cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Monsuuni
Monsuuni ja ITCZ
Tropiikissa vaeltaa vuodenaikojen mukaan pasaatituulten kohtaamisvyöhyke ITCZ. Se on matalapainevyöhyke, jossa syntyy rankkoja sateita ja ukkosia. Kun on kesämonsuuni, Aasian yllä oleva matalapaine imee pasaatituulten kohtaamisvyöhykkeen Intian ylle. Niinpä pasaatien kohtaamisvyöhykettä sanotaankin joskus monsuunirintamaksi. Se osaltaan aiheuttaa rankkoja sateita Intian kesämonsuunissa. Nykyään uskotaan esimerkiksi, että Sahara oli aikoinaan nykyistä kosteampi sen takia, että pasaatituulten kohtaamisvyöhyke vaelsi silloin pohjoiseen. Talvella pasaatituulten kohtaamisvyöhyke vaeltaa Intian valtamerelle ja Keski-Afrikkaan.
Muita monsuuneja
Trooppisten monsuunien lisäksi monsuuneja on subtrooppisilla ja arktisilla alueilla. Subtrooppinen monsuuni on esimerkiksi Kaspianmeren tienoilla, Kiinassa ja Yhdysvaltain luoteisrannikolla. Arktista monsuunia esiintyy Itä-Siperiassa ja Pohjois-Alaskassa.
Andy Najar
Andy Najar Rodríguez (s. 16. maaliskuuta 1993) on honduraslainen jalkapalloilija, joka edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa RSC Anderlechtiä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Najar on kuulunut vuodesta 2011 asti Hondurasin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Ammattilaisuransa vuonna 2010 yhdysvaltalaisessa DC Unitedissa aloittanut Najar teki debyyttinsä MLS-liigassa maaliskuussa 2010. Samana vuonna hänet valittiin vuoden tulokkaaksi MLS:ssä. Tammikuussa 2013 Najar siirtyi Yhdysvaltain pääkaupungista kuukauden mittaiselle lainalle Belgian suurseuraan RSC Anderlechtiin. Kuukauden lainan jälkeen Anderlecht oli vaikuttunut Najarin kyvyistä ja osti tämän omakseen noin kolmella miljoonalla dollarilla. Hän teki debyyttinsä kuitenkin vasta elokuussa 2013.
Maajoukkueura
Najar kuului Hondurasin joukkueeseen olympialaisissa 2012. Hondurasin jalkapallomaajoukkueessa hän oli jo debytoinut syyskuussa 2011. Najar valittiin valmentaja Luis Fernando Suárezin ryhmään MM-kisoihin 2014.
Korppiretki
Korppiretki on Mika Honkalinnan kirja, joka käsittelee korppia. Sekä teksti että kuvat ovat Honkalinnan. Kirja on ilmestynyt vuonna 2015, ja sen kustantaja on Maahenki. Kirja on valittu Maailman luonnonsäätiön vuoden luontokirjaksi 2015. Korppiretki on kustantamo Maahengen kuudes vuoden luontokirjaksi valittu kirja.
Kirjan tekstit ovat Honkalinnan muisteluita ja päiväkirjamerkintöjä kuvausretkiltä. Retkimuistojen ohella kirja sisältää tietoa korpin ominaispiirteistä lajina ja sen elinympäristöstä. Vuoden luontokirjan valinnut Sixten Korkman perusteli valintaansa sillä, että mustavalkoiset kuvat tuovat maisemille taianomaisen tunnelman. Lisäksi hän sanoi: "Kirja tukee metsiemme merkityksen ymmärtämistä ja muistuttaa niissä vaeltamisen antamasta mielihyvästä."
Kirjan prologi, alku, on Laavu, jossa Honkalinna kertoo ensimmäisistä korppimuistoistaan. Epilogi, kirjan viimeinen luku, on Paluu laavulle, jossa hän kertoo, millainen tuo laavupaikka on nykyisin, kirjan valmistuessa.
Honkalinna on ammattimainen luontokuvaaja ja -kirjoittaja. Hän on harrastanut luontokuvausta vuodesta 1978 ja innostunut korppien kuvaamisesta jo teini-ikäisenä.
Päivärinteen koulu
Päivärinteen koulu voi tarkoittaa seuraavia oppilaitoksia:
Korppiretki
Teos on ilmestynyt myös ruotsiksi, nimellä Korpresan.
Jäähuntu
pienoiskuva|Jäähuntu toimii kallion luonnollisena jatkeena Tuomaansillan kupeessa Jäähuntu (1999) on Leena Valkeapään (o.s. Ikonen) ympäristötaideteos Turussa Helsinginkadulla lähellä Tuomaansiltaa. Teos on valmistettu paikan päällä. Sen päämateriaaleina ovat luonnon kallio, sen jatkeeksi rakennettu ruostumaton teräsverkko ja pimeällä korostuva kohdevalaistus.
Jäähuntu on osa Pro Cultura -säätiön ympäristötaideprojektia, jonka muita teoksia ovat olleet esimerkiksi Posankka, Gaian silmä ja Ajan virta. Teos ilmentää uutta ajattelua Turussa: Helsinginkatu on ensimmäinen kohde, jossa osa rakentamiskustannuksista on varattu taiteen hankkimiseen ja jossa on sovellettu käytäntöön prosenttiperiaatetta ympäristön suunnittelussa.
Lähteet
60.45909°N, 22.28027°W
Venäjän Saimaan laivasto
Saimaan soutulaivasto oli venäläinen laivasto-osasto, joka aloitti toimintansa Lappeenrannassa vuonna 1788 alkaneen Kustaan sodan aikana. Saimaan laivasto oli osa Lappeenrannan venäläistä varuskuntaa. Lappeenranta oli joutunut Venäjän valtaan Turun rauhassa vuonna 1743 ja oli nyt venäläinen varuskuntakaupunki Ruotsin rajan tuntumassa.
Saimaan sotalaivaston tehtävänä oli järjestellä kuljetukset sisäreiteillä, vastata erityisesti maihinnousuoperaatioiden sotajoukkojen kuljettamisesta ja raja-alueen vesistöjen vartioimisesta. Laivaston satama sijaitsi Lappeenrannan Tyysterniemessä.
Laivaston tunnetuimmat alukset olivat tykkijollia, joilla oli yksi tykki, 2–3 mastoa purjeineen ja 18–30 airoa. Vuonna 1795 tuolloinen Saimaan laivastokomentaja Mihail Borisov kertoi, että hänen komennossaan oli 88 alusta. Näistä yhdeksän oli suuria tykkisluuppeja, seitsemän tykkijollia, kuusi maihinnousualusta ja yksi oli salaperäinen "konevoimainen alus Josef".
Saimaan laivasto lakkautettiin Suomen sodan jälkeen. Sen ylläpito oli käynyt tarpeettomaksi, kun Suomen alue liitettiin kokonaisuudessaan osaksi Venäjän keisarikuntaa eikä Ruotsin ja Venäjän raja enää kulkenut Saimaalla.
Kapearunkokone
250px|thumb|[[Lufthansan Boeing 737 -kapearunkokoneen matkustamo]] Kapearunkokoneeksi kutsutaan liikennelentokonetta, jonka rungon leveys on noin 3–4 metriä. Kapearunkokoneen matkustajaversiossa on tyypillisesti vain yksi käytävä ja istuimia yhdellä rivillä kahdesta kuuteen.
Tunnettuja pitkän kantaman kapearunkokoneita
250px|thumb|[[Finnairin Boeing 757 -kapearunkokone]]
Pecha Kucha
Pecha Kucha tai Pecha Kucha -ilta on esitysformaatti, jonka avulla voidaan esitellä luovaa työtä helposti ja epämuodollisesti. Sen suunnittelivat alun perin vuonna 2003 tokiolaisen arkkitehtitoimiston työntekijät, jotta nuoret muotoilijat voisivat tavata, verkostoitua ja esitellä töitään julkisesti. Formaatti on levinnyt eri puolille maailmaa. Nimi juontuu japaninkielisestä sanasta, joka kuvaa keskustelun, ”porinan”, ääntä.
Pecha Kucha -illan tavoitteena on pitää esitykset lyhyinä, kiinnostustaso korkealla ja tarjota mahdollisuus monen esittäjän ideoiden vaihdolle yhden illan kuluessa. Esittäjät ja aiheet valitaan hyvissä ajoin ennen esitystä. Jokainen esittäjä saa esittää 20 kuvaa, jokaista tasan 20 sekunnin ajan. Yhden esittelijän esitysaika on siis kuusi minuuttia 40 sekuntia. Tapahtumissa on yleensä 10–14 kutsuttua puhujaa. Esittäjät ovat usein muotoilun, arkkitehtuurin, valokuvauksen, kuvataiteiden tai muilta luovilta aloilta, mutta esitykset ovat alkaneet ulottua myös yliopistoihin ja liike-elämään. Los Angelesissa useat maantieteilijät ovat käyttäneet formaattia tutkimustyönsä visuaaliseen selostamiseen ja esittelyyn. Esitysten sisältöä ei rajoiteta millään tavalla. Jotkut järjestäjät ovat lisänneet formaattiin omia versioitaan. Groningenissa Hollannissa kaksi aikaa oli varattu yhtyeen live-esitykselle.
Suomen ensimmäinen Pecha Kucha -ilta järjestettiin Oulussa Teatteriravintolassa 4. maaliskuuta 2008. Täydessä ravintolassa pidetyn lanseerauksen takasi se, että puolet illan esiintyjistä oli arkkitehtejä ja puolet taiteilijoita. Järjestäjänä oli Pohjois-Suomen Arkkitehdit SAFA.
Maaloula
Maaloula on kaupunki Syyrian Rif Dimašqin maakunnassa al-Qutayfahin piirikunnassa maan pääkaupunki Damaskoksen koillispuolella. Kaupunki on yksi niistä harvoista paikoista, joissa puhutaan edelleen läntistä nykyarameaa. Vuonna 2004 Maaloulassa oli 2 762 asukasta ja sen väestö koostuu pääasiassa kristityistä.
Maantiede
thumb|vasen|Pyhän Theklan luostari. Maaloula sijaitsee noin 60 kilometriä Damaskoksesta koilliseen ja 10 kilometriä Damskoksen ja Homsin väliseltä maatieltä länteen. Kaupunki on rakennettu hieman amfiteatterin tapaisesti aukkoon Qalamunvuorissa, jotka muodostavat Anti-Libanonvuorten viimeisen vuorijonon. Aukon toisella puolella on ylätasanko, josta johtaa kaksi solaa itse kaupunkiin.
Historia
Georgios Kyproslainen kirjoitti Maaloulasta käyttäen siitä nimeä Magloula ja mainiten sen olevan osa Libonin Foinikiaa. Yaqut al-Hamawi kirjoitti puolestaan Maaloulan olevan piirikunta eli iklim lähellä Damaskosta. 1600-luvulla kaupungissa toimi melkiittien ortodoksinen hiippakunta ja vuonna 1724 se liitettiin hallinnollisesti Saidnayaan. Osmanien joukot ryöstivät kaupungin vuonna 1850 näiden kukistaessa Baalbekin emiiri Muhammad Harfušin johtamaa kapinaa. Osa kapinallisten joukoista oli paennut kylään ilman sen asukkaiden suostumusta. Maaloulaa vastaan hyökättiin myös vuosina 1860 ja 1925.
Syyrian sisällissodan aikana kaupungin hallinnasta käytiin taisteluja kapinallisten ja Syyrian hallituksen välillä. Joulukuun 2013 jälkeen kaupunki vaihtoi käsiä vähintään neljään otteeseen. Osa kapinallisista kuului al-Qaedaan yhteyksissä olleeseen al-Nusran rintamaan ja 12 paikallista nunnaa otettiin panttivangeiksi. Nunnat vapautettiin maaliskuussa 2014 Qatarin välittämän vankienvaihtosopimuksen jälkeen ja hallituksen joukot tukenaan Hizbollah valtasivat lopulta kaupungin saman vuoden huhtikuussa vallaten samalla muita alueita Qalamunvuorilla.
Kaupunkikuva
thumb|Pyhän Sergiuksen kirkko. Toisen solan suulla on Pyhän Sergiuksen kirkko, jonka jotkin osat ovat peräisin Bysantin valtakunnan ajoilta.Muita kaupungin kirkkoja ovat Pyhän Leontiuksen kirkko ja Pyhän Eliaksen kirkko. Jälkimmäisestä on löydetty 300-luvulta peräisin oleva mosaiikki. Pyhän Theklan nunnaluostari kuuluu alueen tunnetuimpiin rakennuksiin. Monet rakennukset kärsivät vahinkoja sisällissodan taisteluiden aikana. Maaloula on ollut vuodesta 1999 Syyrian aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon.
Väestö
Maaloulan asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli yhteensä 2 762. Osa kylän asukkaista on palannut taistelujen jälkeen, mutta osa on kadonnut. Kylän asukkaat ovat kristittyjä ja suurin osa heistä on kreikkalaiskatolilaisia eli melkiittejä. Kylässä puhutaan läntistä nykyarameaa, jota puhutaan vain yhteensä kolmessa kylässä Syyriassa. Kaksi muuta kylää ovat Bax'a ja Gubb'adin, mutta niiden asukkaat ovat nykyisin muslimeja.
Guinea-Bissaun peso
Vuonna 1984 julkaistiin uudet 50, 100, 500 ja 5 000 peson setelit. Ensimmäisten kahden setelin kuva-aiheet pysyivät ennallaan. Viidensadan peson setelissä on kuvattu maan ensimmäinen pääministeri Francisco Mendes ja 5 000 peson setelissä Amilcar Cabral.
Guinea-Bissaun pankkijärjestelmä uudistettiin Kansainvälisen valuuttarahaston johdolla vuosina 1989–1990. Uusi keskuspankki Banco Central da Guiné-Bissau julkaisi vuonna 1990 50, 100, 500, 1 000, 5 000 ja 10 000 peson setelisarjan. Kolmea pienintä seteliä koristavat edelleen Pansau Na Isnan, Domingos Ramosin ja Francisco Mendesin kuvat ja kolmea suurinta Amilcar Cabral.
Ensimmäinen 50 centavon sekä 1, 2 ½, 5 ja 20 peson kolikkosarja laskettiin liikkeelle vuonna 1977. Myöhemmät 1990-luvulla julkaistut 2 000, 10 000, 20 000 ja 50 000 peson kolikot ovat juhla- ja keräilyrahoja.
Peso oli yliarvostettu valuutta, mikä kävi ilmi maan talouden vapautuessa 1980-luvulla. Yhdysvaltain dollaria vastasi inflaation seurauksena 250 pesoa vuonna 1983, 650 pesoa vuonna 1987 ja yli 23 000 pesoa 1990-luvun lopussa. Valuutan heikkouden takia suuri osa kaupankäynnistä perustui vaihtokauppaan tai naapurimaiden CFA-frangiin. Guinea-Bissau liittyi Länsi-Afrikan rahaliittoon ja sen keskupankista tuli osa Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankkia vuonna 1997. Peso vaihdettiin CFA-frangiin kurssilla 65:1 touko-heinäkuussa 1997.
Oreste Moricca
Oreste Moricca (5. elokuuta 1891 – 21. kesäkuuta 1984) oli italialainen miekkailija. Hän oli kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa mukana voittamassa kultaa säilän ja lisäksi saamassa pronssia kalvan joukkuekilpailussa.
Balls of Steel Australia
Balls of Steel Australia on australialaisversio brittiläisestä piilokamerasarjasta Balls of Steel. Ohjelmaa alettiin esittää ensimmäisen kerran Comedy Channel-kanavalla 19. huhtikuuta 2011 ja se jatkui kahden tuotantokauden ajan 2. huhtikuuta 2012 asti. Ohjelma voitti Most Outstanding Light Entertainment Program-palkinnon ASTRA-gaalassa 2012.
Kenza Farah
Kenza Farah (, s. 8. heinäkuuta 1986 Bejaïa) on algerialainen R&B-laulaja.
Elämäkerta
Farah syntyi Bejaïassa kuusilapsiseen perheeseen, joka muutti varhain Ranskaan, Marseilleen. Hän kiinnostui laulamisesta 14-vuotiaana ja osallistui paikallisiin konserteihin ja laulukilpailuihin. Näiden kiertueiden myötä Farah onnistui saamaan levysopimuksen Karismatik levy-yhtiön kanssa. Sittemmin hän aloitti ensimmäisen levynsä Authentikin tuottamisen joulukuussa 2006, joka julkaistiin heinäkuussa 2007.
Siti binti Saad
Elämäkerta
thumb|vasen|Siti binti Saad valokuvassa keskellä valkoisessa asussa vuoden 1930 paikkeilla. Siti binti Saad syntyi vuoden 1880 paikkeilla Fumban kylässä Sansibarin saarella. Hänen isänsä oli taustaltaan nyamwezi maanviljelijä ja äiti mzigua savenvalaja. Lapsena Sitiä kutsuttiin nimellä Mtumwa eli orja. Halventavien nimien antaminen lapsille on swahilien perinne. Siti ei käynyt nuorena koulua ja oli lukutaidoton. Hänen vanhempansa halusivat tehdä hänestä äitinsä tapaan savenvalajan, mutta Siti ei oppinut ammattia. Sen sijaan hän teki töitä kantamalla äitinsä tekemiä saviruukkuja kaupunkiin. Hän meni myös naimisiin, mutta liitto oli onneton ja Siti muutti kaupunkiin. Paikallinen luutunsoittaja opetti hänet laulamaan ja puhumaan arabiaa. Noin 31-vuotiaana hän liittyi luuttua, mandoliinia ja tamburiinia soittaneeseen yhtyeeseen alkaen samalla käyttää nimeä Siti.
Swahiliyhtyeillä oli Sansibarissa pitkä historia ja monista naislaulajista tuli tunnettuja. Tyyli tunnettiin nimellä taarab ja se oli peräisin arabiankielisestä hovimusiikista. Siti uudisti tyyliä esimerkiksi esittämällä sitä arabian sijaan swahilksi. Siti keräsi mainetta taitavana laulajana ja hän pääsi esiintymään Sansibarin sulttaani Khalifa bin Harubille, jolle yhtye oli tehnyt tarkoitusta varten oman laulunsa. Vuonna 1927 hänestä kiinnostui Columbia Records (His Master's Voice eli HMV ), joka teki Sitin lauluista gramofonitallenteita Mumbaissa eli silloisessa Bombayssa. Siti tuli näin kuuluisaksi myös Brittiläisessä Intiassa. Siti äänitti yhteensä noin 100 laulua ja vuoteen 1931 mennessä hänen äänityksiään oli myyty arviolta 72 00:lle kuuntelijalle. Hän oli myös ensimmäinen kaupallisesti äänittämään päässyt itäafrikkalainen muusikko. Sitin palatessa Sansibarille hänen kansansuosionsa oli kasvanut entisestään ja hän matkusti esiintyen esimerkiksi Pemballa, sekä mantereella Keniassa, Tanganjikassa ja Ugandassa. Shaaban Robert kuuli Sitin esiintyvän ensimmäistä kertaa vuonna 1936 ja tutustui tähän Sitin viimeisten elinkuukausien aikana. Siti kuoli 1950 ja Shaaban Robert julkaisi hänen elämäkertansa Wasifu wa Siti binti Saad vuonna 1967.
Aljaksandra Sasnovitš
Aljaksandra Sasnovitš (s. 22. maaliskuuta 1994 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 30 syyskuussa 2018. Hän on voittanut urallaan 11 ITF-turnausta kaksinpelissä ja seitsemän ITF-turnausta nelinpelissä.
Sasnovitš edusti Valko-Venäjän Fed Cup -joukkuetta ensimmäisen kerran vuonna 2012.
Bo Holmberg
Bo Holmberg oli vuonna 2003 murhatun Ruotsin ulkoministeri Anna Lindhin puoliso vuodesta 1991.
René Coicaud
René Coicaud (25. elokuuta 1927 – 1. lokakuuta 2000) oli ranskalainen miekkailija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1956 Melbournessa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa floretin joukkuekilpailussa.
Italian Grand Prix 2014
thumb|Kilpailun voittaja Lewis Hamilton. Italian Grand Prix 2014 (virallisesti Formula 1 Gran Premio d'Italia 2014) oli Formula 1 -kauden 2014 13. osakilpailu, joka ajettiin 7. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.
Vapaat harjoitukset
Lotuksen kolmoskuljettaja Charles Pic ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Romain Grosjeanin tilalla. Force Indian Daniel Juncadella ajoi Sergio Pérezin tilalla, Sauberin Giedo van der Garde ajoi Adrian Sutilin tilalla ja Caterhamin Roberto Merhi ajoi Kamui Kobayashin tilalla.
Requiem (Ockeghem)
Johannes Ockeghem sävelsi Requieminsa todennäköisesti Kaarle VII:n hautajaisiin (1461). Teos on voitu esittää myös Ludvig XI:n hautajaisissa (1483). Kyseessä on vanhin säilynyt polyfoninen sielunmessu; Dufayn requiem lienee sävelletty aiemmin, mutta on kadonnut.
Ockeghemin requiem on säilynyt Chigi Codexissa. Se on sävelletty neljälle äänelle ja muodostuu viidestä osasta:
Jack Riley (jääkiekkovalmentaja)
John Patrick ”Jack” Riley jr. (15. kesäkuuta 1920 Boston, Massachusetts – 3. helmikuuta 2016 Sandwich, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Pelaajana (pelaajavalmentajana) Riley kuului Yhdysvaltain MM-pronssia saavuttaneeseen joukkueeseen Ruotsissa 1949. Hän kuului Yhdysvaltojen joukkueeseen myös Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948.
Riley toimi pelaajauransa jälkeen jääkiekkovalmentajana. Hän valmensi Yhdysvaltain sotilasakatemian West Pointin jääkiekkojoukkuetta yliopistosarjoissa vuodet 1951–1986. Hän toimi päävalmentajana Yhdysvaltain maajoukkueessa sen voittaessa olympiakultaa Squaw Valleyssa 1960. Riley nimettiin IIHF Hall of Fameen vuonna 1998. Hän sai Lester Patrick Trophyn vuonna 1986 ja myös vuonna 2002, jolloin palkinto myönnettiin koko Squaw Valleyn olympiavoittajajoukkueelle.
Riley kuoli Massachusettsissa 95-vuotiaana 3. helmikuuta 2016.
Julius Lyly
Julius Anselm Lyly (vuoteen 1883 Bergh; 19. marraskuuta 1856 Kuopio – 6. kesäkuuta 1903 Berliini) oli suomalainen toimittaja, lyseon lehtori ja suomalaisuusliikkeen poliitikko.
Elämäkerta
Lylyn vanhemmat olivat Limingan kirkkoherra, teologian tohtori Julius Immanuel Bergh ja Olivia Wilhelmina Bergroth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1882, lisensiaatiksi 1889 ja tohtoriksi 1890. Lyly väitteli filosofian tohtoriksi ensimmäisellä suomenkielisellä filosofian väitöskirjalla, jonka nimenä oli Plootinos sielun substantsiaalisuudesta.
Lyly oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1896–1899 ja 1900–1903. Hän oli Viipurin työväenyhdistyksen puheenjohtajana 1891–1903 ja kuului kagaalin johtohenkilöihin Itä-Suomessa. Puoluekannaltaan Lyly oli lähinnä vasemmistolainen nuorsuomalainen. 1900-luvun alussa hänet karkotettiin Suomesta hänen vastustettuaan Nikolai Bobrikovin sortohallitusta ja vaadittuaan työväestön aseman kohentamista. Lyly teki itsemurhan Saksassa 1903. Hänen hautajaisistaan Viipurissa muodostui suuri mielenilmaus venäläistä sortohallintoa vastaan.
Ruotsin perustuslait
Ruotsin perustuslait ovat ne neljä perustuslakia, joissa on säädetty Ruotsin valtiojärjestyksestä. Nämä neljä perustuslakia ovat vuonna 1974 annettu hallitusmuoto, vuonna 1809 annettu kruununperimysjärjestys , vuonna 1949 annettu painovapausasetus ja vuonna 1991 annettu sananvapausperustuslaki. Nämä lait asetetaan kaikkien muiden lakien edelle tärkeysjärjestyksessä, ja näiden lakien puitteessa säädetään myös Ruotsin muut lait. Perustuslakien lisäksi Euroopan ihmisoikeussopimus ja jotkin YK:n ja EU:n asiakirjat myös luovat peruspuitteet Ruotsin lainsäädännölle.
Valtiopäiväjärjestys tulee perustuslakien jälkeen ja ennen tavallisia lakia tärkeysjärjestyksessä.
Perustuslakien historia
thumb|300px|[[Maunu Eerikinpoika|Maunu Eerikinpojan maanlain johdannon näköispainos 1400-luvun puoliväliltä olevasta pergamentista. Tätä vuonna 1347 annettua maanlakia pidetään Ruotsin ensimmäisenä perustuslakina.]]
Maunu Eerikinpojan maanlakia pidetään Ruotsin ensimmäisenä perustuslakina. Lain kuninkaankaariosuus voidaan rinnastaa perustuslailliseen hallitusmuotoon. Ajan mittaan maanlaki korvattiin, jotta voitiin laatia säädökset, jotka säätelevät kuninkaan valtaa kuninkaan vakuutuksen muodossa.
Vuonna 1719 säädettiin uusi hallitusmuoto, jolla valta siirtyi suurelta osin säätyvaltiopäiville ja jonka voimassaoloaikaa kutsutaan vapauden ajaksi. Kuninkaalle jäi vain rajoitettuja valtaoikeuksia. Tämän hallitusmuodon kumosi Kustaa III:n aikana vuoden 1772 hallitusmuoto, joka palautti kuninkaalle laajoja valtaoikeuksia. Samalla kumottiin myös vuonna 1766 säädetty, aikanaan maailman vapaamielisin painovapausasetus. Hallitusmuotoa täydensi myöhemmin vuonna 1789 annettu yhdistys- ja vakuuskirja. Vuonna 1809 kuningas Kustaa IV Aadolf joutui luopumaan vallasta, ja samalla säädettiin uusi hallitusmuoto, joka jälleen suuresti rajoitti kuninkaan valtaa. Tämä hallitusmuoto oli voimassa vuoteen 1974 saakka. Ruotsin vuoden 1772 hallitusmuoto ja yhdistys- ja vakuuskirja jäivät kuitenkin voimaan autonomisena suuriruhtinaskuntana Venäjään vuonna 1809 yhdistetyn Suomen perustuslakeina vuoteen 1919 saakka.
Ruotsin neljä perustuslakia
Toisin kuin monella maalla, Ruotsilla on neljä perustuslakia: hallitusmuoto, kruununperimysjärjestys, painovapausasetus ja sananvapausperustuslaki.
Laki kruununperimysjärjestyksestä
Vuonna 1810 annettu kruunun­perimys­järjestys on perustuslaeista vanhin. Se on peräisin ajalta, jolloin Bernadotte-suku nousi Ruotsin valtaistuimelle, kun Kaarle XIII oli adoptoinut Jean Baptiste Bernadotten, josta tuli Ruotsin kuningas Kaarle XIV Juhana, kun hänet valittiin kruununperijäksi samana vuonna. Laissa säädetään Jean Baptiste Bernadotten eli Kaarle XIV Juhanan jälkeläisten oikeudesta kruununperimykseen. Täydennys on sittemmin antanut kruununperimysoikeuden nykyään vain Kaarle XVI Kustaan jälkeläisille. Vuoteen 1980 kruununperimysjärjestys oli agnaattinen eli vain mies saattoi periä kruunun, mutta 1. tammikuuta 1980 lähtien kruununperimysjärjestys on ollut kognaattinen. Tämän muutoksen jälkeen hallitsijan vanhin lapsi perii kruunun sukupuolestaan riippumatta, minkä vuoksi Kaarle XVI Kustaan esikoinen kruununprinsessa Victoria on nykyinen kruununperillinen. Kruununperimysjärjestykseen on viittauksia myös hallitusmuodon 1. luvun 5 §:ssä sekä 5 §:ssä.
Hallitusmuoto
1. tammikuuta 1975 vuonna 1974 annettu hallitusmuoto astui voimaan. Laissa on 13 lukua, joissa on valtiojärjestyksen perusteet ja säännöt, valtion hallintoa koskevia säädöksiä ja organisatorisia asioita. Tässä myös säädetään valtiopäivävaaleista, valtionpäämiehen roolista, valtioneuvoston perustamisesta ja työskentelemisestä sekä valtion tehtävistä. Näihin tehtäviin kuuluvat muun muassa lainsäädäntövalta, finanssivalta, suhteet muihin valtioihin, tuomiovalta ja valvontavalta. Ruotsin hallitusmuoto poikkeaa muiden maiden vastaavasta muodosta siinä, että lain luku 13 käsittää maan sodanaikaista hallintoa ja sodanvaaraa.
Painovapausasetus
Tiukkojen mediaa koskevien rajoitusten takia Toisen maailmansodan aikana uusi perustuslaki painovapaudesta laadittiin vuonna 1949, kun syyt rajoitusten takana olivat kadonneet poliittiselta näyttämöltä. Nykyasetus poikkeaa Ruotsin aiemmista painovapauslaeista siinä, että nykyasetukseen on rakennettu jonkinasteista suojaa kriisitilanteissa. Painovapausasetus kattaa painettua mediaa, TV- ja radiolähetyksiä sekä julkisten asiakirjojen ja tahojen läpinäkyvyyttä. Kuten sananvapauslakiin, viitataan myös painovapauslakiin lyhyesti Hallitusmuotolain 2. luvun 1 §:ssä.
Painovapausasetuksen pitäisi taata jokaiselle kansalaiselle "vapaata mielipidevaihtoa ja perusteellista tiedonantoa" valtion ylläpitämän sensuurin estämättä ja sisällön mahdollisen lainvastaisuuden päättämisoikeuden rajoittamista valtiolliseen tuomioistuimen tehtäviin. Asetus on jaettu kolmeen osioon:
Sananvapausperustuslaki
Vuonna 1991 annettu sananvapausperustuslaki on tuorein näistä neljästä perustuslaista. Muodoltaan ja sisällöltään se muistuttaa Painovapausasetusta, johon se usein viittaa. Laissa säädetään sananvapaudesta kaikissa mediamuodoissa, paitsi painetussa. Tähän lakiin ja sen sisältöön viitataan hallitusmuodon 2. luvun 1 §:ssä.
Jilbab
Nike on kehittänyt jilbabista version, joka mahdollistaa urheilun harrastamisen.
Vuonna 2006 Ison-Britannian korkein oikeus määräsi, että koulu voi vaatia jilbabia käyttävää oppilasta käyttämään sen sijasta tavallista koulupukua.
Keihäsjoen valuma-alue (Kuru)
Keihäsjoen valuma-alue (Kuru) (vesistöaluetunnus 35.35) on Näsijärven–Ruoveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 191,95 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,28 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Vankavesi, jossa reitin vedet laskevat Keihäsjokea myöten seuraavaksi Näsijärven alueella (35.31) olevaan Näsijärven Vankaveteen.
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Keihäsjärvi (Ylöjärvi, Kuru)
Keihäsjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kurun kirkonkylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvessä on laskettu olevan 22 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 21 hehtaaria, mikä on noin 8,9 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista vain Hevossaari on yli hehtaarin suuruinen, muista saarista 19 on yli aarin ja loput kaksi alle aarin kokoisia. Hevossaaren pinta-ala on noin 18 hehtaaria, se on yli 700 metriä pitkä ja alle 400 metriä leveä. Siihen tulee Kurun Uudenkylän puolelta tie. Järven pääaltaassa sijaitsee vielä Kanasaari, Kalliosaari, Hirvisaari, Hernesaari ja Korkeasaari, Keihäänlahden edustalla Jauhosaari ja Murhasaari, sekä Mäntylänlahdessa Valtionsaari ja Sikosaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 8,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0084 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,1 metriä ja suurin syvyys on 19 metriä. Järven syvänne sijaitsee Hevossaaren länsipuolella. Syvin kohta sijaitsee aivan Hevossaaren ja Kalliosaaren välissä. Hevossaaren lounaispuolella on yli 10 metriä syvää, mutta se jatkuu kapeana syvänteenä vastarannan Niemenmaan kärkeen asti.
Järven rantaviivan pituus on 19 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 5 kilometriä. Rantojen asutus on pääasiassa haja-asutusta ja järven lähiympäristössä sijaitsee ainakin viisi maatilaa. Rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa. Kurun kirkonkylä sijaitsee Näsijärven Kurunlahden ja Keihäsjärven välissä. Sen asutusalueet seuraavat järvenrantoja Kentänlahdella, Suitsilahdella, Hevossaaressa ja järven luusuan ympäristössä. Järven itärantaa seuraa kantatie 65 ja järven eteläpuolen ohittaa kantatieltä haarautuva seututie 332.
Kalasto
Järvessä tavataan yleisienä haukea, ahventa, särkeä, lahnaa, ja madetta. Näiden lisäksi siellä elää muikkua. Järveen on istutettu myös siikaa ja kuhaa.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatu riippuu suuresti valumasta, sillä järvi on luonteeltaan läpivirtausjärvi. Veden laskennallinen viipymä järvessä on keskimäärin 84 vuorokautta. Järven valuma-alueella esiintyy runsaasti soita ja metsiä, mutta peltomaata on vain vähän. Vedenväri on tumma johtuen humuksen määrästä ja siksi veden happamuustaso on alhaalla. Happamuus on kuitenkin siedettävällä tasolla, sillä esimerkiksi särki lisääntyy, vaikka ravut eivät sitä enää tee. Veden fosforipitoisuus on lievästi koholla ja tämä on kasvattamut levän määrää vedessä. Järvi voidaan varauksella luokitella lievästi rehevöityneen järven tasolle. Järvi soveltuu hyvin virkistyskäyttöön, mutta vedenlaatu on jo lähellä välttävää tasoa. Joskus järvessä esiintyy happitalouden häiriöitä etenkin syvänteissä.
Historiaa
Vuoden 1958 peruskartassa olivat Kurun kirkonkylän nykyiset asuinalueet peltomaata, joskin Uudenkylän asuinalue oli jo tuolloin reunustettu metsään. Hevossaari oli silloin autio eikä saarelle mennyt tietä. Sellainen näkyy vuoden 1984 kartassa ja saaressa toimi tuolloin leirintäalue.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Keihäsjärven lähialueeseen (35.351) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,9 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Keihäsjoen valuma-alueelta. Siellä sijaitsevat muun muassa järven itäpuolella olevat Iso Särkijärvi (77 ha) ja Vähä Särkijärvi (10 ha), jotka laskevat lyhyen ojan kautta Keihäsjärven itärantaan. Työtönjoen varrella sijaitsevat suurimpina järvinä Pitkäjärvi (41 ha), Työtönjärvi (30 ha) ja Kalliojärvi (56 ha). Työtönjoen alajuoksua kutsutaan Pitkäkoskeksi ja se laskee Keihäänsalmen länsirantaan. Keihäsjärven lähialueella on kolme yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Iso Peurajärvi (2 ha), Iso Pahalammi (2 ha) ja Kaakkolammi (1 ha).
Järven laskujoki on Keihäsjoki, jossa on sillalta 200 metrin päässä olevan kosken niskassa pato, jolla järven vedenkorkeutta säädellään. Joen kokonaispituus on 350 metriä ja se laskee Näsijärveen Kurunlahden keskivaiheella.
Erkkilän silta
Erkkilän silta sijaitsee Tampereen keskustassa. Se ylittää ratapihan rautatieaseman pohjoispuolella yhdistäen Jussinkylän ja Tammelan kaupunginosat. Silta on valmistunut vuonna 1983.
Philip Rivers
Philip Rivers (s. 8. joulukuuta 1981 Decatur, Alabama) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän pelasi 17 kautta NFL-liigassa vuosina 2004–2020. Rivers edusti pääosan uraansa San Diego ja Los Angeles Chargersia, mutta pelasi viimeisen kauden Indianapolis Coltsissa.
Erkkilän silta
Silta on tyypiltään teräksinen langerpalkkisilta, kaari- ja palkkisillan yhdistelmä, jonka jännemitta on 42 metriä. Sillan kiviset maatuet ovat peräisin samalla paikalla sijainneesta, vuonna 1963 rakennetusta sillasta.
Philip Rivers
Rivers valittiin uransa aikana kahdeksan kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Häntä pidetään yhtenä parhaimmista pelinrakentajista, joka ei koskaan voittanut sarjan mestaruutta eli Super Bowlia.
Erkkilän silta
Nykyisen sillan rakentamisen yhteydessä toinen vanha maatuki vahvistettiin porapaaluin. Nykinen silta on peruskorjattu vuonna 2005 muun muassa uusimalla sillan kannen vedeneristys ja pinnoite sekä maalaamalla teräskaaret.
Philip Rivers
Ura
Ennen ammattilaisuraansa Rivers pelasi neljä kautta, kaudet 2000–2003, Pohjois-Carolinan osavaltionyliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkueen, North Carolina State Wolfpackin, aloittavana pelinrakentajana.
Erkkilän silta
Uusi Erkkilän silta
Sillan uusimista on suunniteltu osana Tampereen henkilöratapihahanketta ja uuden sillan rakentaminen aloitetiin vuoden 2020 keväällä. Olemassa olevan sillan korkeutta ei pidetty riittävänä. Siltaa on tarkoitus myös leventää 13 metristä 15 metriin. Samalla uusittaan Erkkilänkatua. Sillan uusiminen on aiheuttanut vastareaktion esimerkiksi Pirkanmaan maakuntamuseolla.
Philip Rivers
Ura
Rivers sai NFL-varauksen vuonna 2004, kun New York Giants varasi hänet numerolla neljä NFL Draftin ensimmäisellä kierroksella. Jo varauspäivänä hänen pelaajaoikeutensa siirtyivät kuitenkin San Diego Chargersille kaupassa, jossa Giants sai pelinrakentaja Eli Manningin (NFL Draftin 2004 ykkösvaraus) pelaajaoikeudet ja jossa Chargers sai Riversin lisäksi kolme varausvuoroa (kolmannen kierroksen varausvuoro 2004, ensimmäisen ja viidennen kierroksen varausvuorot 2005). 24. elokuuta 2004 hän teki Chargersin kanssa kuusivuotisen sopimuksen. Kausilla 2004 ja 2005 Rivers pelasi molemmilla kahdessa NFL:n runkosarjaottelussa. Hänestä tuli Chargersin ykköspelinrakentaja kaudella 2006, kun Drew Brees siirtyi New Orleans Saintsiin. Runkosarjakaudella 2006 Rivers syötti 284 onnistunutta syöttöä, 22 touchdownia ja yhteensä 3 388 jaardia, runkosarjakaudella 2007 puolestaan 277 onnistunutta syöttöä, 21 touchdownia ja 3152 jaardia. Kaudella 2006 Rivers valittiin NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin, mutta hän ei pystynyt pelaamaan jalkavamman vuoksi. Kaudella 2007 hän oli auttamassa Chargersia etenemään AFC:n mestaruusotteluun, jonka voitti New England Patriots pistein 21–12.
Rivers edusti Chargersia 16 kauden ajan. Keväällä 2020 hänen sopimuksensa päättyi eikä uutta jatkosopimusta enää solmittu. Riversin mukaan hän päätti yhteistyön seuran kanssa yhteisymmärryksessä.
Maaliskuussa 2020 Rivers teki yksivuotisen 25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Indianapolis Coltsin kanssa. Kauden 2020 päätteeksi Rivers ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Perhe
Rivers on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Tiffanyn kanssa yhdeksän lasta.
Michael Del Zotto
Michael Del Zotto (s. 24. kesäkuuta 1990 Stouffville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Del Zotton pelipaikka on puolustaja ja hän edustaa tällä hetkellä NHL:ssä Anaheim Ducksia.
NHL
New York Rangers varasi Del Zotton ensimmäisellä kierroksella (20. vuoro) vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän teki ammattilaissopimuksen Rangersin kanssa 26. toukokuuta 2009. Del Zotto teki NHL-debyyttinsä Rangersin paidassa 19 vuoden ikäisenä 2. lokakuuta 2009 Pittsburgh Penguinsiä vastaan. Del Zotto teki ensimmäisen NHL-maalinsa heti seuraavana päivänä Ottawa Senatorsia vastaan.
Del Zotto valittiin NHL:n kuukauden parhaaksi tulokkaaksi lokakuussa 2009 tehtyään ensimmäisessä 14 NHL-ottelussaan 12 pistettä. Koko tulokaskautensa aikana hän teki 80 ottelussa tehot 9+28=37. Jäähyminuutteja tuli 32. Del Zotto oli tulokkaiden pistepörssin seitsemäs ja tulokaspuolustajista hän oli toiseksi tehokkain edellään vain Buffalo Sabresin Tyler Myers. Del Zotto oli New York Rangersin tehokkain puolustaja.
26. helmikuuta 2011 Rangersin GM Glen Sather pudotti Del Zotton AHL.n farmijoukkueeseen Connecticut Whaleen, kun Rangers teki siirtorajalla kaupat konkaripuolustaja Bryan McCabesta.
Kaudella Del Zotto myytiin Nashville Predatorsiin vaihdossa Kevin Kleiniin. Seuraavana vuonna hän teki sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa.
Kesällä 2017 Del Zotto teki kaksivuotisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Kaudella hänet kaupattiin Anaheim Ducksiin vaihdossa Luke Schenniin. Anaheim myi Del Zotton pian eteenpäin St. Louis Bluesiin. Del Zotto palasi kaudeksi Anaheimiin tehdessään yksivuotisen sopimuksen seuran kanssa heinäkuussa 2019. Joulukuussa 2020 Del Zotto teki try-out sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Ennen kauden NHL-kauden 2020-2021 alkua Del Zotto teki Blue Jacketsin kanssa yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2021 Del Zotto solmi kaksivuotisen ja arvoltaan 4 miljoonan dollarin sopimuksen Senatorsin kanssa.
Kesällä 2022 Senators osti viimeisen vuoden Del Zotton sopimuksesta ulos ja tämän jälkeen hän teki Florida Panthersin kanssa yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen.
Joulukuussa 2022 Panthers kauppasi Del Zotton Detroit Red Wingsiin ja Red Wings kauppasi hänet heti edelleen Anaheim Ducksiin.
Maajoukkue
Del Zotto pelasi Kanadan joukkueessa miesten MM-kilpailuissa 2010.
Bandaranaiken kansainvälinen lentoasema
Bandaranaiken kansainvälinen lentoasema on Sri Lankan saarivaltion ainoa kansainvälinen lentoasema. Lentoasema sijaitsee 35 kilometrin päässä pääkaupunki Colombosta ja se valmistui vuonna 1957. Lentoasemalla on yksi 3,35 kilometriä pitkä kiitotie. Bandaranaiken kansainvälinen lentoasema toimii solmukohtana SriLankan Airlinesille ja Mihin Lankalle.
Islannin maihinnousu
Islannin maihinnousu, koodinimeltään operaatio Fork, oli Britannian kuninkaallisen laivaston suorittama sotatoimi Islannissa toisessa maailmansodassa.
Taustaa
Brittien tavoite Islannin miehittämisessä oli estää saksalaisia tekemästä sitä ensin. Kun Adolf Hitlerin mielenkiinto Islannin suhteen heräsi brittien maihinnousun jälkeen, hän käski sodanjohtonsa suunnitella Islannin kaappaaminen briteiltä, tälle suunnitelmalle annettiin nimeksi operaatio Ikarus. Sitä ei pantu koskaan toimeen sillä se olisi edellyttänyt muiden, sittemmin hylättyjen operaatioiden toteuttamista ensin.
Operaatio
Merijalkaväen sotilaat nousivat 7. toukokuuta Greenockissa risteilijöihin HMS Berwick ja HMS Glasgow, joiden suojana olivat hävittäjät HMS Fortune ja HMS Fearless. Osasto lähti seuraavana päivänä merelle kohti Islantia. Merijalkaväki nousi maihin varhain aamulla 10. toukokuuta 1940, jolloin brittijoukot purettiin aluksista Islannin pääkaupungissa Reykjavíkissa. Vastarintaa kohtaamatta joukot katkaisivat nopeasti viestintäyhteydet ja ottivat strategiset kohteet haltuunsa. Islannissa olleet Saksan kansalaiset pidätettiin ja heidät siirrettiin risteilijöihin kuljetettavaksi Britanniaan. Pakko-otettuaan paikalliset ajoneuvot, joukot siirtyivät Hvalfjörðuriin, Kaldaðarnesiin, Sandskeiðiin ja Akranesiin saksalaisten mahdollisten vastatoimien varalta. Seuraavien päivien aikana Reykjavíkiin toimitettiin ilmatorjuntakalustoa.
Maihinnousupäivän iltana Islannin hallitus esitti protestin tapahtuneesta kutsuen sitä törkeäksi Islannin puolueettomuuden loukkaukseksi. Samana päivänä pääministeri Hermann Jónasson piti radiopuheen, jossa hän kehotti islantilaisia suhtautumaan brittiläisiin sotajoukkoihin vieraanvaraisesti. Britit lupasivat korvauksen kaikista aiheuttamistaan vahingosta ja samalla luvattiin joukkojen poistuvan kokonaisuudessaan sodan päätyttyä.
thumb|250px|Maihinnousun komentoaluksena toiminut [[HMS Berwick (65)|HMS Berwick.]] Maihinnousuun osallistui 746 merijalkaväen huonosti varustettua ja vain osittain koulutettua miestä. Vaikka maihinnousu suoritettiin menestyksekkäästi joukot eivät olisi kyenneet puolustamaan 103 000 neliökilometrin aluetta. 4 000 Britannian armeijan sotilasta nousi maihin 17. toukokuuta Islannissa vaihtaen merijalkaväen joukot. Myöhemmin miesten lukumäärä kohosi 25 000:een.
Guineanlintuhaukka
Guineanlintuhaukka (Accipiter toussenelii) on lintuhaukkojen sukuun kuuluva lintulaji, jota tavataan Länsi-Afrikassa. Sitä pidetään usein samana lajina kuin afrikanlintuhaukkaa.
Levinneisyys ja esiintymisalue
Laji saattaa jakautua kahteen alaryhmään, itäiseen (A. t. toussenelii ja A. t. canescens), jota on tavattu Kongojoen valuma-alueella Gabonin ja Etelä-Kamerunin länsipuolella, sekä läntiseen (A. t. macroscelides ja A. t. lopezi), jota on tavattu Länsi-Kamerunista Senegalin länsipuolelta ja Biokosta. Sen elinpiiri on alava metsä, etenkin sademetsä ja tiheä sekundäärimetsä, usein jokien ja soiden lähellä. Myös mangrovemetsät kuuluvat sen elinpiiriin. Sitä tavataan myös viljelyksillä, puistoissa ja suurissa puutarhoissa. Se ei ilmeisesti ole muuttolintu eikä vaella nuorten lintujen levittäytymistä lukuun ottamatta.
Sen rajana afrikanlintuhaukkaan on Länsi-Uganda ja itäinen ja eteläinen Kongon demokraattinen tasavalta.
Kuvaus
Guineanlintuhaukan siipiväli on koirailla 18,4–20,3 cm ja naarailla 20,4–24,3 cm. Sen pituus on noin kolme viidesosaa siipivälistä. Koiraat painavat 150–235 grammaa, naaraat 170–265 grammaa. Vaikka kaikki petolintunaaraat ovat koiraita suurempia, näillä ero on tavallista suurempi. Aikuisen silmät, vahanahka ja jalat ovat keltaiset tai kellanoranssit. Itäisen alalajin aikuiset ovat päältä tummanharmaita mutta pää on vaaleampi. Alapuolella siinä on punaruskeaa ja valkoista. Pyrstö on musta ja siinä on kaksi tai kolme täplää. Nuoret ovat päältä mustia ja alta valkoisia, eikä niissä ole merkkejä.
Läntisen alalajin aikuiset ovat myös päältä tummia, mutta niillä kurkku on harmaa, ja raidoituksessa on alapuolella punaruskeaa. Pyrstössä niillä on kolme valkoista täplää. Nuoret linnut ovat päältä mustanruskeita ja alta valkoisia mustin pilkuin.
Tavallisin ääni 2–3 sekunnin välein kuuluva ”vatsastapuhujan rahiseva krit tai terävämpi uit”. Se kuuluu linnun istuessa paikallaan, etenkin aamuvarhain, ja lennossa, ja se on parien ja kosiskelussa käytetty sekä reviirin ilmoitusääni. Kun koiras tuo syötävää pesään, se päästää ”hiljaisemman tshuk- tai krit-äänen”. Pesän ympäriltä kuuluu muita hiljaisempia ja pehmeämpiä ääni, joita päästelee ehkä lähinnä naaras.
Lisääntyminen
Guineanlintuhaukan pesintäkausi alkaa heinä-elokuussa ja päättyy helmikuussa. Afrikanlintuhaukasta poiketen lajin sanotaan tekevän lentoesityksiä vain harvoin. Pesä on 6–20 metrin korkeudessa suuren puun päähaarassa tai sivuoksalla lehvästön tai köynnösten kätkössä. Se rakennettu risuista, ja on noin 40 cm leveä ja 15–45 cm syvä, ja siinä on reunuksena tuoreita lehtiä. Naaras munii kaksi tai kolme munaa (harvoin yhden tai neljä). Muiden lintuhaukkojen tapaa naaras hautoo ja huolehtii poikasista ja koiras hankkii ravintoa, joskin naaras saalistaa jonkin verran kuin poikaset ovat kasvaneet. Haudonta kestää noin neljä tai viisi viikkoa, ja poikaset ovat lentokykyisiä 32–36 päivän ikäisinä. Nuoret linnut vaihtavat luultavasti suoraan aikuisten höyhenpukuun vähän yli vuoden ikäisinä.
Suojelutilanne
Lajin lukumäärä on luultavasti supistumassa elinalueiden häviämisen vuoksi, mutta se on melko sopeutuvainen ja lienee yhä yleinen.
Luokittelu
Kahta alalajiryhmää voi pitää erillisinä lajeina, ja siinä tapauksessa läntinen on nimeltään Accipiter macroscelides. Tavallisemmin kuitenkin tämä laji liitetään yhteen afrikanlintuhaukan (Accipiter tachiro) kanssa, sillä ryhmät sekoittuvat toisiinsa ja vaihtelevat hyvin paljon, ja eri populaatiot muistuttavat toisiaan. Guineanlintuhaukkaa pidetään erillisenä lajina teoksen Handbook of the Birds of the World ynnä muiden auktorien mukaan.
Joidenkin tutkijoiden mukaan tämä taksoni on alalaji seuraavasta lajista: Accipiter [tachiro or toussenelii] (sensu lato) (laajasti ymmärrettynä).
Alalajit
ITIS:n luettelossa mainitaan seuraavat alalajit:
Nimen tausta
Lajin nimesivät Des Murs ja Verreaux Alphonse Toussenelin mukaan kannustaakseen häntä etenemään luonnontieteellisissä tutkimuksissaan.
Jovana Jakšić
Jovana Jakšić (s. 30. syyskuuta 1993 Belgrad) on serbialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 102 toukokuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 14 ITF-turnausta kaksinpelissä.
Madafakin levy
Madafakin levy on suomalaisen Roope Salminen & Koirat -yhtyeen 4. maaliskuuta 2016 julkaistu esikoisalbumi. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan toiselle sijalle. Seuraavalle Madafakin levy nousi listan ensimmäiseksi.
Albumilta julkaistiin ennen sen julkaisu jo kuusi singleä, joista parhaiten on menestynyt kesäkuussa 2015 julkaistu ”Madafakin darra”. Kappale nousi listaykköseksi single-, lataus ja radiolistalla. Yhtye on saanut singlestä platinalevyn.
Mike Thomas
Vuosina 1967 Mike ja hänen yhtyeensä levytti ja esiintyi muun muassa sellaisten reggaeartistien, kuin Desmond Dekkerin ja Prince Busterin kanssa. Mike Thomas päätti pian nimen muuttamisesta The Pyramids muotoon ja ryhmän tuottajaksi astui Eddie Grant. Yhdessä nämä muodostivat Englannin tunnetuimpiin reggae kokoonpanoihin kuuluvan Eddy Grant and The Pyramids yhtyeen.
The Pyramids / Symarip levytti viimeisen albuminsa vuonna 1985, jonka jälkeen Mike Thomas muutti Suomeen silloisesta kotimaastaan Sveitsistä. Vuonna 2008 The Pyramids / Symarip palasi Lontoossa konserttilavoille yhteiskiertueella toisen 1960 ja 1970 luvun suositun reggae -kokoonpanon, Pioneers kanssa. Mike Thomas asuu pääosin Suomessa perheensä kanssa.
Bernard Baudoux
Bernard Paul Arthur Baudoux (s. 31. toukokuuta 1928 Soissons, Ranska) on ranskalainen entinen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa floretin joukkuekilpailussa.
Team West-Tec
Team West-Tec on brittiläinen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään European F3 Open-sarjassa. Talli perustettiin vuonna 2007, jolloin talli kilpaili Espanjan F3-sarjassa. Talli voitti European F3 Open-sarjan mestaruuden vuonna 2011. Talli on saavuttanut yhteensä 44 voittoa ja 116 palkintosijaa European F3 Open-sarjassa. Talli on kilpaillut myös Britannian F3-sarjassa.
Saksan XVI armeijakunta
XVI armeijakunta oli helmikuussa 1938 perustettu Saksan maavoimien yhtymä, joka taisteli toisessa maailmansodassa.
Perustaminen
Wehrkreis III perusti armeijakunnan esikunnan Berliinissä helmikuussa 1938 maavoimien motorisoitujen yksiköiden esikunnaksi. Sen komentajan Erich Hoepnerin alaisuudessa oli kolme panssaridivisioonaa.
Sotatoimet
Armeijakunta mobilisoitiin kesällä 1939. Kun Saksa hyökkäsi Puolaan 1. syyskuuta 1939, 10. armeijaan kuuluneen armeijakunnan tehtävänä oli edetä Varsovaan. Armeijakunta osallistui Puolan offensiivin suurimpaan taisteluun Kutnossa, jossa kaksi puolalaista armeijaa teki vastahyökkäyksen Saksan 8. armeijan sivustaan, joka eteni 10. armeijan pohjoispuolella. Myös XVI armeijakunta oli mukana motittamassa noin 10 puolalaisdivisioonaa Varsovan länsipuolelle taistelun ratkaisuvaiheessa.
Uudelleenmuodostaminen
XVI armeijakunta perustettiin uudelleen heinäkuussa 1944 aivan eri joukko-osastoista, kuin edeltäjänsä. Se muodostettiin johtajansa kenraali Philipp Kleffelin mukaan nimetystä taisteluosastosta, joka taisteli itärintamalla Riiassa ja Kuurinmaalla osana 16. armeijaa. Se jäi saarroksiin Kuurinmaalle ja antautui armeijan mukana puna-armeijalle toukokuussa 1945.
Komentajat
Armeijakunnankomentajina olivat :
Ristipyrstöt
Ristipyrstöt (Tetragonuridae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan maailmanlaajuisesti lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia
Ristipyrstöjen heimoon kuuluu yksi suku ja kolme lajia. Lajit ovat atlantinristipyrstö (Tetragonurus atlanticus), ristipyrstö (Tetragonurus cuvieri) ja Tetragonurus pasificus. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia kaloja, jotka kasvavat 30–70 cm pitkiksi. Selkäeviä heimon lajeilla on kaksi, joista etumainen on piikikäs ja matalampi. Aikuisilla ristipyrstöillä on vatsaevät, jotka puuttuvat nuorilta kaloilta. Ristipyrstöjen pyrstönvarsi on poikkileikkaukseltaan neliskulmainen ja varressa on kaksi suomuista koostuvaa kölievää. Ristipyrstöjen suu on pienehkö ja hampaat ovat pienet. Väritykseltään heimoon kuuluvat kalat ovat yksivärisen ruskeita tai mustia.
Levinneisyys
Ristipyrstölajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä. Niiden ravintoa ovat meduusat ja salpat ja nuoret kalat elävät usein vaippaeläinten ruumiinonteloissa. Aikuiset kalat elävät yleensä yksinään avomerellä. Ristipyrstölajit eivät ole kalastuksen kohteena ja ristipyrstön liha on mahdollisesti myrkyllistä.
Solifer 50R
Solifer 50R on Soliferin tuottama moposkootteri, jota on valmistettu vuodesta 2007 lähtien. Ulkonäkö on pysynyt samanlaisena koko ajan. Väreinä ovat musta, oranssi ja valkoinen. Tekniikka on hieman muuttunut eri mallien välillä.
Hallintalaitteet
Tangossa on seuraavat hallintalaitteet: virtalukko (rattilukko), suuntavilkkujen katkaisin, valojen katkaisin, äänimerkin katkaisin ja sähkökäynnistyspainike.
Juri Tšaika
thumb|Juri Tšaika vuonna 2017. Juri Jakovlevitš Tšaika (, s. 21. maaliskuuta 1951) on Venäjän korkeimman oikeuden pääsyyttäjä. Tšaika toimi 2000-luvulla oikeusministerinä.
Ura
Nuorena Juri Tšaika toimi telakalla sähkömiehenä. Armeijan jälkeen hän valmistui Sverdlovskin laki-instituutista vuonna 1976. Tšaika toimi Irkutskin alueen syyttäjätoimistossa, sitten Itä-Siperian alueen syyttäjätoimisto. Vuosina 1984-1992 Tšaika toimi eri viroissa mm. Irkutskin syyttäjätoimistossa. kommunistipuolueessa. Vuonna 1995 Tšaika yleni Venäjän federaation varapääsyyttäjäksi. Kun edellinen pääsyyttäjä Juri Skuratov erosi seksiskandaalin takia, Tšaika toimi vähän aikaa pääsyyttäjänä. Vuosina 1996-2006 Tšaika toimi oikeusministerinä ja tämän jälkeen Venäjän korkeimman oikeuden pääsyyttäjänä. Tšaika auttoi oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyin vapaaksi 2010-luvun alussa