cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dichterliebe
Dichterliebe on säveltäjänsä kuuluisin laulusarja. Sitä pidetään yhtenä saksalaisen lied-musiikin huipentumista. Dichterliebeä esitetään ja levytetään edelleen runsaasti, ja sarja kuuluu jokaisen lied-laulajan perusohjelmistoon.
Teoksen päättävä loppusoitto tunnetaan yhtenä lied-musiikin pisimmistä pianosooloista.
Laulujen otsikot ovat:
Kim Alonen
Kim Alonen (s. 22. helmikuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti viimeksi Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraa.
Seurajoukkueura
Alonen edusti juniorina Turun Palloseuraa ja kuului A-nuorten Suomen-mestaruuden vuonna 2008 voittaneeseen joukkueeseen. Kaudella 2009 hän pelasi lainalla Åbo IFK:ssa Kakkosta, jossa hän teki 11 maalia.
Kaudeksi 2010 Alonen siirtyi Myllykosken Palloon, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintyminensä Veikkausliigassa 1. elokuuta 2010 ottelussa Tampere Unitedia vastaan. Kahta viikkoa aikaisemmin hän pääsi debytoimaan MYPAn riveissä kansainvälisillä kentillä 15. heinäkuuta 2010 pelatussa Eurooppa-liigan ottelussa andorralaista Sant Juliàa vastaan. Hän pelasi kauden 2010 aikana myös lainalla Kakkosen Kuusankoskessa, ja elokuussa hänet lainattiin loppukauden ajaksi Veikkausliigan JJK:hon.
MyPasta Alonen siirtyi vain yhden kauden jälkeen juuri liigaan palanneeseen Rovaniemen Palloseuraan.
Maajoukkueura
Alonen on pelannut Suomen alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1969
Pesäpallon Mestaruussarjan kausi 1969 oli järjestyksessään 48. Mestaruussarjan kausi. Kouvolan Pallonlyöjät voittivat Suomen mestaruuden neljännen kerran peräkkäin. Eroa hopeajoukkueeseen kertyi kokonaista yhdeksän pistettä. Tuo hopeamitalisti oli nousijajoukkue Seinäjoen Maila-Jussit. Pronssille nousi Kankaanpään Maila ja Vimpelin Vedon 11 vuotta kestänyt mitaliputki katkesi viimeinkin joukkueen sijoittuessa neljänneksi. Sijoista 4-11 kamppailu oli äärettömän tasainen. Kerava peränpitäjänä sen sijaan ei saanut pistettäkään.
Ettei kenellekään jäisi jossiteltavaa kauden parhaasta joukkueesta, Kouvola voitti myös ensimmäisen kerran pelatun Pesäpallon Suomen Cupin. Loppuottelussa kukistui Jyväskylän Kiri selvästi 11-4. Kouvolan yleisökeskiarvo oli jo 3000:n luokkaa ja koko SM-sarjan n. 1700.
Sarjataulukko
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Puurtilan Kisa-Pojat, Halsuan Toivo ja Puna-Mustat.
Ottelut
Kouvolan joukkue: Pertti Salonen, Reino Susi, Ilkka Kauppinen, Anssi Vesala, Antero Vatto, Pekka Taulasalo, Pertti Lonka, Matti Lautala, Hannu Kiuru, Markku Löfman, Mikko Pöyhönen. Pelinjohtajana Timo Raussi.
Miltton
Miltton Group on vuonna 2001 perustettu viestintään, markkinointiin, johtamiseen ja vaikuttamiseen erikoistunut konsulttitalo. Vuonna 2021 Miltton oli Suomen suurin markkinointiviestintätoimisto.
Historia
Helsingissä 2001 perustettu Miltton on työntekijäosakkaidensa omistama yhtiö, jonka perustaja on Milttonin toimitusjohtaja Mathias Järnström. Aiemmin Milttonin omisti sijoitusyhtiö Norvestia, mutta vuonna 2014 Milttonin työntekijöistä koostuva kymmenen avainhenkilön ryhmä osti sijoitusyhtiön osuuden pois.
Miltton on tehnyt yritys- ja markkinointiviestintää, nykyisin myös muuta konsultointia. 2010-luvulla yhtiö laajeni ja sen alle perustettiin tytäryhtiöitä. Vuonna 2021 Miltton Groupin liikevaihto oli 32,7 miljoonaa euroa ja liikevoitto 4,5 miljoonaa euroa.
Miltton Groupin päätoimisto on Helsingin Sörnäisissä. The Miltton Houseksi nimetty talo on arkkitehtonisesti ja kaupunkikuvallisesti arvokas suojeltu rakennus. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Armas Lindgren ja Bertel Liljequist. Suuresta tehdaskorttelista ainoana säilytetyn rakennuksen tunnistettavin piirre on Sörnäisten rantatien päädyssä sijaitseva porttikongi, joka on mahdollistanut junanvaunujen ajamisen rakennuksen sisälle.
Tunnustukset ja palkinnot
Puuilo – Morjensta Pörssiin
Hive Helsinki – Koodikoulun lanseeraus
Saaran kaksi elämää
Vuonna 2017 Milttonin CMI:lle suunnittelema kampanja Älä kerro Martille ja sekä kiertotalouskampanja Kinkkutemppu saivat Eurobestissä kummatkin pronssia. Viestintää ja PR:ää mittaavassa European Excellence Awardseissa Älä kerro Martillesai vuoden viraaliviestinnän tittelin sekä koko kilpailun Grand Prix -palkinnon. Kinkkutemppu palkittiin myös vuoden parhaana energia-alan työnä ja Sultan-kondomien F*ck like a Finn vuoden pohjoismaisena työnä.
Gold SABRE -palkinto Corporate Media Relations -kategoriass Kinkkutempulle.
Arlan Luonto+ -vihannesjogurttien lanseeraus palkittiin In2 SABRE -palkinnolla edistyksellisestä blogien hyödyntämisestä.
Tahdon2013-kansanliike vuonna 2014 palkittiin Suomessa Grand One 2015 Grandprix-palkinnolla, Vuoden huiput 2014 Grandprix-palkinnolla ja Vuoden huiput -kilpailun palkinnolla parhaasta integroidun markkinointiviestinnän kampanjasta. Lisäksi kampanja sai kansainvälistä tunnustusta ja voitti Sabre Awardsien Multicultural Marketing -sarjan pääpalkinnon.
Luigi Delneri
Luigi Delneri (s. 23. elokuuta 1950 Aquileia, Italia) on italialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana
Delneri aloitti peliuransa kotikaupunkinsa ASD Aquileiassa 1967. Delnerin pelaajaura oli varsin vaatimaton, suurimpana saavutuksena oli nousu Serie A:han Udinesen paidassa 1979. Peliuransa Delneri päätti 34-vuotiaana oderzolaisessa amatöörijoukkue USD Opiterginassa 1985.
Ura valmentajana
Delneri aloitti valmennusuransa heti pelaajauransa päätyttyä 1985 Opiterginassa. Seuran puheenjohtajana toimi tuolloin Ettero Setten, nykyinen Trevison omistaja. 1986 Delneri siirtyi Serie D:ssä pelaavan Pro Gorizian päävalmentajaksi, josta 1989 toiseen Serie D-seuraan, AS Partinicaudaceen päävalmentajaksi. Serie C2:ssa Delneri valmensi 1990-luvun alussa Teramoa, Ravennaa ja Novaraa. Nostettuaan Nocerinan Serie C1:een, Delneri siirtyi Ternanan päävalmentajaksi. Ternanassa Delneri saavutti menestystä nostaen seuran kahdessa vuodessa Serie C2:sta Serie B:hen.
1998 Serie A-seura Empoli FC palkkasi Delnerin päävalmentajakseen, mutta Delneri sai potkut jo ennen kauden alkua siirryttyään takaisin Ternanan päävalmentajaksi.
2000 Delneristä tuli Serie B:ssä pelaavan Chievo Veronan päävalmentaja. Delneri sai mainetta ja kunniaa nostamalla seuran Serie A:han ja johdattamalla aina UEFA Cupiin saakka.
Kesällä 2005 Delneri hyväksyi UEFA Cupiin Francesco Guidolinin johdolla selvinneen Palermon tarjouksen päävalmentajan paikasta. Delnerin ura seurassa alkoi loistavasti, mutta kauden vanhetessa otteet alkoivat lipsua ja hän sai potkut 28. tammikuuta 2006 joukkueen hävittyä 1–3 AC Sienalle.
Lokakuussa 2006 Delneri palasi valmennustehtäviin Chievo Veronaan kun Giuseppe Pillonin saatua potkut. Delneri ei kuitenkaan onnistunut työssään vaan Chievo putosi kauden jälkeen Serie B:hen. Kesäkuussa 2007 hän teki yhden kauden sopimuksen Serie A -seura Atalantan kanssa.
Delneri vietti Atalantassa kuitenkin kaksi kautta. Kesällä 2009 hän siirtyi UC Sampdorian päävalmentajaksi. Delnerin johdolla Sampdoria pelasi komean kauden ja sijoittui lopulta Serie A:ssa neljänneksi ja pääsee näin Mestarien liigan karsintoihin. Kauden jälkeen Delneri jätti kuitenkin tehtävänsä seuran päävalmentajana. Tämän jälkeen hän siirtyi Juventuksen valmentajaksi, vaikka häntä huhuttiin kovasti myös Valioliigassa pelaavaan Liverpooliin Rafael Benitezin korvaajaksi.
Delnerin urakka Vanhan Rouvan päävalmentajana sujui murheellisesti. Juventus putosi jo varhaisessa vaiheessa ulos Serie A:n kärkikahinoista eikä menestystä tullut Coppa Italiassakaan. Kausi päättyi seitsemänteen sijaan ja jäämiseen europelien ulkopuolelle, mikä tiesi Delnerille potkuja kauden päätteeksi.
Lokakuun loppupuolella 2012 Delneri palasi valmennustehtäviin Serie A:ssa kymmenentenä majailleen Genoan päävalmentajana. Delnerin johdolla Genoa romahti liigan hännille ja lopulta hän sai tammikuussa 2013 potkut Genoan ollessa vasta sijalla 18.
Joulukuun alussa 2015 Delneristä tuli Serie A:n sarjajumboksi juuttuneen Hellas Veronan päävalmentaja. Delneri ei onnistunut nostamaan Hellas Veronaa pois putoamisviivan alapuolelta ja kausi päättyi seuran osalta putoamiseen Serie B:hen. Kauden jälkeen seuran ja Delnerin tiet erosivat.
Lokakuussa 2016 Delnerin pitkä valmennusura sai jatkoa Udinesen peräsimessä. Delnerin johdolla Udinese pelasi vaihtelevan ja kaksijakoisen kauden. Pisteitä kertyi kuitenkin riittävästi sarjapaikan säilyttämiseen ja lopulta Udinese sijoittui Serie A:ssa sijalle 13. Kausi 2017/18 lähti liikkeelle yskähdellen. Delneri johdatti joukkueensa voittoon neljässä kauden 13 ensimmäisestä ottelusta ja lopulta kotitappio Cagliari Calciolle oli seurajohdolle liikaa. Delneri sai potkut Udinesesta marraskuun lopulla 2017.
Syyskuussa 2020 Delneristä tuli Serie B:hen pudonneen Brescian päävalmentaja. Hän sai kuitenkin potkut jo lokakuun alussa, kun joukkue oli pelannut hänen alaisuudessaan kaksi ottelua, joista hävinnyt toisen ja pelannut toisessa tasan.
Sabrina (albumi)
Albumi pyrki toistamaan Sabrinan megahitin ”Boys (Summertime Love)” menestyksen, mutta levyn kappaleista neljä on covereita muiden laulajien tunnetuista kappaleista.
Torpedo (täsmennyssivu)
Torpedo voi tarkoittaa muun muassa seuraavaa:
Kijevskajan metroasema (Koltsevaja)
Voittajaksi valittiin E. I. Katoninin, V. K. Skugarevin ja G. E. Golubevin suunnitelma 73 kilpailuun saapuneesta ehdotuksesta. Kijevskaja-aseman piirteisiin kuuluvat matalat, neliönmuotoiset pylonit, jotka on päällystetty valkoisella marmorilla ja koristeltu venäläis-ukrainalaista yhtenäisyyttä kuvaavilla mosaiikeilla (suunnitellut A. V. Myzin). Sekä mosaiikit että pylonien kaaret on koristeltu kullanvärisillä leikkauksilla. Laiturin päässä on Leninin muotokuva.
Heike Drechsler
Heike Gabriela Drechsler-Bryggare (o.s. Daute, s. 16. joulukuuta 1964 Gera, DDR) on saksalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Uransa alkuvaiheessa hänet tunnettiin pikajuoksijana ja pituushyppääjänä, myöhemmin hän keskittyi pelkästään pituushyppyyn. Drechsler edusti Saksan demokraattista tasavaltaa maan vielä ollessa olemassa, myöhemmin Saksan liittotasavaltaa.
Drechsler paransi pituushypyn aikuisten maailmanennätystä kahdesti. Hän hyppäsi 744 cm Itä-Berliinissä 22. syyskuuta 1985 ja 745 cm Tallinnassa 21. kesäkuuta 1986. Jälkimmäistä tulosta hän myös sivusi Dresdenissä 3. heinäkuuta 1986. Drechslerin ennätys pituudessa on 748, hypätty kahdesti (Neubrandenburg 1988 ja Lausanne 1992) ja hän on hypännyt kilpailuissa yli 400 kertaa yli seitsemän metrin. Vuonna 1982 Drechsler hyppäsi junioreiden ME:n 698.
200 metrillä Drechsler sivusi Marita Kochin maailmanennätystä 21,71 29. kesäkuuta 1986 Jenassa ja sivusi samaa aikaa kaksi kuukautta myöhemmin Stuttgartissa. Tällöin hänellä oli samanaikaisesti hallussaan sekä pituushypyn että 200 metrin ME:t.
Drechsler on naimisissa Arto Bryggaren kanssa. He asuvat osan vuodesta Helsingissä.
RFA Brown Ranger
RFA Brown Ranger oli Royal Fleet Auxiliaryn Ranger-luokan tankkeri.
Batman (sarjakuvalehti)
Batman oli samannimisen sarjakuvahahmon, Batmanin, nimikkolehti Suomessa. Lehteä julkaistiin alun perin nimellä Lepakko. Lehteä julkaistiin vuosina 1966–1998, kun taas Lepakkoa julkaistiin alun perin Ilta-Sanomissa.
RFA Brown Ranger
Valmistus
Alus tilattiin Harland and Wolffin Govanin telakalta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1939. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1940 ja valmistui 10. huhtikuuta 1941.
Palvelus
Alus oli Gibraltarille sijoitettuna Maltan saattueiden mukana kulkevana tankkerina, minkä jälkeen se osallistui Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Alus oli Boneen ja Algeriin sijoitettuna, kunnes se siirrettiin Tyynenmeren laivaston huolto-osastoon vesitankkerina Leytelle. Alus osallistui Hongkongin ja Shanghain uudelleen miehitykseen, minkä jälkeen se oli Japanissa joitakin kuukausia.
Batman (sarjakuvalehti)
Alkuaika: Ilta-Sanomat julkaisijana (1945–1949)
Batman-sarjakuvan ensimmäinen suomalainen julkaisija oli tiettävästi Ilta-Sanomat. Se julkaisi Batmanin sanomalehtistrippejä 1.2.1945 – 31.10.1949 nimellä Lepakko. "Iltis" kahlasi läpi 12 tarinaa kaikkiaan 16 1940-luvulla piiretystä sanomalehti Batmanista. Näytteiden mukaan se julkaisi myös sunnuntaisarjoja mustavalkoisessa asussa. Ilta-sanomat ei esittänyt lainkaan koko Batman sarjan alkuun piirrettyjä esittelystrippejä. Ilta-Sanomat toi Batmanin Suomeen heti sodan jälkeen 1. joulukuuta 1945. Bruce Wayne (Batman) ja Dick Grayson (Robin) suomennettiin nimillä Ben Valpo ja Riku Reimas. 40-luvun sanomalehtisarjaa tehtiin Yhdysvalloissa 1943–1946 ja sen aloittivat Batmanin luojat Bob Kane sekä Bill Finger. Parhaat jaksot sijoittuivat kuitenkin sarjan keskivaiheille ja ovat Jack Burnleyn sekä Charles Parisin piirtämiä. Batmanin sanomalehtisarjassa konkretisoitui 40-luvun seikkailusarjakuvan film noirin ihailu: muutamat hahmot luotiin suoraan mustan elokuvan tähtien, kuten Lauren Bacallin, Humphrey Bogartin ja Peter Lorren valokuvien pohjalta. Myöhemmin näitä samoja strippejä on julkaissut suomeksi Lepakko-lehti vuonna 1950 sekä aamulehti vuosina 1990–1992. Koko sarja uudelleenjulkaistiin 1990-luvun alussa Kitchen Sinkin ja DC:n yhteisprojektina, neljänä hyvin toimitettuna englanninkielisenä kokoelmakirjana, joista yksi sisältää värilliset sunnuntaisarjat. Kirjat sisältävät myös erittäin tarkkoja tietoja Batmanin historiasta ja henkilöllisyydestä.
RFA Brown Ranger
Palvelus
Rauhan tultua alus oli kuninkaallisen perheen Etelä-Afrikan matkan aikana HMS Vanguardin mukana. Alus oli myös sijoitettuna sekä Välimerelle ja Kotilaivastoon.
Batman (sarjakuvalehti)
Lepakko-lehti (1950)
Suomen ensimmäinen Batmanlehti oli Lepakko jota julkaistiin ainakin 5 numeroa vuonna 1950. Varma tieto viidennestä numerosta tuli esille vasta vuonna 2001, joten tarkkaa lehtien lukumäärää ei ole tiedossa. Varsinainen Batman lehti Lepakkokaan ei vielä ollut, sillä pääosan muodostivat halvat seikkailu-, ja jännityskertomukset (seassa oli myös Agatha Christietä), sarjakuvien jäädessä vähemmistöön. Batmanin sanomalehtistrippejä lehti joka tapauksessa esitti 40-luvun Ilta-Sanomien aloittaman perinteen mukaisella Lepakko nimellä ja siitä sai Batman itsekin nimensä, ja nimikkolehden idea alkoi syttyä. Sarjan esittäminen aloitettiin alusta saakka eikä siis jatkettu esimerkiksi siitä, mihin Ilta-Sanomat oli Lepakko-strippinsä jättänyt edellisvuonna. Lepakko-lehtien kannessa oli pieni, lepakon muotoinen tunnuslogo jossa näkyi myös lehden hinta (30,-). Lehteä toimitti Helsingissä Walter Jokinen. Lepakot ovat tiettävästi varsinaista keräilijöiden herkkua, sikäli kun niitä onnistuu löytämään lainkaan. Muutamien harvojen varmasti havaittujen kappaleidenkin on epäilty olevan samoja keräilijältä toiselle kiertäviä lehtiä. Useat asiantuntevatkin antikvartiaatit ovat kieltäneet koskaan kuulleensa moisesta julkaisusta. Viimeisimmät hintanoteeraukset ovat sijoittuneet 100–200 euron kieppeille per lehti, ensimmäisestä numerosta varmasti enemmänkin. Batmanin kannalta lepakosta löytyy sanomalehtistrippien ohella yksi kiintoisa kurioteetti.
RFA Brown Ranger
Palvelus
Aluksen ollessa noin 50 merimailia etelään Pitcairnista Ranskan merivoimien fregatti Commandant Bourdais pysäytti Brown Rangerin. Aluksen päällikkö ja ensimmäinen upseeri siirrettiin fregattiin kuulusteltavaksi, miksi olivat alueella. Tuloksettoman kuulustelun jälkeen alus jatkoi matkaansa.
Alus myytiin 1975 Espanjaan, ja se saapui Gijoniin 28. toukokuuta romutettavaksi.
Aamulla rakkaani näin
Aamulla rakkaani näin on vuonna 1978 julkaistu Lea Lavenin seitsemäs albumi. Albumin julkaisi LP-levynä ja C-kasettina CBS Records Oy ja CD-levynä 1990-luvulla Sony Music Entertainment (Finland) Oy. Laven osallistui vuonna 1978 Suomen Euroviisukarsintoihin albumin nimikappaleella "Aamulla rakkaani näin".
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Jori Sivonen, ellei toisin mainittu.
The Defeat of Satan
The Defeat of Satan on norjalaisen black metal -yhtye Antestorin vuonna 2003 julkaistu kokoelmalevy, joka koostuu yhtyeen kahdesta ensimmäisestä demosta, Despairista (1993) ja The Defeat of Satanista (1991). Demojen materiaali miksattiin ja masteroitiin uudelleen ennen julkaisua. Momentum Scandinavia -levy-yhtiö otti albumista 999 kappaleen painoksen, joka on nykyään loppuunmyyty.
Yleiskatsaus
Despair-demon kappaleiden tyyli on alakuloista ja surumielistä death/doom metalia ja lähellä Martyrium-albumin musiikillista linjaa. Monet pitävät kuitenkin Despairia yhtyeen synkimpänä ja uhkaavimpana levytyksenä. Alun perin demon julkaisi Strawberry Records ja painos oli 600 kappaletta. Despair-demon viimeinen kappale Jesus, Jesus Ver Du Hjå Meg on coveri vanhasta norjalaisesta hautajaisvirrestä. Martyriltä (Kjetil Molnes) kuullaan demolla hyvin matalan death metal -murinan lisäksi surumielistä puhdasta laulua. Yhtyeen muusta tuotannosta poiketen Despairin kappaleilla on Gardin (Vegard Undal) basso miksattu erityisen kuuluvasti etualalle. Demolla on folk-henkistä introa ja hautajaisvirsicoveria lukuun ottamatta vain vähän Vemodin (Lars Stokstad) kosketinsoitinkuvioita.
The Defeat of Satan -demo on levytetty ajalla, jolloin yhtyeen nimi oli Crush Evil, siten demon materiaali eroaakin huomattavasti yhtyeen muusta tuotannosta: tyyliltään The Defeat of Satan on alkeellista thrash metalia death metal -laululla. Kappaleet ovat kestoltaan lähes kymmenminuuttisia. Demo päättyy industrial-henkiseen outroon Knus Ondskapen.
Sanoitusten keskeisinä teemoina demoilla ovat pahat voimat, niiden vaikutuksesta varoittaminen ja, kuten albumin nimestä voi päätellä, saatanan kukistuminen. Demot on äänitetty ajalla, jolloin oli menossa black metal -musiikin tärkein kehityskausi. Joidenkin mielestä sanat ovatkin yhtyeen kannanotto kyseisen tyylin ideologiaa kohtaan.
Jukka Gronow
Jukka Olavi Gronow (s. 1945) on suomalainen sosiologi. Hän on Uppsalan yliopiston sosiologian emeritusprofessori ja Helsingin yliopiston sosiologian dosentti. Hänen kulutussosiologisia läpimurtoteoksiaan olivat The Sociology of Taste (1997) ja Caviar with Champagne: Common Luxury and the Ideals of Good Life in Stalin's Russia (2003). Lisäksi teos Ordinary Consumption (2001) on hänen ja professori Alna Warden toimittama.
Uransa alkupuolella Gronow oli mukana Tandem-projektissa (Tasa-arvon ja demokratian tutkimus) tutkimassa suomalaista yhteiskuntaa. Tulokset julkistettiin kirjassa Demokratian rajat ja rakenteet: tutkimus suomalaisesta hallitsemistavasta ja sen taloudellisesta perustasta (1977). Gronowin lisäksi sen tekijöitä olivat Pertti Klemola ja Juha Partanen.
Gronow valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2007.
Gronowin puoliso on vuodesta 1983 ollut museologian professori Kerstin Smeds. Heillä on kolme lasta. Musikologi Pekka Gronow on Jukka Gronowin veli.
Taylerin avaus
Avaus on toiselta nimeltään käänteinen unkarilainen puolustus, koska se on unkarilaisen puolustuksen peilikuva. Avaus on täysin pelattava valkealle, mutta se on passiivinen. Mustan suosituin jatko on 3...Rf6, johon valkean on vastattava 4.d3 tai Rc3.
Avauksella on kaksi nimettyä muunnelmaa: 3...Rf6 4.d3 d5 5.Rbd2 on käänteinen Hanhamin avaus ja 3...Rf6 4.d4 exd4 5.e5 Basmanin gambiitti.
Jean-Denis Délétraz
Jean-Denis Délétraz (s. 1. lokakuuta 1963 Geneve ) on entinen sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Formula 1 -sarjan kilpailuun, joihin hän pääsi mukaan sponsoriensa avustamana.
Ennen Formula 1 -uraansa hän saavutti kaksi voittoa ajaessaan Formula Fordia. Formula Fordista hän siirtyi Ranskan Formula 3 -luokkaan vuosiksi 1985–1987. Ensimmäisenä vuonnaan hän sijoittui pisteissä kolmanneksi. Seuraavana vuorossa oli Formula 3000 vuosina 1988–1991. Hän sijoittui parhaimmillaan kaksi kertaa kolmanneksi.
Kaudella 1994 formulatalli Larroussella oli talousvaikeuksia, joten se korvasi toisen kuljettajansa Erik Comasin Délétrazilla kauden viimeisessä kilpailussa, sillä Délétrazin sponsorit toivat rahaa tallille. Ensimmäisissä aika-ajoissaan ennen Australian GP:tä 1994 Délétraz onnistui hieman yllättäen jättämään Domenico Schiattarellan Simtekin taakseen, eikä näin ollen joutunut lähtemään viimeisestä lähtöruudusta. Kilpailussa Deletraz ajoi 6 sekuntia kärkeä ja 2 sekuntia tallikaveriaan Hideki Nodaa hitaampia kierrosaikoja. Hänet ehdittiin ohittaa kierroksella 10 kertaa ennen keskeytystä vaihdelaatikkovikaan kilpailun loppupuolella.
Kaudella 1995 Pacific -talli ajautui talousvaikeuksiin, jolloin se päätti ajattaa tallipaikastaan maksavia kuljettajia talouden kohentamiseksi. Délétrazilla oli sponsoreita, joten hän pääsi Pacific -talliin kauden 1995 loppupuoliskolla. Tarkoituksena oli ajaa kauden viisi viimeistä kilpailua. Délétrazin ensimmäinen kilpailu uudessa tallissa oli Portugalin GP, joka päättyi keskeytykseen jo kilpailun alkukierroksilla. Délétraz ajoi 12 sekuntia kärkeä ja 7 sekuntia tallikaveriaan hitaampia kierrosaikoja ja joutui kierroksella ohitetuksi jo seitsemännellä kierroksella. Hän joutui keskeyttämään kierroksella 14 käteen iskeneen krampin vuoksi. Seuraavassa kilpailussa, Euroopan GP:ssä Délétraz onnistui paremmin. Hän lähti viimeisestä lähtöruudusta 9 sekuntia kärjelle jääneenä, mutta pääsi sentään maaliin, tosin kilpailun viimeisenä ja 7 kierrosta kärjelle jääneenä.
Pian kilpailun jälkeen selvisi, että hänen rahansa eivät olleetkaan päätyneet Pacificin tilille, joten hän joutui jättämään formulat, eikä hän enää koskaan saanut uutta tilaisuutta Formula 1 -sarjassa. Formula 1 -uransa jälkeen hän on ollut aktiivinen Le Mansin 24 tunnin ajossa ja urheiluautoluokissa. Hän on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon kahdeksan kertaa ja ollut parhaimmillaan kaksi kertaa viides. Hän on myös voittanut Span 24 tunnin ajon vuonna 2007.
Hänen poikansa Louis Delétraz on myös autourheilija.
Teos (kirjankustantamo)
Teos on vuonna 2003 perustettu suomalainen itsenäinen kirjankustantamo, joka keskittyy kotimaiseen kauno- ja tietokirjallisuuteen. Se julkaisee noin 50 kirjaa vuodessa. Käännöskirjallisuutta on julkaistu muutama nimike vuodessa. Vuodesta 2007 yhtiö on julkaissut klassikkokirjoja eri puolilta maailmaa Baabel-sarjassa. Yleiskustantamona Teos julkaisee myös runoutta, esseitä ja lastenkirjallisuutta.
Teoksen kustantamia ovat muun muassa Finlandia-palkinnon saaneet Mikko Rimmisen Nenäpäivä (2010), Riikka Pelon Jokapäiväinen elämämme (2013), Laura Lindstedtin Oneiron (2015) ja Juha Hurmeen Niemi (2017) sekä Runeberg-palkinnon saanut Marja Kyllösen romaani Vainajaiset (2022).
Myös Rimmisen Kalevi Jäntin palkinnon saanut Pussikaljaromaani (2004) on Teoksen kustantama.
Yksi Teoksen pääomistajista oli Niklas Herlin, joka toimi hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2009 hän omisti 40 prosenttia yhtiöstä.
Hannes Heikkinen
Johannes (Hannes) Heikkinen (12. lokakuuta 1892 Oulu – 28. huhtikuuta 1940 Oulu) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Heikkinen pääsi ylioppilaaksi 1912 Oulun suomalaisesta klassillisesta lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1915. Hän toimi historian ja suomen kielen lehtorina Oulussa ja Joensuussa.
Ypäjäläinen
Ypäjäläinen on Ypäjän kunnan asukkaille ilmainen kuukausittain ilmestyvä lehti. Muualla asuville lehti on maksullinen. Lehteä julkaisevat Ypäjän kunta ja Ypäjän seurakunta yhdessä. Lehden painos on noin 3 000.
Mister Pleasant
”Mister Pleasant” (myös muotoa ”Mr. Pleasant” käytetään) on Ray Daviesin kirjoittama ja The Kinks -yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1967. Se julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa sekä Manner-Euroopassa, mutta ei yhtyeen kotimaassa Britanniassa.
Ypäjäläinen
Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1970 aluksi Ypäjän kunnan julkaisemana monisteena seitsemän kertaa vuodessa. Lehden ensimmäisenä päätoimittajana oli tuolloin kunnan liikuntasihteerinä toiminut Matti Tuura. Vuonna 1972 Ypäjäläistä alettiin kehittää kunnan ja seurakunnan yhteiseksi tiedotuslehdeksi, ja vuoden 1973 alusta se on ilmestynyt kuukausittain.
Mister Pleasant
Kappale ei sisälly millekään yhtyeen studioalbumille.
Äänitys
”Mister Pleasant” äänitettiin Pye Studiosin kakkosstudiossa Lontoossa todennäköisesti helmi–maaliskuussa 1967. Äänitykseen osallistuivat The Kinksin jäsenten lisäksi sessiomuusikon ominaisuudessa pasunisti John Beechman sekä pianisti Nicky Hopkins. Äänittäjinä toimivat Alan MacKenzie ja Alan O’Duffy. Kappaleen tuotti Shel Talmy.
Julkaisu ja vastaanotto
Manner-Euroopassa singlen ”Mister Pleasant”/”This Is Where I Belong” julkaisi Pye Records 21. huhtikuuta 1967. Britanniassa singleä ei julkaistu lukuun ottamatta Alankomaihin suunnattua export-painosta. Alankomaissa ”Mister Pleasant” muodostui suureksi hitiksi, sillä se nousi listasijalle kaksi pysyen listalla kaikkiaan yksitoista viikkoa. Pääsyn ykköseksi esti Manfred Mann -yhtyeen kappale ”Ha! Ha! Said the Clown”. Belgiassa kappale ylsi kolmanneksi ja Länsi-Saksassa 12:nneksi.
Yhdysvalloissa ”Mister Pleasantin” julkaisi Reprise Records B-puolenaan ”Harry Rag”. Single saavutti Billboard Hot 100 -listalla sijan 80 ollen yhtyeen viimeinen kyseiselle listalle noussut kappale ennen vuotta 1969. Cashboxin listalla se nousi 64:nneksi ja Record Worldin vastaavalla 79:nneksi.
Kappaletta ei julkaistu millään yhtyeen studioalbumilla. Se on kuitenkin ilmestynyt lukuisilla kokoelma-albumeilla, joista ensimmäinen oli vuonna 1972 Yhdysvalloissa ilmestynyt The Kink Kronikles. Britanniassa ”Mister Pleasant” julkaistiin albumilla ensimmäisen kerran vuonna 1977, kyseinen levy oli The File Series – The Kinks.
Single
A-puoli B-puoli
EP
A-puoli B-puoli
Suomussalmen kirkko
Suomussalmen kirkko on Suomussalmella sijaitseva betonista ja tiilestä arkkitehti Onni Ermalan suunnitelman mukaan 1950 rakennettu yksilaivainen torniton pitkäkirkko.
Kuvaus
Kirkon pitkiltä sivuilta ulkonevat alttaripäädyssä sakasti ja seurakuntasali. Ikkunat sijaitsevat pareittain, kirkon matalissa sivuseinissä on viistot tukipilarit ja päädyt ovat sileät. Sisäänkäyntipäädyssä olevassa kolmessa pilarissa on liuskekiviupotuksia. Runkohuoneen satulakatossa on taite räystäällä. Betoniset runkorakenteet on jätetty näkyviin sisällä, puinen sisäkatto on kolmitaitteinen. Kirkkoa on korjattu 1972. Kirkon pinta-ala on 511 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 850 hengelle.
Erillinen kivijalustainen puiseen huippuun päättyvä kellotapuli rakennettiin samaan aikaan kirkon kanssa, kellot ovat Kurkijoen kirkosta ja vuosilta 1923 ja 1934. Kirkon 24-äänikertaiset urut on valmistanut E. F. Walcker & Co. 1950.
Kirkon alttarin freskon Jeesuksen elämän maanpäälliset vaiheet on tehnyt Bruno Tuukkanen 1950, kirkossa on lisäksi suomussalmelaisen kuvanveistäjän Jooseppi Mannisen puuleikkaustyö Apostolit. Tuukkanen on tehnyt lisäksi kirkon kastekappelin lasimaalauksen ja Manninen saarnatuolin korin veistokoristelun sekä sisäänkäynnin puiset apostolifiguurit.
Vanha kirkko
Suomussalmen vanha kirkko oli Carl ja Jacob Rijfin rakentama kirkko. Se tuhoutui talvisodassa Suomussalmen taistelun aikana jouluaaton aattona 1939.
Eesti (On My Mind)
”Eesti (On My Mind)” on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale vuodelta 1983. Se sisältyi Juice Leskinen Grand Slamin albumiin Boogieteorian alkeet peruskoulun ala-astetta varten, lyhyt oppimäärä, ja se ilmestyi myös singlenä (B-puolella ”Kun rumba loppuu”). Levyllä kappaleen esittävät Juice Leskinen (laulu), Anssi Tikanmäki (haitari ja taustalaulu), Ila Loueranta (akustinen kitara ja taustalaulu), Puntti Valtonen (sähkökitara ja taustalaulu), Antti Tammilehto (basso ja taustalaulu), Vesa Sytelä (rummut, lyömäsoittimet ja taustalaulu), Toni Lähteenmäki (taustalaulu), Mika Sundqvist (taustalaulu) ja Nalle Lehtonen (trumpetti). Sovituksen on tehnyt Anssi Tikanmäki.
Kun Leskinen kirjoitti kappaleen, hän ei ollut koskaan käynyt Virossa. Silti kappale oli myös siellä suosittu. Ivar Vigla teki siitä vironkielisen version nimellä ”Soome”. Suomeksi kappaleen kertosäkeessä lauletaan Eesti, Eesti, Eesti, kaipaan sinne perkeleesti. Viroksi sama kohta kuuluu: Soome, Soome, perkele Soome ma tahan sinna saada.
Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 12.
Teflon Brothers on tehnyt oman version kappaleesta.
Hermann von Eichhorn
thumb|150px|Hermann von Eichhorn Emil Gottfried Hermann von Eichhorn (13. helmikuuta 1848 Breslau – 30. heinäkuuta 1918 Kiova, Ukraina) oli saksalainen kenraalisotamarsalkka, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa ja toimi miehitetyn Ukrainan sotilaskuvernöörinä vuonna 1918. Hänet murhattiin.
Eichhorn liittyi vuonna 1866 Preussin toiseen kaartinrykmenttiin ja osallistui 1866 sotaan Itävaltaa vastaan sekä 1870–1871 Ranskan–Saksan sotaan. Vuonna 1901 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin yhdeksännen jalkaväkidivisioonan sekä 1904 Württembergiin sijoitetun 13:nnen armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1905 hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi ja 1913 kenraalieverstiksi sekä nimitettiin jälkimmäisessä yhteydessä seitsemännen sotilaspiirin tarkastajaksi. Maailmansodan puhjetessa Eichhorn oli sairaana, ja palasi palvelukseen vasta vuoden 1915 alussa tullessaan vastaperustetun 10:nnen armeijan komentajaksi itärintamalle. Hän komensi armeijaansa Masurian järvien toisessa taistelussa helmikuussa 1915 sekä Kaunasin valtauksessa saman vuoden elokuussa ja Vilnan valtauksessa syyskuussa. Myöhemmin hänen komentoonsa annettiin Puolan pohjoisosan rintamaosuudesta vastannut ”armeijaryhmä Eichhorn” ja hänet ylennettiin joulukuussa 1917 kenraalisotamarsalkaksi.
Brest-Litovskin rauhansopimuksen tultua voimaan Eichhornin komentajantehtävät itärintamalla päättyivät ja hänet nimitettiin huhtikuussa 1918 Ukrainaa miehittäneiden saksalaisten ja itävaltalaisten joukkojen komentajaksi sekä Ukrainan sotilaskuvernööriksi. Hänen vastuullaan oli Brest-Litovskin ankarien rauhanehtojen mukaisesti Ukrainan luonnonvarojen ja erityisesti viljantuotannon valjastaminen mahdollisimman tehokkaasti saksalaisten käyttöön, mikä teki hänen hallinnostaan hyvin epäsuositun Ukrainassa. Tämän seurauksena Eichhorn ja hänen adjutanttinsa joutuivat 30. heinäkuuta 1918 ukrainalaisen vasemmistososialistivallankumouksellisen Boris Mihailovitš Donskoin surmaamiksi keskellä Kiovan katua.
Marraskuusta 1941 lokakuuhun 1943 Kiovan pääkatu H’reštšatyk oli nimetty Eichornin mukaan.
Marijke Mars
Marijke Elizabeth Mars (s. Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen perijätär ja miljardööri.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan jaetulle sijalle maailman 296. rikkaimmaksi ihmiseksi ja 30. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 5,9 miljardia dollaria. Tämä vastasi noin 8 prosentin osuutta hänen isoisoisänsä Frank C. Marsin perustamasta, nykyään erityisesti makeisia, elintarvikkeita ja eläinruokaa tuottavasta Mars-elintarvikekonsernista. Hänellä on kolme siskoa (Pamela Mars-Wright, Valerie Mars ja Victoria Mars), joilla kullakin on vastaava omistusosuus Mars-yhtiöstä.
Rinkeby
thumb|Rinkebyn tori thumb|Rinkeby kuvattuna ilmasta vuonna 2014. thumb|Rinkeby kuvattuna ilmasta vuonna 1988.
Rinkeby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman eli Västerortin alueella ja kuuluu hallinnollisesti Rinkeby-Kistan kaupunginosa-alueeseen. Aiemmin kaupunginosa muodosti yksinään Rinkebyn kaupunginosa-alueen. Kaupunginosaa rajaavat Kistan, Tenstan ja Bromstenin kaupunginosat sekä Sundbybergin kunta. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,27 neliökilometrin laajuinen.
Historia
Rinkebyn nimi esiintyi ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1347 nimellä Rynkaby. Nimen perustana on muinaisruotsin sotilasta tarkoittanut sana rinker. Ennen nykyisen lähiön rakentamista, 1960-luvulla, alueella suoritetuissa arkeologisissa kaivauksissa löytyi useita muinaishautoja, jotka ajoitettiin 700-luvulle ajanlaskun alun jälkeen.
Rinkeby on 2000-luvulla saanut leiman ongelmalähiönä, jossa on väkivaltaisia rikollisjengejä.
Asukkaat
Vuonna 2004 Rinkebyssä oli 15 613 asukasta. Vuoden 2009 lopussa 89,6 prosentilla sen asukkaista oli ulkomaalainen tausta, mutta 16–64-vuotiaiden ikäryhmässä peräti 93 prosenttia on ulkomaalaistaustaisia. Asukkaita oli tuolloin yhteensä noin 16 000. Vuonna 2020 asukkaita oli liki 20 000, ja heistä suuri osa oli työttöminä.
Julkinen liikenne
Kaupunginosassa on vuonna 1975 avattu Rinkebyn metroasema Tukholman metron sinisellä linjalla.
Levottomuudet
Ruotsin poliisi on luokitellyt 23 ruotsalaista lähiötä, muiden muassa Rinkebyn, erityisen ongelmalliseksi asuinalueeksi (särskilt utsatt område). Tällaiselle alueelle ovat ominaisia korkea työttömyys, korkea rikollisuus, asukkaiden epäluulo yhteiskuntaa ja viranomaisia kohtaan sekä ajoittainen väkivalta.
Samana vuonna Norjan yleisradion kuvausryhmää heiteltiin kivillä ja uhkailtiin heidän ollessaan paikallisen poliisin mukana kaupunginosassa.
Helmikuussa 2017 Rinkebyssä puhkesi levottomuuksia, kun poliisi teki pidätyksen metroasemalla. Paikalle kerääntyi nuorisojoukko, joka kivitti poliisia, poltti autoja ja ryösteli kauppoja. Poliisi vastasi ampumalla mellakoitsijoita kohti yhden laukauksen, mutta se ei osunut keneenkään. Dagens Nyheterin -sanomalehden valokuvaajaa vastaan hyökättiin, ja hänen kameransa varastettiin.
Rinkebyn alueella toimii kaksi rikollisjärjestöä, Shottaz ja Dödspatrullen (3MST). Niiden välisissä väkivaltaisuuksissa on kuollut kymmenen ihmistä. Shottazin johtajiin kuuluu suosittu rap-artisti Yasin, joka on saanut vankeustuomion aserikoksista, ryöstöstä ja ollut epäiltynä murhasta sekä vapaudenriistosta. Vuoden 2021 alussa poliisi totesi, että Shottazin ja Dödspatrullenin konflikti on Tukholman historian verisin jengisota. Saman vuoden lopulla alueella sattuneissa ampumavälikohtauksissa oli kuollut jo useita nuoria somalitaustaisia poikia. Alueella oli tuolloin käynnissä vakava kostonkierre, jossa jengit toimivat niin, että jos ne eivät löytäneet henkilöä, joille ne olivat aikeissa kostaa, ne ottivat kohteikseen hänen nuorempia sisaruksiaan, ystäviään tai sukulaisiaan.
15. huhtikuuta 2022 tanskalainen Stram Kurs ja sen johtaja Rasmus Paludan tulivat Rinkebyhyn pitämään tilaisuutta, jonka osana poltettiin Koraani. Poliisi suojeli tilaisuutta ja useita luokkaantui kivenheittelystä. Myös pippurikaasua käytettiin. Poliisi lopetti tilaisuuden kahdelta iltapäivällä. Levottomuudet levisivät myös Örebrohun ja Linköpingiin, jossa Paludan kävi, tai hänen oli tarkoitus mennä.
Rikollisuuden taustaa
Rinkebyssä monella jengiin liittyneellä nuorella on ollut haasteita koulussa. He eivät ole saaneet peruskoulusta päättötodistusta. Osalla heistä on mielenterveyden ongelmia, joihin he eivät ole aina halunneet hoitoa.
Jan Nyberg
Jan-Anders Nyberg on suomalainen opettaja sekä muusikko, joka tuli julkisuuteen vuonna 2018 taiteilijanimellä MC Musaope.
Nyberg toimii musiikinopettajana Ylästön koulussa. Nyberg on suorittanut musiikin maisterin tutkinnon Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.
Nousu julkisuuteen
Jan Nyberg nousi julkisuuteen vuonna 2018 julkaistuaan YouTube-videopalvelussa videon "Ope räppää aamunavauksessa", jossa hän räppäsi Kalevalan päivän aamunavauksessa yhdysvaltalaisen Dr. Dre:n kappaleen "Still D.R.E" suomalaisin sanoin, jotka liittyivät Kalevalan päivään.
Video levisi nopeasti ja saavutti yli 440 000 katselukertaa. Useat uutismediat kuten Vantaan sanomat, Ilta-sanomat ja Yle huomioivat Nybergin räpin. Nybergin YouTube-kanava saavutti alle kuukaudessa miljoona näyttökertaa ja yli 20 000 tilaajaa.
Muu musiikillinen ura
Nyberg on toiminut aiemmin freelancer-pianistina eri yhtyeissä ja artistien kanssa. Kaudella 2017-2018 muodostelmaluistelujoukkoe Team Unique luisteli Nybergin sävellykseen "Nocturne" kauden lyhytohjelman. Nyberg säveltää ja kirjoittaa itse omat kappaleensa. Nyberg myös tuottaa itse musiikkivideonsa.
Nybergin "Elämän ensiaskeleet" -kappale oli ensimmäinen kaupallisessa yhteistyössä tuotettu video, joka tehtiin Sanoma Media Finlandin ja Aku Ankka -lehden kanssa.
Nybergin ensimmäinen live-esiintyminen MC Musaope -nimen alla tapahtui 19.5 Vantaan Kivistössä järjestetyssä Kytke-festivaalissa.
27. heinäkuuta Nyberg julkaisi kappaleen "Kesäunelmaa" joka oli hänen ensimmäinen kappale Spotify musiikkipalvelussa.
3. tammikuuta 2019 Nyberg julkaisi kappaleen nimeltä "Viimeinen" ja ilmoitti lopettavansa musiikin tekemisen. Noin 10 kuukautta kestäneen uran aikana Nyberg sai yli 1,6 miljoonaa katselukertaa kappaleillansa.
Yksityiselämä
Nyberg on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Kari Jalonen -palkinto
Kari Jalonen -palkinto on jääkiekon U20 SM-sarjassa vuosittain jaettava palkinto. Palkinto annetaan liigan runkosarjan pistepörssin voittajalle. Palkinto jaettiin nykyisellä nimellään ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin sen sai Hämeenlinnan Pallokerhon Teemu Rautiainen. Jääkiekkoliitto julkisti 62 uutta pelaajapalkintoa marraskuussa 2010. Ennen tätä palkinnolla ei ollut varsinaista nimeä.
Runkosarjan pistepörssin voittajat
200px|thumb|right|[[Ville Viitaluomalla hallitsi A-nuorten SM-liigan kaikkien aikojen yhden kauden piste-ennätystä 15 vuotta tehtyään kaudella 2000–2001 tehtyään 37 ottelussa tehot 30+47=77. Kaudella 2014–2015 hänen ennätyksensä rikkoi Ilveksen Eemeli Suomi, joka teki 79 tehopistettä. Hän pelasi 48 runkosarjaottelua.]] 200px|thumb|right|[[Jori Lehterä teki kauden 2006–2007 pistepörssivoittoon tehdyt 66 tehopistettä vain 24 runkosarjaotteluun, joten hänen piste per peli -keskiarvonsa oli huimat 2,75.]]
Bleiburgin murhenäytelmä
thumb|Bleiburgin murhenäytelmän muistomerkki Mirogojin hautausmaalla Zagrebissa.
Bleiburgin murhenäytelmä tai Bleiburgin verilöyly oli Jugoslavian puolustusministeri ja kommunistipuolueen johtaja Titon partisaanijoukkojen suorittama joukkomurha ja joukkoraiskaus. Verilöyly tapahtui toukokuun 1945 loppupuoliskolla Slovenian ja Itävallan rajalla, lähellä Bleiburgin kaupunkia.
Tausta
Kroatia oli toisen maailmansodan aikana akselivaltojen miehittämä nukkevaltio Itsenäinen Kroatian valtio eli NDH, jota hallitsi kansallissosialistinen Ustaša-järjestö. Ustašan joukot olivat vuosien 1941 ja 1945 välisenä aikana syyllistyneet kammottaviin julmuuksiin poliittisia vastustajiaan, serbejä, romaneja ja juutalaisia kohtaan.
Tapahtumat
Tie pohjoiseen oli yhä auki ja siksi Zagrebista lähti useiden kymmenien tuhansien pakolaisten joukko kohti Ison-Britannian miehittämää Itävaltaa. Uskottiin, että sieltä saataisiin turvapaikka. Pakolaisiin kuului Ustašan jäseniä perheineen, Kroatian sotavoimissa taistelleita perheineen, Slovenian valkokaartilaisia ja akselivaltojen puolelle loikanneita kasakoita. Pakolaisia virtasi Itävallan rajalle aina 12. toukokuuta saakka.
Jostain syystä Britannia oli sulkenut Itävallan rajan, eivätkä pakolaiset päässeet maahan. Surmaaminen alkoi 16. toukokuuta. Partisaanit ampuivat väkijoukkoa umpimähkään. Ustašan joukkojen jäännökset yrittivät taistella vastaan, mutta ylivoimaa oli liikaa. Tapahtumat saivat traagiset mittasuhteet: siviilejä ammuttiin summittaisesti, on kerrottu laajamittaisesta naisten raiskaamisesta ja kivittämisestä ja miesten mestaamisesta. Teloituksia jatkettiin kaksi viikkoa. Eloonjääneet pakotettiin kävelemään takaisin kotiseuduilleen. Titon oletetaan olleen täysin tietoinen asioiden kulusta. Tapahtumista ei saanut puhua Titon Jugoslaviassa ja se, että niitä ei selvitetty, oli omiaan heikentämään serbien ja kroaattien välejä.
Siperian laakiobasalttipurkaukset
Siperian laakiobasalttipurkaukset tapahtuivat nykyisten ajoitusten mukaan noin 250–251 miljoonaa vuotta sitten pääasiassa Keski- ja Länsi-Siperiassa Uralvuorten ja Lenajoen välillä. Purkausalueen keskus sijaitsi noin 500 kilometriä nykyisestä Norilskin kaupungista eteläkaakkoon. Nämä purkaukset olivat yksi suurimmista tuliperäisistä tapahtumista maapallon 500 viimeisen miljoonan vuoden aikana. Näitä jättimäisiä, pitkään jatkuneita purkauksia pidetään permikauden lopun joukkotuhon alkuunpanevana syynä. Purkaukset nostivat Maan keskilämpötilaa enintään 5 °C ja kiihdyttivät samalla meriin varastoituneen metaanin purkautumista nostaen keskilämpötilaa lisää noin 5 °C. Tämä ”suuri kuolema” hävitti jopa 99,5 % yksittäisistä eliöistä maapallolla.
Bleiburgin murhenäytelmä
Tapahtumat
On huomattava, että NDH:n julmuuksista todella vastuussa olleita henkilöitä, kuten Ante Pavelić ja Maks Luburić, pääsi Bleiburgin kautta pakenemaan oikeudellista vastuutaan ulkomaille.
Siperian laakiobasalttipurkaukset
Siperian purkausten luokkaa olevat valtavat laakiobasalttipurkaukset ovat harvinaisia Maan historiassa. Ne liittyvät Maan vaipassa tapahtuviin hitaisiin virtauksiin. Siperian laakiobasalttipurkaukset syntyivät permi-triaskauden rajalla nykytiedon mukaan noin miljoonan vuoden sisään noin 250 miljoonaa vuotta sitten. Purkaukset lienevät alkaneet noin puoli miljoonaa vuotta ennen permikauden loppua.
Bleiburgin murhenäytelmä
Arvioita uhrimäärästä
thumb|right|217x217px|Bleiburg 2007 Uhrien määrästä on esitetty erilaisia spekulaatioita. Asia ei selvinne ennen Britannian arkistojen aukeamista. (Kroaatteja noin 250 000, serbejä noin 30 000, saman verran sloveeneja ja montenegrolaisia noin 12 000)
Siperian laakiobasalttipurkaukset
Purkaus alkoi, kun Maan vaipassa nousi ylöspäin pluumi , kuuman laavan pylväs. Jotkut väittävät purkauksia valtavan asteroiditörmäyksen aiheuttamiksi. Purkaus puhkaisi joissain kohdin vanhan paksun mannerkuoren, kratonin. Ensin tapahtui valtavia räjähdyspurkauksia, joista tuli tuffia ja ryoliittista laavaa. Sitten Maan kuoren raoista purkautui suuret määrät basalttista laavaa.
Purkausalue oli Keski-Siperiassa 50–75 pohjoista, 60–120 itäistä pituutta Ob- ja Lenajokien välisellä alueella. Purkauksia tapahtui Jamalilla, Hanti-Mansiassa sekä Krasnojarskin, Sverdlovskin, Tjumenin, Omskin, Tomskin, Nnovosibirskin alueiden ja läntisen Jakutian alueella.
Purkausalueen keskus oli nykyisen Taimyrin alueen eteläosissa ja Evenkian pohjoisosissa. Siellä on Keski-Siperian ylänkö, joka jakautuu Putoranan, Tunguskan ja Viljuin laakioihin. Basalttista laavaa purkautui myös Pohjois-Siperian alangolla. Keski-Siperian ylänkö on kukkulainen ja vuorinen elue Taimyrin niemimaan eteläpuolella ja Ala-Tunguskan pohjoispuolella oleva harvaan asuttu alue. Purkausalue ulottui etelässä Bratskin seudulle asti Baikaljärjestä pohjoiseen.
Purkausalueen keskus oli kolmiossa Norilsk-Tura-Hatanga. Se oli suunnilleen Jeniseijoen itäpuolella noin 500 km Norilskista eteläkaakkoon paikassa 90 itäistä pituutta, 55 pohjoista leveyttä Putoranavuorten lähellä. Säilynyt basalttialue on suunnilleen pohjois-eteläsuuntainen noin 1000 km pitkä ja 500 km leveä soikio, jota ympäröi tuffialue ja pienempien purkausalueiden laaja vyöhyke, jonka läpimitta on noin 1500–2000 km. Lännempänä alavalla maalla Obin ja Irtyšin seuduilla oli pienempiä basalttipurkausalueita.
Siperian laakiobasalttipurkaukset tuottivat arviolta 1–4, jopa 6 miljoonaa kuutiokilometriä laavaa. Laava- ja tuffikerrostumia syntyi Norilskin ja Maymecha-Kotuyn alueilla 3000–3500 metrin paksuudelta, ja kerrostumien maksimipaksuus oli jopa 6500 m. Tunguskan alueella näiden kerrostumien paksuus on vain 100–1400 metriä.
Purkausjakson aikana tapahtui yksittäisiä jopa 2000 km³ laavaa pinnalle nostaneita purkauksia. Näin ollen yksittäisten purkausten luokka saattoi olla hyvin valtava, purkausten voima-asteikon yläpäässä. Purkaukset saattoivat olla Toban luokkaa eli VEI 8. Purkaus synnytti Norilsk-Talnahin nikkeli-kupari-palladium-esiintymät. Purkaukset kestivät noin miljoona vuotta. Purkausten tuhkaa on löydetty kauempaa, Kiinan tuon ajan kerrostumista.
Purkausten elämää tuhoava vaikutus
Purkausten maailmanlaajuinen tuhovaikutus perustui alussa niiden viilentävään vaikutukseen. Myöhemmin purkaukset nostivat kasvihuonekaasuillaan Maan lämpötilan 6 astetta korkeammalle kuin aiemmin. Tällöin uskotaan merenpohjan klatraattien vapauttaneet metaania, joka lämmitti Maata edelleen. Metaani hajosi Maan ilmakehässä hiilidioksidiksi, mikä söi ilmakehän happea ja tappoi monia eläimiä. Hapettomaksi muuttuneet meren rikkibakteerit myrkyttivät merivettä ja ilmaa rikkiyhdisteillä. Purkaukset purkivat myös suoraan fluoriyhdisteitä, jotka ovat eläimille myrkyllisiä.
Mike Thackwell
Mike Thackwell (s. 30. maaliskuuta 1961 Auckland, Uusi-Seelanti ) on entinen uusiseelantilainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan viiteen osakilpailuun, mutta selviytyi karsinnoista lähtöruudukkoon vain kaksi kertaa ollen aika-ajossa parhaimmillaan 24:s. Ruutulipulle saakka hän ei koskaan päässyt eikä näin ollen saavuttanut yhtään MM-pistettä.
Thackwell oli aikanaan nuorin F1-kilpailuun osallistunut kuljettaja lähdettyään ensimmäiseen kilpailuunsa 19 vuoden ja 182 päivän ikäisenä. Hän ei kuitenkaan tehnyt koskaan todellista läpimurtoa F1:siin ja muita saavutuksia ei tullut. Ennätys rikottiin kauden 2009 Unkarin GP:ssä, jossa Toro Rosso-tallin kuljettaja Jaime Alguersuarista tuli kaikkien aikojen nuorin kuljettaja.
Thackwell sai kunnian voittaa viimeisen Euroopan Formula 2 -sarjan mestaruuden vuonna 1984, kun se korvattiin International Formula 3000 -sarjalla vuodesta 1985 eteenpäin. pienoiskuva|vasen|Ralt RH6-84, jolla Thackwell voitti Formula 2 -sarjan mestaruuden vuonna 1984.
Eino Grön laulaa tangoja
Eino Grön laulaa tangoja on suomalaisen Eino Grönin kokoelma-albumi vuodelta 1967.
Fluorihiilivedyt
thumb|250px|right|Kaavakuva aromaattisten fluorihiilivetyjen pakkautumisesta. HFC-yhdisteet eli fluorihiilivedyt sisältävät vetyä, fluoria sekä hiiltä. HFC-yhdisteitä käytetään muun muassa kylmäaineina kylmä- ja ilmastointilaitteissa. Ne ovat fluorattuja kasvihuonekaasuja.
Ympäristövaikutukset
HFC-yhdisteet eivät ole otsonikerrosta tuhoavia yhdisteitä, mutta ne ovat voimakkaita kasvihuonekaasuja. HFC-yhdisteet lisäävät ilmaston lämpenemistä satoja tai tuhansia kertoja voimakkaammin kuin hiilidioksidi. Lokakuussa 2016 maailman maat sopivat Montrealin pöytäkirjan Kigalin muutoksella HFC-yhdisteiden tuotannon ja kulutuksen säätelystä. Käytön rajoittamisella on arvioitu saavutettavan jopa 0,4 astetta Pariisin ilmastosopimuksen tavoitteista.
Lähteet
Organofluorine_chemistry
Taksi
thumb|upright=1.5|Taksi ja sen kuljettaja [[Kashmarissa, Iranissa.]] Taksi on yksittäiseen, lyhytaikaiseen käyttöön vuokrattava kulkuneuvo ja kuljettaja.
Kuljettajaa kutsutaan taksinkuljettajaksi, puhekielessä taksikuskiksi. Taksitoiminnan tarkoituksena on etukäteen sovitusti siirtää yksi tai sitä useampi henkilö mahdollisine matkatavaroineen paikasta toiseen korvausta vastaan. Suomessa taksin kuljettajana toimiminen sekä taksiliikenteen harjoittaminen on luvanvaraista. Molempiin tarvitaan eri lupa.