cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juuso Walli
Ura
Kauden 2021–2022 kynnyksellä, syyskuussa 2021 Ässät lainasi Wallin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Kooveen Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä koko alkukauden ja oli tehoilla 7+7=14 joukkueen tehokkain puolustaja. Walli oli myös KOOVEE:n sisäisessä pistepörssissä toisena Janne Seppäsen ja Eppu Varjamon kanssa edellään Jani Nyman, kunnes tammikuussa 2022 hänen sopimuksensa Ässien kanssa purettiin. Samana päivänä Wallin vahvistettiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Esbjerg Energyyn. Toukokuussa hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kishō Kurokawa
thumb|250px|Tokion kansallisen taidekeskuksen kaareutuva lasiseinä Kishō Kurokawa (, 1934 Nagoya – 12. lokakuuta 2007, Tokio) oli merkittävä japanilainen arkkitehti ja arkkitehtuurin teoreetikko. Hänet muistetaan etenkin yhtenä 1960-luvun metabolismiliikkeen perustajajäsenistä.
Elämä ja työt
Kurokawa syntyi Nagoyassa vuonna 1934. Myös hänen isänsä oli arkkitehti. Hän valmistui kandidaatiksi Kioton yliopistosta vuonna 1957 ja myöhemmin Tokion yliopistosta maisteriksi vuonna 1959 ja tohtoriksi vuonna 1964. Oman toimistonsa hän perusti vuonna 1962.
Kurokawa oli yksi metabolistien nuorimmista jäsenistä. Metabolismi syntyi vastaliikkeenä kansainväliselle modernismille ja painotti orgaanista, uusiutuvaa arkkitehtuuria. Metabolistien suunnitelmat olivat usein villin futuristisia. Liike huipentui Osakan vuoden 1970 maailmannäyttelyyn, jossa esiteltiin kolme Kurokawan rakennusta. Kurokawa suunnitteli muun muassa järvellä kelluvia taloja ja DNA-molekyylien rakenteeseen pohjautuvan tornitalon: metabolistit näkivät rakennukset organismeina, jotka voisivat muuntua ja laajentua ajan kuluessa. Kurokawan merkittävimpiin metabolistikauden töihin kuuluvatkin tätä ajatusta edustava Tokion Nakagin Capsule Tower (1972) irrotettavine kapseliasuntoineen ja Osakan Capsule Inn (1977), jota pidetään ensimmäisenä kapselihotellina.
Kurokawan myöhempiin töihin kuului laaja kirjo erilaisia julkisia rakennuksia ja kaupunkisuunnitteluhankkeita. Niihin lukeutuvat muun muassa Osakan Sony Tower (1976), Osakan kansallinen etnologinen museo (1977), Japanin kansallinen bunraku-teatteri (1988), Hiroshiman nykytaiteen museo (1989), Kazakstanin pääkaupungin Astanan yleissuunnitelma 1990-luvulla ja Amsterdamin Van Gogh -museon lisärakennus (1998), jota kritisoitiin sopimattomaksi kaupunkiin. Erityistä huomiota ja ylistystä sai osakseen kuitenkin Kuala Lumpurin kansainvälinen lentoasema (1998) lentokentän toimintojen lomaan tuotuine trooppisine sademetsineen. Japaniin toteutetuista suurista rakennushankkeista Kurokawan viimeisiksi jäivät Tokion kansallinen taidekeskus ja aivan viimeiseksi kansainväliseksi työksi Pietarissa sijaitseva Ristisaaren stadion.
Kurokawa yhdistettiin myöhemmin ”Symbiosis”-liikkeeseen, joka kannatti ”maailman eri kulttuurien vaikutuksesta syntyvää arkkitehtuurin synteesiä”; niinpä hänen filosofiassaan yhdistyivät monet vastakohdat, kuten ”länsimainen ja ei-länsimainen, julkinen ja yksityinen sekä järjestys ja kaaos”. Kurokawan myöhemmän kauden töitä leimasivat metabolismin muunneltavan arkkitehtuurin sijaan pikemminkin abstraktit geometriset muodot. Hän oli myös merkittävä teoreetikko, jonka teos Kyōsei no shisō (1987,, ) sai Japanin lisäksi myös kansainvälistä huomiota.
Kurokawa koki viimeisenä elinvuonnaan takaiskuja. Hän pyrki keväällä 2007 Tokion kuvernööriksi, mutta hävisi ystävälleen Shintarō Ishiharalle, ja myöhemmin kesällä tuloksettomasti Japanin ylähuoneeseen. Kurokawa oli kuollessaan naimisissa elokuvanäyttelijä Ayako Wakaon kanssa, ja hänellä oli edellisestä avioliitosta kaksi lasta.
Viitatar
Aku Ankan Taskukirjat
56. Pyssyllä ei rahaa saa
345. Tähtihetki
Maribor
Maribor on kaupunki Štajerskan perinteisellä alueella Sloveniassa. Se on Mariborin kunnan keskustaajama.
Viitatar
Aku Ankan Taskukirjat
385. "Täydellinen poikaystävä"
Maribor
Kaupungissa on noin 95 600 asukasta, joten se on Slovenian toiseksi suurin kaupunki pääkaupunki Ljubljanan jälkeen. Mariborin pinta-ala on 41 neliökilometriä.
Ystävyyskaupungit
Mariborilla on yksitoista ystävyyskaupunkia:
Lp
Lp, lp tai LP voivat tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Rantakallio Southforelandissa
Rantakallio Southforelandissa on öljyvärimaalaus kankaalle, 66,5×80,5 cm, jonka Alfred William Finch (1854-1930) maalasi vuonna 1892. Suomeen vuonna 1897 asettuneen Finchin maalaus ostettiin vuonna 1928 Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Täplämaalaustekniikalla toteutettu Rantakallio Southforelandissa ilmentää Finchin tuttavaltaan Georges Seuratilta omaksumaa sekoittamattomien värien rinnakkaisasetteluun ja niiden optisen sekoittumiseen perustuvaa väriteoriaa. Värit sinällään ovat tässä maaluksessa vaaleita värejä. Maalauksen asettelu kuvastaa uusimpressionismille ominaista juhlallista harmoniaa.
Puhtaan paletin vaikutteet johtivat niin sanotun puhtaan paletin kauteen Suomessa, mutta myös Septem-ryhmän syntyyn täällä. Alfred Finch toi tullessaan Suomeen mukanaan uusia eurooppalaisia vaikutteita, mutta myös omat yhteytensä sikäläisiin taidepiireihin, jotka olivat myös joskus tärkeitä.
Celta Vigo B
Historia
Se on käyttänyt historiansa aikana yhteensä kolmea nimeä Club Turista (1927–1990), Celta Turista (1990–1996) ja Celta de Vigo B (1996–).
Celta Vigo B teki debyyttinsä Segunda B:ssä kaudella 1992–1993 ja paras sijoitus siellä toistaiseksi on kolmas tila. Historiansa aikana joukkue on pelannut kaikkiaan 7 kautta Segunda B:ssä ja 9 kautta Tercera Divisiónissa.
Iisa (albumi)
Iisa on laulaja Iisa Pykärin esikoisalbumi, joka julkaistiin 31. tammikuuta 2014. Levyltä julkaistiin singleinä kappaleet "S€ pyörittää", "Perjantai" ja "Puutarhajuhla", jossa Iisa duetoi Egotrippi-yhtyeestä tutun Knipin kanssa.
Comilla
Comilla tai Cumilla (bengaliksi কুমিল্লা ) on kaupunki Chittagongin alueella, Bangladeshissa. Se on Comillan piirikunnan hallinnollinen keskus. Se perustettiin kunnaksi vuonna 1890, ja Comilla onkin yksi Bangladeshin vanhimmista kaupungeista.
Ilmasto
Comillassa vallitsee trooppinen savanni-ilmasto (Aw). Kesäisin lämpötila voi kohota yli 40 lämpöasteen.
Iisa (albumi)
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle kuusi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Iisa Pykäri, ellei toisin mainittu.
Youssou N’Dour
Youssou N’Dour (lausutaan ; s. 1. lokakuuta 1959 Dakar) on senegalilainen laulaja. Hän teki tunnetuksi paikallisen populaarimusiikin tyylilajin mbalaxin. Vuonna 1979 N’Dour perusti Étoile de Dakar -yhtyeen, mutta hänet tunnetaan silti paremmin sooloartistina. Hänen tunnetuin kappaleensa on ”7 Seconds”, jonka hän on levyttänyt Neneh Cherryn kanssa vuonna 1994 ja esittänyt Didon kanssa Live 8 -konsertissa kesällä 2005.
N’Dour valittiin Senegalin kulttuuri- ja matkailuministeriksi huhtikuussa 2012. Hänet vapautettiin ministerin tehtävistä syyskuussa 2013, jolloin hän siirtyi presidentin neuvonantajaksi.
N’Dour sai Polar-palkinnon vuonna 2013.
Heinrich von Stryk
Heinrich Eduard Carl von Stryk (16. heinäkuuta 1873 – 10. syyskuuta 1938) oli baltiansaksalainen poliitikko ja viimeinen Liivinmaan maamarsalkka.
Heinrich von Stryk syntyi baltiansaksalaiseen aateliseen perheeseen. Hänen isänsä oli Oskar von Stryk, joka omisti useita kartanoita Liivinmaan alueella, muun muassa Voltvetin (vir.Tihemetsa) ja Kärsun kartanot Viron Saardessa sekä Ainažin (vir. Heinaste) kartanon Ainažissa Latvian puolella. Lukion von Stryk kävi Tartossa vuosina 1885–1890. Sen jälkeen hän opiskeli lakitiedettä Tarton yliopistossa vuosina 1891–1893.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Heinrich von Stryk siirtyi pois Baltiasta. Vuodesta 1916 von Stryk asui Tukholmassa Ruotsissa, jossa hän perusti Baltian avustusvaliokunnan. Vuonna 1917 hän siirtyi Berliiniin ja työskenteli siellä saksalaisten miehittäessä juuri käynnissä olleessa maailmansodassa Baltian maita. Von Stryk esitti 28. tammikuuta 1918 Tukholmassa Liivinmaan ja Vironmaan ritarikuntien nimissä itsenäisyysjulistuksen. Heinäkuussa 1918 hän palasi takaisin ja hänet valittiin Liivinmaan maamarsalkaksi, jossa roolissa hän toimi Baltian ritarikuntien edustajana Saksassa. Hänet valittiin tässä vaiheessa Baltian maaneuvoston toimesta myös ulkomaanedustajaksi asemapaikkanaan Tukholma. Siellä hän pyrki hakemaan tunnustusta Viron ja Latvian alueet kattavalle Baltian herttuakunnalle, jota oltiin muodostamassa Saksan keisarikunnan johdolla yhdessä baltiansaksalaisten kanssa. Saksan kärsittyä tappion ensimmäisessä maailmansodassa marraskuussa 1918 von Strykin toiveet Baltian herttuakunnasta kärsivät tappion, ja hän erosi tehtävistään.
Pian sen jälkeen Neuvosto-Venäjän bolševikkien puna-armeijan tunkeuduttua joulukuun 1918 – tammikuun 1919 aikana Latviaan saksalaisten ja latvialaisten oli peräännyttävä Kuurinmaan eteläosaan Liepājaan (saks. Libau). Heinrich von Strykin toimiessa vuoden 1918 lopulla ja 1919 alussa Tukholmassa hän oli yhteistyössä ruotsalaisten kanssa organisoimassa ruotsalaisvapaaehtoisten lähtemistä sotaan bolševikkeja vastaan Kuurinmaalla, jonne puna-armeija oli työntänyt saksalaisten ja latvialaisten kansallisen armeijan yksiköt. Von Stryk saapui helmikuussa 1919 laivalla ruotsalaisten upseerien kanssa Liepājaan. Von Strykiltä takavarikoidut asiakirjat kertoivat perustettavasta mahdollisesta uudesta saksalaisjohtoisesta balttilaisvaltiosta. Tämä riitaannutti hänet samalla saksalaisten vapaajoukkojen komentajan kenraali Rüdiger von der Goltzin kanssa, joka Liepājassa valtaa pitävänä asetti von Strykin kotiarestiin baltiansaksalaisen nostoväen Baltian Landeswehrin vapauttaessa kuitenkin hänet. Von Stryk poistui sen jälkeen Saksaan eikä osallistunut enää poliittiseen toimintaan. Vapaaherra Heinrich von Strykin toiminnan tultua julkisuuteen se vahvisti maassa latvialaisten silmissä heikossa asemassa olleen Latvian kansallisen hallituksen asemaa. Samalla latvialaisten suhtautuminen baltiansaksalaisiin muodostui entistä kriittisemmäksi eli epäiltiin baltiansaksalaisten uskollisuutta kansallista Latviaa kohtaan.
Saksalaisten poliittinen valta päättyi vuoden 1920 aikana, jolloin Viro ja Latvia tekivät rauhan naapurivaltioiden ja myös Saksan kanssa. Tämän pohjalta saksalaiset joukot poistuivat Baltiasta, ja baltiansaksalainen aatelisto menetti poliittisen valtansa ja myös maaomaisuutensa. Heinrich von Stryk siirtyi tällöin asumaan Saksaan.
Heinrich von Stryk oli avioitunut Lontoossa 1905 Emma Charlotte Auguste Gräfin von Mellinin kanssa. Avioliitto päättyi eroon, ja vuonna 1917 hän avioitui toisen kerran Berliinissä kreivitär Irene (Irina) Charlotte Jenny Anna von Keyserlingin kanssa.
Omakuva (Vilho Lammen maalaus, 1933)
Omakuva on Vilho Lammen (1898–1936) 47 x 35,5 cm omakuva vuodelta 1933. Alfred Kordelinin säätiö talletti sen Ateneumiin vuonna 1934. Maalaus on maalattu öljyvärein kankaalle.
Vilho Lampi maalasi useita omiakuvia. Omakuva on peräisin Lammen sisäänpäin kääntyneeltä kaudelta. Tähän vihreäsävyiseen maalaukseen hän tallensi koreilemattoman itsensä hyväksyvän miehen tupakka hampaissaan. Hän oli aiemmin epäröinyt itseään maalarina, mutta näyttää tässä maalauksessa hyväksyneen itsensä pohjalaisena taiteilijana sivullisuudestaan huolimatta.
Edellinen vuoden 1932 Omakuva on Turun taidemuseon hallussa.
Patagoniannandu
Patagoniannandu (Rhea pennata ) on Etelä-Amerikassa elävä lentokyvytön nandulintu. Se on kahdesta nandulajista pienempi, 90–100 cm pitkä, ja sillä on suuremmat siivet kuin muilla strutsilinnuilla. Patagoniannandu pystyy juoksemaan 60 km/h, ja sillä vauhdilla se pääsee pakoon useimpia saalistajia. Varpaiden kynnet ovat terävät ja toimivat aseina saalistajia vastaan.
Lisääntymisajan ulkopuolella patagoniannandu on rauhallinen. Ne elävät 5–30 nandun laumassa riippumatta sukupuolesta tai iästä.
Patagoniannandu sijoitettuun välillä omaan sukuunsa Pterocnemia, mutta geneettisten tutkimukset tukevat lähempää sukulaisuutta nandun kanssa.
Bob Martinez
Robert ”Bob” Martinez (s. 25. joulukuuta 1934 Tampa, Florida, Yhdysvallat) on eläköitynyt yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi Floridan kuvernöörinä vuosina 1987–1991. Hän on osavaltion ensimmäinen espanjalaistaustainen kuvernööri sitten siirtomaa-aikojen. Ennen kuvernööriyttään hän toimi Tampan pormestarina kahden kauden ajan vuodesta 1979 vuoteen 1986. Presidentti George H. W. Bush nimitti hänet johtamaan Kansallisen huumausaineiden sääntelyvirastoa ja toimi tehtävässä vuosina 1991–1993.
Keskushyökkääjä (amerikkalainen jalkapallo)
thumb|Pelinrakentaja (numero 13) ojentaa pallon keskushyökkääjälle (37) hyökkäyksen linjan blokatessa tilaa juoksupelissä. Keskushyökkääjä (, lyh: RB, HB, TB, WB, FB) on hyökkäyksen pelipaikka amerikkalaisessa jalkapallossa.
Keskushyökkääjä(t) asettuvat aloitusryhmityksessä hyökkäyksen takakentälle, noin 5 jaardia pelinrakentajan taakse. Hyökkäyksen muodostelmasta riippuen keskushyökkääjiä on yhtäaikaisesti kentällä 1-3. Keskushyökkääjän päätehtävät ovat kantaa palloa juoksupeleissä, toimia syötön vastaanottajana heittopeleissä tai avustaa heittopeleissä hyökkäyksen linjaa blokkaamaan puolustajia.
Keskushyökkääjän tehtävät ottelun aikana vaihtelevat yleisen pelitaktiikan, käytetyn hyökkäysmuodostelman ja valitun pelikuvion mukaan. Hyvältä keskushyökkääjältä edellytetään varmaa pallonkäsittelytaitoa, hyvää blokkien ja pelin lukukykyä, nopeutta, ketteryyttä sekä kestävyyttä. Kaikista kentällä olevista pelaajista keskushyökkääjiä taklataan keskimäärin eniten amerikkalaisen jalkapallon ottelun aikana.
Nimitykset halfback ja tailback ovat synonyymejä, koska amerikkalaisessa jalkapallossa käytetty englanninkielinen terminologia ei ole vakiintunutta. Esimerkiksi eri valmentajat käyttävät mielensä mukaan jompaakumpaa nimitystä keskushyökkääjästä. Kahden keskushyökkääjän pelisysteemiä käyttävät joukkueet nimittävät palloa enemmän kantavaa keskushyökkääjää joko halfbackiksi tai tailbackiksi ja blokkaavaa keskushyökkääjää fullbackiksi. Termi running back vastaa suomenkielistä yleisnimitystä keskushyökkääjä.
Halfback ja tailback
Keskushyökkääjistä halfback ja tailback kantavat hyökkäyspeleissä eniten palloa ja hyvää keskushyökkääjää pidetäänkin yhtenä menestyksen edellytyksistä. HB:n ja TB:n päätehtävänä on pallon kantaminen juoksupeleissä, ja heitä käytetään myös pallon kiinniottajina lyhyissä heittokuvioissa. Joskus he myös asettuvat aloitusmuodostelmassa laitahyökkääjän paikoille. Halfbackiä ja tailbackiä voidaan käyttää myös blokkaajina joko avustamassa hyökkäyksen linjaa heittopeleissä tai yhtenä juoksublokkaajana juoksupeleissä. Joissain harvemmin käytetyissä kikkapeleissä keskushyökkääjä voi toimia myös pallon heittäjänä pelinrakentajan sijaan.
Samoin kuin laitahyökkääjä tarvitsee pelinrakentajaa heittämään palloa, keskushyökkääjä tarvitsee hyökkäyksen linjan blokkausta edetäkseen kentällä. Usein keskushyökkääjälle tulee enemmän juoksuyrityksiä kuin laitahyökkääjälle kiinniottoja. Suurin vastuu juoksupeleissä lankeaa kuitenkin hyökkäyksen linjalle, jonka on blokkaamalla tehtävä aukkoja puolustukseen, joista pallonkantaja pääsee juoksemaan.
Fullback
thumb|Fullbackin eli blokkaavan keskushyökkääjän paikka eräässä hyökkäyksen aloitusryhmityksessä. Keskushyökkääjistä tavallisesti kookkaampi, aloitusmuodostelmassa usein halfbackin eteen asettuva fullback on pääasiassa blokkaaja, jonka tehtävä on estää puolustajia taklaamasta toista, palloa kantavaa keskushyökkääjää. Heittopeleissä fullbackiä voidaan käyttää pallon vastaanottajana lähettämällä hänet juoksemaan heittokuvioita hyökkäyksen takakentältä. Useimmiten fullbackin roolina on heittopeleissä kuitenkin hyökkäyksen linjan tapaan estää puolustuksen linjamiehiä ja linjan läpi ryntääviä tukimiehiä säkittämästä pelinrakentajaa.
Keskushyökkääjien peluuttamisen taktiikkaa
Keskushyökkääjien määrän kentällä ratkaisee joukkueen yleinen pelisysteemi ja valittu hyökkäyksen peli. Hyökkäyksessään juoksupelejä painottava joukkue käyttää kahden tai jopa kolmen keskushyökkääjän järjestelmää. Enemmän heittopelejä käyttävä joukkue pelaa yleensä yhdellä tai kahdella. Keskushyökkääjien määrää voidaan myös vaihdella ottelun kuluessa, mikäli esimerkiksi halutaan enemmän blokkaavia pelaajia juoksupeleihin. Kahden keskushyökkääjän järjestelmä on kuitenkin varsin yleisesti käytetty perussysteemi, joka tuo blokkausvoimaa juoksupeleissä, mutta myös potentiaalisia heiton vastaanottajia. Esimerkiksi joissakin hyökkäyksen heittopeleissä toinen keskushyökkääjistä voidaan lähettää heittokuvioon toisen jäädessä hyökkäyksen linjan taakse auttamaan blokkaamisessa ja suojelemaan pelinrakentajaa päälle ryntääviltä puolustajilta.
Pelinrakentajan ja hyökkäyksen linjan viedessä kentällä kuusi pelipaikkaa loput viisi jaetaan keskus- ja laitahyökkääjien kesken. Näin pelaajien jakautumisesta eri paikoille voikin puolustus saada pientä vihjettä siitä, minkälaisia pelejä hyökkäys mahdollisesti käyttää. Tässä tosin piilee hämäyksen vaara: esimerkiksi kolmen keskushyökkääjän asettuessa aloitukseen puolustus saattaa tulkita tämän mahdolliseksi tulevaksi juoksupeliksi, ja alkaa "ylipuolustaa" juoksua. Näin onnistuneen juoksuhämäyksen kautta saatetaan joku laitahyökkääjistä saada vapaaksi heitolle.
Yen Sid
Yen Sid on Disneyn Fantasia-elokuvassa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Yen Sid on voimakas velho, jolla on pitkä harmaa parta, siniset vaatteet ja sininen taikahattu, jossa on kuun ja tähtien kuvia ja joka on ilmeisesti hänen voimiensa lähde. Yen Sid esiintyi elokuvan tarinassa Noidan oppipoika, jossa hän toimi Mikki Hiiren opettajana ja oppi-isänä. Suoritettuaan loitsuja Yen Sid haukottelee ja laskee hattunsa pöydälle vetäytyen nukkumaan. Mikin kokeiltua hänen hattuaan ja luotuaan elävän luudan kantamaan vettä tornin kaivoon hän vahingossa aiheuttaa kaaoksen luotuaan useita luutia, jotka uhkaavat hukuttaa tornin veteen, mutta Yen Sid herää ja voimillaan peruuttaa tapahtuneen. Yen Sid on vihainen Mikille tämän tottelemattomuudesta, joka antaa hatun takaisin Yen Sidille joka virnistää Mikille ja laittaa Mikin takaisin työhönsä laittamalla luudan lyömään Mikkiä takamukselle merkiksi siitä, että Mikki oppi läksynsä. Yen Sid esiintyi myös Fantasia 2000 elokuvassa samassa roolissa. Yen Sid esiintyi myös Mikin klubi-sarjassa ja Kingdom Hearts-pelisarjassa.
Mykkäfilmien näyttelijä Nigel De Brulier oli hahmon esikuvana, mutta ilmeitä ja eleitä hän sai myös Disneyltä. Nimi "Yen Sid" on Disney takaperin.
Descendants-elokuvatrilogiaan liittyvässä romaanissa Descendants: Isle of the Lost kerrotaan, että Kuningas Beast lähetti Yen Sidin Isle of the Lostille opettajaksi Dragon Hallin kouluun opettamaan saaren asukkaiden lapsia selviämään elämästä tieteen avulla eikä taikuuden. Myöhemmin romaanissa Return to the Isle of the Lost: A Descendants Novel Pahattaren kukistumisen jälkeen Yen Sid perusti valituista jälkeläisistä Anti Heroes Club-nimisen kerhon toimimaan Auradonin hyväksi. Yen Sid onnistui myös Freddie Facilierin avulla lähettämään viestin Malille, Evielle, Jaylle ja Carlosille palata saarelle ja etsiä käsiinsä neljä talismaania, jotka eivät saaneet joutua Pahan Kuningattaren, Jafarin ja Cruella de Vilin käsiin. Myöhemmin Tohtori Facilier lakkautti kerhon saatuaan tietää sen todellisen tarkoituksen.
Kukaan ei oo kenenkään
Kukaan ei oo kenenkään on Iisan 28. elokuuta 2015 ilmestynyt toinen sooloalbumi. 10. huhtikuuta julkaistiin albumilta ensimmäinen single, "Polulta harhaan" ja elokuussa toinen single, "Kukaan ei oo kenenkään".
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle yhdeksän.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Iisa.
Dawood Ibrahim
Dawood Ibrahim Kaskar (s. 26. joulukuuta 1955 Khed) on intialainen terroristi ja mafioso. Talouslehti Forbes listasi hänet maailman 63. vaikutusvaltaisimmaksi henkilöksi vuonna 2010. Häntä pidetään vuonna 1993 tapahtuneiden Bombayn pommi-iskujen suunnittelijana. Iskuissa kuoli yli 250 ja haavoittui 700 henkeä. Forbes myös määritteli hänet maailman kaikkien aikojen toiseksi rikkaimmaksi rikolliseksi, Pablo Escobarin jälkeen, vuonna 2015.
Perhe
Hänen veljensä Shabir oli myös pahamaineinen rikollinen.
Hänen toinen veljensä Iqbal Kaskar pidätettiin vuonna 2017 kiristyksestä syytettynä, ja Iqbalin poika Rizwan Kaskar joutui vankilaan vuonna 2019 samasta syystä.
Preerianaurulokki
pienoiskuva|Preerianaurulokin muna.
Preerianaurulokki (Larus pipixcan) on mustapäinen lokki, joka kuuluu rantalintujen lahkoon. Lajin nimesi Johann Georg Wagler 1831.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 32–36 cm ja paino 250–300 g. Juhlapukuisen vanhan linnun pää on musta, silmän ympärillä on valkoinen rengas ja nokka on tummanpunainen. Siivet ovat päältä harmaat ja uloimmissa käsisulissa on mustavalkeat kärjet. Vatsapuoli on usein vaaleanpunainen. Nuoren linnun siivet ovat päältä tummat, pyrstö on tumma ja pään sivuilla tummat lautumat.
Esiintyminen
Preerianaurulokki pesii Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosien sisämaassa järvillä ja soilla. Maailman populaation koko on 470 000–1,5 miljoonaa yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella se oleskelee valtamerillä ja talvehtii Etelä-Amerikan rannikon edustalla Chilestä Ecuadoriin. Tavataan satunnaisesti Euroopassa. Suomessa laji on tavattu kahdesti: 31.5.1997 ja 14.11.1999 Oulussa.
Elinympäristö
Pesii yhdyskunnittain järvillä ja soilla. Oklahoman Salt Plainsin suojelualueella pesi 3 miljoonaa yksilöä vuonna 1950, mutta vain 60 000 yksilöä vuonna 2003. Yhdyskunta on herkkä häiriöille pesinnän alkuvaiheessa.
Lisääntyminen
Sukukypsä 2-vuotiaana. Yksiavioinen. Pesä on maassa tai kelluvalla ruokolautalla, ja siinä on 2–4 munaa, joita haudotaan 23–26 päivää.
Ravinto
Syö kaikenlaisia vedessä eläviä pikkueläimiä.
Smallville (5. tuotantokausi)
'''Smallvillen 5. tuotantokausi''' käynnistyi Yhdysvalloissa 29. syyskuuta 2005. Kausi sisältää 22 jaksoa. Kauden viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 11. toukokuuta 2006.
Suomessa ensimmäinen jakso nähtiin 1. lokakuuta 2006 Subtvllä. Kauden esitys Suomessa päättyi 18. maaliskuuta 2007.
==Jaksoluettelo ==
Juoni
Siirtyneenä Yksinäisyyden linnakkeeseen, Clark on jälleen yhteydessä biologiseen isäänsä. Jor-El sanoo ettei Clark voi palata Smallvilleen, sen sijaan hänen täytyy jäädä ja valmistautua pelastamaan planeetta. Chloe, joka myös siirtyneenä Clarkin jäiseen yksinäisyyden linnoitukseen, ei kestä jäätävää kylmyyttä ja luhistuu, rukoillen Clarkia pelastamaan hänet voimillaan. Jor-El kieltää Clarkia lähtemästä, mutta lopulta suostuu, kertoen, että ellei Clark palaa ennen auringonlaskua, seuraukset tulevat olemaan kauheat. Sillä välin, Lana on kauhuissaan, kun hän näkee kaksi Kryptonilaista muukalaista ilmestyvät avaruusaluksesta, joka löytyi meteorikuuron jäännöksistä. Muukalaiset tuhoavat kaikki mitä kaupungista on jäljellä etsiessään Kal-Eliä.
Jor-El riistää Clarkilta tämän voimat, tekee hänestä ihmisen. Riemuissaan siitä, että hän on vihdoinkin "normaali", Clark tavoittelee suhdetta Lanan kanssa ilman salaisuuksia. Mutta kuitenkin sen jälkeen kun Lana, Jonathan ja Martha joutuvat kolmen roiston panttivangeiksi, Clarkin täytyy keksiä keino pelastaa perheensä ilman hänen supervoimiaan. Tässä jaksossa Clark ja Lana päätyvät yhteen
Kesäiset rantabileet Kraatterijärvellä saavat dramaattisen käänteen kun Lois lyö päänsä hypätessään järveen. Ennen kuin Clark ehtii pelastaa hänet, mysteerinen uimari, Aquaman, toiselta nimeltään Arthur Curry, saapuu pelastamaan Loista. Aquaman nolaa Clarkin uinnissa, joka saattaa tämän ymmälleen. Professori Fine kertoo Clarkille, että Lex on salaisen aseenvalmistusoperaation takana. A.C. murtautuu Luthorcorpin merikeskukseen yrittäen tuhota yhden Lexin torpedoista, ja joutuu Lexin kaappaamaksi.
Lana päättää kirjautua Metropoliksen yliopistoon viime hetkellä ja joutuu liittymään naisylioppilaiden yhdistykseen löytääkseen majoituksen niin lyhyessä ajassa. Kuitenkin yhdistyksen sisaret tarjoavat Lanalle muutakin kuin yöpaikan sen jälkeen kun hänet muutetaan vampyyriksi ja koulutetaan tappamaan Clark. Sillä välin Chloe hakee toimittajan paikkaa Daily Planetista, mutta lehden hirveä päätoimittaja voi olla liikaa hänelle.
Clark altistuu hopealle kryptoniitille, mikä tekee hänestä vainoharhaisen. Hopea kryptoniitti laittaa uskomaan, että Chloe paljastaa hänen salaisuutensa, Jonathan juonii häntä vastaan Lionelin ja Lexin kanssa ja että Lanalla on salainen suhde. Chloe sekä Kentit etsivät raivoisasti parannuskeinoa, mutta Professori Fine on se joka tulee Clarkia pelastamaan - joskin ei ilman taka-ajatusta.
Clark kääntyy Professori Finen puoleen kun Martha sairastuu merkilliseen tautiin ja hänellä on tunteja elinaikaa. Professori Fine vakuuttaa Clarkille, että Jor-El on vastuussa Marthan sairaudesta ja ainoa keino pelastaa hänet on tuhota Fortress of Solitude. Kuitenkin, kun Clark ja Professori saapuvat Fortressiin, Professori yrittää vapauttaa Kenraali Zodin ja tappaa Clarkin.
Lexille annetaan kirje, joka sisältää vahingollisia tietoja, jotka voisivat tuhota Jonathanin elämän. Hänen täytyykin nyt päättää, käyttääkö hän tietoja, sillä ne voisivat aiheuttaa harmia myös Clarkille ja Marthalle. Ennen kuin hän päättää mitä tekee, häntä ammutaan ja hän vajoaa koomaan. Lex uneksii, että hänen äitinsä vierailee hänen luonaan ja näyttää, millaista hänen elämänsä voisi olla, jos hän jättäisi isänsä ja LuthorCorpin. Tuossa elämässä Lex on onnellisesti naimisissa raskaana olevan Lanan kanssa. Sillä aikaa oikeassa elämässä Chloe pyytää Clarkia viemään joululahjoja vähävaraisille lapsille voimiaan apuna käyttäen.
Jonathan saa nimettömän uhkauksen, jossa hänet pakotetaan keskeyttämään senaattorikisa omalta osaltaan. Myöhemmin Clark löytää isänsä verisenä ja hakattuna ja päättää määrätietoisesti löytää hänen kimppuunsa käyneen henkilön. Myöhemmin hän saa selville, että Lexin kannattajat tekevät mitä vain, jotta Lex voittaisi vaalit. Loisin elämä on uhattuna, kun hänet kaapataan ja häntä pyydetään salamurhaamaan Jonathan hänen puheensa aikana. Lionel tarjoaa Marthalle rahaa Jonathanin kampanjaa varten. Lana on taas vakuuttunut siitä, että vastaukset, joita hän etsii löytyvät tutkimalla ensimmäistä meteoriittisadetta.
Kaksi poliisia, jotka olivat todistamassa avaruusaluksen laskeutumista maahan meteoriittisateen aikana, ottavat Lexin ja Lanan panttivangeiksiin uhaten tappaa Lexin, jos tämä ei kerro avaruusaluksen olinpaikkaa. Kun Lex yrittää paeta kartanon paniikkihuoneesen, häneen osuu Lanalle tarkoitettu luoti. Pelätessään Lexin kuolevan verenhukkaan, Lana pyytää häntä kertomaan poliiseille salaisen olinpaikan, mutta mies myöntää aluksen olleen kadoksissa useita viikkoja. Sillä aikaa Clark saa selville, että Lana on tutkinut avaruusalusta Lexin kanssa ja pelkää tämän saavan pian selville hänen salaisuutensa.
Clark paljastaa salaisuutensa Lanalle, Jonathan ja Lex saavat tietää senaattorinviran vaalien tulokset ja moottoritiellä tapahtuu järkyttävä auto-onnettomuus, joka vie hengen joltain, jota Clark rakastaa. Epätoivoinen Clark pyytää Jor-Elilta apua.
Clark saa selville, että Daily Planetin uusi reportteri – silmälasipäinen ja kömpelö nainen nimeltä Maya – on todellisuudessa naamioitunut kostaja, joka taistelee öisin rikollisuutta vastaan. Clarkin ja Mayan tiet kohtaavat, kun he molemmat etsivät samaa rikollista. Sillä aikaa Clarkin patoutunut ahdinko uhkaa voittamaan hänet.
Nuoren tytön sielu vapautuu, kun Chloe löytää ruumiin Talonin seinien sisältä. Clarkin täytyy seurata sielun jälkiä ja löytää murhaaja, joka on saalistanut tyttöjä Smallvillea viimeisimmät 10 vuotta. Kun Lois yhtäkkiä kidnapataan, Clark koittaa pelastaa hänet.
Sympaattinen tohtori vapauttaa koehenkilön Victorin, joka on puoliksi ihminen ja puoliksi kone. Häntä on pidetty vankina ja tutkittu LuthorCorpissa. Paetessaan Victor törmää Lanan autoon. Kun Lana näkee miehen kävelevän pois ilman naarmuakaan, hän soittaa Clarkin tutkimaan. Clark ystävystyy Victorin kanssa ja lupaa auttaa tätä löytämään hänen tyttöystävänsä, mutta Lex kaappaa Victorin ja vie hänet takaisin LuthorCorpiin.
Lex saa selville, että professori Fine oleskelee Hondurasissa ja päättää tavata tämän. Clark tapaa kauniin viettelijättären, Simonen, joka käyttää taianomaista viehätysvoimaansa saadakseen ihmiset toteuttamaan hänen jokaisen toiveensa. Lumoutunut Clark paljastaa voimansa Simonelle, joka käyttää tilaisuutta hyväkseen ja pakottaa Clarkin tappamaan Lexin.
Yhä erostaan Clarkin kanssa poissa tolaltaan oleva Lana kokeilee vaarallista seerumia, jonka avulla hän pääsee elämän ja kuoleman rajamaille tapaamaan edesmenneitä vanhempiaan. Huolestunut Clark rientää pelastamaan Lanaa, jotta tämä ei enää satuttaisi itseään enempää, mutta joutuukin itse tekemisiin kryptoniittia sisältävän seerumin kanssa. Kun Clark päätyy rajamaille, hän pystyy jälleen puhumaan isälleen, äskettäin kuolleelle Jonathanille. Jonathan varoittaa Clarkia Lionelista, joka tietää tämän salaisuuden. Sillä aikaa Lionelin ja Marthan välit lämpenevät entisestään.
Clark ja Martha ottavat huostaan pienen tytön, Madisonin, kun tämän kasvatusäiti murhataan raa'asti. Kun vielä selviää, että Maddiella on kyky murskata lasia ajatuksen voimalla, hänestä tulee pääepäilty murhaan. Sillä aikaa Chloe yllättää Lexin ja Lanan heidän intiimin hetkensä aikana.
Naamioitunut pyöveli ottaa Lionelin panttivangikseen ja johtaa sarjaa monimutkaisia pelejä, jotka Lionelin täytyy voittaa pysyäkseen elossa. Kun Clark kertoo Marthalle, että Lionel tietää hänen salaisuutensa, Martha lähtee tapaamaan miestä, mutta vahingossa hänestäkin tulee pelinappula pyövelin pelissä ja myös hän päätyy taistelemaan elämästään.
Clark on häkeltynyt, kun hän näkee isänsä haamun hautausmaalla, mutta tulee entistä hämmentyneemmäksi, kun Jonathan käskee hänen tappaa Lionelin. Sillä aikaa Lex kehittää rokotetta Finen tappavaan virukseen, mutta Fine tulee väliin ja pistää häntä rokotteella, mikä aiheuttaa Lexissä järkyttävän reaktion.
Professori Fine on vapauttanut viruksen, joka voi tappaa miljoonia ihmisiä ja Clarkin täytyy pysäyttää hänet. Sillä aikaa Lex pohtii, mitä tapahtuu, kun hän paljastaa Lanalle uusimman salaisuutensa.
David Allen Brooks
David Allen Brooks (s. 9. tammikuuta 1947 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti Max Eilersonia televisiosarjassa Crusade. Vuosina 1981–1982 Brooks näytteli Jim Dedricksonia saippuasarjassa The Edge of Night. Elokuvassa The Kindred (1987) hänen roolihahmonsa oli nuori tieteilijä nimeltä John Hollins.
Brooks on esiintynyt myös useissa teatterinäytelmissä. Eräs niistä on Larry Kramerin käsikirjoittama, AIDS-epidemiaa käsitellyt The Normal Heart, joka sai ensi-iltansa 1985. Siinä hän näytteli Bruce Nilesia. Ennen näyttelijäksi ryhtymistään Brooks työskenteli koulunopettajana muun muassa Arizonan alueella sijaitsevassa navajojen intiaanireservaatissa. Hänen harrastuksiinsa lukeutuvat surffaus ja kajakkimelonta.
Ammunta kesäolympialaisissa 2000
Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 ammunnassa kilpailtiin kymmenessä miesten lajissa ja seitsemässä naisten lajissa. Eniten mitaleja keräsi Kiina.
Forbes Suomi
SK Media Finlandin liikevaihto vuonna 2017 oli 567 000 euroa ja liiketappio 691 000 euroa. Vuonna 2018 SK Media Finlandille annettiin velkomustuomio noin 70 000 euron saatavien perimiseksi ulosotossa, velkojina muiden muassa Sponda, Posti Group, Työttömyysvakuutusrahasto ja perintäyritykset.
Hystereesi
Hystereesi on jonkin järjestelmän ominaisuus, joka hidastaa muutoksiin reagoimista tai estää systeemiä palaamasta alkuperäiseen tilaansa. Systeemissä on eräänlainen "välys" tai "kuollut alue". Suureen muuttuminen viivästyy hystereesin vaikutuksesta, koska suureen arvo ei riipu vain hetkellisesti vaikuttavista tekijöistä, vaan myös suureen aikaisemmasta arvosta. Lähtöarvo tietyn todellisen arvon kohdalla on erilainen lähestyttäessä kyseistä kohtaa eri suunnista.
Forbes Suomi
Lehteä ilmestyi kahden vuoden aikana 12 numeroa, ja tekijöinä oli Suomessa kolme toimituskokoonpanoa.
Marraskuussa 2018 työeläkeyhtiö Varma haki SK Media Finlandia konkurssiin, ja työpalkkioista viimeiset jäivät saamatta.
Julkaisuongelmien syyksi toimituspäällikkö Anna Gustafsson sanoo kustantaja Šteinmansin suomen kielen taidon puutteen, Tom Post taas pääoman puutteesta johtuvan liian vähäisen työntekijämäärän ja Suomen "yrityskapitalismille vihamielisen" ilmapiirin. Kustantajayhtiö SK Media Finland teki tappiota ensimmäisellä 11 kuukauden tilikaudella tappiota 69 100 euroa.
Hystereesi
Sähkömagnetismi
thumb|270px|right|Magnetisaatiokäyrä eli hystereesikäyrä voi olla ferromagneettiselle aineelle esimerkiksi tällainen. Kuvassa H on ulkoinen magneettikenttä ja B on aineen sisäinen magneettikenttä, joka riippuu aineen magnetoitumasta. Magnetismin yhteydessä hystereesillä tarkoitetaan sitä ferromagneettisissa aineissa esiintyvää ilmiötä, että ne jäävät magneettisiksi vielä sen jälkeenkin, kun ulkoinen magneettikenttä on lakannut vaikuttamasta. Aineita, joissa ilmiö on voimakas, sanotaan magneettisesti koviksi, ja niistä voidaan valmistaa kestomagneetteja. Magneettisesti pehmeissä aineissa hystereesi on vähäisempää. Niitä käytetään sähkömagneeteissa, esimerkiksi muuntajissa, joissa hystereesi on haitallinen ja aiheuttaa tehohäviöitä. Toisaalta hystereesin aiheuttamaa magneettisen materiaalin lämpenemistä käytetään hyväksi esimerkiksi induktiokuumentimissa.
Taloustiede
Yleisemmin suhdanneteoriassa hystereesin voidaan katsoa selittävän sitä, miksi kansantalouden tuottavuus ei laman jälkeen useinkaan palaudu aiemmalle kasvu-uralle, vaan jää usein pysyvästi alhaisemmalle tasolle. Hystereesin olemassaoloa voidaan pitää yhtenä perusteluna sille, miksi olisi talouspoliittisesti perusteltua pyrkiä tasaamaan suhdannevaihtelua siten, että tuotannon taso ei pääse romahtamaan niin paljon, että syntyy pysyvä vaikutuksia. Esimerkiksi vuoden 2008-finanssikriisistä alkunsa saaneen globaalin laman on havaittu synnyttäneen monissa maissa varsin voimakkaan hystereesi-vaikutuksen. Mallintamalla on myös voitu osoittaa, että finassipolitiikan kerroinvaikutus on huomattavasti voimakkaampi hystereesi-vaikutuksen vallitsessa kuin ilman sitä.
Hermanni Vuorinen
Hermanni Karl Anton Vuorinen (s. 27. tammikuuta 1985 Pori) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä, mutta uransa alussa pelasi enimmäkseen keskuspuolustajana.
Ura
Vuorinen aloitti uransa FC Jazzissa 7-vuotiaana ja kuului seuran kaikkien aikojen parhaaseen ikäluokkaan, joka voitti ensimmäisenä porilaisjoukkueena B-juniorien Suomen mestaruuden. Vuorisen ohella joukkueeseen kuuluivat muun muassa Matti Lähitie, Samu Ruisniemi ja Toni Junnila.
Suomen nuorten maajoukkueissa 22 ottelua pelannut Vuorinen siirtyi vain 17-vuotiaana Saksaan, SV Werder Bremenin organisaatioon, jossa hän pelasi amatöörijoukkueen otteluita. Melko lyhyeksi jääneen Saksan visiitin jälkeen hän palasi Suomeen, tällä kertaa AC Allianssin joukkueeseen, ja sieltä puolentoista vuoden jälkeen Honkaan kesken kauden 2005. Honka nousi tuon kauden päätteeksi Veikkausliigaan, ja aloitti kauden 2006 erittäin vakuuttavasti. Vuorinen oli suuressa osassa Hongan menestyksessä tehtyään 17 liigaottelussa peräti 16 maalia. Elokuussa 2006 uutisoitiin, että vastikään jatkosopimuksen allekirjoittanut tähtihyökkääjä on myyty norjalaiseen Fredrikstadiin. Vaikka Vuorinen siirtyi kesken kauden Fredrikstadiin, hän voitti silti Veikkausliigan maalikuninkuuden 2006.
Vuorinen ei murtautunut norjalaisseuran pelaavaan kokoonpanoon ja kesällä 2007 hänet lainattiin takaisin Suomeen HJK:n riveihin. HJK sai osto-option vuokrasopimukseen. Vuokrasiirron yhteydessä uutisoitiin, että Fredrikstadin pitää maksaa FC Hongalle vielä toinen osa siirtosummasta, noin 200 000 euroa. Vuorinen teki heti ensimmäisessä pelissä HJK:n riveissä maalin ja toisessa pelissä hattutempun HJK:n voittaessa MyPan 5–0. Sen jälkeen maalihanat tyrehtyivät ja nuo neljä maalia jäivät Vuorisen ainoiksi liigakaudella. Kauden jälkeen HJK ilmoitti, että se ei käytä osto-optiotaan Vuoriseen eikä hän jatka joukkueessa. Keväällä 2008 Vuorinen kirjoitti vuoteen 2010 asti ulottuvan sopimuksen vanhan seuransa Hongan kanssa. Hongassa Vuorinen teki kaudella 2008 yhdeksän maalia ja kaudella 2009 hänet kruunattiin Veikkausliigan maalikuninkaaksi kuudellatoista maalilla. Kauden 2010 elokuussa hän siirtyi Hongasta belgialaiseen Charleroihin. Vuorinen ehti viimeistellä kuusi liigamaalia ennen siirtoaan.
Luettelo Uniklubin kappaleista
Tämä on luettelo rock-yhtye Uniklubin kappaleista. Kappaleita voi järjestää raidan, kappaleen nimen, kappaleen keston, albumin tai julkaisuvuoden mukaan.
Sivullinen
Sivullinen on ranskalaisen Albert Camus’n filosofinen romaani tai pienoisromaani, joka julkaistiin toisen maailmansodan aikaan natsi-Saksan miehittämässä Ranskassa vuonna 1942. Teos oli Camus’n ensimmäinen julkaistu romaani. Tarinan katsotaan ilmentävän kirjoittajansa eksistentiaalista ja absurdia filosofiaa. Kirjan keskeisiä teemoja ovat muun muassa ihmiselämän merkityksettömyys, totuus ja kuolema.
Sivullinen sijoittuu ranskalaisen Algerian siirtomaan pääkaupunkiin Algeriin. Päähenkilö on Algerian ranskankieliseen väestöön kuuluva nuorimies, Meursault, jolle mikään ei merkitse mitään. Meursault sekaantuu erään naapurinsa ja paikallisten arabien väliseen kiistaan ja päätyy ampumaan yhden arabeista kuoliaaksi kirkkaassa päivänvalossa. Meursault tuomitaan kuolemaan murhasta ja osaltaan myös siitä syystä, ettei ympäröivä yhteiskunta voi käsittää hänen välinpitämättömyyttään maailmaa ja toisia ihmisiä kohtaan.
Juoni
thumb|upright|right|Meursault'n oikeudenkäynti. Kuvataiteilija Mayon kuvitusta vuodelta 1946. Romaani alkaa Meursault’n matkustaessa maaseudulle osallistuakseen äitinsä hautajaisiin. Meursault saapuu vanhainkotiin, jossa hän valvoo yön äitinsä ruumiin vierellä. Aamulla hautajaissaattue lähtee kohti läheistä kylää, jossa hautajaiset pidetään. Hautajaisten jälkeen Meursault palaa Algeriin, jossa hän viettää muutaman vapaapäivän eläen täysin tavallista elämää: hän syö, tapaa naisen, tupakoi ja käy työssä. Se, että hän ampuu miehen hengiltä aurinkoisena iltapäivänä, johtuu silkasta sattumasta.
Tästä alkaa romaanin toinen osa. Camus kertoo kiihkottomasti, kuinka mies lopulta tuomitaan − erityisesti siitä syystä, että hän on yhteiskunnan ulkopuolella, tunteeton hirviö. Todellisuudessa Meursault ei kuitenkaan ole tunteeton. Camus itse on kuvaillut päähenkilöään mieheksi, jossa asuu syvä intohimo totuutta kohtaan. Hän ei suostu valehtelemaan eikä tuntemaan tunteita, joita ei todellisuudessa tunne, vaikka näin onnistuisikin pelastamaan oman henkensä.
Taustaa
thumb|left|Albert Camus vuonna 1945. 1930-luvulla Albert Camus oleskeli Algerin kaupungissa. Hän opiskeli, teki vaihtelevia töitä, osallistui eri teatteriryhmien toimintaan ja käytti aikaa myös kirjoittamiseen. Vuonna 1930 hän sairastui ensimmäisen kerran tuberkuloosiin, josta hän ei koko loppuelämänsä aikana kunnolla parantunut. Aikanaan tautia hoidettiin injektoimalla potilaan keuhkoihin ilmaa, jolloin keuhko lyyhistyi ja sai aikaa parantua. Tuberkuloosin vuoksi Camus’n täytyi lakata pelaamasta syvästi rakastamaansa urheilulajia, jalkapalloa. Yliopistossa Camus’n opettajana oli kuuluisa filosofi Jean Grenier. Vielä opiskeluaikanaan Camus oli vuosina 1934–1936 lyhyesti naimissa Simone Hié -nimisen naisen kanssa. Camus oli syvästi kiintynyt vaimoonsa, mutta tällä oli vakava huumeongelma, mikä teki avioliitosta vaikean. Ero aiheutti Camus’lle merkittävää kärsimystä.
Albert Camus oli jo nuoruudessaan päättänyt haluavansa ryhtyä kirjailijaksi, ja 1930-luvulla hän kirjoitti filosofisia tekstejä, esseitä sekä kauno- ja näytelmäkirjallisuutta. Vuodesta 1936 hänellä oli oma teatteriryhmä, joka esitti hänen itsensä ohjaamia näytelmiä. Teatteritoiminnan ohella Camus osallistui vasemmistolaiseen aktivismitoimintaan, ja liittyi vuonna 1935 kommunistiseen puolueeseen, joka pyrki tuohon aikaan muodostamaan kansanrintaman fasisteja vastaan. Camus’n tehtävänä oli järjestää poliittisia kulttuuritapahtumia, joihin kuului muun muassa neuvostoliittolaisten elokuvien esittäminen Algerin kulttuuritalolla, väittelyiden järjestäminen ja Ranskan siirtomaahallintoa vastustaneen arabiliikkeen tukeminen. Camus kuitenkin jätti puolueen jo vuonna 1937. Taustalla oli pääasiassa kommunistien osoittama välinpitämättömyys arabinationalisteja kohtaan, jotka Ranskan hallitus oli vanginnut. Tästä huolimatta Camus ei kannattanut Algerian irtautumista emämaastaan; ennemmin kyse oli hänen kokemastaan moraalisesta velvollisuudesta auttaa niitä, jotka hallitus oli vanginnut mielipiteidensä vuoksi.
Kirjoittaminen
pienoiskuva|Näkymää Algerin kaupungista. Valokuva 1800- ja 1900-lukujen taitteesta. Vuoden 1938 aikaan Camus työsti jo Sivullista. Romaani oli vain yksi Camus’n monista kirjoitushankkeista, joita hän työsti tuona aikana. Romaani Onnellinen kuolema julkaistiin vasta postuumisti, ja osa kriitikoista pitää sitä vain varhaisena versiona Sivullisesta. Camus’n tiedetään työstäneen sekä Sivullista että Onnellista kuolemaa samanaikaisesti jossain vaiheessa vuosina 1937–1938, mutta vaikuttaa siltä, että vuoteen 1939 mennessä hän hylkäsi jälkimmäisen käsikirjoituksen ja keskittyi vain Sivulliseen.
Romaani ei tosin ollut ainoa kirjallinen työ, jota Albert Camus valmisteli tuohon aikaan. Vuoden 1938 lopulla Camus’n päiväkirjamerkintä antaa ymmärtää, että hän halusi käsitellä temaattisia kokonaisuuksia valmistelemalla niistä kolme erilaista tuotosta: filosofisen esseen, näytelmän ja romaanin. Tämän ensimmäisen “trilogian” aihe oli absurdi — ristiriita irrationaalisen maailman ja sen välillä, miten ihminen haluaa löytää maailmasta jotain merkityksellistä tai kuolematonta. Sen muodostavat kolme teosta, joita Camus alkoi kirjoittaa suunnilleen samaan aikaan: näytelmä Caligula, essee Sisyfoksen myytti sekä romaani Sivullinen. Alun perin kirjailija myös toivoi, että nämä kolme teosta voitaisiin julkaista samanaikaisesti.
Toisen maailmansodan syttyminen syyskuussa 1939 vaikutti osaltaan Sivullisen valmistumiseen. Camus menetti työnsä algerialaisen vasemmistolaislehden toimituksessa tammikuussa 1940, kun lehden painaminen lopetettiin ranskalainen sotasensuurin painostuksesta. Camus lähti maaliskuussa Algeriasta ja sai töitä Pariisissa Paris-Soir-sensaatiolehden taittajana ja oikolukijana. Pariisissa Albert Camus sai valmiiksi Sivullisen ensimmäisen version toukokuussa 1940, ja hän toteaa päiväkirjassaan lyhytsanaisesti: “Sivullinen on valmis”. Saman vuoden kesäkuussa koko lehden toimitus pakeni kaupungista juuri ennen kuin saksalaiset valtasivat sen.
Paris-Soirin toimitus siirtyi ensin Clermont-Ferrandiin, ja pakomatkalla Camus itse ajoi yhtä autoista. Perille saavuttuaan kirjailija pelästyi unohtaneensa Sivullisen käsikirjoituksen Pariisiin, mutta löysi sen myöhemmin autonsa takakontista. Myöhemmin lehden toimitus muutti Lyoniin. Albert Camus meni joulukuussa 1940 naimisiin Francine Fauren kanssa, jonka hän oli tuntenut Algerissa. Lähes välittömästi häiden jälkeen Camus sai potkut töistään, ja hän palasi vaimonsa kanssa Algeriaan tammikuussa 1941. Hänen uuden vaimonsa perheellä oli talo Oranissa, missä Camus toivoi voivansa saada osa-aikaisen työn opettajana. Oleskellessaan Oranissa hän opetti kahdessa yksityiskoulussa ranskan kieltä, Ranskan historiaa ja maantiedettä. Samaan aikaan hän korjaili valmista käsikirjoitustaan, jonka hän vihdoin lähetti ystävälleen Lyoniin huhtikuussa 1941. Koska Lyon ja Algeria olivat molemmat Vichyn Ranskan hallinnassa, posti kulki sodasta huolimatta näiden kahden välillä. Lyonista se lähetettiin edelleen kirjailija André Malraux’n luettavaksi, ja hänen suosituksillaan kustantaja Gallimard suostui julkaisemaan romaanin.
Julkaisu
Ranskan ollessa saksalaisten miehitysvallan alla vuonna 1941 ranskalaiset kirjakustantamot joutuivat tekemään yhteistyötä natsi-Saksan propagandaministeriön kanssa. Gallimard-kustantamon johtaja Gaston Gallimard esitteli Sivullisen miehitysviranomaisille, jotka hyväksyivät sen, sillä sen ei katsottu sisältäneen mitään haitallista natsiaatteelle. Kun kirja julkaistiin kesäkuussa 1942, kaksi kappaletta siitä lähetettiin Saksan kansanvalistus- ja propagandaministeriölle, kuten ranskalaisilla kustantajilla oli miehitysvallan aikaan tapana.
Vastaanotto ja vaikutus
Ennen Sivullisen julkaisua Albert Camus oli lähes täysin tuntematon nimi Ranskassa. Sivullisen ensipainoksessa oli vain 4 400 kappaletta, joten siitä ei edes voinut tulla suurta myyntimenestystä. Romaani sai silti erinomaisen vastaanoton erityisesti ranskan natsienvastaisissa piireissä, joissa kiertänyt Sartren artikkeli auttoi laittamaan Camus’n suosion alulle. Kirjailijan itsensä oli palattava Algeriasta Ranskaan elokuussa 1942 pahentuneen tuberkuloosin vuoksi. Hän vietti aikansa Ranskan keskiylängöllä sijaitsevassa Le Panelierin kylässä. Hän menetti yhteyden Algeriaan jääneeseen vaimoonsa, kun liittoutuneet valtasivat Pohjois-Afrikan, jolloin hänen oli pakosta jäätävä huonossa terveydentilassaan Ranskaan.
Myöhempi maine ja merkitys
1970-luvulla ranskalaiset ylioppilaat valitsivat Camus’n kirjailijaksi, joka on vaikuttanut heidän elämäänsä kaikkein eniten. Luchino Visconti ohjasi romaanin pohjalta samannimisen elokuvan, jossa Meursault’ta näytteli Marcello Mastroianni.
Albert Camus palkittiin Sivullisen pohjalta Nobelin kirjallisuuspalkinnolla vuonna 1957.
Tyyli ja teemat
thumb|upright|right|Ranskalainen kirjailija [[André Gide 1920-luvulla. Gide oli merkittävä esikuva Albert Camus’lle. ]] Romaanin kertojana toimii päähenkilö Meursault, joka selostaa tapahtumia jokseenkin tunteettomaan sävyyn. Sivullisen tärkeänä kirjallisena esikuvana pidetään André Giden tuotantoa. Teoksen kerronta muodostuu lyhyistä ja täsmällisistä lauseista. Filosofi Jean-Paul Sartren mukaan teksti “siirtyy selkeästä lauseesta seuraavaan, mutta lauseiden välissä vallitsee kaaos, absurdi tyhjyys”. Proosaa on verrattu Hemingwayn kiinteään tyyliin, mutta yrityksiä luoda yhteys Hemingwayn ja Camus’n teosten välillä pidetään jossain määrin harhaanjohtavina.
Suhde Sartren eksistentialismiin
Toisin kuin Jean-Paul Sartre, Camus oli agnostikko. Sivullisen loppuhuipentumassa, papin ja Meursault’n vuoropuhelussa, päähenkilö kertoo, ”ettei usko Jumalaan”, muttei sitä varsinaisesti kielläkään. Tässä näyttäytyy merkittävä ero, sillä Sartren pohja filosofiassa on täydellinen ateismi, joten hänen filosofiallaan on metafyysinen pohja. Camus sen sijaan lähtee ihmisestä, ja siksi hänen ajatteluaan voidaan kuvata inhimilliseksi.
Yhteistä Sartrelle ja Camus’lle on kiistatta olemassaolon tarkoituksettomuus. Sartre kirjoittaa romaanissaan Inho: ”Juuri se minua ärsyttikin, maailman, tuon juosta jolkottavan toukan olemassaoloon ei ollut minkäänlaista syytä.” Se, että Jumalaa ei ole ja että olemassaololla ei ole mitään syytä, on pohjimmainen eksistentialistisen ahdistuksen pohjana.
Suomennos
Romaani julkaistiin suomeksi vuonna 1947 Kalle Salon kääntämänä ja Otavan kustantamana.