cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nik Zupančič
Seuraura
Zupančič siirtyi kaudeksi 2000–2001 Elitserienin nousijajoukkue Timrå IK:n riveihin Ruotsiin, mutta palasi sieltä kesken kauden Olimpija Ljubljanaan, jossa hän voitti kauden päätteeksi Slovenian-mestaruuden. Zupančič pelasi seuraavan kauden 2001–2002 samaa sarjaa HK Jesenicessa ja voitti koko Slovenian liigan piste-, maali- ja syöttöpörssin tehtyään 13 runkosarjaottelussa tehot 19+22=41. Hän edusti Jesenicea samalla kaudella myös Interligassa. Kaudeksi 2002–2003 Zupančič siirtyi ÖEL-joukkue EHC Lustenaun riveihin. Joukkue putosi kauden päätteeksi sarjatasoa alemmas Nationalligaan ja hän voitti kahdella seuraavalla kaudella Lustenaun sisäisen piste- ja maalipörssin. Kaudella 2003–2004 Zupančič sijoittui ÖNL:n pistepörssissä neljänneksi ja kaudella 2004–2005 toiseksi, jolloin hänen edellään oli vain EK Zell am Seen Jozef Dano. Lustenau eteni keväällä 2005 aina sarjan finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei nimiinsä kuitenkin EK Zell am See otteluvoitoin 3–1.
Kaudeksi 2007–2008 Zupančič palasi Olimpija Ljubljanaan pelaamaan Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligaa. Hän vietti siellä kaksi kautta, jonka jälkeen Zupančič pelasi vielä kauden 2009–2010 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Österreichische Eishockey-Oberligassa. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 15+18=33. Zupančič lopetti pelaajauransa 41-vuotiaana kevääseen 2010.
Maajoukkueura
Zupančič edusti Sloveniaa A-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 2002 sekä B-sarjan/I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 1998, 1999, 2000, 2001 ja 2004. Vuosien 2001 ja 2004 I-divisioonan turnaukset päättyivät A-lohkon kultaan ja sarjanousuun A-sarjatasolle. Zupančič voitti koko vuoden 2001 turnauksen tehotilaston lukemalla +16 ja hänellä oli paras aloitusprosentti (76,25 %). Hän jakoi turnauksen syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Dejan Kontrecin kanssa sekä pistepörssin toisen sijan Yhdistyneen kuningaskunnan Tony Handin kanssa tehoilla 5+11=16. Heidän edellään pistepörssissä oli vain Zupančičin joukkuetoveri Ivo Jan. Hän voitti myös vuoden 2000 B-sarjan turnauksen maalipörssin seitsemällä osumallaan.
Zupančič edusti Sloveniaa myös C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1993, 1994, 1995, 1996 ja 1997, joista viimeisin turnaus päättyi sarjanousuun B-sarjaan. Hän edusti ennen Slovenian itsenäistymistä myös Jugoslaviaa C-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1989 ja B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1991. Zupančič pelasi myös alle 20-vuotiaiden B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1988.
Valmentajaura
Zupančič toimi Slovenian A-maajoukkueen apuvalmentajana Matjaž Kopitarin johtamassa valmennustiimissä vuodet 2010–2015. Ennen joulukuuta 2010 hän ehti valmentaa myös yhdysvaltalaisen John Harringtonin alaisuudessa ennen hänen potkujaan. Zupančič valmensi Sloveniaan näin ollen Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä niiden karsinnoissa, A-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2013 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2014, jolloin molemmat turnaukset päättyi kultaan.
Kaudeksi 2015–2016 Zupančič nimettiin Slovenian A-maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen vuoden 2016 IA-divisioonan MM-kilpailuissa kultaan ja sarjanousuun A-sarjaan.
THEMIS
pienoiskuva|right THEMIS (akronyymi: Time History of Events and Macroscale Interactions during Substorms) on 17. helmikuuta 2007 Delta II -raketilla laukaistu NASAn viiden tiedesatelliitin parvi. Niiden päätehtävä, Maan magnetosfäärin mittaaminen, päättyi syksyllä 2010 ja kaksi satelliittia parvesta sai uuden tehtävän, joka on nimetty ARTEMISiksi.
Satelliitit lentävät elliptisellä radalla: apogeum 87 300 km, periapsis 470 km, inklinaatio 16 astetta. Satelliitit ovat mikrosatelliitteja - tyhjämassa 77 kg, ajoaineen massa 50 kg ja sähköteho 37 W.
Tiedelaitteet
THEMIS-ohjelman päätehtävän jälkeen kaksi satelliittia suunnattiin uuteen tehtävään: Acceleration, Reconnection, Turbulence and Electrodynamics of the Moon’s Interaction with the Sun (ARTEMIS). Tämä on eri kuin myöhempi Artemis-ohjelma.
thumb|left|Laukaisu Cape Canaveralista. thumb|left|THEMIS radalla
Franz Bürkl
Franz Bürkl (k. 7. syyskuuta 1943) oli SS-Oberscharführer ja Gestapon päällikkö toisen maailmansodan aikana Puolassa. Hänet salamurhattiin Puolan kotiarmeijan operaatio Bürklissa syyskuussa 1943.
Bürkl oli vastuussa monista joukkoteloituksista, Puolan juutalaisten massamurhista ja vankien teloituksista pahamaineisessa Pawiakin vankilassa Varsovassa. Hän työskenteli Pawiakin vankilassa Zugführerina ja varakomentajana. Hänellä oli tapana muun muassa mennä Varsovan ghettoon ampumaan ihmisiä sattumanvaraisesti. Varsovan geton kansannousun aikana hän tarjoutui toisten Pawiakin vartijoiden kanssa metsästämään juutalaisia. Hänen sanottiin myös olleen morfiiniriippuvainen eikä hän koskaan liikkunut ilman saksanpaimenkoiraansa Kastoria, jota hän käytti Pawiakin vankien terrorisointiin. Hänen uhriensa joukossa oli Dionizy Błeszyński, Puolan kotiarmeijan komentaja joka vangittiin ja hirtettiin 1943.
Puolan vastarintaliike tuomitsi Bürklin kuolemaan sadistina ja massamurhaajana, ja hänet ammuttiin syyskuussa 1943 Varsovassa kadulla.
Azmari
thumb|right|250px|Masenqoa soittava azmari [[Lalibelassa sijaitsevassa tejbeitissä]] Azmari on etiopialainen laulaja-instrumentalisti, joka on rinnastettavissa eurooppalaiseen bardiin. Azmarina voi toimia sekä miehiä että naisia. He esittävät ex tempore säkeistöjä samalla kun soittavat yksikielistä masenqoa tai lyyrasukuun kuuluvaa kraria. Azmarit usein esittävät tejbeiteissä, joissa tarjotaan makeaa t'ej-hunajaviiniä.
Saksan avoin tennisturnaus (miesten turnaus)
thumb|280px|Am Rothenbaumin keskuskenttä Saksan avoin tennisturnaus (viralliselta nimeltään vuodesta 2011 alkaen bet-at-home Open - German Tennis Championships) on heinäkuussa Hampurissa, Saksassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1892. Turnaus pelataan Am Rothenbaumissa, jonka keskuskentälle mahtuu noin 13 000 katsojaa. Turnaus kuuluu nykyisin ATP World Tour 500 -sarjaan.
Wang Beixing
Wang Beixing (, s. 10. maaliskuuta 1985 Harbin) on kiinalainen pikaluistelija, joka on erikoistunut sprinttimatkoille.
Wang voitti sprinttimaailmanmestaruuden Moskovassa 2009 yhteispistein 152,475. Vuonna 2005 hän sijoittui sprinttereiden MM-kilpailussa kuudenneksi. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa 500 metrillä Inzellissä 2005 kahden luistelun yhteisajalla 1.17,82, Salt Lake Cityssä 2007 ajalla 1.14,53, Naganossa 2008 ajalla 1.16,28, Richmondissa 2009 ajalla 1.15,87 ja Sotšissa 2013 ajalla 1.16,043. Inzellissä 2011 hän sai 500 metrillä pronssia. 1 000 metrillä hän on sijoittunut MM-kilpailuissa parhaimmillaan kuudenneksi 2008.
Wang voitti pronssia 500 metrillä Vancouverin olympialaisissa 2010 ja sijoittui samalla matkalla seitsemänneksi sekä Torinon 2006 että Sotšin 2014 olympialaisissa. Aasian talvikisoissa hän voitti kultaa 500 ja 1 000 metrillä sekä hopeaa 100 metrillä Changchunissa 2007. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui 500 metrillä kolmanneksi kausilla 2006–2007, 2009–2010 ja 2012–2013.
Rautjärvi (Padasjoki)
Rautjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,2 metriä mpy.
Ellen Foley
Hänen esikoisalbuminsa Nightout ilmestyi vuonna 1979 Epic-levymerkillä Ian Hunterin ja Mick Ronsonin tuottamana. Samana vuonna hän oli taustalaulajana Blue Öyster Cultin albumilla Mirrors sekä laulajana Milos Formanin ohjaamassa elokuvassa Hair.
Vuonna 1980 hän esiintyi The Clash -yhtyeen albumilla Sandinista! laulaen Mick Jonesin kanssa kappaleella ”Hitsville UK”. Samana vuonna hän oli taustalaulajana Iron City Houserockers -yhtyeen kappaleella "Junior's Bar", joka löytyy yhtyeen albumilta Have a Good Time But... Get out Alive.
Vuonna 1981 ilmestyi albumi Spirit of St. Louis (Epic / Cleveland International NJE 36984), jonka tuotti Foleyn poikaystävä, The Clashin Mick Jones. Mukana olivat muutkin Clash-miehet, Ian Duryn Blockheads-yhtyeen jäsenet Mick Gallagher, Davey Payne ja Norman Watt-Roy sekä Clashin kolmoisalbumille Sandinista! osallistunut Tymon Dogg. Viimeksi mainittu sekä Joe Strummer ja Mick Jones ovat tehneet albumille kappaleita. Albumia on luonnehdittu viihteelliseksi.
Pavel Filonov
Pavel Nikolajevitš Filonov (8. tammikuuta 1883 (J: 27. joulukuuta 1882) Moskova – 3. joulukuuta 1941 Leningrad) oli venäläisen avantgarden taidemaalari, taideteoreetikko ja runoilija. Hän kehitti analyyttisen taiteen ajatuksia omaksi omaperäiseksi muoto- ja merkityskieleksi toimien myös opettajana. Filonov johti 1930-luvulla Kalevalan kuvittanutta taiteilijaryhmää.
Varhaislapsuus
Pavel Filonov syntyi Moskovassa vuokra-ajurin kuudentena lapsena. Isänsä kuollessa Pavel oli nelivuotias. Tämän jälkeen perheen äiti toimi pesijättärenä. Lapsista nuorimpana Pavel auttoi pyyhkeiden kirjonnassa ja niiden myymisessä torilla.
Pavel ryhtyi tanssimaan balettia pienissä moskovalaisteattereissa elantoaan ansaitakseen. Vuonna 1896 myös perheen äiti kuoli. Pavelin vanhempi sisar oli mennyt naimisiin varakkaan insinöörin kanssa, joka vei sukuun tulleet lapset Pietariin ja tarjosi heille kunnollisen koulutuksen.
Opiskelu (1897–1910)
Filonov oli osoittanut kiinnostusta maalaustaiteeseen jo 3–4-vuotiaana. Neljätoistavuotiaana hän aloitti taideteollisuuden opinnot Taiteiden edistämisen yhdistyksen koulussa. Hän opiskeli pääammattinaan koristemaalausta valmistuakseen koriste- ja stukkomaalariksi mutta osallistui samalla myös iltaisin piirustustunneille. Filonov valmistui mestarimaalariksi vuonna 1901. Hän ansaitsi elantonsa koristemaalauksia tekemällä, talomaalarina, rakennusten ja ikonien ennallistajana sekä muissa tehtävissä, kuten valokuvien retusoijana ja julisteiden ja tavarakääreiden tekijänä. Hänen kiinnostuksensa piirtämiseen ja maalaamiseen kehittyi kopioimalla, maalaamalla muotokuvia ja tutkimalla tarkkaan ihmisen ja eläinten anatomiaa.
Filonov yritti vuonna 1903 päästä opiskelemaan Taideakatemiaan mutta ei onnistunut pääsykokeissa. Hän opiskeli akateemikko Lev Dmitrijev-Kavkazskin yksityisateljeessa viisi vuotta. Sinä aikana Filonov yritti päästä akatemiaan kolmesti mutta epäonnistui joka kerta. Kesäisin hän matkusti Volgalle, Kaukasukselle ja Jerusalemiin ja teki matkoilla paljon piirustuksia ja maalauksia. Vuonna 1908 Filonov hyväksyttiin viimein opiskelemaan Taideakatemiaan. Hänen työnsä herättivät opiskelijoiden ja opettajien huomion epätavallisuudellaan. Ne eivät olleet abstrakteja vaan kuvasivat aiheen esittäen, mutta ne oli toteutettu räikeästi ja kirkkaasti – punaisin, sinisin, vihrein ja oranssein värein. Tyyli ei vastannut akatemian vaatimuksia, ja Filonov erotettiin, koska hän ”vaikutti opiskelijoihin töidensä irstaudella”. Filonov valitti päätöksestä koulun rehtorille, ja hänet hyväksyttiin uudelleen kouluun, mutta opiskeltuaan kaksi vuotta hän erosi akatemiasta vuonna 1910.
Varhainen analyyttinen kausi (1911–1915)
thumb|Päät, 1910. thumb|Mihail Matjušin, Aleksei Krutšonyh, Pavel Filonov, Vladimir Školnik ja Kazimir Malevitš vuonna 1913. Filonovin varhaisin kypsä työ on vuosilta 1909–1910 peräisin oleva maalaus Sankari ja hänen kohtalonsa. Hänen analyyttista menetelmäänsä ennakoivat ensimmäiset maalaukset valmistuivat vuonna 1910, kuten vesivärimaalaus Talonpoikaisperhe ja öljymaalaus Päät. Maalauksessa Päät toisiinsa liittyvät eri mittasuhteissa yhdistetyt kuvat, jotka kasvavat toisistaan irti, vaikuttavat muodostavan jatkuvan fantasmagorisen yhteyden.
Filonovin työ liittyi 1910-luvulla Pietarin taiteilijayhdistykseen Nuorison liittoon ja Taideyhdistykseen (1910–1913), joiden perustamisiin hän osallistui aktiivisesti. Hän toimi yhteistyössä Venäjän kirjallisuuden futurismin johtajien Vladimir Majakovskin, Velimir Hlebnikovin ja Aleksei Krutšonyhin kanssa, mutta Filonovin modernismi oli myös hyvin omalaatuista. Sen juuret olivat Venäjän kansan- ja primitiivisessä taiteessa, Venäjän keskiaikaisissa maalauksissa, Dürerin lineaarissa tyylissä, Boschin ja Bruegelin mielikuvitusta kuhisevissa maalauksissa sekä Vasili Surikovin ja Konstantin Savitskin ylevässä ja tiheässä realismissa ja symbolisti Mihail Vrubelin töiden sirpaloituneessa tuntumassa. Tähän aikaan kuuluvat myös hänen kuuluisat työnsä Länsi ja itä, Itä ja länsi, Miehiä ja nainen (kaikki 1912–1913) sekä Kuninkaiden juhla-ateria (1913). Nämä maalaukset yhdistävät symbolismia, uusprimitivismiä ja ekspressionismia.
Vuonna 1912 Filonov matkusti puoleksi vuodeksi Itävaltaan, Italiaan ja Ranskaan. Hän kulki suurimman osan matkasta jalan ja maksoi ruoan ja majoituksensa vesivärimaalauksillaan ja piirustuksillaan, nukkui joskus ladoissa ja ulkona.
Vuonna 1913 Filonov suunnitteli yhdessä taiteilija Josif Školnikin kanssa lavasteet tragediaan Vladimir Majakovski, joka esitettiin Luna-puiston teatterissa Pietarissa. Samana vuonna Filonov perusti uuden taiteilijaryhmän, johon liittyneet taiteilijat noudattivat analyyttisen taiteen periaatteita. Vuonna 1914 hän julkaisi analyyttisen taiteen manifestin ”Tehdyt maalaukset”. Kauden parhaat maalaukset ovat muun muassa Meijerin naiset, Kolme ihmistä pöydän ääressä, Universaalin kukinnan kukkia ja Työläiset.
Sota ja kulttuurityö (1916–1929)
Vuonna 1916 Filonov joutui armeijaan ja taisteli maailmansodassa. Hän palasi Pietariin Lokakuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917. Muiden venäläisen avantgarden johtavien henkilöiden tavoin Filonov toivoi yhteiskunnan vallankumouksellisten muutosten auttavan häntä levittämään ajatuksiaan. Maalausten tekemisen lisäksi Filonov opetti SvoMasissa (Vapaat työpajat) vuosina 1918–1920, toimi Petrogradin akatemian johtajana (1923) ja perusti ryhmän MAI (Analyyttisen taiteen mestarit) vuonna 1925. Yhdistys koostui Filonovin oppilaista ja seuraajista. Hänen johtamanaan he toteuttivat lavastemaalaukset Gogolin Reviisoriin (tuottajana I. Terentjev, Leningrad, 1927), ja poliittisen agitaation Korol Gaikin l (Kuningas Ruuvi I) Vassilievin metallurgien kerhossa (Leningrad 1929). Tänä aikana Filonov teki runsaasti maalauksia, joiden joukossa olivat Pietarin proletariaatin kaava (1920–1921), Elävä pää (1923), Eläimet (1925–1926), Kevään kaava (1928–1929) ja Narvan portit (1929).
Myöhäistuotanto (1930–1941)
Neuvostohallinto oli 1920-luvun loppuun mennessä vahvistunut ja alkoi sanella määräyksiä kaikille elämänaloille. Filonovin taide ei vastannut sosialistisen realismin periaatteita, ja aikakausi nousi Filonovia vastaan. Leningradin Venäläiseen museoon ripustettiin hänen suurehko retrospektiivinen näyttelynsä (1929–1930), mutta sitä ei avattu yleisölle. Lehdistö oli vihamielinen. Hänen asemansa tuli uhanalaiseksi 1930-luvun alussa. Vaikka Filonovin myöhäistuotantoon voi ajoittaa vain harvoja töitä, hänen taitonsa ja kutsumuksensa eivät kadonneet.
Filonov käytännöllisesti katsoen eristettiin ja jätettiin varattomaksi. Hän työskenteli köyhyydessä ja nälässä mutta pysyi uskollisena periaatteilleen sekä taiteessaan että työssään oppilaidensa parissa. Vuosina 1931–1933 Filonovin ryhmä työskenteli Kalevalan kuvituksen parissa Academia-kustannusyhtiölle. Hän kieltäytyi myymästä töitään toivoen pystyvänsä perustamaan analyyttisen taiteen museon.
Filonov toimi palovartijana Leningradin piirityksen aikana ja kuoli nälkään 3. joulukuuta 1941. Sisar säilytti Filonovin työt ja lahjoitti myöhemmin maalaukset ja graafiset työt Pietarin Venäläisen taiteen museolle, jossa ne lähes kaikki nykyisin ovat.
Postuumit näyttelyt
Lopulta Filonovin taidetta alettiin jälleen hyväksyä. Hänen näyttelynsä järjestettiin Novosibirskissä vuonna 1967, ja vuonna 1988 teoksia sallittiin näyttelyyn Venäläiseen museoon. Ensimmäiset kansainväliset näyttelyt pidettiin vuosina 1989 ja 1990 Pariisissa.
Tallinnan Kumussa oli 10. kesäkuuta – 18. syyskuuta 2011 Filonovin näyttely ”Pavel Filonov. Venäläinen avantgarde ja siitä eteenpäin”. Pietarin Valtion venäläisen museon kokoelmiin perustuvassa näyttelyssä olivat esillä muun muassa Filonovin teokset Kuninkaiden juhla-ateria ja Kevään kaava sekä Kaavat ja Päät. Taustaa näyttelylle toivat Kazimir Malevitšin, Vassili Kandinskyn ja Natalja Gontšarovan teokset sekä David Burljukin, Mihail Matjušinin ja Pavel Filonovin oppilaiden työt. Kontrastina kokeilevalle taiteelle esillä oli myös uudistuksia tukahduttaneen sosialistisen realismin kaanoniin kuuluvia teoksia, muun muassa Stalinin hovitaiteilijan Isaak Brodskin töitä sekä Juri Kugatšin, Vasili Netšitailon ja Viktor Tsyplakovin yhteisesti toteuttama suurikokoinen maalaus Kunnia suurelle Stalinille!
Analyyttinen tyyli
thumb|Analyyttisen taiteen mestarit, 1935. Filonov etsi vaihtoehtoa modernille, teknologiakeskeiselle ja mekanisoituvalle maailmalle, joka edistyi myös juuri perustetussa Neuvostoliitossa. Hänen analyyttinen taiteensa etsi kasvavia ja kehittyviä muotoja, pienoismaailmoja, jotka olivat näkyvän todellisuuden sisällä tai sen tuolla puolen. Filonov viittasi metaforisesti myös alkeishiukkasten tai eloperäisten solujen olemassaoloon, asioihin, joista tiede oli juuri päässyt selville. Hänen työskentelynsä oli hyvin hidasta. Huolellisesti hän eteni kohta kohdalta pienoismaailmoista suurempiin kokonaisuuksiin.
Filonovin töiden merkitykset jäivät arvoituksiksi katsojille, koska niiden sanoma oli koodattu. Hänen teoksissaan ihmisen tekemät ja luonnon esineet, ihmiset ja eläimet vaihtavat ilmenemismuotojaan ja merkityksiä keskenään, sulautuen ja virraten toisiinsa ja muodostuen joksikin aivan muuksi. Hänen menetelmänsä ydin oli hajottaa näkyvä todellisuus yksilöllisiin osiin ja siten muodostaa niistä monimutkaisia kuvia, jotka ovat täynnä symbolisia merkityksiä. Hän loi töissään salakirjoitetun, mystisen kuvan todellisuudesta pyrkien laajentamaan esittävän taiteen mahdollisuuksia ja saamaan näkymättömän näkyväksi.
Filonov teki maalauksensa periaatteensa ”sdelannostin” (hulluus tai käsityömäisyys) mukaan, joka tarkoitti taukoamatonta kovaa työtä teoksen parissa ja joka johtaa hyvin yksityiskohtaiseen, kiteytettyyn, kirjavaan, nopeasti katsoen rakentumattomaan maalaukselliseen koostumukseen. Esimerkkinä tästä on Työläiset vuodelta 1925.
Ajatuksia
Analyyttisen taiteen ideologiassa Filonov selvittää, mitä hän odottaa oppilailtaan ja itseltään:
Jaime Luiz Coelho
Coelho osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
GN’R Lies
GN’R Lies on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Guns N’ Rosesin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 30. marraskuuta 1988, ja se koostuu yhtyeen ensimmäisen EP-levy Live ?!*@ Like a Suiciden materiaalista sekä neljästä akustista kitarointia esitelleestä kappaleesta, joista vain kolme ovat täysin uutta materiaalia. Akustinen osion yhtye nauhoitti vuoden 1988 alkupuolella yhdessä tuottaja Mike Clinkin kanssa.
Yhtye oli alun perin kaavaillut antavansa albumille nimen ''Lies! The Sex, the Drugs, the Violence, the Shocking Truth'' parodiana englantilaistabloideista. Geffen torjui ajatuksen ja päätyi nimeämään albumin napakammalla ja lyhennelmällä GN’R Lies. Ilmestyessään albumi ponnahti suoraan Yhdysvaltain albumilistan kakkoseksi, jolloin Guns N’ Rosesista tuli viiteentoista vuoteen ensimmäinen yhtye, jolla oli yhtäaikaisesti kaksi albumia viiden parhaan joukossa yhtyeen debyyttialbumi Appetite for Destructionin ollessa edelleen listakolmosena.
Albumin kappale "One in a Million" joutui kovan kritiikin kohteeksi ja suurennuslasin alle, sillä se sisälsi Axl Rosen vuolasta puhetta, jossa homoseksuaalit ja maahanmuuttajat esiteltiin moraalittomina taudinlevittäjinä ja tummaihoiset kultaketjuilla koreilevina nekruina. Kappaleessa Rose puolustelee mielipiteitään olemalla valkoihoinen pikkukaupungin poika, jolle kenenkään ei tule tyrkyttää omaa arvomaailmaansa. Rose on sittemmin oikaissut kappaleen aiheuttamia keskusteluja sanoen, "ettei hauku kappaleessa kaikkia tummaihoisia vaan pelkästään niitä, jotka tekivät hänen elämänsä hankalaksi hänen muuttaessaan Los Angelesiin." Rose poisti kappaleen levyn myöhemmistä painoksista kunnianosoituksena Queen-yhtyeen edesmenneelle, biseksuaalina tunnetulle laulajalle Freddie Mercurylle.
Kappalelista
Live ?!*@ Like a Suicide
GN’R Lies
Katri Kortesuo
Ida Sofia Kulovuori, kirjailijanimi Katri Kortesuo (sukunimi aikaisemmin Kuhlberg; 18. lokakuuta 1858 Tampere – 7. kesäkuuta 1941 Tampere) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Isko. Kulovuori toimi Tampereella kansakoulun opettajana vuosina 1884–1925.
Makuuvaunu
thumb|250px|VR:n uuden kaksikerroksisen Edm-makuuvaunun hytti. Hyttiin mahtuu kaksi ihmistä, yläkerran hyteissä on oma WC ja suihku. Makuuvaunu on yöjunissa käytettävä rautatieliikenteen vaunutyyppi, jossa matkustajien on mahdollista nukkua pitkien matkojen aikana. Makuuvaunuissa on yleensä hytit, joista löytyy ainakin sängyt mutta useimmiten myös muuta kalustusta, kuten lavuaarit.
Suomen yöjunissa liikennöidään nykyään pääsääntöisesti kaksikerroksisilla Edm-makuuvaunuilla. Käytössä on myös vanhempia, sinisiin vaunuihin kuuluvia CEmt-mallisia yksikerroksisia makuuvaunuja. Makuuvaunuja käytetään Suomessa muun muassa Rovaniemelle ja Kemijärvelle menevissä junissa.
Jamoinjärvi
Jamoinjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 172 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä ja se on 2,7 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta. Sen rantaviivan pituus on 14,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,4 metriä mpy.
Tom Hooper
Thomas George ”Tom” Hooper (s. 5. lokakuuta 1972 Lontoo, Englanti) on brittiläis-australialainen elokuvaohjaaja. Hän sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon vuoden 2011 Oscar-gaalassa elokuvasta Kuninkaan puhe. Sen jälkeen hän ohjasi musikaalielokuvan Les Misérables (2012), romanttisen draamaelokuvan Tanskalainen tyttö (2015) sekä musikaalielokuvan Cats (2019).
Palkkionmetsästäjä (romaani)
Palkkionmetsästäjä on Philip K. Dickin vuonna 1968 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut vuonna 1989 Kari Nenonen ja vuonna 2022 J. Pekka Mäkelä otsikolla Uneksivatko androidit sähkölampaista?.
Romaanin päähenkilö on Rick Deckard, androideja metsästävä palkkionmetsästäjä. Romaani sijoittuu post-apokalyptiseen lähitulevaisuuteen (ensipainoksessa vuoteen 1992, myöhemmissä vuoteen 2021). Maa ja sen asukkaat ovat kärsineet Terminus-nimisestä maailmansodasta ja ydinaseiden käytöstä. Suurin osa eläimistöstä on joko kuollut sukupuuttoon tai on sen partaalla sodan aiheuttaman radioaktiivisen säteilyn takia. Eläimen omistaminen kertoo omistajan korkeasta asemasta, mutta sitäkin enemmän korostuu ihmisten empaattisuus eläimiä kohtaan.
Deckard saa tehtäväkseen ”peruuttaa” kuusi karannutta androidia, mallia Nexus-6, joka on viimeisin ja edistyksellisin androidimalli. Tämän tehtävän kautta romaani tutkii, ”mitä tarkoittaa olla ihminen”. Ihmisistä poiketen androidit eivät kykene tuntemaan empatiaa. Deckard joutuu tutkimaan, mikä loppujen lopuksi erottaa ihmiset androideista: jos ihmiset uneksivat lampaista, näkevätkö androidit unta sähkölampaista, kirjan alkuperäisen nimen mukaisesti.
Vuonna 1982 ilmestyi Ridley Scottin ohjaama romaanin maailmaan ja asetelmiin löyhästi pohjautuva elokuva, Blade Runner, ja vuonna 2017 Denis Villeneuven jatko-osa Blade Runner 2049.
Suomennokset
Harri Römpötti kirjoittaa vuonna 2022, että Kari Nenosen ensimmäinen suomennos vuodelta 1989 on "ikävästi epäonnistunut". Uuden suomennoksen on tehnyt J. Pekka Mäkelä vuonna 2022, ja Römpötin mukaan se "kulkee erittäin sujuvasti", vaikka olisi kyllä vaatinut vielä yhden oikolukukierroksen.
Asetelma
Palkkionmetsästäjä sijoittuu vuoteen 1992 (myöhemmissä painoksissa vuoteen 2021), vuosia sen jälkeen, kun ydinasein käyty maailmansota Terminus on tuhonnut suuren osan Maasta. YK kannustaa ihmisiä muuttamaan Maasta ulkokolonioihin, jotta ihmisrotu säilyisi radioaktiivisen säteilyn tappavalta vaikutukselta. Ihmisiä houkutellaan muuttamaan muun muassa lupaamalla antaa jokaiselle siirtolaiselle yksi androidi palvelijaksi.
Jäljelle jääneet ihmiset elävät ränsistyneissä kaupungeissa, joissa säteily rappeuttaa heidän geenejään. Eläimet ovat harvinaisia ja erittäin kalliita, ja ihmisten odotetaan pitävän niitä kotieläiminä ja auttavan säilyttämään ne elossa. Monet ihmiset turvautuvat kuitenkin varojen puutteessa halvempiin synteettisiin tai sähköisiin eläimiin. Juuri ennen romaanin alkua Deckard omisti aidon lampaan, joka kuitenkin kuoli lavantautiin ja jonka hän korvasi sähkölampaalla.
Maan yleisin uskonto on mercerismi, jossa nk. empatia-linkit yhdistävät käyttäjät kollektiiviseen tietoisuuteen, joka perustuu Wilbur Mercerin kärsimykseen. Mercer kävelee loputonta matkaa vuorta ylös samalla, kun häntä heitellään kivillä, joiden aiheuttaman kivun kaikki linkittyneet kokevat.
Toista uskontoa edustaa 23 tuntia vuorokaudessa kestävä televisio-ohjelma, jossa esiintyvät Buster Friendly ja hänen Ystävälliset Ystävänsä (”Friendly Friends”). Sen päätarkoitus on halventaa mercerismiä ja sallia androidienkin osallistua eräänlaiseen kulutukselliseen spiritualismiin (”consumerist spirituality”). Myöhemmin paljastuu, että vastoin yleistä luuloa Mercer ja Friendly eivät olekaan aitoja ihmisiä.
Juoni
Romaani seuraa androideja työkseen "peruuttavaa" palkkionmetsästäjää Rick Deckardia yhden päivän ajan, kun hän etsii paenneita, ihmisinä esiintyviä androideja. Sivujuonessa seurataan John R. Isidorea -nimistä yksinäistä miestä.
Romaanin alussa Deckard tuntee vieraantuneensa vaimostaan Iranista. Hänen mielestään Iran käyttää väärin tunne-elintään (laite, jonka avulla käyttäjä voi valita itselleen tunnetiloja) valitsemalla itselleen vääriä tunteita, kuten masennuksen.
Vieraillessaan androideja valmistavan Rosen Industriesin tiloissa Deckard tapaa Rachael Rosenin. Deckard on saapunut Rosen Industriesiin testaamaan "Voigt–Kampff"-nimisen empatiatestin toimivuutta uusimpaan Nexus-6-mallin androidiin. Maahan on jokin aika sitten saapunut kahdeksan Marsista paennutta Nexus-6-mallista androidia, jotka on peruutettava. Deckardin esimies Dave Holden onnistui peruuttamaan androideista kaksi ennen kuin hän joutui sairaalaan kolmannen androidin ammuttua häntä. Rachael on viehättävä naispuolinen androidi, jota Deckard luulee aluksi ihmiseksi mutta jonka empatiatesti paljastaa androidiksi.. Rachael itse uskoo olevansa aito ihminen, koska häneen on istutettu hänen valmistajansa Eldon Rosenin veljentyttären muistoja. Hän yrittää saada Deckardin lopettamaan palkkionmetsästyksen. Deckard alkaakin pohtia sitä, mitä ihmisyydellä, moraalisuudella ja empatialla lopulta tarkoitetaan. Kun Deckard yrittää peruttaa yhden jäljellä olevista kuudesta androidista, oopperalaulajaksi tekeytyneen Luba Luftin, hänet pidätetään ja viedään paikkaan, joka näyttää olevan täysin toimiva poliisiasema – mutta ei sellainen asema, jonka Deckard tuntee. Hän pakenee asemalta toisen, Phil Resch -nimisen palkkionmetsästäjän kanssa sen jälkeen, kun hän on päätellyt aseman olevan androidien miehittämä. Deckardin moraalinen pulma syvenee, kun hän palaa takaisin Luftin luo yhdessä Reschin kanssa hoitaakseen tehtävänsä loppuun. Resch osoittaa olevansa niin tunteeton, että Deckard epäilee myös häntä jonkin aikaa androidiksi.
Kun Deckard tajuaa edessään olevan haasteen, hän pyytää Rachaelilta apua, ja he harrastavat yhdessä seksiä. Rachael toivoo seksillä saavansa Deckardin lopettamaan palkkionmetsästyksen, mutta hän epäonnistuu aikeissaan. Deckard onnistuu kuin onnistuukin peruuttamaan Prisin, Royn ja Irmgardin, jolloin Isidore murtuu menetettyään ainoan ystävänsä. Deckard saavuttaa myös ennätyksen "Eniten peruutuksia yhtenä päivänä". Deckardin palattua kotiin Iran kertoo nähneensä Rachaelin surmaavan Deckardin aiemmin päivällä ostaman aidon vuohen. Deckard ymmärtää, että kyseessä oli Rachaelin kosto, ja hän on kiitollinen siitä, että hän menetti vain rahaa; androidi olisi voinut tappaa vuohen sijasta Iranin.
Deckard matkustaa autiomaahan mietiskelemään ja saa jumalallisen ilmestyksen. Hän löytää rupikonnan, joiden luullaan kuolleen sukupuuttoon ja joita pidetään Mercerin suosikkieläiminä. Hän tuo konnan kotiin, mutta Iran huomaa, että se on keinotekoinen. Deckard ei ole iloinen kuullessaan asiasta, mutta hän "suosii" tietoa rupikonnan keinotekoisuudesta.
Androidit
Androideja käytetään vain Mars-kolonioissa. Monet niistä pakenevat psykologista eristyneisyyttä ja orjuutta ja piiloutuvat Maahan teeskennellen olevansa tavallisia ihmisiä. Vaikka ne ovat biologisia ja niitä on mahdoton erottaa ihmisistä, niitä pidetään koneina. Poliisin palkkionmetsästäjät, kuten Rick Deckard, etsivät ja "peruuttavat" (eli tappavat) paenneet androidit. Monesti Deckardin poliisiyksikkö kerää ja analysoi epäiltyjen peruutettujen androidien ruumiit varmistaakseen, että ne todella ovat keinotekoisia.
Aikaisemmat androidit oli helpompi tunnistaa niiden rajoittuneen älykkyyden takia. Androidi-tekniikan kehittyessä palkkionmetsästäjien piti kehittää empatiatesti ”Voigt–Kampff”, jotta ne voitaisiin erottaa ihmisistä. Testi mittaa empaattisia reaktioita – joita androideilla ei ole – kysymyssarjalla, joka aiheuttaa kuulijassa tunnereaktion. Kysymykset koskevat useimmiten eläimiä. ("Olet autiomaassa. Edessäsi on kilpikonna, joka on selällään. Se ei pääse omin avuin oikeinpäin. Se heiluttelee jalkojaan ilmassa, mutta sinä et auta.") Koska androidit eivät ole empaattisia, niiltä puuttuvat nämä tunnereaktiot ja ne vain teeskentelevät reagoivansa kysymyksiin ihmisten tavoin. Androidien reaktiot ovat myös huomattavasti hitaampia kuin ihmisillä. Yksinkertaisempi Bonellin testi, jota toinen San Fransiscon poliisijaosto käyttää, mittaa visuaalisen ärsykkeen aiheuttamaa refleksiä selkäytimen ylimmässä hermosolmussa. Sataprosenttisen varma tulos saadaan kuitenkin ainoastaan tutkimalla epäillyn androidin luuydinnäytettä.
Aldo Mongiano
Aldo Mongiano (1. marraskuuta 1919 Pontestura – 15. huhtikuuta 2020) oli Brasiliassa toiminut italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Consolata-lähetyssaarnaajien papiksi 3. kesäkuuta 1943 ja nimitettiin Roraiman prelaatiksi sekä Nasain titulaaripiispaksi 14. toukokuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Cavalla, jota avustivat Giuseppe Angrisani ja Luigi Bettazzi.
Mongiano erosi titulaaripiispan arvosta 26. toukokuuta 1978. Roraiman alueprelatuurin tultua korotetuksi hiippakunnaksi Mongiano sai 4. joulukuuta 1979 nimityksen sen piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 26. kesäkuuta 1996.
Ingušian sota
Ingušian sota alkoi vuonna 2007 kapinoinnin kiihtymisenä Ingušiassa. Paikalliset ihmisoikeusaktivistit ja oppositiopoliitikot ovat kuvanneet sotaa sisällissodaksi ja toiset Venäjän-vastaiseksi kansannousuksi. Vuoden 2009 puolivälissä Ingušia oli vienyt Tšetšenian aseman Pohjois-Kaukasuksen väkivaltaisimpana tasavaltana. Ääri-islamilaisilla liikkeillä on osuutensa molemmissa.
Kapinaa kannattaneen Inghusetia.ru -nettisivun omistaja Magomed Yevloyev surmattiin vuonna 2008. Tämän kiistan keskipisteessä oli epäsuosittu presidentti Murat Zjazikov, jota ihmisoikeusaktivistit ja Venäjän hallituksen jäsenet ovat kritisoineet. Lokakuussa 2008 Ingušian sisäministeri Musa Medovin oli itsemurhapommittajan kohteena. Venäjän presidentti Dmitri Medvedev erotti 30. lokakuuta Zjazikovin virastaan ja korvasi hänet everstiluutnantti Junus-bek Jevkurovilla. Ingušian oppositio piti tätä voittona.
Ingušiassa aloitettiin 26. heinäkuuta 2009 massiivinen Venäjän turvallisuusoperaatio, joka johtui venäläisvastaisuuden noususta. Moskova lähetti operaatioon 2 500 Venäjän sisäministerön joukkojen (MVD) taistelijaa. Seuraavien päivien aikana satoja miehiä saarrettiin ja muutama turvallisuusjoukon jäsen kuoli tai haavoittui jatkuvissa hyökkäyksissä.
Vuoden 2010 jälkeen väkivaltaisuudet alkoivat vähentyä. Vuonna 2014 turvallisuusjoukot ampuivat kapinallisten johtajan Arthur Getagazhevin. Vuoden 2015 puolivälissä Jevkurov julisti Ingušian kapinan kukistetuksi. Hän sanoi, että 80 kapinallista oli antautunut ja armahdettu ja että jäljellä olevat kapinalliset olivat alakynnessä.
Speechless
Speechless (englantia, suom. sanaton) voi tarkoittaa seuraavia:
Fama
Faman kunnan pinta-ala on 280 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Klélan, idässä Danderesson, etelässä Zangaradougoun, Kafouziélan ja Diomaténén ja lännessä Gongasson kuntiin. Maisemaa leimaavat kukkulat ja tasangot. Kasvillisuus on metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on bambaroita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, durra, hirssi ja peruna. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä ja harjoitetaan kaupankäyntiä. Famassa ja Naminassossa pidetään viikoittaiset markkinat.
Dioïlan piiri
thumb|200px|Dioïlan piiri Malin kartalla. Dioïlan piiri on paikallishallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen pinta-ala on 12 794 neliökilometriä. Asukkaita on 488 900 henkeä (vuonna 2009).
Dioïlan piiri rajoittuu lännessä Koulikoron alueen Katin ja Koulikoron, pohjoisessa Ségoun alueen Barouélin ja Blan, idässä Sikasson alueen Koutialan ja Sikasson sekä etelässä Bougounin piireihin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä alankoa ja ylänköä. Luonnonalueita ovat Banico, Dièdougou, Dolondougou, Guéniéka ja N’Tlondougou. Seudulla virtaavat Bani ja sen alkujoet Bagoé ja Baoulé.
Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–1000 millimetriä. Kuiva aika kestää maaliskuusta kesäkuuhun, sadekausi kesäkuusta lokakuuhun ja viileä kausi marraskuusta helmikuuhun. Viileän kauden lopussa puhaltaa harmattan-tuuli.
Piiriin kuuluu 23 maalaiskuntaa: Banco, Benkadi, Binko, Dégnékoro, Diébé, Diédougou, Diouman, Dolendougou, Guégnéka, Jékafo, Kaladougou, Kémékafo, Kéréla, Kilidougou, Massigui, N’Dlondougou, N’Garadougou, N’Golobougou, Nangola, Niantjila, Ténindougou, Wacoro, Zan Coulibaly. Hallinnollinen keskus on Kaladougoun kuntaan kuuluva Dioïla. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja djulia. Vallitseva uskonto on islam, jonka rinnalla elää perinteisiä uskomuksia. Lisäksi on jonkin verran kristittyjä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat vilja, puuvilla ja vihannekset. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Massiguissa, Fanassa ja Belecossa pidetään tärkeät karjamarkkinat. Dioïlassa ja Fanassa on CMDT:n puuvillan käsittelylaitokset. Piiriin saapuu paljon siirtotyöläisiä muualta maasta, ja toisaalta paikallinen nuoriso käy kausitöissä Bamakossa, Niorossa ja Norsunluurannikolla.
Metcalfen laki
Metcalfen laki väittää, että kommunikaatioverkon arvo on verrannollinen verkon käyttäjien lukumäärän neliöön (n2). Robert Metcalfe muotoili sen ensimmäisenä koskemaan Ethernetiä. Metcalfen laki selittää monia kommunikaatioverkkojen kuten Internet ja World Wide Web kokoon liittyviä ilmiöitä.
Lakia havainnollistetaan usein faksiesimerkin avulla: Yksi faksilaite verkossa on hyödyton mutta jokaisen faksilaitteen arvo on sitä suurempi mitä useampia fakseja verkossa on sillä jokaisen käyttäjän mahdollisuudet kommunikointiin kasvavat verkon koon mukana.
Täsmennyksiä
Koska käyttäjä ei tarvitse verkkoa ottaakseen yhteyttä itseensä verkon todellinen hyödyllisten yhteyksien lukumäärä on oheisessa havainnollistavassa kuvassa n-kulmion lävistäjien lukumäärä, (kts myös kolmioluvut) :
Tässäkin muodossa verkon arvo on suurissa verkoissa verrannollinen kommunikoivien osapuolten lukumäärän neliöön, kuten Metcalfen lain alkuperäisessäkin muodossa.
Metcalfen lain pätevyydestä käydään vilkasta keskustelua.
Metcalfen lain sovelluksia
Metcalfen lakia voidaan soveltaa moniin muihinkin verkkoihin kuin telekommunikaatioverkkoihin, kuten esimerkiksi tietokoneverkot, sosiaaliset verkot, organisaatiot jne.
Jorma Taina
Jorma Kalevi Taina (25. huhtikuuta 1944 Kouvola – 3. heinäkuuta 2020 Turku) oli suomalainen merenkulun logistiikkaan erikoistunut tutkija, Turun yliopiston maantieteen laitoksen dosentti ja Turun kauppakorkeakoulun merenkulkutalouden professori.
Taina väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 1978. Hän perusti yliopistoon merenkulkualan tutkimus- ja koulutuskeskuksen ja toimi vuosina 1978–1984 sen johtajana. 1980-luvun puolessavälissä Taina toimi Suomen kuljetustaloudellisen yhdistyksen toimitusjohtajana ja Kuljetus-lehden päätoimittajana, kunnes hänet nimitettiin vuonna 1987 Turun kauppakorkeakoulun merenkulkutalouden apulaisprofessoriksi ja myöhemmin professoriksi. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle kesällä 2008.
Anna Cummins
Anna Cummins (o.s. Mickelson, s. 21. maaliskuuta 1980) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008 ja saavutti samassa luokassa olympiahopeaa Ateenassa 2004. Pekingissä hän kilpaili myös perämiehettömässä kaksikossa, jossa hän sijoittui seitsemänneksi jäätyään B-finaaliin. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden Sevillassa 2002, Etonissa 2006 ja Münchenissä 2007. Muissa luokissa hänen paras MM-sijoituksensa oli perämiehettömän kaksikon neljäs sija Etonissa 2006.
Parationi
Parationi eli etyyliparationi eli dietyyli-p-nitrofenyylitiofosfaatti on kasvinviljelyssä käytetty hyönteismyrkky. Parationi on hyvin myrkyllistä myös selkärankaisille eläimille. Aineen myynti ja käyttö kiellettiin Suomessa 1990-luvulla.
Parationi vaikuttaa hermostoa lamaavasti estämällä koliiniesteraasin toiminnan. Muun muassa Bladan on parationin kaupallinen myyntinimi. Parationi oli 1950-luvulla merkittävin yksittäinen itsemurhatarkoituksessa käytetty aine Suomessa.
Parationin eli etyyliparationin kemiallinen kaava on C10H14NO5PS ja rakennekaava (C2H5O)2PSOC6H4NO2.
Jaakko Hirvonen
Jaakko Hirvonen (s. 17. huhtikuuta 1981) on suomalainen entinen pesäpalloilija joka edusti kasvattajaseuraansa Joensuun Mailaa, Puijon Pesistä ja Seinäjoen Maila-Jusseja. Hän lopetti uransa vuoden 2011 jälkeen. Hirvonen pelasi 175 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 19 tavallista juoksua, toi 45 juoksua ja keräsi 372 kärkilyöntipstettä. Hirvonen pelasi 12 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja kolme tavallista juoksua, toi viisi juoksua ja keräsi 29 kärkilyöntipistettä. Hirvonen pelasi 30 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kaksi tavallista juoksua, toi 14 juoksua ja keräsi 88 kärkilyöntipistettä.
Forsvarets forskningsinstitutt
FFI sijaitsee Kjellerissä 25 kilometriä Oslosta itään. Laitokseen kuuluu meriteknologian tutkimusyksikkö, joka sijaitsee Hortenissa Oslon lounaispuolella. Horten on Norjan mikroteknologian keskus.
FFI:ssa henkilöstöä on 716, joista 515 on tutkijoita. Tutkimuslaitoksen ympärille on kehittynyt Kjellerin tiedekeskus, jossa työskentelee kaikkiaan 2 400 tutkijaa.
Höyheninen
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,6 metriä mpy.
Sophia Leung
Sophia Ming Ren Leung, C.M. (s. 25. heinäkuuta 1933) on kiinalaissyntyinen Kanadassa uransa luonut poliitikko. Hän istui Kanadan parlamentin House of Commonsissa ensin vuosina 1997–2000, sitten uudelleen valittuna vuoteen 2004. Hän edustaa Kanadan liberaalipuoluetta.
Teklemariam Medhin
Teklemariam Medhin Weldeslasie (s. 24. kesäkuuta 1989 Hazega) on eritrealainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Medhin sijoittui Fukuokan maastojuoksun MM-kilpailujen 2006 junioreiden sarjassa 13:nneksi ja kuului Eritrean pronssijoukkueeseen joukkuekilpailussa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Pekingissä hän oli samana vuonna 5 000 metrillä kahdestoista. Mombasan maastojuoksun MM-kilpailuissa 2007 hän sai junioreiden sarjassa joukkuehopeaa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa neljästoista. Edinburghin MM-maastojuoksuissa 2008 hän sijoittui miesten kilpailussa 23:nneksi ja Eritrea joukkuekilpailussa neljänneksi. Pekingin olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä 32:s.
Madhin sai maastojuoksun Afrikan-mestaruuskilpailuissa Kapkaupungissa 2012 hopeaa 12 kilometrillä. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi. Bydgoszczin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa ja oli neljäs joukkuekilpailussa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän keskeytti 10 000 metrin juoksun. Guiyangin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 17:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 10 000 metrillä 19:s.
Salibandyseura Welhot
Kaudella 2017–2018 seurassa oli 825 jäsentä. Lisenssimäärällä mitattuna Welhot on Suomen 5. suurin salibandyseura.
Miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2021–2022 Divarissa, mutta tippui suoraan alemmalle sarjatasolle ollen runkosarjan huonoimpana 14:s. Naisten edustusjoukkue pelaa Naisten Salibandyliigassa.
Erityisryhmä
Sb Welhojen erityisryhmä on vuonna 2003 perustettu salibandyjoukkue kaikille, jotka tarvitsevat tukea harrastamiseen. Pelaajia joukkueessa on tällä hetkellä yli 40 miestä ja naista, ikähaarukkana 13–60 vuotta. Harjoituksissa joukkue jakaantuu kahteen osaan. A- ja B-ryhmiin, joissa harjoittelussa panostetaan hieman erilaisiin harjoitteisiin taitotason mukaan.
Furaani
Furaani on aromaattinen heterosyklinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on C4H4O. Siitä käytetään myös nimiä furfuraani, divinyleenioksidi ja oksasyklopentadieeni.
Furaani on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan erittäin herkästi syttyvää kirkasta, väritöntä nestettä, jonka haju muistuttaa eetterin tuoksua. Furaanin moolimassa on 68,07 g/mol, sulamispiste –85,6 °C, kiehumispiste 31,3 °C, suhteellinen tiheys 0,936 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste –35 °C (c.c.) ja CAS-numero 110-00-9. Furaani liukenee huonosti tai ei ollenkaan veteen.
Furaanin ollessa kosketuksessa ilman kanssa aine muodostaa räjähtäviä peroksideja. Aine reagoi kiivaasti myös hapettimien ja happojen kanssa aiheuttaen palo- ja räjähdysvaaran. Aine aiheuttaa myös palovaaran ollessaan kuumassa tai liekkien läheisyydessä matalan leimahduslämpötilansa vuoksi.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Höyry ärsyttää hengitysteitä ja voi aiheuttaa keuhkopöhön. IARC (International Agency for Research on Cancer) on luokitellut furaanin 1995 koe-eläimille syöpävaaralliseksi. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) epäilee furaania genotoksiseksi eli perimän kautta vaikuttavaksi syöpävaaralliseksi yhdisteeksi.
Johdokset
Luonnonmarjojen, kuten ahomansikan ja mesimarjan sisältämät furaanijohdokset (2,5-dimetyyli-4-metoksi-3(2H)-furanoni = 'mesifuraani' ja 2,5-dimetyyli-4-hydroksi-3(2H)-furanoni ='fydroksimesifuraani') aiheuttavat marjoihin karvautta niitä kuumennettaessa, siksi ne eivät käy hillomarjoiksi. Lähisukuisissa vadelmassa ja puutarhamansikassa näitä furaanijohdoksia ei ole. Luultavasti yhdisteiden pilkkoutumistuotteet ovat karvaita.
Syvälle salattu
Syvälle salattu on suomalainen elokuva vuodelta 2011. Sen pääosissa nähdään Krista Kosonen, Peter Franzén ja Kai Lehtinen. Elokuvan ensi-ilta oli 7. lokakuuta 2011.
Psykologinen trilleri on kuvattu Pohjois-Karjalassa.
Juoni
Työstään uupunut, parisuhteensa menettänyt ympäristöjuristi (Krista Kosonen) palaa kotikyläänsä puolustamaan tekoaltaan rakentamista vastustavia asukkaita. Yhteisen ajan toivossa yksinhuoltajanainen ottaa mukaansa 9-vuotiaan poikansa (Viljami Nojonen), mutta joutuu kohtaamaan lapsuutensa traumat.
Vastaanotto
Filmgoerin Tuija Pyhäranta pitää Syvälle salattua visuaalisesti ja äänimaailmallisesti harkittuna ja vangitsevana, mutta sanoo elokuvan reaalimaailman tason jäävän näin luodun fantasian varjoon ja erikoistehosteiden pääsevän pääosaan. Suomen Kuvalehden Kalle Kinnunen sanoo murska-arviossaan elokuvan loppukäänteen vetävän maton alta katsojalta ja saavan sitä edeltävät tapahtumat näyttämään loogisesti ja myös tyylillisesti käsittämättömiltä. Myös Film-O-Holic.com-sivuston Juha Rosenqvist pitää elokuvaa ”muodollisesti pätevänä”, mutta näkemyksettömänä ja käsikirjoitukseltaan monelta osin ongelmallisena ”tusinatrillerinä”.
Ekojärvi (Hämeenlinna)
Ekojärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 73 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta. Sen rantaviivan pituus on 7,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 87,3 metriä mpy.
Intian asevoimat
Intian asevoimat on sotilasorganisaatio, joka on vastuussa Intian puolustuksesta ja maan alueellisesta turvallisuudesta. Asevoimien ylipäällikkönä toimii Intian presidentti. Asevoimat ovat käskynalaisia ja vastuussa Intian hallitukselle, jota johtaa pääministeri. Asevoimat koostuvat kolmesta puolustushaarasta: maa-, meri- ja ilmavoimista. Lisäksi asevoimien apuna toimivat rannikkovartiosto ja puolisotilaalliset joukot, sekä ydinaseiden hallinnasta vastaavat strategiset joukot.
Asevoimien henkilöstö koostuu nykyisin kokonaisuudessaan vapaaehtoisista. Tarvittaessa hallituksella on mahdollisuus asettaa voimaan yleinen asevelvollisuus, mikäli maan turvallisuus sitä vaatii. Tätä mahdollisuutta ei ole kuitenkaan vielä käytetty, ei edes Pakistania ja Kiinaa vastaan käytyjen sotien aikana.
Kana tikka masala
Kana tikka masala on mausteinen, intialaistyyppinen ruokalaji, jossa on tikka-kanaa ja kermainen kastike. Kerrotaan, että se on kehitetty alun perin 1970-luvun alussa Glasgow’ssa, mutta intialaiset väittävät tikka masalaa tehdyn Intiassa jo paljon aiemmin. Se on Britannian suosituimpia aterioita, ja sitä myydään vuodessa 23 miljoonaa annosta. Ulkoministeri Robin Cook sanoi sitä vuonna 2001 Britannian kansallisruoaksi.
Alkuperä
Tandooriuunissa valmistettua kanaa tarjoiltiin Britanniassa ensimmäisen kerran Lontoossa vuonna 1966. Sieltä resepti kulkeutui seuraavien vuosien aikana Glasgow’hun. 1970-luvun alkuvuosina eräs asiakas ravintola Shish Mahalissa totesi kanan olevan maukasta mutta hieman kuivaa. Ravintolan kokki improvisoi tällöin kastikkeen tomaattikeitosta, mausteista ja kermasta, jolloin syntyi kana tikka masalan tavallisin resepti. Sen jälkeen muunnelmia on tullut huomattavasti lisää: 2000-luvulla tehdyssä testissä maistettiin 48 eri tikka masala -reseptiä ja todettiin, että ainoa yhteinen ainesosa niissä kaikissa oli kana. Ei voidakaan enää sanoa, että tikka masalalle olisi olemassa vakioreseptiä.
On myös väitetty, että kana tikka masala olisi kehitetty Intiassa. Joidenkin väitteiden mukaan se olisi peräisin Suurmogulien valtakunnan ajoilta, toisten mukaan se olisi kehitetty 1960-luvulla Punjabissa.