cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Panssarintorjuntakivääri
thumb|250px|[[Aimo Lahti|Aimo Lahden vuonna 1939 kehittämä panssarintorjuntakivääri.]] Panssarintorjuntakivääri on suurikaliiperinen kivääri, jonka ammukset läpäisevät panssaria. Ase oli tarkoitettu ensisijaisesti panssarintorjuntaan, mutta panssarivaunujen nopea kehitys toisen maailmansodan kynnyksellä ja sen alettua teki siitä pian vanhentuneen. Vaunujen panssarointi oli jo sodan alussa niin paksua, ettei pst-kiväärin ammus yksinkertaisesti läpäissyt sitä. Miesvoimin kuljetettavissa panssarintorjunta-aseissa siirryttiin hyvin pian sinkoaseisiin, joista kenties kuuluisimpia olivat yhdysvaltalainen bazooka ja saksalainen panssarikauhu sekä -nyrkki.
Ensimmäinen maailmansota
thumb|200px|[[Boys-panssarintorjuntakiväärillä aseistettuja ruotsalaisia vapaaehtoisia talvisodassa.]] Ensimmäiset panssarivaunut jotka ilmestyivät maailmansodan taistelunäyttämölle olivat lähes immuuneja jalkaväen kivääritulelle. Myös panssariautot kykenivät liikkumaan suhteellisen huolettomasti, mutta sellaista tavallinen rivimies harvoin edes kohtasi. Ainoastaan tykistön tuli kykeni rajoittamaan vihollisen panssareiden käyttöä mutta jalkaväkimies oli auttamatta alakynnessä niiden rinnalla. Ensimmäisiä yrityksiä panssarintorjunnassa saksalaisilla olivat erikoispatruunat, joissa luoti oli asetettu hylsyyn nurinpäin ja ruutimäärää oli lisätty. Tämän kaltaiset luodit osuivat panssariin perä edellä, jolloin ne stanssasivat pyöreän palan irti teräksestä. Läpäisy oli siten parempi kuin teräväkärkisellä luodilla, joka muodostaan johtuen joutuu ”auraamaan” tiensä teräksen läpi.
Seuraava kehitysvaihe olivat panssariluodit (SmK Kurz 7,92 mm), joita pystyi ampumaan tavallisella kiväärillä. Siinä oli suurempi ruutimäärä ja terässydäminen luoti. Sen mahdollisuus läpäistä kohtisuoraan 8 mm panssariterästä oli noin 30 prosenttia. Patruunoiden valmistaminen oli huomattavan kallista joten niiden käyttö rajattiin valio- ja tarkka-ampujien käyttöön. Tavallinen rivimies sai tyytyä käännetyllä luodilla varustettuihin patruunoihin, jotka olivat tehottomampia ja edellyttivät silloinkin lyhyttä ampuma-etäisyyttä. Molempin tyyppien haittapuolina oli että ne vaurioittivat ampumiseen käytettäviä kivääreitä. Patruunoiden aiheuttamat vauriot saattoivat haavoittaa tai jopa tappaa kiväärillä ampuvan. Näistä syistä nämä erikoispatruunat eivät olleet miesten suosiossa. Tästä huolimatta ne olivat jalkaväkimiehelle ainoa keino yrittää pysäyttää vihollisen panssarivaunu.
Kun uudemmat vaunumallit sodan jatkuessa varustettiin saatujen kokemuksien perusteella paksummalla panssaroinnilla, nämäkin torjuntakeinot menettivät kerralla tehonsa. Ensimmäisen erityisesti panssarintorjuntaan tarkoitetun kiväärin kehittivät saksalaiset. Tämän suurikaliiperisen kiväärin luoti kykeni läpäisemään uusimpien vaunutyyppien panssaroinnin ja jälleen nykypäiviin jatkunut ase-vasta-ase-kilpajuoksu sai uuden asetelman. Ongelmaa ei kuitenkaan ollut ratkaistu lopullisesti sillä panssarintorjuntakiväärillä ampuminen oli hankalaa, suuri rekyyli saattoi joskus jopa murtaa ampujan solisluun tai saada olkanivelen sijoiltaan. Panssarintorjuntakiväärit oli kehitetty voimakkaista Mauser-kivääreistä tai brittiläisistä urheiluaseista. Kaliiperit olivat 12–13 millimetriä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Yhdysvalloissa kehitettiin puolen tuuman kaliiperinen suurilähtönopeuksinen patruuna ilmatorjuntaan. Sitä käytettiin Browningin suunnittelemassa .50-kaliiperin konekiväärissä. Patruuna perustui yhdysvaltalaiseen .30–06 kaliiperin jalkaväen patruunaan. Kun tieto saksalaisten panssariluodeista levisi käytiin yhdysvalloissa keskustelua sen kopioinnista uuden konekiväärin patruunaksi. Tutkimuksien jälkeen tämä hylättiin, sen ominaisuudet muokattuna tekivät siitä hankalan käytettäväksi automaattiaseissa. Browning M2 .50 sai tehtäväkseen toimia panssaritorjunta-aseena sellaisenaan.
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan alkaessa useimmilla valtioilla oli suurikaliiperisia, suurella lähtönopeudella ammuksen matkaan ampuvia panssarintorjuntakiväärejä käytössään. Nämä olivat käyttökelpoisia sodan alkaessa vanhempiin panssarivaunutyyppeihin nähden. Panssareiden tultua paksummiksi uudemmissa malleissa panssarintorjuntakiväärit jäivät hyödyttömiksi. Joitakin 20 mm:n aseita käytettiin edelleen, mutta pian panssarintorjuntaan tarvittiin huomattavasti tehokkaampia välineitä kuten panssarintorjuntakanuunoita ja sinkoja. Singoissa panssarin läpäisyyn käytettävä ammus saa liike-energiansa raketista. Joitakin panssarintorjuntakivääreitä jäi silti käyttöön, kuten suomalainen Lahti L-39, jolla tuhottiin bunkkereita, ajoneuvoja ja jopa lentokoneita. Asetta käytettiin myös vihollisen häirintään. Neuvostoliittolaisia PTRS-41- ja PTRD-kivääreitä käytettiin vielä Korean sodan aikana Pohjois-Korean ja Kiinan armeijoissa.
Augustine Kiprono Choge
Augustine Kiprono Choge (s. 21. tammikuuta 1987 Nandin piirikunta, Kenia) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Aki Tervo
Aki Tervo (s. 26. kesäkuuta 1979 Posio) on suomalainen pesäpallopelaaja. Hän edustaa Ykköspesiksessä pelaavaa Puijon Pesistä. Hänen kasvattajaseuransa on Rantasalmen Urheilijat ja hän on urallaan edustanut myös muun muassa Seinäjoen Maila-Jusseja ja Joensuun Mailaa. Hänen ulkopelipaikkansa on polttolinjalla ja sisäpeliroolinsa on kotiuttaja tai vaihtaja. Ammatiltaan Tervo on koulunkäyntiavustaja.
Augustine Kiprono Choge
Choge aloitti juoksemisen peruskoululaisena, kun hän juoksi päivittäin kahdeksan kilometrin koulumatkansa. Hänen nykyinen valmentajansa Colm O’Connell huomasi hänen lahjansa vuonna 2001 ja alkoi valmentaa häntä. Seuraavana vuonna Choge voitti koululaisten mestaruuden 10 000 metrin juoksussa ja sijoittui Kenian nuorten MM-kisojen karsinnassa neljänneksi ajalla 29.06,5. Vuonna 2003 hän oli viides Kenian nuorten maastojuoksun MM-karsinnoissa. Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa hän paransi sijoitustaan yhdellä ja sijoittui nuorten sarjassa neljänneksi ja oli mukana mestaruuden voittaneessa Kenian joukkueessa. Samana vuonna hän voitti Itä-Afrikan nuorten mestaruuskilpailuissa 800, 1 500 ja 3 000 metrin juoksun mestaruudet. Nuorten MM-kisoissa hän voitti mestaruuden 3 000 metrillä voittaen Etiopian Tariku Bekelen kahdella sekunnilla.
2004 Choge oli loukkaantumisen takia sivussa Kenian MM-maastojen karsinnasta, mutta voitti Kenian nuorten MM-kisojen karsinnan 5 000 metrin juoksussa ja lopulta kisoissa voitti mestaruuden jättäen jälleen Bekeleä kahdella sekunnilla. Hän teki vuoden aikana ennätyksikseen 1 500 metrillä 3.36,64, 3 000 metrillä 7.36,82 ja 5 000 metrillä 12.57,01. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 5 000 metrillä kolmanneksi. Vuonna 2005 hän voitti Kenian nuorten MM-maastojen karsinnan ja voitti nuorten kilpailun myös MM-kisoissa. Kenian joukkue voitti myös joukkuekultaa. Hän paransi kauden aikana ennätyksiään 1 500 metrillä aikaan 3.33,99, 3 000 metrillä uusi nuorten maailmanennätys 7.28,78 ja 5 000 metrillä 12.53,66. Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli 3 000 metrillä kolmas.
Choge avasi kilpailukauden 2006 voittamalla Kansainyhteisön kisoissa 5 000 metrillä kultaa ajalla 12.56,41. Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa hän sijoittui lyhyellä matkalla seitsemänneksi ja oli mukana Kenian joukkuekultaa voittaneessa joukkueessa. Kauden lopussa hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa 1 500 metrillä kolmanneksi ajalla 3.33,37. Choge oli Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa 2008 kahdestoista. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 1 500 metrillä yhdeksänneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui viidenneksi ja saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän oli 3 000 metrillä yhdestoista ja Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui samalla matkalla toiseksi.
Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu
Ahvenanmaan korkeakoulu on Ahvenanmaalla toimiva pieni ruotsinkielinen korkeakoulu, joka tarjoaa merenkulun, tekniikan alan, hallinnon sekä sosiaali- ja terveysalan tutkintoja. Tutkintolinjoja on seitsemän.
Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu on Poliisiammattikorkeakoulun ohella toinen Suomen 24:stä ammattikorkeakoulusta, jotka eivät ole Suomen opetusministeriön hallinnon alaisia. Ensin mainittu toimii Ahvenanmaan maakuntahallinnon alaisuudessa ja jälkimmäinen sisäministeriön.
Ahvenanmaan ammattikorkeakoulun opiskelijakunta on nimeltään Skåhla (Studerandekåren vid Högskolan på Åland).
Air Manilan lento 702
Air Manilan lento 702 oli Air Manilan tilauslento Wake Islandilta Guamin kautta Manilaan. Lennolla 4. kesäkuuta 1976 käytetty Lockheed L-188A Electra syöksyi maahan lähellä Aganan merivoimien lentotukikohtaa Guamilla moottorivikaa seuranneen miehistön virheen vuoksi. Kaikkien lennolla olleiden 45 ihmisen lisäksi yksi ihminen sai surmansa maassa, ja kaksi loukkaantui.
Tapahtumat
Lento 702 lähti Wake Islandilta kello 9.09 paikallista aikaa (21.29 GMT) ja saapui Guamille kello 12.11 (2.11 GMT). Matkustajat nousivat koneesta, ja koneen moottorin numero 2 potkurin lepuutusmekanismia huollettiin. Matkustajat nousivat takaisin koneeseen, ja miehistö käynnisti kaikki neljä moottoria ilman vaikeuksia. Lähtökiidon aikana moottori numero 3 sammui. Kapteeni päätti jatkaa lentoonlähtöä, vaikka päätöksentekonopeutta ei vielä ollut saavutettu ja lentoonlähdön olisi siten voinut turvallisesti keskeyttää.
Koneen noustessa ilmaan tai heti sen jälkeen moottorin numero 3 potkuri lepuutettiin. Kone nousi noin 30 metrin korkeuteen lentäen oikealle kallistuneena. Miehistö nosti laskutelineet ja veti laskusiivekkeet sisään. Kone menetti tällöin vakautensa, sen nokka nousi ylös ja se osui nousevaan maastoon nokka ylhäällä noin 1,3 kilometrin päässä kiitotiestä.
Koneen perä raahautui maata pitkin noin 70 metriä, minkä jälkeen kone törmäsi lentoaseman verkkoaitaan, ylitti sen toisella puolella olevan tien ja syttyi tuleen. Se pysähtyi noin 1,5 kilometrin päähän kiitotiestä. Kaikki 33 matkustajaa ja 12 miehistön jäsentä saivat onnettomuudessa surmansa. Lisäksi kone osui tietä ylittäessään autoon, jonka kuljettaja menehtyi. Onnettomuuspaikan lähellä kotinsa ulkopuolella seisseet äiti ja poika saivat pahoja palovammoja palavan polttoaineen lämmöstä ja loukkaantuivat pahoin lentävien romun kappaleiden osuttua heihin.
Onnettomuuden syyt
Onnettomuustutkinnassa todettiin, että miehistö veti laskusiivekkeet sisään liian aikaisin koneen lentäessä kolmella moottorilla. Laskusiivekkeiden vetäminen sisään johti nousukyvyn menetykseen, ja kone ei ollut vielä ehtinyt nousta riittävän korkealle ylittääkseen ympäröivän maaston. Lisäksi onnettomuuden syntyyn vaikutti kapteenin päätös jatkaa lentoonlähtöä yhden moottorin sammuttua.
SAFEGE
SAFEGE on lyhenne ranskalaisen konsortion nimestä Société Anonyme Française d' Etude de Gestion et d' Entreprises.
Yhtiö
Konsortio koostuu 25:stä yrityksestä, joihin kuuluvat muiden muassa rengasvalmistaja Michelin ja autovalmistaja Renault, ja sen tarkoitus on toimia konsulttina ja suunnitteluvirastona Se perustettiin vuonna 1919 nimellä Société Auxiliaire Française d'Électricité, Gaz et Eau, holdingyhtiöksi, joka keskittyi yksityiseen veden, kaasun ja sähkön tuotantoon ja jakeluun. Vuonna 1947 nämä toiminnot kansallistettiin, ja yhtiöstä tuli sellainen suunnittelu- ja konsultointivirasto kuin se nykyäänkin on, ja sai myös nykyisen nimensä.
SAFEGE kohorata
thumb|320px|SAFEGE testirata Ranskassa thumb|320px|Shonan Monorail thumb|320px|Chiba Urban Monorail thumb|320px|SIPEM Dortmundissa thumb|320px|Düsseldorfin lentoaseman Skytrain SAFEGE herätti kansainvälistä mielenkiintoa suunnittelemalla uudenlaisen kohoradan 1960-luvulla.
Suunnitteluperiaatteet
thumb|320px|Wuppertalin riippurata on aito yksiraiteinen eli [[monorail, toisin kuin SAFEGE, jossa vaunut tukeutuvat kahteen kiskoon.]] SAFEGE kohoradassa matkustajavaunut riippuvat kumipyöräisistä pyörävaunuista, jotka kulkevat kotelomallisen raiteen sisällä, ja näitä yhdistävät ripustimet kulkevat koteloradan pohjan suhteellisen kapeassa raossa. Kotelon sisällä raon molemmin puolin ovat kumipyörien kiskot. Vaunujen paino lepää kantavien ja vetävien pyörien varassa, ja lisäksi ovat pystyakseloidut pyörät, jotka keskittävät vaunut sivusuunnassa.
Toisin kuin Wuppertalin riippurata, SAFEGE kohorata ei ole alttiina lumelle, jäälle tai roskille, vaan kohoradan kiskot pysyvät puhtaina ja kuivina. Tämä etu mahdollistaa kohoradan käytön vaativissakin sääolosuhteissa.
Testirata
Vuonna 1959 valmistui ensimmäinen SAFEGE testirata, joka oli yksinkertainen 1,4 kilometriä pitkä linja ja se pääsi mukaan vuonna 1966 valmistuneeseen elokuvaan Fahrenheit 451. Testirata purettiin pian elokuvan valmistumisen jälkeen.
Markkina-asema
SAFEGE kohorata on eniten levinnyt ja käytössä oleva riippuvan kohoradan malli. Merkittävin kilpailija SAFEGE kohoradalle ei olekaan mikään muu riippuva kohorata vaan saksalainen ALWEG, joka on yleisempi ja tekniseltä toteutukseltaan erilainen.
Mitsubishi Heavy Industries
Japanilainen Mitsubishi Heavy Industries on rakentanut kolme SAFEGE kohorataa, joista kaksi on yhä käytössä.
Siemens
Saksassa on toiminnassa kaksi Siemensin rakentamaa SIPEM (Siemens People Mover) kohorataa:
Hauser
Hauser on saksankielinen sukunimi. Se viittaa saksan sanaan Haus, "talo", ja tarkoittaa ihmistä, joka tarjoaa asumuksia muille ihmisille. Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli 51 elävää Hauser-nimistä henkilöä.
Leena Mutka
Leena Irmeli Mutka (o.s. Silvennoinen, ent. Saarivaara) (s. 7. maaliskuuta 1958 Kajaani ) on suomalainen suunnistuksen maailmanmestari.
Silvennoisen menestyksekkäimmät hetket suunnistuksen parissa osuivat viestikilpailuihin. Jo vuonna 1974 hän oli Leena Salmenkylän ja Outi Borgenströmin kanssa voittamassa tyttöjen pohjoismaista mestaruutta. Henkilökohtaisessa kisassa hän ylsi tyttöjen PM-pronssille 1978.
Kesällä 1979 Silvennoinen nostettiin Tampereen MM-kilpailuissa varanaisen paikalta viestin aloittajaksi, kun henkilökohtaisen maailmanmestaruuden juuri voittanut Borgenström loukkasi jalkansa kisatansseissa. Silvennoinen saapui osuudeltaan vaihtoon viidentenä mutta vain 14 sekuntia lopulta hopealle sijoittuneen Norjan takana ja minuuttikaupalla edellä pahoin epäonnistunutta Ruotsia. Leena Salmenkylä ja Liisa Veijalainen nostivat seuraavilla osuuksilla Suomen maailmanmestariksi.
Kalevan Rastia edustanut Silvennoinen oli voittamassa Venlojen viestiä 1979. Myös hänen kaksossisarensa Jaana ja pikkuveli Juha (Jussi) ovat suunnistajia, ja jälkimmäinen oli vuonna 1983 mukana joukkueessa, joka vasta kolmantena suomalaisena ylsi Tiomila-viestin voittoon.
Lionel Conacher
thumb|Lionel Conacher Lionel Pretoria Conacher (24. toukokuuta 1900 – 26. toukokuuta 1954), oli kanadalainen palloilulahjakkuus 1920-luvulla. Hän saavutti huipputason niin kanadalaisessa jalkapallossa, jääkiekossa, lacrossessa, baseballissa, nyrkkeilyssä kuin wrestling-painissakin. Myöhemmin hän antautui politiikkaan ja tuli valituksi niin Ontarion lakiasäätävään elimeen kuin Kanadan parlamenttiinkin.
Carlos Tenório
thumb|Carlos Tenório Carlos Tenório (s. 14. toukokuuta 1979 ) on ecuadorilainen jalkapalloilija.
Tenório on esiintynyt Ecuadorin maajoukkueessa kahdessa MM-turnauksessa. Vuonna 2006 Saksan MM-kilpailuissa hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin ottelussa Puolaa vastaan ja samoin seuraavassa ottelussa Costa Ricaa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi 51 maaottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 2001–2009. Joukkuetasolla Al Saddissa hän on ollut Qatarin sarjan parhaita pelaajia. Hän teki eniten maaleja sarjassa sitten argentiinalaistähti Gabriel Batistutan. Qatarista hän siirtyi Arabiemiraattien Al-Nasr -seuraan.
Leuckart-reaktio
thumb|250px|Leuckart-reaktio muodostaa amiineja aldehydin tai ketonin ja ammoniumformiaatin välisellä reaktiolla Leuckart-reaktio tai Leuckart–Wallach-reaktio on pelkistäviin aminointeihin kuuluva orgaaninen reaktio, jossa käytetään aminoryhmän lähteenä ja pelkistimenä ammoniumformiaattia, alkyyliammoniumformiaatteja tai formamidia. Nämä reagoivat aldehydin tai ketonin kanssa muodostaen tuotteena amiinin. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran vuonna 1885 saksalainen Rudolf Leuckart ja reaktio on nimetty hänen mukaansa.
Victor Maurel
thumb|right|Victor Maurel Victor Maurel (17. kesäkuuta 1848 Marseille − 22. lokakuuta 1923 New York) oli ranskalainen oopperabaritoni. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa ja debytoi Pariisissa vuonna 1868. Vuonna 1873 hän esiintyi myös Lontoossa. Myöhemmällä urallaan Maurel toimi laulunopettajana New Yorkissa.
Leuckart-reaktio
Reagenssit ja mekanismi
Leuckart-reaktiossa elektrofiilisenä karbonyyliyhdisteenä toimii joko aldehydi tai ketoni. Aminoryhmän lähteenä toimii ammoniumioni tai alkyyliammoniumioni ja pelkistimenä formiaatti-ioni. Aldehydi tai ketoni voi olla joko alifaattinen, sykloalifaattinen tai aromaattinen. Leuckart-reaktio vaatii yleensä tapahtuakseen korkean lämpötilan tyypillisesti noin 165–190 °C. Tätä voidaan alentaa käyttämällä katalyyttejä esimerkiksi rodiumin komplekseja.
Leuckart-reaktiossa muodostuu välivaiheina hydroksiamiini ja tästä eliminoituu vettä, jolloin muodostuu iminiumioni. Formiaatti-ioni pelkistää iminiumionin amiiniksi ja samalla sivutuotteena muodostuu hiilidioksidia. Leuckart-reaktio soveltuu parhaiten primääristen ja sekundääristen amiinien valmistukseen, sillä yritettäessä valmistaa reaktiolla primäärisiä amiineja, muodostuu sivutuotteina usein myös enemmän alkyloituja johdannaisia.
Victor Maurel
Maurel oli säveltäjä Ruggero Leoncavallon ystävä ja lauloi Tonion osan Leoncavallon oopperan Pajatso ensiesityksessä.
Vatsalihasliike
Vatsalihasliikkeistä on olemassa useita erilaisia muunnelmia. Istumaannousuissa nostetaan alustasta alaselkä, mutta rutistuksissa pelkästään yläselkä. Rutistusten etu on siinä, että ne eristävät vatsalihakset, eivätkä rasita lonkankoukistajia.
Sekä istumaannousut että rutistukset rasittavat suoria vatsalihaksia, mutta tekemällä ne kiertäen saadaan rasitettua myös vinoja vatsalihaksia. Tämän lisäksi vinoja vatsalihaksia voi harjoittaa esimerkiksi sivutaivutuksilla. Haluttaessa kohdistaa rasitus suoran vatsalihaksen alaosaan, voidaan tehdä erilaisia jalkojennostoja.
Vatsalihaspito
Staattiset vatsalihaspidot kohdistuvat vatsalihasten syvimpiin osiin. Kun "syviä vatsalihaksia" harjoitetaan, saa vatsa enemmän ryhdikkyyttä, jolloin sen roikkuminen saattaa vähentyä. Eräs hyvä vatsalihaspito suoritetaan pysyttelemällä ikään kuin punnerrusasennossa: noustaan kyynärpäiden sekä varpaankärkien varaan niin, ettei mikään muu osa ruumiista kosketa lattiaa, ja yritetään pysyä asennossa mahdollisimman kauan.
Pohjoissaamenkielinen Wikipedia
Pohjoissaamenkielinen Wikipedia on Wikipedian 20. heinäkuuta 2004 avattu pohjoissaamenkielinen versio, jossa on 7 717 artikkelia (1.1.2021). Artikkelimäärältään se on Wikipedian 156. suurin kieliversio ja maailman suurin saamenkielinen tietosanakirja. Pohjoissaamenkielisen Wikipedian artikkelimäärä suhteessa kielen puhujien määrään on 301,92 artikkelia per 1000 puhujaa, mikä on huomattavasti korkeampi kuin suomenkielisen Wikipedian 87,1 artikkelia per 1000 puhujaa.
23. elokuuta 2011 osoitteesta [www.wikipedia.no] tehtiin yhteinen portaali kolmelle Norjassa käytetyn kielen Wikipedialle, kirjanorjalle, uusnorjalle sekä pohjoissaamelle. Aiemmin osoite oli ollut vain kirjanorjan käytössä.
Vuonna 2012 sekä Norjassa että Suomessa uutisoitiin Koutokeinossa asuvasta Ali Ylikoskesta, joka 10-vuotiaana oli kirjoittanut noin 950 artikkelia pohjoissaamenkieliseen Wikipediaan siitä huolimatta, että oli alkanut opetella kieltä vasta vuotta aiemmin. Hänen isänsä mielestä muokkaaminen oli erinomainen tapa opetella kieltä. Vuonna 2014 hänen luomiensa artikkelien määrä oli noussut jo noin 2000 artikkeliin. Tromssan yliopiston saamelaisen kieliteknologian Trond Trosterudin mukaan Ylikosken tekemä työ oli merkittävää sekä kyseisen Wikipedian että pohjoissaamen kielen kannalta.
Vuonna 2014 pohjoissaamenkielistä Wikipediaa käytettiin Digi-Saame -projektissa, jossa kerättiin materiaaliksi monipuolista puhuttua ja kirjoitettua kieltä eri murrealueilta. Ivalon lukion aineistonkeruutilaisuudessa opiskelijat kirjoittivat pienissä ryhmissä Wikipedia-artikkeleja, lukivat nauhalle valmiita tekstejä ja heidän pohjoissaamenkielisiä, vapaamuotoisia keskusteluitaan videoitiin. Kerättyä aineistoa käytettiin edelleen WikiTalk-projektissa, jossa kehitettiin puhetta ymmärtävää tiedonhankintarobottia Wikipediaan. Molemmat projektit olivat osa Unkarin tiedeakatemian ja Suomen akatemian laajempaa tutkimusohjelmaa jolla edistettiin suomalais-ugrilaisten kielten käyttöä digitaalisessa ympäristössä.
Vuonna 2019 Norjan Saamelaiskäräjät lahjoitti 200 000 norjan kruunua Wikimedia Norge:lle saamelaisten digitaalisten kieliympäristöjen projektiin. Projektin tarkoituksena on yhdessä Saamelaisen korkeakoulun sekä Tromssan yliopiston kanssa tehdä projektisivu Wikipediaan, tehdä käännöksiä ja kehittää opetusmateriaaleja. Projektin tavoitteena on saada pohjoissaamenkieliseen Wikipediaan uusia sekä paranneltuja pohjoissaamenkielisiä artikkeleita.
Sininata
Sininata (Festuca glauca) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, natojen (Festuca) sukuun kuuluva kasvilaji. Sininataa käytetään koristeheinänä, ja siitä on jalostettu monia eri lajikkeita tähän tarkoitukseen. Koristekasvina käytetyn sininadan ei tiedetä villiytyneen puutarhakarkulaisena luontoon. Toisaalta myös joistakin muista natalajeista jalostettuja sinertävälehtisiä lajikkeita myydään puutarhakaupoissa tieteellisellä nimellä Festuca glauca eli sininatana.
Sininata on voimakkaasti mätästävä heinälaji, joka ei muodosta maarönsyjä. Sen varret voivat kasvaa 15–50 cm korkeiksi, tavallisimmin kuitenkin 22–35 cm korkeiksi. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehtitupet ovat kiinni varressa suunnilleen puolet niiden pituudesta. Kieleke on lyhyt, 0,1–0,4 mm pitkä. Lehtilavat ovat halkaisijaltaan 0,6–1 mm ja niissä on viidestä seitsemään suonta. Lehtien varsienpuoleisilla pinnoilla on ei ole sklerenkyymisolukkoa, mutta kääntöpuolilla on yhtenäisiä tai melko yhtenäisiä sklerenkyymikannattimia. Sininadan kukintona on 2,5–11 cm pitkä, tiivis ja pysty röyhy. Tähkylät ovat 5,5–11 mm pitkiä ja niissä on kolmesta kuuteen kukkaa, joskus seitsemän kukkaa. Kaleet yltävät tähkylän kukkien yli; ulkokale on pituudeltaan 1,8–4 mm pitkä ja sisäkale 2,8–5,1 mm pitkä. Ulkohelpeet ovat 3,5–6,2 mm pitkiä ja niiden kärjessä voi olla 0,6–2 mm pitkä vihne.
Thomas Wallgren
thumb|Thomas Wallgren syyskuussa [[2006]] Thomas Wallgren (s. 28. helmikuuta 1958) on filosofian tohtori, yliopistonlehtori, dosentti, kunnallispolitiikko ja kansalaisaktivisti. Hän työskentelee Helsingin yliopistossa ruotsinkielisessä filosofian oppiaineessa. Wallgren johti Suomen akatemian rahoittamaa mielenfilosofista tutkimusprojektia, joka oli käynnissä vuosina 2010–2013 sekä Von Wright-Wittgenstein-arkistoa. Wallgren oli mukana Koijärvi-liikkeessä 1980-luvun alussa. Hän vastusti Suomen liittymistä Euroopan unioniin ja oli pitkään Vaihtoehto EU:lle (VEU) -järjestön varapuheenjohtaja. 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen kansanäänestyksen järjestämiseksi Suomen jäsenyydestä euroalueessa.
Wallgren oli ehdolla vuosien 2007 ja 2011 eduskuntavaaleissa. Hän pyrki kummallakin kerralla eduskuntaan sosiaalidemokraattina Helsingin vaalipiiristä, mutta ei tullut valituksi. Wallgren valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon SDP:n edustajana vuonna 2008, vuonna 2012 ja vuonna 2017. Wallgren toimi Suomen Pakolaisavun puheenjohtajana vuosina 2008–2011.
Wallgrenin puoliso on näytelmäkirjailija Laura Ruohonen.
Anni Jämsä
Anni Jämsä (s. 8. lokakuuta 1995) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut naisten Korisliigassa (entinen SM-sarja) kaudesta 2012–2013 alkaen ja pelannut myös puoli vuotta Saksassa. Hän on esiintynyt Suomen naisten maajoukkueessa 13 kertaa.
Jämsä on Hyvinkään Pontevan kasvatti. Hän on pelannut naisten Korisliigassa kasvattajaseurassaan viitenä kautena sekä lisäksi Forssan Alussa kaudella 2013–2014 ja Äänekosken Huimassa kaudella 2015–2016. Seitsemällä pääsarjakaudellaan hän on pelannut runkosarja ja pudotuspelit yhteen laskettuna 191 ottelua, joissa hänen keskimääräinen peliaikansa ottelua kohden on ollut 24.34 minuuttia, pistekeskiarvonsa 5,9, syöttökeskiarvonsa 2,6 ja levypallokeskiarvonsa 2,4. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden kaudella 2016–2017 sekä pronssia kausilla 2015–2016, 2017–2018 ja 2018–2019.
Kesällä 2016 Jämsä siirtyi Saksan Bundesliigaan BG Donau-Riesin joukkueeseen mutta palasi Suomeen ja Hyvinkään Pontevaan vuodenvaihteessa 2016–2017.
Jämsä on pelannut Suomen 16-vuotiaiden maajoukkueessa 50 ottelua, 18-vuotiaiden maajoukkueessa 37 ottelua ja naisten maajoukkueessa 13 ottelua.
Carl Benedicks
thumb|Carl Benedicks noin vuonna 1910 Carl Benedicks (27. toukokuuta 1875 Tukholma, Ruotsi – 1958 Tukholma) oli ruotsalainen fyysikko, kemisti ja ufo-skeptikko.
Benedicks aloitti 1893 opiskelut Uppsalan yliopistossa. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1896 ja lisensiaatiksi 1902. Tohtorin arvon hän sai 1904. Samana vuonna hän aloitti fysikaalisen kemian dosenttina. Kemian professoriksi hänet valittiin 1908 ja Tukholman yliopiston fysiikan professoriksi 1910. Benedicksin tutkimustyö oli laaja-alaista, ja hänen tutkimuksensa käsittelivät geologiaa, mineralogiaa, tähtitiedettä ja matematiikkaa. Hänen merkittävimmät tutkimuksensa koskivat erityisesti metallografiaa.
Benedicks julkaisi myös 1951 tutkielman, jossa hän selitti ufojen aiheutuvan pallosalamista. Teorian mukaan helminauhasalamista syntyy pallosalamia, joissa on vesihöyryn sisältämää vetyä ja happea. Tästä syntyy Benedicksin mukaan pintajännityskupla, jolla on monia lentävien lautasien ominaisuuksia.
Syfy
Syfy, aiemmin Sci-Fi Channel, on vuonna 1992 perustettu Comcastin omistama yhdysvaltalainen kaapeli- ja satelliittitelevisiokanava, jonka ohjelmisto koostuu pääasiassa scifi- ja fantasia-aiheisista tv-sarjoista ja elokuvista. Kanavalla on myös näytetty joitain kauhu-, anime-, draama- ja reality-ohjelmia.
Isossa-Britanniassa, Irlannissa ja muualla Euroopassa kanava käyttää edelleen nimeä Sci-Fi Channel.
Syfy Universal
Comcastin omistamaan Syfy Universal -kanavaperheeseen kuuluu useita eri kanavia, joilla lähetetään eri alueille suunnattua scifi- ja fantasia-aiheisista sisältöä.
Doni (kirjain)
Doni äännetään yleensä :nä.
Michael Melchior
thumb|upright|Michael Melchior Michael Melchior (, s. 31. tammikuuta 1954 Kööpenhamina, Tanska ) on tanskalaissyntyinen rabbi ja israelilainen poliitikko. Hän on naimisissa ja hänellä on viisi lasta.
Melchior edustaa työväenpuolueen kanssa liittoutunutta Meimadia, ja hänet valittiin Knessetiin ensimmäisen kerran 1999. Hän on koulutus- ja kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja. Hän oli sosiaali- ja diaspora-asioiden ministeri vuodesta 1999, sen jälkeen apulaisulkoministeri vuoteen 2002. Vuonna 2005 hän oli opetus-, kulttuuri- ja urheiluministeri ja sen jälkeen sosiaali- ja diaspora-asioiden ministeri.
Eurocontrol
European Organisation for Safety of Air Navigation eli EUROCONTROL on vuodesta 1963 alkaen toiminut Euroopan unionin ja Euroopan siviili-ilmailu konferenssin (, lyh. ECAC) ilmatilan lennonjohtopalvelujen ja muiden lennonvarmistuspalvelujen (, lyh. ATM) suunnittelusta ja kehittämisestä vastaava monikansallinen ja valtioiden välinen laitos. Siihen kuuluu 41 jäsenvaltiota. Eurocontrolin päämaja on Brysselissä.
Toiminta
Eurocontrolin päätehtävä on kehittää koko Euroopan alueelle yhtenäinen lennonvarmistusjärjestelmä ja varmistaa Euroopan ilmatilan turvallisuus. Tämä pyritään tekemään yhteistyössä jäsenvaltioiden, ICAO:n (International Civil Aviation Organisation) ja muiden alueellisten ja kansallisten lennonvarmistuksesta vastaavien yhteistyöelinten ja laitosten kanssa. Yhteistoiminta esimerkiksi Yhdysvaltain siviili-ilmailuviranomaisen (, lyh. FAA) kanssa pyrkii varmistamaan, että ilmailun kehitysohjelmat ovat toistensa kanssa yhteensopivia ja että laitevaatimukset, jotka esitetään ilmatilan käyttäjille, ovat sopusoinnussa.
Eurocontrol kehittää ilmaliikenteen pitkän tähtäimen suunnitelmia, ohjeistoja, laite- ja palvelustandardeja. Euroopan unionin komission kanssa yhteistoiminnassa Eurocontrol kehittää laitteita ja palveluja koskevia määräyksiä, jotka toimeenpannaan EU:n direktiiveillä ja kansallisten lakien muutoksilla. Eurocontrolilla ei ole suoranaista määräysvaltaa jäsenvaltioidensa ilmaliikenteessä ja siksi sen toiminta on läheistä yhteistyötä kansallisten siviili-ilmailuviranomaisten ja ilmailulaitosten kanssa.
Tutkimuslaitokset
Eurocontrol ylläpitää kahta tutkimuslaitosta, toista Brétigny-Sur-Orgessa Pariisin eteläpuolella ja toista Budapestissa. Näiden tehtävänä on kehitellä uusia ideoita ja lennonvarmistuslaitteita ja simuloida niiden käyttöä. Tutkimusta suoritetaan yhteistyössä muiden eurooppalaisten tutkimuskeskusten ja yliopistojen kanssa.
Lennonvarmistuskeskukset
Eurocontrol ylläpitää kahta operatiivista lennonvarmistuskeskusta:
Yläaluelennonjohtokeskus
Kolmas operatiivinen elin, yläaluelennonjohtokeskus CEATS UAC on suunnitteilla Wieniin. Valmistuttuaan se johtaa ilmaliikennettä Itävallan, Unkarin, Tšekin, Slovakian, Slovenian, Kroatian, Bosnia ja Hertsegovinan, ja Pohjois-Italian yläilmatilassa lentopinnan 245 yläpuolella. Keskuksen on suunniteltu aloittavan toimintansa seuraavien viiden vuoden kuluessa. Yhteistoimintaprojekti on joutunut poliittiseen vastavirtaan ja saattaa jäädä toteutumatta joko kokonaan tai osittain.
Jäsenvaltiot
thumb|250px|Jäsenmaat kartalla
Jäsenvaltiot EU:ssa
Eurocontrolin, EU:n ja ECAC:n jäsenvaltiot:
Jäsenet EU:n ulkopuolella
Eurocontrolin ja ECAC:n jäseniä EU:n ulkopuolella:
Ei jäseninä
Seuraavat maat eivät ole jäseninä Eurocontrolissa:
Aino Acktén huvila
pienoiskuva|Huvila ilmakuvassa keväällä 2019. Aino Acktén huvila on Helsingin Laajasalossa Tullisaaren osa-alueella sijaitseva historiallinen huvilarakennus, joka toimii nykyisin kaupungin omistamana kulttuuritilana.
Huvila oli alun perin nimeltään Villa Lindfors, ja se on yksi kolmesta huvilasta, jotka Theodor Decker suunnitteli kauppaneuvos Henrik Borgströmin jälkikasvua varten (huviloista kaksi on säilynyt). Vuonna 1877 valmistunut kaksikerroksinen ja koristeelliseen uusrenessanssityyliin rakennettu puuhuvila sijaitsee Tullisaarenpuistossa. Siinä on käytetty pystyhirsirakennetta. Maailmankuulu suomalainen sopraano Aino Ackté osti huvilan kesäasunnokseen vuonna 1904 ja käytti sitä kuolemaansa saakka eli vuoteen 1944. Helsingin kaupunki sai sen omistukseensa vuonna 1929 ja entisöi sen vuosina 1986–1987 alkuperäisasuunsa. 2000-luvun alussa rakennuksessa korjattiin muun muassa julkisivuja ja ikkunoita.
Acktélla oli huvila myös Heinävedellä Etelä-Savossa lähellä Koukunpolven kuuluisaa Heinäveden reitin kansallismaisemaan kuuluvaa jyrkkää vesitien käännöstä.
Vesivahinko ja remontti
Huvilaa vuokrattiin toukokuusta lokakuun loppuun pienimuotoisiin konsertteihin ja kulttuuritapahtumiin, kokouksiin, seminaareihin ja yksityistilaisuuksiin sekä musiikin harjoittelu- ja opetuskäyttöön, kunnes rakennuksessa havaittiin laaja vesivahinko vuonna 2011, Vaurioita ei korjattu, ja rakennus kärsii niin vakavista homevaurioista, ettei sitä voida käyttää. Kesällä 2020 kaupunki esitti huvilan myyntiä, mutta esitys peruttiin saman tien.
Kesäkuussa 2021 kaupunki päätti myöntää rakennuksen korjaamiseen 2,5 miljoonaa euroa. Korkeat korjauskustannukset johtuvat osaksi siitä, että kaupunki oli tehnyt aikaisemmissa korjauksissaan virheitä, muun muassa heikentänyt ilmastointia, ja tämä oli johtanut laajoihin kosteusvaurioihin. Huvila korjataan vuosina 2023–2024. Urakkaan on varattu 2,5 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla
60.18092°N, 25.03411°W
Hodge
Hodge on englanninkielinen sukunimi. Sen alkuperä on todennäköisesti nimi Hogge, joka oli keskienglannissa lempinimi Rogerille. Se saattaa viitata myös keskienglannin sanoihin hog ja hogge, jotka tarkoittavat sikaa. Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli yhteensä 17 elävää Hodge-nimistä henkilöä.
Kemi-Tornion ammattikorkeakoulu
Kemi-Tornion ammattikorkeakoulu (KTAMK) oli vuoteen 2013 asti toiminut ammattikorkeakoulu. KTAMK:ssa oli 2400 opiskelijaa, joista 650 oli aikuisopiskelijoita. Työntekijöitä KTAMK:ssa oli 250. Toimipisteitä oli sekä Kemissä että Torniossa. Kemi-Tornion ja Rovaniemen ammattikorkeakoulut molemmat lakkautettiin 31.12.2013 ja ne perustivat yhdessä 1. tammikuuta 2014 alkaen uuden Lapin ammattikorkeakoulun.
Jorma Lusenius
Jorma Lusenius (s. 6. kesäkuuta 1940 Vihti ) on entinen suomalainen autourheilija. Hän ajoi urallaan sekä jäärataa, asfalttirataa että rallia.
Kemi-Tornion ammattikorkeakoulu
Opiskelijatoiminta
Koulutusaloilla oli lisäksi omia opiskelijayhdistyksiä: KeIO ry. (Kemin insinöörioppilaat), TOKKO ry. (Tornion kaupan ja kulttuurin opiskelijat), KETOTERVE ry. (terveysalan opiskelijat), Kemin kauppaopiskelijat ry. ja KeToSok (sosiaalialan opiskelijat).
Jorma Lusenius
Aluksi moottoripyörällä kilpaillut Lusenius aloitti ralliuransa vuonna 1963. Hän ajoi rallia 1960-luvulla BMC:n, Lancian, Datsunin ja Renault’n tehdastiimeissä. Kansainvälisellä tasolla Lusenius osallistui ensimmäisen kerran RAC-ralliin vuonna 1965 (6. sija, autona Mini) ja Monte Carlo -ralliin vuonna 1966 (8. sija, autona Lancia). Hän voitti rallin Suomenmestaruuden 1969 ja sijoittui samana vuonna kolmanneksi Ranskan alppirallissa (Coupe des Alpes). Hän kilpaili vuonna 1968 Renault R8 Gordini -autolla kartanlukijanaan Seppo Halme. Vuosina 1969–1970 heidän autonaan oli Renault’n tekniikkaa käyttänyt Alpine A110.
Kemi-Tornion ammattikorkeakoulu
Opiskelijatoiminta
Koulun lakkauttamisen myötä opiskelijakunta KETOAKKU lakkautettiin. Lapin Ammattikorkeakoulussa opiskelijoiden lakisääteisenä edunvalvojana toimii opiskelijakunta ROTKO.
Jorma Lusenius
Lusenius lopetti aktiiviuransa vuonna 1975, minkä jälkeen hän toimi kouluttajana AKK:n järjestämillä rata- ja ralliajokursseilla. Käytännössä moni suomalainen 1980-luvulla menestynyt ralliautoilija sai oppinsa Luseniukselta.
Sings the Songs That Made Him Famous
Johnny Cash Sings the Songs That Made Him Famous on countrymuusikko Johnny Cashin toinen albumi. Se julkaistiin 13. marraskuuta 1958. Albumin tuottivat Sam Phillips ja Jack Clement, ja sen julkaisi Sun Records -levy-yhtiö.
Albumi sisältää muun muassa erään Cashin tunnetuimmista kappaleista: I Walk the Linen.
Pete Seppälä
Pete Juhani Seppälä (s. 1. maaliskuuta 1978 Espoo) tuli tunnetuksi Suomen Idols-laulukilpailun toiselta tuotantokaudelta. Pete Seppälä oli jo vuonna 2003 kilpailussa mukana, mutta karsiutui juuri ennen semifinaaleja. Vuonna 2005 hän nousi finaalin viimeiseltä 7. paikalta ("keräilyerän" kakkossijalta) kolmanneksi ja hävisi toiseksi viimeisen finaalin yleisöäänestyksessä Katri Ylanderille ja kilpailun voittaneelle Ilkka Jääskeläiselle. Kilpailun jälkeen Seppälä oli mukana Idoleita Ja Tähtiä 2006 -kiertueella, jossa hän yhdessä muiden Idols-finalistien kanssa kiersi ympäri Suomea, esittämässä Idolsista tuttuja kappaleita.
Pete Seppälä oli mukana Nuori Suomi -kampanjassa ja esitti lapsille välituntiliikkumiseen sopivan kappaleen Energiaa yhdessä Roni Tranin ja Ilkka Jääskeläisen kanssa. Energiaa-levytys nousi Suomen virallisen listan singlekakkoseksi (vko 10/2006), ja viihtyi listalla muutaman viikon. Toukokuussa 2006 käynnistyi yhteistyöhanke Fazerin kanssa. Tätä varten Seppälä levytti kappaleen Jos Vain Jäät, joka kuultiin kauppakeskus Kampin avajaisissa.
Syksyllä 2006 ilmestynyt esikoislevy Jos nukun kiltisti sohvalla... sisältää muun muassa radiosinglet Neljä seinää ja Petterin jukeboksi, sekä Elämä lapselle -konsertissa syyskuussa 2006 esitetyn kappaleen Sitruunaperhonen, joka on omistettu leukemiaan menehtyneelle pikkutytölle. Seppälä on sanoittanut itse suuren osan levyn kappaleista.
Vuonna 2007 Pete Seppälä teki jonkin verran ravintolakeikkoja ja esiintyi lukuisissa yksityistilaisuuksissa. Lisäksi hän kiersi kymmenissä yläasteissa laulamassa ja puhumassa koululaisille hyvistä tavoista Tapaseuran hyvien tapojen lähettiläänä. Kesän 2007 merkittävin esiintyminen oli Tapsan Tahtien Tahtibileissä Nokian jäähallissa. Hiljaisemman kauden jälkeen keikkailu jatkuu vuosina 2010-11 cover-painotteisella ohjelmistolla tutun O'Jess-bilebändin kanssa. Bändissä soittavat basisti-laulaja Tuomas Turunen, kitaristi Juha Ketola ja rumpali Pasi Alakurtti.
Ennen artistin uraansa liikunnanohjaaja Seppälä toimi golf-opettajana ja matkanvetäjänä, ja jatkaa niitäkin töitä keikkailun ohessa. Lisäksi Pete on toiminut juontajana MTV3-kanavalla keväällä 2008 esitetyssä "Eläinten puisto" -sarjassa , sekä Biisikärpänen-ohjelmaan liittyvässä katsojapelissä.
Cookie Clicker
Cookie Clicker on pelikehittäjä Julien ”Orteil” Thiennotin kehittämä selainpeli, joka julkaistiin 10. elokuuta 2013. Syyskuussa 2021 peli julkaistiin Steam-palvelussa.
Mikkelsen
Mikkelsen on tanskankielinen sukunimi, joka tarkoittaa "Mikkelin poikaa". Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli yhteensä 47 elävää Mikkelsen-nimistä henkilöä.
Cookie Clicker
Vastaanotto
Cookie Clickerin Steam-julkaisu on saanut Gamereactorilta arvosanan 6/10. Arvostelussa kehutaan pelin vetoamista kasvurohmuihin, mutta kritisoidaan sen olevan aika lailla identtinen selainversion kanssa. Ainoana lisänä kehutaan on Steam Workshop -tukea.
Boron
Boron on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 60 kilometriä Banambasta pohjoiseen. Kunnassa on 38 100 ja kylässä 5 500 asukasta (vuonna 2009).
Boronin kunta rajoittuu idässä Banamban piirin Sébétén ja Toubacoron, etelässä Madina Sackon, lännessä Kolokanin piirin Didiénin ja Sagabalan ja pohjoisessa Naran piirin Falloun ja Niamanan kuntiin.
Kuntaan kuuluu 48 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, kakoloja, fulbeja ja maureja. Lähes kaikki ovat hamalistilahkoon kuuluvia muslimeja.
Boronin kautta kulkee huonokuntoinen paikallistie RR14. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, lehmänpapu ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Boronissa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa sijaitsee muinaisen Sossovaltakunnan keskuspaikka.
Vini (kirjain)
Vini (asomtavruli Ⴀ, nuskhuri ⴀ, mkhedruli ა) on 6. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ani äännetään yleensä :nä.
VAV-yhtymä
VAV Yhtymä Oy on Vantaan kaupungin täysin omistama yleishyödyllinen asuntoyhtiö, joka tehtävänä rakennuttaa, omistaa ja hallinnoida vuokra-asuntoja. Yhtiö määrittelee tavoitteekseen laadukkaiden ja kohtuuhintaisten kotien tarjoamisen vantaalaisille.
Historia
VAV-konserni aloitti toimintansa vuonna 1986. Yhtiön perustamisen yhteydessä fuusioitiin lähes kaikki Vantaan kaupungin kokonaan omistamat asunnot yhden yrityksen alle helpommin hallittavaksi kokonaisuudeksi. 1990-luvun alun jälkeinen uusien asuntojen rakentaminen on rahoitettu kokonaan lainarahalla.
Tytäryhtiöt
thumb|VAV toimii [[Tikkurilassa asuinkerrostalon pohjakerroksessa (Veturikuja 7).]] VAV Asunnot Oy:n tytäryhtiö VAV Kiinteistöt Oy sulautui emoyhtöön vuonna 2010. VAV:n asumisoikeusasunnot omistanut tytäryhtiö VAV Asumisoikeus Oy myytiin vuonna 2011 TA-Asumisoikeus Oy:lle, minkä jälkeen VAV Asunnot Oy on keskittynyt pelkästään vuokra-asuntotoimintaan. Vuonna 2011 yhtiölle perustettiin uusi tytäryhtiö VAV Palvelukodit Oy, joka hallinnoi VAV:n palvelutaloja. Tämä siirrettiin vuonna 2015 uuden tytäryhtiön VAV Hoivakiinteistöt Oy:n alaisuuteen tytäryhtiönä.
Asuntojen määrä
Vuoden 2015 lopussa yhtilöllä oli 10 187 vuokra-asuntoa, joissa asui noin 20 000 asukasta, mikä vastaa lähes 10 prosenttia vantaalaisista. Asuntojen käyttöaste oli 99,1 prosenttia (2015). Vuokra-asunnon hakijoita yhtiöllä oli toimintavuoden lopussa jonossa noin 4 500. Vuoden 2015 aikana vuokrattavaksi vapautui vanhoja tai uusia asuntoja ynteensä 1 394 kappaletta.
Talous
VAV Asunnot Oy on voittoa tuottamaton yleishyödyllinen yhtiö. Yhtiön perimät vuokrat määräytyvät omakustannusperiaatteella. Asuntojen vuokriin sisällytetään pääomakulut, jotka muodostuvat lainojen lyhennyksistä ja koroista.
1.3.2016 lähtien keskimääräinen vuokra on yhtiöllä ollut 11,90 €/m² kuukaudessa (vaihteluväli 9,33–15,02 €/m²).
VAV Asunnot Oy:llä on suuri lainamäärä, mutta, koska lainat ovat aravan vuosimaksu- ja korkotukilainoja, korkoriski on pieni. Vuoden 2015 lopussa yhtiöllä oli pitkäaikaista lainaa 468 miljoonaa euroa. VAV:ssa vuoden 2004 jälkeen valmistuneiden asuntojen poistoajaksi on budjetoitu 40 vuotta.
Luděk Bukač
Tšekkoslovakian maajoukkueessa Bukač pelasi kaksissa maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1961 ja 1963.
Heti pelaajauransa jälkeen Bukač ryhtyi valmentajaksi. Kaksi ensimmäistä vuotta hän valmensi Sparta Prahan joukkuetta ennen siirtymistään vuodeksi HC Košicen päävalmentajaksi. Kauden jälkeen hän siirtyi vielä České Budějovicen päävalmentajaksi kahden vuoden ajaksi ennen kuin siirtyi päätoimisesti maajoukkueen peräsimeen.
Maajoukkuevalmentajana Bukač toimi ensin Tšekkoslovakian maajoukkueen apuvalmentajana kauden 1979–1980. Seuraavana vuonna hänet nostettiin joukkueen päävalmentajaksi jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1985 asti. Kauden 1986–1987 alusta Bukač toimi B-sarjassa pelanneen Itävallan maajoukkueen peräsimessä ja olympiavuonna 1988 hän valmensi sekä Itävallan miesten olympiajoukkuetta että maan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta. Itävallan maajoukkueen tehtävissä Bukač toimi kevääseen 1991 asti. Sen jälkeen hänet valittiin Saksan maajoukkueen valmentajaksi, jossa hän jatkoi vuoteen 1994 asti. Kaudesta 1994–1995 alkaen Bukač toimi kolme vuotta Tšekin jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana ja valmennusuransa viimeisen vuoden vielä B-sarjassa pelanneen Puolan jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana.
Bukač voitti pelaajana MM-hopeaa vuonna 1961 ja valmentajana mestaruudet Tšekkoslovakian (1985) ja Tšekin tasavallan (1996) joukkueissa
László Bodrogi
László Bodrogi (s. 11. joulukuuta 1976 Budapest) on unkarilaissyntyinen maantiepyöräilijä, joka on vuodesta 2008 lähtien ollut Ranskan kansalainen. Hän on asunut Ranskassa 1990-luvun alusta ja myös hänen vaimonsa on ranskalainen. Hän kilpaili ammattilaisena 2000–2012.
Tempoajon erikoismiehenä tunnettu Bodrogi voitti MM-kilpailujen aika-ajossa pronssia Plouayssa vuonna 2000 sekä hopeaa Stuttgartissa 2007.
Letškhumi
thumb|250px|Letškhumin sijainti Georgian kartalla thumb|250px|[[Khvamlin vuorijono Letškhumissa]]
Letškhumi on historiallinen vuoristoalue Georgian luoteisosassa. Siihen kuuluvat Rioni- ja Tskhenistsqalijokien keskijuoksujen alueet sekä Ladžanurin jokilaakso. Alue kuuluu nykyään hallinnollisesti Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin alueeseen ja vastaa suurin piirtein Tsagerin piirikuntaa. Siihen kuuluu myös osia Tsqaltubon ja Ambrolaurin piirikunnista. Letškhumi rajautuu lännessä Samegreloon, pohjoisessa Svanetiaan, idässä Ratšaan ja etelässä Imeretiin.
Letškhumin asutus on keskittynyt Rionijoen varrelle. Alueen asukkaat (letškhumeli) puhuvat länsigeorgialaista murretta, joka on läheistä sukua Imeretin alueella puhutulle georgialle. Historiallisesti Letškhumissa on puhuttu svania, joka on kuitenkin joutunut väistymään georgian tieltä. Esimerkiksi alueen nimeen kuuluva le- on tavallinen svanin kielessä käytetty prefiksi.
Historia
Alue on ollut asuttuna neoliittiselta kivikaudelta lähtien. Ensimmäiset muistiin kirjatut tapahtumat alueen historiasta ovat varhaiskeskiajalta. Aikalaislähteet kutsuivat aluetta nimellä Takveri, jonka Letškhumi vähitellen korvasi. Provinssi liitetään yleensä Scymniaan, jonka Prokopios mainitsi 500-luvulla Lazican kuningaskunnan vasallivaltioksi. Yhdistyneessä Georgian kuningaskunnassa 1000–1400-luvuilla Letškhumi oli Svanetian ja Ratšan ruhtinaiden (eristavi) hallinnassa. Kuningaskunnan hajottua provinssi tuli Imeretin hallintaan vuonna 1455. Jatkuvien feodaalisotien jälkeen voittajaksi selviytyi Tšikovanin suku, josta tuli puoli-itsenäisen Letškhumin hallitsijadynastia. Vuonna 1714 Bežan Tšikovanista tuli Samegrelon ruhtinas ja hän otti käyttöönsä Dadiani-dynastian nimen. Siten Letškhumi ja Samegrelo yhdistyivät Samegrelon ruhtinaiden hallintoon.
Imeretin kuningas Solomon II (hallitsi 1792–1810) yritti useita kertoja saada Letškhumin takaisin Imeretin hallintaan. Venäjän keisarikunnan väliintulo johti Solomonin kuningaskunnan kaatumiseen ja Samegrelon liittämiseen Venäjään autonomisena alueena. Vuonna 1857 Venäjän viranomaiset lakkauttivat Samegrelon ruhtinaskunnan ja Letškhumista tuli sen mukana osa Kutaisin kuvernementtia. Yhdessä Svanetian kanssa Letškhumi muodosti Letškhumin mazran vuodesta 1867 vuoteen 1930, jolloin Tsagerin piirikunta luotiin.
Augustus FitzRoy
Augustus Henry FitzRoy, Graftonin herttua (28. syyskuuta 1735 – 14. maaliskuuta 1811) oli brittiläinen whig-poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä lokakuusta 1768 tammikuuhun 1770.
FitzRoy oli lyhyesti alahuoneessa Boroughbridgen kansanedustajana loppuvuonna 1756, mutta nousi ylähuoneeseen keväällä 1757 perittyään sukunsa tilukset ja arvonimet.
FitzRoystä tehtiin First Lord of the Treasury William Pittin hallitukseen, ja kun pääministeri oli ylähuoneessa ja lisäksi paljon poissa, FitzRoy oli vastuussa monista hallituksen toimista. Toukokuussa 1767 valtiovarainministeri (Chancellor of the Exchequer) Charles Townshend vei alahuoneeseen lain, jolla nostettiin tullia Amerikasta tuotaville tavaroille. Townshend kuoli pian lain hyväksymisen jälkeen. Laki johti lopulta sotaan siirtokuntia vastaan.
Vuonna 1768 pidettiin parlamenttivaalit, joihin liittyi fiasko John Wilkesin ympärillä ja William Pittin ero. FitzRoystä tuli pääministeri, ja hän pyrki paikkaamaan Townsendin virheitä poistamalla tullit kaikilta muilta siirtomaatuotteilta paitsi teeltä.
FitzRoyn kautta leimasi kansan tyytymättömyys, joka johtui Wilkesin tapauksesta, katovuodesta ja suurtyöttömyydestä. Hänen ministereistään yksi erotettiin, toinen erosi ja kolmas teki itsemurhan. FitzRoy erosi pääministerin tehtävistä. Hän jatkoi vielä kahdessa seuraavassa hallituksessa, mutta keskittyi loppuelämänsä lähinnä etsimään uskonnollista valaistumista.
Takku (suku)
Takku, myös muodossa Tacku, oli suomalainen suku, joka vaikutti pääsääntöisesti 1400–1800-luvuilla Länsi-Suomen alueella, etenkin Huittisissa. Myöhäiskeskiajan lopulla Takun suku oli Satakunnan varakkaimpia talonpoikaissukuja, mikä johtui erityisesti Sammun kylässä sijainneen Takun talon maa- ja karjatalouden kannattavuudesta. Suvun jäsenet nauttivat myös yleisesti luottamusasemasta, sillä sukuun kuului paljon lauta-, katselmus- ja nimismiehiä, kuten suvun varhaisimpiin edustajiin lukeutuva talonpoika Cnud Takku (1440–1483).
Biografinen Nimikirja mainitsee suvusta muun muassa seuraavaa: ”Tämä suku, jonka jäsenet v. 1750 sanottiin 400 vuoden kuluessa olleen joko pappeja tai kruununpalvelijoita, oli aina isästä poikaan omistanut Takkulan rusthollin Huittisissa.”
Takun suvusta polveutuneisiin jälkeläisiin lukeutui muun muassa Suomen tasavallan presidentti Risto Ryti.
Incheonin satama
Incheonin satama (, ; UN/LOCODE: KR INC ) on Etelä-Korean Incheonin kaupungissa toimiva suursatama.
Incheon on Amerikan satamaviranomaisten yhdistyksen (AAPA) tilaston mukaan kokonaisrahtimäärältään (2016: 161,3 milj. t) Etelä-Korean neljänneksi suurin satama ja konttiliikenteessä toiseksi suurin satama (2,679 milj. TEU). Incheon kuuluu maailman 40 suurimman rahtisataman joukkoon. Rahtimäärällä sitä vilkkaampia eteläkorealaisia satamia olivat Busanin (349,7 milj. t), Gwangyangin (Kwangyang; 283,1 milj. t) ja Ulsanin satamat (175,4 milj. t).