cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Japanin historia
Miehitetty Japani
Japanin talous oli sodan jälkeen raunioina, ja maa oli lähellä nälänhätää. Teollisuustuotanto oli vain 30 prosenttia sotaa edeltäneestä tasosta. Taloustilanteen jatkuessa vaikeana miehityshallinto nimitti vuonna 1948 yhdysvaltalaisen pankkiirin Joseph Dodgen suosittelemaan ratkaisukeinoja. Niin kutsuttu Dodgen linja merkitsi rankkuudestaan huolimatta käännekohtaa maan talouskehityksessä. Myöhemmin kesäkuussa 1950 syttynyt Korean sota veti maan talouden uuteen nousuun, sillä Yhdysvaltain armeijan sotilaat tarvitsivat muonaa ja tarvikkeita. Tuotanto ylitti sotaa edeltäneen tason ensimmäistä kertaa vuonna 1951. Sota lisäsi yhdysvaltalaisten vihamielisyyttä kommunistista Kiinaa kohtaan ja alleviivasi Japanin roolia aluetta vakauttavana tekijänä ja Yhdysvaltojen uutena liittolaisena. Rauhansopimus tarvittiin nyt nopeasti, ja miehityspolitiikan painopiste siirtyi yhteiskunnasta taloudellisen ja poliittisen vakauden saavuttamiseen. San Franciscon sopimus Japanin ja liittoutuneiden välillä solmittiin Japanin kannalta suhteellisen helpoin ehdoin 8. syyskuuta 1951, ja samaan aikaan allekirjoitettiin turvallisuussopimus Yhdysvaltojen kanssa. Siinä Yhdysvaltojen joukkojen sallittiin jäädä Japaniin ja Japania pyydettiin ottamaan enemmän vastuuta omasta puolustuksestaan. Miehitys loppui ja Japani sai muodollisen itsenäisyytensä takaisin seuraavana vuonna. Maan tärkeimmäksi tavoitteeksi nousi nyt taloudellinen toipuminen.
Talousihme
thumb|250px|Ensimmäinen nopea [[Shinkansen|Shinkansen-linja valmistui Tokion ja Osakan välille olympialaisia varten vuonna 1964.]] thumb|250px|Tokio on kasvanut yli 30 miljoonan ihmisen kaupunkialueeksi.
Valtavaa talouskasvua 1950- ja 1960-luvuilla on kutsuttu Japanin talousihmeeksi. Vuosina 1955–1970 talous kasvoi keskimäärin noin 10 prosenttia vuodessa. Kasvua auttoivat useat tekijät: sodan jälkeen maan teollisuus oli lähes tuhoutunut, joten Japaniin rakennetut uudet tehtaat olivat nykyaikaisia ja tehokkaampia kuin ulkomailla, maassa oli runsaasti nuorta ja hyvin koulutettua työvoimaa ja valtio tuki talouskasvua aktiivisesti. Lisäksi japanilaisiin vaikuttivat huomattavasti William Edwards Demingin ajatukset laadunvalvonnasta. 1940-luvun lopulla aloitettu väestösuunnittelu onnistui hillitsemään ja tasaamaan väestön lisääntymistä niin, ettei se syönyt talouskasvua, joka aiheutti suuren rakennemuutoksen kaikille yhteiskunnan osa-alueille. Japani saavutti nyt täystyöllisyyden, ja maassa esiintyi jopa puutetta työvoimasta. Kaksi tärkeää talouskasvuun liittyvää kehitystä olivat kulutusyhteiskunnan syntyminen, johon vaikutti pääministeri Hayato Ikedan ”tulojen kaksinkertaistamissuunnitelma” vuonna 1960, ja teollisuustuotannon keskittyminen korkeateknologisiin tuotteisiin. Japanista tuli maailman johtava autojen, laivojen ja elektroniikan valmistaja: 1960-luvulla maan vienti kasvoi yli 15 prosenttia vuodessa. Suuri talouskasvu jatkui aina 1970-luvun alun öljykriisiin saakka. Ikedan kaudella japanilaisten kansallistunnetta kasvattivat Tokiossa vuonna 1964 järjestetyt kesäolympialaiset.
Laskevan syntyvyyden lisäksi Japanin yhteiskuntaa muuttivat nopea kaupungistuminen ja elintason nousu, jotka hillitsivät väestönkasvua yhteiskunnan toimien lisäksi. Entistä koulutetumman väestön ja kaupunkiasumisen aiheuttamien rajoitusten myötä perinteiset perhesuhteet muuttuivat. Naisten asema parani. Työvoimapulan vuoksi maaseudulta tarvittiin työntekijöitä kaupunkien suurteollisuuteen. Vuoteen 1970 mennessä enää vain 20 prosenttia japanilaisista asui maaseudulla. Myös maaseudun ilme muuttui: maatalous koneellistui ja tehostui, ja perinteistä maalaismaisemaa alkoivat korvata betoni ja tehtaat. Televisio sitoi maaseudunkin asukkaat kansainvälistyvään maailmaan ja länsimaiseen populaarikulttuuriin. Kaupungeista puoleensa veti erityisesti Tokio, japanilaisen urbanisaation huipentuma, jossa asui vuonna 1972 joka yhdeksäs japanilainen. Houkuttelevuudestaan huolimatta kaupunkielämä ei ollut ongelmatonta. Huomattavampiin epäkohtiin kaupungeissa kuului asuminen, johon monilla japanilaisilla oli vähemmän tilaa kuin länsimaalaisilla. Vuoteen 1972 mennessä maan hinta monissa suurissa kaupungeissa oli 25-kertaistunut vuodesta 1955.
Kaupungistuminen merkitsi tiiviyden aiheuttamista ongelmista kuten ruuhkaisuudesta huolimatta elintason kasvua ja uutta viihdeyhteiskuntaa, tavarataloja, elokuvateattereita ja ravintoloita. Nuoriin kaupunkilaisiin vaikutti erityisesti yhdysvaltalainen populaarikulttuuri, jonka he omaksuivat antaumuksella. Yleisesti ottaen siirtyminen kaupunkeihin sujui Japanissa kitkattomammin kuin monissa länsimaissa, eikä esimerkiksi rikollisuus kasvanut erityisesti. Väliinputoajiin vetosivat niin sanotut ”uususkonnot”, kuten Sōka Gakkai, jotka kukoistivat 1950- ja 1960-luvuilla. Uuden kaupunkikulttuurin esiinmarssi aiheutti kuilun vapaamman nuoren sukupolven ja perinteisemmän vanhan sukupolven välille, mikä sai aikaan konflikteja esimerkiksi yliopistoissa. Vaikka kaupungeissa ei enää eletty yhtä konformistisesti kuin maaseudulla, maaseutuyhteiskunnan hierarkkiset rakenteet näkyivät nyt esimerkiksi yrityksissä. Merkittävät, todelliset sosiaaliset muutokset sodan jälkeen ovat usein johtuneet kuitenkin ennemminkin fyysisistä muutoksista elintavoissa kuin ulkopuolisista kulttuurivaikutteista.
Öljykriisin jälkeen
thumb|250px|left|Japanin väestökehitys 1872-luvulta 2000-luvulle. thumb|250px|left|Japanilainen viisumi. 1900-luvun lopulla Japani on kansainvälistynyt. thumb|250px|left|Chiban prefektuurin ensimmäinen naiskuvernööri [[Akiko Dōmoto keskustelee vieraan kanssa. Naisten asema on Japanissa hiljalleen parantunut, vaikka he ovatkin vielä aliedustettuja politiikassa ja talouselämässä.]]
1970-luvulle tultaessa voimakkain talouskasvu lakkasi: halpaa työvoimaa ei ollut enää saatavilla, teknologia oli kehittynyt huomattavasti ja kilpailu raskaassa teollisuudessa vähentynyt. Myös ympäristöongelmat herättivät nyt aiempaa enemmän huolta. Öljykriisi ja sen aiheuttama lama toivat esiin Japanin talouden heikkoudet, riippuvuuden Lähi-idän öljystä ja ulkomaisista elintarvikkeista sekä ylituetun maatalouden. 1970- ja 1980-luvuilla Japani alkoikin monipuolistaa talouspohjaansa ja liittää sitä vahvemmin maailmantalouteen. Maan runsaasti energiaa kuluttava raskas teollisuus on saanut tehdä tilaa tietotekniikka-, mekatroniikka-, ja bioteknologia-alan yrityksille. Öljykriisin jälkeen Ydinvoiman käyttöä lisättiin ratkaisuna energiaongelmaan ja energian säästöä kasvatettiin yrityksissä huomattavasti. 1980-luvulla Japani nousi yhdeksi maailman suurimmista talouksista, jonka bruttokansantuote henkeä kohden oli suurempi kuin Yhdysvalloissa. Japani oli nyt maailman suurin kehitysavun antaja. Talouden menestyksen takana oli valtava vienti, jonka kasvattaminen nähtiin tärkeänä 1970-luvun kriisien jälkeen ja joka kompensoi vähäistä kasvua kotimaassa. Vienti ja öljyn hinnan lasku kuitenkin toivat maalle valtavan suuren positiivisen kauppataseen, joka aiheutti kiistoja Yhdysvaltojen ja Euroopan valtioiden kanssa. Ne syyttivät Japania oman markkinansa sulkemisesta, ja Japani alkoikin onnistuneesti avata talouttaan laskemalla tariffeja ja poistamalla sääntelyä ja rajoituksia.
1980-luvun lopulla Japaniin syntyi kuitenkin niin kutsuttu kuplatalous, joka nosti maan kiinteistö- ja pääomahinnat pilviin. Kupla puhkesi 1990-luvun alussa, jolloin Japani ajautui syvään ja pitkäkestoiseen lamaan. Aikaa on kutsuttu ”menetetyksi vuosikymmeneksi”. Lama viivästytti uudistuksia ja pahensi kauppajännitteitä, mutta positiivinen kauppatase jatkoi edelleen kasvuaan. Talousvaikeudet jatkuivat aina 2000-luvulle saakka – työttömyys nousi ensimmäistä kertaa sodan jälkeen yli viiden prosentin vuonna 2000. Pääministeri Ryūtarō Hashimoton 1990-luvun puolivälissä ehdottamat laajat uudistukset, joita kutsuttiin lempinimellä ”Big Bang”, aiheuttivat runsaasti vastustusta. Japanin talouden ongelmiksi ovat jääneet nopeasti ikääntyvä väestö ja tuloerojen kasvu.
Viime vuosikymmeninä kaupungistuminen ja väestönkasvun hidastuminen on jatkunut, ja myös elintaso on noussut huomattavasti. 1980-luvun puoliväliin mennessä syntyvyys ei enää ollut tarpeeksi suuri väestön uudistumiseksi, ja vuoteen 2000 mennessä yli 65-vuotiaiden osuus väestöstä oli ylittänyt alle 15-vuotiaiden osuuden. Ikääntyneen väestön huoltaminen ja työikäisen väestön osuuden pieneneminen tuo suuria haasteita Japanin taloudelle ja yhteiskunnalle. Toisena ongelmana on ollut puute asuintilasta, mikä on nostanut asuntojen hintoja ja tehnyt monille oman asunnon ostamisen mahdottomaksi. Japanin kaupungistuessa ja kansainvälistyessä myös japanilaisten arvot ovat muuttuneet: yhteiskunnan hierarkkisuus on jonkin verran vähentynyt, individualismi lisääntynyt ja naisten asema edelleen parantunut. Japanilaiset ovat 1900-luvun loppupuolella matkustaneet aiempaa enemmän ulkomailla, ja myös maassa asuvien ulkomaalaisten osuus on kasvanut huomattavasti noin 1,3 miljoonaan 1900-luvun lopussa.
Ulkosuhteet
Koska Neuvostoliitto ei allekirjoittanut San Franciscon rauhansopimusta, maiden välille jäi kiista neljästä Kuriilista Hokkaidōn pohjoispuolella. Diplomaattisuhteet Neuvostoliittoon solmittiin kuitenkin vuonna 1956. Tällöin Japani hyväksyttiin Yhdistyneiden kansakuntien jäseneksi, kun Neuvostoliitto ei enää estänyt maan liittymistä järjestöön. San Franciscon rauhansopimus jätti auki myös sotakorvaukset Japanin miehittämille alueille, joiden kanssa korvauksista oli tarkoitus sopia tapauskohtaisesti. Sopimukset tehtiin Burman kanssa vuonna 1954, Filippiinien kanssa vuonna 1956 ja Indonesian kanssa vuonna 1958. Yhdysvaltojen vaikutuksesta Japani solmi suhteet Kiinan tasavaltaan, jonka kanssa kehittyi vilkas kauppa. Manner-Kiinan kanssa kauppa kehittyi hitaasti, sillä diplomaattisuhteita maiden välillä ei ollut. Vähitellen Japanista tuli kuitenkin Kiinan kansantasavallan merkittävin kauppakumppani. Kun presidentti Nixon teki yllätysvierailun Kiinaan, Japani joutui harkitsemaan suhtautumistaan uudelleen. Vuonna 1972 Japani solmi Kiinan kansantasavallan kanssa sopimuksen suhteiden normalisoinnista ja katkaisi viralliset siteensä Kiinan tasavaltaan. Rauhansopimus kommunistisen Kiinan kanssa solmittiin vuonna 1978. Kylmän sodan päättyminen salli Japanin omaksua itsenäisemmät suhteet Kiinaan, ja 1990-luvun alkuun mennessä Kiina oli jo kohonnut maan toiseksi suurimmaksi kauppakumppaniksi Yhdysvaltojen jälkeen. Maiden suhteita ovat rasittaneet 2000-luvulle saakka Japanin Kiinassa tekemät sotarikokset.
Kaikkein merkittävin ulkosuhde Japanille oli ja on kuitenkin suhde Yhdysvaltoihin, erityisesti maiden välisen yhteistyösopimuksen mutta myös kauppasuhteiden kautta. Sopimuksen uusiminen vuonna 1960 aiheutti suurmielenosoituksia ja jännitteitä LDP:n ja vasemmiston välille, sillä monet pelkäsivät sen suututtavan kommunistiset suurvallat ja sitovan Japanin uhkaavaan ydinsotaan. 1960-luvun lopulta alkaen Yhdysvaltojen yhä miehittämiä alueita luovutettiin takaisin Japanille: Ogasawarasaaret pääministeri Eisaku Satōn kaudella vuonna 1967 ja Ryūkyūsaaret vuonna 1972. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen yhteistyösuhteen luonne ei kuitenkaan juuri ole muuttunut. Kitkaa maiden välille on syntynyt usein talouskysymyksissä, kun Japani on noussut vähitellen Yhdysvaltojen taloudelliseksi kilpakumppaniksi.
Sodan jälkeen Japanin poliittiset johtajat pitivät usein matalaa profiilia kansainvälisessä politiikassa. 1980-luvulla Japania kuvattiin usein talousjättiläiseksi ja poliittiseksi kääpiöksi. Japanin rooli maailmanpolitiikassa ja taloudessa on kuitenkin muuttunut huomattavasti 1900-luvun loppupuolella. Japani on muuttunut johtavaksi teollisuusmaaksi ja tärkeäksi luotonantajaksi: japanilaiset investoinnit ja omistukset ulkomailla ovat sitoneet sen aiempaa tiiviimmin kansainväliseen talouteen ja politiikkaan. Japani on osallistunutkin aktiivisesti esimerkiksi Maailman kauppajärjestön ja muiden talousjärjestöjen sekä Yhdistyneiden kansakuntien toimintaan. Vuonna 2003 Japani lähetti pääministeri Jun'ichirō Koizumin johdolla joukkoja tukemaan Yhdysvaltojen miehitystä Irakissa. Operaatiossa japanilaiset joukot olivat ensimmäistä kertaa toiminnassa sota-alueella sitten toisen maailmansodan. Operaatio jakoi mielipiteitä Japanissa, jossa monet uskoivat sen rikkovan maan perustuslain 9. artiklaa.
Politiikka
thumb|230px|Pääministeri [[Eisaku Satō Richard Nixonin kanssa vuonna 1972.]] thumb|230px|[[Kōben maanjäristys 1995|Kōben maanjäristyksen tuhoja vuonna 1995.]]
Japanin politiikka oli miehityskaudella ollut epävakaista ja hallitukset lyhytaikaisia. Merkittäväksi muodostui vuosi 1955, jolloin vasemmisto yhdistyi Japanin sosialistiseksi puolueeksi (JSP) ja liberaalit ja demokraatit uudeksi liberaalidemokraattiseksi puolueeksi (LDP). Japaniin muodostui käytännössä kaksipuoluejärjestelmä. Puolueista vahvempi, konservatiivinen LDP pysyi vallassa yhtäjaksoisesti aina 1990-luvulle saakka. LDP sai äänestäjäkuntansa erityisesti maaseudulta, ja sen ideologiaan kuuluivat talouskasvun edistäminen ja Japanin maailmanlaajuisen roolin kasvattaminen. Japanin politiikalle ja erityisesti konservatiivisille puolueille ovat kuitenkin pikemminkin olleet luonteenomaisia puolueiden sisäiset rymittymät, side byrokratiaan ja henkilökohtaiset lojaliteetit ideologioiden sijaan. LDP muodosti läheiset siteet talouselämään. Oppositiossa ollut JSP vastusti yhdysvaltalaisia tukikohtia, ydinaseita ja mahdollisia muutoksia perustuslakiin ja keskittyi kaupunkien ongelmiin. Se vetosi erityisesti työväenluokkaan ja kaupunkien älymystöön. Vuonna 1959 puolue kuitenkin hajosi, kun osa sen jäsenistä muodosti uuden demokraattisen sosialistisen puolueen (DSP). 1960-ja 1970-luvuilla LDP:n valta näytti vähitellen heikentyvän: Vietnamin sota, opiskelijalevottomuudet, ympäristöongelmat sekä työ- ja talouskysymykset heikensivät puolueen suosiota. Niin kutsutun ”Nixon-šokin” eli Yhdysvaltain presidentin Kiinaan tekemän yllätysvierailun poliittiset ja taloudelliset vaikutukset sekä öljykriisi uhkasivat LDP:tä ja Japanin taloutta.
Japanin talouden nousu 1970-luvulta ja onnistunut siirtyminen savupiipputeollisuudesta korkeateknologian tuotteisiin auttoivat LDP:tä pysymään vallassa 1970- ja 1980-luvuilla. Puolueen kannatusosuus kuitenkin laski jatkuvasti, vaikka sen valta näennäisesti kasvoi. Vuonna 1969 LDP sai kolme viidesosaa äänistä, vuonna 1989 enää alle kolmasosan. Talousvaikeuksien ja kuplatalouden myötä endeemiseksi kasvaneen poliittisen korruption myötä luottamus puolueeseen, jota hajotti sarja poliittisia skandaaleja, laski 1990-luvun vaihteessa. Keisari Hirohiton kuolema ja uuden Heisei-kauden alku toi puolueelle väliaikaisen helpotuksen 1980-luvun lopussa, mutta pian pääministeri Noboru Takeshita joutui eroamaan Recruit-talousskandaalin vuoksi. Häntä seurasi seksiskandaaliin joutunut Sōsuke Uno. Vihdoin vuoden 1993 vaaleissa LDP menetti enemmistönsä parlamentissa oppositiopuolueiden koalitiolle. Morihiro Hosokawan ja Tsutomu Hatan lyhytaikaisten hallitusten jälkeen Tomiichi Murayamasta tuli Japanin ensimmäinen sosialistipääministeri sitten vuoden 1948. Hänen kaudellaan Kōbeen iski yli 5000 henkeä surmannut suuri maanjäristys ja Tokion metro joutui Korkein totuus -lahkon sariinikaasuiskun kohteeksi. Murayama ja Japanin edustajainhuone pyysivät anteeksi Japanin sotatoimia Aasiassa.
Vuonna 1996 LDP nousi takaisin valtaan sosiaalidemokraattisen puolueen vaalitappioiden jälkeen. Puolue kärsi kuitenkin huonosta menestyksestä vaaleissa ja joutui muodostamaan vähemmistöhallituksen vuonna 1996 ja koalitiohallituksen vuonna 2000. Vuonna 2001 pääministeriksi nousi huomattavaa kansansuosiota nauttinut Jun’ichirō Koizumi, jonka vaatimukset talousuudistuksista kohtasivat vastustusta puolueen konservatiivisissa ryhmittymissä. Hänen käyntinsä kiistellyssä Yasukuni-pyhäkössä sekä hänen ja hänen seuraajansa Shinzō Aben ajama perustuslain muutos Japanin armeijan vahvistamiseksi herättivät ärtymystä Japanissa ja erityisesti Japanin sotarikoksista kärsineissä naapurimaissa, Kiinassa ja Etelä-Koreassa.
2000-luku
pienoiskuva|[[Naruhito|Keisari Naruhito perinteisessä asussa]] Vuoden 2008 maailmanlaajuinen talouskriisi iski myös Japaniin. Erityisesti Japanin vienti heikkeni nopeasti vuosina 2008–2009, kun japanilaisten tuotteiden kysyntä väheni laman myötä ja jenin arvo samalla vahvistui. Pian Kiina nousi Japanin ohi maailman toiseksi suurimmaksi taloudeksi. Ensimmäisissä talouskriisin jälkeisissä vaaleissa oppositiopuolue Japanin demokraattinen puolue (DPJ) otti murskavoiton liberaalidemokraateista ja päätti LDP:n yli puoli vuosisataa lähes yhtäjaksoisena jatkuneen valtakauden. Pääministeriksi nousi DPJ:n Yukio Hatoyama.
Japanin väestönkehitys muuttui negatiiviseksi vuonna 2005, jolloin syntyvyys laski alimmalle historialliselle tasolle. Japanin väestön vähenee noin puoli prosenttia vuodessa. Suurimmillaan Japanin väestö oli 127,76 miljoonaa.
11. maaliskuuta 2011 Tōhokun alueelle Sendain kaupungin itäpuolelle iski voimakas 9.0 richterin maanjäristys, joka sai aikaan tsunamin. Tsunamiaallot tuhosivat lukuisia Tōhokun rannikkokaupunkeja ja kuljettivat Tyynellemerelle valtavan määrän jätettä. Katastrofissa arvioidaan kuolleen tai kadonneen lähes 20 000 henkeä, joista valtaosa hukkui. Vaikka tsunami aiheutti suurimman tuhon, myös maanjäristys vahingoitti infrastruktuuria ja sai aikaan tulipaloja. Tsunami iski myös Fukushiman prefektuurin rannikolla sijaitsevaan Fukushima I -ydinvoimalaitokseen ja vahingoitti sen varavoimageneraattoreita. Ydinreaktorien jäähdytysjärjestelmien petettyä kolme reaktoria ylikuumeni ja niiden ytimet sulivat. Vetykaasun aiheuttamat räjähdykset levittivät säteilyä voimalan ympäristöön, etenkin sen luoteispuolelle, ja noin 100 000 asukasta jouduttiin evakuoimaan. Säteilyä levisi myös jäähdytysveden mukana Tyyneenmereen. Vaikka voimalan tila vakaantui vuoden loppuun mennessä, sen purkamisen arvioidaan kestävän vuosikymmeniä.
Vuoden 2012 vaaleissa valtaan palasi vain kolmen vuoden jälkeen LDP entisen pääministerin Shinzō Aben johdolla. Abe aloitti laajat ”Abenomics”-lempinimellä tunnetut talousuudistukset, joiden tavoitteena on nostaa Japani kaksi vuosikymmentä kestäneestä taantumasta. Liberaalidemokraatteja (LDP) edustava Shinzō Abe nousi siis pääministeriksi joulukuussa 2012, kun LDP sai suuren vaalivoiton ja palasi taas valtaan. LDP:n pitkän aikaisemman valtakauden keskeyttänyt ja vuosina 2009–2012 hallitusvallassa ollut Demokraattinen puolue (DPJ) hävisi vaalit ja palasi puolestaan oppositioon. LDP voitti myös vuosien 2014 ja 2017 ennenaikaiset parlamenttivaalit ja Shinzo Abe on jatkanut Japanin pääministerinä.
Kruununprinssi Naruhitosta tuli Japanin keisari, kun hänen isänsä keisari Akihito luopui kruunusta 30 vuoden valtakauden jälkeen huhtikuussa 2019. Keisarilla ei ole poliittista valtaa, mutta keisari Akihiton merkitys ja rooli oli tärkeä. Uuden keisarin Naruhiton valtakauden nimi on Reiwa, mikä tarkoittaa kaunista harmoniaa.
Elokuussa 2020 terveyssyistä virastaan eronnut pääministeri Abe oli Japanin historian pitkäaikaisin pääministeri. Hallitsevan LDP-puolueen johtajaksi ja Japanin uudeksi pääministeriksi valittiin syyskuussa 2020 Aben läheisenä poliittisena liittolaisena tunnettu Yoshihide Suga.
Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012
Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012 oli organisaatio, joka tarjosi vuonna 2012 muotoiluun ja sen ilmiöihin liittyviä tapahtumia ja projekteja Helsingissä. Maailman muotoilupääkaupungin asema myönnetään joka toinen vuosi yhdelle kaupungille maailmassa. Aiemmin designpääkaupunkina olivat olleet Torino ja Soul. Teollisen muotoilun kansainvälinen järjestö International Council of Societies of Industrial Design ICSID valitsi 25. marraskuuta 2009 Helsingin vuoden 2012 maailman designpääkaupungiksi.
Teutšežin piiri
Teutšežin piiri sijaitsee Adygeian länsiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Krasnodarin kaupunkiin, idässä Krasnodarin aluepiirin Beloretšenskin piiriin, etelässä Gorjatši Kljutšiin sekä lännessä Adygeian Adygeiskin kaupunkiin ja Tahtamukain piiriin. Piirin pohjoispuolella on Kubanin muodostama Krasnodarin tekojärvi.
Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012
World Design Capital Helsinki 2012 -hankkeen toteutti Kansainvälinen designsäätiö, joka hallinnoi kaikkia hankkeeseen liittyviä oikeuksia ja tuotemerkkejä. Sen hallituksen puheenjohtaja oli Tero Vähäkylä ja hanketta johti vuodesta 2010 Pekka Timonen, joka siirtyi viestintätoimisto Kreabin toimitusjohtajaksi 8.4.2013 alkaen.
Teutšežin piiri
Piiriin kuuluu Tljustenhablin kaupunkimainen taajama ja kuusi maalaiskuntaa: Assokalai, Džidžihabl, Gabukai, Ponežukai, Ptšegatlukai ja Votšepši. Hallinnollinen keskus on Ponežukain kylä, josta on 43 kilometriä Krasnodariin ja 88 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Maikopiin. Kaikkiaan piirissä on kolme taajamaa, 13 kylää ja 11 huuttoria. Asukkaista 73 % on adygeja, 21 % venäläisiä ja 1,5 % ukrainalaisia. Kaupunkiväestön osuus on 25 %.
Sienijärvi
Sienijärvi on Etelä-Savossa Kangasniemellä Kutemajärven kylässä Korholan lähellä sijaitseva järvi.
Teutšežin piiri
Seudun pääelinkeinoja ovat maatalous, kalankasvatus ja elintarviketeollisuus. Lisäksi on rakennustarviketeollisuutta. Piirin kautta kulkee M4-valtatie.
Vuonna 2009 piirissä toimi 17 yleissivistävää koulua, neljä lastentarhaa, lasten luomistyön keskus ja urheilukoulu. Kulttuurilaitoksia ovat 16 kerhotaloa, keskuskirjasto ja sen 15 haaraosastoa, kaksi lasten taidekoulua, Tsug Teutšežin museo ja kaksi elokuvasalia. Sosiaalipalveluihin kuuluu piirisairaala, poliklinikka, Džidžihablin paikallissairaala ja ensiapuasemat.
Sienijärvi
Maantietoa
Sienijärvi on 6,1 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 266 hehtaaria eli 2,7 neliökilometriä. Se on osittain jääkauden muovaamana luode-kaakko-suuntainen. Järvellä on kartan mukaan 8 saarta, joista yksi on Tuomaansaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 13,39 miljoonaa kuutiometriä eli 0,01339 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5,0 metriä. Sen syvänteessä on 21 metriä syvää ja syvänne sijaitsee Riuttalahden suulla. Järven rantaviivan pituus on 23,7 kilometriä. Sienijärvellä on yleinen uimaranta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Malloksen valuma-alueeseen (14.927) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,3 metriä mpy.
Valtatie 8
Valtatie 8 on Turusta Rauman, Porin, Vaasan ja Kokkolan kautta Oulun eteläpuolelle Liminkaan johtava valtatie. Tien pituus on 626 kilometriä, ja se johtaa viiden maakunnan, Varsinais-Suomen, Satakunnan, Pohjanmaan, Keski-Pohjanmaan sekä Pohjois-Pohjanmaan halki. Tie on koko pituudeltaan myös osa E8-tietä, joka jatkuu Limingasta edelleen Norjan Tromssaan.
Vaikka tie seuraileekin Pohjanlahden rannikkoa, näkymiä merelle ei juuri ole. Merelle näkyy kahdessa kohdassa Vaasan koillispuolella tien kulkiessa Vassorfjärdenin ja Oravaisfjärdenin rantaa Kyrönjoen suulla. Myös Kokkolassa Marinkaisten kohdalla voi nähdä meren.
Vilkkaimmillaan valtatie 8 on Turun ja Porin Söörmarkun välillä, Vaasan ja Mustasaaren alueella (moottoritieosuus ja Sepänkylän ohitustie) sekä Limingassa lähellä Haaransillan kiertoliittymää. Hiljaisimmillaan valtatie 8 on Merikarvian ja Kristiinankaupungin välillä. Liikennemäärät perustuvat vuoden 2021 tilastoihin. Tie kuuluu Turun ja Kokkolan välillä liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin sekä Turun ja Oulun välillä yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon.
Reitti
Valtatie 8 kulkee seuraavien maakuntien kautta: Varsinais-Suomi – Satakunta – Pohjanmaa – Keski-Pohjanmaa – Pohjois-Pohjanmaa.
Taloudellinen merkitys
Valtatie 8 on yksi merkittävimpiä, ellei merkittävin, Suomen sisäisistä teistä, joka ei johda Helsinkiin. Tien varrella asuu yli 850 000 asukasta ja sijaitsee noin 400 000 työpaikkaa, neljä yliopistoa, neljä maakuntakeskusta ja seitsemän ammattikorkeakoulukeskusta. 8-tien satamien välityksellä kuljetetaan lähes puolet Suomen tuonnista ja viennistä ja sen varrella olevan teollisuuden tuotannosta yli puolet menee vientiin. Merkittävä osa Suomen energiasta tuotetaan myös 8-tien varrella.
Historia
pienoiskuva|Valtatietä 8 Nousiaisissa ennen moottoritien rakentamista. pienoiskuva|Valtatie 8 Rauman kohdalla. pienoiskuva|Merikarvialla valtatie 8 ylittää [[Lankoski|Lankosken.]] pienoiskuva|Valtatietä 8 [[Himanka|Himangalla.]] 250px|pienoiskuva|Valtatie 8 Turussa Köydenpunojankadun risteyksen läheisyydessä. Turun ja Oulun välinen reitti määriteltiin valtatie 8:ksi vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä, ja tien linjaus on ollut jokseenkin muuttumaton siitä asti. Tie on rakennettu uudelleen koko matkalta vähintään kertaalleen. Nykyreitin ja vuoden 1938 reitin suurimmat poikkeamat ovat tien oikaisu ohi Uudenkaarlepyyn sekä Siikajoen ja Lumijoen kautta kulkeneen reitin korvaaminen Revonlahden kautta kulkevalla reitillä.
Vuonna 2002 eurooppatie E8:n reittiä jatkettiin Torniosta Turkuun, ja koko 8-tie numeroitiin tuolloin myös E8:ksi.
Nelostien moottoritien valmistuttua Oulusta Limingan Haaransillalle asti vuonna 2003 tien 8-numerointi muuttui päättymään tähän noin 25 kilometriä Oulun eteläpuolella sijaitsevaan kiertoliittymään.
Turku–Pori
Vanhan Turun ja Porin välisen maantien eteläosa Turusta Mynämäkeen kuului Suureen Postitiehen ja pohjoisosa Pohjanlahden rantatiehen. Vuonna 1938 tie liitettiin lähes sellaisenaan osaksi valtatietä 8. Pahimpia mutkia oiottiin autoliikenteen helpottamiseksi. Lisäksi Turun pään sisääntuloväylä Satakunnantie modernisoitiin ja kestopäällystettiin.
Vielä 1950-luvulla maantie Turusta Satakuntaan oli alkupäätään lukuun ottamatta kapea soratie, joka kulki kirkonkylien kautta. Alkuperäinen tieura oli syntynyt hevosliikennettä varten, joten se ei sopinut kovinkaan hyvin autoliikenteen käyttöön. Maantietä alettiin rakentaa uudestaan työllisyystöinä. Yhtenä suurimmista haasteista oli Valkojärven pehmeikön ylittäminen Laitilassa. Porin ja Raision välinen osuus vihittiin käyttöönsä lokakuussa 1961.
Turun Satakunnantie osoittautui autoliikenteen laajentuessa pullonkaulaksi. Tämän johdosta valtatielle ryhdyttiin rakentamaan uutta sisääntuloväylää, joka kulkisi Pitkämäen kautta. Hanke valmistui vuonna 1963, ja tie on järjestyksessään Suomen toiseksi vanhin moottoritie. Tätä nelikaistaista osuutta jatkettiin vuonna 2004 Raision Marjamäkeen saakka. Moottoritietä jatkettiin edelleen Nousiaisiin saakka vuonna 2014 alkaneella tiehankkeella, joka valmistui vuoden 2016 loppupuolella. Näin ollen Turun seudulle sijoittuu valtatien 8 pisin moottoritieosuus, pituudeltaan noin 19 kilometriä.
Joukkoliikenne
Valtatie 8:lla on melko hyvä kaukoliikenteen vuorotarjonta. Turusta Raumalle ajetaan arkisin noin 10-12 vuoroa suuntaansa aamusta iltaan, lauantaisin 8 ja sunnuntaisin 13. Turun ja Porin välillä kulkee suuntaansa arkisin noin 10-12, lauantaisin 8 ja sunnuntaisin 12 vuoroa. Turun ja Vaasan välillä ajetaan vain 2-4 vuoroa päivässä suuntaansa. Vaasan ja Kokkolan välillä on arkisin 6, lauantaisin 2 ja sunnuntaisin 4 vuoroa päivässä suuntaansa. Kokkolan ja Oulun välillä on arkisin 5, lauantaisin 3, ja sunnuntaisin 4 vuoroa päivässä suuntaansa. Koko valtatien 8 pituudelta kulkee molempiin suuntiin vuoden jokaisena päivänä yksi päivä- ja yksi yöpikavuoro Turun ja Oulun välillä.
Elokuusta 2022 alkaen koko valtatien matkalta ajettavia vuoroja tarjoaa Onnibus MEGA, jonka lisäksi vuoroja tarjoavat Turusta Vaasaan Onnibus Flex/Satakunnan Liikenne, Vaasasta Kokkolaan Ingves & Svanbäck, ja Kokkolasta Ouluun Oulaisten Liikenne sekä Pohjolan Matka.
Edsevö-Lepplax ohituskaistat
Etelä-Pohjanmaan ELY-keskus on yhteistyössä Pedersören kunnan kanssa aloittanut tiesuunnitelman laatimisen valtatielle 8 välille Edsevö-Lepplax. Kyseisellä välillä valtatien 8 turvallisuutta ja sujuvuutta heikentää korkea liittymätiheys, suuri raskaan liikenteen osuus liikenteestä, liikennemäärien kasvu sekä liittymäjärjestelyjen puute. Välille suunnitellaan noin viittä kilometriä pitkää 2+2-kaistaista ohituskaistaosuutta. Ohituskaistaosuus tulee alkamaan Edsevön eritasoliittymän (kantatie 68 ja Valtatie 8) pohjoispuolelta ja päättymään Lepplaksintien liittymän eteläpuolelle. Hankkeen yhteydessä toteutetaan myös liittymäjärjestelyitä ja korvaavia yhteyksiä. Korvaavien yhteyksien mahdollistamiseksi valtatien 8 ali rakennetaan 2 alikulkua. Tiesuunnitelman on määrä valmistua vuoden 2022 aikana, ja tavoitteena on aloittaa hankkeen toteutus lähivuosina. Toteutusaikataulu kuitenkin riippuu rahoituksen järjestämisestä.
Uudenkaarlepyyn ohituskaistatie
Väylävirasto on teettänyt tiesuunnitelman ohituskaistatien rakentamisesta valtatielle 8 Uudenkaarlepyyn kohdalle. Uudet ohituskaistat rakennetaan tien molemmille kaistoille 3 kilometrin matkalla Alajepuan (Ruots. Ytterjeppo) ja Sorvistin välisellä tieosuudella. Ohituskaistaosuudelle rakennetaan riista-aita, liittymät valtatielle katkaistaan ja kulku alueen kiinteistöille turvataan toteuttamalla yksityistiejärjestelyjä. Hanketta perustellaan riittämättömillä ohitusmahdollisuuksilla, mikä johtuu suurista liikennemääristä. Hankkeen alustava kustannusarvio on 5.4 miljoonaa euroa, mutta toteuttamisajankohdasta ei ole toistaiseksi tietoa.
Keskikaidetie Limingan kohdalle
Valtatielle 8 suunnitellaan nelikaistaisen keskikaidetien rakentamista Limingan Ojanperänkankaan ja Kedonperän kylän Haaransillan välille. Hankkeessa mainitaan myös eritasoliittymän rakentaminen Haaransillalle Valtateiden 4 ja 8 kohtaamispaikkaan. Hankkeeseen sisältyy myös muita pienempiä suunnitelmia, kuten rinnakkaistien rakentaminen ja kevyen liikenteen verkon täydentäminen Limingan alueella. Hankkeen aikataulusta ei ole täyttä selvyyttä, koska se vaatisi toteutussuunnitelmien laatimista. Hankkeen kustannusarvio on 38.5 miljoonaa euroa.
Turku-Pori -välin muuttaminen nelikaistaiseksi
Valtatien 8 leventämistä kokonaan Turun ja Porin välillä nelikaistaiseksi nopeutetulla aikataululla on esitetty useiden eri tahojen toimesta. Hankkeen kannattavuutta perustellaan sillä, ettei Turun ja Porin välillä ole olemassa rannikon suuntaista ratayhteyttä. Asiasta on laadittu selvitys, mikä on toteutettu yhteistyössä länsirannikon elinkeinoelämän kanssa. Selvityksen mukaan nelikaistaistaminen ja eritasoliittymien rakentaminen nopeutetulla aikataululla maksaisi noin 600-700 miljoonaa euroa. Vuonna 2019 asiasta tehtiin myös Porin ja Rauman Nuorkauppakamareiden puolesta kansalaisadressi. Väyläviraston vuonna 2019 teettämän Turku-Pori -yhteysväliselvityksen mukaan suunnittelutyöt tien muuttamisesta nelikaistaiseksi voitaisiin aloittaa vasta vuonna 2031.
Parannustyöt Kokkolassa
Valtatie 8 on Kokkolan kohdalla vilkasliikenteinen, ja tieosuus on laajalti myös paikallisliikenteen käytössä. Nykytilanteessa Kokkolan satamaan kulkevien sekä pitkäaikaisliikenteen matka-ajan ennustettavuus on Kokkolan kohdalla heikentynyt. Väylävirasto on laatinut tiesuunnitelman valtatien 8 parantamisesta Kokkolan kohdalla. Tietä parannetaan 13 kilometrin matkalla Valtatien 8 Kirkkolahden kiertoliittymän ja Valtatien 28 liittymän välillä. Vaunumiehentien liittymä satamatielle katkaistaan ja uusi yhteys rakennetaan Kirkkolahden kiertoliittymän eteläpuolelle. Tie parannetaan kaksiajorataiseksi Latojankadun ja valtatien 13 eritasoliittymän välillä. Valtatien 13 eritasoliittymää sekä muita tieosuuden liittymiä parannetaan ja Kirkkolahden kiertoliittymän kaistamäärää lisätään. Valtatien 13 eritasoliittymän ja valtatien 28 liittymän välisellä tieosuudella tien poikkileikkaus pidetään ennallaan, ja parannustoimenpiteet keskitetään liittymä- ja yksityistiejärjestelyihin. Valtatien 28 liittymä parannetaan eritasoliittymäksi. Hankkeeseen sisältyy myös melusuojausta, lisää tieyhteyksien muuntelua sekä kevyen liikenteen järjestelyitä. Koko hankkeen kustannusarvio on toistaiseksi epäselvä, mutta Kirkkolahden kiertoliittymän ja valtatien 13 eritasoliittymän välin parannustoimenpiteiden kustannusarvio on 9.8 miljoonaa euroa. Hanke ei toistaiseksi kokonaisuudessaan ole Väyläviraston tai ELY-keskuksen tiehankkeiden toteuttamisohjelmissa.
Keski-Pohjanmaan maakuntakaavassa on varauduttu myös uuden ohikulkutien rakentamiseen Kokkolan kaupungin eteläpuolitse. Väylävirastokin on varautunut uuden Kokkolan ohikulkutien rakentamiseen pidemmällä aikavälillä. Ohikulkutien alustava kustannusarvio on 63 miljoonaa euroa. Uusi ohikulkutie sijaitsisi Kokkolan ja Haavistonkankaan välillä.
Valtatien 8 tavoitetaso
Turun ja Porin välillä valtatie 8 kuuluu ehdotettuun runkotieverkkoon. Turun ja Nousiaisten välistä moottoritieosuutta lukuun ottamatta tie on tällä osuudella suurilta osin kaksikaistaista tietä, jolla on paljon tasoliittymiä. Väyläviraston tavoitteena on, että vuonna 2031 valtatie Turun ja Porin välillä on nelikaistainen Turun ja Mynämäen, Luvian ja Söörmarkun sekä Unajan ja Eurajoen välillä lukuun ottamatta lyhyttä osuutta Rauman keskustan kohdalla. Tavoitteena on myös laskea tasoliittymien määrää rakentamalla uusia eritasoliittymiä. Myös Porin kantakaupungin yleiskaavassa 2025 on varauduttu valtatie 8:n rakentamiseen nelikaistaiseksi Porin kaupungin alueella sekä uuteen linjaukseen Hyvelän ja Söörmarkun välillä.
Porin ja Vaasan välillä tavoitteena on toteuttaa vuoteen 2032 mennessä liittymäparannuksia, tien rakenteen parantamista, kantatien 67 ja valtatien 8 välisen eritasoliittymän parantaminen sekä Lapväärtin sillan uusiminen. Hankkeiden kustannusarvio on yhteensä 15 miljoonaa euroa. Vaasan kohdalla tavoitteena on Vaasan nykyisen ohikulkutien muuttaminen nelikaistaiseksi. Valtatiellä 8 tie tulisi olemaan nelikaistainen Vaasan moottoritien ja Sepänkylän ohitustien välillä. Hanke ei kuitenkaan ole toistaiseksi saanut rahoituspäätöstä.
Vaasan ja Kokkolan välillä tavoitteena on rakentaa 5 uutta keskikaiteellista ohituskaistaosuutta, rakentaa eritasoliittymät Koivulahden kohdalle ja valtatien 8 ja 19 liittymiskohtaan, toteuttaa muita eritasoliittymä- ja liittymäjärjestelyitä, toteuttaa melusuojausta sekä tien poikkileikkauksen parantamista. Suunnitelma tien parantamisesta Kokkolan keskustan kohdalla on myös tekeillä. Jotkut hankkeet ovat jo toteutusvaiheessa, ja osa hankkeista ovat osana Väyläviraston investointiohjelmaa. Koko hankekokonaisuuden alustava kustannusarvio on noin 89 miljoonaa euroa.
Kokkolan ja Limingan välisellä tieosuudella tavoitteena on vuoteen 2032 mennessä leventää tie nelikaistaiseksi Limingassa Kantatien 86 liittymän ja Haaransillan välillä sekä rakentaa Haaransillalle eritasoliittymä. Kalajoen ja Vasankarin sekä Kultalanperän ja Siuvatin väleillä tie rakennettaisiin jatkuvaksi ohituskaistatieksi ja Revonlahden kohdalle rakennettaisiin ohituskaistat. Raahen, Kalajoen ja Himangan taajamissa toteutettaisiin liittymä- ja kevyen liikenteen järjestelyjä. Väylävirasto kertoi kartoittavansa tarkemmin yhteysvälin tarpeita vuoden 2022 aikana.
Turku-Pori -välin tiehanke
Turun ja Porin välinen valtatien osuus kuului Liikenneviraston Vt 8 Turku-Pori -hankkeeseen, josta uusi moottoritieosuus Raision ja Nousiaisten välillä muodosti merkittävimmän osan. Lisäksi Nousiaisten ja Porin välillä tehtiin useita muita tienparannustoimenpiteitä kuten liittymäjärjestelyjä, tievalaistuksen parantamista, uusia eritasoliittymiä sekä ohituskaistojen, keskisaarekkeiden ja riista-aitojen rakentamista. Hankkeen toteuttaminen aloitettiin vuonna 2014, ja hanke valmistui pääosin vuonna 2018. Hanke valmistui kokonaisuudessaan Söörmarkun eritasoliittymän ja Nousiainen-Kurjenmäki -välin ohituskaistaparin valmistuttua vuonna 2019.
Söörmarkun eritasoliittymä
Valtatien 8 ja 23 välinen tasoliittymä Porin Söörmarkussa toimi pitkään työmatkaliikenteen pullonkaulana. Silloinen tasoliittymä oli liikennesujuvuudeltaan erittäin heikko. Väylävirasto laati aluevaraussuunnitelman eritasoliittymän rakentamisesta vanhan tasoliittymän tilalle vuonna 2012. Eritasoliittymän rakentaminen aloitettiin vuonna 2018 ja saatiin valmiiksi syyskuussa 2019. Hankeosan yhteyteen sisältyi myös muita Söörmarkun kylän liittymäjärjestelyjä. Hankeosan kustannukset olivat yhteensä 10 miljoonaa euroa.
Vassor-Ölis ohituskaistat
Valtatiellä 8 Vaasan ja Kokkolan välillä sijaitseva Vassorin ja Kärklaxin välinen tieosuus on geometrialtaan paikoittain mutkainen, ja ohitusmahdollisuudet osoittautuivat kasvavien liikennemäärien vallitessa heikoiksi. Väylävirasto teetti tiesuunnitelman 2+2 -kaistaisen ohituskaistaosuuden rakentamisesta Vassorin ja Öliksen välille 2 kilometrin matkalla. Ohituskaistatien lisäksi hankkeen yhteydessä tieosuudelle rakennettiin riista-aitaa ja melusuojia sekä toteutettiin liittymä- ja rinnakkaistiejärjestelyjä. Suunnitteluvaiheessa myös riistasillan rakentamista tieosuudelle pidettiin lisävaihtoehtona, mutta toteutusvaiheeseen päästäessä riistasiltaa ei koskaan rakennettu. Tieosuuden kustannusarvio oli hankkeen suunnitteluvaiheessa 12.9 miljoonaa euroa, mutta riistasillan puuttuminen huomioiden lopulliset kustannukset jäivät todennäköisesti suunnitteluvaiheen kustannusarviota pienemmiksi. Ohituskaistahanke saatiin valmiiksi alkuvuodesta 2022.
Eurajoen ohitus
Valtatien 8 päätieliikenne oli Eurajoen alueella erittäin sekoittunut paikallisliikenteen kanssa. Väylävirasto laati suunnitelman tien uudesta linjauksesta 4.5 kilometrin matkalta Eurajoen keskustan kohdalla. Hankkeeseen kuului uusi ohituskaista Rauman suuntaan, 5 uutta siltaa, 2 uutta rampillista eritasoliittymää, uutta tie- ja katuvalaistusta sekä meluntorjuntatoimenpiteitä. Hankkeen kustannukset olivat hieman alle 20 miljoonaa euroa, ja rakennustyöt saatiin valmiiksi marraskuun 2022 aikana.
Sepänkylän ohikulkutie
Valtatie 8 kulki keskeisesti Sepänkylän taajamassa aiheuttaen suurten liikennemäärien kanssa haittaa liikenneturvallisuudelle. Liikennevirasto (nyk. Väylävirasto) tilasi Skanskalta suunnittelu- ja rakentamistyöt uutta Sepänkylän ohikulkutietä varten. Rakennustyöt aloitettiin syyskuussa 2011, ja uusi tieosuus valmistui marraskuussa 2014. Uutta tietä rakennettiin 12 kilometrin verran Vaasan ja Mustasaaren alueelle. Rakennetusta tiestä suurin osa on nelikaistaista tietä, mutta osa Mustasaaren puoleisesta tieosuudesta on keskikaiteella varustettua yksiajorataista tietä. Hankkeeseen sisältyi myös 4 uutta eritasoliittymää sekä lukuisia ramppeja. Koko hankkeen kustannukset olivat yhteensä noin 57 miljoonaa euroa.
Autry Museum of the American West
Autry Museum of the American West on Länsi-Yhdysvaltain historiaa esittelevä museo Los Angelesissa, Kaliforniassa. Vuonna 1988 perustettussa museossa järjestetään muun muassa luentoja, filminauhojen esittelemisiä, festivaaleja, perhetapahtumia, musiikkia ja tutkimuksia.
Moisander
Moisander on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Fungisidi
Fungisidit ovat torjunta-aineiden eli pestisidien alaryhmä. Se tarkoittaa aineita, jotka estävät kasvien sienitauteja. Niitä käytetään sekä siemenien peittaukseen että levitetään kasvien kasvun aikana kasvustoon. Varhaisimpia fungisideja ovat peittausaineina käytetyt metyylielohopea ja elohopean alkoksialkyyliyhdisteet. Niitä ei Suomessa ympäristö- ja terveyshaittojen takia enää käytetä. Synteettisiä orgaanisia fungisideja ovat mm. benomyyli, tiofanaattimetyyli, mankotsebi ja tiraami.
Puunsuoja-aineina on käytetty aiemmin myös fungisidisia kloorifenoleita, jotka on Suomessa kielletty.
Marquette
Marquette on Yläjärven rantakaupunki Michiganin osavaltion Yläniemimaalla Yhdysvalloissa. Kaupunki on samannimisen piirikunnan keskus.
Fungisidi
Lääketieteessä sienitautien hoitoon käytettäviä aineita kutsutaan yleensä antimykooteiksi tai sienilääkkeiksi.
Marquette
Marquette on satamakaupunki, siellä lastataan pääasiassa rautamalmia. Northern Michigan University sijaitsee siellä. Marquette on Michigan- ja Yläjärvien väliin jäävän niemimaan suurin kaupunki. Kaupungissa sataa talvisin keskimäärin 325 cm lunta ja se on Yhdysvaltain toiseksi lumisin kaupunki. Marquette on suomalaisen Kajaanin kaupungin ystävyyskaupunki.
Fungisidi
Suomessa markkinoilla olevat viljojen kasvitautien torjunta-aineet jaetaan vaikutustapansa perusteella viiteen eri ryhmään. DMI-aineet (triatsolit), strobiluriinit, aniliinipyrimidit, morfoliinit ja kloronitriilit.
Marquette
thumb|250px|right|Marquette, Michigan, 1864.
Fungisidi
Sienten soluseinien muodostumista estävien torjunta-aineiden tehoaineina käytetään mm. seuraavia yhdisteitä: Sienten soluhengityksen estävien torjunta-aineiden tehoaineina käytetään mm. seuraavia yhdisteitä: Sienten raaka-aineiden saantia estävien torjunta-aineiden tehoaineina käytetään mm. seuraavia yhdisteitä: Sienten useisiin kohtiin vaikuttavien torjunta-aineiden tehoaineina käytetään mm. seuraavia yhdisteitä:
Szczecin-Świnoujścien satama
Szczecin-Świnoujścien satama (,, LOCODE: PL SZZ (Szczecin) ja PL SWI (Świnoujście) ) on Puolan länsirajan tuntumassa sijaitsevien Szczecinin ja Świnoujścien kaupunkien yhteinen, vuonna 1996 perustettu satamalaitos.
Kahden kaupungin satamia
thumb|left|150px|Świnoujścien satama-alueen kartta
Świnoujścien satama
thumb|250px|Väylä mereltä Świnoujścien satamaan thumb|250px|Kuivarahtialus Świnoujścien sataman kuivabulkkiterminaalissa thumb|250px|Szczecinin satamaa Itämeren äärellä sijaitseva Świnoujścien satama pystyy ottamaan vastaan aluksia, joiden syväys on enintään 13,2 metriä ja joiden pituus ei ylitä 270 metriä. Satamaan kuuluu Puolan suurin kuivabulkin käsittelyterminaali (erityisesti hiiltä ja rautamalmia) sekä lauttaterminaali. Kaupunki toimi jo 1700-luvun puolivälissä Szczecinin (tuolloin Stettin) ulkosatamana.
Nesteytetyn kaasun (LNG) terminaali
Szczecinin syväsatama-alueen Itämeren-puoleiselle rannalle rakennettiin uusi aallonmurtaja ja sen suojaan aluksi suuruudeltaan 2,5 miljardin kuutiometrin (bmc) vuosikapasiteettiin kykenevä LNG-terminaali. Vuonna 2017 uutisoitiin tarpeesta kasvattaa tämän sataman tällöin jo 5,0 miljardin kuutiometrin LNG-vuosikapasiteettia edelleen 7,5 miljardiin kuutiometriin. Esimerkiksi Puolan valtion kontrolloima maakaasuyhtiö PGNiG oli suunnitellut tuovansa jatkossa Qatarista 2,9 miljardia kuutiometriä nesteytettyä maakaasua vuosittain sataman kautta. Maakaasuyhtiö oli käynyt keskusteluja myös Yhdysvalloista tuotavan LNG:n määrän lisäämiseksi.
Vapaa-alueet
Sekä Świnoujścien että Szczecinin satama-alueilla on erilliset vapaa-alueet EU:n tullialueen ulkopuolista varastointia ja liiketoimintaa varten.
Rahdin määrä
Vuonna 2011 satama oli rahtitonneissa mitattuna Puolan toiseksi suurin satama Gdańskin sataman jälkeen, ja konttirahtitonnien osalta 3. suurin Gdynian sataman jälkeen.
Szczecin-Świnoujścien sataman vuosittainen rahtimäärä:
Toivio
Toivio tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Tommi E. Nieminen
Tommi E. Nieminen (s. 30. heinäkuuta 1990) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Takamiehenä pelannut Nieminen pelasi kasvattajaseuransa Tampereen Pyrinnön A-poikajoukkueessa ikäluokan SM-sarjaa kaksi kautta vuosina 2007–2009. Kaudella 2009–2010 hän pelasi myös kahdessa ottelussa Pyrinnön edustusjoukkueessa Korisliigassa tehden kummassakin ottelussa yhden kahden pisteen korin.
Eremenko
Eremenko tai Jerjomenko on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hetemaj
Hetemaj on sukunimi ja tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Halkia
thumb|[[Halkiankosken voimalaitos Mustijoen varrella.]]
Halkia on yli 400 asukkaan kylä Pornaisten pohjoisosassa, lähellä Mäntsälän kuntarajaa. Kylän halki kulkee Halkiantienä tunnettu yhdystie 1493. Kylän varrella virtaa myös Mustijoki ja sen vieressä sijaitsee yhdystie 1494, joka etelään kunnan kirkonkylään Kirveskoskelle mentäessä toimii Pornaistentienä ja pohjoiseen Mäntsälään mentäessä Mäntsäläntienä. Kylän kaksi naapurikylää ovat etelässä sijaitseva Kupsenkylä ja lännessä Metsäkylä. Kylästä löytyy myös työväentalo ja palvelukoti, mutta lähin koulu, Parkkojan koulu, sijaitsee Metsäkylässä.
Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmä
Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmä on Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä, johon kuuluvat Euroopan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen kuuluvat puolueet. Ryhmä on ainoa, jossa on jäseniä jokaisesta Euroopan unionin 27 jäsenmaasta. Kaudella 2019–2024 ryhmä on europarlamentin toiseksi suurin 148 edustajallaan.
Ryhmää luonnehditaan perinteiseksi poliittiseksi vasemmistoryhmäksi, joka on Suomen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen verrattuna vähemmän konsensus- ja markkinataloushenkinen. Ryhmän poliittisessa linjassa näkyy myös Etelä-Euroopan sosiaalidemokraattisten puolueiden vahva luokkataisteluperinne. Samanaikaisesti ryhmää on pidetty myös hyvin integraatiomyönteisenä.
Suomesta ryhmään kuuluvat sosiaalidemokraattiset Euroopan parlamentin jäsenet Eero Heinäluoma ja Miapetra Kumpula-Natri.
Puheenjohtajisto
Euroopan parlamentin kaudella 2019–2025 ryhmän puheenjohtajana toimii Iratxe García Pérez sta. Varapuheenjohtajina toimivat:
Raúl Anganuzzi
Raúl Anganuzzi (20. heinäkuuta 1906 – ?) oli argentiinalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli siellä mukana saamassa pronssia floretin joukkuekilpailussa.
The Game (ajatuspeli)
thumb|180px|Tyttö myöntää hävinneensä pelin. The Game on ajatuspeli, joka jatkuu loputtomiin. The Gamen tavoite on olla ajattelematta peliä itseään, sillä niin tapahtuessa häviää pelin. Peliä on mahdoton voittaa, sillä säännöt eivät sano mitään voittamisesta – tarkoitus on vain olla häviämättä mahdollisimman kauan. Vaikka useimpien pelaajien mielestä The Game jatkuu ainiaan, on myös väitetty, että peli loppuu, kun Britannian pääministeri ilmoittaa siitä televisiossa. Monien mielestä The Game on hyvin ärsyttävä ja häiritsevä, ja tämän vuoksi siitä puhuminen on kielletty joillakin keskustelupalstoilla sekä myös Ohiossa sijaitsevassa high schoolissa.
Alkuperä
The Gamen alkuperä on epäselvä. Yhden tarinan mukaan pelin sanotaan alkaneen kahden miehen myöhästyttyä viimeisestä junastaan ja jouduttuaan sen vuoksi viettämään koko yö juna-asemalla. Ajan kuluksi he keksivät pelin, jossa heidän surkeaa tilannettaan ajatteleva häviäisi pelin.
Pelaaminen
thumb|Juoni saada kanssapelaaja häviämään peli.
Säännöt
Pelissä on vain kolme yksinkertaista sääntöä:
Strategioita
Yksi pelin tavoitteista on saada myös mahdollisimman moni muu häviämään. Se on helppoa vain ilmoittamalla häviöstään suuressa väkijoukossa, mutta pelaajat ovat myös keksineet keinoja aiheuttaa häviö muille häviämättä itse. Usein käytetään kirjoitettuja viestejä, jotka tulevat mahdollisimman monen näkyville, kuten maininta pelistä kirjoitettuna setelissä.
Halkokari
thumb|Halkokarin kahakan muistomerkki Halkokari on Kokkolan kaupunginosa, jossa sijaitsi vielä 1800-luvulla vilkas satama. Muun muassa terva oli erittäin tärkeä vientituote ulkomaille. Tunnetuimpia tapahtumia sataman ajoilta on Halkokarin kahakka vuonna 1854, jolloin torjuttiin englantilaisten yritykset tuhota satama. Halkokari sijaitsee meren läheisyydessä kaupungin pohjoispuolella, ja välimatka kaupungin keskustaan on noin 2 kilometriä. Halkokarin alueelta löytyy muun muassa suomenkielinen alakoulu Halkokarin koulu, kaksi lähikauppaa ja päiväkoti. Mustakarin purjehdusseura sijaitsee Halkokarilla, ja Mustakarilla toimii myös kesäravintola. Ennen vuoden 1977 kuntaliitosta Halkokari kuului Kaarlelan kuntaan.
Halkokarin uimarantaa ei ole hoidettu Meripuiston rannan valmistumisen jälkeen, joten se on kasvanut umpeen. Kahakan muistomerkki sijaitsee Halkokarin uimarannan tuntumassa.