cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Opettaja (mormonismi)
Oppi ja liitot sanovat opettajan velvollisuuksista seuraavaa: "Opettajan velvollisuutena on aina valvoa seurakuntaa, olla jäsenten kanssa ja vahvistaa heitä ja pitää huolta, ettei seurakunnassa ole mitään syntiä eikä mitään vihamielisyyttä jäsenten kesken, eikä myöskään valhettelua, panettelua eikä pahaa puhetta ja pitää huolta, että seurakunta kokoontuu usein, ja myös pitää huolta, että kaikki jäsenet täyttävät velvollisuutensa. Ja hänen tulee johtaa kokouksia, jos ketaän vanhinta tai pappia ei ole läsnä. (20:53-56). Lisäksi opettajien ja diakonien yhteisenä kutsumuksena on "varoittaa, selittää, kehottaa ja opettaa sekä kutsua kaikkia Kristuksen tykö" (Oppi ja liitot 20:59). Käytännössä opettajat jakavat sakramentin yhdessä diakonien kanssa ja avustavat muutenkin seurakunnan kokouksissa. Opettajat tekevät myös kotiopetustyötä jäsenten kodeissa. Yleensä teini-ikäisen opettajan kanssa toimii vanhempi kotiopettaja, mormoniperheissä yleensä perheen isä.
Opettajat on järjestetty 24 hengen koorumeiksi (Oppi ja liitot 107:85). Suuressa seurakunnassa saattaa siten olla kaksikin opettajien koorumia. Koorumia johtaa presidentti yhdessä kahden neuvonantajan kanssa. Opettajien koorumilla on myös sihteeri. Pappeuskokouksissa opettajat syventyvät hengellisiin opetuksiin ja pohtivat myös pappeuden toteuttamista käytännössä.
16-vuotiaina opettajat kutsutaan yleensä papeiksi, mikäli heidän moraalinen vaelluksensa on nuhteetonta. Opettajien odotetaan yleensä pidättyvän seurustelusta, vaikka he saavatkin käydä kirkon järjestämissä tanssiaisissa. Myös aikuiset miehet, joiden kirkkoon liittymisestä on vain vähän aikaa, voidaan kutsua opettajiksi.
Tarick Salmaci
Tarick Salmaci (s. 28. helmikuuta 1973) on libanonilaissukuinen yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Contender – Haastaja
Otellen lännen joukkueessa Tarick sai viimeisen mahdollisuutensa Haastajassa. Ensimmäisen kierroksen seitsemännellä viikolla Tarick haastaoi Juan De La Rosan. Juan voitti ottelun yksimielisesti. Tarick poistui sanoen, että teki kaikkensa, ja että tämä oli hieno kokemus.
X-Men 2
X-Men 2 on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin luomaan suosittuun supersankariryhmään Ryhmä-X. Elokuvan ohjasi Bryan Singer ja se on X-Men -elokuvasarjan toinen osa. Pääosissa näyttelevät Hugh Jackman, Patrick Stewart, Ian McKellen, Alan Cumming, Famke Janssen, Anna Paquin, Shawn Ashmore, Aaron Stanford, Rebecca Romijn, James Marsden, Halle Berry sekä Kelly Hu. Elokuva, joka sisältää otteita sarjakuvan X-Men: God Loves, Man Kills juonesta, kertoo kuinka Ryhmä-X:n jäsenet ja heidän vihollisensa, Veljeskunnan, joutuvat yhdessä taistelemaan mutanttien kansanmurhaa suunnittelevaa eversti William Strykeria vastaan.
A Love to Last
A Love to Last on televisioyhtiö ABS-CBN:n esittämä filippiiniläinen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Bea Alonzo, Ian Veneracion ja Iza Calzado.
X-Men 2
Elokuvan suunnittelu alkoi pian elokuvan X-Men (2000) ensi-illan jälkeen. David Hayter ja Zak Penn kirjoittivat erilliset käsikirjoitukset elokuvalle ja yhdistivät molempien parhaat ajatukset yhteen. Lopulta myös Michael Dougherty ja Dan Harris palkattiin kirjoittamaan käsikirjoituksen uudestaan viimeistellen muun muassa hahmokaartin. Elokuvan juoneen otettiin vaikutteita Marvel Comicsin tarinoista Return to Weapon X ja God Loves, Man Kills. Elokuvan kuvaukset alkoivat kesäkuussa 2002 ja päättyivät marraskuussa. Suurin osa kohtauksista kuvattiin Vancouverin elokuvastudiolla, Pohjois-Amerikan suurimmassa tuotantolaitoksessa Los Angelesin ulkopuolella. Tuotantosuunnittelija Guy Hendrix Dyas toteutti elokuvan suunnittelun John Myhren työn pohjalta edellisestä elokuvasta.
Elokuva sai ensi-iltansa 2. toukokuuta 2003. Se sai kriittisesti hyvän vastaanoton, kriitikoiden ylistäessä sen tarinaa, toimintakohtauksia ja näyttelemistä. Sitä pidettiin yhtenä parhaimmista supsersankarielokuvista, ansaiten muun muassa kahdeksan Saturn-ehdokkuutta sekä noin 407 miljoonan dollarin maailmanlaajuisen tuoton.
Juoni
Alkukohtauksessa mutantti tunkeutuu Valkoiseen taloon ja yrittää murhata Yhdysvaltain presidentin McKennan. Hän kuitenkin epäonnistuu jouduttuaan presidentin henkivartijan ampumaksi, mutta selviytyy hengissä ja katoaa. Presidentti joutuu myöntämään mutantteja vihaavalle eversti William Strykerille valtuudet vangita ja kuulustella mutantteja. Senaattori Kellyksi ja myöhemmin Strykerin avustajaksi Yurikoksi naamioitunut Mystikko tunkeutuu eversti Strykerin tietokoneelle saadakseen Magneton vankilan pohjapiirrokset, ja saakin lisäksi selville Strykerin salaisen tukikohdan sijainnin.
Wolverine saapuu Alkali-järvelle toivoen saavansa selville menneisyytensä tapahtumia. Hän ei kuitenkaan löydä muuta kuin vanhan teollisuuslaitoksen jäätyneet rauniot sekä yksinäisen padon.
Toisaalla Charles Xavierin mutanttiopiston opettajat ja oppilaat vierailevat museossa. Jean Grey kertoo Kykloopille, että hänen telepaattiset kykynsä eivät toimi toivotulla tavalla. Hän myös sanoo, että hän aistii jotakin pahaa tapahtuvan lähitulevaisuudessa. Samaan aikaan Jäämies, Rogue ja Pyro joutuvat sanaharkkaan kahden nuoren miehen kanssa. Pyro sytyttää toisen miehen vaatteet palamaan, mutta Jäämies sammuttaa liekit. Yhtäkkiä kaikki ihmiset museossa jähmettyvät paikoilleen kuin aika olisi pysähtynyt. Ainoastaan mutantit kykenevät liikkumaan. Xavier ilmestyy ja nuhtelee Pyroa. Hän toteaa, että on aika lähteä, ja kun tavalliset ihmiset kykenevät jälleen liikkumaan, mutantit ovat poissa.
Wolverine palaa mutanttikouluun ja päätyy vahtimaan mutanttilapsia. Cerebro-supertietokonetta käyttäen Xavier paikantaa presidentin henkeä uhanneen mutantin, ja lähettää Jeanin ja Stormin hakemaan tämän. Sitten Xavier lähtee Kykloopin kanssa tapaamaan muovivankilassaan vankina olevaa Magnetoa saadakseen selville, onko tällä osuutta presidentin murhayritykseen.
Jean ja Storm saapuvat Bostonissa sijaitsevaan hylättyyn kirkkoon, jossa presidentin henkeä uhannut mutantti piileskelee. He nappaavat mutantin, joka kertoo olevansa Painajainen, oikealta nimeltään Kurt Wagner. Painajainen kertoo, ettei hän muista mitään presidentin murhayrityksestä, ja että hän ei halunnut tappaa presidenttiä vapaasta tahdostaan.
Xavier ja Kyklooppi saapuvat Magneton vankilaan. Magneto kertoo Xavierille, että William Stryker on useasti kuulustellut häntä. He keskustelevat Strykerin pojasta Jasonista, joka on aikoinaan ollut Xavierin oppilas. Pian Magneto kuitenkin paljastaa, että Stryker on manipuloinut häntä paljastamaan Xavierin mutanttikoulun sijainnin. Xavier kauhistuu ja yrittää paeta, mutta hän ja Kyklooppi joutuvat Strykerin vangeiksi.
Wolverine näkee painajaisia, ja herättyään hän suuntaa koulun keittiöön. Hän keskustelee Jäämiehen kanssa, mutta yhtäkkiä eversti Strykerin joukot hyökkäävät kouluun. Useimmat oppilaat onnistuvat pakenemaan Kolossin saattamina, mutta muutamat joutuvat sotilaiden vangeiksi. Wolverine, Jäämies, Rogue ja Pyro pakenevat, mutta Wolverine kohtaa Strykerin. Stryker väittää tuntevansa Wolverinen ja tietävänsä asioita tämän menneisyydestä. Wolverine haluaisi tietää enemmän, mutta Jäämies luo heidän väliinsä paksun jääseinämän. Rogue suostuttelee Wolverinen pakenemaan ystäviensä kanssa.
Paettuaan sotilaiden miehittämästä mutanttiopistosta nelikko lähtee Bostoniin, missä Jäämiehen vanhemmat ja veli asuvat. Kotona Jäämies paljastaa vanhemmilleen, että hän on mutantti. Vanhemmat järkyttävät suuresti, ja Jäämiehen veli soittaa paikalle poliisin väittäen olevansa perheineen panttivankina. Poliisit saapuvat paikalle, ja eräs poliiseista erehtyy luulemaan Wolverinen kynsiä veitsiksi. Poliisi ampuu Wolverinea päähän, ja raivostunut Pyro luo sytyttimensä avulla tulipalloja, joilla hän tuhoaa poliisiautot. Rogue tarttuu kiinni Pyron nilkasta, jolloin hän imee tämän mutanttivoimat ja käyttää niitä liekkien sammuttamiseen. Jeanin ja Stormin ohjaamana Ryhmä-X;n suihkukone Mustalintu laskeutuu ja ottaa mutanttinelikon mukaansa.
Lennon aikana suihkukone joutuu kahden hävittäjän jahtaamaksi. Storm ja Jean yrittävät vältellä hävittäjien ohjuksia, mutta viimein yksi niistä osuu. Juuri kun Mustalintu on syöksymässä maahan siihen tullut reikä korjaantuu ja sen vauhti pysähtyy. Maassa heidän edessään seisovat Magneto ja hänet vankilasta vapauttanut Mystikko.
He pitävät neuvonpitoa, ja Magneto kertoo Strykerin kaavailevan kaikkien mutanttien tappamista cerebroa ja Xavierin mutanttikykyjä käyttäen. He lähtevät Alkalijärvelle, jossa Strykerin tukikohta on. Mystikko soluttautuu tukikohtaan ja auttaa kaikki sisälle lukuun ottamatta Rogueta, Jäämiestä ja Pyroa, jotka jäävät odottamaan Mustalintuun. Valvomon kamerasta Storm näkee vankina olevat mutanttilapset, jotka on lukittu selliin, ja lähtee Painajaisen kanssa vapauttamaan heitä. Jean, Mystikko ja Magneto lähtevät cerebron luo estääkseen Strykerin suunnitelmat. Wolverine lähtee etsimään Strykeriä aikomuksenaan ottaa selville tämän roolin menneisyydessään.
Stryker huomaa pisaroita laseillaan ja katsoessaan vedenpainemittareita huomaa, että pato on murtumaisillaan. Hän lähtee avustajansa Yurikon, toiselta nimeltään Lady Kuolemaniskun kanssa paetakseen tukikohdasta.
Samaan aikaa Wolverine saapuu huoneeseen, josta hänellä on vähemmän miellyttäviä muistoja. Samassa Stryker ja Lady Kuolemanisku saapuvat huoneen ovelle. Stryker toteaa luulleensa Wolverinen olleen ainutlaatuinen, mutta olleensa väärässä. Kun Stryker kääntyy paetakseen Wolverine lähtee raivoissaan hänen peräänsä, mutta Lady Kuolemanisaku lyö hänet maahan. Seuraa taistelu, jossa Wolverine huomaa myös Lady Kuolemaniskulla olevan regeneraatio -kyvyn ja adamantium -metallilla päällystetyt kynnet. Tasaväkisen kamppailun päätteeksi Wolverine lyö Lady Kuolemaniskun pumppaamalla tämän täyteen nopeasti kovettuvaa adamantiumia.
Magneto ja Mystikko saapuvat Cerebron luo, jossa Xavier on Strykerin pojan Jasonin mielenhallinnan vankina. Yhtäkkiä kaikkia mutantteja alkaa sattua, paitsi Magnetoa, joka estää Xavierin telepatian kypärällään. Hän menee voimiensa avulla sisälle ja katkaisee Xavierin Cerebrosta. Sitten hän kääntää Cerebron siten, ettei se enää keskity mutantteihin vaan ihmisiin. Mystikko naamioituu Strykeriksi ja antaa Jasonille uudet ohjeet. Niinpä Xavier alkaa etsiä ihmisiä, jotta he kuolisivat.
Stryker yrittää paeta helikopterillaan, mutta Wolverine estää sen ja alkaa udella tietoja häneltä. Mutta pato murtuu yhä enemmän ja Wolverine lähtee auttamaan muita. Stryker yrittää vielä pakoon, mutta Cerebro alkaa vaikuttaa häneen eikä hän voi liikkua enää. Magneto ja Mystikko tulevat paikalle ja ripustavat hänet ketjusta kiinni muuriin ja ottavat helikopterin ja samalla Pyron, joka kyllästyi odotteluun ja X-meneihin.
Kun kaikki padolla olevat mutantit pääsevät Cerebron luo, Storm ja Painajainen siirtyvät Cerebron sisälle. Siellä he kohtaavat pikkutytön, joka on Jasonin luoma illuusio. Storm alkaa tehdä pakkasta Cerebroon ja lopulta Jason menettää hallintansa Xavierista. Painajainen vie Stormin ja Xavierin pois ennen kuin Cerebron katto romahtaa heidän päälleen. Sitten he yrittävät paeta patoaukon kautta, mutta Wolverine sulkee sen ennen kuin vesi tulvii sisään. Wolverine johdattaa heidät ulos. Wolverine löytää Magneton kahliman Strykerin ja hyvästelee hänet ilolla. Kaikki näyttävät olevan loukussa, mutta Rogue ja Jäämies saavat tuotua Mustalinnun paikalle. Kaikki kapuavat koneeseen, mutta yhtäkkiä kaikki virta katkeaa koneesta ja pato murtuu. Jean menee ulos yrittäen saada koneen ilmaan ja pidätellä samalla hyökyaaltoa. Kun Kyklooppi huomaa Jeanin olevan ulkona, hän murtuu ja yrittää saada hänet tulemaan takaisin, mutta Jean estää sen ja Painajaisen teleportaation. Hän antaa viimeiset sanansa Xavierin kautta telepaattisesti. Kone nousee ilmaan ja Jean jää vesimassojen alle. Sekä Wolverine että Kyklooppi murtuvat Jeanista.
Mutantit menevät Valkoiseen taloon, jossa presidentti pitää televisiossa puhetta päivän tapahtumista. He tulevat Stormin aiheuttaman myrskyn ja Xavierin voimien avulla paikalle huomaamatta. He antavat presidentille kansion, jossa on kaikki tieto Strykerin suunnitelmasta ja kertovat että maailmassa on sekä ihmisiä ja mutantteja, jotka uskovat ihmiskunnan ja mutanttien väliseen sotaan, ja että Stryker yritti jo tehdä sen. Presidentti on alkuun epäluuloinen, mutta vakuuttuu.
Käsikirjoitus
Ensimmäisen X-Men -elokuvan menestyis sai 20th Century Foxin kiinnostumaan jatko-osasta ja sitä alettiin suunnitella välittömästi. Marraskuusta 2000 lähtien, Bryan Singer tutki useita erilaisia tarinoita Ryhmä-X -sarjakuvista ja valitsi vuoden 1982 tarinan X-Men: God Loves, Man Kills. Singer halusi tutkia "ihmisen perspektiiviä, sellaista sokeaa raivoa, joka ruokkii terrorismia ja sodanlietsontaa," todeten tarvinneensa elokuvaan ihmisvihollisen. Elokuvan käsikirjoittajiksi palkattiin David Hayter sekä Zak Penn ja heidän tehtävinä oli kirjoittaa erilliset käsikirjoitukset, joista he sitten kokosivat yhteen molempien parhaat ajatukset yhdeksi käsikirjoitukseksi. Lisäksi Singer ja Hayter työskentelivät toisen käsikirjoituksen parissa, joka valmistui vuonna 2001. Tuottaja Avi Arad julkaisi elokuvan alustavaksi julkaisupäiväksi marraskuun 2002.
Elokuva käsikirjoitettiin vielä kerran, jotta Halle Berry saisi enemmän näkyvyyttä. Tämä päätös johtui lähinnä hänen suosiostaan Monster's Ballissa, josta Berry voitti Oscar-palkinnon. Lisäksi vahdit ja vaarahuone leikattiin elokuvasta budjettileikkausten johdosta, vaikka Guy Hendrix Dyas ja tuotantotiimi oli jo rakentanut vaarahuoneen lavasteet. Myös vahdit oli suunniteltu ja niistä kaavailtiin onttoja robotteja, jotka pystyttiin puristaa kokoon. Vahdin animoiminen olisi maksanut 7 miljoonaa.
Tuotanto
Tuottaja Lauren Shuler Donner oli toivonut elokuvan kuvausten alkaneen maaliskuussa 2002, mutta ne siirtyivät kesään ja tuotanto alkoi 17. kesäkuuta 2002 Vancouverissa kestäen marraskuuhun. Elokuvan kuvauksissa käytettiin yli 64:ää lavastusta 38 eri paikassa. Kuvausryhmä muun muassa kohtasi ongelmia, kun Kananaskisissa, Albertassa ei satanut tarpeeksi lunta. Tämän takia paikalle tuotiin suunnattomia määriä tekolunta. Ongelmia syntyi myös kohtauksessa, jossa Pyro joutuu ongelmiin poliisin kanssa, sillä elokuvaaja Newton Thomas Sigel sekä kaksi stunttiajajaa melkein kuoli. Ajatus Jean Greyn uhrauksesta ja henkiinheräämisestä kolmannessa elokuvassa pidettiin hyvin salassa. Singer ei kertonut asiasta edes Greyn näyttelijälle, Famke Janssenille, kuin vasta kuvausten puolessa välissä.
Michael Kamen, ensimmäisen elokuvan säveltäjä, tarjosi palveluksiaan elokuvan sävellyksessä, mutta Singer päätti valita tehtävään John Ottmanin, joka myös avusti elokuvan editoinnissa. Ottman loi elokuvalle uuden tunnusmusiikin, sekä ominaiset kappaleet erityisesti Magnetolle, Jean Greylle, Painajaiselle, Mystikolle ja Pyrolle. Vaikka Ottman yritti parhaansa ylläpitää Kamenin tyyliä edellisessä elokuvassa, hän löysi inspiraatiota myös vuoden 1992 X-Men -animaatiosarjasta. Lisäksi elokuvan alkukohtauksessa, jossa Painajainen hyökkää Valkoiseen taloon, käytettiin Mozartin sävellystä Requiem.
Julkaisu
Motion Picture Association of America luokitteli elokuvan ensimmäisen leikkauksen ikärajaksi K-17, johtuen Wolverinen ja Strykerin sotilaiden taistelusta Xavierin kartanolla. Elokuvasta leikattiin kuitenkin muutamia sekunteja pois, jotta sille saatiin K-13-luokitus.
Elokuvan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 2. toukokuuta 2003. ja se keräsi 85 558 732 dollarin lipputulot ensimmäisenä viikonloppunaan 3739 elokuvateatterissa. Kaiken kaikkiaan elokuva tuotti 214 949 694 dollaria Pohjois-Amerikassa ja 192 761 855 dollaria muualla maailmassa. Yhteensä lipputulot nousivat siis 407 711 549 dollariin. Tämän myötä elokuvasta tuli taloudellinen voitto, sillä se tuotti kolminkertaisesti tuotantokulunsa. Elokuva debytoi samanaikaisesti yhteensä 93:ssa maassa, mikä oli tuolloin kaikkien aikojen suurin kansainvälinen elokuva-avaus. Lisäksi elokuva on kuudenneksi eniten tuottanut Marvelin sarjakuviin perustuva elokuva ja oli vuoden 2003 kuudenneksi eniten tuottanut elokuva. Elokuvan DVD-versio tuotti 107 miljoonaa dollaria ensimmäisenä viitenä julkaisupäivänään.
Elokuvan lisäksi samaan aikaan julkaistiin videopeli, X2: Wolverine’s Revenge, joka ei kuitenkaan liity elokuvan tapahtumiin. Se kertoo ajasta elokuvan ja sitä seuraavan X-Men: Viimeinen kohtaaminen välillä. Peli selittää erityisesti Painajaisen puuttumisen jatko-osasta.
Vastaanotto
Elokuva sai julkaistuaan melko myönteisen vastaanoton. Roger Ebert kirjoitti ettei elokuvan juoni noussut potentiaaliinsa ja oli kriittinen juonen aukkoja kohtaan. Hän oli kuitenkin vaikuttunut siitä, kuinka Singer kykeni käsittelemään niin useita hahmoja yhdessä elokuvassa. Hän myös mainitsi, että elokuvan loppu oli täydellinen jatkoa ajatellen ja antoi elokuvalle kolme tähteä neljästä. Los Angeles Timesin kriitikko Kenneth Turan kirjoitti elokuvan olleen edeltäjäänsä parempi. Hän havainnoi, että elokuva käsitteli herkkiä aiheita, jotka ovat läsnä nykymaailmassa ja kommentoi näyttelyn olleen parempaa kuin tavallisesti supersankarielokuvissa. Rolling Stonen Peter Travers kirjoitti Hugh Jackmanin parantaneen suoritustaan merkittävästi ja totesi elokuvan olleen "kunnianosoitus hylkiöille, teineille, homoseksuaaleille, vähemmistöille, jopa Dixie Chicksille."
San Francisco Chroniclen Mick LaSalle kritisoi elokuvan tarinaa, erikoisefektejä ja toimintakohtauksia. The Washington Posti' Stephen Hunter totesi "kaikista supersankarielokuvista, tämä on kaikista typerin, meluisin, pisin." Timen Richard Corliss väitti, että Singer nojasi liikaa elokuvan vakavuuteen. Empire kutsui X-Men 2:ta kaikkien aikojen parhaaksi sarjakuvaelokuvaksi vuonna 2006 ja Wizard nimesi sen kaikkien aikojen 23:ksi parhaaksi cliffhangeriksi.
X-Men 2 voitti Saturn-palkinnon parhaasta tieteiselokuvasta. Lisäksi Bryan Singer (ohjaus), Dan Harris ja Michael Dougherty (käsikirjoitus) sekä John Ottman (musiikki) olivat kaikki ehdolla palkinnonsaajiksi. Elokuva oli myös ehdolla puvustuksesta, meikkauksesta, erikoisefekteistä sekä DVD-julkaistusta keräten yhteensä kahdeksan ehdokkuutta. Political Film Society kunnioitti elokuvaa ihmisoikeusten sekä rauhan kategorioissa ja elokuva oli ehdolla Hugo-palkinnon parhaan näytelmäteoksen kategoriassa.
Internet Movie Databasessa elokuva on saanut arvosanaksi 7,8 yli 99 500 käyttäjän äänestettyä. Metacriticissä vastaava arvosana on 8,3 38:n arvostelun jälkeen. Rotten Tomatoesin keräämien 217 arvostelun keskiarvona elokuva on saanut 88 prosenttia sadasta, ansaiten näin "tuoreen" arvosanan. Toukokuussa 2007, Rotten Tomatoes listasi elokuvan parhaimpien sarjakuvaelokuvien listalla viidenneksi.
Wiking Forsström
Wiking Kaj Forsström (17. huhtikuuta 1931 Porvoo – 15. huhtikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari joka kuului Brondan vintin taiteilijaryhmään. Hänen vanhempansa olivat insinööri Karl Harald Forsström (1892–1957) ja Elna Alina Sihvola (1901–1994).
X-Men 2
Viittaukset sarjakuviin
Yhdessä elokuvan kohtauksessa Mystikko murtautuu Yurikon tietokoneelle saadakseen tietoa Magneton vapauttamiseksi. Bryan Singer asetti tarkoituksella tietokoneruudulle useiden sarjakuvahahmojen nimiä ja viittauksia eri tarinoihin. Näihin nimiin kuuluvat Kenuicho Harada, Garrison Kane, Remy LeBeau, Eric M. Lensherr, Artie Maddicks, Jamie Madrox, Xi'an Coy Manh, Moira McTaggart ja Danielle Moonstar. Magneton vankilan vartijoiden nimiluettelosta voi huomata "T. DeSanton" (Tom DeSanto, tuottaja); "M. Doughertyn" (Michael Dougherty; käsikirjoittaja); "L. Donnerin" (Lauren Shulen Donner, tuottaja); "R. D. Youngin" (Rob Young, äänisuunnittelija); "D. Harrisin" (Dan Harris, käsikirjoittaja); ja "B. Singerin (Bryan Singer, ohjaaja).
Lisäksi toisen näytön työpöydillä on kansiot, jotka on nimetty Franklin Richards, Omega Red, Muir Island, Cerebro sekä Project Wideawake. Tarkemmalla tarkastelulla voi erottaa myös nimet Pyro, Sabra, Dr. Ceclia Reyes, Synch, Penance, Nightcrawler, Mystique, Lady Deathstrike, Copycat, Deadpool, Cyclops, Dazzler, Fenris, Jamie Braddock, David North, Sunfire, Boom Boom, Mimic, Dr. Nathaniel Essex, Toad, Wolfsbane, Strong Guy, Kitty Pryde, Sauron ja Forge.
Wiking Forsström
Forsström teki taiteilijan debyyttinsä Helsingissä vuonna 1957. Hän teki aluksi myös abstraktia taidetta ja veistoksia. Myöhemmät työnsä joihin kuului muun muassa merimaisemia ja alastontutkielmia Forrström maalasi pääasiassa Kemiön saarella. Forsström osallistui Nuorten näyttelyihin 1957, 1960 ja 1961, Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1962, 1966 ja 1970 sekä Suomen taideakatemian kolmivuotisnäyttelyyn 1971. Hän osallistui 1950-, 1960- ja 1980-luvuilla myös useisiin kansainvälisiin näyttelyihin Pohjoismaissa, Englannissa, Länsi- ja Itä-Saksassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Forsstöm toimi myös öljymaalauksen opettajana Svenska arbetarinstitutetissa vuodesta 1983 alkaen. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1991.
Wiking Forsström esiintyi pääosassa Eino Ruutsalon vuonna 1965 ohjaamassa kokeellisessa lyhytelokuvassa Romutaiteilija. Hän esiintyi myös Ruutsalon vuonna 1958 ohjaamassa taidedokumenttielokuvassa Ullakko elää joka kertoi Brondan vintin taiteilijoista sekä Ruutsalon vuonna 1963 ohjaamassa matkailudokumentissa Sinisilmäinen Helsinki joka kertoi laivaretkestä Helsingin saaristoon.
Tegan and Sara
Tegan and Sara on kanadalainen indie-yhtye, jonka muodostavat identtiset kaksoset Tegan Rain Quin ja Sara Kiersten Quin (s. 19. syyskuuta 1980). Molemmat kaksoset soittavat kitaraa, kosketinsoittimia ja laulavat. He myös kirjoittavat ja säveltävät omat kappaleensa, useimmiten erillään.
Yhtye on julkaissut kahdeksan studioalbumia vuodesta 1999 lähtien.
Historia
thumb|Tegan (vas.) ja Sara vuoden 2010 [[Polaris Music Prize -gaalassa.]] Tegan ja Sara Quin syntyivät Calgaryssa, Albertassa. He alkoivat soittaa kitaraa ja säveltämään kappaleita 15-vuotiaina. Alun perin kaksosilla oli punk-bändi nimeltä PLUNK, jossa he soittivat kahden, ilman rumpalia tai basistia. Vuonna 1997 he äänittivät koulunsa studiossa kaksi demo-albumia: Who's in Your Band? ja Play Day. Vuonna 1998 he voittivat Calgaryn "Garage Warz" kilpailun ja käyttivät voittamansa studioajan levyttääkseen ensimmäisen ammattimaisen demonsa, Yellow Demo, jota seurasivat Orange Demo ja Red Demo.
Kaksi kappaletta demolta Red Demo, ilmestyivät heidän ensimmäisellä, omakustanteisella albumillaan Under Feet Like Ours, joka julkaistiin vuonna 1999. Niihin aikoihin bändi tunnettiin nimellä "Sara and Tegan", mutta se vaihdettiin nykyiseen muotoon helpomman lausunnan vuoksi. He tekivät levytyssopimuksen Neil Youngin managerin kanssa, Youngin levytysyhtiölle Vapor Records ja julkaisivat albumin This Business of Art vuonna 2000.
Vuonna 2002 yhtye julkaisi levyn If It Was You. Heidän neljäs levynsä, So Jealous, julkaistiin vuonna 2004 ja se toi yhtyeelle menestystä. Tämä albumi julkaistiin kahden eri levy-yhtiön, Vaporin ja Sanctuaryn kautta. Vuoden 2007 julkaisu, The Con, julkaistiin Vaporin ja Sire Recordsin kautta, sillä Sanctuary päätti ettei enää julkaise uutta musiikkia Yhdysvalloissa. Albumin apulaistuottajana toimi Chris Walla. Albumilla ilmestyivät myös Jason McGerr Death Cab for Cutiesta, Matt Sharp The Rentalsista, Hunter Brugan AFI:sta sekä Kaki King.
Lokakuussa 2009 Tegan and Sara julkaisivat kuudennen albuminsa Sainthood, jonka tuottivat Chris Walla ja Howard Redekopp. Lisäksi yhtye julkaisi kolmiosaisen kirjasarjan nimeltä ON, IN, AT.
Yhtyeen CD/DVD -paketti Get Along julkaistiin marraskuussa 2011. Se sisältää kolme erillistä filmiä; States, India ja For The Most Part.
Vuonna 2012 Tegan and Sara alkoivat työstää uutta albumiaan. Sen ensimmäinen single Closer julkaistiin syyskuussa 2012. Albumi Heartthrob ilmestyi Pohjois-Amerikassa helmikuun lopulla ja Euroopassa maaliskuun alussa. Se myi ensimmäisellä viikollaan 49 000 kopiota ja debytoi Billboardin sijalla 3.
Yksityiselämä
Tegan asuu Vancouverissa, British Columbiassa, sekä Los Angelesissa, Kaliforniassa, yhdessä tyttöystävänsä kanssa, joka on valokuvaaja. He ovat seurustelleet vuodesta 2008. Sara asuu Montrealissa, Quebecissä, sekä New Yorkissa tyttöystävänsä kanssa; he ovat olleet yhdessä vuodesta 2011.
Kiertue
Tegan and Sara on kiertänyt keikkailemassa vuodesta 2000, alun perin Neil Youngin ja The Pretendersin kanssa. Lavalla kaksoset kinastelevat, kertoilevat tarinoita ja juttelevat elämästään, politiikasta, sekä elämästä tien päällä. Lavajuttelusta onkin tullut tärkeä osa keikkoja. Muita huomattavia yhtyeitä, joiden kanssa he ovat kiertäneet ovat Ryan Adams, Ben Folds, Gogol Bordello, Cake, City and Colour, Death Cab for Cutie, Hot Hot Heat, The Killers, Rufus Wainwright, Weezer, New Found Glory, Paramore sekä fun..
Yhtye on esiintynyt useilla festivaaleilla, kuten Lilith Fair vuonna 1999; Coachella, Lollapalooza ja SXSW 2005; Austin City Limits, Bonnaroo, Coachella, Falls Festival ja Cyndi Lauperin True Colours Tour 2008; Rifflandia ja Southbound 2009; Glastonbury, Lilith Fair ja Sasquatch! 2010; sekä Winnipeg Folk Festival, Newport Folk Festival, Sasktel Saskatchewan Jazz Fest ja Cisco Ottawa Bluesfest 2011.
Vuonna 2013 kaksoset kiertävät festareita sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa. He ovat julkistaneet esiintyvänsä muun muassa seuraavilla festareilla: Coachella (Yhdysvallat), Big Sound Festival (Indonesia), Hultsfred Festival (Ruotsi), Hurricane Festival sekä Southside Festival (Saksa).
Holly Miranda ja Steel Train toimivat Tegan and Saran lämppäreinä alkuvuoden 2010 keikoilla. Tegan and Sara toimii Paramoren lämppärinä kesällä 2010 Honda Civic Tourilla. Vuoden 2013 keikoilla Tegan and Saran lämppärinä toimii Torontolainen Diana. Heinäkuusta syyskuuhun kestävällä kiertueella Tegan and Sara lämppäävät fun.ia.
Muu työ
Televisio ja elokuvat
Tegan and Sara ovat esiintyneet uransa aikana monissa televisio-ohjelmissa Yhdysvalloissa, Kanadassa sekä Euroopassa, kuten: The Ellen DeGeneres Show (2013), Jimmy Kimmel Live! (2005, 2013), Jonovision, The Late Late Show with Craig Kilborn (2004), Late Night With Conan O'Brien (2005, 2007, 2009, 2012), Late Show with David Letterman (2000, 2008, 2012), The Newmusic, The Tonight Show with Jay Leno (2008), C à vous (2013) sekä ZeD.
Tegan and Sara ovat esittäneet L-Koodissa kappaleensa Love Type Thing. Vuonna 2012 he esittivät kappaleensa Closer sekä Now I'm All Messed Up uudelta levyltään Heartthrob sarjassa 90210.
Yhtyeen kappaleita on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, kuten: 90210, Greyn Anatomia, L-Koodi, Vampyyripäiväkirjat, Outo, uusi elämä, Tunteet pelissä sekä The Hills. Heidän musiikkiaan on esiintynyt myöskin valkokankaalla, kuten elokuvassa Anoppi on pahin.
Yhteistyöt
Tegan lauloi Against Me!n kappaleella "Borne on the FM Waves of the Heart" joka on vuoden 2007 levyllä New Wave.
Huhtikuussa 2008 Tegan sävelsi ja sanoitti kappaleen "His Love" kirjailijan Augustin Burroughs pyynnöstä tämän kirjan "A Wolf At The Table" ääniteversiota varten.
Oman settinsä lisäksi Tegan and Sara esiintyi DJ Tiëston kanssa Bonnarroo-festivaaleilla kesäkuussa 2008. Tegan ja Sara esiintyivät vieraina, ja lisäsivät live-vokaaliosuuksia Tiëston miksaukseen kappaleesta "Back In Your Head". Tegan and Sara teki myös yhteistyötä Tiëston kanssa tämän albumilla Kaleidoscope, kirjoittaessaan ja levyttäessään kappaleen "Feel It in My Bones" DJ:n kanssa.
The White Stripes on levyttänyt oman versionsa Tegan and Saran kappaleesta ”Walking with a Ghost” samannimiselle EP-levylleen vuonna 2005.
Perth-luokka (hävittäjä)
Perth-luokka oli Yhdysvaltain laivaston Charles F. Adams -luokkaan pohjautuneen kolmen aluksen muodostama Australian laivaston ohjushävittäjäluokka. Alukset tilattiin Yhdysvalloista Defoe Shipbuilding Companyltä vuosina 1962–1963, ja ne olivat Australian laivaston ensimmäiset ohjuksin varustetut sotalaivat ja samalla laivaston ensimmäiset yhdysvaltalaiseen suunnitteluun perustuneet alukset.
Alukset
Alukset osallistuivat Vietnamin sotaan ja HMAS Brisbane lisäksi Persianlahden sotaan. Alukset poistettiin palveluksesta vuosina 1999–2001, ja ne upotettiin sukelluskohteiksi.
Jawaharlal Nehru
Jawaharlal Nehru (, 14. marraskuuta 1889 – 27. toukokuuta 1964), jota kutsuttiin myös nimellä Pandit Nehru (opettaja Nehru) ja Chacha Nehru (setä Nehru), oli yksi Intian itsenäisyysliikkeen tärkeimmistä johtajista ja itsenäisen Intian ensimmäinen pääministeri. Hän toimi tehtävässä 15. elokuuta 1947 lähtien kuolemaansa asti.
Hänen ainoa tyttärensä Indira Gandhi ja tämän poika Rajiv Gandhi toimivat molemmat myös Intian pääministereinä.
Elämäkerta
Jawaharlal Nehru syntyi Allahabadissa rikkaan lakimiehen Motilal Nehrun ja tämän vaimon Swarupanin poikana. Motilal Nehru oli varhainen itsenäisyysaktivisti ja Kongressipuolueen johtaja. Nehru suku oli taustaltaan Kashmirin bramiineja. Vijaya Lakshmi Pandit oli hänen sisarensa.
Nehru opiskeli kotiopettajien johdolla 16-vuotiaaksi asti. Sen jälkeen hän kävi koulua Britanniassa Lontoon Harrow Schoolissa ja opiskeli Cambridgen yliopistossa Trinity Collegessa. Hän palasi Intiaan harjoittamaan lakimiehen ammattia ja seurasi isäänsä politiikassa.
Vanhempiensa järjestämänä Nehru meni naimisiin 17-vuotiaan Kamala Kaulin kanssa 1916. Kamala tuli tunnetusta kashmirilaisesta liikemiessuvusta ja synnytti heidän ainoan lapsensa, Indiran vuonna 1917. Kamala Nehru kuoli tuberkuloosiin 1936.
Isä Motilal Nehru oli jo Intian kongressipuolueen johtohahmo ja toiminut sen puheenjohtajana. Näin nuori Jawaharlal Nehru liittyi odotusten mukaisesti kongressipuolueeseen. Pian kuitenkin ilmeni, ettei nuorempi Nehru jakanut isänsä liberalistista linjaa, vaan hakeutui entisen lakimiehen, Etelä-Afrikassa intialaisten tasa-arvon ja poliittisten oikeuksien puolesta taistelleen Mahatma Gandhin seuraan. Gandhi oli tuolloin kansallissankari Champaranin, Biharin ja Khedan rauhanomaisen kansalaistottelemattomuusliikkeen ansiosta.
Nehrun perhe hylkäsi länsimaisen elämäntyylinsä Gandhin esikuvan mukaan. Jawaharlal ja Motilal Nehru lopettivat länsimaisten vaatteiden käytön ja ottivat hindin puhekielekseen. Britit pidättivät Nehrun vuosien 1920–1922 tottelemattomuusliikkeen aikana, mutta hänet vapautettiin muutaman kuukauden kuluessa.
Gandhi lopetti tottelemattomuusliikkeen 1922 Chauri Chauran poliisimiesten surman vuoksi. Gandhi vastusti osallistumista uusiin lakisäätäviin neuvostoihin, mutta monet seurasivat Chittaranjan Dasia ja Motilal Nehrua Swaraj-puolueeseen, joka pyrki sabotoimaan hallituksen työskentelyä ja siten kiristämään briteiltä myönnytyksiä. Nehru ei seurannut isäänsä, vaan pysyi Kongressipuolueessa ja Gandhin seuraajana.
Nousu johtoon
frame|Jawaharlal Nehru 1920-luvulla. Nehru valittiin Allahabadin kunnanvaltuuston johtoon 1924 ja hän toimi kaksi vuotta kaupunginjohtajana. Vuodet 1926–1928 Jawaharlal oli yleisintialaisen kongressin komitean pääsihteerinä, josta hän nousi 1929 Gandhin tuella sen puheenjohtajaksi.
Jawaharlal Nehru osoitti olevansa uuden sukupolven johtaja. Hänen poliittinen ideologiansa oli huomattavasti isäänsä radikaalimpaa. Euroopassa oleskellessaan hän oli tutustunut sosialismiin seuratessaan Irlannin itsenäisyyskamppailua ja Venäjän vallankumousta. Hän oli yksi ensimmäisistä varteenotettavista Intian poliitikoista, joka kannatti Intian täyttä poliittista itsenäisyyttä Brittiläisestä imperiumista, idea jota olivat alun perin ehdottaneet Bhagat Singh ja vallankumoukselliset. Vuoden 1928 Kongressin kokouksessa Motilal Nehrun puheenjohtajakaudella Jawaharlal Nehru ja Subhas Chandra Bose vaativat itsenäisyyttä, kun vanhemmalle polvelle olisi riittänyt dominion asema brittiläisen imperiumin alaisuudessa. Tuolloin Gandhi sanoi antavansa briteille kaksi vuotta dominion aseman myöntämiseksi, tai itsenäisyyskamppailu laitettaisiin täyteen käyntiin. Nehru ja Bose antoivat aikaa vuoden. Lontoon hallitus ei vastannut vaatimukseen. Isä Motilal Nehru kuoli 1931.
Kongressin puheenjohtajana Jawaharlal Nehru julisti Intian itsenäiseksi 26. tammikuuta 1930 Lahoressa ja nosti vapaan Intian lipun Ravin rannalle. Hänet pidätettiin samana vuonna ja uudelleen 1931 suolamarssin aikana.
Itsenäisyysliikkeestä tuli menestys ja miljoonia osallistui sen toimintaan. Brittihallitus joutui päättelemään, että suuren hallintoremontin aika oli tullut ja parlamentti sääti Government of India Act 1935:n, joka loi maahan kaksikamarisen parlamentin ja vaalit. Kongressipuolue päätti osallistua vaaleihin, mutta Nehru ei itse asettunut ehdolle, vaan kampanjoi maanlaajuisesti puolueen puolesta. Kongressi muodosti hallituksen seitsemässä yhdestätoista maakunnasta ja sai suurimman paikkamäärän keskuskokoukseen, jonka se oli jo julistanut vallattomaksi. Kongressi sai kuitenkin pitää valtaa maakunnissa, joissa Intia sai ensimmäiset kokemuksensa demokraattisesta itsehallinnosta.
Sosialismi ja ”Quit India”
pienoiskuva|250px|Nehru ja [[Mahatma Gandhi vuonna 1937.]] Nehru valittiin uudelleen Kongressin puheenjohtajaksi 1936 ja 1937. Kuuluissa puheessaan Lucknowssa hän ajoi läpi Avadin päätöksen, joka määritteli sosialismin tulevaisuuden vapaan Intian hallituksen perustaksi. Tässä hän onnistui vastoin Kongressin merkittävien johtajien kantaa, mukaan lukien Gandhin ja Vallabhbhai Patelin, jotka vastustivat sitä eri syistä. Saadakseen tukea Nehru sanoi, ettei päätös sitonut Kongressia sosialismiin, vaan puolueen päätavoite oli Intian itsenäisyys. Kannoissaan Nehru oli lähestynyt Kongressin sosialistisiipeä, ja hänen voittonsa puolueen oikeistosta 1936 ja Tripuran kokouksen kaaos 1939, jonka jälkeen hänen tärkein jäljellä ollut kilpailijansa Subhas Chandra Bose jätti puolueen ja perusti oman All India Forward Blocinsa, jätti Nehrun ilman haastajia ja teki hänestä sukupolvensa nationalistien johtajan.
Kun toinen maailmansota syttyi Nehru ja Kongressipuolue tuomitsivat Intian hallituksen päätöksen liittyä sotaan. Heitä suututti se, että Intian varakuningas oli tehnyt päätöksen kuulematta nationalistien johtoa. Nationalistit olivat eri mieltä siitä miten reagoida tähän. Nehru ja Patel tarjosivat briteille yhteistyötä ja tukea sotaan sillä ehdolla, että britit antaisivat Intialle poliittisen vapauden sodan jälkeen. Gandhi vastusti tätä, ja ensi kertaa Kongressin enemmistö toimi vastoin hänen tahtoaan. Muutamat brittivirkamiehet ja poliitikot tukivat tarjousta ja pitivät Intian tukea tärkeänä, mutta tarjous hylättiin kun Winston Churchillin uusi, kaikille itsenäisyyshankkeille vihamielinen hallitus tuli valtaan.
Kongressipuolue määräsi kaikki valitut jäsenensä keskushallituksessa ja maakunnissa eroamaan ja toinen kansallinen taistelu näytti olevan edessä. Nehru ja Abul Kalam Azad suhtautuivat penseästi Gandhin vaatimukseen kapinasta ja uskoivat brittien vielä joutuvan myöntymään itsenäisyyteen vastineeksi Intian tuesta. Vaikka monet Intian puolueet vielä vastustivat sitä, Gandhi ja Vallabhbhai Patel vakuuttivat Nehrun, Azadin ja koko Kongressipuolueen, että oli aika viimeiselle taistolle heikentynyttä Britannian imperiumia vastaan.
Kongressipuolue aloitti 13. elokuuta 1942 Quit India -liikkeen. Siinä kongressipuolue vaati välitöntä itsenäisyyttä ja sanoi että vain itsenäinen Intia voisi päättää sotaan osallistumisesta. Kaikkia intialaisia kehotettiin boikotoimaan brittiläisiä tuotteita, instituutioita, tehtaita, julkisia palveluja ja hallituksen ohjelmia. Suuria lakkoja, protesteja ja mielenosoituksia puhkesi ympäri Intiaa, ja vaikka kaikki poliittiset puolueet eivät osallistuneet, ja Gandhi ja koko Kongressin komitea pidätettiin välittömästi, tämä oli vakavin kapina koko brittihallinnon historiassa. Kongressin komitea vangittiin vankilaksi muutettuun linnoitukseen Ahmednagarissa ja Gandhi heistä erilleen Puneen. Britit valmistelivat johtajien karkottamista, mutta pidättäytyivät siitä uskoessaan viimeistenkin järjestysten rippeiden katoavan kansan vihastuessa. Satoja tuhansia Intian vapaustaistelijoita pidätettiin ja tuhansia kuoli poliisin tulituksessa.
Nehru ja Kongressin johtajat pidätettiin 32 kuukauden ajaksi, jonka aikana hän kirjoitti teosta The Discovery of India (भारत एक खोज) Intian historiasta ja kulttuurista.
Intia itsenäistyy
Sodan päätyttyä Nehru ja muu Kongressin johto vapautettiin. Britannian käänteentekevissä vaaleissa sodan jälkeen 1945 Churchillin konservatiivit kärsivät murskatappion ja työväenpuolueen Clement Attlee muodosti hallituksen. Uusi sosialistihallitus alkoi valmistella Intian itsenäistymistä.
Vuonna 1946 Kongressipuolue kokoontui puoluekokoukseensa tietäen, että sen valitsemasta puheenjohtajasta tulisi Intian hallituksen johtaja. Nehrun päävastustaja oli Vallabhbhai Patel. Kukaan ei asettanut Nehrua ehdolle, mutta valmisteleva komitea teki alustavan ehdotuksen. Uskotaan että Gandhi pyysi Patelia luopumaan ehdokkuudestaan Nehrun hyväksi, mutta tämä dokumentoimattomaksi jäänyt episodi on intialaisten historioitsijoiden keskuudessa jyrkän kiistanalainen.
Vuonna 1946 järjestettiin perustuslakia laativan kokouksen vaalit. Kongressipuolue hallitsi keskushallitusta ja suurinta osaa Brittiläisen Intian maakuntia. Yleisintialainen muslimiliitto Muhammad Ali Jinnahin johdolla nousi Kongressin päähaastajaksi. Liitto vaati erillistä valtiota muslimeille ja nautti monien Intian muslimien tukea.
Nehru ja Kongressipuolue vastustivat jyrkästi Intian jakoa, eivätkä myöskään olleet valmiit myönnytyksiin Muslimiliitolle tämän estämiseksi. Brittihallituksen lähetystö Sir Stafford Crippsin johtamana jätti toukokuun 16. päivän suunnitelman jakaa Intia autonomisiin maakuntiin jotka ryhmitettäisiin uskonnon mukaan. Toinen suunnitelma 16. kesäkuuta esitti Intian jakamista uskontorajojen mukaan ja salli ruhtinaskuntien päättää liittymisestä maahan tai itsenäisyydestä. Kongressi arvosteli 16. toukokuuta suunnitelmaa ja hylkäsi jälkimmäisen. Jinnahin muslimiliitto hyväksyi molemmat. Kongressi päätti kuitenkin ottaa käyttöön ensimmäisen, mutta ilman ryhmittelyjä, mitä Jinnah arvosteli epärehellisyydeksi ja veti tukensa suunnitelmalta. Muslimiliitto boikotoi kokousta, joten se jäi kokonaan Kongressipuolueen haltuun. Nehrusta tuli varakuninkaan hallituksen varapuheenjohtaja, de facto valtionpäämies.
Muslimiliiton rauhanomaiseksi tarkoitettu suoran toiminnan päivä 16. elokuuta 1946 jätti 3 000 hindua ja 7 000 muslimia kuolleeksi seuraavien kuukausien aikana. Kongressipuolue pelkäsi kaaosta ja salli muslimiliiton palata kokoukseen. Uudet ministerit eivät hyväksyneet Nehrun johtoasemaa ja neuvoston kaikki päätökset ajautuivat umpikujaan.
Kun poliittinen tilanne oli jumiutunut ja tilanne lähestyi sisällissotaa hindujen ja muslimien välillä, Nehru ja Vallabhbhai Patel tukivat Louis Mountbattenin, viimeisen varakuninkaan suunnitelmaa jakaa Intia Intiaan ja muslimien Pakistaniin. Perustuslaillinen kokous hyväksyi jaon kesäkuussa 1947.
15. elokuuta 1947 Intiasta tuli itsenäinen valtio ja Jawaharlal Nehrusta tuli 58-vuotiaana sen ensimmäinen pääministeri.
Itsenäisen Intian pääministerinä
pienoiskuva|Nehru allekirjoittamassa [[Intian perustuslaki|Intian perustuslain noin vuonna 1950.]] Nehru ja Kiinan pääministeri Zhou Enlai neuvottelivat kauppasopimuksen Tiibetistä New Delhissä 29. huhtikuuta 1954. Sopimus sisälsi viisi rauhanomaisen rinnakkaiselon periaatetta (panch shila), jotka määräsivät maiden keskinäiset suhteet.
Intian armeija miehitti Portugaliille kuuluneen Goan siirtokunnan vuonna 1961 vetoamalla Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmaan 1514, joka tuomitsee kaiken kolonialismin maailmassa ja kehottaa näin ollen siirtomaiden itsenäisyyttä tai itsemääräämistä.
Ulkopolitiikka
Nehru suosi ulkopolitiikassa liittoutumattomuutta ja hän toimi Sitoutumattomien maiden liikkeen johtajana jonka hän oli perustanut yhdessä Jugoslavian presidentin Titon ja Egyptin presidentti Nasserin kanssa. Nehru joutui kohtaamaan Pakistanin vastarinnan, tuloksena oli ensimmäinen Intian–Pakistanin sota (1947–1949). Nehru ei vastustanut kiinalaisten Tiibetin valtausta. Tosiasiassa se tarkoitti puskurivaltion muodostumista Kiinan ja Intian välillä, vaikkakin Dalai-lama oli asettunut pakolaishallituksen johtoon Intiassa. Intia kärsi sotilaallisen tappion Kiinan kansantasavallalle Kiinan–Intian sodassa lokakuussa 1962 jolloin Nehrun terveys romahti nopeasti ja hän kuoli vuonna 1964. Nehrun tuhka ripoteltiin Yamuna-jokeen.
Fabio Pasini
thumb|Fabio Pasini Fabio Pasini (s. 23. elokuuta 1980 Gazzaniga) on italialainen maastohiihtäjä.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Pasini oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 24:s. MM-hiihdoissa 2005 Pasini oli perinteisen sprintissä 23:s, MM-hiihdoissa 2009 vapaan sprintin 17:s ja MM-kilpailuissa 2013 perinteisen sprintissä kymmenes.
Dafne (Perin ooppera)
thumb|Jacopo Peri oopperansa Dafne rooliasussa.
Perin Dafnen ja myöhempien oopperoiden kuten Euridice merkitys on keskeinen uuden monodisen sävellystyylin esimerkkeinä.
Nikopoliin arkeologinen museo
Nikopoliin arkeologinen museo (myös Nikópolin arkeologinen museo; ) on arkeologinen museo Prévezan kunnassa Kreikassa. Se esittelee Nikopoliin kaupungin arkeologiselta alueelta sekä muualta Prévezan seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museon rakentaminen alkoi vuonna 1999 ja se otettiin käyttöön vuonna 2009. Museorakennus sijaitsee Prévezan kaupungista Nikópolin kylään ja Nikopoliin arkeologiselle alueelle johtavan tien varressa suunnilleen paikkakuntien puolessa välissä. Sen koko on noin neliömetriä. Museo korvasi vanhan, vuonna 1965 valmistuneen arkeologisen alueen yhteydessä toimineen museorakennuksen.
Kokoelmat
Museo esittelee Nikopoliin kaupungin perustamista Aktionin taistelun seurauksena, kaupungin historiaa roomalaiselta bysanttilaiselle kaudelle kattaen noin ajan 31 eaa.–900 jaa., sekä alueen arkeologisia kaivauksia. Museoesineisiin kuuluu muun muassa rakennusten koristeosia, pyhäkköjen alttareita, veistoksia, keramiikkaa, sarkofageja, hautauurnia ja -lahjoja, rahoja, koruja ja erilaisia arkipäiväisiä esineitä.
Aleksi Randell
Ura
Ennen Rakennusteollisuus RT:n toimitusjohtajuutta Aleksi Randell toimi Turun kaupunginjohtajana  1. syyskuuta 2010 – 8. marraskuuta 2017. Randell valittiin kaupunginjohtajaksi entisen kaupunginjohtajan Mikko Pukkisen siirryttyä Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajaksi. Ennen valintaansa kaupunginjohtajaksi Randell oli Turun kaupunginhallituksen puheenjohtaja. Randell oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 2001–2010 ja kaupunginhallituksen puheenjohtaja 2003–2007 ja 2009–2010. Hänet valittiin kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2000 kunnallisvaaleissa. Kaupunginhallitukseen Randell valittiin vuonna 2002. Vuonna 2005 kaupunginhallituksen puheenjohtajuus muuttui päätoimiseksi tehtäväksi. Vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen Randell siirtyi viestintäministerin erityisavustajaksi, mutta palasi Turun kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi vuoden 2008 kunnallisvaalien jälkeen.
Nikopoliin arkeologinen museo
Kokoelmat
Merkittävimpiin löytöihin kuuluvat muun muassa teatterin alueelta löydetty leijonapatsas; odeionista löydetty Athenen patsas; amatsonomakhiaa esittävällä reliefillä koristeltu pyöreä jalusta, jota käytettiin uudelleen Alkisonin basilikassa; sekä veistetty keisari Augustuksen pää ajanlaskun alun tienoilta.
Karhukankaan rautatieasema
Karhukankaan rautatieasema on Suomen rataverkon liikennepaikka Pohjanmaan radalla. Liikennepaikka sijaitsee Ylivieskan kaupungin alueella Iso-Kähtäväjärven itäpuolella, noin yhdeksän kilometriä etelään Ylivieskan rautatieasemalta, ja sen etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 622,9 ratakilometriä mitattuna Haapamäen ja Seinäjoen asemien kautta. Liikennepaikalla toimii raiteenvaihtopaikkana, eikä sillä kaupallisia henkilö- tai tavaraliikenteen pysähdyksiä. Se on nimetty läheisen kohouman mukaan.
Karhukankaan liikennepaikka avattiin 1. kesäkuuta 1958. Kokkola–Ylivieska-radan kaksoisraidetöissä Karhukankaasta tehtiin raiteenvaihtopaikka ja liikennepaikan sijaintia muutettiin 11. joulukuuta 2016. Liikennepaikkaan kuuluu kaksi pääraidetta. Varsinaista asemarakennusta ei ole, ainoastaan laitetila.
Steven Davis
Hän debytoi Aston Villassa 18. syyskuuta 2004 ottelussa Norwich Cityä vastaan, kun hän tuli vaihdosta Nolberto Solanon tilalle. Kaudella 2005–2006 hänet valittiin Aston Villan kauden pelaajaksi. Tuolloin hänestä povattiin uutta Frank Lampardia. Kaudella 2006–2007 Davisin vastuu väheni uuden valmentajan, Martin O'Neillin myötä. Hän siirtyi Aaron Hughesin kanssa Fulhamiin neljällä miljoonalla punnalla. Tammikuussa 2008 hän siirtyi lainasopimuksella pelaamaan Rangersiin. Hän sai Rangersiin pysyvän sopimuksen elokuussa 2008 ja pelasi siellä heinäkuulle 2012, jolloin siirtyi Southamptoniin.
Pohjois-Irlannin maajoukkueessa Davis debytoi ottelussa Kanadaa vastaan 9. helmikuuta 2005. Hänestä tuli Pohjois-Irlannin nuorin kapteeni Uruguayta vastaan pelatussa ottelussa 21. toukokuuta 2006. Vuonna 2017 hänestä tuli kolmas yli sata maaottelua pelannut pohjoisirlantilaismies.
Paschal de l’Estocart
upright|pienoiskuva|Paschal de l'Estocart. Kaiverrus vuodelta 1582.
Paschal de l’Estocart oli ranskalainen säveltäjä. Hän syntyi Noyonissa vuonna 1538 tai 1539 ja kuoli vuoden 1587 kesäkuun 20. päivän jälkeen.
Pontypool
Pontypool on kylpylä- ja yliopistokaupunki Cardiganinlahden rannalla Walesissa. Se on hieman alle asukkaan kaupunki eteläisessä Walesissa. Se sijaitsee Afon Llwyd -joen varrella ja on nykyisin osa Torfaenin hallintoaluetta. Vaikka kaupunki sijaitseekin Etelä-Walesin hiiliesiintymien laitamilla, sitä pidetään teollisuuskaupunkina siellä ennen esiintyneen rauta- ja terästeollisuuden, hiilikaivostoiminnan ja kattavan rautatieverkoston vuoksi. Nykyisin kaupunki on lähinnä lähialueiden kuten Cwmbranin ja Newportin työvoiman asuinaluetta.
Paschal de l’Estocart
Estocart matkusteli runsaasti Italiassa ja Sveitsissä. Hän sai palkinnon Évreux’n sävellyskilpailussa vuonna 1584. Hän työskenteli lyhyesti herttuan hovissa Nancyssa ja toimi myös Valmontin apotin palveluksessa. Estocart sävelsi musiikkia sekä protestanttisiin että katolisiin käännöksiin psalmeista. Lisäksi hän julkaisi motetteja ja hengellisiä chansoneita. Italialainen madrigaali vaikutti huomattavasti hänen tyyliinsä.
Pojanluoma
thumb|Pojanluoman kylänraittia. Pojanluoma on Ilmajoen kunnan kylä Etelä-Pohjanmaalla vajaan 20 kilometrin päässä Seinäjoesta. Kylällä sijaitsee mm. Neiron koulu ja Pojanluoma-seuran kylätalo Seurala. Pojanluoman asukasluku on yli 400. Pojanluoman vanhalla koululla toimii kansainvälinen laulukoulu. Luomuliitto on valinnut vuoden 2008 luomuyrittäjäksi Ilmajoen Makkaramestarit, joka toimii Pojanluoman kylässä. Pojanluomalta on alle 5 kilometriä Seinäjoen lentoasemalle.
Kylän nimessä esiintyvä luoma-sana on maastotermi, joka tarkoittaa jyrkkäreunaista puroa tai notkelmaa.
RET-proto-onkogeeni
RET proto-onkogeeni on geeni, joka koodaa reseptorityrosiinikinaasia. Mikäli geeni lakkaa toimimasta, saattaa se aiheuttaa Hirschsprungin taudin. RET proto-onkogeeni ohjeistaa tuottamaan proteiinia, joka osallistuu signalisointiin soluissa.
Sergio Mora
Sergio "The Latin Snake" Mora (s. 4. joulukuuta 1980 Los Angeles) on latinoamerikkalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Sergion valmentaja on Dean Campos, joka on luonut Sergion harvinaisen nyrkkeilytyylin.