cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karhu
Karhun ja ihmisen kohtaaminen
Yhdysvalloissa on havaittu, että 70 prosentissa tapauksista, joissa harmaakarhu on käynyt ihmisen kimppuun, kyse on ollut poikasiaan puolustavasta emosta, kun taas mustakarhuemojen hyökkäykset ovat erittäin harvinaisia. Vuonna 2016 julkaistussa, Ruotsissa tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että osa ruskeakarhuemoista poikasineen pysytteli normaalia lähempänä ihmisasutusta urosten kiima-ajan aikaan. Kiimaiset urokset tappavat merkittävän osan poikasista päästäkseen parittelemaan emon kanssa. Lähempänä ihmisasutusta oleskelleet poikueet selvisivät paremmin, koska urokset välttelevät ihmisasutusta.
Karhunmetsästys
Karhuja metsästetään sekä urheilumetsästyksenä, niistä saatavien tuotteiden (lihan, taljan ja elimien) takia että häiriöksi tai uhaksi koettujen yksilöiden poistamiseksi. Joillakin alueilla, kuten Venäjän Kaukoidässä, salametsästys karhun sappirakkojen ja tassujen takia on suurempi uhka kuin luvallinen karhunmetsästys.
Karhun varsinainen metsästysaika Suomessa on 20. elokuuta – 31. lokakuuta, muulloin siihen voidaan myöntää poikkeuslupia. Suomessa ammutaan vuosittain yli 200 karhua, esimerkiksi 232 karhua vuonna 2017. Suomen metsästyslaki kieltää karhun ampumisen haaskalta, korjaamattomalta pellolta tai ajamalla se liikkeelle pesästä.
The High End of Low
The High End of Low on Marilyn Mansonin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2009.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan neljännellä sijalla. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle yhdeksän.
Jokihelmisimpukka
Jokihelmisimpukka eli raakku (Margaritifera margaritifera) on kirkkaiden, virtaavien vesien pohjalla elävä suurikokoinen nilviäislaji, jonka alkuperäinen levinneisyys kattaa laajoja alueita pohjoisesta pallonpuoliskosta. Raakku on sekä Suomessa että maailmanlaajuisesti erittäin uhanalainen laji. Suomessa se rauhoitettiin ensimmäisenä selkärangattomana vuonna 1955.
Raakun elinkierto riippuu lohikalojen esiintymisestä, sillä sen toukkavaihe elää kalojen kiduksissa. Raakku voi elää yli 120 vuoden ikäiseksi. Raakku kasvaa yleisesti 10–12 cm mittaan, mutta voi kasvaa jopa yli 15-senttiseksi. thumb|Ryhmä raakkuja. thumb|Kaksi jokihelmisimpukkaa. [[Brehms Tierlebenin kuvitusta 1860-luvulta.]]
Kuvaus
Jokihelmisimpukan kuoren väritys ja paksuus vaihtelee yksilön iän mukaan. Nuorten jokihelmisimpukoiden kuori on ohut ja kellertevän ruskea, kun taas aikuisilla yksilöillä kuori on paksumpi ja tummempi. Kuori on iästä huolimatta munuaisenmuotoinen. Kuoresta tulee ulos kaksi sifonia. Toisella imetään vettä sisään ja toisella poistetaan kidusten suodattama vesi. Sukupuolia ei pysty erottamaan toisistaan.
Jokihelmisimpukat kasvavat yleensä 10–13 senttimetrin mittaisiksi. Suuret yksilöt voivat olla jopa 17 senttimetriä pitkiä. Populaatiossa voi olla normaalistikin varsin suurta hajontaa koossa.
Maailmanlaajuisesti
Jokihelmisimpukkaa tavataan Euroopassa ja Pohjois-Amerikan itärannikon joissa. Euroopassa sen keskeisin levinneisyysalue on Pohjois-Atlanttiin, Barentsinmereen ja Vienanmereen laskevissa joissa. Etelässä levinneisyysalue rajautuu Alppeihin, Pyreneiden niemimaalla sitä tavataan vaan alueen luoteisosassa. Koillisessa jokihelmisimpukkaa esiintyy vielä Arkangelin alueella ja idässä Venäjän Karjalassa ja Baltiassa. Pohjois-Amerikassa lajia tavataan Kanadasta Newfoundland ja Labradorin provinssista Yhdysvaltoihin Pennsylvanian ja Delawaren osavaltioihin. Lännessä sitä rajoittaa Appalakit.
Suomessa
Suomessa vahvimmat jokihelmisimpukkaesiintymät ovat Lapin ja Koillismaan joissa. Etelä-Suomen ainoat lisääntymiskykyiset kannat ovat Tampereen luoteispuolella Ruonanjoessa (Ylöjärvi ja Hämeenkyrö), Turkimusojassa (Hämeenkyrö) ja Pinsiön- eli Matalusjoessa (Nokia, Hämeenkyrö ja Ylöjärvi). Ruonanjoessa kanta on selvästi vähentynyt, eikä lisääntymistä ole tapahtunut viime vuosina. Pinsiön-Matalusjoessa raakku ei ole lisääntynyt 20 vuoteen. Turkimusojan raakut löydettiin paikallisen ympäristöaktivistin toimesta vuonna 2014. Turkimusojassa raakku vielä lisääntyy.
Elinympäristö
Jokiveden happamuus tulisi olla pH-arvovälillä 6–7. Jos veden rautapitoisuus on yli 1 500 milligrammaa litrassa, vedestä tulee myrkyllistä simpukan toukille. Veden lämpötilan puolestaan pitää olla alle 18 °C, jolloin toukat vapautuvat emostaan.
Lisääntyminen ja kasvaminen
Jokihelmisimpukat lisääntyvät kesällä, ja lisääntyminen alkaa, kun koirassimpukat vapauttavat siittiönsä veteen. Virran mukana ajelehtivat siittiöt päätyvät naaraiden kiduslehtien väliin, missä tapahtuu munasolujen hedelmöitys. Yhdessä naaraassa voi olla jopa 3–5 miljoonaa munasolua. Hedelmöittyneistä munasoluista kehittyy naaraassa glokidiotoukkia.
Pienen simpukat irrottautuvat keväällä tai kesällä ja putoavat pohjaan. Jokihelmisimpukoiden nuoruusvaiheesta tiedetään melko vähän, mutta yleisen käsityksen mukaan ne kaivautuvat pohjamateriaalin sisään. Ne viettävät eri arvioiden mukaan 1–7 vuotta kaivautuneena pohjamateriaaliin. Vajaan sentin mittaiset simpukat nousevat pinnalle, mutta lyhyempiäkin yksilöitä on nähty aikuisten seassa. Sukukypsäksi raakku tulee 10–20-vuotiaana, ja laji säilyttää lisääntymiskykynsä koko ikänsä.
Ikä ja sen määrittäminen
Raakun iän laskemiseen on kehitetty useita menetelmiä, minkä takia eliniän arviot heittävät hieman, koska menetelmät antavat hieman erilaisia lopputuloksia. Pohjoisissa joissa raakun on arvioitu elävän enimmillään 130–250 vuotta. Ruotsista tiedetään 280-vuotias raakku. Suomen vanhin yksilö on ollut 208-vuotias. Etelä- ja Keski-Euroopan jokihelmisimpukat saavuttavat yleensä enintään 100 vuoden iän.
Nuorten, alle 40-vuotiaiden jokihelmisimpukoiden iän määrittämiselle sopii kuoren vuosirenkaiden laskeminen. Vanhempien raakkujen kasvu hidastuu, minkä takia vuosirenkaiden erottaminen vaikeutuu eikä iänmääritys ole enää luotettavaa. Kuoren vanhin osa saranan ympäristössä voi olla vanhemmilla myös varsin rapautunut. Vanhempien yksilöiden ikä on pystytty melko luotettavasti määrittelemään vuosilustojen tutkimuksella. Sitä varten kuori leikataan saranakohdasta pitkittäissuuntaisesti ja mikroskoopilla tutkitaan poikkileikkauksen lustot.
Kantojen historia ja suojelutoimet Suomessa
Aiemmin raakkua tavattiin lähes koko Suomessa, mutta veden happamuutta muuttaneet tekijät sekä erilaiset toimenpiteet, joissa virtaavia vesiä perattiin ja muutettiin tukinuittoon sopiviksi, vähensivät kantoja.
Helmenpyynti
Jokihelmisimpukan kohtaloksi oli muodostua 1900-luvun alkupuolella yleistynyt massapyynti. Nimensä mukaisesti pieni osa raakuista tuottaa helmen. Nykyarvioiden mukaan sellainen saattaa olla tuhannesta pyydetystä simpukasta vain yhdessä. Helmi kehittyy simpukan sisällä olevan hiekkasirun ympärille vuosikymmenten aikana. Useimmiten helmet ovat heikon laatunsa takia arvottomia.
Ennen rauhoitusta nimenomaan Luttojoki tunnettiin ammattimaisten helmenpyytäjien jokena. Raakun onneksi raju pyynti rasitti kantaa vain tietyillä alueilla ja kanta oli häviämässä vain paikka paikoin. Todellinen uhka raakkuun kohdistui vasta sukellusvälineiden yleistyttyä.
Elpyminen
Metsähallituksen EU:n tuella Suomen, Norjan ja Venäjän pohjoisilla alueilla suorittaman esiintymisalueiden kartoituksen ja raakkukantojen suuruuksien määrittelyn mukaan pohjoiset jokihelmisimpukkakannat ovat elpyneet taannoisten massapyyntien jäljiltä ja voivat hyvin. Muun muassa tunnetussa raakkujoessa Luttojoessa 1900-luvun alkupuolella kokonaan häviämässä ollut laji esiintyy nykyisin elinvoimaisena populaationa.
Suojeluhankkeet
Rauhoitetun jokihelmisimpukan etsiskelyyn ja kaivamiseen ei nykyisin saa ryhtyä edes huvin vuoksi, ja jos raakun näkisikin, sitä ei saa edes koskea tai käännellä, saati ottaa mukaan.
Suomen luonnonsuojeluliitto on aloittanut yhdessä Fortumin kanssa laajamittaisen hankkeen Mustionjoen alueella Etelä-Suomessa jokihelmisimpukka- ja vuollejokisimpukkakantojen elvyttämiseksi. Vuonna 2016 alkoi Hämeenkyrön kunnan, Nokian kaupungin ja Ylöjärven kaupungin yhteinen Kolmen helmen joet -hanke. Hankkeen tavoitteena on jokien raakkukantojen ja raakun väli-isännän, taimenen, elinvoimaisuuden ja suotuisan suojelun tason turvaaminen lajien elinympäristön laatua parantamalla.
Ähtävänjoen ja Mustionjoen raakut on saatu lisääntymään Konneveden tutkimuslaitoksessa 2019 siihen vaiheeseen, että poikaset ovat irrottautuneet kalan kiduksista.
Nevainlampi (Luumäki)
Nevainlampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Veikkasen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 46 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Sillä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 2 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 75,9 metriä mpy.
WJF
World Juggling Federation (WJF) on maailman ainoa kilpailevan jongleerauksen edistämiseen ja kehittämiseen keskittynyt järjestö.
Historia
Järjestön perusti vuonna 2003 jonglööri Jason Garfield. Garfield halusi järjestöllä korostaa jongleerauksen urheilullista puolta. Järjestö sai laajempaa näkyvyyttä Garfieldin maksettua ESPN -kanavalle ohjelmapaikasta WJF:n maailmanlaajuiselle jongleeraus-kilpailulle (WJF Competition).
WJF Competition
WJF:n tunnetuin tapahtuma on WJF-kokoontuminen, jossa jonglöörit ympäri maailman kokoontuvat kilpailemaan ja kehittämään taitojaan jongleerauksen eri kategorioissa.
National Oilwell Varco
National Oilwell Varco (NOV) on monikansallinen öljy- ja kaasuteollisuuden järjestelmätoimittaja ja palveluyritys, jonka päämaja sijaitsee Houstonissa, Texasissa. Vuonna 2007 yritys koostui kolmesta pääliiketoiminta-alueesta nimeltä Rig technology, Petroleum services & supplies ja Distribution services. Yrityksellä on lukuisia toimipisteitä ympäri maailman. Tärkeimpiä maita ovat Yhdysvaltojen lisäksi Kanada, Norja ja Iso-Britannia. .
Historia
Yrityksen kaksi pääedeltäjää, John Eaton Company (tunnettiin myös nimellä Oil Well) ja National Supply, perustettiin vuosina 1862 ja 1894. Jo alusta saakka kyseiset yritykset valmistivat ja jakelivat öljynporauslaitteistojen osia. Olemassaolonsa aikana National Oilwell Varco on laajentunut useiden yritysostojen ja fuusioiden kautta. Vuonna 2005 silloiset National Oilwell ja Varco fuusioituivat, josta yrityksen nykyinen nimi on peräisin.
Vuonna 2007 National Oilwell Varco oli Yhdysvaltojen suurin öljynporauslaitteistojen valmistaja.
Lappajärven maanjäristys 1979
Lappajärven maanjäristys 1979 tapahtui kello 19.31.22 Suomen aikaa (UTC+2) Etelä-Pohjanmaan Alajärvellä. Järistyksen paikallinen magnitudi oli 3,8, ja se on suurin Suomessa koskaan instrumentein mitattu maanjäristys. Maanjäristys tunnetaan paikallisesti "Väinön värinänä", sillä se tapahtui suomenkielisen almanakan mukaan Väinön nimipäivänä. Järistys aiheutti kattojen ja seinien halkeamisia.
Järistyksen hyposentri sijaitsi 15 kilometrin syvyydessä. Ruotsin puolustusministeriön alaisen Försvarets Forskingsanstalt -instituutin ja Helsingin yliopiston Seismologian instituutin mukaan järistys tapahtui kulku-liuku-siirroksessa.
Luoma-ahon nuorisoseurantalon pihassa Alajärvellä on Väinön värinän muistokivi, joka paljastettiin kesäkuussa 1992.
Kännätjärvi
Kännätjärvi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Kännätsalon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 32 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,2 metriä mpy.
Uno Ebrelius
Uno Ebrelius (1918 Väse – 15. kesäkuuta 1988) oli ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.
Veljekset Rönkä
Veljekset Rönkä Oy on Kemissä toimiva perheyritys, jonka toimintaan kuuluu lihan teurastus, lihan hankinta sekä lihanjalostus. Yritys perustettiin vuonna 1984. Yrityksen markkina-alueena on koko Suomi. Kemissä Vilmilän teollisuusalueella sijaitsevan teurastamon lisäksi Ranualla toimii poronkäsittelylaitos ja Keminmaassa Lapin Palvin lihanjalostusyksikkö. Yritys työllistää noin 50 henkilöä. Liikevaihto vuonna 2007 oli noin 11 miljoonaa euroa. Rönkän tuotteisiin kuuluu muun muassa jauhelihaa, pihvejä ja poronkäristystä.
Uno Ebrelius
Ebrelius opiskeli vuosina 1941–1943 laulua Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Joseph Hislopin ja Dagmar Gustafsonin johdolla. Myöhemmin häntä opettivat A. Barut Roomassa ja Erik Werba Wienissä. Oratoriolaulajana Ebrelius debytoi Uumajassa vuonna 1943. Oopperadebyyttinsä hän teki vuonna 1955 Den Jyske Operassa Aarhusissa Erneston roolissa Don Pasqualessa.
Veljekset Rönkä
Veljekset Rönkä Oy:n toimitusjohtajana on vuodesta 2010 alkaen toiminut Veikko Oljakka. Veljekset Rönkä Oy:n varasto ja pakastinrakennus paloivat 29. kesäkuuta 2011 puukuitueristeitä valmistavan Sepa Oy:n palon yhteydessä.
Uno Ebrelius
Vuosina 1956–1962 Ebrelius menestyi Drottningholmin linnassa erityisesti Ferrandon roolissa Così fan tuttessa. Vuonna 1959 hän lauloi Odensen teatterissa ja vuosina 1960–1961 Tukholman kuninkaallisessa oopperassa. Hän vieraili myös Kööpenhaminassa. Yhteensä hän tulkitsi yli kolmekymmentä oopperaroolia, vaikka tulikin tunnetummaksi evankelistana Johann Sebastian Bachin passioissa. Bergenin festivaalilla Ebrelius piti liedresitaaleja.
Ebrelius oli aktiivinen myös kuoronjohtajana. Hän toimi vuosina 1947–1966 solistina ja tilapäisesti kuoronjohtajana Allmänna Sångenissa. Vuosina 1946–1949 hän teki opetustyötä lukiossa Karlstadissa ja vuosina 1949–1955 lukiossa Uppsalassa. Vuodesta 1964 kuolemaansa hän oli Tanskan kuninkaallisen konservatorion professori ja piti samanaikaisesti kursseja Malmössä. Ebrelius sai kunniatohtorin arvon Lontoosta. Hän oli vuodesta 1977 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
828 Naval Air Squadron
828 Naval Air Squadron (828 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue. Se perustettiin syyskuussa 1940. Laivue osallistui moniin taisteluihin toisessa maailmansodassa. Niihin kuului hyökkäys taistelulaiva Tirpitziä vastaan.
Palvelus
Laivue perustettiin 15. syyskuuta 1940 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan yhdeksän Fairey Albacorea. Laivue siirrettiin lokakuussa RNAS St. Merryniin ja edelleen 18. marraskuuta RNAS Campbeltowniin, jossa laivueen koulutus saatettiin päätökseen. Laivue liitettiin osaksi rannikkolennostoa.
Laivue palveli hetken aikaa RNAS Hatstonissa ja RNAS Sumburghissa, kunnes se siirrettiin 2. heinäkuuta 1941 HMS Victoriousille. Laivue suoritti hyökkäyksen Kirkkoniemeen, jossa se menetti viisi koneistaan. Laivue täydennettiin RNAS Crailissa ennen 26. syyskuuta tapahtunutaa siirtoa HMS Argukselle. Laivue suojasi saattuetta Gibraltarille ennen siirtymistä HMS Ark Royalille suojaamaan Maltan saattueita. Laivueen koneet lensivät 18. lokakuuta Maltalle Hal Fariin.
Laivueen 14 konetta toimivat Maltalta, mistä se hyökkäsi vihollisen Sisilian ja Pohjois-Afrikan välisiä saattueita vastaan. Laivue muodosti yhdessä 830 laivueen kanssa Naval Air Squadron Maltan. Maltan pommitusten vuoksi laivueella oli toisinaan täydennyksistä huolimatta ainoastaan pari koneista lentokykyisinä. Laivueeseen liitettiin 830 laivueen ja osa 826 laivueen koneista ennen kuin se itse liitettiin toukokuussa 1943 821 laivueeseen hyökkäämään Pantellarian lentotukikohtaan.
Laivue siirrettiin 28. kesäkuuta 1943 Monastiriin Tunisiaan sukellusveneiden torjuntaan, kunnes se palasi Hal Fariin lakkautettavaksi 1. syyskuuta 1943.
Laivue perustettiin uudelleen 1. maaliskuuta 1944 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Barracuda Mk II:sta. Laivue liitettiin osaksi 2. Laivaston torpedopommittajalennostoa ja siirrettiin elokuussa HMS Implacablelle. Laivue siirrettiin myöhemmin elokuussa HMS Formidablelle, jonka mukana laivue otti osaa operaatio Goodwoodiin hyökkäykseen taistelulaiva Tirpitziä vastaan. Hyökkäyksestä palattuaan laivue palasi HMS Implacablelle ja pitäen tukikohtanaan RNAS Hatstonia se suoritti Norjan rannikolla merenkulun häirintää. Laivueen vahvuus nostettiin 21 koneeseen liittämällä 841 laivue siihen.
Laivueen kalusto vaihdettiin tammikuussa 1945 Grumman Avengereiksi ja lentue siirrettiin kuukauden lopulla saattuetukialus HMS Trumpeterille. Laivue siirrettiin 13. maaliskuuta HMS Implacablelle siirtyäkseen Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Laivueen vahvuus laskettiin kuitenkin kesäkuussa 15 koneeseen ja se liitettiin osaksi kahdeksatta tukialuslentorykmenttiä. Laivue osallistui hyökkäykseen Trukille, Karoliineille ja myöhemmin Japanin kotisaarille. Tukialus laivueineen siirrettiin Australiaan sodan jälkeen. Laivue lakkautettiin kesäkuussa 1946.
Luettelo Suomen tekstiili- ja vaatetustehtaista
thumb|Tampellan pellavakehräämö Tampereella työllisti 1930-luvun puolivälissä noin 1 300 henkeä. Tämä on luettelo Suomessa toimineista ja yhä toimivista tekstiilitehtaista ja valmisvaatetehtaista. Päälähteenä on käytetty Suomen tekstiiliteollisuutta etenkin pukeutumisen kannalta valottavaa teosta Kansakunnan vaatettajat (1996). Luetteloon ei ole sisällytetty nahka-, turkis- eikä kenkätehtaita, sisustus- tai teknisten tekstiilien valmistajia eikä aivan pienimpiä eikä lyhytaikaisimpia kirjassa mainittuja yrityksiä. Kirjan julkaisuajankohdan jälkeisissä tiedoissa on aukkoja ja epäselvyyksiä.
Luetteloon on merkitty tuotannon päättymisvuosi Suomessa, vaikka yritys jatkaisi yhä mutta olisi lopettanut valmistuksen tai siirtänyt sen muualle (esimerkiksi Turo Tailor lopetti tuotannon Suomessa 2009). Monet tehdastilat työntekijöineen esiintyvät luettelossa useamman yhtiön kohdalla, sillä oli tavallista, että kun yksi yritys paikkakunnan teollisuushallissa lopetti, tilalle tuli toinen saman alan yritys, joka jatkoi samoilla koneilla ja palkkasi työhön paljolti samoja ihmisiä. Erityisen vilkasta tämä toiminta oli 1970-luvun alussa, jolloin monet ruotsalaisyritykset tulivat Suomeen halvemman ompelijatyövoiman perässä.
Reeta Aarnio
Reeta Aarnio (s. 25. tammikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Aarniolta on julkaistu fantasiaromaanit Maan kätkemät (Otava, 2008), Veden vanki (2009), Virvatulen vartijat (2010) ja Tuulien taikuri (2013). Teokset sisältävät aineksia suomalaisesta mytologiasta. Sarjan kolmas osa sai Lukuvarkaus-palkinnon vuonna 2011. Vuonna 2013 Aarniolle myönnettiin Kaarina Helakisa -palkinto.
Teokset
Maan kätkemät aloittaa teossarjan, jossa Harry Potter -kirjojen tapaan yhdistyvät lasten arkielämän sekä fantasiamaailman kuvaukset.
Neljäsluokkaista Liinaa kiusataan uudessa koulussa, mutta hän löytää kirjastosta oven, joka johtaa toisenlaiseen maailmaan. Liina kuuluu ihmisiin, jolla on kyky nähdä asioita, joita toiset eivät näe. Hän saa huomata, että suomalaisen kansanperinteen olennot ovat todellisia. Eräät koulun oppilaat käyvät iltaisin ”taikatunneilla”, joilla he oppivat maahisten, tonttujen, veden väen ja muiden olentojen tuntemusta.
Teoksissa Veden vanki, Virvatulen vartijat ja Tuulien taikuri esiintyvät samat henkilöt, mutta tarinoina teokset ovat itsenäisiä. Sarja ottaa kantaa myös luonnonsuojeluun, esimerkiksi metsänväki joutuu pakenemaan metsäkoneita.
Yksityiselämä
Aarnio valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1999. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan kotimaista kirjallisuutta ja sivuaineina suomen kieltä, kasvatustiedettä ja folkloristiikkaa. Ammatiltaan Aarnio on äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja.
Hän asuu Helsingissä ja opettaa Aleksis Kiven koulussa. Aarniolla on kolme lasta, joille hän alun perin kirjoitti esikoisteoksensa iltalukemiseksi. Aarnio on yksi Otavan yläkoulun äidinkielen oppikirjan Särmän tekijöistä.
Le Frisur
Albumin kappaleista "Mein Baby war beim Frisör" ja "3-Tage-Bart" julkaistiin singleinä.
Rövaren
Rövaren on saari Espoon Suvisaaristossa. Se on yksi Espoon kaupungin ulkoilusaarista. Rövaren sijaitsee noin 700 metriä Stora Herröstä itään ja pari kilometriä Suvisaariston pääsaarista etelälounaaseen. Etäisyys Soukanniemen Amiraalinsatamaan on runsaat kolme kilometriä.
Rövarenin pinta-ala on yhdeksisen hehtaaria. Sen metsät ovat suurimmalta osin kalliomännikköä sekä mustikka- ja puolukkakangasta. Rannat ovat pääosin kalliota ja kivikkoa, etenkin saaren itäosassa. Rövarenin itä- ja etelärannalta avautuu näkymä Suomenlahden ulappaan.
Rövarenin pohjoispuolella sijaitsee 0,8 hehtaarin laajuinen Rövargrundet, joka on vähäpuinen kallioluoto. Runsaan sadan metrin päässä Rövarenin etelärannalta sijaitsee neljän hehtaarin laajuinen Kaparen.
Rövaren on osa Uudenmaan maakunnallista virkistysalueverkostoa.
Skopa elämä
Skopa elämä on suomalainen realitysarja opiskelijoiden elämästä. Sarjan pilottikauden ensimmäinen jakso julkaistaan 22. maaliskuuta 2018 YouTubessa. Todellisiin tapahtumiin pohjautuvassa sarjassa seurataan läheltä kymmenen Kuopiossa opiskelevan nuoren arkea viikon ajan.
Sarjan nimi on saanut inspiraationsa Kuopio-nimen historiatulkinnasta.
Synopsis
Parikymppiset opiskelijat Alexa, Anna-Maria, Saara, Sawa, Mira ja tyttöporukka Nellyt pinkovat sykkeellä pitkin Skopan baanoja. Elämä on suorittamista ja kipuilua, mutta päiviin mahtuu myös runsaasti rakkautta, noloja puheita ja pieniä suuria ihmetyksen aiheita.
Skopa elämä kuvaa opiskelijaelämän ihanan kamalaa vapautta aidoimmillaan. Paniikkia vaatimuksista ja sekoilua oman minän kanssa - missä milloinkin. Ehdotonta ystävyyttä ja ihmisen pyyteetöntä kauneutta. Sydämiä suloisesti säröillä, proteiinipatukoita uunissa, meikkausfilosofiaa, keskusteluja perunarieskasta terapiaan.
Päähenkilöt ja kuvaukset
Sarjan päähenkilöt ovat 19-27-vuotiaita Kuopiossa opiskelevia suomalaisia nuoria. Päähenkilöt on haettu avoimella castingilla Kuopion alueen oppilaitosten (Savonia-ammattikorkeakoulu, Itä-Suomen yliopisto, Savon ammattiopisto ja Ylä-Savon ammattiopisto sekä Kuopion alueen urheiluakatemia) opiskelijoista. Skopa elämä on kuvattu helmikuussa 2018 Kuopiossa.
Päähenkilöt:
Jaksot
Skopa elämän ensimmäinen tuotantokausi pitää sisällään viisi jaksoa ja extramateriaalit. Jaksot on julkaistu YouTubessa, Instagramissa ja sarjan omalla verkkosivulla.
Aiheesta muualla
* Linkki sarjan kotisivulle
* Linkki sarjan Youtube-kanavalle
* Linkki sarjan Instagram-sivulle
* Linkki YLE:n artikkeliin
* Linkki ePressin tiedotteeseen
* Linkki Oddyzinen artikkeliin
Oon
pienoiskuva|upright|[[Mustakuviokeramiikka|Mustakuviotekniikalla koristeltu oon, 400-luku eaa. Kerameikóksen arkeologinen museo.]] Oon (, ’muna’) on antiikin aikainen keraaminen, munanmuotoinen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Oon oli melko harvinainen vaasityyppi. Oon-vaaseja käytettiin oletettavasti hajusteöljyjen tai muiden hajusteiden säilyttämiseen. Niitä, samoin kuin oikeita munia, jätettiin muun muassa hautoihin.
Oon on muodoltaan pienikokoinen ja nimensä mukaisesti munanmuotoinen vaasi. Munassa on reikä toisessa päässä ja joskus myös kansi. Joissakin munissa on reikä kummassakin päässä. Ei ole varmuutta, onko tällaisia viimeksimainittuja munia koskaan käytetty minkään aineen säilyttämiseen, sillä ne ovat siihen epäkäytännöllisiä. Ooneissa esiintyy sekä mustakuvio- että punakuviotekniikalla tehtyä koristelua.
Nestoris
pienoiskuva|upright=0.66|[[Lukanialainen keramiikka|Lukanialainen punakuviotekniikalla koristeltu nestoris (tyyppi 3a), n. 360–350 eaa.]] Nestoris on antiikin aikainen keraaminen juomamalja. Se tunnetaan vaasien muotona itaalisesta keramiikasta sekä eteläitalialaisesta kreikkalaisesta keramiikasta.
Nestoris oli suosittu muoto messapialaisessa keramiikassa, josta se oli peräisin. Sitä esiintyy myös eteläitalialaisissa apulialaisessa ja lukanialaisessa keramiikassa, joissa sitä tehtiin punakuviotekniikalla. Italiankielisessä tutkimuksessa vaasimuoto tunnetaan myös nimellä trozzella.
Nestoriksesta oli useita eri muotoja. Yhteistä niille on se, että vaasissa on kaksi pystysuuntaista kädensijaa, jotka nousevat huulen yläpuolella, ja joskus myös kaksi vaakasuuntaista kädensijaa. Pystysuuntaiset kädensijat on usein koristeltu pyöreillä kiekoilla. Jalka on joskus varrellinen.
Taitopeli.com
thumb|200px|
Taitopeli.com oli suomalainen, sanapeli-aiheinen TV-ohjelma ja www-sivusto. Taitopelejä pelattiin katsomalla TV-lähetystä kanavilta Nelonen ja Jim. Lisäksi samoja pelejä pystyi pelata saman nimisellä verkkosivulla. Sekä TV:ssä että verkkosivuilla järjestettiin finaaleja, joissa oli rahapalkintoja. Internetissä Taitopelejä pystyi pelaamaan ilmaiseksi rekisteröitymällä. Ainoastaan SanaSambaa pystyi pelaamaan ilman tunnusta. Taitopelejä olivat SanaKasi (aiemmin Sanaseppä), SanaSeiska (aiemmin Sanaseppä8), SanaPala, SanaKuutio, SanaSamba, SanaTavu, Vauhtipala, Vauhtiseiska, VauhtiKuutio, Wordcoiner ja jo SanaKasiksi ja Sanaseiskaksi muutetut Sanaseppä ja Sanaseppä8. TV-ohjelmaa juonsivat Christian Sandström, Petri Liski ja Mikko Kivinen. TV-ohjelman ja nettisivun tuotti RedLynx.
Taitopelit ovat nykyään lopetettuja. TV-ohjelma lopetettiin 6. syyskuuta 2009. Ohjelman korvasivat Älypää-TV ja Älypää kuvavisa. Vuoden 2014 alussa myös www-sivusto suljettiin. Nykyään Taitopelejä ei voi pelata missään.
Jared Coreau
pienoiskuva|Jared Coreau vuonna 2017.Jared Coreau (s. 5. marraskuuta 1991 Ontario) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsissa. Coreau on varaamaton pelaaja, joka teki ensimmäisen sopimuksensa Red Wingsin kanssa keväällä 2013. Kaudella 2016–2017 alkaneella NHL-urallaan hän on pelannut 19.3.2018 mennessä 18 ottelua Red Wingsin maalilla torjuntaprosentilla 88,0% ja päästettyjen maalien keskiarvolla 3,68. Hän pelaa hanska vasemmassa kädessä.
Nisula
Nisula on Jyväskylän kaupunginosa ja tilastoalue. Se jakautuu Viitaniemen, Hongikon ja Nisulankadun pienalueisiin.
Nisulan asutus oli alun perin paljolti Nisulan kartanon ja maatilojen vuokraksi antamille tonteille syntynyttä pientaloasutusta. Vuonna 1910 Nisulassa asui noin 300 henkeä, muun muassa Kankaan paperitehtaan työläisiä. Nisulan itäosasta löytyy säilynyttä vanhaa asutusta, 1800-1900-lukujen vaihteen taloja.
Vuoteen 1941 saakka Nisula kuului Jyväskylän maalaiskuntaan. Toisen maailmansodan jälkeen Nisulaan rakennettiin jälleenrakennuskaudelle tyypillisiä omakotitaloja, tyyppitaloja.
1959–1964 rakennetuista kerros- ja rivitaloista koostuva Viitaniemi on Jyväskylän ensimmäinen lähiö. Sitä pidetään rakennushistoriallisesti merkitsevänä.
Uusin Nisulan alue koostuu 1970- ja 1980-luvuilla rakennetuista Viitaniemen ja Jyväskylän keskustan välisellä alueella sijaitsevista korkeista punatiilisistä kerrostaloista. Ennen näiden kerrostalojen rakentamista niiden paikalla oli pientaloasutusta.
Nisulassa on muun muassa Viitaniemen uimaranta, Viitaniemen liikennepuisto, Nisulan monttu, Cygnaeus-lukio sekä Jyväskylän ammattikorkeakoulun ja Jyväskylän ammattiopiston rakennuksia.
Aleksandr Vasjutin
Aleksandr Jurjevitš Vasjutin (, s. 4. maaliskuuta 1995 Pietari ) on venäläinen jalkapallomaalivahti, joka edustaa kotimaassaan Zenit Pietaria. Vasjutin on oikeajalkainen.
Pietarin Zenitin kasvatti Vasjutin oli ensimmäistä kertaa kasvattajaseuransa edustusjoukkueen Venäjän valioliigan ottelussa vaihtopenkillä kaudella 2013–2014. Elokuussa 2016 Vasjutin siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Suomen Veikkausliigan FC Lahteen. Hän teki pääsarjadebyyttinsä samassa kuussa PK-35 Vantaata vastaan. Vasjutin onnistui puskemaan ottelun tasoihin viimeisellä minuutilla noustuaan mukaan sivuvapaapotkuun.
Heinäkuussa 2018 Vasjutin siirtyi Norjaan Sarpsborg 08 FF:ään kahden ja puolen vuoden sopimuksella.
Vasjutin on edustanut Venäjää alle 17-, alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Saarvalampi
Saarvalampi on Etelä-Karjalassa Lemillä ja Luumäellä Kotalahden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 76,4 metriä mpy.
Claes Ernst Silfversvan
Claes Ernst Silfversvan (25. helmikuuta 1792 Uppsala, Ruotsi – 1856 Oranienbaum, Pietarin kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Silfversvanin vanhemmat olivat majuri Claes Robert Silfversvan ja Maria Gustava Brandt ja puolisot vuodesta 1821 Albertina Gustava Ammondt (k. 1831) ja vuodesta 1834 Catarina Sofia von Voigt. Myös Silfversvanin pojasta Otto Johan Niklaksesta (1823–1879) tuli kenraalimajuri, kahdesta muusta pojasta Alexander Juliuksesta (1831–1908 ja Teodor Ernstistä (1843–1913) puolestaan kontra-amiraaleja ja Woldemar Gustafista (1846–1908) everstiluutnantti.
Claes Ernst Silfversvan tuli aliupseeriksi H.M. leskikuningatar Sofia Magdalenan Henkivartiorykmenttiin 1805, mistä hänet siirrettiin aliupseeriksi tykistöön seuraavana vuonna ja junkkariksi Henkivartioväen tykistöpatteriin 1808. Hän palveli Suomen sodassa Viaporin linnoitustykistössä ja joutui sotavangiksi toukokuussa 1808. Vankeudessa ollessaan Silfversvan siirtyi keisarillisen Venäjän armeijan palvelukseen. Hänet ylennettiin vänrikiksi 25. tykistöprikaatiin vuonna 1811 ja siirrettiin vuonna 1814 21. tykistöprikaatiin sekä ylennettiin aliluutnantiksi. 23. tykistöprikaatiin Silfversvan siirrettiin 1820, luutnantiksi hän yleni 1821, alikapteeniksi 1826 ja kapteeniksi 1829. Vuonna 1831 hänet määrättiin 2. krenatööritykistöprikaatin reservikomppanian päälliköksi ja siirrettiin vuonna 1834 19. tykistöprikaatin 3. komppanian päälliköksi. Vuonna 1836 Silfversvanista tuli Kronstadtin linnoituksen Konstantinin merikastellin päällikkö. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1837 ja everstiksi 1846. Vuonna 1846 hänet määrättiin ruhtinas Menšikovin patterin päälliköksi Kronstadtissa ja vuonna 1853 H.M. Keisari Paavali I:n kastellin päälliköksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1854. Silfversvan kuoli tässä tehtävässä ollessaan.
Silfversvan-suku merkittiin Suomen ritarihuoneeseen aatelissukuna numero 183 maaliskuussa 1822.
Arne Carlsson
Arne Carlsson (s. 5. tammikuuta 1943 Uppsala) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Grenoblen talviolympialaisissa 1968 sekä kuudesti MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti neljä MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia. Carlsson edusti seuratasolla Almtuna IS:ää, Västra Frölunda IF:ää ja Södertälje SK:ta.
Meridiaani (Perinteinen kiinalainen lääkintä)
Meridiaani (經絡; yksinkert.: 经络; pinyin: jīngluò - jing: läpikulku; luo: verkko; japani: keiraku; korea: kyungrak) on perinteisen kiinalaisen lääkinnän käsite. Kiinassa sitä kutsutaan myös kanavaksi (經脈; yksinkert. 经脉; pinyin: jīngmài - kulkuväylä) tai pulssiverkostoksi (絡脈; yksinkert. 络脉; pinyin: luòmài). Meridiaanit ovat kanavia, jotka kuljettavat qitä ja verta kaikkiin ihmisen ruumiinosiin. Meridiaaneille sijoittuvat akupisteet.
Meridiaaneja katsotaan nykyään olevan 20:
Meridiaanit jaetaan yin- ja yang -meridiaaneihin ja jokainen liitetään yhteen viidestä elementistä.
Meridiaanien olemassaoloa ei ole varmennettu länsimaisen lääketieteen menetelmin.
Engelinranta
Engelinranta on Hämeenlinnan keskustan kylkeen, Hämeensaaren kaupunginosan eteläosaan suunnitteilla oleva uusi keskustamainen asuin- liike- ja toimistoalue, jonne kaavaillaan noin 2 600 asukasta. Paasikiventien ja Vanajaveden väliselle alueelle sijoittuva Engelinranta on saanut nimensä Hämeenlinnaan vuonna 1832 asemakaavan laatineen arkkitehti Carl Ludvig Engelin mukaan. Tällä hetkellä alueella sijaitsee huoltoasemia, matalia liikerakennuksia ja pysäköintialueita, kuten myös säilytettäviksi tarkoitetut uimahalli, uimaranta sekä rantapuisto. Engelinrannasta on jo purettu vuonna 2016 urheilutalo Hämeenkaari ja 2017 Hämeensaaren pesäpallokenttä. Tällä hetkellä käynnissä on maamassojen vaihto, sillä alueella on 1960-luvulle asti sijainnut kaatopaikka. Engelinrannan kaavoitus on vielä kesken; osayleiskaava alueelle on valmistunut, ja kaupunki on aloittamassa asemakaavan laatimista osissa. Ensimmäisenä asemakaavaa ollaan laatimassa Saaristenmäen kaupunginosan puolella sijaitsevaan linja-autoaseman kortteliin.
Sjarhei Linh
Sjarhei Stsjapanavitš Linh (,, s. 7. maaliskuuta 1937 Minskissä Neuvostoliitossa) toimi Valko-Venäjän pääministerinä vuosina 1996-2000.
Uransa kymmenen ensimmäistä vuotta Linh toimi maatalouden parissa agronomina, johtavana agronomina sekä hallintopiirin maataloudellisissä johtotehtävissä. Vuodesta 1971 lähtien enenevästi erilaisia neuvosto- ja puoluetehtäviä. Vuosina 1986-1990 keskuskomitean jäsen. Nostettiin varapääministeriksi ministerineuvostoon, josta presidentti Lukašenkan nostamana 18. marraskuuta 1996 Mihail Tšyhirin seuraajaksi Valko-Venäjän pääministeriksi (ministerineuvoston puheenjohtajaksi). Linh siirtyi Valko-Venäjän pysyväksi YK-edustajaksi Yhdysvaltoihin, missä tehtävässä hän toimi syksyyn 2002 saakka. Tuolloin hän palasi kotikyläänsä Valko-Venäjälle ”vaimon terveystilanteen takia”.
Kotalampi (Lemi)
Kotalampi on Etelä-Karjalassa Lemillä Kotalahden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 76,6 metriä mpy.
1944 (elokuva)
1944 on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut virolainen Elmo Nügasen ohjaama ja Leo Kunnaksen käsikirjoittama elokuva. Elokuvan tuottivat virolainen Taska Film ja suomalainen MRP Matila Röhr Productions.
Kansainvälisesti menestynyt ja Virossa suuret katsojaluvut kerännyt sotaelokuva kertoo tarinan vähälle huomiolle jääneestä lähihistoriasta. Elokuva on herättänyt laajaa keskustelua myös Venäjällä, jossa sitä peilataan tämän päivän tapahtumiin. Virossa elokuva keräsi ensimmäisenä viikonloppunaan elokuvateattereissa lähes, mikä on uusi ennätys kotimaiselle elokuvalle.
Juoni
Vuonna 1944 Viron kansa oli jakaantunut kahtia, sillä virolaisia miehiä oli sodan aikana värvätty niin Neuvostoliiton kuin Saksankin joukkoihin. Pian virolaiset sotilaat huomaavat taistelevansa omia maamiehiään vastaan. Riippumatta siitä, voittaako Saksa vai Neuvostoliitto sodan, Virolle todennäköisesti käy huonosti.
806 Naval Air Squadron
806 Naval Air Squadron (806 NAS) oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus
Laivue perustettiin 1. huhtikuuta 1940 RNAS Worthy Downissa. Laivueen kalustona oli kahdeksan Blackburn Skuaa ja neljä Blackburn Roc konetta. Laivue siirrettiin 28. maaliskuuta RNAS Hatstoniin ja osallistui hyökkäykseen Bergeniin ennen kuin siirrettiin etelä rannikolle suojaamaan Dunkirkin evakuointia. Osa laivueesta sijoitettiin RNAS Detlingiin.
Laivueen käyttämät Blackburn Roc koneet korvattiin Fairey Fulmareilla ja laivue siirrettiin kesäkuussa HMS Illustriousille, jolloin myös Blackburn Skuat vaihdettiin Fairey Fulmareihin. Laivueeseen liitettiin Gloster Sea Gladiatoreita ennen purjehdusta Välimerelle, jossa laivue sijoitettiin välillä maihin Dekheilaan suojaamaan maajoukkoja.
Laivue jaettiin kahteen lentueeseen, joista A lentue varustettiin Grumman Martleteilla ja B lentue Fairey Fulmareilla. Laivue sijoitettiin toukokuussa HMS Illustriousille. A lentue lakkautettiin HMS Indomitablen vaurioiduttua 12. elokuuta operaatio Pedestalissa. B lentue jäi edustamaan laivuetta ennen kuin se liitettiin 18. tammikuuta 1943 803 laivueeseen Itä-Afrikassa.
816 Naval Air Squadron
Palvelus
Laivue liitettiin maaliskuussa 1941 rannikkolennostoon ja se toimi Hollannin ja Ranskan rannikon kohteita vastaan. Kolme laivueen koneista liitettiin huhtikuussa RNAS Detlingiin X-lentueeksi, mitä käytettiin muodostettaessa 821 laivuetta. Laivue siirrettiin kesäkuussa HMS Furiousille sukellusveneiden torjuntaan, kun Royal Air Forcen lentokoneita kuljetettiin Maltan puolustuksen tueksi. Paluumatkalla laivue siirrettiin HMS Ark Royalille, missä se palveli tukialuksen uppoamiseen 13. marraskuuta saakka. Laivueen jäljelle jääneet koneet liitettiin laivueeseen 812.
Laivue täydennettiin RNAS Machrihanishissa ja toukokuusta alkaen se kykeni Englannin kanaalin meriliikenteen häirintään. Laivue siirrettiin kesäkuussa pohjoisemmaksi RNAS Fearniin ja siihen muodostettiin hävittäjälentue laivueesta 895 siirretyistä Supermarine Seafire LIIc koneista. Seafiret siirrettiin kaksi kuukautta myöhemmin laivueeseen 897. Laivue sai kuitenkin vastaanottaa Supermarine Seafire Ib -koneita ja sen Swordfish vahvuus nostettiin kuudesta yhdeksään. Laivue siirrettiin HMS Trackerille Pohjois-Atlantin saattueiden suojaamiseksi.
Laivueen Seafiret vaihdettiin tammikuussa 1944 Grumman Wildcat IV -koneisiin ja se siirrettiin HMS Chaserille Jäämeren saattueiden suojaksi. Laivueen koneet avustivat hävittäjä HMS Onslaughtia upottamaan saksalaisen sukellusveneen ja upottivat itse U-366:n ja U-973:n. Kesäkuussa 1944 laivueen Wildcatteja käytettiin 833 laivueen perustamiseen, jolloin laivueen Swordfishien lukumäärä kasvatettiin kahteentoista. Laivue siirtyi toimimaan maakentiltä Englannin kanaalin alueella ja tukemaan Normandian maihinnousua. Laivue lakkautettiin 1. elokuuta 1944 Perranporthissa, jolloin sen henkilöstö siirrettiin laivueeseen 836.
Laivue perustettiin uudelleen 1. helmikuuta 1945 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 18 Fairey Barracuda Mk II -konetta. Laivue sijoitettiin uudelle kevyelle tukialukselle. Laivueen kalustoksi vaihdettiin heinäkuussa 1945 Hawker Firefly FR.1. Laivue lakkautettiin 1. heinäkuuta 1948 Lee-on-Solentissa HMS Oceanin palattua kotimaahan.
Australian laivasto
Laivue perustettiin uudelleen 24. elokuuta 1948 RNAS Eglingtonissa kalustonaan Fairey Firefly AS.5 -koneet ja päällikkönään komentajakapteeni C. R. J. Coxon. Laivue muodosti yhdessä laivueen 805 kanssa Australian laivaston lentotukialus HMAS Sydneyn 20. Tukialuslentorykmentin, joka siirrettiin 15. helmikuuta 1949 alukselle koulutettavaksi. Se lähti 12. huhtikuuta kohti Australiaa, jonne saavuttiin 25. toukokuuta.
Laivue siirrettiin maihin Nowran lentotukikohtaan (HMAS Albatros), joka oli Australian laivaston ensimmäinen maatukikohta. Se palasi lentotukialukselle tammikuun puolessa välissä 1951, mistä se palasi huhtikuussa Nowraan. Laivue liitettiin kesäkuussa 1953 HMAS Vengeancelle yhdessä laivueen 805 kanssa. Se ei palvellut aluksen kannella kuin lyhyitä hetkiä ennen lakkauttamistaan 27. huhtikuuta 1955 Nowrassa.
thumb|Fairey Gannet HMAS Melbournen kannella 1958 Laivue perustettiin uudelleen 15. elokuuta 1955 Culdrosessa kalustonaan seitsemän Fairey Gannet AS.1 sukellusveneentorjuntakonetta. Laivue siirrettiin helmikuussa 1956 HMAS Melbournella Australiaan, jonne saavuttiin 23. huhtikuuta. Siihen liitettiin heinäkuussa 1964 lentue de Havilland Sea Venom FAW.53 joka sään hävittäjiä. Se lakkautettiin 25. elokuuta 1967 Nowrassa.
thumb|S2G Tracker laskeutuu HMAS Melbournelle Laivue perustettiin 10. tammikuuta 1968 Nowrassa kalustonaan neljätoista Grumman S-2E Trackeriä, jotka olivat 21. marraskuuta 1967 saapuneet Australiaan HMAS Melbournen mukana. Australian laivastossa otettiin pian perustamisen jälkeen käyttöön Yhdysvaltain laivaston yksiköiden etuliitteet, jolloin laivueen nimeksi vaihtui VS816 (kiinteä siipisin ilmaa raskaammin aluksin varustettu sukellusveneentorjuntayksikkö).
Pääosa laivueen ja sen sisarlaivueen VC851:n Trackereistä tuhoutui 4. joulukuuta 1976 hangaaripalossa Nowrassa. Kolmea lukuun ottamatta kaikki joko tuhoutuivat tai tulivat korjauskelvottomiksi. Paloon syylliseksi todettiin 19-vuotias henkisesti sairas laivueenjäsen. Tilannetta paransi se, että kuusi Trackeria oli tilattu lokakuussa hieman ennen paloa ja niiden toimituksen piti käynnistyä joulukuussa. Laivue lakkautettiin 2. heinäkuuta 1982 perustamispaikassaan.
Laivue perustettiin 9. helmikuuta 1984 Nowrassa nimellä HU816 kalustonaan Westland Wessex helikopterit. Laivue sijoitettiin HMAS Tobrukille. Se lakkautettiin 30. kesäkuuta 1987, jolloin se palautti kalustonsa laivueelle 723. Laivueen perustamista pidettiin todennäköisenä 1988, jolloin sen kalustona olisivat olleet Sikorsky S-70B Seahawk helikopterit, mutta sen sijaan perustettiin koulutusyksikkö. Koulutusyksikön toiminta keskeytettiin Irakin sodan vuoksi 2. elokuuta 1990.
thumb|816 laivueen S-70B-2 Seahawk Laivue perustettiin (virallisesti) uudelleen 23. heinäkuuta 1992 Persian lahdella HMAS Canberran ja HMAS Darwinin kannella olleista lentueista. Laivueen kalustona olivat S-70B-2 Seahawkit. Laivue palvelee edelleen lentueittain Adelaide-luokan ohjusfregateilla.
Max von Hellens
Maximilian von Hellens (13. joulukuuta 1898 Pietari – 28. kesäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, majuri ja merkittävin Suomessa sotavuosina 1939–1945 paljastunut vakoilija.
T.U.F.F. Puppy
T.U.F.F. Puppy on Butch Hartmanin luoma yhdysvaltalainen piirrossarja, jota kotimaassaan esittää Nickelodeon. Sen ensimmäinen jakso lähetettiin 2. lokakuuta 2010. Sarjaa ei ole esitetty Suomessa, mutta se näkyy maksullisella Nickelodeonilla.
Max von Hellens
Nuoruus
Max von Hellens syntyi vuonna 1898 Pietarissa von Hellens -aatelissukuun kuuluneen kenraali Lars Hjalmar von Hellensin perheeseen. Hänen äitinsä Maria Viktorovna Gubin(a) oli venäläistä sukua, jossa oli useita kenraaleja. Hänen isoisänsä vapaaherra Lars Teodor von Hellens toimi säätyvaltiopäivien maamarsalkkanna, setä vapaaherra Albert von Hellens toimi oikeuskanslerina ja ministerinä.
Hellens vietti nuorena huoletonta yläluokkaista elämää, ja hänestä tuli monikasvoinen, mutta heikkoluonteinen mies, josta ei oikeastaan tiedetä kenen hyväksi hän lopulta vakoili.
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1917 hän oli isänsä adjutanttina tämän toimiessa kenraalimajurina Ukrainassa armeijakunnan komentajana. Kyseinen yksikkö siirtyi vuoden 1917 lopulla itsenäistyneen Ukrainan kansantasavallan armeijan yksiköksi.
Hänen isänsä toimi vuoden 1918 Kiovassa saksalaisten miehityshallinnossa, joka käytännössä piti valtaa saksalaisten nukkevaltio Ukrainan hetmanaatissa. Kun keisarillinen Saksa antautui ympärysvalloille marraskuussa 1918, von Hellens palasi Suomeen.
Jatkosota
Jatkosodan alussa 11. divisioonan tiedustelu-upseerina toiminut von Hellens välitti lomalla ollessaan huhtikuussa 1942 Saksan koko itärintaman ryhmitystiedot Yhdysvaltain Suomen-suurlähetystön sotilasasiamiehelle eversti George Edward Huthsteinerille. Tiedot von Hellens oli saanut tiedustelutyössään Syvärin rintamalla taistelleen saksalaisen 163. divisioonan tilannekatsauksista. Palkkioksi tiedoista hän sai viinaa, tupakkaa ja säilykkeitä. Yhdysvalloista tiedot välitettiin edelleen Neuvostoliittoon.
Von Hellens on Suomen armeijassa ainoa upseeri, joka on tuomittu sotaväen rikoslain perusteella sotapetoksesta kuolemaan.
Yksityiselämä
Von Hellens toimi sodan jälkeen Suomen Matkatoimistossa, sisäministeriön tarkastajana, tulkkina ja myös henkilöstöpäällikkönä.
Laos kesäolympialaisissa 2016
Laos osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kuusi urheilijaa neljässä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi pikajuoksija Xaysa Anousone.
805 Naval Air Squadron
805 Naval Air Squadron (805 NAS) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue toisessa maailmansodassa. Laivue siirrettiin sodan jälkeen Australian laivaston ilmavoimille, jossa se palveli vuoden 2008 kesäkuuhun kalustonaan Kaman SH-2G Super Seasprite helikopterit.
Palvelus
Laivue perustettiin 5. toukokuuta 1940 RNAS Donibristlessä. Laivueen kalustona olivat Blackburn Roc hävittäjät ja se perustettiin Norjan operaatioihin, mutta niiden käyttösuunnitelma hylättiin ja laivue lakkautettiin 13. toukokuuta.
Laivue perustettiin uudelleen 1. tammikuuta 1941 RAF Akrotirilla Kyproksella. Laivueeseen perustettiin osasto RAF Aboukirissa Pohjois-Afrikassa. Laivueen kalustona oli 12 lentokonetta, joista pääosa oli Fairey Fulmareita ja niiden lisäksi muutama Buffalo. Laivueesta siirrettiin lentueet HMS Illustriousille ja HMS Eaglelle ennen Kreetan taisteluiden alkamista. Pääosa laivueesta toimi kuitenkin Malemen lentokentällä Kreetalla vahvistettuna muutamalla Gloster Sea Gladiatorilla. Kreetalta laivue siirrettiin RNAS Dekheilaan, jossa sen kalustoon lisättiin Hawker Hurricane -koneita. Laivueen kalusto vaihdettiin heinäkuussa 1941 kahteentoista Grumman Martlettiin ja se siirrettiin toimimaan Royal Air Forcen alaisuudessa Pohjois-Afrikan taisteluiden tukemiseksi. Taisteluiden laantuessa laivue siirrettiin elokuussa 1942 Suezin kanavan alueelle suojaamaan merenkulku alueella. Laivue lakkautettiin 10. tammikuuta 1943 Keniassa.
Laivue perustettiin uudelleen 1. heinäkuuta 1945 RNAS Machrihanishissa kalustonaan 25 Supermarine Seafire L.III, jotka kuitenkin pian vaihdettiin uudempaan XV malliin. Laivue oli palveluksessa supistetussa vahvuudessa sodan jälkeen, kunnes lakkautettiin 1948.
Australian laivastossa
Laivue perustettiin uudelleen 28. elokuuta 1948 RNAS Eglingtonissa Australian laivaston ensimmäisenä hävittäjälaivueena. Laivueen kalustona oli kolmetoista Fairey Sea Fury FB.11 hävittäjää. Laivue liitettiin helmikuussa 1949 HMAS Sydneyn 20. tukialuslentorykmenttiin, jonka mukana se matkasi Australiaan. Talvella 1951-1952 laivue oli aluksen mukana Korean vesillä ja lokakuussa 1952 laivue osallistui atomipommikokeisiin Monte Bellossa. Laivue palveli hetken HMAS Vengeancella 1953-1954 ennen paluutaan Sydneylle. Laivue lakkautettiin 26. maaliskuuta 1958 Nowrassa.
Laivue perustettiin uudelleen 31. maaliskuuta 1958 Nowrassa jokasään hävittäjälaivueena kalustonaan kuusi Sea Venom FAW.53 koneet. Laivue siirrettiin lokakuussa HMAS Melbournelle. Laivueelle siirrettiin 1. joulukuuta lakkautetun 808 laivueen tehtävät. Laivue sulautettiin 724 laivueeseen 30. kesäkuuta 1963 lakaten olemasta.
Laivue perustettiin uudelleen 10. tammikuuta 1968 Nowrassa kalustonaan Skyhawkit. Se nimettiin VC-724:ksi. Laivue lakkautettiin 2. heinäkuuta 1982.