa, ja toisen maailmansodan myötä ajatus raitiotiestä hautautui vuosikymmeniksi. Sen sijaan Tampereella oli johdinautoliikennettä vuosina 1948–1976. Vuosina 1991–1992 toteutettiin selvitys raideliikenteen kehittämisestä, jossa kaavailtiin raitiotietä reitille Hervanta – keskusta – Tesoma.
Vanha pikaraitiotiesuunnitelma
pienoiskuva|Vuoden 2004 suunnitelma valtion rataverkkoa hyödyntäväksi pikaraitiotieksi. 2000-luvun alussa Tampereelle alettiin suunnitella valtion rataverkon hyödyntämiseen perustunutta pikaraitiotietä. Pikaraitiotiesuunnitelmaa kehiteltiin Raideliikenne-projektissa vuodesta 2001, seudullisesti vuodesta 2002 alkaen. Projektissa suunniteltiin kokonaista pikaraitioteiden linjastoa, joka olisi liikennöinyt maanpinnalla suurimmalta osin nykyistä valtion rataverkkoa hyödyntäen. Keskustassa raitiotie olisi kulkenut Tampellan ja Hämeenpuiston välillä tunnelissa ja Hervannan ja Lentävänniemen haaroilla omalla pintaradalla. Projekti päättyi 2004 loppuraportin julkaisuun.
Liikennöinnin perusajatus vanhassa rataverkon hyödyntämiseen perustuvassa pikaraitiotiejärjestelmässä oli käyttää niin sanottua duoraitiovaunukalustoa, joka kykenee liikkumaan tarvittaessa sekä rautatiekiskoilla että raitiotiellä. Jotta ratalinjoja kulkevat raitiolinjat olisivat palvelleet Tampereen keskustaa, duoraitiovaunut linjattiin keskustan halki tehtävälle radalle eivätkä kiertämään keskustaa kuten pohjoisen rautatielinja. Tampereen pikaraitiotien suunniteltiin toimivan kaksivirtajärjestelmällä. Tämä tarkoitti sitä, että yleisellä junaverkolla vaunut olisivat kulkeneet 25 kilovoltin vaihtovirralla ja muilla osuuksilla 750 voltin tasavirralla.
Rataverkon hyödyntämiseen perustuva pikaraitiotie -vaihtoehto erosi vuoden 2004 selvityksestä siltä osin, että Tampereen henkilöliikenneratapihan laiturien sijaan Matkakeskuksen ”seisake” sijoitettiin rautatieaseman alapuolelle maan alle Ratahallintokeskuksen ja VR:n lausuntojen vuoksi, joiden mukaan pikaraitiotie ei mahtunut ratapihalle. Tämän seurauksena myöskään Tampellan tunneliasemaa ei ehdotettu toteutettavaksi, vaan Keskustorilta olisi suoraan jatkettu Matkakeskukselle, jossa pikaraitiotien pysähdyspaikka olisi ollut Rautatienkadun alapuolella tunneliasemalla.
Rataverkon hyödyntämiseen perustuva pikaraitiotievaihtoehto sai osakseen kritiikkiä, joka liittyi erityisesti keskustan tunneliosuuden kalleuteen sekä rautatielinjausten sijaintiin sivussa yhdyskuntarakenteesta. Raideliikenne-projektin jälkeen pikaraitiotietä jatkokehiteltiin TASE 2025 -liikennejärjestelmäsuunnitelmassa, jossa oli korjattu duo-pikaraitiotien puutteita kritiikin pohjalta. Rataverkon hyödyntämiseen perustuvaa pikaraitiotievaihtoehtoa kutsuttiin pikaraitiotieksi ja katuverkossa kulkevaa pikaraitiotievaihtoehtoa kutsuttiin moderniksi katuraitiotieksi tai vain raitiotieksi. Näiden lisäksi edelleen tutkittiin raitiotien ohella lähijunaliikenteeseen ja bussiliikenteeseen perustuvat joukkoliikennejärjestelmävaihtoehdot, jotka palvelisivat pääasiallisesti Nokiaa ja Lempäälää sekä osin Ylöjärveä. Selvityksessä raitiotiehanke todettiin itsensä kannattavaksi.
Alustava yleissuunnitelma
pienoiskuva|Kaupunkiraitiotien alustavan yleissuunnitelman mukainen reitti vuonna 2013. R-kirjain tarkoittaa ehdotettua pysäkinpaikkaa. Katuverkossa kulkeva moderni raitiotie -vaihtoehto oli erilainen kuin aikaisemmat, rataverkon käyttöön perustuvat suunnitelmat: rataverkon maastokäytävää ja penkerettä hyödynnettäisiin korkeintaan ahtaalla Pispalan kannaksella, muuten liikennöitäisiin pääosin täysin omilla raiteilla katuverkossa ja omalla väylällä katujen reunassa, katujen keskellä tai yhdistetyillä bussi-raitiovaunukaistoilla. Pikaraitiotiekritiikin pohjalta suunniteltu moderni katuraitiotie ei myöskään tarvitsisi kalliimpaa duokalustoa.
TASE 2025 -projektin suosituksessa vuonna 2007 liikennejärjestelmäksi päädyttiin suosittelemaan järjestelmää, joka käsittää maan päällä kulkevan modernin katuraitiotien Tampereella ja Pirkkalassa, ja toisaalta olemassa olevien valtion ratojen puitteissa kulkevan lähijunan Nokialla, Lempäälässä ja osin Ylöjärvellä. Kaupunkiraitiotiellä on laajentumismahdollisuudet tulevaisuudessa myös Kangasalan ja Ylöjärven puolelle. Tampereen seudun kuntien ja toimijoiden lausuntojen mukaan raitiotien ja lähijunaliikenteen edellytysten rakentaminen tulisi käynnistää suunniteltua nopeammalla aikataululla ja suuremmassa laajuudessa: lähijunan tulisi liikennöidä Toijalaan asti ja toisen linjan Tampereelta Orivedelle.
TASE 2025 -liikennejärjestelmäsuunnitelman valmistuttua yhdessä seudun Rakennesuunnitelma 2030:n kanssa vuoden 2010 alussa päätettiin käynnistää Tampereen kaupunkiraitiotien alustavan yleissuunnitelman valmistelu. Alustavan yleissuunnitelman tavoitteena oli rajata vaihtoehdot muutamaan reittivaihtoehtoon, joista lopullinen linjaus valittaisiin yleissuunnitelmassa. Lisäksi verrattiin raitiotien tuomia etuja ja haittoja kehitettävään linja-autoliikenteeseen ja nollavaihtoehtoon nähden. Raitiotien alustava yleissuunnitelma valmistui syksyllä 2011.
Alustavassa yleissuunnitelmassa raitiotien ensimmäisen linjan reitiksi valittiin Lentävänniemi – Niemenranta – Lielahti – Pispala – keskusta – Kaleva – Hallila – Hervanta. Alkuvaiheen suunnittelussa hylättiin muun muassa Hallilan sijasta Lukonmäen ja Viialan kautta kulkeva reitti, Sepänkadun reitti ja Lielahden oikaisu. Jatkosuunnittelussa toteutettavan reitin vaihtoehdot olivat Pispalassa Pispalan valtatie ja Paasikiventie, keskustassa Itsenäisyydenkatu ja Kalevantie sekä Kalevassa Teiskontie ja Sammonkatu. Teiskontien ja Sammonkadun osalta alustavan yleissuunnitelman jälkeisessä päätöksenteossa päädyttiin lopulta kaksihaaraiseen vaihtoehtoon, jossa TAYSiin ja Hervantaan kulkevat erilliset linjat kumpaakin katua pitkin. Raitiotie linjattiin Pispalassa aluksi Pispalan valtatien sekä keskustassa Hämeenkadun ja Itsenäisyydenkadun kautta.
Yleissuunnitelma
pienoiskuva|Raitiotien yleissuunnitelman mukainen reitti sekä alustava toisen vaiheen reitti vuonna 2019. Tampereen kaupunki kilpailutti yleissuunnitelman laatijan yhdessä Turun kaupungin kanssa, ja sen toteutti Ramboll Finland. Kaupunginvaltuusto hyväksyi yleissuunnitelman teon aloittamisen marraskuussa 2011. Yleissuunnitelman laadinta aloitettiin tammikuussa 2013 ja se valmistui huhtikuun 2014 lopussa. Yleissuunnitelmassa reitti oli muuttunut siten, että etelässä rata päättyy Ahvenisjärventien sijasta Hervantajärvelle, pysäkkien määrää on lisätty Teiskontiellä ja Sammonkadulla kullakin yhdellä, Vuohenojan pysäkki on muutettu pysäkkivaraukseksi ja linjaus kulkee Pispalan valtatien sijasta Paasikiventietä ja Sepänkatua pitkin. Kokouksessaan 16. kesäkuuta 2014 kaupunginvaltuusto hyväksyi raitiotien yleissuunnitelman ja päätti raitiotien suunnittelun jatkamisesta ja kehitysvaiheeseen siirtymisestä.
Kehitysvaiheessa yleissuunnitelmaa tarkennettiin, muun muassa joitakin raitiotieradan linjauksia ja pysäkkejä muutettiin ja raitiotien reitille laadittiin uudet katusuunnitelmat. Kesäkuussa 2015 kaupunginvaltuusto päätti jakaa hankkeen kolmen sijasta kahteen osaan, joista ensimmäisessä rakennetaan raitiotie keskustasta keskussairaalalle ja Hervantaan. Tampereen raitiotien rakentajiksi valittiin 22. kesäkuuta Pöyryn, VR Trackin ja YIT:n muodostama ryhmittymä. Raitiotien toteutussuunnitelma, kustannusarvio ja vaikutusten arviointi valmistuivat 5. syyskuuta 2016. Tällöin raitiotien infrastruktuurin kokonaiskustannukseksi varmistui 283 miljoonaa euroa. Lopullisen päätöksen raitiotien rakentamisesta teki kaupunginvaltuusto kokouksessaan 7. marraskuuta.
Bertrand Blier
thumb|Bertrand Blier [[Cannesin elokuvajuhlat|Cannesin elokuvajuhlilla 1990.]] Bertrand Blier (s. 14. maaliskuuta 1939 Pariisi) on ranskalainen käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja sekä kirjailija. Hän on näyttelijä Bernard Blierin poika.
Tampereen raitioliikenne
Yleissuunnitelma
Kaupunginhallitus päätti 18. joulukuuta 2017, että raitiotien toisen osan kehitysvaihe aloitetaan ja tilataan Raitiotieallianssilta. Kaupunginvaltuusto päätti 2. vaiheen rakentamisesta 19. lokakuuta 2020.
Bertrand Blier
Blierin elokuvien joukkoon lukeutuvat muiden muassa Hitler, connais pas (1963), Si j'étais un espion (1967), Riipukset (1974, perustuu Blierin kirjaan Les Valseuses, 1972), Kylmät alkupalat (1979), Isäpuoli (1981, perustuu Blierin kirjaan Beau-Père, 1980), Meidän tarinamme (1984), Iltapuku (1986), Liian kaunis sinulle! (1989), Kiitos elämä (1991), 1, 2, 3, aurinko (1993), Mon homme (1995), Les côtelettes (2003) ja Combien tu m'aimes? (2005). Blierin alkuvuosien elokuvien toistuva teema on nykyajan miesten vaikeus ymmärtää nykyajan naisia, mutta elokuvasta Liian kaunis sinulle lähtien hän on suosinut päähenkilöinä miesten sijaan naisia.
Tampereen raitioliikenne
Yleissuunnitelma
Ajatus rakentaa jo ensimmäisessä vaiheessa pistoraide Hämeenkadulta Hatanpään valtatietä pitkin Ratinaan ja linja-autoasemalle virisi kaupunginvaltuustossa vuonna 2018 ja otettiin loppuvuodesta jatkosuunnitteluun. Seuraavana vuonna linjauksesta valmistui katusuunnitelmaluonnos, joka eteni päätöksentekoon. Päätös osuuden rakentamisesta tehtiin 25. marraskuuta 2019, jolloin kaupunginvaltuusto hyväksyi jatko-osan rakentamisen. Osuuden pysäkki sijaitsee Sorin aukion kohdalla, ja se palvelee keskussairaalalle suuntautuvan linjan 1 toisena päätepysäkkinä. Liikenne Hatanpään valtatien osuudella alkoi muiden ensi vaiheen osuuksien tavoin syksyllä 2021.
Bertrand Blier
Blier oli Cannesin elokuvajuhlien tuomariston jäsen vuonna 1990.
Tampereen raitioliikenne
Rakentaminen
pienoiskuva|Raitiotien rakennustyömaa Hervannassa kesällä 2018. Raitiotien rakentajana toimii Raitiotieallianssi, joka on Pöyryn, VR Trackin ja YIT:n sekä Tampereen kaupungin muodostama yhteenliittymä. Rakentaminen aloitettiin valtuuston päätöksen jälkeen valmistelevilla töillä loppuvuodesta 2016, ja varsinaisesti radan rakentaminen aloitettiin tammikuussa 2017. Alkuvaiheessa työt aloitettiin Insinöörinkadulla, Hervannan valtaväylällä ja Itsenäisyydenkadulla. Myöhemmin samana vuonna työt aloitettiin Hämeenkadulla, Pirkankadulla, Sammonkadulla, Tekunkadulla, Hermiankadulla ja varikon tontilla Hervannassa. Tampereen ensimmäiset raitiotiekiskot laskettiin Insinöörinkadun ja Kanjoninkadun risteykseen 18. toukokuuta 2017. Lisäksi aloitettiin Kekkosentien ylittävän sillan rakentaminen ja muokattiin useita vanhoja siltoja raitiotielle sopiviksi. Kaikkiaan vuonna 2017 saatiin valmiiksi noin kilometrin verran raitiotietä.
Bertrand Blier
Bertrand Blier nousi 1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä yhdeksi maansa tärkeimmistä ohjaajista ja käsikirjoittajista. Vuoden 1978 elokuva Préparez vos mouchoirs sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Blier oli ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi vuosina 1981, 1986, 1989 ja 2003. Hän on voittanut Césarin ja ollut vuonna 1996 ehdolla Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun saajaksi.
Tampereen raitioliikenne
Rakentaminen
Vuonna 2018 rakennustyöt aloitettiin lähes kaikilla lopuillakin ensimmäisen vaiheen osuuksilla, kuten Teiskontiellä, Hämeenkadun itäpäässä, Hämeenpuistossa ja Ensitiellä. Lisäksi aloitettiin uusien raitiotiesiltojen rakennustyöt Hervannan kanjonin ja kehätien ylitse, kuten myös rinnakkaishankkeena Hämeensillan perusparannus. Kesäkuussa kylvettiin ensimmäiset kokeiluluontoiset nurmirataosuudet Sammonkadulle. Loppuvuodesta saatiin katurakentaminen useilla kaduilla päätökseen ja myös Hervannan kanjonin silta valmistui. Vuosi 2018 oli raitiotien rakentamisen vilkkain vuosi, jolloin rataa myös valmistui kaikkiaan lähes viisi kilometriä.
Alkuvuodesta 2019 aloitettiin ensimmäisten ajojohtimien ripustus Hervannan valtaväylän varteen ja Insinöörinkadulle. Ratalinjan rakennustyöt alkoivat myös Hervantajärven alueella. Kiskoasennukset alkoivat myös Hervannan valtaväylällä alkukesästä, ja suurin osa raitiotieradasta valmistui kesän 2019 aikana. Myös ensimmäiset keskustan katuosuudet valmistuivat Hämeenkadulle ja Itsenäisyydenkadulle. Loppuvuodesta valmistuivat työt muun muassa Insinöörinkadulla ja varikkoalueella sekä ajojohtimia lukuun ottamatta Sammonaukiolla, Sammonkadulla ja Teiskontiellä. Vuonna 2019 rataa valmistui noin kahdeksan kilometriä. Hämeensillan perusparannus valmistui vuodenvaihteessa.
Varikolta Hervannan kautta Turtolan pysäkille ulottuva rataosuus valmistui liikennöitävään kuntoon keväällä 2020, jolloin sillä aloitettiin koeajot Saksasta käytettynä hankitulla raitiovaunulla. Koko ensimmäisen vaiheen ratatyöt valmistuivat lokakuussa 2020. Kokonaan Hervannan ja Pyynikintorin välisen rataosan rakennustyöt valmistuivat loppuvuodesta, jolloin koeajot alkoivat koko osuudella. Vuoden lopulla alkoivat myös toisen vaiheen rakennustyöt Pyynikintorin ja Santalahden välillä. Vuonna 2021 tehtiin ensimmäisen vaiheen osalta kadunrakennus- ja viimeistelytöiden lisäksi enää ajojohtimien asennustöitä keskussairaalan ja Hatanpään valtatien haaroilla. Ensimmäinen rakennusvaihe valmistui kesäksi liikennöinnin alkuun mennessä.
Santalahden länsipuolella raitiotien reitti kulkee Näsijärveen täyttömaalle rakennettavan Näsisaaren kautta. Maatäyttö aloitettiin saaren toteutuspäätöksen saatua lainvoiman alkuvuodesta 2022, ja se valmistui saman vuoden lopulla. Santalahden ja Lentävänniemen välisen raitiotieosuuden rakennustyöt aloitettiin heti saaritäytön alettua. Tavoitteena on, että raitiovaunu liikennöi Näsisaaren läpi tammikuussa 2025.
Poliittinen tilanne
Päätöksenteon aikaan Tampere kasvoi voimakkaasti, ja sen joukkoliikenne oli verrattain suosittua. Linja-autopohjainen kalusto ei kuitenkaan riittänyt etenkään pahimpina ruuhka-aikoina Hervannan ja keskustan välillä.
Yleisesti ottaen Tampereen kaupunginvaltuuston kanta raitiotielle oli hyvin myönteinen. Se hyväksyi marraskuussa 2011 yksimielisesti yleissuunnitelman teon aloittamisen. Raitiotietä kehuttiin ekologiseksi, esteettömäksi ja taloudellisesti kannattavaksi investoinniksi.
Toteutuspäätöksen lähestyessä tilanne kuitenkin kiristyi kaikenlaisia investointeja kohtaan taantuman vuoksi. Raitiotien oli myös todettu vaativan Rantaväylän tunnelin toteuttamista, joka oli pitkän ja raitiotietä intohimoisemman poliittisen väännön kohde. Päätös Rantatunnelin rakentamisesta tehtiin syksyllä 2013. Sekä Rantatunneli että raitiotie (ilman kalustoa) arvioitiin ilman valtionavustuksia ja muita tuloja suunnilleen samanhintaisiksi, noin 180 miljoonaa euron investoinneiksi. Toteutuspäätös muuttui entistä tiukemmaksi, kun syyskuussa 2016 uuden kustannusarvion myötä raitiotieradan kokonaiskustannus nousi 283 miljoonaan euroon aiemmasta 250 miljoonasta eurosta. Toisaalta myös raitiotien mukanaan tuomat hyödyt arvioitiin aiempaa suuremmiksi. Lopullisen päätöksen raitiotien rakentamisesta kaupunginvaltuusto teki kokouksessaan 7. marraskuuta 2016.
Puolesta ja vastaan
Raitiotie oli suuri poliittisen keskustelun ja väittelyn aihe koko 2000-luvun aina toteuttamispäätökseen saakka. Puolustajien mukaan moderni katuraitiotie varmistaisi liikenteen toimivuuden, joukkoliikenteen operointikulujen vähenemisen ja sekä ekonomisen että ekologisen kaupunkirakenteen muodostumisen. Raitiotie myös nopeuttaisi keskustaan ja kaupungin toiselle puolelle suuntautuvia joukkoliikenneyhteyksiä monilta alueilta ja olisi hintansa arvoinen liikennöidessään itsensä kannattavasti. Yksi merkittävin puolustajien argumentti oli se, että raitiotien ensimmäinen päälinja yhdistäisi lähes kaikki Pirkanmaan suurimmat käyntikohteet toisiinsa yhdellä ainoalla linjalla.
Vastustajien mukaan vanhempi pikaraitiotiesuunnitelma oli liian kallis hyötyihin nähden ja kulkee syrjässä asutuksesta. Joidenkin vastustajien mukaan olisi tullut halvemmaksi kehittää bussiliikenteelle omat kaistat kuin rakentaa raitiotietä. Tätä vastustusargumenttia käytettiin myös pikaraitiotiekritiikin pohjalta olennaisesti muutettua modernia katuraitiotiejärjestelmää vastaan. Vastustajat eivät kuitenkaan esittäneet suunnitelmia tai talouslaskelmia miten joukkoliikenteen kokonaisuus hoidettaisiin ilman modernia katuraitiotietä.
Vaikka kaupunginvaltuustossa esiintyi suuria erimielisyyksiä raitiotien rakentamisen suhteen, oli hankkeen kannatus kuitenkin vastustusta voimakkaampaa. Hanke hyväksyttiinkin lopulta marraskuussa 2016 melko suurella marginaalilla; 67 kaupunginvaltuutetusta 41 äänesti raitiotien puolesta ja 25 sitä vastaan yhden valtuutetun äänestäessä tyhjää. Raitiotien toisen osan rakentamispäätös lokakuussa 2020 puolestaan hyväksyttiin äänin 56 puolesta ja 11 vastaan.
Matkustajamäärät
Arkipäivisin Tampereen raitioliikenteessä on yli 40 000 matkustajaa. Ensimmäisenä liikennöintivuotena raitioliikenteessä tehtiin lähes kymmenen miljoonaa matkaa ja vuoden 2022 aikana yhteensä 11,5 miljoonaa matkaa, joka oli 27 prosenttia kaikista Tampereen seudun joukkoliikennematkoista.
Vuorokausiennätys 50 014 matkaa tehtiin 18. marraskuuta 2022.
Järjestelmän laajentaminen
Ensimmäisen linjan jälkeen toteutusvuoroon on kaavailtu yhteyttä Hatanpään kautta Härmälään ja Pirkkalaan sekä yhteys idän ja pohjoisen suuntaan Linnainmaan kautta.
Aikaisemmin on suunniteltu muun muassa seuraavia linjausvaihtoehtoja :
Turun pikaraitiotie
Turun pikaraitiotie on Turun kaupunkiseudulle suunniteltu pikaraitiotiejärjestelmä. Pikaraitiotien on suunniteltu valmistuvan vuonna 2029 ja maksavan yhteensä 423 miljoonaa euroa vuoden 2015 yleissuunnitelman mukaan.
Tampereen raitioliikenne
Järjestelmän laajentaminen
Laajentamista tutkittiin tarkemmin huhtikuussa 2013. Selvitystyö kuitenkin osittain epäonnistui, sillä tutkimus laajeni hallitsemattomasti ja vain osa materiaalista oli selvityskelpoista. Tutkituista seitsemästä laajennussuunnasta ainoastaan kaksi, eli Pirkkalan ja Ylöjärven laajennussuunnat, voitiin tässä vaiheessa todeta kannattaviksi. Lielahti–Ylöjärvi-raitiotien tarkentava yleissuunnitelma julkaistiin joulukuussa 2022.
Syksyllä 2019 selvitettiin Tampereen seudun asukkaiden näkemyksiä raitiotieverkoston seudullisesta laajentamisesta Seuturatikka-kyselyssä. Esitettyjä päälaajennussuuntia olivat Härmälän kautta Pirkkalaan, Lielahden kautta Ylöjärvelle, Linnainmaan kautta Kangasalan Lamminrahkaan sekä Hervannasta Kangasalan Saarenmaalle. Kyselyn tulosten mukaan asukkaiden mielestä raitiotietä kannattaisi jatkaa ensimmäisenä Härmälän ja Pirkkalan suuntaan.
Helmikuussa 2021 valmistuneen yleissuunnitelman mukaan raitiotielinjastoa pyritään laajentamaan seudulliseksi. Alustavan aikataulun mukaan vuosina 2025–2028 rakennetaan linja Kaupin kampukselta Koilliskeskukseen ja Sorin aukiolta Pirkkalaan. Sen jälkeen linjastoa laajennettaisiin Ylöjärvelle ja Kangasalle Lamminrahkan uuteen kaupunginosaan. Lisäksi on esitetty mahdollista uutta linjaa Vuorekseen nykyisten linjojen 1 ja 3 laajennusten lisäksi.
Turun pikaraitiotie
Päätös raitiotien rakentamisesta oli tarkoitus tehdä vuoden 2018 syksyllä. Toteutuspäätös kuitenkin siirtyi ja palasi kaupunginhallituksen käsittelyyn syksyllä 2019, kun päivitetty selvitys raitiotien vaikutuksista kuntatalouteen valmistui. Huhtikuussa 2020 Turun kaupunginvaltuusto päätti jatkaa raitiotien suunnittelua. Lopullinen päätös raitiotien investoinnista on tarkoitus tehdä viimeistään vuonna 2024.
Historia
Pikaraitiotie nousi Turussa puheenaiheeksi 1990-luvun alussa, jolloin ”Raitiovaunut takaisin” -liike piti kaupungissa yleisötilaisuuden. Tuolloin ehdotettiin pikaraitiotietä välille Runosmäki–Keskusta–Kaarina. Liikennöinnin uskottiin olevan taloudellisesti kannattavaa. Vuonna 1992 esitettiin yhteiskaavallisessa yhteistyössä Naantalista Turun kautta Piikkiöön ulottuvaa rataverkkoa. Vuonna 1997 kansalaisjärjestöt ehdottivat pikaraitiotietä vetoomuksessaan. Turun kaupunginhallitus päätti vuonna 2000 yleiskaavassa, että aluevaraukset Uudenmaankadun sekä Satakunnantien mahdollista pikaraitiotietä varten tulee selvittää.
Vuonna 2002 tehdyn pikaraitiotien selvityksen pohjalta Turun, Kaarinan, Naantalin ja Raision kaupungit päättivät varata pikaraitiolinjalle tilaa kaavoituksessa. Turun kaupunginhallitus päätti vuotta myöhemmin selvittää pikaraitiotien toteuttamis- sekä rahoitusedellytykset.
Turun raitiotien yleissuunnitelma käynnistyi tammikuussa 2013, ja huhtikuussa kaupunginhallitus asetti suunnitelmalle tavoitteet. Alustavien suunnitelmien mukaan liikennöinti voisi alkaa 2020-luvulla. Selvitystä tehtiin yhdessä Tampereen kanssa. Huhtikuussa 2015 valmistuneessa pikaraitiotien yleissuunnitelmassa Turkuun suunniteltiin kaksilinjaista raitiotietä välille Runosmäki–Matkakeskus–Kauppatori–Varissuo ja Matkakeskus–Skanssi.
Suunnitelma
thumb|Suunnitelma vuodelta 2020. Sinisellä merkitty suunnitteilla oleva vaihe ja punaisella mahdolliset laajennukset. thumb|[[Škoda Transtechin Artic-raitiovaunu tuotiin Turun kauppatorille esiteltäväksi helmikuussa 2018.]]