cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asemanpuisto
Asemanpuisto, virallisesti asemakaavan mukaan Rautatientori (, nykymuodossa Järnvägstorget) on yksi Turun puistoista. Vuonna 1895 valmistuneen puiston pinta-ala on 6 400 neliömetriä ja se sijaitsee nimensä mukaisesti Turun päärautatieaseman edustalla. Puistokorttelia ympäröivät kadut ovat Ratapihankatu, Humalistonkatu, Läntinen Pitkäkatu ja Käsityöläiskatu.
Turun Asemanpuisto sisältyy yhdessä päärautatieaseman alueen kanssa Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Historiaa
Tivolikenttänä olleen alueen käyttö muuttui, kun Turkuun saatiin rautatie ja asemarakennus valmistui 1876. Aseman edusta kivettiin vuonna 1893. Jäljelle jääneen rakentamattoman osan rakentamisesta keskusteltiin kaupunginvaltuustoa myöten. Pohdinta koski lähinnä sitä, tehdäänkö puistosta junalle kiirehtivien ihmisten tarpeita paremmin palveleva läpikulkupuisto vai suunnitellaanko siitä promeneeraukseen soveltuva puisto mutkittelevine puistokäytävineen. Kaupunginpuutarhuri Oscar Rudolf Gauffin teki useita suunnitelmia ja niille kustannuslaskelmat. Valtuusto hyväksyi suunnitelman, jossa puiston kolmelle sivulle istutetaan puurivit ja puistokäytävät soveltuvat nopeaan läpikulkuun. Gauffinia pidetään ensimmäisenä varsinaisena Turun kaupunginpuutarhurina.
Puiston rakentaminen alkoi vuonna 1894 ja se valmistui seuraavana vuonna. Puistokäytävistä tehtiin kuitenkin kaarevat, mutta niitä on myöhemmissä uudistustöissä suoristettu.
Puistossa on kuvanveistäjä Matti Hauptin suunnittelema ja vuonna 1950 Turun kaupungille lahjoitettu Aino-patsas ja patsaan yhteydessä vesiallas. Patsas paljastettiin 1951.
Puisto nykyään
Asemanpuisto kuuluu Turun edustusviheralueisiin ja se hoidetaan päivittäin. Lintujen ruokinta puistossa on aiheuttanut siisteysongelmia ja ruokinta on ollut kiellettyä jo pidemmän aikaa. Myös kaupunki on lopettanut jyväruokinnan. Ongelmana on ollut ihmisten linnuille tuoman ruuan määrä ja linnuille sopimaton, pilaantuva ruoka: silakkalaatikko ja koiranruoka eivät sovi linnuille kuten eivät myöskään esimerkiksi leivonnaiset, maksalaatikko ja rosolli. Kaikissa puistoissa ruokinta ei ole kielletty.
Puiston nimi
Asemanpuisto on asemakaavassa virallisesti tori nimeltään Rautatientori. Alue on kuitenkin käytännössä puisto ja siellä olevassa nimikyltissäkin lukee Asemanpuisto. Nimenmuutosta ehdotettiin 1940-luvulla, mutta aloite pääsi raukeamaan.
Sputnik 6
Sputnik 6 oli miehitettyihin lentoihin tarkoitetun Vostok 3A -avaruusaluksen ensimmäinen koelento. Aiemmat Vostok-ohjelman lennot oli suoritettu prototyypeillä. Aluksen hyötykuormana oli tieteellisiä instrumentteja, televisiojärjestelmä sekä kaksi koiraa, Ptšelka ja Muška. Avaruusalus sekä kaikki kyydissä olleet materiaalit tuhoutuivat itsetuhojärjestelmän käynnistyttyä jarrurakettien epäonnistuttua aluksen ohjaamisessa hallittuun ilmakehään paluuseen.
Lento
Sputnik 6:n lento oli suunnitelmaltaan lähes suora toisinto onnistuneesta Sputnik 5 -lennosta käyttäen ensimmäistä valmistunutta lopullista miehitettyihin lentoihin tarkoitettua Vostok 3A -alusta. Lennon oli tarkoitus kestää yhden päivän ajan ja palauttaa kyydissä olleet koirat maan päälle, jotta Vostok-aluksen järjestelmät olisi voitu todeta kykeneviksi miehitetyn lennon ylläpitämiseen.
Lento alkoi suunnitelmien mukaisesti 1. joulukuuta 1960 kello 7.26.04 UTC ja alus saavutti suunnitellun kiertoradan. Aluksen lähettämiä signaaleja havaittiin muun muassa Ruotsissa ja Yhdysvalloissa, missä CIA vastaanotti kuvia kapselin televisiojärjestelmästä ja onnistui lopulta murtamaan signaalissa käytetyn kryptografian.
Koskaan ei ole saatu selville tai ainakaan julkisesti kerrottu, mikä johti jarrutuspolton epäonnistumiseen, mutta pian kello 8.22 UTC tapahtuneen polton jälkeen oli lennonvalvojille selvää, että alus ei ollut suunnitellulla radallaan vaan jatkoi maan kiertämistä. Spekulaatio on edelleen käynnissä siitä oliko alus väärässä asennossa polton käynnistyessä vai oliko jarruraketeissa vikaa.
Alus jatkoi maan kiertämistä vielä puolitoista kierrosta kunnes automatisoitu itsetuhojärjestelmä aktivoitui tuhoten aluksen ja mukana lentäneet materiaalit. Vaikka alus olikin radalla, joka olisi ohjannut sen hallittuun paluuseen kymmenen päivän kuluttua, oli järjestelmä asennettu, ettei vieraat valtiot pääsisi käsiksi Vostokin järjestelmiin. Järjestelmä oli asetettu aktivoitumaan tietyn ajan kuluttua lennon alusta, ellei se havaitsisi normaalin paluun aiheuttamia g-voimia.
Ironisesti toinen aluksessa kuolleista koirista, Muška, oli ollut ehdolla jo aiemmin Sputnik 2 -lennolle, mutta se oli silloin hylätty lennolta sen kieltäydyttyä syömästä. Muškan paikan lennolla otti silloin Laika-koira.
Luciano Floridi
thumb|right|200px|Luciano Floridi.
Luciano Floridi (16. marraskuuta 1964) on italialainen filosofi ja loogikko, joka työskentelee nykyään Oxfordin yliopistossa ja Barin yliopistossa. Hänen merkittävin panoksensa on ollut informaatiofilosofian alueella.
Araknofobia
Araknofobia on eräs fobian laji. Se tarkoittaa hämähäkkejä kohtaan tunnettua neuroottista, voimakasta pelkoa tai kauhua, jonka seurauksena henkilön jokapäiväinen toiminta ja sosiaalinen vuorovaikutus kapeutuu häntä itseään ahdistavalla tavalla. Sairaudeksi ilmiö lasketaan vasta, kun se häiritsee merkittävästi henkilön toimintakykyä. Hämähäkeissä on purevia ja myrkyllisiä lajeja, mutta Suomessa ei ole hämähäkkilajeja, jotka olisivat vaarallisia ihmiselle.
On esitetty, että araknofobia saattaisi olla geneettistä perua, mutta uusimpien tutkimusten mukaan näin ei vaikuta olevan. Sitä vastaan puhuu se seikka, että hämähäkkipelko kuuluu lähes yksinomaan länsimaiseen, eurooppalaisten ja heidän jälkeläistensä kulttuuriin. Darwin-keskuksen tutkija Jan Beccaloni on arvioinut, että araknofobia on opittua. Sitä esiintyy lähes ainoastaan länsimaissa, mutta siellä se kuitenkin on yleisimpiä kammoja. Hämähäkkipelon alkuperän oletetaan olevan peräisin keskiajan Euroopassa, jossa uskottiin erilaisten kulkutautien, ruton, lavantaudin ja muidenkin sairauksien syntyneen hämähäkkien puremasta. Sadut ja kauhuviihde ovat säilöneet pelot jälkipolville. Vuonna 2017 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin jo puolivuotiaiden lasten reagoivan voimakkaammin hämähäkkien ja käärmeiden kuviin kuin muihin kuviin. Tutkimuksen tulkittiin viittaavan siihen, että hämähäkkien ja käärmeiden pelko on synnynnäistä.
Micropterus
Micropterus on Percoidei-alalahkoon ja aurinkoahvenien heimoon (Centrarchidae) kuuluva kalasuku.
Lajit
Sukuun kuuluu yhdeksän lajia.
Demon Attack
Demon Attack on Imagicin kehittämä ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna.
Peli on yksi Atari 2600:n parhaiten myyneistä peleistä myyden yli kaksi miljoonaa kappaletta.
Puhakka
Puhakka on suomalainen sukunimi. Helmikuussa 2023 nimi oli 2 917 henkilöllä, joista 158 ulkomailla. Kaikkiaan nimi on ollut 6 169 henkilöllä.
Tunnettuja nimenkantajia:
Turri
pienoiskuva|Antropomorfista kettua esittävä turrihahmo.
Turri eli furry (englantia, suom. karvainen tai pörröinen, mutta käytetään tässä substantiivina) on antropomorfisten eläinhahmojen ympärille muodostunut alakulttuuri. Turrikulttuurin jäseniä kutsutaan myös itsessään turreiksi. Turrien voidaan sanoa fanittavan eläinhahmoja, joilla on ihmismäisiä piirteitä, sekä mediaa ja taidetta, joissa näitä hahmoja esiintyy. Turrifanikulttuurin piiriin kuuluu sekä kulttuurin sisällä tuotettua mediaa että valtakulttuurin antropomorfisia eläimiä esittävää mediaa, kuten Pokémon ja Sonic the Hedgehog -tuotesarjat. Monella turrilla on oma ”fursona” (yhdistelmä engl. sanoista furry ja persona, roolihahmo), joka esittää häntä itseään antropomorfisen eläimen muodossa. Monet turrit tuottavat tai teettävät kuvataidetta omasta fursonastaan, ja jotkin turrit hankkivat eläinhahmoa, yleensä omaa fursonaa, esittäviä eläinasuja eli turripukuja (engl. fursuit, kirjaimellisesti suom. ”turkkipuku”).
Historia ja inspiraatio
Turrin varsinainen alkuperä juontaa Yhdysvalloissa koko 1900-luvun ajan vallinneeseen sarjakuvakultuuriin, ja erityisesti underground-sarjakuvaan. Näille sarjakuville oli tyypillistä esittää valtavirran julkaisuissa kiellettyjä asioita kuten voimakasta yhteiskunnallista satiiria ja poliittista kommentointia, huumeiden käyttöä ja pornografiaa, usein tunnettuja sarjakuvahahmoja hyväksikäyttäen. Suomessa tunnettuja vastaavankaltaisia esimerkkejä on mm. Myrkky-lehti tai MAD. "Puhuvat eläimet" olivat ajoittain hyvin suosittuja tarinankerronnan välineitä, mikä heijastui myös underground-sarjakuvaan. Turrin inspiraatio genrenä perustuu puhtaimmillaan esimerkiksi 1970-luvun underground-sarjakuvaan kuten Robert Crumbin "Fritz-kissa" tai Art Spiegelmanin "Maus", joskaan sen kantava ajatus ei ole yhteiskunnallinen kommentointi tai satiiri, vaan se keskittyy itsetarkoituksenaan ihmismäisten eläinhahmojen tai eläimellisten ihmishahmojen esittämiseen riippumatta varsinaisesta kerronnallisesta sisällöstä tai tyylistä. Aikaisemmin Disneyn tai muiden tuottamien eläinhahmojen fanit löysivät nämä sarjakuvat ja alkoivat kehittää ideaa eteenpäin omissa julkaisuissaan sekä kutsua itseään nimellä furry. Esimerkkinä tästä Omaha kissatanssija, jonka katsotaan olevan yksi ensimmäisistä varsinaisista turrisarjakuvista. Suomessa genren pioneereihin kuuluu esimerkiksi Myrkky-lehdessä vaikuttanut Karri Aronen, jonka tuotoksiin kuuluu muun muassa kyseisessä lehdessä julkaistu Warner Brothersin piirrettyjä parodisoinut Teeny Toons Admixtures.
Osa turrin määrittelyn ongelmaa on siinä, että valtavirran normien ja käsitysten mukaisesti tuotettua turrimateriaalia on käytännössä mahdoton erottaa tavanomaisesta sarjakuvataiteesta ja muista genreistä (esimerkiksi lasten piirretyt), joissa voidaan myös käyttää vastaavanlaisia eläinhahmoja. Tämän takia aiheen harrastajat ovat jakautuneet sen suhteen tarkoittaako "turri" käsitteenä kaikenlaista antropomorfista sisältöä, joka liittyy eläimiin. Yksi käsitys asiasta on, että jokin teos kuuluu genreen vain silloin, kun se sisältää eläinhahmoja pääasiassa niiden oman viehätyksen vuoksi, eikä esimerkiksi allegorisena elementtinä (ihminen puettuna eläimeksi). Esimerkiksi Wagner-sika, joka symboloi sovinistista miestä ei olisi täten turrihahmo. Toinen käsitys on, että kaikki ihmismäistetyt eläinhahmot kaikissa genreissä kuuluvat turriin, koska turri keskittyy olennaisesti näiden hahmojen ihailuun ja olisi täten itse asiassa hyvin vanha genre, jolle furry tai turri ovat vain uusia nimityksiä. Kolmannen näkökannan mukaan turri edustaa erityisesti aikuisille suunnattua sisältöä ja tyyliä, koska se koetaan genren erottavaksi tekijäksi. Tämän näkemyksen mukaan turrihahmot eivät ole "hassuja eläimiä" kuten on tyypillistä esimerkiksi lasten sarjakuvissa.
Eräs motivaatio ihmismäisten eläinhahmojen käyttämiselle sarjakuvataiteessa on vaikeus esittää henkilöhahmoja uskottavalla tavalla. Katsoja odottaa ihmishahmolta tarinan tyyliin sopivaa käytöstä ja ulkomuotoa. Eläinhahmoja käyttäen hahmojen muotoa, sekä niiden ilmeiden ja eleiden symboliikkaa tai käytöstä ei voida tulkita ja arvostella suoraan vertaamalla niitä mihinkään olemassa olevaan. Tällöin taiteilijalla on suurempi vapaus luoda itse hahmojensa elekieli ja esitystapa, jonka katsoja omaksuu ja pitää sitä luonnollisena.
Harrastajakunta
Valtavirrasta poikkeavan historiansa vuoksi turri on perinteisesti painottunut aihesisällöltään aikuisille tarkoitettuihin tyyleihin, teemoihin ja aikusviihteeseen, joista erityisesti aikuisviihde (”turriporno”, ) on saanut paljon huomiota niin harrastajien kuin ulkopuolistenkin keskuudessa. Tämä on osaltaan johtanut käsitykseen turrista seksuaalisena fetissinä, ja sitä kautta vaikuttanut voimakkaasti harrastajakunnan kehitykseen ja koostumukseen sekä sen julkisuuskuvaan.
Osa harrastajista pitääkin itseään erilaisina ja valtaväestöstä poikkeavina ja kokee, että turri ja siihen läheisesti liittyvät käsitteet ja ideat ovat kiinteä osa heidän identiteettiään. Näille henkilöille turrista on tullut varsinainen elämäntapa (furry lifestyle). Heidän mielestään muiden on usein vaikea ymmärtää heitä ja heidän olemustaan sekä toisinaan turrien katsotaan jopa osittain eristäytyvän "normaaleista" ihmisistä ja yhteiskunnasta. Osa taas haluaa pitää harrastuksensa yksityisenä välttääkseen turrin saamasta julkisuuskuvasta mahdollisesti johtuvia negatiivisia assosiaatioita, ja osa antropomorfisia eläimiä käyttävistä artisteista kieltäytyy käyttämästä sitä termiä kuvailemaan omaa taidettaan verraten töitään mieluummin vanhempaan perinteeseen kuten Aisopoksen satuihin.
Ihmishahmoisen eläimen lisäksi sanat "furry" ja "turri" tarkoittavat myös genren (engl. furry fandom) harrastajia. Voimakkaasti eroavista näkökannoista johtuen turrit tuntevat kuuluvansa hyvin heterogeeniseen yhteisöön, jonka jäsenillä kuitenkin on samoja kiinnostuksen kohteita. Genren harrastajat katsovat usein olevansa vapaamielisempiä kuin suurin osa ihmisistä, ja turrien tekemässä taiteessa sekä kirjallisuudessa ja keskusteluissa aihepiirit liittyvät monesti mm. seksuaalisiin vähemmistöihin ja ihmisten erilaisuuteen.
Genren harrastajat eivät välttämättä arvosta kaikkia vallitsevia sosiaalisia normeja ja jotkut fanit yrittävät antaa itsestään hiukan epätavallisen kuvan; tosin suuri osa mieluummin sopeutuu joukkoon. Vaikka turreja yhdistävät kiinnostuksen kohteet, heidän käyttämänsä ilmaisut ja monet muut asiat, jokaisella on omat uskomuksensa ja mielipiteensä. Eri turriryhmien ja -fanien välillä saattaakin vallita suuria erimielisyyksiä näiden asioiden tai sen suhteen, mikä on hyväksyttävää genren sisällä ja mikä ei.
Taide ja kirjallisuus
pienoiskuva|Turritaiteen muita ilmentymismuotoja. Kuva Further Confusion -tapahtumasta.
Turrihahmot perustuvat usein faniensa suosimaan fantasiaan, jossa ihmiset voivat olla eläimiä tai osittain eläimiä. Genren visuaalisuuden takia ehkä suosituin fanien tapa ilmaista fantasioitaan on piirtäminen, mutta myös muut taiteenlajit ovat edustettuina, kuten kirjoittaminen ja musiikki. Tapahtumien tai tapaamisten (miittien) aikana genren fanit tapaavat toisiaan ja näissä kokoontumisissa on yleensä näytillä myös genreen kuuluvaa taidetta, kuten piirustuksia, maalauksia, kertomuksia, sarjakuvia, veistoksia, tekstiilitaidetta, musiikkia ja valokuvia.
Useimmat genren harrastajat ovat amatöörejä, mutta myös muutamia ammattitaiteilijoita löytyy genren piireistä. Yleisimpiä taiteen välityskanavia ovat tapahtumien lisäksi henkilökohtaiset kotisivut. Lisäksi internetistä löytyy genreen keskittyneitä taidesivustoja.
Muita ilmentymismuotoja
Suosittua on lisäksi mm. eläimeksi pukeutuminen (engl. fursuit), turriaiheisen taiteen, sarjakuvien tai pehmoeläinten keräily ja harrastaminen, kirjallisuus sekä musiikki. Fursuitit ovat yksi genren osista ja usein niitä pidetään virheellisesti samana asiana kuin koko genre unohtaen sen muut osa-alueet. Termi "fursuit" on ensimmäisen kerran kuultu vuonna 1993. Fursuitit ovat usein itse rakennettuja tai ostettuja, niiden hinnat pyörivät alle tuhannesta eurosta useisiin tuhansiin. Useimmin käytetyt materiaalit ovat tekokuituisia turkkeja. Fursuitteja on erään tutkimuksen mukaan noin 18 % genren harrastajista.
Tapaamiset
pienoiskuva|Turritaiteilijoita piirtämässä Further Confusion 2007 -tapahtumassa.
Turri-alakulttuuri on tunnetuin Yhdysvalloissa, jossa turrit kokoontuivat scifi-tapahtumien yhteydessä jo ennen varsinaisia genrelle omistettuja tapaamisia, 1980-luvun alkupuolelta lähtien. Nykyään vuosittain pidetään kymmeniä suuria ja julkisia kokoontumisia. Euroopan maissa tätä antropomorfisoitujen eläinten ihailua harrastetaan pienemmässä mittakaavassa ja vuoden aikana järjestetään vain yksi kansainvälinen kokoontuminen nimeltään Eurofurence. Vuonna 2019 kokoontumisista suurin oli Yhdysvalloissa vuotuisesti pidettävä Midwest FurFest, johon osallistui noin 12 000 henkeä.
Alagenret
Tunnettuja antropomorfisia hahmoja ovat juuri Disneyn Aku Ankka, Roope Ankka, Hessu Hopo ja Mikki Hiiri. Edellä mainitut kuuluvat ns. "funny animal" -lajityyppiin, jolla on pitkät perinteet länsimaisessa sarjakuvassa ja animaatiossa. Vastaavia teoksia on esiintynyt pitkälti myös eri-ikäisille ihmisille suunnattuna sekä komedian että draaman puitteissa. Näkökannasta riippuen nämä voidaan lukea turrin alagenreksi, tai turria voidaan pitää niiden kanssa rinnakkaisena genrenä.
Kari Urpilainen
Kari Johannes Urpilainen (s. 8. toukokuuta 1951 Kokkola) on suomalainen poliitikko ja valtiopäiväneuvos. Hän on koulutukseltaan sosionomi ja puoluekannaltaan sosialidemokraatti. Hänen tyttärensä on kansanedustaja Jutta Urpilainen.
Kari Urpilainen on toiminut kansanedustajana vuosina 1983–1995 sekä 1999–2003, tasavallan presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1982 ja 1988 sekä Kokkolan kaupunginvaltuutettuna vuodesta 1977. Hän putosi eduskunnasta vuoden 1995 vaaleissa, kun Markus Aaltonen palasi eduskuntaan, mutta hän palasi seuraavissa vaaleissa pudottaen Aaltosen.
Systeemi (termodynamiikka)
Fysiikassa todellisuuden käyttäytymistä joudutaan usein idealisoimaan, ja systeemiajattelu ei ole poikkeus. Siinä missä maapallo saatetaan idealisoida suljetuksi systeemiksi, on eristetyn systeemin löytäminen tai tekeminen erittäin vaikeata. Täydellisen eristetty systeemi onkin ainoastaan maailmankaikkeus itse, koska sillä ei määritelmällisesti ole mitään ympäristöä, jonka kanssa vuorovaikuttaa. Systeemeistä puhutaan varsinkin energiaperiaatteen ja termodynamiikan yhteydessä.
Luettelo Yhdysvaltojen yliopistoista ja korkeakouluista
Yhdysvaltain korkeakoulujärjestelmä on hyvin hajautettu ja vaihtelee muun muassa osavaltioittain. Korkeakoulut voivat käyttää nimeä university, college, institute, school jne. ilman että nimi kertoisi välttämättä mitään oppilaitoksen koosta, laajuudesta, tasosta tai koulutustarjonnasta.
Yhdysvaltain korkeakouluja arvioiva Carnegie Foundation (nyk. The Carnegie Classification of Institutions of Higher Education) on perinteisesti käyttänyt yliopiston (university) yhtenä kriteerinä sitä, että se tarjoaa bachelor-tutkinnon (undergraduate studies) lisäksi myös master-tutkintoa (graduate studies tai postgraduate studies). Massachusettsin osavaltio vaatii university-nimeä käyttävältä oppilaitokselta tohtorikoulutuksen tarjoamista vähintään kahdessa oppiaineessa.
Tähän luetteloon on kerätty valtaosa university-nimeä käyttävistä, joista kuitenkin osa voi olla vain bachelor-tutkintoa tarjoavia kouluja, uskonnollisia oppilaitoksia ynnä muita sellaisia. Vastaavasti listasta voi puuttua kymmeniä yliopistoiksi luettavia oppilaitoksia, jotka eivät käytä university-nimeä.
Monissa osavaltioissa kaikki julkiset yliopistot toimivat hallinnollisesti yhden University Systemin alla, ja on joskus vaikea tietää pitäisikö tällainen kokonaisuus lukea yhdeksi vai useammaksi itsenäiseksi yliopistoksi.
Luettelossa oli lukuvuoden 2011–2012 tilaston mukaan yhteensä 813 korkeakoulua, kun vähintään bachelor-tutkintoa tarjoavia oppilaitoksia on USA:ssa yli 4 700 ja kaksivuotisia collegeja lisäksi noin 1 800, yhteensä siis 6 500. Luettelo kattaa siis nyt noin 12,5 prosenttia Yhdysvaltojen yliopistoista ja korkeakouluista.
Saarinen (Ähtäri)
Saarinen on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Korsukylän lähellä sijaitseva järvi.
Luettelo Yhdysvaltojen yliopistoista ja korkeakouluista
Englanninkielisen Wikipedian vastaava artikkeli (ks. kielilinkki vas. alh.) antaa linkkejä osavaltiokohtaisiin korkeakoululuetteloihin ja on varmasti tätä luetteloa kattavampi.
Saarinen (Ähtäri)
Maantietoa
Saarisen pinta-ala on 61 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvessä on paljon lahtia, joista huomattavin on järven eteläosan muodostava yli 300 metriä pitkä Pitkälahti.
Järven rantaviivan pituus on 6,3 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata. Rannoilla on runsaasti asuinrakennuksia ja asutus on jakautunut melko tasaisesti järven ympärille. Yhdystie 7091 ohittaa Saarisen noin 1,1 kilometrin etäisyydeltä.
Virkistyskäyttö
Järven vierestä ja osittain ylikin kulkee Arpaisten ulkoilu- ja vaellusreitti, joka ulottuu Ähtärin eläinpuistosta Soinin keskustaan asti. Reittipolun varrella sijaitsee Saarisen laavu.
Vesistösuhteet
Saarinen sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Niemisveden alueeseen (35.472) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 170,6 metriä mpy.
Saarinen saa pääosan vedestänsä Pyhikistä virtaavasta suopurosta, joka laskee järven pohjoisimpaan osaan. Järven kaakkoisosasta saa alkunsa Lähtevänpuro, joka laskee Niemisveden alueen pääjärveen Niemisvesi-Pemuun.
Savièse
Savièse on kunta Sveitsissä Valais'n kantonissa Sionin kaupungin pohjoispuolella. Vuoden 2015 lopussa kunnassa oli 7 381 vakinaista asukasta.
Maantiede
Savièsen kunta sijaitsee Rhônen laakson pohjoisrinteellä, Bernin Alppien etelärinteellä. Kunnan pohjoisosa on vuoristoa, joka rajoittuu pohjoisessa Vaud’n kantonin Ormont-Dessusiin ja Bernin kantonin Gsteigiin ja Laueneniin. Kunnan korkein vuori on Wildhorn (3 248 m mpy.) Luoteisin osa kunnasta on Les Diablerets -vuoristoa ja -matkailualuetta. Tsanfleuronin jäätikkö on alueen suurin jäätikkö. Col du Sanetschin sola on historiallinen kulkureitti Rhônen laaksosta Bernin kantoniin.
Antti Sarpila
thumb|Antti Sarpila elokuussa 2012. Antti Juhani Sarpila (s. 11. kesäkuuta 1964 Helsinki) on suomalainen jazzmuusikko. Hänen soittimiinsa kuuluvat saksofonit ja klarinetti. Sarpila harjoittaa myös musiikkikustannustoimintaa.
Oman tuotantonsa lisäksi Antti Sarpila esiintyy lukuisissa levyttäneissä kokoonpanoissa, kuten Swedish Swing Society.
Sarpilalle myönnettiin vuonna 1996 suomalaisen Classic Jazz ry:n Louis Armstrong -palkinto ja vuonna 1997 Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinto.
2112
2112 on vuonna 1976 julkaistu Rushin neljäs studioalbumi. Albumin A-puoli sisältää seitsenosaisen ja yli 20 minuutin mittaisen nimikappaleen, jonka takia levyä on pidetty konseptialbumina. B-puolen kappaleilla ei kuitenkaan ole sanoituksellisesti mitään yhteistä kappaleen "2112" kanssa.
Rummu järv
Rummu järv on Virossa Harjumaalla Kuusalun kunnassa Rummun kylässä sijaitseva luonnollinen järvi.
2112
Nimikappale "2112" kertoo dystopian tulevaisuudesta, jossa totalitaarinen papisto on kieltänyt taiteellisen itseilmaisun. Nimetön sankarihahmo löytää kitaran ja opettelee soittamaan sitä. Filosofi Ayn Randin inspiroima kappale on tulkittu kommunistisen yhteiskuntajärjestelmän tai yleisesti totalitarismin arvosteluksi ja individualismin puolustukseksi. Laissez-faire-kapitalismia ihannoivan Ayn Randin kutsuminen neroksi ("the genius of Ayn Rand") albumin kansiteksteissä toi bändille negatiivista julkisuutta ja heidät leimattiin jopa äärioikeistolaisiksi.
Rummu järv
Maantietoa
Järvi sijaitsee suuren metsäisen suoalueen Rummun raba etelälaidalla Rummun kylää vastapäätä. Järven pinta-ala on 45 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järveen laskee kolme suo-ojaa suolta. Sillä on laskuojia kaksi ja ne ovat Rummun kraavi ja Tiitsun kraavi. Järven valuma-alueen laajuus on 7,1 neliökilometriä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2 metriä ja suurin syvyys 2,8 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00091 kuutiokilometriä eli 0,91 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja pohjoispuolella rannat ovat suota ja etelässä metsää. Kilometrin päässä etelässä järven ohittaa valtatie 1.
2112
Rushin albumeista tämä ja vuoden 1981 Moving Pictures valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Rummu järv
Järven luokittelu ja ekologia
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma.
Järvi luokitellaan limnologisesti saman aikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi (, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.
Joseph James Potocnak
Joseph James Potocnak (s. 13. toukokuuta 1933) on yhdysvaltalainen dehoniaaneihin kuuluva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. syyskuuta 1966 ja nimitettiin eteläafrikkalaisen De Aarin hiippakunnan piispaksi 23. tammikuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Patrick Henry, jota avustivat Everardus Antonius M. Baaij, Joseph Anthony De Palma ja Fritz Lobinger.
Potocnak jäi eläkkeelle 17. heinäkuuta 2009. Hän palasi Yhdysvaltoihin vietettyään Etelä-Afrikassa 36 vuotta.
Raha ja rakkaus
Raha ja rakkaus on Leevi and the Leavings -yhtyeen neljäs albumi, ja se julkaistiin keväällä 1985. Albumi oli ensimmäinen Pyramidille tehty tuotos. Levy parodioi lehtien sensaationhakuisia lööppejä, mistä eräs esimerkki on kappale ”Ihmeiden kaupunki”. Se kertoo miehestä, joka lähtee etsimään lehdessä kerrottua ihmeiden kaupunkia.
Kokoonpano
Kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
Shein
Shein on kiinalainen, äärimmilleen viritetyllä pikamuotikonseptilla maailmanlaajuisesti toimiva vaateyritys. Se on maailman suurin pelkästään verkossa toimiva vaatemarkkinoija. Sillä ei ole liikkeitä, lukuun ottamatta Tokioon avattua showroomia, jossa tuotteita voi vain sovittaa.
Sheinin kohderyhmänä ovat nuoret naiset ja markkinointikanavana sosiaalinen media, erityisesti TikTok, Instagram ja pieniin tuotepalkkioihin tyytyvät nuoret sosiaalisen median vaikuttajat. Markkinoinnin lisäksi yritys etsii sosiaalisen median avulla trendejä ja tekee pikavauhdilla omia halpaversioitaan näkemistään designer-vaatteista. Shein julkaisee jopa tuhansia tuotteita joka päivä ja tekee niistä lyhytaikaisia tarjouksia, joihin on vastattava pian. Näin se perustelee myyvänsä valmisvaatteiden sijasta tilaustuotteita, jotka valmistetaan ilman hävikkiä vasta kun tilaukset on saatu. Hinnat ovat todella edullisia ja laatu sen mukainen.
Shein on vallannut yli 25 prosentin markkinaosuuden Yhdysvaltojen pikamuotimarkkinoista. Useammalla kuluttajalla siellä on puhelimessaan Sheinin kuin verkkokauppajätti Amazon.comin sovellus.
Shein on saanut paljon kritiikkiä toimintatavoistaan. Vaatealan vastuullisuutta arvioiva Good on You -ryhmä kehottaa kuluttajia välttämään Shein-verkkokauppaa muun muassa ympäristövaikutuksiin, työoloihin ja eläinten hyvinvointiin liittyvien epäkohtien vuoksi. Ryhmä on antanut Sheinille huonoimman mahdollisen arvosanan, samoin kuin brittiläiselle Boohoo.comille ja yhdysvaltalaiselle Forever 21:lle. Good on Youn vastuullisuusarviot espanjalaisesta Zarasta ja ruotsalaisesta H&M:stä ovat hieman parempia.
Brittiläinen The Guardian paljasti Sheinin teettävän kiinalaisilla tehdastyöntekijöillään jopa 18 tunnin työvuoroja ja sallivan vain yhden vapaapäivän kuukaudessa, ja yhtiö pääpiirteissään myönsi väärinkäytökset. Brittiläinen televisiokanava Channel 4 julkaisi dokumenttielokuvan Shein: Totuus muotijätistä (Untold: Inside the Shein Machine), minkä jälkeen The Rolling Stones perui Sheinin kanssa suunnitelemansa yhteismallistohankkeen.
Isoleopoldinkukka
Isoleopoldinkukka (Aphelandra squarrosa) on akanttikasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jota käytetään huonekasvina.
Ulkonäkö ja koko
Isoleopoldinkukka on enintään 1,5 metriä korkea pensas. Sen lehdet ovat vihreän ja valkean kirjavat, mikä on antanut aihetta englanninkieliseen nimeen seeprapensas. Käpymäiset kukinnot ovat keltaiset tai oranssit, sillä niissä on suuret, kestävät keltaiset tai oranssinkeltaiset tukilehdet, joissa väri säilyy useita kuukausia. Tukilehtien lomassa on pienet keltaiset kukat. Leopoldinkukka kukkii tavallisesti kesä-lokakuussa.
Levinneisyys
Laji on alun perin kotoisin Kaakkois-Brasiliasta.
Hoito huonekasvina
Leopoldinkukka tarvitsee kesällä paljon valoa, mutta ei kestä suoraa auringonpaahdetta. Talveksi se pitäisi saada viileään, mutta ei alle 15 asteeseen. Kasvin hengissä pitäminen yli talven on vaikeaa, ja siksi sitä usein pidetäänkin yksivuotisena kasvina. Koska leopoldinkukka vaatii korkean ilmankosteuden, sitä olisi hyvä sumuttaa. Uudet kukinnot tulevat keväällä lehtihankoihin. Kasvia voi lisätä keväällä latvapistokkaista.
Tammemäe järv
Tammemäe järv (myös Lõuna karjäär) on Virossa Harjumaalla Sakun kunnassa sijaitseva tekojärvi.
Maantietoa
Järvi on muodostunut toiseen hiekanotossa syntyneeseen kahteen hiekkakuoppaan, joita on alueella myös Männiku järv, Valdeku karjäär ja Raku järv. Järven pinta-ala on 41 hehtaaria. Saaria on kaksi, joista suurin Donquixote saar on 290 metriä pitkä ja 140 metriä leveä ja pienin on halkaisijaltaan vain 30 metriä. Saarien yhteinen pinta-ala on 3,59 hehtaaria. Sillä on ainakin yksi laskuoja, joka lähtee etelärannan niemen juureltä kohti etelää. Järven valuma-alueen laajuus on 1,0 neliökilometriä. Järven rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä ja muut kuin itärannat ovat metsää. Järven ohi kulkevat Tallinna ringtee ja seututie 340.
Pyhikki
Pyhikki on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Korsukylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 37 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä.
Off the Hook
Off the Hook on Bloodpitin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2007.
Off the Hook nousi Suomen virallisen listan sijalle 17, ja se oli YleX:n viikon albumi viikolla 15/2007. Albumilta on julkaistu single "Wise Men Don't Cry", johon on myös tehty musiikkivideo.
Tuotantotiedot
Albumi on nauhoitettu Deerhouse- ja Juha Heininen HIP -studioilla tammikuussa 2007. Albumin on tuottanut ja äänittänyt Janne Joutsenniemi. Levyn on miksannut Jyrki Tuovinen, paitsi kappaleen "Wise Men Don't Cry", jonka ovat miksanneet Hiili Hiilesmaa ja Juha Heininen.
Albumilla esiintyvät Bloodpitin silloiset jäsenet: Matthau Mikojan (laulu), Paavo Pekkonen (kitara), Aleksi Keränen (basso) ja Alarik Valamo (rummut). Levyllä esiintyvät vierailijoina myös Eero Pekkonen ja Janne Joutsenniemi.
Albumin kappaleet ovat Bloodpitin silloisten jäsenten säveltämiä. Kaikki kappaleet ovat Mikojanin sanoittamia ja yhtyeen sekä Joutsenniemen sovittamia.
Albumi on julkaistu Sony BMG:lle yhteistyössä Beemvees-levymerkin kanssa.
Kuusankosken Teatteri
Kuusankosken Teatteri on Kouvolassa toimiva teatteri. Teatterinjohtaja on Karolina Eklund-Vuorela.
Priscah Jepleting Cherono
Priscah Jepleting Cherono (o.s. Ngetich, s. 27. kesäkuuta 1980 ) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija, joka on kotoisin Nandin piirikunnasta.
thumb|left|230px|Priscah Jepleting Cherono (oikealla; Yleisurheilun MM-kisojen 5 000 metrin pronssi 2007). Cherono sai Torinon maastojuoksun MM-kisoissa 1997 nuorten sarjassa hopeaa. Hän sijoittui 1998 Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa samassa sarjassa yhdenneksitoista. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Annecyn nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 16.07,12. Kaksi vuotta myöhemmin Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla seitsemäskymmeneskahdeksas. Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa 2002 hän sijoittui lyhyellä matkalla kahdeksanneksitoista. Seuraavana vuonna Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa hän juoksi lyhyellä matkalla yhdenneksitoista. Hän sai hopeaa Brazzavillen Afrikan-mestaruuskilpailujen 5 000 metrillä 2004 ajalla 16.26,15. Vuonna 2005 hän sijoittui St. Etiennen maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla neljänneksi ja Helsingin MM-kisoissa 5 000 metrillä seitsemänneksi ajalla 14.44,00. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrin juoksussa kahdeksas ajalla 8.53,18.
Cherono voitti Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa 2006 MM-hopeaa lyhyellä matkalla. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 5 000 metrillä yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa seitsemäs. Osakan MM-kisoissa hän voitti 5 000 metrillä MM-pronssia. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi 3 000 metrillä ajalla 8.29,06 ja kolmanneksi 5 000 metrillä. Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa 2008 Cherono juoksi seitsemänneksi. Samana vuonna hän oli 5 000 metrillä yhdestoista Pekingin olympialaisissa ja viides yleisurheilufinaalissa.
Cherono sijoittui 2011 viidenneksi Punta Umbrían maastojuoksun MM-kisoissa ja neljänneksi Daegun MM-kilpailujen 10 000 metrillä. Hän sai Porto-Novon Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012 hopeaa 10 000 metrillä ajalla 32.45,73.
Yksityiselämä
Cherono on naimisissa Charles Chemase Cheronon kanssa.
Kiinan muuri
Kiinan muuri on monesta osasta koostuva muinainen rakennelma pohjoisessa Kiinassa. Sen pituus on yleisten määritelmien mukaan 6 000 – 9 000 kilometriä, virallisesti 8 852 kilometriä ja laajimman määritelmän mukaan jopa 21 196 kilometriä. Muuri on suurimmaksi osaksi noin kahdeksan metriä korkea ja leveydeltään 6–8 metriä. Se on rakennettu maasta, kivestä ja tiilistä.
Muuri syntyi 200-luvulla eaa. erillisten muurien yhdistämisellä suojaamaan Kiinaa pohjoisten paimentolaisheimojen hyökkäyksiltä, ja sen uusimmat osat rakennettiin 1600-luvulla. Joinain aikoina muurin rakentamiseen osallistui koko Kiinan miesväestö. Muurista tuli tarpeeton vuonna 1644, kun Kiina ulottui muurin pohjoispuolellekin. Muuri rapautui vuosisatojen ajan, kunnes 1900-luvulla se nostettiin Kiinassa tärkeäksi kansalliseksi symboliksi.
Ominaisuudet
pienoiskuva|Turisteja [[Badalingissa, muurin suosituimmalla osuudella, vuonna 2004.]]
Nimi
Kiinan muurin kiinankielinen nimi on lyhyemmin Cháng Chéng (长城, 'pitkä muuri') tai pitemmin Wàn Lǐ Cháng Chéng (万里长城, '10 000 lin mittainen pitkä muuri'). Yksi li on nykyisin 500 metriä, joten 10 000 litä on viisi tuhatta kilometriä.
Sijainti
Kiinan muuri kulkee kahden kunnan (Peking ja Tianjin), viiden maakunnan (Gansu, Hebei, Liaoning, Shaanxi, Shanxi) ja yhden autonomisen alueen (Ningxia) kautta. Korkeimmillaan muuri käy yli 500 metrissä merenpinnan yläpuolella.
Kulku
Kiinan muuri ei ole suora, vaan se seuraa maaston muotoja, jotta se olisi ollut puolustuksellisesti mahdollisimman tehokas. Pekingin pohjoispuolella muuri jakautuu länteen päin mentäessä kahteen muuriin, ulkoiseen ja sisäiseen, jotka yhtyvät jälleen kauempana. Tämän lisäksi muurista lähtee paikoitellen haaroja, jotka ulottuvat esimerkiksi tärkeille joenylityspaikoille tai soliin.
Tunnetuimmat osuudet
Muurin itäisin osa sijaitsee Hebein maakunnassa. Siellä on myös muuria esittelevä museo. Muurin itäinen pää, nimeltään Laolongtou (”Vanha lohikäärmeenpää”), on lohikäärmeen pään muotoinen rakennelma neljä kilometriä rannikkokaupunki Shanhaiguanista etelään. Se ulottuu 23 metriä mereen, ja se rakennettiin vuonna 1579.
Pekingistä pohjoiseen sijaitsevat Kiinan muurin suosituimmat ja aikoinaan myös tärkeimmät osat. Matkailijoiden eniten suosima ja parhaiten säilynyt osa on 7,6 kilometriä pitkä Badaling, joka sijaitsee Pekingistä luoteeseen. Badaling rakennettiin suurimmaksi osaksi 1500-luvulla. Läheisen Juyongguanin osuuteen kuuluu muurin lisäksi portti ja linnoitus. Juyongguanista itään on Mutianyun osuus, jonka rakentaminen aloitettiin Ming-dynastian alkuaikoina. Siihen kuuluu 22 tiheään rakennettua vartiotornia, ja se on suunniteltu vastustamaan hyökkäyksiä kummaltakin suunnalta. Mutianyusta itään on Gubeikoun portti sekä Jinshanlingin ja Simatain osuudet, joista jälkimmäinen on jyrkkä ja jo melko ränsistynyt.
Lausuntopalvelu
Lausuntopalvelu.fi on Suomen julkishallinnon verkkopalvelu, jonka kautta voidaan pyytää ja antaa lausuntoja. Palvelussa julkaistut pyynnöt ovat julkisesti kaikkien saatavilla, ja niihin voivat antaa lausuntonsa kaikki kiinnostuneet. Pyyntöjä voivat julkaista julkishallinnon toimijat, joilta edellytetään vahvaa tunnistautumista ja rekisteröitymistä palveluun. Myös lausunnonantajien on tunnistauduttava ja rekisteröidyttävä palveluun.
Kiinan muuri
Tunnetuimmat osuudet
Gansun maakunnassa sijaitseva Jiayuguanin osuus on yksi muurin läntisimmistä. Siihen kuuluu yksi Ming-osuuden suurimmista porteista ja parhaiten säilyneistä linnoituksista. Muurin läntisin pää on Jiayuguanin kaupungin lähellä. Sen rakentaminen aloitettiin 1372, ja se rakennettiin uudelleen 1539.
Rakenne
Kiinan muuri on suurimmaksi osaksi noin kahdeksan metriä korkea, tasangoilla ja solissa jopa 16 metriä. Sen leveys on 6–8 metriä, ja paikoitellen se on kaksin- tai kolminkertainen. Siinä on säännöllisin välein torneja ja portteja. Pienimmissä torneissa oli noin kuuden miehen osasto, ja suurissa linnoituksissa saattoi olla pysyvästi tuhatkin miestä. Muutaman kilometrin välein oli merkinantotorneja, joista tiedotettiin vihollisen liikkeistä valomerkeillä, nuotioilla tai savumerkeillä. Merkit näkyivät aina vähintään kahteen seuraavaan torniin asti.
Muuri on rakennettu eri aikoina vaihtelevasti tiilistä, kivistä, maasta ja puusta. Muurin varhaisimmat osat rakennettiin lähiseuduilta löytyneestä materiaalista. Rakennettaessa vuorille käytettiin kyseisten vuorten kiveä ja rakennettaessa tasangoille paikalta kaivettua maata, joka tiivistettiin harkoiksi. Aavikoilla hyödynnettiin jopa kasveja kuten ruokoja ja pensaita. Ming-dynastiaan asti muurit tehtiin lähinnä kehikkojen sisään tiivistetystä maasta ja kivistä. Ming-dynastian aikaan muuria alettiin rakentaa tiilistä, joita valmistettiin paikallisissa työpajoissa. Kiveä käytettiin kuitenkin edelleen muurin perustusten, reunojen ja porttien rakentamisessa, ja Badalingin osuus on rakennettu lähes kokonaan graniitista. Pienikokoisten tiilien käytön myötä muurin rakentaminen helpottui ja siitä tuli kantavampi ja kestävämpi. Ruudin keksimisen ja aseiden kehityksen myötä vanhat maamuurit eivät myöskään enää kestäneet hyökkäyksiä yhtä hyvin kuin tiili ja kivi.
Historia
500px|pienoiskuva|Kiinan muurin rakennushistoria.
Kiinan muurin vanhimmat osat rakennettiin vuosien 770–476 eaa. välillä, jolloin Zhou-dynastian aikaiset kuninkaat rakennuttivat valtioidensa ympärille pienehköjä muureja suojaksi. Nämä varhaiset puolustusmuurit oli tarkoitettu suojaamaan valtioita toisiltaan ja vain vähemmässä määrin vielä pohjoisen nomadibarbaareja vastaan. Taistelevien läänitysvaltioiden aikana 475–221 eaa. pienet valtiot yhdistyivät seitsemäksi suureksi valtioksi, joista kullakin oli oma puolustusmuurinsa.
Erilliset muurit yhdistettiin Qin-dynastian aikana ”ensimmäisen keisarin” Qin Shi Huangdin käskystä 200-luvulla eaa. Tämä muuri oli yli 5 000 kilometriä pitkä, ja sen rakentamiseen joutui osallistumaan pakkotyövoimana merkittävä osa Kiinan väestöä. Muurin rakentaminen oli osittain jo taistelevien läänitysvaltioiden kaudelta periytyvien lyhyempien muurien pohjoisosien yhdistämistä pohjoisen mongoleja vastaan. Pohjoisesta Kiinaa oli tuolloin alkanut uhata uusi vahva barbaariheimo tai -heimoliitto xiongnu. Vanhojen muurien tarpeettomat osat jätettiin rapistumaan. Muurin rakentamisen tarkoituksena oli paitsi mongolien torjuminen, myös levottomuuksien aiheuttajien ja armeijan työllistäminen sopivan kauas pääkaupungista. Muuri piti myös maan oloihin tyytymättömät kiinalaiset valtion rajojen sisällä.
Qin-dynastian aikaisen muurin rakennustyöt kestivät kymmenkunta vuotta. Muuri ulottui Jilinin maakunnassa Linzhaosta (nykyisen Gansun itäosissa) Liaodongiin.
Vuonna 206 eaa. valtaan nousseen Han-dynastian vallan aikana muuria jatkettiin ja vahvistettiin. Muuri oli tällöin pisimmillään, idän Liaodaosta lännen Lop Nuriin yli 8 000 kilometriä pitkä. Myös Pohjoinen Wei-dynastia, Pohjoinen Qi-dynastia ja Sui-dynastia jatkoivat muurin rakentamista. Sen sijaan Tang-dynastian aikana (618–907) muuria ei vahvistettu, sillä Kiina oli tuolloin tarpeeksi vahva ilman muurin antamaa suojaakin. Mongolit valloittivat Kiinan kuitenkin Yuan-dynastian aikana (1271–1368), eikä muuria laajennettu mongolivallan aikana.
Muuri pääsi välillä rappeutumaan, mutta Ming-dynastian aikana (1368–1644) se rakennettiin pääosin uudestaan, ja tällöin se sai nykyisen muotonsa. Ming-dynastian muuri ulottuu Liaoningin maakunnasta Kiinan ja Pohjois-Korean rajajoelta Jalulta Hebein, Tianjinin, Pekingin, Sisä-Mongolian, Shanxin, Shaanxin ja Ningxian kautta Gansun maakuntaan Taolaijoelle.
Qing-dynastian aikana (1644–1911) muuri menetti puolustuksellisen merkityksensä, koska Kiina ulottui muurin pohjoispuolellekin. Muurin tarkoitus tällöin olikin pitää han-kiinalaiset ja mongolit poissa Mantšuriasta.
Työvoima
Kiinan muurin rakentamiseen osallistui miljoonia ihmisiä: sotilaita, rikollisia ja tavallista kansaa. Joinakin aikoina kaikki kiinalaismiehet ja joskus pojatkin joutuivat osallistumaan rakennustöihin. Xiakoun ja Hengzhoun välillä olevan pohjoisen Qin muurin rakentamiseen osallistui 1,8 miljoonaa ja Suin (581–618) muurin rakentamiseen miljoona työmiestä. Sotilaat vastasivat suuresta osasta pohjoisen Qin (550–557) sekä Qin-dynastian aikaisen muurin rakennustyöväestä. Qinin muuria rakensi aluksi 300 000 sotilasta ja sen jälkeen 500 000 tavallista kansalaista. Neljän vuoden pakkotyöhön tuomitut rikolliset rakensivat muuria öisin ja vartioivat sitä päivisin. Ming-dynastian muuria rakennettiin noin kilometrin päivävauhtia yli 300 000 hengen voimin.
Karel Ančerl
Karel Ančerl (11. huhtikuuta 1908, Tučapy, Itävalta-Unkari – 3. heinäkuuta 1973, Toronto, Kanada) oli tšekkiläinen kapellimestari. Hän sai opetusta muun muassa Hermann Schercheniltä.
Kiinan muuri
Työvoima
Muuria rakennettiin hyvin vaativissa olosuhteissa. Osa paikalle marssitetuista vangeista ja sotilaista kuoli jo matkalla, ja moni kuoli rakennustöissä uupumukseen tai aliravitsemukseen. Ruokahuolto oli hedelmättömissä olosuhteissa vaikeaa, ja suuri osa paikalle lähetetystä muonasta katosi matkan varrella.
Karel Ančerl
Ančerl toimi vuosina 1950–1968 Tšekin filharmonisen orkesterin ja vuosina 1969–1973 Toronton sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Toinen maailmansota keskeytti hänen varhaisen uransa Prahan radiossa. Sen aikana hän selvisi hengissä Theresienstadtin keskitysleireiltä, mutta menetti perheensä.
Kiinan muuri
Unohdus ja arvostuksen palautus
Kun muurista oli tullut tarpeeton vuoden 1644 jälkeen, sen ylläpito lopetettiin. Muuri alettiin Kiinassa nähdä menneen maailman jäännöksenä, josta ei ollut syytä olla ylpeä. Muuria purettiin ja sen kiviä käytettiin rakennustarpeina. Euroopassa muurista tiedettiin vain ylimalkaisesti vielä 1600-luvulla, mutta kun Kiinassa vierailleet venäläiset, britit ja muut eurooppalaiset levittivät tietoa muurista, siitä alettiin kiinnostua Kiinan ulkopuolella. Pitkään länsimaissa tosin uskottiin, että muuri oli todellista vanhempi, kokonaan kivestä tehty, sekä yhtenäinen eikä useista osista koostuva. Kiinalaisia eurooppalaisten uteliaisuus muurin suhteen sekä huvitti että epäilytti, mutta myöhemmin se vaikutti muurin merkityksen uudelleen löytymiseen Kiinassakin. Kiinalaiset alkoivat itse varsinaisesti kiinnittää muuriinsa huomiota kansallisena symbolina vasta japanilaismiehityksen aikana 1930-luvulla, kun Mao Zedong nosti sen tavallisen kärsivän kansan saavutusten merkiksi.
Nykyaikana
pienoiskuva|Kiinan muurista selkeästi jäljellä olevat osat.
Karel Ančerl
Ančerl muutti vuonna 1968 Torontoon, Kanadaan. Hän tuli tunnetuksi varsinkin tšekkiläisten mestarien ja 1900-luvun teosten tulkitsijana ja levyttäjänä. Hän oli juutalainen ja kuoli Torontossa 65-vuotiaana.
Kiinan muuri
Nykykunto
Kiinan muuri rapautuu tuulen ja sateen sekä ihmisen vaikutuksen seurauksena pikku hiljaa, ja suurta osaa muurista ei huolleta. Jotkin kivestä ja tiilistä rakennetut osat, kuten Badaling, ovat silti edelleen hyvässä kunnossa. Syrjäisemmillä seuduilla muurista on kuitenkin usein jäljellä enää rikkinäisiä kiviä ja tiiliä, tai se on peittynyt hiekan alle. Maowusun ja Tenggelin aavikoiden muuri on jo kadonnut, ja Gansun, Ningxian, Shaanxin ja Shanxin muurit ovat rapautuneet osin jo niin, että muurin voivat havaita maasta vain asiantuntijat.
Paikalliset asukkaat ovat lisäksi hyödyntäneet muurin materiaalia talonrakennuksessa, kun ei ole ollut tiedossa, että ne kuuluvat muuriin. Muuria on purettu eri puolilla Kiinaa myös infrastruktuuria rakennettaessa. Kiinan viranomaisten ja asiantuntijoiden mukaan luonnonvoimat ja ihmiset tekevät muurille sellaista tuhoa, että toimiin on ryhdyttävä heti, jotta muurin kulttuuriperintö säästyisi jälkipolville.
Kiinan muuri avaruudesta nähtynä
pienoiskuva|Kiinan muuria satelliittikuvassa. Muuri kulkee kuvan vasemmasta alakulmasta oikeaan yläkulmaan. Kuvan ala on 12×12 kilometriä. Suositun käsityksen mukaan Kiinan muuri olisi ainoa ihmisen tekemä rakennelma, joka näkyisi paljaalla silmällä Maan kiertoradalta tai Kuusta. Ihmissilmä ei kuitenkaan pysty näkemään seitsemän metrin levyistä rakennelmaa niin kaukaa. Näkyäkseen paljaalla silmällä Maan kiertoradalta rakennelman tulisi olla satoja metrejä leveä, eikä sen pituus auta asiaa. Yksikään avaruuslentäjä ei ole myöskään väittänyt nähneensä muuria lennollaan, ei edes taikonautti Yang Liwei vuonna 2003. Kiinalais-yhdysvaltalainen astronautti Leroy Chiao onnistui 2000-luvulla ottamaan kiertoradalla sijaitsevalta Kansainväliseltä avaruusasemalta voimakkaasti suurentavalla linssillä valokuvan, jossa muuri näkyi heikosti. Astronauttien mukaan maapallolla on kuitenkin muita kohteita, jotka näkyvät hyvissä olosuhteissa kaukoputken avulla Kiinan muuriakin selkeämmin. Astronautti Gordon Cooper väitti vuonna 1963 nähneensä pieniä kohteita Maan pinnalla, mutta Kiinan muuria hän ei maininnut.
Akvitanian ruhtinaskunta
Akvitanian ruhtinaskunta oli keskiaikainen läänitysalue ja ruhtinaskunta Akvitaniassa nykyisen Etelä-Ranskan alueella.
Tausta
Keisarillisen Rooman aikana alueen nimi oli Gallia Aquitania. Sen asukkaita pidettiin kirjailija Strabonin kuvauksen mukaan vauraina. Roomalaisaika päättyi visigoottien kansainvaellukseen 400-luvun alussa. Akvitania kuului 500-luvun alkuun saakka Visigoottien valtakuntaan.
Ruhtinaskunnan aika
Visigoottien aika päättyi, kun merovingit kukistivat heidät keväällä 507 Vouillén taistelussa. Alueelle muodostui vuonna 602 Akvitanian ruhtinaskunta ja sen lounaispuolelle Vasconian ruhtinaskunta. Ne olivat kuitenkin riippuvaisia Frankkien valtakunnan keskushallinnosta, joten ne olivat sen puoli-itsenäisiä vasallivaltioita.
Akvitanian ruhtinaskunnan katsotaan saavuttaneen täyden itsenäisyyden 600-luvun lopussa. Vuonna 732 käytiin Poitiers’n taistelu muslimien saraseeniarmeijan ja Kaarle Martelin frankki-burgundiarmeijan välillä myöhemmässä Akvitanian pääkaupungissa. Vakiintuneen historiakäsityksen mukaan saraseenien kärsimä tappio vaikutti ratkaisevasti muslimien vetäytymiseen takaisin Espanjaan.
Frankkien valtakunnasta kehittyi 800-luvulla Karolingien keisarikunta. Se jakautui vuoden 843 Verdunin sopimuksella kolmeen osaan. Etelä-Ranskan alue kuului Länsi-Frankiaan, josta seuraavalla vuosisadalla muodostui Ranskan kuningaskunta. Akvitania vahvistui, kun se valloitti Vasconian herttuakunnan vuonna 1063 La Castellen taistelussa. Uudella vuosituhannella pitkäaikaiset Englannin ja Ranskan kuningaskuntien vihollisuudet johtivat siihen, että Akvitanian herttuakunta joutui alistumaan Englannin alaisuuteen vuonna 1153.