cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
James J. Archer
Sisällissota
Marylandin kampanjan aikana syyskuussa 1862 Archer oli liian sairas ratsastaakseen ja johti prikaatiaan ambulanssista käsin. Hänen miehensä tekivät pikamarssin Harpers Ferrystä ja saapuivat Sharpsburgiin Unionin armeijan IX-armeijakunnan vasemmasta sivustasta. Hurjassa hyökkäyksessä Archer ajoi vihollisen takaisin ja valtasi uudestaan konfederaation tykistöpatterin. Kolme päivää myöhemmin Shepherdstownin taistelussa Archer ja prikaatinkenraali William Dorsey Pender johtivat hyökkäystä, joka ajoi vihollisen takaisin Potomac-joen toiselle puolelle ja antoi Leen armeijalle tilaisuuden livahtaa takaisin Virginiaan. Vaikka Archer sairasteli jatkuvasti hän johti prikaatinsa voittoihin Fredericksburgin ja Chancellorsvillen taisteluissa.
Vankina
Vuoden 1863 Gettysburgin offensiivin aikana Archerin terveydentila heikkeni edelleen, kun prikaati marssi kesän kuumuudessa ja kosteudessa. Archerin joukko-osasto oli nyt osa kenraalimajuri Henry Hethin divisioonaa. 1. heinäkuuta 1863 saavuttuaan Gettysburgiin Archerin joukot kahakoivat John Bufordin johtaman liittovaltion ratsuväkiosaston kanssa yli kaksi tuntia. Unionin jalkaväki teki vastahyökkäyksen, johon osallistui myös Unionin kuuluisa rautaprikaati. Unionin komentaja kenraalimajuri John F. Reynolds sai todennäköisesti surmansa Archerin joukko-osaston käsissä.
Archerin miehet ajettiin Willoughby Runin-joen toiselle puolelle, missä uupunut Archer piiloutui pusikkoon. Unionin sotamies Patrick Maloney 2. Wisconsin-osastosta otti Archerin kiinni ja vei tämän Unionin armeijan linjojen taakse, missä Archer tapasi lyhyesti vanhan kollegansa Unionin kenraalimajuri Abner Doubledayn. Archerista tuli ensimmäinen sotavangiksi joutunut Pohjois-Virginian armeijan kenraali sen jälkeen, kun Lee oli ottanut Konfederaation armeijan komennon. Vangitsemisen jälkeen Birkett D. Fry otti Archerin prikaatin komennon ja johti sitä Pickettin hyökkäyksessä.
Archer ja hänen nuorempi veljensä ja kenttäadjutanttinsa Robert Harris Archer (1820–1878) lähetettiin Fort Delawareen, josta hänet siirrettiin monien muiden Gettysburgissa vangittujen upseerien tavoin Johnson's Islandin vankileiriin Eriejärven rannalle. Archerin terveys romahti Ohion ilmastossa. Archer kirjoitti Konfederaation sotahallinnolle kirjeen, jossa hän ehdotti hyökkäystä vankileirin vartijoiden kukistamiseksi. Salaliittolaiset olisivat kuitenkin tarvinneet Konfederaation hallituksen apua päästäkseen takaisin kotiin.
Lähes vuoden vankeuden jälkeen Archer siirrettiin 600 upseerin joukossa Fort Delawareen. Suunnitelmana oli siirtää upseerit Morris Islandiin Etelä-Carolinaan. Paikka oli Konfederaation jatkuvan tykkitulen kohteena ja upseereista olisi tullut unionin panttivankeja ja ihmiskilpiä. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut.
Archer vaihdettiin vankienvaihdossa myöhäiskesällä 1864 ja hän liittyi uudestaan Konfederaation armeijaan. 9. elokuuta hän sai käskyn ilmoittautua Hoodin alaiseen Tennesseen armeijaan Atlantassa. Kaksi päivää myöhemmin käsky kuitenkin peruttiin ilmeisesti Archerin huonon terveyden vuoksi. Hän matkusti Petersburgiin Virginiaan, komensi vanhaa prikaatiaan ja palveli lyhyen aikaa Petersburgin piirityksessä ennen kuin hänen terveytensä romahti kokonaan Peeblesin farmin taistelun jälkeen. Archer kuoli Richmondissa Virginiassa, missä ja hänet haudattiin Hollywoodin hautausmaalle. Hän ei ollut koskaan naimisissa.
Joyboys Story
Joyboys Story on Julmahuvi-ryhmän dokumenttiparodia fiktiivisen suomalaispoikabändin menestystarinasta. Joyboys Story on MTV3:n tuottama, ja se voitti 1997 pronssisen ruusun Montreux'n Kultaisen ruusun festivaaleilla. Joyboys Storya ei ohjannut kukaan vaan kuvaaja Jari Pollari teki kuvasuunnittelun ryhmän ohjeiden perusteella. Se on julkaistu myöhemmin osana Studio Julmahuvi kooste dvd:tä.
Näyttelijät
Lähde:
Ӟ
Ӟ on kyrillinen kirjain. Se on udmurtin aakkosten yhdestoista kirjain. Sen pohjana on kyrillinen з, johon on lisätty treema.
Ääntäminen
Ӟ ääntyy udmurtissa soinnillisena palatoalveolaarisena affrikaattana //.
Jendrik Sigwart
Jendrik Sigwart (s. 27. elokuuta 1994 Hampuri, Saksa), tunnettu paremmin taiteilijanimellään Jendrik, on saksalainen laulaja. Hän edusti Saksaa kappaleella "I Don’t Feel Hate" vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Finaalissa hän saavutti 25. sijan ja sai kolme pistettä.
Nuoruus ja ura
Sigwart varttui Hampurissa ja hänellä on neljä sisarusta. Teini-ikäisenä Sigwart opetteli pianon ja kitaran soittoa ja opiskeli musikaalinäyttelemistä Hochschule Osnabrück -yliopiston musiikkikoulussa. Ollessaan vielä opiskelijana, hän esiintyi useissa musikaaleissa. Sigwart on muun muassa esiintynyt musikaalien My Fair Lady, Hairspray ja Peter Pan saksalaisissa tuotannoissa. Sigwart tekee myös omia kappaleita ja julkaisee niitä Youtube-palveluun. Hänen ensimmäinen singlensä nimeltä "Dibdibidi" julkaistiin vuonna 2016. Sigwart kertoo erityisesti ukulelen olevan tärkeä osa hänen musiikkiaan.
Gangesinkorppikotka
Gangesinkorppikotka (Gyps tenuirostris) on korppikotkiin kuuluva harvinainen päiväpetolintu. Sitä pidettiin ennen intiankorppikotkan kanssa samana lajina (Gyps indicus), mutta se jaettiin vuonna 2001 kahdeksi eri lajiksi: gangesinkorppikotkaksi (Gyps tenuirostris) ja intiankorppikotkaksi (Gyps indicus).
Gangesinkorppikotka on äärimmäisen uhanalainen lintu, sitä on jäljellä vain 2 500–9 999 yksilöä, ja nekin elävät ainoastaan Kaakkois-Aasiassa. Populaatio on pienentynyt muun muassa eläinlääkinnässä käytettyjen tulehduslääkkeiden takia; monet kotieläinten raatoja syöneet korppikotkat kuolivat munuaisongelmiin syötyään eläimiä, joita oli hoidettu diklofenaakilla.
Levinneisyys
Lajia tavataan ainoastaan Kaakkois-Aasiassa, varsin isolla alueella. Nykyään sitä on tavattu ainoastaan Laosissa ja Kambodžassa. Gangesinkorppikotka oli vielä yleinen jokin aika sitten, mutta 1800-luvun jälkipuoliskolla ja 1900-luvun alkupuoliskolla kanta romahti. Se elää kuivilla ja avoimilla alueilla ihmisten lähistöllä, ja pesii myös avoimella paikalla lähellä ihmisasutuksia. Gangesinkorppikotkista on tehty havaintoja pääosin avoimilta alangoilta.
Lisääntyminen ja ravinto
Gangesinkorppikotkan pääruokavalio koostuu suurimmassa osassa haaskoista, ja se etsii ruokaa kaatopaikoilta ja teurastamoista. Gangesinkorppikotka on nähty pesivän ainoastaan puissa, ja yleensä pesä on ollut 7–14 metrin korkeudessa, ja lähellä asutusta.
Suomen unkarilaiset
Suomen unkarilaiset ovat Suomessa asuvia unkarilaisia tai heidän jälkeläisiään. Suomessa asui vuoden 2021 lopussa 2 012 henkilöä, joilla oli Unkarin kansalaisuus ja 3 243 henkilöä, joiden kieli oli unkari. Monet heistä ovat tulleet Transilvaniasta eli nykyisestä Romaniasta.
Unkarilaiset Suomessa
Vuoden 2021 lopussa Suomessa asui 2 012 henkilöä, joilla oli Unkarin kansalaisuus. Heistä noin 700 asui pääkaupunkiseudulla. Saman vuoden lopussa Suomessa asui 3 243 henkilöä, joiden kieli oli unkari. Heistä noin 1 200 asui pääkaupunkiseudulla.
Unkarilaisia järjestöjä Suomessa
Bóbita ry on Suomessa oleva aktiivisin unkarilainen seura Helsingin seudulla. Suomen unkarilainen kristillinen yhteisö ry on ainoa virallinen unkarilainen kristillinen seura Suomessa. Se toimii ekumeenisesti, jäsenet tapaavat säännöllisesti Alppilan evankelis-luterilaisessa kirkossa järjestetyssä jumalanpalveluksessa, kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina. Otaniemen kappelissa toimii tiistai iltaisin ekumeenisellä pohjalla unkarinkielinen raamattupiiri. Unkarinkielisia katolisia messuja on harvakseltaan Helsingissä Pyhän Marian tai Pyhän Henrikin kirkossa.
Vuonna 1993 perustettiin Suomenunkarilaisten Seura (FME), jonka puheenjohtaja on tällä hetkellä Árpád Jelinkó. Helsingissä toimii Unkarin Kulttuurikeskus. Samassa osoiteessa on Suomi-Unkari Seuran toimisto.
Paavo Pesusieni – elokuva
Paavo Pesusieni – elokuva on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, joka perustuu Nickelodeonin tuottamaan televisiosarjaan Paavo Pesusieni. Elokuvan ohjasi alkuperäisen sarjan luonut Stephen Hillenburg ja pääosaa esitti Tom Kenny.
Suomenkieliset
Suomenkielisen version on tehnyt PVP Voice Oy.
Contact Air
Contact Air oli saksalainen alueellinen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsi Stuttgartissa. Yhtiö oli mukana Lufthansa Regional -allianssisa. Yhtiön pääkenttänä toimi Stuttgartin lentoasema.
Historia
Contact Air perustettiin ja se aloitti lennot vuonna 1974. Yhtiön laivasto koostui aluksi Dassault Falcon 20- ja Bombardier Learjet -koneista. Lufthansa Regional -allianssiin Contact Air liittyi huhtikuussa 1996.
29. marraskuuta 2011 Lufthansa ilmoitti lopettavansa yhteistyön Contact Airin kanssa 1. lokakuuta 2012. Contact Airilla oli tällöin käytössään kahdeksan Fokker 100 -konetta, joista kuudella operoitiin Lufthansan ja kahdella Swiss International Air Linesin lentoja. Toukokuussa 2012 OLT Express Germany osti Contact Airin, joka lopetti lentonsa saman vuoden syyskuussa.
Laivasto
thumb|200px|[[ATR 72]] Toiminnan lopettamisen aikaan Contact Airilla oli käytössään seuraavat lentokoneet:
Ӡ
Ӡ on kyrillinen kirjain. Se on abhaasin aakkosten 19. kirjain. Se on muunnelma kyrillisestä kirjaimesta з.
Ääntäminen
Ӡ ääntyy abhaasissa soinnillisena alveolaarisena affrikaattana //.
Kolu (Juupajoki)
Kolu on Pirkanmaalla Juupajoella ja Orivedellä Torkkelissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 9,3 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Riutta- ja Matalankorvenvuorten valisessä laaksossa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on paikoin suota. Kuntaraja ylittää järven jakaen sen Juupajoen ja Oriveden puolelle lähes yhtä suuriin osiin.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 133,3 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu metsäojia, mutta sen laskujoki lähtee järven itäpäästä kohti itää. Se laskee maatilan peltojen kautta Eräsjärveen, joka vuorostaan laskee Vähäjärven kautta Koljonselän Eräslahteen.
Dmitri Bulykin
Dmitri Olegovitš Bulykin (, s. 20. marraskuuta 1979 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa alankomaalaista Twenteä. Bulykinin pelipaikka on hyökkääjä.
National Napalm Syndicate
National Napalm Syndicate (käytetään myös lyhennettä NNS) on suomalainen thrash metal -yhtye, joka perustettiin Pudasjärvellä vuonna 1986 ja joka oli tuolloin tyylilajinsa ensimmäisiä Suomessa. Alkuperäinen kokoonpano vuodesta 1986 vuoteen 1987 oli seuraava: Vesa Ruokangas (laulu), Markku Jokikokko (kitara), Jukka Kyrö (kitara), Juha Vuorma (basso) ja Pasi Pauanne (rummut).
Historia
Toimiessaan Pudasjärvellä yhtye joutui monta kertaa sikäläisten lestadiolaisten, jotka syyttivät yhtyeen jäseniä saatananpalvojiksi ja uusnatseiksi, silmätikuksi. Koulussa uskovaiset opettajat antoivat yhtyeen jäsenille huonoja numeroita luonnostaan. Jukka Kyrö mainitsi vuonna 2006 annetussa haastettelussa, ettei hän voinut käsittää tätä, koska yhtyeen jäsenet muistuttivat ulkonäöltään "eniten Jeesusta koko kylällä". Kokoonpanolla Ruokangas-Jokikokko-Kyrö-Vuorma-Pauanne julkaistiin yhtyeen ensimmäinen demo, "Painfull Ten Hours" 1987. Saman vuoden syksyllä Ruokankaan paikalle laulajaksi tuli aikaisemmin A.R.G.-yhtyeessä toiminut Aku Raaska. Ensimmäinen Raaskan kanssa tehty äänite oli vuonna 1988 julkaistu demo "At The Time Of Fullmoon", joka toi yhtyeelle levytyssopimuksen EMI:n kanssa. Vuoden 1988 aikana yhtye julkaisi vielä toisenkin demon, minkä jälkeen ilmestyi ensimmäinen täyspitkä albumi National Napalm Syndicate 1989.
Jo ennen albumin julkaisua yhtye oli keikkaillut ahkerasti Pudasjärven-Kuusamon alueella yhdessä kuusamolaisen A.R.G:n ja keravalaisen Stonen kanssa. Vuonna 1988 National Napalm Syndicate esiintyi ensimmäisen kerran Helsingin Lepakossa, ja myös seuraavana vuonna yhtye esiintyi pääkaupunkiseudulla. Debyyttialbumin ilmestymisen jälkeen Raaskan tilalle vokaaleihin tuli Heikki Lesonen, jonka kanssa yhtye äänitti vielä yhden demon ennen kuin hajosi 1991. Hajoamisen syynä oli Jukka Kyrön Kalevalle 11. toukokuuta 2007 antaman haastattelun mukaan se, että yhtyeen jäsenten oli muutettava pois Pudasjärveltä opiskelupaikkojen perässä, ja yhtyeen toiminnan ylläpitäminen kävi liian vaikeaksi.
National Napalm Syndicate perustettiin vuonna 2002 uudelleen Oulussa, kun Kyrö ja Jokikokko olivat jammailemassa yhdessä, jolloin he huomasivat uusien kappaleiden syntyvän kuin itsestään. Alun perin Kyrön ja Jokikokon tarkoituksena oli saada myös muut alkuperäisjäsenet mukaan, mutta koska myöntyviä vastauksia ei tullut, he päättivät hankkia uudet jäsenet tuekseen. Ensimmäisenä he saivat värvättyä jo samana vuonna rumpali Jari Kaiposen, joka oli aikaisemmin soittanut melodisessa black metal -yhtye Black Swanissa. Seuraavana vuonna yhtyeeseen värvättiin basistiksi Tero Nevala, joka oli aikaisemmin toiminut kosketinsoittajana black metal -yhtye Catameniassa. Nevalan liityttyä National Napalm Syndicateen yhtye äänitti promon, jota tehtäessä tilapäisinä laulajina toimivat Altti Veteläinen, Aki Häkkinen ja Pete Ahonen.
Yhtyeen nykyinen laulaja Ilkka Järvenpää liittyi National Napalm Syndicaten rivehin 2004, jolloin yhtye julkaisi jälleen demon. Helmi-maaliskuussa 2005 yhtye soitti ensimmäiset keikkansa viiteentoista vuoteen ollessaan Creatures from the North -kiertueella yhdessä Maple Crossin ja Sacred Crucifixin kanssa. Kiertueen yhteydessä äänitettiin split-CD, joka sisältää National Napalm Syndicatelta uuden kappaleen, "Sweet Revengen".
Kiertueen jälkeen, toukokuussa 2005 National Napalm Syndicate aloitti Hellgate Studiolla toisen täyspitkän albuminsa äänittämisen. Ennen albumin julkaisua yhtye soitti saman vuoden Tuska-festivaalien jatkoklubilla Helsingissä sekä Jalometalli-festivaaleilla Oulussa. Uusi albumi, Resurrection Of The Wicked, ilmestyi maaliskuussa vuonna 2006. Myös vanhoja muistoja herätettiin henkiin samana vuonna, kun National Napalm Syndicaten vanhoja demokappaleita sisältävä kokoelma Thrashing Relics – Volume 1 ilmestyi. Sama kokoelma sisälsi myös Mengelen, Morphosiksen ja Lycantrophyn (jonka yhtenä laulajana toimi NNS:n entinen laulaja Vesa Ruokangas) demokappaleita. Vuoden 2007 puolella puolestaan ilmestyi kokoelma-albumi The Birth, Death and Resurrection, joka sisältää molemmat ilmestyneet albumit. Ensimmäisen albumin kappaleita oli miksattu uudelleen, minkä lisäksi kokoelmalta löytyi muutama aikaisemmin julkaisematon kappale.
Vuonna 2016 bändi aloitti uuden, työnimellä Kuolema kulkevan studiolevyn äänitykset. Tällöin bändin kokoonpanossa tapahtui jälleen muutoksia, jolloin vokalistin paikalle palasi jälleen Järvenpää. Mukaan liittyi myös uusi rumpali Ville Hanhisuanto. Bändi esiintyi uudessa kokoonpanossaan vuoden 2016 Jalometalli-festivaaleilla.
Demot
A-puoli B-puoli
Tri Ivo ”Eggman” Robotnik
Tri Ivo Robotnik, jota kutsutaan myös nimellä Tri Eggman, on Sonic the Hedgehog -pelisarjan antagonisti ja robotiikan tohtori. Tri Eggman esiintyy esimerkiksi Sonic And Mario At The Olympic Games Tokyo 2020 -pelissä. Hahmon älykkyysosamäärä on yli 300 ja hänet voidaan tunnistaa suurista viiksistään, punaisesta nenästä ja munan muotoisesta vartalosta. Robotnikin taistelut pelisarjan sankaria, Sonicia, vastaan päättyvät usein Robotnikin ylimielisyydestä johtuviin tappioihin.
Nimi Robotnik on peräisin Amerikasta. Japanissa hahmo on aina tunnettu nimellä ”Eggman”. Osassa pelejä Sonic ja muut nimittelevät Robotnikia Eggmaniksi. Lisäksi hänellä on lisäetunimenä ”Julian” SatAM-animaatiossa. Varhaisissa sarjakuvissa hahmon kerrotaan olleen aiemmin nimeltään Ovi Kintobor, joka on itse asiassa Ivo Robotnik nurinpäin käännettynä. Nimenä Ovi viittaa latinankieliseen "munaa" tarkoittavaan sanaan.
Vuonna 2020 ilmestyvässä Sonic the Movie -elokuvassa Robotnikia näyttelee Jim Carrey.
Ulkonäkö
left|thumb|140px|Klassinen Tri. Robotnik ensimmäisissä peleissä. Robotnikilla on käytännössä neljä erilaista inkarnaatiota. Kaikille inkarnaatioille yhteisiä piirteitä ovat tukevuus tai munamaisuus, suuret oranssihkot tai ruskeat viikset sekä suuri nenä. Ensimmäinen ja alkuperäinen peleissä ja Sonic OVA:ssa nähty klassinen Robotnik, Dr. Robotnik’s Mean Bean Machinen ja AoStH-animaation koominen versio sekä Sonic Archien, Sonic SatAMin ja Sonic Undergroundin julma ja kyyninen versio. Nykyään käytössä on 1998–1999 ilmestyneen Sonic Adventuren mukainen versio, josta nähdään ihmismäinen versio vuoden 2006 Sonic-pelissä.
Peleissä Robotnik ja Eggman tarkoittavat samaa hahmoa, mutta sarjakuvan (Sonic Archie) juonijatkumossa ne tarkoittavat eri hahmoja. Ensimmäisen kerran Eggman, rinnakkaisulottuvuudesta, ilmestyi sarjakuvassa Robotnikin kanssa samaan aikaan.
Sonic Archien -sarjakuvan mukaan nykyinen Robotnik, Eggman, kohtasi tappion kun robotisoidut vapaustaistelijat kääntyivät häntä vastaan (koska heidän oma vapaa tahtonsa yllättäen säilyi). Hän tuli hulluksi ja robotisoi itsensä robokoneellaan. Hän muuttui Robo-Robotnikiksi, ja vaihtoi nimensä Eggmaniksi.
Tavoitteet
Robotnikin ainainen päämäärä on maailman valtaaminen ja muiden elollisten orjuuttaminen ja/tai robotisointi. Vanhoissa peleissä hän nappasi Sonicin eläinystävät ja muutti heidät Badnik-roboteiksi (Peijakkaat pelien ohjekirjojen mukaan), joiden voimanlähteenä nämä hänen tahtoonsa alistetut pikkueläimet toimivat. Sonic CD:ssa Badnikien sisällä on poikkeuksellisesti kukan siemen. Dr. Robotnik’s Mean Bean Machinessa Robotnik yritti muuttaa Beanville-kylän asukkaat roboteiksi.
Tavoitteet sarjakuvissa ja animaatioissa
right|thumb|200px|Robotnik Sonic SatAM-animaatiossa Adventures of Sonic the Hedgehog -animaatiossa Robotnik pyrkii valloittamaan Mobiuksen ja pääsemään eroon Sonicista. Sonic onnistuu kuitenkin aina lopulta tehdä tyhjiksi hänen suunnitelmansa, oli kyse sitten kaupungin tuhoamisesta, aivopesusta tai ajassa matkustamisesta ja tulevaisuuden muuttamisesta.
Sonic X:ssä -animen ensimmäisellä tuotantokaudella hän pyrkii valloittamaan Maan, jonne he kaikki ovat joutuneet Chaos Controllin kautta. Toisella kaudella Mobius ja Maa yhdistyvät, ja hän pyrkii edelleen valloittamaan Maan ja muun muassa parantaa imagoaan ihmisten silmissä muun muassa korjaamalla pirstoutuneen kuun. Kolmannella kaudella hän pyrkii pelastamaan Universumin yhdessä muiden hahmojen kanssa.
Apurit peleissä
Tri Robotnikilla on ollut useita apureita niin peleissä kuin sarjakuvissa. Ensimmäinen apuri oli Metal Sonic. Seuraavat olivat Scratch, Grounder ja Coconuts (Dr. Robotnik’s Mean Bean Machinessa). Hän on huijannut useasti myös Knuckles the Echidnan toimimaan apurinaan ja palkannut palkkionmetsästäjä Nack the weasel/Fang the Sniperin toimimaan hänelle. Sonic Adventuressa hänen apurinaan toimi Chaos-niminen muinainen vesijumala, joka kääntyi häntä vastaan. Samassa pelissä hänellä on myös neljä roboteista koostuva iskuryhmä, joihin kuuluu myös E-102 Gamma. Sonic Adventure 2:ssa hänen apureinaan toimivat Shadow ja Rouge. Peleissä Sonic Battle ja Sonic Advance 3 hänellä on apunaan ”gizoidi” G-Mel (joka tunnetaan myös nimellä Emerl). Sonic Unleashedissa hänellä on apulaisena robotti nimeltä Orbot, joka sanoo suoraan Eggmanin tekemistä virheistä, mikä ärsyttää Eggmania. Sonic Coloursissa tämä saa avukseen toisen robotin nimeltä Cubot, joka on vähän laiska ja äänilaitteet ovat juuttuneet hänellä ”cowboy-moodille”, minkä jälkeen sitä yritettiin korjata normaaliksi. Kummatkin robotit tässä pelissä auttavat Eggmaniä nappaamaan Wispeiksi kutsuttuja alieneita.
Apurit animaatioissa ja sarjakuvissa
Scratch ja Grounder toimivat Robotnikin pääapureina animaatiosarjassa Adventures of Sonic the Hedgehog ja kuuluvat Sonic Super Search and Smash Squad-joukkioon (SSSS-Squad), kuten myös Coconuts-robotti. Snively Kintobor toimii Robotnikin pääapurina animaatiossa Sonic the Hedgehog ja sarjakuvassa Sonic Archie. Nack the Weasel on työskennellyt hänelle (sarjakuvassa). Vähemmän tunnettuja apureita ovat muun muassa Bark the Polarbear ja Bean the Dynamite. Sleet ja Dingo puolestaan toimivat hänen kätyreinään animaatiossa Sonic Underground, jossa Snively ei esiinny. Sarjakuvissa Robotnik on useasti palkannut Destructix-tiimin (vastavoima Team Chaotixille) käyttöönsä. A.D.A.M. (”Autonomous Digital Assault Microbe”) ja E.V.E. (”Exceptionally Versatile Evolvanoid”) ovat Sonicin tuhoamiseen suunniteltuja nanoboteista koostuvia muuntautumiskykyisiä robotteja, jotka kääntyivät molemmat lopulta Robotnikia vastaan.
Nykyisessä sarjakuvajatkumossa (ennen hulluksi tulemistaan sekä Snivelyn ja Iron Queenin valtaannousua) hänen apureinaan toimi myös Dark Legion -niminen joukkio. Sonic X-animaatiossa hänen pääapureinaan toimivat robotit Bocoe ja Decoe.
Sukulaiset
Animaatio Adventures of Sonic the Hedgehog: Lisäksi Robotnik on rakentanut itselleen muun muassa pojan (Robotnik Junior) ja robottivaimon, jotka molemmat kääntyivät häntä vastaan.
Sarjakuva Sonic Archie ja Sonic SatAM'':
Pelit:
Gerald ja Maria kuolivat molemmat G.U.N.-nimisen järjestön toimesta noin 50 vuotta ennen Sonic Adventure 2:n tapahtumia.
Luomukset ja saavutukset
Sonic the Hedgehog 2:ssa nähtiin Silver Sonic -niminen robotti. Sonic & Knucklesissa oli Mecha Sonic. Sonic the Hedgehog CD:ssä nähtiin Metal Sonic, joka esiintyi uudestaan Sonic Heroesissa muuttuen Neo Metal Soniciksi, joka kopioi toisten sankareiden tietoja. Neo Metal Sonic muuttui Metal Overlordiksi ja kääntyi Eggmania vastaan.
Robotnik on esiintynyt lähes kaikissa Sonic-peleissä, lukuun ottamatta Tails Skypatrol, Tails Adventures ja Sonic and The Black Knight- pelejä.
Ӥ
Ӥ on kyrillinen kirjain. Se on udmurtin aakkosten kolmastoista kirjain. Sen pohjana on kyrillinen и, johon on lisätty treema.
Ääntäminen
Ӥ ääntyy udmurtissa laveana suppeana etuvokaalina //.
Mielen taivas
pienoiskuva|Mielen Taivas CD ja vinyylilevyn etukansi Mielen Taivas / Sky of Mind on Antero Prihan säveltämä 8-osainen laulusarja Anu Komsille. Sanoitus on Prihan. Teos on sävelletty seitsemään eri kirkkosävellajiin eli ns. moodiin. Kahdeksas osa ”Rauha” on hymni Eino Leinon runoon.
Priha soittaa teoksen trumpettisolistina ja Kalle Salonen urkusolistina. Äänite on Komsin Coloramaestron, Prihan Priha Recordsin sekä Teuvo Merkkiniemen ja Kalle Pajamaan Hikinauhat-yhtiön yhteistuotanto.
Se julkaistiin 2017 CD-, vinyyli- ja digitaalisena julkaisuna. Teos kantaesitettiin 10.2.2016 Espoon kulttuurikeskuksen Louhisalissa.
Ferrari 248 F1
Schumacher lähti hakemaan kahdeksatta mestaruutta erittäin kilpailukykyisellä autolla. Kausi alkoi varsin hyvin Schumacherin ajettua toiseksi paalupaikalta kauden avauskilpailussa Bahrainin GP:ssä. Seuraavassa osakilpailussa Malesian GP:ssä molemmat kuljettajat olivat pisteillä. Australian GP:stä saldoksi jäi kaksi keskeytystä. San Marinon GP:stä Saksaan palasi tyytyväinen kuljettaja, kun Schumacher ajoi kilpailun voittoon.
Kivalo
Kivalo tai Kivalot on noin sadan kilometrin mittainen vaarajono Suomen Lapissa. Se alkaa Perämeren rannikolta Kemin ja Simon väliseltä alueelta ja ulottuu aina itäiseen Lappiin Ylä-Kemijoen varteen saakka. Korkeimmillaan vaarojen huiput yltävät jopa 300 metrin korkeudelle merenpinnasta. Kivalon luonto on vaihtelevaa. Hietaperänkankaalla on pohjoissuomalaista mäntymetsää ja Kaihuavaarassa Rovaniemen alueella koivikkoa.
Kivalon alueella on tehty metsäntutkimusta vuodesta 1918, ja Metlalla on siellä tutkimusmetsä.
Kivalon vaarajono on nykyisin pääosin retkeily- ja vapaa-ajanviettokäytössä. Muun muassa Simon kunnassa sijaitsevalta Martimoaavalta johtaa Kivaloille noin kolmentoista kilometrin mittainen patikkareitti. Vaarajonon koillisosassa on myös kaksi luonnonsuojelualuetta. Martimoaavan–Lumiaavan–Penikoiden soidensuojelualueseen kuuluu vaaramuodostelman osista Penikat.
Kivalon alueella oli joskus 1980–1990-lukujen aikana hiihtokeskus, mutta se lopetti toimintansa 1990-luvun alun lamakauteen.
Jukka Ollila (harmonikansoittaja)
pienoiskuva|249x249px|Jukka Ollila 90-vuotiaana 2016 Jukka Henrikki Ollila (s. 17. elokuuta 1926 Alatornio) on suomalainen musiikin maisteri ja lehtori, harmonikansoittaja. Hän oli Viljo Vesterinen-killan perustaja-puheenjohtaja 1977–1994; kunniapuheenjohtaja 1994.
Tausta
Äidin, Ida o.s. Kapraali, ja pikkuveljen kuoleman jälkeen 28-vuotias maanviljelijäisä Heikki Lauri Ollila myi kotitilansa Alatornion Yliraumolta ja muutti neljän lapsensa kanssa (Laina, Jukka, Hilkka ja Lauri) 1932 Kotkaan, jossa hän toimi satamatyönjohtajana. Isä avioitui edesmenneen vaimonsa sisaren Johanna Kapraalin kanssa, josta liitosta on nuorin sisko, Valma. Jukka osti 11-vuotiaana 5-riviöharmonikan, jonka hän maksoi myymällä virvokkeita Kotkan satamassa. Hänen harmonikansoiton opettajina olivat Johan 'Jussi' Homan 1939-44 ja Aarre 'Aki' Lievonen 1944-45. Jukalla oli esiintymisiä ohjelmallisissa iltamissa, kiertue- ja ravintolasoittajana sekä Yleisradiossa 1946-54. Pohjois-Suomen harmonikkamestaruuden hän hävisi tasapistetilanteessa tuomarien arparatkaisulla jääden toiseksi Oulussa 1948. Jukka Ollila oli avioliitossa Kajaanin mlk Jormualta kotoisin olevan Anna-Liisa Moilasen kanssa tämän kuolemaan asti (1957-2007).
Koulutus
Jukka Ollila hakeutui oppilaaksi Helsingin Kirkkomusiikkiopistoon, josta hän valmistui kanttori-urkuriksi 1949. Sibelius-Akatemiassa hän jatkoi opintojaan, valmistuen musiikinopettajaksi 1951 ja kapellimestariksi silloiselta korkeakouluosaston 2-vuotiselta kapellimestariluokalta professori Leo Funtekin johdolla 1953. Samalla kurssilla oli muun muassa Jorma Panula. Musiikin kandidaatiksi hän valmistui 1993 ja musiikin maisteriksi musiikkikasvatuksen osastolta 1995.
Radion sinfoniaorkesterin johtajana Jukka Ollila esiintyi "Nuoria kapellimestareita" -sarjassa 1954, esiintyen myös Tampereen kaupunginorkesterin vierailevana johtajana 1961. Kansainvälisille orkesterinjohtajakursseille hän osallistui Salzburgissa (Lovro von Matačić) kesällä 1957 ja Hilversumissa (Albert Wolff) 1958. Helsingin Tyttönormaalilyseossa hän auskultoi laulun opetusta syyslukukauden 1949 ja Helsingin Normaalilyseossa kevätlukukauden 1953 sekä antoi käytännölliset laulun opetusnäytteet valtion oppikouluja varten Tyttönormaalilyseossa 1956. Kelpoisuustodistuksen kansakoulujen laulunopettajan virkoihin hän sai Kouluhallitukselta 1958. Luther-Opistossa hän auskultoi musiikin opetusta kansanopistoja varten 1979-1980, mutta ei toiminut niissä lainkaan.
Ura
Jukka Ollila oli Helsingin kaupungin Munkkiniemen ja Munkkivuoren kansa- / peruskoulujen laulun- ja musiikinopettaja 1955–1980 sekä Tornion kaupungin yläasteen (Suensaari/Yliraumo) ja Tornion yhteislyseon lukion yhteinen musiikin lehtori 1980–1986 (Lukion kouluneuvoston puheenjohtaja 1982-1983). Hänen koulumusiikin opetustaan on saanut tuhansiin nouseva joukko oppilaita. Sen sijaan hänen harmonikansoiton opetustaan on saanut vain muutama soittaja, mm. Alpo Pohja, Erkki Ihalainen, Timo Kinnunen, Niko Mäenalanen, Jari Rahkonen, Markus Rauhala, Erkki Silfverberg, Jarmo Tinkala, Petri ja Tapani Haapasaari. Myös Viljo Vesterinen pyysi poikansa harmonikansoiton opettajaksi Jukka Ollilaa, josta tämä kieltäytyi koulutyönsä takia. Kanttori-urkurina hän on toiminut koulujensa ja yksittäisissä tilaisuuksissa sekä sijaiskanttorina Kotkan, Espoon ja Kiikan seurakunnissa 1950-luvulla. Hänelle on myönnetty Suomen Kaupunkiliiton kultainen ansiomerkki 30 vuoden virkapalveluksesta ja Viljo Vesterisen killan kultainen ansiomerkki. Eläkkeelle hän siirtyi 1986.
Luottamustehtävät
Jukka Ollila oli Suomen Harmonikansoittajain liiton (nyk. Suomen Harmonikkaliitto) johtokunnan jäsen 1961-71, varapuheenjohtaja 1967-70 ja puheenjohtaja 1970-71; kunniajäsen. Viljo Vesterisen killan puheenjohtajana hän oli 1977-94; kunniapuheenjohtaja 1994. Valtakunnallisten Viljo Vesterisen harmonikkakilpailujen tuomariston puheenjohtaja hän oli 1978-93. Nuorten harmonikansoiton MM-kilpailussa hän oli tuomarina Luzernissa 1975, osallistuen samalla Kansainvälisen Harmonikkaliiton (CIA) Talvikongressiin, jossa käsiteltiin muun muassa saman vuoden syksyllä Suomessa pidettävän Coupe Mondiale -kilpailuun liittyviä asioita. MM-kilpailukongressissa Helsingissä hän piti esitelmän 5-riviöharmonikan sormiojärjestelmien yhdenmukaistamisesta 1975. Toimittaja Veijo Miettisen radio-ohjelmissa Jukka Ollila kommentoi Suomen harmonikkamestaruuskilpailujen nauhoitettuja esityksiä 1970-luvulla.
Riviöharmonikka
Opinnäytetutkielmassaan Jukka Ollila toteaa: Melodiabassoharmonikka on moni-ilmeinen soitin, jonka sormiorakenteista tunnetaan mm. italialainen, belgialainen, suomalais-italialainen ja venäläinen sormiojärjestelmä. Kukin sormiojärjestelmä mahdollistaa kolmen kaaviolajin, A:n, B:n ja C:n käytön sekä luontevan transponointisoiton.
Koska näillä sormiojärjestelmillä on samat peruselementit, jotka vaihtavat paikkaansa sormioissa, Jukka Ollilan mielestä riviöharmonikkojen sormiojärjestelmien yhdenmukaistamisesta tulisi sopia eurooppalaisella tasolla esim. nimikkeellä Eurosormio. Harmonikansoiton Opettajat -yhdistyksen ja Suomen Harmonikkaliiton tulisi neuvottella asiasta riviöharmonikkaa soittavien eurooppalaisten kollegojensa kanssa, jotka toimivat virkakelpoisina pedagogeina konservatorioissa, musiikkikorkeakouluissa ja yliopistoissa. Sormiojärjestelmien yhdenmukaistaminen olisi tärkeämpää kuin se, haluammeko henkilökohtaisesti C/A-koskettimien olevan 5-riviöharmonikassa italialaiseen tapaan ulko- ja neljännellä rivillä, belgialaiseen tapaan toisella ja viidellennä rivillä, vai suomalaiseen tapaan kolmannella eli keskirivillä. Tärkeintä on, että C/A-koskettimet ovat samoilla 5+5 melodiariveillä Euroopassa. Toimenpide helpottaisi pedagogiaa sekä kalliiden riviöharmonikkojen ostoa ja vaihtoa Euroopan alueella. Kansainväliset Harmonikkaliitot CIA ja CMA, jotka ovat lähinnä pianoharmonikkataustaisia järjestöjä, eivät voi auttaa riviöharmonikan soittajia sormio-ongelmissa, jos me itse emme halua tai kykene niistä sopimaan.
Eläkkeellä
Eläkepäiviään Jukka Ollila viettää syntymäseudullaan Tornion Alavojakkalassa, Ruissaaressa.
T. J. Brennan
T. J. Brennan (s. 3. huhtikuuta 1989) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue Ajoiessa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Ura
Kaudella 2006–2007 Brennan teki 16 maalia ja 25 syöttöpistettä 68 pelissä. Hänet palkittiin Raymond Lagacé Trophylla, joka annetaan QMJHL:n vuoden parhaalle tulokkaalle. Seuraavalla kaudella hän pelasi kolmessa ottelussa vähemmän, mutta teki saman määrän pisteitä ja pelasi kuusi pudotuspeliään piste per peli -tahdilla.
Buffalo Sabres varasi Brennanin toisen kierroksen ensimmäisenä pelaajana numerolla 31 vuoden 2007 varaustilaisuudessa. 18. huhtikuuta 2009 Brennan teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Sabresin kanssa.
Ensimmäisen ammattilaiskautensa 2009–2010 Brennan pelasi Buffalon AHL-yhteistyöseura Portland Piratesissa. Ensimmäisen NHL-pelinsä Brennan pelasi 23. marraskuuta 2011 Boston Bruinsia vastaan. Hän teki pelissä myös ensimmäisen maalinsa. 15. maaliskuuta 2013 Brennan kaupattiin Florida Panthersiin vastineeksi viidennen kierroksen varauksesta vuoden 2013 varaustilaisuuteen.
16. kesäkuuta 2013 Brennan kaupattiin Panthersista Nashville Predatorsiin Bobby Butlerin tilalle. Brennan ei pelannut Predatorsissa otteluakaan ja päätyi vapaaksi agentiksi. 5. heinäkuuta 2013 hän teki yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Sopimuksen arvo oli 600 000 dollaria.
4. heinäkuuta 2014 Brennan teki onnistuneen Toronton farmiseura Marliesissa pelatun kauden jälkeen yksivuotisen sopimuksen New York Islandersin kanssa. Islanders myi Brennanin kuitenkin ennen kauden alkua Chicago Blackhawksiin.
Brennan aloitti kauden 2014–2015 Blackhawksin farmiseurassa Rockford IceHogsissa, kunnes Toronto Maple Leafs hankki hänet vaihdossa Spencer Abbottiin. Loppukaudesta Brennan pelasi Maple Leafsissa 6 ottelua ja farmiseura Toronto Marliesissa 19 ottelua. Kauden jälkeen Maple Leafs ja Brennan tekivät vuoden jatkosopimuksen.
Brennan oli kaudella 2015–2016 AHL:n kolmanneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hän voitti lisäksi Marliesin sisäisen pistepörssin ja liigan puolustajien pistepörssin. Hän teki 69 ottelussa 68 pistettä, ja hänet palkittiin toistamiseen sarjan parhaalle puolustajalle annettavan Eddie Shore -palkinnon. Kauden aikana Brennan pelasi myös seitsemän ottelua Maple Leafsissa. Kauden jälkeen hän siirtyi Philadelphia Flyersiin, jonka kanssa hän teki monivuotisen sopimuksen.
Albert Ghiorso
thumb|225px|"[[Jaksollinen järjestelmä|Jaksollisen järjestelmän päivitystä". Albert Ghiorso kirjoittaa "Lw" (lawrencium) järjestyslukukohtaan 103; kanssalöytäjät (vasemmalta oikealle) Robert Latimer, Tri. Torbjorn Sikkeland ja Almon Larsh katsovat hyväksyvästi. Kuva huhtikuulta 1961.]] Albert Ghiorso (5. heinäkuuta 1915 – 26. joulukuuta 2010 ) oli huomattava yhdysvaltalainen kemisti.
Ghiorso syntyi Vallejossa Kaliforniassa ja valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1937. Hän teki jo uransa alkuvaiheissa yhteistyötä Nobel-palkitun Glenn T. Seaborgin kanssa.
Laajimman maineensa Ghiorso saavutti jäsenenä tutkimusryhmässä, joka löysi kaikkiaan kaksitoista alkuainetta vuosina 1945–1974. Kyseiset alkuaineet ovat järjestyksessä:
Ghiorson kollegat ehdottivat 118. alkuaineen "ununoktiumin" nimeksi "ghiorsiumia". Se nimettiin kuitenkin oganessoniksi Juri Oganesjanin mukaan.
Ҋ
Ҋ on kyrillinen kirjain. Se on kiltinänsaamen aakkosten neljästoista kirjain. Sen pohjana on kyrillinen и, johon on lisätty lyhyysmerkki ja häntä.
Ääntäminen
Ҋ ääntyy kiltinänsaamessa soinnittomana palataalisena approksimanttina //. Sen asemesta voidaan käyttää myös kirjainta ј.
Mika Törönen
thumb|right|300px|Mikä Törösen akvarelli Valoa ja varjoja Mika Törönen (s. 28. marraskuuta 1968, Pirkkala) on suomalainen taidemaalari.
Törönen tekee Helsinki-aiheisia maalauksia ja muotokuvia. Hän on opiskellut Australian Sydneyssä Julian Ashton Art Schoolissä vuonna 1999.
Sydämen sulamisonnettomuus
thumb|Three Mile Islandin ydinvoimalassa tapahtui osittainen sydämen sulamisonnettomuus vuonna 1979. Sydämen sulamisonnettomuus on ydinonnettomuus, jossa ydinreaktorissa olevan ydinpolttoaineen lämpötila nousee niin korkeaksi, että polttoaine alkaa sulaa. Reaktorissa olevasta polttoaineesta käytetään nimitystä reaktorisydän, josta onnettomuustyypin nimi tulee. Säteilyturvakeskuksen määräyksissä käytetään yleisempää termiä vakava reaktorionnettomuus, jossa huomattava osa polttoaineesta menettää alkuperäisen rakenteensa, mutta ei siis välttämättä sula.
Sydämen sulamisonnettomuus voi tapahtua, jos reaktorin teho kasvaa äkillisesti (kuten Tšernobylissä) tai jos sydämen jäähdytys menetetään (kuten Three Mile Islandissa ja Fukushimassa). Kevytvesireaktoreissa tehon kasvun aiheuttaman onnettomuuden riski on äärimmäisen pieni. Suuremmat riskit liittyvät jäähdytyksen menetykseen. Reaktori tuottaa jälkilämpöä vielä ketjureaktion pysäyttämisen jälkeen. Jos jälkilämpöä ei saada poistettua reaktorista, polttoaine voi ylikuumentua ja sulaa. Jäähdytyksen menetys voidaan pelkistää kahteen perustapaukseen: jäähdytysvesi vuotaa pois, tai lämmönsiirto primääripiiristä ei toimi, jolloin jäähdytysvesi vähitellen kiehuu pois varoventtiilien kautta. Nykyaikaisissa ydinreaktoreissa on onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi kehitetyt turvallisuusjärjestelmät. Suojarakennuksen tehtävänä on estää radioaktiivisten aineiden pääsy ympäristöön onnettomuustilanteessa.
Onnettomuuden eteneminen
Jos reaktorin jäähdytys ei onnistu, niin polttoaine kuumenee jälkilämmön takia. Yli 1000 °C:een lämpötiloissa zirkoniumista tehdyt polttoainesauvojen suojakuoret alkavat reagoida kemiallisesti vesihöyryn kanssa. Reaktio tuottaa vetyä ja lämpöä, joka vaikeuttaa entisestään polttoaineen jäähdyttämistä. Mikäli polttoaineen lämpötila ylittää 2000 °C, reaktorisydän alkaa sulaa. Reaktorityypistä riippuen tähän kuluu vähintään tunti onnettomuuden alkutapahtumasta, todennäköisesti useita tunteja, jos primääripiirissä ei ole suurta vuotoa. Sulaminen tapahtuu todennäköisesti vaiheittain, koska sydämen alaosa on kylmempi kuin yläosa, joten alaspäin valuva sula materiaali jähmettyy ja sitten sulaa uudelleen jälkilämmön vaikutuksesta.
Mikäli suojarakennuksen lattialla on vettä paineastian puhjetessa, sydänsula valuu vesialtaaseen, jolloin voi syntyä ns. höyryräjähdys. Se tarkoittaa, että kuuma sydänsula pisaroituu, pisaroista siirtyy hyvin nopeasti paljon lämpöä veteen, ja veden kiehuessa syntyy lyhyessä ajassa suuri määrä höyryä. Tämä aiheuttaa muutaman millisekunnin painepiikin, joka voi hajottaa suojarakennuksen. Toisaalta sydänsulan valuminen vesialtaaseen jäähdyttää sydänsulaa tehokkaasti. Jos taas suojarakennuksessa ei ole jäähdytysvettä, niin kuuma sydänsula voi päästä kosketuksiin betonilattian ja -seinien kanssa. Tällöin betoni alkaa sulaa, ja sydänsula tunkeutuu betoniin ja saattaa vaarantaa suojarakennuksen eheyden. Tästä käytetään leikkisää nimitystä Kiina-ilmiö. Uusissa reaktoreissa se pyritään estämään sydänsiepparin avulla.
Korkeissa lämpötiloissa zirkoniumista tehdyt polttoainesauvojen suojakuoret reagoivat kemiallisesti vesihöyryn kanssa. Reaktiossa syntyy vetyä, joka vapautuu suojarakennukseen. Jos vety pääsee sekoittumaan ilman kanssa, voi tapahtua vetypalo tai jopa -räjähdys, joka voisi rikkoa suojarakennuksen. Tämä pyritään estämään joko täyttämällä suojarakennus typellä, kuten Olkiluoto 1:llä ja 2:lla, jolloin hapen puuttuminen estää vetypalot, tai poistamalla vetyä rekombinaattoreilla.
Sydämen sulamisonnettomuuden aikana kuuma polttoaine kiehuttaa vettä ensin reaktorissa ja myöhemmin suojarakennuksessa. Syntyvä höyry kasvattaa vähitellen suojarakennuksen painetta. Jos painetta ei saada alennettua, suojarakennus voi lopulta rikkoutua ylipaineen takia, kuten kävi Fukushiman kakkosyksiköllä. Suojarakennuksen painetta pyritään alentamaan ruiskuttamalla sinne kylmää vettä spray-järjestelmällä tai päästämällä höyryä ulos suodattimien läpi.
Todennäköisyys
Siviilikäytössä olevissa ydinvoimaloissa on tapahtunut viisi sydämen sulamisonnettomuutta (Tšernobyl, Three Mile Island ja kolme reaktoria Fukushimassa). Ydinvoiman historiassa on marraskuuhun 2022 mennessä kertynyt 19 354 reaktorivuotta. Siten historiallisesti laskennallinen todennäköisyys sydämen sulamisonnettomuudelle on ollut yksi tapaus 3 900 reaktorinkäyttövuotta kohden. Onnettomuuksien jälkeen ydinvoiman turvallisuutta on pyritty parantamaan onnettomuuksiin johtaneiden syiden riskiä pienentäen. Todennäköisyyspohjaisten turvallisuusanalyysien mukaan arviot sydämen sulamisonnettomuuden todennäköisyydestä vaihtelevat yleensä välillä kerran 1 000 – 100 000 vuodessa. Suomessa Säteilyturvakeskus vaatii, että uudella reaktorilla sydämen sulamisonnettomuuden todennäköisyys täytyy olla pienempi kuin kerran 100 000 vuodessa. Vanhoille reaktoreille sallitaan heikompi turvallisuustaso. Vuoden 2021 analyysien mukaan laskennallinen sydämen sulamisonnettomuuden todennäköisyys on Loviisa 1:llä kerran 160 000 vuodessa, Olkiluoto 1:llä kerran 260 000 vuodessa ja Olkiluoto 3:lla kerran 590 000 vuodessa.
Tunnettuja onnettomuuksia
Ensimmäinen energiantuotantoon tarkoitetussa ydinvoimalassa sattunut sydämen sulamisonnettomuus tapahtui Three Mile Islandin ydinvoimalassa Yhdysvalloissa vuonna 1979, kun noin kolmasosa ydinreaktorin polttoaineesta suli usean yhtäaikaisen vian ja operaattorien virheiden seurauksena. Onnettomuus ei aiheuttanut vahinkoa ihmisille eikä ympäristölle, koska suojarakennus pysyi ehjänä. Reaktori kuitenkin vaurioitui korjauskelvottomaksi.
Historian vakavin ydinvoimalaonnettomuus tapahtui keväällä 1986 Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan – nykyisen Ukrainan – alueella. Tšernobylin voimalaitoksen nelosreaktorissa tapahtunut onnettomuus johtui RBMK-tyyppisen reaktorin turvallisuuspuutteista ja turvallisuusmääräysten vastaisesta käytöstä. Onnettomuudesta aiheutui suuri radioaktiivinen päästö, koska reaktorin ympärillä ei ollut suojarakennusta ja koska pitkään jatkunut tulipalo levitti radioaktiivisia aineita ilmakehään. Useita kymmeniä työntekijöitä kuoli säteilysairauteen. Yli sata tuhatta ihmistä evakuoitiin. Laskennallisesti on arvioitu, että onnettomuus aiheuttaisi noin neljä tuhatta ylimääräistä syöpäkuolemaa tulevina vuosikymmeninä.
Maaliskuussa 2011 Japanissa Fukushima I -voimalassa tapahtui sarja vakavia onnettomuuksia, joissa kolme reaktorisydäntä suli lähes täysin. Onnettomuudet saivat alkunsa 11. maaliskuuta sattuneesta maanjäristyksestä, jota seurasi tsunami. Reaktorien hätäpysäytys toimi maanjäristyksessä suunnitellusti, mutta tsunami tuhosi sähkönsyötön ja vaurioitti varavoimageneraattoreita, mistä seurasi reaktorien jäähdytyksen estyminen ja reaktorisydämen ylikuumeneminen. Suojarakennukset eivät kestäneet onnettomuutta. Radioaktiiviset päästöt olivat noin kymmenesosa Tšernobylin päästöistä. Ihmisten saamat säteilyannokset jäivät vähäisiksi, sillä lähialueelta evakuoitiin noin 170 000 ihmistä.
Muita tapahtuneita onnettomuuksia
Sydämen osittainen sulaminen on ollut osana ydinreaktorissa sattunutta onnettomuutta seuraavissa tapauksissa:
Sydämen sulamisonnettomuus populaarikulttuurissa
Populaarikulttuurissa sydämen sulamisonnettomuudesta käytetään joskus nimitystä Kiina-ilmiö. Nimityksen taustalla on ajatus, että sula ydinpolttoaine sulattaisi reiän reaktoriin sekä voimalaitosrakennuksen lattiaan ja porautuisi aina Kiinaan asti. Tämä on onnettomuuden mahdollisten vaikutusten liioittelua. Lisäksi painovoiman seurauksena mikään maan sisään porautuva aines ei teoriassakaan voisi vajota maapallon keskipistettä syvemmälle. Termin teki tunnetuksi vuoden 1979 samanniminen kirja ja sen mukaan kuvattu elokuva. Kuvitteellinen onnettomuus on lähes identtinen Harrisburgin onnettomuuden kanssa, joka tapahtui vain pari viikkoa elokuvan ensi-illan jälkeen.
Natsismin alla vainottujen homoseksuaalien muistomerkki
pienoiskuva|Muistomerkki Tiergarten puistossa Natsismin alla vainottujen homoseksuaalien muostomerkki on Berliinissä sijaitseva patsas natsi-Saksan homoseksuaalisten uhrien muistolle. Muistomerkki pystytettiin Tiergartenin puistoon 27. toukokuuta 2008. Sen suunnittelivat tanskalais-norjalainen taiteilijapari Michael Elmgreen ja Inger Dragseth.
Patsas on suorakulmion muotoinen ja se on valmistettu betonista. Patsaan yhdessä sivussa on neliön mallinen syventymä, jossa pyörii video suutelevista homoista. Patsas on muistomerkki natsien vainoamille ja surmaamille homoseksuaaleille.
Supernatural (3. tuotantokausi)
Yhdysvaltalaisen televisiosarjan Supernaturalin kolmas tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa The CW-verkossa 4. lokakuuta 2007. Kauden näyttelijäkaartiin kuuluvat jälleen Jared Padalecki ja Jensen Ackles. Myös Jim Beaver palasi Bobbyn rooliin. Kausi esittelee uusia hahmoja, kuten demoni-Rubyn (Katie Cassidy), joka haluaa auttaa veljeksiä, ja Bela Talbotin (Lauren Cohan), varkaan, joka on välillä veljesten riesana.
Pohjanlampi (Orivesi)
Pohjanlampi on Pirkanmaalla Oriveden Eräslahdella sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Koivistonselän lahdenpohjukan Holminpohjan ja Raijalanvuoren välissä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat metsää tai peltomaata.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Siihen laskee metsäoja vuorten välistä ja sen laskuoja laskee 200 metrin päähän Holminpohjaan.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa järven rannat oli merkitty soistuneiksi, mutta myöhemmässä kartassa vuodelta 1977 ympäröivät pellot ulottuivat sen rannoille asti. Vuosien aikana kartoista ei huomaa suuria viljelyyn tai asutukseen liittyviä muutoksia.
Pohjan Jousi
Pohjan Jousi ry on kemiläinen jousiammuntaseura. Seura on perustettu vuonna 1959. Jäseniä yhdistyksellä on 120, joista noin 30 kilpailee aktiivisesti. Jäsenten iät vaihtelevat 11-75 ikävuoden välillä. Harjoituspaikkoina seura käyttää Kemin Karjalahdella sijaitsevaa harjoitteluhallia sekä Ristikankaalla sijaitsevaa jousiammuntarataa, jonka huollosta vastaa Kemin kaupunki. Seuran ampujilla on hallussaan useita Suomen ennätyksiä.
Seuran menestynein urheilija on olympiamitalisti Jari Lipponen. Seuraa edustaa myös Ateenan olympiakisoihin osallistunut Mari Piuva.
Charles Leclerc
Charles Marc Hervé Perceval Leclerc (s. 16. lokakuuta 1997 Monte Carlo, Monaco) on monacolainen rata-autoilija.
Leclerc on ajanut kaudesta 2019 lähtien Scuderia Ferrari -tallissa Formula 1 -sarjassa ja solmi joulukuussa 2019 jatkosopimuksen Ferrarille vuosille 2020–2024. Hän kuului Ferrarin nuorten kuljettajien ohjelmaan. Leclerc on menestynein monacolainen Formula 1 -kuljettaja, koska hän on ainoa osakilpailuvoittaja. (Louis Chiron sijoittui osakilpailuissa parhaimmillaan kolmanneksi ja Olivier Beretta ei kerännyt urallaan yhtään MM-pistettä). .
Ura
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa jo 4-vuotiaana. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Ranskan PACA Championship -luokassa vuonna 2005, samalla voittaen myös sarjan mestaruuden, hän voitti myös sarjan mestaruuden vuosina 2006 ja 2008. Vuonna 2010 Leclerc siirtyi KF3-luokkaan voittaen Junior Monaco Kart Cup -luokan mestaruuden jonka ovat voittaneet F1-kuljettajista muun muassa Sebastian Vettel, Carlos Sainz ja Robert Kubica. Leclerc siirtyi KF2-luokkaan vuonna 2012 voittaen WSK Euro Series -luokan mestaruuden. Samana vuonna hän sijoittui CIK-FIA European KF2 Championship -luokassa toiseksi. Vuonna 2013 hän sijoittui KZ-maailmanmestaruusluokan loppupisteissä toiseksi häviten mestaruuden nykyiselle F1-kuljettajalle Max Verstappenille.
Vuonna 2014 Leclerc aloitti kilpauransa Formula Renault Alps -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, yhden paalupaikan ja seitsemän palkintosijaa, sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa vierailevana kuljettajana saavuttaen kolme palkintosijaa. Vuonna 2015 Leclerc siirtyi kilpailemaan Euroopan Formula 3 -sarjaan. Hän saavutti kauden aikana neljä voittoa ja kolme paalupaikkaa sijoittuen sarjan neljänneksi.
Vuonna 2016 Leclerc siirtyi GP3-sarjaan ART Grand Prix -tallin kuljettajaksi. Kauden aikana hän saavutti 202 pistettä, neljä paalupaikkaa ja kolme voittoa. Hän voitti sarjan mestaruuden. Leclerc valittiin saman vuoden maaliskuussa Ferrarin nuorten kuljettajien ohjelmaan.