cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ihmisen anatomia
Maksa
Maksan yläpinta on kupera ja alapinta lievästi kovera. Maksan verenkierto poikkeaa muista elimistä, sillä siihen tulee normaalisti maksavaltimoa pitkin hapekasta verta kudosten käyttöön ja siitä lähtee kolme lyhyttä maksalaskimoa, jotka yhtyvät alaonttolaskimoon ja vievät verta kohti sydäntä. Näiden lisäksi maksaan saapuu porttilaskimo, joka on jo luovuttanut happensa ruoansulatuskanavalle. Porttilaskimojärjestelmä tuo veren suolistosta ja ravinnosta imeytyneet aineet ensimmäiseksi maksaan. Tämän vuoksi maksalla on useita toimintoja.
Sikiöllä maksa toimii punasolujen valmistajana. Muutoin punasolut valmistuvat luuytimissä.
Suolisto
240px|thumb|1. Mahanportti 2. Mahalaukku 3. Ohutsuoli 4. Umpilisäke 5. [[Umpisuoli 6. Nouseva, poikittainen ja laskeva paksusuoli 7. Peräsuoli 8. Peräaukko]]
Suolisto alkaa mahalaukun tyvestä, josta alkaa pohjukaissuoli. Pohjukaissuoli on osa ohutsuolta, mutta se on 20–30 senttimetriä pitkä osa ohutsuolen alusta. Pohjukaissuoli on hapan sinne laskevan mahanesteen vuoksi. Mahaneste pilkkoo ravintoa. Pohjukaissuolessa on erityisiä pohjukaissuolirauhasia, jotka erittävät aineita. Rauhasten erittämä aine suojaa suolen limakalvoa. Puolessavälissä pohjukaissuolta mahasta tullut hapan ruokasula neutraloituu sapen ja haimanesteen vaikutuksesta.
Ohutsuoli on ihmisruumiin pisin suoli, 3–5 metriä pitkä. Se voidaan jakaa pohjukaissuoleen, tyhjäsuoleen ja sykkyräsuoleen. Suurin osa ravinteista imeytyy jo ohutsuolessa, joten sen merkitys on suoliston tärkein. Ohutsuoli päättyy umpisuoleen.
Ohutsuolen seinämässä on monta kerrosta. Uloin niistä koostuu lihassyistä, joista uloimmat ovat pitkittäissuuntaisia ja sisemmät rengasmaisia. Lihassyiden sisäpuolella on hermoja, verisuonia, rasvaa ja löyhää sidekudosta sisältävä kerros. Sisempänä on ohut limakalvon lihaskerros ja loput limakalvot. Limakalvo on voimakkaasti poimuttunut, minkä johdosta suolen sisäpinta on pinta-alaltaan paljon ulkopintaa suurempi. Laaja pinta-ala on tarpeen, jotta mahdollisimman paljon suolen läpi kulkevista ruoan ravintoaineista voisi imeytyä elimistöön. Limakalvossa on useita miljoonia pieniä ulokkeita, joita kutsutaan nukkalisäkkeiksi eli villuksiksi.
Ohutsuolen limakalvossa on runsaasti imukudosta, joka poistaa suolesta bakteereja ja muita haitallisia aineita. Erityisen paljon imukudosta on sykkyräsuolen loppupäässä. Limakalvossa on myös muita soluja, jotka erittävät limaa, hormoneja ja muita suolen toimintaan vaikuttavia aineita. Koska ohutsuolen läpi kulkee paljon ruokaa päivittäin, suolen seinämän solut ovat kovassa kulutuksessa. Solujen onkin uusiuduttava jatkuvasti. Uusia soluja muodostuu limakalvon pohjaosissa, joista ne työntyvät pintaa kohti korvatakseen vanhat solut, jotka puolestaan irtoavat ja tuhoutuvat.
Paksusuoli on noin kaksi metriä pitkä suoli ja ohutsuolta paksumpi. Ohutsuolen tapaan se voidaan jakaa kolmeen osaan: umpisuoleen, varsinaiseen paksusuoleen eli kooloniin ja peräsuoleen. Paksusuolen tehtävänä on ottaa suolessa olevasta ruoasta nestettä ja suoloja. Mikäli paksusuoli ei toimi kunnolla, se ei kykene ottamaan ruoasta vettä ja ulosteesta tulee nestemäistä eli ripulia. Paksusuolen sisäpinnalla on runsaasti ihmiselle elintärkeitä olevia bakteereja. Ne hajottavat ainesta ja tuottavat K-vitamiinia. Materiaali jota elimistö ei tarvitse enää, poistuu kehosta paksusuolen kautta peräsuoleen ja siitä eteenpäin peräaukolle.
Hermosto
300px|thumb|Ihmisen aivot. Aivolohkot on eroteltu väreillä.
Hermosto on järjestelmä, jossa tieto välittyy eri osien välillä hermosolujen eli neuronien ärsyyntymisen kautta. Signaalit kulkevat hermosolun sisällä sähköisesti ja solusta toiseen kemiallisesti. Hermosto voidaan jaotella kuuteen luokkaan:
Ihmisen hermoston keskus ovat aivot sekä selkäydin. Selkäytimessä tapahtuu vaistomaiset liikkeet, esimerkiksi refleksit ja muut toimenpiteet, jotka vaativat suurta nopeutta toimia. Mikäli kaikki käskyt kulkisivat aivojen kautta, olisi tilanne ehtinyt mennä jo ohi. Aivot ja selkäydin muodostavat keskushermoston.
Aivot
Aivoissa käsitellään muun muassa tunteet, kokemukset, tietoisuus, muisti, aistit ja liikkuminen. Aivojen eri osilla on omat tehtävänsä, ja aivot voidaankin jakaa eri yksiköihin niiden toiminnan mukaan:
Aivot voidaan jakaa myös kahteen osaan: vasempaan ja oikeaan aivopuoliskoon. Monissa tutkimuksissa on havaittu, että vasemmalla aivopuoliskolla ihminen käsittelee matemaattista, rationaalista ja liiketoimintaan liittyvää tietoa. Oikea aivopuolisko taasen käsittelee lähinnä tunneperäistä ja luovaa tietoa. Tiedonkäsittelyä hallitseva puolisko vaihtelee yksilöittäin.
Selkäydin
200px|thumb|Poikkileikkaus selkäytimestä. Sininen on [[selkäydinhermon takajuuri ja punainen etujuuri.]]
Selkäydin sijaitsee ihmisellä, kuten muillakin selkärankaisilla, selkärangan sisällä. Selkäytimen poikkileikkaus muistuttaa hyvin paljon perhosta. Selkäranka koordinoi aivoilta saamiaan käskyjä kehon eri osiin.
Keskushermosto
Keskushermosto eli sentriaalinen hermosto on ihmistoiminnan ydin. Siihen kuuluvat selkäydin ja aivot. Aivoissa käsitellään lähes kaikkea tietoa, jota ne saavat ympäristöstään. Selkäydin taas käsittelee lähinnä vaistonvaraisuuteen liittyviä asioita, kuten refleksejä. Jos refleksit käsiteltäisiin aivoissa, tiedon analysointiin ja uuden käskyn antamiseen kuluisi runsaasti aikaa, eikä ihminen voisi toimia refleksinomaisesti.
Luusto
250px|thumb|Ihmisen luuranko Ihmisen kehossa on noin 206 luuta, vastasyntyneillä 350. Pisin ja vahvin luista on reisiluu, pienin taas korvasta löytyvä jalustinluu. Luun keskustassa on luuydintä, jossa muodostuu uusia punasoluja. Luuydin voidaan jakaa kahteen osaan, punaiseen ja keltaiseen, joista punaisessa syntyy verisoluja. Keltainen on lähinnä rasva- ja sidekudosta. Luuranko tukee lihaksia ja antaa niiden kanssa ihmiselle kyvyn liikkua. Lihaksen ja luun välisenä kiinnittäjänä on jänne.
Kallo
Kallo suojaa aivoja iskuilta. Vastasyntyneellä voidaan havaita useita pään luita, mutta ajan mittaan luut luutuvat kiinni toisiinsa. Kalloon luetaan kuuluvaksi myös leukaluu, joka on nivelten välityksellä kiinni kallossa. Kallossa on paikat silmille ja nenälle.
Selkäranka
Selkäranka sijaitsee keskellä ihmisen selkää. Sen tehtävänä on suojata selkäydintä. Selkäranka koostuu nikamista, joita on yhteensä 32–35. Jokaisen nikaman välissä on rustosta koostuva välilevy.
Kylkiluut
Kylkiluut sijaitsevat ihmisen keskivartalossa. Ihmisellä on 24 kylkiluuta. Ne ovat kaarevia ja alkavat selkärangasta. Aikuisiällä vain kylkiluissa syntyy uusia punasoluja. Kylkiluiden tarkoituksena on suojata ihmisen sisäelimiä, kuten maksaa ja keuhkoja.
Lihaksisto
200px|thumb|Sydänlihaskudosta
Lähes koko ihmisruumista peittää lihaskudos. Lihasten tarkoituksena on supistua ja tällä tavoin antaa ihmiselle kyky liikkua. Lihakset tarvitsevat tueksi luita ja jänteitä. Lihaskudos voidaan jakaa kolmeen tyyppiin:
Lisääntymiselimistö
thumb|200px|left|Miehen sukupuolielinten anatomiaa 1. Virtsarakko 2. Häpyliitos 3. Siitin 4. Paisuvaiskudos 5. Terska 6. Esinahka 7. Virtsaputki 10. Rakkularauhanen 11. Siemenheittotiehyt 12. Eturauhanen 13. Cowperin rauhanen 15. Siemenjohdin 16. Lisäkives 17. Kives 18. Kivespussi
Sukupuolielinten tehtävänä on antaa ihmiselle kyky lisääntyä. Ihminen lisääntyy suvullisesti. Siitos tapahtuu sisäisesti, ja siihen vaaditaan molempien sukupuolten sukusoluja. Ihmisellä ei ole tavattu partenogeneesiä eli neitseellistä syntymistä, vaikka aihe onkin suosittu uskonnollisissa kertomuksissa, kuten Raamatussa.
Miehen sukusoluja, siittiöitä, syntyy päivittäin miljoonia. Tutkimusten mukaan suomalaisilla miehillä on maailman laadukkainta spermaa. Suomalaisella miehellä on yhdessä millilitrassa spermaa arviolta noin 60 miljoonaa siittiötä. Yhden siittiön kypsyminen vie noin 75 vuorokautta. Siittiöiden osuus siemennesteestä on noin prosentti, lopun ollessa rakkularauhasen ja eturauhasen tuottamia eritteitä.
Naisen sukusolu, munasolu, kehittyy ainoastaan kerran kuukaudessa. Se syntyy munasarjoissa meioosin kautta. Munasolu irtoaa munasarjasta kuukautiskierron keskivaiheilla. Se kulkee munanjohdinta pitkin kohtuun. Mahdollinen hedelmöitys tapahtuu munanjohtimissa. Hedelmöittyneestä munasolusta käytetään termiä tsygootti.
Miehen lisääntymiselimistö
Ulospäin miehen sukupuolielimistä näkyvät siitin ja kiveksiä ympäröivä kivespussi. Kivekset ovat erkaantuneet muusta ruumiista, koska ihmisen ruumiinlämpötila on liian korkea kivesten sukusolutuotannon toimimiseksi. Kivekset tuottavat siittiöitä, jotka varastoituvat lisäkiveksiin. Sukupuoliaktin aikana siittiöt kulkeutuvat siemenjohtimia pitkin virtsaputkeen. Orgasmissa siittiöt purkautuvat virtsaputkea pitkin ulos etu- ja rakkularauhasen tuottamien eritteiden mukana.
Naisen lisääntymiselimistö
thumb|400px|right|Naisen sukupuolielinten anatomiaa.
Naisen lisääntymiselimistöön kuuluu munasarjat, munanjohtimet, kohtu ja emätin sekä häpy eli ulkosynnyttimet, joihin lukeutuvat muun muassa häpyhuulet ja häpykieli eli klitoris. Emätin on putkimainen elin, joka yhdistää kohdun ja hävyn. Kohdun ja emättimen välissä on 2–3 senttimetrin mittainen kohdunkaula. Hedelmöittyneestä munasolusta kehittynyt sikiö kasvaa kohdussa.
Ulkoisia osia
Ihmisen ulkoisia kehonosia tasojärjestyksessä:
Iho Pää – Otsa – Takaraivo – Korvat – Silmät – Nenä – Suu – Hampaat – Kasvot – Leuka Niska – Kaula – Aataminomena – Olkapäät Käsivarsi – Kyynärpää – Ranne – Käsi – Sormet Selkäranka – Rinta – Vatsa – Napa Peräaukko – Lantio – Takapuoli Jalka – Polvi – Nilkka – Pohje – Varvas
Sisäisiä osia
Munuaiset – Umpisuoli – Virtsarakko – Aivot – Pohjukaissuoli – Silmät – Sappirakko – Sydän – Maksa – Keuhkot – Ruokatorvi – Mahalaukku
Caernarfon
thumb|Näkymä [[Caernarfonin linnasta kaupunkiin.]] Caernarfon on muun muassa linnastaan ja muureistaan tunnettu pikkukaupunki Gwyneddissä, Pohjois-Walesissa. Vuonna 2011 siellä oli 9 615 asukasta. Caernarfon sijaitsee Menainsalmen rannalla Angleseyn saarta vastapäätä, runsaat kymmenen kilometriä Bangorista länteen. Kaupungin nimestä on aiemmin ollut käytössä myös anglisoidut muodot Carnarvon ja Caernarvon.
Historia
Caernarfonilla on pitkä historia. Kaupungin laidalla sijaitsevat roomalaisaikana rakennetun Segontiumin linnoituksen rauniot. Chesterin jaarli Hugh valloitti Caernarfonin alueen lyhyeksi aikaa 1000-luvun lopulla ja rakensi sinne paaluvarustuksen, jonka walesilaiset pian tuhosivat. Nykyisen linnan rakennutti Edvard I Walesin-valloituksensa yhteydessä 1280-luvulla, joskin rakennustyöt jatkuivat vaiheittain pitkälle 1300-luvulle saakka.
Aiheesta muualla
53.14028°N, -4.27361°W
Max Dreyer
Max Dreyer (25. syyskuuta 1862 – 27. marraskuuta 1946) oli saksalainen kirjailija.
Dreyer oli vuosina 1885–1888 oppikoulunopettaja mutta siirtyi sitten vapaaksi kirjailijaksi. Dreyer aloitti naturalistisena näytelmäkirjailijana Gerhart Hauptmannin tyyliin. Hän saavutti probleemanäytelmillään suuren menestyksen. Hänen teoksiaan ovat Drei (1892), Winterschlaf (1895), Hans (1898), Der Probekandidat (1899, esitetty suomeksi Koeopettaja), Das Tal des Lebens (1903), Die Siebzehnjährigen (1904, esitetty suomeksi Seitsentoistavuotiaat) sekä Der Unbestechliche (1918). Dreyer kirjoitti myös realistisia novelleja ja romaaneja, kuten Lautes und Leises (1893), Auf einiger Erde (1911), Die Siedler von Hohenmoor (1922), sekä Das Gymnasium von Sankt Jürgen (1925). Hän kirjoitti myös kertomuksia ja lyriikkaa alasaksan murteella.
HMS Milford (L51)
Valmistus
Alus tilattiin 24. huhtikuuta 1931 vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 14. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta 1932 ja valmistui 22. joulukuuta.
Palvelus
Vuoden 1937 loppuun alus oli Etelä-Atlantin laivastoasemalla lukuun ottamatta Portsmouthissa tehtyjä huoltoja. Sen neljän tuuman pääaseet vaihdettiin ilmatorjuntaan kykeneviksi vuoden 1939 alkupuolella Etelä-Afrikassa Simon’s Townissa. Toisen maailmansodan alkaessa alus oli edelleen Etelä-Atlantilla.
Syyskuussa 1939 alus siirrettiin sodan ajan sijoituspaikkaansa Afrikan länsirannikolla, missä sen tehtävänä oli partiointi sekä merenkulun valvonta. Se siirrettiin Freetowniin vastaaviin tehtäviin. Lokakuusta alkaen alus suojasi Gibraltarin ja Etelä-Afrikan välisiä saattueita, kunnes se siirrettiin tammikuussa 1940 huollettavaksi Simon’s Towniin.
Huhtikuussa alus palautettiin palvelukseen suojaustehtäviin Freetownissa. Toukokuussa sen alueeksi vaihtui Etelä-Atlantti. Alus liittyi 6. heinäkuuta HMS Hermeksen ja HMS Devonshiren ympärille muodostettuun osastoon, jonka tehtävänä oli iskeä Dakariin. Elokuussa alus oli Freetownissa valmistautumassa uuteen operaatioon Dakarissa olevia Vichyn Ranskan laivaston aluksia vastaan.
Alus liittyi 2. syyskuuta Freetowniin saapuneeseen Force M:ään, jonka mukana se hyökkäsi Dakariin (operaatio Menace). Vapauduttuaan operaatiosta alus palasi Freetowniin saattueiden suojaksi. Alus tuki 7. marraskuuta HMS Delhin ja Devonshiren kanssa Vapaan Ranskan joukkojen maihinnousua Librevilleen. Se upotti Gabonin rannikolla Librevillen edustalla 8. marraskuuta Vichyn Ranskan laivaston sukellusveneen Poncelet’n, jonka Devonshiren tiedustelukone oli havainnut. Vapauduttuaan operaatiosta alus palasi Freetowniin saattuetehtäviin.
Alus suojasi 8. tammikuuta 1941 HMS Bridgewaterin, HMS Veloxin, HMS Videtten, HMS Asphodelin ja HMS Calendulan kanssa saattuetta WS5A:ta matkalla Freetownista Hyväntoivonniemelle. Vapauduttuaan tehtävästä alus palasi 11. tammikuuta Freetowniin. Se suojasi 29. tammikuuta Freetownista Kapkaupunkiin matkaavaa saattueetta WS5B, josta se erosi 1. helmikuuta palaten Freetowniin. Alus jatkoi saattueiden suojaamista, kunnes se määrättiin huhtikuussa huollettavaksi.
Alus lähti toukokuussa Simon’s Town telakalle, mistä se palasi kesäkuussa palvelukseen. Se jatkoi Atlantin ja Intian valtameren saattueiden suojaamista tukikohtanaan Simon’s Town, kunnes alus lähti marraskuussa Freetowniin. Alus suojasi 28. marraskuuta HMS Hollyhockin ja HMS Verbenan kanssa saattuetta WS12Z, josta se erkani 15. joulukuuta HMS Asterin ja HMS Marqueriten saavuttua. Milford palasi Freetowniin.
Alus teki 27. tammikuuta 1942 sukellusveneentorjuntamatkan ennen saattueen WS15 saapumista Freetowniin. Alus liittyi 29. tammikuuta saattueeseen matkalle Durbaniin, jonne saavuttuaan se erkani saattueesta 13. helmikuuta. Alus jäi Kapkaupunkiin suojaamaan alueella matkanneita saattueita.
Alus liittyi 17. maaliskuuta Kapkaupungin edustalla HMS Cheshiren ja HMS Dunottar Castlen kanssa saattueeseen WS16, josta se erkani vielä samana päivänä HMS Worcestershiren saavuttua. Alus palasi Kapkaupunkiin. Alus suojasi 22. maaliskuuta HMS Newcastlen kanssa seuraavaa saattuetta, mistä se erosi Durbanissa 25. maaliskuuta palaten Kapkaupunkiin.
Milford liittyi 18. huhtikuuta Freetownista Hyväntoivonniemelle matkanneeseen saattueeseen WS17B, mistä se erkani 23. huhtikuuta palaten Kapkaupunkiin. Toukokuun alussa alus siirtyi Freetowniin, josta se suojasi 26. toukokuuta HMS Mauritiuksen ja HMS Hursleyn kanssa saattueen WS19 Kapkaupunkiin. Se avusti 30. toukokuuta 1943 Länsi-Afrikan rannikolla torpedoitua S/S Flora McDonaldia. Alus erkani saattueesta 6. kesäkuuta Kapkaupungissa, josta se lähti paluumatkalle Freetowniin odottamaan huoltoa.
Alus määrättiin heinäkuussa palaamaan huollettavaksi Britteinsaarille. Elokuussa alus siirrettiin Clydeen, jossa se siirrettiin huoltoon. Telakalla alus määrättiin valmistuttuaan 40. saattajaryhmään. Syyskuussa palvelukseen palattuaan alus liittyi uuteen ryhmäänsä Gibraltarilla suojaten saattuetta Sl136/MKS24. Sen tehtävänä oli suojata Länsi-Afrikan ja Britteinsaarten välisen reitin saattueita.
Alus suojasi 18. marraskuuta ryhmänsä mukana Gibraltarilta lähtenyttä saattuetta SL139/MCS30, jonka uskottiin joutuvan sukellusveneryhmä Schillin kohteeksi. Uhka ei kuitenkaan toteutunut. Saattue joutui 21. marraskuuta liitopommihyökkäykseen, jolloin Heinkel He 117 laukaisi HMS Chanticleeriin osuneen liitopommin. Joulukuussa alus poistettiin Britteinsaarilla runkonsa heikon kunnon vuoksi operatiivisista tehtävistä. Se ankkuroitiin Ardrossaniin odottamaan päätöstä kohtalostaan.
Huhtikuussa 1944 alus valittiin huollon jälkeen toimimaan 10. sukellusvenelaivueen emä- ja koululaivana ja varustettiin uuteen tehtäväänsä. Se siirrettiin kesäkuussa telakalle, jossa sille asennettiin takakannelle kaksi nosturia ja tyypin 271 tutka merimaalien paikantamiseksi. Lokakuussa koeajojen päätyttyä se palasi palvelukseen liitettynä uuteen laivueeseensa Rothesayssä.
Joulukuussa 1945 Milford siirrettiin Clydessä tehdyn huollon jälkeen Portsmouthiin 7. sukellusvenelaivueeseen. Alus siirrettiin 1946 reserviin ja sijoitettiin poistolistalle 1949. Se myytiin 3. kesäkuuta BISCOlle, joka siirsi romuttamisen T. W. Wardille Hayleen Cornwalliin. Romutettavaksi alus saapui hinattuna 22. heinäkuuta.
Aleksandr Fadejev (taiteilija)
thumb|Aleksandr Fadejevin 1856 suunnittelema Venäjän keisarikunnan pieni valtakunnanvaakuna. Aleksandr Aleksandrovitš Fadejev (1811 Tallinna – 16. marraskuuta 1889) oli venäläinen heraldiikkaan erikoistunut taiteilija.
Fadejev valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1848. Hän teki vuosien ajan yhteistyötä heraldikko Bernhard Karl von Koehnen kanssa. He suunnittelivat yhdessä koristeita keisari Aleksanteri II:n kruunajaisjuhliin vuonna 1856 sekä Venäjän keisarikunnan niin sanotun suuren valtakunnanvaakunan, joka otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1857. Fadejev suunnitteli itse suuren valtakunnanvaakunan keskuksena toimivan niin sanotun pienemmän valtakunnanvaakunan, joka hyväksyttiin 1856. Suuri valtakunnanvaakuna pysyi käytössä pääosin muuttumattomina vuoteen 1917. Vuonna 1857 Fadejev nimitettiin hallitsevan senaatin heraldisen osaston vaakunatoimiston johtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi yli 30 vuotta. Fadejev suunnitteli myös keisarillisen perheen jäsenten vaakunat ja satojen venäläisten aatelissukujen aatelisvaakunat. Hän sai 1861 kollegireistraattorin ja 1875 kollegiasessorin arvonimet.
Fadejev suunnitteli Suomen suuriruhtinaskuntaa varten vuosina 1860–1862 ensimmäiset markkasetelit ja -kolikot.
Pauliina Syvänen
Ida Pauliina Syvänen (22. kesäkuuta 1928 Kokkola – 30. maaliskuuta 1983 Kokkola) oli selvänäkijä. Hän ilmoitti havainneensa erikoisia kykyjä jo lapsena, mutta ei käyttänyt niitä aktiivisesti ennen aikuisikää. Hän esiintyi myös henkiparantajana ja ennustajana kuolemaansa saakka.
Darmstadt (kappale)
"Darmstadt" on industrial metal -yhtye Ruoskan toinen single sen toiselta studioalbumilta Riisu. Se julkaistiin vuonna 2003.
Power Macintosh 6400
Power Macintosh 6400 (myös Performa 6400 ja muita nimiä, katso alla) on Apple Computerin 7. elokuuta 1996 julkaisema, työasemakäyttöön suunnattu Macintosh-sarjan tietokone. Myöhemmin samana vuonna 180 MHz:n PowerPC 603e -suorittimella varustetusta laitteesta julkaistiin 200 MHz:n kellotaajuudella toimiva malli. Malleilla oli vaihtelevia nimiä markkina-alueen mukaan.
Power Macintosh 6400 käyttää Power Macintosh 5400 -koneen emolevyä, mutta integroidun näytön sijaan laitteen kotelossa on sisäänrakennettu subwoofer. 16 megatavun keskusmuisti päivitettiin myöhemmissä malleissa 32 megatavuun. Koneen hinta oli noin 2300 dollaria. 5400 ja 6400 -sarjan malleja pidetään yleisesti edeltäjiään 5200 ja 6200 -sarjan malleja luotettavimpina, sillä aiemmissa malleissa ilmi tulleet ongelmat on X400-sarjassa ratkaistu.
Robert Helenius
Robert Gabriel Helenius (s. 2. tammikuuta 1984 Tukholma) on suomalainen raskaansarjan nyrkkeilijä, jolla on myös Ruotsin kansalaisuus. Amatöörinä hän saavutti muun muassa EM-hopeaa sekä kolme SM-kultaa. Uransa aikana hän on pitänyt hallussaan sekä WBA- että WBO-liittojen Inter-Continental-mestaruuksia sekä Euroopan mestaruutta (EBU). Hän on WBA-liiton WBA Gold Champion -tittelin haltija.
Power Macintosh 6400
Laitteiston mukana toimitettiin System 7.5.3 -käyttöjärjestelmä.
Robert Helenius
Edesmennyt nyrkkeilytoimittaja Ilmo Lounasheimo piti Heleniuksen etuina ulottuvuutta ja teknistä taitavuutta. Raskaansarjan viisinkertainen maailmanmestari Evander Holyfield on kehunut hänen lyöntejään monipuolisiksi. Heleniuksen managerina toimii Markus Sundman.
Amatööriura
Helenius on kotoisin Porvoosta, ja amatöörinä hän edusti Porvoon Nyrkkeilyseuraa. Hänen valmentajaan ja managerinaan toimi isä Karl Helenius. Vuonna 1998 alkaneella amatööriurallaan hän otteli 144 ottelua, joista hän voitti 105 (51 tyrmäyksellä), hävisi 38 ja yksi ottelu päättyi ratkaisemattomaan. Amatööriuransa aikana Helenius toimi 2000-luvun alussa myös sparraajana tuolloin ammattilaisnyrkkeilijänä toimineelle Tony Halme elle.
Robert Helenius voitti vuosina 2003–2005 superraskaassa sarjassa aikuisten Suomen mestaruuden. Aikaisemmilta vuosilta hänellä on EM-pronssia sekä A- että B-junioreista. Vuonna 2002 hän voitti sekä Tammer- että GeeBee-turnauksen. Lisäksi hänellä on Ruotsin-mestaruushopeaa vuodelta 2004, vuodelta 2001 Ruska-, Pirkka- ja Pyynikki-turnausten voitot. TUL-turnauksen hän on voittanut vuosina 2001 ja 2002. 2006 EM-kisoissa Helenius saavutti hopeaa. Hän hävisi loppuottelussa Venäjän Islam Timurzijeville pistein 32–14. Vuonna 2007 Helenius nyrkkeili menestyksekkäästi Saksan nyrkkeilyn Bundesliigassa. Hän ei voinut osallistua vuoden 2007 MM-kisoihin Chicagossa, sillä hänen peukalonsa murtui ennen kisoja.
2006–2010: Euroopan mestariksi
Lokakuussa 2006 Helenius solmi sopimuksen saksalaisen ammattinyrkkeilytalli Sauerland Eventin kanssa. Hänen oli määrä aloittaa ammattilaisuransa vasta Pekingin olympialaisten jälkeen, mutta olympiapaikka jäi kuitenkin saavuttamatta ja Helenius teki ammattilaisdebyyttinsä jo 17. toukokuuta 2008 Saksassa Gene Pukallia vastaan. Ottelu päättyi Heleniuksen voittoon ensimmäisen erän teknisellä tyrmäyksellä. thumb|Robert Helenius ja [[Attila Levin]] Toukokuussa 2009 Helenius tyrmäsi turkkilaisen Özcan Çetinkayan toisessa erässä. 30. toukokuuta 2009 Helenius tyrmäsi englantilaisen Scott Gammerin kuudennessa erässä.
Elokuussa 2009 Helenius voitti tyrmäyksellä turkkilaisen Serdar Uysalin. Kymmenennessä ottelussaan Helenius voitti keskeytystuomiolla ukrainalaisen Taras Bidenkon. 30. tammikuuta 2010 Helenius kohtasi Lamon Brewsterin. Kerran Brewsterin lattiaan lyötyään ja ottelua hallinneena Helenius voitti kamppailun 8. erässä tuomarin keskeytyksellä. Ottelunsa myötä hänestä tuli ensimmäinen suomalainen nyrkkeilijä, joka on otellut entistä raskaansarjan maailmanmestaria vastaan. 26. maaliskuuta Helenius kohtasi Nigerian Gbenga Oloukunin ja voitti tämän pistein 3–0, vaikka hänen oikean kätensä nimetön murtui ottelun puolivälissä. Toivuttuaan käsivammastaan Helenius palasi kehään 21. elokuuta 2010 ja kohtasi Gregory Tonyn EU:n mestaruusottelussa. Helenius käytti Tonya kanveesissa neljästi, ennen kuin tuomari keskeytti ottelun kuudennessa erässä. Ottelun jälkeen hänen valmentajansa Ulli Wegner lupasi, että Heleniuksesta tulee maailmanmestari vuoden sisällä. 27. marraskuuta 2010 hän puolusti mestaruuttaan ensimmäistä kertaa ruotsalaista Attila Leviniä vastaan, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Levin nousi vielä jatkamaan ottelua, mutta Heleniuksen lyötyä uuden iskusarjan hänen päähänsä tuomari päätti keskeyttää ottelun. EU-mestaruuden lisäksi panoksena oli WBO-liiton Inter-Continental-mestaruus.
2011–2013: Loukkaantumisia
2. huhtikuuta 2011 Helenius voitti nigerialaisen Samuel Peterin tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. . 28. elokuuta 2011 Helenius otteli voittoisasti Saksan Erfurtissa entistä WBO-liiton entistä maailmanmestaria, valkovenäläistä Sjarhei Ljah’ovitšia vastaan. . Ottelua siirrettiin kerran Heleniuksen käsivamman takia. Ottelun jälkeen Helenius luopui EU-mestarivyöstään voidakseen otella merkittävämmistä titteleistä. 3. joulukuuta 2011 Helenius otteli Helsingin Hartwall Arenalla Dereck Chisoraa vastaan Euroopan nyrkkeilyliiton (EBU) mestaruudesta. Liiton EM-titteli oli avoinna, sillä entinen mestari Oleksandr Dymytrenko oli kyvytön puolustamaan mestaruuttaan. Ottelun aikana Heleniuksen oikean käden nivelsiteet ja nivelkapseli nyrjähtivät ja kädestä löytyi myöhemmin röntgenkuvissa myös pieni hiusmurtuma, minkä takia Helenius ei pystynyt käyttämään oikeaa suoraansa. Helenius kuitenkin voitti tasaisen ottelun hajaäänin 2–1. The Ring piti ottelun tulosta ”lahjana” ja pudotti Heleniuksen maailmanmestari Volodymyr Klytškon viidennen haastajan paikalta kuudenneksi.
Heleniuksen olkapää leikattiin 20. tammikuuta 2012; siitä oli ennen Chisoran kohtaamista katkennut jänne eikä vamma parantunut kuntouttamisella. Tämän takia Helenius ei kyennyt puolustamaan EM-titteliä Oleksandr Dymytrenkoa vastaan maaliskuuhun mennessä, ja joutui luopumaan tittelistä. Helenius nyrkkeili ottelutauon jälkeen 10. marraskuuta 2012 bahamalaista Sherman Williamsia vastaan Helsingin jäähallissa ja voitti ottelun yksimielisesti pistein. Helenius nousi marraskuussa 2012 WBO:n raskaansarjan listalla maailmanmestari Volodymyr Klytškon ykköshaastajaksi. Helenius kuitenkin putosi pois ko. listalta heinäkuussa 2013. Helenius voitti 23. päivänä maaliskuuta 2013 Saksan Magdeburgissa käydyssä ottelussa brittiläisen Michael Sprottin pistein kaikilla tuomariäänillä. Helenius joutui ottelun jälkeen kuuden viikon sairauslomalle murrettuaan oikean kätensä peukalon jänteen.
2013–2015: Erimielisyydet Sauerlandin kanssa ja paluu kehään
Vuoden 2013 lopulla Helenius ja Sauerland-talli ajautuivat erimielisyyksiin, jotka koskivat nyrkkeilijän palkkaa ja sopimuksen pituutta. Helenius piti sopimusehtoja kohtuuttomina. Sopimus olisi kattanut vielä vuoden 2014, johon talli vaati kahta lisävuotta Heleniuksen loukkaantumisten vuoksi. Lisäksi Helenius oli Sauerlandin mukaan tallille velkaa 40 000 – 50 000 euroa hoitokuluista ja ennakkoon maksetuista palkkioista. Heleniuksen asianajaja Kari Uoti luonnehti sopimusta "orjasopimukseksi". Sopimuksen päättymisajaksi oli määritelty 31. joulukuuta 2013, mutta lisäksi siihen sisältyi Sauerlandin kahden vuoden optio ja muita ehtoja, jotka voivat pidentää sitä, kuten loukkaantumiset. Marraskuussa 2014 Helenius ilmoitti neuvottelujen Sauerlandin kanssa jatkuneen. 13. helmikuuta 2015 Kari Uoti kertoi, että Heleniuksen ja Sauerlandin välinen sopimus on irtisanottu ja Sauerlandin toimitusjohtaja on kuitannut ilmoituksen vastaanotetuksi. Sauerland uhkasi kuitenkin välittömästi haastaa Heleniuksen oikeuteen sopimusrikosta.
13. maaliskuuta Helenius ilmoitti kohtaavansa seuraavassa ottelussaan András Csomorin. Sauerland haastoi Heleniuksen oikeuteen ja yritti estää ottelun järjestämisen. Asia ratkaistiin Ahvenanmaan käräjäoikeudessa ns. kansliapäätöksenä Heleniuksen eduksi ja hän sai otella. Helenius kohtasi Csomorin 21. maaliskuuta 2015 ja otti voiton teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisen erän vanhettua minuutin. Helenius otteli 13. kesäkuuta 2015 georgialaista Beka Lobjanidzea vastaan Vaasassa ja voitti tyrmäyksellä ottelun kolmannessa erässä käytettyään vastustajaansa kanveesissa ottelun avauserässä. Euroopan ammattinyrkkeilyliitto EBU rankkasi Robert Heleniuksen 13. heinäkuuta 2015 julkistetulla arvolistallaan raskaan sarjan 14. haastajaksi. Helenius esiintyi listalla ensimmäistä kertaa kahteen vuoteen, sillä hän oli ehtinyt ottelemattomuuden vuoksi jo pudota listalta. 15. marraskuuta 2015 Helenius voitti Tallinnassa käydyssä näytösottelussa Timur Musafarovin pistein.
Heleniuksen oli määrä otella hallitsevaa EBU-mestaria, saksalaista Erkan Teperiä vastaan 19. joulukuuta 2015 Helsingissä. Teper kuitenkin joutui vetäytymään ottelusta ja luopumaan EM-tittelistään käsivamman johdosta. Teperin sijaan Helenius kohtasi samana päivänä Franz Rillin, jonka kanssa hän otteli vapaasta EM-tittelistä. 12-eräinen ottelu päättyi Heleniuksen selvään pistevoittoon, käytettyään saksalaista kahdesti kanveesissakin, ottelun 1. ja 4. erässä.
2016–
Helenius hävisi 2. huhtikuuta 2016 Helsingin Hartwall Arenalla Ranskan Johann Duhaupasille tyrmäyksellä kuudennessa erässä, käytyään ensimmäisen kerran lattiassa jo ottelun neljännessä erässä. . Kyseessä oli virallisesti WBC-liiton Silver-luokan MM-ottelu.
Helenius ei osallistunut Rion olympialaisiin 2016, koska Suomen Ammattinyrkkeilyliitto SAN ilmoitti että peruuttavat hänen ottelulisenssinsä, mikäli Helenius osallistuisi kisoihin.
Helenius tyrmäsi saksalaisen Konstantin Airichin 10. syyskuuta 2016 Maarianhaminassa ensimmäisessä erässä ajassa 0.49. Ottelu oli Heleniukselle ensimmäinen ottelu tyrmäystappion jälkeen. Vastustaja Airich omasi ennen ottelua listan 42 ottelua, joista 23 voittoa ja 17 tappiota sekä 2 ratkaisematonta.
Helenius sai lokakuussa sovittua kiistansa Sauerland-tallin kanssa ja he välttyivät oikeuteen menolta. Osapuolet eivät kommentoineet sovitteluratkaisun sisältöä.
Helenius voitti 17. joulukuuta 2016 Helsingin Hartwall Arenassa käydyssä ottelussa vajaassa minuutissa tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä argentiinalaisen Gonzalo Omar Basilen. Sauerlandin jälkeen Heleniuksen promoottorina toiminut Kalle Keskinen pyrki estämään ottelun sopimusrikkomukseen vedoten.
Helenius kohtasi 28. lokakuuta 2017 Cardiffissa Isossa-Britanniassa britti Dillian Whyten. Kyseessä oli WBC-liiton Silver-luokan MM-ottelu. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Helenius lähti urallaan selkeänä altavastaajana vieraskehään. Dillian Whyte laskettiin vedonlyöntiyhtiöiden toimesta selkeäksi ennakkosuosiksi ja Robertin voitolle ennustettiin alle 25% todennäköisyyttä. Ottelua ei näytetty valtakunnallisilla tv-kanavilla, vaan lähetystä myytiin PPV-periaattella verkon kautta. Whyte voitti 12-eräisen ottelun selvästi pistein, mutta Helenius aikoo edelleen jatkaa uraansa.
Heleniukselta löydettiin helmikuussa 2018 häntä yli vuoden vaivannut twar-keuhkosairaus, joka aiheuttaa väsymystä ja voi hoitamattomana olla hengenvaarallinen.
Helenius voitti 17. maaliskuuta 2018 Rakveressa Virossa kahdeksaneräisessä ottelussa Valko-Venäjän Juryi Byh’autsoun hajaäänituomiolla 2–1. Heleniuksen oikea käsi murtui ottelun toisessa erässä. Helenius voitti saman miehen uudestaan 11. elokuuta 2018 Olavinlinnassa Savonlinnassa kuusieräisessä ottelussa yksimielisesti pistein.
Helenius voitti 29. syyskuuta 2018 Stuttgartissa Saksassa saksalaisen Erkan Teperin tyrmäyksellä ottelun kahdeksannessa erässä. Heinäkuussa 2019 hän hävisi yhdysvaltalaiselle Gerald Washingtonille tyrmäyksellä.
Helenius voitti 30. marraskuuta 2019 brasilialaista Mateus Roberto Osoriota vastaan Narvassa Virossa käymänsä ottelun tyrmäyksellä toisessa erässä.
Helenius voitti 7. maaliskuuta 2020 New Yorkissa Yhdysvalloissa käymässään ottelussa puolalaisen Adam Kownackin teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä. Heleniuksen voittoa pidettiin jättiyllätyksenä. He ottelivat uudestaan 9. lokakuuta 2021 Las Vegasissa Yhdysvalloissa ja Helenius voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä.
thumb|Robert Helenius [[Helsingin Kisahallissa 2010.]]
Yksityiselämä
Helenius muutti vuoden 2013 lopussa takaisin Suomeen kihlattunsa Sandra Helsingin kanssa ja he asuvat Ahvenanmaalla. Heillä on kolme lasta, Chillie (s. 2008), Kingston (s. 2010) ja Wilde van Robertson (s. 2013).
Arvostus
Helenius on urallaan kerännyt paljon arvostusta nyrkkeilytaidoillaan. Ilta-Sanomat arvioi alkuvuodesta 2010 Robert Heleniuksen 11 ammattilaisottelun jälkeen kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi raskaan sarjan suomalaisnyrkkeilijäksi Gunnar Bärlundin jälkeen. Myöhemmin raskaansarjan entinen maailmanmestari ja samaan nyrkkeilytalliin Heleniuksen kanssa kuulunut Nikolai Valujev, arvostettu suomalainen nyrkkeilytoimittaja Ilmo Lounasheimo ja raskaansarjan nelinkertainen maailmanmestari Evander Holyfield sanoivat, että Helenius voi edetä maailmanmestariksi.
Alan piireissä Heleniukseen ei ollut uran alkupuolella uskoa, vaan häntä haukuttiin läskiksi ja veikattiin häviäjäksi jo ennen kuin ottelut olivat alkaneetkaan. Menestyksen myötä monet ovat joutuneet muuttamaan kantaansa. Helenius sanoo tuosta vaiheesta: ”Onhan niitä takinkääntäjiä paljon. Suomessa riitti epäilijöitä, jotka eivät uskoneet menestykseeni.” Heleniuksen Sauerland-aikainen valmentaja Ulli Wegner (joka vuonna 2010 sanoi Heleniuksen voittavan maailmanmestaruuden vuoden sisällä) arvosteli entistä suojattiaan vuonna 2015 kurinalaisuuden puutteesta, eikä uskonut hänen enää pystyvän maailmanmestariksi ilman Sauerlandia. Helenius kuittasi kritiikin kateutena.
Jussi Arhinmäki on tehnyt vuonna 2011 valmistuneen puolen tunnin dokumenttielokuvan Pohjolan painajainen, jossa seurattiin vuoden ajan Heleniuksen elämää.
Heleniuksesta ilmestyi elokuussa 2021 Docendon kustantama, Saku Schildtin kirjoittama kirja Tuhannen ja yhden iskun tarinat.
Pee Pee Visio
Pee Pee Visio oli 1990-luvulla toiminut suomalainen elokuvayhtiö, jonka johtajana toimi Pirkka-Pekka Petelius. Yhtiö tuotti sarjat Hömppäveikot (1996), Ruonansuu & Petelius Co. (1997) ja Team Ahma (1998). Yrityksen toiminta lakkasi 1990-luvun lopulla, jolloin Petelius perusti Tuotanto Oy Säihkyn.
Heikki Annala
Heikki Lauri ”Heepe” Annala (28. kesäkuuta 1934 Lapua – 23. heinäkuuta 1995 Nurmijärvi) oli suomalainen basisti, säveltäjä ja sovittaja.
Heikki Annala oli muusikko Laura Sippolan isosetä.
Risto Palm
Palmin ensimmäinen elokuva oli Niskavuoren naiset (1958). Palmin toistaiseksi viimeinen elokuva on Ere Kokkosen ohjaama elokuva Kymmenen riivinrautaa (2002).
Hyvinjärjestys
Matematiikassa hyvinjärjestys joukossa X on sellainen täydellinen järjestysrelaatio R, että jokaisella joukon X ei-tyhjällä osajoukolla on pienin alkio.
Esimerkiksi tavallinen lukujen suuruusvertailu ≤ on hyvinjärjestys luonnollisten lukujen joukossa. Valittiinpa millä ehdolla tahansa osajoukko luonnollisia lukuja, jokin valituista on pienin. Esimerkiksi on olemassa "pienin luonnollinen luku, joka kerrottuna itsellään on yli kymmenen"; tämä on tietysti luku 4.
Tavallinen suuruusvertailu ≤ ei kuitenkaan ole hyvinjärjestys kokonaislukujen tai rationaalilukujen joukossa. Esimerkiksi kokonaislukujen osajoukolla "negatiiviset kokonaisluvut" ei ole pienintä alkiota, vaan kokonaisluvusta voidaan aina vähentää vielä yksi. Rationaalilukujen osajoukolla "nollaa suuremmat luvut" ei ole pienintä alkiota, koska luku voidaan aina jakaa vielä kahdella tai isommalla luvulla.
Kokonaisluvut voidaan hyvinjärjestää esimerkiksi {0, -1, 1, -2, 2, ...}; hyvinjärjestys on siis jonkin joukon järjestysrelaation ominaisuus, ei itse joukon ominaisuus. Joukko-opissa valinta-aksioomasta seuraa, että mikä tahansa joukko voidaan hyvinjärjestää. Tätä kutsutaan hyvinjärjestysperiaatteeksi. On kuitenkin vaikea kuvitella millainen olisi hyvinjärjestys esimerkiksi reaalilukujen joukossa \mathbb{R}. Hyvinjärjestysperiaate ilmoittaa siis hyvinjärjestyksen olemassaolon, mutta ei anna menetelmää sen konstruoimiseksi.
Esimerkki
Olkoon P hyvinjärjestetty positiivisten kokonaislukujen joukko ja olkoot ja  joukon P osajoukkoja. Nyt A ja B ovat myös hyvinjärjestettyjä joukkoja.
Olkoon joukkojen A ja B yhdiste kuvatulla tavalla. Nyt joukko S on hyvinjärjestetty siten, että parittomat kokonaisluvut tulevat ensin ja sitten vasta parilliset. Joukko S voitaisiin hyvinjärjestää myös siten, että järjestys olisi luonnollinen.
Nähdään, että joukkoja pystytään hyvinjärjestämään useammalla kuin yhdellä tavalla. Jokaiseen hyvinjärjestettyyn joukkoon liittyy sen järjestystyypin ilmaiseva ordinaaliluku.
Hyvinjärjestysperiaatteen historiaa
Hyvinjärjestysperiaatteen eli Zermelon väittämän mukaan jokainen joukko voitaisiin siis hyvinjärjestää. Vuosikymmeniä oli kuitenkin todellinen matemaattinen sota siitä, onko kyseinen lause totta vai ei. Modernin joukko-opin perustaja Georg Cantor ilmoitti vuonna 1883 olevansa hyvinjärjestysperiaatteen kannalla ja hänen perustelunsa olivat vakuuttavia. Tämän jälkeen Zermelo toi esille Cantorin ajatuksia selkeämmässä muodossa näyttäen, että hyvinjärjestysperiaatteella on monia kauniita seurauksia matematiikassa. Kuitenkin, mitä pidemmälle nämä ajatukset levisivät, sitä enemmän ne saivat vastustusta muilta matemaatikoilta. Ongelmia seurasi siitä, että Zermelo ei osannut antaa esimerkkejä hyvinjärjestyksistä kaikille joukoille. Väittely jatkui, kun vuonna 1904 Julius König luuli ratkaisevansa ongelman lopullisesti todistamalla, ettei joukolle \mathbb{R} voida löytää hyvinjärjestystä. Tämän todistuksen kuitenkin huomattiin olevan täynnä virheitä.
Osoittautui kuitenkin, että hyvinjärjestysperiaatetta ei voida todistaa joukko-opin Zermelon–Fraenkelin aksioomien avulla. Jos näihin kuitenkin lisätään lisäoletus, valinta-aksiooma, siitä seuraa myös hyvinjärjestysperiaate, jota voidaankin pitää yhtenä valinta-aksiooman monista vaihtoehtoisista, keskenään yhtäpitävistä muotoiluista.
Hyvinjärjestysperiaatteen nojalla matemaatikot ovat pystyneet todistamaan useita lauseita, joiden on laajalti ajateltu olevan tosia. Esimerkiksi moderni teoria äärettömistä joukoista pohjautuu hyvinjärjestysperiaatteelle.
Uganda olympialaisissa
Uganda osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Melbournen 1956 kesäolympialaisissa. Siitä lähtien se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin lukuun ottamatta Montréalin 1976 olympialaisia, joita se boikotoi. Ensimmäiset olympiamitalinsa maa sai Méxicon 1968 kesäolympialaisissa ja ensimmäisen olympiavoittonsa neljä vuotta myöhemmin Münchenin kisoissa. Talviolympialaisiin se ei ole osallistunut.
Ugandan menestyksekkäimmät lajit olympialaisissa ovat yleisurheilu ja nyrkkeily, joista se on saanut kaikki saavuttamansa mitalit. Maa on saavuttanut neljä olympiavoittoa, jotka ovat tulleet yleisurheilusta. Ugandan olympiavoittajat ovat miesten 400 metrin aitajuoksun Münchenin 1972 kisoissa voittanut John Akii-Bua, miesten maratonin Lontoon olympialaisissa 2012 voittanut Stephen Kiprotich sekä Tokion olympialaisissa 2021 naisten 3000 metrin estejuoksun voittanut Peruth Chemutai ja miesten 5000 metrin juoksun voittanut Joshua Cheptegei.
Gerry Cooney
Gerry Cooney (s. 4. elokuuta 1956 Manhattan, New York) on entinen yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Ura
Cooneyn ammattilaisura alkoi vuonna 1977 tuntematonta Bill Jacsonia vastaan käydyssä ottelussa. Ottelu päättyi nopeasti Cooneyn iskettyä tyrmäysvoiton. Uran ensimmäinen merkittävä vastustaja asteli kehään vuonna 1980. Cooneylle ei annettu paljoakaan mahdollisuuksia itseään Jimmy Youngia vastaan - olihan Young voittanut vastikään itsensä George Foremanin. Cooney kuitenkin mankeloi Youngin keskeytyskuntoon neljässä erässä, eikä tuomarilla ollut muuta mahdollisuutta, kuin keskeyttää ottelu. Tämän jälkeen Cooney kohtasi Ron Lylen, jota vastaan huippukovat Muhammad Ali, ja George Foremankin olivat olleet tiukilla. Cooney tyrmäsi Lylen kuitenkin vaivattomasti ensimmäisessä erässä. Seuraavassa ottelussaan Cooney kohtasi hiipuvan Ken Nortonin. Tämä ottelu päättyi Cooneyn voittoon ensimmäisessä erässä.
Voitto Nortonista mahdollisti itsensä WBC - liiton mestarin Larry Holmesin kanssa ottelemisen tämän liiton tittelistä. Onni oli kuitenkin hyljännyt Cooneyn, joka joutui jättämään leikin kesken 13 erän jälkeen. Cooney jatkoi uraansa vielä vuoden ajan, kunnes vetäytyi nyrkkeilypiireistä väliaikaisesti. Paluuottelussaan vuonna 1986 Cooney kohtasi tuntemattoman Eddie Greggin, jonka voittikin tyrmäyksellä ensimmäisesä erässä. Tämän jälkeen hän kohtasi huippukovan Michael Spinksin, mutta joutui luovuttamaan viiden erän jälkeen. Ura jatkui paluun tehnyttä yhdysvaltalaista "Big" George Foremania vastaan. Ottelun tulos oli Cooneylle varsin nolo. Tekninen tyrmäystappio muistonaan hän poistui kehästä kahden erän jälkeen. Tämän jälkeen Gerry Cooney lopetti uransa.
Teresa Edwards
Teresa Edwards (s. 19. heinäkuuta 1964 Cairo, Georgia) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija ja nykyinen Tulsa Shockin päävalmentaja. Hän on yksi maan menestyneimmistä naiskoripalloilijoista.
Edwards edusti maataan olympialaisissa viisi kertaa. Hän voitti olympiakultaa neljä kertaa ja yhden olympiahopean. Mitalimäärä on myös olympiahistorian suurin määrä koripallossa. Pan-Amerikan kisoista Edwards voitti kultaa vuonna 1987 ja pronssia vuonna 1991. Hän osallistui MM-kilpailuihin kolme kertaa ja saavutti kaksi maailmanmestaruutta.
Seurajoukkuetasolla Edwarsd pelasi muun muassa Italiassa, Ranskassa ja Espanjassa. Hän voitti seurajoukkueissaan muun muassa Euroliiga-mestaruuden kaudella 2001–2002. Koripallouransa lopulla Edwards pelasi myös WNBA:ssa. Hänet varattiin vuoden 2003 varaustilaisuudessa ja hän pelasi kaudet 2003 sekä 2004 Minnesota Lynxissä.
Pelaajauransa jälkeen Edwards on toiminut valmennustehtävissä. Kaudella 2011 hän siirtyi Tulsa Shockin päävalmentajaksi.
Gravis
Gravis (,, ` ) on diakriittinen merkki eli tarke, jota käytetään kirjainten päällä monissa latinalaisilla, kyrillisillä tai kreikkalaisilla aakkosilla kirjoitetuissa kielissä. Se on käytössä muun muassa bretonissa, bulgariassa, katalaanissa, korsikassa, hollannissa, emiliassa, romagnolissa, ranskassa, Haitin kreolissa, italiassa, mohawkissa, norjassa, oksitaanissa, portugalissa, liguurissa, gaelissa, vietnamissa, kymrissä, retoromaanissa ja jorubassa sekä ennen vuotta 1982 myös kreikassa. Suomessa se esiintyy vain joissakin vieraskielisissä erisnimissä ja sitaattilainoissa, joista ehkä yleisin on yksikköhintaa merkitsevä ranskankielinen prepositio à.
Käyttö kreikassa
pienoiskuva|120px|Gravis [[alfan päällä.]] Muinaiskreikassa korkomerkit otettiin muiden diakriittisten merkkien ohella käyttöön niin kutsuttuna polytonisena ortografiana Aleksanteri Suuren jälkeisenä aikana. Alun perin ne olivat sävelkulun merkkejä. Akuutti oli nousevan koron merkki, kun taas gravis osoitti matalampaa korkoa ja sirkumfleksi tarkoitti, että tavun alkuosassa ääni nousee, mutta laskee jälleen sen lopussa.
Gravis voi muinaiskreikassa esiintyä vain sanan viimeisessä tavussa, joka voi olla joko lyhyt tai pitkä, ja ainoastaan silloin, kun tavua seuraa välittömästi toinen sana. Se merkittiin tavun vokaalille tai diftongissa sen jälkimmäiselle vokaalille.
Painon merkkinä
Gravis osoittaa painotetun tavun vokaalin maltassa, katalaanissa ja italiassa.
Italiassa on yleisenä sääntönä, että painolliseen -a:han, -i:hin, -o:hin tai -u:hun päättyviin sanoihin kuuluu gravis. Painolliseen -e:hen päättyvässä sanassa esiintyy joko akuutti tai gravis riippuen siitä, onko loppu-e suljettu vain avoin vokaali. Esimerkkeinä sanoista, joiden viimeisen kirjaimen päällä on gravis, voidaan mainita città ("kaupunki"), morí ("[hän] kuoli"), virtù ("hyve"), Mosè ("Mooses") ja portò ("[hän/se] kantoi"). Kirjoittajat, joiden käyttämällä näppäimistöllä aksentilla varustettuja kirjaimia ei ole ja jotka eivät ole perillä siitä, miten ne kirjoitetaan, saattavat joskus merkitä erillisen ylävasemmalle osoittavan viivan tai jopa heittomerkin graviksen sijasta. Tämä ei ole oikeinkirjoitussääntöjen mukaista, mutta sitä näkee yleisesti varsinkin isojen kirjainten yhteydessä: E` tai E’, kun pitäisi olla È ("[hän/se] on"). Varsinkin eräiden lyhennettyjen sanojen yhteydessä tämä saattaa aiheuttaa sekaannusta: esimerkiksi sanonta un po’ ("jonkin verran"), joka on lyhennetty muoto sanoista un poco, saatetaan kirjoittaa virheellisesti un pò.
Italiassa on myös sanoja, jotka kirjoitetaan muutoin samoin paitsi että toisessa on gravis, toisessa ei. Ne lausutaan eri tavoin ja niillä on eri merkitykset, esimerkiksi pero ("päärynäpuu") ja però ("mutta") sekä papa ("paavi") ja papà ("isä", lastenkielinen sana). Näistä esimerkeistä jälkimmäinen esiintyy sellaisenaan myös katalaanissa.
Bulgariassa gravis esiintyy toisinaan painon merkkinä vokaalien а, о, u, е, i ja ' päällä. Sitä käytetään useimmiten vain lastenkirjoissa ja ulkomaalaisille tarkoitetuissa kirjoissa sekä sanakirjoissa, mutta muutamissa sanoissa se on pakollinen muutoin samoin kirjoitettavien sanojen erottamiseksi toisistaan. Sellaisia ovat esimerkiksi nàpa ("höyry") ja napà ("penni", "sentti", "raha") sekä v'lnа ("villa") ja v'lnа̀ ("aalto"). Täten gravis saattaa muuttaa koko lauseen merkityksen.
Serbokroatiasta polveutuvissa kielissä ja sloveniassa painotettu tavu voi olla lyhyt tai pitkä, ja siinä voi olla nouseva tai laskeva sävelkulku. Lähinnä sanakirjoissa ja kieliopillisissa teoksissa käytetään neljää painon merkkiä: gravista, akuuttia, kaksinkertaista gravista ja sirkumfleksia. Käytäntö on sama sekä latinalaisten että kyrillisten aakkosten yhteydessä.
Kirkkoslaavissa käytetään nykyisin kolmea korkomerkkiä: akuuttia, gravista ja sirkumfleksia. Niiden välillä ei ole eroa ääntämyksessä, vaan ainoastaan kirjoitustavassa. Gravista käytetään yleensä, kun painotettu vokaali on monikirjaimisen sanan viimeinen kirjain.
Liguurin kielessä gravis muun vokaalin kuin o:n päällä merkitsee painotettua lyhyttä vokaalia: à, è , ì ja ù (sound ). Sen sijaan ò merkitsee vokaalia, mutta se ei välttämättä ole sanan painollinen vokaali.
Äännearvon merkkinä: avoimet ja suljetut vokaalit
Useissa romaanisissa kielissä akuuttia ja gravista käytetään varsinkin e:n ja o:n päällä eri vokaaliäänteitä toisistaan. Gravis merkitsee yleensä suljetumpaa vokaalia kuin vastaava vokaali akuutilla varustettuna. Niinpä è on avoimempi kuin é ( ja vastaavasti ò  avoimempi kuin ó ).
Eri sanojen erottamiseksi toisistaan
Joissakin kielissä gravista käytetään kirjoituksessa erottamaan toisistaan eräitä sanoja, jotka lausutaan ja jotka ilman sitä kirjoitettaisiinkin samoin:
Vokaalin pituus
Walesin kielessä gravis merkitsee lyhyttä vokaalia tapauksissa, joissa vokaali muutoin lausuttaisiin pitkänä: mẁg ("muki"), mutta mwg  ("smoke").
Skotlannin gaelin kielessä se merkitsee pitkää vokaalia. Aikaisemmin pitkät avoimet vokaalit merkittiin akuutilla, suppeat sen sijaan graviksella, mutta nykyisten ohjeiden mukaan tulisi kaikissa tapauksissa käyttää gravista.
Sävelkulun merkkinä
Vietnamilaisessa Quốc Ngữ -kirjaimistossa gravis merkitsee laskevaa toonia. Samalla tavalla akuuttia käytetään mandariinikiinan Pinyin -romanisaatiossa. jossa sen sijasta voidaan kuitenkin vaihtoehtoisesti käyttää numeroa 4 tavun jäljessä: pà = pa4. Kantoninkiinan Yale-romanisaatiossa akuutti merkitsee yleensä toista toonia, paitsi jos vokaalin jäljessä
Monissa afrikkalaisissa kielissä gravis merkitsee matalaa toonia, esimerkiksi nobiinin kielen sanassa jàkkàr ("ongenkoukku"), joruban sanassa àgbọ̀n ("leuka") ja hausan sanassa màcè ("nainen"). Myös mohawkin kielessä gravis merkitsee matalaa toonia.
Muita merkityksiä
Romagnolin kielissä gravis kirjaimissa è ja ò osoittaa sekä vokaalin pituutta että laatua. Romagnolissa ne lausutaan lyhyinä vokaaleina [ɛ, ɔ], mutta lähisukuisessa emilian kielessä pitkinä: [ɛː, ɔː].
Portugalin kielessä gravis osoittaa eräissä tapauksissa, että kaksi peräkkäistä sanaa on yhdistetty. Esimerkiksi sanat a aquela hora ("sillä hetkellä") voidaan lyhentää muotoon àquela hora.