cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riccardo Patrese
F1-ura
Riccardo Patrese starttasi pitkällä urallaan 256 GP-kilpailuun, joissa hän ajoi 6 voittoa, 8 paalupaikkaa ja 13 kilpailun nopeinta kierrosta. Patresella on toiseksi eniten keskeytyksiä 147 kappaletta.
Egyptin väestö
250px|thumb|Egyptiläisiä naisia Egyptin väestö on Afrikan toiseksi suurin, vuonna 2011 asukkaista oli yli 82 miljoonaa. Lähes koko väestö on keskittynyt Niilin rannoille (erityisesti Aleksandrian ja Kairon ympärille), Niilin suiston alueelle ja Suezin kanavalle. Noin 90 % väestöstä on islaminuskoista ja suurin osa lopuista on kristittyjä (pääasiassa kopteja). thumb|250px|Egyptin väestökehitys 1961–2008 thumb|250px|Egyptin väestöpyramidi vuonna 2005 Egyptin väestö on erittäin homogeenista: vuoden 2006 väestönlaskennassa 99,6 % oli egyptiläisiä. Etnisiä vähemmistöjä ovat pieni määrä beduiiniarabeja itäisellä ja läntisellä aavikolla sekä Siinain niemimaalla, berberiä puhuvat siwisit Siwan keitaalla sekä muinaiset nubialaiset yhdyskunnat Niilin varrella Egyptin eteläisimmässä osassa. Egyptissä asuu myös noin 90 000 pakolaista ja turvapaikanhakijaa. Ryhmä koostuu pääasiassa palestiinalaisista (joita oli 50 000 vuonna 2002) ja sudanilaisista pakolaisista. Aikoinaan elinvoimainen urbaani Egyptin juutalais­yhteisö on käytännössä hävinnyt maastamuuton takia.
Urbaani kulttuuri on Egyptissä voimakasta; vuonna 2010 43 % väestöstä asui kaupungeissa. Myös perinteisest kylät ovat saamassa kaupunkimaisia piirteitä. Kairo ja etenkin sitä ympäröivät slummialueet kasvavat jatkuvasti. Kaupunkilaiset asuvat useimmiten vuokratuissa kerrostaloasunnoissa, ja vuokrasääntelyllä on pitkät perinteet.
Antiikin ajasta lähtien, erityisesti ennen Ala- ja Ylä-Egyptin yhdistymistä, pohjoisafrikkalaiset ja välimerelliset vaikutteet ovat saapuneet maan pohjoisosiin kun taas eteläosan väestöllä on ollut paljon yhteistä nubialaisten ja etiopialaisten kanssa. Eroista huolimatta suuri enemmistö nykyisestä väestöstä on suhteellisen läheistä sukua keskenään ja muinaisten egyptiläisten jälkeläisiä. Egyptiläiset ovat myös puhuneet vain afroaasialaisia kieliä koko historiansa ajan aina muinaisesta Egyptistä arabiaan.
Egyptin arabisaatio oli kulttuurinen prosessi, joka alkoi islamin ja arabian kielen tuomisesta Egyptiin arabien valloitettua maan 600-luvulla. Seuraavina vuosisatoina maahan kehittyi sosiaalinen hierarkia, jossa islamiin kääntyneet egyptiläiset saivat mawalin tai "asiakkaiden" aseman hallitsevan arabieliitin näkökulmasta, kun taas kristityiksi jääneistä kopteista tuli dhimmejä. Arabivähemmistön etuoikeudet jatkuivat eri muodossa nykyaikaan asti maaseudulla, jossa beduiiniarabiheimojen jäänteet ovat asuneet yhdessä egyptiläisten maanviljelijöiden kanssa.
Fellah tarkoittaa suomeksi "tiilentekijää", "maanviljelijää", ja se on arabiankielinen sana Egyptin alkuperäiselle maalaisväestölle. Fellahit muodostavat 60 prosenttia maan väestöstä, elävät yksinkertaista elämää savitiilitaloissa kuten esi-isänsäkin. Heidän osuutensa väestöstä oli paljon suurempi 1900-luvun alkupuolella, ennen muuttoliikettä kaupunkeihin. Vuonna 1927 antropologi Winifred Blackman, kirjan The Fellahin of Upper Egypt tekijä, suoritti etnografisia tutkimuksia Ylä-Egyptin maanviljelijöiden keskuudessa ja päätteli fellahien ja muinaisten egyptiläisten tapojen ja uskomusten välillä olevan paljon yhtäläisyyksiä.
Uskonnot
Maan islamilainen enemmistösuuntaus, sunnalaisuuden koulukunta hanafilaisuus on järjestäytynyt valtion uskonnollisten asioiden ministeriön kautta (Wizaret Al-Awkaf). Al-Awkaf kontrolloi kaikkia moskeijoita ja muslimioppineita. Imaameita koulutetaan omissa ammattikouluissa ja Al-Azharin yliopistossa. Ministeriö kannattaa sunnalaisuutta ja sillä on komissioita, joilla on oikeus antaa fatwoja uskonnollisissa aiheissa.
Egyptissä on kaksi merkittävää uskonnollista instituutiota. Al-Azharin yliopisto (جامعة الأزهر) on vanhin islamilainen korkeakoulu (perustettu noin vuonna 970). Egyptissä on myös vahva kristitty perintö Aleksandrian patriarkan johtaman koptilaisen kirkon kautta. Vuonna 1992 koptilaisella kirkolla oli Egyptissä yli 9 miljoonaa jäsentä, ja ulkomailla noin 1,2 miljoonaa.
Kutittaminen
Kutittaminen kidutusmenetelmänä
Kutittaminen ei tehoa kaikkiin ihmisiin, mutta helposti kutiaville se voi olla todellista kidutusta. Kiinalaiset käyttivät kutittamista vanhan keisarikunnan aikoina yleisesti: uhrin jalanpohjat siveltiin hunajalla tai sokerivedellä, jota vuohet ja lampaat nuolivat. Se aiheutti kovan syyhyn ja usein pahan tulehduksen, sillä karkea kieli rikkoi nahan. Japanilaiset käyttivät pehmeillä harjaksilla varustettuja siveltimiä tiukasti sidottujen naisten kutittamiseen, jolloin nämä joko kestävät kutittamisen liikkumatta tai muuten karkeat köydet hiertävät pahoin.
Strappado
Strappado on kidutusmenetelmä, jossa uhrin kädet sidotaan selän taakse ja häntä riiputetaan ranteistaan tai joskus lievemmässä muodossa olkavarsistaan. Toisinaan uhria pudotellaan köysien varaan, jolloin olkapäät menevät sijoiltaan tai solisluut murtuvat. Strappado on keskiajalla nimetty ja nykyaikanakin harjoitettu kidutusmenetelmä. Pohjois-Vietnam käytti strappadoa vankien kuulusteluun Vietnamin sodassa. Myös natsit käyttivät menetelmää keskitysleireillään toisen maailmansodan aikana.
Strappado voi olla joko pitkäkestoista ja lievää tai erittäin nopeaa ja tuskallista. Kidutusmuoto tunnettiin jo keskiajalla, mutta sitä on käytetty myös nykyajan konflikteissa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on 1996 todennut Turkin käyttäneen strappadoa.
McDonnell XF-85 Goblin
McDonnell XF-85 Goblin on yhdysvaltalainen koehävittäjä, joka suunniteltiin raskaiden pommikoneiden mukanaan pommiruumassaan kuljetettavaksi suojahävittäjäksi.
McDonnell osallistui ainoana lentokonevalmistajana Yhdysvaltain ilmavoimien 29. tammikuuta 1944 julistamaan tarjouskilpailuun suunnitteilla olleiden B-35 ja Convair B-36 pommikoneiden suojahävittäjästä. Sen ehdotus oli pieni munanmuotoisella rungolla ja kokoontaitettavilla siivillä varustettu ja neljällä .50 -kaliiperisella konekiväärillä aseistettu hävittäjä, jonka voimanlähteenä oli Westinghouse J34-WE-7 -suihkumoottori.
XF-85 lensi ensilentonsa 23. elokuuta 1948 tarkoitukseen muunnetun Boeing B-29B-65-BA pommikoneen kuljettamana. Sitä valmistettiin ainoastaan kaksi prototyyppikappaletta ja koeohjelma peruutettiin 24. lokakuuta 1949.
100 metrin aitajuoksu olympialaisissa
Naisten pika-aidat eli 100 metrin aitajuoksu on ollut kesäolympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1972. Tätä ennen naisten pika-aitamatkana oli 80 m aitajuoksu. Lajin menestyneimmät maat olympialaisissa mitalimäärällä mitattuna ovat olleet Australia, Yhdysvallat, Itä-Saksa ja Neuvostoliitto. Miesten 110 metrin aitajuoksu on ollut olympialajina ensimmäisistä nykyaikaisista olympialaisista lähtien, vuodesta 1896.
Boman
Boman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Taisto Tuominen
Taisto Johannes Tuominen (5. lokakuuta 1930 Kemi – 10. huhtikuuta 2011 Kemi ) oli suomalainen nyrkkeilijä ja nyrkkeilyvalmentaja. Tuomisen seurana uran ajan olivat Karjalahden Ihme, Kemin Into ja Kokkolan Jymy.
Ura nyrkkeilijänä
Urallaan Tuominen saavutti TUL:n nuorten mestaruuden 1949 Innon riveissä. Syksyllä 1951 Tuominen siirtyi Kokkolan Jymyn riveihin ja saavutti seuraavana vuonna 1952 Suomen mestaruuden sarjassa 57 kg. TUL:n mestaruuskisoissa hän sijoittui sinä vuonna kolmanneksi voittajan Pentti Niinivuoren ottaessa olympiaedustuksen kotikisoihin. Tuomiselle tuli varamiehen rooli sarjoihin 57–60 kg.
Palattuaan Kemiin Tuominen jatkoi uraansa, mutta toimi myös seuransa valmennustehtävissä. Kaudesta 1957 tuli Tuomisen uran paras. Hän saavutti Pohjoismaiden, Suomen ja TUL:n mestaruudet ja maaotteluvoiton Ruotsia vastaan sarjassa 57 kg. Saman vuoden EM-kisoissa Prahassa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa hopeaa saavuttaneelle Italian Mario Sitrille.
Seuraavana vuonna 1958 Tuominen vielä otteli, mutta ei saavuttanut enää maajoukkue-edustusta. Kaikkiaan uralla hän otteli 265 ottelua, kolme kertaa hän edusti Suomen maajoukkueessa. Valmentajan rooli nousi entistä tärkeämpään rooliin.
Ura nyrkkeilyvalmentajana – ”Tasen talli”
Valmennusuran ensimmäisiä menestyneitä nimiä oli Mauri Ruonala. Muita menestyneitä olivat olympiakävijä Mauri Saarivainio, Paavo Aho, vuoden 1972 olympialaisten hopeamitalisti Reima Virtanen. Vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa Ruotsia edusti kemiläislähtöinen Tuomisen valmentama Kalervo Alanenpää. Myöhemmistä nimistä tutuksi ovat tulleet Jari Halttu, Kai Brännkär ja Jyrki Ekman.
Seuravalmentajatoiminnan, jonka hän oli aloittanut Innon riveissä jo vuonna 1948, lisäksi Tuominen toimi 10 vuotta Kansainvälisen nyrkkeilyliiton (AIBA) tuomarina, 15 vuotta nyrkkeilyvalmentajien kouluttajana ja 10 vuotta nyrkkeilytuomarien kouluttajana.
Muu toiminta
Taisto Tuominen toimi 12 vuotta SKDL:n edustajana Kemin kaupunginvaltuustossa. Työpaikka Tuomisella oli Kemin kaupungin palveluksessa.
Vuonna 2000 Taisto Tuomiselle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvo.
Ananaskalat
Ananaskalat (Monocentridae) on limapääkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan trooppisista valtameristä. Osaa lajeista pidetään myös akvaarioissa.
Lajit ja anatomia
Ananaskaloihin kuuluu neljä lajia kahdessa suvussa. Ananaskalat ovat melko pienikokoisia ja kasvavat suurimmillaan noin 21–22 cm pitkiksi. Lajeille on tyypillistä suurikokoiset, levymäiset suomut, joissa on piikkejä. Alaleuassa on elimiä, joiden öisin sinivihreän ja päivisin oranssin valon tuottavat symbioottiset bioluminoivat bakteerit. Ananaskalalajeilla on kaksi selkäevää. Etummainen koostuu neljästä tai viidestä piikistä ja takimmaisen selkäevät ruodot ovat pehmeitä..
Levinneisyys ja elintavat
Monet ananaskalalajit ovat paikallisesti hyvin tärkeitä ruokakaloja.
Misery (Maroon 5:n kappale)
Misery on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Hands All Over kesäkuussa 2010.
Kappale on yhtyeen jäsenten Adam Levinen ja Jesse Carmichaelin sekä Sam Farrarin kirjoittama. Sen on tuottanut Robert John ”Mutt” Lange. ”Misery” ylsi kotimaassaan Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 14.
Asunción
Asunción on Paraguayn pääkaupunki, joka sijaitsee Argentiinan rajalla Paraguayjoen varrella. Sen väkiluku oli vuonna 2015 noin 511 000 asukasta. Suur-Asunción (Gran Asunción) käsittää lisäksi San Lorenzon, Fernando de la Moran, Lambarén, Luquen, Mariano Roque Alonson, Ñembyn ja Villa Elisan kaupungit. Alueen asukasluku vuonna 2012 on yhteensä yli 2,5 miljoonaa.
Maantiede ja kaupunkikuva
thumb|left|Näkymä Calle Palma -kadulta. Asunción sijaitsee Paraguayjoen itärannalla Argentiinan rajalla lähellä paikkaa, jossa Pilcomayojoki laskee Paraguayyn. Kukkulat ovat tyypillisiä sen ympäristölle.
Kaupungin voi ajatella levittäytyvän viuhkamaisesti joenrannasta, johon Juan de Salazar perusti linnoituksensa. Kaupungin keskustassa on moderneja kerrostaloja, joen varrella siirtomaatyylisiä yksikerroksisia rakennuksia, muualla on kasvavia lähiöitä ja hökkelikyliä. Useimmat kaupungin nähtävyyksistä keskittyvät keskustaan jokirantaan. Siellä on katedraali, vanha ja uusi kongressitalo, La Encarnación -kirkko ja Chacon sodassa kaatuneiden muistomerkki. Pääkadun nimi on Calle Palma.
Historia
Asunción on yksi Etelä-Amerikan vanhimmista koloniaalikaupungeista. Kaupungin paikalla vieraili ensimmäisenä Juan de Ayolas, mutta itse kaupungin (Nuestra Señora de la Asunción) perustivat Juan de Salazar de Espinosa ja Gonzalo de Mendoza 15. elokuuta 1537. Nimensä kaupunki sai siitä, että se perustettiin Marian taivaaseenottamisen juhlapäivänä.
Asunción muutettiin sotilaslinnoituksesta siviilikaupungiksi vuonna 1541, kun kaupunkiin perustettiin sen ensimmäinen cabildo. Samana vuonna espanjalaiset joutuivat evakuoimaan Buenos Airesin intiaanien hyökkäysten takia. Asunción oli tämän jälkeen noin 50 vuoden ajan espanjalaisten itäisen Etelä-Amerikan siirtomaahallinnon keskuskaupunki.
Asunción erotettiin hallinnollisesti Buenos Airesista vuonna 1617, minkä jälkeen syrjäisen Asunciónin merkitys alkoi heiketä. Tämän syrjäisyyden ansiosta kansallinen liikehdintä alkoi maassa jo varhain, ja Paraguay julistautui itsenäiseksi Asunciónissa keskiyöllä, kun vuorokausi oli vaihtumassa 15:ksi toukokuuta 1811.
Kolmoisliiton sodan aikana Brasilian joukot valtasivat 1868 Asunciónin, joka sijaitsi sodan kannalta strategisessa paikassa Argentiinan, Brasilian ja Uruguayn yhdistävän jokiverkoston varrella. Brasilia hallinnoi kaupunki vuoteen 1876.
Talous
Asunción on Paraguayn tiheimmin asutun osan logistiikan keskus. Kaupungissa ja sen ympäristössä jalostetaan läheisen viljavan maatalousalueen tuotteita kuten puuvillaa, tupakkaa, sokeria ja maissia sekä karjatalouden tuotteita. Teollisuus tuottaa myös vaatteita ja jalkineita sekä kasvisöljyä.
Vuoden 2015 tilastojen mukaan Asunciónissa asui 432 523 työikäistä ihmistä. Niistä töitä teki 261 929 ihmistä. Noin 19,7 prosenttia työntekijöistä oli töissä kaupan palvelualoilla, ja noin 19,6 prosenttia työntekijöistä oli kouluttamattomia sekatyöläisiä.
Väestö
Asunciónissa oli vuonna 2015 Paraguayn tilastokeskuksen mukaan 511 373 asukasta. Niistä miehiä oli 237 204 ja naisia 274 169.
Julien Benneteau
Julien Benneteau (s. 20. joulukuuta 1981 Bourg-en-Bresse) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut miesten maailmanlistalla sijalla 26, mutta ei ole voittanut vielä yhtään ATP-turnausta kaksinpelissä, vaikka on ollut finaalissa kahdeksan kertaa. Nelinpelissä hän on voittanut kahdeksan ATP-turnausta.
Live from New York City, 1967
Live from New York City, 1967 on vuonna 2002 julkaistu Simon & Garfunkelin livetaltiointi vuoden 1967 New Yorkin konsertista.
Julien Benneteau
Tennisura
Vuoden 2006 Ranskan avoimissa Benneteau pääsi puolivälieriin voittamalla Marcos Baghdatisin, Radek Štěpánekin ja Alberto Martínin. Puolivälierän hän hävisi Ivan Ljubicicille. Vuonna 2008 hän pääsi kahdessa ATP-turnauksessa finaaliin. Casablancassa hän hävisi Gilles Simonille ja Lyonissa Robin Söderlingille. Toukokuussa 2009 hän pääsi finaaliin asti Austrian Openissa, mutta hävisi sen Guillermo García-Lópezille 6–3, 6–7(1), 3–6. Marraskuussa 2009 Benneteau otti uransa komeimman voiton, kun hän voitti Paris Mastersin toisella kierroksella maailmanlistan ykköspelaajan, Roger Federerin luvuin 3–6, 7–6(4), 6–4.
Saikurahaapsanen
Saikurahaapsanen (Saperda scalaris) on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuinen saikurahaapsanen on keskikokoinen, kapeahko ja pituudeltaan 11-16 mm. Lajin tunnistaa helposti pohjaväriltään mustien peitinsiipien erikoisesta kuvioinnista ollen täten eräs kauneimmista jäärälajeistamme. Lajin koko ruumis on lyhyen, tiiviin, nukkamaisen, kellanharmaan tai harmaan pohjakarvoituksen peitossa. Nuoret harmaat aikuiset muuttuvat muutamassa päivässä pohjaväriltään kellanvihreiksi. Saikurahaapsasen isäntäpuuna on monet avoimilla paikoilla äskettäin kuolleet lehtipuut kuten raita, koivu, pihlaja, lepät ja tammi. Saikurahaapsanen esiintyy usein erityisesti koivunmantokuoriaisen (Scolytus ratzeburgi) tappamissa koivuissa sekä lepänhutikirjaajan (Dryocoetes alni) tappamissa lepissä. Aikuiset saikurahaapsaset ovat liikkeellä kesä-heinäkuussa nakertaen puiden lehtiä.
Saikurahaapsanen elää Suomessa koko maassa vakiintuneena ja yleisenä lajina ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopassa.
Saikurahaapsasessa loisii loiskärpästen (Tachinidae) heimoon kuuluva Billaea triangulifera.
Illuminated
Illuminated on suomalaisen heavy metal -yhtye Blackstar Halon toinen studioalbumi, joka julkaistiin 17. helmikuuta 2010.
Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Kokoonpano
+
Zhiyuan-luokka
Zhiyuan-luokka oli Keisarillisen Kiinan laivaston kahden aluksen muodostama panssarikansiristeilijäluokka, jonka alukset tilattiin Armstrong Whitworthilta Elswickistä.
Give a Little More
Give a Little More on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Hands All Over elokuussa 2010.
Banksia brownii
Banksia brownii on proteakasvien heimoon ja banksioiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa Australiassa. Laji kasvaa pensaaksi tai pieneksi puuksi. Sen korkeus voi olla jopa kuusi metriä.
Give a Little More
Kappale on yhtyeen jäsenten Adam Levinen, Jesse Carmichaelin ja James Valentinen kirjoittama. Sen on tuottanut Robert John ”Mutt” Lange. ”Give a Little More” ylsi kotimaassaan Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 86.
Banksia brownii
Lajia tunnetaan muutamasta esiintymässä Lounais-Australiassa. Esiintymät ovat pieniä ja erillään toisistaan. Lajia uhkaavat tuholaiset, kuten Phytophthora cinnamomi -laji, ja elinympäristöjen tuhoutuminen. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Australian hallitus teki vuonna 2008 laajan suojeluohjelman sukupuuton estämiseksi.
Žarkan
Kunnan keskuskylä sijaitsee Njurbasta tasavallan pääkaupunkiin Jakutskiin johtavan maantien varrella. Keskuskylässä on peruskoulu, kulttuurikeskus, terveyskeskus ja kauppa.
Asukasluvun kehitys:
Kunnan keskuskylä perustettiin vuonna 1941.
Never Gonna Leave This Bed
Never Gonna Leave This Bed on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Hands All Over tammikuussa 2011.
Kujeda
Kujeda on taajama, maalaiskunta ja Kujedan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Buin varrella 267 kilometriä Permistä etelään. Taajaman kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Asukkaita on 9 800 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1915 rakennetusta rautatieasemasta. Vuonna 1931 siitä tuli Kujedan piirin keskus ja vuonna 1957 kaupunkimainen taajama (myöhemmin se on menettänyt tämän statuksen).
New Way Home
New Way Home on suomalaisen laulajan Isac Elliotin ensimmäinen single hänen debyyttialbumiltaan Wake Up World. Single julkaistiin digitaalisesti 14. helmikuuta 2013. Singlestä julkaistiin myös fyysinen versio 19. huhtikuuta, joka sisältää ”New Way Home” -kappaleen lisäksi myös sen karaokeversion.
Kappaleen ovat säveltäneet Alexander Austheim, Joonas Angeria ja Ilan Kidron. Sanoituksesta vastaavat Angeria, Kidron sekä Axel Ehnström.
Singlejulkaisun yhteydessä 14. helmikuuta julkaistiin myös kappaleen lyriikkavideo. Virallinen musiikkivideo kuvattiin helmikuussa Miamissa, ja se julkaistiin 5. huhtikuuta.
Listasijoitukset
Suomessa ”New Way Home” nousi parhaimmillaan singlelistan ensimmäiselle sijalle ja latauslistan neljänneksi. Single on ollut suomalaisten radiokanavien 14. soitetuin kappale.
Kappale lisättiin myös norjalaisen mP3-radiokanavan soittolistalle ja se sai soittoa myös ruotsalaisilla asemilla. Huhtikuussa 2013 ”New Way Home” nousi singaporelaisen Hot FM 91.3 -radioaseman 22. soitetuimmaksi kappaleeksi.
Jelovo
Jelovo on kylä, maalaiskunta ja Jelovon piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven rannalla 230 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 5 700 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Vuonna 1875 siitä tuli kirkonkylä. 1800–1900-lukujen vaihteessa Jelovo oli tärkeä kaupan ja Kaman jokiliikenteen keskus. Vuonna 1924 kylästä tuli Jelovon piirin keskus. Votkinskin tekojärven rakentamisen yhteydessä osa sen taloista siirrettiin uudelle paikalle.
Jelovossa toimii maatalousyrityksiä ja elintarviketeollisuutta. Kylässä on keskikoulu, ammattikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, vapaa-ajankeskus, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy Iskra Prikamja (”Prikamjen kipinä”). Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1891–1900 rakennettu Pietari-Paavalin kirkko. Lähistöllä on useita muinaisia asuinpaikkoja.
Kwan Chia
Kwan Chia oli Kiinan Qing-dynastian Kwangtungin laivaston komposiittirunkoinen (kaaret terästä, muuten puuta) yhteysalus.
Valmistus
Alus tilattiin Foochowin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin joulukuussa 1885. Alus laskettiin vesille vuonna 1887 ja se otettiin palvelukseen toukokuussa 1888.
Palvelus
Alus vaurioitui pahoin Jalujoen taistelussa 17. syyskuuta 1894 ja se jouduttiin ajamaan matalikolle lähellä Port Arthuria uppoamisen estämiseksi. Tällöin alus tuhoutui täysin.
Kanadan Grand Prix 2012
Paalupaikalta kilpailuun lähti Sebastian Vettel. Kilpailun voitti Lewis Hamilton. Toiseksi sijoittui Romain Grosjean ja kolmanneksi Sergio Pérez.
Francesc Macià
Macià syntyi Vilanova i la Geltrússa vuonna 1859. Hän lähti sotilasuralle ja kohosi pioneerijoukoissa everstiksi. Katalonialaisten sanomalehtien Cucutin ja Veu de Catalunyan kieltäminen toi Macian politiikkaan. Hänet valittiin Solidaritat Catalana -liikkeeseen, ja hän osallistui sen ehdokkaana vaaleihin, jolloin hän joutui luopumaan armeijaurasta.
Vuonna 1923 kun Miguel Primo de Rivera kaappasi vallan ja loi yksipuoluejärjestelmän, Macià lähti maanpakoon. Hän palasi Kataloniaan vuonna 1931 ja osallistui vasemmistopuolueiden konferenssiin, jossa perustettiin kolmen puolueen liitto. Se sai murskavoiton kunnallisvaaleissa. Primo de Riveran kaaduttua järjestettiin vaalit, joissa monarkia hävisi. Macià julisti Katalonian tasavallan itsenäiseksi, mutta puoluetovereiden painostuksesta muutti julistuksen tarkoittamaan itsehallinnollista aluetta, jolle luvattiin laajoja vapauksia Espanjan tasavallassa. Francesc Macià valittiin sen puheenjohtajaksi vuonna 1932. Hän jatkoi autonomian edistämistä ja hävisi vaalit marraskuussa 1933. . Hän kuoli joulupäivänä 1933, ja hautajaiset olivat suuri kansallinen tapahtuma.
Mario vs. Donkey Kong
Mario vs. Donkey Kong on vuonna 2004 julkaistu videopeli Game Boy Advancelle. Tässä pelissä Donkey Kong on päävihollinen, ja tämä esiintyy jokaisen paikan lopussa pomovastuksena. Tästä videopelistä on tehty toinen osa: Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis. Nintendo DSi:n DSiWaressa on pelille myös kolmas osa: Mario vs. Donkey Kong-Minis March Again
NHL-kausi 1944–1945
NHL-kausi 1944–1945 oli National Hockey Leaguen historian 28. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 50 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Hap Dayn valmentama Toronto Maple Leafs, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–3. Kyseessä oli Toronton seurahistorian viides Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan piste- ja syöttöpörssin voitti Montreal Canadiensia edustanut Elmer Lach. Lach keräsi 50 ottelussa yhteensä 80 tehopistettä, joista 26 oli maaleja ja 54 syöttöpisteitä. Hän myös sai arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn. Keskushyökkääjänä pelannut Lach ja vasen laitahyökkääjä Toe Blake muodostivat yhdessä Maurice Richardin kanssa erittäin tehokkaan, myöhemmin lempinimellä ”Punch Line” tunnetun ketjun, jonka toimivuuden ansiosta Richard onnistui ensimmäisenä jääkiekkoilijana tekemään 50 maalia 50 NHL-ottelussa. Seuraavan kerran saavutukseen pystyi Mike Bossy 36 vuotta myöhemmin kaudella 1980–1981.
Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Detroit Red Wingsin Joe Carveth. Hän teki 14 pudotuspeliottelussa 11 tehopistettä, joista 5 oli maaleja ja 6 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn sai Toronto Maple Leafsin maalivahti Frank McCool.
Runkosarjan pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Pudotuspelien pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Tšastyje
Tšastyje on kylä, maalaiskunta ja Tšastyjen piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven rannalla 205 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 5 000 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Se on saanut nimensä Kamassa ennen tekojärveä sijainneista saarista. 1700-luvun alussa Tšastyjesta tuli kirkonkylä ja vuonna 1808 Ohanskin kihlakunnan apanaasimaiden hallintokeskus. Vuonna 1918 seudulla käytiin ankaria taisteluja. Vuonna 1924 kylästä tuli Tšastyjen piirin keskus. Votkinskin tekojärven rakentamisen yhteydessä osa siitä siirrettiin uudelle paikalle.
Tšastyjessa toimii elintarviketeollisuutta ja metsäteollisuusyritys. Kylässä on keskikoulu, ammattikoulu, taidekoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo, piirisairaala ja paikallinen TV-asema. Paikallislehtenä ilmestyy Tšastinskije vesti (”Tšastyjen sanomat”). Nähtävyyksiä ovat vuonna 1840 rakennettu Ylösnousemuksen kirkko ja Kotšnevin kauppiastalo.
Bolšaja Sosnova
Bolšaja Sosnova on kylä, maalaiskunta ja Bolšaja Sosnovan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kamaan laskevan Sivan sivujoen Sosnovan varrella 147 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 4 400 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1716. Siellä oli 1700-luvun lopusta 1900-luvun alkuun Siperian (myöhemmin Kazanin) maantien postiasema. Vuonna 1924 kylästä tuli Sosnovan, myöhemmin Bolšaja Sosnovan piirin keskus.
Ludwig Czaczkes
Ludwig Czaczkes (12. syyskuuta 1898 Wien – 4. elokuuta 1992 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja pianisti. Hänet tunnetaan erityisesti Bach-tutkimuksistaan.
Ludwig Czaczkes opiskeli Wienin musiikkiakatemiassa (Akademie für Musik und darstellende Kunst) vuosina 1912–1916. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa reservin vänrikkinä vuodet 1916–1918 ja jatkoi opintojaan sodan jälkeen. Hänen opettajiinsa kuuluivat Emil Sauer (piano), Ferdinand Löwe (orkesterinjohto) ja Josef Marx (sävellys). Hän opiskeli myös musiikintutkimusta Wienin yliopistossa Guido Adlerin johdolla vuodesta 1921 alkaen ja esiintyi konserttipianistina. Hän opetti musiikkiakatemiassa pianonsoittoa vuosina 1923–1931. Professuuri hänelle myönnettiin vuonna 1927.
Juutalaisen syntyperänsä vuoksi Czaczkes joutui lähtemään Itävallasta Turkkiin vuonna 1937. Hän opetti pianonsoittoa Ankaran konservatoriossa vuosina 1937–1949 ja palasi sitten Itävaltaan professoriksi entiseen oppilaitokseensa (1949–1968). Hänet kutsuttiin vuonna 1968 Japaniin hoitamaan professuuria.
Czaczkesin puoliso oli oopperalaulaja Dolly Lorenz.
Bottiaia
pienoiskuva|280px|Bottiaia ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Bottiaia oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Ala-Makedoniassa nykyisessä pohjoisessa Kreikassa.
Maantiede
Bottiaia sijaitsi Ala-Makedonian tasangon keskiosissa. Se käsitti suurin piirtein Bermion-vuoren ja Aksios-joen välisen alueen. Sen eteläpuolella sijaitsi Pieria, lounaispuolella Elimeia ja Eordaia, länsipuolella Lynkestis, luoteispuolella Almopia ja itäpuolella Mygdonia.
Polikset
Bottiaian polikset eli kaupunkivaltiot olivat:
Muut kaupungit
Muiksi kaupungeiksi tai asutuksiksi mainitaan:
Historia
Bottiaian aluetta asutti alun perin bottiaialaisten (Bottiaioi, ) heimo. Valtaansa laajentaneet makedonialaiset karkottivat nämä kotiseudultaan arkaaisella kaudella 600- tai 500-luvulla eaa. Tämän jälkeen bottiaialaiset siirtyivät idemmäksi Chalkidikín niemimaana nykyisin tunnetun niemimaan länsiosiin, jossa heistä sai nimensä Bottiken alue.
Makedonialaisvallan aikana Bottiaia oli valtakunnan ydinaluetta, sillä siellä sijaitsivat sekä vanha pääkaupunki Aigai että uusi pääkaupunki Pella. Roomalaisella kaudella Bottiaian aluetta alettiin kutsua nimellä Emathia.
HMS Cornwall (56)
HMS Cornwall oli Britannian kuninkaallisen laivaston Kent-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1924. Alus laskettiin vesille 11. maaliskuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 8. toukokuuta 1928.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle, mistä se palasi heinäkuussa 1936 Englantiin modernisoitavaksi. Telakalla aluksen panssarointia lisättiin, yksiputkiset neljän tuuman tykit vaihdettiin kaksiputkisiin Mk XIX asennuksiin, kaksi kahdeksanputkista kahden naulan neliputkisiin sekä etummainen tulenjohtopaikka uudistettiin. Aluksen siltarakennetta myös mataloitettiin. . Joulukuussa 1937 palvelukseen palatessa alus liitettiin 2. risteilijäviirikköön, kunnes se palasi 1939 Kiinan asemalle 5. risteilijäviirikköön. Alus liitettiin Ceylonilla Force I:hin metsästämään saksalaisia kaappareita Intian valtamereltä. Osaston mukana alus osallistui vuoden lopulla Saksan laivaston Admiral Graf Speen etsintään ja upottamiseen Etelä-Atlantilla.
Cornwall liitettiin Etelä-Atlantin osastoon, jonka mukana alus osallistui Vichyn Ranskan joukkoja vastaan suoritettuun operaatioon elokuussa 1940 Dakarissa (operaatio Menace). Alus pysäytti yhdessä HMS Delhin kanssa Primaguetin johtaman osaston ja pakotti sen purjehtimaan Casablancaan.
Alus palasi Intian valtamerelle, missä alus pysäytti ja upotti 8. toukokuuta 1941 Seychellien edustalla saksalaisen kaapparin Pinguinin. Japanin liityttyä akselivaltojen liittolaisena sotaan alus suojasi Intian valtamereltä Sunda salmeen kulkevia saattueita, kunnes vuoden 1942 alussa siirrettiin Colomboon.
pienoiskuva|vasen|HMS Cornwall uppoaa Alus liitettiin Itäisen laivaston nopeaan ryhmään. Alus joutui japanilaisten lentokoneiden yllättämäksi 5. huhtikuuta 1942 Malediivien lounaispuolella ja se upposi yhteenoton seurauksena.
Karagai
Karagai on kylä, maalaiskunta ja Karagain piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obvan sivujoen Karagaikan varrella 106 kilometriä Permistä länteen. Asukkaita on 6 800 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuosina 1623–1624. Vuonna 1647 siitä tuli pogostan keskus. Vuonna 1700 Karagai annettiin Stroganovin teollisuussuvulle, ja sen talonpojat liitettiin Otšorin tehtaan yhteyteen. Vuonna 1924 kylästä tuli Karagain piirin keskus.
Karagaissa toimii maatalousyritys, elintarviketeollisuutta ja metsätalous. Kylässä on kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy Priobvinski krai (”Obvan seutu”). Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1832 rakennettu kivikirkko. Kylän lähellä on luonnonsuojelualue.
Eero A. Berg
thumb|right|[[Eljas Erkko, Eero A. Berg ja Visa Kivi vuonna 1957.]] Erik (Eero) Anders Berg (29. syyskuuta 1892 Sortavala – 9. maaliskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja Suomen Tietotoimiston (STT) pitkäaikainen toimitusjohtaja.
Bergin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Karl Gustaf Berg ja Maria Natalia Crohns. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917, maisteriksi 1919 sekä väitteli tohtoriksi 1934.
Berg tuli vuonna 1915 perustetun Suomen Tietotoimiston johtoon 1927 Lennätinhallituksen ulkomaantoimiston johdosta. Berg johti STT:tä aina vuoteen 1960 saakka jolloin hän siirtyi eläkkeelle. Berg oli ennen kaikkea talous- ja hallintomies eikä hänellä ollut paljoa kiinnostusta toimituksellisiin asioihin. Berg pyrki kaiken aikaa pitämään hyvät suhteet valtiojohtoon ja STT:n johtokunnan puheenjohtajaan Eljas Erkkoon.
Berg tuomittiin keväällä 1940 kahdeksi kuukaudeksi vankeuteen maanpetoksesta. STT oli välittänyt maaliskuussa 1940 talvisodan loppupäivinä ennenaikaisen uutisen jonka mukaan eduskunnan ulkoasiainvaliokunta olisi hyväksynyt Neuvostoliiton asettamat rauhanehdot. Tämän uutisen julkaisun väitettiin aiheuttaneen sen että Suomen Moskovassa olleiden rauhanneuvottelijoiden viime hetkillä tekemät muutosesitykset rauhanehtoihin hylättiin neuvostoliittolaisten puolelta oikopäätä koska he tiesivät STT:n uutisen perusteella jo Suomen tulevan joka tapauksessa rauhanehdot hyväksymään. Berg sai pitää paikkansa tuomiosta huolimatta mutta hän katkeroitui tuomion vuoksi erityisesti Väinö Tannerille ja Risto Rytille joiden hän katsoi vaikuttaneen tuomion langettamiseen.
Ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä talvisodan aikana toiminut Aaro Pakaslahti on kertonut muistelmissaan, että Berg anoi armahdusta presidentti Kyösti Kalliolta, joka olisi ollut valmis hyväksymään anomuksen. Bergin asian ollessa esillä presidentin esittelyssä valtioneuvostossa ulkoministeri Väinö Tanner, joka oli alun perin vaatinut Bergin saattamista rangaistukseen, vastusti kuitenkin jyrkästi anomukseen suostumista.
Berg oli koulutukseltaan kansantaloustieteilijä ja hän julkaisi myös tähän aihepiiriin liittyviä teoksia. Hän toimi vt. kansantalouden opettajana Kauppakorkeakoulussa 1949 ja sanomalehtiopin vt. professorina yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1951–1952.
Berg oli naimisissa vuodesta 1919 Elinor Margareta Dordettin kanssa.
Norra Vin kirkko
Norra Vin kirkko on Ruotsissa Ydren kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Paikalla on sijainnut puukirkko jo 1300-luvulla, mutta se korvattiin 1440-luvulla kivikirkolla, josta on osia myös nykyisessä kirkossa. Kun tämä kirkko kävi sittemmin pieneksi, sitä laajennettiin vuonna 1771 ja se vihittiin käyttöön 1775.
Kirkossa on Axel von Schaarin hautakuori on vanhan kirkon vanhan kirkon ajalta, samoin kuin eteläinen seinä.
Siva (kylä)
Siva on kylä, maalaiskunta ja Sivan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obvan sivujoen Sivan varrella 161 kilometriä Permistä luoteeseen. Asukkaita on 4 900 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1795. Aluksi se oli Vsevoložskin suvulle kuulunut suurkartano, jonka yhteyteen syntyi myöhemmin myös teollisuutta. 1860-luvulla kylästä tuli Ohanskin kihlakuntaan kuuluneen Sivan kunnan ja vuonna 1924 Sivan piirin keskus.
Bottike
pienoiskuva|280px|Bottike ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Bottike (, myös Bottia,, ) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Khalkidiken niemimaan länsiosassa.
Maantiede
Bottike sijaitsi Khalkidiken niemimaan länsiosassa Pallenen niemen juuressa sen pohjoispuolella. Sen luoteispuolella niemimaan länsirannikolla sijaitsi Krusis, pohjoispuolella Anthemus, koillispuolella varsinainen antiikin aikana Khalkidikeksi kutsuttu alue ja eteläpuolella Poteidaian polikselle kuulunut alue Pallenen niemellä. Bottiken tärkein kaupunki oli Spartolos.
Polikset
Bottiken polikset eli kaupunkivaltiot olivat (kaikkien kaupunkien sijaintia ei tunneta varmuudella):
Historia
Bottike oli saanut nimensä Bottiaiasta ja bottiaialaisista, jotka alueella valtaansa laajentaneet makedonialaiset karkottivat näiden alkuperäiseltä kotiseudulta 600- tai 500-luvulla eaa. Tämän jälkeen bottiaialaiset siirtyivät idemmäksi Bottiken alueelle.
Bottiken polikset olivat kreikkalaisten alueelle perustamia siirtokuntia. Olynthos kuului alun perin Bottiken poliksiin, mutta persialaiset luovuttivat sen Toronelle vetäytyessään alueelta vuonna 479 eaa. 400-luvulla eaa. bottikelaiset olivat mukana Ateenan johtamassa Deloksen meriliitossa. Alue kapinoi Ateenaa vastaan vuonna 432 eaa., mutta palasi liittoon jälleen vuonna 422 eaa. Bottike löi omaa hopearahaa ainakin vuosina 430–348 eaa.
Asteroidien louhinta
thumb|250px|Astroidi [[433 Eros.]] Asteroidien louhinta on mineraalien ja raaka-aineiden louhimista asteroideilta. Joissain asteroideissa on suuria määriä metalleja, muun muassa rautaa. Tulevaisuudessa asteroideilla voitaisiin harjoittaa kaivostoimintaa. Jos ihminen asuttaa aurinkokunnan, asteroidien metallien hyödyntäminen saattaa muuttua taloudellisesti kannattavaksi.
Asteroidien louhinta
Asteroideja aletaan ilmeisesti vallata ja kuljettaa maapallon luokse 2010-luvulla. Asteroidissa voi olla tonnikaupalla, satojen miljardien eurojen arvosta kalliita metalleja kuten platinaa. Vuonna 2013 perustettiin yksityiset Deep Space Industries ja Planetary Resources louhimaan asteroidien mineraaleja. Yksityinen luotain lähtee matkaan ehkä vuonna 2016. Toisaalta Nasa alkanee 2010-luvulla kuljettaa arvokasta asteroidia, joka saavuttaisi stationaarisen Lagrangen pisteen 2020-luvulla, esimerkiksi kuun takana olevan L 2:n.
Suomalaiset ovat kehittämässä aurinkotuulipurjetta, jolla voisi hyvin halvalla kuljettaa rajattomasti rahtia avaruudessa ilman polttoainetta sekä kiertää asteroidilta toiselle. Asteroidien materiaaleista voisi myös tuottaa laitteita ja tavaroita kuun tai muun avaruuden asuttamiseen esimerkiksi 3D-tulostimilla.
Myös itseään kopioivat tai uusia robotteja tai laitteita rakentavat koneet voisivat tuottaa pienellä lastilla suuren konearmeijan halutulle planeetalle tai asteroidille.
Deuriopos
pienoiskuva|280px|Deuriopos (Derriopos) ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Deuriopos (, myös ja  tai Douriopos, ) oli antiikin aikainen alue Paioniassa. Se kuului Makedonian valtakuntaan sen ollessa laajimmillaan, ja sijaitsi valtakunnan luoteisimmassa osassa nykyisen Pohjois-Makedonian eteläosan alueella.
Deuriopos oli saanut nimensä sitä asuttaneesta illyrialaisesta derriopien (Derriopes, ) heimosta. Alueen koillispuolella sijaitsi Pelagonia ja kaakkoispuolella Lynkestis. Deuriopoksessa sijaitsivat Bryanionin ja Styberran (myös Stymbara) kaupungit.
Fort Knox (kappale)
Fort Knox on brittiläisen rockyhtye Noel Gallagher’s High Flying Birdsin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Who Built the Moon? 27. lokakuuta 2017. Kappale on yhtyeen laulaja Noel Gallagherin kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
”Fort Knox” ei yltänyt kotimaassaan Britannian singlelistalle.
Tyynenmerenboat
Tyynenmerenboat eli fidžinboat (Candoia) on boakäärmeiden (Boidae) heimoon kuuluva käärmesuku, jossa on viisi lajia. Niitä tavataan Malaijien saariston itäosissa ja Tyynenmeren lounaisosissa.
Ulkonäkö ja koko
Tyynenmerenboien pää on kolmiomainen kuten kyykäärmeillä, kuonon kärki on ylöspäin kääntynyt ja kuoppaelimet puuttuvat. Suomut ovat paksuja harjasuomuja. Maassa elävät lajit ovat tanakampia ja puussa elävät solakampia. Lajien koko vaihtelee noin 40–60 senttiä pitkästä tyynenmerenpuuboasta (Candoia carinata) suurimpaan Candoia bibroniin, jonka naaraat voivat kasvaa yli 2,1-metrisiksi.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tyynenmerenboien levinneisyysalue ulottuu Sulawesilta ja Molukeilta lännestä Uuden-Guinean, Bismarckinsaarten, Melanesian ja Polynesian läpi aina Amerikan Samoalle idässä. Pohjoisimmillaan ne ovat Palaulla ja eteläisimmillään Loyautésaarilla.
Tyynenmerenboia tavataan moninaisista elinympäristöistä. Muiden boakäärmeiden tavoin niitä on kosteissa sademetsissä, mutta yhtä lailla ne viihtyvät kuivilla ruohomailla, metsissä, kaakao- ja kookosviljelmillä sekä ihmisasutuksen lähellä.
Elintavat
Tyynenmerenboiin kuuluu sekä maassa että puissa eläviä lajeja. Uudenguineanboa (Candoia aspera) elää täysin maassa ja on jopa osittain sopeutunut kaivamiseen, kun taas tyynenmerenpuuboa ja Candoia superciliosa kiipeilevät puissa tarttumahäntineen. Tyynenmerenboat ovat yöeläimiä.
Lisääntyminen
Tyynenmerenboat synnyttävät lajista riippuen kerralla 2–80 elävää poikasta. Tyynenmerenpuuboan poikuekoko on vain 2–6, kun taas tyynenmerenmaaboa (Candoia paulsoni) voi synnyttää yli 70 poikasta.
Ravinto
Tyynenmerenboat saalistavat väijymällä pääasiassa öisin. Niiden ravintoa ovat pääasiassa liskot sekä hiiret ja rotat.
Lajit
Sukuun kuuluu viisi lajia:
Noise.fi
Noise.fi on internetissä toimiva musiikkilehti, joka on pääosin keskittynyt suurelle yleisölle tuntemattomampien ja pienien yhtyeiden tekemisiin. Genrerajoja ei juurikaan ole asetettu, kaikki poprockista rytmimusiikin kautta black metaliin on edustettuna sivustolla. Ainoa rajaus on se, ettei kultalevyartisteista tehdä haastatteluja. Uusien artistien esittely on sivuston tärkein tavoite. Uutiset ja levyarvostelut ovat suosituimmat ja tärkeimmät sivuston osiot, mutta myös muun muassa haastattelut ja keikka-arviot ovat merkittävässä roolissa. Sivusto ylläpitää myös nettiradiota nimeltä Radio Noise.
Historia
Ensimmäinen versio Noise.fi:stä avattiin syyskuussa 2001. Tuolloin nimenä oli LetsMakeSomeNoise.com ja tavoitteena oli päästä joskus kymmeneen tuhanteen kuukausittaiseen kävijään. Ensimmäinen versio oli hyvinkin alkeellinen, mutta ilmeisesti kuitenkin sisältö jo silloin kiinnosti ihmisiä, sillä tuo raja ylitettiin vajaan vuoden kuluttua aloittamisesta. Alkuun tämän verkkolehden sisällöstä vastasi Tero Kallio kokonaisuudessaan, mutta pikkuhiljaa alkoi myös muita kiinnostuneita ilmaantua mukaan toimintaan.
Versio 2 valmistui vuoden 2002 lopulla, kun sivustolla oli jo yli 15 000 kuukausittaista kävijää. Tuolloin siirryttiin tietokantapohjaiseen järjestelmään, mikä helpotti sivuston ylläpitoa ja kehittämistä. Seuraavien kahden vuoden aikana sivusto vakiinnutti nimeään kotimaisen musiikkimedian kentässä tasaisella vauhdilla. Syyskuussa 2004, kun versio 3 julkaistiin, oli kävijämäärä jo noin 70 000 kuukaudessa. Uusi Noise.fi-domain otettiin tuolloin käyttöön.
Noise.fi päivitettiin neljänteen versioonsa 21. syyskuuta 2009.
Kävijämäärät
Noise.fi kerää viikoittain reilut 30 000 kävijää (tilanne huhtikuu/2009, lähde: sivuston Google Analytics -tilastot).
Antiikin Khalkidike
pienoiskuva|pysty=1.1|Khalkidike, muut nykyisen Chalkidikín niemimaan antiikin aikaiset alueet sekä muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Khalkidike viittasi antiikin aikana aina vain osaan niemimaasta, joka nykyisin tunnetaan sen mukaan Chalkidikín niemimaana. Khalkidike samoin kuin muu osa niemimaasta oli merkittävää kreikkalaisten siirtokuntien aluetta 700- ja 600-lukujen eaa. taitteesta lähtien. Khalkidiken liitto oli 300-luvulla eaa. Khalkidiken kaupunkien muodostama poliittinen ja puolustusliitto. Vuosisadan aikana koko niemimaa tuli osaksi Makedonian valtakuntaa.
Maantiede
Khalkidikeen luettiin antiikin aikana vain niemimaan keskiosa. Siihen eivät kuuluneet ainakaan alun perin niemimaan länsiosan Anthemus, Krusis ja Bottike, eivätkä itärannikon androslaiset siirtokunnat Akanthos ja Stageira. Niemimaan eteläosan kolmesta niemestä (lännestä itään) Pallene, Sithonia ja Akte eli Athos ainoastaan keskimmäinen eli Sithonia luettiin mahdollisesti joko kokonaan tai osittain Khalkidiken alueeseen ainakin myöhemmässä vaiheessa. Merkittävä Olynthoksen kaupunki oli alun perin Bottiken aluetta, mutta klassiselta kaudelta lähtien Khalkidikea. Niemimaan juuri oli pääosin Mygdoniaa, mutta sitä ei tässä lueta osaksi niemimaata.
Niemimaan alueellinen tilanne vastasi siis tilannetta Peloponnesoksen niemimaalla, joka jakautui aina useisiin erillisiin alueisiin. Khalkidiken tapauksessa alue käsitetään usein helposti yhdeksi alueelliseksi, poliittiseksi yms. kokonaisuudeksi, mutta antiikin kontekstissa tämä voidaan nykytutkimuksen valossa nähdä virheenä.
Antiikin aikana Pallenen ja Sithonian välinen lahti tunnettiin nimellä Toronenlahti tai Mekybernanlahti, ja Akten ja Sithonian välinen lahti nimellä Singoksenlahti. Niemimaan korkein vuori Athos tunnettiin tällä nimellä jo antiikin aikana, ja usein nimeä käytettiin myös koko Akten niemestä. Toiseksi korkein vuori tunnettiin nimellä Kissos (nyk. Chortiátis). Seudun merkittäviin kulttipaikkoihin lukeutui Zeus Ammonin pyhäkkö.
Polikset
pienoiskuva|upright=0.68|Kuninkaallinen päätös polisten rajoista nykyisen Chalkidikín niemimaan pohjoisosissa, n. 350 eaa. [[Thessalonikin arkeologinen museo.]]
Khalkidiken niemimaan polikset eli kaupunkivaltiot varsinainen Khalkidike ja muut alueet mukaan lukien olivat (osan sijainti on epävarma tai kokonaan tuntematon):
Muita kaupunkeja
Niemimaan muita kaupunkeja olivat:
Historia
Khalkidikeksi kutsuttu alue ja koko niemimaa luettiin alun perin osaksi Traakiaa. Kreikkalaiset perustivat alueelle siirtokuntia 700- ja 600-lukujen eaa. taitteesta lähtien. Alueen katsotaan usein saaneen nimensä Euboian Khalkiin kaupungista, joka oli yksi merkittävimpiä siirtokuntien perustajia niemimaalla. Khalkislaisten ensimmäisenä siirtokuntana seudulla on pidetty Toronea Sithonian niemellä. Lähes kaikki niemimaan siirtokunnat olivat joonialaisia. Siirtokuntia seudulle perustivat Khalkiin lisäksi myös ennen kaikkea Andros ja Eretria. Korintin perustama Poteidaia oli niemimaan ainoa doorilainen siirtokunta.
pienoiskuva|vasen|[[Zeus Ammonin pyhäkkö|Zeus Ammonin pyhäkön rauniot.]] 400-luvulla eaa. Herodotos ja Thukydides eivät vielä tunteneet niemimaata millään yhdellä tietyllä nimellä, vaan viittasivat siihen traakialaisena maana, joko tarkoittaen niemimaata tai koko Egeanmeren pohjoisrannikkoa aina Hellespontokselle saakka. Tämä on merkittävää siksi, että Thukydides oli itse johtanut sotatoimia alueella peloponnesolaissodassa, joten hänen tietämättömyydestään voidaan päätellä suurella varmuudella, ettei niemimaalla ollut vielä tuolloin omaa nimeä. Thukydides käyttää nimeä ”Khalkidike”, mutta aina tavalla, joka osoittaa sen viittaavan vain osaan niemimaasta. Khalkidikelaisiin viitattiin antiikin aikana etnonyymillä Khalkideus.
400-luvun eaa. loppupuolen peloponnesolaissodan aikana suuri osa Khalkidiken samoin kuin koko niemimaan poliksista kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Osa kaupungeista kapinoi Ateenaa vastaan vuonna 432 eaa. 300-luvulla eaa. varsinaisen Khalkidiken alueen polikset muodostivat Khalkidiken liiton. Se laajeni alueeltaan huomattavasti ajan kuluessa, ja oli huipussaan noin vuonna 380 eaa. Tuolloinkaan siihen ei kuulunut koko niemimaa. Liiton hallitseva kaupunki oli Olynthos. Khalkidike ja muu niemimaa tulivat osaksi Makedonian valtakuntaa Filippos II:n valloitusten myötä 300-luvun eaa. puolessa välissä.
pienoiskuva|[[Hippodamos|Hippodamoksen asemakaavaa Olynthoksessa.]] Makedonian vallan aikana niemimaan alue kukoisti, ja sinne perustettiin uusia kaupunkeja, kuten Kassandreia, Uranopolis ja Antigoneia. Thessaloniken kaupunki perustettiin aivan niemimaan juureen. Vuonna 168 eaa. alueesta tuli muun Makedonian mukana osa Rooman valtakuntaa.
Myöhempinäkään ainoina Strabonilla, Pliniuksella, Ptolemaioksella ja Stefanos Byzantionlaisella nimi ”Khalkidike” ei vielä viittaa koko niemimaahan. Ptolemaioksella nimen alle lukeutuu kuitenkin jo aiempaa enemmän alueita; siihen kuuluvat myös Sithonian itärannikko, koko Akte eli Athos, Akanthos ja pääosa niemimaan itärannikosta Stageira lukuun ottamatta.
Nimen ”Khalkidike” käyttö koko niemimaasta esiintyy ensimmäisen kerran kartoissa vasta 1700-luvulla, ja se yleistyi 1800-luvulla. Lopullisesti nimi vakiintui tarkoittamaan koko niemimaata Chalkidikín prefektuurin perustamisen myötä sen jälkeen, kun Makedonia oli liitetty Kreikkaan vuonna 1912.
Carmen Carrozza
Carmen Carrozza (20. heinäkuuta 1921 Solano, Calabria, Italia – 17. kesäkuuta 2013 Thornwood, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen harmonikansoittaja.
Carrozzan perhe muutti Yhdysvaltoihin Carmenin ollessa 9-vuotias. Perhe asettui New Yorkin osavaltion Chappaquaan. Carmenin ensimmäisiä soittimia olivat piano ja viulu, mutta hän valitsi varsin pian soittimekseen harmonikan ihastuttuaan soittimen joustavuuteen.
Carrozza lopetti kiertueet joksikin aikaa 1980-luvulla, mutta palasi kesällä 1994 tehden konserttikiertueen Ruotsiin Jörgen Sundeqvistin kanssa.
Carrozza toimi urallaan American Accordionists' Associationin puheenjohtajana ja teki harmonikkaa soittimena tunnetuksi opettaen kouluissa, yliopistoissa ja yksityisissä musiikkioppilaitoksissa. Carrozza oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta vaimonsa Jeanin kanssa.