cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matematiikan historia
Renessanssin matematiikka (1450–1600)
Algebra oli ensimmäinen matematiikan ala, jossa eurooppalaiset matemaatikot ylittivät selvästi antiikin ja Arabian tutkijoiden saavutukset. Sekä Nicolas Chuquet että italialainen Luca Pacioli julkaisivat 1400-luvun lopulla laajalle levinneet algebran kokoomateokset, ja myös Saksassa julkaistiin vastaavia kirjoja. Algebran kehityksen kannalta merkittävin teos oli kuitenkin Geronimo Cardanon 1545 julkaisema Ars magna, jossa hän esittelee kolmannen ja neljännen asteen yhtälöiden ratkaisukaavat. Hän ei ollut kehittänyt niitä itse, vaan kolmannen asteen yhtälölle ratkaisun oli kehittänyt Niccolo Tartaglia tai Scipione dal Ferro, ja neljännen asteen yhtälölle Cardanon oppilas Ludovico Ferrari. Ratkaisukaavoista ei ollut suurta käytännön hyötyä, sillä neljättä korkeammankin asteen yhtälöitä oli osattu ratkaista jo aiemmin likimääräisesti halutulla tarkkuudella. Sen sijaan ratkaisukaavat pakottivat matemaatikot hyväksymään negatiiviset luvut ja niiden neliöjuuret. Aiemmin oli todettu, ettei yhtälöille, joilla on imaginaarisia juuria, ollut ratkaisua. Nyt negatiivisen luvun neliöjuuri esiintyi kolmannen asteen yhtälön ratkaisukaavassa eräänlaisena välivaiheena, vaikka lopputulos oli reaaliluku. Cardano osasi käyttää kaavoja ilman varsinaista kompleksiluvun käsitettä, mutta vuonna 1570 italialainen matemaatikko Rafael Bombelli esitteli imaginaariyksikön -1:n neliöjuurena ja muotoili laskusäännöt kompleksilukujen peruslaskutoimituksille. Hän käytti imaginaariyksiköstä nimityksiä "plussan miinus" ja "miinuksen miinus" riippuen sen merkistä.
Ranskalainen juristi ja hallintomies Francois Viète eli Vieta uudisti matematiikkaa alkamalla käyttää tunnettujen ja tuntemattomien suureiden merkinnässä kirjaimia. Kirjassaan In artem analyticem isagoge vuodelta 1591 hän merkitsee vokaaleilla tuntemattomia suureita ja konsonanteilla tunnettuja suureita. Tosin hän ei korvannut aivan kaikkia sanoja merkeillä, vaan kaavoihin jäi yhä sanoja mm. ilmaisemaan potensseja. Hän yhdessä hollantilaisen insinöörin Simon Stevinin kanssa puolsi desimaalilukujen käyttöä seksagesimaalimurtolukujen sijaan.
Geometriassa kiinnostuttiin renessanssin myötä uudelleen antiikin saavutuksista, mutta lukuun ottamatta saksalaisen Johannes Wernerin kartioleikkauksia käsittelevää teosta ja Arkhimedeen, Apollonioksen ja Pappoksen vielä kääntämättömien töiden julkaisua tutkimus keskittyi puhtaan geometrian sijaan sovelluksiin. Erityisesti tähtitieteessä paljon käytetty trigonometria kehittyi huomattavasti, kun Regiomontanus irrotti sen arabialaisten vaikutteiden inspiroimana tähtitieteestä omaksi matematiikan alakseen. Hänen teoksensa De Triangulis (1533) sisältää trigonometristen taulukoiden lisäksi lukuisia taso- ja pallogeometriaa käsitteleviä trigonometrisia lauseita ja niiden todistuksia. Tosin esitystapa oli täysin sanallinen, koska nykyisiä merkintätapaoja ei vielä ollut. Itse sana trigonometria tuli käyttöön vasta 1500-luvun jälkipuoliskolla. Hänen jälkeensä preussilainen Rheticus hylkäsi aiemman ympyrän kehän osan ja säteen suhteeseen perustuneen lähestymistavan ja määritteli trigonometriset funktiot suorakulmaisen kolmion sivujen suhteiden avulla. Toinen tärkeä sovellusala oli kartanpiirtäminen. Uusi Gerhardus Mercatorin kehittämä projektio ei vääristänyt suuntia tai muotoja, ja oli tärkeä askel parempien karttojen luonnissa. Lisäksi geometrian avulla kehitettiin perspektiivin teoria.
Trigonometrian kehitys ja löytöretket toivat mukanaan tarpeen ratkaista monimutkaisia kerto- ja jakolaskuja. Tähän ongelmaan John Napier kehitti logaritmit. Logaritmien avulla voitiin palauttaa kaikki aritmeettiset laskutoimitukset yhteen- ja vähennyslaskuiksi. Napier esitteli järjestelmänsä ja ensimmäiset logaritmitaulukot kirjassaan Mirfici logarithmorum descrriptio eli kuvaus logaritmisen ihmeellisestä säännöstä vuonna 1614. Logaritmitaulukoihin hän laski luvut geometrisista sarjoista iteroimalla. Myös sveitsiläinen koneenrakentaja Jost Bürgi keksi Napieristä riippumatta logaritmit vuonna 1588, mutta hänen keksintönsä tuli julkisuuteen vasta vuonna 1620. Hänen käyttämänsä menetelmä perustui luvun 1,0001 potensseihin.
1600-luku
right|thumb|150px|Isaac Newton Nykymatematiikan kannalta tärkeät keksinnöt differentiaali- ja integraalilaskenta sekä analyyttinen geometria syntyivät 1600-luvulla. Tästä syystä vuosisataa voi pitää eräänä matematiikan historian suurista käännekohdista. Differentiaalilaskennan synty liitetään yleensä Newtoniin ja Leibniziin, analyyttinen geometria taas Descartesiin. On huomattava, että tuolloin integraalilaskenta kehittyi ennen differentiaalilaskentaa eli päinvastaisessa järjestyksessä, kuin niitä nykyään opetetaan. Ei ole varmuutta siitä, keksivätkö Newton ja Leibniz differentiaali- ja integraalilaskennan toisistaan riippumatta vai ei. Tämä riitely differentiaali- ja integraalilaskennan keksijästä jakoi tiedeyhteisöä; Englannissa oltiin Newtonin takana, kun taas Manner-Euroopassa kannatettiin Leibniziä. Sanan integraali otti käyttöön Jakob Bernoulli vuonna 1690. Myös Leibniz, joka oli itse käyttänyt sanaa calculus summatorius, omaksui integraali-sanan. Bernoullille kuuluu myös kunnia tavanomaisimpien integrointitekniikoiden, kuten muuttujanvaihdon, kehittämisestä.
Eräs keskeinen ongelma, johon matemaatikot törmäsivät differentiaali- ja integraalilaskennassa, oli infinitesimaalit eli äärettömän pienet suureet. Näihin törmättiin myös kehitettäessä erilaisia menetelmiä tangentin arvon laskemiseksi. Tämä ongelma pysyi koko 1600-luvun ajan ja ratkaisu siihen saatiin vasta 1700-luvulla ranskalaisen Jean le Rond d’Alembertin työn tuloksena, joka keksi lähestyä ongelmaa raja-arvojen kautta.
Erin Daniels
Ura
Uransa alkupuolella Erin Daniels näytteli New Yorkin Off Broadway -teattereissa. Hän muutti Los Angelesiin saatuaan roolin sarjasta Action. Vuonna 2002 hän esiintyi elokuvassa One Hour Photo. Hänet palkittiin samana vuonna St. Louisin elokuvajuhlilla Emerging Actor -palkinnolla.
Matematiikan historia
1600-luku
Descartesin pääteos analyyttisen geometrian alalla La Géométrie ilmestyi alun perin filosofian alaan kuuluvan teoksen Discours de la Mćthoden liitteenä vuonna 1637. Tässä teoksessaan Descartes osoittaa algebran ja geometrian riippuvuuden toisistaan ja esittelee käsitteet karteesinen koordinaatisto ja karteesinen tulo.
Erin Daniels
Ura
Daniels esitti Dana Fairbanksia suositussa lesboja käsittelevässä televisiosarjassa L-koodi vuosina 2004–2007. Hän on vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa kuten Dexterissä, Jerichossa ja CSI:ssa. Daniels on myös käsikirjoittanut ja tuottanut lyhytelokuvan Sunday Afternoons.
Matematiikan historia
1600-luku
right|thumb|150px|Pierre de Fermat Eräs aikakauden suuria nimiä oli myös Pierre de Fermat, jonka saavutukset liittyvät geometrian, analyysin ja lukuteorian aloihin. Tunnetuin hänen saavutuksensa on Fermat’n suuri lause. Lause tunnettiin jo antiikin kreikassa, mutta Fermat kirjoitti Arithmetican marginaaliin, että pystyy todistamaan, että yhtälölle x^n+y^n=z^n ei ole kokonaislukuratkaisuja, kun n\geq3. Hän itse osoitti tämän tapauksessa n=4. Meni yli 300 vuotta osoittaa, että Fermat oli oikeassa. Fermat esitti myös Fermat’n periaatteena tunnetun lain, jonka mukaan valo etenee aina sitä reittiä, mikä on sille nopein. Tämä johti heijastuslakien, kuten Snellin lain syntymiseen.
Erin Daniels
Yksityiselämä
Erin Daniels kasvoi juutalaisessa perheessä. Hän valmistui Vassar Collegesta.
Matematiikan historia
1600-luku
Ranskalainen matemaatikko Blaise Pascal kehitti vuosisadalla todennäköisyyslaskennan perusteita.
Vuosisadalla kehitettiin myös numeerista laskentaa. Alan kehitys alkoi logaritmeista ja trigonometriasta. Myös maailman vanhimmat matemaattiset yhdistykset on perustettu 1600-luvulla.
Erin Daniels
Yksityiselämä
Daniels on naimisissa Chris Uettwillerin kanssa. Heillä on vuonna 2009 syntynyt poika.
Matematiikan historia
1700-luku
Vuosisadalla integraalilaskenta kehittyi nykyiselle tasolleen, mutta muuten vuosisadalla ei saavutettu sellaisia vallankumouksellisia edistysaskeleita kuin edeltävällä vuosisadalla. Eräs vuosisadan huomattavimpia matemaatikkoja on englantilainen Abraham de Moivre, joka teki uraauurtavaa työtä todennäköisyyslaskennan parissa. Hän esitti ensimmäisenä virhefunktion e^{x^{2}} ja sen yhteyden binomijakaumaan. Lisäksi hän julkaisi vuonna 1718 kirjan Doctrine of Chances, joka on ensimmäisiä kattavia todennäköisyyslaskennan esityksiä. De Moivre käytti edeltäjiään luontevammin kompleksilukuja. De Moivre on myös vakuutusmatematiikan pioneereja. right|thumb|150px|Leonhard Euler Vuosisadalla eli myös yksi kaikkien aikojen merkittävimmistä matemaatikoista Leonhard Euler. Kuten suurin osa muistakin 1700-luvun matemaatikoista, Eulerkin teki elämäntyönsä tiedeakatemioissa, joista pisimpään hän työskenteli Pietarin tiedeakatemiassa. Euler oli eräs kaikkien aikojen tuotteliaimmista matemaatikoista; laati keskimäärin 800 sivun verran matemaattista tutkimusta vuodessa. Elinaikanaan Euler julkaisi yli 500 tutkimusta, ja hänen tutkimuksiaan julkaistiin vielä 40 vuotta hänen kuoleman jälkeenkin. Yhteensä Eulerin julkaisujen määrä on 856. Eulerin tuotannon laajuutta kuvaa se, että Eulerin kootut teokset, joiden julkaiseminen on yhä kesken, tulee sisältämään 74 osaa ja tähän ei edes sisälly hänen usean tuhannen kirjeen suuruinen kirjeenvaihtonsa. Ensimmäisen tutkielmansa hän julkaisi 19-vuotiaana. Julkaisut käsittelevät käytännössä kaikkia tuolloin tunnettuja matematiikan ja fysiikan osa-alueita, mukaan lukien oppikirjat ja tieteen popularisointi. Tieteen popularisoinnin alalla hänen merkittävin teoksensa on Kirjeitä saksalaiselle prinsessalle fysiikasta ja filosofiasta, joka on toiminut esikuvana myöhemmille matematiikkaa popularisoiville kirjoille.
Euler pani alulle elliptisten integraalien tutkimuksen, joka osoittautui myöhemmin erittäin tärkeäksi alaksi. Analyysin lisäksi Euler kehitti paljon myös lukuteoriaa. Hänen tunnetuin työnsä on kuitenkin Königsbergin siltaongelman ratkaisu vuodelta 1736. Tämä toimi pohjana mm. graafiteorian kehitykselle.
Nikolaj Coster-Waldau
Nikolaj Coster-Waldau (s. 27. heinäkuuta 1970 Rudkøbing, Tanska) on tanskalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Läpimurtonsa Coster-Waldau teki tanskalaisessa elokuvassa Yövahti vuonna 1994. Yhdysvalloissa hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa New Amsterdam ja Game of Thrones (2011–2019), jossa hän näyttelee Jaime Lannisteria. Vuonna 2017 Coster-Waldau ansaitsi sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria jaksolta ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Coster-Waldau sai parhaan miessivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden draamasarjasta Game of Thrones vuosina 2018 ja 2019.
KGHM Polska Miedź
KGHM Polska Miedz S.A. (KGHM) on puolalainen kaivosyhtiö ja pörssiyritys, jonka päämaja sijaitsee Lubinssa. Yhtiön osake noteerataan Varsovan pörssissä, jonka keskeisimpien osakkeiden WIG20-osakeindeksissä yhtiön osake oli painoarvoltaan viidenneksi merkittävin osake (13. helmikuuta 2018 paino 6,7 %).
Yrityskonserni tuottaa kaivoksissaan ja valimoillaan kuparimalmia ja kirjometalleja (ei-rautametalleja). Yhtiön hallinnassa on Euroopan suurin kuparimalmin esiintymä ja sillä on oikeuksia esiintymiin myös Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Chilessä. KGHM on kuudenneksi suurin elektrolyyttisen kuparin ja toiseksi suurin hopean tuottaja maailmassa. Yhtiö tuottaa muun muassa kuparikatodeja, kuparilankaa, Cu-OFE ja Cu-Ag -lankaa; hopeaa harkkoina ja rakeisessa muodossa; kultaharkkoja, molybdeenia; reniumia; ja muita tuotteita, kuten lyijyä, rikkihappoa, kuparisulfaattia, nikkelisulfaattia, teknisiä seleenituotteita, platinaa ja palladiumia.
Hannu Virta
Hannu Markus Virta (s. 22. maaliskuuta 1963 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Pelaajauransa jälkeen Virta on toiminut valmentajana.
Pelaajana
Pelaajana Hannu Virta muistetaan etenkin Turun Palloseurasta, jonka riveissä hän voitti neljä Suomen mestaruutta, kolme hopeaa ja yhden pronssin. Hän oli myös TPS:n pitkäaikainen kapteeni 1980- ja 90-luvuilla. Seura on jäädyttänyt Virran pelinumeron 23.
Virta oli mukana voittamassa MM-kultaa vuonna 1995, olympiapronssia Lillehammerissa 1994 ja MM-hopeaa 1994.
NHL:ään Virran varasi Buffalo Sabres toisella kierroksella numerolla 38 vuoden 1981 varaustilaisuudessa. Virta pelasi Sabresissa viisi kautta tehden pisteet 25+101=126 245 ottelussa.
Valmentajana
Peliuransa jälkeen Virta toimi ensin apuvalmentajana TPS:ssa vuosina 1998–2003. Bluesissa Virta toimi ensin Ted Satorin apuvalmentajana korvaten hänet 22. lokakuuta 2003 alkaen. Seuraavan kauden Virta aloitti päävalmentajana mutta joutui itse väistymään 16. lokakuuta 2004 Pekka Rautakallion tieltä. Kaudet 2005–2007 Virta toimi jälleen TPS:n apuvalmentajana ja sen ohessa Suomen maajoukkueen apuvalmentajana vuoden 2006 olympiaturnauksessa sekä kevään 2006 MM-turnauksessa. 2007–2008 kauden alusta Virta toimi TPS:n päävalmentajana, mutta sai potkut pian toisen kauden alettua. Kai Suikkanen korvasi hänet 27. lokakuuta 2008 alkaen. Vielä saman kauden aikana Virta kutsuttiin Sveitsin NLA-liigan HC Luganon päävalmentajaksi pois potkitun John Sletvollin tilalle.
Kaudella 2008–2009 Virta toimi Suomen U18 maajoukkueen joukkueenjohtajana.
Keväällä 2010 Virta siirtyi Jokereiden valmennustiimiin jossa tehtävässä toimi sekä Liigassa että KHL:ssa kevääseen 2017 asti. Kaudella 2017–2018 Virta toimi Ufassa Erkka Westerlundin apuvalmentajana.
Luettelo Vaasan puistoista
Luettelo Vaasan puistoista sisältää Vaasan tärkeimpiä kaupunkimaisen ympäristön hoidettuja puistoja sekä puistikkokatuja. Listaan eivät kuulu metsäiset ulkoilualueet.
Ai Iijima
Ai Iijima (31. lokakuuta 1972 – joulukuu 2008) oli japanilainen pornonäyttelijä. Hänen vuonna 2001 julkaisemansa muistelmateos sai osakseen laajaa huomiota. Siinä Iijima kertoo rankoista elämänkokemuksistaan, kuten raiskatuksi joutumisesta varhaisella teini-iällä sekä abortista. Kirjan pohjalta tehtiin televisiosarja ja elokuva.
Iijima debytoi aikuisviihdenäyttelijänä vuonna 1992 ja esiintyi urallaan kaikkiaan yli sadassa elokuvassa. Myöhemmin hänestä tuli tunnettu televisiokasvo. Hän vetäytyi keväällä 2007 ja löytyi kuolleena kotoaan Tokiosta jouluaattona 2008. Hän oli ollut kuolleena useita päiviä. Hänen kuolinsyykseen vahvistui keuhkokuume. Hän oli kärsinyt munuais- ja muista vaivoista.
Carola
Carola Christina Standertskjöld-Liemola (o.s. Standertskjöld, 23. maaliskuuta 1941 Helsinki – 12. marraskuuta 1997 Kirkkonummi ) oli 1960-luvun suosituimpia suomalaisia laulajia. Hän esitti jazzahtavaa iskelmämusiikkia, jossa oli usein myös blues- ja soul-vaikutteita. Hän oli suomenruotsalaisesta Standertskjöldin sukuun kuuluvasta aatelisperheestä, puhui viittä kieltä ja pystyi esiintymään yhdeksällä kielellä.
Ura
Carolan säännölliset esiintymiset alkoivat vuonna 1962, kun hänestä tuli solisti Esa Pethmanin yhtyeeseen, jonka mukana laulaja kävi keikoilla kotimaan lisäksi myös Puolassa ja Tšekkoslovakiassa. Hänellä oli omia televisio-ohjelmia Saksassa ja Sveitsissä. Vuonna 1963 Carola kierteli laajemminkin Euroopassa Hazy Osterwaldin yhtyeen kanssa, ja samana vuonna ilmestyi ensimmäisenä singlenä juutalainen kansansävelmä ”Hava Nagila”.
Ensimmäinen suuri menestyskappale oli vuonna 1966 ilmestynyt ”Kielletyt leikit” ja sitä seurasivat 1960-luvulla muun muassa ”Jerusalem” (1968), ”Nuori tumma” (1968), ”Ei aina käy niin kuin haaveillaan” (1967), ”Mä lähden stadiin” (1967) (duetto Lasse Mårtensonin kanssa) sekä ”Rakkauden jälkeen” (1968). 1960-luvulla Carola osallistui euroviisukarsintoihin vuonna 1965 Lasse Mårtensonin sävellyksellä "Ge mig en grabb" ja vuonna 1966 kappaleella "Meren laulu". Vuonna 1965 Carola esiintyi elokuvissa Vaaksa vaaraa sekä vuonna 1966 Topralli. Carolan esityksiä taltioitiin myös Yleisradion kantanauhoille.
1970-luvun alussa Carola levytti muun muassa kappaleet ”Penkki, puu ja puistotie” (1971), ”Herrojen kanssa pellon laidalla” (1971), ”Rakastan saavuthan” (1972) ja ”Yksin” (1972). Vuonna 1971 hän osallistui euroviisukarsintoihin yhdessä Aarno Ranisen kanssa kappaleella ”Ei koskaan”, joka oli Ranisen säveltämä.
1970-luvun puolivälissä Carola siirtyi töihin miehensä liikeyritykseen vihannestukkuun. Esiintymislavoille hän palasi 1980-luvulla jazz-ohjelmistolla. Carola levytti vuonna 1980 Aarno Ranisen tuottaman albumin Maria, Maria ja vuonna 1985 Kassu Halosen tuottaman Sydämeen jäi soimaan blues. 1980-luvun lopulla Carola konsertoi muun muassa UMO:n ja Iiro Rantalan kanssa. Viimeiseksi levytykseksi jäi kappale ”Sydämeni jäi Sorrentoon” (1988), joka ilmestyi kokoelmalevyllä Ciao ciao bambina.
Carola ei tehnyt paljoakaan tavallisia tanssikeikkoja, vaan esiintymiset keskittyivät konserttilavoille, televisioon ja yökerhoihin.
Klaus Patau
Klaus Patau (alk. Pätau; 30. syyskuuta 1908 Gelsenkirchen, Saksa – 30. marraskuuta 1975 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) oli saksalais-amerikkalainen geneetikko, joka kuvasi vuonna 1960 Pataun oireyhtymän eli kolmannentoista kromosomiparin trisomian. Patau työskenteli Wisconsinin yliopistossa Madisonissa, kuten myös hänen suomalainen vaimonsa Eeva Therman-Patau (1916–2004).
Carola
Ura
Carola oli vuosina 1971–1981 naimisissa liikemies Georg Liemolan kanssa. Carola sairastui alle 50-vuotiaana Alzheimerin tautiin ja kuoli siihen 56-vuotiaana. Vuodesta 1992 lähtien hän oli laitoshoidossa.
Klaus Patau
Thomas Bartholin oli kuvannut oireiston jo vuonna 1656, ja 13. kromosomiparin trisomiaa nimitetäänkin myös Bartholin–Pataun oireyhtymäksi.
Carola
Ura
Vasta vuonna 2004 julkaistiin postuumisti albumi, joka sisälsi Carolan ominta jazz-ohjelmistoa; Carola & Heikki Sarmanto Trio -albumin äänitykset tehtiin jo vuonna 1966, mutta niitä ei tuolloin julkaistu.
Tuija Wuori-Tabermann on kirjoittanut Carolasta elämäkertateoksen Sydämeen jäi soimaan blues.
Boom Kah (kappale)
"Boom Kah" on suomalaisartisti Robinin kappale hänen samaa nimeä kantavalta studioalbumilta. Sen julkaisi Universal Music albumin ensimmäisenä singlenä 30. elokuuta 2013. Kappaleelle on tehty myös singlen kanssa samana päivänä julkaistu musiikkivideo, jonka ohjasivat Ville Salminen ja Rise. Kappaleella vierailevat rap-artistit Mikael Gabriel ja Uniikki.
Singlen julkaisua juhlistettiin Linnanmäen-huvipuistossa järjestyssä tapahtumassa singlen julkaisupäivänä. Tapahtumassa kappaleen musiikkivideo näytettiin ensimmäisen kerran.
"Boom Kah" on sijoittunut singelistalla parhaimmillaan neljänneksi ja latauslistalla toiseksi.
Kari Silvennoinen
thumb|Varatuomari Kari Silvennoinen. Kari Pekka Silvennoinen (s. 1. heinäkuuta 1956 Liperi) on suomalainen lakimies, joka vuonna 2006 vei Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen kysymyksen Suomen sodissa luovutettujen alueitten kiinteistöjen omistusoikeuksista.
Kari Silvennoinen syntyi Liperissä. Hän pääsi ylioppilaaksi Liperin lukiosta vuonna 1975 ja opiskeli Helsingin yliopistossa teoreettista fysiikkaa, tietojenkäsittelyoppia ja matematiikkaa 1975–1979. Hän siirtyi lukemaan oikeustiedettä ja valmistui vuonna 1980 varanotaariksi ja 1985 oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja 1997 varatuomariksi. Lisäksi hän on suorittanut jatko-opintoja yleisessä siviilioikeudessa Helsingin yliopistossa, Lapin yliopistossa ja Freie Universitet Berlinissä. Silvennoinen valmistui oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 2013 lisensiaatintutkimuksella Lainhuudatusvelvollisuudesta. Silvennoinen on eronnut Suomen Asianajajaliiton jäsenyydestä vuonna 2013, mutta jatkaa asianajotoiminnan harjoittamista asianajajaliiton ulkopuolella omassa toimistossaan.
Karjalaan jääneiden kiinteistöjen palauttamisasia
Silvennoinen toimi 88 tilanomistajan asianajajana luovutettuun Karjalaan jääneiden kiinteistöjen palauttamisasiassa. Helmikuussa 2007 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin vastasi, ettei käsittele kanteita, koska kaikkia Venäjän oikeuskeinoja ei ole käytetty. Silvennoinen jatkoi asian ajamista Venäjän oikeuslaitoksessa. Juttu eteni oikeuskäsittelyyn kesäkuussa 2007 ja ensimmäinen istunto oli elokuussa.
Venäjän oikeuslaitos hylkäsi kanteet, ensin Viipurissa ja sitten Pietarissa. Venäjän federaation Korkein oikeus on antanut asiassa päätöksen 29.4.2008, jolloin se kumosi alempien oikeuksien päätökset ja ilmoitti ettei asiaa voi käsitellä lainkaan Venäjän oikeuslaitoksessa. Silvennoinen vei asian uudestaan EIT:hen keväällä 2008, ja vielä toiseen kertaan syksyllä 2008, mutta EIT ei ottanut sitä käsittelyyn.
Silvennoinen oli etsinyt asianomistajia lehti-ilmoituksin. Suomen Asianajajaliitto tutki, oliko toiminta hyvän asianajajatavan mukaista, ja ojensi Silvennoista varoituksella. Silvennoinen valitti Helsingin hovioikeuteen ja Korkeimpaan oikeuteen. Molemmat oikeusasteet pitivät kuitenkin asianajajaliiton antaman varoituksen voimassa.
Silvennoinen on tehnyt useita kansainvälisoikeudellisia tutkimuksia aiheesta. Kiinteistökysymyksen osalta hän on myös julkaisuut useita artikkeleita sekä tutkimuksia.
Väinö Tannerin sotasyyllisyys
20. lokakuuta 2008 Korkein oikeus hylkäsi Silvennoisen ajaman hakemuksen Väinö Tannerin sotasyyllisyystuomion purkamiseksi. Oikeusministeri Tuija Brax ilmoitti Helsingin Sanomissa, että oikeusministeriö tutkii, voidaanko tuomiot purkaa lainsäädäntöteitse. Silvennoinen ilmoitti vievänsä asian Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen. Hän jätti asian vireille 12.1.2009.
Puijon Diabetesyhdistys
Puijon Diabetesyhdistys on vuonna 1992 perustettu toimialueensa diabeetikoiden etujärjestö. Yhdistys työskentelee diabeteksesta aiheutuvien lisäsairauksien ennalta ehkäisemiseksi, valvoo diabeetikoiden yhteiskunnallisia etuja, harjoittaa valistus-, tiedotus- ja neuvontatoimintaa, vaalii terveitä elämäntapoja, tukee tutkimus- ja tiedotustoimintaa, järjestää jäsenistölleen liikuntaa, mm. allas- ja salijumppaa, lentopalloa, sauvakävelyä ym., sekä järjestää virkistystilaisuuksia. retkiä ja järjestää asiantuntija- ja keskustelutilaisuuksia. Yhdistys kuuluu Diabetesliittoon, joka on diabeetikoiden valtakunnallinen etujärjestö.
Puijon Diabetesyhdistyksen toimialueeseen kuuluu Kuopio, Keitele, Pielavesi, Rautavaara, Siilinjärvi, Varpaisjärvi. Yhdistyksen jäseneksi voi liittyä kuka tahansa diabeteksesta kiinnostunut yksityishenkilö tai yhteisö. Jäsenmaksu oli vuonna 2015 18 €/vuosi ja jäseniä noin 1300. Yhdistys julkaisee 2 kertaa vuodessa jäsentiedotteen, jossa kerrotaan tarkemmin yhdistyksen toiminnasta.
Tumpajoki
Tumpajoki on taajama Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Sukkajärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Suunujoen yläjuoksulla 18 kilometriä Sukkajärvestä luoteeseen. Taajamassa on 260 asukasta (vuonna 2012).
Seesjärven piirin Paateneen kyläneuvostoon kuuluneet Tumpajoen metsätyömaat mainitaan vuoden 1933 väestönlaskennassa. Nykyinen taajama on perustettu metsätyöläisten asutukseksi vuonna 1958. Vuonna 1996 siellä oli noin 500 asukasta. Ennen vuoden 2006 kunnallishallintouudistusta Tumpajoki oli oman kylähallintoalueensa keskuskylä.
Taajaman kautta kulkee Porajärven–Mujejärven maantieltä Lentieraan johtava tie sekä Suojärven–Jyskyjärven radalta Lentieraan haarautuva rautatie, jolla on Suunin asema. Tumpajoelta on linja-autoyhteys Pieningän ja Voloman kautta Mujejärvelle. Rautatiellä on henkilöliikennettä Lentieraan ja Sukkajärvelle. Taajaman palveluihin kuuluu lääkintäasema ja posti. Siellä on heinäkuussa 1941 kaatuneiden neuvostoliittolaisten rajavartioiden hautapaikka.
Laurel Holloman
Laurel Lisa Holloman (s. 23. toukokuuta 1971 Chapel Hill, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kuvataiteilija.
Ura
Laurel Holloman tunnetaan parhaiten Justine Cooperin roolista televisiosarjassa Angel ja Tina Kennardin roolista lesbojen elämää käsittelevässä sarjassa L-koodi. Hän voitti Tinan roolista Golden Satellite Award -palkinnon vuonna 2005.
Holloman on opiskellut British American Dramatic Academy -draamakoulussa Lontoossa. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa Enemmän kuin ystävät, Boogie Nights ja Poste restante – osoite tuntematon. Holloman näytellyt myös Off Broadwayn näytelmissä.
Näyttelijän työn lisäksi Holloman on luonut uraa taidemaalarina. Vuonna 2012 hänellä oli kaksi suosittua näyttelyä, Free Falling Venetsiassa ja Coeur libre Pariisissa.
Yksityiselämä
Holloman on kertonut olevansa biseksuaali. Hän meni naimisiin arkkitehti Paul Machereyn kanssa vuonna 2002. Parin tytär syntyi marraskuussa 2004. Holloman oli raskaana samaan aikaan kuin hänen L-koodin roolihahmonsa Tina televisiossa. Holloman ja Macherey adoptoivat toisen tyttären vuonna 2008. He muuttivat erilleen vuonna 2010, ja avioero tuli voimaan kesäkuussa 2012.
Roberto Durán
Roberto Durán Samaniego (s. 16. kesäkuuta 1951) on panamalainen nyrkkeilijä, joka saavutti maailmanmestaruuden neljässä eri painoluokassa. Hän saavutti kevyen sarjan, välisarjan, ylemmän välisarjan ja keskisarjan maailmanmestaruudet, joista kevyen sarjan mestaruutta hän piti hallussaan kahdesti, ensimmäisellä kerralla lähes seitsemän vuotta. Vuonna 2002 Ring Magazine nimesi Duránin viidenneksi parhaaksi nyrkkeilijäksi kuluneen 80 vuoden ajalta.
Durán muistetaan erityisesti vuonna 1980 käymästään uusintaottelusta Sugar Ray Leonardia vastaan, jolta hän oli voittanut välisarjan maailmanmestaruuden aiemmin 20. kesäkuuta samana vuonna. 25. marraskuuta käydyssä kamppailussa hän kesken ottelun kahdeksannen erän yllättäen käänsi selkänsä Leonardille ja luovutti ottelun sanomalla espanjaksi "No más" (suom. "Ei enää"). Ottelu oli luovutushetkeen asti ollut tasainen, eikä hänen perustelujaan vatsakrampista otettu vakavasti.
Durán lopetti ammattilaisuransa tammikuussa 2002, nyrkkeiltyään ammattilaisotteluita viitenä eri vuosikymmenenä.
FC Timișoara
Fotbal Club Timișoara oli jalkapalloseura Timișoaran kaupungista Romaniasta. Seuran joukkue pelasi viimeksi Romanian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Liga II:ssa.
Seuran perustaminen ja nousu korkeimmalle sarjatasolle
Politehnica perustettiin vuonna 1921 Timișoaran polyteknillisen yliopiston seuraksi, ja sen perustajiin kuului muun muassa yliopiston rehtori, matemaatikko Traian Lalescu. Toiseen maailmansotaan asti Politehnica oli yhteensä kymmenen Romanian-mestaruutta voittaneiden paikallisvastustajiensa Ripensian ja Chinezulin varjossa, mutta sodan jälkeen se nousi kaupungin johtavaksi seuraksi. Romanian korkeimmalla sarjatasolla Divizia A:ssa seura pelasi ensimmäistä kertaa kaudella 1948–1949. Seura tunnettiin myös nimillä CSU ja Știință, kunnes nimi Politehnica palasi käyttöön vuonna 1966.
Romanian cupin mestari
Politehnica ei saavuttanut sarjassa Ripensian ja Chinezulin kaltaista menestystä, mutta ylsi Romanian cupin loppuotteluun yhteensä kuudesti ja voittoon vuosina 1958 ja 1980. Sarjassa paras sijoitus oli kolmas kausilla 1950, 1956, 1957–1958, 1962–1963 ja 1977–1978, mutta seura teki myös useita lyhyitä visiittejä toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Divizia B:hen. 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa ja 1990-luvun alussa seura pelasi myös UEFA-cupissa ja Cup-voittajien cupissa, missä se onnistui pudottamaan muun muassa Celticin kaudella 1978–1979 ja Atlético Madridin kaudella 1990–1991.
Putoaminen alasarjoihin, uusi tuleminen ja oikeustaistelut
thumb|250px|Timișoaran kannattajia kotiottelussa [[FC Steaua Bukarest|Steaua Bukarestia vastaan huhtikuussa 2011.]]
2000-luvulla Timişoaran jalkapallon tila on ollut sekava. Politehnica putosi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 1997–1998, eikä onnistunut nousemaan ylös, vaan putosi edelleen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 2002–2003. Seuran tuolloinen italialaisomistaja Claudio Zambon ajautui erimielisyyksiin paikallisvaikuttajien kanssa ja siirsi seuran yli 500 kilometrin päähän maan pääkaupungin Bukarestin lähistölle, missä se jatkoi toimintaansa alemmilla sarjatasoilla vanhalla nimellään.
Samaan aikaan omalla pelaajaurallaan muun muassa kreikkalaisessa AEK:ssa pelanneen Anton Doboșin johtama AEK Bukarest (aikaisemmin Fulgerul Bragadiru), joka oli juuri noussut korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 2002–2003, muutti Timișoaraan, jossa se sai taakseen useita kausia ilman korkeimman sarjatason joukkuetta olleen kaupungin ja kannattajien tuen. Doboșin seura vaihtoi nimekseen Politehnica AEK Timișoara, omaksui aikaisemman Politehnican värit ja samankaltaisen tunnuksen sekä pelasi kotiottelunsa myös aikaisemman seuran kotina toimineella Dan Păltinișanu -stadionilla. Tammikuussa 2005 Politehnica AEK Timișoara sai tukijakseen Marian Iancun johtaman Balkan Petroleum -öljy-yhtiön, pudotti AEK-kirjainyhdistelmän nimestään ja alkoi käyttää myös vanhan seuran historiaa ja saavutuksia omanaan. Tätä seurasi lukuisat kiistat Zambonin ja timișoaralaisten välillä, ja lopulta vuonna 2008 urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin TAS–CAS määräsi seuran muuttamaan nimensä ja värinsä. Kaudesta 2008–2009 alkaen seura on tunnettu nimellä FC Timișoara.
Kulisseissa tapahtuneesta kuohunnasta huolimatta uusi timișoaralaisjoukkue menestyi pelikentillä. Kaudella 2007–2008 joukkue ylsi Liga I:ksi nimensä muuttaneessa sarjassa UEFA-cupin paikkaan oikeuttaneeseen kuudenteen sijaan, ja kaudella 2008–2009 Timișoara sijoittui toiseksi, minkä myötä se pääsi osallistumaan Mestarien liigan karsintoihin. Mestarien liigassa se hävisi play-off-kierroksella Stuttgartille, mutta jatkoi kansainvälisiä pelejä UEFA-cupin korvanneen uuden Eurooppa-liigan lohkovaiheessa. Kaudella 2010–2011 Timișoara sijoittui sarjassa jälleen toiseksi, mutta ei saanut talousepäselvyyksien vuoksi seuraavaksi kaudeksi Liga I:een tai kansainvälisiin kilpailuihin osallistumiseen vaadittavaa lisenssiä ja pudotettiin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Liga II:een.
Papinjärvi
thumb|Moottoriveneilyn kieltävä kyltti. Papinjärvi on järvi Oulussa Oulunsalon suuralueella Kylänpuolen kaupunginosassa, Oulunsalon taajaman länsipuolella ja Oulun lentoaseman luoteispuolella. Papinjärven geologinen rakenne on 9 000 vuotta vanha, mutta merestä järvi nousi vasta noin tuhat vuotta sitten. Järvi tunnettiin alun perin nimellä Isojärvi, nykyisen nimensä se sai 1800-luvun alussa.
Papinjärvi on matala, rannoilta hiekkapohjainen ja niukkaravinteinen. Järvellä on pituutta runsas kilometri ja leveyttä puolesta kilometristä 800 metriin.
Papinjärvi on savipohjainen orsivesijärvi, jonka syvin kohta on noin 2,5 metriä. Vedenkorkeus ei vaihtele kovin paljon, sillä järvellä ei ole merkittäviä tulo- ja lasku-uomia. Tämän vuoksi Papinjärven vesi vaihtuu hitaasti. Järvi on lievästi rehevä. Veden humuspitoisuus on alhainen ja vesi kirkasta. Vesi on hapanta (pH 5,3–6,8). Järven happitilanne on ollut melko hyvä, ja sitä tarkkaillaan joka kolmas vuosi. Mittauksessa 3.1.2006 happipitoisuus oli 13,3 mg/l.
Järvellä on uimaranta. Järven ranta-alueilla (pääosin luoteisrannalla) on vapaa-ajan asuntoja. Järven lähettyvillä sijaitsee myös hiihtourheilukeskus Kisakangas.
Tyyne Leivo-Larsson
Leivo-Larsson oli ensimmäinen suurlähettilääksi nimitetty suomalainen nainen. Hän oli myös Pohjoismaiden ensimmäinen hallitusta johtanut nainen toimiessaan pääministeri Reino Kuuskosken sijaisena vuonna 1958.
Nuoruus
Karjalan kannaksen Uudellakirkolla syntyneen Leivo-Larssonin vanhemmat olivat Sysmästä lähtöisin ollut työmies Erik Johan Leivo ja Sofia Vilhelmiina Saarinen (1871–1935). Perhe muutti Helsinkiin vuonna 1904. Leivo osallistui punaisten puolella 16-vuotiaana sisällissodan Tampereen taisteluun. Mahdollisesti hän oli mukana ryhmässä, joka viime hetkellä murtautui ulos piiritetystä kaupungista. Runoilija Kössi Kaatra kuvaa hänet taisteluvalmiina nuorena, joka uskalsi luotisateessakin kuljettaa haavoittuneita.
Tyyne Leivo suoritti keskikoulun 1918 Helsingin uudessa tyttökoulussa. Hän opiskeli vuosina 1925–1929 Kansalaiskorkeakoulussa tähdäten sanomalehtitutkintoon mutta ei saattanut tutkintoa valmiiksi. Hän meni vuonna 1937 naimisiin Bror Nils Larssonin kanssa.
Eurovision laulukilpailu 1971
Eurovision laulukilpailu 1971 oli 16. Eurovision laulukilpailu ja se järjestettiin 3. huhtikuuta 1971 Gaiety Theatressa Dublinissa Irlannissa. Kilpailun juonsi Bernadette Ní Ghallchóir. Kilpailussa käytettiin uutta pisteidenantojärjestelmää ongelmallisin tuloksin; toisten maiden tuomarit antoivat vähemmän pisteitä kuin toisten.
Monaco voitti ensimmäisen ja tähän mennessä ainoan voittonsa Séverinen esittämällä kappaleella "Un banc, un arbre, une rue". Ensimmäistä kertaa jokainen maa valmisti oman esikatseluklipin laulustaan. Nämä esittelyt esitettiin kunkin maan televisiossa ja hyvissä ajoin ennen itse finaalia. Esiintyjänä sai ensimmäisen kerran olla myös ryhmä, johon sai kuulua enintään kuusi henkeä.
Suomea edusti Markku Aro & Koivisto Sisters kappaleella Tie uuteen päivään. Se sijoittui kahdeksanneksi saaden 84 pistettä.
Pistetaulukko
pienoiskuva|Alankomaiden edustaja Saskia & Serge sijoittui kuudenneksi.
Viinaa, aineita, naisia 2001–2008
Viinaa aineita naisia 2001–2008 on kokoelma helsinkiläisen HC/Grindcore-yhtye Kuoleman kaikista 2000-luvulla tekemistä studiosessioista. Kokoelmalla on 46 kappaletta viidestä eri studiosessiosta ja Helsingin Factoryssä nauhoitettu live.
666 Ways to Love: Prologue
666 Ways to Love: Prologue on HIM-yhtyeen julkaisema EP-vuodelta 1996. Se on yhtyeen ensimmäinen virallinen julkaisu, ja oli saatavilla vain Suomessa rajoitettuna 1 000 kappaleen painoksena. Sen kannessa on laulaja Ville Valon äiti nuorena.
Johann Pachelbel
thumb|Johann Pachelbelin nimikirjoitus vuodelta 1695.
Johann Pachelbel (elokuussa 1653 Nürnberg – 3. maaliskuuta 1706 Nürnberg) oli saksalainen barokkisäveltäjä ja urkuri. Niin kutsuttuun eteläsaksalaiseen koulukuntaan kuulunut Pachelbel oli urkumusiikin etevimpiä kehittäjiä ennen Johann Sebastian Bachia.
Elämä
Pachelbel syntyi Nürnbergissä. Hänet kastettiin 1. syyskuuta 1653, mutta hänen syntymäpäivästään ei ole varmuutta. Pachelbel opiskeli musiikkia muun muassa Heinrich Schwemmerin ja Georg Caspar Weckerin johdolla. 15-vuotiaana Pachelbel alkoi opiskella yliopistossa Altdorfissa. Hän muutti vuonna 1673 Wieniin ja vuonna 1677 Eisenachiin, jossa hän toimi urkurina. Pachelbel meni 25. lokakuuta 1681 naimisiin Barbara Gablerin kanssa, joka kuitenkin kuoli sairauteen syyskuussa 1683. Elokuussa 1684 Pachelbel meni uusiin naimisiin Judith Drommerin kanssa, jonka kanssa hän sai seitsemän lasta.
Kaanon D-duurissa
Vaikka Pachelbel sävelsikin huomattavan paljon urkumusiikkia, hänen tunnetuimmaksi teokseksensa on noussut hänen ainoa säveltämänsä kaanon, ”Kaanon ja Gigue D-duurissa”, (saksaksi: Kanon und Gigue für 3 Violinen mit Generalbaß) (PWC 37, T. 337, PC 358). Teos on inspiroinut valtavaa määrää etenkin 1970-luvulta lähtien sävellettyä populaarimusiikkia. Sävellyksen pääteema on esimerkiksi Beethovenin ”Für Elisen” ja Bachin ”Toccatan ja Fuugan, d-molli” tavoin laajalti tunnettu. Lisäksi sävellyksen vallitseva kahdeksan soinnun kierto sellaisenaankin esiintyy nykypopulaarimusiikissa säännöllisesti.
Kreikkalainen yhtye Aphrodite’s Child (laulusolistinaan Demis Roussos) levytti 1968 Pachelbelin kaanonin nimellä ”Rain And Tears”. Suomeksi sen levytti vuonna 1968 Markku Suominen nimellä ”Jäljet jää kyynelten” (san. Juha Vainio) ja vuonna 1975 Lea Laven (san. Chrisse Johansson) nimellä ”Rakkaus kaunistaa”. Kaanon on keskeisessä osassa Robert Redfordin ensimmäisessä ohjaustyössä, perhedraamassa Tavallisia ihmisiä (1980).
Abdulmecit Aksan
Abdulmecit Aksan (s. 1. tammikuuta 1955 Mardinin maakunta, Midyat, Turkin tasavalta) on Lahden moskeijan imaami. Aksan on toiminut Lahden moskeijan imaamina Turkin tasavallan suurlähetystön, sekä Turkin uskontoministeriön toimesta 6. maaliskuuta 2015 lähtien.
Ura imaamina
Turkin uskontoministeriö valitsi Aksanin Şanlıurfan maakunnan uskonnollisten asioiden sekä uskontoministeriön alaisten toimijoiden puheenjohtajaksi vuonna 2010. Virkansa puolesta Aksan toimikin ajoittain Turkin pääkaupunkiseudulla Ankarassa, jossa hänen tehtävänsä liittyivät uskontoministeriön, ministereiden, kansanedustajien sekä pääministerin kanssa käytäviin vuosikokouksiin Şanlıurfan moskeijoiden hallinnollisista asioista. Ennen Suomeen saapumistaan Aksan toimi useiden eri EU-maiden moskeijoiden sekä merkittävien uskonnollisten alueiden parissa mm. Ranskassa, Saksassa, Mekassa, Medinassa, sekä Turkissa.
Aksan on Suomessa olonsa aikana tuonut merkittävää erityisosaamista Lahden muslimiyhteisölle, mikä puolestaan on näkynyt moskeijan kävijämäärien kasvuna viimeisen kolmen vuoden aikana.
Tämän lisäksi Aksan on osallistunut kirkon edustuston, viranomaisten, poliisin aluepääliköiden ja poliisipääliköiden, tataarien yhteisöä edustavien sekä muiden uskonnollisten yhteisöjen puheenjohtajien kanssa järjestettyihin yhteistyötilaisuuksiin, jossa hän on tuonut oman näkemyksensä ja ammattitaitonsa muun muassa turvapaikanhakijoista käytyihin kysymyksiin. Aksan on useaan otteeseen korostanut viranomaisille sitä, että turvapaikanhakijoiden keskuudessa on erittäin suuri virhekäsitys siitä, että hakija saisi automaattisesti oleskeluluvan humanitaarisen, toissijaisen tai kansainvälisen suojelun perusteella, mikäli kääntyisi kristinuskoon heti hakemusvaiheessa.
Ollinsaari
Ollinsaari on lähiö Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella. Ollinsaari sijaitsee aivan Raahen ja Saloisten entisen kunnanrajan tuntumassa Saloisten puolella. Saloisten kirkonkylälle on matkaa noin neljä kilometriä, Raahen keskustaan runsas kilometri.
Ollisaaren palveluita ovat koulu, päiväkoti, K-Market ja seurakuntakoti.
Historiaa
Kerrostaloalueen tieltä purettiin pois historiallisesti arvokas Ollinsaaren kartano, joka oli yksi Savolahden kylän vanhoista kantatiloista; tilan juuret olivat keskiajalla. Kartano ja myöhempi asuinalue ovat saaneet nimensä ensimmäisen tunnetun isännän Olli Juhonpojan mukaan, jonka omistuksessa tila oli 1540-luvulla. Olli oli tuohon aikaan pitäjässä yleinen nimi, mikä johtui siitä että pitäjän suojeluspyhimys oli Pyhä Olavi.
San Mateon piirikunta
San Mateon piirikunta on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 771 410 vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 1 930 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Redwood City. Suurin kaupunki on San Mateo.
Väestö
Piirikunnan asukkaista 39,5 prosenttia on valkoisia, 27,8 prosenttia aasialaisia ja 24,8 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 46,5 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 84,9 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 39,5 vuotta.
Formula 1 -kausi 1993
Kauden yhteenveto
Williams jatkoi kaudella 1993 F1-sarjan dominoimista. Muun muassa aktiivijousituksella varustettu ajokki oli lähes lyömätön. Alain Prost palasi Formula ykkösiin vuoden tauon jälkeen. Prost voitti seitsemän kilpailua kuudestatoista ja lähti kolmetoista kertaa paalupaikalta, saavuttaen uransa neljännen maailmanmestaruuden. Hänen arkkivihollisensa Ayrton Senna ajoi tasaisen vahvasti McLarenin heikolla ajokilla sijoittuen MM-sarjassa toiseksi. Damon Hill otti uransa ensimmäisen voiton kaudella ja sai kunnian ajaa niin kutsuttua nolla-autoa, koska hallitseva mestari Nigel Mansell ei jatkanut uraansa Formula 1:ssä.
Ferrari jatkoi epätoivoista taisteluaan, ja Ligier sai puolestaan nauttia hetkellisestä noususta kolmella palkintosijallaan. Formulakisoja eniten kolunnut Riccardo Patrese päätti kilpailemisen kauden jälkeen.
Kauden päättäneessä Australian GP:ssa Ayrton Senna juhli viimeistä kertaa urallaan voittoa ja ajoi myös viimeisen kerran kilpailussa maaliin.
Juan Bautista Alberdi
Juan Bautista Alberdi (29. elokuuta 1810 San Miguel de Tucumán - 19. kesäkuuta 1884 Pariisi) oli argentiinalainen poliittinen teoreetikko ja diplomaatti. Vaikkakin hän eli suurimman osan elämästään maanpaossa Montevideossa ja Chilessä, hän oli yksi Argentiinan merkittävimmistä liberaaleista elinaikanaan.
Juan Bautista Alberdi syntyi San Miguel de Tucumánissa, Tucumánin provinssin pääkaupungissa Argentiinassa, samana vuonna kuin Toukokuun vallankumous, Argentiinan irtautumisen alku emämaastaan Espanjasta, alkoi. Hänen isänsä, Salvador Alberdi, oli espanjalainen kauppias; hänen äitinsä, Josefa Aráoz y Balderrama, oli syntyisin espanjalaista alkuperää olevasta argentiinalaisesta perheestä. Hän kuoli Juan Bautistan synnytyksen seurauksena.
Juan Bautista Alberdi muutti nuorena Buenos Airesiin, missä hän opiskeli "Colegio de Ciencias Morales"issa ( yhteiskuntatieteiden toisen asteen koulu). Mutta vuonna 1824, johtuen rakkaudestaan musiikkiin, hän lyhyesti ja hätiköidysti jätti opintonsa. Hän aloitti pian opintonsa uudestaan, tullakseen lakimieheksi. Hän jatkoi opintojaan Córdobassa ja vuonna 1840 sai ne päätökseen Montevideossa.
Johtuen kuulumisestaan Argentiinan "Sukupolvi '37":ään, ryhmään nuoria ja liberaaleja intellektuelleja, jotka olivat saaneet vahvoja vaikutteita valistuksesta ja liberaaleista aatteista (näihin nuoriin miehiin kuuluivat muun muassa myös Esteban Echeverría ja Domingo Faustino Sarmiento), ja hänen kieltäytymisestään vannoa uskollisuutta federaalihallinnon pelätylle caudillolle Juan Manuel de Rosasille, jota vastaan hän kirjoitti useita kirjoja, Alberdi vuonna 1838 lähti Argentiinasta aloittaakseen vapaaehtoisen maanpakonsa: aluksi Montevideossa; sitten Euroopassa; ja lopuksi Chilessä. Hän palasi Argentiinaan vasta Justo José de Urquizan voitettua federalistien joukot ratkaisevassa Caserosin taistelussa vuonna 1852.
Kun oli päätetty kirjoittaa Argentiinan perustuslaki, Alberdi lähetti kopiot kirjoittamistaan papereista, otsikolla "Perustat ja lähtökohdat Argentiinan tasavallan poliittiselle organisoitumiselle", Perustuslailliselle kokoukselle. Monet siinä olleista ehdotuksista liitettiin Argentiinan vuoden 1853 perustuslakiin.
Peltomaanperä
Peltomaanperä on kylä Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Saloisten kunnanalueella Haapajoen varrella noin viisi kilometriä Saloisista etelään. Haapajärven tekoallas sijaitsee kylän lähistöllä.
Historia
Kylä on saanut nimensä Peltomaan talosta, joka erotettiin Puustin kantatilasta vuonna 1782 Sigfid Heikinpoika Peltomaalle. Kylän vanhin tila on kuitenkin Korpela, jonka perusti Antti Korpela 1760-luvulla. Kylän kolmas vanha tila on Matti Krekilän 1780-luvulla perustama Krekilän tila. Muut kylän talot on aikojen kuluessa lohkottu näistä kolmesta vanhasta tilasta.
Robert III (Skotlanti)
thumb|upright|Robert III ja puoliso Annabella Drummond (1562) Robert III (noin 1337 – 4. huhtikuuta 1406) oli Skotlannin kuningas vuosina 1390–1406. Robert III oli Robert II:n vanhin poika, ennen kuninkaaksi tuloa John Stewart, Carrickin jaarli. Nimen muutos Johnista Robertiksi johtui muun muassa siitä, että John-nimen katsottiin tuovan huonoa onnea hallitsijalle. Nimen muuttaminen ei Robert III:n onnea erityisesti parantanut, sillä hän vammautui pysyvästi hevosen potkusta eikä pystynyt itse hallitsemaan. Vaimonsa Annabella Drummondin kanssa Robert III:lla oli kaksi poikaa, joista vanhempi, Rothesayn herttua David, kuoli vangittuna Falklandin linnassa 24-vuotiaana vuonna 1402. Pojista nuorempi oli James, josta tuli isänsä jälkeen Skotlannin hallitsija, kuningas Jaakko I.
Lähteet
<br style="clear:both;" />
Kiimavaara
Kiimavaara saattaa tarkoittaa seuraavia asioita:
Mikko Paatero
Mikko Tapio Paatero (s. 1. kesäkuuta 1948 Eura) on suomalainen eläkkeellä oleva poliisi, joka toimi poliisihallituksen (aikaisemmin sisäasiainministeriön poliisiosaston) päällikkönä eli poliisiylijohtajana 15. elokuuta 2008 – 31. heinäkuuta 2015. Sitä ennen hän oli Länsi-Suomen läänin poliisineuvos 1992–2008. Koulutukseltaan Paatero on oikeustieteen kandidaatti.
Valtakunnansyyttäjä nosti toukokuussa 2018 Paateroa vastaan syytteen virkavelvollisuuden rikkomisesta. Hänen epäillään laiminlyöneen velvollisuutensa valvoa Helsingin poliisin tietolähdetoimintaa vuosina 2009–2013.
Paatero on toiminut kunnallispolitiikassa Noormarkun kunnanvaltuuston jäsenenä ja kunnanhallituksen puheenjohtajana 1977–1980. Valtioneuvosto nimitti hänet poliisiylijohtajaksi Markku Salmisen jäätyä eläkkeelle.
Biometristen passien tietokanta
Paatero on halunnut, että myös poliisi saisi käyttöönsä vuonna 2009 käyttöön otettavien biometristen passien sormenjälkirekisteritietokannan.
Päihtyneiden sisäänotto
Paatero on myös esittänyt, että päihtyneiden säilöönottokustannuksia siirrettäisiin poliisilta sisäasiainministeriön budjettimomentilta sosiaali- ja terveysministerin budjettimomentille, kuitenkin siten, että poliisi voi edelleen suorittaa säilöönoton sosiaaliviranomaisten maksaessa kulut.
Maahanmuuttajia poliisin palvelukseen
Poliisiylijohtaja haluaa maahanmuuttajia poliisin palvelukseen. Hänen mukaansa eettisyyden lisäksi poliisi tarvitsee etnisyyttä. Väestö ikääntyy ja maahanmuuttajien määrä kasvaa. Poliisin on osaltaan torjuttava suvaitsemattomuutta ja syrjäytymistä. Tätä työtä on tehtävä niin poliisin sisällä kuin yhteiskunnassa laajemminkin. Poliisi tarvitsee riveihinsä yhä enemmän maahanmuuttajia ja erilaisen kulttuurisen taustan omaavia ihmisiä.
Tiitisen lista
Tiitisen listan julkistamiseen liittyen Paatero esitti, että suojelupoliisi valittaisi oikeuden päätöksestä, jonka mukaan Tiitisen lista ei ole salassa pidettävä asiakirja.
Koulu-uhkaukset
Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n puheenjohtajan Erkki Kangasniemen esittämien ajatusten mukaisesti myös Paatero olisi valmis kiristämään rangaistuksia niille, jotka uhkaavat kouluja. Hän ajoi myös internetin ympärivuorokautisen seurannan lisäämistä. Kauhajoen koulusurmien jälkeen Suomessa tehtiin yli 200 koulu-uhkausta. Kangasniemen ehdotuksessa voitaisiin koulu-uhkauksesta jopa tuomita vankeuteen.
Poliisien syyttäminen virkarikoksista
Paatero ehdotti, etteivät yleiset syyttäjät enää syyttäisi poliiseja virkarikoksista, vaan että tätä varten harkittaisiin erikoissyyttäjää. Pontimena aloitteelle on ollut se, että joitain Vantaan poliisilaitoksen poliiseja on epäilty yhteistoiminnasta huumerikollisten kanssa, mutta heidän tekojaan on jätetty tutkimatta aktiivisesti, koska he ovat antaneet poliisille vihjeitä muista huumekaupassa toimivista.
Liikenteen valvonta, nopeusrajoitukset ja alkolukot
Poliisiylijohtaja Mikko Paatero haluaa pakollisen alkolukon ja nopeusrajoittimet kaikkiin autoihin. Hän haluaa myös laskea promillerajan 0,2:een maantie- ja 0,5:een vesiliikenteessä. Tämän lisäksi hän vaatii nollatoleranssia ylinopeusvalvontaan.
Urheilu-ura
Mikko Paatero pelasi koripallon SM-sarjassa vuosina 1966–1971 Turun Riennon joukkueessa ja saavutti SM-hopeaa 1971 ja SM-pronssia 1968.
Poliisiura
Sisäministeri Päivi Räsänen oli lähellä erottaa Paateron marraskuussa 2013 Aarnio-vyyhteen liittyvän luottamuspulan takia.
Yksityiselämä
Länsi-Suomen lääninpoliisijohtajana toimiessaan Paatero ajoi 78 km/h tietyömaa-alueella, jossa nopeusrajoitus oli 30 km/h. Paatero ei saanut poliisilta tien päällä sakkoja, mutta myöhemmin syyttäjä määräsi hänelle 30 päiväsakkoa liikenneturvallisuuden vaarantamisesta.
Kesällä 2012 toimiessaan Suomen poliisiylijohtajana hän syyllistyi jälleen ylinopeuteen. Paatero ajoi Luumäellä 60 km/h nopeusrajoitusalueella ylinopeutta, josta hänelle määrättiin 80 euron rikesakot.