cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Celestial Pestilence
Albumin rumpuraidat on ohjelmoitu tietokoneella.
Kokoonpano
+
Pomezia
Pomezia on kunta Lazion alueella Keski-Italiassa. Se on osa Rooman metropolikaupunkia, etäisyys Rooman keskustasta on noin 25 kilometriä etelään. Pomezian keskusta on rakennettu 1930-lukulaisten kaupunkisuunnittelun ihanteiden mukaan. Kaupungin alueella on lisäksi keskiaikainen Pratica di Mare ja merellinen turistikeskus Torvaianica, jossa asuu noin neljännes kaupungin väestöstä. Pomezian asukkaita kutsutaan italiaksi demonyymillä pometini.
Maantiede
Pomezia sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla Lazion keskiosassa ja Rooman metropolikaupungin lounaisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Rooman hallinnolliseen alueeseen ja etelässä Ardean kaupunkiin. Itäpuolella on Castelli Romanin seutu. Pomezian keskusta sijaitsee muutaman kilometrin merenrannalta sisämaahan. Rannikolla keskustan lounaispuolella sijaitsee turistien suosima Torvaianica, joka on hallinnollisesti yksi Pomezian lukuisista frazioneista. Italian virallisessa seismisessä luokituksessa Pomezia kuuluu vyöhykkeeseen 2B (zona 2B) eli kohtalaisen maanjäristysriskin alueeseen.
Pomezian sääaseman (37 metriä mpy) vuotuinen keskilämpötila on 15,3 °C. Kylmin kuukausi on tammikuu, jonka keskilämpötila on 8,5 °C ja lämpimin elokuu, 23,0 °C. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 817 mm.
Historia
pienoiskuva|200px|vasen|Torvaianico, Piazza Ungheria Pomezian nimen takana on muinaisten volskien kaupunki Suessa Pometia, jonka sijaintipaikkaa ei tiedetä. Nykyisen Pomezian ja vanhan Suessa Pometian yhteys on vain nimellinen. Pomezia on yksi fasismin kaudella perustetuista kaupungeista, se sai alkunsa kun Rooman ja Agro Pontinon uusien kaupunkien väliselle alueelle haluttiin asutusta. Symbolinen peruskivi muurattiin huhtikuussa 1938, ja ensimmäiset uudisasukkaat saapuivat lokakuussa 1939. Toisen maailmansodan aikana Pomezian seudulla käytiin ankaria taisteluita. Sodan jälkeen Pomezian väkiluku moninkertaistui, ja kasvu on jatkunut edelleen 2000-luvulla. Ardean frazione itsenäistyi omaksi kunnakseen 1970.
Pomezian keskusta on selkeälinjainen suorine katuineen. Sen rakentamisessa suosittiin paikallisia materiaaleja. Pomezian keskusaukio on Piazza Indipendenza, jota reunustavat muun muassa San Benedetton kirkko ja kaupungintalo. Pienessä Pratica di Maren kylässä aivan keskustan lounaispuolella on keskiaikaista rakennuskantaa, kuten Castello Borghese, jonka Borghesen suku osti 1617. Linnan torni tuhottiin toisen maailmansodan aikana. Pratica di Maressa sijaitsee myös Museo civico archeologico Lavinium, eli arkeologinen museo.
Talous ja liikenne
Pomezian talouselämää kehitettiin 1950-luvulta 1990-luvulle Cassa per il Mezzogiorno -hankkeen puitteissa. Kaupungissa on muun muassa lääketeollisuuden yrityksiä ja tutkimuslaitos Irbm Science Park, joka operoi biotekniikan alalla. Torvaianicassa on neljän hehtaarin laajuinen huvipuisto Zoomarine. Torvaianican rannat houkuttelevat turisteja etenkin Roomasta.
Pomezian rautatieasema, Stazione di Pomezia-Santa Palomba, on muutaman kilometrin keskustasta koilliseen Santa Palomban alueella. Asema sijaitsee Rooma–Formia–Napoli-radan varrella. Pomezian keskustan halki kaakkois–luoteissuuntaisesti kulkee kaksiajorataiseksi rakennettu 109-kilometrinen maantie Strada statale 148 Pontina, joka vie Rooman kehämoottoritielle. Lähellä merenrantaa sijaitsee sotilaslentokenttä Aeroporto militare Mario de Bernardi.
Sonja Silvander
Sonja Silvander-Valo (s. 19. kesäkuuta 1994) on suomalainen näyttelijä. Hän on alun perin kotoisin Paimiosta. Silvander valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2019 ja on erikoistunut musiikkiteatteriin. Hän on esiintynyt mm. näytelmissä Äiti ja Gorilla (Teatteri Universum, Aurinkoteatteri, ohjaus Juha Mustanoja, 2022, Baikal Brothers ky (Teatteri Universum, ohjaus Leea Klemola, 2017) sekä Zambezi (Aleksanterin Teatteri, ohjaus Ritva Siikala, 2020).
Silvander-Valo oli Vaasan kaupunginteatterin kiinnitettynä näyttelijänä 2020–2021.
Bosnialaiset
Bosnialaiset voi tarkoittaa
Polski Fiat 125p
Puolalainen FSO valmisti Polski-Fiat 125p:ä vuodesta 1967–1991. Polski Fiat 125p oli FSO:n ensimmäinen Fiat-pohjainen ajokki, joka tuli entisten GAZ-pohjaisten tilalle. Se perustui teknisesti 1960-luvun alussa valmistettuihin Fiat 1300 ja Fiat 1500 -malleihin. Korinsa Polski Fiat sai Fiat 125:stä. Polskista valmistettiin kolmea korimallia: Sedania, farmaria ja avolavaa. Tehdas teki autosta erikoismallit "Akropolis" ja "Monte Carlo" Polskin rallimenestyksen innoittamana.
Polski Fiatin kulta-aikana FSO-tehtaan nimi oli POLMO, jolla haluttiin erottua Warszawasta ja Syrenasta, jotka säilyivät tuotannossa vielä Polskinkin aikana FSO-merkillä. Vuonna 1983 Polski Fiatin merkki jouduttiin muuttamaan muotoon FSO 1.3 ja FSO 1.5 Fiatin lisenssiajan päätyttyä.
Polski Fiat sai Suomessakin kohtalaisesti suosiota, ja Polskin aikana maahantuoja Maanteho Oy oli vahvimmillaan. Polski Fiatista tehtiin muutamia erikoismalleja, kuten Lapponia ja Finn Special, jotka vastasivat aika lailla Polonezin Special-mallia. Lapponia sisälsi muun muassa kattoluukun. Polski Fiat oli laadultaan yleisesti Ladaa huonompi, ja se tuotti myös Polonezille kovin heikon maineen. Suomessa Polski Fiatin myynti päättyi 1983, jolloin jäljelle jäi FSO Polle Pick-up, joka rinnastettiin Poloneziin, vaikka Polle olikin lähempänä Polski Fiatia. Polski Fiat oli alkuaikoinaan suhteellisen kallis auto, samanhintainen kuin vastaava Fiatin 124 S. Sen mainonnassa painotettiin auton edullista hintaa, hyvää varustelua sekä hyvää takuuta. 1980-luvulla Polski sai kahden vuoden takuun, ja sen hinta laski samalla kun varustelu kuitenkin parani.
Polski-Fiatin hintakehitys Suomessa oli omalaatuinen. Vuonna 1970 auto maksoi 14 900 markkaa eli saman verran kuin Suomessa koottu Saab 96 ja hieman enemmän kuin brittiläinen 1600 cm³:n moottorilla varustettu Ford Cortina. Tuulilasi-lehden selvityksen mukaan henkilöautojen nimellishinnat kohosivat Suomessa vuosina 1970–1980 keskimäärin yli kolminkertaisiksi, mutta Polski-Fiatin hinta ei edes kaksinkertaistunut samassa ajassa (14 900 mk ja 25 950 mk). Käytännössä tämä merkitsi sitä, että auto siirtyi vähitellen hintaluokasta toiseen. Vuonna 1980 Polski-Fiat 125p:n hinta oli enää 60 prosenttia Saab 96:n hinnasta. Viimeisen kerran FSO 125p esiintyi maahantuojan hinnastossa vuonna 1985, jolloin 1300 cm³:n moottorilla varustettu malli maksoi 28 290 markkaa ja 1500 cm³:n moottorilla varustettu malli tuhat markkaa enemmän. Lähimmät kilpailijat olivat muita ns. itäautoja: Moskvitš Elite 1500 (25 450 mk), Lada 1200 L (27 950 mk), Škoda 120 L (26 980 mk) ja Wartburg (24 500 mk). Samaan aikaan esimerkiksi neliovisen Toyota Corollan perusmalli maksoi 62 580 markkaa.
Älä antaudu
Älä antaudu on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani ajoittuu kesän 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen aikaan, jolloin hajalle lyödyistä suomalais-joukoista koottiin vanginsieppauspartio. Partion johtoon valittiin luutnantti Niemelä ja miehistökseen hän sai rintamakarkureita, kommunisteja ja korttihuijareita sekä kaikenlaisia siviiliasioissaan epäonnistuneita miehiä, jotka kaikki olivat perin kyllästyneitä sotaan.
Guatemalan jalkapallomaajoukkue
Guatemalan jalkapallomaajoukkue edustaa Guatemalaa jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Guatemalan jalkapalloliitto.
Guatemalan maajoukkue ei ole selviytynyt kertaakaan MM-kilpailujen lopputurnaukseen. Olympiakisojen jalkapalloturnauksessa Guatemala on esiintynyt kolme kertaa. Méxicon kisoissa 1968 se selviytyi kahdeksan parhaan joukkoon. Alkulohkon otteluissa joukkue voitti Tšekkoslovakian 1–0 ja Thaimaan 4–1 sekä hävisi Bulgarialle 1–2 sijoittuen lohkossa toiseksi. Puolivälieräottelussa Guatemala hävisi Unkarille 0–1. Montréalissa 1976 Guatemala pelasi tasapelit Israelia (0–0) ja Meksikoa (1–1) vastaan sekä hävisi Ranskalle 1–4 pudoten jatkosta alkulohkon jälkeen. Soulin kisoissa 1988 Guatemala hävisi kaikki kolme otteluaan: Italialle maalein 2–5, Irakille 0–3 ja Sambialle 0–4.
Guatemalan maajoukkue on voittanut kerran Concacafin mestaruusturnauksen, Hondurasin kisoissa 1967. Se voitti kuuden joukkueen loppusarjassa neljä ottelua ja pelasi yhden tasapelin. Ratkaisuottelussa joukkue voitti toiseksi sijoittuneen Meksikon 1–0. Guatemala on saavuttanut maanosan mestaruuskilpailuissa lisäksi hopeaa kotikisoissaan 1965, jolloin mestaruuden voitti Meksiko, sekä 1969, jolloin turnauksen voitti isäntämaa Costa Rica. Neljänneksi Guatemala on sijoittunut 1989 ja 1996. Pan Amerikan kisoissa Guatemala on saanut hopeaa 1983. UNCAF Nations Cupin se on voittanut 2001, sijoittunut toiseksi 1995, 1997, 1999 ja 2003 sekä kolmanneksi 1991, 2005 ja 2007.
Eure (joki)
Eure on Ranskan joki, joka saa alkunsa Perchen alueelta ja virtaa Ornen, Eure-et-Loirin, Euren ja Seine-Maritimen departementtien kautta Centre-Val de Loiren ja Normandian alueilla. Eure on Seineen vasemmalta puolelta laskeva sivujoki.
Eurejoen mukaan ovat saaneet nimensä Euren ja Eure-et-Loirin departementit.
Maantiede
Eure virtaa myös Eure-et-Loirin, Euren ja Seine-Maritimen departementtien kautta. Sen varrella sijaitsevista paikkakunnista huomattavimpia ovat Chartres, Maintenon, Pacy-sur-Eure, Saint-Aquilin-de-Pacy ja Louviers. Euren suurimmat sivujoet ovat Avre ja Iton.
Eure laskee Seineen Saint-Pierre-lès-Elbeufissa Seine-Maritimen departementissa.
alt=Position de l'Eure dans le bassin de la Seine.|thumb|Euren sijainti Seinen valuma-alueella
Departementit ja kunnat
Eure kulkee seuraavien 91 kunnan alueella:
Eure-et-Loirin departementissa
Virran kulkusuunnassa lueteltuina:
Euren departementissa
Le Vaudreuilin kunnan kautta kulkee Euren sivuhaara Morte Eure ("Kuollut Eure").
Géoportailin mukaan Eure kulkee Euren departementissa, Autheuil-Authoillet'n ja Clef Vallée d'Euren välissä, myös Saint-Vigorin kunnan kautta, jolloin joki kulkee kaikkiaan 92 kunnan alueella.
Seine-Maritimen departementissa
Sandren tietojen mukaan Eure kulkisi myös Saint-Aubin-lès-Elbeufin kautta, joka kuitenkin sijaitsee Seinen oikealla rannalla vastapäätä Euren yhtymäkohtaa.
Valuma-alue
Ranskan kansallisessa vesistöjen tietojärjestelmässä (BD Carthage) jokien valuma-alueet on jaettu neljän tasoisiin pienempiin osiin: hydrografisiin seutuihin, sektoreihin , alasektoreihin  ja hydrografisiin vyöhykkeisiin. Euren valuma-alue jakautuu 22 hydrografiseen vyöhykkeeseen. Valuma-alueen pinta-alasta 71,19 % on maatalousmaata, 22,24 % metsää ja puolittain luonnontilaista ympäristöä, 6,14 % rakennusmaata, 0,42 % vesistöjä ja 0,01 % kosteikkoa.
Vesihallinto
Vesihallinnollisesti Eure kuuluu Seine-Normandien alueeseen. Sen hallintoa johtaa Agence de l'Eau Seine-Normandie]] -niminen virasto.
Seine-Normandien alueeseen kuuluva Seinen alajuoksun osa-alue jakautuu edelleen kahdeksaan hydrografiseen yksikköön:
Tärkeimmät sivujoet
Euren tärkeimmät sivujoet ovat, lueteltuina yhtymäkohtien mukaan myötävirtaan:
Eure Louviersissa
Louviersissa, joka sijaitsee Euren alajuoksun varrella Euren departementissa, joen virtaamaa on seurattu 51 vuoden ajan (1971–2021). Joen tämän kohdan kautta kulkevan osan valuma-alueen pinta-ala on 5 935 km2.
Euren virtaama Louviersissa on keskimäärin 25 kuutiometriä sekunnissa. Eri kuukausien kesken se jakautuu seuraavasti:
Moniin muihin jokiin verrattuna Euren virtaaman vuodenajoista riippuvat vaihtelut ovat varsin vähäisiä. Talvella ja keväällä virtaama on kuitenkin selvästi suurempi kuin kesällä ja alkukesällä. Suurimmillaan se on helmikuussa, keskimäärin 34,3 kuutiometriä sekunnissa, ja pienimmillään elokuussa, keskimäärin 17,9 kuutiometriä sekunnissa.
Pienimmät virtaamat
Vaikka Euren virtaaman säännölliset vaihtelut ovat melko vähäisiä, lyhytaikaiset epäsäännölliset vaihtelut saattavat olla varsin huomattavia. Keskimäärin joka viides vuosi sen valuma-alueella sattuu kuiva kausi, jolloin joen virtaama pienenee 12 kuutiometriin sekunnissa. Pienin mitattu kolmen peräkkäisen päivän keskivirtaama on ollut 10,4 kuutiometriä sekunnissa, 31. elokuuta - 2. syyskuuta 1991.
Sademäärä
Euren valuma-alueen keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 133 millimetriä, mikä vastaa 4,2 litraa neliökilometriä kohti sekunnissa. Tämä on selvästi vähemmän kuin useimmilla muilla seuduilla Pohjois-Ranskassa. Niinpä Seinen valuma-alueen keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 240 millimetriä.
Nimen alkuperä
Gallialaisaikana Euren nimi oli Autura. Sen mukaan sai silloisen nimensä myös sen varrella sijainnut kaupunki Autricon, nykyinen Chartres.
Ranskassa on yleistä, että jos eri puolilla maata on samannimisiä paikkakuntia, ne erotetaan toisistaan lisäämällä paikkakunnan alkuperäiseen nimeen prepositio sur ("päällä" tai myös "varrella") ja sen joen nimi, jonka varrella paikkakunta on. Tämän vuoksi myös Euren varrella on 18 kuntaa, joiden virallisiin nimiin kuuluu tarkenne "-sur-Eure."
Sami Parttimaa
Sami Parttimaa (s. 18. syyskuuta 1975 Haapajärvi) on pesäpalloilija, joka edusti viimeksi Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa kesällä 2012. Ennen tuloaan Vimpeliin Parttimaa pelasi Oulun Lipossa. Haapajärven Pesä-Kiilojen kasvatti Parttimaa pelaa sisäpelissä yleensä vaihtajana numeroilla 3 ja 4. Hän on tunnettu kovista pompuistaan. Ulkokentällä Parttimaan pelipaikka on polttolinja. Parttimaa on ammatiltaan järjestelmäasiantuntija.
Parttimaa on pelannut Superpesiksessä 507 ottelua, joissa hän on lyönyt 99 juoksua, tuonut 350 sekä tehnyt kärkilyöntejä 2276. Hän on pelannut kerran Itä–Länsi-ottelussa.
Rosalvo Costa Rêgo
3. maaliskuuta 1952 Costa Rêgo sai nimityksen Hierapolis in Syrian titulaariarkkipiispaksi.
Hotelli Seurahuone (Riihimäki)
pienoiskuva|Hotelli Seurahuone. Hotelli Seurahuone on Riihimäen keskustassa sijaitseva hotelli. Hotelli toimi alkujaan vuodesta 1935 lähtien arkkitehti Väinö Vähäkallion suunnittelemassa, vuonna 1920 valmistuneessa liikerakennuksessa, joka vaurioitui pahoin talvisodan pommituksissa. Nykyinen funktionalistinen kivirakennus valmistui 1941. Nykyisen rakennuksen suunnittelijasta ei ole varmuutta, mutta piirustusten epäillään olevan rakennusmestari J. E. Valorinnan käsialaa.
Hotellissa on 52 huonetta, 111 majoituspaikkaa sekä ympärivuorokautinen vastaanotto. Hotellilla on myös pysäköintialue, kokoustilat, sauna ja kuntosali. Hotellissa toimii myös amerikkalaishenkinen ravintola Bullet American Diner, seurustelupubi J.A. Sandels Pub sekä yökerho Iskelmäbaari Riihimäki.
Kymmenen patruunaa
Kymmenen patruunaa on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaanin tapahtumat ajoittuvat talvisodan aikaan ja tapahtumapaikkana on Suomussalmi, Raate ja Juntusranta. Kirjan päähenkilö Liimatainen on saanut käskyn pysäyttää vihollinen harvenneen joukkueensa voimalla Seppälänharjulle. Apunaan hänellä oli pohjoissuomalaisia pioneereja, kainuulaisia rajajääkäreitä.
The Devil You Know
The Devil You Know on heavy metal -yhtyeen Heaven and Hellin ensimmäinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2009. Albumin tuotti itse yhtye sekä Mike Exeter. Albumi on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu Heaven and Hell -nimellä. Yhtyeen kokoonpano soitti ennen Black Sabbathissa vuosina 1980-1982 ja 1991-1992. Albumin ensimmäinen single, "Bible Black" julkaistiin Yhdysvalloissa iTunesissa 31. maaliskuuta 2009. Kappaleesta on tehty myös animoitu musiikkivideo. Albumi on julkaistu myös vaihtoehtoisella kansitaiteella Wal-Mart-kauppaketjuihin. Albumi jäi yhtyeen laulajan Ronnie James Dion viimeiseksi albumiksi hänen kuoltua vatsasyöpään 16.5.2010.
Taustaa
Vuonna 2006 Black Sabbathin vuosien 1980-1982 ja 1991-1992 kokoonpano (laulaja Ronnie James Dio, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Vinny Appice) kokoontui uudelleen nauhoittaakseen kolme uutta kappaletta Black Sabbathin The Dio Years-kokoelmalle. Iommin mukaan arkistoista ei löytynyt mitään käyttökelpoista vanhaa materiaalia, joten hän ja Dio päättivät säveltää uusia kappaleita albumille. Vuonna 2007 kokoelman julkaisun aattona yhtye lähti kiertueelle Heaven and Hell-nimikkeen alla väärinkäsitysten välttämiseksi, sillä alkuperäinen Black Sabbath oli toiminut Ozzy Osbournen johdolla muutaman edellisen vuoden ajan tehden kiertueita. Nimi tuli ensimmäisestä Dion kanssa tehdystä klassikoksi nousseesta Sabbath-albumista.
Kiertueen loppupuolella Japanin konserttien yhteydessä Iommi ja Dio keskustelivat kuitenkin mahdollisuudesta tehdä uusi studio-albumi ja jatkaa Heaven and Hellin toimintaa kiertueen sujuttua hyvin. Tammikuussa 2008 Iommi kertoi riffien teon olevan aloitettu ja saman vuoden heinäkuussa hän totesi yhtyeellä olevan 6-7 laulua valmiina. Dion mukaan "yhtye oli liian hyvässä vedossa lopettaakseen" ja halusi todistaa yleisölle olevan valmis tekemään uutta musiikkia.
Heaven and Hell esiintyi vuoden 2008 Metal Masters-kiertueella, jonka jälkeen loput kappaleet kirjoitettiin Dion kotistudiossa Los Angelesissa. Lopulliset nauhoitukset tehtiin talvella 2008 Rockfield-studioilla Walesissa, jossa yhtye oli aiemminkin levyttänyt. Yhtyeen mukaan kappaleet nauhoitettiin nopeassa tahdissa. Butler: "Tänä päivänä kirjoittaminen on helpompaa, kun kaikki tuovat ideansa CD-muodossa, joten näin edellisvuosien loputtomat jammailut voitiin lopettaa". Tuottajina toimivat Butler, Dio ja Iommi sekä mukana ollut nauhoittaja Mike Exeter.
Sisältö
Musiikillisesti albumi edustaa raskasta, doom metal-vaikutteista heavy metalia Iommin riffien ja Dion vokaalien ollessa pääosassa. Black Sabbath-albumeista vertailukohteena voisi pitää saman kokoonpanon edellistä studio-albumia, vuoden 1992 Dehumanizeria. Sanoituksellisesti albumin kappaleet ovat pääosin synkkäteemaisia, käsitellen mm. enkeleitä ja demoneja, hengellisiä aiheita, kärsimystä, poliitikkojen ja kansan välisiä ristiriitoja sekä psykologisia patoutumia. "Maailma ei ole ollut viime aikoina kovinkaan onnellinen paikka, ja kirjoitimme asioista joita tapahtuu ympärillämme", kertoi Dio albumin julkaisun aikoihin.
Koskettimien käyttö on vähäistä verrattuna Sabbathin 1980- ja 1990-luvun albumeihin ja niitä albumilla soittaa nauhoittaja Mike Exeter. Kappaleiden sävellyksistä vastaavat Dio, Iommi ja Butler. Rumpali Vinny Appice kertoi jälkeenpäin, että albumin rumpuraidat oli alun perin tehty rumpukoneella jota hänen tuli varsinaisissa nauhoituksissa kopioida mahdollisimman tarkkaan. Tämän johdosta hänen soittonsa albumilla on aiempaa tasaisempaa ja suoraviivaisempaa.
Queensin kingit
Queensin kingit (Queens Logic) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Steve Rash. Elokuvan pääosissa näyttelevät Kevin Bacon, Jamie Lee Curtis, Linda Fiorentino, John Malkovich ja Joe Mantegna.
The Devil You Know
Sisältö
Albumin avaavat "Atom and Evil" ja "Fear" edustavat hidastempoista ja doom-metal suuntausta. Iommin soolot ovat kuitenkin melodisia molemmissa kappaleissa.
Queensin kingit
Queensin kingit on julkaistu Suomessa VHS-videona 1990-luvun alkupuolella sekä DVD:lle kolme kertaa, vuosina 1999 (julkaisijana Geneon Universal Entertainment) ja kahdesti vuonna 2002 (julkaisijana Platinum Disc ja Artisan Home Entertainment). DVD:t kattaa vain itse elokuvan ja elokuvatrailerin.
The Devil You Know
Sisältö
Modernimpaa lähestymistapaa edustava, mitä ilmeisimmin kiduttamisesta ja siitä nauttimisesta kertova "Double the Pain" alkaa Butlerin efektoidulla basso-kuviolla ja myös Iommin soitossa varsinkin soolossa on havaittavissa vaikutteita tämän päivän heavy metal-kitaristeilta. Muuten kappale kulkee tyypillisen raskaan riffin myötä ja kertosäkeen alkusoittoa säestetään akustisella kitaralla.
Queensin kingit
Queensin kingit kuvattiin jo kesällä 1989, mutta sai ensi-iltansa vasta helmikuussa 1991. Elokuva sai teatterilevityksen kotimaassaan Yhdysvalloissa, mutta Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa elämänmyönteisenä ja hyvin näyteltynä ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
The Devil You Know
Sisältö
"Rock and Roll Angel"-kappale (alun perin "Rock and Roll Jesus") edustaa albumin rauhallisempaa ja melodisempaa puolta sisältäen tunnelmallisemman akustisen osion. Sitä seuraava "The Turn of the Screw"-kappaleen säkeistöt kulkevat keskitempoisesti Butlerin basso-riffien myötä kappaleen muuten ollessa yhtyeelle tyypillisen raskastempoinen.
Nopeaa tempoa albumilla edustavat "Eating the Cannibals", jossa viitataan ihmisiin, jotka nauttivat elämästä muiden "raatamisen" kustannuksella ja "Neverwhere". Albumin raskain kappale on hidas "Follow the Tears", joka alkaa aavemaisella riffin ja kosketinsoittimen yhteissoitolla muuttuen hitaaksi ja doom-henkiseksi kappaleeksi.
Albumin päättävä "Breaking into Heaven" jatkaa albumin hidastempoista raskasta osastoa sisältäen tosin melodisempia, kosketinsoittimilla taustoitettuja väliosia. Kappale oli ensimmäinen valmiiksi kirjoitettu kappale albumin ensimmäisessä sävellysprosessissa Iommin kotistudioilla. Sen aiheena on "enkeli, joka muuttuu piruksi ja yrittää ottaa taivaan haltuunsa".
Nimi ja kansitaide
Albumin kansi otettu Per Øyvind Haagensenin Saatana-nimisestä maalauksesta. Kannesta löytyvät numerot 25 ja 41 viittavaat raamatun jakeeseen 25:41 Matteuksen evankeliumista. Kyseinen jae käsittelee tuomiopäivää. Albumin nimi tulee sanonnasta "better the devil you know than the devil you don't" (suom. "parempi piru jonka tunnet kuin se jota et tunne"). Geezer Butlerin mukaan nimi on viittaus yhtyeen nimeen, sillä fanit pitivät yhtyettä kuitenkin Black Sabbathina. Yhdysvaltain Wal-Mart-ketju julkaisi albumin erilaisella kansikuvalla, jossa on Black Sabbathin perinteinen "piru"-logo.
Vastaanotto
Albumi julkaistiin huhtikuussa 2009 ja se sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja faneilta. Albumi sai myös hyviä listasijoituksia nousten top-10:neen mm. Yhdysvalloissa ja Suomessa. "Bible Black"-kappale julkaistiin singlenä ja animoituna videona. Yhtye ei itse osallistunut videon tekoon ja video saikin negatiivisen vastaanoton niin yhtyeeltä kuin faneiltakin. Yhtye teki albumin myötä maailmankiertueen, joka kesti vuoden 2009 toukokuusta saman vuoden elokuuhun. Kiertue kävi myös Suomessa kesällä 2009. Yhtyeen toiminta kuitenkin pysähtyi, kun laulaja Diolla todettiin vatsasyöpä syksyllä 2009, johon hän lopulta menehtyi toukokuussa 2010.
Kriitikot ovat antaneet albumille pääasiassa positiivista palautetta. Allmusic-sivuston arvostelijan mukaan "on onni että yhtye ei käytä Black Sabbathin nimeä, sillä Dion aikainen kokoonpano poikkeaa hyvin paljon Osbournen aikaisesta Sabbathista". Lisäksi hän toteaa albumin "osuvan hetkeen" juuri samalla tavalla kuin Sabbathin Paranoid-albumi aikoinaan.
Tunnettu heavy metal-kriitikko Martin Popoff toteaa arvostelussaan albumin olevan paremman kuin Dion edellinen Sabbath-albumi Dehumanizer, mutta ei kuitenkaan niin hyvän kuin Heaven and Hell ja Mob Rules olivat. Hän sanoo kuitenkin albumia "ammattimaisesti tehdyksi sisältäen hienoa musiikkia".
Brittiläinen Metal Hammer-lehti toteaa albumin olevan "loistava saavutus genren veteraaneilta" ja sanoo samalla albumin olevan "vuoden raskaimpia julkaisuja". Sputnik Music-sivuston kriitikko pitää albumia "shokeeraavan hyvänä ja täysin vilpittömänä".
Suomalaisen Soundi-lehden kriitikko kiteyttää albumin neljän tähden arvostelussaan seuraavanlaisesti: "Jokaista tällä levyllä esiintyvistä muusikoista on kuultu useilla merkittävästi paremmilla tallenteilla. Mutta myös paljon huonommilla. Perinteille uskollisena pysymisen ja niiden kunniakkaan jatkamisen arvostaja pitääkin olennaisempaa havaita, miten vaivatta The Devil You Know-levy pätkii niin monta vuosina 1983-1995 Black Sabbathin nimissä julkaistuista kapisista rykäisyistä".
Myös laulaja Ronnie James Dio oli tyytyväinen albumiin vuonna 2009 tehdyssä haastattelussa: "Yllätyimme itsekin kuinka helppoa ja vaivatonta albumin teko oli. Albumilla halusimme vielä kerran näyttää, kuinka loistava tämä kokoonpano on ollut, alusta tähän päivään saakka".
Ann-Gerd Steinby
Ann-Gerd Katarina Steinby (s. 8. maaliskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Steinby työskenteli pitkään sanomalehti Hufvudstadsbladetin palveluksessa. Hän työskenteli vuosina 1971–1980 lehden toimittajana Helsingissä ja vuosina 1984–2004 Ahvenanmaalla. Hän muutti Ahvenanmaalle vuonna 1980 ja työskenteli vuosina 1981–1984 Ålandstidningenin toimituspäällikkönä ja virkaa tekevänä päätoimittajana. Hän on työskennellyt myös Ålands radion toimittajana. Steinby on jatkanut lehtikirjoittajana 2000-vuosikymmenen puolivälin jälkeenkin, muun muassa kolumnistina.
Steinbyn esikoiskirja on vuonna 1988 ilmestynyt tietokirja Badort på modet : badliv i sekelskiftets Mariehamn. Häneltä on myöhemminkin julkaistu enimmäkseen tietokirjoja, kuten Kastelholman linnasta kertova Kastelholm, kungligt slot (1990), Ahvenanmaan sairaanhoidon historiikki Åländsk sjukvård i 350 år : Ålands centralsjukhus 50 år sekä kirjailija Anni Blomqvistista kertovat Anni Blomqvist : Stormskärs-Majas skapare (1993, Ann Christin Wallerin kanssa) ja Stormskärets Anni (2009). Hän asui 18 vuoden ajan Anni Blomqvistin kirjailija-asunnossa Simskälassa Ahvenanmaan saaristossa yhdessä miehensä Gösta Berglundin kanssa, joka kuoli vuonna 2008. Steinby on kirjoittanut myös kaunokirjallisuutta, historialliset romaanit Himlens vrede (1992) ja Korpens land (1994). Kaikkiaan häneltä on julkaistu yli 20 teosta.
Steinbyn vanhemmat olivat Gunnel ja Torsten Steinby, jotka hekin olivat kirjailijoita. Ann-Gerd Steinby sai kolme lasta, kaikki poikia. Yksi pojista kuoli vuonna 2008.
Musta joki, kuoleman joki
Musta joki, kuoleman joki on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaanin tapahtumat sijoittuvat Lapin sodan aikaiseen Tornioon ja sen ympäristöön. Romaanissa joukkue saa tehtäväkseen vangin sieppauksen, joka ei suju kommelluksitta.
Orvar Nilsson
Orvar Nilsson (20. huhtikuuta 1919 – 21. joulukuuta 2008 Halmstad, Ruotsi) oli ruotsalainen sotilas, joka osallistui vapaaehtoisena sekä talvi- että jatkosotaan.
Orvar Nilsson valitsi jo nuorena sotilasuran. Hän osallistui ruotsalaisen vapaaehtoispataljoonan mukana talvisotaan Sallan rintamalla. Talvisodan jälkeen hän jatkoi opiskelua kadettikoulussa ja valmistui vänrikiksi. 1943 hän liittyi Suomen armeijan ruotsalaiseen vapaaehtoisjoukkoon. Talin–Ihantalan taistelussa luutnantti Nilsson oli Jalkaväkirykmentti 13:a jääkärijoukkueen johtaja. Joukkue koostui kokonaan ruotsalaisista vapaaehtoisista.
Sodan jälkeen Nilsson palasi Ruotsin armeijan palvelukseen. Hän toimi useissa eri tehtävissä, palveli myös YK-joukoissa ja yleni everstiluutnantiksi. Uudesta julkisesta arvostuksesta kertoo Orvar Nilssonin 2003 saama henkilökohtainen tunnustus sekä Suomen ja Ruotsin valtiovallan asennoituminen jatkosodan aikaiseen ruotsalaisten vapaaehtoisten osallistumiseen:
Nilsson kirjoitti kokemuksistaan kirjan Suomen asiasta tuli omani, joka julkaistiin 2003. Hän oli yksi elokuvan Tali-Ihantala 1944 henkilöistä. Elokuvassa Nilssonia esitti Jesper Malm.
Werner Kreipe
Kreipe liittyi Saksan armeijaan 1922 ja sai salaisen ilmasotakoulutuksen Neuvostoliitossa vastoin Versaillesin rauhan Saksalle asettamia rajoituksia. Natsien valtaannousun jälkeen Saksa perusti uudet ilmavoimat. Kreipe toimi useissa komento- ja esikuntatehtävissä ennen sotaa ja sodan syttymisen jälkeen, ja hänet nimitettiin Luftwaffen esikuntapäälliköksi syyskuussa 1944. Hän ajautui riitoihin Hitlerin kanssa kunnes joutui eroamaan tehtävästään toimittuaan siinä vain 18 päivää. Hän oli virkaa toimittava esikuntapäällikköna lokakuun lopulle saakka, jonka jälkeen hän ei saanut enää komentajuuksia tai esikuntatehtäviä. Sodan jälkeen hän oli liittoutuneiden sotavankina 1947 saakka, jolloin hänet vapautettiin.
Varhainen elämä
Kreipe syntyi 1904 lääkärin perheeseen Hannoverissa, jossa hän kävi lukion. Hän oli liian nuori osallistumaan ensimmäiseen maailmansotaan, mutta hän värväytyi upseerioppilaaksi Weimarin tasavallan armeijan tykistöön 1922. Hän liittyi natsipuolueeseen nuorena ja oli mukana Hitlerin oluttupavallankaappausyrityksessä marraskuussa 1923.
Versaillesin rauhansopimuksen mukaan Saksalla ei saanut olla ilmavoimia, mutta Saksan armeija koulututti upseereita salaa ulkomailla ja suosi siviili-ilmailua Saksassa. Yliluutnantti Kreipe sai lentokoulutuksen Baijerissa 1920-luvun puolivälin jälkeen ja oli yksi upseereista, jotka saivat ilmasotakoulutuksen Lipetskissä Neuvostoliitossa 1928-1930. Kreipestä ja muista ulkomailla ilmasotakoulutusta saaneista muodostettiin tulevan Luftwaffen upseerikaaderi.
Uusi Luftwaffe
Vuonna 1933 tapahtuneen natsien valtaannousun myötä ilmavoimien salaisesta kehyksestä alettiin kehittämään uutta Luftwaffea, johon vasta kapteeniksi ylennetty Kreipe siirrettiin lokakuussa 1934. Seuraavan vuoden maaliskuussa Göring ja Hitler julistivat maailmalle Saksan ilmavoimien olemassaolon. Ennen sotaa Kreipe ehti toimia useissa tehtävissä mm. ilmailuministeriössä, Luftwaffen esikuntaupseerina, lentosotakouluissa ja lentoyksiköissä.
Saksa hyökkäsi Puolaan 1. syyskuuta 1939 ja toinen maailmansota alkoi. Kreipe siirrettiin Puolassa toimineeseen 152. pommittajalennosto Boelcken esikuntaan 5. syyskuuta. Ranskan ja Belgian taistelujen aikana hän komensi II. lentorykmenttiä. Tämän jälkeen hän toimi esikuntatehtävissä eri yksiköissä, mm. Hugo Sperrlen alaisuudessa. Alkusyksyn 1942 Kreipe toimi Günther Kortenin komentaman Luftwaffenkommando Donin esikuntapäällikkönä, kunnes hänet siirrettiin jälleen valtakunnan ilmailuministeriöön 20. lokakuuta. Kreipe ylennettiin kenraalimajuriksi maaliskuussa 1943.
Esikuntapäällikkö
thumb|left|250px|Suihkuhävittäjä Me 262, jonka roolista Hitler ja Kreipe riitelivät. Luftwaffen esikuntapäällikkö Günther Korten kuoli Hitleriä vastaan suunnatun pommiattentaatin seurauksena 22. heinäkuuta 1944. Kortenin lähintä alaista Karl Kolleria pidettiin luontavana jatkajana tehtävään, mutta yllättäen ilmavoimien päällikkö Hermann Göring nimitti Kreipen uudeksi esikuntapäälliköksi ohi Kollerin, josta hän ei pitänyt. Hitler puolestaan oli ehdottanut tehtävään Robert Ritter von Greimiä, jota Göring taas ei hyväksynyt. Kreipe oli pätevä upseeri ja olisi todennäköisesti ollut tehtäväänsä hyvin sopiva, mutta hän ajautui riitoihin Hitlerin kanssa.
Kreipe ylennettiin lentojoukkojen kenraalin arvoon 1. syyskuuta. Vaikka Kreipe oli natsipuolueen jäsen ja Hitlerin kannattaja, hän ei ollut luonteeltaan myötäilevää ja kyseenalaistamattomasti tottelevaa tyyppiä, joita Hitler piti mieluiten ympärillään etenkin attentaattiyrityksen jälkeen. Kreipe ja Hitler riitelivät muun muassa uuden Messerschmitt Me 262 -suihkuhävittäjän roolista, sillä Kreipe halusi käyttää suihkuhävittäjiä ilmapuolustukseen, kun Hitler halusi niiden toimivan pelkästään hävittäjä-pommittajina. Syyskuun puolessa välissä liittoutuneet pommittivat Darmstadtia ja Hitler raivostui Luftwaffen johdolle niin, että harkitsi Göringin tehtävien siirtoa von Greimille ja kielsi Kreipeä tulemasta ollenkaan Rastenburgin päämajaansa. Ainoastaan Luftwaffen operatiivisen esikunnan esikuntapäällikkö Eckhard Christianilla oli pääsy Wolfsschanzen alueelle, koska hän oli naimisissa Hitlerin sihteerin Gerda Daranowskin kanssa. Kreipe ja Hitler riitelivät jälleen 18. syyskuuta, jolloin Hitler lopulta käski Kreipeä luovuttamaan eroanomuksensa. Kreipen ura ei päättynyt välittömästi, sillä hän jatkoi virkaa toimittavana esikuntapäällikkönä. Hän valmisteli uudenvuodenpäivänä 1945 toteutetun operaatio Bodenplatten, joka taktisesta menestymisestä huolimatta vauhditti Saksan häviötä siinä kärsittyjen tappioiden vuoksi. Karl Koller astui hänen tilalleen 29. lokakuuta 1944.
Ylennykset
[Lähteet: ]
Kunniamerkit
[Lähteet: ] }}
Saari rakkauden
Saari rakkauden on Arto Nuotion sooloalbumi, joka ilmestyi syksyllä 1991.
Boli
Boli voi viitata seuraaviin:
Diatsiridiinit
Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa diatsiridiinit ovat tyypillisesti kiinteitä aineita. Ne liukenevat useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Diatsiridiinit ovat heikosti emäksisiä ja nukleofiilisia. Ne muodostavat suoloja useiden happojen kanssa ja reagoivat elektrofiilien kuten alkyylihalogenidien kanssa substituutioreaktioilla. Happamissa olosuhteissa diatsiridiinit voivat hydrolysoitua karbonyyliyhdisteiksi ja hydratsiineiksi. Ryhmän yhdisteet ovat pelkistimiä ja hapettuvat diatsiriineiksi.
Diatsiridiinien valmistamiseen on useita menetelmiä. Tyypillisimmät tavat ovat aldehydeistä tai ketoneista ammoniakin tai amiinin avulla muodostetun imiinin reaktio klooriamiinin kanssa tai ketonin, amiinin ja hydroksyyliamiini-O-sulfonihapon välinen reaktio.
Rikas mies ja Lasarus
thumb|220px|[[Gustave Dorén kuvitus Rikkaasta miehestä ja Lasaruksesta]] Rikas mies ja Lasarus on tunnettu Jeesuksen vertaus, joka esiintyy ainoastaan Luukkaan evankeliumissa. Vertaus kertoo rikkaan miehen sekä köyhän Lasaruksen elämästä ja kuolemasta. Rikas mies kokee kuoleman jälkeen suurta tuskaa, kun taas köyhää Lasarusta kohdellaan hyvin. Vertauksessa Jeesus maalaa hyvin värikkään, dramaattisen ja helposti muistettavan kuvan siitä lopullisesta kohtalosta, joka odottaa hyvästä maanpäällisestä elämästä nauttineita ihmisiä. Kaikista Jeesuksen esittämistä vertauksista tämä on ainoa, jossa vertauksen henkilöille annetaan tarkat nimet (Aabraham ja Lasarus) ja tämä on myös ainoa, jossa kerrotaan kuolemanjälkeisestä elämästä.
Vertauksen tausta
Vanha testamentti ei juurikaan kerro kuolemanjälkeisestä elämästä, mutta on olemassa todisteita siitä, että niiden neljänsadan vuoden aikana, jotka sijoittuvat Vanhan ja Uuden testamentin kirjoitusten väliin, jotkin juutalaisryhmittymät olivat omaksuneet asiaan liittyviä käsityksiä. Saddukeukset olivat edelleen skeptisiä kuoleman jälkeisen elämän suhteen, mutta fariseukset uskoivat kuoleman jälkeiseen ylösnousemukseen, tuomioon, helvettiin sekä taivaaseen. Tältä ajalta säilyneessä kirjallisuudessa, kuten apokryfisissä Eenokin kirjassa ja Toisessa Esran kirjassa käytetään samoja sanoja ja konsepteja kuin Jeesuksen esittämässä vertauksessa. Vaikuttaakin siltä, että Jeesuksen esittämä kuvaus kuoleman jälkeisestä elämästä oli konseptina tuttu vertausta kuunnelleelle yleisölle, erityisesti fariseuksille (jae 14). Yllätyksenä kuulijoille ei siis tullut se mitä tapahtuu kuoleman jälkeen, vaan kummalle se tapahtuu. Varallisuutta pidettiin tuona aikana merkkinä Jumalan siunauksesta ja hyväksynnästä, ja köyhyyttä puolestaan merkkinä päinvastaisesta.
Kristinuskon tulkintoja
On huomattava, ettei Jeesus vertausta kertoessaan ollut vastaamassa kysymyksiin tulevaisuudesta, vaan hän oli haastamassa oman aikansa asenteita. Vertauksen tarkoitus olikin pääasiassa varoittaa ihmisiä ja etenkin fariseuksia rikkauden vaaroista.
Kun Jeesus puhui kuoleman jälkeisten rangaistusten paikasta, hän yleensä käytti sanaa Gehenna, joka oli tuona aikana kaatopaikka Jerusalemin lähettyvillä. Tässä vertauksessa Jeesus kuitenkin käyttää sanaa Haades, joka tarkoittaa paikkaa, jossa sielut ovat kuoleman ja ylösnousemuksen välisenä aikana. Joka tapauksessa vaikuttaa siltä, että kaikki kuolleet ovat tietoisia tilastaan myös välittömästi kuoleman jälkeen ja heidät jaotellaan joko kärsimysten paikkaan tai siunattuun paikkaan. Taivaan ja helvetin välillä on ylittämätön kuilu, joten kuolleen kohtalo on peruuttamaton.
Peter Yorck von Wartenburg
Peter Graf Yorck von Wartenburg (13. marraskuuta 1904 Klein-Öls, Elsass, Saksa – 8. elokuuta 1944 Plötzenseen vankila, Berliini) oli saksalainen virkamies, upseeri, armeijan tiedustelun Abwehrin virkailija ja natsihallintoa vastaan suunnatun heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen.
Yorck von Wartenburg valmistui lakitieteen opinnoista 1930. Hän työskenteli asianajajana ja Weimarin tasavallan aikaisen Saksan itäosia varten perustetun kehitysprojektin parissa. Vuonna 1934 hänestä tuli hallintovirkailija Breslauhin ja hinnoittelukomissaarin toimiston virkailija vuonna 1936.
Hitlerin henkeä vastaan suunnattu salaliitto kuitenkin epäonnistui. Salaliittolaiset pidätettiin ja tuomittiin nopeasti kuolemaan natsien kansantuomioistuimessa Volksgerichtshofissa. Yorck von Wartenburg hirtettiin yhdessä monien muiden salaliittolaisten kanssa Berliinin Plötzenseen vankilassa elokuussa 1944. Teloitus filmattiin Hitlerin käskystä hänen katseltavakseen.
Avec (kirja)
Avec on Kauko Röyhkän 11. kaunokirjallinen teos. Liken julkaisema kirja ilmestyi vuonna 2006 ja on ilmestynyt myöhemmin myös e-kirjana ja äänikirjana.
Josip Skoko
thumb|Josip Skoko
Josip Skoko (s. 10. joulukuuta 1975 Mount Gambier, Australia) on australialainen jalkapalloilija, jolla on kroatialaiset sukujuuret. 180 senttimetriä pitkän Skokon pelipaikka on keskikentän keskellä. Hän edustaa A-Leaguen Melbourne Heartia.
Skoko on edustanut ammattilaisuransa aikana myös kroatialaista Hajduk Splitiä, belgialaista Genkiä, turkkilaista Gençlerbirliğiä sekä englantilaisia Wigania ja Stokea, jossa hän pelasi lainalla Wiganista. Nykyiseen seuraansa Skoko siirtyi vuonna 2010.
Skoko pelasi Australian maajoukkueessa vuosina 1997–2007 51 A-maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän oli mukana muun muassa Maanosaliittojen cupissa 1997, 2001 ja 2005, olympialaisissa 2000 ja MM-kisoissa 2006.
Kaija Siikala
Kaija Kyllikki Siikala-Heikkilä (o.s. Siikala, 16. toukokuuta 1932 Kemi – 17. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Hänelle myönnettiin 1995 Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Berea
Berea on yksi Lesothon kymmenestä alueesta. Sen pinta-ala on 2 222 neliökilometriä ja sen asukasluku vuonna 2011 oli 273 832. Alueen suurin kaupunki ja pääkaupunki on Teyateyaneng. Berean naapurialueet ovat Leribe, Maseru ja Thaba-Tseka.
Saksan 2. jalkaväkidivisioona (Reichswehr)
'''Saksan 2. jalkaväkidivisioona''' oli Weimarin tasavallan maavoimien yhtymä maailmansotien välillä 1922-1934.
Perustaminen
Versailles'n sopimuksen täyttämiseksi 31. heinäkuuta 1920 asevoimien supistamisesta annetun lain mukaisesti jokainen sotilaspiiri muodostaisi divisioonan 1. lokakuuta 1920. Übergangsheerin eli siirtymäajan asevoimien Reichswehr-Brigaden 2 ja 9 muodostivat tammikuussa 1921 2. divisioonan, johon kuului kolme jalkaväkirykmenttiä, kenttätykistörykmentti, pioneeripataljoona, viestipataljoona, kuljetuspataljoona ja lääkintapataljoona.
Yhtymä lakkautettiin lokakuussa 1934 ja sen yksiköt siirrettiin muodostettaviin Wehrmachtin 21 uuteen divisioonaan.
Komentajat
Stettiniin sijoitetun Wehrkreis II:n komentajat olivat oman toimensa ohella divisioonankomentajina. Komentajina olivat :
Santa Cruz (yhtye)
Santa Cruz on suomalainen hard rock -yhtye, joka perustettiin Helsingissä vuonna 2007. Yhtyeen perustajajäseniin kuuluvat laulaja-kitaristi Arttu ”Archie Cruz” Kuosmanen ja kitaristi Joonas ”Johnny Cruz” Parkkonen. Myöhemmin kokoonpanoon liittyivät basisti Mitja ”Middy Cruz” Toivonen sekä rumpali Tapani ”Tazzy Cruz” Fagerström. Vuonna 2012 Santa Cruz solmi solmi levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa julkaistuaan kaksi omakustanne EP:tä. Yhtyeen debyyttialbumi Screaming for Adrenaline julkaistiin vuotta myöhemmin, minkä jälkeen Santa Cruz aloitti ensimmäiset Euroopan-kiertueensa.
Perustaminen ja Screaming for Adrenaline (2007–2013)
Laulaja-kitaristi Arttu ”Archie Cruz” Kuosmanen ja kitaristi Joonas ”Johnny Cruz” Parkkonen perustivat Santa Cruzin vuonna 2007. Yhtyeen nimi on peräisin kalifornialaiselta Santa Cruzin kaupungilta, johon Archie Cruz oli törmännyt karttapallossa. Ensimmäisessä kokoonpanossa rumpuja soitti Leo Stillman, joka on sittemmin tullut tunnetuksi sooloartistina. Vuonna 2008 rumpali Tomi Pulkkinen ja basisti Mitja ”Middy Cruz” Toivonen liittyivät Santa Cruziin, ja yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa. Vuonna 2009 Santa Cruz osallistui Ääni ja vimma -musiikkikilpailuun. Tämän jälkeen Pulkkisen korvasi Tapani ”Tazzy Cruz” Fagerström, ja yhtye julkaisi omakustanne EP:n Another Rush for Adrenaline. Vuonna 2011 Santa Cruz julkaisi toisen omakustanne EP:n Anthems for the Young ’n’ Restless.
Santa Cruz (2014–2016)
Santa Cruzin toisen albumin ensimmäinen single ”We Are the Ones to Fall” julkaistiin helmikuussa 2014, ja se nousi parhaimmillaan Suomen radiosoittolistan sijalle 48. Albumin toinen single ”Wasted and Wounded” julkaistiin lokakuussa. Se nousi radiolistan sijalle 46. Joulukuussa 2014 Santa Cruz teki ensimmäisen pressikiertueensa Yhdysvaltoihin, ja yhtye esiintyi New Yorkissa ja Los Angelesissa. ”My Remedy” julkaistiin yhtyeen tulevan levyn kolmantena singlenä helmikuussa 2015. Santa Cruz allekirjoitti myös sopimuksen yhdysvaltalaisen ESPN-urheilukanavan kanssa, joka tulisi jatkossa käyttämään neljää yhtyeen kappaletta ohjelmiensa taustalla.
Santa Cruzin toinen albumi Santa Cruz julkaistiin Suomessa 6. maaliskuuta, Isossa-Britanniassa 9. maaliskuuta ja muualla maailmassa 10. maaliskuuta 2015. Levy nousi Suomen albumilistalla kolmanneksi. Albumin tuotti kitaristi Johnny Cruz, ja se sai jälleen hyviä arvosteluja. Muun muassa Kaaoszine luonnehti levyä sanoin: ”tuoretta, raikasta ja todella taidokkaasti toteutettua raskasmetallia”. Albumin julkaisun jälkeen yhtye aloitti mittavan Euroopan-kiertueen Amaranthen kanssa. Santa Cruz nähtiin myös Amaranthen Yhdysvaltojen-kiertueella. Toukokuussa 2015 Santa Cruz esiintyi Yhdysvalloissa Rock on the Range -festivaalilla, ja kesällä yhtye lämmitteli AC/DC:tä ja Scorpionsia näiden Suomen konserteissa. Syksyllä 2015 Santa Cruz kiersi Pohjoismaissa ja Englannissa, sekä esiintyi Motörhead-yhtyeen Motörboat-risteilyllä. Santa Cruz vieraili myös Robinin syyskuussa julkaistulla singlellä ”Yö kuuluu meille”.
Bad Blood Rising ja yhtyeen hajoaminen (2017–2018)
Maaliskuussa 2018 Santa Cruz aloitti uuden Yhdysvaltojen-kiertueen Fozzyn lämmittelijänä. Santa Cruz kuitenkin tiedotti 18. maaliskuuta peruvansa loput kiertueen esiintymiset. Samalla Johnny, Middy ja Tazzy Cruz tiedottivat omilla sosiaalisen medioiden tileillään jättäneensä yhtyeen. Johnny Cruz kommentoi päätöstä sanoen: ”En voi enää olla mukana tilanteessa, jossa joudun jatkuvasti pelkäämään, tekeekö joku peruuttamatonta vahinkoa itselleen tai jollekin toiselle.” Archie Cruz sen sijaan kertoi, että hänet oli potkittu ulos yhtyeen kiertuebussista ja ettei kiertueen peruminen ollut hänen päätöksensä. Santa Cruz tiedotti 21. maaliskuuta 2018 selvittävänsä tilannetta sanoen: ”Kaikilla bändeillä on ongelmia, me selvitämme yhtä sellaista parhaillaan, mutta me tulemme kaikki olemaan okei.” Tästä huolimatta yhtye ilmoitti peruvansa kaikki loppuvuoden esiintymiset 9. huhtikuuta. Archie Cruz on myöhemmin kertonut yhtyeen hajoamisen olleen ”vuosien tulehtuneiden välien” lopputulos. Hän vertasi hajoamista ”painekattilaan, joka räjähti”. Entisistä jäsenistä Tapani ”Tazzy” Fagerström on sittemmin jatkanut soittamista Lost Societyssa ja Mitja ”Middy” Toivonen Bodom After Midnightissa. Joonas ”Johnny” Parkkonen on toiminut muun muassa Lost Societyn tuottajana ja Apocalyptican äänittäjänä.
Uusi kokoonpano ja Katharsis (2019–2020)
Santa Cruz julkaisi uuden singlen ”Changing of Seasons” 8. huhtikuuta 2019. Samalla paljastettiin yhtyeen uusi kokoonpano, johon kuuluisi jatkossa Archie Cruzin ja Pav Cruzin lisäksi basisti Eemi ”Ero Cruz” Lamberg ja rumpali Tuomas ”Toxy Cruz” Lehtonen. Toukokuussa yhtye julkaisi singlen ”Tell Me Why”. Se nousi yhtyeen ensimmäisenä kappaleena listoille Yhdysvalloissa sen saavutettua sija 37 Billboardin Mainstream Rock Indicator -listalla. Kappale joutui plagiointisyytösten kohteeksi, kun yhdysvaltalainen Eric Jayk väitti Santa Cruzin kopioineen hänen Wildstreet-yhtyeensä kappaletta ”Easy Does It”. Santa Cruz esiintyi ensimmäisen kerran uudella kokoonpanollaan Bon Jovin lämmittelijänä Tallinnan laululavalla 2. kesäkuuta 2019. Kesän aikana yhtye esiintyi myös useilla suomalaisilla festivaaleilla sekä Whitesnaken ja Steel Pantherin lämmittelijänä Saksassa. Elokuussa Santa Cruz esiintyi ensimmäistä kertaa Meksikossa ja Brasiliassa. Yhtye julkaisi myös uuden singlen ”Into the War”. Syyskuussa Santa Cruz julkaisi singlen ”Testify”.
Syys-lokakuussa Santa Cruz esiintyi Yhdysvalloissa Louder Than Life ja Aftershock-festivaaleilla sekä Los Angelesin The Viper Room -klubilla. Tämän jälkeen yhtye aloitti Yhdysvaltojen-kiertueen Atreyun lämmittelijänä. Santa Cruz tiedotti 12. syyskuuta ettei kitaristi Pav Cruzia tultaisi näkemään yhtyeen tulevalla Yhdysvaltojen-kiertueella henkilökohtaisista ja maahantulosyistä. Pav Cruz sen sijaan tiedotti eronneensa yhtyeestä pelkästään henkilökohtaisista syistä. Hänen korvaajakseen ilmoitettiin yhdysvaltalainen Joe Perez.
Santa Cruzin neljäs studioalbumi Katharsis julkaistiin 18. lokakuuta 2019. Levy nousi Suomen albumilistan sijalle 29, ja se sai vaisun vastaanoton kriitikoilta. Kaaoszinen arvostelussa kritisoitiin Kane Churkon tuotantoa ja todettiin: ”Bändin aiempaan materiaaliin verrattuna Katharsis kuulostaa loppupeleissä surullisen geneeriseltä, enkä usko, että sen biisit erottuvat rock-radiokanavien soittolistoilla oikein millään tavalla.”
Archie Cruz ilmoitti helmikuussa 2020 päättäneensä yhteistyön yhtyeen pitkäaikaisen managerin Jani Wilundin kanssa. Päätöksen taustalla oli Archie Cruzin muutto Yhdysvaltoihin. Toukokuussa Ero Cruz ilmoitti jättäneensä yhtyeen.
Lisää jäsenmuutoksia ja The Return of the Kings (2021–)
Santa Cruzin viidennen studioalbumin äänitykset Archie Cruz aloitti Los Angelesissa, mutta koronaviruspandemiasta johtuen hän päätyi jatkamaan niitä Göteborgissa uuden tekijätiimin kanssa. Tammikuussa 2021 Archie Cruz kertoi yhtyeen tuolloiseen kokoonpanoon kuuluvan hänen lisäkseen rumpali Toxy London. Archien Cruzin aikomus on jatkaa yhtyeen luovana johtajana ja poimia mukaan muita muusikoita tarpeen mukaan. Santa Cruzin viidennen albumin ensimmäinen single ”Moonchild” julkaistiin helmikuussa 2021. Toinen single ”Crossfire” julkaistiin huhtikuussa.
Tammikuussa 2022 Archie Cruz ilmoitti saaneensa Santa Cruzin viidennen albumin valmiiksi. Petyttyään edellisenä vuonna julkaistujen kappaleiden vastaanottoon hän päätti aloittaa nauhoitukset alusta Sonic Pump Studiosilla ja soitti kaikki levyllä kuultavat soittimet itse. Albumin ensimmäinen single ”Under the Gun” julkaistiin 25. helmikuuta. Samalla tiedotettiin Santa Cruzin uudesta kokoonpanosta, johon tulisi jatkossa kuulumaan Archie Cruzin lisäksi kitaristi Jerry Jade, basisti Tommy Bradley ja rumpali Randy McDemian. Huhtikuussa yhtye esiintyi Los Angelesin Whisky a Go Go -klubilla. Santa Cruzin viides albumi The Return of the Kings julkaistiin syksyllä 2022. Albumin julkaisun aikoihin yhtye esiintyi New Yorkissa ja uudemman kerran Whisky a Go Go:ssa. Syyskuulle julkaistut kolme Yhdysvaltain keikkaa peruttiin ja syyskuussa 2022 Bradley kertoi Instagramissa jättäneensä yhtyeen. Joulukuussa 2022 Santa Cruz soitti Meksikossa Hell And Heaven festareilla. Lavalla nähtiin Archien lisäksi bassossa Tommy Bradley, rummuissa Alejandro Mercado, joka tuurasi Randy McDemiania sekä kitarassa Brody joka otti Jerry Jaden paikan yhtyeen kitaristina. Alkuvuodesta 2023 Mercado korvasi McDemianin paikan Santa Cruzin rumpalina.