cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Porthania
Historia
Hallituskadun tontit 11 ja 13 eli nykyinen Porthanian paikka oli uudisrakennussuunnitelmien kohteena jo 1920-luvulla. Paikalla sijaitsi tuolloin joukko pieniä 1800-luvun puutaloja jotka yliopisto omisti. Vuosina 1927–1928 tehdyssä yliopiston uudisrakentamisen yleissuunnitelmassa paikalle hahmoteltiin suurta instituuttirakennusta, jossa yhdistyisivät modernilla tavalla toisiinsa opetustilat ja ylioppilaiden sosiaaliset tilat, kuten voimistelusalit ja ylioppilaskahvila. Arkkitehti Armas Lindgren teki instituuttirakennusta varten alustavat rakennuspiirustukset, jotka edustivat monumentaalista 1920-luvun klassismia. Tästä suunnitelmasta kuitenkin toteutui vain yksi osa, vuosina 1927–1931 rakennettu Hammaslääketieteen laitos (Fabianinkatu 24), jonka oli alun perin tarkoitus olla instituuttirakennuksen koillissiipi.
1930-luvulla muut yliopistolliset rakennushankkeet, ensin Yliopiston päärakennuksen laajentaminen ja sitten Metsätalon rakentaminen, ajoivat Hallituskadun tonttien rakentamisen ohi. 1940-luvun alkupuoliskolla rakennustoiminta oli pysähdyksissä toisen maailmansodan vuoksi. Vuonna 1949 asetettiin jälleen komitea pohtimaan yliopiston rakennus- ja tilakysymystä. Komitean lausunnon mukaan Hallituskatu 11-13:n instituuttirakennus oli toteutettava mahdollisimman nopeassa aikataulussa. Laitos- ja sosiaalitilojen lisäksi rakennuksessa oli oltava varastotiloja yliopiston kirjastolle, joka kärsi säilytystilan puutteesta.
Vuonna 1949 Porthanian tontista järjestettiin arkkitehtikilpailu, johon Aarne Ervi ja Ola Hansson osallistuivat ehdotuksellaan Studiosaurus. Kilpailussa ei jaettu ensimmäistä palkintoa, mutta parhaiksi arvioitujen osallistujien kesken järjestettiin toinen kierros. Tämän kierroksen voitti Aarne Ervi yksin tekemällään ehdotuksella joka kehitti eteenpäin Studiosauruksen ideoita. Rakennustyöt aloitettiin hänen suunnitelmiensa mukaan vuonna 1950, ja uusi instituuttirakennus vihittiin käyttöön seitsemän vuotta myöhemmin. Rakennus sai vihittäessä nimen Porthania Turun akatemian professorin ja 1700-luvun merkittävimmän suomalaisen humanistin Henrik Gabriel Porthanin mukaan. Se oli Helsingin yliopiston ensimmäinen henkilön mukaan nimetty rakennus; myöhemmin humanistisen tiedekunnan laitoskortteli on saanut nimen Topelia ja valtiotieteellisen tiedekunnan päärakennus nimen Snellmania.
Arkkitehtuuri
Kaikista kilpailusuunnitelmista Ervin suunnitelma oli sekä tyylillisesti että rakenteellisesti selvästi modernistisin, ja Porthania olikin Suomen ensimmäinen huomattava rakennus joka toteutettiin tehdasvalmisteisista betonielementeistä. Ervi oli työskennellyt aiemmin Alvar Aallon apulaisena, ja Porthaniassa on nähtävissä heijastuksia Aallon töistä; esimerkiksi luentosalien pyöreät kattoikkunat tuovat mieleen Viipurin kirjaston. Ervi myös suunnitteli Porthanian sisustuksen ja kalusteet, pyrkien näin luomaan rakennuksesta taiteellisen kokonaisuuden.
Vuonna 2007 Porthanian peruskorjaus palkittiin Euroopan unionin Europa Nostra -mitalilla rakennusperintösarjassa.
Tilat
Porthanian sydämenä on kahden kerroksen korkuinen keskusaula, jota koristaa kaksi monumentaalista seinämaalausta, Arvid Bromsin abstrakti Eteenpäin – ylöspäin (1957) sekä Olli Miettisen realistinen Kehrä (1959). Aulan ympärille on sijoitettu neljä suurta luentosalia, joista suurin vetää 650 henkeä ja on edelleen Helsingin yliopiston suurin luentosali. Aulan yläpuolella toisessa kerroksessa on opiskelijaruokala, nykyinen UniCafe Porthania. Ruokalan ulko- ja sisäseinät on tehty lasista, jotta ruokailijat voivat katsella esteettä sekä ulos Yliopistonkadulle että sisään pääaulaan; lisäksi ruokalassa on oma ulkoterassi. Porthanian viisi ylintä kerrosta ovat laitostiloja, joissa on pienempiä luentosaleja sekä työhuoneita.
Porthania peruskorjattiin vuosina 2004–2006 pyrkien säilyttämään talon alkuperäinen asu. Peruskorjauksen yhteydessä rakennettiin korttelin keskelle katettu käytävä Porthaniasta oppimiskeskus Aleksandriaan ja Opiskelijakirjastoon. Peruskorjauksen jälkeen rakennuksen pääasiallinen käyttäjä on ollut oikeustieteellinen tiedekunta. Peruskorjauksesta huolimatta Porthania kärsii vieläkin suunnitteluun liittyvistä rakenteellisista ongelmista, esimerkiksi tasakattoratkaisu aiheuttaa suomalaisissa sääolosuhteissa jatkuvia vesivahinkoja.
Sofian metro
undefined Sofian metro on Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa toimiva metrojärjestelmä. Sofian metro on Bulgarian vanhin ja ainoa metrojärjestelmä. Sitä suunniteltiin 1960-luvulta lähtien, mutta se avattiin vasta 1990-luvun loppupuolella, virallisesti 28. tammikuuta 1998.
Ruttokoirat
Ruttokoirat on Ruohometsän kansan kirjoittajan Richard Adamsin kolmas romaani, joka kertoo kahden eläinkoelaitoksesta karkaavan koiran ystävyydestä ja tapahtumia seuraavasta hallituksen ja median ajojahdista. Se julkaistiin englanniksi vuonna 1977 ja suomeksi seuraavana vuonna. Suomennoksen kustansi WSOY ja käänsi Kristiina Rikman. Runot suomensi Panu Pekkanen ja kirjan nimiöaukeamalla olevan kartan piirsi Alfred Wainwright.
Juoni
Romaani kertoo kahden koiran, Nipsun ja Räyhkän, pakomatkasta hallituksen tutkimusasemalta Englannin järviseudulla, jossa he kokivat julmaa kaltoinkohtelua. He alkavat elää omillaan saadessaan apua ketulta, joka puhuu heille murteellista kieltä. Jouduttuaan näkemään nälkää koirat hyökkäävät huipun laella lampaiden kimppuun, ja opportunistinen toimittaja kirjoittaa tapauksesta verenhimoisten ihmissyöjähirviöiden hyökkäyksenä. Seuraa suuri koirajahti, joka yltyy, kun herää epäilyksiä, että koirat olisivat voineet altistua biologiselle aseelle kuten paiserutolle.
Kanuunahaupitsi
Kanuunahaupitsi on epäsuoraan ammuntaan tarkoitettu tykki, jonka putken pituus on yli 30 kaliiperia ja joka kykenee ampumaan selvästi yli 45 asteen korotuskulmilla.
Ruttokoirat
Sovitukset
Ruohometsän kansa-elokuvan ohjannut ja käsikirjoittanut Martin Rosen teki animaatioelokuvan myös Ruttokoirista, joka julkaistiin vuonna 1982.
Kanuunahaupitsi
Suomen puolustusvoimien tykkinimikkeistö ei kuitenkaan tunne kanuunahaupitsia itsenäisenä nimikkeenä. Sen sijaan kenttätykit on jaoteltu ainoastaan kanuunoihin ja haupitseihin.
Jalmari Viljanen
Johan Hjalmar (Juho Jalmari) Viljanen oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Viljanen valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1922 ja hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924. Hän edusti Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti kulkulaitosvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Viljanen toimi poliittisella urallaan myös Nastolan kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston jäsenenä sekä ensiksi mainitun puheenjohtajana.
Viljasen muihin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Osuuskunta Etelä-Suomen karjakeskuksen hallituksen, Lahden seudun maamieskoulun johtokunnan ja Lahden seudun maamieskoulun kannatusyhdistyksen puheenjohtajuudet. Hän oli ammatiltaan maanviljelijä.
Viljanen kuoli syyskuussa 1928, 56-vuotiaana.
Matti Viialainen
Viialainen oli vasemmistoliiton puoluesihteeri vuosina 1990–1995 ja Eurooppalainen Suomi ry:n toiminnanjohtaja vuosina 1996–1999.
Ura
Politiikkaan Viialainen lähti Vietnam-solidaarisuustyön kautta. Hän oli Teiniliiton järjestösihteeri vuonna 1972 ja puheenjohtaja vuosina 1974–1975. . Kommunistiksi hän ryhtyi vuonna 1969.
Vuosina 1990–1995 Viialainen toimi vasemmistoliiton puoluesihteerinä. 1990-luvun alussa hän oli yhtenä harvoista vasemmistoliittolaisista Suomen EU-jäsenyyden kannalla. Viialainen oli Eurooppalainen Suomi ry:n toiminnanjohtaja vuosina 1996–1999. Vuosina 2000–2007 hän oli SAK:n apulaisjohtaja.
Keväällä 2005 Viialainen perusti vasemmistoliiton ja SDP:n yhdistymistä ajavan Vasemmisto yhteen -yhdistyksen. Hän erosi puolueesta keväällä 2006. Eron syynä Viialainen piti sitä että Vasemmistoliiton linja oli muuttunut liian äärivasemmistolaiseksi kun Martti Korhonen oli voittanut Vasemmistoliiton puheenjohtajuuden. Viilainen katsoi että Vasemmistoliitto  kääntyi   jyrkkään vasemmistolaisuuteensitten sitten 1980-luvun Skdl:n ja Deva n aikana. . Viialainen asettui vuoden 2007 eduskuntavaaleissa SDP:n ehdokkaaksi tulematta kuitenkaan valituksi.
Viialainen asettui ehdolle kuntavaaleissa kotikunnassaan Puumalassa kevään 2021 vaaleissa. Hän tuli valituksi valtuustoon 65 äänellä. Valituksi tulemisen jälkeen hänet valittiin vielä valtuuston puheenjohtajaksi.
Maakuntajohtaja
Viialainen toimi vuosina 2007–2013 Etelä-Savon maakuntajohtajana. Hänet valittiin kesäkuussa 2013 Etelä-Karjalan uudeksi maakuntajohtajaksi. Viialainen aloitti tehtävässä joulukuussa edeltäjänsä Timo Puttosen jäätyä eläkkeelle.
Muut luottamustehtävät
Vuosina 1995–1997 Viialainen oli Yrjö Sirolan Säätiön puheenjohtaja ja vuodesta 1998 varapuheenjohtaja.
Yksityiselämä
Viialainen on naimisissa ja hänellä on kolme aikuista lasta. Hän asuu Puumalan Lintusalossa ja pyörittää siellä matkailuyritys Nestorinrantaa yhdessä vaimonsa kanssa. Hän harrastaa poliittista historiaa ja kalastusta.
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta tai Neuvosto-Karjala oli yksi Neuvostoliiton kuudestatoista muodollisesti suvereenista neuvostotasavallasta vuodesta 1940 vuoteen 1956 saakka.
Karjalais-suomalainen SNT muodostettiin Karjalan ASNT:sta ja osasta Suomen luovuttamasta Karjalasta. Jatkosodan aikana neuvostotasavalta oli suurimmaksi osaksi Suomen miehittämä. Sodan jälkeen osa sen alueista siirrettiin Venäjän neuvostotasavaltaan, ja lopulta näillä rajoilla sen status muutettiin takaisin autonomiseksi sosialistiseksi tasavallaksi osaksi Venäjän federatiivista neuvostotasavaltaa vuonna 1956.
Historia
pienoiskuva|vasen|Talvisodan jälkeen syntyneen Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan vaakuna. Uusi neuvostotasavalta oli postimerkin julkistamishetkellä vuoden ikäinen.
Alku
Venäjän neuvostotasavaltaan kuuluneeseen Itä-Karjalaan eli Karjalan autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan liitettiin pian talvisodan jälkeen vuonna 1940 Moskovan rauhassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamista alueista menetetty Karjala – Koivisto–Vuoksi-linjan eteläpuolista osaa lukuun ottamatta – sekä Kuusamon ja Sallan itäosat. Samalla Karjalan autonominen neuvostotasavalta muutettiin Karjalais-suomalaiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi.
Koska Karjalais-suomalainen neuvostotasavalta ei täyttänyt Neuvostoliiton perustuslain vaatimusta asukasluvun (vähintään 1 miljoona) ja etnisen koostumuksen osalta (”nimikkokansallisuus” enemmistönä), kyseessä olikin Neuvostoliiton kannalta epäonnistuneen talvisodan jälkeen yritys säilyttää kasvonsa. Sodan alussa 1939 Neuvostoliiton asettaman nukkehallituksen, Terijoen hallituksen julistuksessahan mainittiin ”Karjalan kansan jälleen yhdistäminen Suomen kansan kanssa” ja hallituksen johtajana ollut Otto Wille Kuusinen nimitettiin uuden neuvostotasavallan päämieheksi ikään kuin jatkumona. Neuvostotasavalta myös mahdollisti sopivan tavan liittää koko Suomi Neuvostoliittoon.
Vaikka Karjalais-suomalainen neuvostotasavalta oli virallisesti Neuvostoliiton eikä Venäjän Karjala, se oli todellisuudessa täysin Neuvostoliiton keskushallinnon ohjauksessa ja pelkästään muodollisesti yhtä suvereeni kuin esimerkiksi Venäjän tai Ukrainan neuvostotasavalta.
Jatkosota ja inkeriläiset
Jatkosodan aikana 1941–1944 suurimman osan Itä-Karjalaa ollessa suomalaisjoukkojen miehittämänä – pohjoisessa myös Saksan – Itä-Karjalan sotilashallinto jakoi väestön etnisin perustein ja sulki venäläisasukkaita keskitysleireille. Tämän takia neuvostojohdossa suunniteltiin karjalaisten ja muiden suomalais-ugrilaisten kansojen pakkosiirtoa, mutta sitä ei toteutettu. Vuonna 1943 päämajassa usko Saksan voitosta oli vaihtunut vahvaan epäilykseen Saksan tappiosta, mikä sai Suomen hallinnon lopettamaan kansallisuuteen perustuvan kohtelun Itä-Karjalassa.
Noel Pietilä
Noel Pietilä (s. 3. elokuuta 2000 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Hän toimii seuran ja SM-liigajoukkue Kalevan Pallon yhteistyöpelaajana.
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta
Jatkosota ja inkeriläiset
Inkeriläisten muutto Itä-Karjalaan sallittiin 1940-luvun lopulla ja näin suomea puhuvien lukumäärä kaksinkertaistui aikaisempaan verrattuna eli 30 000:een.
Noel Pietilä
Seuraura
Pietilä on Hyvinkään Jää-Ahmojen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Helsingin IFK:hon, josta Pietilä siirtyi kaudeksi 2014–2015 Espoo Bluesin organisaatioon. Kesken C-juniorikauden 2015–2016 hän palasi kuitenkin HIFK:hon, jossa Pietilä voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-pronssia, vaikka Pietilä ei saanut peliaikaa pudotuspeleissä. Kaudella 2019–2020 hän oli HIFK:n A-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja seitsemällä osumallaan.
Camp Rock
Camp Rock on Disney Channelin elokuva vuodelta 2008. Suomen ensi-ilta Disney Channelilla oli 3. lokakuuta 2008.
Noel Pietilä
Seuraura
Huhtikuussa 2020 Pietilä teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Rauman Lukon kanssa. Hän pelasi kauden 2020–2021 kuitenkin suurimmaksi osaksi seuran U20-joukkueessa. Pietilä oli tehoilla 6+16=22 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Luka Nymanin ja Tomi Leppäsen kanssa. Hän sijoittui U20 SM-sarjan alku- ja runkosarjan yhteenlasketussa puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Pietilä voitti myös koko sarjan pudotuspelien tehotilaston lukemalla +8. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-sarjan mestaruuden. Pietilä sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 17. helmikuuta 2021 Saimaan Palloa vastaan. Hänelle avautui paikka Lukon kokoonpanosta, kun Lukáš Klok ja Vili Saarijärvi edustivat kotimaitaan Beijer Hockey Gamesissa. Pietilä merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi lopulta kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset peliaikansa SM-liigassa Pietilä sai seuraavassa ottelussa 19. helmikuuta 2021 vieraissa Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin Lukon kakkospuolustajapariin Thomas Grégoiren vierteen. Pietilä sai ottelussa jääaikaa 12.59 minuuttia ja hän keräsi teholukeman +1. Pietilä sai SM-liigassa kauden aikana tililleen kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta
Alueen ja statuksen muutos
Jatkosodan jälkeen 1944 Itä-Karjalan lounaisosa Laatokan, Suomenlahden ja Suomen rajan välillä liitettiin osaksi Venäjän neuvostotasavallan Leningradin aluetta, johon nyt tuli siis kuulumaan koko Karjalankannas mukaan lukien Viipurin ja Käkisalmen kaupungit. Myös luoteisin osa eli Alakurtin kylähallinnon alue liitettiin Venäjään, Murmanskin alueen Kantalahden piiriin vuonna 1955.
Noel Pietilä
Seuraura
Kaudella 2021–2022 Pietilä teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa Mestarien liigan viidennellä kierroksella 6. lokakuuta 2021 walesilaista Cardiff Devilsia vastaan. Hän pelasi SM-liigassa varsinaisen tulokaskautensa aikana 37 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Pietilä ei kuitenkaan saanut peliaikaa pudotuspeleissä. Tammikuussa 2022 Lukko lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin, jossa Pietilä pelasi kaksi ottelua. Hän pelasi osan kaudestaan myös vielä myös Lukon U20-joukkueessa, jossa Pietilä voitti Suomenmestaruuden.
Camp Rock
Tarina
Hieman aikaisemmin nuori Connect 3 yhtyeen jäsen Shane Gray on marssinut ulos kuvauksista. Bändin muut jäsenet päättävät lähettää Shanen leirille Camp Rockille, jossa Connect 3 perustettiin 3 vuotta aikaisemmin. Bändin jäsenet perustelevat aiettaan sillä, että Shane saa tavata Brown-setänsä. Shane ei kuitenkaan haluaisi mennä leirille, joten hänet pakotetaan sinne.
Mitchie saapuu leirille ja tapaa heti ensimmäiseksi Caitlynin. Caitlyn on ystävällinen Mitchielle, ja kertoo mielenkiintoisia asioita leiriläisistä. Leirin diiva Tess Tyler on kuuluisan TJ Tylerin tytär, ja on siis itsekin melko kuuluisa. Kun Tess sitten tulee pilkkaamaan Caitlynin vanhempien ammatteja, ottaa Mitchie ohjat käsiinsä ja esittäytyy. Mitchie kertoo nimensä ja isänsä ammatin, mutta kuten arvata saattaa Tess ei ole kiinnostunut. Mitchie sepittää valheen jonka mukaan hänen äitinsä on Kiinan Hot Tunes TV:n johtaja. Valheesta johtuen Mitchie saa suuren suosion Tessin keskuudessa. Tosiasiassa Mitchie on leirillä vain siksi, että hänen äitinsä on siellä töissä, ja Mitchie auttaa häntä keittiössä.
Shane kuulee sattumalta jonkun laulavan tyhjässä salissa, mutta Shane ei ehdi nähdä tyttöä, joten hän rupeaa etsimään "tyttöä ja ääntä". Mitchie ystävystyy Shanen kanssa, josta Tess tulee erittäin vihaiseksi. Lopulta Tess saa tietää Mitchien valehdelleen perheestään ja hän paljastaa koko leirille Mitchien valheen ja Shanen sydän särkyy. Kaikki tuntuvat vihaavan Mitchietä, paitsi Caitlyn. Tess saa myös tietää, että Michie on tyttö, jota Shane etsii, joten hän piilottaa käsikorunsa keittiöön täten lavastaen Michien ja Caitlynin varkaiksi. Brown kieltää heitä esiintymästä loppujameissa.
Mitchie kuitenkin pitää mielensä ja keksii keinon päästä esiintymään, siten Shane saa tietää Mitchien olevan hänen etsimänsä tyttö.
Noel Pietilä
Seuraura
Pietilä siirtyi kaudeksi 2022–2023 Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin seuran ja SM-liigajoukkue Kalevan Pallon välisenä yhteistyöpelaajana. Hän liittyi kesäksi KalPan harjoitusvahvuuteen ja Pietilän sopimus sisältää optiot KalPan kanssa kahdesta seuraavasta kaudesta.
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta
Alueen ja statuksen muutos
Neuvostoliiton diktaattorin Josif Stalinin vuonna 1953 tapahtuneen kuoleman ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen XX edustajakokouksen jälkeen 1956 Karjalais-suomalainen neuvostotasavalta muutettiin jälleen Karjalan autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi ja samalla osaksi Venäjää. Vaikka virallisesti syynä olivat ”Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan työtätekevien toivomukset, väestön kansallinen rakenne, talouden yhtenäisyys, Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan tiiviit taloudelliset ja kulttuurisuhteet Venäjän SFNT:aan”, Neuvostoliiton valtionpäämiehen Kliment Vorošilovin mukaan statuksen alentaminen tehtiin Suomen ylimmän valtiojohdon toivomuksesta ja valtioiden ystävällisten suhteiden kehittämiseksi. Muutos oli osa maiden yleisten suhteiden parantumista 1950-luvun puolivälin ”suojasään” ja destalinisoinnin aikana. Suomessa Karjalais-suomalaiseen neuvostotasavaltaan oli koko ajan suhtauduttu epäluulolla.
Ylä-Kaija
Ylä-Kaija on Keski-Suomessa Keuruulla Haapamäen taajaman lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta
Hallinto
Itä-Karjalassa toimi vuosina 1940–1956 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen alaosastona Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan kommunistinen puolue, vuoteen 1952 Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan kommunistinen puolue (bolševikit). Sen keskuskomitean toisena sihteerinä toimi vuosina 1947–1951 myöhempi Neuvostoliiton johtaja Juri Andropov, joka oli ollut myös Itä-Karjalan Komsomolin, virallisesti Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan Leninin kommunistisen nuorisoliiton keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä 1940–1944.
Ylä-Kaija
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä. .
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta
Hallinto
Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäinen sihteeri (puoluejohtaja)
Ylä-Kaija
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta
Hallinto
Ministerineuvoston puheenjohtaja (pääministeri) (vuoteen 1946 kansankomissaarien neuvosto)
Noel Pietilä
Maajoukkueura
Pietilä on pelannut kaksi poikien maaottelua.
Pelityyli
Pietilä on kuvaillut itseään hyvin liikkuvaksi kiekolliseksi puolustajaksi, joka tykkää tukea hyökkäyksiä. Lukon urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedtin mukaan hän on äärimmäisen hyvä luistelemaan ja aktiivinen pelaaja. Sahlstedtin mukaan Pietilän vahvuuksiin kuuluvat luisteluvoima ja luistelutaito.
The Sims: Taikaa
The Sims: Taikaa -lisäosa tuo alkuperäiseen The Sims -peliin uusia ominaisuuksia, kuten taiat, taikakaupunki ja uudet huonekalut.
Second Life
thumb|Virtuaalinen kohtaamispaikka.|alt= thumb|Philip Rosedale, Second Lifen perustaja.|alt= Second Life on yksityisesti omistettu, internetissä toimiva virtuaalimaailma. Second Lifen julkaisi vuonna 2003 Linden Lab ja sen perustaja on Philip Rosedale. Käyttäjiä Second Lifella on yli 14 miljoonaa (miljoonan käyttäjän raja meni rikki 18. lokakuuta 2006). Second Lifessa voi tavata muita käyttäjiä ympäri maailmaa avatarien välityksellä, vuokrata virtuaalimaata, rakentaa tai perustaa yrityksen. Second Lifella ei ole perinteisiä pelillisiä tavoitteita, joskin sinne on tehty myös roolipelialueita.
Second Life on ennen kaikkea sosiaalinen kanava, joten kommunikointi on avainasemassa. Kommunikointi tapahtuu kirjoittamalla joko kaikille käyttäjille julkisia tai kahden käyttäjän välisiä yksityisiä viestejä. Mikrofonin välityksellä on myös mahdollista keskustella muiden käyttäjien kanssa.
Historia
Second Lifen kehitti Philip Rosedale vuonna 1999. Linden Lab on yhtiö, joka ylläpitää ja omistaa Second Lifen.
Virtuaalimaailman ensimmäistä versiota sanottiin Linden Worldiksi ja sillä oli muun muassa ekosysteemi, jossa linnut söivät kiviä ja käärmeet lintuja. Avataria sanottiin ”primitareiksi” ja ne pystyivät muokkaamaan ympäristöä heittelemällä kranaatteja maahan.
Marraskuussa 2002 Linden World avautui rajoitetulle yleisölle alfaversiona ja pian sen jälkeen virtuaalimaailman nimi muutettiin Second Lifeksi. Vuoden 2003 lopulla esiteltiin Linden Dollari, ja valuuttanvaihto-ohjelma LindenX otettiin käyttöön vuonna 2005.
Vuonna 2008 Second Life palkittiin Teknologian ja tekniikan Emmy-palkinnolla, koska se edisti online-sivustojen kehittelyä käyttäjälähtöisellä sisällöllä.
Teknologia
Second Lifessa käytetään Havok-fysiikkamoottoria, joka mahdollistaa avatarien reaaliaikaisen vuorovaikutuksen ja objektien reagoinnin 3D-ympäristössä. Second Lifen käyttöliittymä perustuu avoimeen lähdekoodiin. Phoenix-viewer on suosittu kolmannen osapuolen käyttöliittymä Second Lifessa.
Second Lifen avoimen lähdekoodin protokollasta ja käyttöliittymästä on kehitetty oma erillinen OpenSimulator-projekti.
Talous ja yrittäminen
Second Lifella on oma rahayksikkönsä, Linden dollar (L$), jonka arvo määritellään Yhdysvaltain dollareissa useissa internetin valuuttapörsseissä.
Useat suuryhtiöt (Nokia, IBM, Reuters, British Petroleum jne.) ovat luoneet Second Lifeen omia liiketilojaan ja oman edustuksensa. Niin ikään monilla yliopistoilla on Second Lifessa omat kampusalueensa (mm. Princeton University, Harvard). Myös eri mailla on omat lähetystönsä Second Lifessa (mm. Ruotsi, Viro).
Jokaisella käyttäjällä on mahdollisuus luoda sisältöä Second Lifessa. Yrittäjyydestä on tehty helppoa ja Second Lifessa on paljon käyttäjiä, jotka myyvät tekemiään tuotteita muille käyttäjille virtuaalisissa kaupoissa. Sisällöntuottamista on simulaatiossa laidasta laitaan, alkaen avatarin ulkonäköön liittyvistä asioista, kuten hiuksista tai silmistä taloihin tai kokonaisten alueiden maisemointiin.
Opetuskäyttö
Second Lifea hyödynnetään opetuksessa ja oppimisessa. Oppimisen tutkijat ovat todenneet, että Second Life on edullinen toimintaympäristö, joka tuottaa huomattavaa lisäarvoa oppimiselle ja sen käyttöönotto on melko helppoa. Tutkimuksissa on todettu, että Second Lifessa muodostuu voimakkaammin läsnäolon tuntu kuin muiden etäopetusvälineiden avulla.
Virtuaalimaailmassa järjestetään luentoja, ryhmätyötilaisuuksia, ohjauskeskusteluja ja kokouksia. Kouluttajan on mahdollista tuoda virtuaaliseen oppimisympäristöön koulutusmateriaalia, kuten kuvia, videota ja ääntä. Second Lifessa toteutetaan opetusmuotoina myös simulaatioita, joissa voidaan harjoitella todellisuutta vastaavaa toimintaa. Esimerkiksi Second Lifeen on perustettu virtuaalinen sairaala, kemian laboratorio ja öljynporauslautta. Second Lifea on myös hyödynnetty kielten opiskelussa. Languagelab.com on perustanut englannin kielen opiskelua varten englanninkielisen virtuaalisen kaupungin, jossa voi harjoitella todellisen elämän kielenkäyttötilanteita.
Monet suomalaiset oppilaitokset ovat ottaneet Second Lifen opetuskäyttöön ja toimivat yhteisellä EduFinland-alueella.
Virtuaalimaa
Second Lifessa on mahdollista omistaa virtuaalista maapinta-alaa. Virtuaalista maata on karkeasti ottaen kahta eri tyyppiä, mannermaata (engl. mainland) tai yksityisiä saaria (engl. island). Mainland on alue, joka on etukäteen muokattu tietyn tyyppiseksi maastoksi. Käyttäjä voi vuokrata eri kokoisia alueita mannertmaata. Island on nimensä mukaisesti saari, jolla on suuremmat muokkausmahdollisuudet kuin mannermaalla, mutta se on kustannuksiltaan kalliimpi. Jotta käyttäjä voisi omistaa mannermaata, pitää hänen muuttaa ilmainen perustilinsä maksulliseksi premium-tiliksi. Saarelta voi vuokrata tontin ilman premium-tiliä, mikä on tehnyt niistä suositumman vaihtoehdon.
Rakentaminen
Second Lifessa on sisäänrakennettu rakennusohjelma, jolla voi luoda ja muokata Second Lifen rakennuspalikoita. Omia tekeleitään voi jakaa vapaasti muille käyttäjille. Tekijä voi muuttaa sisällön oikeuksia ja antaa halutessaan toisille käyttäjille vapauden joko muokata, kopioida tai siirtää tekemänsä virtuaalinen sisältö eteenpäin. Rakentamiselle on Second Lifessa varattu tietyt alueet, joita sanotaan sandboxeiksi eli hiekkalaatikoiksi.
Kritiikki
Second Life on saanut kritiikkiä käytettävyydestä, ohjelman toimivuudesta sekä joidenkin käyttäjien käytöksestä. Second Life saattaa olla raskas vanhemmille tietokoneille ja käyttöliittymä saattaa olla käyttäjille hankala. Käyttöliittymää on sanottu epäintuitiiviseksi, koska ohjelma käyttää paljon alt-, ctrl- ja hiirinäppäinkomentoja. Second Life on saanut osansa myös lieveilmiöistä, joita vapaa ympäristö saattaa aiheuttaa. Laiton kopiointi (engl. copybotting) on toisen käyttäjän sisällön laitonta varastamista. Käyttäjien tahallista häiriköintiä (engl. griefing) esiintyy myös Second Lifessa.
Anonymiteetti ja virtuaalimaailman vapaus mahdollistaa muun muassa erilaisten fantasioiden toteuttamisen ja kokeilemisen. Second Lifessa toteutettu uskottomuus on johtanut jopa avioeroihin.
Markku Syrjänen
Markku Juhani Syrjänen (24. lokakuuta 1945 Helsinki – 19. joulukuuta 2017 Helsinki ) oli suomalainen tietojenkäsittelytieteen professori.
Henkilöhistoria ja ammattiura
Markku Syrjänen syntyi talousjohtaja Alpo Albert Syrjäsen ja myyntipäällikkö Helvi Eriikka Sifverbergin perheeseen. Syrjäsen puoliso vuodesta 1970 oli Anja Hellevi Timonen. Syrjänen tuli ylioppilaaksi Helsingin kaksoisyhteislyseosta 1964 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1970 ja tekniikan lisensiaatiksi 1973. Tekniikan tohtoriksi Syrjänen väitteli 1976. Hän toimi Teknillisessä korkeakoulussa assistenttina ja tutkimusassistenttina 1969–1971, vs. apulaisprofessorina ja vs. professorina 1976–1988 ja vuodesta 1988 professorina. Suomen Tekoälyseuran puheenjohtaja Syrjänen oli 1990–1992.
Fred E. Ahlert
Fred E. Ahlert (19. syyskuuta 1892 – 20. lokakuuta 1953) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänen tuotantoaan ovat levyttäneet muiden muassa Louis Armstrong, Nat King Cole, Ella Fitzgerald, Frank Sinatra ja Fats Waller. Ahlert teki usein yhteistyötä sanoittaja Roy Turkin kanssa, ja muiden sanoittajien joukkoon lukeutuivat Joe Young ja Edgar Leslie.
Ahlert syntyi 19. syyskuuta 1892 New Yorkissa. Hän opiskeli Fordham Law Schoolissa. Musiikkiuransa hän aloitti sovittamalla kappaleita Irving Aaronsonin ja Fred Waringin orkesterille ja säveltämällä musiikkia vaudeville-esityksiin. Hänen ensimmäiset menestyneet sävellyksensä olivat vuoden 1920 ”I’d Love to Fall Asleep and Wake Up in My Mammy’s Arms” ja vuoden 1922 ”I Gave You Up Before You Threw Me Down”.
Musiikin säveltämisen lisäksi Ahlert perusti vuonna 1929 oman julkaisuyhtiön nimeltä Fred Ahlert Music Corporation. Yhtiö on edelleen toiminnassa. Ahlertin poika Fred E. Ahlert Jr. oli myös musiikkijulkaisija ja huolehti muun muassa isänsä musiikin julkaisemisesta.
Ahlert toimi muusikkojärjestö ASCAP:n johdossa vuodesta 1933 kuolemaansa saakka. Hän kuoli New Yorkissa 20. lokakuuta 1953. Ahlert otettiin Songwriters Hall of Fameen postuumisti vuonna 1970.
Ykspisto
Ykspisto on asumaton saari Vaalan kunnassa Oulujärvellä. Se sijaitsee noin neljä kilometriä etelään Säräisniemen itäisimmästä kärjestä Manamansalon länsipuolella Ykspistonselän, Haiskinselän ja Laiskanselän muodostaman vesialueen keskellä. Saaren pituus on 400 metriä ja leveys 300 metriä. Sen pinta-ala on noin 10 hehtaaria. Ykspisto kuuluu Oulujärven retkeilyalueeseen. Saaren eteläkärjessä on tulentekopaikka. Saaren puusto on pääosin havupuuvaltaista.
PKU
PKU tarkoittaa seuraavia asioita:
Halikarnassoksen mausoleumi
Halikarnassoksen mausoleumi eli Mausoleion tai Mausolleion  oli antiikin aikainen mausoleumi Halikarnassoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rakennutti Kaarian kuninkaan Mausolloksen haudaksi hänen leskensä ja seuraajansa Artemisia II noin vuonna 353 eaa. Mausoleumi oli yksi antiikin maailman seitsemästä ihmeestä, ja se on kuuluisuutensa vuoksi antanut nimensä kaikille ”mausoleumeille”.
Historia
Mausoleion rakennettiin Kaarian satraappina toimineen Mausolloksen haudaksi noin vuosina 353–351/350 eaa. Mausollos oli hallinnut Kaariaa puoli-itsenäisenä Persian alaisuudessa noin vuodesta 377 eaa., ja Halikarnassos oli toiminut hänen pääkaupunkinaan noin vuodesta 370 eaa. lähtien.
pienoiskuva|vasen|upright|Artemisia suunnittelee mausoleumia. Simon Vouetin maalaus, 1640-luku.
Mausollos suunnitteli rakennusta haudakseen vuodesta 367 eaa. lähtien, mutta on epäselvää, milloin sen rakentaminen tarkkaan ottaen alkoi. Se on saattanut olla osaksi jo valmis hänen kuollessaan vuonna 353 eaa., tai sen rakentaminen on aloitettu viimeistään tuolloin. Mausoleumin saattoi valmiiksi Mausolloksen leski ja sisar Artemisia. Sen arkkitehtina toimi Pytheos (tai Pythios), joka suunnitteli myös muun muassa Athene Poliaan temppelin Prienessä. Toisena suunnittelijana mainitaan kuvanveistäjä Satyros, joka kirjoitti yhdessä Pytheoksen kanssa teoksen rakennuksen arkkitehtuurista.
Artemisia kuoli itse vuonna 351/350 eaa. Myös hänet haudattiin mausoleumiin, samoin kuin hallitsijasuvun myöhemmät sukupolvet. Mausoleumi vaikuttaa olleen tuossa vaiheessa vielä jossakin määrin kesken, mutta Plinius vanhemman mukaan sitä työstäneet kuvanveistäjät saattoivat sen silti loppuun, koska katsoivat ikuistavansa siinä samalla itsensä ja oman taiteensa. Alkuperäinen suunnitelma ei kuitenkaan ilmeisesti toteutunut aivan kokonaisuudessaan, sillä ainakin rakennukseen liittynyt peribolos ja lisärakennukset vaikuttavat jääneen keskeneräisiksi.
Mausoleumista tuli yksi antiikin maailman ylellisimmistä yksityisistä rakennushankkeista. Siitä tuli hyvin kuuluisa suuren kokonsa ja rikkaan veistoskoristelunsa ansiosta, ja sitä matkustettiin katsomaan kaukaa. Myöhemmän antiikin aikana se luettiin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Kuuluisuutensa vuoksi se antoi nimensä kaikille mausoleumeille eli suurikokoisille hautarakennuksille. Pausaniaan mukaan sanaa alkoivat käyttää laajemmassa merkityksessä ensimmäisenä roomalaiset.
pienoiskuva|Mausoleumin rauniot nykyään. Rakennus säilyi melko hyvässä kunnossa läpi myöhäisantiikin ja varhaiskeskiajan. Maanjäristykset vaurioittivat rakennusta 1000–1400-lukujen välisenä aikana, ja se romahti arviolta 1200-luvulla. Sen kiviä käytettiin myös uudelleen paikallisissa rakennuksissa. Vuonna 1404 rakennuksesta tiedetään olleen tunnistettavissa enää perustuksen. Johanniittain ritarikunta käytti mausoleumin rauniosta ja perustuksesta otettuja kiviä Bodrumin linnan rakentamiseen mahdollisesti jo 1400-luvulla, tai viimeistään linnan vahvistamiseen osmanien uhan alla vuonna 1522. Linnan muureissa voi edelleen nähdä kiillotettuja marmorilaattoja, jotka ovat peräisin mausoleumista.
Charles Newton löysi Halikarnassoksen mausoleumin paikan ja tutki sen jäänteitä vuosina 1856–1857. Samalla löydettiin siihen kuuluneita veistoksia. Myöhemmin paikka hautautui uudelleen. Nykyaikaiset arkeologiset kaivaukset, joissa jäänteet saatettiin jälleen esiin, alkoivat vuonna 1966 tanskalaisten arkeologien suorittamana. Alkuperäisellä paikalla on nykyisin vain joitakin rakennuksen perustusten jäänteitä ja muita osia, kuten pylväsrumpuja. Osa mausoleumin löydetyistä veistoskoristeluista vietiin 1800-luvulla British Museumiin Lontooseen.
Rakennus
Mausoleion sijaitsi kukkulalla Halikarnassoksen keskustassa lähellä kaupungin agoraa, johon se oli yhdistetty suuren monumentaaliportaikon välityksellä. Portaikkoa reunustivat kiviset leijonat. Kukkulan huippu oli rakennettu noin 2,5 hehtaarin kokoiseksi tasanteeksi, jonka keskellä varsinainen mausoleumi oli. Se oli ympäröity veistoksilla, jotka esittivät jumalia ja jumalattaria. Kulmissa oli ratsastavia sotilaita esittäneet veistokset, jotka vartioivat hautaa. Tasannetta reunusti kahden metrin korkuinen muuri.
Varsinainen mausoleumi oli aikansa mahtavin hautarakennus. Sen arkkitehtuuri yhdisteli aikansa kaarialaiseen tyyliin kreikkalaisia, itämaisia ja egyptiläisiä vaikutteita. Rakennuksen alaosan muodosti korkea podium eli jalusta, jonka koko oli noin 38 × 32 metriä. Tämä tekee rakennuksen pohjan pinta-alaksi noin neliömetriä. Hautakammio itsessään sijaitsi jalustassa. Jalustan yläpuolella mausoleumia kiersi joonialaista tyyliä edustanut, 36 pylväästä koostunut pylväikkö. Tällä korkeudella rakennuksen mitat olivat noin 32 × 26 metriä. Rakennuksen katon muodosti pyramidi, jossa oli 24 askelmaa. Pyramidin huipulla oli veistos, joka esitti Mausollosta Herakleen hahmossa ohjastamassa nelivaljakkoa eli neljän hevosen vetämiä vaunuja.
Pliniuksen mukaan koko hautarakennuksen korkeus oli noin 45 metriä. Siitä jalustan korkeus oli noin 20 metriä, joonialaisen pylväikön korkeus 12 metriä, yläosan pyramidin korkeus 6,8 metriä ja valjakkoryhmän korkeus 6 metriä. Esimerkiksi vaunujen pyörän halkaisija oli noin kaksi metriä. Mausoleumin seinät oli päällystetty sinisellä kalkkikivellä ja valkoisella Pentelikon-vuoren marmorilla, ja sen sisäpuoli oli vihreää vulkaanista kiveä. Rakennukseen kuului myös viemäriverkosto ja maanalaisia käytäviä.
Turkanajärvi
Turkanajärvi (tunnettiin Rudolfin järvenä vuosina 1888–1975) on järvi Itä-Afrikan hautavajoamassa pääosin Kenian alueella. Turkanajärven pohjoisosa ulottuu Etiopian puolelle. Sen pinta-ala on 6 750 km², ja se on maailman suurin vakinainen aavikolla sijaitseva järvi. Järveen laskee kolme jokea, Omo, Turkwel ja Kerio. Turkanajärvestä ei virtaa vettä muualle, vaan veden pääasiallinen poistumisreitti on haihtuminen. Järven ympäristö on erittäin kuuma ja kuiva. Vedenpinta laski kymmenen metriä vuosien 1975 ja 1993 välissä. Turkanajärven keskisyvyys on 30 metriä ja syvin kohta 109 metriä.
Halikarnassoksen mausoleumi
Ennallistuksia
Mausoleumista on tehty useita erilaisia ennallistuksia, jotka poikkeavat toisistaan eri yksityiskohdissa. Eräitä ennallistuksia ovat:
Veistoskoristelut
Mausoleumin veistoskoristelujen tekemiseen osallistui neljä tai viisi aikansa tunnetuinta kuvanveistäjää: Skopas, Bryaksis, Leokhares ja Timotheos, joista kukin koristeli yhden sivun rakennuksesta; sekä viidentenä mainittu Praksiteles. Rakennusta kiersi kaksi friisiä, joista yksi kuvasi kentauromakhiaa eli lapiittien ja kentaurien taistelua ja toinen amatsonomakhiaa eli kreikkalaisten ja amatsonien taistelua. Veistoksiin kuului myös ihmishahmoja ja leijonia.
Friiseissä arvioidaan olleen ainakin 100 eri veistosta/hahmoa, joista ainakin 66 osia on löydetty. British Museumissa on miestä ja naista esittävät, mausoleumista peräisin olevat veistokset, joita on perinteisesti kutsuttu nimillä ”Mausollos” ja ”Artemisia”, vaikka tälle ei ole erityisiä perusteita. Siellä on myös muun muassa amatsonomakhia-friisin osia sekä muita veistososia.
Vaikutus
Halikarnassoksen mausoleumin muotokieleen perustuvat nykyarkkitehtuurissa muun muassa 14 Wall Street -pilvenpiirtäjän huippu New Yorkissa, vapaamuurarien temppeli House of the Temple Washingtonissa sekä sotamuistomerkki Shrine of Remembrance Melbournessa.
Aleksei Golovan
Aleksei Ivanovitš Golovan (s. 2. helmikuuta 1966, Dubnassa, Moskovan alueella, Neuvostoliittossa) (venäjäksi Алексей Иванович Головань) oli Venäjän federaation presidentti Dmitri Medvedevin täysivaltainen lasten oikeuksien edustaja (venäjäksi Уполномоченный при Президенте Российской Федерации по правам ребёнка) vuonna 2009.
Anton-tapaus
Golovan antoi Rossijskaja gazetassa haastattelun 15. lokakuuta 2009 Anton-tapaukseen liittyen, että hänen mielestään ''meidän oikeusviranomaistemme pitäisi sanoa sanansa Suomen kansalainen Salosen ja suomalaisten diplomaattien osalta, jotka ovat toimineet laittoman tapahtuman avunantajina. Sen täytyy selvittää Saloselle ja herättää suomalainen osapuoli miettimään vielä kerran, olisiko ollut mahdollista konfliktin ratkaisemissa käyttää edes oman maan lainsäädäntöä eikä jättää huomiotta niin venäläistä oikeusnormia ja itse lapsen etua.''
Turkanajärvi
Maantiede ja ilmasto
Turkanajärvi sijaitsee pääosin Keniassa, mutta sen pohjoisosa ulottuu Etiopiaan. Se on Itä-Afrikan hautavajoaman syrjäisimpiä järviä, ja se sijaitsee aavikkoympäristössä. Turkanajärvi on noin 250 kilometriä pitkä, ja sen keskileveys on noin 30 kilometriä. Veden pinnantaso vaihtelee huomattavasti, mikä vaikuttaa myös järven pinta-alaan. Sen pinta-ala oli vuonna 1973 noin 7 560 neliökilometriä, kun 1990-luvun alussa se oli 6 750 neliökilometriä, kun veden pinta oli 3,5 metriä alempana. Encyclopædia Britannica antaa sen pinta-alaksi 6 405 neliökilometriä.
Turkanajärven syvin kohta on sen eteläosassa olevassa pienessä syvänteessä, joka ulottuu 120 metrin syvyyteen. Sen ulkopuolella syvin kohta on noin 80 metriä. Järven tilavuus on noin 237 kuutiokilometriä. Tilavuudeltaan se on Victoria-, Tanganjika- ja Malawijärven jälkeen Afrikan suurin.
Hydrologia ja geologia
Turkanajärvi on sisäisen valuma-alueensa keskusjärvi. Koko valuma-alueen pinta-ala on noin 146 000 neliökilometriä, ja se ulottuu etelässä Kenian ylänköalueelle ja pohjoisessa Etiopian ylängölle.
Turkanajärvestä haihtuu vuosittain noin 2,3–2,8 metriä vettä. Koska haihdunta on voimakasta ja sademäärät pieniä, järvi tarvitsee noin 19 kuutiokilometriä lisää vettä vuosittain, jotta sen pinta pysyy tasaisena. Pinnantaso heittelehtiikin voimakkaasti vuosittain, mihin vaikutti erityisesti Etiopian ylängön sademäärät. Etiopian ylängön suunnasta järveen laskee Omo, jonka kautta virtaa noin 80–90 prosenttia järveen vuosittain tulevasta vedestä. Seuraavaksi merkittävimmät joet ovat järven länsirannalle Keniassa laskevat kausittaiset Turkwel ja Kerio.
Turkanajärvi on suolaisempi kuin mikään muu Afrikan suurista järvistä. Tämä johtuu siitä, että järvellä ei ole laskujokea ja suola on näin päässyt kerääntymään sinne tuhansien vuosien ajan. Suolaisuutta on 1900-luvun loppupuolella lisännyt myös alueen vulkaanien aktiivisuus. Turkanajärven suolapitoisuus on noin 2,44 grammaa litraa kohden. Varsinkin natriumin, kloridin ja vetykarbonaatin pitoisuudet ovat korkeita. Sen sijaan magnesiumia on vähän, kuten muissakin Ison hautavajoaman järvistä. Vetykarbonaatin takia Turkanajärven alkaliteetti on korkea.
Turkanajärvi on poikkeuksellinen Ison hautavajoaman järveksi, sillä sen vedet ovat hapekkaita kaikissa syvyyksissä. Anoksian puuttuminen johtunee siitä, että tuuli pääsee helposti sekoittamaan vettä ja järvi on kohtuullisen matala.
Luonto
Turkanajärven yleisimpiä pintaan kohoavia kasveja ovat ruoholajit Paspalidium geminatum ja Sporobolus spicatus. Matalissa lahdissa puolestaan vidat muodostavat laajoja esiintymiä.
Turkanajärvellä on runsaasti vesilintuja. Parhaimmillaan siellä on arvioitu olleen kokoontunut 220 000 yksilöä 84 lintulajista, joista 34 oli palearktisia muuttolintuja. Järvellä on laskettu olleen yli 100 000 pikkusirriä. Niiden lisäksi järvellä on tavattu muun muassa afrikanpelikaaneja, kynsihyyppiä, tyllejä, kaspiantyllejä ja afrikantyllejä.
Historia
Järvi oli 2–3 miljoonaa vuotta sitten huomattavasti laajempi ja ympäristö hedelmällisempi. Siihen aikaan se oli merkittävää varhaisten ihmisten ja esi-ihmisten asuinseutua. Alueelta on löydetty useita merkittäviä kädellisten fossiileja.
Turkanajärven kansallispuistot, joihin kuuluu kaksi saarta ja ranta-alue, ovat Unescon maailmanperintökohde. thumb|left|200px|Näkymä Turkanajärvelle.
COSPAR
COSPAR (Committee on Space Research) on kansainvälinen avaruustutkimuksen komitea. Sen perusti International Council for Science vuonna 1958. COSPAR järjestää parillisin vuosin Scientific Assembly -nimisen tapahtuman, johon kokoontuu tuhansia alan henkilöitä.
Suomen COSPAR
Suomi liittyi COSPARiin vuonna 1960. Toiminnan vahvat miehet olivat professorit Seppo Urpo ja Martti Tiuri.
Vuosille 2021-2024 Suomen COSPARin kansalliskomiteaan on nimitetty seuraavat edustajat:
Nadir Afonso
Nadir Afonso Rodrigues (4. joulukuuta 1920 Chaves – 11. joulukuuta 2013 Cascais ) oli portugalilainen taidemaalari, joka edusti geometrista abstraktismia. Hän osoitti kuvataiteellista lahjakkuutta jo ennen teini-ikäänsä.
Afonso opiskeli Portossa ja myöhemmin, vuodesta 1946 Pariisissa. Jo vuonna 1944 Lissabonin nykytaiteen museo osti hänen teoksensa A ribeira. Hän oli alun perin arkkitehti ja teki vuosina 1951–1954 yhteistyötä Oscar Niemeyerin kanssa.
Afonso omistautui vuosikymmenten ajan täysipäiväisesti maalaamiselle. Hän oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli viisi 1940–1980-luvuilla syntynyttä lasta. Hänen töitään on vakituisesti näytteillä myös hänen kotimaansa ulkopuolella muun muassa New Yorkissa ja Pompidou-keskuksessa.
Carol Yager
Carol Yager (1960–1994) on painavin koskaan elänyt nainen. Yhdysvaltalainen Yager painoi kuollessaan 34-vuotiaana vuonna 1994 noin 540 kilogrammaa (1 200 paunaa), mutta eräiden arvioiden mukaan hänen painonsa oli enimmillään jopa 727 kg (1 600 paunaa). Yagerin kertomuksen mukaan hän alkoi tietoisesti lihottaa itseään jo lapsena välttääkseen perhetuttavan seksuaalista häirintää.
Yager ei kyennyt seisomaan tai kävelemään, koska hänen lihaksensa eivät olleet riittävän vahvat kannattelemaan ruumiin painoa. Hän myös kärsi valtavan painonsa vuoksi cellulitiksesta, eli hänen ihonsa repeili, koska se ei kestänyt valtavan massan aiheuttamaa painetta. Yager joutui sairaalaan vuonna 1993, missä hänet määrättiin tiukalle dieetille. Yager onnistuikin pudottamaan painoaan lyhyessä ajassa 230 kg. Pudotetusta painosta suurin osa oli kuitenkin nestettä, joten hänen painonsa palasi ennalleen pian sairaalasta poispääsyn jälkeen.
Suomi–Nicaragua-seura
Suomi-Nicaragua-seura on vuonna 1981 perustettu, Nicaraguan ja Suomen välinen ystävyysseura, joka ylläpitää maiden välisiä yhteyksiä ja erilaisia kehitysyhteistyöprojekteja. Seura järjestää mm. matkoja Nicaraguaan ja maahan liittyviä tapahtumia. Järjestössä on tällä hetkellä noin 370 jäsentä. Suomi-Nicaragua-seura on Kepan jäsen.
Rahoitus
Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2020 ministeriö on myöntänyt Suomi–Nicaragua-seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
Tux
thumb|Tux-pingviini on ollut Linuxin maskotti versiosta 2.0 lähtien. Tux on Linux-käyttöjärjestelmän maskotti. Ajatus pingviinistä Linuxin maskottina tuli Linus Torvaldsilta. Tuxin loi Larry Ewing Linuxin logokilpailuun GIMP-kuvankäsittelyohjelmaa käyttäen vuonna 1996. Tux on nykyään erittäin laajalti tunnistettu maskotti, ja myynnissä on useita erilaisia Tuxin sisältäviä tuotteita, kuten esimerkiksi kahvikuppeja, t-paitoja ja pehmoleluja. Myös monet pelit, etenkin Linuxille tehdyt, käyttävät Tuxia tai muita pingviinejä pelihahmona.
Erään oletuksen mukaan Tuxin nimi tulee sanoista Torvalds UniX. Toinen selitys on, että pingviinit näyttävät siltä kuin olisivat pukeutuneet smokkiin (englanniksi tuxedo).
Tullintori
Tullintori on Tampereen keskustassa Tullin alueella sijaitseva kauppakeskus, jonka suurin omistaja  on Agore Kiinteistöt. Tullintorin 0.–2. kerroksissa on yhteensä noin 30 liikettä ja toimijaa, 3.–5. kerroksissa on pääsääntöisesti toimistotiloja. Tullintorin vuosittainen kävijämäärä on noin 2,5 miljoonaa.
Tullintori sijaitsee rautatieaseman tuntumassa. Pysäköintipaikkoja löytyy P-Tullintorilta ja Tullintorin kannelta. Kauppakeskuksesta on kulkuyhteys Hotelli Torniin ja Hotelli Villaan. Kauppakeskus salli lemmikit 2018.
Arkkitehtonisesti Tullintori on perinteinen arkadi, eli lasikatteinen ”pylväskäytävä”. Se on muodostettu yhdistämällä vuonna 1930 valmistunut SOK:n funktionalistinen rakennus uuteen laajennusosaan. Kauppakeskus Tullintori valmistui vuonna 1990.
Kotalampi (Keuruu)
Kotalampi on Keski-Suomessa Keuruulla Sahankylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,1 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Hefty Load
Hefty Load oli suomalainen rockyhtye, jonka levytysura alkoi, kun se voitti bändikilpailun Halvåttan - tidens melodi ja pääsi tekemään singlen. 1983 yhtye julkaisi Hefty Load -nimisen albumin. Samana vuonna Hefty Load oli mukana kokoelmalla The Art of Breeding.
Abbey Road (albumi)
Abbey Road on The Beatlesin syyskuussa 1969 julkaisema albumi. Se nauhoitettiin heinä–elokuussa 1969, kun yhtye oli jo hajoamispisteessä. Albumi olikin viimeinen, jonka The Beatles nauhoitti yhdessä.
Tausta
Get Back -albumin (myöhemmin nimeltään Let It Be) äänityksistä talvella 1969 ei ollut saatu tarpeeksi laadukasta materiaalia albumiksi. Myös yhtyeen jäsenten yksityiselämässä oli tapahtunut paljon, kun John Lennon ja Paul McCartney olivat menneet tahoillaan naimisiin ja McCartneyn vaimo Linda oli raskaana. Yhtye oli myös hajoamisen partaalla. Lennon kiersi maailmaa rauhanaktivistina vaimonsa Yoko Onon kanssa ja julkaisi soolosinglen ”Give Peace a Chance”. Myös George Harrison suunnitteli soolouraa. Yhtyeen taloudelliset ongelmat ja newyorkilaisen Allen Kleinin palkkaaminen manageriksi olivat myös vieneet jäsenten huomiota musiikin tekemisestä ja aiheuttaneet riitoja yhtyeen sisällä, koska McCartney oli Kleinin palkkaamista vastaan.