cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Power Rangers Operation Overdriven zordit
12. Rescue Runner 1
Rescue Runner 1 oli Mercury Rangerin zord. Sen oli suunnitellut Andrew Hartford ja se oli mallinnettu ambulanssin mukaan. Tyzonn etäohjasi sitä Rescue Runner 3:n ohjaamosta. Se pystyi leijumaan ilmassa, lentämään vihollistensa ympärillä ja ampumaan samalla niitä lasereilla. Se muodosti Flash Point Megazordin vasemman käden. Rescue Runnerit 1 ja 2 yhdistyivät kerran myös DriveMax Ultrazordin kanssa, jolloin ne korvasivat Drill ja Shovel Driverit sen käsinä. Muodostunut yhdistelmä pysyi kuitenkin taustalla samalla kun Flash Point Megazordin Drill ja Shovel Formation viimeisteli taistelun. Ne pystyivät samoin yhdistymään myös DriveMax Megazordin kanssa, jolloin DriveMax Megazord pystyi ampumaan lasereilla.
BattleFleet Zord
BattleFleet Zord oli maallakin liikkumaan pystynyt taistelulaiva, joka koostui viidestä pienemmästä zordista. Ne oli numeroitu numerojärjestykseen Rescue Runnereiden perään. Kaikki 18 zordia tunnettiin yhteisnimellä DriveMax Zordit.
Kfar Habad
Kfar Habad on kylä Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Kylä on yksi hasidilaisen Habad-liikkeen keskuksista ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 421.
Etusivu uusiksi (vuoden 1931 elokuva)
Etusivu uusiksi (The Front Page) on Lewis Milestonen ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1931. Se pohjautuu Ben Hechtin ja Charles MacArthurin kirjoittamaan Broadway-komediaan. Etusivu uusiksi oli Oscar-ehdokkaana parhaasta ohjauksesta ja miespääosasta (Adolphe Menjou) sekä parhaana elokuvana. Etusivu uusiksi valittiin National Film Registryyn vuonna 2010. Elokuvasta tehtiin vuonna 1974 uudelleenfilmatisointi Etusivu uusiks’, jonka pääosia näyttelivät Jack Lemmon ja Walter Matthau.
Adolphe Menjou esittää chicagolaisen sanomalehden päätoimittajaa Walter Burnsia ja Pat O’Brien lehden toimittajaa Hildebrand Johnsonia. Johnson, joka on menossa naimisiin ja päättänyt erota lehden palveluksesta, saa viimeiseksi tehtäväkseen tehdä artikkelin poliisimurhaaja Earl Williamsin (George E. Stone) teloituksesta. Williams kuitenkin pakenee ja Johnson piilottaa hänet. Burns päättää varmistaa, että poliisi ei löydä Williamsia ennen kuin lehti on saanut häneltä haastattelun.
Kfar Habad
Historia
Kfar Habad perustettiin vuonna 1949. Perustamisen taustalla vaikutti hasidilaisessa Habad-liikkeessä vaikuttanut rabbi Isaac Shneersohn ja Kfar Habadiin oli tarkoitus asuttaa Habad-liikkeen siirtolaisia Venäjältä. Venäjältä tulleita siirtolaisia seurasi myöhemmin juutalaisia siirtolaisia Pohjois-Afrikasta. Vuonna 1955 viisi paikallista koululaista ja heidän opettajansa saivat surmansa fedayeen-joukkojen tekemässä terrori-iskussa. Vuonna 1970 paikkakunnalle perustettiin uusien siirtolaisten väliaikaiselle asuttamiselle tarkoitettu leiri.
Väestö
Kfar Habadin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 421. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 220 ja vuonna 1969 1 540. Kylä on Habad-liikkeen keskus Israelissa.
Power Rangers Operation Overdriven zordit
14. Drive Commander
Drive Commander oli punaisen rangerin ohjaama suihkukone ja se toimi komentosiltana BattleFleet Zordin taistelulaivamuodossa ja päänä BattleFleet Megazordissa.
16. Drive Fighter
Drive Fighter oli sinisen rangerin ohjaama häivepommittaja, joka toimi hartioina BattleFleet Megazordissa.
17. Drive Attacker
Drive Attacker oli keltaisen rangerin ohjaama sukkula, joka toimi rintana BattleFleet Megazordissa.
18. Drive Roller
Drive Roller oli vaaleanpunaisen rangerin ohjaama tiejyrä, joka muodosti BattleFleet Megazordin kädet.
Super DriveMax Megazord
Super DriveMax Megazord syntyi, kun rangerit yhdistivät Drill, Shovel, Cement ja Crane Driverit DriveMax Megazordin kanssa. Tämä yhdistelmä käytti Cement Driveria vihollistensa pysäyttämiseen ja puski niitä sitten päällään. Viimeistelläkseen vihollisensa se löi niitä Drill ja Shovel Driverilla päästyään ensin niiden luo Cement ja Crane Drivereiden pyörien avulla.
DriveMax Ultrazord
Aiemmilta kausilta tutut Power Rangerit Tori Hanson, Kira Ford, Bridge Carson ja Xander Bly ohjasivat DriveMax Ultrazordia Power Rangersin viisitoistavuotista taivalta juhlineissa jaksoissa "Once A Ranger".
Flash Point Megazord
Toisena Mustana Rangerina Mighty Morphin Power Rangers -sarjassa ollut Adam Park ohjasi Flash Point Megazordia Power Rangersin viisitoistavuotista taivalta juhlineissa jaksoissa "Once A Ranger".
BattleFleet Megazord
Viisi BattleFleet zordia muodostivat maallakin liikkumaan pystyneen taistelulaivan nimeltä BattleFleet Zord. Ne pystyivät myös yhdistymään BattleFleet Megazordiksi. Suuren lasertykkien määrän lisäksi BattleFleet Megazord pystyi viimeistelemään vihollisensa jyrämäisien käsiensä avulla.
DualDrive Megazord
Sonic Streaker pystyi myös yhdistymään Drill, Shovel, Cement ja Crane Drivereiden kanssa ja muodostamaan siten DualDrive Megazordin. Tämä yhdistelmä viimeisteli vihollisensa ampumalla raajoistaan nelinkertaisen laukauksen.
Aiheesta muualla
Zords in Power Rangers Operation Overdrive
Branikald
Branikald on vuonna 1993 perustettu venäläinen NSBM-yhtye. Sen lyriikoihin kuuluu läheisesti kansallissosialismin, slaavilaisuuden ja valkoisen ylivallan ylistäminen sekä misantropia ja luonto. Tällä hetkellä yhtyeeseen kuuluu kaksi jäsentä, Kaldrad ja Wizard. Se kuuluu yhdessä Nitbergin, Raven Darkin, Forestin ja Rundagorin kanssa BlazeBirth Halliin. Yhtyeen tuottoisinta aikaa oli 1990-luvun puolivälistä 2000-luvun alkuun, jolloin yhtye julkaisi peräti kymmenen kokopitkää albumia.
Tyyliltään Branikaldin musiikki on tyypillistä black metalia säröisine kitaroineen ja karjahtelevine lauluineen. Myöhemmissä levytyksistä havaittavissa on myös hieman RAC-vaikutteita, joskaan ne eivät ole kovinkaan suuressa roolissa.
Palovartija
Ammattikunta on hyvin vanha. Alun alkaen palovartijan tehtävä kuului Rooman vallan aikana vigiles -joukoille jotka partioivat kaupungissa hoitamassa myöhemmin poliisille siirrettyjä tehtäviä. Vigilesin varsinainen perustaja ja organisoija oli keisari Augustus.
Keskiajalla tehtävä eriytettiin ja kaupunkeihin alettiin nimittää erityisiä palovartijoita, joiden piti nimenomaan havainnoida kaikki mahdolliset tulipalon alut ja hätätilassa toimittaa hälytys.
Franz Kline
Franz Kline (23. toukokuuta 1910 Wilkes-Barre, Pennsylvania – 13. toukokuuta 1962 New York City) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänet liitetään 1940- ja 1950-luvun abstrakteiksi ekspressionisteiksi kutsuttuun taiteilijaryhmään, joka vaikutti New Yorkin ympäristössä. Klinen maalaukset on tehty toisistaan selvästi erottuvilla harmaalla, mustalla ja valkealla värillä voimakkain vedoin.
Palovartija
Palovartijan tehtäväkenttä oli hyvin moninainen; keskiajalla siihen kuului mm. erityisen suuren kellon lyöminen auringonnousun aikaan kaupungin asukkaiden herättämiseksi. Joissakin maissa palovartija kantoi mukanaan käsikelloa tai puista kumistinta, jota soittaen hän ilmoitti julkiset tiedotuksensa.
Ammattikunta säilyi Suomessa aina 1930-luvulle asti; kun ammattipalokunnat – eli kuten tuolloin sanottiin "vakinaiset palokunnat" – saivat enemmän kalustoa ja miehistöä sekä palotarkastukset tulivat käyttöön ja hälytysjärjestelmätkin alkoivat kehittyä, ammattikunta hävisi sulautumalla hiljalleen palokuntiin.
Román Lovera
Román Lovera (9. elokuuta 1839 – 1892) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. huhtikuuta 1865 ja nimitettiin Méridan hiippakunnan piispaksi 20. elokuuta 1880. Piispaksi konsekroinnin suoritti José Antonio Ponte 23. tammikuuta 1881.
Insinööri (ylempi AMK)
Insinööri (ylempi AMK) (engl. Master of Engineering, M. Eng.) on yksi- tai kaksivuotinen ylempi ammattikorkeakoulututkinto. Pääsyvaatimuksena insinöörin ylempään AMK-koulutukseen on insinöörin AMK-tutkinto tai muu soveltuva korkeakoulututkinto sekä kolme vuotta valmistumisen jälkeistä työkokemusta ja harjoitustehtävä joka pisteytetään. . Tutkinto on laajuudeltaan pohjatutkinnosta riippuen 60–90 opintopistettä (yhteensä 300 opintopistettä).
Joissakin suomalaisissa ammattikorkeakouluissa on myös englanninkielisiä insinöörin ylemmän ammattikorkeakoulun koulutusohjelmia. . Insinööri (ylempi AMK) -tutkinnon englanninkielinen käännös on virallisesti Master of Engineering eli lyhennettynä MEng. Englanninkielinen nimitys eroaa DI-tutkinnosta, joka käännetään virallisesti Master of Science (Technology).
Koulutustavoitteista
Insinöörin ylemmän AMK-tutkinto vastaa Bolognan prosessin pyrkimykseen synnyttää yhteinen eurooppalainen korkeakoulutusalue vuoteen 2010 mennessä. Bolognan prosessissa pyritään muun muassa yhdenmukaisiin tutkintorakenteisiin. Tutkintorakenne on kaksisyklinen. Ensimmäisen syklin tutkinto on kolmi-nelivuotinen bachelor-tason tutkinto. Toisen syklin tutkintoja ovat maisterin tutkinnot ja ylemmät ammattikorkeakoulututkinnot.
Ammattikorkeakoulutuksen työelämälähtöisyys korostuu myös ylemmissä ammattikorkeakoulututkinnoissa, joihin osallistujilla on vähintään kolmen vuoden työkokemus tutkinnon suorittamisen jälkeen. Ylempi AMK-tutkinto antaa valmiudet erityistä asiantuntemusta vaativiin työelämän kehittämistehtäviin. Ylemmän AMK-tutkinnon tavoitteena ei ole yliopistotutkintojen tavoin valmentaa tutkimustyöhön tai tieteellisiin jatko-opintoihin.
Insinöörin ylemmän AMK-jatkotutkinton suorittanut kykenee perusinsinööriosaamisen lisäksi vastaamaan muun muassa seuraaviin haasteisiin:
Koulutusohjelmia eri ammattikorkeakouluissa
Alla olevat ylemmän AMK:n (insinööri) ja englanninkielisen University of Applied Sciences (Master of Engineering) -tutkinnot ovat laajuudeltaan 60 opintopistettä.
Bad Griesbach im Rottal
Bad Griesbach im Rottal on kaupunki Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Kaupungilla on pinta-alaa 70,18 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 8 994.
pienoiskuva|vasen|Bad Griesbachin kaupunginaukiota. Nimellä "Burg Griesbach" kaupunki on mainittu ensi kerran vuonna 1076. Kurpfalzin ruhtinaskunnan joukot tuhosivat paikkakunnan vuonna 1504. Bad Griesbachista tuli kaupunki 1953. Tettenweis pakkoliitettiin siihen 1978, mutta se irtautui itsenäiseksi kunnaksi 1990.
Lélis Lara
pienoiskuva|250px|Lélis Lara, 2010. Lélis Lara (19. joulukuuta 1925 Divinópolis – 8. joulukuuta 2016 Coronel Fabriciano) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 2. helmikuuta 1951 ja nimitettiin Itabiran hiippakunnan (myöh. Itabira-Fabriciano) vihkipiispaksi sekä Cellae in Mauretanian titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1977. Pääkonsekraattorina toimi Mário Teixeira Gurgel, jota avustivat José Gonçalves da Costa ja José Brandão de Castro.
Lara sai 6. joulukuuta 1995 nimityksen Itabira-Fabricianon koadjuuttoripiispaksi, ja 15. toukokuuta 1996 hänestä tuli sen piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. tammikuuta 2003.
Esko Piipponen
Esko Piipponen (20. elokuuta 1923 Joensuu – 27. kesäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja ja -vaikuttaja sekä jalkapalloilija. Piipponen toimi vajaan kolmenkymmenen vuoden ajan, vuodesta 1958 vuoteen 1986, urheiluseura Helsingin Ponnistuksen puheenjohtajana. Hän oli myös seuran pallojaoston puheenjohtaja vuonna 1953 ja uudelleen vuosina 1957–1960. Ennen siirtymistään Ponnistuksen puheenjohtajaksi Piipponen pelasi 1940- ja 1950-luvuilla pitkään jalkapalloa seuran edustusjoukkueessa. Hän kuului joukkueeseen muun muassa mestaruussarjan kaudella 1948, jolla hän pelasi 11 ottelua.
Piipponen työskenteli urheilutoimittajana Yleisradion, TUL-lehden ja Suomen Sosialidemokraatin palveluksessa ennen siirtymistään Veikkauksen palvelukseen vuonna 1969. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1984, jolloin hän toimi Veikkaajan levikkipäällikkönä.
Ponnistuksen puheenjohtajuuden lisäksi Piipponen toimi vuosina 1971–1984 Suomen Palloliiton varapuheenjohtajana. Hänellä oli luottamustoimia myös Urheilutoimittajain liitossa. Piipposelle myönnettiin vuonna 1975 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun kultainen ansioristi.
Álvaro Cervera
Álvaro Cervera Díaz, yleensä vain Álvaro (s. 20. syyskuuta 1965 Santa Isabel, Espanjan Guinea) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Lokakuusta 2022 lähtien hän on toiminut Real Oviedon päävalmentajana.
Ura
Álvaro päätti pelaajauransa kauden 2000–2001 jälkeen ja siirtyi valmentajaksi. Hänen ensimmäinen pestinsä päävalmentajana tuli kaudella 2002–2003 Catarrojassa. Tämän jälkeen hän on toiminut usean eri seuran päävalmentajana.
Rambaldo Magagnini
Rambaldo Magagnini (12. maaliskuuta 1807 Jesi – 23. joulukuuta 1892) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jesin hiippakuntaan 19. syyskuuta 1829 ja nimitettiin sen piispaksi 6. toukokuuta 1872. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. toukokuuta, ja Magagnini toimi virassaan loppuikänsä.
Álvaro Cervera
Ura
Maaliskuussa 2012 Álvarosta tuli kasvattajaseuransa Racing Santanderin päävalmentaja, kun aikaisemmin pestissä toiminut Juanjo González erotettiin tehtävästä.
Hänen pestinstä CD Tenerifessä päättyi potkuihin helmikuussa 2015.
18. huhtikuuta 2016 Álvarosta tuli Cádizin päävalmentajana, kun hän korvasi tehtävästä potkut saaneen Claudio Barragánin. Heinäkuussa 2020 joukkue varmasti nousun maan pääsarjaan Primera Divisióniin ensimmäistä kertaa 14 vuoteen. Kaudella 2020/21 Álvaro luotsasi Cádizin sarjanousijana komeasti sijalle 12. Kaudella 2021/22 tulokset olivat heikompia ja joukkue vajosi liigan putoamiskamppailuun. Álvaro sai potkut seurasta tammikuussa 2022.
Lokakuussa 2022 Álvarosta tuli Real Oviedon päävalmentaja.
Gérard Buchheit
Gérard Buchheit (s. 30. syyskuuta 1948 Haguenau, Bas-Rhin, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu.
Buchheit sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa Rooman EM-kilpailuissa 1974 kahdeksanneksi ajalla 8.30,2. Hän karsiutui alkuerissä Helsingin EM-kilpailuissa 1971 ajalla 8.40,2 ja Münchenin 1972 olympialaisissa ajalla 8.41,2.
Buchheit voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuosina 1972–1975 sekä Ranskan sisäratojen mestaruuden 3 000 metrin juoksussa vuonna 1973. Hän juoksi 3 000 metrin estejuoksussa Ranskan ennätyksen 8.23,6 syyskuussa 1973 Brysselissä. Ennätyksen hän menetti vasta elokuussa 1982 Joseph Mahmoudille.
Seuratasolla Buchheit edusti SG Reischshoffenia. Hän on pituudeltaan 182-senttinen ja painoi huippu-urheiluvuosinaan 68 kiloa.
Sotajumala / Deathchain
Sotajumala / Deathchain on ko. yhtyeiden split-single, joka on julkaistu vuonna 2010.
Kappaleet
Sotajumala
Sortavalan Ponnistus
Sortavalan Ponnistus oli vuonna 1904 Sortavalassa Työväenyhdistyksen aloitteesta perustettu urheilun yleisseura. Seuran perustava kokous pidettiin 6. marraskuuta 1904. Seura kuului aluksi SVUL:n Viipurin ja vuodesta 1910 uuteen Itä-Karjalan piiriin. Työväenyhdistyksen alaisuudesta seura erosi vuonna 1911. Työväen Urheiluliiton jäseneksi seura tuli 11. joulukuuta 1919. Seura on rekisteröity 8. tammikuuta 1921.
Erikoisen vahvaan asemaan seurassa nousi paini. Antti Hyvönen saavutti maailmanmestaruuden vuonna 1911 ja voitti samana vuonna vielä Venäjän mestaruudenkin.
Jatkosodan aikana Ponnistus, Sortavalan Viritys ja varuskunta muodostivat yhdessä kaupungin urheilutoimikunnan. Seura kokoontui viimeisen kerran Kuopiossa 6. tammikuuta 1945, jolloin sen toiminta päätettiin lopettaa. Seura mainitaan kuitenkin vielä TUL:n toimintakertomuksessa 1946. Kyseisen vuoden päättyessä siinä on ollut 77 jäsentä, kuten vuotta aiemminkin.
Karyotyyppi
thumb|200px|Ihmismiehen karyotyyppi on 46,XY. 240px|thumb| Karyotyyppi on genetiikassa eukaryoottisen solun, lajin tai yksilön tyypillinen kromosomien lukumäärä ja rakenne. Normaalissa diploidisessa kromosomistossa autosomaaliset kromosomit muodostuvat identtisistä pareista; näitä edustavat ihmisellä kromosomit 1–22. Autosomien lisäksi eliöllä voi olla sukupuolikromosomeja, joita ihmisellä on kaksi: X ja Y. Polyploidisissa soluissa on useampi kopio kutakin kromosomia, ja haploidisissa soluissa vain yksi. Ihmisen normaali karyotyyppi on miehellä 46,XY ja naisella 46,XX. Ylimääräiset autosomit merkitään sukupuolikromosomien jälkeen; esimerkiksi 21-trisomiassa eli Downin oireyhtymässä karyotyyppi on 46,XY+21 (tai 46,XX+21).
Kaasukondensaatti
Kaasukondensaatti on öljyn tai maakaasun tuotannossa tai jo alkuperäisessä tuotantolähteessä näiden mukaan dispergoitunut nestemäinen hiilivetyseos. Seokseen yleisimmin sisältyvät hiilivedyt ovat etaani ja butaani.
Energiavaroja arvioitaessa tuotantoalueiden kaasukondensaatti luetaan konventionaalisiin fossiilisiin polttoaineisiin. Kaasukondensaattia voidaan myös kuljettaa. Se on 1. luokan palava neste.
thumb|right|270px|Esimerkki maakaasutuotannon yhteydessä saatavan kaasukondensaatin erottamisprosessista.
Kaasukondensaatti voidaan erottaa kaasusta paineistamalla kaasukondensaattiseos tai jäähdyttämällä se maakaasun hiilivetyjen kastepistelämpötilaa kylmempään lämpötilaan.
Kilpailukieltosopimus
Kilpailukieltosopimus rajoittaa työntekijän oikeutta siirtyä kilpailevan yrityksen palvelukseen. Sopimuksella voidaan estää myös kilpailevan yrityksen perustaminen työnantajan toimialalle.
Kilpailukieltosopimukset EU:ssa
Syyskuussa 2019 Akava julkaisi selvityksen, jossa vertailtiin kilpailukieltoja EU-maissa. Pakollinen korvausvelvollisuus oli voimassa 21 maassa, yhdeksässä maassa, mukaan lukien Suomi, korvausvelvollisuutta ei ollut.
Kilpailukieltosopimuksen historiaa Suomessa
Ahtelan selvitys valmistui kesäkuussa 2018. Selvityksen mukaan työnantajajärjestöt Elinkeinoelämän keskusliitto EK, Suomen Yrittäjät ja Teknologiateollisuus katsoivat, ettei tarvetta lainsäädäntömuutoksiin ole. Työntekijäjärjestöistä muun muassa Akava ja Tradenomiliitto vaativat muutoksia. Ahtela ehdotti selvityksessään tiukennuksia kilpailukieltosopimusten käytön perusteisiin. Lindström oli hänen kanssaan samaa mieltä korjaustarpeista ja kertoi asettavansa alkusyksyllä kolmikantaisen työryhmän selvittämään muutostarpeita kilpailukieltosopimusten lainsäädännössä. Syyskuun alussa valmistui Akava Worksin Aalto-yliopiston taloustieteen työryhmältä tilaama selvitys, jossa tutkittiin professori Matti Liskin johdolla sitä, millaisia vaikutuksia kilpailukieltojen lisääntymisellä on yrityksiin, työntekijöihin ja työmarkkinoihin. Liski ehdotti joko lisää viranomaisvalvontaa tai lainsäädännön muuttamista. Kolmikantainen työryhmä aloitti työnsä syyskuun lopussa. Työryhmässä oli virkamiesten lisäksi työnantaja- ja työntekijäliittojen edustajia, eli EK, Kunnallinen työmarkkinalaitos KT, Suomen Yrittäjät, STTK ja Akava.
Kesäkuussa 2019 Yle kertoi, ettei kolmikantainen työryhmä saanut ratkottua erimielisyyksiään kilpailukieltosopimuksista. Antti Rinteen hallitusohjelman mukaan kilpailukieltosopimusten käyttöä rajataan täsmentämällä lainsäädäntöä. Työryhmän elokuussa jättämässä muistiossa esiteltiin erilaisia vaihtoehtoja sääntelyn muuttamiseksi. Lainsäädäntömuutoksista ryhmä ei päässyt yksimielisyyteen. Lokakuussa työ- ja elinkeinoministeriö asetti työministeri Timo Harakan johdolla uuden työryhmän tekemään selvitystä. Ministeriön johtavan asiantuntijan Seija Jalkasen vetämään työryhmään pyydettiin edustajia sosiaali- ja terveysministeriöstä, Valtion työmarkkinalaitoksesta, EK:sta, KT:sta, Suomen Yrittäjistä, SAK:sta, STTK:sta, Akavasta ja Kirkon työmarkkinalaitoksesta.
Huhtikuussa 2020 työryhmä sai valmiiksi luonnoksen lakimuutoksista, joiden mukaan työnantajalla olisi aina velvollisuus maksaa työntekijälle korvausta kilpailukieltosopimuksesta. Muutoksella pyrittiin karsimaan turhia kilpailukieltoja. SAK, Akava ja STTK jättivät mietinnön jättämisen yhteydessä sitä täydentävän lausumansa, jossa ne kertoivat olevansa tyytymättömiä ehdotuksessa olevaan portaittaiseen malliin, jossa yli puolen vuoden kilpailukieltosopimuksesta maksettaisiin 60 prosentin korvaus kun taas sitä lyhyemmistä maksettaisiin vain 40 prosenttia. Elinkeinoelämän keskusliitto EK ja Suomen Yrittäjät jättivät myös eriävän mielipiteensä lakimuutoksesta. EK:n mukaan korvausvelvollisuuden laajentaminen koituisi taloudelliseksi rasitteeksi myös lainmukaisesti sopimuksia laativille yrityksille. Akavan mukaan EK:n kritiikki oli ”keksitty”, sillä laajalti käytössä olevista kilpailukieltosopimuksista on merkittävää haittaa myös uusien yritysten synnylle. Marraskuussa hallitus jätti lakimuutoksesta esityksen eduskunnalle. Uuden lain on tarkoitus astua voimaan tammikuussa 2022, ja vuodesta 2023 alkaen se tulisi voimaan taannehtivasti, jolloin se koskisi myös ennen lain käyttöönottoa tehtyjä sopimuksia.
Percival Davson
Percival May Davson (30. syyskuuta 1877 Demerara, Guyana – 5. joulukuuta 1959 Paddington, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen miekkailija ja tennispelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1908 ja 1912 saaden jälkimmäisellä kerralla hopeaa kalvan joukkuekilpailussa.
Vuonna 1919 Davson edusti maataan Davis Cupissa.
European Le Mans Series -kausi 2014
European Le Mans Series -kausi 2014 oli European Le Mans Series -sarjan 11. kausi. Kausi alkoi 19. huhtikuuta Silverstonessa ja päättyi 19. lokakuuta Autódromo do Estorilissa.
Kausi jatkoi edelliseltä kaudelta viiden kaksipäiväisen tapahtuman mallia, mutta kilpailujen kesto kasvatettiin kolmesta tunnista neljään tuntiin. Kaudella oli mukana 45 autoa ja 150 kuljettajaa kolmessa luokassa: LMP2, LMGTE ja GTC.
Novomoskovsk
Novomoskovsk, ennen vuotta 1934 myös  Bobriki ja vuosien 1934 ja 1961 välillä Stalinogorsk (Сталиного́рск) on kaupunki Tulan alueella, Venäjällä. Se sijaitsee Don- ja Šatjokien lähteillä, noin 230 kilometriä Moskovasta etelään. Sen asukasluvuksi laskettiin vuoden 2010 väestönlaskennassa 131 247 henkeä.
Kaupunki perustettiin 1700-luvulla kartanoksi Bobrinskyin kreivisuvulle, jotka myöhemmin teollistivat sitä 1800-luvun lopulla. Neuvostoliiton valtakaudella kaupunki jatkoi kehittymistään hiilenkaivukeskuksena. Kaupungille myönnettiin 14. tammikuuta 1971 Työn punaisen viirin merkki.
Hauzenberg
Hauzenberg on kaupunki Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 15 kilometriä Passausta koilliseen. Hauzenbergin pinta-ala on 82,82 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 11 747. Kaupungin pormestarina toimii Gudrun Donaubauer.
Hauzenbergin asukasluku on kehittynyt seuraavasti:
SuperPark
thumb|Oulun SuperPark. SuperPark Oy on suomalainen sisäaktiviteettipuistoja omistava yritys. Ensimmäinen, Angry Birds -teemainen SuperPark avattiin Sotkamon Vuokattiin vuonna 2012. Nykyään SuperPark- ja pienempiä SuperCorner-puistoja on Suomessa useilla paikkakunnilla. Yritys pyrkii käyttämään olemassa olevia rakennuksia, ja se on sijoittanut toimipisteitään esimerkiksi entisiin kongressi- ja messuhalleihin sekä vanhaan delfinaarioon.
Vuonna 2017 SuperParkin liikevaihto oli 7 758 000 euroa. Yrityksellä on Suomessa noin 50 työntekijää, ja sen toimitusjohtaja on Juha Tanskanen.
SuperPark on laajentunut myös maailmalle. Ensimmäinen ulkomaan puisto aloitti toimintansa Hongkongissa loppuvuodesta 2017. Vuonna 2018 avattiin SuperPark-puistot Ruotsin Uppsalassa, Kiinan Suzhoussa, Singaporessa sekä Malesian Kuala Lumpurissa. Kesäkuussa 2019 avautui puisto Kiinan Shanghaihin ja marraskuussa Thaimaan Bangkokiin. Raskaasti tappiollinen ja velkaantunut SuperPark Asia Group ajautui kuitenkin pian taloudellisiin vaikeuksiin, ja vuonna 2020 useimmat Aasian puistot suljettiin COVID-kriisin takia.
Fluoribentseeni
Fluoribentseeni eli fenyylifluoridi (C6H5F) on bentseenin johdannainen, jossa yksi vetyatomeista ja korvautunut fluoriatomilla.
Ominaisuudet
Fluoribentseeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on aromaattisille yhdisteille tyypillinen haju. Yhdiste liukenee veteen hieman. Aine reagoi voimakkaasti vahvojen hapettimien kanssa.
Toisin kuin kloori- tai bromibentseeni fluoribentseeni ei reagoi vahvojen emästen kanssa vapauttaen halogeenin vety-yhdistettä, jolloin muodostuisi bentsyynivälituote. Tämä johtuu fluoribentseenin vahvasta C–F-sidoksesta. Butyylilitium-yhdisteiden kanssa se reagoi muodostaen bentsyyniä ja litiumfluoridia.
Valmistus
Fluorobentseeniä valmistivat ensimmäisen kerran italialaiset kemistit Emanuele Paternò ja Oliveri vuonna 1883. He valmistivat p-fluoribentseenisulfonihappoa ja kuumensivat sitä väkevän suolahapon kanssa, jolloin muodostui fluoribentseeniä.
Vuonna 1886 Otto Wallach kehitti menetelmän tuottaa fluoribentseeniä niin kutsutulla diatsopiperididimenetelmällä. Ensimmäisessä vaiheessa aniliinista valmistetaan fenyylidiatsoniumsuola, josta valmistetaan piperididi, joka hajotetaan väkevällä vetyfluoridilla ja kuumennuksella fluoribentseeniksi.
Wallach valmisti fluoribentseeniä myös toisella tavalla. Hän valmisti yhdistettä lisäämällä aniliinia ja natriumnitriittiä kylmään vetyfluoridiin ja kuumensi seoksen. Tämä tapa yleistyi teollisuudessa 1940-luvulla.
Wallachin menetelmien ongelma on se, että niissä joudutaan käyttämään erittäin myrkyllistä väkevää vetyfluoridia. Tämän vuoksi erityisesti laboratorioissa fluoribentseeniä valmistetaan Balz–Schiemann-menetelmällä, jonka Günther Balz ja Günther Schiemann julkaisivat vuonna 1927. Menetelmässä diatsoniumsuola reagoi tetrafluoroboraatti-ionin kanssa muodostaen liukenemattoman diatsoniumtetrafluoriboraattisuolan. Fluoribentseeniä vapautuu, kun suolaa kuumennetaan. Lisäksi muodostuu typpikaasua ja booritrifluoridia.
Fluoribentseeniä voidaan valmistaa myös syklopentadieenin ja difluorikarbeenin välisellä reaktiolla. Difluorokarbeenia voidaan tuottaa esimerkiksi difluorikloorimetaanin pyrolyysillä. Syklopentadieeni ja difluorokarbeeni reagoivat 550–670 °C:n lämpötilassa ja syklisen välituotteen hajotessa muodostuu fluoribentseeniä.
Käyttö
Fluoribentseeniä käytetään teräksen valmistuksessa hiilipitoisuuden kontrollointiin, lääkeaineiden, hyönteismyrkkyjen ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteeseissä sekä liuottimena F-NMR-spektrometriassa.
Friedrich Maximilian von Klinger
thumb|Friedrich Maximilian von Klinger. Karl August Senffin maalaus vuodelta 1807. Friedrich Maximilian von Klinger (17. helmikuuta 1752 Frankfurt – 25. helmikuuta 1831 Dorpat (nyk. Tartto)) oli saksalainen kirjailija ja upseeri. Hänen tunnetuin teoksensa on näytelmä Sturm und Drang (1776, alkup. nimi Wirrwarr ), joka on antanut nimen saksalaiselle esiromanttiselle liikkeelle.
Von Klinger liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1778 ja osallistui Baijerin kruununperimyssotaan. Vuonna 1780 hän matkusti Pietariin, jossa hänestä tuli Venäjän armeijan upseeri. Suurruhtinas Paavali aateloi hänet, ja Klinger seurasi Paavalia matkoilla Italiaan ja Ranskaan. Vuonna 1785 hänestä tehtiin kadettijoukkojen päällikkö ja naituaan keisarinna Katariinan tyttären, hän pääsi ritariakatemiaan vuonna 1799. Keisari Aleksanteri nimitti hänet Dorpatin yliopiston kuraattoriksi vuonna 1803, ja hän oli virassa aina vuoteen 1817. Vuonna 1811 hänestä tuli kenraaliluutnantti.
Väinö Sihvonen
Väinö Ilmari Sihvonen (10. kesäkuuta 1889 Kangasniemi – 30. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kemisti ja Teknillisen korkeakoulun professori. Hänet tunnetaan Outokumpu Oy:n käyttöön ottaman kuparin liekkisulatusmenetelmän teoreettisen pohjan kehittäjänä.
Sihvosen vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Fabian Sihvonen ja Alma Elisabet Pylkkänen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta reaalilyseosta 1907 ja opiskeli sitten kemiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1921.
Sihvonen toimi Teknillisessä korkeakoulussa assistenttina, lehtorina ja vuodesta 1936 fysikaalisen kemian ja sähkökemian professorina. Hän oli myös Helsingin yliopiston kemian dosenttina vuodesta 1925.
Sihvonen sai surmansa talvisodan alkamispäivänä Helsingin pommituksissa.
Väinö Sihvosen puoliso oli myöhempi Helsingin Kotitalousopettajaopiston johtaja Kerttu Sihvonen.
Palmusaaret
thumb|Jumeiran palmusaari.
Palmusaaret ovat ryhmä keinotekoisia saaria meressä Persianlahdella Dubain edustalla. Useimmat niistä on suunniteltu palmun muotoon, jotta saataisiin mahdollisimman pitkä rantaviiva. Ne ovat maailman suurimmat ihmisen tekemät saaret. Saarien rakentaja on Nakheel Properties. Saaret suunnitteli šeikki Mohammed bin Rashid Al Maktoum lisätäkseen Dubain turismia. Ne lisäävät 520 km rantaviivaa Dubain kaupunkiin.
Kahden ensimmäisen saaren rakentamiseen kuluu noin sata miljoonaa kuutiometriä kiveä ja hiekkaa. Deiran palmusaaren rakentamiseen kuluu noin miljardi kuutiometriä kiveä ja hiekkaa. Kolmelle palmusaarelle tulee yhteensä yli sata luksushotellia, joiden lisäksi rakennetaan myös yksityisiä rantahuviloita, satamia, vesiteemapuistoja, ravintoloita, ostosmarketteja, urheilupaikkoja ja terveyskylpylöitä.
Jumeran palmusaaren rakennus käynnistyi kesäkuussa 2001. Pian sen jälkeen Jebel Alin palmusaaren rakennus käynnistyi. Vuonna 2004 Deiran palmusaaren rakennushanke hyväksyttiin, ja siitä tulee suurempi kuin Pariisi. Vuoden 2008 talouslama hidasti rakennustöitä.
Palmusaaret ovat
Suurin näistä on Deiran saari, jolle tulee pituutta 14 km ja leveyttä 8,5 km sekä pinta-alaa 80 km².
Jumeiran palmusaari
thumb|Jumeiran palmusaari. Jumeiran saari on palmun muotoinen, ja se koostuu 2 km pitkästä rungosta ja seitsemästätoista oksasta. Kokonaisuuden ympäri kiertää 11 km pitkä aallonmurtaja. Vuonna 2008 saarella oli 4 000 asukasta. Sinne ollaan rakentamassa valtavia hotellikomplekseja, joihin on suunniteltu tilaa 65 000 hotellivieraalle.
Ensimmäiset asukkaat muuttivat saarelle vuoden 2006 lopussa viisi vuotta rakentamisen aloittamisen jälkeen. Rakentaja Nakheel Properties tuo yhden maailman suurimmista ilmalaivoista Dubaihin ensimmäisten asukkaiden muuttamisen vuoksi. Ilmalaiva Skyship 600 on Airship Management Servises Inc. yhtiön omistama, ja se on 197 jalkaa eli noin 60 metriä pitkä. Saareen tulee 17 "oksaa". Rakentajien oli vahvistettava saaren hiekkapohjaa, koska hiekka valui mereen vieden mukanaan rakentajien omaisuutta.
Jumeiran saaren koordinaatit ovat 25°06′28″N, 55°08′15″E
Jebel Alin palmusaari
Saaren rakennus aloitettiin lokakuussa 2002, ja sen odotettiin valmistuvan vuoden 2008 puolivälissä. Taloustilanteen takia työt keskeytettiin 2008, mutta niitä jatkettiin jälleen 2011.
Suunnitelman mukaan sitä tulee ympäröimään Dubai Waterfront -projekti, joka on yhdistelmä kanaaleja ja keinotekoisia saaria. Valmis Dubai Waterfront, mikä on puolet suurempi kuin Jumeriahin palmusaari, sisältää teemavesipuiston ja "Sea Villagen", jossa on asuntoja veden alla. Jebel Alin saaren koordinaatit ovat 25°00′14″N, 54°59′02″E
Jebel Alin lentokenttä avattiin rahtiliikenteelle 2010 ja ensimmäiset matkustajalennot aloitetaan 2013.
Deiran palmusaari
Saaren rakennuksen aloittamisesta kerrottiin lokakuussa 2004, ja sen odotetaan valmistuvan vuonna 2015. Alkuperäisen suunnitelman mukaan saaresta piti tulla 14 km pitkä, mutta 2007 kun merenpohjan muoto tunnettiin paremmin, suunnitelman uusittiin ja saaresta tulee lopulta 12,5 kilometriä pitkä ja 7,5 kilometriä leveä. Maansiirtotyöt valmistuivat 2007.
Deiran koordinaatit ovat 25°20′00″N, 55°16′05″E
Isaac Bentham
Isaac Bentham (27. lokakuuta 1886 Wigan – 15. toukokuuta 1917 Arras) oli brittiläinen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Toisin kuin kaikki muut joukkueen jäsenet hän ja Arthur Edwin Hill eivät koskaan voittaneet toista kultamitalia olympialaisissa. Bentham kuoli Arrasin taistelussa ensimmäisessä maailmansodassa.
Syysmuistoja
Syysmuistoja (Stevie) on Robert Endersin ohjaama elämäkertaelokuva vuodelta 1978. Hugh Whitemoren oman näytelmänsä pohjalta käsikirjoittama elokuva kertoo englantilaisen naisrunoilija-kirjailija Stevie Smithin (1902–1971) elämästä. Häntä esittää Glenda Jackson ja hänestä huolehtivaa tätiä Mona Washbourne.
Pienimuotoista kamarinäytelmää muistuttava elokuva koostuu Stevie Smithin keskusteluista tätinsä ja sulhasensa kanssa, pitkistä monologeista suoraan kameralle ja takaumista.
Vastaanotto ja jälkimaine
Sekä Glenda Jackson että Mona Washbourne saivat rooleistaan Golden Globe- ehdokkuudet ja voittivat niistä National Board of Review -palkinnot. Erityisesti Washbourne voitti roolistaan muitakin palkintoja.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti ensi-ilta-arviossaan Jacksonin roolisuoritusta suurenmoisena ja sanoi elokuvan tuottaneen itselleen ”epätavallisen ehjästi hyvän ja jotenkin myös innoittavan elämyksen”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Stevien vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
M/S Pamela
M/S Pamela on suomalaisen Vidar Shipping Company Ltd:n omistuksessa oleva kuivalastialus. Alus on rakennettu vuonna 1978 Yorkshire Drydockin telakalla Hullissa, Britanniassa. Pamela on rekisteröity Suomen lipun alle, ja sen kotisatama on Naantali. Nykyisin alus on rahdattu suomalaisen Meriauran käyttöön. Aluksella on suomalainen miehistö.
Tekniset tiedot
Pituutta Pamelalla on 45,54 metriä, leveyttä 9,5 metriä, ja syväys on 3,88 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) (GT) on 585, ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) (NT) on 313. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 1 056 tonnia. Laivan huippunopeus on kahdeksan solmua.
Laivan pääkoneina on kaksi Cummins N14M -dieselmoottoria. Koneissa on kuusi sylinteriä, ja iskutilavuus on 14 litraa. Kumpikin koneista kehittää 272 kilowatin tehon. Näin ollen yhteisteho on 544 kilowattia. Ruoripotkurilaitteina Pamelassa on kaksi Aquamaster US 400:aa, ja niitä käyttävät aluksen pääkoneet. Kumpaakin ruoripotkurilaitetta ohjaillaan erikseen autopilotin avulla. Autopilotti ei voi ohjailla kumpaakin ruoripotkurilaitetta yhtä aikaa. Ruoripotkurilaitteet ovat kumpikin toisistaan riippumattomia erillisiä yksilöitä.
Pamelassa on kolme painolastitankkia ja kaikki ne ovat aluksen levyisiä. Sivutankit Pamelasta puuttuvat.
Ohjaamo ja sen laitteet
Pamelassa ohjauslaitteet ja autopilotti sijaitsevat keskellä komentosiltaa. Ohjauslaitteista tuolille, jolla vahtimies istuu, on matkaa suunnilleen yksi metri. Karttapöydältä samaiselle tuolille on matkaa noin kolme metriä. Pamelasta löytyvät seuraavat laitteet:
Lähde:
Käyttöhistoria
Vuonna 1978 alus valmistui brittiläiseltä Yorkshire Drydockin telakalta.
Karille Saaristomerellä
thumb|left|130px|Saaristomeren sijainti. Myös [[Kihti (merenselkä)|Kihti sijaitsee Saaristomerellä.]]
Pamela oli 3. elokuuta 1998 matkalla Saaristomerellä Korppoosta Olkiluotoon, kun se Stångskärin luodon luona ajautui karille. Aluksen pohja vaurioitui karilleajossa, mutta ympäristövahingoilta vältyttiin. Syy onnettomuuteen oli aluksen päällikön nukahtaminen komentosillalle.
Karille Kihdillä
Pamela lähti 1. lokakuuta 2001 kello 16.35 Olkiluodon satamasta kohti Liettuassa sijaitsevaa Klaipėdan satamaa. Lastia aluksella oli 975 tonnia. Alus eteni Kihdin väylää pitkin läpi Saaristomeren. Yöllä kello 2.55 Pamela ohitti Torsholmskobbenin loiston, jonka jälkeen suuntasi kulkunsa kohti Kihdin eteläosassa sijaitsevaa Snöbådan sektoriloistoa. Yliperämies oli käskenyt vahtimiehen mennä herättämään seuraavaa tähystäjää vahtiin ja oli näin vahdissa yksin. Hän navigoi käyttäen hyväkseen optisesti havaittavia merenkulun turvalaitteita sekä tutkaa. Elektroninen kartta ei ollut käytettävissä siinä olleen vian takia. Yliperämies asetti Pamelan automaattiohjaukseen, kun se saapui Snöbådaan johtavaan Torsholmskobbenin valkoiseen sektoriin. Yliperämies etsi aluksen vasemmalta puolelta valonheittimellä ja tutkalla reimaria, joka suojaa väylän itäreunalla sijaitsevalta matalikolta. Hänen etsiessä reimaria ajoi alus matalikkoon ja sai lievän pohjakosketuksen.
Vauriot tarkastettiin alustavasti Keitsorin saaren luona. Myöhemmin vauriot tarkastettiin uudelleen Naantalin satamassa luokituslaitoksen tarkastajan läsnä ollessa. Aluksen vauriot todettiin kuitenkin niin vähäisiksi, että se sai luvan jatkaa liikennöintiä normaalisti.
Karille Södertäljen eteläpuolella
thumb|right|120px|Södertäljen sijainti
Pamela ajoi 23. huhtikuuta 2003 kello 2.27 Suomen aikaa karille Södertäljen eteläpuolella Ruotsissa. Karilleajosta seurasi vuoto keulan painolastitankkiin. Muuten Pamela säästyi vahingoilta lähes kokonaan. Alus irtosi karilta ilman irrotusyritystä, kun painolastivesi oli valunut pois keulan painolastitankista. Ennen aluksen hinaamista telakoitavaksi Tukholmaan Ruotsin merenkulkuviranomaiset tarkastivat aluksen. Selvityksissä tuli selville, että komentosillalla oli ollut normaalikäytännöstä poikkeavat vahtijärjestelyt karilleajohetkellä. Onnettomuuteen vaikutti osittain myös väsymyksestä johtuva tarkkaavaisuuden herpaantuminen.
Karille Utön luoteispuolella
Pamela lähti 30. kesäkuuta 2006 kello 17.50 Naantalin Luonnonmaalla sijaitsevasta satamasta kohti Puolan Kołobrzegiä lastinaan 940 tonnia graniittilohkareita. Aluksen suunniteltu reitti kulki saaristoväyliä pitkin Pärnäisten ja Korppoon välistä edelleen Utön saaren kautta avomerelle. Ensimmäisen vahtivuoron satamasta lähdön jälkeen hoiti päällikkö. Vuoro kesti kello 18–24 välisen ajan, jonka jälkeen perämies tuli vahtiin. Vahdin vaihtuessa päällikkö kertoi perämiehelle Pamelan sijainnin ja sen, että vastaantuleva liikenne puuttui. Kellon ollessa 00.35 vahtimies, joka oli ollut perämiehen kanssa vahdissa, lähti pois komentosillalta. Tämän jälkeen perämies aloitti työaikapäiväkirjan täyttämisen aluksen ollessa samanaikaisesti automaattiohjauksessa. Matkaa seuraavaan käännöspisteeseen oli noin 2,1 meripeninkulmaa, ja sen ajamiseen kului aikaa noin 15 minuuttia. Nopeutta aluksella oli hieman yli kahdeksan solmua. Perämies täytti työaikapäiväkirjaa niin keskittyneesti, että hän ei käyttänyt ohjaamon navigointivälineitä eikä katsonut ikkunasta ulos. Kun perämies viimein katsoi ulos, näki hän noin 300 metrin päässä olevan kallioluodon aluksen edessä. Paikasta, jossa aluksen olisi pitänyt kääntyä, oli matkaa noin 700 metriä. Perämies tarttui ohjaimiin ja ruoria oikealle, mutta Pamela ehti kääntyä vain 10 astetta, minkä jälkeen se osui luotoon. Nopeutta aluksella oli edelleen noin kahdeksan solmua.
Syy onnettomuuteen oli muiden kuin aluksen turvallisen etenemisen takaavien toimien väärää ajoittamista. Onnettomuuteen myötävaikutti myös vahtimiehen puuttuminen komentosillalta. Myös univelkaa voidaan pitää yhtenä syynä karilleajoon.
Karille Uudenkaupungin edustalla
thumb|left|120px|Uudenkaupungin sijainti
Pamela lähti 7. joulukuuta 2006 kello 17.15 Raumalta kohti Tallinnaa lastinaan 950 tonnia säkitettyä hiekkapuhalluskuonaa. Raumalta lähdettäessä Pamela oli kallistunut noin seitsemän astetta paapuurin suuntaan. Kallistuma johtui lastin siirtymisestä. Säätiedotusten mukaan oli odotettavissa kovaa tuulta, joten Pamela aikoi kulkea määränpäähänsä Sammon ja Kajakulman kautta Saaristomeren lävitse Hankoon. Hangosta reitti kulkisi kohti Tallinnaa. Kellon ollessa noin 22.00 alus oli sivuuttamassa Putsaaria eteläpuolelta, sulki aluksen päällikkö epähuomiossa kannettavan tietokoneen kannen, joka aiheutti samalla eletronisen kartan sammumisen. Karttaa käytettiin navigoinnissa. Tämän jälkeen päällikkö pyysi perämiestä avukseen ohjaamoon, jotta päällikkö voisi keskittyä navigointiin. Kun Pamelan paikkaa määritettiin valonheittimen, tutkan ja paperikartan avulla, ohitti alus käännöspisteen. Käännös uudelle suunnalle myöhässä alkoi lupaavasti, mutta kun alus tuli esiin tuulelta ja aallokolta suojaavien luotojen ja saarten takaa loppui kääntyminen. Kello 22.15 Pamela ajoi karille Uudenkaupungin edustalla, Putsaarin eteläpuolella.
Syynä karilleajoon voidaan pitää päällikön inhimillistä virhettä. Virhe johti tiedottomuuteen Pamelan tarkasta sijainnista, mistä johtuen väylän mutkassa kääntyminen alkoi myöhässä ja johti karilleajoon. Myötävaikuttaneita tekijöitä onnettomuuteen olivat myös muun muassa huono sää ja tähystäjän puuttuminen komentosillalta.
Karille Iniön itäpuolella
Pamela ajoi 19. helmikuuta 2008 ennen kello seitsemää aamulla karille Iniön itäpuolella, Saaristomerellä. Alus ajautui pois laivaväylältä, minkä jälkeen se törmäsi Satavaluodon saareen. Yksikään aluksen neljän hengen miehistöstä ei loukkaantunut törmäyksessä. Alus vaurioitui ainoastaan keulastaan. Pamela pääsi karilta omin voimin ja jatkoi matkaansa kohti Naantalia.
Tapahtumassa epäillään olleen osuutta alkoholilla. Pamelan päällikkö puhalsi 0,93 promillen lukemat, ja häntä epäiltiin ruorijuopumuksesta. Päällikkö syyllistyi myös merilain laiminlyöntiin, sillä hän ei tehnyt ilmoitusta meripelastuskeskukselle merihädän vaarasta. Vasta yli kaksi tuntia törmäyksen jälkeen meripelastuskeskus sai tietää tapahtuneesta. Myöskään VTS-meriliikennekeskus ei saanut Pamelalta ilmoitusta tapahtuneesta. Tapausta tutkivat merenkuluntarkastaja ja Länsi-Suomen merivartiosto. Asian on ilmoitettu etenevän rikostutkintaan. Lisäksi Onnettomuustutkintakeskuksesta saapui paikalle tutkija aluksen vaurioita selvittämään.
Karilleajon vuoksi Turun meripelastuskeskus hälytti Turun lentoasemalle Super Puma -meripelastushelikopterin lähtövalmiuteen. Lisäksi Nauvossa sijaitsevan merivartioaseman partiovene kutsuttiin paikalle. Partiovene saattoi haverialuksen Airistolta Naantalin satamaan, jonne saapui myös merivoimien satamahinaaja sekä monia Pelastuslaitoksen yksiköitä.
Aikapankki
Aikapankit ovat rinnakkaisvaluuttaan ja vastavuoroisuuteen perustuvia pieniä talousjärjestelmiä. Yleisimmin aikapankkien käytössä lienee yleishyödyllisen yhteisön Community Exchange Systemin (CES) ylläpitämä aikapankkipalvelu. Siinä palveluita vaihdetaan niin, että valuuttana on yksi tunti eli yksi tovi. Yleinen periaate aikapankeissa on, että jokaisen jäsenen työn vaihtoarvo on sama, toisin kuin esimerkiksi joissain LETS-järjestelmissä (Local Exchange Trading System).
Aikapankit Suomessa
Ympäri Suomea on perustettu ainakin 45 aikapankkia. Suurin ja tunnetuin lienee vuonna 2009 perustettu Stadin Aikapankki, jossa on n. 4000 jäsentä ja jonka järjestelmässä on useita tuhansia palvelutarjouksia. Lisäksi aikapankkeja on perustettu muun muassa Mikkeliin, Joensuuhun, Jyväskylään, Kajaaniin, Kokkolaan, Kotkaan,, Kouvolaan, Kuopioon, Lappeenrantaan, Lohjalle, Mikkeliin, Pieksämäelle, Raaheen, Tampereelle, Turkuun, Vaasaan, Vantaalle, Rovaniemelle ja Ouluun. Suomessa on myös isomman maantieteellisen alueen yhteisiä aikapankkeja, kuten esimerkiksi Hämeen- (Hämeenlinna, Hattula ja Janakkala), Keski-Uudenmaan- (Kerava, Järvenpää ja Tuusula) ja Eteläkärjen (Raasepori ja Hanko) Aikapankit.
Verotus
Verottajan tulkinnan mukaan veronalaisena vaihtotyönä ei pidetä vaihtopiirissä välitettyjen tavanomaisten ja arvoltaan vähäisten työsuoritusten vaihtamista naapuriapuna toiseen vastaavan tyyppiseen työsuoritukseen. Näitä naapuriaputöitä ovat esimerkiksi lumitöiden tekeminen, kukkien kasteleminen, nurmikon leikkaaminen, renkaiden vaihto, autonpesu, lyhytaikainen lasten- tai koiranhoito, haravointi, ikkunoiden pesu, hieronta, vaatteiden korjaaminen, seuranpito ja vanhuksen kyyditseminen asioille.
Verotuksen alaista aikapankkitoiminta on siis silloin, kun se liittyy työn suorittajan tai työn vastaanottajan palkkatyöhön, elinkeinotoimintaan, maatalouteen tai muuhun tulonhankkimistoimintaan.
Mahdollinen verotus onnistuu CES-järjestelmässä esimerkiksi ns. "levy"- tai transaktioveron avulla, eli tietynsuuruinen osuus peritään jokaisesta tovien vaihdosta ja kerätään talteen, tai vaihtoehtoisesti vero voidaan maksaa suoraan jollekin yleishyödylliselle yhdistykselle tai järjestölle.
Johnny Burnette
thumb|thumbtime=3844|start=3844|end=3963|upright=1.5|Johnny Burnette, Lonesome train, 1956. John Joseph ”Johnny” Burnette (25. maaliskuuta 1934 Memphis, Tennessee – 14. elokuuta 1964 Clear Lake, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen rockabilly-muusikko. Rock‘n‘Roll Trion peruskolmikko Johnny Burnette, isoveli basisti Dorsey Burnette (28. joulukuuta 1932 – 19. elokuuta 1979) ja kaverinsa kitaristi Paul Burlison (s. 4. helmikuuta 1929) varttuivat Memphisissä. Tunnettu muun muassa vuonna 1956 levyttämästään ”The Train Kept A-Rollin’” -blues-kappaleen rockabilly/rock ’n’ roll -versiosta.
Pocking
Pocking on kaupunki Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 20 kilometriä Passausta lounaaseen. Pickingin pinta-ala on 68,88 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 16 186. Kaupungin pormestarina toimii Franz Krah.
pienoiskuva|vasen|Pockingin sijainti Passaun piirikunnassa. Pocking on mainittu ensimmäisissä dokumenteissa vuonna 820. Vuonna 1824 siitä tuli itsenäinen kunta ja vuodesta 1974 on se ollut kaupunki. Toisen maailmansodan jälkeen Pockingissa sijaitsi väliaikaisleiri hätäsiirtolaisille.
Mustasukkaisuus (vuoden 1953 elokuva)
thumb|Anja ([[Assi Raine) kertoo huoliaan isoäidilleen (Annie Mörk).]] Mustasukkaisuus on Teuvo Tulion ohjaama suomalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1953. Se on uusintaversio Tulion vuonna 1946 ohjaamasta elokuvasta Levoton veri. Tulio teki elokuvasta samanaikaisesti myös ruotsinkielisen version Kvinnorna på Forsgården.
Amorphis
Amorphis on suomalainen metalliyhtye, jonka musiikissa on lähes kaikilla albumeilla vaikutteita suomalaisesta mytologiasta. Kalevala- ja Kanteletar-aiheisia kappaleita raskaalla soundilla esittävä Amorphis on saavuttanut mainetta ulkomaillakin.
Yhtyeen musiikki on vaihdellut death metalista progressiiviseen metalliin, mutta pääasiassa Amorphis esittää raskaammankin antinsa melko melodisesti, ja laulutyyli vaihtelee puhtaasta ”örinään”. Vaikka Amorphiksen tyyli on vaihdellut vuosien varrella, yhtye on lähes aina ollut tunnistettavissa melodisista riffeistään. Uudemman Amorphiksen kappaleet ovat lähes aina keskitempoisia tai hitaita, mutta kahdella ensimmäisellä levyllä kappaleissa on huomattavasti enemmän nopeampia death metal -osuuksia.
Mustasukkaisuus (vuoden 1953 elokuva)
Tarinan kummassakin sovituksessa pääroolin näyttelee Regina Linnanheimo. Elokuva on tyylilajiltaan melodraama ja asetelmaltaan kolmiodraama: Linnanheimon tulkitsema Riitta ja hänen nuorempi sisarensa Anja (Assi Raine) rakastuvat samaan mieheen, Eero Paganuksen näyttelemään Jyri Marakseen.
Amorphis
Yhtyeen nimi tulee englannin kielen sanasta amorphous, joka tarkoittaa amorfista.
Mustasukkaisuus (vuoden 1953 elokuva)
Mustasukkaisuus on yksi harvoista suomalaisista elokuvista, jota ei alkujaankaan ole esitetty helsinkiläisissä elokuvateattereissa. Tulio suunnitteli avaavansa Helsingin keskustaan Erottajan väestönsuojaan oman elokuvateatterinsa Aa-Bion jouluna 1952, mutta hanke raukesi. Mustasukkaisuuden oli määrä olla uuden teatterin avajaiselokuva. Sen sijaan elokuvan ensi-ilta järjestettiin Turussa. Televisiossa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran 31. lokakuuta 1962. KAVA ja Finnkino Oy ovat julkaisseet Mustasukkaisuuden DVD:nä, joka sisältää myös elokuvan ruotsinkielisen rinnakkaisversion.