cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jarkko Nieminen
Paras kauteen valmistava jakso takana (2013)
Kauden ensimmäisen turnausvoittonsa Nieminen saavutti Münchenin nelinpeliturnauksessa toukokuussa yhdessä Dmitri Tursunovin kanssa. He etenivät loppuotteluun voittamalla muun muassa ykkössijoitetun parin Alexander Peya ja Bruno Soares. Loppuottelussa Nieminen ja Tursunov voittivat Marcos Baghdatisin ja Eric Butoracin. Tämä oli Niemisen uran kolmas turnausvoitto nelinpelissä. Düsseldorfin turnauksessa Nieminen eteni ensimmäistä kertaa tällä kaudella kaksinpelin loppuotteluun. Loppuottelussa hän hävisi Argentiinan Juan Mónacolle suoraan kahdessa erässä. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Nieminen voitti isäntämaan Paul-Henri Mathieun. Viisieräinen, yli kolme ja puoli tuntia kestänyt ottelu päättyi Niemisen voittoon luvuin 6–4, 4–6, 7–6, 4–6, 6–2. Toisella kierroksella Nieminen hävisi kuudenneksi sijoitetulle Jo-Wilfried Tsongalle suoraan kolmessa erässä. Wimbledonissa Nieminen hävisi ensimmäisellä kierroksella Michaël Llodralle suoraan kolmessa erässä. Yhdysvaltain avoimissa 2013 Nieminen hävisi toisella kierroksella viisieräisessä ottelussa Portugalin João Sousalle.
Loppuvuonna Nieminen pääsi vielä kaksi kertaa ATP 500 -turnauksessa kolmannelle kierrokselle. Ensin Tokiossa Japan Open Tennis Championshipsissa kaatuivat Juan Mónaco ja Michał Przysiężny. Lokakuussa Madrid Openissa tulivat voitot Benoit Pairesta ja Alejandro Fallasta. Vuosi huipentui kauden ensimmäiseen turnausvoittoon, tosin challenger-tasolla kotikentällä Helsingissä IPP Openissa.
Ennätysten kausi (2014)
Tultaessa vuoteen 2014 Jarkko Nieminen oli päättänyt jo 13 kautta ATP-maailmanlistan sadan parhaan joukossa, nyt sijalla 39. Vastaavaan nykypelaajista on pystynyt vain muutama, kuten Roger Federer, Mihail Južnyi ja Nikolai Davydenko. Maaliskuussa Miamin Masters-turnauksen ensimmäisellä kierroksella Nieminen saavutti Masters-turnausten nopeimman otteluvoiton kukistamalla Bernard Tomicin, tulevaisuuden lupauksen, 28 minuutissa ja 20 sekunnissa luvuin 6–0, 6–1. Ottelua pidettiin tuoreeltaan kaikkien aikojen lyhyimpänä loppuun asti pelattuna ATP-otteluna Myöhemmin kuitenkin selvisi, että ottelu oli ainoastaan Masters Tourin lyhyin, ATP-tasolla on pelattu 2001 myös 25 minuutin mittainen ottelu. Niemisen voitto oli kuitenkin nopein loppuun asti pelatuissa ATP-tason otteluissa yli kymmeneen vuoteen.
Wimbledonissa vuorostaan Nieminen pelasi vuoden 2014 pisimmän ammattilaistason katkaisupelin ja yhden Grand Slam -historian pisimmistä katkaisupeleistä hävitessään yhdeksänneksi sijoitetulle John Isnerille 6–7(17), 6–7(3), 5–7. Tällä kaudella Grand Slam -turnauksissa, Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa, nähtiin ensimmäistä kertaa 65 vuoteen suomalainen nelinpelipari, kun Jarkko Nieminen ja Henri Kontinen pelasivat yhdessä. Tuloksena oli Ranskan avoimissa voitto sijoitetusta parista Juan Sebastián Cabal / Robert Farah.
Alkukausi sujui Niemiseltä kohtalaisesti, parhaina saavutuksinaan pääsy kolmannelle kierrokselle sekä Indian Wellsin että Madridin Masters-turnauksissa. Indian Wellsissä kukistui toisella kierroksella Florian Mayer ATP-listan sijalta 29. Nieminen selvisi myös ensimmäistä kertaa vuoden 2008 jälkeen toiselle kierrokselle kauden kolmessa ensimmäisessä Grand Slam -turnauksessa. Wimbledonissa tämä vaati voiton ATP-listan 39. sijan Federico Delbonisista – voitto tuli suoraan kolmessa erässä 6–3, 7–6(3), 7–5.
Heinäkuussa Nieminen palasi Tampere Openiin, selviten finaaliin, jossa kuitenkin hävisi tuolloin huikeaa 25 voiton putkea pelanneelle David Goffinille. Heti seuraavalla viikolla kahdessa Grand Slam -turnauksessa kokeiltu suomalainen nelinpelipari Jarkko Nieminen – Henri Kontinen saavutti ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa Itävallan avoimessa tennisturnauksessa Kitzbühelissa. Tämä oli kautta aikojen toinen suomalaisen nelinpeliparin saama turnausvoitto ATP-turnauksissa. Yhdysvaltain avoimissa tuli tappio ensimmäisellä kierroksella Ivo Karlovićille, mutta syyskuun lopulla Nieminen pelasi parasta peliään ATP 250 -turnauksessa Malaysian Openissa, voittaen maailmanlistan sijalla 25 olleen Leonardo Mayerin ja 45. sijalla olleen Pablo Andújarin. Tappio tuli vasta välierissä turnauksen voittajalle Kei Nishikorille (ATP-8) kolmessa erässä. Haastattelussa Nieminen kertoi uransa jatkuvan myös vuonna 2015.
Viimeinen ammattilaiskausi tenniksessä (2015)
Nieminen aloitti kautensa Brisbanen turnauksella, jossa hävisi toisella kierroksella James Duckworthille. Sydneyssä hän joutui karsimaan pääsystä pääsarjaan selvittäen karsinnat, mutta hävisi pääsarjan ensimmäisellä kierroksella Pablo Andújarille. Australian avoimissa Nieminen hävisi kolmannella kierroksella keskuskentällä pelatussa ottelussa Stan Wawrinkalle suoraan kolmessa erässä.
Nieminen kertoi medialle halustaan osallistua ensimmäistä kertaa Etelä-Amerikan kiertueelle. Hän halusi kokea läkähdyttävän helteen ja paikallisen kulttuurin. Buenos Airesin nelinpelissä Nieminen saavutti uransa viidennen nelinpelin turnausvoittonsa. Hän voitti turnauksen yhdessä André Sán kanssa.
Sekä Montpellier’ssa että Rio de Janeirossa Niemisen pelit päättyivät toiselle kierrokselle. Indian Wellsin ja Miamin Masters-turnauksissa hän eteni toiselle kierrokselle, ja jäi Monte-Carlossa karsintoihin. Ranskan avoimissa Nieminen hävisi avauskierroksella maailmanlistan ykköselle, Novak Đokovićille kolmessa erässä. Nieminen johti toista erää jo 5–2, mutta hävisi sen lopulta 5–7. Kesäkuussa hän hävisi avauskierroksella sekä ’s-Hertogenboschissa että Hallessa.
Kesäkuussa 2015 Nieminen piti tiedotustilaisuuden, jossa ilmoitti päättävänsä ammattilaisuransa kuluvan kauden jälkeen. Wimbledonissa Nieminen voitti ensimmäisellä kierroksella vuonna 2002 turnauksen voittaneen Lleyton Hewittin viiden erän kamppailussa lukemin 3–6, 6–3, 4–6, 6–0, 11–9. Hän hävisi toisella kierroksella maailmanlistan ykköselle, Novak Đokovićille. Tampere Openissa hän hävisi välierissä maailmanlistan sijalla 270 olleelle Tristan Lamasinelle. Yhdysvaltain avoimissa Nieminen hävisi avauskierroksella Jo-Wilfried Tsongalle. Viimeisen ATP-turnauksensa Nieminen pelasi lokakuun lopussa Tukholmassa, jossa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa Nicolás Almagroa vastaan. Nelinpelissä hän pelasi Johan Brunströmin kanssa, mutta myös nelinpelissä Niemisen pelit päättyivät avauskierrokselle hänen uransa viimeisessä ATP-ottelussa.
Final Night
Jäähyväiset Nieminen jätti kilpakentille 9. marraskuuta 2015 Helsingin Hartwall Arenalla pelatussa näytösottelussa Roger Federeriä vastaan. ″Final Night″ -nimisessä tapahtumassa Nieminen pelasi ensin nelinpeliä Teemu Selänteen kanssa Roger Federeriä ja Peter Forsbergia vastaan. Nieminen ja Selänne voittivat yksieräisen ottelun 6−3. "Foppa" selitti häviötään lopettamalla harjoittelun kun kuuli, että nelinpeliparina olisi Roger Federer. Näytösottelun kaksinpelissä Nieminen hävisi Federerille kahdessa erässä luvuin 6–7(4), 6–7(7). Tapahtuma myytiin loppuun viidessä tunnissa ja täydessä hallissa oli 12 000 ihmistä.
Siirtyminen salibandyn pariin ja Davis Cup -uran päättyminen (2016)
Nieminen sanoi edustavansa Suomea Davis Cupissa myös vuonna 2016, ja ilmaisi olevansa valmis edustamaan Suomea olympialaisissa Riossa, mikäli Henri Kontinen saisi sinne paikan ja valitsisi hänet parikseen nelinpeliin. Suomalaiset eivät kuitenkaan päässeet ITF:n olympialaisten pelaajalistalle. Nieminen palasi tenniskentille 15. heinäkuuta 2016 Davis Cupin Euroopan-Afrikan lohkon ottelussa Tanskaa vastaan ja voitti avausottelunsa Mikael Torpegaardia vastaan erin 3–0, ja myös toisen kaksinpelinsä Frederik Nielseniä vastaan erin 3–1. Nelinpelissä hän kuitenkin hävisi Patrik Niklas-Salmisen kanssa tanskalaisparille erin 2–3. Suomi hävisi koko ottelun 2–3. Samalla Nieminen ilmoitti maajoukkueuransa päättämisestä ja keskittyvänsä jatkossa salibandyuraansa. Tulevaisuudessa hän haluaisi olla Suomen Davis Cup -joukkueen kapteeni.
Huhtikuussa 2016 salibandyseura SC Classic ilmoitti tehneensä yksivuotisen sopimuksen Niemisen kanssa. Hänen salibandydebyyttinsä kuitenkin siirtyi jalkavamman vuoksi. Hän pelasi ensimmäisen Salibandyliigan ottelunsa 17. tammikuuta 2017 ja teki ensimmäisen maalinsa 29. tammikuuta 2017. Niemisen kausi päättyi maaliskuun alussa, kun hänen kantapäänsä ei kestänyt pelaamista ja eteen tuli leikkaus. Hän ehti pelata Classicin riveissä kolme ottelua tehden niissä yhden maalin. Kauden lopussa Nieminen juhli seuran riveissä Suomen mestaruutta.
Salibandykauden jälkeinen aika (2017)
Niemisen salibandyura päättyi yhteen kauteen. Vuonna 2017 hän aloitti tenniskommentaattorina Suomen Eurosportilla. Hän aloitti vuonna 2018 Suomen Davis Cup -joukkueen kapteenina kolmen vuoden sopimuksella. Hän oli tekemässä myös Borg vs. McEnroe -elokuvaa. Toukokuussa 2020 ilmoitettiin, että Nieminen jatkaa tennismaajoukkueen kapteenina myös vuosina 2021–2023.
Pelityyli tenniksessä
Niemisen pelityyli on monipuolinen. Vasenkätinen Nieminen lyö kahden käden rystylyöntinsä lähes kierteettömänä, mutta kämmenlyönnin kierteisenä. Niemisen heikkoutena pidetään hänen kierteistä kakkossyöttöään. . Myös hänen turnauskestävyytensä Grand Slameissa paloi loppuun, jos hän joutui ensimmäisissä ottelussa pelaamaan neljä erää tai enemmän.
Varusteet ja sponsorit
Nieminen pelasi Wilsonin mailoilla, kengillä ja vaatteilla. Aikaisemmin hän käytti Asicsin kenkiä ja vaatteita. Niemisen pääsponsoreita olivat hissi- ja liukuporrasyhtiö Kone, elintarvikealan yritys Fazer, tietoliikennealan yritys Nokia, urheiluvälinevalmistaja Wilson ja tenniksen tukijärjestö Nordisk Sports Management. Lisäksi häntä sponsoroivat lentoyhtiö Finnair ja autovalmistaja Audi.
Yksityiselämä
Niemisen isä on Kauko ja äiti Leena. Nieminen kirjoitti ylioppilaaksi Aurajoen lukiosta keväällä 2001. Uransa alkuaikoina hän seurusteli Neea Vilkkisen kanssa. Kesällä 2003 Nieminen aloitti seurustelun sulkapalloilija Anu Weckströmin kanssa, jonka kanssa hän kihlautui saman vuoden joulukuussa. He menivät naimisiin kesäkuussa 2005 Temppeliaukion kirkossa. Varusmiespalveluksensa Nieminen aloitti marraskuussa 2007 ja suoritti sen puolessa vuodessa Lahden urheilukoulussa. Puolustusvoimat valitsi Niemisen vuoden 2008 varusmiesurheilijaksi. Niemisen kustannusalalla toimiva isosisko Anna-Riikka Carlson kirjoitti veljensä kertomusten pohjalta kirjan Pelaamisen lumo, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2009.
Vuonna 2002 Nieminen perusti maskulaisen Jarkko Nieminen Oy:n. Nieminen kasvattaa ansaitsemillaan peli- ja sponsorituloilla yrityksen liikevaihtoa, joka ylitti viiden miljoonan rajan vuonna 2008. Vuonna 2011 Nieminen osti 20 prosentin osuuden Nordisk Sports Managementista. Nieminen aloitti kesällä 2012 yhdessä Veli Paloheimon kanssa tennisakatemian nimeltä Jarkko Nieminen Tennisakatemia. Akatemian toiminta loppuu vuoteen 2017. Syyskuussa 2015 Niemisestä tuli isä, kun Anu Nieminen synnytti tyttövauvan. He saivat syksyllä 2017 toisen tytön.
Kunnianosoitukset
Jarkko Nieminen palkittiin urheilu-urastaan Suomen Urheilugaalassa 2016. Vuonna 2015 järjestetty ″Final Night″ -tapahtuma palkittiin vuoden urheilukulttuuritekona.
Käpinniemen kalliomaalaus
Käpinniemen kalliomaalaus sijaitsee Jämsän Kuorevedellä Kuoreveden Käpinniemessä Keski-Suomessa. Kalliomaalaukset sijaitsevat suuren siirtolohkareen järvenpuoleisessa sivussa.
Siirtolohkare ja sen sijainti
Siirtolohkare sijaitsee 240 metriä koilliseen Kuoreveden kirkosta niemen kärjessä. Se on 5 metriä korkea ja 6 metriä leveä ja se seisoo kapean kannan varassa pystyssä. Kiveä kutsutaan Jättiläisenkiveksi ja se sijaitsee kahden mökin välissä.
Vuonna 1999 yritettiin löytää kiven pohjoispuolelle tehdystä koekuopasta merkkejä ihmistoiminnasta, mutta mitään ei löytynyt.
Maalaus
Kiven kylkeen on levitetty punaväriä läikiksi, mutta paikoin erottuu viivamaisia vetoja. Ne sijaitsevat 80–130 senttimetriä maan pinnasta ja ulottuvat 235 senttimetrin matkalle. Yhtään kuviota ei ole tunnistettu. Eniten väriä löytyy järven puolelta matalan lipan alta, mutta myös lipan yläpuolella ja vasemmalla. Sieltä täältä erottuu punavärin jäämiä.
Eräs yksityiskohta on 1,5 senttimetriä leveä ja 34 senttimetriä pitkä ylöspäin nouseva viiva, joka on mahdollisesti tehty sormella. Huomiota kiinnittää noin 30 senttimetriä pitkiä leveitä pystyvetoja, jotka on voitu tehdä kämmenpohjalla vetämällä. Muuten väriläikät ovat epämääräisen muotoisia.
Aprilia SX 50
pienoiskuva|Aprilia SX 50 Aprilia SX 50 on italialaisen Aprilian valmistama supermotard-tyylinen mopo. Voimanlähteenä siinä on yksisylinterinen 49,90 cm³ nestejäähdytteinen kaksitahtimoottori, jossa on kuusi vaihdetta ja tuoreöljyvoitelu. Renkaat ovat 17-tuumaiset ja molemmissa on levyjarrut. Istuinkorkeus on 830 mm. Akseliväli on 1 406 mm. Pyörästä on olemassa rinnakkaismalli, endurotyylinen RX 50.
Karras
Karras on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Viiksiorneerot
Viiksiorneerot (Pseudocolaptes) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvussa on 2 lajia. Molemmilla suvun lajeilla on myös alalajeja.
Luettelo keskuspankeista
Luettelo keskuspankeista sisältää eri maiden keskuspankit.
Kid Kaplan
Louis ”Kid” Kaplan (15. lokakuuta 1901 – 26. lokakuuta 1960 Norwich, Connecticut) oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja höyhensarjan maailmanmestari.
Tuolloin Venäjään kuuluneessa Kiovassa syntynyt juutalainen Kaplan muutti perheensä kanssa Connecticutin Merideniin ollessaan viisivuotias. Nyrkkeilyn hän aloitti teini-iässä Lenox Athletic Clubilla ja ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1919. Neljän ensimmäisen ammattilaisvuotensa aikana hän otteli yli 50 ammattilaisottelua. Vuonna 1923 hän otteli Babe Hermania vastaan kaksi ratkaisemattomaan päättynyttä ottelua ja voitti 10-eräisen ottelun tulevaa kevyensarjan mestaria Jimmy Goodrichia vastaan.
Vuoden 1924 höyhensarjan mestaruus jäi Johnny Dundeen jäljiltä avoimeksi. Kaplan voitti Angel Diazin, Bobby Garcian ja Joe Lombardon ja pääsi iskemään tittelistä Madison Square Gardeniin 2. tammikuuta 1925 Danny Krameria vastaan. Yhdeksännessä erässä hän tyrmäsi Kramerin ja voitti mestaruuden itselleen. Hänen kaksi ensimmäistä puolustustaan olivat Babe Hermania vastaan, joista ensimmäinen päättyi ratkaisemattomaan ja toinen hänen voittoonsa.
Kameruninkyyhky
Kameruninkyyhky (Columba sjostedti) on afrikkalainen, Itä-Nigeriasta Kamerunin vuoristoihin ulottuvalla alueella sekä Biokon saarella elävä kyyhkylintu, jonka holotyypin Anton Reichenow kuvaili Kamerunista 1901. Laji on nimetty Yngve Sjöstedtin kunniaksi.
Kid Kaplan
Kaplanin veli Izzy Kaplan oli myös nyrkkeilijä.
Erkki Elorinne
Erkki Veli Elorinne (20. heinäkuuta 1935 Mikkelin maalaiskunta – 4. lokakuuta 2021 Hirvensalmi) oli suomalainen kirjailija. Hän toimi Hirvensalmella Tuukkalan koulussa Tuukkalan kylässä opettajana vuosina 1974-1975.
Kupittaan ravirata
Historia
Ensimmäiset ravikilpailut Turussa oli järjestetty vuonna 1817 Aurajoen jäällä. Suomen ensimmäinen varsinainen ravirata oli valmistunut vuonna 1884 Helsingin Oulunkylään. Vuonna 1894 perustettu Turun Hippos ryhtyi heti perustamisensa jälkeen suunnittelemaan oman radan rakentamista. Sopiva paikka löytyi, kun Turun Tarkk'ampujapataljoona vuonna 1899 siirsi ampumaratansa Kupittaalta Kärsämäkeen. Ravirata aloitti toimintansa kolme vuotta myöhemmin.
1970-luvulle tultaessa Kupittaa alkoi käydä ahtaaksi raviradan toiminnalle. Lisäksi vanhanaikainen rata ei enää vastannut ajan vaatimuksia. Viimeiset kilpailut Kupittaan raviradalla ajettiin 9. syyskuuta 1973. Kupittaan sulkemisen jälkeen Turun ravitoiminnassa oli neljän ja puolen vuoden tauko, kunnes uusi Metsämäen ravirata avattiin maaliskuussa 1978. Nykyään Kupittaan raviradasta on jäljellä vuonna 1948 valmistunut kioskirakennus, niin sanottu totokioski. Arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema puurakenteinen kioski on suojeltu.
Kupittaan raviradan sisäkentällä oli myös speedway-rata, jolla ajettiin lajin ensimmäinen kilpailu Suomessa vuonna 1949. Siellä järjestettiin myös useita kansainvälisiä kilpailuja. Lisäksi alueella oli greyhound-rata, jossa järjestettiin vuoden 1981 pohjoismaiden mestaruuskisat. Greyhound-rata lopetti toimintansa 1980-luvun alussa. Vinttikoirarataa korvaavat Metsämäen raviradalla olevat Turun Greyhound Klubin omistama rata ja Turun Vinttikoirakerhon rata Vätissä.
Kupittaalla järjestettiin kolmet Kuninkuusravit, vuosina 1939, 1949 ja 1963.
Muuta
1900-luvun alkuvuosien tunnetuin suomalainen ravihevonen Eino-Vakaa kuoli Kupitaan raviradalla kesken kilpailun syyskuussa 1913. Hevonen haudattiin rata-alueelle ja se sai myöhemmin myös oman muistomerkin.
Bernard Gauthier (yleisurheilija)
Bernard Gauthier (s. 4. heinäkuuta 1949 Orléans, Loiret, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Gauthier sijoittui yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailuissa 1970 korkeushypyssä 16:nneksi tuloksella 200 cm. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli 14:s tuloksella 215 cm.
Gauthier hyppäsi kesäkuussa 1972 Ranskan ennätyksen 220 cm. Ennätys säilyi hänen nimissään vain runsaan vuoden. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Hän oli pituudeltaan 181-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 78 kiloa. Seuratasolla hän edusti EC Orléansia.
ThreeBond Racing
ThreeBond Racing on japanilainen pikkuformulatalli. Talli perustettiin vuonna 2000, jolloin talli kilpaili Japanin F3-sarjassa. Seuraavana vuonna tallin kuljettaja Yūji Ide sijoittui sarjan viidenneksi. Vuonna 2003 talli saavutti ensimmäisen palkintosijansa samassa sarjassa. Vuonna 2005 talli sijoittui Japanin F3 sarjan toiseksi kuudella voitollaan ja voitti Aasian F3-sarjan mestaruuden. Vuonna 2006 tallin kuljettaja Fabio Carbone sijoittui sarjan neljänneksi. Vuonna 2011 talli voitti All-Japan Formula Three Championship-sarjan mestaruuden. Vuonna 2012 talli ajoi muutaman kilpailun Formula 3 Euroseries-sarjassa kilpaillen suomalaisella lisenssillä.
Ahola Transport
Ahola Transport on suomalainen logistiikka-alan yritys, joka toimii Pohjoismaissa, Baltian maissa ja Itä-Euroopassa. Yrityksen osakkeilla käytiin maaliskuusta 2016 lähtien kauppaa Helsingin pörssin First North -kaupankäyntipaikalla. Marraskuussa 2020 yhtiö ilmoitti poistuvansa pörssistä. Ahola Transportin nykyinen toimitusjohtaja on Åke Nyblom.
Ahola Transportin liikevaihto oli vuonna 2018 noin 99,5 miljoonaa euroa ja liiketulos 2,2 miljoonaa euroa. Samana vuonna yritys omisti yhteensä 431 ajoneuvoa ja työllisti 209 henkilöä. Vuoden lopussa yrityksen suurin yksittäinen omistaja oli 89 % omistusosuudella Oy Ahola Group AB, jonka omistavat Hans, Nils, Lars ja Rolf Ahola.
Ron Hextall
Ronald Jeffrey ”Ron” Hextall (s. 3. toukokuuta 1964 Brandon, Manitoba) on ammattilaisuransa lopettanut kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti.
8. joulukuuta 1987 Hextallista tuli NHL:n ensimmäinen maalivahti, joka on tehnyt maalin laukaisemalla kiekon tyhjään maaliin, kun vastustajajoukkue on ottanut kuudennen kenttäpelaajan jäälle. Ron Hextall on myös yksi harvoista pelaajista, jotka ovat voittaneet Conn Smythe Trophyn, vaikka oma joukkue ei voittanut Stanley Cupia.
Lapsuus ja nuoruus
Ron Hextall syntyi toukokuun 3. päivä vuonna 1964 Brandonissa, Manitobassa Bryan ja Fay Hextallin nuorimmaksi lapseksi. Hextall on kolmannen sukupolven NHL -pelaaja sillä hänen isoisänsä on vuonna 1940 Stanley cupin voittanut Bryan Hextall joka pelasi yhteensä 11 kautta New York Rangersissa. Bryan Hextall pääsi Hockey Hall of Fameen vuonna 1969. Ron Hextallin isä, Bryan Hextall Jr. pelasi yhteensä 11 kautta NHL:ssä ja pelasi mm.Pittsburgh Penguinsissa. Lisäksi Ronin setä, Dennis Hextall, pelasi 14 kautta NHL:ssä. Nuoruudessaan Hextall näki paljon Philadelphia Flyersin otteluita hänen isän ja sedän pelatessaan siellä. Flyersin aggressiivinen pelitapa 1970 -luvulla antoi joukkueelle nimen "Broad Street Bullies". Myöhemmin Hextall on todennut että tuohon aikaan hän "vihasi Flyersia".
Hänen isänsä uran takia Hextall joutui usein vaihtamaan koulua, riippuen siitä missä kaupungissa hänen isänsä pelasi. Hextallin arvosanat olivat tyypillisesti B:tä ja C:tä sillä hän ei panostanut opintoihinsa koska hänen mielensä vaelsi jääkiekossa. Hextall on kertonut haastattelussa että "Muut tekivät kouluhommia ja minä piirsin kuvia Tony Espositosta ja Jimmy Rutherfordista". Hextall oppi pitämään jatkuvasta muuttamisesta ja totesi : " Sain olla mukana NHL -ympyröissä, mitä muutakaan olisin voinut toivoa?"
Pelaajauran jälkeinen aika
Lopetettuaan pelaajauransa kevääseen 1999 Hextall toimi kolme vuotta Flyersin kykyjenetsijänä. Syksystä 2002 kevääseen 2006 hän oli Flyersin pelaajahankinnoista vastaava johtaja.
Kauden 2006 alusta Hextall toimi Los Angeles Kingsin apulais-GM:na ja sen ohessa AHL-joukkue Manchester Monarchsin GM:na ja Kingsien jääkiekkotoiminnoista vastaavana varapresidenttinä. Tätä kolmoisroolia kesti kauden 2013 loppuun, jonka jälkeen Hextall palasi takaisin Philadelphiaan. Flyersin jossa hän toimi vuoden verran sekä NHL-joukkue Flyersin että AHL-joukkue Adirondack Phantomsin apulais-GM:na sekä jääkiekkotoiminnoista vastaavana johtajana. Keväällä 2017 Hextall vastasi GM:n ominaisuudessa myös Kanadan MM-kisajoukkueen kokoamisesta.
Kauden 2015 alusta Hextall ylennettiin Philadelphia Flyersin ja farmijoukkue Lehigh Valley Phantomsin General Manageriksi. Hän hoiti virkaa aina marraskuuhun 2018 asti, kunnes sai potkut.
Helmikuussa 2021 Pittsburgh Penguins nimesi Hextallin joukkueen GM:ksi.
Jarl
Jarl on skandinaavinen miehen etunimi, joka johtuu muinais­skandinaavisesta päällikköä tai aatelis­miestä tarkoittavasta sanasta jarl. Samaa alku­perää on myös erästä aatelis­arvoa tarkoittava sana jaarli, joka oli keski­ajalla käytössä Pohjoismaissa ja nykyäänkin Isossa-Britanniassa. Skandinaavisessa tarustossa Jarl oli Rig-jumalan poika, ja soturirodun perustaja.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 3 065 Jarlia. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Jarlin nimipäivä on 24. tammikuuta.
Tromssan ja Finnmarkin lääni
Tromssan ja Finnmarkin lääni (lyhyemmin Tromssa ja Finnmark) on yksi Norjan lääneistä eli fylkeistä. Lääni sijaitsee Pohjois-Norjassa. Tromssan ja Finnmarkin asukasluku on noin 242 000 henkeä, mikä vastaa 4,5 % Norjan koko väestöstä (vuonna 2021).
Tromssan ja Finnmarkin ainoa norjalainen rajanaapuri on lounaispuolella sijaitseva Nordlandin lääni. Muilta osin Tromssa ja Finnmark rajautuu Suomen Lapin maakuntaan sekä pienemmältä osin Ruotsin Lapin maakuntaan ja Venäjän Murmanskin alueen Petsamon piiriin. Pohjoispuolella ovat Barentsinmeri (Jäämeri) ja Norjanmeri (Atlantti), joiden rantaviivaa on läänin alueella yli 15 tuhatta kilometriä.
Suomalainen vankileiriraportti
Suomalainen vankileiriraportti on Niilo Koljosen kirjoittama ja Erkki Vettenniemen toimittama tutkimus Neuvostoliiton totalitaarisen keskitysleirisysteemin oloista, pakkotyön mittasuhteista ja mielipidevankien kohtelusta Siperian gulag-vankileireillä. Tutkimus perustuu Siperian kuolemanleireiltä Suomeen takaisin selvinneen Koljosen (1927–2004) muistiinpanoihin ja muiden mielipidevankien haastatteluihin.
Tromssan ja Finnmarkin lääni
Läänin korkein kohta on 1834 metriin merenpinnan tasosta yltävä Jiehkkevárri. Alueen suuria vuonoja ovat esimerkiksi Porsanginvuono ja Yykeänvuono.
Suomalainen vankileiriraportti
Teos julkaistiin 2011, yli 50 vuotta alkutekstinsä kirjoittamisensa jälkeen. Kylmän sodan aikana suojelupoliisi takavarikoi käsikirjoituksen ennen kuin Koljosen onnistui toimittaa materiaalinsa nähtäväksi YK:lle.
Tromssan ja Finnmarkin lääni
Historia
Tromssan ja Finnmarkin lääni perustettiin 1. tammikuuta 2020 yhdistämällä entiset Tromssan lääni ja Finnmarkin lääni toisiinsa. Läänien yhdistäminen oli osa Norjan alueuudistusta, jossa 18 aiemmasta läänistä muodostettiin 11 lääniä. Vuonna 2022 Norjan parlamentti päätti erottaa Tromssan ja Finnmarkin läänit uudestaan vuoden 2024 alusta alkaen.
Kieli ja kulttuuri
Merkittävä osa läänin asukkaista on saamelaisia. Kaikkiaan noin 65 % kaikista Norjan saamelaiskäräjien vaaleissa äänioikeutetuista henkilöistä asuu Tromssan ja Finnmarkin läänissä. Lääni sekä useat sen alueella sijaitsevat kunnat kuuluvat saamen kielen hallintoalueeseen, jossa sekä norjalla että saamella on tasavertainen asema.
Kunnat
Lääni koostuu 39 kunnasta.
Common Law (televisiosarja)
Common Law on yhdysvaltalainen komediasarja. Sarjan pääosassa ovat kaksi poliisia, jotka eivät tule toimeen keskenään ja joutuvat pomonsa käskystä pariterapiaan.
Sarjaa tehtiin 12 jaksoa, sillä kanava ei tilannut siitä toista tuotantokautta huonojen katsojalukujen vuoksi. Suomessa Hero aloitti sarjan esittämisen 2. toukokuuta 2015.
Juoni
Sarjan pääosassa on kaksi Los Angelesin poliisin murharyhmän rikostutkijaa, Travis Marks ja Wes Mitchell. He työskentelevät samassa poliisipartiossa, mutta eivät tule toimeen keskenään. He joutuvat pomonsa käskystä pariterapiaan ja selvittävät siinä ohessa kaupungissa tapahtuneita henkirikoksia.
Annatto
thumb|Annatton hedelmiä Annatto eli väriannatto (Bixa orellana) on Karibianmeren saarilta kotoisin oleva pensas, jonka piikikäs hedelmä on sydämenmuotoinen. Hedelmän sisällä on noin 50 pyramidinmuotoista tiilenpunaista siementä. Mayaintiaanit ovat käyttäneet annatton siemeniä värjäykseen jo varhain, ja etenkin sotamaalaus tehtiin usein juuri tällä ”tulen värillä”. Siemenet maistuvat hieman pippurilta, joskin jälkimaussa on muskottimainen aromi.
Espanjalaiset veivät mausteen Filippiineille, missä sitä käytetään runsaasti erilaisissa paikallisissa ruoissa. Annattopensaan hedelmän kuoresta tehdään oranssia väriä, jota käytetään erilaisten juustojen värjäämiseen. Esimerkiksi Munster, punainen Leicester ja punainen Cheshire on värjätty annaton kuoresta saadulla värillä. Siementen punainen väri tarttuu öljyyn tai veteen helposti, kun annattoa haudutetaan jonkin aikaa nesteessä. Pigmentin tartuttua öljyyn tai veteen siemenet siivilöidään pois. Väriä voidaan käyttää monien eri ruokien värjäämiseen. Esimerkiksi osa riisistä voidaan valmistaa niin, että se keitetään värjätyssä vedessä. Sekoittamalla valkoinen ja punainen riisi keskenään saadaan näyttävä ”juhlariisi”.
Annatto on myös annattopensaan siementen päällysteessä olevan pigmentin nimi. Annatto koostuu pääasiassa karotenoideihin kuuluvasta rasvaliukoisesta biksiinista (C25H30O4) ja vesiliukoisesta norbiksiinistä (C24H28O4). Annaton elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E 160b ja sen hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti (ADI) on 0,065 mg/kg/vrk.
thumb|none|180px|Annattopensas thumb|none|180px|Annatton siemenkotia thumb|none|180px|Annatton kukka
Kalliosirkunjyvä
Kalliosirkunjyvä (Lappula deflexa, syn. Hackelia deflexa) on Suomessa rauhoitettu lemmikkikasvi.
Ulkonäkö ja koko
Yksi- tai kaksivuotinen kalliosirkunjyvä kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Se on pysty- tai kohenevavartinen ja pehmeäkarvainen. Lehdet ovat kapeita. Kalliosirkunjyvän kukinto on monihaarainen ja sen siniset kukat ovat pieniä, 3–6 mm leveitä. Parhaiten lajin tunnistaa sen hedelmysten särmissä olevista ankkuripäisistä piikeistä.
Levinneisyys
Kalliosirkunjyvän levinneisyys on sirkumpolaarinen, joskin Pohjois-Amerikassa esiintyvät populaatiot kuuluvat eri rotuun. Laji on laajalle levinnyt Euroopan ja Aasian vuoristoissa. Pohjoismaissa kalliosirkunjyvää tavataan pääasiassa Ruotsin ja Norjan tuntureilla. Suomessa lajin esiintymät ovat hajallaan Etelä-, Itä- ja Pohjois-Suomessa. Kalliosirkunjyväesiintymiä tunnetaan Heinolasta, Savonlinnasta, Kuusamosta, Enontekiöltä, Inarista ja Utsjoelta. Yksittäisissä kasvustoissa on useimmiten enintään muutamia kymmeniä yksilöitä. Laji on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi.
Elinympäristö
Kalliosirkunjyvä on tyypillinen etelävuorikasvi, joka viihtyy lämpimillä pahdanaluskivikoilla. Laji suosii kalkkipitoista kallioperää ja tarvitsee runsaasti typpeä. Varsin usein esiintymät sijaitsevatkin kotkan, piekanan tai korpin pesäpengermien alla, joista valuvat ulosteet lannoittavat maaperää. Uusille kasvupaikoille kalliosirkunjyvä leviää piikkisten hedelmysten takertuessa eläinten turkkeihin.
Zhang Xueliang
thumb|Zhang Xueliang Zhang Xueliang (3. kesäkuuta 1901 Haicheng, Liaoning, Kiina – 14. lokakuuta 2001 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) oli kiinalainen sotaherra, joka hallitsi Mantšuriaa ja muitakin osia Koillis-Kiinasta sen jälkeen kun Japanin armeijan upseerit olivat murhanneet pommi-iskulla hänen isänsä Zhang Zuolinin kesäkuussa 1928. Zhang Xueliang tunnettiin lempinimellä shaoshuai, ”nuori marsalkka”.
Zhang Xueliang oli Mantšuriaa ja suurta osaa Pohjois-Kiinasta hallinneen Zhang Zuolinin vanhin poika. Hän liittyi isänsä armeijaan 20-vuotiaana ja yleni nopeasti; jo vuonna 1922 hän komensi yhtä isänsä alaisista armeijoista. Isänsä murhan jälkeen vuonna 1928 hän otti tämän paikan. Japanilaiset uskoivat Zhang Xueliangin olevan oopiumista riippuvainen ja kykenemätön isänsä veroisiin johtamissuorituksiin, mutta hän yllätti nämä ryhtymällä päättäväisiin toimiin. Tammikuussa 1929 hän teloitutti kaksi japanilaisille myönteistä virkamiestä päivällisvieraiden edessä. Hän myös yritti poistaa Neuvostoliiton vaikutuksen Mantšuriassa.
Kristittynä sotaherrana tunnettu Feng Yuxiang ja Shanxin maakunnan sotaherra Yan Xishan ryhtyivät 1930 aseelliseen kapinaan Kuomintang-hallituksen ja sen johtajan Tšiang Kai-šekin kukistamiseksi. Zhang Xueliang alkoi tällöin tukea Tšiang Kai-šekiä saadakseen vastineeksi Hebein maakunnan rautatien hallintaansa sekä satamakaupunki Tianjinin tullitulot hallinnolleen. Japanilaisten valloittaessa 1931–1932 Mantšurian Tšiang Kai-šek määräsi Zhangin vain vetäytymään Kiinan muurin eteläpuolelle.
Vuosina 1935–1936 Zhangin Shaanxiin asettuneet joukot sotivat Tšiang Kai-šekin pyynnöstä kommunisteja vastaan Yananin alueella. Zhang kuitenkin vakuuttui siitä, että hänen joukkojaan (ja samoin Kuomintangin joukkoja) tulisi käyttää mieluummin taisteluun Kiinaan tunkeutuneita japanilaisia vastaan. Joulukuussa 1936 hän järjesti Xi'anin välikohtauksena tunnetun uhkarohkean operaation lopettaakseen sisällissodan: Kun Tšiang Kai-šek saapui Zhangin päämajaan Shaanxin Xi’anissa ryhtyäkseen henkilökohtaisesti johtamaan sotatoimia kommunisteja vastaan, Zhang ja Yang Hucheng vangitsivat hänet ja suostuivat vapauttamaan hänet vasta, kun hän oli luvannut muodostaa kommunistien kanssa yhteisrintaman japanilaisia vastaan. Tämän jälkeen Zhang palasi Tšiang Kai-šekin kanssa Nanjingiin, missä hänet kuitenkin määrättiin rangaistuksena kotiarestiin.
Alexander Kačaniklić
Alexander "Alex" Kačaniklić (s. 13. elokuuta 1991) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa ranskalaisseura Nantesia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitalinkki. Kačaniklić kuuluu Ruotsin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Liverpool FC:ssä nuorena pelannut Kačaniklić siirtyi Fulhamiin yhdessä Lauri Dalla Vallen kanssa, kun Fulhamin Paul Konchesky siirtyi Liverpooliin. Kačaniklić aloitti Fulhamissa maaliskuussa 2012. Sitä ennen hän oli ollut lainassa Watford FC:ssä. Maaliskuussa 2013 Kačaniklić lainattiin Burnley FC:hen, jossa hän pysyi runsaan kuukauden. Kaudella 2013-2014 Kačaniklić oli yksi Fulhamin luottopelaajista. Syyskuussa 2014 Kačaniklić siirtyi Englannin mestaruussarjaan pudonneesta Fulhamista syyskaudeksi 2014 Tanskan Superliigan FC Kööpenhaminaan, jossa hän pelasi ensimmäisen kerran Eurooppa-liigassa. Joulukuussa 2014 Kačaniklić palasi takaisin Fulhamiin.
Kesällä 2016 Kačaniklić siirtyi pelaamaan Ranskaan Nantesin joukkueeseen.
Maajoukkueura
Kačaniklić pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa elokuussa 2012. Hän oli joukkueessa mukana vuoden 2014 MM-kisojen karsinnoissa. Itse kisoihin Ruotsi ei selviytynyt.
Sabaton
Sabaton on ruotsalainen power metal -yhtye, joka perustettiin Falunissa vuonna 1999. Yhtye käsittelee lauluissaan monia eri sotia ja konflikteja, muun muassa ensimmäistä ja toista maailmansotaa. Yhtye on julkaissut yksitoista studioalbumia, joista viimeisin The War To End All Wars julkaistiin 4. maaliskuuta 2022. Alkuperäisjäsenistä ovat useiden jäsenvaihdosten jälkeen jäljellä laulaja ja kosketinsoittaja Joakim Brodén ja basisti Pär Sundström.
Sorrettuja ja solvattuja
Sorrettuja ja solvattuja, toiselta suomenkieliseltä nimeltään Alistetut ja loukatut on Fjodor Dostojevskin romaani, joka ilmestyi vuonna 1861. Teos sai surkean vastaanoton ilmestyessään.
Sorrettuja ja solvattuja on tarina Ivan Petrovitšin vajoamisesta suosiosta köyhyyteen ja perustuu kirjailijan omiin kokemuksiin. Teos jatkaa samaa synkeän-värikästä realismia, jota Dostojevskin muutkin kirjat edustavat.
Sabaton
Musiikkityyli
Sabatonin kappaleissa keskeisenä aiheena ovat myös taistelut, muun muassa kappale ”Panzerkampf” kertoo Saksan ja Neuvostoliiton välillä käydystä Kurskin taistelusta ja ”Primo Victoria” Normandian maihinnoususta. Myös Vietnamin sota on suosittu aihe (muun muassa kappaleessa ”Into the Fire”). Sabaton on myös tehnyt kaksi kappaletta talvisotaan liittyen, ”Talvisodan” ja ”White Deathin”, joista jälkimmäinen kertoo talvisodassa palvelleesta suomalaisesta tarkka-ampujasta Simo Häyhästä. Yhtye on myös tehnyt kappaleen suomalaisesta Lauri Törnistä, joka palveli kolmen eri valtion armeijassa (”Soldier of 3 Armies”).
Ken McKenzie Award
Ken McKenzie Award on American Hockey Leaguessa jaettava palkinto. Se annetaan toimihenkilölle, joka on kauden aikana markkinoinut joukkuettaan huomattavasti. Palkinto kantaa The Hockey Newsin perustajan sekä pitkäaikaisen kustantajan Ken McKenzien nimeä.
Krasnoselkupin piiri
Krasnoselkupin piiri on paikallinen itsehallintoalue Jamalin Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. thumb|100px|right| Piirin vaakuna
Piiri sijaitsee Jamalin Nenetsian kaakkoisosassa. Sen läpi virtaa Tazjoki. Piirin kaakkoisosassa Tazin yläjuoksulla sijaitsee Ylä-Tazin luonnonpuisto, jonka laajuus on 6 313 neliökilometriä.
Väestö
Vuonna 1944 perustetun piirin pinta-ala on 106 270 neliökilometriä. Tämä liikenteellisesti syrjäinen kunnallispiiri oli asukasluvultaan Jamalin Nenetsian pienin; piirissä asui yhteensä 6 204 henkeä (vuonna 2010). Piiri jakautuu hallinnollisesti kolmeen maalaiskuntaan. Hallinnollinen keskus on Krasnoselkupin kylä, jonka maalaiskunnassa asui 3 874 henkeä. Tolkan maalaiskunnassa asukkaita oli 1 996 ja Rattan kylän maalaiskunnassa 234. Muita asuttuja paikkoja ovat Kikijaki ja Sidorovsk.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 54,5 % oli venäläisiä, 14,6 % selkuppeja, 12,2 % ukrainalaisia, 4,2 % tataareja, 2,4 % nenetsejä, 2,5 % valkovenäläisiä ja 0,6 % hanteja.
Seudun kantaväestöä ovat selkupit. Vuosina 1601–1607 venäläiset kasakat rakensivat nykyisen Sidorovskin kylän lähelle Mangazejan kaupungin, joka jäi autioksi vuonna 1662.
Talous
Perinteisiä elinkeinoja ovat poronhoito, metsästys ja kalastus. Piirissä tuotetaan myös sahatavaraa. Erityisesti piirin länsiosissa on huomattavat öljy- ja maakaasuvarat ja osa kentistä on tuotantokäytössä.
Liikenneyhteydet
Liikenneyhteydet ovat vaatimattomat; kunnollisia ympärivuotisia teitä ei piirin kylien välillä ole. Tieyhteys on kuitenkin olemassa Gubkinskista joillekin alueen länsiosan tuotantokäyttöön otetuista maakaasu- tai öljykentistä (esimerkiksi Gubkinski- Vojenta - Vahtovy). Piirikunnan liikennesuunnitelmien mukaan talvikaudella Urengoista kulkee itään talvitie Krasnoselkupiin saakka. Tolkasta on helikopteri- ja lentokoneyhteys Krasnoselkupiin, josta puolestaan on lentoyhteys Tjumeniin sekä helikopteriyhteys Tarko-Saleen Tjumenin ja Novyi Urengoin välisen rautatien varrelle.
Pori Jazz Kids Festival
Pori Jazz Kids Festival on vuodesta 2005 lähtien Porissa järjestetty lastenmusiikkifestivaali. Se pidetään heinäkuussa samaan aikaan Pori Jazz -festivaalin kanssa.
Tapahtuma koostuu ilmaiskonserttien lisäksi musiikkityöpajoista, joissa lapset pääsevät itse harjoittelemaan ja tutustumaan erilaisiin soittimiin. Pori Jazz Kids Festivalin pääpaikka on Kirjurinluoto, jossa sijaitseva Lokki-lava toimii sen konserttiareenana. Konserteissa lapset pääsevät myös itse esiintymään ammattimuusikoiden kanssa.
Viisipäiväinen tapahtuma on kerännyt vuosittain jopa 30 000 kävijää. Pori Jazz Kids Festivalin tuottajana toimii Bianca Morales.
Kelkkalan ravirata
Kelkkalan ravirata oli Viipurissa toiminut ravirata, joka perustettiin vuonna 1892. Kelkkalan kaupunginosassa sijainnut rata oli Suomen toiseksi vanhin vuonna 1884 valmistuneen Oulunkylän raviradan jälkeen. Viipuri luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944, jonka myötä toiminta raviradalla loppui. Nykyään se on osittain metsittyneenä Pietariin johtavan maantien A125 läheisyydessä olevalla teollisuusalueella.
Yksi Viipurin läänin Hevosystäväin Yhdistyksen omistaman raviradan syntyyn keskeisesti vaikuttanut hahmo oli paikallinen kauppaneuvos Wilhelm Rothe ja myöhemmin keskeisiin taustahahmoihin kuului tunnettu viipurilainen hevosmies Fritz Buttenhoff. Kuninkuusravit Kelkkalassa järjestettiin vuonna 1938. Ravikuninkaaksi kruunattiin tuolloin Toivo Pohjalan omistama ori Lohdutus.
Muita urheilukilpailuja
Hevoskilpailuiden lisäksi radalla järjestettiin myös muiden urheilulajien tapahtumia. Vuonna 1910 Kelkkalan ravirata isännöi yleisurheilun SM-kilpailuja, jotka tuolloin tunnettiin vielä nimellä Kalevan-ottelu. Vuosina 1932, 1935 ja 1939 Kelkkalassa pidettiin Viipurin Moottorikerhon järjestämät kansainväliset moottoripyörien TT-ajot.
Jatkosodan taistelut
Jatkosodan aikana suomalaisten viimeinen puolustuslinja VKT-linja, kulki Kelkkalan raviradan kautta Ristimäen hautausmaalle. Viipurin taistelun yhteydessä 20. kesäkuuta 1944 alueella käytiin jonkin verran taisteluja.
Manuel Pavía
Pavía kuului vuodesta 1865 kenraali Juan Primin esikuntaan ja tuki Primin johtamaa epäonnistunutta sotilaskapinaa vuonna 1866 sekä maanpaosta käsin vuoden 1868 vallankumousta. Tasavallan perustamisen jälkeen vuonna 1873 Pavía kukisti separatistisen kapinoinnin eteläisessä Espanjassa ja palautti siten keskushallinnon vallan. Hän toimi tuon vuoden aikana kolmesti Madridin kenraalikapteenina. Pavía tuki tasavallan viimeistä presidenttiä Emilio Castelaria, jolla oli muita tasavaltalaisia suurempi luottamus armeijan piirissä. Kun parlamentti eli cortes antoi 2. tammikuuta 1874 Castelarille epäluottamuslauseen pakottaen tämän eroamaan, Pavía pelkäsi radikaalimpien tasavaltalaisten palaavan valtaan, mistä olisi haittaa maan yhtenäisyydelle ja armeijalle. Niinpä hän määräsi joukkonsa hajottamaan parlamentin väkisin 3. tammikuuta ja luovutti sen jälkeen vallan kenraali Francisco Serranolle, joka muodosti uuden hallituksen. Tämä tosiasiassa merkitsi tasavallan päättymistä. Lopullisesti tasavalta tuli tiensä päähän, kun Bourbon-sukuinen kuningas Alfonso XII palautettiin valtaistuimelle saman vuoden joulukuussa.
Pavía valittiin itse cortesin jäseneksi vuonna 1876. Hän oli vuosina 1880–1881 Katalonian ja 1885–1886 Uuden Kastilian kenraalikapteenina.
Selangorin sulttaani
Selangorin sulttaani on Malesian Selangorin osavaltion hallitsija. Sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana. Selangorin kuningashuoneen sulttaanit polveutuvat 1700-luvulla maan perustaneista bugislaisista.
Historia
Selangorin sulttaanikunta perustettiin 1700-luvulla, kun Malakan niemimaalle tulleet bugislaiset perustivat Selangorin sulttaanikunnan vuonna 1745. Vuonna 1766 Perakin sulttaani tunnusti Selangorin olemassaolon. Selangorin ensimmäinen hallitsija oli sulttaani Salahuddin Shah (Raja Lumu). Selangoria ovat hänen jälkeensä hallinneet hänen jälkeläisensä.
Maan historian alkuaikoina Malaijien saaristoa hallinneiden hollantilaisten ja malaijihallitsijoiden edut olivat usein ristiriidassa keskenään, ja maan toinen sulttaani Ibrahim karkotettiin Selangorista vuonna 1786. Hänen sallittiin palata kaksi vuotta myöhemmin.
Britannian siirtomaavallan aikana Selangorin rikkaat tinavarannot houkuttelivat maahan kiinalaisia työskentelemään tinakaivoksille. Tämä johti lopulta bugislaisten ja kiinalaisten välillä käytäviin taisteluihin, jotka johtivat siihen että britit puuttuivat alueen hallintaan, ja Selangor liittyi Britannian perustamaan Liittoutuneisiin malaijivaltioihin 1874, jolloin sulttaanin neuvonantajaksi tuli brittiläiset edustajat.
Toisen maailmansodan aikana Japani valloitti Malakan niemimaan ja japanilaiset puuttuivat myös Selangorin hallintoon. Japanilaismiehityksen aikana sulttaani Hisamuddinin tilalle nimitettiin hänen veljensä Musa Ghiatuddin Riayat Shah. Sodan jälkeen Hisamuddin palautettiin valtaan.
Selangorin sulttaanit
pienoiskuva|Sharafuddin Idris Shah.
Imatran Rakennustyö
Imatran Rakennustyö Oy oli valtion koskivoimakomitean alainen, Imatran vesivoimaloiden rakentamista varten perustettu väliaikainen maa- ja vesirakennusyhtiö.
Presidentti Lauri Kristian Relander vihki Imatrankosken voimalaitoksen ensimmäisen vaiheen käyttöön 25. toukokuuta 1929, joskin viimeistely kesti vielä kolme vuotta.
Yhtiön rautatiekalusto
Yhtiöllä oli runsaasti kapearaidekalustoa: seitsemän 750 mm veturia, 205 kaato- ja työmaavaunua sekä 30 kpl 600 mm:n kuuppavaunua. Vaihteita järjestelmässä oli jopa 21 ja kääntöpöytiä 9. Raiteiston kokonaispituus 14 kilometriä.
Yksi vetureista, numero 4 (Lokomo 25/1923, 0-4-2T), räjähti 20. helmikuuta 1925 ja romutettiin myöhemmin. Veturit ja raiteisto myytiin työn valmistuttua vuosina 1928–1932 teollisuudelle ja rakennusyhtiö lakkautettiin. Kolme veturia eli numerot 1–3 (Lokomo 19-21/1922, 0-4-2T), myytiin Tampella Oy:n Inkeroisten tehtaille ja numero 5, Orenstein & Koppel 10544/1923, 0-6-0WT, Åminneforsin teollisuusradalle. Viimeisen eli räjähtänyttä Nelosta korvaamaan hankitun veturin numero 6, Krauss 8069, 0-8-0WT, kohtalo on tuntematon.
Lessonansammakko
Lessonansammakko (Pelophylax lessonae, aiemmin Rana lessonae) on pienikokoinen eurooppalainen vihersammakkolaji, jota on 2010-luvulla löydetty myös Suomesta. Lajille on ehdotettu uutta suomenkielistä nimeä pikkuvihersammakko.
Ulkonäkö ja koko
Lessonansammakko voi kasvaa 8 cm:n pituiseksi, mutta yleensä aikuiset yksilöt ovat selvästi alle 6,5 cm:n pituisia. Keski-Euroopan lessonansammakot ovat vihreitä, ja kutuaikana koiraat muuttuvat sitruunankeltaisiksi. Keskellä lessonansammakon selkää kulkee vaaleampi pitkittäisraita. Koiraiden äänirakot ovat valkoiset. Takaraajat ovat suhteellisesti lyhyemmät kuin muutoin samankaltaisilla mölysammakolla ja syötävällä sammakolla.
Lessonansammakko on Keski-Euroopassa varsin yleinen ja laajalle levinnyt eläinlaji, mutta Skandinaviassa tavataan lajin uhanalaisia, viime jääkauden jälkeisen lämpökauden reliktipopulaatioita, joissa silmiinpistävin piirre on eläinten ruskea väritys. Myös Suomen lessonansammakot kuuluvat ulkoisten ominaisuuksiensa perusteella tähän pohjoiseen tyyppiin.
Elintavat
Lessonansammakko kutee myöhään keväällä pienissä vesistöissä, kuten lammissa, allikoissa ja tulvivissa ojissa. Naaras munii 600–3 000 munaa, jotka kuoriutuvat 1–2 viikossa. Kutuajan jälkeen lessonansammakot elävät enimmäkseen maalla, jossa ne myös talvehtivat. Maalle nousseet poikaset ovat 2–3 cm:n pituisia. Lessonansammakko voi elää luonnossa 6–12-vuotiaaksi.
Francis Coquelin
Francis Joseph Coquelin (s. 13. toukokuuta 1991 Laval) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Villarrealia.
Seurajoukkueura
11. tammikuuta 2018 Coquelin siirtyi espanjalaisseura Valenciaan arviolta 14 miljoonan euron siirtokorvauksella. 17. helmikuuta 2019 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Málagaa vastaan.
12. elokuuta 2020 Coquelin teki nelivuotisen sopimuksen Villarrealin kanssa.
Ateenan olympiahalli
Ateenan olympiahalli (, OAKA ) on Maroúsissa Suur-Ateenan alueella Kreikassa sijaitseva sisähalli. Se on yksi Euroopan suurimmista ja moderneimmista urheiluhalleista. Halli vihittiin käyttöön kesäkuussa 1995 ja se sijaitsee 9 kilometrin päässä Ateenan keskustasta. Halli on osa suurta Ateenan olympiakeskusta (Athens Olympic Sports Complex).
thumb|500px|[[Real Madrid Baloncesto|Real Madridin ja Panathinaikosin välisen ottelun alkulämmittely.]]
Mantšukuo
Mantšukuo ( ”Mantšurian valtio”) oli Japanin alainen nukkevaltio Mantšuriassa vuosina 1932–1945. Mantšukuo perustettiin helmikuussa 1932 turvaamaan Japanin Kwantungin armeijan suorittama Mantšurian miehitys. Mantšukuon itsenäisyyden tunnustivat useat Euroopan valtiot, mukaan lukien Suomi, Saksa ja Neuvostoliitto, sekä muutamat Aasian ja latinalaisen Amerikan valtiot.
Mantšukuo käsitti Kiinan nykyiset Heilongjiangin, Jilinin ja Liaoningin provinssit sekä itäisimmän osan nykyistä Sisä-Mongoliaa.
Mantšurian valloitus
Japani oli Venäjän kustannuksella vahvistanut vaikutusvaltaansa Koillis-Kiinassa eli Mantšuriassa voittamastaan Venäjän-Japanin sodasta (1904–1905) alkaen. Guomindangin yrittäessä 1920-luvulla saada Kiinan keskushallintoa toimimaan japanilaiset alkoivat entistä voimakkaammin pelätä Mantšuriassa hankkimansa valta-aseman menettämistä.
Mantšurialainen kenraali Zhang Xueliang kieltäytyi pysäyttämästä Japanin Kwantungin armeijan vartioiman Etelä-Mantšurian rautatieyhtiön kanssa kilpailevaa rautatie- ja satamahanketta.
Mukdenin välikohtaus
Lähellä Shenjangia (silloin Mukden) räjähti pommi rautatiellä, mikä tarjosi Kwantungin armeijalle syyn valloittaa hallussaan olevan rautatievyöhykkeen lisäksi Etelä-Mantšuria 18. syyskuuta 1931 alkaen muutamassa päivässä.
Pommiräjähdyksestä vastuullisiksi japanilaiset epäilivät kiinalaisia sotilaita. Kwantungin armeija hyökkäsi kiinalaisia vastaan, jotka olivat juuri teloittaneet japanilaiseksi vakoilijaksi epäilemänsä henkilön. Kiinan armeija ei vastustanut aktiivisesti japanilaisia ymmärtäen välikohtauksen olevan syy Mantšurian haltuun ottamiseen. Japanilainen kenraali Kenji Doihara hirtettiin sotarikollisena 1948 tuomittuna hyökkäyssodan suunnittelusta Mantšurian valtaamiseksi. Hänen epäillään everstinä toimiessaan järjestäneen Mukdenin välikohtauksen.
TUL:n pesäpallomestaruus 1970
Työväen Urheiluliitto ratkaisi pesäpallomestaruutensa vuonna 1970 cup-kilpailussa. Voiton vei Jokioisten Koetus seuraavalla kokoonpanolla: Markku Leino, Jorma Hacklin, Martti Pomell, Harri Filppula, Leo Lehti, Esa Hacklin, Tapio Hacklin, Pertti Leino, Ismo Tossavainen, Keijo Tossavainen. Huoltajana Tapio Talikainen. Lyöjäkuninkuuden voitti Leo Lehti. Lopputurnaus pelattiin 19.-20.9. Jokioisissa.
Mantšukuo
Yhdysvaltain vastalause
Yhdysvaltain Kiinan-asiainhoitaja Johnson ilmoitti 22. syyskuuta 1931 Yhdysvaltain ulkoministeri Henry L. Stimsonille, että Japanin menettely oli 27. elokuuta 1928 solmitun Kellogg–Briand-sopimuksen vastainen. Sopimus kielsi hyökkäyssodan kansainvälisen politiikan keinona.
TUL:n pesäpallomestaruus 1970
Lopputurnaus
17-vuotisten mestaruuden voitti Jokioisten Koetus ja ikämiesten Loimaan Leisku. Naisten mestaruuden vei Lohi ja tyttöjen Turun Kilpa-Veikot.