cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siad Barre
Mohamed Siad Barre (arabiaksi: محمّد سياد بري ; k. 2. tammikuuta 1995 Lagos, Nigeria) oli somalialainen kenraali, joka hallitsi Somaliaa sotilasdiktaattorina vuosina 1969–1991 kaapattuaan vallan.
Siirtomaavuodet
Siad Barre syntyi Shiilaabon lähellä Ogadenia Abessinian Somalimaassa, nykyisessä Etiopian Haraghessa. Hänen syntymäajastaan on ristiriitaisia tietoja ja se on eri lähteissä ilmoitettu vuosien 1910 ja 1920 välille. Barren oma hallinto ilmoitti syntymävuodeksi 1919 tai 1921. Myöhemmin, päästäkseen italialaiseen koulutukseen hän väärensi syntymäpaikakseen Garbahaarreyn, joka sijaitsi silloisen Italian Somalimaan puolella. Hän liittyi Corpo Zaptieen eli Polizia Africana Italianaan ja toimi pitkään Italian siirtomaapoliisina.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 Britannia miehitti Italian Somalimaan. Siad Barre pääsi englantilaisten poliisikurssille, jonka organisoi Kabettissa Keniassa toiminut King’s African Rifles. Hänet palkattiin Englannin siirtomaapoliisiin (British Colonial Police), joka korvasi Corpo Zaptien. Hän nousi korkeimpaan poliisialiupseerin arvoon, jonka musta pystyi organisaatiossa saavuttamaan. Länsiliittoutuneet eivät halunneet sodan jälkeen Italian entisten siirtomaiden välitöntä itsenäistymistä. Yhdistyneet kansakunnat antoi vuonna 1949 Italialle kymmenen vuoden jatkoajan Somalian hallitsijana, niin sanotun itsenäistymisen valmistelukauden. Kun Carabinieri-santarmilaitos palasi Somaliaan, Siad Barre sai kaksivuotisen koulutuksen carabinierieksi Italiassa. Hän sai tämän jälkeen italialaisilta Mogadishussa poliittista ja hallinnollista koulutusta. Hän oli ensimmäinen somali, joka ylennettiin poliisiupseeriksi. Hän oli Benadirin poliisin päällikkö vuonna 1958, kun egyptiläinen diplomaatti Kamal Ed Deen Saalah salamurhattiin tilanteessa, jossa tämän oma turvamiesryhmä ei ollut paikalla.
Vuonna 1958 Somalialle perustettiin omat somalialaiset poliisijoukot. Kun Somalia itsenäistyi 1. heinäkuuta 1960 Brittiläisen Somalimaan ja Italian Somalimaan yhdistyessä Somalian tasavallaksi, Siad Barre ylennettiin poliisivoimissa prikaatikenraaliksi. Hän siirtyi Somalian armeijaan, kun se perustettiin. Hän kuului armeijan ylimpään johtoon ja nousi asevoimien ylipäälliköksi vuonna 1965.
Valtaannousu
Somalian siviilihallinnot tekivät poliittisia virheitä ja ottivat lahjuksia. Nämä lisäsivät siviilihallinnon epäsuosiota. 15. lokakuuta 1969 presidentti Abdirashid Ali Shermarke salamurhattiin. Shermarken hautajaisten jälkeisenä päivänä 21. lokakuuta 20 sotilas- ja viisi poliisijohtajaa Siad Barren johtamina kaappasi vallan verettömästi. Siad Barre nousi sotilasjuntan, Korkeimman vallankumouksellisen neuvoston johtoon. Somalia alkoi lähentää suhteitaan Neuvostoliittoon, jonka kanssa se oli jo 1963 solminut sopimuksen yhteistyöstä.
Somalia oli vuosia tukenut Ogadenissa, Etiopiassa toimivia somalikapinallisia ja hallitusten vastustajia Etiopiassa ja Keniassa.
Viimein Barre yritti Neuvostoliitosta saamiensa aseiden avulla vallata Ogadenin. Somalian armeija hyökkäsi avoimesti Ogadeniin 23. heinäkuuta 1977. Neuvostoliitto ja Kuuba tukivatkin kuitenkin Etiopiaa, joka oli kääntynyt marxilaiseksi. Somalijoukot ajettiin pois Ogadenista ja Barre karkotti neuvostoliittolaiset ja sai Yhdysvaltain tuen.
Siad Barren hallituskaudella vuonna 1977 Lufthansan lento kaapattiin Mogadishuun. Lentokoneen kaappaajat olivat palestiinalainen terroristijärjestö PFLP ja länsisaksalainen Punainen armeijakunta. Saksan liittokanslerin Helmut Schmidtin ja Siad Barren välisten neuvottelujen jälkeen Saksan liittotasavallan rajavartioston erityisjoukon GSG-9 hyökkäys lentokoneeseen päätti kaappauksen panttivankien vapauttamiseen.
Barren kärsimien tappioiden jälkeen tapahtui 1978 vallankaappausyritys, joka torjuttiin. Barre joutui tukeutumaan yhä enenemässä määrin sukulaisiinsa ja omaan klaaniinsa ja sotilaisiin. Parlamentti lakkautettiin. Poliittisten vainojen kasvaessa oppositio aseistautui ja liittoutui jopa Etiopian kanssa.
Vuonna 1981 Barren hallinnon vastustus alkoi kasvaa hänen erotettuaan Mijertynin ja Isaqin klaanin hallituksesta ja otettuaan tilalle väkeä omasta Marehanin klaanistaan.
Toukokuussa 1986 Barre loukkaantui auto-onnettomuudessa ja vajosi koomaan. Hänet pelasti Saudi-Arabiasta lähetetty lääkäriapu. Samana vuonna Barre solmi rauhan Etiopian Mengistun kanssa ja molemmat maat pystyivät keskittymään sisäpoliittisiin ongelmiinsa. Hargeisaa, joka oli entinen Brittiläisen Somalimaan pääkaupunki, ja muita pohjoisen kaupunkeja, pommitettiin säälittä, kuten myös pakolaisten saattueita.
Vallan menetys
Tammikuussa 1991 Barre pakeni tukijoineen Mogadishusta, jonka kapinalliset valtasivat. Eläteltyään kuukausia toiveita kaupungin valtaamisesta takaisin Barre pakeni Keniaan, jossa asui jonkin aikaa Nairobissa maan hallituksen kustannuksella. Protestien jälkeen Barre siirtyi Lagosiin Nigeriaan saatuaan turvapaikan kenraali Ibrahim Babangidan johtamalta maalta.
Valtakaudellaan Barre ja hänen lähipiirinsä pyrkivät pönkittämään Barren valtaa luomalla henkilöpalvontaa, mm. koristamalla pääkaupungin Barren kuvilla. Pohjoinen Somalimaa valitti joutuneensa syrjityksi liittovaltiossa: valta ja vauraus keskittyi Mogadishuun. Somalimaa syyttää edelleen Barren taitamatonta vallankäyttöä sisällissodasta, joka on riehunut jo vuodesta 1977.
Siad Barre kuoli sydänkohtaukseen 2. tammikuuta vuonna 1995 Lagosissa, Nigeriassa.
Korisliigan SM-finaalien paras pelaaja
SM-finaalien parhaan pelaajan valitsee vuosittain Suomen Koripalloliitto.
Syväterävyysalue
thumb|230px|Laaja terävyysalue (aukko f/32): kohteen lisäksi taustan yksityiskohdat erottuvat. thumb|230px|Kapea terävyysalue (aukko f/5): vain kohteeksi valittu kukka on terävä.
Syväterävyysalueella tarkoitetaan valokuvauksessa syvyyssuuntaista aluetta, jossa kohteet ovat kunnolla tarkentuneita. Valokuvaaja voi valita aukon arvolla kuinka suureksi syväterävyysalue muodostuu: syväterävyysalue on sitä lyhempi mitä suurempaa aukkoarvoa käytetään. Vastaavasti pientä aukkoarvoa käytettäessä syväterävyysalue voi ulottua kuvan etualalta äärettömään.
Varsinkin "pokkareilla" ( = taskukameroilla) terävyyteen alkaa pienillä aukoilla vaikuttaa valon hajoamisen vaikutus ja pistekoko, joiden yleinen nimitys on optisesti diffraktio. Ts.: määrättyä aukkoa pienemmällä ei syvyysterävyys kasvakaan vaan valon hajoaminen heikentää "terävyyttä".
Aukon arvon lisäksi syväterävyysalueeseen vaikuttaa kuitenkin myös objektiivin todellinen polttoväli ja toisaalta kohteen etäisyys kuvaajasta: mitä lähempänä olevaa kohdetta kuvataan, sitä lyhyemmäksi syväterävyysalue muodostuu. Erityisen merkittävää tämä on makrokuvauksessa: kuvattaessa vain muutaman senttimetrin päässä olevaa kohdetta suurella aukkoarvolla syväterävyysalue saattaa rajoittua muutamaan millimetriin. Jos taas kuvataan vaikkapa maisemaa lyhytpolttovälisellä laajakulmaobjektiivilla, on suhteellisen helppoa saada syväterävyysalue ulottumaan kuvan etualalta äärettömään.
Objektiivin polttovälin vaikutus taas ilmenee siinä, että mitä pidempi objektiivin todellinen polttoväli on, sitä lyhyemmäksi syväterävyysalue jää. Objektiivin polttovälistä riippumatta terävyysalue on sama, jos kuvan suurennussuhde pysyy muuttumattomana.
Syväterävyysalueen hallinta on yksi valokuvauksen ilmaisukeinoja. Lyhyt syväterävyysalue kohdentaa huomion kuvan varsinaiseen kohteeseen irrottamalla sen mahdollisesti häiritsevästä taustasta tai etualasta. Toisaalta esimerkiksi maisemakuvauksessa syväterävyysalueen usein odotetaan ulottuvan kuvan etualalta äärettömään siten, että kaikki kuvassa näkyvä on kunnolla tarkentunutta.
Syvyysterävyysalueeseen vaikuttaa ensisijaisesti objektiivin (optisen) suuaukon absoluuttinen koko (esim. senttimetreissä mitattuna). Pienissä objektiiveissa, esimerkiksi taskukokoisissa kameroissa ja älypuhelimissa, objektiivin suuaukko on erittäin pieni (vähänkään kauempana olevien kohteiden kannalta pistemäinen), ja siksi syvyysterävyysalue on hyvin suuri. Kaikille järjestelmäkameroille on saatavilla suuriaukkoisia objektiiveja, joilla pystytään saavuttamaan kapea syvyysterävyysalue. Kameran kennokoko sinänsä ei vaikuta objektiivien suuaukon absoluuttiseen kokoon, mutta yleisesti on niin, että suurempikennoisille kameroille on saatavilla suurempia objektiiveja, joiden suuaukko on suuri.
Pascagoulan abduktio
Pascagoulan abduktio on Yhdysvalloissa 11. lokakuuta 1973 sattuneeksi väitetty ufosieppaus. Siinä humanoidit kaappasivat Charles Hicksonin mukaan ufoon pariksi kymmeneksi minuutiksi. Tapaus sattui vilkkaimman ufoaallon aikana Pascagoulassa, Mississippissä. Vaikka tapahtumien kuvaus onkin melko johdonmukainen, silti siinä on luotettavuutta heikentäviä piirteiä.
Tapahtumat
pienoiskuva|Calvin Parker vuonna 2019. Tapahtumapaikka on Mississippin osavaltiossa, Meksikonlahden rannikolla. Havaitsijat olivat 42-vuotias Charles Hickson ja 19-vuotias Calvin Parker. Miehet olivat kalastamassa iltayhdeksän aikoihin Pascagoulan taajaman laitamilla. Paikka oli Pascagoulajoen länsirannalla.
Dynasty (Kwanin albumi)
Dynasty on Kwanin esikoisalbumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2001. Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 6, ja sitä on myyty yli 31 000 kappaletta, mikä oikeuttaa platinalevyyn.
Pascagoulan abduktio
Tapahtumat
Miehet kuulivat viheltävän äänen. Sitten he näkivät lentävän soikean esineen, jonka etupuolella oli kaksi valoa. Ufo oli kymmenkunta metriä pitkä ja kolmisen metriä korkea. Se laskeutui veteen.
Ufon ovi avautui ja sisältä tuli kolme hieman ihmistä muistuttavaa hahmoa. Nämä humanoidit olivat hoikkia ja hieman alle kaksi metriä pitkiä. Humanoidit olivat harmaita ja uurteisia, kuin norsunnahkaisia. Humanoideilla oli rapumaiset kädet. Luotimainen pää oli ilman niskaa kiinni ruumiissa. Päässä oli kolme porkkanamaista, nenämäistä uloketta ja yksi aukko.
20 minuutin kuluttua humanoidit veivät Hicksonin takaisin rannalle. Hän näki Parkerin itkemässä ja rukoilemassa. Kun humanoidit olivat palanneet ufoon, se nousi ylöspäin ja katosi.
Heti tapauksen jälkeen miehet istuivat autossaan noin 45 minuutin ajan. Myöhemmin he ilmoittivat tapauksesta poliisille. 20 vuotta myöhemmin Parker kertoi viestineensä humanoidien kanssa.
Kritiikkiä
Toisaalta Hickson ei suostunut toiseen, tarkempaan valheenpaljastuskokeeseen ja muutteli kertomusta tapauksen jälkeen. Hicksonin luotettavuutta vähentäväksi seikaksi on esitetty sitä, että hänet oli kerran erotettu töistä rahan kavalluksen takia. Hickson väitti kirkkaan ufon valon aiheuttaneen hänen silmiinsä muutoksia, joita lääkärin tutkimuksissa ei kuitenkaan havaittu.
Monet epäilevästi tai kieltävästi ufoihin suhtautuvat ovat yrittäneet selittää Pascagoulan ufosieppausta esimerkiksi petoksella tai muuntuneella tajunnan tilalla ja valveunilla.
Atsoksistrobiini
Atsoksistrobiini (C22H17N3O5) on orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään yleisesti fungisidina maataloudessa.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa atsoksistrobiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännössä liukenematonta veteen, mutta liukenee kohtalaisesti metanoliin ja asetoniin sekä hyvin etyyliasetaattiin ja dikloorimetaaniin. Atsoksistrobiinin sienien kasvua estävät ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu mitokondrioihin ja estää elektroninsiirtoketjun sytokromi B:n ja sytokromi c1:n välillä. Tämän seurauksena soluhengitys estyy ja solut eivät kykene tuottamaan ATP:tä. Atsoksistrobiini tehoaa useisiin sienipatogeeneihin. Atsoksistrobiinin myrkyllisyys ihmisille ja muille nisäkkäille sekä mehiläisille on vähäistä.
Nizar Garbouj
Nizar Garbouj (s. 10. helmikuuta 1987) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa Olympique de Béjassa.
Ari Paulow
Ari Paulow (s. 1954 Kajaani) on suomalainen kirjailija, jonka nykyinen kotipaikka on Kempele. Paulow tunnetaan muun muassa yksityisetsivä Jesse Hackmanin tutkimuksista kertovista rikoskirjoistaan. Hackman-dekkarit ovat pääosin kirjailijan pitkäaikaiseen kotikaupunkiin Ouluun sijoittuvia kovaotteisia toimintaromaaneja, joissa tarinan kulkua säestää hurtti huumori. Aiemmin Paulow on kirjoittanut muun muassa Jerry Cotton Spesiaaleja sekä vuodesta 2012 alkaen nuorten seikkailuromaaneja. Paulow on toiminut kolumnistina muun muassa Kalevan omistamassa Forum24-lehdessä ja avustanut useita sanoma- ja aikakauslehtiä. Varsinaiselta koulutukseltaan Paulow on konstruktioteknikko. Paulow toimi myös ravintoloitsijana Oulussa 1980-luvun lopulta vuoteen 2010. Paulow on syksystä 2011 lähtien toimineen Oulun kirjailijaseuran perustajajäsen ja Suomen kirjailijaliiton jäsen.
Nizar Garbouj
Ura
Garbouj aloitti ammattilaisuransa AS Arianan riveissä kaudella 2008–2009. Hän pelasi kauden aikana vain yhden ottelun ja siirtyi kesken kauden AS Kasserineen. Uudessa seurassaan Garbouj teki avausmaalinsa Tunisian pääsarjassa 9. huhtikuuta 2009 Stade Tunisienia vastaan.
Atsoksistrobiini
Valmistus ja käyttö
Atsoksistrobiinin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa bentsofuranoni reagoi emäksisissä olosuhteissa metyyliformiaatin ja dimetyylikarbonaatin kanssa muodostaen metoksimetyleenibentsofuranonijohdannaisen. Seuraavassa vaiheessa tämä reagoi vaihtoesteröinnissä natriummetoksidin kanssa. Tässä reaktiossa muodostuva välituote reagoi 4,6-diklooripyrimidiinin kanssa ja viimeisessä vaiheessa tapahtuu emäskatalysoitu reaktio o-syanofenolin kanssa. Atsoksistrobiinia käytetään fungisidina muun muassa vilja-, peruna-, hedelmä- ja viiniviljelmillä. Yhdiste on rekisteröity käytettäväksi muun muassa Yhdysvalloissa, Intiassa ja Euroopan unionin alueella.
Nizar Garbouj
Ura
Kesällä 2009 Garbouj siirtyi Olympique de Béjaan, jossa hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan Tunisian cupin mestaruuden. Maalinteossa hän onnistui vain kahdesti Tunisian pääsarjassa. Kausi 2010–2011 meni maalinteon osalta kuitenkin vielä heikommin, sillä Garbouj ei tehnyt maaliaakaan pelaamassaan seitsemässätoista ottelussa.
Wrangel-luokka
Wrangel-luokka oli Ruotsin merivoimien kahden hävittäjän muodostama alusluokka. Luokka on parannettu versio edeltäneistä luokista.
Məhyəddin Allahverdiyev
Məhyəddin Allahverdiyev (s. 8. toukokuuta 1962) on azerbaidžanilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa ja seuratasolla Dynamo Bakua. Hän kilpaili 48 kg:n painoluokassa ja on pituudeltaan 162 cm.
Allahverdiyev saavutti 48 kg:n sarjassa junioreiden MM-hopeaa 1981 ja nuorten EM-hopeaa 1982. Hän voitti miesten Euroopan-mestaruuden Jönköpingissä 1984 sekä maailmanmestaruuden Kolbotnissa 1985, Budapestissa 1986 ja Clermont-Ferrandissa 1987. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui neljänneksi.
Matthieu Vaxivière
Alkuvaiheet
Vaxiviere aloitti uransa Karting-sarjoista. Vuonna 2010 Vaxivière kilpaili MitJet Series -sarjassa jossa hän sijoittui sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 hän siirtyi Ranskan Formula 4 -sarjaan ja voitti sarjan mestaruuden.
Formula Renault -sarjat
Vuonna 2012 hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa ja saavutti yhden pisteen. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault Alps -sarjassa ja sijoittui sarjan 14:ksi. Vuonna 2013 Vaxivière jatkoi Eurocup -sarjassa jossa hän voitti kaksi kilpailua ja sijoittui sarjan kymmenneksi. Samana vuonna hän ajoi neljä kilpailua Alps-sarjassa sekä neljä kilpailua Ranskan Porsche Carrera Cupissa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2014 Vaxivière siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan, jossa saavutti kaksi palkintosijaa sekä 83 pistettä sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2015 Vaxivière jatkaa FR 3.5 -sarjassa. Hän saavutti kauden aikana kolme voittoa, viisi paalupaikkaa ja 234 pistettä sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi.
New York Blood Center
New York Blood Center on New Yorkissa toimiva veripankki. Laitoksen perusti vuonna 1964 Aaron Kellner. Sitä ylläpitää voittoa tavoittelematon järjestö.
Veripankin laboratorio, nykyiseltä nimeltään Lindsley F. Kimball Research Institute, on tehnyt merkittävää tieteellistä perustutkimusta veriturvallisuuden ja virologian alalla. Laboratorion tutkijoista tunnetuimpia ovat Alfred M Prince, Betsy Brotman, Wolf Szmuness ja Pablo Rubinstein.
Hinoi Team
HINOI team (, Hinoi chīmu) on japanilainen tyttöryhmä. Ryhmän perusti Asuka Hinoi, ja siihen liittyi Hikaru Koyama, Rina Takenaka ja Keika Matsuoka. Heidän julkaisunsa ovat olleet eurobeat-covereita. Laulajina toimivat Asuka ja Hikaru, Rina ja Keika toimivat vain tanssijoina. Asuka on saanut mainetta Japanissa myös soolourallaan. Hinoi Team lopetti toimintansa keväällä 2007 Keikan erotessa ryhmästä.
Markus Yli-Jokipii
Markus Yli-Jokipii (s. 1981) on suomalainen kuoronjohtaja ja kapellimestari. Hän toimii kuoronjohdon lehtorina Tampereen ammattikorkeakoulussa, missä hän opettaa kuoronjohdon lisäksi musiikin historiaa. Yli-Jokipii johtaa vakituisesti vuonna 2015 perustamaansa ammattilaiskuoro Tampere Cappellaa sekä Suomen Kanttorikuoroa. Lisäksi hän valmentaa TAMK Choral Companyn nuoria taiteilijoita. Hän on vieraillut mm. Helsingin kamarikuoron, EMO Ensemblen ja Laivaston soittokunnan johtajana.
Yli-Jokipii on kantaesittänyt useita kuoro- ja orkesteriteoksia suomalaisilta säveltäjiltä sekä johtanut Kuninkaantien muusikoiden kanssa laajojen barokkiteosten Suomen ensiesityksiä. Hän on julkaissut kuorojensa kolme levyä sekä menestynyt useissa kuorokilpailuissa.
Heikki Viinikainen
Heikki Viinikainen (s. 9. maaliskuuta 1984) on suomalainen kitaristi, joka soittaa yhtyeissä Bone5 ja Black Crows Break The Silence. Viinikainen on tunnettu kappaleiden säveltäjänä ja monipuolisena kitaristina. Viinikainen on syntynyt Leppävirralla ja on soittanut kitaraa lapsuudesta asti.
Paleontologia
Paleontologia on geotieteiksi kutsuttujen luonnontieteiden osa-alue, joka tutkii Maan muinaisaikojen elämää ja sen kehitystä. Tutkimuskohteena ovat erityisesti fossiilit, joiden perusteella voidaan rekonstruoida yksittäisiä eliöitä, niiden edustamien lajien evolutiivisia kehityslinjoja ja joskus jopa kokonaisia ekosysteemejä. Paleontologian lähitieteitä ovat geologia ja biologia. Termi tulee kreikan kielestä: παλαιός (palaios) tarkoittaen "vanha, muinainen", ὄν, ὀντ- (on, ont-), tarkoittaen "olento" ja λόγος (logos), tarkoittaen "tutkimus".
Määritelmä
Paleontologia tutkii elämän historiaa erityisesti fossiilien avulla. Vaikka se tutkiikin elämää, se luokitellaan yleensä geologian haaraksi. Muinaista elämää ei pysty kunnolla tutkimaan, ellei tunne myös kivien ikää ja rakennetta.
Paleontologia voidaan jakaa useisiin osa-alueisiin. Paleozoologia tutkii muinaisia eläimiä, paleobotaniikka kasveja ja palynologia muinaisia itiöitä, siitepölyä ja mikrobeja. Mikropaleontologian tutkimusaiheena puolestaan ovat mikroskooppiset fossiilit. Paleontologian avulla voidaan myös selvittää muinaisina aikoina tapahtuneita muutoksia maapallon ilmastossa. Tätä paleontologian osa-aluetta kutsutaan paleoklimatologiaksi.
Historia
Fossiileja on käytetty, tutkittu ja ymmärretty eri tavoin ihmiskunnan historian aikana. Vaikka jotkin antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset tutkijat pitivätkin niitä eläinten jäänteinä, ne liitettiin pitkään mytologisiin eläimiin, kuten lohikäärmeisiin, tai yliluonnollisiin tapahtumiin. Paleontologia tieteenä alkoi käytännössä 1700-luvulla, kun tutkijat alkoivat määritellä ja kartoittaa kivimuodostelmia ja luokitella fossiileja. 1800-luvun alussa vaikuttaneita Georges Cuvier’ta ja William Smithiä pidetään paleontologian pioneereina.
Charles Lyell ja Charles Darwin vaikuttivat 1800-luvulla siihen, miten maapallon ja elämän historia käsitettiin. Lyellin Principles of Geology osoitti, että eri mantereilta löytyneillä fossiileilla voi olla enemmän yhtäläisyyksiä kuin lähekkäisiltä paikoilta löytyneillä fossiileilla. Hänen mukaansa samasta kerrostumasta löytyneet fossiilit olivat samanlaisia mutta kerrostumien välillä on eroja. Darwin puolestaan osoitti Lajien synnyssä sen, miten eliöt kehittyivät. Tämän ansiosta palentologit pystyivät ymmärtämään paremmin fossiileja tutkimalla nykyisiä eläimiä.
Kivikerrosten ja fossiilien iänmäärittäminen mullistui 1800-luvun lopulla, kun radioaktiivisuus löydettiin. Radiometrisen iänmäärityksen avulla paleontologit pystyvät määrittämään kerrostumien ikää ja samalla kerrostumasta löydettyjen fossiilien iän.
Veikko Kallio (arkkitehti)
Armas Veikko Ensio Kallio (5. lokakuuta 1893 Karkku – 1973) oli suomalainen rakennusinsinööri ja arkkitehti, joka suunnitteli rakennuksia Tampereen seudulle.
Veikko Kallio opiskeli aluksi Taideteollisessa keskuskoulussa Helsingissä mutta siirtyi sitten opiskelemaan Tampereen teknilliseen opistoon valmistuen sieltä rakennusinsinööriksi 1916. Kallio toimi sitten opettajana ja oli suunnittelijana arkkitehti Birger Federleyn toimistossa. Oman toimistonsa hän perusti 1926. Toimisto suunnitteli aluksi asuintaloja ja apteekkeja, myöhemmin tehdaslaitoksia ja tehtaiden asuntoalueita.
Kallion tunnetuimpia suunnittelutöitä ovat Haapasen huvila (entinen Nykytaiteen museo) Pyynikinrinteellä, Tampereen ensimmäinen ”pilvenpiirtäjä” Karhu-apteekin talo (Satakunnankatu 12), Suomen Trikoon tehdasrakennus ja Laukon kartanon päärakennus Vesilahdella. Lisäksi hän teki yhdessä kuvanveistäjä Evert Porilan kanssa muistomerkkejä, muun muassa Elokuvateatteri Imatran palossa kuolleiden hautamuistomerkin.
Metroid II: Return of Samus
Metroid II: Return of Samus on Nintendon kehittämä ja vuonna 1991 Game Boylle julkaisema Metroid-pelisarjan toinen osa.
Metroid II on jokseenkin vähiten tunnetuin osa kaikista Metroid -peleistä. Sitä onkin kritisoitu käsikonsolien tuomien rajoitusten takia, mistä syystä pelimaailma ei ole niin avoin kuin edellisessä Metroidissa tai myöhemmin ilmestyneessä Super Metroidissa. Lisäksi edellisen Metroidin ohjannut Yoshio Sakamoto ei pääasiassa ollut vastaamassa pelin kehityksestä, vaan sen hoiti Hiroji Kiyotaken ja Hiroyuki Kimuran johdolla pienempi porukka, kun taas Sakamoton isompi tiimi työsti samoihin aikoihin Super Nintendolle seuraavaa Metroidia. Tämän takia Metroid II mielletään sarjan väliosaksi tai johdannoksi Super Metroidille. Huolimatta kritiikistään peli on aikojen saatossa saanut faneja puolelleen, etenkin Nintendo 3DS:lle julkaistun Metroid: Samus Returns -uusintaversion myötä.
Metroid II on sarjan ensimmäinen, joka esittelee pelaajalle Metroid-vihollisten luonnollisen kehityskaaren.
Juoni
On kulunut muutama vuosi maineikkaan palkkiometsästäjä Samus Aranin onnistuneesta tehtävästä pysäyttää pahojen avaruuspiraattien suunnitelma käyttää Metroideja pahoihin tarkoitusperiin. Galaktisen Federaation johto on käynyt kaikkia vaihtoehtoja läpi tullen lopulta päätökseen, että Metroidit ovat galaktisen sivilisaation kannalta liian vaarallinen olemassaoloon ja laji on täten tuomittu hävitettäväksi sukupuuttoon. Metroidien kotiplaneettana tunnetulle SR-388:lle lähetetään iskujoukot suorittamaan tehtävää, mutta kun yhteys heihin menetetään eikä toisenkaan joukon lähettäminen tuota tulosta, ottaa Federaation johto viimeisenä keinonaan yhteyttä Samus Araniin, jolla tiedettiin olevan jotain kokemusta Metroideista.
Ja näin Samus laskeutuu SR388:lle aloittamaan haastavan tehtävänsä. Mitä syvemmälle hän etenee luolastoissa kohti ydintä, sitä enemmän Samus kohtaa tavallisten toukkavaiheisten Metroidin oheella näiden voimakkaampia kehitysasteita: Alphoja, Gammoja, Zetoja ja Omegoja. Kun Samus saapuu viimein Metroidien pesimäalueelle pyyhkimällä Metroidit aina vain uhanalaisemmiksi, onkin lopussa odottamassa haasteista suurin: taistelu munivaa Metroid-kuningatarta vastaan. Kun kuningattaren tuhon myötä näyttäisi viimein kannan olevan lopullisesti hävitetty, Samus löytää vielä yhden kuoritumattoman munan, josta kuoriutuu universumin viimeinen Metroid-toukka, joka kiintyy Samukseen luullen häntä emokseen. Samus ei henno tuhota olentoa vaan ottaa sen mukaansa, otuksen auttaen häntä pääsemään takaisin planeetan pinnalle. Samus poistuu SR-388:sta, vieden toukan Federaation huomaan.
Uudistuksia
Osa kyvyistä on jo nähty ensimmäisessä Metroid-pelissä, muun muassa Morph Ball (Palloksi muuttuminen, joka mahdollistaa kulkemaan ahtaista paikoista), High Jump Boots (Korkeammat hypyt mahdollistavat kengät), Varia Suit (Kestävyyttä kasvattava lisäkerrostuma) ja Screw Attack (Vihollista vahingoittava sähkökenttä Samuksen ympärillä hypätessä) sekä vihollisten jäädyttämiseen soveltuva Ice Beam ja kiinteitä asiota lävistävä Wave Beam.
Metroid II esittelee myös muutamia uusia kykyjä:
Edeltäjäänsä nähden myös ohjattavuutta on hiottu entisestään; Samuksella on ensimmäistä kertaa mahdollisuus kyyristyä ja ampua hypätessä tai pudottautuessa alaspäin. Myös Samuksen ulkoasua on verrattain paranneltu, sillä pelaajan saatua Varia-ominaisuuden käyttöönsä hahmon ulkoasu vaihtuu uuteen haarniskaan. Peli sisältää myös ympäriinsä ripoteltuja energioiden ja ohjuksien latauspisteitä, sekä tallennuspisteitä tehden näin Metroid II-pelistä pelisarjansa ensimmäisen, joka antaa pelaajalle mahdollisuuden tallentaa pelaamisensa siinä missä edeltäjä käytti vielä salasanoja.
Aki Kivelä
Aki Kivelä (s. 4. huhtikuuta 1992 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan kahdeksan SM-liigaottelua Helsingin IFK:ssa. HIFK:ssa hän voitti myös Suomenmestaruuden B- ja A-nuorten SM-liigassa. Kaudella 2011–2012 hän oli A-nuorten SM-liigan paras maalintekijä ja pudotuspelien paras pelaaja.
Ura
Kivelä on Helsingin IFK:n oma kasvatti ja edustanut joukkuetta koko junioriuransa ajan. Hän voitti A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2010 ja B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2009. Kivelä oli HIFK:n toiseksi paras pistemies ja maalintekijä sekä kaudella 2009–2010 B-nuorissa tehoilla 11+17=28 että kaudella 2010–2011 A-nuorissa tehoilla 15+25=40.
Kaudella 2011–2012 Kivelä teki SM-liigadebyyttinsä. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 30. marraskuuta 2011 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan ja sai siinä jääaikaa 5.42 minuuttia. Kivelän paikka kokoonpanossa aukesi, kun useat HIFK:n pelaajat olivat pelikiellossa 26. marraskuuta pelatussa vierasottelussa Pelicansia vastaan käytyjen joukkuetappeluiden johdosta. Hänen ensimmäinen SM-liigamaalinsa syntyi Kivelän liigauran neljännessä ottelussa 10. tammikuuta 2012 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Yhteensä Kivelä pelasi kauden aikana kahdeksan SM-liigaottelua. Toukokuussa 2012 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.
Suurimman osan kaudesta 2011–2012 Kivelä pelasi kuitenkin vielä HIFK:n A-nuorissa. Hän jakoi 33 osumallaan koko A-nuorten SM-liigan maalipörssin voiton sekä Arto Javanainen -palkinnon KalPan Toni Kallelan kanssa. Kivelä oli myös 53 tehopisteellään HIFK:n paras pistemies ja sijoittui runkosarjan pistepörssissä kuudenneksi Ässien Aki Juuselan kanssa. Hän voitti myös kevään 2012 pudotuspelien maalipörssin yhdeksällä osumallaan. Kivelä voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden ja palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana Ville Peltonen -palkinnolla.
Kivelä aloitti lainalla Mestiksessä myös kauden 2013–2014, tällä kertaa Savonlinnan Pallokerhon paidassa. Hän pelasi siellä vain seitsemän ottelua, kunnes Kivelän lainasopimus purettiin yhteisymmärryksessä lokakuussa 2013. Itseluottamuksen puutteesta kärsinyt Kivelä pelasi loppukauden Suomi-sarjajoukkue Bewe TuusKissa.
Novokuznetsk
Novokuznetsk on kaupunki Tomin yläjuoksulla Kemerovon alueella Etelä-Siperiassa Venäjällä. Novokuznetskissa on noin 550 000 asukasta, ja se on Kemerovon alueen suurin kaupunki.
Historia
Kaupunki perustettiin alkujaan kasakkalinnoitukseksi vuonna 1618, ja sen alkuperäinen nimi oli Kuznetsk. Pikkukaupungista kehittyi alueensa merkittävin teollisuuskeskus 1930-luvulla. Vuosina 1931–1932 kaupungin nimenä oli Kuznetsk-Sibirski. Vuonna 1932 se nimettiin Stalinin mukaan Stalinskiksi. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1961.
Asukasluvun kehitys
Oheinen taulukko kuvaa Novokuznetskin kaupungin väkiluvun kehitystä.
Talous
Novokuznetsk sijaitsee Kuznetskin teollisuusalueella. Kaupungissa on teräs-, metalli-, kone- ja kemianteollisuutta. Lisäksi läheisyydessä on kivihiilikaivoksia.
Lillian Bassman
Lillian Bassman (15. kesäkuuta 1917 – 13. helmikuuta 2012) yhdysvaltalainen valokuvaaja ja taiteilija.
Novokuznetsk
Liikenne
Novokuznetskista on rautatieyhteydet Kemerovoon, Barnauliin, Abakaniin ja Taštagoliin.
Lillian Bassman
Bassmanin vanhemmat olivat juutalaisia emigrantteja Venäjältä. Hän opiskeli 1930-luvulla Textile High Schoolissa Alexey Brodovitchin oppilaana ja myöhemmin tämän assistenttina. Hän työskenteli muotikuvaajana 1940-luvulta 1960-luvulle Junior Bazaarissa ja Harper Bazaarissa,. thumb|250px|Lillian Bassmanin lempimalleja oli [[Barbara Mullen.]] Alexey Brodovitchin opastamana hän ryhtyi kuvaamaan malleja pääasiassa mustavalkofilmille. Hän luopui muotikuvauksesta 1970-luvulla ja ryhtyi kuvaamaan omia hankkeitaan ja hävitti silloin 40-vuotisen valokuvaajauransa negatiivit ja kuvat. Kassillinen kuvia löytyi kuitenkin vielä parikymmentä vuotta myöhemmin, ja 1990-luvulla hänen muotikuvansa nousivat arvoon. Hän ehti mukaan vielä digitaaliseen kuvaukseen ja teki abstrakteja kuvia, joiden käsittelyyn hän käytti Photoshopia.
Novokuznetsk
Urheilu
Vuonna 1949 perustettu jääkiekkojoukkue Metallurg Novokuznetsk pelaa Venäjän ja Itä-Euroopan jääkiekkoliiga KHLssä. thumb|center|800px| Näkymä Metallurg-stadionille.
Lillian Bassman
Bassmanin muotikuvien sanotaan sisältävän naiseuden emootion, ei pelkästään kuvaavan sitä. Hänen lempimallejaan oli Barbara Mullen, josta hän on sanonut: "On malleja, jotka eivät ole malleja vaan muusia. Hänessä oli kaikki ihmeellistä: kaunis kaula, viehkeyttä, kyky reagoida minuun. Kun oikein innostuimme saatoin riisua kengät ja tanssimme. Ymmärsimme toisiamme."
Seralji
Sana tulee italiankielisestä haaremia tarkoittavasta tai erityisesti Istanbulin Topkapın palatsiin viittaavasta seraglio-sanasta, joka puolestaan tulee turkinkielen palatsia, tai hovia tarkoittavasta sanasta saray. Se on johdos persiankielen sanasta saraʾi (سرای‎), jonka merkityksenä on palatsi, tai talli. Italiankielinen sana heijastelee luultavasti myös italian serraglio-sanan (muuri, suoja, häkki) etymologiaa, joka on johdettu keskiajan latinan sanasta serraculum.
Imereti
Imereti on hallintoalue (mkhare) Georgian länsiosassa. Alueella on 533 906 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 6475 neliökilometriä. Imeretin pääkaupunki on Kutaisi.
Historia
Yhdistyneen Georgian kuningaskunnan ensimmäinen kuningas Bagrat III kruunattiin Kutaisissa vuonna 978. Kun kuningaskunta kuitenkin hajosi 1200-luvun loppupuolella Imereti erosi omaksi kuningaskunnakseen, joka käsitti aluksi koko läntisen Georgian. 1500-luvulla kuningaskunta joutui osmanien valtakunnan aggression kohteeksi. 1700-luvun puolivälissä kuningas Solomon I voitti turkkilaiset, mutta voitto jäi lyhytaikaiseksi ja vuonna 1804 kuningaskunta ajautui Venäjän haltuun. Venäläiset lakkauttivat kuningaskunnan vuonna 1810 ja perustivat Imeretin maakunnan (ujezd), jonka Kutaisin kuvernementti korvasi 1840-luvulla. 1800-luvun loppupuolella Imeretin talous kehittyi rautateiden ansiosta, ja vuonna 1877 Kutaisi yhdistettiin Kaukasuksen päälinjaan, jonka varrelle nousi useita uusia kaupunkeja. Kutaisilla oli merkittävä rooli Georgian kansallisessa heräämisessä ja valistusliikkeessä 1800-luvun lopulla.
Nykyinen Imeretin hallintoalue perustettiin vuonna 1995, ja sen pääkaupunkina on toiminut Kutaisi.
Maantiede
thumb|280px|Rioni-joki Kutaisissa. thumb|280px|Tšiaturan mangaanikaupunki.
Imeretin kasvillisuus vaihtelee subtrooppisesta alppiniittyihin. Alueella on selkeät luonnolliset rajat vuorijonoja ja Tskhenistsqali-jokea pitkin. Rioni ja sen lukuisat sivujoet halkovat Imeretiä. Alueella vallitsee kostean subtrooppinen meri-ilmasto; läntisillä alamailla talvi on lyhyt, sateinen ja lämmin ja kesä taas kuuma ja pitkä. Imereti rajautuu pohjoisessa Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin alueeseen, lännessä Samegrelo ja Zemo Svanetiin, lounaassa Guriaan, etelässä Samtskhe-Džavakhetiin ja idässä Šida Kartliin. Imereti jaetaan yhteen piirivapaaseen kaupunkiin* ja yhteentoista piirikuntaan:
Šida Kartli
thumb|250px|Maisemaa Kaspin piirikunnassa. Šida Kartli on hallintoalue (mkhare) Georgian keskiosassa. Alueella on noin 263 382 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 5 729 neliökilometriä. Šida Kartlin pääkaupunki on Gori.
Alueen pohjoisosassa on itsenäiseksi julistautunut ja Venäjän tunnustama Etelä-Ossetia pääkaupunkinaan Tskhinvali. Siihen on julistettu kuuluvaksi Karelin ja Gorin piirikuntien pohjoisosia, Džavan piirikuntaa ja Tskhinvalia.
Šida Kartli rajautuu Mtskheta-Mtianetiin idässä, Kvemo Kartliin etelässä, Samtskhe-Džavakhetiin lounaassa, Imeretiin lännessä, Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetiin luoteessa ja Venäjään (Suureen Kaukasukseen) pohjoisessa. Šida Kartli käsittää puolet historiallisesta Kartlin alueesta, josta koko Georgia on saanut nimensä ja jonka antiikin lähteet tunsivat nimellä Iberia. Šida Kartlin pohjoisosassa sijaitsi historiallinen Samatšablon ruhtinaskunta.
Šida Kartli jaetaan yhteen piirivapaaseen kaupunkiin* ja viiteen piirikuntaan (tiedot Georgian keskushallinnon hallitsemilta alueilta):
Resistance Records
Resistance Records on valkoihoisten valtaa kannattava niin sanottu White Power -levy-yhtiö, joka tuottaa, myy ja promotoi valkoisten nationalistien tekemää musiikkia ja muita oheistuotteita. Se myös julkaisee Resistance Magazine -lehteä. Resistance Records toimii National Alliancen tytäryhtiönä.
George Burd perusti levy-yhtiön Windsorissa, Kanadan Ontariossa vuonna 1993. Se omistaa myös useita pienempiä levy-yhtiöitä, tunnetuimpia ovat black metal -musiikkia julkaisevat levy-yhtiöt Cymophane Productions ja Unholy Records.
Resistance Recordsia ei pidä sekoittaa sveitsiläiseen Resistance Productions anarkisti-punk -levy-yhtiöön.
Jure Francetić
Jure Francetić (3. heinäkuuta 1912 Otočak – 27./28. joulukuuta 1942 Močile) oli kroatialainen, fasistisen ja äärikansallismielisen Ustaša-järjestön jäsen ja sotilas. Sotilasarvoltaan hän oli eversti.
Nuoruudessaan Francetić opiskeli oikeustiedettä Zagrebin yliopistossa. Siellä hänestä tuli kansallismielinen ja vuonna 1931 hän liittyi Ustašan jäseneksi. Hänet pidätettiin vuonna 1933 ja hän sai syytteen vihamielisen propagandan levittämisestä. Francetićin onnistui kuitenkin paeta Jugoslaviasta Unkariin, missä Ustaša oli perustanut koulutusleirin Janka Pusztaan.
Kun Jugoslavian kuningas Aleksanteri oli murhattu Francetić pidätettiin, mutta hänet vapautettiin pian. Vuonna 1939 hän sai luvan palata takaisin kotimaahansa, minkä myös teki.
Itsenäinen Kroatian valtio perustettiin 10. huhtikuuta vuonna 1941. Francetić nimitettiin valtion johtajan, poglavnik Ante Pavelićin henkivartioston johtajaksi. Hän kaipasi kuitenkin toiminnallisempaa virkaa ja perusti syyskuussa vuonna 1941 taisteluosasto Francetićin, joka tunnettiin paremmin nimellä Musta legioona. Musta legioona taisteli lähinnä Titon partisaaneja mutta myös četnikkejä vastaan. Se niitti nopeasti mainetta armottomuudellaan ja raakuudellaan. Francetić alkoi nopeasti kohota arvoasteikossa ja kesäkuussa 1942 hänet ylennettiin everstiksi.
Elokuussa 1942 Francetić oli kaikkien Ustašan taisteluosastojen päällikkö. Joulukuussa vuonna 1942 hän osallistui taisteluun partisaaneja vastaan ja haavoittui päähän. Partisaanit ottivat hänet sotavangiksi ja hän kuoli vammoihinsa partisaanien tukikohdassa. Francetićin kuoleman johdosta Itsenäiseen Kroatian valtioon julistettiin maansuru ja hänet ylennettiin postuumisti kenraaliksi.
Ruusulinna
Ruusulinnan perustaja ja omistaja on "Jämsän Paroni" Esa Lehtinen.
Housefull 2
Housefull 2 (myös Housefull 2: The Dirty Dozen) on vuonna 2012 ilmestynyt intialainen hindinkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Sajid Khan ja tuottanut Sajid Nadiadwala. Se on jatko-osa vuoden 2010 elokuvalle Housefull. Elokuva sai sekalaisia arvosteluja, jotka olivat kuitenkin edeltäjäänsä parempia, ja se menestyi hyvin kaupallisesti.
Hirvikärpänen
Hirvikärpänen eli hirven täikärpänen (Lipoptena cervi) on täikärpästen (Hippoboscidae) heimoon kuuluva kaksisiipinen ulkoloinen. Se käyttää ravintonaan hirvieläinten verta.
Ulkonäkö ja koko
Hirvikärpänen on rotevahko 5–7 millimetriä pitkä, ruskeansävyinen kaksisiipinen hyönteinen. Jotkut yksilöt ovat kellanruskeita, toiset hyvin tumman ruskeita, lähes mustia. Ruumiinrakenne on litteä ja karvainen. Tärkeä tuntomerkki ovat siivet: hirvikärpäsen siivet osoittavat suoraan taaksepäin, eikä niissä erotu tummempia suonia toisin kuin sukulaislajeilla. Kun eläintä katsoo ylhäältä päin, sen imukärsä ja paksut jalat erottuvat selvästi.
Levinneisyys
Hirvikärpänen esiintyy lauhkealla vyöhykkeellä Euroopassa, Siperiassa, Pohjois-Kiinassa, Pohjois-Amerikassa, jonne se levisi Euroopasta tuotujen peurojen mukana sekä Algeriassa.
Elintavat
Hirvikärpäsen isäntäeläin on yleensä hirvi, mutta sitä on tavattu muissakin hirvieläimissä. Hirvikärpänen elää isäntäeläimen karvapeitteessä ja kumpikin sukupuoli imee verta ravinnokseen. Niiden runsain esiintyminen on elokuun puolivälin ja syyskuun lopun välillä, jolloin aikuiset hirvikärpäset kuoriutuvat koteloista. Hirvikärpänen on melko kömpelö lentäjä eikä se yleensä lennä kuin korkeintaan muutamia kymmeniä metrejä suoraviivaisesti hirveksi uskomaansa kohteeseen. Enimmäkseen se oleilee puiden ja kasvuston seassa odottaen, että potentiaalinen isäntäeläin tulee riittävän lentoetäisyyden päähän. Tuuli ja vesisade vaikeuttavat huomattavasti hirvikärpäsen lentosuoritusta ja suunnistusta. Koska hirvikärpänen on huono lentäjä, se ei myöskään parveile metsissä kuten muut kärpäset ja hyttyset. Se tarvitsee lähes kymmenen asteen lämpötilan lentääkseen. Yleensä hirvikärpänen jättäytyy niille alueille, joihin hirvestä tippuneet kotelot ovat jääneet ja joista aikuiset yksilöt ovat kuoriutuneet.
Lisääntyminen
Hirvikärpäsnaaras kantaa sisällään munia, joista kuoriutuvat toukat elävät naaraan sisällä ja koteloituvat valmiina pudotettavaksi maahan esimerkiksi hirven makuupaikoille. Kotelot talvehtivat maassa kunnes niistä kuoriutuu aikuisia yksilöitä elo–syyskuussa. Tarkalleen ei tiedetä, montako jälkeläistä hirvikärpäsnaaras ehtii elämänsä aikana tuottaa, mutta luvun arvellaan olevan korkeintaan muutamia kymmeniä. Hirvikärpänen on varsin poikkeuksellinen, sillä useimmat muut hyönteiset munivat elämänsä aikana jopa useita satoja munia. Sen sijaan yhdessä hirvessä voi olla jopa yli 10 000 hirvikärpäsyksilöä. Aikuiset yksilöt eivät tunnu selviävän kunnolla pakkasesta ilman isäntäeläintä. Hirvikärpäsen pariutumista ja varsinaista suvunjatkomekanismia ei tunneta tarkoin vähäisen tutkimuksen vuoksi.
Suomessa tehdyn tutkimuksen mukaan on viitteitä siitä, että erityisesti tiaiset käyttäisivät hirvikärpästen koteloita talviravintonaan hirvien makuupaikoilla vieläpä niin että suosivat infektoituneiden hirvien makuupaikkoja. Tämä ilmiö saattaa tutkijan mukaan olla rajoittava tekijä hirvikärpäsen esiintymisessä seuraavana kesänä.
Hirvikärpänen ja muut lajit
Suomessa hirvikärpäset lisääntyvät yleensä hirvissä, Ruotsissa laji on yleinen metsäkauriissa. Suomessa on havaittu että porojen, metsäpeurojen ja metsäkauriiden yöpymispaikoilla on vähän tai ei lainkaan koteloita, jotka kertoisivat hirvikärpäsen lisääntyvän niissä. Porot kärsivät selvästi, jos hirvikärpäset ovat niiden kimpussa.
Muita eläimiä, joissa hirvikärpästä on tavattu ovat muun muassa valkohäntäpeura, metsäkauris, kuusipeura, metsäpeura, saksanhirvi, poro, myskihirvi, gemssi, mufloni, mäyrä, susi, karhu, lammas, hevonen, lehmä, sika ja koira.
Lähes kymmenen kuukauden aikana, jonka hirvikärpäsen kotelot ovat maassa, ne voivat joutua myyrien, päästäisten tai lintujen kuten naakkojen, kottaraisten, närhien tai hömötiaisten syömiksi. On myös tutkittu mitä muurahaiset tekevät koteloille.
Hirvikärpänen ja ihminen
pienoiskuva|Hirvikärpänen siivet pudottaneena. Kohdatessaan ihmisen hirvikärpänen yleensä erehtyy luulemaan tätä isäntäeläimekseen, koska se suunnistaa lähinnä lämpöaistinsa avulla suureen lämpimään kohteeseen toisin kuten esimerkiksi hyttynen, joka aistii hiilidioksidin uhrinsa hengityksestä. Lennettyään vaatteille, iholle tai hiuksiin hirvikärpänen saattaa pudottaa siipensä.
Hirvikärpäsen pistot voivat aiheuttaa tulehduksia ja ihottumaa allergikoille. Ihmisen veri tuntuu usein kelpaavan jollakin lailla hirvikärpäsen ravinnoksi, ja kärpänen on syksyisessä metsässä kiusallinen. Paras karkotuslääke on joidenkin mielipiteiden mukaan vanhanajan yleislääkkeeksi kutsutut apteekista saatavat kamferitipat, mutta tieteellisesti niillä ei ole todettu tehokasta vaikutusta. Hirvikärpäset tunkeutuvat kapeimmastakin raosta vaatteiden sisään ja piiloutuvat vaatteiden taitoksiin ja saumoihin. Alustavien tutkimustulosten mukaan vaaleat vaatteet saattavat vähentää hirvikärpästen hyökkäyksiä. Kuitenkin tutkimustulokset ovat varsin vähäisiä ja perustuvat lähinnä eri ihmisten kertomuksiin.
Paras keino suojautua hirvikärpäsiltä on peittää kaikki lämpöä huokuvat ihon kohdat vaatetuksen ulkopuolella, esimerkiksi kädet, kaulan seutu ja päälaki. Hirvikärpäsen irrottaminen hiuksista voi olla vaikea tehtävä. Sitä voi kuitenkin helpottaa käyttämällä tiheää ”täikampaa”. Hirvikärpäset eivät muni ihmisen hiuksiin.
Rakenteeltaan hirvikärpänen on poikkeuksellisen vankkaa tekoa, ja sen tappaminen huitomalla tai lyömällä on erittäin vaikeaa. Yhtä aikaa sekä joustavan että kovan kitiinikuoren murskaaminen ei onnistu helposti edes sormien välissä, vaan vaatii esimerkiksi litistämisen kynnellä jotakin kovaa alustaa vasten. Toinen tehokas tapa murskata hirvikärpänen on poimia se kahden sormen väliin ja hiertää murskaksi samaan aikaan puristamalla ja sormia sivuttaissuunnassa liikuttamalla. Hirvikärpäseen eivät vaikuta myöskään monet hyönteismyrkyt. Hirvikärpäset kuolevat kuitenkin yli 60 asteen lämpötilassa, eli tarpeeksi kuumassa saunominen tappaa hirvikärpäsen.
Hirvikärpäsen sylki aiheuttaa joillekin ihmisille allergisen reaktion, joka saa aikaan pitkään kestäviä paukamia. Toistaiseksi hirvikärpästen mahdollisesti levittämistä sairauksista tiedetään hyvin vähän. Esimerkiksi Bartonella-bakteeri on epäilyksen kohde. Hirvikärpästen on todettu aiheuttavan hankalaa hirvikärpäsihottumaa.
Tallinnan Lennart Meri -lentoasema
thumb|Terminaali sisältä. thumb|Terminaalirakennus ulkopuolelta. Tallinnan Lennart Meri -lentoasema eli Ülemisten lentoasema  on Viron suurin lentoasema. Lentoasema sijaitsee noin neljä kilometriä Tallinnan keskustasta kaakkoon Ülemistejärven koillisrannalla. Lentoasemalla on yksi kiitotie (08/26).
Lentoasemaa ylläpitää AS Tallinna Lennujaam -yhtiö, jonka omistaa sataprosenttisesti Viron valtio. Yhtiö hallinnoi myös muita Viron kaupallisia lentoasemia (Kuressaare, Kärdla, Pärnu, Tartto) ja lentokenttiä (Kihnu, Ruhnu).
Historiaa
Lentoaseman rakentaminen alkoi vuonna 1932, ja se avattiin virallisesti 20. syyskuuta 1936, joskin lentoja oli ollut jo ennen virallista avaamista. Viron kuuluessa Neuvostoliittoon vuosina 1945–1989 Aeroflot oli ainoa lentoyhtiö, joka lensi Tallinnaan. Säännölliset lennot suihkukoneilla aloitettiin 1962. Uusi terminaalirakennus rakennettiin vuonna 1970, ja samalla kiitotietä pidennettiin. Ensimmäinen Tallinnaan säännöllisesti liikennöivä ulkomainen lentoyhtiö oli SAS, joka aloitti lennot syksyllä 1989. Terminaalirakennus uusittiin vuonna 1999.
Tilastotietoja
Vuonna 2005 Tallinnan lentoaseman kautta kulki 1 401 059 matkustajaa. Vuonna 2014 matkustajia oli 2 017 371, joista kotimaanmatkustajia oli 17 441 ja ulkomaanmatkustajia 1 999 930 (99,1 %). Vuonna 2017 matkustajia oli yhteensä 2 648 361.
Suosituimmat reitit Tallinnasta ovat Finnairin Helsingin reitti ja Lufthansan Frankfurtin reitti.
Lentoyhtiöt
Heinäkuussa 2019 Tallinnasta operoi 16 yhtiötä 37 kohteeseen. :
Olavi Hänninen
Mauno Olavi Hänninen (18. elokuuta 1929 Helsinki – 12. heinäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Demokraattisen nuorison maailmanliiton varapuheenjohtajana, Suomen kommunistisen puolueen varapuheenjohtajana (1971–1981), sisäasiainministerinä (1975–1976) ja SAK:n toisena puheenjohtajana (1976–1987).
Olavi "Ola" Hänninen aloitti poliittisen uransa jo nuorena liittymällä SKP:hen 1945. Hän kävi Sirola-opiston 18-vuotiaana ja toimi sen jälkeen viitisentoista vuotta Suomen demokraattisen nuorisoliiton eri tehtävissä. 1960-luvun puolivälissä Hänninen sai kutsun koulutukseen Moskovaan. Suomeen paluun jälkeen hänet valittiin SKP:n Helsingin piirisihteeriksi 1966, kun Olavi J. Laine jätti tehtävän tälle tultuaan valituksi eduskuntaan.
Hänninen lukeutui SKP:ssa puolueen uudistajiin ja 1970-luvulla hän oli puoluejohdossa yksi niistä enemmistöläisistä, jotka vastustivat "taistolaista" oppositiota aktiivisimmin. 26. marraskuuta 1971 Hänninen valittiin SKP:n varapuheenjohtajaksi Erkki Salomaan tilalle. Hänninen oli myös Suomen kansan demokraattisen liiton valinta Miettusen hätätilahallituksen "asuntoministeriksi" 1975. Ministerin ura kuitenkin päättyi jo kesällä 1976, kun Hänninen siirtyi SAK:n kakkosjohtajaksi. Hänninen kuului SKP:n poliittiseen toimikuntaan vuoden 1969 edustajakokouksesta 1980-luvun puoleenväliin.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007 - 10 m liikkuvamaali, pojat
10 m liikkuvassamaalissa pojat ampuvat ensiksi 30 hidasta juoksua ja sitten 30 nopeaa juoksua.Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Za ruljom
Za ruljom on huhtikuussa 1928 ilmestymisensä aloittanut yksi Venäjän vanhimmista ja maan johtava autolehti ja kustantamo. Toisen maailmansodan aikana sen julkaiseminen keskeytyi ja ensimmäinen sodanjälkeinen numero ilmestyi 1956. 1971 levikki oli noin kaksi miljoonaa kappaletta, 1989 4 900 000.
Kustantamon muita julkaisuja ovat Moto (Moottoripyörä) vuodesta 1991, Avtokatalog (Autoluettelo) vuodesta 1992, Limuzin (Limousine) vuodesta 1996. Internetiin Za ruljom tuli 1999.
Vuodesta 2000 alkoi ilmestyä Svoim silam -lehti (Omin voimin), 2001 alueellinen Za ruljom-Region ja 2002 Kupi avto (Osta auto).
Mtskheta-Mtianeti
thumb|250px|Vuoristomaisemaa Qazbegin piirikunnassa. Mtskheta-Mtianeti on hallintoalue (mkhare) Georgian itäosassa. Alueella on noin 92 400 asukasta (2022) ja sen pinta-ala on 6 786 neliökilometriä. Mtskheta-Mtianetin pääkaupunki on Mtskheta.
Mtskheta-Mtianeti rajautuu Kakhetiin idässä, Kvemo Kartliin etelässä, Šida Kartliin lännessä ja Venäjään (Suureen Kaukasukseen) pohjoisessa. Georgian pääkaupunki Tbilisi sijaitsee alueen etelärajalla. Mtskheta-Mtianetin alueella sijaitsee useita historiallisia vuoristoalueita: Khevsureti ja Pšavi (yhdessä Pkhovi), Ertso-Tianeti, Gudamaqari, Khevi ja Mtiuleti. Historiallinen Georgian sotilastie kulkee alueen läpi, kuten myös Aragvi-joki, joka liittyy Mtskhetan kaupungissa Mtkvariin.
Mtskheta-Mtianeti jaetaan viiteen piirikuntaan:
Atlantin yli
Atlantin yli on suomalainen tositelevisio-ohjelma, jossa joukko suomalaisia julkisuuden henkilöitä purjehtii Atlantin yli. Ohjelman kapteenina ensimmäisellä tuotantokaudella oli Hjallis Harkimo ja toisella ja kolmannella hänen poikansa Joel. Sarja alkoi elokuussa 2017 TV5-kanavalla. Sarjan toinen kausi alkoi 21. elokuuta 2019. Kolmas kausi alkoi discovery+-palvelussa 24. Elokuuta 2022.
Julkkisosallistujat
Harkimon miehistöön kuuluu myös hänen poikansa Joel Harkimo sekä kaksi ammattipurjehtijaa.