cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Satula
Satulointi ja satulan riisuminen
Satulavyö kiinnitetään aluksi löyhästi, sitä kiristetään ennen satulaan nousua riittävästi satulan paikallaan pitämiseksi ja lopulliseen kireyteensä vasta ratsastajan jo istuessa satulassa. Useimmat hevoset jännittävät ja pullistavat satuloitaessa jonkin verran vatsaansa, minkä vuoksi asteittainen kiristäminen on tarpeen. Liian löyhä satulavyö saattaa erityisesti ratsastajan noustessa hevosen selkään päästää satulan liukumaan vinoon tai jopa pyörähtämään ympäri hevosen vatsapuolelle, mikä on ratsastajalle vaarallista. Jos satulavyö on tässä vaiheessa vielä löyhä, avustaja voi painaa maasta käsin vastakkaisen puolen jalustinta ja auttaa näin pitämään satulan paikallaan ratsastajan noustessa satulaan.
Satulavyötä saatetaan hieman löysätä jo ratsastuksen lopuksi, yleensä niin että ratsastaja nousee jäähdyttelykävelyn eli niin kutsutun loppukäynnin ajaksi taluttamaan hevosta ja löysää vyötä tässä vaiheessa muutamalla reiällä. Jalustimet tulee nostaa hihnaa pitkin ylös heti kun ratsastaja on noussut satulasta, jotta ne eivät heilu ja mahdollisesti säikäytä hevosta tai pääse tarttumaan esimerkiksi aitaan tai ovenpieleen; jalustinhihna vedetään sitten jalustimen läpi sen alle ja jos jalustimet eivät muuten pysy ylhäällä, jalustinhihnan voi ala- ja ulkokautta kietaista jalustimen polkupinnan (pohjan) ympäri. Satulaa riisuttaessa satulavyö irrotetaan yleensä selästä katsoen hevosen vasemmalta puolelta ja lasketaan roikkumaan niin ettei vyö iske hevosen jalkoihin, ja sitten kierretään toiselle puolelle nostamaan vyö satulan istuimen yli. Tämän jälkeen tartutaan satulan etu- ja takakaareen, nostetaan satulaa hieman ja vedetään sen sivusuuntaan hevosen selältä, ja siirretään satula toisen käsivarren päälle telineeseen viemistä varten. Jos satulaa ei voi heti viedä paikalleen, sen voi tilapäisesti nostaa karsinan oven päälle tai laskea sopivaan paikkaan karsinan ulkopuolella seisomaan etukaarensa varassa.
Aiheesta muualla
Finimenti
AC Ace
AC Ace on AC:n valmistama roadster, jota valmistettiin vuosina 1952–1962. Autossa oli Bristolin 6-sylinterinen moottori, jonka valmistamisen lopettaminen on todennäköisin syy myös mallin valmistuksen lopettamiseen. Vaihteisto oli 4-vaihteinen manuaali ja moottorivaihtoehtoina olivat 2 litran ja 2,6 litran moottorit.
Alussa AC käytti omaa moottoriaan, ja vaihtoi muutaman vuoden jälkeen Bristolin valmistamaan, BMW-pohjaiseen moottoriin. Viimeisissä autoissa oli Ford Zephyr-pohjainen, Ruddspeedin virittämä voimanlähde. Kaikki olivat 6-sylinterisiä rivikoneita.
Archie Mountbatten-Windsor
Archie Harrison Mountbatten-Windsor (s. 6. toukokuuta 2019 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on prinssi Harryn, Sussexin herttuan ja hänen puolisonsa Meghanin, Sussexin herttuattaren ensimmäinen lapsi. Hän on Charles III:n lapsenlapsi ja kuudentena kruununperimysjärjestyksessä.
Prinssi esiteltiin julkisuudessa ensi kerran 8. toukokuuta ja lapsen nimi Archie Harrison Mountbatten-Windsor julkistettiin. Archiella on yksi nuorempi sisarus Lilibet.
2257 Kaarina
2257 Kaarina on tähtitieteilijä Heikki Alikosken vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Alikosken tyttären, peruskoulunopettaja Kaarina Soinin mukaan.
Kaarinan likimääräinen läpimitta on 11 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,49 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 11 kuukautta.
Kashgilin taistelu
Kashgilin taistelu oli Sudanin mahdi-kapinan aikana 3. – 5. marraskuuta 1883 käyty taistelu egyptiläisten joukkojen ja mahdiksi julistautuneen Muhammad Ahmadin kannattajien välillä Kashgilissa El Obeidin eteläpuolella. Taistelu päättyi egyptiläisten tappioon ja verilöylyyn, josta egyptiläisiä selviytyi vain muutama sata.
Tausta
thumb|vasen|Egyptiläisjoukot marssilla, piirros vuodelta 1883. Tuolloin Egyptin hallitsemassa Sudanissa oli alkanut vuonna 1882 mahdiksi julistautuneen Muhammad Ahmadin johtama niin sanottu mahdi-kapina. Vuonna 1883 Egypti lähetti Sudanin oloja rauhoittamaan suuren armeijan, jota johti kenraalimajuri William Hicks pašša, Egyptin armeijaan värväytynyt brittiupseeri. Egyptin armeija oli lakkautettu edellisen vuoden Urabi-kapinan jälkeen. Monet Hicksin joukoista olivat kapinan aikana vangiksi jääneitä, jotka nyt pakotettiin marsiimaan Sudaniin. Taistelutahto oli heikko, mutta Hicks koulutti joukkojaan kuukauden ajan ennen marssia. Lopulta joukot lähtivät Khartumista 29. huhtikuuta 1883. Ensimmäinen yhteenotto mahdistien kanssa Jebel Ardissa päättyi egyptiläisten voittoon. Voitto paransi jonkin verran joukkojen itseluottamusta. Hicks palasi Khartumiin jatkaen joukkojen kouluttamista ja varautuen seuraavaan yhteenottoon.
9. syyskuuta 1883 Hicksin noin 10 000 sotilasta, 16 tykkiä ja 6 Nordenfeldt-konekivääriä. Mukana oli myös 5 000 kamelia ja 2 000 joukon mukana kulkenutta siviiliä. Joukkojen tavoite oli mahdi Muhammad Ahmadin päätukikohta El Obeid Kordofanin alueella. Ensin joukot leiriytyivät El Duamissa Niilin varrella, josta matka jatkui 27. syyskuuta. Joukojen mukana oli paikallisia oppaita, joista ainakin osa oli mahdollisesti todellisuudessa mahdin kannattajia. Joukot vaelsivat lopulta hitaasti yli kuukauden ajan pitkin aavikkoa samalla, kun mahdistien joukot ahdistelivat heitä jatkuvasti.
Taistelu
thumb|vasen|William Hicksin kuolema, piirros vuoden 1896 paikkeilta. 3. marraskuuta pahoin väsyneet joukot saapuivat lopulta Kashgiliin useamman kymmenen kilometrin päässä etelään lopullisesta tavoitteesta El Obeidissa. Heitä odottamassa oli mahdistien joukot. Tuhannet mahdistit olivat aseistaneet itsensä kivääreillä, joita he olivat saaneet vallattua aikaisemmissa taisteluissa. Kashgilissa he avasivat tulen egyptiläisten neliömuodostelmiin. Hicks yritti seuraavana päivänä johtaa muodostelmaa etenemään mahdisteja vastaan. Kuitenkin joko myöhään 4. marraskuuta tai seuraavana päivänä 5. marraskuuta mahdistit tekivät suuremman mittakaavan hyökkäyksen egyptiläisten muodostelmaa vastaan. Vain harvat egyptiläiset tekivät tehokasta vastarintaa ja taistelusta muodostui verilöyly, joka päättyi egyptiläisten tappioon.
Seuraukset
Egyptiläisten 10 000 miehestä vain noin 300 selvisi. Kaatuneiden joukossa oli heidän komentajansa William Hicks. Hicksin ja muiden kaatuneiden päät leikattiin irti ja ne esitettiin mahdi Muhammad Ahmadille. Voitto Kashgilissa mahdollisti mahdistien vallata useita alueen satamia Punaisenmeren rannikolla. Taistelu merkitsi myös brittien yhä syvenevää sekaantumista konfliktiin.
Shopper-markkinointi
Shopper-markkinointi tapahtuu myymäläympäristössä ja se pyrkii tekemään ostoksilla olevasta henkilöstä tuotteen ostajan. Shopper-markkinoinnin tavoitteena on siis ostopäätösten synnyttäminen myymälässä tuotteen läheisyydessä. Tuotteen kuluttaja ja shopper voivat olla eri henkilöitä. Esimerkiksi perheenäiti saattaa vastata 90 %:sti koko perheen päivittäistavaraostoksista, kun taas kulutus voi jakautua tasaisesti neljälle eri perheenjäsenelle.
Vähittäiskaupan perspektiivistä shopper-markkinointi tarkoittaa sitä, että tavarantoimittajat kohdistavat markkinointi-investointejaan myymälään perinteisten mediainvestointien asemesta. Lisäksi merkittävä taustatekijä shopper-markkinoinnin syntyyn on ollut kaupan kehittyneempien tietojärjestelmien mahdollistama asiakkaiden ja ostokäyttäytymisen tarkempi ymmärtäminen (esimerkiksi kanta-asiakaskortteihin perustuva ostotapahtumadata). Tavarantoimittajien investoinnit shopper-markkinointiin kasvavat 21 % vuositasolla ja esimerkiksi Procter & Gamble investoi tilinpäätöstietojensa mukaan vuosittain vähintään 500 miljoonaa shopper-markkinointiin. Esimerkiksi seuraavat tutkimustulokset ovat ohjanneet investointeja kuluttajamarkkinoinnista Shopper-markkinointiin:
Osa-alueet
Shopper-markkinoinnin lähtökohtana on aina Shopper, eli ostoksilla oleva henkilö. Tämän vuoksi toimenpiteenä Shopper-markkinointi tarkoittaa myymälässä shopperin tavoittavaa markkinoinnillista ärsykettä, joka perustuu ymmärrykseen shopperin ostokäyttäytymisestä. Shopper-markkinointi voidaan jakaa perinteisen markkinointimixin tapaan neljään P:hen, eli tuotteeseen (product), hintaan (price), saatavuuteen (place) ja markkinointiviestintään (promotion).
Ostokäyttäytymisinformaatio
Shopperin ostokäyttäytymisestä saadaan informaatiota kolmella eri tiedonkeräysmetodilla: havainnoinneille, haastatteluilla ja kassajärjestelmästä. Myymälässä tehtävillä havainnoinneilla selvitetään miten shopper käyttäytyy ostaessaan tuotetta. Esimerkiksi ostoprosessin pituus, mitä huomasi, kosketteli, tutki, ja mitä osti sekä prosessiin vaikuttavat ostotavat. Haastatteluilla selvitetään ostokäyttäytymistä ohjaavia motiiveja. Useimmiten selvitettäviä asioita ovat tuotteen korvattavuus ja substituuttien tunnistaminen, arvostukset ja asenteet, mielihalut ja motivaatiotekijät sekä lifestyle ja elämäntilanne. Kassajärjestelmästä saadaan tieto milloin ja mitä tuotteita on myyty. Lisäksi kanta-asiakaskorttien avulla pystytään ostoskuitit kohdistamaan tiettyihin shoppereihin. Näin saadaan absoluuttinen tieto mitä ja milloin yksittäinen shopper on ostanut. Syvällisin näkemys shopperin ostokäyttäytymisestä saadaan yhdistämällä edellä mainittujen tiedonkeräysmuotojen informaatio, jotta saadaan kokonaisvaltainen shopper-näkemys (miten, miksi, mitä ja milloin).
Shoppereiden segmentointi
Shoppereiden segmentointia tehtäessä markkina jaetaan olennaisiin ja mitattaviin ryhmiin eli segmentteihin ostokäyttäytymisinformaation perusteella. Shopper-segmentoinnin avulla on helpompi vastata yksittäisten segmenttien tarpeisiin. Esimerkiksi hintaherkät ja traditionaaliset shopperit poikkeavat ostokäyttäytymiseltään selkeästi toisistaan. Segmentoinnin avulla markkinointitoimenpiteet pystytään kohdistamaan tuottoisimmille shoppereille.
Lähteet
McCarthy, E. Jerome (1960). Basic Marketing, Irwin-Dorsey Limited, ISBN 0256085242
Forssan Lehti
Forssan Lehti on Forssassa seitsemänä päivänä viikossa ilmestyvä sanomalehti. Oman määritelmänsä mukaan se on ”sitoutumaton Lounais-Hämeen maakunnallinen äänenkannattaja”. Lehti alkoi ilmestyä kuudesti viikossa 1958 ja päivittäin 2006, jolloin se alkoi ilmestyä myös näköislehtenä internetissä.
Forssan Lehden perusti Esko Aaltonen vuonna 1917. Lehteä kustansi vuonna 1920 perustettu Forssa Print (aiemmalta nimeltään Forssan Kirjapaino). 13. marraskuuta 2013 Hämeen Sanomat osti lehden. Lehti on osa Lännen Mediaa. 22. kesäkuuta 2021 Keskisuomalainen osti lehden.
Lehden kokonaislevikki vuoden 2018 Media Audit Finland -levikkitutkimuksessa oli 9 520.
Forssan Lehti muuttui broadsheet-koosta tabloidi-kokoon 4. huhtikuuta 2013.
Grand Prix Masters
Grand Prix Masters oli autourheilusarja, joka oli tarkoitettu entisille Formula 1 -kuljettajille. Sarja aloitettiin vuonna 2005 Kyalamissa. Seuraavana vuonna ajettiin kaksi kilpailua, ensimmäinen Losailissa, Qatarissa ja toinen Silverstonessa. Taloudellisten syiden takia sarja lopetettiin ja kausi 2007 peruttiin.
Tulokset
Kyalami (Etelä-Afrikka), 13. marraskuuta 2005
2006
Tammikuussa 2006 GP Masters ilmoitti järjestää tapahtumia seuraavissa paikoissa:
Tulokset
🇶🇦 Losail International Circuit (Qatar), 29. huhtikuuta 2016
🇬🇧 Silverstone Circuit (Iso-Britannia), 13. elokuuta 2006
2007
Sarja suunniteltiin ajettavaksi seuraavissa paikoissa ennen peruuntumista:
Use Your Illusion Tour
Use Your Illusion Tour oli yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Guns N' Rosesin maailmankiertue, joka alkoi 20. tammikuuta 1991 ja päättyi 17. heinäkuuta 1993. Kiertueen tarkoituksena oli promotoida yhtyeen vuonna 1991 ilmestyneitä Use Your Illusion I ja Use Your Illusion II-studioalbumeita.
Kiertue on sekä yhtyeen että koko populaarimusiikin historian pisin konserttikiertue. Kiertue kattoi yhteensä 192 esitystä 27 eri maassa, 7 miljoonan ihmisen katsojamäärän, sekä 58 miljoonan dollarin bruttotuoton.
Kiertueen aikana yhtye julkaisi myös videotallenteet Use Your Illusion World Tour 1992 in Tokyo I ja Use Your Illusion World Tour 1992 in Tokyo II Tokiossa kiertueen aikana nauhoitetuista konserteista. Lisäksi kiertueella taltioitua materiaalia on kuultavissa myös yhtyeen vuoden 1999 livealbumilla Live Era '87-'93.
Vaiheet
thumb|Laulaja Axl Rose ja rumpali [[Matt Sorum Freddie Mercuryn muistokonsertissa Wembleyn stadionilla vuonna 1992.]]
Vedi
Vedi on kaupunki Armeniassa, Jerevanin eteläpuolella sijaitsevassa Araratin maakunnassa, noin 45 kilometriä Jerevanista kaakkoon. Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 11 384 (vuonna 2001: 12 963).
Nicholas Brendon
thumb|Nicholas Brendon vuonna 2011. Nicholas Brendon Schultz (12. huhtikuuta, 1971 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Nicholas Brendon. Hän teki tunnetuimman roolinsa seitsemän tuotantokautta kestäneessä televisiosarjassa Buffy, vampyyrintappaja.
Yellowstonen eläimistö
thumb|260px|Näkymä Yellowstonen kansallispuistosta
Nicholas Brendon
Nuorempana Brendon haaveili urasta baseball-ammattilaisena, mutta loukkaantumisensa jälkeen siirtyi näyttelijäksi. Muutaman vuoden odottelun jälkeen hän päätti jättää näyttelemisen sikseen ja kokeili taitojaan monella alalla. Tuona aikana Brendon työskenteli muun muassa tarjoilijana. Saatuaan potkut huomattavan monta kertaa palasi hän yrittämään onneaan näyttelijänä. Häntä onnisti ja alle kahden kuukauden sisällä hän sai Xander Harrisin osan tulevasta kulttisarjasta Buffy, vampyyrintappaja, joka teki hänestä kuuluisan. Sarjaa esitettiin vuosina 1997–2003. Brendon oli mukana joka tuotantokaudella.
Yellowstonen eläimistö
Yellowstonen kansallispuisto on Yhdysvaltojen luoteisosassa sijaitseva kansallispuisto, jonka eläimistö on erittäin runsas ja monipuolinen. Eläimet ovat osa suurempaa Yellowstonen ekosysteemiä, joka kattaa jopa 80 000 km2:n alan kansallispuiston ympäriltä.
Nicholas Brendon
Yksityiselämä
Brendon on kärsinyt änkytyksestä ja ryhtyikin alun perin näyttelijäksi päästäkseen eroon tästä. Huhtikuussa 2004 hän kertoi hankkiutuneensa hoitoon alkoholiongelmansa takia.
Yellowstonen eläimistö
Biisonit
Biisoni (Bison bison) on suurin Yellowstonen kansallispuistossa elävä nisäkäs. Se on kasvinsyöjä, joka vaeltaa kesäaikaan laumoissa puiston tasangoilla ja siirtyy talveksi laitumille puiston pohjoisosiin tai talvehtii kuumien lähteiden lämmittämillä alueilla. Aikuinen biisoni voi painaa jopa 500–900 kilogrammaa ja olla säkäkorkeudeltaan kaksi metriä.
Nicholas Brendon
Yksityiselämä
Hänellä on myös identtinen kaksoisveli Kelly Donovan Schultz. Brendon oli naimisissa Tressa di Figlian kanssa vuosina 2001–2007.
Yellowstonen eläimistö
Biisonit
Yellowstone on ainoa paikka koko Manner-Yhdysvalloissa, jossa on ollut biisoneita esihistoriallisista ajoista lähtien. Yhdysvaltoihin muuttaneet siirtolaiset metsästivät ahkerasti maan suurta biisonikantaa, jolloin niiden määrä laski hyvin nopeasti vain murto-osaan entisestä. Ennen siirtolaisten tuloa biisoneita arveltiin olevan noin 50 miljoonaa, mutta jo vuonna 1887 niitä laskettiin vain 541 kappaletta. Yellowstonen kansallispuistossa biisoneita oli vuonna 1902 jäljellä enää 50 yksilöä, ja biisoneita tuotiin puistoon lajia uhkaavan sukupuuton pelossa. 1900-luvun alussa 21 biisonia hankittiin yksityisistä biisonilaumoista ja vietiin kansallispuistoon perustetulle Buffalo Ranchille. Lajin suojelutoimet ovat onnistuneet hyvin. Biisoneiden määrä on vuosien varrella melko tasaisesti lisääntynyt muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta, ja nykyään puistossa on noin 4000 yksilöä.
Karhut
thumb|220px|Harmaakarhuja. Karhuja Yellowstonen alueella elää noin tuhatkunta, josta noin puolet on mustakarhuja (Ursus americanus) ja puolet harmaakarhuja (Ursus arctos horribilis). Mustakarhu elää lähinnä metsäalueilla ja metsien aukioilla, kun taas harmaakarhu asuu metsien lisäksi myös niityillä ja laaksoissa. Mustakarhu on kahdesta lajista käytökseltään rauhallisempi, ja suojatakseen itseään ja pentujaan vihollisilta se käyttää hyväkseen kykyään kiivetä puihin. Harmaakarhu on kooltaan noin puolestatoista kahteen kertaan mustakarhua suurempi, ja sen käytös on aggressiivisempaa.
Joskus karhut ovat hyökänneet ihmisten kimppuun ja haavoittaneet näitä, mutta tätä tapahtuu hyvin harvoin. Vuosina 1980-2002 yli 62 miljoonaa vierailijaa kävi puistossa. Saman ajan kuluessa vain 32 ihmistä joutui karhun hyökkäyksen kohteeksi. Yellowstonen historia tuntee vain viisi varmaa karhun aiheuttamaa ihmiskuolemaa. Vaikka karhuja ei puiston sääntöjen mukaan saa syöttää, useat vierailijat eivät noudata sääntöä, jolloin he houkuttelevat karhuja lähemmäs ihmisten käyttämiä alueita ja lisäävät riskiä joutua karhun hyökkäyksen kohteeksi. Tätä tapahtui varsinkin ennen 1970-lukua, jolloin eläinten syöttäminen oli kansallispuistossa vielä sallittua.
Vuonna 2007 Yellowstonen alueen harmaakarhut poistettiin uhanalaisten lajien luettelosta, jonne ne oli lisätty vuonna 1975. Lisäämisen aikaan harmaakarhuja oli Yellowstonessa noin 150 kappaletta. Niiden määrä on vuosien varrella noussut lähes 500 yksilöön, ja kannan ennustetaan jatkavan kasvuaan.
Hirvieläimet
thumb|220px|Vapiteja Yellowstonessa. Yellowstonessa elää runsaasti hirvieläimiä. Yleisin puistossa elävä suuri nisäkäs on vapiti eli kanadanhirvi (Cervus canadensis, ), jota on esiintynyt alueella yli tuhannen vuoden ajan. Vapiti on hirven jälkeen toiseksi suurin hirvieläin. Vapitia metsästettiin aikoinaan paljon Yellowstonenkin alueella. Vasta vuoden 1886 jälkeen, Yhdysvaltain armeijan otettua puiston suojelukseensa, niiden määrä alkoi kasvaa. Nykyään vapiteja on puistossa kesäisin noin 30 000 yksilöä. Ne vaeltavat laumoissa koko puiston alueella, mutta viihtyvät lähinnä niityillä ja muilla avoimilla paikoilla syömässä ruohoa. Noin 15 000–22 000 vapitia talvehtii enimmäkseen puiston pohjoisosissa, jotka ovat alavampia ja vähemmän lumen peitossa.
Kansallispuiston alueella elävä hirvialalaji on nimeltään shirashirvi (Alces alces shirasi, ). Hirviä on puistossa hyvin vähän ja määrä on vuosien varrella laskenut entisestään. Laji oli jo puiston perustamisen aikoihin vuonna 1872 harvinainen Yellowstonen seuduilla. 1980-luvulla tehdyssä tutkimuksessa todettiin puistossa olevan jopa alle 1000 hirveä Yellowstonessa elää myös muulipeuroja (Odocoileus hemionus), jotka viihtyvät tyypillisesti avoimemmassa maastossa kuin hirvet.
Sudet
Puiston lähellä asuvat karjatilalliset ovat olleet huolestuneita susien mahdollisista hyökkäyksistä karjansa kimppuun ja voivat halutessaan hakea korvauksia susien surmaamista eläimistään. Karjatilallisten tulee kuitenkin todistaa, että juuri susi tappoi eläimen, mikä voi olla vaikeaa, koska alueella elää myös muita samankaltaisia tappajia kuten kojootteja ja villikoiria.
Puumat
Puuma on suurin Yellowstonessa elävä kissaeläin. 1900-luvun alkupuolella niiden määrää kansallispuiston alueella vähennettiin rajusti osana petoeläinten säätelyprojektia. Puistosta poistettiin ilmoituksen mukaan 121 puumaa vuosien 1904 ja 1925 välisenä aikana, jonka jälkeen puumakanta arvioitiin 12 yksilöksi. Nykyään Yellowstonessa on noin 18–24 puumaa, ja määrän odotetaan entisestään kasvavan.
Paksusarvilampaat
thumb|200px|Paksusarvilammas. Yellowstonessa elää vuohieläimiin kuuluvia villejä paksusarvilampaita (Ovis canadensis). Ne olivat muinoin yleisiä Yhdysvaltain länsiosissa, mutta metsästyksen seurauksena niiden kanta väheni muutamiin satoihin yksilöihin. Vuonna 1912 Yellowstonen vuoristoseuduilla arvioitiin olevan yli 200 ja 1920-luvulta lähtien jopa 500 yksilöä. Nykyään on laskettu puiston pohjoisosissa elävän lauman sisältävän 150–225 paksusarvilammasta. Lammaslaumat tekevät laajoja vaelluksia vuodenaikojen mukaan. Paksusarvilampaan turkki on lyhyt ja harmaa ja urosten sarvet suuret, vaaleat ja kaartuvat.
Matelijat ja sammakkoeläimet
Yellowstonen sammakko- ja matelijaeläinkanta on pienenlainen. Tilanne johtuu ilmeisesti kansallispuiston kylmistä ja kuivista olosuhteista, jotka eivät ole sopiva elinympäristö useimmille sammakkoeläimille ja matelijoille. Puistossa elää kuusi matelijalajia, joista viisi on käärmelajeja ja yksi liskolaji. Alueella olevia käärmeitä ovat esimerkiksi preeriakalkkarokäärme (Crotalus viridis) ja kaksi sukkanauhakäärmelajia. Sammakkoeläinlajeja puistossa on neljä: kaksi sammakkolajia, yksi konnalaji ja yksi salamanterilaji. Lajien yksilömääristä ei ole tietoa. Vuonna 1991 Yellowstonen henkilökunta asetti yhteistyössä Idahon osavaltionyliopiston kanssa puistoon tarkkailuasemia, joiden tarkoituksena oli tutkia syitä sammakkoeläinten ja matelijoiden kannan etenevään pienenemiseen Pohjois-Amerikassa. Syiksi on arveltu jo mainittuja kuivuutta ja kylmyyttä, mutta myös muun muassa saasteita, sairauksia ja saalistusta.
Kalat
thumb|200px|Yellowstonen punakurkkulohi. Puiston suurimmassa järvessä, Yellowstonessa, elää maailman suurin punakurkkulohikanta. Yellowstonen alueelta on kotoisin myös sen mukaan nimetty Yellowstonen punakurkkulohi (Oncorhynchus clarki bouvieri). Sen kanta vähentyi huomattavasti 1900-luvulla kalastajien saapuessa Yellowstoneen ja puiston henkilökunnan laskiessa uusia, eksoottisia kalalajeja samoille vesille, jolloin Yellowstonen punakurkkulohi joutui entistä tiukempaan kilpailuun elintilastaan. Kalastus on viime vuosina saatu kuriin "pyydystä ja laske vapaaksi" -säännön avulla, mutta lajien välistä kilpailua ei ole pystytty rajoittamaan. Muun muassa järven harmaanieriät ovat todellinen uhka Yellowstonen punakurkkulohelle. Myöskään sairauksilta ei ole vältytty: vuonna 1998 Yellowstone-järvestä löydettiin lohikalojen kierretautia aiheuttavaa Myxobolus cerebralis -itiöeläintä. Molemmat, sekä tauti että harmaanieriä, ovat vahingoittaneet merkittävästi punakurkkulohikantaa, mutta ei osata sanoa kummalla loppujen lopuksi on ollut enemmän vaikutusta kannan vähenemiseen.
Linnut
thumb|200px|Vaarantunut valkopäämerikotka pesii yhä Yellowstonessa. Yellowstonen kansallispuiston yli 180 lintulajista kolme on luokiteltu vaarantuneiksi. Nämä lajit ovat muuttohaukka, valkopäämerikotka ja trumpettikurki. Muuttohaukka asuu Yellowstonessa huhtikuusta lokakuuhun ja talvehtii Meksikossa. Vuotta 1970 edeltänyt torjunta-aineiden liikakäyttö vahingoitti merkittävästi muuttohaukkakantaa, mutta viime vuosien suojelutoimet ovat johtaneet kannan kasvuun. Myös myrkytyksistä kärsinyt Yhdysvaltain kansallislintu valkopäämerikotka elää puistossa koko vuoden, eikä muuta ulkomaille talvehtimaan. Yellowstonessa on parhaillaan käynnissä suojeluohjelma, jonka tavoitteena on saada puistoon 62 kotkaparia, jotka tuottaisivat yhteensä 53 poikasta vuosittain. Trumpettikurki on yksi Pohjois-Amerikan uhanalaisemmista lajeista. Laji kärsi ihmisen levittäytyessä yhä laajemmalle Yhdysvaltoihin 1700- ja 1800-luvuilla. Yellowstonessa ne viipyvät kesät. Vuonna 1999 Yellowstonessa oli vain kaksi aikuista trumpettikurkea, joista toinen kuoli vuotta myöhemmin. Tavallisimpia lintulajeja Yellowstonessa sen sijaan ovat muun muassa vuoritiainen, kanadanhanhi, preerialokki ja korppi.
Hyönteiset ja mikrobit
thumb|200px|Kuuman lähteen ympärillä kasvaa kirkkaanoransseja leviä ja bakteereja.
Yellowstonen vulkaanisten kohteiden kuumissa vesissä elää erilaisia bakteereja ja leviä, jotka saavat aikaan vesialtaiden kirkkaat värit. Monet termofiilisistä bakteerikannoista saavat ravintonsa vulkaanisten lähteiden sisältämästä rikistä ja vedystä. Yellowstonen vesissä on monia fotosynteettisiä bakteereja, kuten syanobakteereja, vihreitä rikkibakteereja (Chlorobi) ja vihreitä ei-rikkibakteereja (Chloroflexi).
Vesistöjen lähellä elää Ephydridae-heimon kärpäsiä, jotka saavat ravintonsa bakteereista ja levistä. Kärpäset munivat munansa mikrobimattojen päälle, ja niiden toukat kestävät jopa 47 celsiusasteen lämpötiloja.
Robert Cecil (nobelisti)
thumbnail|right|250px|Edgar Algernon Robert Gascoyne-Cecil. Edgar Algernon Robert Gascoyne-Cecil (14. syyskuuta 1864 – 24. marraskuuta 1958) oli brittiläinen lakimies, poliitikko ja diplomaatti. Cecil oli merkittävässä asemassa Kansainliittoa suunniteltaessa, ja työskenteli siellä kunnes Kansainliitto sulautettiin YK:hon vuonna 1945.
Cecil oli pääministeri Robert Salisburyn poika josta tuli ensimmäisen maailmansodan aikana korkea ulkoministeriön virkamies. Hän alkoi suunnitella kansainvälistä rauhanturvasopimusta jo 1916, ja Pariisin rauhanneuvotteluissa hän huomasi ajatustensa olevan hyvin samansuuntaisia kuin Yhdysvaltojen Woodrow Wilsonilla ja Etelä-Afrikan Jan Smutsilla.
Cecilille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1937 hänen ansioistaan Kansainliiton parissa.
Rokansaari (Puumala)
Rokansaari on saari varsinaisella Saimaalla Lietvedellä Puumalassa Etelä-Savossa.
Maantietoa
Rokansaari on 3,7 kilometriä pitkä, 2,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna noin 5,4 neliökilometriä. Saari sijaitsee Lietveden eteläosassa Suur-Saimaaseen rajoittuvan saariston pohjoisosassa. Sen luoteis-, länsi- ja kaakkoispuolella puolella aukeaa Lietveden laaja järvenselkä, saaren eteläpuolella jää Vehkovirta Lintusalon ja Liimattalansaaren eteen, itäpuolella ovat Kuutinvirta ja sen pohjoispuolella Halkosaarenselkä, ja aivan saaren pohjoispäässä on yli 300 metriä leveä Lietsalmi. Lietsalmen vastaranta on Lietniemi, joka kuuluu Rokansalon kylään. Rokansaarella on muutamia lähisaaria. Saaren koillispuolella Halkosaarenselän pohjoispuolella on saaristo, johon kuuluvat esimerkiksi Linnaluoto ja Vasikaiset. Itse Halkosaari sijaitsee kilometrin päässä ja se on läntisin siellä olevista suurista saarista. Selällä sijaitsee lisäksi yksinäinen Virstaluoto. Vehkovirrassa on pieni saaristo, joka sijaitsee lähempänä Liimattalansaarta. Vain Petäissaari ja Lehtisensaari sijaitsevat Rokansaaren lähellä. Suurella Lietveden järvenselällä sijaitsevat etäällä esimerkiksi Luukonperänsaaret ja Lonkiluoto. Saaren rantaviiva on selkeäpiirteinen eikä pitkiä niemiä tai lahtia esiinny. Vehkovirrassa sijaitsee Taipaleenlahti, Luukonlahti ja Ruokosenlahti, jotka ovat leveäsuisia ja lyhyitä lahtia. Ristiniemi muodostaa saaren eteläisimmän kärjen ja Syvänkaarteenniemi ja Laituriniemi pohjoispään niemiä.
Saaren maaperä on muodostunut sorasta ja hiekasta ja sen korkeuserot ovat maltilliset ja loivapiirteiset. Korkein kohta sijaitsee kartoissa nimettömällä mäellä, joka sijaitsee saaren keskiosissa. Se kohoaa 108 metrin korkeuteen mpy. eli 32 metrin korkeuteen Saimaan vedenpinnasta. Ainoat karttoihin nimetyt vuoret ovat Lammasvuori saaren keskiosassa ja kallioinen Hiisivuori saaren länsipäässä. Kaikki saaren järvet vaikuttavat olevan suppalampia. Pohjoispäässä ovat vierekkäin Enolampi (26 ha), Umpilampi (6 ha) ja Ruutanalampi. Enolammen laskuoja on melottavissa. Saaren ainoa suo sijaitsee Umpilammen yhteydessä. Lounaispäässä sijaitsee Suurijärvi (35 ha), joka on lukuisten suppien muodostama järvilabyrintti. Järvenosilla on nimet Nurkkajärvi, Karplampi, Kuvaalampi, Ukonlampi ja Alainenlampi. Suurijärven vesi on kirkasta ja siihen voi meloa lyhyen laskuojan kautta. Ne ovat yhteydessä toisiinsa kapeiden salmien välityksellä. Saaren asutus on sijainnut Suurijärven itäpuolella. Pohjoismäen, Kettulan ja Lammasvuoren lopetetut maatilat sijaitsevat niittyjen ympärillä lähellä toisiaan. Rannoilla on vielä noin 15 vapaa-ajan asuntoa. Saaren tiet ovat edelleen polkuja ja kärryteitä. Kävelijän tulisi pitää mielessään, että saarella ne johtavat yleensä yksityiselle vapaa-ajan asunnoille. Vehkovirtaan on merkitty Saimaan syväväylä, jonka syväys on 4,2 metriä. Lietsalmessa kulkee 2,4 metrin ja Lietveden järvenselällä myös 2,4 metrin veneväylä.
Saaren geologia
Saaren maaperä on muodostunut viime jääkauden loppuvaiheessa, kun mannerjäätikön sulamisvedet kuljettivat paikalle soraa ja hiekkaa. Ne tulivat pohjoisesta pitkin jäätikönalaista jäätikköjokea, jonka jälkiä pystyy edelleen seuraamaan maastossa ja kartoilla 150 kilometrin matkalta. Rokansaareen tulee Pieksämäeltä alkava maastossa katkeileva harjujakso, jonka jälkiä on vielä näkyvissä pohjoisessa Puumalan kirkonkylässä ja etelässä Kyläniemeen asti. Rokansaaren hiekka-alue on muodostunut noin 11 500–11 400 vuotta sitten, kun alue vapautui mannerjäätikön alta suoraan Saimaan jäätikköjärveen. Jäätikköjoen tuoma vesi ja kiviaines laskeutui jäätikköjärven pohjalle muodostaen kiilamaisen kerrostuman. Kiviaineksen ja hienon hiekan joukkoon hautautui reunasta lohjenneita jäälohkareita, joiden jättämät painaumat eli supat muodostavat saaren lampien syvänteet. Myöhemmät Saimaan vedenpinnan hitaat muutokset ovat siirtäneet rantojen paikkaa ja järven aallokon kulutustoiminta on jättänyt saarelle näkyviin muinaisrantoja eri korkeuksille.
Luonnonsuojelualue
Rokansaari sisältyy Natura 2000-ohjelman suojeluohjelmaan (Lietvesi, FI0500024, 193 km²), jossa Lietveden saaret ovat pääasialliset suojelun kohteet. Natura-alueeseen sisältyy Rokansaaresta kaikki osat paitsi entiset maataloustoimintaan kuuluneet alueet. Karttapaikan karttaan on saaren lounaisosaan merkitty edellä esitettyä suppeampi suojelualue. Alue muodostuu yhdestä laajemmasta ja yhtenäisestä suojelualueesta ja pohjoisosassa kolmesta erillisestä suojellusta ranta-alueesta. Laajempi suojelualue sisältää vain maa-alueita ja sen ulkopuolelle jää Suurijärven vesialueet. Alainenlammessa ja Ukonlammessa sijaitsevat saaret ovat myös suojeltuja.
Rokansaaren täyshoitola
Saaren pohjoisosa kuului Kaarteen sahalle, kun viipurilainen Vilho Montonen osti siltä vuonna 1940 nykyisen virkistysalueen maat. Sotien aikana hän rakennutti saarelle saunan ja pienen huvilan. Kun sota päättyi, laajennettiin huvilaa ja se muutettiin täyshoitolaksi sopivaksi. Täyshoitolana se toimi 1940-luvun lopulta 1980-luvun lopulle. Aluksi toimintaa johti Vilho Montonen, mutta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1953 toimintaa jatkoi hänen vaimonsa Karin Montonen. Kuuluisia vieraita saaressa ovat olleet George de Godzinsky ja Uolevi Raade.
Kiinteä asutus
Vuoden 1928 Lappeenrannan seudun taloudellisessa kartassa on saarelle piirretty kolme maatilaa Pohjoismäki, Kettula ja Lammasvuori, joiden peltomaat muodostuivat kuudesta peltopalstasta. Saaren karttanimi oli tuolloin ”Rokansalo”. Saaren pohjoisosaan on piirretty kaksi rakennusta, yksi Umpilammen pohjoisrantaan ja toinen Enolammen pohjoisrantaan.
Vuoden 1971 peruskartassa sijaitsi saaren keskiosissa kolme maatilaa samoilla paikoillaan ja samoilla pelloilla kuin taloudellisessa kartassa. Saaren rannoille oli rakennettu viisi mökkiä ja näiden lisäksi näkyi täyshoitolan rakennukset. Seuraavassa vuoden 1987 kartassa on pellot merkitty niityiksi tai taimikoiksi. Saaren rannoille on merkitty 14 mökkiä. Viimeisessä painetussa vuoden 1996 peruskartassa on merkitty pieni suojelualue, joka käsitti vain Suurijärven keskelle jääneen lampien välisen niemimaan, Ukonlammen ranta-alueet ja Alainenlammen pohjoispuoliset alueet.
Taisteluhaudat
Ensimmäiseen maailmansotaan liittyviä taisteluhautoja löytyy saaren pohjoisosasta Vallihaudanmäeltä.
Kivikauden asuinpaikka
Saaren eteläosassa pienen Pöllöluodon kohdalla sijaitsevassa niemessä on löydetty merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Varsinaisia asumuspainanteita ei ole ja asuinpaikan merkkinä on vain kvartsi-iskoksia sisältävä maa-aines muinaisen rantatörmän päältä. Alueella ei ole suoritettu kaivauksia. Karttapaikkaan on asuinpaikalle merkitty muinaisen hautapaikan karttamerkki. Samanlainen merkki on piirretty pohjoisosan taisteluhautojen yhteyteen.
Virkistystoimintaa
Saari on veneilijöiden suosima pysähdys- ja leiriytymispaikka. Saaren pohjoispäässä sijaitsee Rokasalon virkistysalue, joka omistaa Saimaan virkistysalueyhdistys ry. Virkistysalue sijaitsee 25 hehtaarin metsätilalla saaren pohjois- ja luoteispäässä. Retkeilyalueeseen sisältyy lähes kaikki Umpilammen rannat etelärantoja lukuun ottamatta ja Enolammen luoteisrannat. Rokansalon kesäkoti on sen toiminnan keskuspaikka. Alueella on vuokrattavana seitsemän mökkiä, mutta majoittua voi myös telttailemalla hiekkarannoilla. Retkeilijöille on tarjolla myös kaksi laituria, useita nuotiopaikkoja, grillikatos, kaksi saunaa, jätepiste, muutama käymälä ja kaivo. Kesäkaudella toimii kesäkodissa kahvila.
Somalianruohikkokiuru
Somalianruohikkokiuru (Heteromirafra archeri) on äärimmäisen uhanalainen luoteisessa Somaliassa elävä lintu.
Somalianruohikkokiuru on kooltaan noin 14 cm. Laji on isopäinen, pullea ja pyrstöltään lyhyt. Väritykseltään lintu on ruskeankirjava. Vatsa ja pää ovat muuta ruumista vaaleammat. Somalianruohikkokiurulla on valkea silmäkulmajuova. Savannikiuru (Mirarfa cantillans ) on hyvin samannäköinen lukuun ottamatta pidempää pyrstöä ja ruosteenruskeita siivenreunuksia. Lajin äänistä ei ole tietoa.
Laji elää ruohikkomailla tai ruohikkoisilla ja pensaikkoisilla kivikkoseuduilla. Varmistettuja havaintoja lajista ei ole ollut vuoden 1955 jälkeen. Kannan kooksi arvioidaan kuitenkin 50–250 yksilöä. Suurin uhka somalianruohikkokiuruille on ruohikkomaiden otto viljelyskäyttöön.
Hyrule
Hyrule (ハイラル, Hairaru) (vanha suomennos Heraldia) on kuvitteellinen fantasiamaailma, joka toimii monen Nintendon ja Shigeru Miyamoton luoman The Legend of Zelda -pelisarjan pelin tapahtumapaikkana. Hyrule-sanalla viitataan sekä Hyrulen kuninkaallisen perheen hallitsemaan kuningaskuntaan että koko Zelda-peleissä esiintyvään maailmaan. thumb|250px|right|Hyrule pelissä [[The Legend of Zelda: Ocarina of Time|Ocarina of Time.]]
Hyrule Zelda-peleissä
Hyrule on Zelda-pelien keskeinen tapahtumapaikka. Monissa peleissä Linkin tehtävänä on sekä Prinsessa Zeldan että koko Hyrulen pelastaminen Ganonin vallan alta. Ensimmäisen Zelda-pelin jälkeen Hyrulen maailma on saanut lisää yksityiskohtia ja siitä on paljastunut uusia alueita. Monissa peleissä Hyrule sijoittuu eri aikakausille.
Hyrulella on lukuisia rinnakkaismaailmoja ja lähimaita, ja monet Zelda-pelit sijoittuvatkin osin tai kokonaan Hyrulen ulkopuolelle: Link's Awakening, tapahtumapaikkana Koholint-saari; Majora's Mask, Termina; Oracle of Ages, Labrynna; Oracle of Seasons, Holodrum; Phantom Hourglass, Waters of the Ocean King (suom. Meren kuninkaan vedet); ja Tri Force Heroes, Hytopia. Lisäksi Holodrumin alla on salainen vulkaaninen maailma, Subrosia. A Link to the Pastin tapahtumat sijoittuvat osin Dark Worldiin, Sacred Realmin turmeltuneeseen muotoon, kun taas A Link Between Worlds esittelee Hyrulen vastaparin, Lorulen, johon pelin tapahtumat sijoittuvat yhdessä Hyrulen kanssa. Lorule muistuttaa paljon Dark Worldia. Twilight Princessissä Link tutkii varjojen hallitsemaa Twilight Realmia. The Wind Wakerissa Hyrule on peittynyt veden alle, ja uutta valtakuntaa nimitetään The Great Seaksi (suom. Suuri Meri). Spirit Tracksin Hyrule on nimestään huolimatta täysin eri paikka kuin sarjan muissa peleissä ja tunnetaankin nimellä New Hyrule (suom. Uusi Hyrule).
Rupee
thumb|right|100px|Rupeita. Rupeet ovat Hyrulen valuuttaa. Rupeita esiintyy lähes kaikissa Zelda-peleissä The Legend of Zeldasta lähtien, ainoastaan peleissä The Adventure of Link ja Four Swords Adventures niitä ei esiinny, sillä ensiksi mainitussa ei voi käyttää rahaa ollenkaan ja jälkimmäisessä Force Gem -nimiset jalokivet toimivat valuuttana. Link löytää rupeita eri puolilta Hyrulea niin luonnosta kuin palatseihin kätkettyinä aarteina. The Minish Capin mukaan Hyrulen minish-asukkaat kätkevät rupeita mielellään ruohikkoon, josta seikkailijoiden on helppo löytää niitä. Link käyttää rupeita tavallisesti ostosten tekemiseen, mutta niitä voi kuluttaa myös minipelien pelaamiseen. Silloin tällöin Linkin on pakko käyttää osa rupeistaan voidakseen viedä juonta eteenpäin, esimerkiksi ostaessaan tarinan kannalta pakollisen esineen. Four Swordsissa jokaisella tasolla tulee kerätä tietty vähimmäismäärä rupeita, ja kaikki neljä Linkiä myös yrittävät kukin kerätä niitä muita enemmän. Tietyt esineet (kuten jousi The Legend of Zeldassa) vievät käytettäessä rupeita Linkin lompakosta.
Rupeen arvo määräytyy värin mukaan: vihreä rupee on arvoltaan yksi, sininen viisi, keltainen kymmenen, punainen kaksikymmentä, violetti viisikymmentä, hopeinen sata ja kultainen tai oranssi kaksisataa. Rupeen arvo vaihtelee pelistä riippuen tai lisätty eri värisiä rupeita. Link voi tavallisesti kantaa mukanaan vain tietyn määrän rupeita, riippuen rahapussinsa koosta. Muutamissa peleissä esiintyy rupoor-nimisiä harmaita rupeita, joiden kanssa kosketuksiin joutuminen vie jonkin verran rupeita Linkin rahapussista.
Rupee on usein myös muiden maailmojen valuuttana, esimerkiksi Terminassa Majora's Maskissa ja Koholint-saarella Link's Awakeningissa.
Historia
Hyrulen loivat kolme jumalatarta, jotka ovat nimeltään Din, Farore ja Nayru. Maan ja meren, kasvien ja eläinten sekä fysiikan lakien luomisen jälkeen jumalattaret nousivat taivaaseen jättäen jälkeensä Triforcen, jossa säilyy osa kunkin voimasta. Triforce asetettiin Sacred Realmiin.
Alueet
Jokaisen Zelda-pelin myötä Hyrule laajenee ja yksityiskohdat selkenevät (tiettyjä poikkeuksia lukuun ottamatta). Tietylle pelille ominaisten alueiden rinnalla osa alueista ovat tuttuja monista peleistä.
Maastohiihdon maailmancup 2004–2005
Maastohiihdon maailmancup 2004–2005 oli historian 24. virallinen maastohiihdon maailmancup -kausi. Se alkoi Düsseldorfissa 23. lokakuuta 2004 ja päättyi Falunissa 20. maaliskuuta 2005.
Paistinpannumurhaajat
Juoni
Paul ja Mary Bland ovat viininmyyjä ja sairaanhoitaja, jotka valittavat huonoa elämäntilaansa ja haaveilevat ravintolan perustamisesta.
Hyrule
Hyrule Castle
Hyrulen linna on kuninkaallisen perheen asunto, josta käsin Hyrulea johdetaan. Ensimmäisen kerran linna esiintyi pelissä A Link to the Past, jonka alussa Linkin on pelastettava prinsessa Zelda linnan vankityrmistä. Joissakin The legend of Zelda- Peleissä Hyrulen linna on pelissä luolastona. Linnan lähistöllä on monissa peleissä kaupunki, Hyrule Castle Town.
Paistinpannumurhaajat
Juoni
Kun herra Bland saa potkut viinikaupasta, pari jää melkein rahattomaksi ja mahdollisuudet, joista he haaveilivat, vähenevät nopeasti. Heidän ahdinkonsa pahenee, kun he tajuavat asuvansa huoneistossa, jossa pidetään säännöllisesti pintaliitäjien juhlia.
Hyrule
Ganon's Tower
Ocarina of Timessa Link siirtyi seitsemän vuotta ajassa eteenpäin. Seitsemän vuoden aikana Ganondorf valloitti Hyrulen linnan ja muutti sen suureksi, mustaksi ja leijuvaksi pimeyden linnakkeeksi. Linna on silloin Hyrulen linna, mutta Ganondorfin vallassa. Pelin lopussa Link ja Zelda tuhoavat Ganonin linnan, jolloin vanha Hyrulen linnakin sortuu.
Paistinpannumurhaajat
Juoni
Kun juopunut pintaliitäjä harhailee Blandien huoneistoon ja yrittää raiskata rouva Blandin, herra Bland tappaa miehen lyömällä häntä raskaalla paistinpannulla. Blandit ottavat miehen rahat ja laittavat miehen jätepuristimeen. Myöhemmin he tappavat toisenkin pintaliitäjän samalla tavalla. Blandit tajuavat, että voivat rikastua tappamalla ”rikkaita perverssejä”. Niinpä Blandit tekevät niin.
Löydettyään autostaan lentolehtisen, joka ylistää halpaa lukkoasennusta, Blandit päättävät herra Blandin viinikokoelman turvaksi vaihdattaa asuntonsa oven lukot.
Hyrule
Lake Hylia
Hylian järvi on vaarallinen vesialue, jossa liikkuakseen Linkin on hankittava uimiseen tarvittavat taidot tai varusteet. Hylian järvestä tai sen lähettyviltä löytyy tavallisesti palatsi, jossa Linkin on suoriuduttava vesielementissä liikkuvista vastustajista. Järveen laskee vuorelta, yleensä Kuolemanvuorelta virtaava joki. Järven geologia muistuttaa tulivuoren purkauksesta syntyneen vesistön muotoja.
Paistinpannumurhaajat
Juoni
Lukkoseppä on nimeltään Raoul. Raoul on latinomies, joka ryöstää asiakkaidensa kodit. Raoul murtautuu Blandien huoneistoon yöllä vaihdettuaan lukot, vain törmätäkseen Blandien viimeisimmän uhrin, natsifetisistin, ruumiiseen.
Hyrule
Lost Woods
Kadonnut metsä (Lost woods) on salaperäinen alue, jonne seikkailijaa varoitetaan eksymästä. The Legend of Zeldassa, Oracle of Seasonsissa ja Ocarina of Timessä Kadonnut metsä on loppumaton määrä peräkkäin asetettuja tiloja, joista Link pääsee ulos vain valitsemalla oikean reitin. A Link to the Pastissa Mestarien miekka monine kopioineen löytyy metsästä. Majora's Mask alkaa Kadonneesta metsästä, jossa Link etsii ystäväänsä. Ocarina of Timessä metsässä voi suunnistaa Sarian soittoa kuunnellen. Mitä kovempaa soitto kuuluu, sitä lähempänä keskustaa Link liikkuu. Kadonnut metsä esiintyy Twilight Princessissä nimellä Sacred Grove, ja se muistuttaa tyyliltään Ocarina of Timen käsitystä metsästä monine huoneineen, ja ympärillä kaikuvalla Saria's Songilla. Metsässä asuu myös useissa peleissä Skullkid-olentoja.
Paistinpannumurhaajat
Juoni
Paul saa Raoulin kiinni, ja he tekevät sopimuksen: Raoul ei kerro Blandien salaisuutta, ja kertoo heille tietävänsä paikan, jossa ruumiita voi ”vaihtaa” rahaksi. Blandit hyväksyvät sopimuksen, ja Raoul lähtee myymään pintaliitäjien ruumiita koiranruokatehtaalle, ja varastaa samalla uhrien autot ja myy ne.
Hyrule
Death Mountain
Kuolemanvuori on luolien ja jyrkänteiden muodostama vuori, joka on tärkeä tapahtumapaikka useassa Zelda-pelissä. Ocarina of Timessä ja The Wind Wakerissa Kuolemanvuori on terävähuippuinen tulivuori, jonka huipun ympärillä on ohut pilvikehä. Kansanuskomuksen mukaan pilven väri vaihtuu dramaattisten tapahtumien sattuessa vuorella: valkea pilvi merkitsee rauhaa, tuhkainen ja tulinen pilvi levottomuuksia. Vuoren huipulla on suuri kivi, Näkykivi (englanniksi Spectacle Rock). The Legend of Zeldassa Näkykivi sisältää Ganonin luolan sisäänkäynnin. Ocarina of Timessä Näkykivi löytyy Kuolemanvuoren kraatterista.
Paistinpannumurhaajat
Juoni
Eräänä yönä pian tapahtuneen jälkeen herra Bland lähtee ostamaan tarvikkeita (ja uutta paistinpannua, koska rouva Bland ei tahdo käyttää ruoanlaitossa pannua, jolla tapetaan ihmisiä) ja rouva Bland jää yksin taloon. Heidän seuraava asiakkaansa on pukeutunut kuin hippi (Ed Begley Jr.) saapuu, kun herra Bland on poissa. Kun rouva Bland kertoo miehen olevan myöhässä tapaamisesta, yrittää mies raiskata rouva Blandin. Raoul tulee sisälle juuri sillä hetkellä, näkee asiakkaan hyökkäämässä rouva Blandin kimppuun ja lyö miehen vyöllään kuoliaaksi. Sitten Raoul tarjoaa Marylle marihuanaa, ja he harrastavat seksiä.
Raoul ja rouva Bland nukkuvat yhdessä vielä kerran, ja Raoul ehdottaa rouva Blandille, että he karkaisivat yhdessä. Kun Raoul yrittää ajaa herra Blandin yli autolla, herra Bland palkkaa Doris the Dominatrixin uskottelemaan Raoulille, että hänet on karkotettu maasta. Raoul kertoo herra Blandille, että hän on menossa naimisiin Maryn kanssa. Raoul vie herra Blandin keittiöön, jotta hän ja Mary voisivat yhdessä tappaa herra Blandin. Kuitenkin käy niin, että Mary tappaa Raoulin paistinpannulla.
Mary ja Paul muistavat kutsuneensa kiinteistönvälittäjänsä (joka auttaa heitä löytämään heidän unelmiensa ravintolan) päivälliselle. Talossa ei ole ruokaa, ja vain vähän ennen hänen saapumistaan Paul ja Mary tekevät aterian Raoulista ja tarjoilevat hänet päivälliseksi. Viimeinen kuva elokuvassa on kuva hymyilevistä Paulista ja Marysta, jotka seisovat uuden ravintolansa edessä, ja ruudulla näkyy kuvateksti: ”Bon Appétit”.
Vastaanotto
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi Paistinpannumurhaajille kolme tähteä, yksi kaksi tähteä ja kaksi yhden tähden, keskiarvona 1,8 tähteä neljästä.
The Book of Souls: Live Chapter
The Book of Souls: Live Chapter on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin livealbumi. Albumi on taltiointi Iron Maidenin vuosien 2016–2017 kiertueesta The Book of Souls World Tour, ja sen materiaali on nauhoitettu kiertueella yhteensä viidessätoista eri konsertissa. The Book of Souls: Live Chapter on sekoitus yhtyeen vuoden 2015 studioalbumin The Book of Souls kappaleita ja yhtyeen vanhempaa tuotantoa.
Tarkastusmaksu
Tarkastusmaksu on joukkoliikenteessä perittävä maksu. Sen määrää lipuntarkastaja henkilölle, joka matkustaa kulkuvälineessä matkustusoikeudetta. Oikeudettomuus voi tarkoittaa joko liputta matkustamista, leimaamatonta, vanhentunutta tai väärää lippua, matkustusalueen ylittämistä tai matkustamista toisen henkilön haltijakohtaisella lipulla.
The Book of Souls: Live Chapter
Ironin Maidenin basisti Steve Harrisin mukaan yhtye on käytti tuntikausia aikaa käydessään läpi The Book of Souls World Tour -kiertueensa taltiointeja. Harrisin mukaan The Book of Souls: Live Chapter on valikoima kiertueen ”parhaimpia vetoja, joista myös välittyy kokonaisvaltainen keikkaelämys.” Albumi sai kansainvälisesti hyvän vastaanoton, ja esimerkiksi Soundin julkaisemassa arvostelussa albumi sai kolme tähteä. The Book of Souls: Live Chapter nousi kahdeksassa Euroopan maassa albumilistojen kymmenen parhaan joukkoon, esimerkiksi Suomen virallisen albumilistan sijalle kahdeksan.
Albumin rakenne
The Book of Souls: Live Chapter on sekoitus Iron Maidenin vuoden 2015 studioalbumin The Book of Souls kappaleita ja yhtyeen vanhempaa tuotantoa. Albumin viisitoista kappaletta on jaettu albumin CD-versiossa kahdelle ja vinyylilevyversiossa kolmelle levylle.
Tarkastusmaksu
Tarkastusmaksu Suomessa
Helsingin seudun liikenne on esittänyt tarkastusmaksun nostamista 100 euroon. Liputta matkustamisesta koituu Helsingin seudun liikenteelle noin 15–25 miljoonan euron vuotuiset tappiot. Vuonna 2016 HSL tarkasti yli kolme miljoonaa matkustajaa ja määräsi tarkastusmaksuja lähes 70 000 kappaletta. Vuonna 2018 kuitenkin uutisoitiin, että lippujen tihentynyt tarkastaminen on vähentänyt liputonta matkustamista pääkaupunkiseudulla. Tammi–maaliskuussa 2018 HSL suoritti 370 000 tarkastusta, joissa liputtomia matkustajia todettiin 10 000, joka oli 1 200 vähemmän kuin edeltävänä vuonna. Vähentymisen syyksi on epäilty myös lähijunien konduktööreille annettua oikeutta katsoa lippuja ja tarvittaessa poistaa liputon matkustaja junasta.
The Book of Souls: Live Chapter
Albumin rakenne
Albumi sisältää yhteensä viisitoista kappaletta, joista kuusi on peräisin The Book of Souls -albumilta. Albumi on varsin tarkka jäljitelmä yhtyeen The Book of Souls World Tour -kiertueen settilistasta. Albumin kappalelista on valikoitu kiertueen vuoden 2017 konserteissa käytössä olleen settilistan perusteella, mutta kappaleista ainoastaan ensimmäisen levyn ”Wratchild” ja toisen levyn ”The Great Unknown” on taltioitu vuonna 2017, koska yhtye ei soittanut niitä vuoden 2016 konserteissaan.
Tarkastusmaksu
Tarkastusmaksu Suomessa
HSL:n tarkastajat aloittivat tarkastustoiminnan Tampereen linja-autoissa vuodesta 2016 alkaen, ja sittemmin toiminta on siirretty paikallisille pysäköinninvalvojille. Tampereella tarkastusten kuukausittaiset kustannukset ylittävät kymmenen tuhatta euroa. Liputta matkustamista on kuitenkin havaittu hyvin vähän: vuoden aikana yli 26 000 tarkistetusta tamperelaisesta matkustajasta vain 95 sai tarkastusmaksun, joista suuri osa annettiin joko tarkoituksella tai epähuomiossa ostetusta vääränlaisesta lipusta. Lähes kolme tuhatta euroa tappiota tuottanutta tarkastustoimintaa pidettiin silti tärkeänä keinona lipputulojen turvaamiselle, minkä lisäksi sitä on perusteltu kokemuksen kartuttamisena tulevan varalle – vuonna 2021 liikennöintinsä aloittanut Tampereen raitioliikenne toimii avorahastuksella, minkä on uskottu vaativan lipuntarkastustoiminnan lisäämistä entisestään.
The Book of Souls: Live Chapter
Albumin rakenne
The Book of Souls -albumin kappaleiden lisäksi albumi sisältää valikoituja kappaleita yhtyeen 1980-, 1990- ja 2000-lukujen studioalbumeilta. Vuoden 1992 albumilta Fear of the Dark mukana albumilla on nimikkokappale, ja vuoden 2000 albumilta Brave New World kappale ”Blood Brothers”. Lopun albumista muodostavat yhtyeen 1980-luvun tuotannon keskeisimmät kappaleet ja hitit, kuten esimerkiksi vuoden 1982 The Number of the Beast -albumin nimikkokappale, vuoden 1983 Piece of Mind -albumin ”The Trooper” ja vuoden 1986 Somewhere in Time -albumin ”Wasted Years”.