cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Manuel Almunia
Ura
Vuoden 2012 heinäkuusta Watfordia edustanut 191-senttinen Almunia on pamplonalaisen Osasunan kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran B-joukkueessa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä kaudella 1997–1998. Synnyinkaupunkinsa seuran edustusjoukkueen pelaavaan kokoonpanoon hän ei kuitenkaan noussut, vaan pelasi kaudet 1999–2001 lainalla Cartagonovassa ja Sabadellissa.
Vuonna 2001 Almunia siirtyi vigolaiseen Celtaan, jossa hän ei myöskään vakiinnuttanut paikkaansa ja vietti kolme kautta lainassa eri seuroissa. Pelatessaan Segunda Divisiónin Eibarissa kaudella 2001–2002 hän päästi pelaamassaan 34 täydessä ottelussa 19 maalia ja oli sarjan paras maalivahti (Zamora). Kaudella 2002–2003 hän teki ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa huelvalaisen Recreativon riveissä ja kaudella 2003–2004 hän nousi Albaceten ykkösmaalivahdiksi Carlos Roan sairastuttua.
Almunia liittyi Arsenalin riveihin 14. heinäkuuta 2004 ja pelasi ensi kerran liigacupissa 27. lokakuuta 2004 ottelussa Manchester Citya vastaan. Almunia torjui Arsenalin kaikki kauden liigacup-ottelut. Yleensä kaikki cup-ottelut torjuva Almunia on tunnettu hyvänä rangaistuspotkujen torjujana, osoituksena kauden 2004–2005 FA Cup, jossa espanjalaisvahti torjui kaksi rangaistuspotkua Sheffield Unitedia vastaan ja joukkue eteni puolivälieriin.
Vuoden 2006 Mestarien liigan loppuottelussa Almunia aloitti vaihtopenkillä, mutta Jens Lehmannin jouduttua ulosajetuksi hän pääsi kentälle. Ottelussa Almunia päästi kaksi maalia ja FC Barcelona voitti mestaruuden. Kaudella 2007–2008 Almunia nousi Lehmannin ohi Arsenalin ykkösmaalivahdiksi. Lehmann jätti seuran seuraavana kesänä ja Almuniasta tuli joukkueen selkeä ykkösmaalivahti.
Kaudella 2011-2012 Almunia ei enää ollut Arsenalin managerin suosiossa. Hänet lainattiin lokakuun 2011 ajaksi West ham Unitediin, jossa hän sai pelata neljä ottelua. Kauden päätteeksi Arsenal vapautti Almunian sopimuksen päättyessä. Heinäkuussa 2012 Almunia teki sopimuksen Watfordin kanssa.
Antonio Blanco
Antonio Blanco Conde (s. 23. heinäkuuta 2000 Montalbán de Córdoba, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Cádizia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
18. elokuuta 2022 Blanco siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella Cádiziin.
Maajoukkueura
Blanco pelasi ensimmäisen maaottelunsa aikuisten tasolla Liettuaa vastaan 8. kesäkuuta 2021. Espanja pelasi tuon ottelun alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanolla, kun aikuisten maajoukkueeseen kuulunut Sergio Busquets antoi positiivisen COVID-19 näytteen ennen ottelua ja sen johdosta osa joukkueesta joutui eristykseen.
Saint-Briac-sur-Mer
Saint-Briac-sur-Mer (bretoniksi Sant-Briag) on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla, noin 15 kilometriä Saint-Malon kaupungista länteen.
Nils Ludvig Arppe
Arppen vanhemmat olivat laamanni Nils Arppe (1766–1823) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Margareta Sofia Wegelius. Arppe pääsi ylioppilaaksi Turussa 1820 ja hän suoritti tuomarintutkinnon Turun akatemiassa 1823 sekä oli auskultanttina Vaasan hovioikeudessa 1823. Seuraavana vuonna hän aloitti työn lankomiehensä Johan Fabritiuksen sahaliikkeessä Kiteen Puhoksessa sahaliikkeen ja kartanon hoitajana. Hän perusti 1832 Kuurnankosken sahan ja vuokrasi seuraavana vuonna Puhoksen ja Utran sahat.
Arppe tunnetaan myös Läskelän paperitehtaan perustajana. Wärtsilä Oyj:n juuret ovat Värtsilään vuonna 1834 perustetussa sahassa, jonka Arppe osti vuonna 1836. Vuonna 1833 Arppe rakennutti Kiteen Puhoksessa Ilmarisen, Suomen ensimmäisen höyrylaivan, joka hinasi puutavaralotjia Saimaan vesistössä. Arppe myös raivautti vesireittejä, jotta uitto sujuisi helpommin.
Arppe oli naimisissa 1840–1843 Jeanette Porthanin (k. 1843) kanssa, 1845–1855 edellisen sisaren Matilda Porthanin (k. 1855) kanssa ja vuodesta 1856 Amalia Kristina Seitzin (k. 1908) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa. Arppen poikia olivat tohmajärveläinen tilanomistaja, kunnallisneuvos Nils Josef Edvard Arppe (1841–1887) ja Värtsilän ja Möhkön rautatehtaiden isännöitsijä Klas Ludvig Arppe (1846–1891).
Arppe on haudattu Kiteen kirkkomaahan kahden ensimmäisen vaimonsa, Porthanin sisarusten, Jeanetten ja Mathildan väliin. Samaan sukuhautaan on haudattu myös Arppen 7-vuotiaana kuollut Anna-tytär hänen kolmannesta avioliitostaan. Kiteen keskustassa oleva yläkoulu on nimetty hänen mukaansa Arppen kouluksi.
Nils Ludvig Arppe ja senaattori, Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston rehtori Adolf Edvard Arppe olivat keskenään velipuolia. pienoiskuva|Wärtsilä Oy:n pystyttämä Nils Ludwig Arppe-muistomerkki vanhassa Värtsilässä vuonna 1936.
Francis Fukuyama
Yoshihiro Francis Fukuyama (s. 27. lokakuuta 1952 Chicago) on yhdysvaltalainen filosofi, poliittisen taloustieteen tutkija ja kirjailija. Hän toimii vanhempana tutkijana Stanfordin yliopiston Center on Democracy, Development and the Rule of Law:ssa.
Fukuyama tunnetaan parhaiten ajatuksestaan ”historian lopusta”, jonka hän esitti teoksessaan Historian loppu ja viimeinen ihminen (1992). Hänen mukaansa kaikki inhimillisen historian kannalta merkittävä on jo tehty ja ihmiskunnan historian kehitys ideologioiden välisenä taisteluna on suurelta osin päättynyt liberaalin demokratian voittoon. Hänen ajatuksiinsa vaikuttivat erityisesti kylmän sodan päättyminen ja Berliinin muurin kaatuminen vuonna 1989.
Vuonna 2011 ilmestyneessä teoksessaan The Origins of Political Order: From Pre-Human Times to the French Revolution (Profile, 2011) Fukuyama käsittelee ihmisen poliittista järjestäytymistä esihistoriallisilta ajoilta aina Ranskan vallankumoukseen saakka ja tutkii, miksi eri yhteisöt päätyvät demokraattisen tai autoritaarisen järjestelmään. Erityiskohteena hänellä on Kiina. Teos on aiheesta ensimmäinen osa, ja tekeillä olevassa toisessa osassa Fukuyama käsittelee kysymystä nykypäivään saakka.
Loreena McKennitt
pienoiskuva|Loreena McKennitt esiintymässä vuonna 2012. Loreena McKennitt (s. 17. helmikuuta 1957) on kanadalainen laulaja, harpunsoittaja ja pianisti. Hän säveltää ja esittää new age -vaikutteista kelttiläistä musiikkia.
Elämä
McKennitt syntyi vuonna 1957 Mordenissa Manitoban provinssissa Jack ja Irene McKennittille. Hänellä on sekä irlantilaisia että skotlantilaisia sukujuuria. Hän muutti Stratfordiin Ontarioon vuonna 1981.
Vuonna 1985 McKennitt julkaisi esikoisalbuminsa Elemental. Hän keräsi maailmanlaajuista huomiota myöhemmillä itsetuotetuilla julkaisuillaan To Drive the Cold Winter away (1987), Parallel Dreams (1989), The Visit (1991), The Mask and Mirror (1994), A Winter Garden (1995) ja The Book of Secrets (1997). The Mummer’s Dance -single oli menestys, ja sitä soitettiin paljon Pohjois-Amerikan radiokanavilla keväällä 1997. Kaikki McKennittin työt on julkaissut hänen oma levy-yhtiönsä Quinlan Road. Vuonna 1995 McKennittin esittämä kappale ”Bonny Portmore” soi fantasiaelokuvassa Highlander 3: Saalistaja, mikä kasvatti hänen levymyyntiään merkittävästi.
Vuonna 1998 McKennittin sulhanen Ronald Rees, veli Richard ja läheinen ystävä Gregory Cook hukkuivat veneilyonnettomuudessa. Tragedia vaikutti McKennittiin syvästi, ja hän perusti samana vuonna Cook-Rees Memorial Fund -säätiön. Hän julkaisi kahdesta live-esiintymisestään albumin Live in Paris and Toronto, jonka tuotot lahjoitettiin säätiölle. Sen jälkeen McKennitt esiintyi vain satunnaisesti ja harvoin, kunnes julkaisi uuden albuminsa An Ancient Muse vuonna 2006.
Kesäkuussa 2004 Kanadan kenraalikuvernööri Adrienne Clarkson teki McKennittistä Order of Canadan jäsenen.
Musiikki
McKennittin musiikissa on vaikutteita ympäri maailmaa. McKennitt tuottaa levynsä omassa itsenäisessä levy-yhtiössään, Quinlan Roadissa.
Ossi Muurainen
Ossi Muurainen on suomalainen pesäpallon syöttötuomari joka tuomitsee Miesten Superpesistä. Muurainen aloitti syöttötuomarina miesten Superpesiksessä kaudella 1999. Kaudesta 2000 lähtien hänen tuomariparinaan on toiminut pelituomari Tommi Nupponen. He ovat tuominneet Itä-Länsi-ottelussa ja finaaliotteluissa. Muurainen on valittu vuoden parhaaksi tuomariksi kaksi kertaa. Hän on voittanut kaksi kertaa myös Superpesiksen kultaisen pillin joka jaetaan pelaajien äänestämälle parhaalle tuomarille. 27. kesäkuuta 2022 mennessä Muurainen oli tuominnut 547 ottelua Superpesiksessä. Hänellä on eniten tuomittuja otteluita kaikista tuomareista Superpesiksen historiassa.
André Swanström
André Swanström (s. 1974) on suomalainen teologian tohtori ja kirkkohistorian dosentti. Hän on valmistunut teologian tohtoriksi vuonna 2004 Åbo Akademissa ja hän on saanut sittemmin saman yliopiston dosentuurin. Swanström on tutkinut muun muassa juutalaisuutta, antisemitismiä, sotilaspastoreita ja suomalaisia vapaaehtoisia SS-Waffen miehiä.
Swanström on Suomen kirkkohistoriallisen seuran puheenjohtaja.
SS-vapaaehtoiset
Swanströmin teos Hakaristin ritarit (Atena 2018) herätti laajaa huomioita, koska teoksessa esitettiin osan suomalaisista SS-miehistä osallistuneen sotarikoksiin monien muiden maiden SS-miesten tavoin. Hän toi esille, että moni suomalainen SS-mies oli suuntautunut poliittisesti kansallissosialismiin. Teos sai ristiriitaisen vastaanoton. Fasismia tutkinut dosentti Oula Silvennoinen kirjoitti teoksesta ylistävän arvion kun taas emeritusprofessori Ohto Manninen kirjoitti, ettei teos täytä "historiantutkimuksen kriittisyys- ja laatukriteereitä". Sotahistorian apulaisprofessori Mikko Karjalainen arvioi, että sen perusteella muutama vapaaehtoinen todennäköisesti oli mukana surmateoissa, mutta tutkimuksessa tehdään perusteettoman vahvoja yleistyksiä ja esitetään useita syytöksiä ilman riittävää näyttöä. Swanströmin mukaan Mannisen kritiikki oli köykäistä, perehtyminen tutkimukseen pintapuolista, nimiä oli kirjoitettu väärin ja teoksen sivumäärä oli väärin. Swanströmin mukaan Mannisen agenda tuntuu olevan suojella SS-miesten mainetta. Karjalaisen kritiikkiin Swanström vastasi, että sotarikokset eivät ole kirjan keskeisin teema eivätkä tutkimuksen kysymyksenasettelussa.
Kirjan vuoksi Kansallisarkisto teetti aiheesta selvityksen, jonka projektiryhmässä Swanström oli mukana. Selvityksen tulos oli, että todennäköisesti jotkut noin 1 400 suomalaisesta olivat mukana siviilien tai sotavankien surmaamisessa SS-joukoissa, mutta enemmistö suhtautui sellaiseen kielteisesti. Muutaman suomalaisen sodanaikaisista päiväkirjoista löytyi antisemitistisiä näkemyksiä, mutta paljon useamman päiväkirjoissa tuomittiin juutalaisten julma kohtelu. Tutkimuksen mukaan kansallissosialistista aatetta levitti vain pieni osa SS-vapaaehtoisista. Kansallisarkisto korosti, että joitain poikkeuksia lukuun ottamatta vapaaehtoiset eivät kannattaneet rotuoppeja tai kansallissosialismia vaan halusivat turvata Suomen itsenäisyyden sekä suhtautuivat kielteisesti väitettyjä väkivallantekoja kohtaan. Yksittäisten tapahtumien tarkkaan arviointiin lähdeaineiston tarkkuus ei selvityksen mukaan riittänyt.
Swanström on väittänyt SS-miehistä kirjoittaneen professori Mauno Jokipiin harjoittaneen SS-miehiä käsittelevissä tutkimuksissaan systemaattista tutkimusaineistojen vääristelyä. Kari Kallosen mukaan Jokipiillä ei ollut käytössään Panttipataljoona-teosta tehtäessä vuonna 1968 kaikkea Swanströmin käyttämää aineistoa. Jokipii mainitsee puuttuvista asiakirjoista jo omissa teoksissaan. Kansallisarkiston arvion mukaan puuttuvat palvelussitoumukset ovat päätyneet tutkijoiden käyttöön Suojelupoliisin arkistoista Swanströmin mukaan Suojelupoliisi toimitti kaikki SS-palvelussitoumukset Sota-arkistoon vuoteen 1981 mennessä ja Jokipiillä oli käytössään sama materiaali kuin Swanströmillä.
Vuonna 2022 Swanström jatkoi suomalaisten SS-miesten käsittelyä kirjassa ''Valkoisen uskon soturi. Jääkäri, pappi ja SS-mies Kalervo Kurkiala.'' Kirja oli ehdolla Kanava-palkinnon saajaksi.
NRP Almirante Gago Coutinho (A523)
Valmistus
Alus tilattiin Tacoma Boatbuilding Companyltä Tacomasta Washingtonista, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1984. Alus laskettiin vesille 12. tammikuuta 1985 nimellä USNS Assurance (T-AGOS 5) kumminaan apulaislaivastoministeri Joseph K. Taussig Jr:n puoliso. Alus luovutettiin 1. toukokuuta Military Sealift Commandille ja otettiin palvelukseen vielä samana päivänä.
Palvelus
Vuonna 1999 alus luovutettiin Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa tutkimusaluksena nimellä NRP Almirante Gago Coutinho.
Mutala (albumi)
Mutala on suomirockyhtye Eppu Normaalin 23. marraskuuta 2011 julkaistu studioalbumi, joka sisältää yhtyeen vanhoja, uudelleen akustiseen muotoon sovitettuja kappaleita. Yhtye tiedotti uuden albumin julkaisemisesta kotisivustollaan 21. syyskuuta 2011. Tällöin albumin kappalelistaa ei vielä julkaistu, mutta nauhoitussessiossa oli yhtyeen mukaan syntynyt 30 uutta sovitusta "enemmän ja vähemmän tunnetuista Eppujen kappaleista". Lopullinen, 32 kappaletta sisältävä kappalelista julkaistiin yhtyeen kotisivuilla 10. lokakuuta 2011.
Uusi albumi on nauhoitettu Ylöjärvellä sijaitsevan Mutalan kylän maamiesseuran talolla kesän 2011 aikana. Projektin innoittajana oli yhtyeen haave toteuttaa ns. "kuistialbumi", jolla kappaleet olisi nauhoitettu vanhan ajan tapaan. Alun perin yhtyeen oli tarkoitus nauhoittaa albumi kitaristi Mikko "Pantse" Syrjän kotitalon kuistilla, mutta mainion akustiikan vuoksi yhtye päätyi nauhoittamaan levyn Mutalassa. Levyllä myös Martti Syrjän lauluääni on muuttunut edellisiin albumeihin verrattuna.
Mutala-albumi julkaistiin tupla-cd:nä, kolmoisvinyylinä ja Streaming-versiona MP3-muodossa, ja levy ylitti 10 000 myydyn kappaleen eli kultalevyrajan 14. joulukuuta 2011. Albumin Pure Audio Blu-ray -painos julkaistiin 20. kesäkuuta 2012, ja se sisältää kappaleet stereo- ja 5.1-versioina. Mutala Pure Audio Blu-ray on maailman ensimmäinen julkaisu tämän korkealaatuisen (24bit/192kHz) audioformaatin Pop/Rock- kategoriassa.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kingcharlesinspanieli
Kingcharlesinspanieli (King Charles Spaniel, Yhdysvalloissa English Toy Spaniel) on pienikokoinen englantilainen seurakoirarotu.
Ulkonäkö
Kingcharlesinspanieli on vankkarakenteinen, hienostunut pienikokoinen kääpiökoirarotu. Suurimmat ulkonäölliset erot cavalierkingcharlesinspanieliin ovat pienempi koko, lyhyempi kuono ja pyöreämpi kallo. Pää on kupolimainen ja kohtalaisen suuri, otsapenger selvästi erottuva. Kuono on leveä, syvä, neliömäinen ja ylöspäin kääntynyt. Silmät ovat suhteellisen suuret, kaukana toisistaan ja sävyltään tummat. Korvat ovat erittäin pitkät, riippuvat, alas kiinnittyneet ja runsashapsuiset. Säkäkorkeutta ei ole määritelty, mutta painon tulisi vaihdella 3,6–6,3 kg välillä.
Koiran karva on pitkää ja silkkistä; vähäinen laineikkuus sallitaan, mutta kiharuus luokitellaan virheeksi. Väriltään se voi olla joko black and tan (musta punaruskein merkein), tricolor (kolmivärinen helmenvalkoinen mustin laikuin ja punaruskein merkein), blenheim (helmenvalkoinen kastanjanruskein laikuin) tai ruby (kastanjanpunainen). Sekä blenheimillä että tricolorilla tulisi olla leveä valkea otsapiirto, minkä lisäksi ensiksi mainitulla tulisi olla myös kirkkaan kastanjanpunainen, kolikon kokoinen täplä otsapiirron keskellä. American Kennel Club:n rotumääritelmässä tricoloria kutsutaan nimellä "prinssi Kaarle" (Prince Charles) ja black & tania nimellä "kuningas Kaarle" (King Charles).
Alkuperä
thumb|250px|Kääpiöspanieleja vuodelta 1915. Erään teorian mukaan rodun esi-isät olivat japanilaisia tai kiinalaisia kääpiökoiria, joita tuotiin Englantiin 1500-luvulla. Niitä risteytettiin uudessa kotimaassaan metsästysspanieleiden kanssa, jolloin tuloksena oli itämaisilta koirilta peritty koko ja päänmuoto yhdistettynä spanieleiden rotutyyppiin. Toisen teorian mukaan kääpiöspanielit olisivat kulkeutuneet Aasiaan Espanjasta, jota pidetään varhaisten metsästysspanieleiden alkuperämaana. Aasialaiset koiraharrastajat olisivat sittemmin jalostaneet rotutyyppiä eteenpäin ja vieneet koiriaan Englantiin, Ranskaan ja Italiaan.
Renessanssin aikaisessa Englannissa kääpiöspanielit olivat alun perin ulkonäöltään metsästysspanieleiden pienikokoisia versioita. Ne tunnettiin nimillä Spaniel Gentle ("hellä spanieli") ja Comforter ("lohduttaja"). 1600-luvulla ne olivat useiden brittiläisten aatelistalojen maskotteja. Viktoriaanisella aikakaudella noin 1800-luvulla englantilaisia kääpiöspanieleita alettiin risteyttää aasialaisten kääpiökoirien – luultavimmin japanese chinin ja mopsin – kanssa. Lopputuloksena syntyi rotu, joka tunnetaan nykyisin kingcharlesinspanielina: sillä oli kupolimaisempi pää, litteämpi naama ja lyhyempi kuono kuin alkuperäisellä kuningas Charlesin ajan kääpiöspanielilla. Tämä uusi versio yleistyi niin paljon, että alkuperäinen tyyppi oli vähällä kuolla sukupuuttoon – se on sittemmin elvytetty ja tunnetaan nykyisin cavalierkingcharlesinspanielina.
Suomeen tuotiin ensimmäiset rodunedustajat jo 1900-luvun alussa, mutta populaatio ehti sittemmin hävitä, ja uusia yksilöitä tuotiin vasta 1960-luvulla. Vuonna 1974 perustettiin Kingcharlesinspanieli ry, rotua harrastava yhdistys, joka kuuluu Suomen Kääpiökoirat ry:n alaisuuteen.
Ewa Kaarela & Swing Band
Ewa Kaarela Swing Band on tamperelainen, monipuolisista muusikoista koostuva jazzyhtye. Yhtye on tuttu paitsi kotiseudullaan, myös lukuisista esiintymisistään eri puolella Suomea järjestetyissä jazz-tapahtumissa.
Antti Salminen
Antti Eemeli Salminen (s. 19. syyskuuta 1983 Tampere) on suomalainen filosofi, runoilija, tietokirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hän on toiminut Niin & näin -lehden toisena päätoimittajana vuodesta 2010. Salminen on myös osa-aikainen vieraileva professori Taideyliopiston kirjoittamisen maisteriohjelmassa.
Elämä ja ura
Keväällä 2001 Salminen voitti HumArt-kustannuksen runokilpailun, jonka myötä häneltä julkaistiin runokokoelma Jälkikuvia tomussa. Salminen kävi vielä tuolloin Tampereen klassillista lukiota, josta hän valmistui ylioppilaaksi keväällä 2003. Hän aloitti yleisen kirjallisuustieteen opinnot Tampereen yliopistossa jo abiturienttina syksyllä 2002 ja valmistui maisteriksi keväällä 2006. Tohtoriksi Salminen väitteli syksyllä 2010 Paul Celanin poetiikasta.
Salminen on Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen dosentti, erikoisalanaan kirjallisuudenfilosofia. Hän suoritti siviilipalveluksensa Tampereen yliopiston julkaisemassa Aikalainen-lehdessä vuonna 2005 ja on toiminut lehden toimittajana ja päätoimittajana. Salminen on ottanut kantaa yliopistomaailman muutoksiin ja julkaisi vuonna 2010 Juha Suorannan ja Tere Vadénin kanssa aihetta käsittelevän teoksen Tuleva yliopisto. Vuonna 2013 Salminen ja Tere Vadén julkaisivat pohdiskelevan teoksen Energia ja kokemus.
Vuonna 2013 ilmestyi Salmisen toinen runokokoelma Nollankuori ja vuonna 2014 esikoisromaani Lomonosovin moottori, joka sai Kalevi Jäntin palkinnon sekä Tähtivaeltaja-palkinnon.
Geyzing
Geyzing tai Gyalshing on Intian Sikkimissä sijaitseva kaupunki, joka toimii Länsi-Sikkimin piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Sieltä on noin 117 kilometrin matka osavaltion pääkaupunki Gangtokiin. Nimi Gyalshing tarkoittaa kuninkaan puutarhaa.
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku on 4 013 henkeä. Hindulaiset muodostavat enemmistön 59 prosentilla, buddhalaisia on 27 prosenttia, muslimeita lähes 7 prosenttia ja kristittyjä melkein 6 prosenttia. Lukutaitoisten osuus väestöstä on 89 prosenttia.
Enemmistö väestöstä puhuu nepalia, mutta kaupungissa esiintyy runsaasti vähemmistökieliä kuten newaria ja šerpaa.
Leon Balogun
pienoiskuva|Leon Balogun vuonna 2017. Leon Aderemi Balogun (s. 28. kesäkuuta 1988 Länsi-Berliini, Saksa) on saksalaissyntyinen nigerialainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Queens Park Rangersissa ja Nigerian jalkapallomaajoukkueessa. Balogun on pelannut aiemmin Türkiyemspor Berlinissä, Hannover 96:ssa, Werder Bremenissä, Fortuna Düsseldorfissa, Darmstadt 98:ssa, Mainz 05:ssä, Brighton & Hove Albionissa ja Wigan Athleticissa ja Rangersissa.
Yksityiselämä
Leon Balogun syntyi Saksassa saksalaiselle äidille ja nigerialaiselle jorubataustaiselle isälle. Hän ei kuitenkaan osaa puhua joruban kieltä, koska hänen vanhempansa halusivat assimiloitua saksalaiseen kulttuuriin.
Alfredo Hernandez
Alfredo Hernandez on yhdysvaltalainen rumpali, joka on soittanut muun muassa yhtyeissä Kyuss ja Queens of the Stone Age. Hän soitti myös vähän aikaa Chessä.
Hän liittyi Kyussin riveihin vuoden 1994 lopulla, korvaamalla Brant Bjorkin yhtyeen kiertueen aikana. Hän pääsi soittamaan ainoastaan Kyussin viimeisellä albumilla ...And The Circus Leaves Town. Herdandez soitti myös Queens Of The Stone Agen debyyttialbumilla Queens Of The Stone Age, joka julkaistiin vuonna 1998.
Ala-Baijeri
Ala-Baijeri on yksi saksalaisen Baijerin osavaltion seitsemästä hallintopiiristä. Se sijaitsee itäisen Baijerin alueella ja sen keskuskaupunki on Landshut. Sen pinta-ala on 10 329 neliökilometriä ja siellä on arviolta 1 212 119 asukasta (vuonna 2015).
Ala-Baijerin hallintopiiri on jaettu yhdeksään piirikuntaan ja kolmeen piirivapaaseen kaupunkiin. Piirivapaita eli piirikuntiin kuulumattomia kaupunkeja Ala-Baijerissa ovat Landshut, Passau ja Straubing.
Inge II Bårdinpoika
Inge II Bårdinpoika (,, 1185 – 23. huhtikuuta 1217) oli Norjan kuningas vuosina 1204–1217. Hän oli aatelismies Bård Guttormssonin ja Norjan kuninkaan Sigurd Munnin tyttären Cecilia Sigurdsdatterin poika. Ingen hallintopaikka oli pohjoisessa, Trondelagissa. Hän oli Norjan kuningas birkebeinien ja baglien välisen sisällissodan viimeisten vaiheiden aikana. Hänen valtansa ulottui lähinnä birkebeinien hallitsemaan Trondelagiin ja Länsi-Norjaan. Inge on haudattu Nidarosin tuomiokirkkoon, Trondheimiin.
Kun birkebeinit olivat nostaneet nelivuotiaan Guttorm Sigurdssonin kuninkaaksi, sai Inge hallittavakseen koko Trøndelagin. Hänen velipuolensa Haakon Hullu, jonka isä oli ruotsalainen Folkvid ja äiti Cecilia, nimitettiin jaarliksi sekä valtakunnan sijaishallitsijaksi. Haakon hallitsi Bergeniä ja Länsi-Norjaa. Guttorm kuoli jo samana vuonna, ja Cecilian kaksi poikaa olivat vahvimmat ehdokkaat seuraavaksi kuninkaaksi. Useat mahtimiehet kannattivat Haakonia, koska he pitivät häntä kyvykkäimpänä sotapäällikkönä. Mutta Trøndelagin talonpojat ja arkkipiispa Eirik Ivarsson kannattivat Ingeä. Talonpojat pitivät Haakonia vierasmaalaisena, jota he eivät tahtoneet Norjan kuninkaaksi. Inge valittiin lopulta Øretinginillä kuninkaaksi. Haakon sai kuitenkin jatkaa jaarlina ja hänet nimitettiin myös armeijan ylipäälliköksi. Lisäksi Haakon sai puolet kuninkaan verotuloista.
Kesällä 1205 Inge ja Haakon marssivat armeijan kärjessä kohti Vikeniä, missä Inge huudettiin kuninkaaksi Haugatingissa ja Borgartingissa. Birkebeinien pahimmat kilpailijat baglit eivät kuitenkaan luovuttaneet. Huhtikuussa 1206 he yllättivät Ingen ja birkebeinit Trondheimissa, missä nämä nukkuivat päihtyneinä hääjuhlien jälkeen. Inge pääsi hädin tuskin pakoon vihollisiltaan uimalla Nidelva-joen yli. Seuraavana vuonna Inge ja birkebeinit taistelivat bagleja vastaan Oslossa, mutta heikolla menestyksellä.
Vuonna 1208 birkebeinit ja baglit tekivät rauhansopimuksen Kvitsøyssä. Valtakunta jakautui siten, että baglien asettama vastakuningas Filippus Simonsson sai vallan Itä-Norjassa Svinesundista itään. Baglien Itä-Norjan ja birkebeinien Trøndelag-Länsi-Norjan välillä vallitsi siitä eteenpäin rauha. Inge rakennutti baglien polttaman Bergenin kuninkaanlinnan uudelleen. Inge oleskeli kuitenkin suurimmaksi osaksi Trondheimissa. Hän solmi diplomaattiset suhteet sekä Englannin että Skotlannin kuninkaiden kanssa.
Haakon Hullu ei ollut tyytyväinen asemaansa jaarlina ja vaati itselleen kuninkaan arvoa. Tähän Inge ei suostunut. Haakon onnistui kuitenkin kirkon tuella pakottamaan Ingen sopimukseen, jonka perusteella sen veljeksistä, joka elää pitempään, tulisi periä koko valtakunta. Molempien kuoleman jälkeen heidän perillisistään tulisi tulla kuningas. Haakonin taka-ajatuksena oli, että Haakonilla oli avioliitossa syntynyt poika Knut, kun taas Ingellä oli vain avioton poika Guttorm. Sopimus oli kuitenkin Ingelle eduksi, koska Haakon kuoli heistä ensimmäisenä, vuonna 1214.
Vuonna 1213 Trondelagin maanviljelijät olivat tarttuneet aseisiin Ingea vastaan ja tappaneet hänen nimismiehensä Strindassa protestoidakseen kruunun vuokraverovaatimuksia vastaan. Sanotaan, ettei Inge tahtonut taistella omia talonpoikiaan vastaan, mutta kuninkaan nuorempi velipuoli Skule Bårdsson sai hänet taistelemaan heitä vastaan. Vuosi Haakon Hullun kuoleman jälkeen Inge kokosi suuren armeijan Bergeniin ja pakotti trondelagilaiset hyväksymään kruunun vaatimukset, mutta jätti heidät muuten rauhaan.
Bǫglunga sǫgur eli birkebeinien ja baglien saaga kuvaa Ingen rauhallisena ja hiljaisena miehenä, joka oli ystävällinen läheisilleen. Hänen sanotaan ottaneen vastaan nuoren Haakon Haakoninpojan ja hänen äitinsä, kun he etsivät turvapaikkaa Trondheimista vuonna 1206, ja myöhemmin hän antoi Haakonin mennä kouluun Kristkirkeniin poikansa Guttormin kanssa siitä huolimatta, että Haakon oli mahdollinen kruununtavoittelija ja Guttormin kilpailija.
HMS Royal George
HMS Royal George on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Ari Kinnunen
Ari Matti Kinnunen (s. 1969 ) on Pihtiputaan kunnanjohtaja. Pihtiputaan valtuusto valitsi hänet kunnanjohtajaksi vuonna 2010. Hän oli aikaisemmin Perhon ja sitä ennen Lestijärven kunnanjohtaja. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri.
Alfonso VI (León)
pienoiskuva|Alfonso VI. Miniatyyri 1200-luvulta, [[Santiago de Compostelan katedraali|Santiago de Compostelan katedraali.]] thumb|[[Iberian niemimaan valtiot vuonna 1065: {{legend|#b97f45|García II:n valtakunta (Galicia)}} {{legend|#c2a542|Alfonso VI:n valtakunta (León)}} {{legend|#dcc882|Sancho II:n valtakunta (Kastilia)}}]] 190px|thumb|Alfonso VI:n patsas
Alfonso VI (ennen kesäkuuta 1040 – 1. heinäkuuta 1109) oli vuosina 1065–1070 Leónin kuningas ja vuodesta 1072 lähtien Kastilian kuningas.
Nousu valtaan ja kamppailu veljiä vastaan
Alfonso VI oli Kastilian Ferdinand I:n toinen poika. Kuollessaan vuonna 1065 isä jakoi valtakuntansa kolmen poikansa kesken. Heistä keskimmäinen, isän suosikki Alfonso sai Leonin kuninkuuden sekä oikeuden Toledon pakkoveroihin. Veljekset kuitenkin riitaantuivat, ja vanhin heistä, Kastilian Sancho II voitti Alfonson Llantadan taistelussa vuonna 1068 sekä uudelleen seuraavan vuoden alussa, jolloin Alfonso joutui pakenemaan Toledon hallitsijan suojiin ja Sancho liitti Leónin omaan valtakuntaansa.
Sanchon kuoltua salamurhaan vuonna 1072 Alfonso palasi Leónin kuninkaaksi. Koska Sancho oli kuollut lapsettomana, Alfonso liitti myös tämän maat omiinsa jouduttuaan sitä ennen vannomaan Rodrigo Díaz de Vivarin johtamille Kastilian ylimyksille, ettei hänellä ollut osuutta veljensä kuolemaan. Myöhemmin tämä mies tultiin tuntemaan nimellä El Cid. Vangittuaan nuorimman veljensä Garcían Alfonso liitti myös tämän kuningaskunnan Galician omaan valtakuntaansa.
Paavin ja kuninkaan kiista arvovallasta
Alfonson pitkän hallituskauden aikana Rooman kirkko sai lisää vaikutusvaltaa Espanjassa. Santiago de Compostelaan matkasi ulkomaisia pyhiinvaeltajia, ja paavi Gregorius VII pyrki saamaan kirkon irti keisarin vaikutusvallasta. Jo paavin edeltäjä Aleksanteri II oli tukenut ranskalaisten ritarien Barbastron valtausta vuonna 1064, ja heistä kumpikin selitti Reconquistan tapahtuvan paavin alaisuudessa. Lisäksi Gregorius julisti vuonna 1073 kaikkien Espanjan kuningaskuntien kuuluneen aikanaan Pyhälle Pietarille, ja näin ollen hän paavina ja Pyhän Pietarin perillisenä vaati oman johtoasemansa tunnustamista. Sama viesti kuulsi läpi vuonna 1077 Espanjan kuninkaille lähetetyssä kirjeessä.
Alfonso kieltäytyi tunnustamasta paavin ylivaltaa käyttämällä itsestään titteliä imperator totius Hispaniae, eikä paavi Gregorius enää painostanut Alfonsoa vaan näytti hyväksyvän tilanteen ja nimitti tätä Espanjan loisteliaaksi kuninkaaksi.
Liturginen kiista
Espanjassa oli käytössä mozarabien varhaisilta kristillisiltä vuosisadoilta periytynyt nk. Toledon liturgia. Vuonna 1074 paavi Gregorius VII kirjoitti Leónin ja Navarran kuninkaille ja kehotti näitä ottamaan käyttöön uudemman roomalaisen liturgian. Hankkeelle myötämielinen Alfonso VI huomasi kuitenkin mozarabialaisella liturgialla olevan laajaa kannatusta, joten hän järjesti liturgioiden välisen kilpailun. Kun Roomasta tullut liturgia osoittautui selvästi perinteistä mozarabialaista heikommaksi, määräsi kuningas uuden tavan punnita niiden välistä paremmuutta. Kumpikin liturgia oli kirjoitettu omaan kirjaansa, ja ne heitettiin tuleen ajatuksella, että jumalalle mieluisampi selviää liekeistä vahingoittumattomana. Toledolainen putosi liekeistä, jolloin kuningas vihaisesti potkaisi sen takaisin tuleen sanoen: ”taipukoon liekit kuninkaan tahtoon”. Pettynyt Alfonso pyysi 1078 paavia lähettämään Espanjaan sopivan munkin uutta liturgiaa selittämään.
Myös kuningaskunnan tärkeimpään luostariin nimitettiin uusi apotti Robert, joka ryhtyi taivuttamaan munkkeja uuden liturgian kannalle. Vaikka Robertista tuli liturgiakiistan ratkaisija, vuonna 1080 paavi korvasi hänet uudella miehellä, Bernard de Sauvetotilla. Robert oli nimittäin kannustanut kuningasta lemmenseikkailuihin kuningattaren hovinaisen kanssa ja muutenkin ilmeisesti ajanut enemmän omaa uraansa kuin paavillista arvovaltaa. Vuonna 1080 Bernard saapui ja toi mukanaan myös paavin uhkauksen julistaa Alfonso pannaan, mikäli tämä ei hankkiutuisi eroon rakastajattarestaan.
Toledon valtaus
Alfonso VI:n onnistui täyttää Leónin kuninkaiden unelma visigoottien muinaisen hallintokaupungin Toledon valtaamisesta vuonna 1085.
Taifojen painostus
Alkupuolella hallituskauttaan Alfonso VI jatkoi isänsä lailla taifojen pakkoverotusta. Saatuaan tuntuvia summia Sevillan, Granadan, Badajozin, Toledon ja Zaragozan muslimihallitsijoilta, yhä uusien vaatimusten kiristäminen näiltä alkoi houkuttaa häntä. Abd Allah, Granadan kuningas (1074/5-1090) kuvaili muistelmissaan, kuinka Alfonso VI:n tavoite oli saada muslimihallitsijat nousemaan toinen toisiaan vastaan. Kuninkaan edustaja Granadassa, kreivi Sisnando Davídiz sanoikin suoraan: ”Al-Andalus kuului aiemmin kristityille ennen arabien valloitusta...nyt...me haluamme vallata sen jälleen ja ottaa voimalla...kun teillä ei ole enää rahaa tai sotilaita valtaamme maan ilman vastarintaa.”
Kuohuntaa muslimien hallitsemassa Toledossa
Paetessaan veljeään Sanchoa Alfonso oli etsinyt ja saanut turvaa Toledon hallitsijan al-Mamunin luota. Al-Mamunin jälkeen valtaan nousi hänen kyvytön pojanpoikansa al-Qadir (1075-1085), josta ei ollut vastustamaan naapureidensa hyökkäyksiä. Valencia julistautui itsenäiseksi, ja Sevilla joutui Córdoban valtaan. Toledon asukkaat alkoivat suhtautua yhä avoimemmin vihamielisesti al-Qadiriin, joka 1080 joutui pakenemaan valtakunnastaan ja etsimään suojaa Alfonso VI:n luota. Alfonso lupasikin auliisti apuaan sillä ehdolla, että al-Qadir luovuttaisi lopulta Toledon Alfonsolle ja siirtäisi hallintonsa Valenciaan, minkä valtaamisessa Alfonson joukot myös auttaisivat.
Toledon valtaus ja Alfonson suvaitsevaisuus
Alfonso palautti al-Qadirin valtaan ja sai tältä suuret summat rahaa sekä tärkeimpien Toledoa suojaavien linnoitusten hallinnan kesällä 1081. Al-Qadirin vastainen kuohunta kuitenkin jatkui Toledossa, ja tämän pyynnöstä kesällä 1084 Alfonso VI aloitti kaupungin piirityksen. Soveliaan ajan jälkeen, jotta puolustajia ei syytettäisi islamin pettureiksi, puolustajat antautuivat keväällä 1085. Antautumisehdoissa Alfonso VI takasi kaupungin asukkaille henkilön ja omaisuuden turvan. Halukkaat muslimit saivat jäädä kaupunkiin työtään tekemään, ja lähteville kuningas lupasi vapaan poistumisen. Alfonso lupasi säilyttää suuren moskeijan koskemattomuuden, ja tasoittaakseen eri uskontojen ja väestöjen suhteita Alfonso nimitti mozarabi Sisnando Davídizin kaupungin kuvernööriksi. Saatuaan kaupungin valtaansa kuningas täytti myös lupauksensa al-Qadirille ja auttoi tämän Valencian valtaistuimelle.
Suuren moskeijan tuho
Ranskan kuningatar ja joukko ranskalaisia munkkeja vastustivat kuninkaan muslimeille osoittamaa suvaitsevaisuutta. Alfonson ollessa poissa kaupungista Toledon arkkipiispaksi nimitetty ranskalainen Bernard de Sauvetot otti muun kirkkorakennuksen puutteessa käyttöönsä Toledon moskeijan. Takaisin tultuaan kuningas lupasi rangaista omavaltaista piispaa ankarasti, mutta koston pelossa muslimit pyysivät kuningasta pidättäytymään rankaisusta. Toledon valtaus toi suuren määrän muslimeja kristityn kuninkaan alaisuuteen, ja muutamat arabikirjoittajat mainitsevatkin Alfonson kutsuneen itseään kahden uskonnon keisariksi.
Kuninkaan riita el Cidin kanssa
Alfonso VI oli tutustunut veljensä Sancho II:n sotapäällikköön el Cidiin jo Leónin ja Kastilian välisten sotien yhteydessä vuosina 1068 ja 1069. Vuoden 1072 Sanchon salamurhan jälkeen hän joutui vannomaan el Cidin johtamille Kastilian ylimyksille syyttömyyttään tähän veritekoon. Toledon valtauksen aikoihin vuoden 1081 tienoilla Alfonso alkoi suhtautua el Cidin maineeseen yhä mustasukkaisemmin, ja lopulta hän vangitsikin vasallinsa. El Cid pakeni ja tarjosi palveluksiaan muille kristityille kuninkaille ja myös Zaragozan muslimihallitsijoille. Zarogozan palveluksessa ollessaan el Cid ei ryhtynyt vastustamaan Alfonso VI:n joukkoja vuonna 1085 näiden piirittäessä kaupunkia. Koska hän ei ollut kuninkaan suosiossakaan, ei hän voinut aktiivisesti osallistua piiritykseen.
Almoravidien vastahyökkäys
Alfonso VI:n menestys sai Sevillan, Granadan ja Badajozin hallitsijat tajuamaan oman tukalan tilanteensa ja huomaamaan kyvyttömyytensä puolustautua kristittyä kuningasta vastaan. He pyysivät apua Pohjois-Afrikan Almoravideilta.
Yusuf ibn Tashufin saapuu Espanjaan
Yusuf ibn Tashufin (1061-1106) oli valloittanut Pohjois-Afrikassa Tangerin 1077 ja Ceutan 1084, mutta Espanjaan hän siirtyi vasta saatuaan taifojen hallitsijoilta avunpyynnön. Yusuf ibn Tashufin nousi maihin Algecirasissa 1086, josta jatkoi Sevillan kautta Badajoziin. Kuullessaan tapahtumasta Alfonso keskeytti Zaragozan piirityksen, kutsui joukkonsa koolle Valenciaan ja pyydettyään apua Aragonian Sancho I:ltä riensi tulokkaita vastaan. Joukot kohtasivat Zallaqassa 23. lokakuuta 1086. Taistelun alussa kristityt löivät taifojen kootut sotajoukot, mitä Yusuf kommentoi sanomalla: ”Mitä se minua liikuttaa, jos nuo miehet surmataan? He ovat kaikki vihollisiani.” Tämän jälkeen Almoravidit kävivät hyökkäykseen tiukassa muodostelmassa, ja yöhön mennessä kristityt oli ajettu pakoon.
Alfonso saa aikaa hengähtää
Yusuf ibn Tashufin ei kuitenkaan viimeistellyt Zallaqan voittoaan, vaan palasi takaisin Afrikkaan. Syytä tähän ei tiedetä, mutta mahdollisesti paluuseen vaikutti tieto Yusufin pojan kuolemasta. On myös mahdollista, että voitto Alfonsosta ei ollut ratkaiseva ja se oli tapahtunut niin raskain menetyksin, ettei Yusufilla ollut mahdollisuutta jatkaa sotimista Espanjassa. Ranskalaiset apuun kiirehtineet joukot Burgundin herttua Odon ja Toulousen kreivi Raymondin johdolla saapuivat paikalle taistelun jo rauettua ja palasivat tyhjin toimin takaisin.
Alfonso oli kärsinyt pahoja tappioita, mutta säästynyt aluemenetyksiltä. Zallaqan menestyksen innoittamina taifojen hallitsijat kieltäytyivät enää maksamasta pakkoveroa Alfonsolle. Kuninkaan palvelukseen palannut el Cid sai lupauksen pitää kaikki valloittamansa niemimaan itäiset maat, ja hän ryhtyikin al-Qadirin suojelijaksi Valenciassa ja käytännössä valtasi maan.
Almoravidien kolmas retki Espanjaan
Yusuf palasi joukkoineen Espanjaan syksyllä 1090 ja lähetti vangitsemansa Granadan kuninkaan ja tämän veljen Marokkoon. Yusuf otti haltuunsa Córdoban 1091 ja valmistautui Sevillan piiritykseen. Tällöin Sevillan hallitsija al-Mutamid pyysi apua Alfonso VI:lta, joka ryhtyi kokoamaan joukkojaan. Ennen kuin Alfonso pääsi Sevillaan, Yusufin onnistui kuitenkin valloittaa Sevilla marraskuussa 1091. Al-Mutamid päätti päivänsä marokkolaisessa vankilassa ja almohadit jatkoivat valloituksiaan rannikolla: Almería, Murcia, Denia ja Xátiva joutuivat Yusufin haltuun ja hänen onnistui vallata koko al-Andalus Badajozia, Valenciaa ja Zaragozaa lukuun ottamatta. Valenciassa el Cid johti menestyksellä puolustusta ja piti linnoitukset hallussaan.
Urraca ja Raymond
Huolimatta lukuisista avioliitoistaan Alfonso VI:lla ei ollut laillista miespuolista perijää. Hänen tyttärensä Urraca saattoi laillisesti nousta valtaan yhdessä miehensä Burgundin Raymondin kanssa. Raymond oli tullut maahan serkkunsa herttua Odon joukkojen mukana auttamaan Zallaqan taistelussa. Muiden palatessa takaisin Ranskaan hän oli jäänyt Espanjaan ja nainut Urracan 1091. Muutama vuosi tämän jälkeen Alfonso VI antoi Galician Urracalle ja Raymondille ja Raymond hallitsi aluetta varakuninkaana.
Teresa ja Henrik
Urracan ja Raymondin tie Leónin hallitsijapariksi näytti selvältä, mutta 1094 Alfonso VI antoi Portugalin aviottomalle tyttärelleen Teresalle ja tämän miehelle Burgundin Henrikille.
Alfonson poika Sancho
Leónin kruununperimys sai uuden käänteen, kun vuoden 1100 paikkeilla Alfonso VI sai pojan Sanchon. Pojan äiti oli muslimiprinsessa Zaida, Sevillan al-Mutamidin miniä. Ajatus Sanchon julistamisesta kruununperijäksi sai paljon vastustusta. Ehkäistääkseen Sanchon perimyksen Urracan mies Raymond etsi liittolaista Teresan miehestä Henrikistä, ja miehet pääsivätkin jonkinlaiseen sopimukseen vallanjaosta vuonna 1105. Raymond kuoli kuitenkin 1107 ja Sancho 1108, jolloin tilanne muuttui jälleen.
Alfonso VI järjestelee vallanperimystä uudelleen
Raymondin kuoltua Leónin ylimykset tunnustivat Urracan oikeuden kruunuun, mutta tämän pojan Alfonso Raimundezin (tuleva Alfonso VII) vaateet ohitettiin vähin äänin. Alfonso VI tajusi, että sotilaallinen ja poliittinen tilanne vaati Urracan avioitumista, ja hän rupesi etsimään sopivaa aviomiesehdokasta. Lopulta hän päätyi Aragonian ja Navarran kuninkaaseen Alfonso I:een (1104–1134). Avioliiton oli määrä yhdistää Kataloniaa lukuun ottamatta Espanjan kristityt alueet Almoravidien vastaiseen taisteluun.
Alfonso VI:n kuolema
Alfonso VI kuoli 20. kesäkuuta 1109 kesken tyttärensä Urracan ja Aragonian Alfonson häävalmisteluiden. Urracan avioliitosta tuli onneton, ja se purkaantui vuonna 1114. Sitä ennen aviopuolisot olivat taistelleet sekä keskenään että myös Urracan sisarta Teresaa vastaan.
Lippalakki
Baseball-lakki
Baseball-lakki, jota kutsutaan usein lippikseksi, on kehittynyt baseball-pelaajien käyttämästä lakista. Siinä on pyöreä kupu ja jäykkä, usein kaareva, lippa. Edessä on yleensä joko kirjailtu tai painettu kuvio. Alun perin se oli jonkin baseball-joukkueen logo; nykyään se on usein myös lakin valmistajan tunnus, tai jonkin yrityksen tai yhteisön mainos. Lippikset ovat ensisijaisesti kesäpäähineitä, ja valmistettu ohuesta, kovitetusta tai pehmeästä kankaasta, tai verkosta. Useimpien baseball-lakkien kokoa voi säätää lakin takapuolelta.
Flat cap
Flat cap eli lätsä on litteä, lyhytlippaisempi ja hattumaisempi päähine. Se on kehittynyt Isossa-Britanniassa vanhoista villakankaisista myssyistä. Koska valtio halusi lisätä villan kotimaista käyttöä, villakankaiset hatut määrättiin 1571 pakollisiksi sunnuntaina ja juhlapyhinä muille kuin yläluokalle. 1800-luvulla se oli tyypillinen työväen päähine, mutta yläluokkakin käytti sitä maaseudulla mm. metsästäessään. Tämän seurauksena nykyään flat capilla ei ole Britanniassa selvää luokka-assosiaatiota. Villakankaasta, esim. tweedistä tehdyt versiot ovat yhä yleisiä, mutta kesäkäyttöön tehdään kevyempiä lakkeja puuvilla- ja pellavakankaasta tai näiden sekoituksesta.
Kipparilakki
Kipparilakkina tunnettu päähine polveutuu kalastajien ja merimiesten käyttöön 1800-luvulla tehdyistä. Ne muistuttavat muodoltaan ylioppilaslakkia, ovat perinteisesti väriltään tummia ja materiaaliltaan lämmintä, hengittävää ja kosteutta hylkivää villahuopaa. Suomessa ja Ruotsissa kipparilakeissa on yleensä punottu koristenauha lipan yläpuolella ja mahdollisesti koristeltu lippa.
Matti Mäkinen (kunnanjohtaja)
Matti Tapani Mäkinen (s. 15. syyskuuta 1970) on suomalainen poliitikko ja Hankasalmen kunnanjohtaja. Tätä ennen hän toimi Hankasalmen kunnan hallintojohtajana vuodesta 2004.
Mäkinen oli opiskeluaikanaan muun muassa Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston puheenjohtaja sekä työskenteli JYY:n pääsihteerinä ja sosiaalisihteerinä. Hän oli vihreiden edustajana Jyväskylän kaupunginvaltuustossa 1997–2004.
Koulutukseltaan Mäkinen on filosofian maisteri pääaineenaan suomen kieli.
Mäkinen on naimisissa kokoomuspoliitikko Henna Virkkusen kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Johanna Homi
Johanna Homi (s. 3. helmikuuta 1995) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on naisten Salibandyliigassa edustanut Tampereen Kooveeta kausina 2011–2014 ja 2016–2020, Jyväskylän Happeeta kausina 2014–2016 sekä tamperelaista Classicia kaudella 2021–2022. Hän on ennen kautta 2021–2022 pelannut runkosarjassa 173 ottelua, joissa hän on tehnyt 78 maalia ja antanut 43 maalisyöttöä. Pudotuspelejä hänellä on 29, joissa hänen tehopisteensä ovat 9 + 3. Hän saavutti SM-pronssia vuonna 2019. Kaudella 2020–2021 Homi edusti ruotsalaisseura Siriusta.
Homi on pelannut Suomen maajoukkueessa 20 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia ja saanut kaksi syöttöpistettä. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 2019 ja MM-hopeaa vuonna 2021.
Buddy Miles
Buddy Miles (alkuperäinen nimi George Miles, 5. syyskuuta 1947 Omaha, Nebraska – 26. helmikuuta 2008 Austin, Texas) oli yhdysvaltalainen rock- ja R&B-rumpali, joka muistetaan parhaiten yhteistyöstään Jimi Hendrixin kanssa.
Buddy Milesin soittotyyli on helposti tunnistettavissa. Useimmiten hän soitti vain peruskomppia läpi koko kappaleen musiikkityylistä riippumatta. Milesin kompissa keskeistä oli tietynlainen terävyys. Esimerkiksi virveli oli hänellä säädetty erittäin kireälle, ja virveliniskut olivat teräviä. Milesin tavoitteena oli mitä ilmeisimmin luoda yksinkertaisen kompin avulla intensiivinen rytmi.
Ura lyhyesti
Buddy Miles sai ensi kertaa mainetta valkoisen blueskitaristi Michael Bloomfieldin johtaman Electric Flag -yhtyeen rumpalina vuosina 1966–1967. Myöhemmin Miles johti omaa The Buddy Miles Express -yhtyettään, jonka tekemän levyn tuottajana toimi Jimi Hendrix. Vuoden 1969 lopulla Hendrix ja Miles muodostivat basisti Billy Coxin kanssa Band of Gypsys -nimisen orkesterin, jonka ohjelmistoon kuului sekä Milesin että Hendrixin säveltämiä kappaleita. Milesin kuuluisin sävellys on ehkä "Them Changes", jonka sekä The Buddy Miles Express että Band of Gypsys versioivat.
Funkia ja rockia fuusioinut Band of Gypsys toimi vain muutaman kuukauden. Eri lähteet kertovat ristiriitaisia tietoja siitä, saiko Hendrix tarpeekseen Milesista vai päinvastoin. Band of Gypsys ehti kuitenkin konsertoida uutena vuonna 1970 New Yorkissa Fillmore East -konserttitalossa. Näistä konserteista on koostettu kaksi live-levyä, Band of Gypsys (1970) ja Live at the Fillmore East (1999).
Band of Gypsys teki lyhyestä urastaan huolimatta suuren vaikutuksen myöhempiin funk-muusikoihin. Milesin soittoa kuullaan myös muutamilla Hendrixin viimeisen studioalbumin First Rays of the New Rising Sunin kappaleilla.
Vuonna 1972 Miles teki yhteisen levyn toisen kitaravirtuoosin, Carlos Santanan, kanssa. Miles jatkoi soolouraansa matalalla profiililla vieraillen myös Pori Jazzissa 1990-luvun lopulla.
Robert Bridges
Robert Bridges (1844 Walmer, Kent – 1930 Boar's Hill, Oxford) oli brittiläinen runoilija. Hän opiskeli Oxfordissa ja valmistui lääkäriksi Lontoossa mutta jättäytyi kuitenkin kirjailijaksi. Hän oli vuodesta 1913 poet laureate. Hänen tuotannostaan arvostetaan eniten runoja, mutta hän on kirjoittanut myös laajan teoksen The Testament of Beauty (1929), jossa hän esittää elämänkatsomuksensa järjestelmänä. Runoissaan hän käyttää taitavasti sonettimuotoa.
Mohammed bin Sulayem
Mohammed bin Sulayem (, Muḥammad ibn Sulayim; s. 12. marraskuuta 1961 Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat ) on arabiemiirikuntalainen entinen ralliautoilija ja nykyinen Kansainvälisen autoliitto FIA:n puheenjohtaja. Hänet valittiin puheenjohtajaksi 17. joulukuuta 2021 järjestetyssä äänestyksessä, jossa hän sai 61,2 % äänistä. Ennen puheenjohtajuuttaan hän oli toiminut vuodesta 2008 lähtien FIA:n varapuheenjohtajana.
Sulayem on rallin Lähi-idän mestaruussarjan 14-kertainen mestari ja alueen kaikkien aikojen menestyksekkäin kilpa-autoilija. MM-sarjassa hänen parhaat saavutuksensa ovat kaksi kuudetta sijaa.
HMS Royalist
HMS Royalist on ollut kymmenen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Honda NS
pienoiskuva|Honda NS250R Honda NS oli Hondan valmistama kevytmoottoripyörämallisto. Honda NS:ää on tehty erilaisina malleina kuten Honda NS125R joka oli täyskatettu, Honda NS125R2 joka on samanlainen kuin edellinen paitsi edessä kaksoisjarrulevy, ja vielä Honda NS125F joka oli puolikatettu. Näissä kaikissa pyörissä on samanlainen moottori ja muu runko. Tämä malli kuitenkin eroaa täysin uudemmasta Honda NSR:stä, jonka valmistaminen lopetettiin vuonna 2003. Honda NS-mallistoa valmistettiin vuoteen 1988 asti. Suomeen tuotujen mallien teho oli alennettu 9 kilowattiin. Honda NS:ää valmistettiin myös 250- ja 400-kuutioisina.
Marokon Grand Prix
Marokon Grand Prix oli Marokossa ajettu Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Marokon Grand Prix ajettiin vain kerran vuonna 1958 Ain-Diabin maantieradalla. Kilpailun voitti britti Stirling Moss Vanwallilla.
Radan suunnittelivat ja rakennuttivat kuudessa viikossa Marokon kuninkaallisen autoliiton jäsenet kuningas Mohammed V:n hyväksynnän jälkeen. Ennen Formula 1 -kilpailun asemaa radalla järjestettiin vuonna 1957 sarjan ulkopuolinen kilpailu, jonka voitti Jean Behra Maseratillaan.
Marokon osakilpailu toimi Formula 1 -kauden 1958 päätöskilpailuna, missä Mike Hawthorn varmisti mestaruutensa. Samassa kilpailussa Stuart Lewis-Evans sai kolarin seurauksena pahoja palovammoja ja kuoli myöhemmin sairaalassa.
Paranthropus aethiopicus
Turkananapinaihminen eli Paranthropus aethiopicus on Paranthropus-suvun sukupuuttoon kuollut laji. Merkittäviä löytöjä lajista tehtiin vuonna 1985 Keniassa, Länsi-Turkanassa. Silloin löydetty kallo ja alaleuan osa ovat ajoitettu 2,5 miljoonaa vuotta vanhoiksi .Turkananapinaihmistä pidetään varhaisimpana plioseenikaudella eläneistä sukunsa jäsenistä. Antropologit esittävät lajin eläneen 2,7−2,5 miljoonaa vuotta sitten. Laji on ominaisuuksiltaan alkukantainen ja muistuttaa afrikkalaista etelänapinaa, joten sitä pidetään siitä polveutuneena. Vaikka lajin kasvot ovat ulkonevat, kuten afrikkalaisella etelänapinalla, on sen aivotilavuus vain 410 kuutiosenttimetriä. Aivot olivat hieman pienemmät kuin nykygorillalla ja hieman suuremmat kuin simpanssilla.
Ensimmäiset jäänteet lajista löydettiin Etiopiasta vuonna 1967. Alaleuan ja hampaiden perusteella lajilla on päätelty olleen voimakas purukalusto, kuten nykyisillä gorilloilla. Lajista ei tiedetä kovinkaan paljoa tärkeiden jäänteiden puuttuessa, joten mm. lajin kokoa on vaikea hahmottaa. Sen kuitenkin arvioidaan olleen samanpituinen kuin afrikkalainen etelänapina.