cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tuojahaarake
Toimintaperiaate
Sähköisen viestin, impulssin, siirtyminen hermosolussa perustuu sähkövarauksen muuttumiseen hermosolun solukalvon sisä- ja ulkopinnan välillä. Impulssin tulee olla riittävän voimakas ylittääkseen kynnysarvon, jotta se voi jatkaa matkaansa hermosolussa. Ensimmäinen valikointi tapahtuu tuojahaarakkeen alkuosassa. Hermosolun stimuloinnin seurauksena solun sisäpuoli tulee positiiviseksi ulkopuoleen nähden eli kalvojännite on positiivinen. Jos depolarisaatio ylittää solulle ominaisen kynnysarvon, aktiopotentiaali syntyy ja impulssi lähtee etenemään tuojahaarakkeesta solukeskuksen kautta viejähaarakkeeseen.
Vaahteraliigan kausi 2003
Turku Trojans voitti seurahistoriansa ensimmäisen mestaruuden lyömällä Helsinki Roostersin Vaahteramaljassa pistein 21–16. Pronssia voitti Porvoon Butchers. Uusi joukkue sarjassa oli Pori Bears, joka nousi liigaan I-divisioonasta.
Remo Fischer
right|thumb|230px|Remo Fischer Remo Fischer (s. 13. elokuuta 1981 Bäretswil, Zürichin kantoni, Sveitsi) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Fischer sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 seitsemänneksi 4 × 10 kilometrin viestissä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli viidestoista 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. MM-kilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kuudestoista sija 15 kilometrillä Oberstdorfissa 2005. Parisprintissä hän on ollut kahdestoista Sapporossa 2007 ja 4 × 10 kilometrin viestissä seitsemäs Liberecissä 2009.
Fischer kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2002. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 23:s Ramsaun 30 kilometrin kilpailussa joulukuussa 2004. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Davosin 15 kilometrin kilpailussa helmikuussa 2007. Hänen toistaiseksi ainoa henkilökohtaisen kilpailun palkintosijansa on kolmas tila Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2008. Hän kuului 4 × 10 kilometrin maailmancup-viestin voittaneeseen Sveitsin joukkueeseen La Clusaz'ssa joulukuussa 2010.
Arthur Upfield
Arthur William Upfield (1. syyskuuta 1890 Gosport, Hampshire, Englanti – 12. helmikuuta 1964 Bowral, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli englantilais-australialainen kirjailija.
Upfieldin etunimet olivat alun perin järjestyksessä William Arthur, mutta nimet käännettiin diminutiivin Little Bill välttämiseksi. Syntymävuodeksi on eri lähteissä annettu vuosia väliltä1888–1892. Hän kirjoitti jo kouluaikana julkaisematta jääneitä Sexton Blake -tyylisiä romaaneja.
Upfield aloitti kirjoittajanuransa kirjoittamalla eri lehtiin, muun muassa lontoolaiseen Daily Mailiin. Jottei tuottaisi häpeää suvulle ja saisi uuden alun mahdollisuuden hän muutti isänsä lähettämänä Australiaan Adelaideen 1911 ja työskenteli alkuun sekalaisissa töissä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Lähi-idässä, Englannissa ja Ranskassa. Sodan aikana 1915 hän avioitui sairaanhoitaja Anne Douglassin kanssa. Heidät vihittiin Egyptissä Britannian konsulaatissa. Hän palasi Australiaan 1921 ja erosi vaimostaan. Sittemmin hänen pitkäaikainen kumppaninsa oli Jessica Hawke, joka kirjoitti joko yksin tai yhdessä Upfieldin kanssa tämän elämäkerran Follow My Dust!. Teos hyödyntää osittain Upfieldin 1930-luvulla kirjoittamaa mutta julkaisematta jäänyttä käsikirjoitusta The Tale of a Pommy. Upfieldin varsinainen esikoisteos oli The Barrakee Mystery, joka kuitenkin ilmestyi vasta uudelleenkirjoittamisen jälkeen 1929. Sen alkuperäinen päähenkilö oli valkoihoinen salapoliisi, mutta uudelleenkirjoittamisen aikana päähenkilöksi tuli Queenslandin yliopistosta valmistunut Napoleon Bonaparte eli "Bony", jonka esikuvana oli hänen ystävänsä Leon Wood.
Upfieldin ensimmäisenä julkaistu romaani The House of Cain ilmestyi 1928. Hän jätti työt No. 1 Rabbit-Proof Fencen rakennustyössä ja ryhtyi täysitoimiseksi kirjailijaksi 1931 ja muutti Perthiin mutta kirjoitti vielä melbournelaiseen Heraldiin siihen asti, kunnes tulot kirjoista mahdollistivat omistautumisen kirjailijantyölle kokonaan. Toisen maailmansodan aikana Upfield palveli päämajassa sotasensuurissa.
Upfieldin jännityskirjat olivat suosittuja varsinkin Yhdysvalloissa, ja hän pääsi Mystery Writers' Guild of American jäseneksi. Hän oli ensimmäinen ulkomainen täysjäsen. Suosituimpia oli kirjasarja, jonka päähenkilö oli puoliksi aboriginaali poliisi Napoleon Bonaparte. Upfieldin julkaisemattoman omaelämäkerran Beyond the Mirage käsikirjoitus on tallennettu Australian kansalliskirjastoon. Myös Saksassa hänen kirjansa ovat olleet suosittuja, ja kaikki kirjat on käännetty saksaksi.
Upfieldin viimeinen Bony-kirja The Lake Frome Monster jäi kesken, ja sen viimeistelivät J. L. Price ja Dorothy Strange. Se ilmestyi Lontoossa 1966.
Bonnie Bramlett
Elämä ja ura
Bonnie Bramlett on kotoisin Illinois’n osavaltiosta. Siellä hän lauloi jo 14–15-vuotiaana taustoja muun muassa Albert Kingille sekä Ike & Tina Turnerille, joiden Ikettes-lauluryhmässä hän esiintyi muutaman kerran ensimmäisenä valkoihoisena, iholtaan tummaksi värjättynä. Bonnie muutti Los Angelesiin 1967 ja tapasi pian Delaney Bramlettin.
Café au lait
thumb|Café au lait [[Brooklyn|brooklynilaisessa kahvilassa.]]
Café au lait [] on ranskalaistyyppinen kahvijuoma, jonka nimi kirjaimellisesti merkitsee 'kahvia maidon kanssa'. Alun perin Café au lait on nautittu lähinnä aamiaisjuomana. Juoma on peräisin Ranskasta. Ensimmäiset maininnat siitä ovat vuodelta 1763.
Valmistus
Café au lait valmistetaan sekoittamalla kahvia ja joko lämmitettyä tai höyrytettyä maitoa. Se on hyvin samankaltainen kuin italialaisperäinen caffè latte. Erona latteen on, että café au lait’hen käytetään espresson sijasta tyypillisesti suodatinkahvia tai pressopannulla valmistettua tummapaahtoista kahvia. Café au lait’hen maito lisätään yleensä lämmitettynä noin 60 °C lämpöiseksi. Myös höyrytettyä maitoa saatetaan käyttää. Café au lait’ssa maitoa on yleensä suurin piirtein yhtä paljon kuin kahvia.
Bonnie Bramlett
Elämä ja ura
Bonnie Bramlett on ollut mukana kirjoittamassa monia 1970-luvun hittikappaleita, kuten Leon Russellin kanssa yhdessä tehty ”Superstar”, jonka ovat levyttäneet muun muassa Rita Coolidge ja The Carpenters, sekä Eric Claptonin kanssa syntynyt, tämän ensimmäiselle sooloalbumille päätynyt ”Let It Rain”.
Delaney ja Bonnie Bramlettin tytär on laulaja Bekka Bramlett (s. 1968), joka oli 1990-luvun puolivälissä lyhyesti Fleetwood Mac -yhtyeen jäsenenä. Kaikki kolme nähdään sivuosissa vuoden 1971 elokuvassa Nasta laudassa. Bonnie Bramlett näytteli sivuhahmoa Bonnie Watkins vuosien 1988–1997 televisiosarjassa Roseanne, nimellä Bonnie Sheridan. Bonnie Bramlett nähdään myös baarimestarin roolissa vuoden 1991 elokuvassa The Doors.
Surrey Satellite Technology
Surrey Satellite Technology Ltd (SSTL) on englantilainen piensatelliittien valmistaja, jonka omistajaksi tuli vuonna 2008 EADS Astrium. SSTL toimii Guildfordissa Surreyn yliopiston kampuksella.
Historia
SSTL perustettiin 11. kesäkuuta 1985 yliopistonalueen kampusyritykseksi. Yliopiston avaruustekniikan professori (sittemmin Sir) Martin Sweeting oli tuohon mennessä rakentanut jatko-opiskelijoidensa avulla muutamia mikrosatelliitteja, joiden arveltiin tuossa vaiheessa saavat suuren roolin maailman avaruustoiminnassa. Kun toiminta laajentui satelliittien projektivienniksi, muutettiin toiminta yhtiömuotoon. Yliopisto omisti yhtiöstä 80%.
Yhtiön laajentaessa toimintaansa korkeiden kiertoratojen satelliitteihin osallistumalla Euroopan komission ja ESAn Galileo-satelliittipaikannusohjelmaan. SSTL toteutti sen ensimmäisen GIOVE-satelliitin. Huhtikuussa 2008 yhtiö siirtyi EADS-konsernin osaksi, kun Astrium osti sen osakekannan pääosan yliopistolta. Elokuussa 2008 SSTL perusti toimiston Yhdysvaltoihin.
Yrityksellä on ollut 1990- ja 2000-luvuilla rooli Englannin hajautetun mallin avaruusjärjestön BNSC:n avustamisessa.
Yhtiö ja sen toteuttamat satelliitit
Yhtiössä työskentelee noin 240 työntekijää. Sen liikevaihto on noin 35 miljoonaa euroa.
Sen satelliitit ovat
Yliopiston tutkimusyksikkönä SSTL toteutti seuraavat satelliitit
Gausdal
Gausdal on Norjan kunta Opplandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Sør-Fron, koillisessa Ringebu, idässä Øyer ja Lillehammer, etelässä Nordre Land ja lounaassa Nord-Aurdal ja Øystre Slidre.
Overload
Overload on Revival Productionsin kehittämä ja julkaisema räiskintäpeli. Peli on julkaistu toukokuussa Linuxille, macOS:lle ja Windowsille. Peli on julkaistu samana vuonna PlayStation 4:lle ja seuraavana vuonna Xbox Onelle.
Kehitys
Pelin kehittäjissä ovat mukana Matt Toschlog ja Mike Kulas, jotka olivat perustajina kaksi ensimmäistä Descent-peliä kehittäneessä Parallax Softwaressa.
Hanke sai osittaisen rahoituksen 12. maaliskuuta 2016 Kickstarter-kampanjalla. Peli on ollut saatavilla Steam-palvelussa ennakkojulkaisuna maaliskuusta 2017 lähtien.
Delaney Bramlett
Delaine Alvin ”Delaney” Bramlett (1. heinäkuuta 1939 Pontotoc, Mississippi– 27. joulukuuta 2008 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, rockmuusikko ja levytuottaja. Hänen lähes viisi vuosikymmentä kestänyt uransa kietoutuu yhteen monien 1960- ja 1970-luvun rockin supertähtien urien, kuten Eric Claptonin, George Harrisonin ja Leon Russellin kanssa. Keskeinen osa hänen uransa alkua oli lauluyhtye Delaney & Bonnie hänen silloisen vaimonsa Bonnie Bramlettin kanssa, sekä heidän huippumuusikoista vaihtuvin kokoonpanoin koostunut yhtyeensä Delaney & Bonnie and Friends.
Elämä ja ura
Mississippin osavaltiossa syntynyt ja varttunut Bramlett muutti 1960-luvun alussa Los Angelesiin, jossa hän sai nimeä laulaja-lauluntekijänä, yhteistyökumppaneinaan muun muassa Joey Cooper, Mac Davis ja Jackie DeShannon. Vuosikymmenen puolivälissä Bramlett oli mukana televisiosarjan Shindig! vakioyhtyeessä nimeltä The Shindogs. Näihin aikoihin hän teki yhteistyötä myös J. J. Calen ja Leon Russellin kanssa ja julkaisi omalla nimellään joitakin singlejä.
Vuoden 1969 syksyllä brittikitaristi Eric Clapton liittyi mukaan Delaney & Bonnie & Friends -yhtyeen kiertueelle lyhytaikaiseksi jääneen superyhtye Blind Faithin hajottua. Clapton ja Bramlett ystävystyivät, ja Delaney Bramlett päätyi tuottajaksi Claptonin ensimmäiselle sooloalbumille Eric Clapton. Clapton on myöhemmin kiittänyt Bramlettia siitä, että suostutteli ja opetti hänet laulamaan.
Tweet
Tweet (oikealta nimeltään Charlene L. Keys, s. 4. maaliskuuta 1971 Rochester, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen R&B-laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hänellä on kaksi lasta: Tom ja Shirley Keys.
Delaney Bramlett
Elämä ja ura
Bramlett opetti myös The Beatlesin kitaristille George Harrisonille slide-kitaran soittoa, mikä johti gospeltyyliseen jamisessioon, jonka pohjalta syntyi Harrisonin hittikappale ”My Sweet Lord”. Bramlett oli mukana myös muun muassa Joe Cockerin, Jimi Hendrixin, Janis Joplinin, Billy Prestonin, John Lennonin, The Everly Brothersin, Steve Cropperin ja Billy Burnetten levyillä tai esiintymisissä. Delaney & Bonnie and Friends -yhtyeen levyillä ja keikoilla esiintyivät Claptonin ja Harrisonin lisäksi muun muassa Leon Russell, King Curtis, Duane ja Gregg Allman, Dave Mason, Rita Coolidge, Carl Radle, Jim Gordon, Bobby Whitlock, Jim Keltner, Bobby Keys ja Gram Parsons.
Delaney ja Bonnie Bramlettin tytär on laulaja Bekka Bramlett.
Bentseenitioli
Bentseenitioli on orgaaninen yhdiste (tioli), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen, palaneen kumin käryä muistuttava paha haju. Sen kemiallinen kaava on C6H6S ja rakennekaava on C6H5SH. Bentseenitiolista käytetään myös nimityksiä tiofenoli, merkaptobentseeni ja fenyylimerkaptaani.
Bentseenitiolin moolimassa on 110,2 g/mol, sulamispiste –15 °C, kiehumispiste 168 °C, suhteellinen tiheys 1,07 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), ei liukene veteen, leimahduspiste < 55 °C ja CAS-numero 108-98-5.
Aineen valmistamiseen on useita eri menetelmiä ja käytettyjä ovat muun muassa fenolin ja fosforipentasulfidin, natriumbentseenisulfonaatin ja sulfidisuolan väliset reaktiot sekä bentseenisulfonyylikloridin pelkistys sinkin avulla.
Aatelislippue
Aatelislippue, myös aatelislipullinen, oli Ruotsin ensimmäinen ratsuväkiyksikkö. Yksikön upseeristo koostui yksinomaan aatelisista. Aatelisten ratsupalvelu otettiin käyttöön vuonna 1280. Vuodesta 1571 yksikkö tunnettiin nimellä Adelsfanan. Yksikköön kuulu Kustaa II Adolfin aikaan neljä komppaniaa joista yksi Suomessa, noin 150 ratsumiestä. Tanskalta vallattuun Skåneen perustettiin komppania vuonna 1658. Aatelislippue lakkautettiin Suomen sodan jälkeen vuonna 1809.
Bentseenitioli
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Kotapähkinät
Kotapähkinät (Staphylea) on kasvisuku kotapähkinäkasvien heimossa ja kotapähkinäkasvien tyyppisuku. Siihen kuuluu 24 lajia. Kotapähkinöiden tyyppilaji on euroopankotapähkinä (Staphylea pinnata), joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Euroopassa, Etelä-Euroopassa ja Lähi-idässä.
Aino
Aino voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Una Healy
pienoiskuva|200px|Una Healy elokuussa 2015. Una Theresa Imogene Foden (o.s. Healy s. 10. lokakuuta 1981) on irlantilainen laulaja-lauluntekijä. Healy tunnetaan parhaiten tyttöbändin The Saturdays jäsenenä.
Sisyfoksen myytti
Sisyfoksen myytti on vuonna 1942 julkaistu Albert Camus'n essee. Esseessä Camus esittelee absurdin filosofiansa: ihminen on tuomittu etsimään tuloksetta merkitystä, yhtenäisyyttä ja selkeyttä maailmassa, jota on mahdotonta ymmärtää. Tämän jälkeen Camus hahmottelee useita lähestymistapoja absurdiin elämään.
Belgian Grand Prix 1974
Belgian Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. toukokuuta 1974 Nivellesin radalla. Kilpailun voitti Emerson Fittipaldi, jolle voitto oli kauden toinen.
Asterixin poika
Asterixin poika on Asterix seikkailee -sarjan 27. osa, joka julkaistiin vuonna 1984.
Juoni
Asterixin ovelle ilmestyy hylätty lapsi. Asterix ja Obelix ryhtyvät huolehtimaan lapsesta koettaen samalla selvittää, mistä tämä on tullut. Selviää, että lapsi on Caesarin ja Kleopatran poika Ptolemaios XV. Caesarin ottopoika Brutus oli useaan otteeseen yrittänyt raivata tämän tieltään päästäkseen Caesarin ainoaksi perijäksi, joten Kleopatra toi lapsen turvaan voittamattomien gallialaisten kylään. Brutus aikoo saada lapsen ja tuhota koko kylän.
Acerra
Maantiede ja ilmasto
Acerra sijaitsee Napolin metropolikaupungin pohjois- ja koillisosan tasangolla. Se rajoittuu pohjoisessa Casertan maakuntaan. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. Läheisen Napolin kansainvälinen lentoaseman sääaseman vuotuinen keskilämpötila on 15,5 °C.
Italian neliportaisessa maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa Acerra on määritelty luokkaan 2 (Zona 2, medio-alta), eli kohtalaisen korkean riskin luokkaan.
Historia
pienoiskuva|200px|vasen|Acerran katedraali Acerran alueella on asuttu jo esihistoriallisella ajalla, kiitos hedelmällisen maaperän, monipuolisen eläinlajiston ja edullisten vesireittien. Toisen puunilaissodan aikana paikkakunta pysyi uskollisena roomalaisille. Vuonna 22 eaa. paikkakunnasta tuli municipium. Langobardit rakensivat paikkakunnalle linnoituksen vuonna 826, jonka Napolin herttua Bono (786–834) kuitenkin tuhosi. Normannit jälleenrakensivat linnoituksen ja perustivat Contea di Acerran. Keskiajan kuluessa erinäiset feodaalisuvut hallitsivat paikkakuntaa. Uuden ajan taitteesta aina 1800-luvun alkuun Acerra kuului Cardenasin suvun läänityksiin. Clanio-joen tulvat ajoivat Acerran asukkaita läheisille kukkuloille tuon tuosta, mutta tilanne muuttui 1700-luvulla, jolloin alettiin rakentaa vesireittejä tulvien hallitsemiseksi. Acerran väkiluku kasvoi ja uusia rakennuksia alkoi kohota.
Acerran hiippakunnan pääkirkko on Acerran katedraali, Cattedrale di Santa Maria Assunta, jonka julkisivu edustaa uusklassismia ja sisätilat barokkia. Nykyinen kirkko valmistui 1874; sen paikalla on todennäköisesti ollut aikoinaan Herakleelle omistettu pyhättö. Keskellä Acerraa sijaitsee historiallinen linna Castello dei Conti di Acerra. Aivan linnan tuntumassa on Museo di Pulcinella.
Talous ja liikenne
Acerran talouselämää hallitsevat palvelualat ja teollisuus. Maatalous on huomattavasti supistunut aiemmasta. Acerrassa on kaksi rautatieasemaa, Stazione di Acerra (RFI) rataosuudella Rooma–Cassino–Napoli ja Stazione di Acerra (Circumvesuviana). Moottoritie Autostrada del Sole kulkee Acerran länsipuolitse.
Mini-interventio
Mini-interventio eli lyhytneuvonta tarkoittaa terveydenhuollossa tehtävää potilaan alkoholin käytön kartoitusta, muutostarpeen selvittämistä ja mahdollisessa muutoksessa auttamista. Käynnin yhteydessä alkoholin riskikäyttäjille annetaan tietoa alkoholin kulutuksen yhteydestä hänen terveyteensä, sekä motivoidaan muutokseen ja tarvittaessa järjestetään lyhyitä seurantakäyntejä. Lyhytneuvonnan tavoitteena on yleensä alkoholin kohtuukäyttö.
Menetelmä on kehitetty käytettäväksi terveydenhuollossa, jossa lääkärit ja hoitajat tapaavat jatkuvasti potilaita, joiden oireet voivat liittyä alkoholiin. Ammattilaisilla on myös edellytykset tunnistaa suurkuluttajia sekä lisätä ymmärrystä alkoholin terveyshaitoista. Neuvonnan onnistumisen kannalta vastaanoton ilmapiiri, hoitohenkilökunnan empaattinen suhtautuminen ja rohkaiseva ja kannustava asenne on oleellista. Hoidossa korostetaan potilaan omaa vastuuta ja annetaan ohjeita itsehallintaan. Jos lääkäri tai hoitaja ei lyhytneuvontaa jostain syystä anna, potilaalla on oikeus tehdä aloite ja pyytää neuvontaa epäillessään kulutuksensa ylittävän riskimäärät.
Tavoite
Lyhytneuvonnalla pyritään mahdollisimman varhain tunnistamaan asiakkaan runsas alkoholin kulutus ja antamaan lyhyt neuvonta tilanteessa, jolloin haittoja ei vielä merkittävästi esiinny. Tarkoituksena on näin estää riippuvuuden ja alkoholista johtuvien terveydellisten ja sosiaalisten ongelmien kehittyminen. Lyhytneuvonnan kohderyhmiä ovat varhaiset riskikuluttajat ja alkoholia haitallisesti käyttävät. Kohderyhmän tunnistus voi olla hankalaa, paljon käytetty menetelmä on Maailman terveysjärjestön WHO:n AUDIT-kysely (Alcohol Use Disorders Identification Test) ja/tai henkilökohtainen haastattelu.
Suomen terveydenhuoltojärjestelmään lyhytneuvonta on sen tieteellisesti todistetusta tehokkuudesta huolimatta vakiintunut toivottua hitaammin. Vuonna 2004 käynnistettiin Sosiaali- ja terveysministeriön rahoituksella kaksi valtakunnallista vakiinnuttamishanketta, perusterveydenhuollon lyhytneuvontahanke VAMP sekä Työterveyshuollon Alkoholin suurkuluttajien lyhytneuvonta työterveyshuollon jokapäiväiseen käyttöön -hanke, joilla haluttiin vastata alkoholin veronalennusten aiheuttamaan kulutuksen kasvun uhkaan. Hankkeet tavoittivat laajan joukon: VAMP -hankkeessa olevissa kunnissa asuu neljäsosa Suomen asukkaista ja Työterveyslaitoksen lyhytneuvontahanke tavoitti koulutuksen kautta 40 % kaikista Suomen työterveyshuollon yksiköistä. Yhteistyökumppaneina oli myös päihdetyötä tekeviä järjestöjä, muun muassa Yleislääkäriyhdistyksen lyhytneuvontahanke, A-klinikkasäätiön Virrat puroiksi -hanke, Pohjanmaahanke, Myllyhoitoyhdistys ry ja Elämäntapaliiton HUUGO-hanke.
Toimivuus
Terveydenhuollossa on muutaman vuosikymmenen aikana tehty yli 40 lyhytneuvontahoidon tehoa selvittänyttä kontrolloitua tutkimusta. Niihin on maailmanlaajuisesti osallistunut yli 10 000 alkoholin suurkuluttajaa. Keinon vaikuttavuus on todennettu useissa katsauksissa ja meta-analyyseissä. Perusterveydenhuollossa toteutettu lyhytneuvonta on kiistatta tehokkaampi kuin tavanomainen hoito. Joka kymmenes potilas hyötyy lyhytneuvonnasta ja juomisen määrä vähenee hoitoryhmässä 13−34% enemmän kuin kontrolliryhmässä. Suomen oloihin sovellettuina luvut merkitsevät, että 60 000 henkilöä hyötyisi lyhytneuvonnasta.
VAMP-hankkeen päätyttyä erityisesti miesten lyhytneuvonnalla on saatu aikaan tilastollisesti merkitsevää vähennystä alkoholinkäyttöön. Naisten kohdalla menetelmän teho vaatii enemmän tutkimusta, joskin myönteisiä vaikutuksia on saatu todennettua. Lisäksi lyhytneuvonta todennäköisesti vähentää kuolleisuutta ja käyntejä ensiavussa. Menetelmä on myös kustannustehokas, ja sen vaikutus voi kestää kaksikin vuotta. Huolimatta menetelmän helppoudesta ja sen todennetusta kustannustehokkuudesta sekä toimivuudesta, lyhytneuvonnan laajalle käyttöönotolle on esteenä muun muassa terveyspoliittisten päätösten heikko tuki, niukat resurssit, riittämätön koulutus ja kohderyhmän tunnistamisen vaikeus.
Hristo Botev Stadium (Gabrovo)
Hristo Botev Stadium on monikäyttöinen stadion Gabrovossa Bulgariassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa FC Yantran kotikenttänä. Stadionille mahtuu 18 000 ihmistä.
Konsertit
Stadionilla on järjestetty myös muutamia konsertteja:
Thunya Sukcharoen
Thunya Sukcharoen (s. 21. huhtikuuta 1997) on thaimaalainen painonnostaja. Hän voitti maailmanmestaruuden Ašgabatin MM-kilpailuissa 2018 alle 45-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 186 kg (80 kg + 106 kg). Anaheimin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa silloisessa alimmassa painoluokassa eli alle 48-kiloisissa yhteistuloksella 193 kg (86 kg + 107 kg).
Dave Alexander (bluesmuusikko)
thumb|Dave Alexander syyskuussa 2007. Dave Alexander, myös Omar Shariff ja Omar Hakim Khayam (10. maaliskuuta 1938 Shreveport, Louisiana, Yhdysvallat – 8. tammikuuta 2012 Marshall, Texas, Yhdysvallat ), oli yhdysvaltalainen bluespianisti ja laulaja. Hän edusti West Coast Bluesia.
Elämä
Alexander asui lapsuutensa Texasin Marshallissa. Vanhemmat kannustivat häntä pianonsoittoon. 1955 Alexander astui laivaston palvelukseen ja palattuaan siviiliin hän lähti 1957 Oaklandiin Kaliforniaan, jossa hän aloitti muusikonuran San Francisco Bay Areassa bluesin parissa. Aikaa myöten hän alkoi esiintyä sellaisten nimekkäiden muusikoiden kuin Big Mama Thornton, Jimmy Witherspoon, Muddy Waters, Buddy Guy ja Albert Collins kanssa.
Alexander teki 1968 ensimmäisen oman levytyksensä, joka julkaistiin kokoelmalevyllä Oakland Blues. 1970-luvun alkupuolella hän julkaisi muutamia albumeja omalla nimellään. Sen jälkeen kun hän omaksui taiteilijanimen Omar Shariff, kesti melkein 20 vuotta, ennen kuin häneltä ilmestyi albumi.
Alexander soitti 1970 Ann Arbor Blues and Jazz Festivalilla ja vuodesta 1973 usein San Francisco Blues Festivalilla. Hän kiersi myös Euroopassa.
Bernard Challandes
Bernard Challandes (s. 28. heinäkuuta 1951) on sveitsiläinen jalkapallovalmentaja.
Dave Alexander (bluesmuusikko)
Elämä
Alexander oli 1993 Handy Award -ehdokkaana. Hän kirjoitti artikkeleita Living Blues -musiikkilehteen.
Bernard Challandes
Ura
1994 Challandes debytoi pääsarjatason valmentajana siirryttyään BSC Young Boysin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi. 1995 hän toimi lyhyen aikaa Servetten päävalmentajana.
Kesällä 2007 Challandes siirtyi Sveitsin mestarijoukkue FC Zürichin päävalmentajaksi. Challandes’n alaisuudessa FCZ voitti kaudella 2007/08 mestaruushopeaa ja kirkasti sen seuraavalla kaudella seurahistorian kahdenneksitoista mestaruudeksi. Kaudella 2009/10 Challandes johdatti Zürichin Mestarien liigan lohkovaiheeseen, jossa se voitti AC Milanin sensaatiomaisesti San Sirolla 0–1. Lopulta sveitsiläisten oli kuitenkin tyytyminen kivikovassa lohkossaan jumbosijaan Real Madridin, AC Milanin ja Olympique Marseillen jälkeen. Hyvät euro-otteet eivät kuitenkaan yltäneet Zürichin menestykseen kotimaassa ja seura putosi kauas mestaruuskamppailusta. Lopulta kehnot suoritukset johtivat Challandes’n potkuihin huhtikuussa 2010.
Kesäkuun 2010 alusta Challandes siirtyy Sveitsin liigassa viidenneksi sijoittuneen FC Sionin päävalmentajaksi. Hän sai yllättäen potkut helmikuussa 2011, vaikka Sion oli liigassa viidentenä.
Toukokuussa 2011 Challandes palasi valmentajaksi Sveitsin liigan hännille juuttuneeseen Neuchâtel Xamaxiin. Challandes pelasti seuran putoamiselta liigasta. Sveitsin cupin loppuottelussa Challandes’n valmentama Xamax kohtasi FC Sionin, josta hän oli saanut potkut vain muutama kuukausi aiemmin. Sion vei loppuottelun nimiinsä maalein 2–0. Kauden jälkeen Challandes joutui jättämään seuran.
Challandes’n ei tarvinnut kauan työttömänä olla, sillä jo kesäkuussa 2011 hän allekirjoitti vuoden sopimuksen FC Thunin kanssa. Kaudella 2011/12 Challandes luotsasi Thunin Sveitsin liigassa viidenneksi. Eurooppa-liigassa joukkue eteni karsintojen viimeiselle kierrokselle, kunnes Stoke pudotti sen yhteismaalein 5–1. Kausi 2012/13 alkoi Thunin osalta vaisusti. Challandes kysyi marraskuun lopulla FC Lausanne-Sportille kärsityn tappion jälkeen pelaajiltaan tukea, ja kun sitä ei riittävästi löytynyt päätti kokenut valmentaja jättää tehtävänsä.
Huhtikuussa 2013 Challandes palasi BSC Young Boysin päävalmentajaksi loppukauden mittaisella sopimuksella. Hän ei onnistunut nostamaan seuraa europeleihin, eikä jatkanut tehtävässään kauden jälkeen.
Maaliskuussa 2018 Challandes teki kaksivuotisen sopimuksen Kosovon jalkapallomaajoukkueen päävalmentajan tehtävästä. Kaudella 2018/19 hän luotsasi Kosovon Kansojen liigassa oman lohkonsa voittoon D-tasolla ja joukkue nousi C-tasolle. Kosovon jalkapalloliitto päätti Challandes'n sopimuksen lokakuussa 2021, kun tappio Georgialle oli haudannut mahdollisuudet selvitä MM-kisoihin 2022. Challandes'n johdolla Kosovo pelasi 37 A-maaottelua, joista se voitti 16.
Rosa (yhtye)
Rosa on Helsingistä lähtöisin oleva vuonna 2009 perustettu yhtye. Kevääseen 2011 saakka yhtye tunnettiin nimellä Mona, mutta nimi vaihdettiin, sillä Yhdysvalloista löytyi saman niminen nosteessa oleva yhtye.
Historia
Yhtye perustettiin vuonna 2009, kun yhtyeen laulaja Maija ja koskentinsoittaja Sami päättivät kokeilla uraa popmuusikkoina. Parin ensidemo Tutustua sai radiosoittoaikaa YleX:ssä vielä saman vuoden keväällä. Pian Maija ja Sami keräsivät ympärilleen muut yhtyeen jäsenet. Bändi sai nimen Mona.
Monan ensimmäinen oikeassa studiossa äänitetty single Virta julkaistiin keväällä 2010 ja sekin pääsi YleX:n soittolistalle, ollen kanavan Himoitummat-listalla koko kappaleen soittolistahistorian ajan. Vuoden 2011 alussa yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen EMIn kanssa ja samalla yhtyeen nimi vaihdettiin nykyiseen muotoonsa. Kesällä 2011 Rosa julkaisi tulevan albumin ensisinglen Ei milloinkaan, johon kuvattiin myös musiikkivideo. Tammikuussa 2012 julkaistiin albumin toinen single Virta, joka on päivitetty versio vuonna 2010 julkaistusta kappaleesta.
Oranssirusorinta
Oranssirusorinta (Sheppardia aequatorialis) on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Itä-Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö
Oranssirusorinta on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 12–13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Oranssirusorinnan pää, selkä ja siivet ovat ruskeat ja pyrstö on punaruskea. Kurkku ja rinta ovat väriltään oranssit. Linnun vatsa on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Oranssirusorintaa tavataan Keniasta sekä Etelä-Sudanista Burundiin ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat ylänköjen metsien alakerrokset. Se liikkuu useimmiten yksittäin mutta voi kerääntyä ryhmiksi ruokailemaan. Oranssirusorinnan ravintoa ovat hyönteiset kuten muurahaiset, ampiaiset, perhoset ja kovakuoriaiset. Linnun pesimäkausi kestää lokakuulta toukokuulle ja pesä on kasvimateriaaleista rakennettu kuppi.
Kiinan koulu- ja päiväkotihyökkäykset
Kiinassa tapahtui useita koulu- ja päiväkotihyökkäyksiä vuosina 2010–2011.
2010
Kiinassa tapahtui vuonna 2010 useita hyökkäyksiä lastentarhaan tai alakouluun:
Abraham Ojanperä
thumb|260px|Abraham Ojanperä esiintyy Väinämöisenä Oskar Merikannon oopperassa Pohjan neiti, jonka nimiosan lauloi [[Mally Burjam-Borga.]] Abraham (Aappo, Aapo, Aapi) Ojanperä (16. syyskuuta 1856 Liminka – 26. helmikuuta 1916 Liminka ) oli suomalainen laulaja, laulupedagogi ja kanttori. Yleensä hän lauloi basso- ja baritoniroolit oratorioissa ja suomalaissa oopperaesityksissä aikakautena, jolloin Suomessa ei vielä toiminut vakituista oopperaa.
Lapsuus ja nuoruus
Ojanperä syntyi Oulun lähellä Limingassa maalaistalon poikana. Hän jäi orvoksi alle kaksivuotiaana, mutta kävi kansakoulun ja pääsi sitten paikallisten tukijoiden avulla Jyväskylän opettajaseminaariin. Sieltä hän valmistui vuonna 1878, ja lähti sen jälkeen Helsinkiin laulua opiskelemaan. Ensimmäisen Helsingin-konserttinsa Ojanperä piti tammikuun lopulla 1881. Noin puolentoista vuoden kuluttua, toukokuussa 1882, hän konsertoi Helsingin yliopiston juhlasalissa toistamiseen, minkä jälkeen hän pääsi jatkamaan lauluopintojaan Dresdeniin Saksaan. Ojanperästä tuli ensimmäinen talonpoikaisjuurinen mieslaulaja, joka sai koulutuksen ulkomaisessa konservatoriossa. Haaveissa oli ulkomainen oopperaura. Se ei kuitenkaan avautunut. Ojanperä palasi Suomeen vuonna 1885 ja otti vastaan Helsingin musiikkiopiston (nykyisen Sibelius-Akatemian) soololaulun opettajan toimen, vaikka Suomen Senaatti oli myöntänyt hänelle apurahan neljättäkin opiskeluvuotta varten.
Laulunopettaja
Suomessa oltiin vasta luomassa musiikkikulttuuria. Työstä Helsingin musiikkiopiston ensimmäisenä vakinaisena ja ensimmäisenä suomenkielisenä yksinlaulun opettajana tuli uraauurtavaa. Ojanperä loi opetuksen pedagogiset linjaukset ja sovelsi äänenmuodostuksen perusharjoitusten metodit Suomen ilmastollisiin olosuhteisiin. Vuonna 1892 Ojanperä aloitti vastavalmistuneen Johanneksen kirkon kanttorina. Palattuaan 1896 vuoden kestäneeltä opintomatkaltaan Välimeren maihin hän sai hoitoonsa myös koraalilaulun ja kirkkoveisuun opetuksen Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Kolmikymmenvuotisen uransa aikana Ojanperä ehti kasvattaa monta laulajasukupolvea. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Ida Ekman, Maikki Järnefelt, Alma Kuula, Annikki Uimonen, Gerda Lind ja Eino Rautavaara. Ojanperä toimi myös monen sävellystä opiskelevan tuotosten ensimmäisenä tulkitsijana, mistä juonsi yhteistyö nuorten säveltäjien kanssa. Erityisen intensiivistä se oli Johanneksen kirkon urkurina toimineen Oskar Merikannon kanssa. Ojanperä ja Merikanto organisoivat yhdessä Johanneksen kirkon pääsiäiskonsertit ja kulkivat pari kertaa vuodessa pitkillä pohjoisesta etelään ulottuneilla konserttikiertueilla.
Esiintyvä taiteilija
Abraham Ojanperä oli myös ensimmäisiä levyttäneitä laulajia Suomessa. Hän lauloi levylle pääasiassa kansanlauluja sekä nuorten kotimaisten säveltäjien kuten Jean Sibeliuksen, Oskar Merikannon, Armas Järnefeltin, Erkki Melartinin, Otto Kotilaisen ja Armas Maasalon uutuuksia. Suomalaista musiikkia hän valitsi myös kahteen konserttiinsa, Berliiniin vuonna 1895 ja Kristianiin eli Osloon vuonna 1905, jotka hän elämänsä aikana ulkomailla järjesti. Niin usein kuin vain mahdollista hän konsertoi myös syntymäpitäjänsä Limingan kirkossa. Viimeisen oopperaroolinsa Ojanperä lauloi marraskuussa 1908. Teos oli Oskar Merikannon Pohjan neiti. Samalla kokoonpanolla kesäkuussa 1908 Viipurin teatterissa kantaesitetty Pohjan neiti kuului Viipurin laulujuhlien ohjelmistoon. Säveltäjä johti itse esityksen. Ojanperä lauloi Väinämöisen osan.
Muuta
Marraskuussa 1916 laatimassaan testamentissa Ojanperä määräsi kaiken Helsingissä ja Oulussa olevan omaisuutensa myytäväksi. Saaduilla tuloilla tuli perustaa hänen nimeänsä kantava rahasto, joka tukisi stipendein nuoria lupauksia lauluopinnoissaan. Ojanperän hautajaisten jälkeen kaikki omaisuus irtaimistoineen myytiin huutokaupalla, ja Helsingin musiikkiopistolla perustettiinkin kevättalvella 1916 niin kutsuttu Ojanperä-rahasto, josta oli tarkoitus palkita määräajoin laulajalahjakkuuksia. Rahastoa ei kuitenkaan saatu toimimaan. Pian Aappolan huutokaupan jälkeen Ojanperän ystävät päättivät kuitenkin yrittää ostaa Ojanperän taiteilijakodin takaisin muistokodin perustamiseksi. Huutokaupasta irtaimistoa ostaneita henkilöitä lähestyttiin asian tiimoilta hyvin tuloksin. Uutena vuotena 1917 vietettiin Abraham Ojanperän muistokoti Aappolan vihkimisjuhlaa. Aappola toimii nykyään kesäisin Ojanperä-museona Limingan museoalueella. Vuonna 1948 valmistui Ojanperän elämänvaiheisiin nojautuva elokuva Ruusu ja kulkuri, jonka ohjasi Ilmari Unho. Se on pitkälti fiktiivinen eli ei aina perustu todellisiin tapahtumiin. Oululainen Maija-Liisa Näsänen julkaisi Ojanperästä elämäkerran vuonna 2008. Sitä ennen kirjallinen tieto laulajasta oli rajoittunut lähinnä vain Iikka Niemelän muisteluluonteiseen vihkoseen Abraham Ojanperä, hänen testamenttinsa ja Aappolansa (10. lokakuuta 1959).
Christophe Épalle
thumb|Épalle, 1993 Christophe Épalle (s. 23. tammikuuta 1969 Saint-Etienne, Loire, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli moukarinheitto.
Épalle edusti maataan arvokilpailuissa yli kymmenen kertaa ja selviytyi neljästi loppukilpailuun. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 74,84 m. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän oli kahdeksas tuloksella 76,22 m, Helsingin EM-kilpailuissa 1994 seitsemäs tuloksella 75,22 m sekä Budapestin EM-kilpailuissa 1998 sijalla 12 tuloksella 74,00 m. Uransa pisimmän arvokilpailutuloksen 76,27 m hän heitti Münchenin EM-kilpailuissa 2002 mutta sillä hän ei selviytynyt karsinnasta jatkoon. Koko uransa pisimmän heiton 81,79 m hän heitti vuonna 2000.
Épalle voitti moukarinheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1995, 1998, 2003 ja 2004. Hän teki toukokuussa 1993 Ranskan ennätyksen 79,98 m, jonka rikkoi Gilles Dupray viisi vuotta myöhemmin.
Merkava
Merkava ( eli sotavaunu) on israelilainen taistelupanssarivaunu, joka on käytössä ainoastaan Israelissa. Vaunun muotoilu on hyvin kalteva, joten se tarjoaa vain hyvin pienen osumapinta-alan, mikä vaikeuttaa vaunun maaliksi joutumista.
Merkava Mk.1
Ensimmäiset Merkava Mk.1 -vaunut luovutettiin Israelin armeijalle vuonna 1979. Niitä käytettiin ensimmäisen kerran sotatoimiin vuonna 1982 Libanonissa Syyrian joukkoja vastaan. Merkavan suunnittelun perustana olivat, toisin kuin esimerkiksi useimmilla Nato-mailla, omakohtaiset sotakokemukset mittavista panssaritaisteluista kuten vuosien 1967 (Kuuden päivän sota) ja 1973 (Yom Kippur) sodista.
Israelilaiset olivat päätyneet siihen, että vaunun panssarointia ei voi korvata liikkuvuudella ja Merkava Mk.1:stä tulikin aikanaan raskain palveluskäytössä oleva taistelupanssarivaunu. Moniin muihin taistelupanssarivaunuihin verrattuna Merkava onkin hieman hitaanpuoleinen. Tärkeimpänä vaunun suunnittelussa pidettiin miehistötappioiden minimointia. Vaunun voimakkaasti kallistettu etupanssarointi sekä etuosaan sijoitettu moottori antavat erinomaisen suojan edestä päin tulevia osumia vastaan, moottorin sijoituksen jättäessä samalla ylimääräistä tilaa takaosaan tornin taakse.
Panssaritaisteluissa oli havaittu, että vaikka vaunumiehistö, tai osa siitä, selviäisikin hengissä vaunun tuhoavasta tai rampauttavasta osumasta, he kaatuivat usein yrittäessään jättää vaunun torniluukkujen kautta. Tästä syystä Merkavan pohjapanssariin tehtiin luukku ja takapanssariin ovi, jonka kautta miehistö voi jättää vaunun ollessaan tulituksen alaisena. Takaoven myötä myös ampumatarvikkeiden lastaaminen vaunuun nopeutui ja helpottui merkittävästi. Vaunun takaosassa olevaa vapaata tilaa voidaan tilapäisesti käyttää esimerkiksi lisäammuksien tai vaununsa menettäneen vaunumiehistön kuljettamiseen, evakuointiin tai poikkeuksellisesti jopa pienen jalkaväkipartion kuljettamiseen.
Versioita
Merkavaa on valmistettu eri versioissa 1970-luvun lopusta asti. Niistä jokaisessa on ollut erittäin ajanmukaiset ammunnanhallinta- ja sensorijärjestelmät. Merkavan uusimmassa, vuonna 2004 käyttöön otetussa Mk.4-versiossa on muun muassa vakautettu lämpökameratähtäin, uusinta tekniikkaa edustava ammunnanhallintajärjestelmä ja huippunykyaikainen BMS-taistelunhallintajärjestelmä.
Merkavan panssarointi koostuu erillisistä panssarilevyistä, moduuleista, jotka voidaan irrottaa ja korvata uusilla. Panssarivaunut voidaan tämän ansiosta korjata paljon nopeammin, ja jopa tuhoutuneesta vaunusta voidaan käyttää ehjänä säilyneet panssarilevyt.
Jatkuvat taistelut ja Israelin nykyaikainen sotateollisuus ovat mahdollistaneet Merkavan pysymisen jatkuvasti taistelupanssarivaunujen kehityksen tasalla esimerkiksi M1A2:n ja Leopard 2A6:n rinnalla. Merkavan tapaisen modernin taisteluvaunun korkeat kehityskustannukset ovat tosin aika-ajoin herättäneet keskustelua siitä, onko Israelin kokoisella valtiolla varaa jatkaa oman panssarivaunun kehittämistä sekä valmistusta.
Tappioita
Israelin heinä-elokuussa 2006 käymässä Hizbollahin vastaisessa sodassa Merkava-taistelupanssarivaunut kokivat muutamia tappioita. Jane'sin mukaan taistelupanssarivaunuja tuhoutui 14, mistä Israelin hallitus syytti pääasiassa Syyriaa, jonka se epäili toimittaneen Hizbollahille muun muassa moderneja venäläisiä RPG-29-sinkoja sekä Metis-M panssarintorjuntaohjuksia. Jane's ei ilmoita, mitä tyyppejä 14 tuhoutuneeseen panssarivaunuun sisältyy, mutta Wadi Salukin taistelussa myös Merkava Mk.4:ia tuhoutui täysin kaksi kappaletta ja muut saivat osumia.
Merkava Mk.4 on vahvemmin suojattu kuin edeltäjänsä. Sen reaktiivipanssarin läpäisemiseen tarvitaan useampi singon osuma, koska ensimmäinen osuma vasta paljastaa reaktiivipanssarin alla olevan metallin, mistä toinen singon osuma menee läpi. Panssarintorjuntaohjuksen tai singon ammukset voivat tosin olla kaksivaiheisia, jolloin ensimmäinen osa räjäyttää aktiivipanssarin ja toinen osa pureutuu metallipanssaroinnin lävitse panssarivaunun sisätiloihin.
Merkinnät
Israelin puolustusvoimien panssarivaunuissa tykkitornin sivuilla oleva heprealainen kirjain (alef, bet, gimel tai dalet) kertoo vaunun sijoituksen joukkueessa, kun taas sen perässä oleva arabialainen numero ilmaisee itse joukkueen. Vaunun komppania selviää alahelman V-symbolin asennosta: "V" tarkoittaa ensimmäistä, ">" toista, "^" kolmatta ja "<" neljättä komppaniaa. Pataljoona taas merkitään tykin putken renkailla, jolloin yksi rengas tarkoittaa ensimmäistä, kaksi toista ja kolme kolmatta pataljoonaa.
Vaunun etu- ja takalokasuojien joukkuemerkinnät vastaavat tykkitornin sivujen merkintöjä (heprealainen kirjain ja arabialainen numero), kun taas komppania merkitään V-symbolin sijaan vaakasuuntaisin viivoin: yksi viiva tarkoittaa ensimmäistä, kaksi toista, jne. Oikean lokasuojan merkinnän logiikka ei ole täysin tiedossa. Merkintään kuuluu yleensä geometrinen symboli, kuten neliö tai tähti, sekä sen sisällä oleva arabialainen numero. Numeron oletetaan tykin putken renkaiden tavoin merkitsevän pataljoonaa, kun taas geometrinen symboli kuvannee prikaatia.
Ei kontrollia
Ei kontrollia on suomalaisen rock-yhtye Kontran esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 7, ja pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.
Domodedovo
Domodedovo voi tarkoittaa:
Tiryns
Tiryns on yhdessä Mykenen kanssa Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1999.
Historia
Tirynsin paikka oli asuttuna viimeistään neoliittisella kivikaudella noin 5000 eaa. Sen akropoliilla eli linnavuorella on ollut pyöreä palatsi tai linnoitus jo 2500–2000 eaa., mahdollisesti jo ennen läheistä, merkittävämpää pronssikautista keskusta Mykeneä. Rakennuksen halkaisija on ollut 28 metriä ja sen ympärillä on ollut pienempiä rakennuksia. Lähes kaikki merkit näistä varhaisvaiheista ovat kuitenkin kadonneet, koska paikka on ollut yhtämittaisesti asuttuna tämän jälkeen.
pienoiskuva|vasen|upright=0.56|Tirynsin pohjakaava. 1. Pääportti. 3. Kasematit. 4. Esipihat. 5. Sisäpiha. 6. Megaron ja asuintilat. 7. Lounaisportti. 8. Alapiha. 9. Asuinalueet. Kaupungin huippuvaihe oli vuosina 1400–1200 eaa. Tuolloinen, nykyisin nähtävillä oleva palatsilinnoitus rakennettiin kolmessa vaiheessa. Noin 1400 eaa. rakennettiin palatsi linnavuoren korkeimmalle kohdalle. Noin 1300–1250 eaa. palatsin ympärille rakennettiin kyklooppimuuri. Noin 1250–1200 eaa. muureja laajennettiin kattamaan koko kukkula.
Tiryns ja Mykene ovat mahdollisesti liittyneet läheisesti toisiinsa, koska niiden välisistä sodista ei ole tietoa. Tiryns on ollut ilmeisesti Mykenen vasallikaupunki ja tukikohta. On ehdotettu myös, että Tiryns olisi ollut jossakin vaiheessa Mykenen satama. Muinaisina aikoina kaupunki oli nykyistä lähempänä merta.
Kaupunki tuhoutui maanjäristyksessä ja tulipalossa noin vuonna 1200 eaa., mutta paikka säilyi asuttuna tai ainakin kulttikäytössä myös tämän jälkeen. Noin 700 eaa. paikalle rakennettiin Heran temppeli. Kaupunki osallistui persialaissotiin, muun muassa Plataiain taisteluun vuonna 479 eaa. Argos tuhosi Tirynsin noin vuonna 470 eaa. Asutus oli edelleen olemassa hellenistisenä aikana. Paikka oli kokonaan autioitunut, kun Pausanias vieraili alueella 100-luvulla. Bysanttilaisena aikana paikalle rakennettiin kirkko.
Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset alueella suoritti Heinrich Schliemann vuonna 1876. Vuonna 1885 hän sai kaivetuksi linnoituksen yläosan ja palatsin. Saksan arkeologinen instituutti jatkoi kaivauksia linnavuorella ja sen ympäristössä vuosina 1905–1920. Kreikkalaiset jatkoivat kaivauksia 1950-luvulla ja saksalaiset jälleen vuodesta 1967 eteenpäin.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Tirynsin kyklooppimuureja. pienoiskuva|Metsästystä esittävä ennallistettu seinämaalaus Tirynsistä. [[Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)|Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]]
Tiryns on kukkulalinnoitus, jonka huomattavimmat piirteet olivat sen palatsi, holvatut tunnelit ja etenkin sen kyklooppimuuri, josta tulee myös kaupungin homeerinen lisänimi "mahtava muurein ympäröity Tiryns". Kukkulan korkeus on noin 16 metriä. Linnoituksen muurien pääportti on tyylistä päätellen mahdollisesti rakennettu samaan aikaan kuin Mykenen kuuluisa Leijonaportti. Muurien ympärysmitta on 750 metriä. Niiden paksuus on 4,5–11 metriä ja korkeus enimmillään 7,5 metriä. Muurien sisässä kulkee paikoin kymmeniä metriä pitkiä kapeita tunneleita, joissa on holvattu katto. Niistä on pääsy pieniin kasemateiksi kutsuttuihin huoneisiin, jotka ovat olleet mahdollisesti vartio- tai varastohuoneita.
Palatsipihalle johtaa suuri pylväikkö eli propylon. Tirynsin palatsin megaron on mykeneläisaikaisista megaroneista parhaiten säilynyt. Se koostuu Mykenen megaronin tavoin kolmesta osasta, pylväshallista, eteishallista sekä valtaistuinsalista. Viimeksi mainitussa on valtaistuin oikean seinän vieressä ja keskustulisijaa ympäröi neljä minolaistyylistä puista pilaria, jotka kannattelivat kattoa. Megaron on ollut koristeltu seinämaalauksin. Palatsissa on ollut myös hallitsijoiden asuintiloja ja muun muassa kylpyhuone.
Kaksi megaronin seinistä yhdistyivät arkaaiseen Heran temppeliin. Linnavuorella oli myös muita kulttitiloja, merkittävien henkilöiden asumuksia sekä työpaja- ja varastotiloja. Myöhemmin rakennettu alakaupunki asuntoineen käsitti muurien ympäröimän alueen pohjoisosan. Asutus levittäytyi muurien ja linnavuoren ympärille noin kolmen neliökilometrin alueelle.
Tirynsistä tehdyt esinelöydöt ovat Ateenan Kansallisessa arkeologisessa museossa sekä Náfplion arkeologisessa museossa.
Mytologia
Kreikkalaisessa mytologiassa Tirynsin perustaja oli Proitos. Tämä oli Mykenen perustajana pidetyn Perseuksen isoisä. Kaupungin mahtavien muurien rakentajina pidettiin voimakkaita kyklooppeja. Tämän vuoksi niitä alettiin kutsua kyklooppimuureiksi. Tiryns oli myös muun muassa Eurystheuksen kotipaikka.
Pjotr Kapitsa
Pjotr Leonidovitš Kapitsa (, 8. heinäkuuta (J: 26. kesäkuuta) 1894 – 8. huhtikuuta 1984) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Kapitsa syntyi Kronstadtissa vuonna 1894 ja valmistui Pietarin yliopistosta vuonna 1918. Tämän jälkeen hän työskenteli Ernest Rutherfordin kanssa kymmenen vuotta Cavendishin laboratoriossa. Arvostetun Royal Societyn jäsen hänestä tuli vuonna 1929. Vuosien 1930 ja 1934 välisenä aikana hän työskenteli Mondin laboratoriossa. Näiden vuosien aikana hän teki monia tieteellisiä saavutuksia.
Kapitsa sai vuonna 1978 Nobelin fysiikanpalkinnon tutkimuksistaan aineen käyttäytymisestä matalissa lämpötiloissa. Palkinto oli jaettu puoliksi kosmisen taustasäteilyn löytäneiden Arno Penziaksen ja Robert Wilsonin kanssa.
Kakkosen kausi 2017
Lohkojen voittajat ja paras toiseksi sijoittunut pelasivat pareittain kaksiosaiset nousukarsintafinaalit, joiden voittajat nousivat Ykköseen kaudeksi 2018. Jokaisen lohkon sijalle 10 ja huonommin sijoittuneet joukkueet putosivat Kolmoseen kaudeksi 2018.
Pjotr Kapitsa
Kapitsa tunnettiin vahvana Stalinin vastustajana.
Kakkosen kausi 2017
Lohko A
Lähde:
Pjotr Kapitsa
Vuonna 1982 löydetty päävyöhykkeen asteroidi 3437 Kapitsa on nimetty fyysikon mukaan.
Kakkosen kausi 2017
Lohko B
Lähde:
Parhaat pelaajat
Jalkapallon Pelaajayhdistys valitsi vuoden 2017 Kakkosen lohkojen parhaat pelaajat pelaajien oman äänestyksen perusteella :
Pelipaikkojensa parhaiksi Kakkosessa valittiin:
{|
Lohko A:
Vuoden maalivahti Jiri Koski (FC KTP)
Vuoden puolustaja Fugo Segawa (PEPO)
Vuoden keskikenttäpelaaja Valeri Minkenen (Klubi 04)
Vuoden hyökkääjä Aleksi Pahkasalo (FC Legirus)
Lohko B:
Vuoden maalivahti Gerson Lima (Peimari United)
Vuoden puolustaja Alieu Mustapha Ceesay (BK-46)
Vuoden keskikenttäpelaaja Lucas Gabrielsson (SalPa)
Vuoden hyökkääjä Juho Lehtonen (FC Jazz)
Lohko C:
Vuoden maalivahti Elias Tuomarila (AC Kajaani)
Vuoden puolustaja Venicio Ferreira (AC Kajaani)
Vuoden keskikenttäpelaaja Alberto Ramírez (AC Kajaani)
Vuoden hyökkääjä Michael Ibiyomi (AC Kajaani) Lähde:
Ykkösen nousukarsinnat
Jalkapallon nousukarsintoihin pääsivät jokaisesta kolmesta lohkosta voittaja sekä kaikkien lohkojen paras kakkonen, joka oli lohko A:n Klubi 04 Helsingistä.
Karsintapari 1
AC Kajaani nousi Ykköseen yhteismaalein 6−3.
Karsintapari 2
Klubi 04 nousi Ykköseen yhteismaalein 9−1.
Parhaat maalintekijät
{|
Lohko A:
16 maalia: 14 maalia: 13 maalia: 12 maalia: 10 maalia: 9 maalia:
Lohko B:
16 maalia: 12 maalia: 11 maalia: 10 maalia: 9 maalia:
Lohko C:
18 maalia: 17 maalia: 16 maalia: 15 maalia: 14 maalia: 13 maalia: 12 maalia: 11 maalia: 9 maalia: Lähde:
Karl-Gerät
Karl-Gerät (040 / 041) (lyhyemmin Karl, tunnettu myös nimillä Thor ja Mörser Karl, ) on saksalainen toisessa maailmansodassa piirityksissä käytetty järeä mörssäri. Sitä pidetään suurimpana itseliikkuvana mörssärinä.
Kehitys
pienoiskuva|oikea|Karl tulittamassa Varsovaa 1944. Rheinmetall aloitti Karl-Gerät 040:n kehittämisen 1936 Maginot-linjaan hyökkäämiseksi. Se nimettiin kehittämiseen osallistuneen tykistökenraali Karl Beckerin mukaan. Ajokokeet pidettiin Unterlüßissa toukokuussa 1940. Kuusi ensimmäistä vaunua valmistettiin marraskuun 1940 ja elokuun 1941 välillä. Myöhemmin päätettiin tehdä paremman kantaman omaava malli ja kehiteltiin Karl-Gerät 041, jota tilattiin kuusi kappaletta, joista kuitenkin vain yksi valmistettiin. Karl-Gerätiä valmistettiin siis yhteensä seitsemän kappaletta, joista kuudelle ensimmäiselle annettiin nimet (Adam (myöhemmin Baldur), Eva (myöhemmin Wotan), Thor, Odin, Loki ja Ziu).