cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aurélien Sauvageot
Aurélien Sauvageot [oʁeljɛ̃ sovaʒo] (13. huhtikuuta 1897 Konstantinopoli, Turkki – 5. joulukuuta 1988 Aix-en-Provence, Ranska) oli ranskalainen kielitieteilijä, joka perusti Ranskaan fennougristiikan tutkimusalan.
Elämä
Sauvageot syntyi Turkin sulttaanin palveluksessa olleen ranskalaisvirkamiehen poikana Konstantinopolissa. Vuonna 1918 hän pääsi Ranskan arvostetuimpaan korkeakouluun École normale supérieureen, jossa hän opiskeli aluksi germanistiikkaa mutta kiinnostui sitten suomalais-ugrilaisista kielistä opettajansa Antoine Meillet’n innostamana. Sauvageot lähti aluksi opiskelemaan suomea Ruotsin Uppsalaan, josta hän siirtyi Suomeen E. N. Setälän oppilaaksi. Suomesta hän siirtyi Unkariin, jossa hän unkarin kielen opintojensa ohella opetti ranskaa.
Sinisiipisirkka
Sinisiipisirkka (Sphingonotus caerulans) on Suomessa tavattava uhanalainen heinäsirkkalaji. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se luokiteltiin erittäin uhanalaiseksi (EN).
Aurélien Sauvageot
Elämä
Vuonna 1929 Sauvageot väitteli tohtoriksi Sorbonnen yliopistossa ja nimitettiin sitten fennougristiikan professoriksi Pariisin akatemiaan kuuluvassa Itäisten kielten korkeakoulussa. Hän hoiti virkaa eläkkeelle jääntiinsä 1967 asti.
Sauvageot’n kirjallisiin teoksiin kuuluvat muun muassa vuonna 1968 julkaistu 758-sivuinen Suomen historiaa käsittelevä Histoire de la Finlande 1–2, suomen kielen rakennetta kuvaileva Esquisse de la langue finnoise sekä muinaissuomalaista kulttuuria käsittelevä Les anciens Finnois. Hän ranskansi suomalaista kaunokirjallisuutta ja oli vuonna 1964 mukana perustamassa fennougristiikan aikakauskirjaa Études Finno-Ougriennes. Hän julkaisi myös ranskan ja saksan kieltä tutkivia teoksia.
Sinisiipisirkka
Koko ja ulkonäkö
Sinisiipisirkka on sirkaksi keskikokoinen laji ja naaraat ovat hieman koiraita kookkaampia. Väriltään se on vaalean ruskean tai harmahtavan kirjava ja väritys naamioi sirkan hiekkamaastoon erittäin hyvin. Etusiivissä erottuu pari epäsäännöllistä, tummaa poikkivyötä. Takasiivet ovat vaaleansiniset, mutta lepoasennossa takasiivet jäävät kokonaan piiloon eikä väri erotu lentävälläkään sirkalla kovin hyvin. Pää on muodoltaan melko suorakulmainen ja sen takana on selvä kurouma. Etuselässä on heikko keskiharjanne.
Levinneisyys
Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Skandinavian eteläosiin ja idässä Keski-Aasiaan saakka. Suomessa sinisiipisirkka viihtyy muutamilla hiekkadyynipaikoilla. Tunnetut esiintymät rajoittuvat pienille alueille Hankoniemelle sekä Tammisaareen ja pariin paikkaan Kaakkois-Suomen sisämaassa. Se on viime vuosina käynyt selvästi harvinaisemmaksi, ja hävinnyt kokonaan muutamalta vanhalta elinpaikaltaan, kuten Kotkan Mussalosta. Toisaalta laji esiintyi yleisenä Suomeen ennen toista maailmansotaa kuuluneilla Suomenlahden saarilla, Lavansaaressa, Tytärsaaressa, Peninsaaressa ja Seiskarissa joissa oli runsaasti rantahiekkadyynejä.
Elinympäristö ja elintavat
Elinpaikaltaan sinisiipisirkka vaatii avointa hiekkamaata ja harvaa kasvillisuutta. Sen tyypillinen elinpaikka onkin hiekkadyynialue. Sirkat liikkuvat usein kävelle, mutta koiraat ovat hyviä lentäjiä. Ne lentävät yleensä lyhyitä matkoja lähellä maanpintaa, mutta joskus myös pitemmälle ja korkeammalla. Koiraat sirittävät kilpaa, joskin lajin siritys on melko hiljaista.
Suomessa sinisiipisirkka on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi ja sen merkittävin esiintymä sijaitsee suojelualueella. Lajia uhkaa rantojen rakentamisen lisäksi kurtturuusun leviäminen hiekkarannoille ja tunnettuja esiintymiä onkin hoidettu ruusukasvustoja hävittämällä. Ruotsissa laji on ollut silmälläpidettävä, mutta nykyisin se katsotaan elinvoimaiseksi.
Kirjomesikko
Kirjomesikko (Anthochaera phrygia) on mesikoiden heimoon kuuluva uhanalainen varpuslintu.
Levinneisyys
Kirjomesikkoa tavataan laikuttaisesti Australian kaakkoisosissa. Laji on vähentynyt nopeasti, ja vuonna 2010 350–400 aikuista yksilöä. Kirjomesikko on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen ja mahdollisesti muiden mesikoiden, erityisesti sotilasmesikoiden aiheuttama kilpailu.
Wan
Wan tai WAN voi tarkoittaa seuraavia:
Valtimon koulu
Valtimon koulu on peruskoulu Nurmeksessa, Valtimon kirkonkylällä ja siellä opiskelee luokat 1-9. Koululla on sen historian aikana ollut useita eri nimiä:
Koulun toiminta kansakouluna
Haapakylän kansakoulun perustaminen käsiteltiin Nurmeksen kuntakokouksessa maaliskuussa 1883. Asia oli hyvin perusteltu ja kyläläiset olivat jo tiedustelleet sopivia taloja kouluhuoneistoksi. Koululle vuokrattiin huoneet Antti Kuokkaselta Kuokkalan tilalta.
Koulu avattiin Haapajärven kansakouluna 1. lokakuuta 1883. Kouluhuone oli koristeltu. Juhla aloitettiin kello kaksitoista virrellä, jota koulun harmoni säesti. Pastori Pfaler puhui koulun merkityksestä kehittää ruumista, henkeä ja sielua. Ruumis ja henki olivat välikappaleet sielua ja iänkaikkisuutta varten. Kauppias Otto Tuhkunen julisti koulun avatuksi, jonka jälkeen hän esitteli opettaja Aaro Sikasen. Sikanen toivoi opetukseen vanhempien ja Nurmeksen seurakunnan muiden opettajien tukea. Talollinen Tuomas Piironen vastasi koulupiirin puolesta. Pastori J. H. Reijonen piti pontevan kehotuspuheen valon virittämisestä armaassa isänmaassamme.
Koulu oli tarkoitettu pojille ja tytöille, oppilaita ilmoittautui 22. Vuonna 1889 Koulu siirtyi Pekka Savolaisen taloon Lamminpäähän. Savolaisen aikana koulun toiminta oli epävakaista, sillä hän oli suuren perheen isä. Lisäksi Lamminpää oli kylmä.
Nurmes jaettiin 1891 yhdeksään koulupiiriin. Haapajärven piiriin kuuluivat Haapajärven lisäksi Halmejärvi, Hirsiniemi, Koppelo, Elomäki, Maanselkä, Rasimäki ja Halmejärven hoitoalueen länsiosa. Ylikylän piirin käsitti Ylikylän, Koiravaaran, Sivakan ja Halmejärven hoitoalueen itäosan. Karhunpään piiriin kuuluivat Karhunpää, Jokikylän itäosa ja Pajukoski. Haapakylän koulu oli Nurmeksen pienin koulu 1890-luvun alussa. Koulussa oli vuosittain hieman yli 20 oppilasta, joista suurin osa oli tyttöjä. 1900-luvun vaihteessa Haapakylän koulu kasvoi yli kolmanneksella, jolloin oppilasmäärä läheni jo 40 koululaista. Karhunpäässä oli kymmenen lasta vähemmän.
Koulu kävi pieneksi ja uutta koulurakennusta varten ostettiin kauppias M. Koistiselta tontti Urpialan tilalta vuonna 1901. Tontilla oli seppä Lauri Juntusen mökki. Rakentamiseen päästiin 1907 ja koulu valmistui 1909, samalla saatiin öljylamput. Koululaitoksen kohdalla Valtimon itsenäistyminen Nurmeksesta ei tuonut suurta mullistusta. Kunta osti edelleen kirjat ja muut koulutarpeet, ja valtio avusti 75 prosentilla. Päreeseen oli turvauduttava uudelleen 1918, jolloin ei öljyä saatu. Syksyllä 1919 saatiin öljyä yhteen lamppuun.
Oppilaat lämmittivät koulun ennen tuntien alkua ja siivosivat koulun kotiin pääsyä. Erään kerran oli kovimmilla pakkasilla oppilailla vapaata, sillä johtokunta ei ollut huolehtinut haloista. Johtokunta ehdotti vahtimestareiden palkkaamista luokkien lämmittämiseksi, mutta tähän ei kuntakokous suostunut. Oppilaita oli vuonna 1904 jo niin paljon, että johtokunta esitti toisen opettajan palkkaamista. Apuopettajattaren virka lakkautettiin talvella 1915, sillä oppilaita ei ollut riittävästi. Lakkautus oli tilapäinen. Kolmas opettaja palkattiin vuonna 1924, neljäs vuonna 1942, viides 1946, kuudes 1950 ja seitsemäs 1951.
Kirkonkylän alakansakoulu aloitti 1924. Alakoulu siirrettiin Piirolan taloon vuonna 1930. Kirkonkylän kansakoulun oppilasmäärä nousi yli sadan 1930-luvulla ja yli kahdensadan 1940. Kirkonkylälle tarvittiin uusi koulu. Arkkitehti Erkki Pitkäsen suunnittelema ja vuonna 1951 valmistunut koulutalo oli kunnan monumentaalisin rakennus. Myös sisältö oli uutta pulpetteja myöten. Seppälän koulutontille nousseesta talosta oli kaunis näköala Haapajärvelle. Lampelaan, Kastelliin ja Pehkolaan sijoitetut luokat voitiin palauttaa saman koulun yhteyteen. Oppilasmäärä oli suurimmillaan lukuvuonna 1955–1956, jolloin koulussa oli 263 oppilasta.
Koulun vaiheita 2000-luvun alkupuolella
Kansakoululaitoksesta siirryttiin yhteiseen perusopetukseen vuonna 1973, jolloin opetusta annettiin vuosiluokilla 1.–6.
Vuonna 1951 valmistunut koulurakennus on sittemmin purettu palvelutalon tieltä ja vuonna 1909 valmistunut vanha koulurakennus on myös poissa käytöstä. Esiopetus alkoi vuonna 2001 keskitetysti Kirkonkylän koulussa. Vuonna 2002 koulun oppilasmäärä kasvoi, kun Ylä-Valtimon koulu ja Karhunpään koulu yhdistettiin Kirkonkylän kouluun. Muutoksen mukana myös erityisopetus keskittyi kouluun ja koulussa toteutettiin tiivistä integraatiota perusopetuksen ja erityisopetuksen välillä. Opetusta annettiin esikoululaisista yhdeksäsluokkalaisiin. Pajukosken koulun ja Rumon koulun oppilaat siirtyivät Kirkonkylän koulun oppilaiksi syksyllä 2005 ja 2006. Tämän jälkeen Kirkonkylän koulu oli Valtimon kunnan ainoa alakoulu.
Kirkonkylän koulussa todettiin vuonna 2008 olevan sisäilmaongelmia, minkä vuoksi kaikki oppilaat päätettiin siirtää yläkoulun tiloihin. Sen jälkeen Valtimon keskustassa on ollut yhtenäiskoulu, jossa opiskelevat kaikki luokka-asteet esikoulusta lukioon asti. Nykyinen Valtimon koulu käsittää kaksi rakennusta, jotka ovat vuonna 1958 rakennettu punainen tiilitalo eli "A-talo" ja sininen talo eli "B-talo". Myös B-talolla on mitattu sisäilmaongelmia, jonka johdosta sekin on aiottu purkaa jossain vaiheessa.
Oppilaiden ruokailu tapahtuu B-talon ruokalassa. A-talo sisältää useampia luokkia kuin B-talo, jossa on kotitalousluokka, musiikkiluokka, kuvataideluokka, tekstiililuokka, opettajanhuone, erityistila, tulityötila, sähkötyötila ja teknisen työn tila. Sähkötyötila on poistettu oppilaiden käytöstä. B-talolla on myös opettajille parkkipaikkoja sekä oppilaille mopoparkki ja polkupyöräkatos. Myös A-talolla on polkupyöräkatos ja välituntipihan reunoilla on myös parkkipaikkoja. Koulun lähellä on iso lähivuosina rakennettu parkkipaikka, johon mahtuu paljon autoja. Keväällä 2014 parkkipaikan reunalle rakennettiin bussikatos, jossa oppilaat voivat odottaa sateensuojassa linja-autoja ja takseja.
Brunein sulttaani
Brunein sulttaani on monarkki, jolla on Brunein sulttaanikunnassa ylin valta. Hän toimii myös hallinnollisesti pääministerin tehtävässä. Brunei itsenäistyi Britanniasta vuonna 1984, josta lähtien vain yksi sulttaani on ollut vallassa, mutta sulttaani-instituutio juontaa juurensa 1300-luvulle.
Tees
Tees on Koillis-Englannissa virtaava joki, jonka pituus on lähes 140 kilometriä ja valuma-alue yli 1 830 neliökilometriä. Se saa alkunsa Penniineiltä ja muodostaa yläjuoksullaan useita vesiputouksia, joista kuuluisin on nimeltään High Force. Tämän jälkeen joki mutkittelee kohti itää alavien maiden halki ja ohittaa useita pieniä maalaiskaupunkeja. Pian Darlingtonin jälkeen se kääntyy koilliseen, kiertää Stockton-on-Teesin kaupungin ja laskee lopulta Middlesbrough’n kohdalla Pohjanmereen.
Englantilaisen kansantaruston mukaan Teesjoessa elää Peg Powler -niminen ruma, vanha akka, jolla on vihreä iho, pitkä tukka ja terävät hampaat. Kerrotaan, että hän voi kiskoa varomattoman rannallaolijan nilkoista virtaan ja hukuttaa tämän.
Fate Gear
Fate Gear (tyyliteltynä FATE GEAR) on japanilainen metalliyhtye, joka on perustettu vuonna 2015. Yhtyeen perustajiin kuuluva Mina perusti aiemmin Destrose-yhtyeen.
Kultaheinäsirkka
Kultaheinäsirkka (Chrysochraon dispar) on keskikokoinen Suomessa tavattava heinäsirkkalaji. Se on väriltään vihertävä, ruskea tai kellertävä. Sitä tavataan merenrannoilla koko Suomessa.
Koiras on 16–19 millimetriä pitkä, naaras 23–29 millimetriä.
Brenna Harding
Brenna Harding (s. 1996) on australialainen näyttelijä. Hän on kasvanut kahden äidin perheessä ja ajanut samaa sukupuolta olevien parien oikeuksia.
Ura
Brenna Harding esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 2004 pitkäaikaisen australialaisen lastensarjan Play Schoolin videopätkässä. Tuolloin hän esiintyi lesboparin lapsena, ja hallituksen ministerit syyttivät ohjelmaa politikoinnista. Hardingin ehkä tunnetuin roolisuoritus on australialaisdraamassa Puberty Blues (2012–2014), jossa hän näytteli nuorta päähenkilöä Sue Knightiä. Vuonna 2013 hän oli roolisuorituksestaan ehdolla parhaan nuoren näyttelijän AACTA-palkinnon saajaksi, ja hän voitti Logie-palkinnon palkintosarjassa ”Most Outstanding New Talent”.
Vuonna 2015 Harding esiintyi Kotiin takaisin -draamasarjan kolmannella tuotantokaudella.
Grace Phipps
Yksityiselämä
Gracie Gillam syntyi Katelle ja Gil Phippsille Texasissa 1992. Hänellä on pikkuveli Liam. Phipps valmistui Robert E. Lee High Schoolista arvosanalla summa cum laude.
Näyttelijänä
Gillam sai debyyttiroolinsa vuonna 2011 elokuvassa Fright Night. Samana vuonna hän sai Amyn roolin ABC Family -kanavan draamasarjassa The Nine Lives of Chloe King. Vuonna 2012 hän esitti April Youngia The CW:n kauhu/fantasiasarjassa Vampyyripäiväkirjat.
Gillam näytteli Ross Lynchin ja Maia Mitchellin kanssa musikaalisessa Disney Channel -elokuvassa Teen Beach Movie vuonna 2013. Hän toisti Teen Beach Movien Lela-roolin jatko-osassa Teen Beach 2 vuonna 2015.
Gillam on vieraillut sarjoissa Baby Daddy, Supernatural, The Signal ja Austin ja Ally.
Laulajana
Gillam lauloi vuonna 2013 julkaistulla Teen Beach Movien soundtrackillä usealla raidalla. Albumi kipusi Billboard 200 -listalla 8. sijalle. Hän lauloi myös jatko-osan Teen Beach 2 soundtrackillä.
Diskografia
Single:
Bartholomew Kuma
Kuma
Kuma näyttäytyi ensimmäisen kerran kaapparilordien kokouksessa, jossa päätettiin tehdä Marshall D. Teachista uusi kaapparilordi Sir Crocodilen tilalle. Kuten muidenkaan kaapparilordien kohdalla, Kuman historiasta ei ole kerrottu muuta, kuin että hän oli merirosvona todella pelätty "Tyranni".
Ulkonäkö
Kuma on todella kookas, suuri mies (kuten Gecko Moria), joka muistuttaa karhua. Hän kantaa raamattua ja pitää hanskoja. Kuma pukeutuu yleensä takkiin, jonka alun perin piti olla oranssin värinen mangassa, mutta animessa musta. Nykyään Oda on piirtänyt Kuman mustassa takissa. Takissa on tassukuvioita ja valkoisia raitoja, jotka muodostavat tähtäimen. Kuman housut ovat täynnä tassukuvioita, ja hänen hatussaan on pilkkuja ja karhun korvat. Hänen silmäpupilleja ei ole näkynyt kertaakaan ja hänellä myös ruskeat pitkät kiharahiukset.
Luonne ja suhteet
Sarjassa ei voi oikein päätellä kenen puolella Kuma on. Esim. hän päästi Olkihattupiraatit menemään Thriller Barkissa ja "pelasti" heidät kontra-amiraali Kizarun kynsistä. Vaikka on kaapparilordi niin hänen ei olisi pitänyt tehdä näin. Morian mukaan Kuma on "ainoa kaapparilordi, joka tottelee Maailmanhallitusta". Kumalla ei näytä olevan erityisiä suhteita muihin kaapparilordeihin tai Merivoimiin, mutta hän tuntee Luffyn isän Monkey D. Dragonin. Kuma on yksi mystinen hahmo sarjassa. Joskin sarjan edetessä huomataan että Kuma kuuluu Ivanovin kanssa Dragonin kapinallisiin, mutta hän on silti muuttunut koneeksi, samanlaiseksi kuin pacifistat. Syytä miksi hän on suostunut muokkaamaan itsestään tunteettoman ihmisaseen, ei tiedetä vielä.
Nykypäivä
Bartholomew Kuma on maailmanhallituksen aivoton kätyri, kyborgi joka tottelee jokaista käskyä. Kuma on myös varmistettu kapinallisten jäseneksi. Kuman hahmo on hyvin ristiriitainen eikä hänen menneisyyttään tai nykyistä tilannetta voida tietää varmasti.
Voimat
Kuma on syönyt pirunmarjan, joka antaa kyvyn torjua kaikkea. Marja on todella vahva esim. kun Kuma saapui Thriller Barkiin Perona yritti taistella tätä vastaan. Kumalle tämä oli pikku juttu ja kadotti Pelonan yhdellä käden huitasulla. Kuma on myös nopea, mikä voi johtua joko marjan voimista tai siitä että hän on "pacifista". Kuma on pacifista eli tavallaan kyborgi kuten Franky mutta voimakkaampi. Tämän "Pacifista-hankkeen" loi Merivoimien Dr. Vegapunk, joka keksi esim. myös sen että merikivi on yksi pirunmarjavoimien heikkous.
List of One Piece characters Capitaines corsaires
Lidové noviny
Lidové noviny on Tšekin tasavallassa ilmestyvä maan vanhin sanomalehti. Päivittäin ilmestyvä lehti on perustettu 1893. Kommunistit lakkauttivat sen 1952, mutta kommunisminajan toisinajattelija Jiří Dienstbier perusti sen ystävineen uudelleen 1987, ja vuodesta 1989 se on jälleen ilmestynyt virallisesti.
Lehteä julkaisevan yhtiön Mafra a.s. omistaa nykyisin saksalainen yritys Rheinisch-Bergische Druckerei- und Verlagsgesellschaft.
Destrose
Destrose on japanilainen metalliyhtye, jonka on perustettu vuonna 2005. Yhtye on ollut tauolla vuodesta 2015 lähtien. Yhtyeessä on ollut sen kymmenvuotisen uran aikana useita kokoaikaisia jäseniä, joista monet ovat lähteneet omiin projekteihinsa. Yhtyeen jäsenet ovat myöhemmin vaikuttaneet muun muassa yhtyeissä Mary’s Blood ja Fate Gear.
Knuutilankankaan vesitorni
Knuutilankankaan vesitorni on Oulussa Knuutilankankaan kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1993 valmistunut vesitorni. Tornin vesisäiliön tilavuus on 4 000 m3 ja sen ylin vesiraja on 68,4 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kiina talviolympialaisissa 2018
Kiina osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 80 urheilijaa, jotka kilpailivat 12 urheilumuodossa. Urheilijoista naisia oli 46 ja miehiä 34. Freestylehiihtäjiä oli 15, pikaluistelijoita 13, taitoluistelijoita 11 ja kaukalopikaluistelijoita 10. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi kaukalopikaluistelija Zhou Yang ja päättäjäisissä kaukalopikaluistelija Daijing Wu.
Knuutilankankaan vesitorni
Tornin rakennesuunnittelusta vastasi diplomi-insinööri Tapani Mäkikyrö, joka piti rakennusta kauneimpana suunnittelemistaan esineistä. Rakennuksen pikarimainen kartio-osa on tehty esijännitetyistä valkobetonielementeistä.
Kiina talviolympialaisissa 2018
Kiina voitti kisoissa yhden kultamitalin, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia. Se sijoittui kisojen mitalitilastossa 16:nneksi.
Rantaheinäsirkka
Rantaheinäsirkka (Chorthippus albomarginatus) on Suomessa yleisenä tavattava heinäsirkkalaji. Se esiintyy merenrantojen rantaniityillä. Sukulainen on esimerkiksi ketoheinäsirkka.
Mary’s Blood
Mary’s Blood on japanilainen power metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 2009. Yhtyeen perustajista neljä oli aiemmin Destrose-yhtyeessä. Mary's Blood aloitti määrittelemättömän tauon 9. huhtikuuta 2022.
When the Music’s Over
When the Music’s Over on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Doorsin kappale yhtyeen vuoden 1967 albumilta Strange Days. Kappaleen lause ”I want to hear the scream of the butterfly” on viittaus vuoden 1965 elokuvaan Scream of the Butterfly.
Raittila
Raittila on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Brotherhood (New Orderin albumi)
Brotherhood on brittiläisen New Order -yhtyeen vuonna 1986 julkaistu neljäs albumi.
Levyn viimeisen – tai julkaisuversiosta riippuen toiseksi viimeisen – kappaleen ”Every Little Counts” alussa ja kolmannen säkeistön jälkeisessä "tyy-dy-tyy-dy-tyydy tyydy-tyydy-tyydy-tyy" väliosassa kuullaan laulaja Bernard Sumnerin naurua. Sumner laulaa: "Every second counts / When I am with you / I think you are a pig / You should be in a zoo". (Joka sekunti merkitsee, kun olen sun kanssa. Mun mielestä oot sika, ja sun pitäis olla eläintarhassa.) Sumner repeää ensimmäisen säkeistön neljännen säkeen kohdalla ja uudelleen loppupuolen väliosassa. Kysyttäessä Bernard Sumner on sanonut, että naureskelu johtui siitä, että laulun sanat ovat niin huonot. "Mutta ne päätettiin silti pitää, koska alkuperäiset sanat olivat vielä huonommat."
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Justimus
Justimus on suomalainen televisiosarja, jonka pääosissa esiintyi alun perin YouTube-videopalvelussa Justimusfilms-nimellä mainetta kerännyt kolmikko Juho Nummela, Sami Harmaala ja Joose Kääriäinen. Justimus on Suomessa toinen televisiosarja, joka on aloittanut ”nettisketsejä” tekemällä, ensimmäinen oli Biisonimafia.
Sarjaa kuvattiin Helsingissä kesällä 2012 ja se alkoi TV5-kanavalla 16. lokakuuta 2012 alkaen. Sarjan ensimmäinen jakso keräsi 112 000 katsojaa, mikä oli TV5:n katsojaennätys. Sarjan viimeinen jakso esitettiin 17. huhtikuuta 2013, jossa nähtiin parhaita paloja edellisistä jaksoista.
Mwan
Mwan on Norsunluurannikon keskiosassa asuvien mwanien puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 20 000 henkeä.
Mwania puhutaan Bérén alueen Kounahirin ja Mankonon departementeissa. Se kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Lähimmät sukukielet ovat guro ja jaure. Mwaniin on vaikuttanut wanin kieli.
Äidinkielensä lisäksi mwanit puhuvat guroa, djulaa, wania tai ranskaa. Monet wanit osaavat myös mwania.
Mwaniksi on julkaistu lukukirja, kansanperinnekokoelma ja Uusi testamentti latinalaisella kirjaimistolla. Kieli toimii silti lähes yksinomaan suullisen kanssakäymisen välineenä.
World Series of Poker 2011
World Series of Poker 2011 on 42. WSOP-tapahtuma. Se alkoi 31. toukokuuta 2011 ja kesän osuus turnauksesta päättyi 19. heinäkuuta 2011. Kaikki sen turnaukset pelattiin Rio All Suite Hotel and Casinolla Las Vegasissa. Neljättä kertaa WSOP:n pääturnauksen finaalipöytä pelattaan loppuun vasta myöhemmin syksyllä "November Nine"-nimellä kutsun konseptin mukaan alkaen 5. marraskuuta. Vuoden 2011 WSOP:ssa Las Vegasissa pelataan kaikkiaan 55 turnausta. Lokakuussa 2011 pelataan Cannesissa, Ranskassa erillinen World Series of Poker Europe -turnaussarja, jonka voittajat saivat myös WSOP-rannekkeen.
Rikkavesi
Rikkavesi on järvi Savon ja Karjalan rajamailla. Se laskee Ohtaansalmen kautta Juojärveen.
Rikkavesi-nimen taustaa
1400-luvun asiakirjoissa Rikkaveden kirjoitusasu oli Rikkajärfui. Vuonna 1799 Rikkavesi mainitaan nykyisessä muodossaan.
Alueella on useita Rikka-alkuisia paikannimiä: järven eteläpäässä on Rikkaranta. Se on kylä, joka kuuluu Outokummun kaupunkiin. Rikkarannassa on Rikkalampi, josta laskee lyhyt Rikkajoki Rikkaveteen. Järven pohjoispäässä on suurikokoinen Rikkalahti. Se esiintyy myös kylännimenä (Rickalax, 1735) samalla suunnalla.
Rikka-alkuiset luontonimet ovat tyypillisiä Pohjois-Savossa. Rikka merkitsee roskaa tai kariketta. Vesistönimissä se voi tarkoittaa kaislikkoa tai muuta vesikasvillisuutta.
Satamat ja laiturit
Saimaan ja Rikkaveden välillä on laivaväylä, joka kulkee Juojärven kautta. Rikkavedellä on useita retki- ja käyntisatamia. Rikkavedeltä laivaväylä jatkuu pohjoiseen Kaavinjärvelle.
Luikonlahden käyntisatama sijaitsee Rikkaveden pohjoisosassa Luikonlahden pohjukassa lahden länsirannalla. Tuloväylä Luikonlahteen on 1,8 metriä. Laiturin lähellä on varattavissa Luikonpaja-huoltorakennus, jossa on keittiö, suihku, wc ja kokoushuone. Luikonlahden kyläkeskuksessa on huoltoasema noin 500 m satamasta länteen. Suojaisessa paikassa oleva käyntisatama soveltuu sekä tilapäiseen oleskeluun että yöpymiseen.
Kaavinkosken retkisatama sijaitsee Kaavinkosken Tuusniemen puoleisella rannalla. Tuloväylän syvyys on 1,5 metriä. Satamassa on laiturin lisäksi mm. poijupaikkoja, veneenlaskupaikka, uimaranta, kota, jätepiste, käymälä ja pysäköintipaikka autoille. Kaavinkosken satama soveltuu sekä tilapäiseen oleskeluun että yöpymiseen.
Harold Woodin rautatieasema
Harold Woodin rautatieasema on rautatieasema Haveringin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee TfL Railin (tulevan Crossrailin) reitillä Gidea Parkin ja Brentwoodin asemien välillä, Oyster-vyöhykkeellä 6. TfL Railin lisäksi asemalla pysähtyy sunnuntaisin Abellio Greater Anglian junia Southend Victorian asemalle.
Rikkavesi
Satamat ja laiturit
Ohtaansalmen vieraslaituri sijaitsee Rikkaveden ja Juojärven välisessä salmessa Tuusniemellä.
Rikkavedelle saapuva voi laskea veneensä vesille edellä mainittujen paikkojen lisäksi Kaavin ja Tuusniemen venesatamissa sekä Kylänlahdessa, Pitkälahdessa, Pöytälahdessa ja Juurikkasalmessa.
Kalastus
Rikkavesi kuuluu Kaavi-Juojärven yhteislupa-alueeseen. Siihen kuuluvat myös muut alueen lähijärvet: Juojärvi, Kaavinjärvi sekä Pohjois-Karjalan puolella Outokummun alueen pienvedet.
Säännöstely
Rikkavesi on likimain samassa tasossa Juojärven ja Kaavinjärven kanssa. Niitä säännöstellään Palokin voimalaitoksella. Säännöstely aloitettiin vuonna 1965. Säännöstelyn luvanhaltija on Pohjois-Karjalan sähkö Oy. Luvan mukainen säännöstelyväli on 0,65 m.
Ekologisesti Rikkavesi on erinomaisessa tilassa lukuun ottamatta sitä, että Palokin voimala muodostaa vaelluskaloille nousuesteen. Vesi on keskiruskeaa.
Täyssinän rauhan raja
Rikkavesi oli osa vuonna 1595 solmittua Ruotsin ja Venäjän välistä Täyssinän rauhan rajalinjaa. Täyssinän rauhan rajamerkit ovat yhä nähtävissä rantakalliossa Tuusniemen Ohtaansalmessa, jossa Rikkavesi laskee Juojärveen.
Rikkaveden pohjoispuolella olevan Kaavinjärven pohjoispäässä Täyssinän rauhan rajamerkit on puolestaan hakattu mannerjään paikalleen kuljettamaan kiillegneissilohkareeseen.
Sourountouna
Sourountounan kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Dahin, lännessä Diélin, etelässä Diakourounan, Karaban ja Wakin sekä idässä Tominianin piirin Sanékuyn kuntiin.
Kuntaan kuuluu 31 kylää.
Sourountounan kautta kulkee Sanin ja Koutialan välinen maantie.
John Quincy Adams
John Quincy Adams (11. heinäkuuta 1767 – 23. helmikuuta 1848) oli Yhdysvaltain 6. presidentti (1825–1829) ja Yhdysvaltain toisen presidentin John Adamsin poika.
John Quincy Adamsin saavutukset presidenttinä jäivät laihoiksi, koska häntä syytettiin vaaleissa lahjonnasta eikä kongressi tämän takia tukenut häntä. Tästä huolimatta Adams sai muun muassa läpi ehdotuksensa Erien kanavan valmistamisesta, minkä ansiosta Isoiltajärviltä saatiin vesiyhteys Yhdysvaltain itärannikolle.
Nuoruus
John Quincy Adams syntyi 11. heinäkuuta 1767 Braintreessä (nykyinen Quincy), Massachusettsissa. Hän oli vanhempiensa John ja Abigail Adamsin toinen lapsi. Ollessaan seitsemänvuotias John Quincy Adams seurasi yhdessä äitinsä kanssa läheiseltä mäeltä, kun britit ja amerikkalaiset kävivät verisen Bunker Hillin taistelun lähellä perheen kotitilaa. Kaksi vuotta myöhemmin hän lähti diplomaattitehtäväänsä suorittaneen isänsä mukana Ranskaan. Euroopassa ollessaan John Quincy Adams opiskeli eurooppalaisissa yliopistoissa ja oppi puhumaan seitsemää kieltä, joista ranskaa ja hollantia sujuvasti. Vuonna 1782 Adams käväisi nopeasti Suomessa matkallaan Pietarista Haagiin ollen näin ensimmäinen Suomessa käynyt Yhdysvaltain presidentti. Hän palasi Massachusettsiin vuonna 1785 ja meni Harvard Collegeen opiskelemaan lakia kahdeksi vuodeksi.
Ura poliitikkona
Nuorena lakimiehenä Adams alkoi kirjoittaa silloisen presidentin George Washingtonin eristäytymispolitiikkaa puolustavia kirjeitä; Washington oli presidenttikaudellaan halunnut pitää Yhdysvallat erillään Ison-Britannian ja Ranskan välisestä sodasta. Vuonna 1794 Washington nimitti Adamsin Alankomaiden suhteita hoitavaksi ministeriksi. Viettäessään talven 1794-1795 Lontoossa John Quincy Adams tapasi Louisa Catherine Johnsonin, jonka kanssa hän meni naimisiin 1797. Aviopari sai neljä lasta, joista kaksi kuoli nuorena ennen Adamsia itseään.
Kun Adamsin isä John Adams nousi presidentiksi vuonna 1796, hän nimitti poikansa Preussin asioitava hoitavaksi ministeriksi. John Adamsin hävittyä vuoden 1800 presidentinvaalit Thomas Jeffersonille, myös John Quincy Adams kutsuttiin takaisin Bostoniin seuraavana vuonna. Adams aloitti uudelleen lakiopiskelunsa. Vuonna 1802 hänet valittiin Massachusettsin senaattiin ja seuraavana vuonna Yhdysvaltain senaattiin. Adams oli isänsä tapaan pitkään federalisti, mutta vastusti myöhemmin useita puolueen linjauksia. Federalistien johtoon nousi hänen isänsä kiistakumppani Alexander Hamilton, jonka takia Adams jätti senaatin paikkansa samana vuonna ja palasi Harvardiin professoriksi.
Vuonna 1809 presidentiksi noussut James Madison pyysi Adamsia lähtemään suurlähettilääksi Venäjälle. Ollessaan Pietarissa Adams huomasi Ranskan silloisen hallitsijan Napoleonin suunnittelevan sotaretkeä Venäjälle. Samaan aikaan myös Yhdysvallat ja Iso-Britannia olivat ajautumassa sotaan keskenään. Vuonna 1814 Madison lähetti Adamsin Belgiaan solmimaan Gentin rauhan, joka lopetti sotatoimet maiden välillä. Tämän jälkeen Adams siirtyi isänsä tapaan Isoon-Britanniaan hoitamaan maiden välisiä diplomaattisuhteita. Myös Adamsin nuorin poika Charles Francis Adams hoiti tätä virkaa myöhemmin.
Vuonna 1817 presidentti Madison nimitti Adamsin Yhdysvaltain ulkoministeriksi. Ulkoministerinä Adams muun muassa neuvotteli Oregonin ostamisesta brittien kanssa ja osti Floridan osavaltion Espanjalta. Lisäksi hän loi yhdessä James Monroen kanssa Monroen oppi -nimisen doktriinin vuonna 1823.
Nousu presidentiksi
thumb|Kartta äänien jakaantumisesta edustajainhuoneessa vuoden 1824 vaaleissa. Vuonna 1824 Adams asettui ehdolle presidentinvaaleissa yhdessä kahden muun ministerin, John C. Calhounin ja William H. Crawfordin, senaatin puhemiehen Henry Clayn ja kenraali Andrew Jacksonin kanssa. Koska kukaan ehdokkaista ei saanut tarvittavaa äänimäärää vaaleilla, valinta siirtyi edustajainhuoneelle, jossa olivat ehdokkaina kolme suosituinta ehdokasta: Adams, Jackson ja Crawford. Edustajainhuoneessa jokaisella osavaltiolla oli käytössään yksi ääni, jonka saaja valittiin osavaltion edustajien kesken pidetyllä äänestyksellä. Adams sai noin 54 prosenttia osavaltioiden äänistä ja voitti vaalit. Jacksonin kannattajat syyttivät Adamsia lahjonnasta.
Heti presidenttikautensa alussa Adams sai huomata Jacksonin kannattajien vihan kongrenssissa. Adamsin tavoitteena oli luoda Interstate-tieverkoston, parantaa kanavien toimintaa ja luoda kansallisia yliopistoja. Useimmat näistä tavoitteista kuitenkin kaatuivat Jacksonin kannattajien vastustukseen kongressissa. Vaikka Adamsin saavutukset presidenttinä jäivätkin vähäisiksi, hän sai rakennettua muun muassa tärkeän Erien kanavan, joka yhdisti Isotjärvet itärannikkoon.
Adams pyrki vuonna 1828 toiselle presidenttikaudelle, mutta lahjontaepäilyjen takia hän hävisi selvästi Jacksonille. Adams palasi Massachusettsiin, mutta hänet valittiin jo vuonna 1830 takaisin edustajainhuoneeseen, jossa hän toimi aina kuolemaansa saakka. Adams sai tuolloin myös lempinimen Old Man Eloquent (vapaasti suomennettuna "vanha mies vaikuttava") pyrkimyksistään puolustaa sananvapautta ja yliopistokoulutusta.
Adams kuoli 23. helmikuuta 1848 kolmanteen aivoinfarktiinsa.
Romania talviolympialaisissa 2018
Romania osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 27 urheilijaa, jotka kilpailivat kahdeksassa urheilumuodossa. Urheilijoista miehiä oli 18 ja naisia yhdeksän. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi ampumahiihtäjä Marius-Petru Ungureanu ja päättäjäisissä ohjaskelkkailija Raluca Strămăturaru.
Romanian urheilijoista parhaiten sijoittui ohjaskelkkailija Raluca Strămăturaru, joka oli naisten kilpailussa seitsemäs.
Diceria dell’untore
Diceria dell’untore (myös The Plague Sowers) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Beppe Cinon ohjaama italialainen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Franco Nero ja Vanessa Redgrave. Diceria dell’untore kertoo fyysisistä ja henkisistä haavoista kärsivistä italialaisista toisen maailmansodan veteraaneista ja tuberkuloosipotilaista parantolassa, jossa heistä tehdään psykologinen tutkimus vuoden 1946 Italiassa.
Diceria dell’untore perustuu Gesualdo Bufalinon romaaniin Diceria dell’untore (1981), jonka pohjalta Bufalino ja Cino laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuva kuvattiin Sisiliassa ja Roomassa joulukuusta 1989 tammikuuhun 1990. Vincent Gallo, Massimo Vigliar ja Nero tuottivat elokuvan, joka sai ensi-iltansa Italiassa 12. lokakuuta 1990. Italiassa elokuvan teatterilevityksestä vastasi Istituto Luce-Italnoleggio Cinematografico, joka oli myös yksi elokuvan tuotantoyhtiöistä. Diceria dell’untore sai Yhdysvaltain ensi-iltansa Kalifornian Santa Monicassa 25. kesäkuuta 1992.
Suomalais-Japanilainen Yhdistys
Suomalais-Japanilainen Yhdistys ry (SJY) on Japanista sekä Suomen ja Japanin välisestä ystävyydestä kiinnostuneiden ystävyysseura. Yhdistys on perustettu vuonna 1935 ja se oli Suomen toinen kansainvälinen ystävyysyhdistys. Yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli professori Gustaf Ramstedt, Suomen ensimmäinen asiainhoitaja Tokiossa.
Yhdistys järjestää erilaisia kursseja ja harrastepiirejä, kuten japanilaisen ruoan valmistuksesta ja Japanin matkailusta, kuten esim. Matkailijan 50 Kanjia. SJY myös ylläpitää japanin kielen keskusteluryhmää Helsingissä. SJY myös järjestää tai on mukana monissa eri tapahtumissa, kuten Roihuvuoren Hanamijuhla ja Japani-Matsuri. Yhdistys on myös julkaissut joukon kirjasia Japanin kulttuurista ja kielestä. Yhdistyksen jäsenjulkaisu, Kokoro (心), ilmestyy neljä kertaa vuodessa.
Technique
Technique on brittiläisen New Order -yhtyeen vuonna 1989 julkaistu viides albumi.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Iraklionin arkeologinen museo
Iraklionin arkeologinen museo on arkeologinen museo Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on yksi koko Kreikan suurimmista ja merkittävimmistä museoista ja maailman merkittävin minolaista kulttuuria esittelevä museo. Museon kokoelmiin kuuluu esineitä esihistorialliselta kaudelta antiikin ajan lopulle saakka. Tunnetuimpia ovat monet minolaiset taide-esineet. Museo on perustettu vuonna 1883.
Historia
thumb|left|240px|Museon kokoelmia.
Ensimmäinen varsinainen museorakennus rakennettiin vuosina 1904–1907 vuoden 1856 maanjäristyksessä tuhoutuneen venetsialaisaikaisen Pyhän Franciscuksen luostarin paikalle. Vuonna 1912 sitä laajennettiin ja se sai uusklassisen ulkoasun. Nykyinen museorakennus rakennettiin vuosina 1937–1940 ja avattiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1952. Rakennusta laajennettiin vuonna 1964, ja se uusittiin kokonaan vuosina 2006–2013, jolloin vain pieni perusnäyttely oli avoinna.
Rakennus
Museo sijaitsee Iraklionin vanhan keskustan itäosassa. Museorakennus edustaa modernia arkkitehtuuria. Sen on suunnitellut kreikkalainen arkkitehti Pátroklos Karantinós. Museossa on 27 näyttelyhuonetta, jotka esittelevät Kreetan historiaa pääosin aikajärjestyksessä. Osa huoneista on keskittynyt johonkin teemaan, kuten seinämaalauksiin. Rakennuksessa on näyttelytilojen lisäksi tutkimustiloja ja laboratorioita, erillinen tieteellinen kokoelma, kirjasto, museokauppa sekä kahvila. Museorakennuksessa järjestetään erilaisia kulttuuritapahtumia.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu noin 15 000 esinettä. Ne sijoittuvat noin 5 000 vuoden ajanjaksolle neoliittiselta kivikaudelta roomalaiselle kaudelle saakka. Suurin osa esineistä on minolaiselta kaudelta, joka oli Kreetan esihistoriallista pronssikautta. Näihin lukeutuu keramiikkaa, kivestä veistettyjä esineitä, sinettisormuksia ja -leimasimia, pienoisveistoksia, metalliesineitä, koruja sekä seinämaalauksia. Esineet ovat pääosin minolaisista palatseista, asutuksista, pyhäköistä, luolista ja haudoista keskiseltä ja itäiseltä Kreetalta, mukaan lukien Knossos, Faistos, Agía Triáda, Káto Zákros, Mália ja Kamáresin luola.
Tunnetuimpiin museoesineisiin kuuluvat muun muassa Knossoksen seinämaalaukset eli freskot; Faistoksen kiekko; pienet käärmejumalatarpatsaat; minolaiset korut, kuten Málian Chrysólakkoksesta löydetty kultainen mehiläisriipus; Agía Triádan sarkofagi; Arkalochórin kirves; sekä Kamáres-keramiikkaa edustavat esineet.
Seepra-sarja
Seepra-sarja on WSOY:n vuodesta 1970 julkaisema pienten tietokirjojen sarja, jossa ilmestyi 1980-luvun alkupuolelle asti kaikkiaan toistasataa teosta. Ne käsittelivät tekstein ja kuvin käytännön aihepiirejä kuten avioliittoa, avioeroa, lastenhoitoa, perheen lakiasioita ja asiakirjojen laadintaa sekä eri harrastuksia kuten ruoanlaittoa, kalastusta, veneilyä, kesämökkielämää, remontointia, valokuvausta, kaitafilmausta ja äänentoistoa. Kirjasarja julkaistiin runsaan ennakkomarkkinoinnin avulla jo vuoden 1969 helmikuussa ilmoituksella, jossa kerrottiin vuoden kuluttua tulevien kirjojen aiheita ja kannustettiin yleisöä tarjoutumaan oman erikoisalansa opaskirjan kirjoittajiksi. Vuoden 1970 alussa kirjoja tuli kerralla markkinoille iso määrä.
Kovakantisten, taskukokoisten (10,5×15,5 cm, 64–200 sivua) Seepra-kirjojen tilalle tai rinnalle tulivat 1980-luvun taitteessa suurempikokoiset Isoseepra-kirjat.
Seepra-sarjan kilpailijoita olivat Tammen hieman isommat, pehmeäkantiset T-kirjat.
Raipon rautatieasema
Raipon rautatieasema, 1.1.1950 saakka Etusimola, oli risteysasema Lappeenrannan Raipossa Kouvolan ja Vainikkalan välisellä rataosalla 78 kilometriä Kouvolan asemalta itään. Sieltä johti sivuraide Simolan ja Lappeenrannan väliselle rataosalle siten, että Kouvolan–Vainikkalan (Viipurin), Simolan–Lappeenrannan ja Raipon–Lappeenrannan väliset rataosat muodostivat kolmioraiteen.
Matkustajaliikenne Raipossa aloitettiin 18. marraskuuta 1940 ja lopetettiin 22. toukokuuta 1977. Raipon–Lappeenrannan rataosa menetti kuitenkin tärkeimmän merkityksensä jo 1960-luvulla, kun Luumäen–Lappeenrannan oikorata valmistui. Raippo alennettiin laiturivaihteeksi vuonna 1968 ja miehittämättömäksi liikennepaikaksi seuraavana vuonna. Matkustajaliikenne lakkautettiin vuonna 1977. Kolmioraiteen Simolan puoleinen osa suljettiin vuonna 1996, jolloin Lappeenrannan radalle oli yhteys vain lännestä Raipon suunnasta. Raiposta ja Simolasta Lappeenrantaan johtanut rata purettiin pääosin vuonna 2003.
Asemarakennuksen suunnitteli Jarl Ungern, ja se valmistui 1940. Se on siirretty 1990-luvun lopussa Helsinkiin.
Raipossa sijaitsi neuvostoliittolaisia autoja edustaneen Oy Konela Ab:n maahantuontipiste, minkä vuoksi paikalle suuntautui runsas vaunukuormaliikenne Neuvostoliiton romahtamiseen saakka, vuoteen 1991.
Ansarisirkka
Ansarisirkka (Diestrammena asynamora, syn. Tachycines asynamorus) on Suomessakin tavattava, alkuaan Kiinasta kotoisin oleva hyppysirkkalaji. Sen aikaisempi nimi oli ansarihepokatti. Nimi oli kuitenkin harhaanjohtava, sillä se kuuluu hyppysirkkojen heimoon (Rhaphidophoridae) eikä hepokatteihin. Ansarisirkka on kosmopoliitti laji. Pohjois-Euroopassa elää se lähinnä kasvihuoneissa, kasvitieteellisissä puutarhoissa ja ruukkukasveissa. Se on kumaraselkäinen, pitkäraajainen ja -tuntosarvinen ja väriltään ruskeankirjava. Naaraalla on lähes ruumiin mittainen, miekkamainen munanasetin. Ansarisirkka on täysin siivetön eikä se pysty ääntelemään. Se ei myöskään kuule mitään. Se syö kirvoja, kilpikirvoja, kuolleita hyönteisiä ja joskus myös pehmeitä kasvinosia. Laji on kuuluisa pitkistä hypyistä: se voi hypätä puoli metriä ylöspäin ja puolitoista metriä eteenpäin.
NaN
NaN (Not a Number, suoraan suomennettuna ’ei-numero’, vakiintumaton suomennos ’epäluku’) on määrittelemätön lukuarvo, jota käytetään esimerkiksi tietojenkäsittelyssä. NaN-lukujen käyttö on esitelty IEEE 754 -liukulukustandardissa.
Laskutoimituksia, joiden tuloksena on NaN:
The Machineries of Joy
The Machineries of Joy (1964) on Ray Bradburyn novellikokoelma.
Nevaheinäsirkka
Nevaheinäsirkka (Chorthippus montanus) on Suomessa tavattava heinäsirkkalaji. Se esiintyy pohjoisessa nimensä mukaisesti soilla ja nevoilla. Laji viihtyy sarakasvien seuralaisena. Se käyttää ravinnokseen kasveja.
Louis Kentner
Louis Kentner CBE (19. heinäkuuta 1905 Karwin – 22. syyskuuta 1987 Lontoo) oli unkarilaissyntyinen, sittemmin Ison-Britannian kansalaisuuden saanut pianisti.
Kentner syntyi unkarilaisen isän ja itävaltalaisen äidin pojaksi. Hän opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Budapestin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Hänen opettajiaan olivat siellä Zoltán Kodály, Hans von Koessler, Arnold Székely ja Leó Weiner. Ensimmäisen julkisen esiintymisensä Kentner teki Budapestissa 13-vuotiaana, ja vuonna 1920 hän teki laajan Euroopan-kiertueen. 17-vuotiaana hän asettui Berliiniin, josta kuitenkin palasi Budapestiin äitinsä ja siskonsa tueksi. Vuonna 1933 Kentner soitti Béla Bartókin pyynnöstä solistina tämän toisen pianokonserton Unkarin-ensiesityksessä, jonka johti Otto Klemperer. Edellisenä vuonna hän oli sijoittunut viidenneksi Varsovan toisessa kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa.
Kentner asettui Lontooseen vuonna 1935. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli pianisti Ilona Kabos; pariskunta erosi vuonna 1945. Toinen puoliso Griselda Gould oli Jehudi Menuhinin Diana-vaimon sisko. Kentner saavutti Lontoossa mainetta muun muassa Franz Lisztin teosten tulkitsijana ja piti myös lukuisia resitaaleja, jotka olivat tietyn yksittäisen säveltäjän musiikille omistettuja. Hän teki musiikillista yhteistyötä myös Jehudi Menuhinin kanssa ja esitti tämän kanssa esimerkiksi Ludwig van Beethovenin sonaatit Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla. Kentner teki tunnetummiksi aikalaistensa teoksia. Hän kantaesitti esimerkiksi Kodályn, Arthur Blissin, Michael Tippettin, William Waltonin ja Alan Rawsthornen teoksia. Vuonna 1945 Kentner esiintyi solistina Bartókin kolmannen pianokonserton Euroopan-ensiesityksessä Adrian Boultin johdolla.
Menuhinin kanssa Kentner kiersi Intiassa vuonna 1954, ja kaksikko esiintyi useissa Kaukoidän kohteissa vuonna 1956. Menuhin ja Kentner toimivat myös triossa sellisti Gaspar Cassadón kanssa. Ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa Kentner teki 28. marraskuuta 1956. Vuodesta 1974 hän opetti Surreyn Yehudi Menuhin Schoolissa, ja vuodesta 1965 kuolemaansa hän toimi Britannian Liszt-seuran puheenjohtajana. Kentner teki ensimmäiset kaupalliset levytyksensä jo Unkarissa. Soololevytyksiä hän teki esimerkiksi Lisztin, Frédéric Chopinin ja Johannes Brahmsin teoksista. Menuhinin kanssa hän teki levytyksiä Beethovenin ja Johann Sebastian Bachin teoksista. Kentner sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1978.
National League Championship Series
National League Championship Series on ammattilaisbaseball-sarjan National Leaguen loppuottelusarja, joka on vuodesta 1969 lähtien ratkaissut ns. Liiga pennantin eli mestaruuden ja pääsyn World Seriesiin American Leaguen voittajaa vastaan. Aiemmin mestaruus ratkesi suoraan sarjaotteluiden perusteella. Vuoteen 1984 saakka voittaja ratkaistiin paras viidestä ja kaudesta 1985 lähtien paras seitsemästä -menetelmällä. Vuonna 1994 sarja jäi pelaamatta pelaajien lakon vuoksi.
Ensimmäisen kerran liigan mestaruusottelu järjestettiin jo 1892. Tällöin American Association oli sulautunut National Leagueen ja liigojen välinen World Series -sarja korvattiin kausipuolikkaiden voittajien välisellä loppuottelusarjalla. Boston Beaneaters voitti Cleveland Spidersin puhtaasti voitoin 5–0 ensimmäisen kamppailun päätyttyä 0–0-tasapeliin. Puolitetun kauden järjestelmästä päätettiin kuitenkin luopua jo seuraavalla kaudella. Myös kausilla 1876 (Championship of West), 1894–1897 (Temple Cup) ja 1900 (Chronicle-Telegraph Cup) NL:n kaksi parasta joukkuetta kohtasivat niin sanotussa postseasonissa. Näitä ei kuitenkaan pidetä liigan mestaruusotteluina vaan erillisinä kilpailuina.
Idänkulkusirkka
Idänkulkusirkka (Locusta migratoria) on laajimmalle levinnyt kulkusirkkalaji. Sen esiintymisalue kattaa kaakkoisen Euroopan, suuren osan Aasiasta sekä Afrikan ja Australian. Alue ulottuu idässä aina Japaniin ja Uuteen-Seelantiin saakka.
Idänkulkusirkka on kookas vihreä tai ruskea heinäsirkka. Naaraat voivat saavuttaa lähes 6 cm pituuden koiraiden jäädessä hieman pienemmiksi. Muiden kulkusirkkojen tapaan idänkulkusirkalla esiintyy kaksi muotoa, joita kutsutaan solitaariseksi ja gregaariseksi faasiksi. Faasit eroavat toisistaan paitsi ulkonäöltään ja muutamien anatomisten piirteiden perusteella, myös käyttäytymiseltään. Sirkkojen yksilötiheyden kasvaessa riittävän suureksi solitaariseen faasiin kuuluvat yksinelävät yksilöt muuttuvat gregaarisiksi. Gregaariset yksilöt muodostavat valtavia vaeltavia parvia, jotka voivat syödä löytämänsä viljelykset hetkessä.
Vaikka idänkulkusirkka ei kykene lisääntymään Suomessa, joinakin vuosina niitä esiintyy myös täällä. Tällöin kyseessä ovat yksittäiset harhautuneet yksilöt, joskin eläimiä tiedetään kulkeutuneen myös laivalastien mukana. Useimmat kulkusirkkahavainnot on tehty etelärannikon tuntumasta.
Tanska talviolympialaisissa 2018
Tanska osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 17 urheilijaa, jotka kilpailivat viidessä urheilumuodossa. Urheilijoista miehiä oli kymmenen ja naisia seitsemän. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi pikaluistelija Elena Møller Rigas ja päättäjäisissä pikaluistelija Viktor Hald Thorup.
Tanskalaisurheilijoista parhaiten sijoittui pikaluistelija Viktor Hald Thorup, joka oli miesten yhteislähtökilpailussa viides.
Haapaseitikki
Haapaseitikki (Cortinarius lucorum) on nimensä mukaisesti haavan seuralaisena viihtyvä seitikkilaji. Lajia esiintyy Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Sitä tavataan myös Suomessa.
Keroheinäsirkka
Keroheinäsirkka (Aeropedellus variegatus) on ruskehtava, pienikokoinen ja Suomessa hyvin harvinainen heinäsirkkalaji. Se muistuttaa jonkin verran nuijaheinäsirkkaa. Keroheinäsirkka tunnettiin aikaisemmin nimellä jänkäheinäsirkka, mutta nimi vaihdettiin, koska laji ei elä jängillä.
Suomessa keroheinäsirkkaa tavataan vain kahdesta paikasta Lapissa. Se esiintyy tunturipaljakoilla ja avoimilla rinnepaikoilla. Muualla maailmassa laji esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa ja pitkälle Keski-Aasiaan, Siperiaan ja Alaskaan asti ulottuvalla vyöhykkeellä.
Laji sirittää äänekkäästi.
Frank Gresley
thumb|Frank Gresley, Derbyshire's Swarkestone Bridge with sheep Frank Gresley (1855 - 1936) oli brittiläinen taidemaalari. Hän maalasi pääasiassa akvarellejä maisemista. Hänen tunnetuimpia töitään ovat maisemat Trent-joelta Swarkestonen kohdalta, Barrowista ja Inglebystä. Gresleyn isä James Stephen Gresley oli taiteilija ja useiden taideseurojen jäsen. Frank itse pyydettiin paikalliseen taidetoimikuntaan valitsemaan näyttelyihin teoksia. Myös Frankin kahdesta pojasta Haroldista ja Cuthbertista tuli taiteilijoita. Cuthbert maalasi posliinia Royal Crown Derbyn posliinitehtaalla, ja Harold isänsä tavoin maisemia vesiväreillä. Gresley eli suurimman osan elämästään Derbyshiren Chellastonissa. Alfred E. Goodey lahjoitti kokoelman hänen teoksiaan Derbyn kaupunginmuseolle. Vuonna 2001 museo järjesti suuren näyttelyn Gresley taiteilijasuvun teoksista.
Vapaudenpatsas (Mytilíni)
Vapaudenpatsaan on veistänyt kreikkalainen kuvanveistäjä Grigórios Zevgólis, ja sen on suunnitellut Lesboksella syntynyt taidemaalari Geórgios Iakovídis. Patsas on saanut innoituksensa New Yorkin Vapaudenpatsaasta, mutta ei kuitenkaan ole sen suora kopio. Patsaan lahjoitti eräs Yhdysvalloissa pitkään työskennellyt lesboslainen palattuaan takaisin kotimaahansa. Patsas valettiin Saksassa vuonna 1922 ja pystytettiin Mytilíniin vuonna 1930.
Esikuvansa tavoin patsas esittää nuorta naista, joka pitää kohotetussa oikeassa kädessään soihtua ja katsoo merelle päin. Patsas on pystytetty marmoriselle jalustalle ja sen koko korkeus on 15 metriä. Patsas kunnioittaa Kreikan kansallissankareita ja sen juurelle lasketaan seppele aina Kreikan vapaussodan aloittaneen kansannousun muistopäivänä eli Kreikan itsenäisyyspäivänä 25. maaliskuuta.
Get Ready
Get Ready on brittiläisen New Order -yhtyeen vuonna 2001 julkaistu seitsemäs albumi.
Fist of the Red Dragon
Fist of the Red Dragon (, Sou Hat-Yi, myös Hero Among Heroes) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut hongkongilainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Yuen Woo-ping ja Chan Chin-Chung. Käsikirjoituksesta vastasivat Lau Tai-Muk, Tsui Jobic ja Wong Wing-Fai. Pääosissa näyttelivät Donnie Yen, Wong Yuk, Ng Man Tat ja Fennie Yuen.