cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riihimäen Pallonlyöjät
Superpesistä ja konkurssi 90-luvulla
RPL aloitti aikansa Superpesiksessä vuonna 1992 ja sijottui 14 joukkueen runkosarjassa sijalle 13. Vuosi 1993 oli jo reilusti parempi. RPL voitti kauden aikana puolet pelaamistaan otteluista ja tuli runkosarjassa kuudenneksi. Joukkueessa tuolloin teki ensiesiintymisensä Sami Joukainen, joka palkittiin kauden päätteeksi Superpesiksen vuoden jokerina. Joukainen löi kauden aikana 45 juoksua, mikä oli viidenneksi eniten koko runkosarjassa. RPL:än kausi päättyi kuitenkin puolivälierissä Imatraa vastaan suoraan otteluvoitoin 3-0. Vuonna 1994 RPL ei kuitenkaan onnistunut parantamaan sijoitustaan vaan tipahti runkosarjassa lopulta toiseksi viimeiselle tilalle eli kolmanneksitoista. Ainoastaan Vimpelin Veto jäi Riihimäkeläisten taakse taulukossa.
Superpesiskauden 1994 aikana uutisoitiin tuolloin jääkiekkoseura Helsingin Jokerit omistaneen Harry Harkimon pesäpalloprojektista, jonka osana hän oli ostamassa RPL:n pelaajia uuteen, Helsinkiin perustettavaan seuraan. Samalla huhuttiin että Harkimo olisi ollut ostamassa RPL:n Superpesispaikkaa Jokereiden pesäpallojoukkueelle. Seuran uudeksi nimeksi olisi tullut jääkiekkoseuran mukaisesti Jokerit ja pelipaikkana olisi toiminut Helsingin Kaisaniemessä sijaitseva pesäpallostadion.
Harkimon projekti ei lopulta toteutunutkaan ja uusi helsinkiläisjoukkue oli lopulta Kaisaniemen Tiikerit, joka perustettiin vuonna 1996. 1990-luku oli taloudellisesti vaikeata aikaa riihimäkeläiselle pesäpalloilulle. Vuoteen 1994 mennessä seura oli käytännössä konkurssikypsä. Verovelat olivat peruja 1980-luvulta joiden vuoksi verottaja oli asettamassa seuraa konkurssiin. Lopulta seuran velat olivat jo miljoonan markan luokkaa ja alettiin puhumaan uuden seuran perustamisesta vanhan tilalle.
RPL pelasi vielä vuonna 1995 omalla nimellään ja toiminta loppui vuonna 1995 seuran ajauduttua konkurssiin. Seuran viimeiseksi superpesiskaudeksi jäi 1995, jolloin pelattin RPL-Riihimäki nimellä ja kauden päätteeksi seura putosi Ykkössarjaan. Viimeiseksi jääneellä Superpesiskaudellaan RPL jäi pisteittä peräti kahdessakymmenessä ottelussa.
RPL pelaa jälleen
Vuoden 2015 lopulla tapahtui kuitenkin Riihimäen Pallonlyöjien paluu, Patentti- ja rekisterihallituksen hyväksyttyä Riihi-Pesiksen nimenvaihdon Riihi-Pesiksestä Riihimäen Pallonlyöjiin. Riihi-Pesis oli pelannut vuonna 2015 Suomensarjassa etelälohkossa ja oli kauden päätteeksi kuudes.
RPL pelasi kaudella 2016 miesten Suomensarjaa ja oli runkosarjan päättyessä viides.
RPL:än hyvät sijoitukset Suomensarjassa oli osittain sen ansiota, että seuralla oli yhteistyösopimus Hyvinkään Tahkon kanssa ja joukkueet koostuivat Tahkon junioripelaajista. Tästä osoituksena oli myös vuoden 2017 erinomainen kausi, jonka päätteeksi RPL oli Suomensarjan Etelälohkossa sijalla kaksi. RPL:än parhaana lyöjänä oli toisen polven pesäpalloilija Leevi Lehto, joka löi kauden aikana yhden kunnarin ja 22 juoksua. Leevi Lehto löi myös 102 kärkilyöntiä ja oli kakkonen Suomensarjan kärkilyöntitlastoissa.
Vuonna 2018 RPL ilmoitti luopuvansa miesten suomisarja-paikastaan pelaajakatoon vedoten. Edustusjoukkueen luopuminen paikasta johti siihen, että Riihimäen Pallonlyöjät joutuivat aloittamaan kautensa alimmalta sarjatasolta eli Aluesarjasta. Koska edustusjoukkue luopui paikastaan kauden alla, RPL pelasi aluesarjassa Riihimäen Pallonlyöjät 2 -nimellä. RPL hallitsi aluesarjaa vahvasti koko kauden ja pelasi koko kauden ilman tappioita. RPL:n juoksusuhde oli 232–91 ja joukkue voitti runkosarjan 2 pisteen erolla paikailliskilpailija Cobra Team 2 -joukkueeseen. Välierissä RPL 2 voitti Espoon yhden ottelun sarjassa luvuin 2–0 ja eteni loppiotteluun. Loppuottelussa vastaan tuli Vihdin Pallo n 2-joukkue. RPL voitti Vihtiläiset 2–0 ja varmisti nousun Maakuntasarjaan seuraavaksi kaudeksi.
RPL nousi vuodeksi 2019 Maakuntasarjaan. Vuonna 2019 Riihimäen Pallonlyöjien edustusjoukkue oli 10 joukkueen Maakuntasarjassa sijalla 8. Riihimäen Pallonlyöjien pelit jatkuvat vuonna 2020 Maakuntasarjassa. RPL pelasi vuoden 2020 Maakuntasarjan Etelälohkon B-lohkossa ja oli 5 joukkueen lohkossa kolmas. RPL:än pelit jatkuivat vuonna 2021 Maakuntasarjan Etelälohkon B-lohkossa ja RPL oli lohkon viimeinen. Vuosi 2022 oli Riihimäkeläisille huomattavasti parempi tuloksellisesti. RPL sijottui Maakuntasarjassa etelälohkon toiseksi heti Puna-Mustien jälkeen. RPL:än saldona oli kymmenessä ottelussa kahdeksan voittoa ja kaksi tappiota. RPL jatkaa pelejään Maakuntasarjassa vuonna 2023, jolloin seuran uusina pelinjohtajina toimii Riihimäkeläisille tutut Kari Lautala ja Mika Nuora, jotka omaavat pitkän taustan RPL:n toiminnassa eri tehtävistä. RPL:än kakkosjoukkue pelaa vuonna 2023 miesten aluesarjaa.
RPL Naiset
RPL:ssä pelasi naisten joukkue, joka teki ensiesiintymisensä vuoden 1932 Suomenmestaruuskilpailussa, häviten alkuerässä Lahden Mailaveikoille 0–10. Seuraavan kerran RPL pelasi SM-tasolla vuonna 1935, jolloin Katajannokan Haukat oli parempi puolivälierässä luvuin 8–1. RPL pelasi vuonna 1945 naisten epävirallisessa Suomenmestaruusottelussa Tampereen Pyrintöä vastaan mutta hävisi ottelun 8–2.
1940-luvun jälkeen RPL oli pitkään SM-sarjan ulkopuolella. Vuonna 1963 RPL oli Suomensarjassa viides. Lopulta RPL nousi naisten mestaruussarjaan kaudelle 1975. Kausi oli joukkueelle hankala, sillä RPL:n naiset onnistuivat ottamaan yhden tasapelin kymmenen ottelun mittaisessa runkosarjassa, mikä johti putoamiseen pois Mestaruussarjasta. RPL palasi takaisin mestaruussarjaan vuonna 1977 mutta putosi jälleen pääsarjatasolta. RPL palasi mestaruussarjaan kuitenkin vuonna 1979 ja onnistui säilyttämään paikkansa siellä myös seuraavalle kaudelle. RPL:ssä pelasi tuona kautena Vuoden naispesäpalloilijaksi valittu Marita Karhunen.
1980-luvun alussa RPL:n voitti naisten Suomenmestaruuden kahdesti, vuosina 1980 ja 1981. RPL jäi vuonna 1982 yhden pisteen päähän pronssimitalista. Pronssin voitti tuolloin paikallisvastustaja Hyvinkään Tahko.
RPL ja Hyvinkään Tahko sopivat yhteistyösopimuksen 2010-luvulla ja sen turvin RPL:n naisten joukkue pelasi vuonna 2018 Naisten Suomensarjaa RPL oli vuonna 2018 Naisten Suomensarjassa kuudes.
2018 jäi kuitenkin Riihimäkeläisten ainoaksi Suomensarjassa.
Junioritoiminta
Miesten ja naisten joukkueiden lisäksi RPL:ssä oli junioritoimintaa. Erityisen paljon menestystä tuli Talvi- ja Jatkosotaa edeltäneinä vuosina. RPL saavutti A-poikien Suomen-mestaruuden vuosina 1928 ja 1934. C-pojissa RPL saavutti yhden mestaruuden vuonna 1977.
Kotikentät
RPL:n kotikenttänä toimi ensiksi Riihimäen nykyisellä Kauppatorilla sijainnut pesäpallokenttä, joka toimi RPL:n kenttänä seuran varhaishistorian ajan vuodesta 1922 aina vuoteen 1956 saakka. Seuran ehkä tunnetuin kotikenttä oli Riihimäen Piikinmäessä sijainnut pelikenttä, jossa RPL pelasi 1950-luvulta aina 1990-luvulle saakka, jolloin RPL siirtyi Peltosaaren urheilupuistoon valmistuneelle pesäpallostadionille, jossa RPL pelasi 1990-luvulla viimeiseksi jääneet superpesisottelunsa. RPL ja sitä seurannut Riihi-Pesis, pelasivat Peltosaaren pesäpallokentällä 1990-luvusta eteenpäin. Kenttä sai hiekkatekonurmen 2000-luvulla, jolloin kentällä pelasi tuolloin Ykköspesiksessä ollut Riihi-Pesis. RPL edelleen pelaa kotiottelunsa Peltosaaren urheilupuistossa.
RPL pesäpallon ulkopuolella
Pesäpallon lisäksi RPL:llä oli muun muassa jääkiekkotoimintaa ja joukkue voittikin maakuntasarjan vuosina 1950 ja 1957.
RPL pelasi jääkiekkoa maakuntasarjassa vuoteen 1972 saakka, jolloin joukkue putosi sarjaporrasta alemmaksi. RPL kuitenkin palasi maakuntasarjaan vuonna 1973 ja pelasi tämän jälkeen vielä maakuntasarjan korvanneessa III-divisioonassa.
Junioripuolella RPL pelasi kaudella 1973–74 C-nuorten SM-sarjassa. RPL pelasi 4 lohkossa, jonka ottelut pelattiin Riihimäellä. Lohkon muut joukkueet olivat Forssan Palloseura, Helsingin HIFK ja Heinolan Peliitat. RPL hävisi kaikki 3 otteluaan maalisuhteella 12 tehtyä maalia ja 41 päästettyä maalia.
Jääkiekkotoiminta loppui RPL:ssä vuonna 1979, jonka jälkeen edustusjoukkueesta siirtyi kuusi pelaajaa naapurikaupunkiin Hyvinkään Ahmoihin, joka oli juuri noussut II-divisioonatasolle. Myöhemmin RPL:n korvasi jääkiekkopuolella Riihimäen Kiekko-Nikkarit.
RPL:n jääkiekkojoukkueen tunnetuimpiin pelaajiin kuuluu myöhemmin urallaan vuoden 1965 MM-kotikisoissa pelannut ja pelaajauransa jälkeen muun muassa SM-liigan ja NHL:n otteluiden selostajana toiminut Pentti Lindegren, joka pelasi RPL:n joukkueessa vuosien 1959 ja 1961 välillä.
Palkitut
Lyöjäkuningatar:
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Chicagon sosiologinen koulukunta
Chicagon sosiologisen koulukunnan kiinnostuksen kohteena oli ihmisten elämä nopeasti muuttuvassa ympäristössä. Suuri siirtolaisuus ja nopea kaupungistuminen muuttivat elämää, ja koulukunnan piirissä tutkittiin niiden vaikutuksia. Tutkimusmenetelmiin kuuluivat havainnointi ja haastattelu sekä elämäkertamateriaalin hyväksikäyttö. Keskeisiä hahmoja olivat Charles H. Cooley, W. I. Thomas, Robert E. Park ja Herbert Blumer.
Koulukunta toimi aktiivisesti 1915–1935 ja vakiinnutti sosiologian ja sosiaalipsykologian tieteellisen aseman Yhdysvalloissa. Samaan aikaan samassa yliopistossa Chicagon filosofinen koulukunta, jonka keskeinen hahmo oli John Dewey, oli vaikutusvaltansa huipulla, ja myös politiikan tutkimuksen ja sosiologian ryhmät olivat nousemassa kuuluisuuteen.
The Shard
The Shard on pilvenpiirtäjä Lontoossa, Isossa-Britanniassa. Valmistuttuaan tämä 310 metriä korkea pilvenpiirtäjä oli Euroopan korkein. Teräksestä ja lasista rakennetussa The Shardissa on toimistotiloja, ravintoloita, kauppoja, viiden tähden hotelli sekä kymmenen luksusasuntoa. The Shardin 244 metrin korkeudella olevalta näköalatasanteelta voi kirkkaana päivänä nähdä jopa 60 kilometrin päähän. Arkkitehti Renzo Pianon suunnittelema rakennus valmistui helmikuussa 2013. The Shard korvasi tontilla aiemmin sijainneen 24 kerroksisen Southwark Towersin.
Trains
Trains on kuukausittainen junia ja rautatieliikennettä käsittelevä harrastelehti, jota julkaisee yhdysvaltalainen Kalmbach Publishing. Lehti on Model Railroaderin ohella kustantamon pääjulkaisu. Lehden tilaajapiiriin kuuluu sekä rautatieharrastajia että rautateiden työntekijöitä ympäri maailman.
Lehden perusti vuonna 1940 Al C. Kalmbach, ja sen kotipaikka on Waukesha Wisconsinissa. Lehden levikki on yli 100 000 kappaletta, joten se on sekä Pohjois-Amerikan vanhin että luetuin rautatieliikenteen harrastelehti.
Vuonna 2005 lehden päätoimittajaksi siirtyi The Charlotte Observer -lehden entinen päätoimittaja Jim Wrinn.
Francesco Totti
Francesco Totti (s. 27. syyskuuta 1976 Rooma) on uransa päättänyt italialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä ja hyökkäävänä keskikenttäpelaajana pelannut Totti edusti Italian pääsarjassa pelaavaa Romaa koko uransa ajan ja oli myös joukkueensa kapteeni.
Maajoukkueura
Italian maajoukkueessa Totti pelasi 58 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia vuosina 1998–2006. Hän edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2006 sekä EM-kilpailuissa vuosina 2000 ja 2004. Totti saavutti Italian riveissä MM-kultaa vuonna 2006 ja EM-hopeaa vuonna 2000. Hän voitti lisäksi alle 21-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 1996.
Saavutukset
Seurajoukkueessa Maajoukkueessa Henkilökohtaiset
Ourvision
Ourvision on kulttuurikeskus Caisan järjestämä laulukilpailu Suomen ulkopuolelta kotoisin oleville laulajille ja yhtyeille. Jos kilpailuun osallistuva on syntynyt Suomessa, ainakin toisen hänen vanhemmistaan täytyy olla ulkomailta kotoisin. Ammattimuusikot eivät saa osallistua kilpailuun.
Kilpailu järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2007, ja sen voitti libanonilaissyntyinen Samantha Sayegh. Vuoden 2008 kilpailun voitti 18-vuotias moldovalainen Iolanta Savva. Savva sai palkinnoksi 2500 euroa ja levytyssopimuksen; vuoden 2009 kilpailun palkintosumma on kohotettu 7000 euroon.
Kilpailuun osallistuvat on aluksi jaettu maantieteellisiin ryhmiin: Aasiaan (ja Oseaniaan), Afrikkaan, Amerikkaan, Lähi-itään ja Eurooppaan. Jokaisesta ryhmästä kaksi osallistujaa pääsee laulamaan finaaliin.
Vuoden 2008 finaali järjestettiin Finlandia-talossa, ja sitä oli katsomassa 1 600 henkeä. Vuoden 2009 kisoihin osallistu 139 kilpailijaa, ja finaali järjestettiin 25. huhtikuuta 2009 Finlandia-talossa.
M/S Thor Liberty
M/S Thor Liberty on Britannian lipun alla kulkeva rahtialus, joka on rekisteröity Mansaarelle, jossa sen kotisatama on Douglas.
Aluksen miehistö on ukrainalaista ja se on mukavuuslippulaiva.
Marraskuussa 2012 laivan nimeksi vaihtui Moreta Cargo 5.
Kohu
Joulukuussa 2011 laiva oli räjähde- ja ohjuslastissa matkalla Saksasta Etelä-Koreaan. Se saapui Suomen vesille 9.12., joutui Saaristomerellä myrskyssä vaikeuksiin ja pyysi luotsin. Satamassa havaittiin, että räjähteet oli lastattu huonosti. Ohjukset oli ilmoitettu käännöksessä virheellisesti ilotulitteiksi, kun alkuperäisessä rahtikirjassa luki "rockets". Sillä ei ollut aseiden kauttakuljetuslupaa, joten ohjukset ja räjähteet takavarikoitiin.
Laiva siirrettiin Kotkan Mussalon satamaan. Ohjukset oli lastattu laivaan Emdenin satamakaupungissa. Ne oli myynyt Saksan hallitus Etelä-Koreaan.
Laiva lähti Kotkan Mussalosta 6. tammikuuta 2012 klo 4 aamuyöllä mukanaan räjähteet ja ohjukset uudelleen pakattuina. Laivaan lastattiin myös muun muassa paperikoneen osia. Laivan päällikkö ja perämies pääsivät myös lähtemään, sillä matkustuskielto purettiin, vaikka heitä odottaa syyte räjähdelastin puutteellisesta lastauksesta.
Jakob Wilhelm Chydenius
Jakob Wilhelm Chydenius (12. kesäkuuta 1863 Helsinki – 20. lokakuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, professori ja sortovuosien passiivisen vastarinnan organisoija.
J. W. Chydeniuksen isä oli kemian professori Johan Jakob Chydenius. Hän opiskeli lakitiedettä ja väiteltyään tohtoriksi vuonna 1891 hänen uransa eteni nopeasti. Jo vuonna 1892 Chydenius tuli yliopiston siviililainopin ja roomalaisen oikeuden vt. professoriksi. Hän toimi tehtävässä sen jälkeen kuolemaansa saakka, vuodesta 1901 varsinaisena siviiliopin professorina. Alansa tiedeyhteisössä Chydenius herätti huomiota ja arvosteluakin perinteisistä oppirakenteista poikkeavilla näkemyksillään. Hänen tärkeimmät teoksensa olivat avioliitto-, testamentti-, perintö- ja sopimusoikeuden oppikirjat.
Ensimmäisen sortokauden aikana Chydenius osallistui passiivisen vastarinnan kuten kutsuntalakkojen organisointiin ja oli myös vuonna 1901 mukana salaisen vastarintajärjestö Kagaalin perustamisessa, joskaan ei myöhemmin osallistunut aktiivisesti sen toimintaan. Hän toimi Ruotsalaisessa puolueessa, mutta ei hakeutunut poliittisiin luottamustehtäviin. Chydenius oli kuitenkin kahdesti sihteerinä säätyvaltiopäivien valiokunnissa ja kuului kahdesti uskonnonvapauskysymystä pohtineeseen komiteaan. Yhteiskunnallisilta näkemyksiltään hän kannatti hyvin jyrkkää taloudellista liberalismia.
Ján Starší
Hän pelasi jääkiekkoseuroissa Slovan Bratislava ja Sparta Praha.
Saavutukset pelaajana
Maaotteluissa 73 ottelua, joissa hän teki 29 maalia.
Saavutukset valmentajana
Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkueen valmentajana 1973-1979, 1985-87
M/T Stena Alexita
M/T Stena Alexita on norjalaisen P/R Stena Ugland Shuttle Tanker I DA:n omistama öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 1998 Tsuneishi Shipbuildingin telakalla Tadotsussa, Japanissa. Kuollutta painoa Stena Alexitalla on 127 466 tonnia. Alus on rekisteröity Norjan lipun alle, ja sen kotisatama on Grimstad. Nykyisin aluksella operoi Stena Bulk.
Stena Alexitan sisaralus on M/T Stena Sirita.
Käyttöhistoria
26. elokuuta 1998 vastavalmistunut alus luovutettiin P/R Nordshuttle III DA:n omistukseen (laivan hallinta luovutettiin Ugland Nordic Shipping AS:lle), joka rekisteröi aluksen Norjan lipun alle. Vuonna 2004 P/R Stena Ugland Shuttle Tanker I DA osti Stena Alexitan. Uusi omistaja piti aluksen Norjan lipun alla.
Niki Mäenpää
Niki Mäenpää (s. 23. tammikuuta 1985, Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Mäenpää on pelipaikaltaan maalivahti
Mäenpään ura alkoi Ranskassa Lensin organisaatiossa. Heinäkuussa 2006 hän siirtyi Hollannin kakkostasolle FC Den Boschiin, jossa hän teki läpimurtonsa. Mäenpää pelasi kaudet 2009–2013 Hollannin liigassa Willem II:n, AZ:n ja VVV-Venlon riveissä. Yhteensä yhdeksän Hollannin vuoden jälkeen Mäenpää siirtyi heinäkuussa 2015 Englannin kakkostasolla pelanneeseen Brighton & Hove Albioniin. Brighton nousi Valioliigaan kaudeksi 2017–2018, mutta Mäenpää ei saanut tililleen otteluita Valioliigassa. Englannissa Mäenpää edusti vielä Bristol Cityä ja Stoke Cityä ennen siirtoaan Italiaan ja Venezian paitaan, jossa hän teki Serie A -debyyttinsä 36-vuotiaana kaudella 2021–2022. Mäenpää siirtyi elokuun alussa 2023 HJK:n riveihin loppukauden kattavalla sopimuksella.
A-maajoukkueessa Mäenpää debytoi 23-vuotiaana vuonna 2008 Valko-Venäjää vastaan. Mäenpää pelasi Suomen ykkösmaalivahtina MM-karsinnoissa 2012–13, ja yhteensä hän on pelannut 27 A-maaottelua.
Lens
Niki Mäenpään pelaajaura aikuisten tasolla alkoi, kun hän siirtyi kesällä 2003 Ranskan Ligue 1:ssa pelanneeseen Lensiin. Mäenpää pelasi kolmen kauden aikana kuitenkin vain Lensin reservijoukkueessa. Kevään 2006 Mäenpää vietti lainalla Hollannin kakkostasolla Eerste divisien Telstarissa, mutta hän ei pelannut edustusjoukkueessa sarjaotteluissa.
Den Bosch
Mäenpää jatkoi Den Boschin ykkösmaalivahtina kaudella 2007–2008, ja hän pelasi 38 sarjaottelusta 33. Den Bosch oli sarjassa kolmas ja pääsi jälleen nousukarsintoihin, mutta joukkue ei onnistunut nousemaan Hollannin liigaan.
Mäenpää aloitti myös kolmannen kauden Den Boschin ykkösmaalivahtina, mutta joutui neljän ottelun jälkeen puoleksi vuodeksi sivuun olkapäävamman takia. Mäenpää palasi Den Boschin kokoonpanoon helmikuun lopulla, mutta hän pelasi kauden aikana yhteensä vain seitsemän ottelua. Den Bosch oli kaudella 2008–2009 sarjassa yhdeksäs.
Willem II
Niki Mäenpää siirtyi helmikuussa 2009 tehdyn sopimuksen mukaisesti heinäkuussa 2009 kahden vuoden sopimuksella Hollannin Eredivisiessä pelanneen Willem II:n riveihin. Mäenpää debytoi Eredivisiessä 3. lokakuuta 2009 ottelussa Willem II–NEC. Mäenpää jäi kuitenkin kaudella 2009–2010 Maikel Aertsin taakse kakkosmaalivahdiksi, ja hän pelasi vain kuusi ottelua. Willem II oli sarjassa toiseksi viimeinen ja joutui putoamiskarsintaan, mutta säilytti paikkansa Hollannin liigassa.
Mäenpää aloitti kauden 2010–2011 Willemin ykkösmaalivahtina Aertsin siirryttyä pois seurasta. Willemin kausi alkoi surkeasti, ja joukkueen hävittyä kuusi ensimmäistä liigaottelua Mäenpää pudotettiin penkille. Hän palasi seitsemän ottelun tauon jälkeen pelaavaksi maalivahdiksi, mutta kausi jäi lopulta kesken tammikuussa polvivamman takia. Mäenpää pelasi kaudella 2010–2011 yhteensä 12 ottelua. Willem jäi sarjassa viimeiseksi ja putosi kauden päätteeksi kakkostasolle Eerste Divisiehen.
VVV-Venlo
Niki Mäenpää siirtyi toukokuussa 2012 kolmen vuoden sopimuksella Eredivisien VVV-Venloon. Mäenpää debytoi Venlossa 11. elokuuta 2012 ottelussa Heracles–VVV-Venlo. Mäenpää vakiinnutti heti paikkansa joukkueen ykkösmaalivahtina, ja hän pelasi Venlon 34 sarjaottelusta 33. Venlo oli sarjassa toiseksi viimeinen ja joutui putoamiskarsintaan. Putoamiskarsinnoissa Eerste Divisien Go Ahead Eagles pudotti Venlon Hollannin liigasta seuraavaksi kaudeksi kakkostasolle.
Mäenpää jatkoi Venlon ykkösmaalivahtina putoamisen jälkeen kaudella 2013–2014, ja hän pelasi Eerste divisien 38 sarjaottelusta 33. Venlo oli sarjassa viides ja pääsi nousukarsintoihin, mutta joukkue ei noussut Hollannin liigaan.
Brighton & Hove Albion
Mäenpää jatkoi Brightonin kakkosmaalivahtina kaudella 2016–2017. Hän pääsi debytoimaan Championshipissä 16. elokuuta 2016 ottelussa Brighton–Rotherham. Stockdale pelasi kuitenkin kaikki muut 45 sarjaottelua. Mäenpää pelasi kaksi FA Cupin ottelua ja kolme Liigacupin ottelua. Joukkueelle kausi oli menestys, sillä se sijoittui sarjassa toiseksi, vain pisteen päähän sarjan voittaneesta Newcastlesta, ja nousi seuraavaksi kaudeksi 34 vuoden tauon jälkeen Englannin liigaan.
Davide Calabria
Davide Calabria (s. 6. joulukuuta 1996 Brescia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Milania joukkueen kapteenina. Oikeajalkainen Calabria on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Niki Mäenpää
Brighton & Hove Albion
Mäenpää teki heinäkuussa 2017 vuoden jatkosopimuksen Englannin liigaan nousseen Brightonin kanssa.
Davide Calabria
Calabria on Milanin kasvatti, ja edustusjoukkueessa hän oli vaihtopenkillä kaudella 2014-2015 otteluissa Laziota, Parmaa ja Chievo Veronaa vastaan, mutta ei pelannut otteluissa. Debyyttinsä hän teki kuitenkin Serie A:n viimeisen kierroksen ottelussa Atalantaa vastaan, kun hän tuli Mattia De Sciglion tilalle 84. peliminuutilla. Heinäkuussa 2021 Calabria teki jatkosopimuksen vuoden 2025 kesään asti.
Niki Mäenpää
Bristol City
Elokuussa 2019 Mäenpää teki 1+1 -vuotisen sopimuksen Championshipissä pelanneen Bristol Cityn kanssa. Hän teki debyyttinsä uudessa seurassaan 4. elokuuta ottelussa Nottinghamia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan Mäenpää pelasi 26 ottelua Championshipissä Bristol Cityn maalilla, mutta seuraavalla kaudella vastuu jäi vähäisemmäksi, vain neljään sarjaotteluun. Mäenpää jätti seuran hänen sopimuksen päätyttyä kauden 2019-2020 päätteeksi.
Davide Calabria
Calabria teki debyyttinsä Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Irlantia vastaan, kun hän tuli vaihdosta Kingsley Boatengin tilalle 75. peliminuutilla lokakuussa 2015. Kesäkuussa 2017 hänet valittiin Italian kokoonpanoon alle 21-vuotiaiden euroopanmestaruuskisoja varten. Italia putosi Espanjalle välierissä 3-1. Italian päämaajoukkueessa Calabria teki debyytin ystävyysottelussa Viroa vastaan marraskuussa 2020, tullen Danilo D'Ambrosion tilalle 80. peliminuutilla.
Niki Mäenpää
Stoke City
Marraskuussa 2020 Mäenpää siirtyi lyhyellä, tammikuuhun 2021 asti kestävällä sopimuksella Championshipin Stoke Cityyn, kun joukkueen maalivahdeista Angus Gunn ja Adam Davies olivat molemmat loukkaantuneina. Mäenpää kuitenkin mursi peukalonsa välittömästi ensimmäisissä harjoituksissa uudessa seurassaan, eikä hän näin päässyt mukaan pelaavaan kokoonpanoon ennen hänen sopimuksensa päättymistä tammikuussa 2021.
Davide Calabria
Saavutukset
Päivitetty 7. elokuuta 2023.
Niki Mäenpää
Venezia
Helmikuussa 2021 Mäenpää siirtyi vapaana agenttina Italiaan Serie B -seura Veneziaan. Debyyttinsä Mäenpää teki 5. huhtikuuta tasapelissä SPAL:ia vastaan. Debyyttinsä jälkeen Mäenpää vartioi Venezian maalia jokaisessa loppukauden kymmenessä ottelussa, kun Venezia nousi lopulta dramaattisesti Serie A:han kaataen nousukarsinnoissa Cittadellan yhteismaalein 2–1.
Mäenpää teki Serie A -debyyttinsä heti kauden 2021–2022 avauskierroksella, mutta Venezia joutui taipumaan Napolin vieraana tappioon lukemin 0–2. Ensimmäisen voittonsa Serie A:ssa Venezia ja puoliajalla loukkaantuneen Luca Lezzerinin tilalle tullut Mäenpää ottivat kolmannella kierroksella Empolia vastaan lukemin 1–2. Mäenpää esiintyi syyskaudella yhteensä kuudessa Serie A -ottelussa, mutta putosi lokakuussa kakkosmaalivahdin rooliin Venezian hankittua entisen Argentiinan maajoukkuemaalivahdin Sergio Romeron. Romero joutui kuitenkin maaliskuussa polvileikkaukseen ja Mäenpää nousi näin jälleen pelaavaan kokoonpanoon. Venezialla oli kuitenkin hankaluuksia Serie A:ssa ja Mäenpää pääsi juhlimaan toista Seria A -voittoaan vasta 8. toukokuuta Venezian kaataessa Bolognan kotonaan maalein 4–3. Mäenpäälle kirjattiin ottelussa myös maalisyöttö Thomas Henryn tekemään 1–0-maaliin. Venezia putosi kauden päätteeksi Serie A:sta.
Kauden 2022–2023 Mäenpää toimi pääosin Jesse Jorosen varamaalivahtina ja sai tililleen vain kaksi ottelua Serie B:ssä.
HJK
Elokuussa 2023 Mäenpää siirtyi HJK:n riveihin kauden loppuun asti ulottuvalla sopimuksella.
Maajoukkue
Niki Mäenpää debytoi ikäluokkansa (1985) maajoukkueessa 18-vuotiaana 1. huhtikuuta 2003 Malmössä pelatussa maaottelussa Ruotsi–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kymmenen ottelua.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Mäenpää debytoi 19-vuotiaana 30. maaliskuuta 2004 Corradinossa pelatussa maaottelussa Malta–Suomi. Mäenpää pelasi viisi alle 21-vuotiaiden EM-kisojen karsintaottelua ja yhteensä 13 nuorten maaottelua.
A-maajoukkueessa Mäenpää debytoi 23-vuotiaana, kun Stuart Baxter valitsi hänet avauskokoonpanoon 2. kesäkuuta 2008 Turussa Veritas Stadionilla pelatussa maaottelussa Suomi–Valko-Venäjä. Ensimmäisen arvokisojen karsintaottelun Mäenpää pelasi 12. lokakuuta 2012, kun Mixu Paatelainen valitsi hänet avauskokoonpanoon Olympiastadionilla pelatussa vuoden 2014 MM-kisojen karsintaottelussa Suomi–Georgia. Mäenpää pelasi MM-karsintojen kahdeksasta ottelusta seitsemän ja vuosina 2012–2013 maajoukkueen ykkösmaalivahtina yhteensä 15 maaottelua. Mäenpää aloitti myös vuoden 2016 EM-kisojen karsinnat A-maajoukkueen ykkösmaalivahtina, mutta menetti paikkansa vuoden 2014 lopussa Lukas Hradeckýlle. Viimeisin Mäenpään pelaama maaottelu on 31. maaliskuuta 2021 pelattu ystävyysottelu Sveitsiä vastaan. Yhteensä Mäenpää on pelannut 27 A-maaottelua.
Kausi kaudelta
2 Toinen sarjataso.
Dario Minieri
Dario Minieri (s. 1985) on italialainen pokeriammattilainen. Hän on voittanut urallaan yhden World Series of Poker -turnauksen ja edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta.
Kuten useat muutkin nykyisistä pokeriammattilaisista (muun muassa David Williams ja Noah Boeken) Minieri aloitti korttipeliuransa menestyneenä Magic: The Gathering -pelaajana. Pelaaminen vei niin paljon aikaa, että Minieri keskeytti psykologian opintonsa yliopistossa. Hän alkoi myös pelata pokeria internetissä.
Minieri oli vuoden 2005 Italian pokerimestaruuskilpailuissa neljäs 500 euron pot limit holdem ja 1000 euron no limit holdem -turnauksissa. Hän alkoi menestyä erityisesti internetissä ja saavutti vuonna 2006 ensimmäisenä pelaajana PokerStarsilla niin paljon pelaajapisteitä, että niillä oli mahdollistaa ostaa Porsche. Vuonna 2006 hän teki myös läpimurtonsa liveturnauksissa oltuaan rahoilla WSOP:n pääturnauksessa ja sijoituttuaan kolmanneksi Badenin EPT-osakilpailussa.
Železnogorsk
Železnogorsk :
Tuomas Lukka
thumb|Tuomas Lukka Tuomas Lukka (s. 1974) tuli tunnetuksi valmistuttuaan Suomen nuorimmaksi tohtoriksi 20-vuotiaana vuonna 1995 Helsingin yliopistosta. Hänen väitöskirjansa Some Studies of Molecular Vibration and Vibration-rotation Hamiltonians käsitteli fysikaalista kemiaa. Vuodesta 2007 alkaen Lukka työskentelee suomalaisessa koneoppimista ja robotiikkaa yhdistelevässä ZenRobotics-yrityksessä (ent. Zendroid), hän on myös yksi yrityksen perustajista. Aiemmin hän on ollut tutkijana Harvardissa, Jyväskylän yliopistossa ja Teknillisessä korkeakoulussa.
Lukan isä on professori emeritus Markku Lukka.
Snt
SNT tai snt voi viitata johonkin seuraavista:
Englannin krikettimaajoukkue
right|thumb|260px|Englannin joukkue [[Brisbanen test matchissa 1928. Englanti voitti ottelun ennätyksellisellä 675 juoksun erolla .]] Englannin krikettimaajoukkue edustaa Englantia ja Walesia kriketin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi aiemmin Marylebone Cricket Club ja vuodesta 1997 England and Wales Cricket Board.
Test matchit
Englanti pelasi historian ensimmäisen test matchin, eli viisipäiväisen maaottelun, Australiaa vastaan 1877. Joukkueiden ottelusarjaa alettiin kutsua nimellä The Ashes Englannin kärsittyä kotitappion Australialle 1882. Toukokuuhun 2020 mennessä Englanti on voittanut maiden test match -kohtaamisista 110, Australia 146 ja "tasapeliin" eli käytännössä kesken on jäänyt 95 ottelua. Kaikkiaan Englanti on pelannut toukokuuhun 2020 mennessä 1022 test match -ottelua, joista se on voittanut 371, hävinnyt 304 ja "tasapeliin" on jäänyt 347 ottelua.
Australian lisäksi Englannin saldo on test matcheissa negatiivinen ainoastaan Länsi-Intian saaristoa vastaan (49 voittoa, 57 tappiota). Zimbabwea vastaan Englanti on voittanut kaikki kolme loppuun saatua ottelua, samoin Irlantia vastaan ainoan ottelun. Bangladeshia vastaan Englanti on voittanut yhdeksän test matchia ja hävinnyt yhden. Uutta-Seelantia vastaan voittoja (48) on lähes viisi kertaa enemmän kuin tappioita (11). Etelä-Afrikkaa vastaan Englannilla on 64 voittoa, 34 tappiota, Intiaa vastaan 47 voittoa ja 26 tappiota, Sri Lankaa vastaan 15 voittoa ja 8 tappiota ja Pakistania vastaan 25 voittoa, 21 tappiota.
MM-kilpailut
Yhden päivän pelimuodolla käytävissä MM-kilpailuissa Englanti on voittanut mestaruuden vuonna 2019. Se kukisti tasajuoksuihin päättyneessä loppuottelussa Uuden-Seelannin useampien kentän ulkopuolelle lyömiensä lisäpisteiden ansiosta. Lisäksi Englanti on saanut kolme hopeamitalia. Se hävisi loppuottelussa 1979 Länsi-Intian saaristolle 92 juoksulla, 1987 Australialle seitsemällä juoksulla ja 1992 Pakistanille 22 juoksulla. Välieräottelussa Englanti karsiutui 1975 ja 1983.
Twenty20-maaottelut
Englanti voitti pelimuodon maailmanmestaruuden eli ICC World Twenty20 -turnauksen 2010 kukistettuaan loppuottelussa Australian. Vuonna 2016 Englanti hävisi finaalissa Länsi-Intian saaristolle.
Konstantin Stoilov
thumb|190px|Konstantin Stoilov Konstantin Stoilov (5. lokakuuta (J: 23. syyskuuta) 1853 Filippopol – 5. huhtikuuta (J: 23. maaliskuuta) 1901 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1887 ja 1894–1899.
Stoilov kävi koulunsa Konstantinopolin amerikkalaisessa koulussa Robert Collegessa ja väitteli myöhemmin oikeustieteen tohtoriksi Heidelbergin yliopistossa Saksassa. Bulgarian itsenäistyttyä hän oli vuonna 1879 jäsenenä Tărnovossa kokoontuneessa komissiossa, joka laati luonnoksen maan uudeksi perustuslaiksi, sekä valtuuskunnassa, joka tarjosi Bulgarian kruunua Battenbergin prinssi Aleksanterille. Stoilovista tuli sen jälkeen ruhtinas Aleksanterin kansliapäällikkö, ja hän oli yksi tämän tärkeimpiä neuvonantajia aina vuoteen 1881, jolloin ruhtinas peuutti perustuslain. Konservatiivinen Stoilov vaikutti siihen, että Aleksanterin ja liberaalien hallitseman kansalliskokouksen välille syntyi kitkaa. Vuosien 1881–1883 poikkeushallinnon aikana Stoilov oli ajoittain ministerinä ja perustuslain palauttamisen jälkeen 1883–1884 oikeusministerinä.
Ruhtinas Aleksanterin luovuttua kruunusta Stoilov oli ensin syyskuusta 1886 heinäkuuhun 1887 oikeusministerinä Vasil Radoslavovin hallituksessa ja sen jälkeen parin kuukauden ajan itse pääministerinä. Hän erosi, kun uusi ruhtinas Ferdinand I oli valittu, ja teki näin tietä Stefan Stamboloville. Stoilov jatkoi vielä joulukuuhun 1888 Stambolovin hallituksen oikeusministerinä, mutta jättäytyi sitten oppositioon Stambolovia vastaan. Stoilov palasi pääministeriksi Stambolovin kukistuttua toukokuussa 1894 ja jatkoi tehtävässä tammikuuhun 1899. Hänen pääministerikaudellaan Bulgariaa modernisoitiin, suhteita Länsi-Eurooppaan tiivistettiin ja välit Venäjään normalisoitiin helmikuussa 1896. Stoilov myös perusti konservatiivisen Kansanpuolueen ja toimi sen johtajana.
Wilhelm Brinkmann
Wilhelm ”Willi” Brinkmann (25. lokakuuta 1910 – 12. helmikuuta 1991) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Brinkmann pelasi turnauksessa kahdessa ottelussa.
Tuotantopuolen taloustiede
Tarjonnan taloustieteeseen on vahvasti vaikuttanut Laffer-käyrän ajatus, jonka mukaan verotulot nousevat veroastetta nostettaessa vain tiettyyn pisteeseen asti. Jos verot ovat liian korkealla, voidaan niitä laskea ja saada suuremmat tulot nopeutuneen talouskasvun seurauksena.
Yhdysvalloissa tarjonnan taloustiede yhdistetään usein Ronald Reaganin talouspolitiikkaan, jota kutsutaan termillä "reaganomics". Hän vaihtoi 1980-luvun alussa tiukan monetaristisen politiikan huonossa taloustilanteessa tuotannon elvyttämiseen veroja alentamalla. Arvostelijoiden, kuten Paul Krugmanin, mukaan Reaganin hallinnon aikana kasvanut budjettialijäämä osoittaa, että verojen lasku ei lisää tuloja ja että Laffer-käyrä ei siten pidä paikkaansa. Kannattajat taas korostavat, että verotulot kyllä lisääntyivät, mutta hallinnon kohonnut kulutus aiheutti alijäämän.
Sampo Karjalainen
Sampo Karjalainen (s. 2. toukokuuta 1977 Tampere) on Sulake Corporation Oy:n toinen perustaja, suunnittelupäällikkö ja Habbo-pelimaailman visuaalisen ilmeen tekijä.
Tausta ja koulutus
Karjalainen on viettänyt suurimman osan lapsuudestaan Espoossa. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Helsingin kuvataidelukiossa 1997 ja on sittemmin opiskellut Helsingin yliopistossa tietojenkäsittelytiedettä, matematiikkaa ja kirjallisuutta. Karjalainen on avoliitossa freelancer-muotitoimittaja Liisa Jokisen kanssa. Karjalaisen isä oli Teknillisen korkeakoulun akustiikan laboratorion professori Matti Karjalainen.
Karjalaisen ensimmäinen tietokone oli Commodore 64, minkä jälkeen hän sai pian käyttöönsä Apple Macintoshin. Harrastuksensa myötä hän hakeutui suomalaiseen Macintosh-käyttäjien yhdistykseen, jossa hän tapasi To The Point -yhtiön perustajat Jussi Luukkosen ja Tatu Kuivalahden. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kyseisessä yhtiössä 1994.
Ura
To The Point -yhtiössä Karjalainen tapasi yhtiökumppaninsa Aapo Kyrölän. Heidän ensimmäinen yhteishankkeensa oli graafinen chat-sovellus nimeltä Mobiles Disco. Ohjelmistossa käytettiin FUSE-serveriteknologiaa, josta suomennettu nimi Sulake vakiintui heidän perustamansa yhtiön nimeksi.
Työskenneltyään hetken Ego Taivas Medialab -nimisessä yrityksessä Karjalainen ja Kyrölä perustivat Sulakkeen toukokuussa 2000, johon mukaan tulivat myös Taivas-yhtiöt ja Elisa. Ensimmäinen virtuaalinen Hotelli Kultakala avattiin elokuussa 2000, josta ensimmäinen kansainvälinen versio avattiin Britanniassa tammikuussa 2001. Samalla tuotteen nimeksi tuli Habbo. Vuonna 2005 palvelu toimi jo 16 maassa ja Sulake työllisti 200 henkeä. Vuonna 2005 Karjalainen ja Kyrölä saivat Suomi-palkinnon ja 2006 Suomalaisen insinöörityöpalkinnon Habbo -virtuaalimaailman kehittämisestä.
Vuonna 2005 Karjalainen aloitti harrastusprojektina Hel Looks -nettisivun avovaimonsa Liisa Jokisen kanssa. Sivuille he valokuvaavat ja haastattelevat helsinkiläisiä ihmisiä, joilla on persoonallinen tyyli.
Saarijärven kirkko
Saarijärven kirkko on rakennettu intendentinkonttorissa Carl Ludvig Engelin kaudella laadittujen piirustusten mukaan ja sen varsinaisena suunnittelijana pidetään A. F. Granstedtia. Rakennustyötä johti Jaakko Heikinpoika Kuorikoski vuonna 1849.
Puinen kirkkorakennus on tasavartinen sisäviisteinen ristikirkko. Ristivarret ovat satulakattoiset. Kirkon kahdeksankulmaisessa keskiössä on kattolyhtyyn päättyvä suuri halkaisijaltaan 18-metrinen kupoli. Lyhdyn laessa oleva Kristuksen ylösnousemuksen symboli, kullattu aurinko, on lattiapinnasta mitattuna 29,10 metrin korkeudessa. Empiren klassinen muotokieli hallitsee julkisivuja. Kuoripäätyä lukuun ottamatta kirkkosalia kiertää yhtenäinen lehteri. Auringonvalo siivilöityy kattolyhdyn ikkunoista kirkon sisätilaan. Ensimmäiset, 27-äänikertaiset urut hankittiin vuonna 1901 Kangasalan urkutehtaalta. Vuosisadan alussa kirkkoon asennettiin myös lämmityslaitteet. Kirkon alttaritaulu vihittiin käyttöön vuonna 1911. Aleksandra Såltinin teos esittää kirkastusvuoritapahtumaa. Saarnatuolin koristeena olleet saarijärveläisen taiteilija Hannes Autereen puuveistokset "Enkeli" ja "Madonna" ovat edelleen kirkossa. Kirkossa olevat Johan N. Backmannin Ristiinnaulittua ja Ehtoollista esittävät alttaritaulut ovat edellisestä kirkosta, jonne ne hankittiin 1756.
Kirkon ensimmäinen peruskorjaus tehtiin arkkitehti Kauno S. Kallion suunnitelmien mukaan. Tuolloin kirkkoon asennettiin sähkövalot ja kupolin valoaukko peitettiin. Toisen peruskorjauksen 1961 suunnitteli arkkitehti Veikko Leisten. Kolmas laaja kunnostus valmistui vuonna 1998 seinäjokelaisen arkkitehti Aulis Jääskeläisen toteuttamana. Tällöin avattiin umpeenlaudoitettu kupoli, ja uusi saarnastuoli tehtiin kirkon ensimmäisen saarnastuolin pohjalta.
Saarijärven ensimmäinen kirkkorakennus oli noin vuodelta 1593. Toinen kirkko vuodelta 1628 oli pitkäkirkko. Kolmas kirkko rakennettiin vuonna 1694. Saarijärven seurakunta perustettiin vuonna 1628, kun se Palavasalmi-nimisenä kappeliseurakuntana erotettiin Rautalammin emäseurakunnasta. Seurakunta itsenäistyi vuonna 1639 ja sai 1690 nimen Saarijärvi. Vuonna 2007 Saarijärveen liitettiin vapaaehtoisella seurakuntaliitoksella Kannonkosken, Kivijärven ja Pylkönmäen seurakunnat. Niistä tuli Saarijärven seurakuntaan kuuluvia kappeliseurakuntia. Nykyisin Saarijärven seurakunta on noin 11 500 jäsenen yhteisö.
Kirkon sankarihautausmaan sankaripatsas on kuvanveistäjä Hannes Autereen pronssiveistos "Kotiseudun henki" v. 1953
Mina
Mina voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Gyokuon-hōsō
Hirohiton puhe oli luultavasti ensimmäinen kerta, kun Japanin keisari puhui suoraan kansalleen. Se oli joka tapauksessa Hirohiton ensimmäinen kerta, kun hän puhutteli kansaa suoraan.
Taustatyö
Puhetta ei lähetetty suorana, vaan se äänitettiin keisarillisessa palatsissa 14. elokuuta ja julkaistiin seuraavana päivänä puolelta päivin. Monet Japanin armeijan jäsenet olivat äärettömän vihaisia Hirohiton päätöksestä, jota he pitivät kunniattomana. Niinpä jopa tuhat upseeria yritti hyökätä keisarilliseen palatsiin illalla 14. elokuuta tuhotakseen tallenteen. Se salakuljetettiin onnistuneesti palatsista pyykkikorissa naisten alusvaatteiden seassa ja lähetettiin seuraavana päivänä, vaikka radioasemallakin sen lähettäminen yritettiin estää.
Sisältö
Puheessa Hirohito huomauttaa, että sota joka on tarkoitettu ”suojelemaan japanilaisia ja tuomaan rauhaa ja vakautta Itä-Aasian alueelle […] ei ole ollut Japanille menestyksellinen” ja että ”sota ei ole täysin edennyt toivomallamme tavalla”. Sitten hän kertoo, että ”vihollisella on nyt uusi ja kauhea ase, jolla on mahdollisuus tuhota lukuisia viattomia henkiä ja aiheuttaa lukematonta tuhoa”. Huomautuksen uskotaan viittaavan vain päiviä aiemmin tapahtuneisiin Hiroshiman ja Nagasakin pommituksiin. Keisari ei kuitenkaan lainkaan maininnut muutamaa päivää aikaisemmin alkanutta Neuvostoliiton hyökkäystä. Lopuksi hän kuuluisasti sanoo: ”kuitenkin, ajan ja kohtalon sanelun mukaan Me olemme päättäneet päällystää tien suurelle rauhalle kaikille tuleville sukupolville kestämällä mikä on kestämätöntä ja sietämällä mikä on sietämätöntä”. Keisari ei myös koskaan käyttänyt sanaa "antautua" puheensa aikana.
Lauseen loppuosasta tuli Yhdysvaltain miehityskaudella lukemattomia kertoja toistettu motto, joka kuvasi paitsi ”tappion nöyryytystä, kipua hyväksyä se, mitä 20 vuoden äärinationalistinen indoktrinointi oli teroittanut japanilaisten mieliin kaikkein kivuliaimmaksi asiaksi, mutta myös kamppailua löytää maailmassa kokonaan uusi asema ja identiteetti.” Se tarkoitti myös selviytymistä maan lähes täydellisestä romahduksesta.
Hämmennys
Puhe tehtiin muodollisella, jokseenkin arkaaisella vanhan keisarillisen hovin käyttämällä japanilla. Lisäksi Hirohiton puhe ei suorasti viitannut antautumiseen lainkaan, vaan siinä ilmoitettiin keisarin ohjanneen hallitusta hyväksymään täysin Potsdamin julistuksen ehdot. Tämä aiheutti sekaannusta kuuntelijoissa, joista monet eivät olleet varmoja oliko Japani antautunut vai kannustiko Hirohito heitä vastustamaan vihollisen hyökkäystä. Radiolähetyksen huono äänenlaatu ja liiallisen muodollinen hovikieli lisäsivät hämäännystä.
Entisöinti
Puheen ääniraita entisöitiin alkuperäisistä analogisista levyistä ja julkaistiin uudelleen digitaalisena vuonna 2015. Entisöinnin yksi tarkoitus oli saada keisarin ääni kuulumaan entistä selkeämmin. Keisariperheen tiedottaja julkaisi uuden version hovin verkkosivuilla.
Blitzkrieg 2
Blitzkrieg 2 on Nival Interactiven kehittämä ja CDV Softwaren julkaisema toiseen maailmansotaan perustuva reaaliaikainen strategiapeli, joka on jatko-osa vuonna 2003 julkaistulle Blitzkriegille. Pelille julkaistiin lisäosa Blitzkrieg 2 Fall of the Reich.
Peliin on lisätty Tyynenmeren sota, jossa pelaaja voi taistella japanilaisia vastaan.
Pelissä ei ole normaalia tukikohdan rakentelua, vaan pelaajan käytettävänä on alussa vaihteleva määrä kalustoa, jonka lisäksi voi kutsua lisävoimia. Pelissä on kolme kampanjaa ja yli 60 tehtävää Yhdysvaltain, Saksan ja Neuvostoliiton kampanjoissa.
Saksan kampanjassa pelaaja pystyy ohjaamaan saksalaisjoukkoja Ranskan offensiivissa, Tobrukin piirityksessä sekä Stalingradin ja Ardennien taisteluissa.
Yhdysvaltain kampanjassa koetaan Filippiinien puolustaminen, Guadalcanalin taistelu, Leytenlahden taistelu ja Ruhrin teollisuusalueen motti.
Neuvostoliiton kampanjassa ovat taas Moskovan taistelu, Sevastopolin taistelu, operaatio Uranus ja Berliinin taistelu.
Valacken
Valacken on saari Espoonlahden merialueella. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Soukkaan. Amiraalinsatama Soukan manneralueen eteläkärjessä sijaitsee alle kilometrin Valackenista kaakkoon.
Valackenin eteläpuolella sijaitsee Svartholmenin saari ja pohjoispuolella Staffanin saari. Soukanniemen länsiranta sijaitsee lähimmillään noin 50 metriä Valackenista itään. Soukanniemellä toimi vuosina 1873–1932 vireä puusepänverstasyhteisö, johon kuului muun muassa puuseppä Henrik Edvard Söderström. Valackenilla sijaitsee Söderströmin 1910-luvulla rakentama huvila.
Gustaf Fogelholm
Gustaf Fogelholm (22. tammikuuta 1864 Oulu – 26. toukokuuta 1940 Helsinki) oli Nokia-yhtiön toimitusjohtaja 1895–1918.
Fogelholm kävi Haminan kadettikoulun, mutta erosi 1886 armeijan palveluksesta luutnanttina vain vuoden kuluttua valmistumisestaan ja siirtyi opiskelemaan insinööriksi. Vuonna 1888 hän meni naimisiin Gertrud Idestamin kanssa, jonka isä oli tuolloin paperiteollisuuteen keskittyneen Nokia-yhtiön perustaja ja johtaja Fredrik Idestam. Toimittuaan Nokialla kasöörinä ja Suomen Yhdys-Pankissa konttoristina Fogelholm tuli 1892 Ab Walkiakosken isännöitsijäksi. Jo kolme vuotta myöhemmin hän seurasi appeaan Nokian toimitusjohtajana.
Fogelholmin johtajankaudella paperiteollisuus kärsi kannattavuusongelmista, mutta Nokian toiminta laajeni huomattavasti. Yhtiö investoi voimakkaasti voimantuotantoon ja rakennutti 1900-luvun alussa suuret voimalaitokset, joista riitti sähköä myytäväksi asti. Maailmansodan aikana päätuotteeksi muodostui sanomalehtipaperi, jolle oli Venäjällä lähes rajaton kysyntä, mutta yhtiön tulos pysyi huonona. Vuonna 1918 Suomen Gummitehdas Oy valtasi Nokian enemmistön ostamalla Fogelholmin osakkeet. Fogelholm toimi tämän jälkeen kaksi vuotta Kaupunkien ja maalaiskuntien keskuslainarahaston toimitusjohtajana ja sen jälkeen erinäisten yhtymien ja teollisuuden työnantajaorganisaatioiden hallituksissa. Sisällissodan aikana Fogelholm toimi Nokian suojeluskunnan päällikkönä.
Ryntäys
Ryntäys tarkoittaa vauhkoontuneiden eläinten tai panikoituneiden ihmisten kaoottista pakoa. Suurissa väentungoksissa tapahtuvia ryntäyksiä sattuu etenkin uskonnollisten tapahtumien yhteydessä.
Ronnie Van Zant
Van Zant oli syntynyt Jacksonvillessä, Floridassa. Määrätietoisen työn tuloksena syntyi yhtye, jonka musiikissa yhdistyi erityisesti 1960-luvun brittirock ja country. Ronnie Van Zantille tyypillinen piirre oli lavaesiintyminen paljain jaloin. Van Zant itse kommentoi haluavansa tuntea, kuinka lava on liekeissä: ”feel the heat of the stage”. Hänen vaimonsa Judy Van Zant Jenness on sittemmin kertonut, että Ronniella oli luupiikki, joka oli kiusana kenkien kanssa. Ilmeisesti vaiva oli syntynyt koulun jalkapallotunneilla.
Ronnie Van Zant myös kirjoitti suurimmaksi osaksi omat lyriikkansa, ja hänen arvostetuin teoksensa on sanoitus rockballadiin ”Free Bird”. Muita tunnettuja sanoituksia ovat ”Sweet Home Alabama”, ”Tuesday’s Gone”, ”Gimme Three Steps” ja ”All I Can Do Is Write About It”. Van Zant kuoli lento-onnettomuudessa lokakuussa 1977. Hänet muistetaan maltillisena lavaesiintyjänä, jolla oli itsensä korostamisen sijaan tapana tarkkailla muiden yhtyeen jäsenten, erityisesti kitaristien toimintaa.
Van Zant oli J. J. Calen ihailija ja Skynyrd tekikin coverversiot Calen kappaleista ”Call Me The Breeze” ja ”(I Got) The Same Old Blues”. Samoin hän oli erityisesti countrymusiikin ystävä ja Skynyrd teki coverversion Merle Haggardin ”Honky Tonk Night Time Manista”.
Myös Van Zantin pikkuveljet ovat laulajia, Donnie Van Zant johtaa yhtyettään 38 Special ja nuorin Johnny Van Zant on nykyisin Lynyrd Skynyrdin laulaja.
Ariman oireyhtymä
Ariman oireyhtymä on harvinainen oireyhtymä, johon liittyvät keskeisimmin poikkeavuudet silmissä ja aivoissa. Tyypillisimmät oireet ovat refleksien puute, pikkuaivojen kehittymättömyys ja pieni, taaksevetäytynyt leuka. Oireistossa saattaa esiintyä myös esimerkiksi kehitysvammaisuutta, silmävärvettä ja lyhytkasvuisuutta. Sen yhteydessä esiintyy erilaisia maksa- ja munuaisvaurioita. Maksan osalta on kuvattu rasvoittumista, laajentumista ja fibroosia.
Ariman oireyhtymän on katsottu periytyvän peittyvästi. Tila kuvattiin ensi kertaa vuonna 1971. Vuonna 1980 kuvattiin potilas, jonka oireet muistuttivat Joubertin oireyhtymää ja sen lisäksi suoni- ja verkkokalvon halkeamaa, jota kyseiseen oireistoon ei ennen ollut yhdistetty. Vuonna 1992 kirjoittaneet Saraiva ja Baraitser katsoivat potilaan oireiden kuuluvan Ariman oireyhtymään.
John Regis
John Regis (s. 13. lokakuuta 1966 Lewisham, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen englantilainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 200 metrin juoksu.