cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skitsofrenia
Lääkehoito
Monien pitkän aikavälin naturalististen tutkimusten mukaan on kyseenalaista, ehkäiseekö lääkehoito psykoosien uusiutumista ja parantaako se työ- ja toimintakykyä täten lisäten kiinnittymistä yhteiskuntaan ja vähentäen sairaudesta johtuvia kustannuksia. Käypä hoito -suosituksessa viitataan esimerkiksi kaksi vuotta kestäneeseen San Diegossa tehtyyn rekisteripohjaiseen tutkimukseen hoitomyöntyvyyden yhteydestä todennäköisyyteen joutua uudestaan psykoosiin takia sairaalaan. Kyseisen tutkimuksen mukaan hoitoon sitoutumattomat potilaat olivat todennäköisemmin kodittomia, heillä oli päihdeongelmia ja heikommat sosiaaliset tukiverkostot ja he ajautuivat 2,5 -kertaa kahden vuoden seurantajaksolla vuosina 1998-2000 todennäköisemmin uudestaan sairaalahoitoon psykoosin johdosta. Kuitenkin esimerkiksi vuonna 2020 julkaistun suomalaisen 19 vuotta käsittävän rekisteriaineistoon pohjautuvan tutkimuksen mukaan neuroleptien käyttö ensimmäisenä viitenä vuotena 1,3-kertaisti todennäköisyyden olla työkyvyttömyyseläkkeellä ja 1,3-kertaisti todennäköisyyden olla edelleen psykiatrisen hoidon piirissä sekä 2,1-kertaisti todennäköisyyden käyttää neuroleptilääkitystä verrattuna vähäiseen käyttöön tai lääkkeettömyyteen. Tässä tutkimuksessa ei tarkasteltu taustamuuttujien kontrolloimiseksi pelkästään skitsofreniadiagnoosin saaneita, mutta yhteys oli samansuuntainen myös skitsofreniadiagnoosin saanneilla potilailla, jotka käsittivät noin puolet tutkituista henkilöistä. Tutkijat esittävätkin, että heikko sitoutuminen hoitoon voi tietyllä ajanjaksolla olla yhteydessä itsemurha- ja psykoosiriskiä nostavien käyttäytymispiirteiden kuten päihdeongelmien kanssa. Nämä selittävät yhdessä vieroitusoireiden kanssa, miksi etenkin hoidon alkuvuosina on mahdollista löytää yhteys kohonneen psykoosiriskin ja huonon hoitomyöntyvyyden välillä. Yhteys kuitenkin katoaa pidemmällä ajanjaksolla, kun sairauden kesto otetaan huomioon. Suurin osa naturalistisista tutkimuksista itse asiassa antaa viitteitä siitä, että antipsykoottisilla lääkkeillä ei ole sen enempää antipsykoottista kuin yleistä toimintakykyäkään parantavaa vaikutusta edes silloin, kun skitsofrenian ennusteeseen vaikuttavat muuttujat otetaan huomioon. Esimerkiksi vuonna 2021 julkaistun 20 vuotta kestäneen seurantatutkimuksen mukaan niillä, jotka lopettivat neuroleptilääkityksen alle kahdessa vuodessa oli kuusinkertainen todennäköisyys parantua skitsofreniasta verrattuna lääkityihin senkin jälkeen, kun tunnetut skitsofrenian ennusteeseen vaikuttavat tekijät oli kontrolloitu.
Antipsykoottien määräämistä perustellaan sillä, että levoton potilas voidaan rauhoittaa niiden avulla helpommin ja nopeammin kuin vaihtoehtoisilla menetelmillä. Potilaat itse vastustavat usein lääkitystä niiden aiheuttamien haittojen takia, jolloin heihin saatetaan käyttää tahdonvastaista pakkolääkitystä, vaikka lääkäreiden pitäisi tarjota lain mukaan myös lääkkeetöntä hoitoa. Ihmisoikeusnäkökulmat nousevatkin erityisen vahvasti esille tämän lääkeryhmän riskien ja hoidollisten vaikutusten arvioinnissa, koska niillä hoidetaan erityisen heikossa asemassa olevia ihmisryhmiä, joiden perusoikeuksia kuten fyysistä ja psyykkistä koskemattomuutta on mahdollista rajoittaa monin tavoin lääketieteellisen harkinnan pohjalta. Esimerkiksi vuonna 2018 Norjassa oikeusasiamies antoi eräässä pakkohoitoa koskevassa tapauksessa ratkaisun, jonka mukaan pakkohoito antipsykoottisella lääkkeellä on vastoin Norjan lakia. Norjan lain mukaan pakkolääkitys on perusteltua silloin, jos hoito merkittävästi parantaa potilaan tilaa. Oikeusasiamies viittasi ratkaisussaan tieteelliseen näyttöön, jonka mukaan antipsykoottisen lääkityksen ei voida katsoa parantavan potilaan tilaa riittävän suurella todennäköisyydellä, jotta pakkolääkitys olisi perusteltua. Samanlaiseen johtopäätökseen on päädytty muun muassa Alaskan korkeimman oikeuden ratkaisussa vuonna 2003. YK:n vammaisten oikeuksia koskeva sopimus on lisäksi kieltänyt tahdonvastaisen lääkityksen, ja joidenkin näkemysten mukaan suurin osa sopimuksen ratifioineista maista rikkookin kyseistä sopimusta tässä suhteessa. Esimerkiksi Yhdistyneiden Kansakuntien erityislähettilään Juan E. Mendezin mukaan psykiatrinen lääkehoitoon tai muuhun vakavasti ja/tai peruuttamattomasti henkilön kehoon kajoava pakkohoito täyttää YK:n kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen yleissopimuksen (1984) määritelmän kidutuksesta. Psykiatrisessa hoidossa hänen mukaansa toistuvasti sivuutetaan potilaan oikeudet tietoon perustuvaan suostumukseen sekä oikeudet fyysiseen ja psyykkiseen koskemattomuuteen, eikä sitä voi perustella lääketieteellisellä välttämättömyydellä tai potilaan vialla tai vammalla.
Avoimen dialogin hoitomalli
Torniossa kehitettiin 1980-luvulla niin sanottu avoimen dialogin hoitomalli (ns. Keroputaan malli), jossa hoito alkaa vuorokauden sisällä potilaan yhteydenotosta. Hoitomallin tarkoituksena on estää psykoosisairauden kroonistuminen, ja siinä lähdetään ajatuksesta, että mielenterveysongelmat johtuvat ennen kaikkea ihmisten välisistä sosiaalisista vuorovaikutusongelmista. Vain 35 prosentille Tornion seudun psykoosipotilaista määrätään antipsykoottista lääkitystä, kun muualla näitä lääkkeitä määrätään kaikille psykoosiin joutuneille. Jos psykoosilääkettä käytetään, annokset pyritään pitämään pieninä sivuvaikutusten välttämiseksi.
Tärkeimpänä hoitomuotona on tasa-arvoinen keskustelu, johon osallistuvat potilaan, lääkärin ja muun hoitohenkilökunnan lisäksi myös potilaan läheiset. Avoimen dialogin hoitomalli on osoittautunut selvästi tehokkaammaksi ja halvemmaksi kuin muualla Suomessa käytetty malli, sillä vain 24 prosenttia potilaista oli joutunut uudestaan psykoosiin kaksivuotisen seurantajakson aikana, kun psykoosi oli uusinut 71 prosentilla muualla Suomessa hoidetuista potilaista.
Alueella jossa avoimen dialogin mallia on käytetty psykoosien hoidossa, skitsofrenian esiintyvyys on laskenut kymmenesosaan 20 vuoden ajanjaksolla, vaikka alueen väestössä ei ole tapahtunut huomattavia muutoksia. Muualla Suomessa skitsofrenian esiintyvyys on ollut jopa lievässä nousussa viime aikoina.
Muu psykososiaalinen hoito
Skitsofrenian psykososiaalinen hoito voi sisältää esimerkiksi tukea antavia keskusteluja, toimintaterapiaa, psykoedukaatiota eli tietoa sairaudesta ja sen hoitamisesta, potilaan omaisten kanssa tehtävää perhetyötä sekä kognitiivista kuntoutusta kuten kognitiivista psykoterapiaa. Psykososiaalisten hoitojen tavoitteena on Suomessa potilaan toimintakyvyn tukemisen lisäksi usein lisätä potilaan motivaatiota käydä hoidossa ja käyttää psyykenlääkkeitä.
Lääkkeetön sairaalahoito
Lääkkeettömään sairaalahoitoon kuuluvat eristäminen eli ”turvahoito” ja sänkyyn sitominen eli ”lepositeet”. Lepositeet ovat leveitä nahkaremmejä, joilla potilas sidotaan vuoteeseen keskimäärin 10 tunniksi kerrallaan. Sänkyyn sitomisella pyritään yleensä hoitamaan potilaan sekavuutta ja toisinaan myös aggressiivisuutta tai häiritsevää käyttäytymistä.
Skitsofreniaa hoidettiin sairaaloissa ainakin vielä vuonna 2005 satunnaisesti niin kutsutulla sähköshokkiterapialla (ECT) eli johtamalla nukutetun potilaan aivoihin rajuja epileptisiä kouristuksia aiheuttavaa sähkövirtaa. Kyseinen hoito aiheuttaa joka kolmannelle potilaalle kroonisen muistihäiriön ja saattaa aiheuttaa muitakin kognitiivisia vaurioita.
Ruokavaliohoito
Vuonna 1978 julkaistun tutkimuskatsauksen mukaan viljojen suuren ruokavalio-osuuden on havaittu lisäävän skitsofrenian ilmaantuvuutta. Tutkimuksissa oli myös havaittu, että gluteeni pahentaa akuuttia psykoosia. Osan ihmisistä tiedetään omaavan geenimuunnoksia, jotka johtavat siihen, että viljojen gluteeni aiheuttaa heille aivotoiminnan häiriöitä. Vuonna 2018 julkaistun tutkimuskatsauksen mukaan kuudessa yhdeksästä tarkastellusta tutkimuksesta havaittiin, että gluteeniton ruokavalio paransi potilaiden toimintakykyä ja vähensi heidän oireitaan. Lopuissa tutkimuksista ei havaittu kyseisellä ruokavaliolla olevan mitään hoitovaikutusta. Tutkimuskatsauksen laatijat huomauttivat lisäksi, että osa nollatuloksen antavista tutkimuksista on saattanut jäädä julkaisematta.
Itä-Suomen yliopistossa oli keväällä 2022 on alkamassa tutkimus skitsofrenian hoidosta ketogeenisella ruokavaliolla, koska joidenkin potilaiden on havaittu hyötyneen siitä.
Ennuste ja kuolleisuus
Vuonna 2015 julkaistun suomalaistutkimuksen mukaan 13,5 prosenttia sairastuneista suomalaisista toipuu, jos toipuminen määritellään niin, että henkilöllä on vähintään kahden vuoden ajan hyvä toimintakyky ja korkeintaan vähäisiä oireita. Hyvän toimintakyvyn mittarina pidetään esimerkiksi sitä, että potilas on työelämässä. Lääkkeiden ja muun hoidon kehityksestä huolimatta skitsofreniasta toipuminen ei ole yleisempää kuin vuosikymmeniä sitten, vaan yhä harvempi osoittaa toipumisen merkkejä. Tähän arvellaan liittyvän työelämän kiristyneitä vaatimuksia.
Lääkeyhtiö Lundbeck Ab:n mukaan vain noin 3 % toipuu täydellisesti ja kokonaisvaltainen toimintakyky säilyy 15−22 % sairastuneista. Iän myötä oireet usein helpottuvat ja joskus henkilö parantuu skitsofreniasta.
Tehokkaiksi mainostetut uuden sukupolven antipsykootit eivät ole lisänneet skitsofreniasta toipuneiden määrää, mutta Torniossa vuosikymmeniä käytössä olleen avoimen dialogin hoitomallin avulla 76 prosenttia potilaista saatiin toipumaan niin hyvin, ettei psykoosi uusinut kahden vuoden seurantajakson aikana, kun se oli uusinut 71 prosentilla tavanomaisesti hoidetuista potilaista.
WHO:n kansainvälisten tutkimusten mukaan maiden välillä on ollut yllättäviä eroja skitsofrenian ennusteessa. Esimerkiksi vuonna 1969 julkaistun tutkimuksen mukaan eläminen kehitysmaassa maassa paransi huomattavasti skitsofrenian ennustetta. Tutkijat epäilivät tämän johtuvan siitä, että potilaiden lääkehoitomyöntyvyys kehitysmaissa oli suurempaa kuin vauraammissa länsimaissa. Vuonna 1992 julkaistussa toisessa WHO:n tutkimuksessa tutkittiinkin lääkehoitomyöntyvyyden yhteyttä skitsofrenian ennusteeseen. Kyseisen tutkimuksen mukaan köyhissä maissa skitsofreniapotilaista vain 16 % söi lääkitystä sairauteensa, kun taas länsimaissa 61 %. Lääkityksellä ei hypoteesin vastaisesti ollut odotettua yhteyttä skitsofrenian ennusteeseen, vaan ennuste oli heikoin niissä maissa, joissa lääkehoito oli yleisintä (Venäjä) ja paras niissä maissa, joissa lääkehoito oli harvinaisinta (Nigeria). Tässäkin tutkimuksessa eläminen kehitysmaassa oli vahvasti yhteydessä hyvään ennusteeseen: keskimäärin noin 60 % skitsofreenikoista toipui, kun taas vauraissa maissa lähes 60 % tuli kroonisesti sairaita. Myös vuonna 1997 tehty tutkimus toisti kahden edellisen tutkimuksen tulokset.
Skitsofreniaan liittyy suuri itsemurhavaara. Joka toinen skitsofreenikko yrittää itsemurhaa ja noin 5 % tekee itsemurhan. Itsemurhien määrä on skitosfreenikoiden keskuudessa tutkimusten mukaan kohonnut antipsykoottisen hoidon yleistyessä niin Suomessa kuin muissakin maissa. Jotkut tutkijat epäilevät yleistymisen johtuvan laitoshoidon vähenemisestä.
Suomalaisten skitsofreniapotilaiden keskimääräinen elinajanodote on alle 65 vuotta, kun se on muulla väestöllä lähes 82 vuotta. Ylikuolleisuutta on Suomessa etenkin nuoremmissa ikäryhmissä. Skitsofreniaa sairastavilla miehillä on ruotsalaisessa Lundin yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan 15 vuotta lyhyempi elinaika kuin skitsofreniaa sairastamattomilla miehillä. Saman tutkimuksen mukaan skitsofreniaa sairastavien naisten elinaika on 12 vuotta lyhyempi kuin skitsofreniaa sairastamattomilla naisilla. Eron elinajoissa selittävät sydän- ja verisuonitaudit sekä syövät, mitä skitsofreenikoilla on enemmän kuin muulla väestöllä sekä se, että skitsofreniaa sairastavat saavat muita huonommin ja myöhemmin hoitoa. Osasyy sydän- ja verisuonitauteihin sekä syöpiin sairastumiseen on tupakointi. Skitsofreenikoista 75 prosenttia on tupakoitsijoita, ja tupakoivista suurin osa tupakan suurkuluttajia (vähintään 25 savuketta vuorokaudessa). Myös neuroleptien käyttö lisää elinikää heikentävien sydän- ja verisuonitautien riskiä. Myös köyhyyden ja muunlaisen syrjäytymisen vaikutukset heikentävät skitsofreniapotilaiden terveyttä.
Yhdysvalloissa vuonna 2015 valmistuneen tutkimuksen mukaan 20–64-vuotiaiden skitsofreniapotilaiden kuolleisuus oli lähes 4 kertaa tavallista suurempaa. Ylikuolleisuus oli suurinta naisten, ei-valkoihoisten sekä vanhimpien ikäryhmien kohdalla. Itsemurha oli suhteellisen harvinainen kuolinsyy, mutta sydänsairauskuolleisuus oli 3,6-kertainen ja keuhkosyöpäkuolleisuus 2,4-kertainen. Keuhkoahtaumatautikuolleisuus oli kymmenkertaista ja influenssa- sekä keuhkokuumekuolleisuus seitsenkertainen. Tapaturmaisia ja alkoholi- tai päihdekuolemia oli noin kaksinkertainen määrä itsemurhiin verrattuna. Skitsofreniapotilaiden itsemurhakuolleisuus oli puoli promillea, mikä oli huomattavasti vähemmän kuin aiemmissa pienemmän otoksen tutkimuksissa, mutta silti muuta väestöä suurempaa tutkimuksen kaikissa osaryhmissä. Itsemurhien absoluuttinen määrä oli suurin miehillä, ei-valkoisilla ja nuoremmissa ikäryhmissä. Kuolinsyy jäi arvoitukseksi yhdessätoista prosentissa tapauksista.
Skitsofrenian käypä hoito -suosituksessa korostetaan, että säännöllinen lääkitys on yhteydessä alhaisempaan kokonaiskuolleisuuteen. Tutkimusnäyttö aiheesta on kuitenkin ristiriitaista. Käypä hoito -suositus pohjautuu suurelta osin Tiihosen et. al (2009) julkaistuun tutkimukseen, joka tutki neuroleptien käytön ja kuolleisuuden yhteyttä vuosien 1996–2006 välillä. Tutkimuksen mukaan alhaisempi kuolleisuus oli yhteydessä lääkityksen säännölliseen käyttöön 11 vuoden seurantajaksolla. Tutkimusta on kuitenkin kritisoitu muun muassa puutteellisesta tutkimukseen liittyvän datan raportoinnista, muiden vaikuttavien muuttujien huonosta kontrolloinnista ja sairaalassa tapahtuneiden kuolintapausten kirjaamatta jättämisestä, minkä johdosta 64 % kuolleisuudesta jäi tutkimuksen ulkopuolelle. Joidenkin tutkimusten mukaan neuroleptien pitkäaikaiskäyttö saattaa olla yhteydessä kohonneeseen kokonaiskuolleisuuteen.
Skitsofrenian arvioituun sairaudenkulkuun ja sen aiheuttamaan toimintakyvyn laskuun katsotaan yleisesti vaikuttavan mm. seuraavia tekijöitä.
Huonoon ennusteeseen liitetään usein
Hyvään ennusteeseen liitetään usein
Rinnakkaissairaudet
Skitsofreniaa sairastavilla on 50 % suurempi todennäköisyys sairastua autoimmuunisairauksiin. Tutkijat epäilevät infektioiden olevan havaitun yhteyden taustalla.
Skitsofreniaa sairastavilla on myös lähes neljä kertaa suurempi todennäköisyys sairastua dementiaa aiheuttavaan sairauteen ennen eläkeikää ja kaksinkertainen sairastua dementiaa aiheuttavaan sairauteen eläkeiän saavutettuaan.
Stigma
Skitsofrenia on yhä tabu. Suomessa ei ole esimerkiksi ainuttakaan elossaolevaa julkisuuden henkilöä, joka olisi tullut ulos kaapista skitsofrenian kanssa.
Leima vaikuttaa esimerkiksi skitsofreniaa sairastaviin poliitikkoihin ja työnhakijoihin. Japanilaisen vuonna 2012 julkaistun kirjan mukaan 58–74 % japanilaisista ei äänestäisi poliitikkoa, jolla he tietävät olevan skitsofrenia. 54–58 % ei tosin äänestäisi masentunuttakaan. 48–61 % japanilaisista ei palkkaisi ihmistä töihin, jos tietäisi tämän skitsofreenikoksi. Henkilökohtaisen mielipiteensä lisäksi vastaajat arvelivat muiden olevan kanssaan samaa mieltä. 75 % kuvitteli, että ihmiset, joilla on aistiharhoja tai harhaluuloja asuvat pääosin sairaalassa, mikä ei pidä paikkaansa.
Mielisairaaksi leimaantumisen pelossa monet itsellään skitsofrenian oireita tunnistavat ihmiset eivät uskalla hakeutua hoitoon. Leimaantuminen heikentää skitsofreenikoiden yhteiskunnallista asemaa. Leimaantumisen pelon takia voi olla suurempi kynnys myös ajaa oikeuksiaan järjestäytymällä etujärjestön taakse.
Syitä leimaantumiseen
Skitsofrenia liitetään joskus väkivaltaisuuteen. Tosiasiassa skitsofreenikot ovat ennemminkin sulkeutuneita ja arkoja. Skitsofreniaa ja muita psykoosisairauksia sairastavat naiset ovat tosin kahdeksan kertaa muita naisia todennäköisemmin väkivallantekijöitä, ja skitsofreniaa tai psykoosia sairastavat miehet vastaavasti viisi kertaa muita miehiä todennäköisemmin. Skitsofrenia ja muut psykoottiset sairaudet eivät kuitenkaan aiheuta väkivaltaisuutta, vaan ero selittyy täysin skitsofreenikkojen suuremmalla todennäköisyydellä käyttää päihteitä, jotka taas ovat yhteydessä väkivaltaisuuteen.
Uutisointi, jossa varoitellaan päihteidenkäytön johtavan skitsofreniaan, on monesti tarkoitushakuisen yksinkertaistavaa, vaikka yhteys eri päihteiden ja skitsofrenian välillä voi olla monensuuntainen ja johtua useasta tekijästä. Skitsofrenian leiman on tarkoitus rajoittaa päihteidenkäyttöä, mutta skitsofrenialla pelotteleva uutisointi osaltaan vahvistaa skitsofrenian leimaavuutta vieraannuttaen sairautta arkielämästä, vaikka skitsofrenia on sairaus muiden joukossa.
Skitsofreenikoiden saatetaan kuvitella olevan jatkuvasti joko psykoosissa tai vaarassa luisua siihen, mikä ei useimpien skitsofreenikoiden kohdalla pidä paikkaansa. Ihminen voi toipua skitsofreniasta hyvään kuntoon, ja silti hän on yhä skitsofreenikko. Skitsofrenia ei ole synonyymi epärationaalisuudelle.
Elokuvissa psykoosi kuvataan usein yhdistettynä kauhuun ja onnettomaan kohtaloon.
Neuvostoliitossa hyödynnettiin ja samalla ylläpidettiin skitsofrenian leimaavuutta, kun valtio vangitsi toisinajattelijoita mielisairaalaan. Vangittujen väitettiin kärsivän hiipivästä skitsofreniasta.
On tutkittu, että biomedikaalinen mielikuva skitsofreniasta vahvasti perinnöllisenä aivojen toimintahäiriönä on yhteydessä leimaantumiseen. Yhteensä kaiken kaikkiaan 14 maata kattavan 22 tilastollisen ja kuusi maata kattavan 17 kokeellisen tutkimuksen pohjalta on laskettu, että biologisista kausaalisista selitysmalleista 90 % on yhteydessä negatiivisiin asenteisiin suhteessa skitsofreniadiagnoosin saaneisiin ihmisiin. Psykososiaalisista kausaalisista selitysmalleista taas 92 % on yhteydessä positiivisiin asenteisiin suhteessa skitsofreenikkoihin. Esimerkiksi eräässä saksalaisessa tutkimuksessa huomattiin, että usko skitsofreniaan ”aivosairautena” ja vahvasti perinnöllisenä häiriönä olivat yhteydessä mielikuviin skitsofreenikoista vaarallisina sekä haluun pysyä etäällä skitsofreniaa sairastavista ihmisistä. Erään kokeellisen tutkimuksen mukaan biologisten selitysmallien tarjoaminen katsojille hallusinaatioita ja harhaluuloja kuvaavan videon yhteydessä lisäsi merkittävästi katsojien negatiivisia asenteita, jotka liittyivät psykoottisten oireiden oletettuun vaarallisuuteen ja ennakoimattomuuteen.
Yhteys biologisten selitysmallien ja negatiivisten asenteiden välillä selittänee osaltaan sen, miksi tutkimusten mukaan skitsofreniaan liittyvä leimautuminen ei ole vähentynyt vaan jopa pahentunut. Vaikka psykososiaaliset selitysmallit ovat maallikoiden keskuudessa edelleen yleisiä, näitä epätieteellisiksi ymmärrettyjä näkemyksiä on pyritty korjaamaan vuosikymmenien aikana erilaisilla kampanjoilla, joiden tarkoituksena on ollut parantaa kansalaisten ”mielenterveyden lukutaitoa”. Näille kampanjoille on ollut ominaista biologisten selitysmallien korostaminen ja skitsofrenian näkeminen yhtenä somaattisena sairautena muiden joukossa. Myös skitsofreniapotilaiden omaisia ollaan pyritty kouluttamaan psykoedukaation avulla ymmärtämään sairauden biologinen ja vahvasti perinnöllinen luonne. Potilaiden ymmärryksen sairautensa psykososiaalisesta alkuperästä selitetään johtuvan siitä, että he kärsivät skitsofrenialle tyypillistä sairaudentunnottomuudesta, eivätkä näin ollen ymmärrä omaa tilaansa. Tutkijoiden mukaan biologiset selitysmallit eivät kuitenkaan ole toimivia tapoja vähentää skitsofreniaan liittyvää leimautumista ja potilaiden itsestigmatisaatiota.
Vuonna 2009 julkaistun 27 valtiota sisältäneen kansainvälisen tutkimuksen mukaan skitsofreenikot kohtaavat Suomessa neljänneksi eniten syrjintää. Suomessa tutkimus toteutettiin Vaasassa. Kak­si kolmes­ta suo­ma­lai­ses­ta skitsofreenikosta joutui syr­jityksi kaveripiirissään ja lä­hes puo­let per­hees­sään. Tavallista oli myös työelämäsyrjintä, kuten työsyrjintä. Diagnoosin takia väkivallan kuten pahoinpitelyn tai käsiksi käymisen uhriksi joutuminen oli Suomessa kaksi kertaa keskimääräistä yleisempää. Vain har­va ko­ki saa­neen­sa po­si­tii­vis­ta erityis­koh­te­lua mie­lenterveyson­gel­man­sa ta­kia.
Syrjintä johtaa itsesyrjintään. Enem­mis­tö suomalaisista skitsofreniaa sairastavista oli tutkimuksen mukaan diag­noo­sin­sa vuoksi jät­tä­nyt ha­ke­mat­ta työ­tä tai kou­lu­tus­ta. Useim­mat ko­ki­vat myös tar­vet­ta pii­lo­tel­la diag­noo­siaan muil­ta. THL:n professori Kristian Wahlbeck arveli, että syrjintä johtuu syrjittyjen huonosta tai puutteellisesta avohoidosta.
Terveydenhuollossa
Mielenterveyskuntoutujien kuten skitsofreenikkojen sairauksia ei oteta yhtä vakavasti kuin muiden, vaan fyysiset oireet saatetaan selittää mielenterveysongelmilla tai vähättelyn vuoksi jättää tutkimatta. Potilaat eivät välttämättä jaksa tai osaa vaatia hyvää hoitoa. Hoidon viivästymisestä on aiheutunut Suomessa useita kuolemantapauksia varsinkin silloin, kun potilaalla ei ole ollut lähiomaista, joka olisi vaatinut hoitoa. Ainakin yhdessä sairaalassa on suoraan kieltäydytty hoitamasta psykiatrisen osaston potilaan fyysistä sairautta, koska henkilö oli psykoosissa. Keuhkoveritulppaa sairastanut potilas kuoli hoidon puutteen takia. Poliisi epäili kuolemantuottamusta ja virkavelvollisuuden rikkomista, mutta näyttö ei riittänyt syytteiden nostoon.
Ranskalaisen tutkimuksen mukaan skitsofreenikoiden yleisin kuolinsyy itsemurhan jälkeen oli syöpä, johon he kuolivat neljä kertaa muuta väestöä todennäköisemmin. Skitsofreenikkomiehet kuolivat selvästi muita useammin keuhkosyöpään ja naiset rintasyöpään. Tutkijat arvelevat syyksi paitsi tupakointia, myös sitä että skitsofreniaa sairastavien syöpä löydetään tavallista myöhemmin tai heidän hoitonsa eroaa jollain tavalla muiden hoidosta.
Mielisairaanhoidossa esiintyy yhä ongelmien vaientamista selittämällä kritiikki potilaan psykoottisuudella. Turun Kupittaan sairaalassa skitsofreenikoiksi diagnosoituja potilaita on muun huonon kohtelun ohessa mahdollisesti ylilääkitty. Epäasiallinen kohtelu pahentaa etenkin trauman laukaiseman sairauden vuoksi hoitoon hakeutuneiden tilaa. Niin kutsutulla kemiallisella sitomisella, eli lamaamalla potilas lääkkein pyritään joskus paikkaamaan henkilökuntapulaa.
Sosiaalihuollossa
Vuonna 2000 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin tuomitsi Suomen valtion maksamaan korvauksia lasten huostaanottoon liittyvässä jutussa, jossa skitsofreniaa sairastavan naisen ja hänen puolisonsa oikeutta yksityis- ja perhe-elämän kunnioitukseen oli loukattu. Heidän lapsensa otettiin etukäteen huostaan suoraan synnytyssairaalasta vuonna 1993 ja vanhempien ja lasten tapaamista rajoitettiin. Vanhemmille ilmoitettiin heti alun alkaen, että kyseessä on pitkäaikainen huostaanotto. Vaikka naisen huostaanoton vuoksi heikentynyt mielenterveys parani, viranomaiset eivät yrittäneetkään yhdistää perhettä, minkä takia yhdistäminen kävi lopulta mahdottomaksi. Huostaanoton arviointia on sittemmin tarkennettu.
Kaikki vanhukset eivät välttämättä saa skitsofreniadiagnoosin takia paikkaa vanhuspalveluista, vaan vanhus saattaa joutua asumaan mielenterveysyksikössä, vaikka sairauden oireet olisivat olleet hallinnassa kymmeniä vuosia.
Itsemurhat
Noin puolet skitsofreniaa sairastavista yrittää itsemurhaa ja noin 5 % potilaista tekee itsemurhan. Sairaalahoitojaksojen lyhentymisen on arveltu lisänneen skitsofreniaa sairastavien itsemurhakuolleisuutta. Antipsykoottinen lääkitys lievittää oireita valtaosalla, mutta lääkitykseen saattaa liittyä myös vakavia sivuvaikutuksia, joiden on kuvattu olleen yhteydessä itsetuhoisuuteen. Yleisin kuolinsyy oli itsemurha, ja skitsofreenikoilla on 13-kertainen itsemurhakuolleisuuden riski. Itsemurhakuolemia tapahtuu erityisen paljon sairauden alkuvaiheessa.
Psykoosilääkkeiden haittavaikutukset
Psykoosilääkkeet kutistavat skitsofreniaa sairastavien aivoja enemmän kuin aivot normaalisti iän myötä kutistuvat. Aivot kutistuvat sitä enemmän, mitä pitempään lääkitys kestää ja mitä suurempi lääkityksen määrä on. Aivoselkäydinnesteen tilavuus taas kasvaa. Kutistumista aiheuttavat sekä vanhan että uuden polven psykoosilääkkeet. Vielä vuonna 2010 Suomessa luultiin, että kutistuminen johtuisi itse skitsofrenian taustalla olevista etenevistä aivoprosesseista. Aivojen pienenemisellä ei havaittu yhteyttä oireiden vaikeutumiseen tai kognitiivisen tason laskuun. Yhteys löydettiin kuitenkin vasta vuonna 2014, eikä pidempää seurantaa haittavaikutuksista ole vielä ehditty tehdä.
Psykoosilääkkeet lisäävät hieman skitsofreenikoiden laskimoveritulppariskiä, sillä ne vaikuttavat verihiutaleiden muodostumiseen ja veren hyytymiseen. Riski on suurempi uusilla käyttäjillä ja epätyypillisten eli toisen sukupolven psykoosilääkkeiden kuten ketiapiinin käyttäjillä. Riski ei vaikuta pysyvältä vaan katoaa, jos lääkitys lopetetaan.
Psykoosilääkitys kasvattaa kolminkertaiseksi riskin kuolla sydänkohtaukseen tai muuhun äkilliseen sydänoireeseen. Psykoosilääkitys lisää sekä sydänoireisiin sairastumis-, että menehtymisriskiä. Samanaikainen psykoosi- ja masennuslääkkeiden käyttö nostaa riskin kuolla 18-kertaiseksi, etenkin fentiatsiini-psykoosilääkkeen käyttäjillä. Tehdyssä suomalaistutkimuksessa tutkittavat olivat keskimäärin 66-vuotiaita, joten tulokset eivät suoraan kerro nuorempien ihmisten riskistä.
Skitsofreenikoilla on ikäisiinsä verrattuna nelinkertainen riski sairastua dementiaan alle 65-vuotiaana ja kaksinkertainen riski sairastua siihen elämänsä aikana. Psykoosilääkkeiden tiedetään nopeuttavan dementian puhkeamista. Dementialle altistavat myös sydänvaivat ja tupakointi, jotka ovat skitsofreenikoilla yleisiä.
Psykoosilääkkeet aiheuttavat usein kylläisyyden tunnistamisen häiriöitä, ja lihavuuden yleisyys on 2-3:nkertaista keskivertoväestöön verrattuna. Noin puolet pitkäaikaisia psykoosilääkkeitä syövistä lihoo. Lääkehoitoa saamattomilla potilailla paino taas pikemminkin laskee kuin nousee. Ylipaino on huomattava terveysriski, joka lisää mm. sydän- ja verisuonisairauksien esiintyvyyttä. Lihominen on potilaiden suurimpia syitä kieltäytyä psykoosilääkkeistä.
Psykoosilääkkeet lisäävät diabetesriskiä kaiken ikäisillä. Psykoosilääkkeitä käyttävien nuorten riski sairastua aikuistyypin diabetekseen on kolme kertaa suurempi kuin terveiden samanikäisten ja kaksi kertaa suurempi kuin muiden mielenterveysongelmia sairastavien nuorten, joilla ei ole psykoosilääkitystä. Tutkimusajanjaksolla (1,5 vuotta) riski ei ollut käytännössä kovin suuri, mutta pitkän aikavälin riskejä ei ole tutkittu ja ne ovat luultavasti suurempia. Tutkijat suosittavat, että nuorten psykoosilääkitykset pidettäisiin mahdollisimman lyhyinä ja potilaiden diabeteksen riskitekijöitä ja kehittymistä seurattaisiin.
Skitsofrenia ja 1-tyypin herpesvirus
Magneettikuvauksissa on havaittu, että skitsofreniaan sairastuneilla 1-tyypin herpesvirus aiheuttaa aivojen pihtipoimussa harmaan aineen surkastumista.
Työllistyminen ja toimeentulo
Vuoden 2008 tutkimuksen mukaan 7 % suomalaisista skitsofreniaan sairastavista käy töissä ja 80 % on eläkkeellä. On tavallista, että psykoosiin sairastuvat nuoret tippuvat kaiken yhteiskunnan tuen ulkopuolelle. Vajaa 60 % kaikista psykoosipotilaista on työkyvyttömyyseläkkeellä. Ranskassa töissä käy 11,5 %, Isossa-Britanniassa 12,9 % ja Saksassa 30,3 % sairastuneista.
Ammattilentäjäksi kouluttautuminen edellyttää, että hakijalla ei ole ”merkittäviä psyykkisiksi tulkittavissa olevia ongelmia/sairauksia”. Lain mukaan rautatiealan turvallisuustehtävissä työskentelyn estävät ”kaikki psykoottiset häiriöt”. Turvallisuustehtäviä ovat liikkuvan kaluston kuljettaminen, vaihtotyö, liikenteenohjaus, ratatyön liikenneturvallisuudesta vastaaminen, turvamiehen tehtävä sekä turvalaitteiden asennus ja huolto. Osassa ammateista hakuvaatimukset ilmoitetaan epämääräisemmin. Esimerkiksi poliisiksi hakeutuvalla ”ei saa olla sellaista sairautta tai vammaa, joka estää toimimisen poliisina”.
Hedelmöityshoidot ja adoptio
Suomessa ei ole erillistä ohjeistusta, joka koskisi hedelmöityshoidon antamista skitsofreenikolle, mutta laki kieltää hedelmöityshoidon antamisen, jos on ilmeistä ettei lapselle voida turvata tasapainoista kehitystä. Tällöin lääkäri voi evätä hoidon.
Pysyvinä pidetyt sairaudet kuten skitsofrenia ovat Valviran mukaan usein adoption este. Suomessa adoptiolautakunta kuitenkin arvioi hakijan soveltuvuuden ensin tapauskohtaisesti arvioiden lapsen etua. Hakijoilta edellytetään psyykkistä vakautta. Jos adoptiohakijan sairaus on krooninen, rajoittaa hänen mahdollisuuksiaan hoitaa lasta tai sen ennuste on huono, tulee hänen toimittaa lautakunnalle erikoislääkärin lausunto terveydentilastaan. Jos hakijan sairaudenkuva siis olisi hyvin lievä tai hän olisi parantunut skitsofreniasta jo vuosikymmeniä aiemmin, korostuu erikoislääkärin arvion tarpeellisuuden kannalta se, että skitsofrenia on kuitenkin tapana nähdä pysyvänä sairautena.
Suomessa käytetään terveydentilan arvioinnin apuna myös tanskalaista adoptio-ohjeistusta. Ohjeen mukaan skitsofrenia ja sen kaltaiset tilat luetaan pysyväksi sairaudeksi, jonka nojalla adoptio pitäisi automaattisesti kieltää, jos sairaus on jommallakummalla hakijoista. Harkintaa suositellaan vain aiemmin sairastettujen tilapäisinä pidettyjen psyykkisten sairauksien kohdalla. Sosiaali- ja terveysalan eettinen neuvottelukunta Etene suosittelee ohjeeseen kantaa ottaen, että kelpoisuusarvio perustuu tapauskohtaiseen toimintakyvyn arvioon vanhemmuuden suhteen, eikä yksittäisiin lääketieteellisiin diagnooseihin.
Veren ja kantasolujen luovutus
Skitsofreniadiagnoosi estää verenluovutuksen ja liittymisen kantasolurekisteriin. Veripalvelu perustelee verenluovutusestoa sillä, että he ovat todenneet verenhukan aiheuttaman stressihormonipitoisuuden nousun olevan yhteydessä psyykkisten sairauksien oireiden pahenemiseen ja uudelleen ilmaantumiseen. Psyykkisten sairauksien kohdalla on kuitenkin mahdollista arvioida tilannetta yksilöllisesti esimerkiksi sairauskertomuksien avulla, varsinkin jos skitsofreenikko on ollut terveenä ja ilman lääkitystä vuosia.
Toisaalta on huomattu, että myös stigmatisointi ja siihen liittyvä syrjintä nostaa kroonisesti stressihormonitasoja, mikä voi lisätä psykoosin uusiutumisriskiä moninkertaisesti verrattuna esimerkiksi ajoittain tapahtuvaan verenluovutukseen.
Syrjintä
Chicagon yliopistossa on tullut ilmi ainakin yksi tapaus, jossa skitsofreniaan sairastunut opiskelija erotettiin yliopistosta, vaikka hän ei ollut käyttäytynyt häiritsevästi toisia ihmisiä tai materiaa kohtaan. Kyseinen henkilö väitteli tämän jälkeen tohtoriksi ja nimettiin myöhemmin Etelä-Floridan yliopiston psykologian apulaisprofessoriksi.
Yhdistyksiä
Mielen sisäisiä ääniä kuulevat perustivat vuonna 1996 Suomen moniääniset ry:n. Mielen sisäiset äänet nähdään yhdistyksen piirissä ensisijaisesti ihmisen ominaisuutena eikä sairautena. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää ääniä kuulevien ihmisten hyvinvointia järjestämällä vertaistukea ja jakamalla tietoa äänien kuulemisesta ja siitä, miten hankalienkin äänien kanssa voi opetella tulemaan toimeen esimerkiksi pyrkimällä empaattiseen vuorovaikutussuhteeseen niiden kanssa. Yhdistys ylläpitää lisäksi päivystävää tukipuhelinta ja chatti-ryhmää sekä järjestää keskustelu- ja vertaistukitapaamisia eri paikkakunnilla ja netissä.
Vuonna 2016 perustettiin yhdistys Mad In Finland - Tarpeenmukainen hoito ry. Yhdistyksen tavoitteena on, että psyykkisiin pulmiin apua hakeville tarjottaisiin tasapuolista tietoa eri hoitovaihtoehtojen hyödyistä ja haitoista ja että kaikille potilaille tarjottaisiin mahdollisuus valita myös tehokas ja näyttöön perustuva lääkkeetön hoitotapa. Yhdistys on myös perustanut lääkevieroituksen tukiryhmiä, koska sen piirissä on huomattu, ettei terveydenhuollossa useinkaan tarjota lääkevieroitukseen liittyvää tietoa ja tukea.
Mihály Károlyi
Mihály Károlyi (4. maaliskuuta 1875 Fót, Itävalta-Unkari – 20. maaliskuuta 1955 Vence, Provence-Alpit-Riviera, Ranska) oli unkarilainen poliitikko, kreivi ja suurmaanomistaja.
Károlyi oli poliittisilta mielipiteiltään radikaali ja ajoi muun muassa yleistä äänioikeutta ja maareformia. Hän toimi Unkarin demokraattisen tasavallan presidenttinä vuonna 1919, mutta joutui luovuttamaan vallan Béla Kunin johtamille kommunisteille ja pakenemaan maasta. Károlyi oli maanpaossa ensin Ranskassa ja sitten Englannissa koko Horthyn valtakauden ajan. Hän toimi yhteistyössä sosialistien kanssa ja yritti perustaa Unkarin pakolaishallituksen toisen maailmansodan aikana. Hän palasi Unkariin 1946 ja toimi suurlähettiläänä, mutta erosi vastalauseena László Rajkin pidätykselle ja kuolemantuomiolle ja muutti Ranskaan, missä hän kuoli 1955.
Károlyi on ollut Unkarissa kiistelty hahmo, ja oikeistolaiset ovat vaatineet hänen patsaansa poistamista Unkarin parlamenttitalon lähistöltä.
Tausta
Kreivi Mihály Károlyi kuului yhteen Unkarin varakkaimmista ja tunnetuimmista aatelissuvuista. Hän oli Unkarin toiseksi suurin maanomistaja Esterházyn kreivin jälkeen. Károlyin suvulla oli suuria maatiloja etupäässä Itä-Unkarissa ja palatsit sekä Wienissä että Budapestissä. Károlyin palatsissa Budapestissä oli yli 50 huonetta, ja se käsitti kokonaisen korttelin. 1900-luvun alussa kreivi olisi itse halunnut purkaa palatsin ja rakentaa sen tilalle vuokra-asuntoja, mutta muutti mielensä asiasta nousseen kohun vuoksi. Károlyin perheessä oli perinteisesti oltu Habsburgien vastustajia.
Unkarin parlamentti ja kansallisneuvosto
Károlyi aloitti poliittisen toimintansa Unkarin parlamentissa vuonna 1905 liberaalien ryhmässä, mutta siirtyi itsenäisyyspuolueen vasempaan siipeen ja johti oppositiota pääministeri István Tiszaa vastaan. Hän oli länsimyönteinen ja arvosteli Itävalta-Unkarin suuntautumista Saksaan. Hänen poliittiset näkemyksensä – maareformi, yleinen äänioikeus ja kansallisuuksien tasa-arvo – olivat liian radikaaleja konservatiivisessa Unkarissa, eikä hänellä ollut parlamentissa juuri vaikutusvaltaa. Károlyin asema muuttui kuitenkin ensimmäisen maailmansodan lopussa, kun sotilaallinen tilanne kääntyi keskusvalloille epäedulliseksi.
Heinäkuussa 1916 Károlyi jätti itsenäisyyspuolueen ja perusti parinkymmenen muun edustajan kanssa ”itsenäisyyden ja vuoden 1848 puolueen”, joka vaati Itävallan ja Unkarin personaaliunionia ja rauhan solmimista. Lokakuun 16. päivä 1918 keisari Kaarle julisti Itävallan liittovaltioksi. Unkarin parlamentissa Tisza myönsi, että sota oli hävitty, ja hallitus joutui eroamaan. Károlyin johdolla perustettiin kansallisneuvosto, johon kuului porvarillisia radikaaleja ja sosiaalidemokraatteja. Neuvosto vaati sodan välitöntä lopettamista, yleistä äänioikeutta ja yhteiskunnallisia uudistuksia. Budapestiin kerääntyi mielenosoittajia, joita vastaan poliisi avasi tulen. Tällöin syttyneen krysanteemivallankumouksen aikana vallankumoukselliset sotilaat vannoivat uskollisuudenvalan Károlyin kansallisneuvostolle ja he miehittuvät pääkaupungin strategiset kohteet.
Unkarin demokraattinen tasavalta
thumb|250 px|Károlyi (merkitty rastilla) pitää puhetta Unkarin parlamenttitalon portailla marraskuussa 1918. Keisari antoi 31. lokakuuta 1918 uuden hallituksen muodostamisen Károlyin tehtäväksi, ja 16. marraskuuta kansallisneuvosto julisti Unkarin itsenäiseksi tasavallaksi. Károlyi valittiin presidentiksi 11. tammikuuta 1919.
Károlyi nautti syksyllä 1918 suurta kansansuosiota ja luottamusta. Hänet tiedettiin ympärysvaltojen ystäväksi ja hänen toivottiin pääsevän siedettävään rauhansopimukseen, mutta unkarilaiset joutuivat pettymään. Károlyin hallitus oli pian ylivoimaisten ulko- ja sisäpoliittisten vaikeuksien edessä. Syksyn kuluessa Serbia, Romania ja Tšekkoslovakia miehittivät laajoja osia Unkarista, ja ympärysvallat vaativat vielä laajempia alueluovutuksia. Hallitus yritti myös panna toimeen sisäisiä uudistuksia, kuten yleinen äänioikeus, maareformi ja kahdeksantuntinen työpäivä, mutta niitä vaikeuttivat katastrofaalinen taloustilanne ja virkamiesten vastahakoisuus. Károlyi jakoi itse omia maitaan talonpojille. Yleensä maanomistajat kuitenkin vastustivat reformia, eivätkä maaseudun köyhätkään pitäneet siitä heille lankeavien suurten lunastusmaksujen vuoksi.
Maanpaossa
Károlyi pysyi Unkarissa neuvostotasavallan ajan ja olisi jopa halunnut osallistua hallitukseen. Hän pakeni maasta vasta heinäkuussa 1919, kun neuvostotasavalta oli sortumassa. Maanpaossa hän jatkoi yhteistyötä kommunistien kanssa. Unkarissa häntä syytettiin maanpetoksesta ja siitä, että hän oli tehnyt aselevon ranskalaisten kanssa Unkarille epäedullisin ehdoin. Károlyin omaisuus takavarikoitiin ja esimerkiksi Budapestin palatsi kansallistettiin. Valtionhoitaja Horthy nimitti Károlyita ”kieroon kasvaneeksi, säädylleen uskottomaksi mieheksi”.
Maailmansotien välisenä aikana Károlyi oli unkarilaisten poliittisten pakolaisten tunnustettu johtaja, ensin Ranskassa ja sitten Britanniassa. Hän perusti neuvoston, joka työskenteli demokraattisen Unkarin luomiseksi. Toisen maailmansodan aikana hän yritti perustaa pakolaishallituksen ja olisi halunnut muodostaa unkarilaisia sotilasyksikköjä, jotka olisivat taistelleet liittoutuneiden rinnalla. Liittoutuneet torjuivat kuitenkin hänen suunnitelmansa.
Paluu Unkariin ja viimeiset vuodet
Károlyi palasi Unkariin 1946 ja sai takaisin sinne jääneen omaisuuden, kuten Budapestin palatsin, jonka hän kuitenkin luovutti pian takaisin valtiolle ”julkisen koulutuksen hyväksi”. Hän toimi Unkarin Ranskan-suurlähettiläänä Pariisissa vuosina 1947–1949 mutta erosi vastalauseena László Rajkin pidätykselle ja kuolemantuomiolle. Károlyi jätti Unkarin uudestaan ja kirjoitti joutuneensa jo toisen kerran maanpakoon, ”tällä kertaa ilman toivoa paluusta”. Hän vetäytyi politiikasta ja eli loppuelämänsä Ranskassa, missä hän kuoli 80-vuotiaana vuonna 1955.
Denis Leary
Denis Colin Leary (s. 18. elokuuta 1957 Worcester, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan raisusta libertaristisesta huumoristaan.
Mihály Károlyi
Perhe
Károlyi meni vuonna 1914 naimisiin kreivitär Katalin Andrássyn (1892–1985) kanssa. Katalin Andrássy kuului yhteen Unkarin kuuluisimmista aatelissuvuista, ja hänen setänsä, kreivi Gyula Andrássy nuorempi oli tunnettu valtiomies. Katalin Andrássy oli miehensä politiikan aktiivinen kannattaja ja seurasi häntä maanpakoon. He toimivat vuosia Pariisissa perustetun Unkarin ihmisoikeusliiton johdossa.
Pariskunnalla oli kaksi tytärtä ja yksi poika. Heidän poikansa Adam kuoli 21-vuotiaana vuonna 1939 lento-onnettomuudessa Isle of Wightin saarella.
Denis Leary
Varhaisvaiheet
Denis Leary syntyi 18. elokuuta 1957 katolisille irlantilaisille maahanmuuttajille, John ja Nora Learylle. Learyn isä oli automekaanikko ja hän kuoli vuonna 1985. Nora taas oli palvelustyttö. Learylla on sekä Irlannin että Yhdysvaltain kansalaisuudet. Hän kävi lukiota Saint Peter-Marian High Schoolissa Worcesterissa ja on valmistunut Emerson Collegesta Bostonista. Avioliiton kautta Leary on kaukaista sukua talk show -isäntä Conan O’Brienille ja onkin vitsillä sanonut: ”Kaikki irlantilaiset ovat sukua toisilleen.” Hänen nimensä kirjoitetaan usein väärin muotoon ”Dennis” Denisin sijaan.
Mihály Károlyi
Merkitys
thumb|Mihály Károlyin patsas Budapestissä. (Imre Varga 1975.) Mihály Károlyi on ollut Unkarissa kiistelty henkilö, ja häntä on moitittu siitä, että hän luovutti vallan äärivasemmistolle. Toisaalta olosuhteet olivat häntä vastaan, eikä toimivalla demokratialla ollut todellisia mahdollisuuksia vuoden 1919 Unkarissa. Kun hän kuoli vuonna 1955, hänet haudattiin ensin poikansa viereen Isle of Wightiin. Kun Unkarin poliittinen tilanne muuttui 1960-luvulla, heidän jäännöksensä vietiin Unkariin 1962 ja heille järjestettiin valtiolliset hautajaiset. Perheellä on mausoleumi Kerepesin hautausmaalla Budapestissä. Károlyin syntymän 100-vuotisjuhlan kunniaksi hänelle pystytettiin patsas Budapestiin Unkarin parlamenttitalon lähelle. Patsas on viime vuosina tuhrittu usein punaisella maalilla, ja kansallismielinen Jobbik-puolue on tehnyt aloitteen sen poistamiseksi. Sosialistit ovat puolestaan vedonneet presidenttiin ja vaatineet, että patsas säilytetään paikoillaan.
Denis Leary
Ura
Leary tuli ensimmäisen kerran julkisuuteen MTV-sketsissä, jossa hän valitti R.E.M.-yhtyeestä. Siitä seurasi monia muita MTV:lle tehtyjä mainoksia, joissa Leary valitti muun muassa ylinopeudesta ja muista arkisista asioista. Hän on julkaissut kaksi levyä, jotka sisältävät hänen lavakomiikkamateriaaliaan: No Cure For Cancer (1992) ja Lock ’N Load (1997). Loppuvuodesta 2004 Leary julkaisi levyn Merry F#%$in’ Christmas, joka sisälsi uusia kappaleita, aiemmin julkaisemattomia nauhoituksia ja joitakin raitoja levyltä Lock ’N Load.
Mihály Károlyi
Merkitys
Károlyin palatsissa Budapestissä toimii nykyisin Petőfin kirjallisuuden museo, ja palatsin seinässä on Mihály Károlyin kohokuva. Isle of Wightin hautausmaalla on muistopenkki paikalla, johon Mihály ja Adam Károlyi oli haudattu.
Denis Leary
Ura
Vuonna 1994 Learyn yhdysvaltalaisesta keskiluokkalaisesta miehestä kertova sarkastinen laulu ”(I’m an) Asshole” sai osakseen paljon paheksuntaa. Se äänestettiin listaykköseksi australialaisessa nuorisolle suunnatussa radiokyselyssä. Kappale saavutti myös toisen sijan maan singlelistalla ja sen musiikkivideosta tuli MTV:n myöhäisillan vakio-ohjelmistoa. Kiistanalaisen sanoituksen takia kappale sai kuitenkin vain vähän soittoaikaa amerikkalaisilla radioasemilla. Vuonna 2004 Denis esitti Bostonissa kappaleesta uuden version, joka oli suunnattu New York Yankeesille. Kun kappale päättyi, baseball-pelaaja Bronson Arroyo käveli lavalle Boston Red Soxin voittama World Series -pokaali käsissään.
Mihály Károlyi
Merkitys
Mihály Károlyi on kirjoittanut kaksi muistelmateosta: Egy egész világ ellen (München 1922, ) ja Faith without illusion (Lontoo 1956). Katalin Andrássy on myös julkaissut muistelmansa A Life Together (1966). András Kovácsin 1984 ohjaama elokuva A Vörös grófnő kertoo Katalin Andrássyn elämästä.
Denis Leary
Ura
Vuonna 2002 Denis alkoi näytellä ääniroolissa sapelihammastiikeri Diegoa elokuvassa Ice Age. Hän on myös sarjan kolmessa muussakin elokuvassa Jäätikkö sulaa (2006), Dinosaurusten aika (2009) ja Mannerten mullistus (2012).
Vaikka Leary onkin sanonut olevansa kotona tehdessään lavakomiikkaa, hän on esiintynyt myös yli 40 elokuvassa. Hän on ollut myös mukana kahdessa televisiosarjassa, The Job ja Asema 62. Hän on tuottanut ja tuottaa myös edelleen useita elokuvia ja televisio-ohjelmia. Suurena Boston Red Sox -fanina hän on juontanut vuoden 2004 virallisen World Series -elokuvan.
Leary on käsikirjoittanut sarjaa Asema 62, jonka hän on luonut yhdessä Peter Tolanin kanssa. Leary myös esiintyy sarjan pääosassa newyorkilaisena palomiehenä nimeltä Tommy Gavin. Leary pääsi kahteen kauteen lopetetun The Job -sarjan jälkeen vihdoin FX Networksille tekemään vapain käsin haluamaansa sarjaa ja käsittelemään amerikkalaiselle yhteiskunnalle kipeitä asioita, kuten homofobiaa, alkoholismia ja perheväkivaltaa. Hän on voittanut kriitikoiden ylistämästä sarjasta parhaan miespääosan Emmy-palkinnon. Sarjaa tehtiin 7 tuotantokautta.
Leary on kirjoittanut myös kirjan, Why We Suck: A Feel Good Guide to Staying Fat, Loud, Lazy and Stupid (2008), joka nousi myös bestseller-listan kärkeen heti julkaisunsa jälkeen. Kirjassa Leary käsittelee sarkastiseen ja koomiseen tyylinsä amerikkalaista yhteiskuntaa, ihmisiä ja ilmiöitä.
Perhe
Denis Leary on ollut naimisissa kirjailija Ann Lembeckin kanssa vuodesta 1982. Denis tapasi Annin ollessaan Emerson Collegessa englannin kielen ohjaajana. Heillä on kaksi lasta, poika John Joseph ”Jack” (s. 1990) ja tytär Devin (s. 1992). Lembeck julkaisi novellin, ”An Innocent, a Broad”, joka kertoo heidän poikansa ennenaikaisesta syntymästä perheen ollessa matkalla Englannissa.
HMS Victory (1737)
HMS Victory oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1737 vesillelaskettu 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva. Alus ajoi 1744 myrskyssä karille ja upposi Englannin kanaalissa. Uppoamisesta on syytetty majakanvartijaa, mutta todellinen syy oli kuitenkin kanaalissa vallinnut myrsky.
Valmistus
Alus tilattiin 11. syyskuuta 1733 Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 1726. Se laskettiin vesille 23. helmikuuta 1737.
Palvelus
Alus oli 1740 Kanaalin laivaston komentajan Sir John Norrisin lippulaivana. Alus upposi lokakuun alussa 1744 myrskyssä.
Hylky
Hylky löytyi 2008 brittiläisen Maritime Heritage Foundationin (MHF) ja yhdysvaltalaisen hylynetsintäyrityksen Odyssey Marine Explorationin etsinnöissä, joita johti Sean Kingsley. Britannian viranomaiset ovat luovuttaneet aluksen MHF-säätiön omistukseen. Sen tutkimusten perusteella alus upposi huonon rakenteensa vuoksi ja myös siksi, että rakennuspuu oli huonolaatuista.
Josh Gad
Gad opiskeli näyttelemistä Carnegie Mellon College of Fine Artsissa, josta hän valmistui vuonna 2003. Hänen ensimmäinen televisioroolinsa oli Teho-osastossa vuonna 2005. Hän sai lisää tunnettavuutta lyhyeksi jääneessä tilannekomediasarjassa Takaisin ruutuun. Gad on myös ääninäyttelijä ja Frozenin Olafin lisäksi hän on lainannut ääntään animaatioelokuviin Marmaduke, Ice Age 4: Mannerten mullistus sekä Disney Channel -sarjaan Finias ja Ferb.
Gadin sukujuuret ovat isän puolelta afganistaninjuutalaiset. Hän on ollut naimisissa Ida Darvishin kanssa vuodesta 2008 ja heillä on kaksi tytärtä (s. 2011 ja 2014). Hän on myös Bryce Dallas Howardin ja Seth Gabelin pojan kummisetä.
NRP Augusto de Castilho (1909)
NRP Augusto de Castilho (ex-Elite) oli Portugalin laivaston vuonna 1917 pakko-otettu apumiinanraivaaja.
Palvelus
Ensimmäisen maailmansodan aikana Portugalin laivasto pakko-otti 1917 Eliten. Alus muutettiin apumiinanraivaajaksi ja se liitettiin laivastoon nimellä NRP Augusto de Castilho. Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene U139 upotti aluksen 14. lokakuuta 1918 Madeiran ja Azorien välillä.
Kalsitoniini
Kalsitoniini on kilpirauhasen erittämä peptidihormoni, joka vähentää veren kalsiumpitoisuutta. Luustossa on sekä luuta muodostavia soluja (osteoblasteja) että luuta hävittäviä soluja (osteoklasteja), joiden aktiivisuus saa aikaan kalkin siirtymistä luustosta vereen. Kalsitoniini lisää luuta muodostavien osteoblastien määrää ja vähentää luuta hävittävien osteoklastien aktiivisuutta. Lisäksi kalsitoniini lisää kalsiumin erittymistä virtsaan.
Kalsitoniinia muodostuu kilpirauhasen C-soluissa, joita on pieninä sarakkeina follikkelien välissä sijaitsevassa sidekudoksessa.
Kalsitoniinia käytetään laajahkosti osteoporoosista kärsivien ihmisten hoidossa.
Kalsitoniinin kemiallinen kaava on C145H240N44O48S2, moolimassa 3431,85 g/mol ja CAS-numero 9007-12-9.
Abilene
Abilene on 117 000 asukkaan kaupunki Texasissa, Yhdysvalloissa. Kaupunki perustettiin 1881 Texas-Pacific rautatielinjan pääteasemaksi. Sen elinkeinoelämä keskittyy karjankasvatuksen ja öljynjalostuksen ympärille. Abilenen vaikutuspiirissä elää kaikkiaan noin kolmesataa tuhatta ihmistä.