cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guardians of the Galaxy Vol. 3
Alustava työ
Seuraavan kuukauden aikana Gunn julkisti, että palaisi Guardians of the Galaxy Vol. 3:n ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi. Hän sanoi elokuvan tulevan sijoittumaan Avengers: Infinity Warin ja Avengers: Endgamen jälkeen ja ”veisi päätökseen tämän Galaksin Vartijoiden version tarinan ja auttaisi sinkoamaan sekä vanhat että uudet Marvel-hahmot seuraaviin kymmeneen vuoteen ja kauemmas.” Hän tunsi myös, että kolme Guardians-elokuvaa ”toimisivat yhdessä kokonaisuutena,” kertoen yhden tarinan, sanoen, ”Yritän nivota yhteen kolmatta elokuvaa varten paljon asioita [kahdesta ensimmäisestä elokuvasta]. Saamme paljon vastauksia moniin eri asioihin”. Gunn suunnitteli työskentelevänsä Marvelin kanssa myös tulevaisuudessa, ”Marvelin kosmisen universumin” toteuttamisessa. Hän aikoi aloittaa työnsä Vol. 3:n parissa pian sen jälkeen, kun hänen työnsä Infinity Warin vastaavana tuottajana ja konsulttina olisi tehty. Gunn anoi kolmanteen elokuvaan palaamisesta, ”En sanoisi kyllä, ellei minulla olisi juurikin selkeää ajatusta siitä minne olisimme menossa ja mitä aikoisimme tehdä. En ole sellainen tyyppi, joka vain tekee sen ilman minkäänlaista visiota.”
Sisällytettyään Adam Warlockin Vol. 2:n käsikirjoitusluonnostelmaan, Gunn ja Feige huomauttivat hahmon tärkeyden MCU:n kosmiseen puoleen ja vihjaili, että hän esiintyisi Vol. 3:ssa. Toukokuussa 2017, Vol. 2:n julkaisun jälkeen, Gunn sanoi, että loisi kolmannen elokuvan ”seuraavien kolmen vuoden aikana”, ja vahvisti, että Pom Klementieff palaisi Mantiksen rooliin. Hän aikoi myös pyytää Elizabeth Debickiä palaamaan Ayeshan rooliin. Kesäkuun aikana Gunn oli saanut kolmannen elokuvan ensimmäisen käsikirjoitusluonnostelman valmiiksi ja harkitsi muuttavansa osaa hahmotiedoista, jotka oli mainittu ensimmäisen elokuvan kohtauksessa, kun Nova-joukot ottivat pidätyskuvia Vartijoista. Helmikuussa 2018 Gunn suunnitteli tapaavansa Mark Hamillin kanssa ja neuvottelevansa tälle roolin elokuvaan. Huhtikuussa Chris Prattin suunnittelevan palaavan Peter Quillin / Tähtilordin rooliin, ja seuraavan kuukauden aikana Dave Bautista vahvisti palaavansa Drax Tuhoajan rooliin. Gunn luovutti Marvelille kesäkuun lopussa, juuri ennen elokuvan esituotannon suunniteltua aloittamista, ensimmäinen luonnostelman käsikirjoituksesta.
James Gunnin erottaminen
20. heinäkuuta 2018 Disney ja Marvel erottivat Gunnin konservatiivisten kommentoijien löydettyä hänen vanhoja Twitter-kommenttejaan, joissa puhuttiin raiskauksista ja pedofiliasta. Walt Disney Studiosin puheenjohtaja Alan Horn totesi, ”Hyökkäävä asenne ja puheet, joita löysimme Jamesin Twitter-syötteestä, ovat kestämättömiä eivätkä sovi yhteen studiomme arvojen kanssa, joten olemme katkaisseet liikesuhteemme hänen kanssaan.” Vaikka The Walt Disney Companyn senaikainen toimitusjohtaja Bob Iger ei osallistunut päätökseen erottaa Gunn, hän tuki Marvelin ja Walt Disney Studiosin johtajien ”yksimielistä päätöstä”. Vastauksena tähän, Gunn totesi uusissa Twitter-julkaisuissaan, että aloitettuaan uransa, hän oli ”tehnyt elokuvia ja vitsaillut aiheista, jotka olivat törkeitä ja kiellettyjä”, mutta tunsi, että oli ”kehittynyt ihmisenä, kuten myös työni ja huumorintajuni.” Hän jatkoi "En yritä sanoa olevani parempi, mutta olen hyvin erilainen ihminen kuin muutama vuosi sitten ja tänään yritän juurtaa työni enemmän rakkauteen ja yhteyteen ja vähemmän vihaan. Päivät, joina sanoin jotain vain siksi, että se on järkyttävää ja yritykseni saada ihmiset reagoimaan, on ohitse.” Erillisessä lausunnossa Gunn sanoi, että sen aikaiset twiittaukset olivat ”täysin epäonnistuneita ja epäonnistunut yritys olla provosoiva”, lisäten ”Ymmärrän ja hyväksyn tänään tehdyt liike-elämän päätökset. Näiden monien vuosien jälkeen otan täyden vastuun tavasta, jolla suoritin itseni.”
Disney ja Marvel halusivat yhä ”edetä nopeasti” elokuvan kanssa, ja vahvistivat pian käyttävänsä Gunnin käsikirjoitusta elokuvassa. Tämä sekä se, ettei Gunn rikkonut sopimusta twiittauksillaan, koska ne oli kirjoitettu vuosia ennen ohjaussopimuksen allekirjoittamista, johtivat ”monimutkaisiin neuvotteluihin” Gunnin ja Disneyn välille hänen erottamisestaan. Gunnin odotettiin saavan lisämaksuna 7–10 miljoonaa dollaria, ja neuvotteluissa toivottiin, että Gunn voisi olla mukana vielä jollain tavalla, ”vaikka se tarkoitti toisen Marvel-elokuvan kehittämistä ja ohjaamista”. Gunn olisi käsittelyn jälkeen vapaa siirtymään muihin projekteihin, muiden merkittävien studioiden ollessa kiinnostuneina hänen palkkaamisestaan., mukaan lukien Warner Bros. ja DC Films sekä heidän kilpaileva supersankarielokuvasarjansa. Tänä aikana Marvel Studiosin johtajat aloittivat elokuvan näyttelijöiden ideoimana ”takakanavakeskustelut” Disneyn kanssa löytääkseen keinon saada Gunnin palaamaan elokuvan pariin jollain tavalla. Elokuun aikana Gunnin kykytoimisto yritti suostutella Hornin antamaan hänelle uuden mahdollisuuden. Vaikka tapaaminen saatiin hoidettua ”rauhallisesti ja ammattimaisesti”, Horn otti tapaamisen pelkkänä kohteliaisuutena ja vahvisti Disneyn pysyvän siinä päätöksessä, ettei Gunnia aiota palkata uudelleen.
Myöhemmin elokuussa pieni ryhmä, joka valmisteli esituotantoa, irtisanottiin, koska Marvel ja Disney päättivät siirtää projektia, kunnes löytäisivät uuden ohjaajan Gunnin tilalle. Esituotannon oli alun perin tarkoitus alkaa vuoden 2018 lopussa ja kuvausten tammi-helmikuussa 2019. Bautista oli kuitenkin epävarma siitä palaisiko elokuvaan, koska ei tiennyt halusiko työskennellä enää Disneylle Gunnin erottamisen jälkeen. Syyskuun lopussa James Gunnin veli Sean, joka näytteli Kragliniä ja vastasi Rocketin liikkeenkaappausnäyttelemisestä edellisissä Guardians-elokuvissa, toisti, että Disney aikoi yhä toteuttaa elokuvan Jamesin käsikirjoituksella, mutta ei ollut paljastanut näyttelijöille milloin tuotanto jatkuisi. Sean lisäsi valmistautuneensa palaamaan rooliinsa kolmannessa elokuvassa ennen veljensä erottamista. Kuun lopussa Cooperilta kysyttiin oliko hän harkinnut ensiohjauksensa, A Star Is Bornin, menestyksen johdosta Vol. 3:n ohjaamista, mutta hän sanoi, ”ettei voisi koskaan kuvitella” itseään ohjaamassa elokuvaa, jota ei käsikirjoittanut. Lokakuussa James Gunnin eroaminen oli viimeistelty ja hän asettui ehdolle Warner Bros.:in ja DC:n elokuvan The Suicide Squad: Suicide Mission (2021) ohjaajaksi.
James Gunnin uudelleenpalkkaaminen ja työn jatkuminen
Päivä sen jälkeen, kun Gunn oli palkattu The Suicide Squad: Suicide Missionin ohjaajaksi lokakuussa 2018, Horn otti häneen yhteyttä ja ilmoitti Gunnin voivan palata Vol. 3:n ohjaajaksi. Studioiden ja Gunnin välillä käytiin lisätapaamisia ja Horn muutti mielensä Gunnin erottamisesta, oltuaan vaikuttunut tämän tavasta käsitellä tilanneeta. Gunn keskusteli Feigen kanssa, ja he päättivät, että elokuvan kehitystyö oli olevan keskeytetty helmikuuhun asti, kunnes Gunn viimeistelisi työnsä The Suicide Squad: Suicide Missionin parissa. Joulukuussa Ant-Manin (2015) käsikirjoittamiseen osallistunut Adam McKay ilmoitti, että oli yhä halukas työskentelemään Marvel Studiosin kanssa ja osallistunut keskusteluihin Feigen kanssa ryhtymisestä Vol. 3:n uudeksi ohjaajaksi. Vuoden 2019 alussa Feige ja Pratt vahvistivat Marvelin aikovan yhä toteuttaa elokuvan. Maaliskuussa 2019 Disney ja Marvel Studios paljastivat palkanneensa Gunn uudelleen elokuvan ohjaajaksi, päätös, joka oli tehty hiljaa kuukausia sitten studioiden ja Gunnin välisessä tapaamisessa. Horn oli vaikuttunut Gunnin vastauksesta tilanteeseen ja muutti lopulta mielensä Gunnin erottamisesta. Deadline Hollywood totesi, että ”Marvel Studios ei ollut edes tavannut ja harkinnut ketään muuta ohjaajaa” elokuvalle. Huhtikuun lopussa Guardians-elokuvien viiden päänäyttelijän—Prattin, Saldañan, Bautistan, Dieselin ja Cooperin—vahvistettiin palaavan jatko-osaan ja kuvausten vahvistettiin alkavan vuoden 2020 aikana.
Keskustellessaan potkuistaan ja uudelleenpalkkaamisestaan toukokuussa 2019, Gunn totesi, että oli surullista jättää kaikki elokuvan elementit potkujen jälkeen, merkittävimpänä erityisesti Rocketin hahmo. Gunn kuvaili itseään samanlaiseksi hahmon kanssa ja sanoi, että Vol. 3 veisi loppuun hahmolle ensimmäisessä kahdessa elokuvassa alkaneen sekä Infinity Warissa ja Endgamessä jatketun tarina-arkin. Saman kuukauden aikana Gillan vahvisti palaavansa jatko-osaan ja oli innoissaan Gunnin palaamisesta ohjaajaksi. Kesäkuussa Saldañalta kysyttiin hänen roolistaan elokuvassa, koska alkuperäinen versio hänen hahmostaan Gamorasta kuoli Infinity Warissa ja Endgamessä saapui nykyhetkeen vaihtoehtoisen aikajatkumon nuorempi versio. Saldañan sanoi, että Gamoran kohtalo riippuisi suunnitelmista, jotka Marvelilla ja Gunnilla oli Vol. 3:n varalle, mutta hän sanoi pitävänsä ajatuksesta Gamorana sekä Galaksin Vartijoihin liittyneenä että ”galaksin kuolettavimpana naisena”, joksi häntä oli kerran sanottu. Gunn kertoi lokakuussa, ettei ollut pettynyt Marvelin päätökseen tappaa Gamora Infinity Warissa ja että oli keskustellut tarinasta Marvelin kanssa etukäteen. Infinity Warin ja Endgamen käsikirjoittajien, Christopher Markusin ja Stephen McFeelyn, mukaan Gamora tuotiin Endgamessä takaisin juuri siksi, että Gunn voisi käyttää häntä Vol. 3:ssa. Huhtikuussa 2020, Gunn sanoi, ettei koronaviruspandemia vaikuta elokuvan kehitystyön etenemiseen. Seuraavan kuukauden aikana hän sanoi elokuvan tulevan ilmestymään ”pian vuoden 2021 jälkeen”.
Syyskuussa Gunn sanoi aloittavansa työstämisen vuonna 2021, kun saa valmiiksi työnsä The Suicide Squad: Suicide Missionin ja sen spin-off -sarjan Peacemaker parissa. Hän vahvisti marraskuussa että Vol. 3:n käsikirjoitus oli valmis, ja tehneensä vain hyvin pieniä muutoksia tuotannon viivästymisen aikana. Kuvaukset tulevat alkamaan vuoden 2021 lopulla. Joulukuussa 2020, Disneyn Investor Day -tapahtumassa, ilmoitettiin, että elokuva saisi ensi-iltansa vuonna 2023. Sitä ennen tullaan julkaisemaan Disney+:aan televisiospesiaali The Guardians of the Galaxy Holiday Special (2022).
Esituotanto
Esituotantotyön visuaalinen osuus alkoi huhtikuussa 2021. Toukokuussa 2021 Marvel paljasti elokuvan ensi-iltapäivämääräksi: 5. toukokuuta 2023. Myöhemmin saman kuukauden aikana Gunn sanoi Vol. 3:n sijoittuvan Thor: Love and Thunderin (2022), jossa useat Guardians-hahmot esiintyvät, tapahtumien jälkeen. Gunn aloitti kuvakäsikirjoitusversion työstämisen kesäkuussa, ja kuvausten paljastettiin alkavan marraskuussa 2021. Bautista sanoi, ettei ollut vielä lukenut Vol. 3:n käsikirjoitusta, eikä ollut varma oliko sitä muutettu tuotantoviivästymisien aikana. Seuraavan kuukauden aikana Gillan sanoi, että hän ja Klementieff olivat lukeneet käsikirjoituksen ja pitäneet sitä uskomattomana, nerokkaana, tunteellisena ja hauskana. Hänen mielestään se oli myös Gunnin ”mahtavin” Galaksin Vartijoihin liittyvä työ tähän mennessä. Gunn sanoi käsikirjoituksen pysyneen samanlaisena viimeiset kolme vuotta, mutta oli hieman ”leikitellyt sen yksityiskohdilla” vuosien aikana. Hän oli kuukauden lopulla työstämässä uutta luonnosta. Elokuussa Gunn ja Marvel Studios alkoivat etsiä näyttelijää Adam Warlockille. Harkittujen näyttelijöiden joukossa ovat Will Poulter, George MacKay ja Regé-Jean Page. Syyskuussa Gillan tarkensi positiivisia kommenttejaan käsikirjoituksesta, sanoen elokuvan tutkivan edellisten Guardians-elokuvien hahmoja entistä syvällisemmin, kun taas Seth Green, Howard Ankan ääninäyttelijä MCU:ssa sanoi elokuvaa Gamoran ja Nebulan tarinaksi. Hän ei kuitenkaan tiennyt siihen aikaan, että esiintyisi Howard elokuvassa. Lokakuussa Poulter valittiin Adam Warlockin näyttelijäksi.
Kuvaukset
Tuotantosuunnittelija Beth Mickle sanoi Gunnin käyttävän pääasiassa fyysisiä efektejä Vol. 3:n toteuttamiseen, Gunnin tehtyä aiemmin samoin The Suicide Squadin kuvauksissa. Osa elokuvasta aiottiin kuvata Industrial Light & Magicin StageCraft-virtuaalituotantoteknologialla, joka kehitettiin Tähtien sotaan sijoittuvaa Disney+-sarjaa The Mandaloriania varteen. Mutta lokakuussa Gunn ilmoitti, ettei teknologian käyttö ollut mahdollista, sillä kuvausalueet olivat liian suuret siihen, jopa suuremmat kuin The Suicide Squadin setit. Judianna Makovsky toimii elokuvan pukusuunnittelijana. Vol. 3:n päänänyttelijöitä ja kuvausalueita käytettiin myös The Guardians of the Galaxy Holiday Specialin kuvauksissa, jotka alkoivat helmikuussa 2022. Saman kuukauden aikana Callie Brandin paljastettiin myös näyttelevän elokuvassa. Kuvaukset saatiin päätökseen 6. toukokuuta 2022.
Jälkituotanto
Kesäkuun 2022 alussa Daniela Melchiorin, joka oli näytellyt The Suicide Squad: Suicide Missionissa Cleo Cazoa / Rotanpyytäjää, paljastettiin näyttelevän elokuvassa. Debickin vahvistettiin myös palaavan Ayeshan rooliin, kun taas Maria Bakalova ja Nico Santos valittiin tuntemattomiin rooleihin. Heinäkuussa Iwujin paljastettiin näyttelevän Suurta Kehittäjää ja Bakalovan paljastettiin ääninäyttelevän Avaruuskoira Cosmoa, näyttelijäkoiran nimeltä Fred näyteltyä Cosmoa kahdessa ensimmäisessä Guardians-elokuvassa. Seuraavan kuukauden aikana paljastettiin, että Michael Rosenbaum palaa Vol. 2:sta näyttelemään Martinex N’Tagaa. Fred Raskin palasi kahdesta edellisestä elokuvasta leikkaajiksi. Lisäksi Stephane Ceretti palasi visuaalisten efektien päävalvojaksi.
Musiikki
Huhtikuussa 2017 Gunn ajatteli, että elokuvan musiikki olisi ”hieman erilaista” kuin kahden ensimmäisen elokuvan soundtrackeillä, Awesome Mix Vol. 1:lla ja Vol. 2:lla. Seuraavan kuukauden aikana hän lisäsi, että oli ”jo hätäilemässä soundtrackin suhteen” ja että ”asiat olivat jo hiukan aukeamassa soundtrackin kohdalla... joten minun on tehtävä joitain melko konkreettisia päätöksiä ei-liian-kaukaisessa tulevaisuudessa,” vihjaten, että hänellä oli idea joidenkin laulujen lisäämisestä. Heinäkuun 2017 alussa Gunn oli rajannut vaihtoehdot 181 lauluun, mutta huomautti, että lista voisi vielä pidentyä. Seuraavan kuukauden aikana kaikki elokuvan laulut olivat valittu.
Lokakuussa 2021 Gunn paljasti, että John Murphy säveltää elokuvan musiikin, aloitettuaan nauhoittamisen jo kuvausten aikana. Murphy korvaa Tyler Bates, joka sävelsi kahden ensimmäisen elokuvan musiikit. Murphy sävelsi aiemmin myös The Suicide Squadin musiikin, Batesin erottua säveltäjän työstä kesken sen tuotannon.
Lamphun (provinssi)
Lamphunin provinssi on yksi Thaimaan provinsseista (changwat). Sen naapuriprovinssit ovat Chiang Mai, Lampang ja Tak. Provinssin pinta-ala on 4 505,9 neliökilometriä ja siellä on arviolta 406 400 asukasta (vuonna 2017).
Läpäisevä huippu
thumb|220px|Ylikorkea pilven huippu [[supersolu-ukkospilven tasaisen alasimen yllä.]]
Guardians of the Galaxy Vol. 3
Julkaisu
Guardians of the Galaxy Vol. 3 sai ensiesityksensä Pariisin Disneylandissä 22. huhtikuuta 2023. Teatteriensi-iltansa elokuva sai Suomessa 3. toukokuuta 2023 ja Yhdysvalloissa 5. toukokuuta 2023. Elokuvan alkuperäiseksi ensi-illaksi oli ennen sitä suunniteltu 1. toukokuuta 2020, ennen kuin Disney poisti kyseisen päivämäärän julkaisuaikataulustaan.
Tulevaisuus
Syyskuussa 2017 Gunn totesi tuntevansa, että olisi ”hyvin epätodennäköistä, että palaisin ikinä toteuttamaan yhtään uutta Guardians-elokuvaa,” mutta huomautti, että työstäisi yhä Marvel Studiosin kanssa muita projekteja, joissa Vartijat ja joitain muita kosmisia hahmoja esiintyisi. Gunn vahvisti syyskuussa 2019, että Vol. 3 olisi hänen viimeinen Guardians-elokuvansa.
Lamphun (provinssi)
Maantiede
Lamphun sijaitsee Pingjoen jokilaaksossa ja on vuorijonojen ympäröimä.
Historia
Lamphun oli Haripunchai-nimisenä Dvaravati-kauden Mon-kuningaskunnan pohjoisin kaupunki ja samalla myös viimeisin Thaimaahan liittynyt. Myöhäisellä 1200-luvulla se joutui Khmerien valtakunnan hyökkäyksen kohteeksi, mutta ei kukistunut. Kuitenkin vuonna 1281 Lannathain kuningas Mengrai vihdoin valloitti kaupungin ja teki siitä osan kuningaskuntaansa.
Symbolit
Provinssin sinetti esittää Wat Phra That Haripunchai -temppeliä, joka jo oli Lamphunin päätemppeli Mon-jakson aikana. Kullatun stupan sanotaan sisältävän Buddhan muistoesineen.
Provinssin kukka on Butea monosperma ja provinssin puu on Samanea saman.
Aluejako
Provinssi on jaettu 7 alueeseen (amphoe) ja yhteen osa-alueeseen (king amphoe). Nämä jakaantuvat edelleen 51 kuntaan (tambon) ja 520 kylään (mubaan).
Variaattori
Variaattori on automaattinen voimansiirtojärjestelmä, jonka välityssuhde muuttuu moottorin kierrosten sekä kuormituksen mukaan. Tämän avulla käytössä on aina parhain välitys ja moottori pyrkii toimimaan taloudellisimmalla kierroslukualueella. Hihnavariaattorin toiminta perustuu kartiomaisiin hihnapyöriin sekä edessä että takana, sekä niitä yhdistävään voimansiirtohihnaan. Hihnan asentoa kartioilla säätelee yksinkertainen keskipakoisvoimaan perustuva puristusmekanismi joka siten pyrkii muuttamaan välitystä moottorille edullisimmaksi.
Variaattoreita käytetään yleisesti moottorikelkoissa, mönkijöissä, skoottereissa, leikkuupuimureissa ja mopoautoissa. DAF ja Volvo ovat valmistaneet variaattori-voimansiirrolla (Variomatic) toimivia henkilöautoja, esimerkiksi Volvo 343 sekä DAF 66, myös Nissan on valmistanut Primeraa Transmatic-nimisellä variaattorilla.
Nykyään portaaton vaihteisto on elektronisesti ohjattu (CVT) ja toimii samojen periaatteiden mukaan kuin DAF:n alun perin suunnittelema variaattori. Kuminen vetohihna on saanut väistyä teräslamelleista valmistetun hihnan tieltä. CVT-vaihteistoja käytetään muun muassa Audeissa, Hondassa, Toyotassa (erityisesti hybrideissä), Subaruissa, Mitsubisheissä, Mineissä, sekä Opel Corsassa
Sylvesterin–Gallain lause
thumb|right|270px|On määrätty tasolla n kpl pisteitä (A, B, C ja P), jotka eivät kuulu samalle suoralle. Sylvesterin-Gallain lauseen mukaisesti tällöin on olemassa sellainen suora (m), joka kulkee täsmälleen kahden pisteen kautta.
Winnaretta Singer
thumb|Winnaretta Singerin omakuva noin vuodelta 1885. Winnaretta Eugénie Singer (vuodesta 1893 ruhtinatar de Polignac; 8. tammikuuta 1865 Yonkers, New York, Yhdysvallat – 26. marraskuuta 1943 Lontoo, Iso-Britannia) oli pääosan elämästään Ranskassa asunut yhdysvaltalais-ranskalainen miljoonaperijä, taiteilija ja taidemesenaatti, joka tuki taloudellisesti monia eurooppalaisia säveltäjiä ja taiteilijoita, erityisesti aikansa modernien taidesuuntausten edustajia. Hän perusti Fondation Singer-Polignac -taidesäätiön.
Sylvesterin–Gallain lause
Sylvesterin–Gallain lause on kuuluisa geometrian lause, joka kuuluu seuraavasti:
Winnaretta Singer
Perhe ja avioliitot
Winnaretta Singerin isä oli ompelukoneen kehittäjänä tunnettu amerikanjuutalainen keksijä Isaac Singer, joka loi miljoonaomaisuuden perustamallaan Singer-ompelukonetehtaalla, ja äiti ranskalainen Isabella Eugenie Boyer, jonka on huhuttu olleen Vapaudenpatsaan kasvojen mallina. Perhe asui vuodesta 1866 Pariisissa Ranskassa ja vuodesta 1870 Englannissa. Isaac Singerillä oli 16 avioliitosta syntynyttä ja 6 aviotonta lasta, joiden kesken hänen omaisuutensa jaettiin hänen kuoltuaan vuonna 1875, Winnarettan ollessa 10-vuotias. Perhe palasi vuonna 1878 Pariisiin, jossa äiti Isabella nai luxemburgilaisen herttuan. Winnaretta sai oikeuden päättää perintöosuudestaan täytettyään 21 vuotta.
Sylvesterin–Gallain lause
Jos on määrätty n pistettä tasossa eivätkä ne sijaitse samalla suoralla, on aina olemassa sellainen suora, joka kulkee täsmälleen kahden määrätyn tason pisteen kautta.
Winnaretta Singer
Perhe ja avioliitot
Singerillä oli kaksi lapsetonta avioliittoa, jotka oli tosin tarkoitettu vain julkisivuksi, sillä hän oli lesbo, mikä oli tuolloin yleisesti tiedossa seurapiireissä. Äiti valitsi hänen ensimmäisen puolisonsa, vanhaan aatelissukuun kuuluneen ruhtinas Louis de Scey-Montbéliardin. He menivät naimisiin vuonna 1887, mutta eivät tulleet lainkaan toimeen keskenään ja erosivat vuonna 1891. Liitto mitätöitiin virallisesti seuraavana vuonna. Vuonna 1893 Singer nai vielä mahtavampaan Polignacin ruhtinassukuun kuuluneen ja itseään yli 30 vuotta vanhemman Edmond de Polignacin, joka oli myös säveltäjä ja kulissiavioliittoa kaivannut homoseksuaali. Tämä liitto oli huomattavasti ensimmäistä onnellisempi, koska puolisot jakoivat yhteisen kiinnostukseen taiteeseen ja musiikkiin, mutta ruhtinas Polignac kuoli jo vuonna 1901.
Sylvesterin–Gallain lause
Lauseen otaksui James Joseph Sylvester vuonna 1893 ja todisti Tibor Gallai vuonna 1944. Lauseesta on olemassa yleisempikin versio nimeltä Beckin lause. Sylvesterin–Gallain lause ei ole voimassa jos pisteitä on äärettömän monta. Eräs vastaesimerkki saadaan lattiisista.
Todistus
Sylvesterin–Gallain lauseen todistus: Oletetaan vastoin väitettä, että kaikki pisteet eivät ole samalla suoralla. Tarkastellaan niiden suorien joukkoa, jotka kulkevat ainakin kahden annetun pisteen kautta. Näiden joukossa on suora l ja piste A siten, että etäisyys ||A-l|| on positiivinen, mutta pienin mahdollinen annettujen pisteiden joukossa. Oletetaan, että suoralla l on enemmän kuin kaksi pistettä. Tällöin ainakin kaksi l:n pistettä, olkoot ne B ja C, ovat samalla puolella pisteen A ja p kautta kulkevaa suoraa, missä p on A:n projektio l:llä. Tällöin joko ||AB-C||<||A-l|| tai ||AC-B||<||A-l||, mikä on ristiriita A:n ja l:n minimaalisen etäisyyden kanssa.
Winnaretta Singer
Toiminta mesenaattina
thumb|upright=1.35|Singer (keskellä) ystäviensä kanssa vuonna 1901. Takarivissä ensimmäisenä vasemmalta hänen puolisonsa ruhtinas Edmond de Polignac, kolmantena kirjailija [[Marcel Proust.]] Singerin eli ruhtinatar Polignacin taloudellisesti tukemia säveltäjiä olivat muun muassa Gabriel Fauré, Emmanuel Chabrier, Erik Satie ja Igor Stravinsky. Singer piti vuodesta 1890 Pariisin avenue Henri-Martinin varrella suurta yksityistä salonkia, josta tuli tunnettu avantgarde-henkisten taiteilijoiden, kirjailijoiden, säveltäjien ja muusikoiden kohtaamispaikka. Siellä kantaesitettiin muun muassa Faurén Clair de lune ja Manuel de Fallan kamariooppera Mestari Pedron nukketeatteri. Muita vakiovieraita olivat kirjailijat Marcel Proust ja Oscar Wilde, runoilija Paul Valéry sekä säveltäjät Maurice Ravel ja Claude Debussy. Ravel omisti tunnetun sävellyksensä Pavane pour une infante défunte Singerille. Vuodesta 1908 Singerillä oli toinen kuuluisa salonki Lontoossa, jossa hän asui pitkiä aikoja.
Singer tuki suurilla summilla impressaario Sergei Djagilevin johtamaa Ballets russes -balettiseuruetta erityisesti vuoden 1908 esityskaudella, joka merkitsi useiden venäläisen baletin suurten nimien läpimurtoa Länsi-Euroopassa. Singerin rahoittamia tilaustöitä olivat muun muassa Stravinskyn oopperat Renard, Oedipus Rex ja Perséphone, Darius Milhaudin ooppera Les Malheurs d’Orphée, Satien lauluteos Socrate, Nicolas Nabokovin ooppera Job, Kurt Weillin 2. sinfonia sekä Francis Poulencin konsertot pianolle ja uruille. Singer tuki myös taidemaalareita, kuten Jacques-Émile Blanchea, Josep Maria Sertiä ja Romaine Brooksia, ja esiintyviä muusikkoja kuten Clara Haskilia ja Renata Borgattia. Hän rahoitti musiikkipedagogi Nadia Boulangerin orkesterin perustamisen.
Singerin henkilökohtaiseen ystäväpiiriin kuuluivat myös muun muassa säveltäjä Ignacy Paderewski, taidemaalari John Singer Sargent (ei sukua) sekä kirjailijat Ezra Pound, Jean Cocteau ja Colette. Säveltäjä Faurén kanssa Singerillä oli vuosikymmeniä jatkunut hyvin tiivis ystävyys, joka Faurén puolelta saattoi olla myös romanttinen. Singerin naispuolisia rakastajattaria olivat ainakin edellämainitut Romaine Brooks ja Renata Borgatti sekä säveltäjä Ethel Smyth, kirjailija Violet Trefusis ja puutarha-arkkitehti Alvilde Lees-Milne. Singerin salongissa esiintyneellä tanssija Isadora Duncanilla oli sittemmin suhde hänen veljensä Paris Singerin kanssa.
Singerin lahjoitusvaroilla perustettiin vuonna 1911 Royal Society of Literaturen Polignac-palkinto ja vuonna 1928 Singer-Polignac-säätiö, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi tuli hänen vanha ystävänsä, entinen Ranskan presidentti Raymond Poincaré. Ensimmäisen maailmansodan aikana Singer teki lahjoituksia myös Ranskan armeijalle ja Marie Curien radium-tutkimukseen. Myöhemmin Singer lahjoitti Collège de Francelle rahaa tieteellisiin tutkimuksiin, arkeologisiin kaivauksiin ja historiallisten rakennusten restaurointiin sekä Pelastusarmeijalle asunnottomien yömajoihin Pariisiin.
Toisen maailmansodan puhjetessa syksyllä 1939 Singer oli matkalla Englannissa ja päätti jättää palaamatta Ranskaan. Hän asui viimeiset vuotensa Lontoossa, jossa kuoli sydänkohtaukseen 78-vuotiaana marraskuussa 1943. Hänet haudattiin sukuhautaan Englannin Torquayhin.
Milan Kytnár
Milan Kytnár (s. 19. toukokuuta 1989 Topoľčany, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija. Kytnar on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän on pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä, jonka vahvuudet ovat luovuudessa, fyysisyydessä ja maalineduspelaamisessa.
Pelaajaura
Kytnar pelasi ensimmäiset juniorivuotensa HC Topoľčanyssa. Hän voitti joukkueessa Slovakian U18-sarjan pistepörssin tehoilla 36+65=101 kaudella 2004–2005. Kaudella 2005–2006 Kytnar pelasi HK Trnavan ja HC Topoľčanyn junioreissa. Kaudella 2006–2007 hän voitti Topoľčanyssa tehoilla 37+54=91 U18-sarjan pistepörssin joukkuetoveri Richard Jančekin kanssa.
Edmonton Oilers varasi Kytnarin viidennellä kierroksella 127. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007.
Maajoukkueura
Kytnár on edustanut Slovakian maajoukkuetta alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2007 ja nuorten MM-kisoissa 2009.
Sennori
Sennori on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 7 281 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 31,34 neliökilometriä. Se sijaitsee 277 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Mikael Forstén
thumb|Mikael Forstén vuonna 2009. Mikael Forstén (s. 7. joulukuuta 1969) on suomalainen esteratsastaja ja moottoriurheilija. Ennen aktiivista kilpailu-uraansa Forstén opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa. Esteratsastuksen lisäksi hän pitää myös muun muassa jalkapallosta, alppilajeista ja autourheilusta. Vuonna 1987 hän loukkaantui Itävallassa alppilajeissa, minkä jälkeen esteratsastus on ollut hänen päälajinsa.
Autourheilu
thumb|Rollcenter LMP1 Spa:n La Rouge -mutkassa Forstén aloitti autourheilun ensin harrastuksena, mutta eteni pian ammattilaissarjoihin. Kaudella 2006 hän ajoi Italian Formula Renault -sarjaa ja kaudella 2007 hän ajoi ensimmäisenä suomalaisena Porsche Mobil 1 Supercup -sarjaa, joka tunnetaan F1-sirkuksen mukana kiertävä autourheiluluokkana. Kaudeksi 2008 Forstén nousi FIA GT Championship -sarjaan, jossa hän ajoi Prospeed-tallin GT2-luokan Porschea yhdessä Markus Palttalan kanssa. Prospeed-talli toimi kaudella 2008 myös Porschen tehtaan virallisena tiiminä.
Muita mainittavia luokkia tai kilpailuja, joita Forstén autourheilu-uraan on mahtunut ovat FIA GT3, ADAC GT (German Championship), SPA 24H sekä Le Mans -sarja. Kaudella 2008 Forstén toi onnistuneesti maaliin LMP1-luokan prototyypin Le Mans -sarjan kestävyyskilpailussa yhdessä João Barbosan ja Vanina Ickxin kanssa.
Esteratsastus
Hänen ratsujaan ovat olleet muun muassa menestyksekkäät Isaac du Jonquet, Evli Nandele, Melansa, Skybreaker, St. Germain ja Invitation.
Forstén asuu vaimonsa Noora Forsténin (o.s. Pentti) kanssa Hollannissa, jossa heillä on talli nimeltä Stal Forsten-Pentti. Talli on Etelä-Hollannissa Guttecovenissa sijaitseva hevostila, jossa on kilpahevosten lisäksi myös hevosten kasvatus- ja myyntitoimintaa, ratsutusta ja valmennusta. Forsténin kansainvälistä uraa on pitkään tukenut Evli Pankki.
Saavutukset
Viisinkertainen Suomen mestari, noin 1000 kansainvälistä sijoitusta, mukana EM-kilpailuissa vuosina 1994, 2004, 2007 ja 2009 (sijoitus 11./Isaac du Jonquet) sekä MM-kilpailuissa vuonna 2006 ja 2010 (32. sija). Tammikuussa 2008 Forstén voitti Isaac du Jonquet -ratsullaan ensimmäisenä suomalaisena esteratsastuksen maailmancupin osakilpailun. Maailmancupin finaaliin Forstén on yltänyt kausilla 2007–2008 ja 2008–2009 (13. sija).
Vuorisirri
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 26–28 cm, siipien kärkiväli 62–66 cm ja paino 125–230 g. Naaras on selvästi kookkaampi. Suurikokoinen sirri, hieman isosirriä suurempi. Nokka on melko ohut ja pitkähkö ja lievästi alaspäin kaartunut. Höyhenpuku on lähes kauttaaltaan tummatäpläinen, vatsapuolelta vähiten. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen
Pesii Koillis-Siperian tundralla. Muuttolintu, joka talvehtii suurina parvina Etelä-Aasiassa Pakistanista Kiinaan ja Australiassa. Maailman populaation koko noin 380 000 yksilöä. Sen kanta on erittäin uhanalainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö
Pesimäaikana laji elää tundralla ja arktisen alueen tunturien ja vaarojen niityillä ja pensaikoissa. Pesimäajan ulkopuolella rannikoiden muta- ja hiekkarannoilla.
Lisääntyminen
Pesä on maassa ja munia on 4.
Ravinto
Hyönteiset, nilviäiset ja muut pienet selkärangattomat.
Huangshan
Huangshan (, Huangvuori) on vuoristo Kiinan Anhuin maakunnan eteläosassa, Huangshanin prefektuuritason kaupungin eteläpuolella. Huangvuori tunnetaan myös nimellä Keltainen vuori.
Alue on kuuluisa kauniista maisemistaan, jotka muodostuvat omalaatuisen muotoisista graniittihuipuista, Pinus hwangshanensis -männyistä ja vuorten tasolla olevista pilvistä. Huangshanissa on myös monia kuumia lähteitä ja lampia. Alue on usein kohteena perinteisessä kiinalaisessa maalaustaiteessa ja kirjallisuudessa. Huangshan on myös listattu UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Huangshanin vuoristo koostuu useista huipuista, joista 77 kohoaa yli 1 000 metriin. Kolme korkeinta huippua ovat Lian Hua Feng ("Lotushuippu", 1 864 m, koordinaatit artikkelin yläosassa), Guang Ming Ding ("Kirkas huippu", 1 840 m) ja Tian Du Feng ("Taivaan pääkaupungin huippu", 1 829 m).
Vuoriketju muodostui noin 100 miljoonaa vuotta sitten Mesotsooisella maailmankaudella, kun muinainen meri hävisi maankohoamisen ansiosta. Myöhemmin kvartäärikaudella jäätiköt muovasivat maastoa.
Alueen kuumat lähteet sijaitsevat "Violetin pilven huipun" juuressa. Lähteissä veden lämpötila säilyy noin 45 °C koko vuoden.
Vuoriston rinteillä ja lähistöllä viljellään teepensaita muutamiin kiinalaisiin huipputeelaatuihin (esim. Huangshan maofeng ja Taiping houkui).
Hale–Bopp
thumb|250px|Halen–Boppin komeetta kirkkaimmillaan maaliskuussa 1997. Hale–Bopp (myös Halen–Boppin komeetta, tunnus C/1995 O1) on komeetta, jonka löysivät tähtitieteilijät Alan Hale ja Thomas Bopp vuonna 1995. Lähimmillään Aurinkoa keväällä 1997 komeetta näkyi helposti paljain silmin pohjoisen pallonpuoliskon yötaivaalla. Siitä tuli kauimpaa Auringosta löydetty ja pisimpään yhtäjaksoisesti paljaalla silmällä erottunut komeetta. Myös sen ydin on suurempi kuin yhdenkään toisen komeetan ydin, jonka koko on pystytty määrittämään.
Löytö
Alan Hale ja Thomas Bopp löysivät itsenäisesti komeetan 23. heinäkuuta 1995, kumpikin Yhdysvalloista käsin. Hale havaitsi kohteen pallomaisen tähtijoukon M71:n läheltä Jousimiehen tähdistöstä etsiessään systemaattisesti uusia komeettoja; Bopp näki komeetan sattumalta tarkkaillessaan galakseja ja pallomaisia tähtijoukkoja ystävänsä kaukoputkella. Löytöhetkellä komeetta oli näennäiseltä kirkkaudeltaan 10,5 magnitudia ja yhä Jupiterin radan takana yli miljardin kilometrin päässä Auringosta, jolloin se oli satoja kertoja kirkkaampi kuin Halleyn komeetta vastaavalla etäisyydellä.
Saapuminen
thumb|250px|[[Hubble-avaruusteleskooppi|Hubble-avaruusteleskoopin kuvasarja lähestyvästä Halen–Boppin komeetasta. Pyrstö osoittaa katsojasta poispäin.]] Hale-Bopp kirkastui paljain silmin erottuvaksi toukokuussa 1996. Vuoden lopulla sen kirkastuminen hidastui, ja joulukuussa se näkyi liian lähellä Aurinkoa ollakseen helposti havaittavissa. Kun se ilmestyi uudelleen, oli se kuitenkin jo tarpeeksi kirkas näkyäkseen selvästi jopa valosaasteen yli. Lähestyessään yhä Aurinkoa komeetan kirkkaus kasvoi 2. magnitudiin helmikuussa 1997, ja sen pyrstöstä voitiin erottaa sininen, Auringosta poispäin osoittava kaasupyrstö ja komeetan radan mukaisesti kaareutuva pölypyrstö.
9. maaliskuuta komeetta oli havaittavissa myös päivällä auringonpimennyksen aikana, joka sattui Mongoliassa ja itäisessä Siperiassa. 22. maaliskuuta Hale-Bopp oli lähimmillään maata, jolloin sen etäisyys oli 1,315 AU. Huhtikuun ensimmäisenä päivänä ollessaan lähimmillään Aurinkoa noin 136 miljoonan kilometrin etäisyydellä sen magnitudi oli −1 häviten kirkkaudessa tähdistä vain Siriukselle. Sen pyrstö ulottui 30–40 asteen pituudelle, tosin vain osa siitä oli havaittavissa paljain silmin. Mikäli Hale-Bopp olisi ohittanut Maan yhtä läheltä kuin Hyakutaken komeetta edellisenä vuonna, olisi sen pyrstö kulkenut koko taivaan halki ja kirkkaus ylittänyt täydenkuun. Huhtikuussa tutkijat havaitsivat komeetalla kolmannen pyrstön, joka oli ohut ja suora ja koostui natriumista.
Hale-Bopp oli todennäköisesti historian havaituin komeetta. Internet vaikutti suuresti komeetan suosion kasvuun niidenkin ihmisten keskuudessa, jotka eivät normaalisti olleet tähtitieteestä kiinnostuneita. Useilla sivustoilla voitiin seurata komeetan edistymistä radallaan päivittäin vaihtuvin kuvin eri puolilta maailmaa. Komeettaan liittyi myös taikauskoa: marraskuussa 1996 erään harrastajan CCD-kameralla komeetasta ottamassa kuvassa näkyi vääristynyt piste, jota aluksi ei kyetty tunnistamaan. Tämä sai jotkut ihmiset uskomaan, että komeettaa seurasi ufo. Kuvassa näkynyt kohde paljastui kuitenkin himmeäksi tähdeksi, jota harrastajan tietokoneohjelma ei ollut tunnistanut. Maaliskuussa 1997 39 Heaven's Gate -kultin jäsentä teki joukkoitsemurhan uskoessaan, että komeettaa seuraava avaruusalus ottaisi heidät siten mukaansa.
Etääntyminen
Etääntyessään Auringosta Hale-Bopp siirtyi eteläiselle tähtitaivaalle, jossa himmenevää komeettaa voitiin seurata paljain silmin aina joulukuuhun 1997 saakka. Siihen mennessä komeetta oli ehtinyt näkyä paljain silmin 18,5 kuukautta, mikä on yli kaksi kertaa enemmän kuin edellisen ennätyksen haltijalla, vuoden 1811 suurella komeetalla. Tämän jälkeenkin komeetta on ollut mahdollista nähdä kaukoputkilla, vaikka tammikuussa 2005 se etääntyi Uranuksen rataa kauemmas. Arvioiden mukaan Hale-Bopp on havaittavissa kaikkein tehokkaimmilla kaukoputkilla aina vuoteen 2020 saakka, jonka jälkeen 30. magnitudiin himmennyttä komeettaa ei enää pysty erottamaan taustataivaan lukuisista himmeistä galakseista. Hale-Boppin pyrstön pituudeksi arvioitiin vuoden 1998 alussa yhä 150 miljoonaa kilometriä eli saman verran kuin Maan etäisyys Auringosta, vaikka komeetta oli tuolloin jo etääntynyt lähes yhtä kauaksi kuin Jupiter. Viimeisimmät havainnot vahvistavat, että komeetalla on yhä heikko pyrstö.
Rata
Hale-Boppin kiertorata on hyvin suuri; komeetta on ollut edellisen kerran perihelissä arviolta 4 200 vuotta sitten. Tämän jälkeen se on etääntynyt noin 525 AU:n päähän Auringosta, yli 17 kertaa Neptunuksen rataa kauemmas. Lähestyessään Aurinkoa 1995 se ohitti Jupiterin vain 0,77 AU:n päästä, ja planeetan painovoima aiheutti komeetan rataan muutoksia. Kiertoaika lyheni 2 380 vuoteen ja apheli (kiertoradan kaukaisin piste Auringosta) 360 astronomiseen yksikköön. Komeetta tulee siten palaamaan lähelle aurinkoa noin vuonna 4380. Hale-Boppin radan inklinaatio on 89,4 astetta, mikä tarkoittaa, että se kiertää Aurinkoa lähes kohtisuorassa Aurinkokunnan tasoon nähden. Siten se ei aina tule lähelle Maata saapuessaan periheliin. Radan eksentrisyys puolestaan on 0,995086, eli se on hyvin elliptinen, mikä on tavallista komeetoille.
Ominaisuudet
Hale-Boppin ytimen koko osoittautui suuremmaksi kuin yhdelläkään toisella komeetalla: sen läpimitta on arvioiden mukaan 40–160 kilometriä. Vertailun vuoksi Halleyn komeetan ydin on noin 10 kilometrin kokoinen. Vuonna 1999 julkaistu tutkimus ehdotti, että Hale-Boppin ydin oli itse asiassa jakautunut kahdeksi osaksi, joista toinen olisi ollut läpimitaltaan 30 km ja toinen 70 km. Tämä olisi selittänyt ytimen epäsäännöllisen pyörimisliikkeen. Kaikissa suorissa havainnoissa ydin on kuitenkin näkynyt yhtenä kappaleena, ja kahden toisiaan kiertävän suhteellisen kevyen ytimen säilyminen pitkään Auringon ja planeettojen painovoimakenttien aiheuttamissa häiriöissä olisi epätodennäköistä.
Deuteriumin pitoisuus Hale-Boppissa raskaan veden muodossa paljastui kaksi kertaa niin suureksi kuin maan merissä, mikä merkitsee, ettei ainakaan kaikki maapallon vesi voi olla peräisin komeetoista olettaen, että deuteriumpitoisuus on suunnilleen sama muissakin komeetoissa. Deuteriumia havaittiin myös muissa vedyn yhdisteissä, ja deuteriumin osuus tavalliseen vetyyn vaihteli yhdisteestä riippuen, mikä viittaa siihen, että Hale-Boppin jää on peräisin pikemmin tähtienvälisistä pilvistä kuin Aurinkokunnan alkuvaiheiden planetaarisesta kiekosta.
Hale-Boppin pyrstö oli lähellä Aurinkoa noin 150 miljoonan kilometrin pituinen, mutta kasvoi äskettäin noin 320 miljoonaan kilometriin Auringossa tapahtuneen flaren takia. Komeetan koma, ydintä ympäröivä pölypilvi, oli jopa 2,7 miljoonan kilometrin kokoinen, eli yli kaksi kertaa Aurinkoa suurempi. Hale-Bopp oli ensimmäinen komeetta, jolta löydettiin kolmatta tyyppiä oleva pyrstö. Natriumista koostuva pyrstö oli 50 miljoonan kilometrin pituinen, hyvin himmeä ja sijaitsi pöly- ja kaasupyrstön välissä. Se näkyi vain tehokkailla kaukoputkilla erikoissuotimia apuna käyttäen. Natriumpyrstön tarkka syntymekanismi on toistaiseksi epäselvä.
Alois Šmolík
pienoiskuva|Alois Šmolík vuonna 1929.Alois Šmolík (16. huhtikuuta 1897 Býšovec – 28. heinäkuuta 1945 Brno) oli tšekkiläinen lentokonesuunnittelija. Hän suunnitteli etenkin yksimoottorisia koulukoneita. Hän oli Letov-yhtiön pääsuunnittelija 1920- ja 1930-luvuilla.
Marius Müller
Marius Müller (20. elokuuta 1958 Oslo – 14. maaliskuuta 1999 Oslo) oli norjalainen kitaristi ja laulaja-lauluntekijä. Hän elätti itsensä musiikillaan 16-vuotiaasta alkaen. Müller teki musiikkia sekä yksin että perustamansa Funhouse-yhtyeensä kanssa, johon kuuluivat hänen lisäkseen basisti Pål Reinertsen ja rumpalit Totto Hansen ja Per Hillestad. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat "Den du veit" sekä balladi "Carmen".
Müller kuoli vain 40-vuotiaana auto-onnettomuudessa 14. maaliskuuta 1999.
Diskografia
Sooloalbumit
Funhousen albumit
Hohtorasbora
Hohtorasbora (Rasbora pauciperforata, syn.  Rasbora leptosoma) on särkikaloihin kuuluva rasborakalalaji. Hohtorasboraa tavataan luonnonvaraisena Kaakkois-Aasian vesistöissä. Sitä pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
Hohtorasbora on yleisväriltään ruskeanharmaa, ja sen kyljessä kulkee kirkkaanpunainen juova suusta silmän läpi pyrstön tyveen asti. Raita jää vaisun väriseksi, jos olosuhteet eivät ole hyvät. Kala kasvaa noin 7 cm pitkäksi.
Alkuperä
Hohtorasboroita elää luonnossa Thaimaassa ja Kambodžasaa, Malakan niemimaalla ja Indonesiassa. Siellä sitä tavataan turvesoiden lammikoissa ja turvepohjaisten metsien puroissa.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Hohtorasbora on rauhallinen parvikala, joka menestyy parhaiten tummapohjaisessa akvaariossa.
Vesiolot ja ravinto
Hohtorasbora voi parhaiten melko happamassa vedessä, pH 5,5–6 ja lämpötila 23–26 °C, kutuaikana 26–29 °C.
Energiavirasto
Energiavirasto on työ- ja elinkeinoministeriön hallinnonalaan kuuluva asiantuntijavirasto. Sen nimenä oli aluksi Sähkömarkkinakeskus (SMK) ja ennen uusinta nimenvaihdosta Energiamarkkinavirasto (EMV).
Energiaviraston tehtäviin kuuluu sähkönsiirtoverkon ja maakaasumarkkinoiden hinnoittelun valvonta ja Suomen kansallisen päästökaupparekisterin ylläpito. Virasto tarjoaa myös tietoa sähkön hinnasta kuluttajille sähköenergian toimittajan kilpailuttamisen tueksi. Lisäksi Energiavirasto valvoo sähkön alkuperätakuun toteutumista, eli sitä, että energiayhtiön kuluttajille esimerkiksi tuulisähkönä myymää energiamäärää vastaava energia on tuotettu tuulivoimalla. Energiavirasto hallinnoi myös vuonna 2011 voimaan tulleita uusiutuvan energian syöttötariffeja.
Sähkönsiirto on Suomessa monopoliliiketoimintaa, josta vastaavat alueelliset siirtoyhtiöt. Energiavirasto valvoo, etteivät siirtoyhtiöt käytä monopoliasemaansa väärin ja peri ylihintaa asiakkailtaan.
Vuoden 2014 alussa Energiavirasto sai nykyisen nimensä ja sille siirtyi työ- ja elinkeinoministeriöltä tehtäviä liittyen energiatehokkuuteen ja uusiutuvan energian edistämiseen. Tuolloin Energiaviraston palveluksessa oli 70 henkilöä. Viraston ylijohtaja on huhtikuusta 2015 Simo Nurmi.
Sakari Halonen
Sakari Oskari Halonen (6. syyskuuta 1923 Kuopio – 27. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Halonen tunnetaan Kansallisteatterissa tekemästään pitkäaikaisesta urasta, joka kesti yli kolmekymmentä vuotta.
Halonen toimi myös usein laulajana esittäen muun muassa J. Alfred Tannerin kupletteja. Ensimmäisessä elokuvaroolissaan Orpopojan valssi Halonen esitti nuorta Tanneria. Halonen esiintyi Tannerin roolissa kahden elokuvan lisäksi lukuisissa kiertue- ja iltamaesityksissä aina 1970-luvun loppupuoliskolle asti.
Monissa 1950-luvun sotilasfarsseissa Halonen esitti usein nokkelaa, mutta yksivakaata alokasta. Hänen ainoa varsinainen vakava elokuvaroolinsa oli kuolevan sotamies Eerolan osa Edvin Laineen Tuntemattomassa sotilaassa (1955). Elokuvien lisäksi Halonen nähtiin muutamissa televisiotuotannoissa 1960- ja 1970-luvuilla.
Halonen kuoli kesäkuussa 1992 Helsingissä oltuaan jo pitkään eläkkeellä. Hänen äitinsä oli näyttelijä Fanni Halonen ja puolisonsa vuodesta 1945 näyttelijä Eila Halonen, o.s. Kauhanen.
Vankkahirvenjuuret
Vankkahirvenjuuret eli hirvenjuuret (Inula) on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen on kuulunut aiemmin noin sata lajia, joista Pohjoismaissa kasvaa viisi.
Hirvenjuurilajeja
Nykyisessä luokituksessa aiemmasta hirvenjuurten suvusta on siirretty monia lajeja hoikkahirvenjuuriin (Pentanema) sen jälkeen, kun Pentanema-suku on uudelleen rajattu vuonna 2018. Suomessa luonnonvaraisista lajeista hoikkahirvenjuuriin kuuluvat nyt muun muassa vanukehirvenjuuri ja rantahirvenjuuri.
Vankkahirvenjuurilajeja:
Hoikkahirvenjuuriin siirrettyjä lajeja:
Isohirvenjuuri on hyvin kookkaaksi, jopa kaksi metriä korkeaksi kasvava vanha rohdos- ja koristekasvi. Rantahirvenjuuri on niittykasvi, jota tavataan luonnonkasvina myös Suomessa.
Symboliikka
Isohirvenjuuren tieteellinen nimi Inula helenium tulee kreikkalaisesta tarusta. Sen mukaan kaunis Helena piti sitä käsissään Troijan kuninkaan Priamoksen pojan Parisin ryöstäessä hänet. Tämä johti Troijan sotaan. Kristillisessä symboliikassa hirvenjuuresta tuli sen lääkitsevän vaikutuksen vuoksi vertauskuva lunastuksesta, joka parantaa synnistä.
Fischer–Tropsch-menetelmä
Alkuperäinen menetelmä
Yllä olevan reaktion lähtöaineet (esimerkiksi CO ja H2) voidaan tuottaa monilla menetelmillä, kuten esimerkiksi metaanin osittaisella poltolla (kaasusta nesteeksi sovelluksissa):
tai hiilen tai biomassan kaasutuksella:
Hiilimonoksidin ja vedyn seosta kutsutaan synteesikaasuksi. Hiilidioksidia ja hiilimonoksidia tuotetaan hiili- ja puupohjaisten polttoaineiden osittaisella hapetuksella. Synteesikaasun vetypitoisuutta voidaan säätää vesikaasurektiolla.
Kiinteän aineen hapeton pyrolyysi tuottaa metaanipitoista pyrolyysikaasua, jota voidaan käyttää suoraan polttoaineena. Yleensä kaasu poltetaan tarvittavan reaktiolämmön tuottamiseksi. Pyrolyysi tuottaa suuren määrän hiilivetyjä (tyypillisesti 20% lähtöaineista) ilman Fischer-Tropsch-muunnosta. Flash-pyrolyysissä on maksimoitu hiilivetyjen tuotanto. Hiilivetyjen, joita prosessin mukaan kutsutaan pyrolyysiöljyksi tai tervaksi, hyödyntämistä haittaa usein niiden suuri happipitoisuus. Pyrolyysiprosessilla on nykypäivänä lähinnä merkitystä vanhojen autonrenkaiden hävityksessä.
FT prosessi on käyttökelpoinen tuottamaan nestemäisiä hiilivetyjä kiinteistä polttoaineista, kuten hiilestä tai erityyppisistä kiinteää hiiltä sisältävistä jätteistä sekä biomassoista. Tuotetut neste ja vahamaiset hiilivety-yhdisteet jalostetaan halutunlaiseksi synteettiseksi polttoaineeksi, kaasumaiset yleensä poltetaan. Tyydyttämättömistä kaasuista voidaan valmistaa muun muassa polyeteenimuovia. Jos tarvitaan nestemäistä öljyn kaltaista polttoainetta, voiteluainetta tai vahaa, voidaan käyttää Fischer-Tropsch-menetelmää. Jos vedyn tuotanto halutaan maksimoida, voidaan käyttää vesi-kaasu-muunnosreaktiota, jolloin tuotokseksi jää vain hiilidioksidia ja vetyä eikä ollenkaan hiilivetyjä.
Nestemäiset polttoaineet ovat haluttuja, niiden korkean energiasisällön ja yksinkertaisen varastoimisen vuoksi. Ne ovat myös melko turvallisia esimerkiksi vetyyn verrattuna. Hiilivetyjen polttotekniikka on myös nykypäivänä melko hyvin halittua ja ne saadaan palamaan puhtaasti. Biomassasta tuotetut hiilivedyt ovat hiilidioksidineutraaleja. Vetytalous ei tarjoa mitään erityisen suurta etua verrattuna synteettisiin biopolttoaineisiin.
Historia
Saksalaisten Kaiser Wilhelm -instituutin tutkijoiden Franz Fischerin ja Hans Tropschin keksittyä menetelmän 1920-luvulla siihen on tehty monia muutoksia ja säätöjä. Nykyään termi Fischer-Tropsch käsittää monia samankaltaisia prosesseja (Fischer-Tropsch-synteesi tai Fischer-Tropsch kemia).
Menetelmä keksittiin Saksassa 1920-luvulla nestemäisten polttoaineiden tuottamiseksi. Saksalla oli paljon hiiltä, mutta vain vähän öljyä. Saksa ja Japani käyttivät menetelmää toisen maailmansodan aikana vaihtoehtoisten polttoaineiden tuottamiseen. Saksan vuosittainen synteettisen polttoaineen tuotanto saavutti yli 124 000 barrelia päivässä eli noin 6,5 miljoonaa tonnia vuonna 1944.
Käyttö
Nykyään vain muutamat yritykset ovat kaupallistaneet Fischer-Tropsch-teknologiaa.
Delio Toledo
Delio César Toledo (s. 10. helmikuuta 1976 Cecilio Báez, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on seuratasolla edustanut Colegialesia, italialaista Udinesea, Cerro Porteñoa, espanjalaista Espanyolia, kolme kautta saman maan Real Zaragozaa sekä turkkilaista Kayserisporia.
Toledo debytoi Paraguayn maajoukkueessa vuonna 1999. Yhteensä hän on pelannut 35 maaottelua, viimeisen vuonna 2008, ja tehnyt niissä neljä maalia. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa ja pelasi joukkueen ensimmäisessä ottelussa Englantia vastaan 82 minuuttia.
Jouko Lehmuskallio
Jouko Antero Lehmuskallio (s. 25. kesäkuuta 1946) on suomalainen elokuvaohjaaja, elokuvaaja ja valokuvaaja, joka on tehnyt etenkin luontoaiheisia dokumenttielokuvia ja musiikkiaiheisia lyhytelokuvia. Uransa alussa 1960- ja 1970-luvulla hän toimi elokuvien äänittäjänä. Hänen ainoa pitkän näytelmäelokuvan ohjaustyönsä on musiikkiesityksiä ja mykkäkomediaa yhdistävä Rokki Diggari vuodelta 1981.
Fischer–Tropsch-menetelmä
Käyttö
Fischer-Tropsch-menetelmä on vakiintunutta tekniikkaa ja sitä on jo käytetty suuressa mittakaavassa, mutta sen suosiota heikentävät korkeat pääomakustannukset, korkeat käyttö- ja ylläpitokulut sekä öljyn epävakaa hinta. Erityisesti maakaasun käyttö syötteenä on käytännöllistä vain kaukana asutuksesta sijaitsevien esiintymien yhteydessä, muutoin kaasun suora myynti asiakkaille on tuottoisampaa. Useat yritykset kehittävät teknologiaa maakaasuvarantojen hyödyntämiseksi. Geologien mukaan maakaasun käytön odotetaan saavuttavan huippunsa 5–15 vuotta öljyhuipun jälkeen. Toisaalta tällaiset ennustukset ovat vaikeita tehdä ja usein hyvin epävarmoja.
Jouko Lehmuskallio
Vuonna 2012 Jouko ja Eija Lehmuskallio saivat tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon tekemästään LuontoPortti-verkkopalvelusta.