cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonne Saarinen
Pelaajaura
Kaudeksi 2018–2019 Saarinen siirtyi opiskelupaikan saamisen myötä M1DA:ta pelanneeseen Pyrintö Akatemiaan. Loukkaantumisista johtuen Saarinen nousi pelaaman myös Pyrinnön edustusjoukkueeseen: hän debytoi Korisliigassa 7. marraskuuta 2018 Nokiaa vastaan. Neljännessä liigaottelussaan Katajaa vastaan Saarinen kärsi nilkkavammasta mutta pelasi 12 minuuttia ja heitti ensimmäiset pääsarjapisteensä, kahden pisteen korin.
Ohjaspuikkokala
Ohjaspuikkokalaa kalastetaan ruokakalaksi.
Karula Savijärv
Karula Savijärv, myös Savijärv on Itä-Viron vesistö- ja Võrtsjärven alavesistöalueelle kuuluva, Valgamaalla Valgan kunnassa Lustin ja Valtinan kylässä sijaitseva eutrofinen järvi.
Maantietoa
Pinta-alaltaan noin 6,2 tai 6,7 hehtaarin kokoinen Karula Savijärv sijaitsee noin 90 metriä merenpinnan yläpuolella ja 5 kilometrin etäisyydellä Lüllemäen kylästä sen itä-koillispuolella keskellä Haabsaaren glasifluviaalisesti muodostuneiden säännöttömien, pitkien ja kapeiden kumpujen ja selänteiden Kames-maastoa. Sen enemmän tai vähemmän pohjoiseteläsuuntaisen pitkänomaisen järven itärannalla on peltoja ja laitumia, muualla järvi rajoittuu metsään.
Järven luokittelu ja ekologia
Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (, (VRD)) luokituksen mukaan Karula Savijärv on VRD III:n, veden pinta-alaltaan alle 10 km²:n vähäkloridinen (klorideja alle 25 mg/l) ja veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu.
Järvi on korkearantainen, sen rannat ovat enimmäkseen kovapintaisia ja jyrkkärinteisiä, jonka ansiosta kasvivyöhykkeet ovat kapeita. Vesirajaa reunustaa kapea hetekaistale. Vesistö on lähderunsas ja mineraalipitoisuudeltaan (189–230 mg HCO3/l) yksi Karulan rikkaimpia järviä. Vesi on väriltään vaaleanvihreää ja hyvin läpinäkyvä (4,9 m). Järven pohja on melko kova ja mutainen ja sen kasvilajiosto on määrältään kohtalaisen runsas. Niin kasvi- kuin eläinplanktonin määrä on vähäistä, joista viimeksi mainitun joukossa on huomattava määrä Ergasilus-sukujen loisia. Kohtalaisen runsas pohjaeläimistö on melko monimuotoinen, mukaan lukien harvinaiset metsäjärvien vesipunkit Limnesia connata.
Luontoarvoja ja kalakanta
Kalakuntaa on heikosti ja tärkeimmät asukkaat ovat ahvenet, särjet, sorvat, hauet ja suutarit. Paikallisten mukaan järvessä on myös lahnaa ja ankeriaita, myös muutama jokirapua.
Karula Savijärv kuuluu Karulan kansallispuiston pohjoisrajalla sijaitsevan 68,8 hehtaarisen Savijärven ympäröivän vyöhykkeen alueelle ja on puiston syvin järvi.
Kreikan arkaainen kausi
Kreikan arkaainen kausi käsittää antiikin Kreikan historiassa ajan kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden synnystä persialaissotiin eli noin 700 eaa.–480 eaa. Arkaaista kautta edelsivät niin sanotut Kreikan pimeät vuosisadat (noin 1100–900 eaa.) ja geometrinen kausi (noin 900–700 eaa.), ja sitä seurasi Kreikan klassinen kausi (noin 480–330 eaa.)
Arkaaisella kaudella kreikkalainen kulttuuri ja kieli levisivät siirtokuntien perustamisen myötä ympäri Välimeren ja Mustanmeren alueita. Myös kaupankäynti, taide ja kirjallisuus kukoistivat. Kreikkalaisissa kaupunkivaltioissa (polis) kehittyi tällä ajalla demokratia.
Taidehistoriassa arkaaisen kauden alkuvaihe noin 700–600 eaa. oli niin kutsuttua orientalisoivaa kautta. Käsitteellä arkaainen kausi viitataan historiallisen arkaaisen kauden jälkimmäisen puoliskon taiteeseen noin vuosina 600–480 eaa.
Antiikin lähteet
Arkaainen kausi on ensimmäinen ajanjakso Kreikan historiassa, josta on säilynyt nykypäivään riittävästi tietoa, jotta voidaan puhua todellisista tapahtumista, henkilöistä ja ajankohdista. Arkaaisen ajan kirjoituksia on säilynyt nykypäivään myöhempien kirjailijoiden ansiosta. Kirjallisten lähteiden lisäksi nykypäivään on säilynyt piirtokirjoituksia ja numismaattista lähdeaineistoa. Arkeologista lähdeaineistoa on myös enemmän kuin aikaisemmilta kausilta.
Kaupunkivaltioiden synty
600-luvulle eaa. tultaessa monet kreikkalaiset yhteisöt kreikkalaisessa maailmassa Sisiliasta Joonian rannikolle saakka olivat järjestäytyneet kaupunkivaltioiksi. Suurin osa kaupunkivaltioista olivat olleet tärkeitä keskuksia jo mykeneläisellä kaudella. Useimmat arkaaisella kaudella perustetuista kaupunkivaltioista olivat pieniä ja käsittivät kaupungin lisäksi vain pienen alueen sen ympärillä. Useissa paikoissa kaupunkivaltiot muodostuivat rauhanomaisesti, kuten Megarassa ja Korintissa. Mutta esimerkiksi Spartassa neljä Spartan kaupungin alun perin muodostanutta kylää pakottivat läheisen Amyklain kylän liittymään heihin. Myös ympäröivä Lakonia alistettiin Spartan valtaan. Läheinen Argos ei koskaan pystynyt saamaan haltuunsa koko ympäröivää Argoliin aluetta, vaan alueelle jäi pieniä itsenäisiä kaupunkivaltioita. Monet alueet eivät koskaan yhtyneet yhdeksi kaupunkivaltioksi. Esimerkiksi Theba oli pitkään ollut Boiotian tärkein kaupunki, mutta se ei koskaan saanut läheisiä alueita valtaansa. Noin vuoteen 700 eaa. mennessä kaupunkivaltiot olivat pitkälti saavuttaneet ne rajat jotka niillä tuli olemaan koko arkaaisen kauden läpi ja sen jälkeenkin.
Kreikassa oli lisäksi useita alueita, joissa ei muodostunut kaupunkivaltioita. Näitä alueita ja niillä asuvia ihmisiä kreikkalaiset kutsuivat nimellä ethnos (”heimo” tai ”kansa”). Tällaisia alueita oli etupäässä Pohjois-Kreikassa (Makedonia, Thessalia jne.) ja Peloponnesoksella (Arkadia, Akhaia). Näillä alueilla ei ollut vahvaa keskusvaltaa tai kaupunkeja, eivätkä ne näytelleet kovin suurta roolia arkaaisella kaudella. Kaupunkivaltioiden asukkaat pitivät näiden alueiden ihmisiä takapajuisina. Ihmisiä yhdisti kuitenkin samojen jumalien palvominen ja ne pystyivät toimimaan yhteistyössä ulkoisen vaaran uhatessa. Alueiden välillä oli kuitenkin suuria eroja. Esimerkiksi Boiotia oli yhtenäinen ethnos, mutta samalla alueella sijaitsi useita kaupunkivaltioita ja sen asukkaat identifioivat itsensä kotikaupunkinsa mukaan. Attikassa taas kaikki asukkaat pitivät itseään ateenalaisina. Ateenasta tuli tärkeä kaupunki, koska se pystyi käyttämään koko Attikan resursseja. Theballa oli käytettävänään vain kaupunki ja sen lähiympäristö. Myöskään Peloponnesoksen ethnokset Elis, Akhaia ja Arkadia eivät Boiotian lailla muodostaneet yhteistä polista.
Kaupunkivaltioiden synnyn taustalla oli 700-luvulla eaa. syntynyt maanomistajien yläluokka. Kaupunkivaltioiden muodostuminen vaihteli eri alueiden välillä. Pääpiirteiltään muodostuminen tapahtui niin, että alueita aikaisemmin hallinneiden basileusten eli kuninkaiden virka lakkautettiin tai hänen valtaansa vähennettiin rajusti. Kuninkaan virkaan aikaisemmin kuuluneet tehtävät jaettiin useamman virkamiehen kesken. Samalla vanhemmista aristokraateista koostuneiden neuvostojen tärkeys kasvoi kansankokousten kustannuksella. Perustettiin useita eri virkoja, joiden tehtävät olivat hallinnollisia, sotilaallisia, uskonnollisia ja juridisia. Virat eivät kuitenkaan olleet perinnöllisiä ja virkakaudet olivat rajoitettuja. Suurissa poliksissa, kuten Ateenassa virkoja oli paljon enemmän kuin pienemmissä. 400-luvun alussa Ateenassa virkoja oli jo 700. Myöhemmin tästä hallintomuodosta käytettiin nimeä oligarkia. Arkaaisella kaudella tätä nimeä ei tosin käytetty. Johtavan yläluokan jäsenet kutsuivat itseään nimellä aristoi (”parhaat miehet”), josta sana aristokratia on juonnettu. Yleensä korkeimmat virat eivät muodostaneet minkäänlaista hierarkiaa, mutta joissain kaupunkivaltioissa yhtä virkaa pidettiin korkeimpana. Esimerkiksi Ateenassa ja monessa muussa kaupungissa tätä korkeinta virkamiestä kutsuttiin arkontiksi. Korintissa ja Jooniassa korkein virkamies oli prytanis.
Yleensä basileus-arvonimi säilyi korkeimman uskonnollisen johtajan tittelinä. Joissain paikoissa, kuten Argoksessa basileus säilytti perinteisen valtansa vielä 600-luvulle. Feidon onnistui käyttämään basileuksen asemaa tekemällä itsensä tyranniksi eli yksinvaltiaaksi. Myös Spartassa kuninkaanvalta säilyi pitkään. Spartan kuninkaita oli aina kaksi ja he hallitsivat yhdessä. Spartan kuninkaiden valta ei kuitenkaan ollut täydellinen ja suurin valta heillä oli sotatoimien komentajina. Spartan kuninkaiden valtaa säätelivät muun muassa eforeina tunnetut virkamiehet.
Siirtokuntien perustaminen
360px|thumb|Kreikkalaisia siirtokuntia 700-500 -luvuilla eaa.
Tänä aikana alkoi myös kreikkalaisten ympäri Välimerta ja Mustaamerta ulottunut asutustoiminta. Siirtokuntien perustaminen alkoi 700-luvun eaa. puolivälissä ja sitä kesti aina noin vuoteen 500 eaa. asti. Sen tuloksena kreikkalainen maailma ulottui lännessä Espanjasta itään Kolkhiiseen asti. Syitä olivat muun muassa kreikkalaisten tarve hankkia metalleja ja maata uusille poliksille. Siirtokunnan perustaminen oli yksi kaupunkivaltioiden ensimmäisistä ja vaikeimmista päätöksistä. Perustajakaupungin (metropolis) koko väestön oli oltava siirtokunnan perustamisen takana. Uudelle kaupungille valittiin paikka ja perustaja (oikistes). Perustajaksi valitun henkilön tuli johtaa siirtokunnan perustajat uudelle kaupungin paikalle ja huolehtia kaupungin puolustuksesta ja organisoinnista. Metropoliista muutti siirtokuntaan myös perustajakaupungin kulttien pappeja. Siirtokunta oli kytköksissä emokaupunkiin sukulaissuhteiden ja yhteisen uskonnon kautta. Muilta osin siirtokunta oli itsenäinen.
Arkeologiset tutkimukset ovat osoittaneet että siirtokuntien perustaminen tapahtui kahtena aaltona. Ensimmäinen aalto aloin noin 750 eaa. ja suuntautui Italiaan ja läntiselle Välimerelle. Toinen aalto alkoi vuosisataa myöhemmin ja suuntautui Aigeianmeren pohjoispuolelle ja Mustallemerelle. Ensimmäisiä Italiaan siirtokuntia perustaneita olivat Euboian Khalkiin ja Eretrian asukkaat. 700-luvun alussa he perustivat Pithekussain kauppa-aseman Kymenlahden edustalla sijainneelle Ainarian saarelle. Saarelta käsin pystyttiin hyödyntämään läheisellä saarella olleita rautalöytöjä sekä käymään kauppaa mantereen asukkaiden kanssa. Euboialaiset perustivat pian muitakin siirtokuntia. Kyme perustettiin vuonna 757 eaa. mantereelle ja Sisiliaan perustettiin Naksos (734 eaa.), Leontinoi (729 eaa.), Katane (729 eaa.) ja Rhegion (712 eaa.). Peloponnesokselta käsin perustettiin myös siirtokuntia Italiaan. Akhaialaiset perustivat 700-luvun lopulla Sybariin ja Krotonin. Sparta perusti ainoan siirtokuntansa Taraksen vuonna 712 eaa. Korinttista käsin perustettiin Korkyra (noin 734 eaa.) ja Syrakusa (733 eaa.). Syrakusasta tuli ajan myötä Sisilian mahtavimpia kaupunkeja. Italian ulkopuolelle perustettiin myös siirtokuntia. Kyrene perustettiin Pohjois-Afrikan rannikolle noin 630 eaa. ja Massilia (nykyinen Marseille) noin vuonna 600 eaa.
Siirtokuntiin lähdettiin yleensä viljeltävän maa-alueen toivossa. Kaikki eivät kuitenkaan voineet muuttaa ja maanomistajien osuus kaupunkivaltioiden asukkaiden keskuudessa laski ajan myötä. Monet köyhät maanviljelijät joutuivat vuokraamaan maata rikkailta maanomistajilta.
Tyrannit
Monessa kaupunkivaltiossa nousi vuosien 670–500 eaa. välillä valtaan niin sanottuja tyranneja (tyrannos). Tällä tarkoitettiin yksinvaltiasta, joka laittomasti anasti vallan itselleen. Alkujaan sanalla ”tyranni” ei ollut sen nykyistä negatiivista merkitystä. Aristokraatit vastustivat tyranneja, mutta muut kansalaiset eivät välttämättä pitäneet tyrannien valtaa pahana. Tyranniat olivat yleensä lyhytikäisiä ja kestivät parhaimmillaan vain muutaman sukupolven ajan. Tyrannit kuuluivat yleensä itse aristokratiaan ja heillä oli yleensä ollut jokin tärkeä virka kaupungissa ennen vallan anastamista. Tyrannien nousu valtaan perustui yleensä eri aristokraattiryhmien väliseen valtataisteluun. Kreikkalaiset kutsuivat tällaisia poliksen sisäisiä konflikteja sanalla stasis. Tyrannit, jotka pystyivät estämään tällaiset konfliktit, olivat yleensä suosittuja muun kansan keskuudessa. Tyrannit saivat myös tukea aristokraateilta, jotka oli suljettu pois korkeimmista viroista. Myös palkkasotilaita saatettiin käyttää ja joskus tällaista apua saattoi tulla muilta tyranneilta, tai kuten Jooniassa, Persialta.
Tyrannien valtaannousu johti yleensä väkivaltaan rikkaita aristokraatteja kohtaan. Heitä ajettiin maanpakoon ja heidän maansa takavarikoitiin. Tyrannit säätivät myös lakeja jotka rajoittivat aristokraattien valtaa. Monet kaupunkivaltiot kukoistivat tyrannien hallintoaikoina. Tyrannien jälkeläiset eivät yleensä onnistuneet yhtä hyvin. Usein tyrannien seuraajat syrjäytettiin ja heidän perheensä ajettiin maanpakoon ja oligarkit palasivat valtaan. Ero tyrannioita edeltäneisiin oligarkioihin oli kuitenkin se, että niissä vähäosaisemmat kansalaiset halusivat ottaa osaa päätöksiin. Tyrannien säätämiä lakeja, jotka suosivat köyhempiä kansalaisia oli myös hyvin vaikea kumota.
Ateena ja demokratian synty
Ateena muodosti kaupunkivaltion joka kattoi koko Attikan tasangon. 700-luvun eaa. loppuun mennessä kaikki Attikan asukkaat pitivät itseään ateenalaisina. Ateenassa ei myöskään ollut kakkosluokan kansalaisia (kuten Spartan perioikit), vaan kaikki maaseudun asukkaat olivat tasavertaisia kaupungin asukkaiden kanssa. Ateenan hallinnon alkuajat ovat hämärän peitossa, mutta luultavasti 700-luvun eaa. lopulla aristokraatit loivat järjestelmän, jossa oli kolme korkeinta arkontin virkaa, uskonnollinen johtaja basileus, sotapäällikkö polemarkki ja korkein virkamies eponyymi arkontti, joka johti areiopagin eli neuvoston ja ekklesian eli kansankokouksen istuntoja. Tämä virka tunnettiin nimellä eponyymi arkontti, koska vuodet nimettiin viran haltijan mukaan. Eponyymi arkontti toimi myös tuomarina.
Ateenan varhaisesta historiasta tunnetaan vain muutama tapahtuma. Noin vuonna 632 eaa. eräs Kylon yritti kaapata vallan Megaran tyrannin Theageneen avustuksella. Kylon joutui kuitenkin pian piiritetyksi Akropoliille. Arkontti Megakles tappoi Kylonin vaikka tämän henki oli luvattu säästää jos hän antautuisi. Tästä syystä Megakleen suku Alkmaionoidit ajettiin maanpakoon.
Noin vuonna 630 eaa. arkonttina toiminut Drakon sääti useita lakeja jotka käsittelivät etupäässä henkirikoksia. Aikaisemmin uhrin perhe oli saanut itse kostaa murhaajalle tai hakea rahallista kompensaatiota murhaajalta. Drakonin laeissa valtio otti tämän roolin. Suurin osa Ateenan tuomioistuimissa käsitellyistä tapauksista eivät kuitenkaan olleet murhia. Drakonin laeissa kuolemantuomio oli kuitenkin yleinen rangaistus pikkurikoksistakin. Drakonin lait rajoittivat perheiden ja klaanien valtaa, mutta ne estivät myös virkamiehien korruptiota.
thumb|left|180px|[[Solon, Ateenan lainsäätäjä.]] Seuraava tunnettu ateenalainen lainsäätäjä oli Solon. Hän kumosi kaikki Drakonin lait, murhia käsitteleviä lakeja lukuun ottamatta. Solon vaikutti tradition mukaan vuonna 594, mutta ehkä jopa 20 vuotta tätä myöhemmin. Solon valittiin ratkaisemaan kriisi, johon Ateena oli joutunut. Kriisillä oli sosiaalisia, ekonomisia ja poliittisia ulottuvuuksia. Kriisin taustalla oli Ateenan kasvava väestö, jonka seurauksena Attikan tuottama ruoka ei riittänyt koko väestölle. Monet pientilalliset menettivät lisäksi maansa suurille maanomistajille. Solon kuvaili ja puolusti lainsäädäntöään runoissa, jota myöhemmät kirjailijat ovat siteeranneet. Tärkein Solonin laista oli itsensä käyttäminen lainan takeena. Aikaisemmin velkoja pystyi myymään velallisen orjuuteen, jos tämä ei pystynyt maksamaan velkojaan ajoissa. Solon vapautti kaikki tällä tavalla orjuuteen joutuneet, jotka olivat Attikassa ja hän osti takaisin monet jotka oli myyty orjuuteen Attikan ulkopuolelle. Solon kielsi myös kaiken muun paitsi oliiviöljyn viennin. Tällä tavoin hän yritti estää viljan myynnin Attikan ulkopuolelle. Solon teki myös poliittisia uudistuksia. Hän perusti uuden neuvoston, bulen, areiopagin rinnalle. Kummankaan neuvoston tarkkaa tehtävää ei tiedetä, mutta sillä oli ehkä jonkinlainen veto-oikeus kansankokouksen päätöksiin. Myös Ateenan väestön jakaminen neljään ryhmään varallisuuden mukaan on laitettu Solonin nimiin. Korkeimmat virat olivat avoimia vain kahdelle ylimmälle luokalle.
Solonin uudistukset eivät kuitenkaan saaneet Ateenassa vallinneita ristiriitoja loppumaan. Tämä johti Peisistratoksen nousuun tyranniksi. Peisistratos oli tyrannina kolmesti, viimeisen kerran vuosina 546–527 eaa. Häntä seurasivat hänen poikansa Hippias ja Hipparkhos. Peisistratos oli suosittu kansan keskuudessa ja hänen aikanaan Solonin luoma järjestelmä toimi ongelmitta. Peisistratos panosti kaupankäyntiin ja 600-luvun lopulla ateenalaista keramiikkaa myytiin ympäri Välimerta. Tämä oli ainakin osittain Solonin ja Peisistratoksen ansiota. Peisistratos hankki myös liittolaisia Aigeianmeren alueella ja auttoi esimerkiksi tyrannin nousun valtaan Naksoksella. Peisistratoksen ja hänen poikiensa aikana Ateenassa lyötiin ensimmäisen kerran hopeisia kolikkoja joissa oli Ateenaa symboloiva pöllön kuva. Ateenalaisista rahoista tuli pian hyvin suosittuja. Peisistratoksen ja hänen poikiensa aikana Ateenaan rakennettiin useita temppeleitä ja muun muassa ensimmäiset julkiset kaivot. Rakennusohjelmat toivat kaupunkiin myös työpaikkoja. Peisistratoksen aikana korkeisiin virkoihin valittiin kuitenkin vain henkilöitä jotka eivät vastustaneet häntä. Tyrannian aikainen poliittinen vakaus sai kuitenkin kansan luottamaan poliittisen järjestelmän toimivuuteen. Yksinvallan aikana kaikki kansalaiset, rikkaat kun köyhät, olivat jokseenkin samassa asemassa. Peisistratosta seurasi hänen poikansa Hippias, jonka hallinto muuttui kuitenkin ajan myötä raaemmaksi. Lopulta Hippias karkotettiin spartalaisten avustuksella vuonna 510 eaa.
Tyrannien valtakauden jälkeen kansa ei halunnut aristokraattien välisen stasiksen palaavan. Ateenalaiset eivät myöskään pitäneet siitä että spartalaiset olivat sekaantuneet heidän sisäisiin kiistoihinsa. Uutta järjestelmää lähti kehittämään Kleisthenes. Kleisthenes jakoi Ateenan kansalaiset kymmeneen heimoon (fyle). Aikaisemmin kansa oli jaettu neljään heimoon, joille nyt jäi vain uskonnollisia tehtäviä. Uudet heimot koostuivat pienemmistä alueista, demoksista, jotka sijaitsivat eri puolilta Attikaa. Tämä esti esimerkiksi joitain aristokraattisukuja saamaan valta-asemaa jossain heimossa.
Kulttuuri
thumb|160px|Runoilijat [[Alkaios ja Sapfo kuvattuna punakuviotekniikalla koristeltuun kalathokseen, n. 470 eaa.]]
Kirjallisuus
Kreikkalaisen kirjaimiston käyttöönotto 700-luvun eaa. puolivälissä mahdollisti kirjoitustaidon kehityksen. Pian alettiin myös kirjoittaa ylös lakeja. Lakitekstit kirjoitettiin steeloihin, jotka laitettiin yleisille paikoille kaikkien nähtäväksi. Myös yksityishenkilöt käyttivät kirjoitusta, erityisesti kaupankäynnissä.
Filosofia
Jooniassa, ja myöhemmin Etelä-Italiassa, alettiin 600-luvun lopulla tutkia tapoja selittää maailmankaikkeus, mikä johti filosofian syntyyn. Arkaaisen ajan huomattavimpiin filosofeihin kuuluvat muun muassa miletoslaiset filosofit Thales, Anaksimandros ja Anaksimenes, sekä Pythagoras.
Arkkitehtuuri
Arkeologian mukaan ensimmäiset kivestä rakennetut kreikkalaiset temppelit rakennettiin 700-luvun eaa. lopulla. Esimerkiksi ensimmäinen Artemiin temppeli Efesoksessa rakennettiin tuolloin. Aikaisemmat temppelit oli rakennettu savesta ja puusta. 600-luvulla eaa. kehittyivät kaksi temppelirakennuksen tyylisuuntaa doorilainen ja joonialainen tyyli. Varhaisimpia doorilaisia temppeleitä oli Heran temppeli Olympiassa. Tuona aikana temppelien rakentaminen kukoisti koko kreikkalaisessa maailmassa.
Taide
thumb|160px|[[Kroisos-kuros, noin 530 eaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]]
Kuvanveisto
Tunnusomaista tämän ajan veistoksissa oli jäykkä asento ja yksinkertaisuus. Kädet kuvattiin suorina kylkiä vasten. Usein veistosten henkilöillä on arkaainen hymy. Myöhemmin patsaiden asennot ja niiden kasvojen ilmeet ja piirteet saivat lisää ilmeikkyyttä. Tunnettuja arkaaisen kauden veistoksia ovat neitopatsaat eli koret ja nuorukaiset eli kurokset.
Keramiikka
Arkaaisen kauden keramiikan alkuvaiheen tyyliä noin 700–600 eaa. kutsutaan orientalisoivaksi tyyliksi eli itämaisten vaikutteiden ajan tyyliksi. Sitä seurasi mustakuviotekniikalla tehdyn keramiikan kausi noin 600–530 eaa.
Keramiikassa kausi voidaan jakaa paikallisiin kausiin seuraavasti. Ajoitukset ovat summittaisia ja pyöristettyjä. Kirjainlyhenteitä käytetään englanninkielisessä ja tieteellisessä kirjallisuudessa.
Sodankäynti
thumb|160px|Korinttilainen kypärä. Noin 500 eaa. Staatliche Antikensammlungen, München.
Arkaaisen kauden sodankäyntiä on kuvailtu aikana jolloin Kreikka koki eräänlaisen vallankumouksen sodankäynnin saralla. Tämän näkökulman mukaan tällä ajalla syntyi falangi-taktiikka ja hopliitteina tunnetun raskaan jalkaväen käyttämä varustus ja aseistus. Taistelussa hopliitit seisoivat rivistöissä lähellä toisiaan, niin että sotilaan kilpi peitti osittain vasemmalla seisoneen vierustoverin. Falangin uskotaan kehittyneen niin sanotusta protofalangista, jossa sotilaat seisoivat kauempana toisistaan. Falangin uskotaan kehittyneen noin vuoteen 650 eaa. mennessä. Samalla kehittyi myös varustus. Arkaaisella kaudella kehittyi hoplon-kilpi, josta hopliitti on saanut nimensä, joka oli metrin levyinen. Hopliitin pääase oli keihäs. Samalla kehittyi niin sanottu korinttilainen kypärä. Rintapanssareja ja säärisuojia, joita oli käytetty jo aikaisemminkin, alettiin valmistaa pronssista.
Arkaaisen kauden sodankäyntiä on yleensä kuvailtu "kamppailuna" (agon). Tämän käsityksen mukaan sotia käytiin enemmän statuksen, kuin selviytymisen takia. Maanviljelijät, jotka muodostivat armeijan pääosan, halusivat välttää tappioita ja tämän takia sodankäynti sai rituaalisia piirteitä. Sodankäynnille muodostui kirjoittamattomia sääntöjä, joiden mukaan sotaa ei saanut aloittaa ilman sodanjulistusta, taistelupaikaksi valittiin avoin tasanko, siviilien kimppuun ei hyökätty ja sotavangit luovutettiin takaisin korvausta vastaan. Lähdeaineisto on kuitenkin peräisin 400-luvun loppupuolelta. Sodat eivät myöskään loppuneet yhteen ratkaisevaan taisteluun. Spartalaiset ja messenialaiset sotivat kahdesti 700-luvulla. Kumpikin sota kesti parikymmentä vuotta. Lelantoksen sota kesti ainakin kaksikymmentä vuotta. 500-luvulla käyty Ensimmäinen pyhä sota kesti lähes kymmenen vuotta.
Tärkeitä sotia arkaaisella kaudella:
Kaukopuhelu
Kaukopuhelu on puhelinverkossa soitettava telealueelta toiselle suuntautuva puhelu, jonka soittaminen vaatii suuntanumeron valinnan ennen vastaanottajan puhelinnumeroa. Eri telealueilla sijaitsevien matkapuhelimien välistä puhelua kutsutaan kuitenkin matkapuheluksi.
Kaukopuheluiden historiaa
Ennen lankapuhelinverkon täydellistä automatisointia kaukopuhelut olivat käsivälitteisiä ja ne piti tilata etukäteen. Kaukopuhelua ei siis voinut soittaa suoraan puhelimesta toiseen, vaan se oli Suomessa tilattava valtionkeskuksen kautta. Käsivälitteiset kaukopuhelut jaettiin Suomessa erilaisiin kiireellisyysluokkiin: tällaisia olivat esimerkiksi: normaali, erittäin kiireellinen sekä pikapuhelu.
Puhelut muuttuivat käsivälitteisistä automaattisiksi eli soittajan numerovalinnalla hoituviksi vähitellen Etelä-Suomesta alkaen 1960-luvulla. Vuoden 1964 lopulla lähes puoli miljoonaa puhelinliittymää oli jo tämän niin sanotun kaukovalinnan piirissä, ja pohjoisimmat automatisoidut verkkoryhmät olivat tuolloin Alavuden (suuntanumero 965) ja Kuopion (suuntanumero 971) verkkoryhmät. Kaukopuhelut olivat pitkään valtion posti- ja lennätinhallituksen yksinoikeutta, mitä alueelliset puhelinyhtiöt pitivät epäoikeudenmukaisena. Esimerkiksi vuonna 1976 kaukopuhelujen hintoja korotettiin kahdesti, yhteensä noin 70 prosenttia. Puheluista oli tuolloin 20 prosenttia kaukopuheluja, 80 prosenttia paikallispuheluja saman verkkoryhmän sisällä. Kaukopuheluissa oli kolme hintaluokkaa: kaukopuhelut viereisiin verkkoryhmiin olivat halvimpia, alle 100 kilometrin etäisyydelle vähän kalliimpia ja kaukopuhelut sitä etäämmälle Suomessa kalleimpia. Iltaisin ja viikonloppuisin kaukopuhelut olivat halvempia kuin arkipäivisin.
Kilpailun vapauttaminen
Kaukopuhelut vapautettiin kilpailulle vuoden 1994 alusta, jolloin maakuntien puhelinlaitosten perustama Kaukoverkko Ysi Oy markkinoi kaukopuhelujaan suuntanumeron eteen valittavalla numerolla 109. Valtiollisen Telen kaukopuhelintunnus oli 101, minkä lisäksi Telen tuloiksi ohjattiin alussa nekin kaukopuhelut, joissa suuntanumeron eteen ei valittu mitään tunnusta. Hintaerot jäivät vähäisiksi eikä kuluttajia juuri hyödyttänyt hintojen seuraaminen. Vuoden 1996 suuntanumerouudistuksessa verkkoryhmät kolminumeroisine 9-alkuisine suuntanumeroineen poistuivat ja jäljelle jäi 13 teleliikennealuetta 0-alkuisine kaksi- tai kolminumeroisine suuntanumeroineen.
Automatisointi
Vuosiluku suluissa kertoo, jolloin solmualue on automatisoitu joko paikallisliikenteen osalta tai liitetty kaukovalintaan
Suuntanumeromuutos 1.1.1985
Muutos tehtiin, koska soittajat usein sotkivat pääkaupunkiseudun 9-alkuiset numerot Lapin puhelinnumeroihin.
Ljuboslav Penev
Ljuboslav Penev (, s. 31. elokuuta 1966 Dobritš) on bulgarialainen entinen jalkapalloilija. Tammikuusta 2016 lähtien hän on toiminut PFK Liteks Lovetšin päävalmentajana.
Ura pelaajana
Penevin ensimmäinen seura oli TsSKA Sofia, joka toimi 1980-luvun lopulla tärkeänä välietappina monen bulgarialaisen tulevan tähtipelaajan uralla. Isokokoinen hyökkääjä teki debyyttinsä edustusjoukkueessa vuonna 1984 vain 18-vuotiaana. Joukkueen tuon ajan kantavia voimia olivat Penevin lisäksi puolustaja Trifon Ivanov, juoksuvoimainen hyökkääjä Emil Kostadinov sekä Penevin läheisin pelitoveri Hristo Stoitškov. TsSKAn riveissä Penev voitti Bulgarian mestaruuden kaksi kertaa (1987 ja 1989) ja Bulgarian Cupin kolmasti (1987, 1988 ja 1989). Hänet valittiin myös Bulgarian parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 1988.
Loistokkaan TsSKA-uran jälkeen Penev siirtyi Espanjan pääsarjaan, jossa hän edusti Valenciaa, Atlético Madridia, Compostelaa ja Celta Vigoa. Penevin uran huippu Espanjassa osui kaudelle 1995–1996, jolloin hän voitti Atlético Madridin riveissä sekä liigamestaruuden että Espanjan cupin. Hän oli Atléticon "tuplakauden" tehokkain pelaaja viimeistellen 22 maalia 44 ottelussa.
Penev osallistui Bulgarian maajoukkueessa vuoden 1998 MM-kilpailuihin Ranskassa sekä vuoden 1996 EM-kilpailuihin Englannissa.
Penev oli tyypillinen target-pelaaja, joka hallitsi vastustajan maalin edustaa taistelemalla korkeat keskityspallot itselleen. Penev tuli maalintekotaitojensa lisäksi tunnetuksi myös sinnikkyydestään ja taistelutahdostaan sekä kentällä että sen ulkopuolella. Yksi Penevin uran pahimmista takaiskuista oli sairastuminen kivessyöpään vuonna 1994, joka esti hänen osallistumisensa samana vuonna pelattaviin Yhdysvaltain MM-kilpailuihin. Hän kuitenkin toipui kemoterapian avulla syövästä ilmiömäisen nopeasti ollen seuraavalla kaudella jo voittamassa Espanjan tuplamestaruutta. Penevin ystävä Stoitškov onkin todennut, että siinä missä joku muu olisi alistunut kohtaloonsa, "Lubo" puri hammasta ja voitti sairautensa.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Penev aloitti maaliskuussa 2009 nousten setänsä Dimităr Penevin seuraajaksi TsSKA Sofian päävalmentajaksi. Seura selvisi Penevin johdolla Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen, mutta marraskuussa FC Baselille kärsityn 1–3-tappion jälkeen Penev ilmoitti jättävänsä seuran. Seurajohto ei kuitenkaan hyväksynyt eroanomusta ja Penev jatkoi tehtävässään, kunnes sai tammikuussa 2010 potkut.
Syyskuun alussa 2010 Penev palasi valmennustehtäviin Bulgarian puolustavan mestarin PFK Liteks Lovetšin päävalmentajana. Penevin johdolla Liteks voitti toisen perättäisen Bulgarian mestaruuden keväällä 2011. Marraskuun alussa 2011 Penev siirtyi Liteksistä Bulgarian maajoukkueen peräsimeen. Penevin johdolla Bulgaria ei selvinnyt mukaan MM-kisoihin 2014, vaan jäi karsintalohkossaan vasta neljänneksi. Penev jatkoi tehtävässä myös EM2016-karsinnoissa. Bulgarian esitykset olivat kehnoja ja neljästä ensimmäisestä ottelusta joukkue voitti vain yhden. Lopullinen niitti seurajohdolle oli 1–1 tasapeli Maltaa vastaan. Penev sai marraskuun lopulla 2014 potkut tehtävästään.
Tammikuussa 2016 Penev palasi Bulgarian liigasta suljetun PFK Liteks Lovetšin päävalmentajaksi.
Abdulrahman Akkad
Abdulrahman Akkad (s. 17. toukokuuta 1998 Aleppo) on syyrialaissyntyinen bloggaaja ja ihmisoikeusaktivisti, joka asuu nykyisin Berliinissä.
Elämäkerta
Akkad syntyi vuonna 1998 Aleppon kaupungissa Pohjois-Syyriassa muslimivanhemmille. Hänen perheensä on polveutunut sefardilaisista juutalaisista, jotka joutuivat lähtemään Espanjasta ja Portugalista vuonna 1492 ja muuttivat Syyriaan. Akkadilla on kolme veljeä ja sisko.
Syyrian sisällissodan seurauksena Akkad ja hänen perheensä joutuivat lähtemään Syyriasta heinäkuussa 2013, kun he joutuivat Syyrian hallinnon vainoamiksi ja etsimiksi.
Homoseksuaalisuudesta kertominen
Vuonna 2017, ennen kuin Akkad oli kertonut julkisesti olevansa homo, hän suostui menemään kihloihin sukulaistytön kanssa, koska hänen perheensä oli painostanut häntä. Hänen äitinsä kertoi hänelle, että hänen seksuaalinen suuntautumisensa muuttuisi avioliiton jälkeen. Muutaman kuukauden kuluessa asia muuttui vakavaksi ja häät pidettiin Istanbulissa. Akkad yritti peruuttaa ja siirtää hääseremoniaa, mutta epäonnistui. Lopulta Akkad päätti julkaista live-videon Facebookissa, jossa hän ilmoitti seksuaalisesta suuntautumisestaan. Video oli suunnattu vain hänen perheelleen, mutta video talletettiin ja julkaistiin monilla arabisivuilla ja -ryhmissä. Video keräsi satoja tuhansia katselukertoja viikossa.
24. heinäkuuta 2020 Akkad jakoi kuvan perheestään. Hän ilmoitti virallisesti perheen hyväksyvänsä hänen seksuaalisen suuntautumisensa, ja että he rakastavat häntä ehdoitta, julistaen myös voiton tottumuksista, perinteistä ja yhteiskunnasta. Tätä kuvaa pidetään myös ensimmäisenä kuvana, jossa Arabi-perhe hyväksyy julkisesti homopoikansa seksuaalisen suuntautumisen.
Aktivismi Saksassa
Myöhempinä vuosina Akkad on antanut useita haastatteluja useille tiedotusvälineille, pääasiassa saksalaisille ja arabialaisille, kokemuksistaan ja poliittisista mielipiteistään, erityisesti homoseksuaalisuuden tilanteesta ja HLBT-oikeuksista Lähi-idässä. Akkad antoi ensimmäisen haastattelunsa kuuluisalle saksalaiselle sanomalehdelle (BILD) Saksassa ja sanoi, ettei halua jäädä Saksaan saamiensa uhkausten vuoksi.
Edvinas Girdvainis
Edvinas Girdvainis (s. 17. tammikuuta 1993 Klaipėda) on liettualainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Heinäkuusta 2017 hän on edustanut Tom Tomskia.
Hän aloitti uransa Nacionalinė Futbolo Akademijassa. Lokakuussa 2010 hän siirtyi Calcio Padovaan. Heinäkuussa 2012 hän teki kolmen vuoden sopimuksen FK Ekranaksen kanssa. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Marbella FC:n. Kesäkuussa 2016 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Piast Gliwicen kanssa. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi lainalle Tom Tomskiin.
Hän teki debyyttinsä Liettuan maajoukkueessa 23. maaliskuuta 2016 Romaniaa vastaan.
Juho Ojala
Juho Ojala (s. 17. maaliskuuta 1995 Kuusamo) on suomalainen mäkihyppääjä. Ojala edustaa Kuusamon Erä-Veikkoja ja hänen valmentajinaan toimivat Jukka Ylipulli ja Kari Pätäri.
Ojala on sijoittunut Continental Cupissa parhaimmillaan sijalle 21 vuonna 2014. Hän on ollut mukana kolmissa nuorten MM-kilpailuissa, sijoittuen henkilökohtaisessa kilpailussa parhaimmillaan sijalle 16 vuosina 2013 ja 2015 ja joukkuekilpailussa sijalle seitsemän vuonna 2012. Vuoden 2011 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta Liberecistä Ojala saavutti hopeaa joukkuekilpailuista.
Kesä-GP:ssä Ojala on sijoittunut parhaimmillaan 29:nneksi syyskuussa 2015 Tšaikovskissa. Sija toi hänelle kaksi pistettä.
Clinton Sparks
pienoiskuva Clinton Sparks (syntynyt 18 syyskuuta 1979) on yhdysvaltalainen radio- ja mixtape-äänittäjä, muokkaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan lähinnä työskentelyssä Shade 45 ja SmashTime -radiokanavilla.
Göremen kansallispuisto
Göremen kansallispuisto on luonnonsuojelualue Nevşehirin maakunnassa Turkin keskiosassa. Yhdessä Kappadokian kallioiden kanssa se muodostaa Unescon maailmanperintökohteen vuodesta 1985.
Kansallispuisto sijaitsee vulkaanisesti aktiivisella alueella Hasan- ja Erciyes-vuorten ympäristössä. Göremen laakso on eroosion muovaama. Puiston halkaisija on noin 40 km. Alueella on monia luolia, joissa on asunut ihmisiä 300-luvulta alkaen.
Strange Little Birds
Strange Little Birds on yhdysvaltalaisen rockyhtye Garbagen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 10. kesäkuussa 2016.
Pete Riski
Pete Riski (s. 9. tammikuuta 1974 Rovaniemi) on suomalainen palkittu elokuvaohjaaja. Hän on tehnyt muun muassa Lordin musiikkivideoita ja on Lordi-yhtyeen laulajan, Mr. Lordin pitkäaikainen ystävä. Vuonna 2007 hän ohjasi ensimmäisen kokopitkän elokuvansa, Mr. Lordin ja itsensä ideoiman Dark Floors -kauhuelokuvan.
Pete Riski on freelanceohjaaja. Häntä edustavat Rattling Stick Englannissa ja Euroopassa, Sons and Daughters Kanadassa ja Directors Guild Suomessa.
Luettelo Von Hertzen Brothersin kappaleista
Tämä on luettelo Von Hertzen Brothersin levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Kappaleen nimen perässä on suluissa levy, jolla kappale on alun perin julkaistu.
Lupaus (albumi)
Lupaus on suomalaisen Kaija Kärkinen & Ile Kallio -duon kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1996.
Maj Lind -pianokilpailu
Kansainvälinen Maj Lind -pianokilpailu on merkittävin Suomessa järjestettävä pianokilpailu. Maj Lind -pianokilpailu järjestettiin kansallisena kilpailuna vuosina 1945–1997, kunnes se laajennettiin kansainväliseksi vuonna 2002. Kilpailuun valitaan videotallenteen perusteella korkeintaan neljäkymmentä pianistia.
Helsingin Musiikkitalossa pidettävän tapahtuman järjestelyistä vastaa Taideyliopiston Sibelius-Akatemia.
Kilpailu on saanut nimensä Maj Lindin o.s. Kopjeff (1876–1942) mukaan. Maj Lind oli innokas musiikinharrastaja, joka leskeksi jäätyään peri huomattavan omaisuuden. Hän testamenttasi osan omaisuudestaan Sibelius-Akatemialle ”pianonsoiton edistämistä varten”. Testamenttivaroilla perustetun rahaston turvin järjestettiin ensimmäinen Maj Lind -pianokilpailu vuonna 1945.
Giovanni Croce
Giovanni Croce (n. 1557 Chioggia – 15. toukokuuta 1609 Venetsia) oli italialainen säveltäjä.
Croce sai pappisvihkimyksen viimeistään vuonna 1585. Vuonna 1593 hänestä tuli Basilica di San Marcon avustava kuoromestari ja vuonna 1603 kuoromestari. Crocelta julkaistiin seitsemän madrigaalien ja canzonettojen kirjaa vuosina 1585–1607. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös hengellistä musiikkia, jossa havainnollistuu kehitys Giovanni Pierluigi da Palestrinan tyylistä ajan modernimpaan venetsialaistyyliin. Croce oli Andrea Gabrielin ja Giovanni Gabrielin ohella yksi aikansa johtavista Venetsian säveltäjistä.
Kirke
pienoiskuva|upright|Kirke tarjoamassa juomaa Odysseukselle. [[John William Waterhouse, 1891.]] Kirke on kreikkalaisessa mytologiassa jumalatar ja velho. Kirke oli auringonjumala Helioksen ja okeanidi Persen tytär ja Aieteen ja Pasifaen sisar. Kirken kerrotaan muuttaneen monet rakastamansa miehet eläimiksi, varsinkin jos he hyljeksivät häntä.
Odysseia
Homeroksen eepoksessa Odysseia Kirken kuvataan asuvan Aiaian saarella palatsissa, joka sijaitsi tiheän metsän keskellä olevalla aukiolla. Sen ympärillä kuljeskeli vieraille ystävällisiä susia ja leijonia, jotka todellisuudessa olivat Kirken eläimiksi loihtimia miehiä.
Kirke kutsui Odysseuksen merimiehet juhlapäivälliselle ja muutti nämä sioiksi. Vain Eurylokhos epäili petosta eikä nauttinut ateriaa. Hän pakeni kertomaan Odysseukselle ja muille laivaan jääneille miehille toveriensa kohtalosta. Odysseus lähti pelastamaan miehistönsä, mutta matkalla hänet pysäytti Hermes, joka kehotti häntä nauttimaan taikayrttiä, molybdeenikukkaa, joka estäisi Kirken taian vaikutuksen. Hermes myös kehotti Odysseusta karkaamaan miekkansa kanssa Kirken kimppuun uhaten tappaa tämän kun tämä yrittäisi muuttaa Odysseuksen eläimeksi taikasauvallaan, jolloin Kirke pyytäisi häntä makaamaan kanssaan. Tähänkin Odysseuksen tulisi suostua, mutta vasta sen jälkeen, kun hän olisi vannottanut Kirkea olemaan tekemästä hänelle mitään pahaa, koska muuten Odysseus menettäisi sängyssä sekä rohkeutensa että miehuutensa.
Kaikki tapahtui juuri kuten Hermes oli kertonut, ja Kirke muutti siat takaisin miehiksi. Odysseuksen ja Kirken suhde jatkui koko vuoden, jonka ajan Odysseus miehineen vietti saarella. Kirke myös neuvoi Odysseusta kysymään ohjeita kotiinpaluuta varten Teiresiaalta ja opasti itsekin, miten välttää vaaroja matkalla.
Kirken lapsiksi mainitaan hänen Odysseuksen kanssa saamansa Agrios, Latinos ja Telegonos. Hyginus lisää joukkoon Nausithooksen, mutta väittää Latinoksen syntyneen suhteesta Telemakhoksen kanssa. Näiden lisäksi hänen kerrotaan synnyttäneen Faunoksen Poseidonille.
Roomalaiset runoilijat käyttivät Kirkeä myös omissa kirjoituksissaan. Hänen kerrottiin muuttaneen Ausonian kuninkaan Picuksen tikaksi ja Skyllan Odysseuksenkin kotimatkallaan kohtaamaksi hirviöksi.
Claire Lynch
pienoiskuva|Claire Lynch vuonna 2018. Claire Lynch (s. 20. helmikuuta 1954 Kingston, New York) on yhdysvaltalainen bluegrasslaulaja. Hän muutti perheensä kanssa Hazel Greeniin 12-vuotiaana ja lauloi lapsuudessaan epävirallisena triona siskojensa kanssa.
Lynch liittyi Hickory Wind -yhtyeeseen, jossa myös hänen tuleva miehensä Larry oli mukana. Yhtyeen uudeksi nimeksi otettiin sittemmin Front Porch String Band, ja vuonna 1977 ilmestyi omakustanteinen debyyttialbumi Smilin' at You, jota seurasi vielä samana vuonna Country Rain. Vuonna 1981 yhtye julkaisi Front Porch String Band -nimisen albumin Rebel-levymerkillä. Lynch julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa (Breakin' It) pienemmällä Ambush-levymerkillä.
Kun Lynch alkoi odottaa ensimmäistä kahdesta lapsestaan vuonna 1982, hän ja hänen miehensä hajottivat yhtyeen ja asettuivat pohjoiseen Alabamaan. Aviopari jatkoi esiintymistä tämän jälkeenkin, ja Claire Lynch toimi myös lauluntekijänä, jonka lauluja coveroivat Stephanie Davis, Patty Loveless ja Kathy Mattea. Vuonna 1990 Claire ja Larry Lynch perustivat uuden version Front Porch String Bandista, ja seuraavana vuonna ilmestyi comebackalbumi Lines & Traces. Yhtyeessä ovat toimineet sellaiset muusikot kuin Michael McLain, Missy Raines ja Jim Hurst.
Lynchin toinen sooloalbumi, Friends for a Lifetime, ilmestyi vuonna 1993. Hänen albuminsa Moonlighter (1995) sai Grammy-ehdokkuuden parhaana bluegrassalbumina. Myöhempiä Lynchin levyjä ovat olleet Silver and Gold (1997), Lovelight (2000), Out in the Coutnry (2001), New Day on Rounder Records (2006), Whatcha Gonna Do (2009) ja Dear Sister (2013). Soolouransa ja Front Porch String Bandin levytysten lisäksi Lynch on laulanut myös Ralph Stanleyn, Linda Ronstadtin, Emmylou Harrisin, Patty Lovelessin, Dolly Partonin, John Starlingin ja Pam Tillisin levyillä.
Lynch on saanut kaksi Grammy-ehdokkuutta ja International Bluegrass Music Associationin vuoden naislaulajan arvon kolmesti vuosina 1997, 2010 ja 2013.
Bulgaria talviolympialaisissa 2002
Bulgaria osallistui Salt Lake Cityn talviolympialaisiin 2002. Maata edusti kisoissa 24 urheilijaa seitsemässä eri lajissa. Bulgaria saavutti yhteensä kolme mitalia, joista yksi oli hopeinen ja kaksi pronssista. Mitalitilastossa Bulgaria sijoittui 20:nneksi.
Uncle Meat
Uncle Meat on Frank Zappan ja hänen silloisen yhtyeensä The Mothers of Inventionin kuudes levy vuodelta 1969. Levy on pääosin instrumentaalinen, mukana on vain pari surrealistista laulua. Uncle Meat merkitsi sikäli muutosta Zappan uralla, että klassiset ja fuusiovaikutteet alkoivat olla olennainen osa musiikkia. Zappa siirtyi lauluista myös instrumentaalimusiikkiin. Vuoden 1987 CD-versio sisältää lisäkappaleen Tengo Na Minchia Tanta, sekä lähes 40 minuuttia ääniklippejä levyn nimellä kulkevan elokuvan (joka valmistui vasta 80-luvulla) kohtauksista. Kaikkia faneja kyseiset lisäkappaleet eivät miellyttäneet, sillä osaksi ne rikkovat kuuntelukokonaisuuden, ja ilman näitä lisäyksiä levy olisi saatu mahtumaan yhdelle CD-levylle kahden sijasta.
Zappalle mieluiset lyömäsoittimet (marimba ja vibrafoni) ovat monella raidalla hallitsevassa asemassa. Levyllä on käytetty sen aikaista studiotekniikkaa hyvin luovasti, ja levyä pidetään yhtenä Zappan parhaista. Alkuperäisen levyn nelospuoli koostuu King Kong-nimisestä massiivisesta, lähes improvisoidusta fuusiojazz-instrumentaalikappaleesta.
Muusikot
Lisäksi levyllä soittaa pari vierailevaa muusikkoa.
Arne Nevanlinna
thumb|Arne Nevanlinna maaliskuussa 2009. Arne Edvard Nevanlinna (5. kesäkuuta 1925 Helsinki − 7. elokuuta 2016 Helsinki ) oli suomalainen kirjailija ja arkkitehti. Hän oli professori (h.c.) vuodesta 1986.
Nevanlinnan esikoisromaani Marie oli vuoden 2008 Finlandia-palkintoehdokkaana. Tammikuussa 2009 ilmestyi kirjoituskokoelma Vallan reunassa, joka perustuu Nevanlinnan blogikirjoituksiin kevään 2007 ja syksyn 2008 välisenä aikana.
Nevanlinna oli yksi WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon saajista vuonna 2012. Palkinto on tunnustus merkittävästä työstä kotimaisen kirjallisuuden ja lukuharrastuksen edistämisessä.
Dick Celeste
thumb|Dick Celeste Richard Frank ”Dick” Celeste (s. 11. marraskuuta 1937 Cleveland) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka on toiminut Ohion kuvernöörinä.
Celeste valittiin Ohion osavaltion edustajainhuoneeseen vuonna 1970 ja Jim Rhodesin varakuvernööriksi vuonna 1974. Hän oli ensimmäisen kerran ehdolla kuvernööriksi vuonna 1978, mutta hävisi Rhodesille. Hän toimi kuvernöörinä vuosina 1983–1991 ja Yhdysvaltain Intian suurlähettiläänä vuosina 1997–2001.
Kevytkola ja Mentos -purkaus
thumb|200px|Kevytkola ja Mentos -purkaus Kevytkola ja Mentos -purkaus on reaktio kevytkolajuoman (Diet Coke) ja Mentos-karkin välillä.
Historia
Ilmiö sai alkunsa, kun Steve Spangler loi Internet-ilmiön Denverissä KUSA-TV:ssä vuosina 2002 ja 2005. Supersuosituksi ilmiö kuitenkin tuli vasta EepyBird.com:n julkaistua ilmiöstä Internetiin viimeisteltyjä kikkailuvideoita, joita syyskuuhun 2007 mennessä oli katsottu noin 10 miljoonaa kertaa. EepyBird.com oli yksi ensimmäisistä viraalivideosivustoista, jotka onnistuivat tienaamaan rahaa videoillaan. Alkumenestyksen jälkeen Eepybird siirtyi tekemään yhteistyötä ensin Mentosin ja myöhemmin myös Coca-Colan kanssa, ja sitä pidetään nykyään yhtenä viraalimarkkinoinnin oppikirjaesimerkeistä.
Ilmiötä on käsitelty monissa tiedettä popularisoivassa televisio-ohjelmissa. Kuuluisin on Discovery Channelilla näytettävä Myytinmurtajat (MythBusters). Idea oli Kari Byronin, joka tuli hänen ollessaan FHM-lehden kuvauksissa. Ohjelman juontajat Adam Savage ja Jamie Hyneman ryhtyivät selvittämään mysteeriä ja saivat aikaan tuloksen, joka on syy reaktioon.
19. kesäkuuta 2008 Turiba-yliopiston opiskelijat Latviassa tekivät Guinnessin maailmanennätyksen tekemällä 1911 kevytkola ja Mentos -purkausta yhtä aikaa.
Syy reaktioon
Heti kun Steve Spangler näytti televisiossa ilmiön, syntyi lukuisia erilaisia mahdottomia ja mahdollisia selityksiä, mutta pääsyy kaikkeen on Mentoksen nukleaatio. Mentos-pastillin pinnassa on pieniä kraattereita. Kun Mentos pudotetaan kevytkolapulloon, jokaiseen pieneen kraatteriin muodostuu kaasukupla, jonka hiilihappopitoinen juoma vapauttaa.
Pelkkä Mentoksen nukleaatio ei kuitenkaan ole pääsyy, vaan eri ainesosat vaikuttavat tulokseen. Hiilihappopitoisuus eli kevytkolan CO2, aspartaami ja kofeiini sekä Mentoksen arabikumi ja liivate vaikuttavat asiaan.
Lisa Misipeka
Lisa Vasa Misipeka (s. 3. tammikuuta 1975) on amerikansamoalainen moukarinheittäjä. Hän voitti pronssimitalin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Sevillassa 24. elokuuta 1999 tuloksella 66,06.
Kevytkola ja Mentos -purkaus
Syy reaktioon
Tavallisen Mentoksen ja sokerittoman välillä on kuitenkin eroa. Tavallisessa Mentoksessa on enemmän kraattereita, kun taas sokeriton on sileämpi eikä synnytä yhtä paljon kaasukuplia. Tosin sokeritonkin Mentos toimii, muttei niin hyvin.
Lisa Misipeka
Misipeka kilpaili kesäolympialaisissa 1996, 2000 ja 2004.
Kevytkola ja Mentos -purkaus
Urbaanilegendat
Kevytkola ja Mentos -purkaus on aiheuttanut paljon erilaisia urbaanilegendoja. Yksi kuuluisimmista Internetissä levinneistä on, että jos juo pullollisen kevytkolaa ja syö Mentoksia kokonaisina, koko vatsa voi räjähtää. Myytinmurtajat Adam ja Jamie kuitenkin tutkivat asiaa ja totesivat, että vatsaan mennessään kolajuoma menettää lähes kaiken hiilihappopitoisuutensa, jolloin kokeilu korkeintaan aiheuttaa oksentamisen.
Bornhövedin taistelu
Pohjoissaksalaisessa Bornhövedin kaupungissa on käyty
Oktaedri
thumb|150px|Säännöllinen oktaedri.
Oktaedri eli 8-tahokas on geometrinen kappale, jonka pinnan muodostavat 8 monikulmiota eli tahkoa.
Säännöllinen oktaedri
Usein oktaedrilla tarkoitetaan säännöllistä oktaedria, joka on säännöllinen monitahokas ja samalla neliöpohjainen bipyramidi. Sen tahkot ovat tasasivuisia kolmioita. Särmiä on 12 ja kärkiä 6. Jos särmän pituus on d, oktaedrin tilavuus on
ja tahkojen yhteispinta-ala on
Jos säännöllisen oktaedrin tahkojen keskipisteet yhdistetään, syntyy oktaedrin sisälle kuutio, kuutio on siis oktaedrin duaalikappale.
Säännöllistä oktaedria käytetään joissain roolipeleissä noppana. Silloin sitä voi kutsua myös nimellä d8, joka tarkoittaa, että siinä on kahdeksan tahkoa.
Egyptin presidentti
Egyptin arabitasavallan presidentti on Egyptin valtionpäämies.
Presidentti valitaan suoralla enemmistövaalilla, tarvittaessa voidaan käydä kaksi kierrosta. Kausi kestää neljä vuotta. Presidentti nimittää pääministerin, mutta parlamentti hyväksyy valinnan.
Vuonna 2014 hyväksytyn perustuslain mukaan presidenttiehdokkaan pitää olla syntynyt egyptiläisille vanhemmille, eikä hänellä itsellään, hänen vanhemmillaan tai puolisollaan ole koskaan saanut olla muuta kansallisuutta edes kaksoiskansalaisuu tena. Ehdokkaan on oltava suorittanut sotilaspalveluksensa (tai olla vapautettu siitä), ja hänen tulee olla rekisteröitymispäivänä vähintään 40 vuoden ikäinen.
Arabikevään jälkeen Asevoimien korkein neuvosto käytti presidentin valtaa kahteen otteeseen.
Mr. India
Mr. India on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen supersankarielokuva, jonka ohjasi Shekhar Kapur. Pääosia näyttelivät Anil Kapoor, Sridevi ja Amrish Puri. Elokuva oli menestys ja on edelleen kulttiklassikko kotimaassaan.
Juoni
Köyhä mutta suurisydäminen Arun Verma (Anil Kapoor) majoittaa orpolapsia taloonsa. Saatuaan kyvyn muuttua näkymättömäksi, hän alkaa taistella lasten ja koko Intian puolesta suuruudenhullua Mogamboa (Amrish Puri) vastaan.