cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Izzeddinin linnoitus
Myöhemmin linnoitusta käytettiin vankilana. Elefthérios Venizélos oli vangittuna siellä vuonna 1913. Diktaattori Theódoros Págkaloksen kaudella siellä oli paljon poliittisia vankeja. Diktatuurin kukistamisen vuonna 1926 jälkeen Págkalos itse vangittiin sinne. Toisen maailmansodan aikana linnoitus toimi saksalaisten tukikohtana. Siitä tuli vankila jälleen sisällissodan aikana vuonna 1948, jonka jälkeen siellä oli vangittuna erityisesti kommunisteja. Se oli vankilana edelleen sotilasjuntan aikana, jolloin siellä oli poliittisia vankeja ideologiasta riippumatta. Vankilassa suoritettiin Kreikan viimeinen kuolemantuomion täytäntöönpano eli teloitus vuonna 1972.
Linnoitus on avoinna vuosittain vain 14.–15. joulukuuta, jolloin siellä oleva Pyhälle Eleutheriokselle omistettu kirkko juhlii.
Borås
Borås on Ruotsin entinen kaupunki ja nykyinen Boråsin kunnan keskustaajama. Borås sijaitsee Länsi-Ruotsissa Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan maakunnassa. Boråsin taajamassa on 66 273 asukasta, joten se on kooltaan läänin toiseksi suurin taajama Göteborgin jälkeen. Ennen vuoden 1998 lääniuudistusta alue kuului Älvsborgin lääniin, ja Borås oli kyseisen läänin suurin paikkakunta.
Nykyisyys
Boråsin tekstiiliteollisuus on siirtänyt tuotantonsa suurimmaksi osaksi ulkomaille. Kaupungin suurimpia työnantajia ovat nykyään Ericssonin tehdas, useat postimyyntiyritykset (mm. Ellos, Haléns, Hobbex, H&M, NetonNet) sekä Ruotsin teknillinen tutkimus- ja tarkastuslaitos (Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut). Kaupungin korkeakouluja ovat Boråsin korkeakoulu, joka tarjoaa mm. tekstiili- sekä kirjasto- ja informaatioalan opetusta, sekä Boråsin ammattikorkeakoulu.
Nähtävyyksiä ja tapahtumia
Joka vuosi Borås juhlii syntymäpäiviään 29. kesäkuuta, jolloin kaikille asukkaille ja vieraille tarjotaan täytekakkua keskustorilla. Kunnassa on myös eläintarha ja kylpylä.
Urheilu
Boråsilainen jalkapalloseura IF Elfsborg pelaa Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa. Elfsborgin kotikenttänä toimii vuonna 2005 valmistunut Borås Arena.
Kaupunginosat
Kirkollisesti kaupunkitaajaman alue kuuluu kolmeen seurakuntaan, jotka ovat Borås Caroli, Borås Gustav Adolf ja Brämhult.
Hässleholmenin ja Hultan lähiöt ovat Ruotsin keskusrikospoliisin lokakuussa 2014 julkaistun raportin mukaan alueita, jotka paikalliset rikolliset ovat ottaneet hallintaansa. Paikallisia asukkaita ei saada uhkausten vuoksi mukaan oikeuslaitoksen toimintaan eikä poliisi voi toimia hyökkäysten vuoksi.
Montequinton metroasema
Montequinto on Sevillan metron linjan 1 asema Montequinton kaupunginosassa Dos Hermanasissa Sevillan kaupungin kaakkoispuolella. Asema on maanalainen ja se on avattu 23. marraskuuta 2009.
Autio maa
Autio maa (The Waste Land) on T. S. Eliotin tunnettu ja vaikutusvaltainen modernistinen runo vuodelta 1922. Runossa on 434 riviä. Sen tunnettuihin kohtiin lukeutuvat "Huhtikuu on kuukausista julmin" (ensimmäinen rivi), "minä näytän sinulle ahdistuksen kourallisessa tomua" ja sanskritinkielinen viimeinen rivi "Shantih shantih shantih".
Runo jakautuu viiteen osaan:
Čiovo
Čiovo on Kroatialle kuuluva saari Adrianmerellä. Sen pinta-ala on 28,8 neliökilometriä ja asukasluku noin 5 908 vuonna 2011. Saaren korkein kohta, Rudine on 209 metriä merenpinnan yläpuolella.
Autio maa
Autio maa rakentuu vastakohtapareille ja yllättäville rinnastuksille. Sen teemoina ovat kulttuurin kuihtuminen länsimaalaisille optimisteille valtavan pettymyksen aiheuttaneen ensimmäisen maailmansodan jäljiltä ja myyttinen luomisvoimainen nuoruus, joka ehkä voisi luoda uuden kulttuurin. Runossa esiintyvät muiden muassa kasvullisuusmyytti luonnon uudistumisesta, hedelmällisyysmyytti seksuaalisen kyvyn palautumisesta, kristillinen ylösnousemusmyytti ja myytti Graalin maljan puhdistavuudesta. Keskeisiin symboleihin kuuluu kuningas Arthur-tarustoon kuuluva tarina "kalastajakuninkaasta", jonka impotenssi aiheuttaa hänen maalleen sateettomuuden ja kuivuuden. Vesi on läpi runon tärkeä elementti.
Čiovo
Saari on jaettu hallinnollisesti kolmen kunnan kesken: Split, Trogir ja Okrug. Etäisyys mantereelle on noin kaksi kilometriä, ja saari on yhdistetty Trogirin kaupunkiin nostosillalla. Silta valmistui vuonna 2018 ja sen pituus on 546 metriä. Se maksoi 207 miljoonaa Kroatian kunaa, joka vastaa noin 28 miljoonaa euroa.
Autio maa
Runon alku:
Högt över havet (albumi)
Högt över havet on suomalaislaulaja Arja Saijonmaan studioalbumi vuodelta 1987. Sen tuotti Lasse Holm ja kaikki kappaleet ovat ruotsinkielisiä. Albumia myytiin Ruotsissa yli 200 000 kappaletta ja se on Saijonmaan kaupallisesti menestynein albumi. Sen nimisävellys sijoittui toiseksi Melodifestivalen-kilpailussa 1987.
Muuta
Högt över havet nauhoitettiin Tukholmassa KMH Studioilla tammi–maaliskuussa 1987. Levyllä on Lasse Holmin sävellysten ohella muutama käännösiskelmä, kuten "Så länge hjärtat slår" ja Franco Battiaton sävellys "Prospettiva Nevski". Albumin päättää Mikael Wiehen säveltämä "Titanic", jossa minä-kertoja on toisen luokan matkustaja ja uppoamassa valtamerilaivan mukana. Kansivihko sisältää sävelteosten sanoitukset.
Högt över havet julkaistiin aikakaudelleen tyypillisesti analogisena vinyylilevynä ja C-kasettina sekä digitaalisena CD-levynä. Analogisilla julkaisuilla laulut on jaettu puoliksi: viisi ensimmäistä ovat A-puolella, viisi jälkimmäistä B-puolella.
Ranskan avoin tennisturnaus 2008
Miesten nelinpeli
Välierät: Pablo Cuevas / Luis Horna – Bruno Soares / Dušan Vemić 6–4, 6–7 (6), 7–6 (6)
Igor Kunitsin / Dmitri Tursunov – Daniel Nestor / Nenad Zimonjić 6–4, 4–6, 4–6
Loppuottelu: Pablo Cuevas / Luis Horna – Daniel Nestor / Nenad Zimonjić 6–2, 6–3
Naisten nelinpeli
Välierät: Cara Black / Liezel Huber – Anabel Medina Garrigues / Virginia Ruano Pascual 4–6, 6–7 (2)
Casey Dellacqua / Francesca Schiavone – Aljona Bondarenko / Kateryna Bondarenko 6–2, 6–1
Loppuottelu: Anabel Medina Garrigues / Virginia Ruano Pascual – Casey Dellacqua / Francesca Schiavone 2–6, 7–5, 6–4
Sekanelinpeli
Välierät: Katarina Srebotnik / Nenad Zimonjić – Zheng Jie / Mahesh Bhupathi luovutus
Viktoryja Azarenka / Bob Bryan – Kveta Peschke / Pavel Vizner 4–6, 6–3, 1–0 (8)
Loppuottelu: Katarina Srebotnik / Nenad Zimonjić – Viktoryja Azarenka / Bob Bryan 2–6, 6–7 (4)
Oswald Boelcke
Oswald Boelcke (19. toukokuuta 1891 Giebichenstein Saksan keisarikunta – 28. lokakuuta 1916 Bapaume, Ranska) oli johtavia saksalaisia hävittäjälentäjiä ensimmäisessä maailmansodassa. Hän otti useita ilmavoittoja ja kirjoitti pitkään käytössä olleet ilmataisteluoppaan Dicta Boelcken. Hän kuoli taistelussa brittiläisiä koneita vastaan, kun hän törmäsi Erwin Böhmen koneeseen.
Elämä
Oswald Boelcke syntyi 1891 Giebichsteinissa Hallen lähellä. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1911 ja oli asepalveluksessa viestiyksikössä (Telegraphen-Bataillon Nr. 3) Koblenzissa.
Boelcke kiinnostui lentämisesta ja siirrettiin ilmavoimiin. Hän kävi lentokoulutuksen ensimmäisen maailmansodan alkamnisen jälkeen Halberstadtin lentokoulussa. Hänet siirrettiin elokuussa 1914 Fliegerabteilung 13 -yksikön mukana rintamalle. Samassa yksikössä palveli hänen isoveljensä Wilhelm tähystäjänä.
Omasta aloitteestaan Boelcke siirrettiin toukokuussa 1915 Douaiin Feldfliegerabteilung 62 -yksikköön. Boelcken tovereihin kuului Max Immelmann, joka tunnettiin myös nimellä Adler von Lille, ”Lillen kotka”.
Boelcke oli omasta mielestään liian kaukana rintamasta. Hän sai maaliskuussa 1916 luvan alkaa käyttää Sivryn kenttää tukeakseen saksalaisia Verdunin taistelussa. Sivryyn hän kehitti ensimmäisen ilmasodan taktisen ohjauskeskuksen, ja hänet nimettiin johtamaan Fliegerabteilung Sivryn kuutta konetta. Hermann von der Lieth-Thomsenin pyynnöstä Boelcke loi myös ilmataistelun ohjeistot, jotka tunnettiin nimellä Dicta Boelcke. Ne olivat käytössä ainakin toisen maailmansodan loppuun asti. Dicta Boelcken perusperiaate oli muodostelmassa lentäminen.
Boelcke kuoli lento-onnettomuudessa 28. lokakuuta. Hänen ryhmänsä oli taistelemassa joitakin brittiläisiä Airco DH.2 -koneita vastaan. Boelcke ja Erwin Böhme ajoivat yhdessä takaa yhtä konetta, kun Böhme joutui väistämään toista DH.2-konetta, jota Richthofen ampui. Böhmen kone osui Boelckeen, jonka koneen yläsiipi romahti, mikä aiheutti koneen syöksymisen. Boelcken kone syöksyi maahan lähellä Bapaumea. Hänet haudattiin Dessauhun valtiollisin hautajaismenoin.
Vaikutus
Boelckea pidetään syystäkin modernin hävittäjälentämisen ensimmäisenä teoreetikkona. Hänellä oli merkittävä vaikutus hävittäjälentäjien koulutukseen. Dicta Boelcke, ilmataistelun säännöt, ovat edelleen arvossaan.
Boelcken kuoltua hänen lentueensa nimettiin Jasta Boelckeksi.
Saksan ilmavoimien Nörvenichin lentotukikohtaan sijoitettu Jagdbombergeschwader 31:n kunnianimenä on ”Boelcke”.
Valkeajärvi (Virrat, Jouttikylä)
Valkeajärvi on Pirkanmaalla Virroilla Jouttikylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 11,5 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,2 metriä mpy.
Money 2020 Part II: We Told Ya So!
Money Money 2020 Part II: We Told Ya So! on uuden aallon yhtye The Networkin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 4. joulukuuta 2020 ja oli bändin ensimmäinen albumi 17 vuoteen.
Three World Trade Center
Three World Trade Center (3 World Trade Center, lyhennettynä 3 WTC) on New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on osa New Yorkin uutta World Trade Center -kompleksia. Rakennus sijaitsee Greenwich Street -kadulla osoitteessa 175 Greenwich Street. Three World Trade Centerin kattokorkeus on 352 metriä ja katolla olevat antennit mukaan luettuna rakennuksen korkeus on 378 metriä. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Rogers Stirk Harbour + Partnersin arkkitehti Richard Rogers. Three World Trade Center on New Yorkin uuden World Trade Centerin rakennuksista kolmanneksi korkein One World Trade Centerin ja Two World Trade Centerin jälkeen.
Three World Trade Centerin lisäksi New Yorkin uusi World Trade Center käsittää myös neljä muuta korkeaa rakennusta Greenwich Streetin ja National September 11 Memorial & Museumin ympäristössä. One World Trade Center, Two World Trade Center ja Four World Trade Center ovat 3 WTC:n tavoin rakenteilla. Uusi Seven World Trade Center valmistui uusista rakennuksista ensimmäisenä vuonna 2006.
Alkuperäinen Three World Trade Center
thumb|vasen|200px|Marriott World Trade Center (valkoinen rakennus) New Yorkin alkuperäinen World Trade Center koostui seitsemästä eri rakennuksesta. Niistä korkeimmat olivat arkkitehti Minoru Yamasakin suunnittelemat kaksoistornit One- ja Two World Trade Center, jotka valmistuivat 1970 ja 1971. Kaksoistornien lisäksi World Trade Center koostui viidestä matalammasta rakennuksesta. Niistä yksi oli vuonna 1981 valmistunut, arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrillin suunnitelema Three World Trade Center. Rakennus toimi hotellina ja se tunnettiin vuoteen 1995 asti nimellä Vista Hotel. Vuodesta 1995 tuhoutumiseensa saakka rakennus toimi Marriott Internationalin hotellina nimellä Marriott World Trade Center. Rakennuksessa oli 22 kerrosta ja 825 hotellihuonetta. Marriott World Trade Centeristä oli suora kauttakulku kaksoistorneihin.
Syyskuun 11. päivän iskut
thumb|oikea|230px|Marriott World Trade Center kaksoistornien sortumisen jälkeen. 11. syyskuuta 2001 19 kaappaajaa ottivat haltuunsa neljä matkustajalentokonetta Yhdysvalloissa. Yksi kaapatuista koneista oli American Airlinesin lento 11, joka törmäsi One World Trade Centeriin kello 8.46 paikallista aikaa. Kello 9.03 iskeytyi United Airlinesin lento 175 Two World Trade Centeriin. Kello 9.59 sortui Two World Trade Center ensimmäisenä rakennuksena. One World Trade Center sortui puoli tuntia myöhemmin kello 10.28. Tornien sortumisen syynä on pidetty viranomaisten selvityksen mukaan lentokoneiden törmäyksessä aiheutuneiden valtavien tulipalojen aiheuttamaa vaikutusta rakennusten teräspilareihin ja -rakenteisiin. Rakenteiden paloeriste tuhoutui kuumuudessa ja niiden lujuus sekä kantavuus heikkenivät, mikä aiheutti pilarien vääntymisen ja rakennusten sortumisen. Kaksoistornien sortuminen vaurioitti ja tuhosi lähes täysin Marriott World Trade Centerin. Vaurioitunut rakennus purettiin myöhemmin.
Uusi Three World Trade Center
World Trade Centerin tuhoutumista seurasi julkisuudessa laaja keskustelu World Trade Centerin alueen tulevaisuudesta. Ehdotuksia alueen uudelleenrakentamiseksi alkoi tulla miltei heti iskujen jälkeen. Vuonna 2003 Lower Manhattan Development Corporation järjesti suunnittelukilpailun alueen tulevaisuudesta. Kilpailun voitti arkkitehti Daniel Libeskindin suunnitelma, joka käsitti laajan puistoalueen paikalla, jolla kaksoistornit alun perin sijaitsivat sekä sen ympärillä viisi korkeaa toimistorakennusta.
Vuonna 2006 julkaistiin ensimmäinen arkkitehtitoimisto Roger Stirk Harbour + Partnersin arkkitehti Richard Rogersin suunnitelma uudesta Three World Trade Centeristä. Lopullinen suunnitelma saatiin valmiiksi vuoden 2007 aikana. Three World Trade Centerin perustustyöt aloitettiin vuonna 2008. Viralliset rakennustyöt aloitettiin vuonna 2010. Alun perin rakennuksen piti valmistua jo vuonna 2012, mutta vuonna 2011 sen valmistumisen arveltiin myöhästyvän taloustilanteen vuoksi vuoteen 2014. Kesäkuussa 2012 Owen Steel -rakennusyhtiön kerrottiin valitun Three World Trade Centerin teräksen toimittajaksi, ja rakennustöiden ilmoitettiin jatkuvan. Nykyisten arvioiden mukaan rakennus valmistuisi joko vuonna 2015 tai 2016.
Tammikuussa 2013 World Trade Centerin alueen kehittäjä Larry Silverstein ilmoitti GroupM-mainosyhtiön ja asianajotoimisto White & Casen olevan mahdollisesti kiinnostuneita vuokraamaan toimistotiloja Three World Trade Centeristä. Rakennuksen on arvioitu valmistuvan vuonna 2015, jos vuokrasopimukset toteutuvat.
Rakennus
Turvallisuuden parantamiseksi rakennuksen runko rakennetaan betonista. Rakennukselle aiotaan hakea LEED-luokitusta, joka mittaa rakentamisen ja ylläpidon kustannuksia ja ympäristökuormitusta.
ITromsø
iTromsø, aiemmin Bladet Tromsø, on norjalainen sanomalehti, joka ilmestyy Tromssassa. Lehti on perustettu 1898. Sen omistaa toinen lehti, Harstad Tidende.
Stefan Wul
Stefan Wul, oikealta nimeltään Pierre Pairault (27. maaliskuuta 1922 – 26. marraskuuta 2003) oli ranskalainen kirjailija ja hammaslääkäri. Stefan Wul oli Pairaultin salanimi, jolla hän julkaisi kaikki teoksensa.
Wul kirjoitti vuosina 1956–1959 useita johdonmukaisesti eteneviä ja kekseliäitä tieteisromaaneita. Esikoisromaani Retour à "0" (”Paluu nollaan”) kuvaa maailmaa, jossa Maan rikolliset pienennetään ja lähetetään vangeiksi Kuuhun. Tämä johtaa kuitenkin katastrofiin, jossa ihmiskunta Maassa tuhoutuu. Kaksi Kuun vankia, mies ja nainen, palaa Maahan, ja heistä polveutuu uusi ihmiskunta. Vuonna 1957 julkaistu Niourk on J. G. Ballardin teoksia muistuttava kertomus, joka sijoittuu maailmaan, jossa meret ovat kuivuneet. Päähenkilö kokee lamarckistisen evoluutioloikan syömällä octopi-mutanttien aivoja ja ryhtyy rakentamaan tuhoutuneen maailman hylättyyn teknologiaan perustuvaa parempaa maailmaa. Rayons pour Sidar (”Sidarin peilisäteet”) on hillitön ja osin epäuskottava avaruusooppera. Vuonna 1957 julkaistussa La peur géante (”Suunnaton pelko”) –teoksessa kostonhimoiset merieliöt nostattavat valtamerten pinnat. Tämä romaani on saattanut saada vaikutteita Karel Čapekin teoksesta Salamanterisota. Samana vuonna julkaistiin myös teos Oms en série, joka kuvaa kaukaista humanoidien hallitsemaa planeettaa. He ovat hankkineet kutistettuja ihmisiä lemmikkieläimikseen. Humanoidit kutsuvat ihmisiä nimellä oms, omit. Osa omeista saa elää näennäisen vapaasti suuressa puistomaisessa eläintarhassa, jossa humanoidit kuitenkin käyvät säännöllisesti teurastamassa omeja. Oms en sérien pohjalta tehtiin vuonna 1973 ranskalais-tšekkoslovakialainen animaatioelokuva Villi planeetta (La Planète sauvage). Vuonna 1958 julkaistun romaanin Le temple du passé (”Muinainen temppeli”) päähenkilö on haaksirikkoutunut vieraalle planeetalle. Hän yrittää pelastaa tovereitaan, jotka planeetalla asuva valasmainen otus on nielaissut. Päähenkilö päätyy horrostilaan, jossa hänen elintoimintonsa lähes pysähtyvät. Aeoneja myöhemmin ihmiskansa löytää hänet ja tunnistaa hänet viimeiseksi Atlantiksen eloonjääneeksi. Samana vuonna julkaistu L'orphelin de Perdide (”Perdidin orpo”) kertoo samoin vieraalle planeetalle haaksirikkoutuneesta ihmisestä hieman avaruusoopperamaiseen tyyliin. Romaanin pohjalta on vuonna 1982 tehty ranskalais-unkarilainen animaatioelokuva Les Maîtres du temps. Vuoden 1959 jälkeen Wul ei julkaissut uusia teoksia pitkään aikaan. Vuonna 1977 hän julkaisi kaksiosaisen Noô saagan.
Suomennokset
Wulin teoksista on suomennettu Rayons pour Sidar vuonna 1978 nimellä Sidarin peilisäteet.
Kalle Kaartinen
thumb|Kalle Kaartinen heinäkuussa 2012. Kaarlo ”Kalle” Uolevi Kaartinen (s. 5. syyskuuta 1930 Helsinki) on suomalainen jazzmuusikko ja säveltäjä. Kaartisen soittimet ovat klarinetti ja tenorisaksofoni. Säveltäjänä hänet tunnetaan erityisesti jingle-mainosmusiikin tekijänä, muun muassa ”Ajatar on Forumissa” ja ”Suomen suosituin riisi on Risella” klassikkomainosten musiikki on Kaartisen. Hän myös spiikkasi matalalla äänellään monia mainoksia, kuten ”Raid tappaa talossa ja puutarhassa”. Oman kertomansa mukaan ”Jingle-Charles” Kaartinen on tehnyt musiikin noin 500–600 mainokseen 1960–1990-luvuilla.
Kaartinen sai Imatra Big Band Festivalin Suomen jazzlegenda-palkinnon vuonna 2003.
Jade Nyström
Jade Isabella Alexandra Nyström (ent. Jere Nyström, 5. tammikuuta 2004 Lapinjärvi) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän on ollut ikäluokkansa poikien sarjan mestari 14-, 15- ja 16-vuotiaissa. Hänen edustamansa seura on Korian Ponsi ja hänen valmentajansa on Kai Niemi. Nyströmin ennätys on 23. heinäkuuta 2021 Lappeenrannassa hypätty 194 cm.
Vuonna 2021 Nyström oli 17-vuotiaana kaikkien aikojen nuorimpana ehdolla Suomen urheilugaalassa Vuoden esikuva -palkinnon saajaksi. Palkinto myönnettiin Petra Ollille.
Nyström sai Queer Of The Year -kilpailun Esikuva-palkinnon vuoden 2020 syyskuussa Pride-viikolla. Nyström on kertonut olevansa transnainen. Hänen on sanottu olevan Suomen tunnetuin transnainen.
Nyströmin elämästä on tehty viisiosainen dokumenttisarja Jade.
Klooripropaani
Klooripropaani eli 1-klooripropaani tai propyylikloridi (C3H7Cl) on kloorattuihin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa klooripropaani on väritöntä nestettä. Se liukenee vain niukasti veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Klooripropaania voidaan valmistaa propanolin ja fosforitrikloridin tai väkevän vetykloridiliuoksen välisellä reaktiolla sinkkikloridin toimiessa katalyyttinä. Klooripropaania voidaan käyttää liuottimena ja propyyliryhmien lähteenä orgaanisen kemian synteeseissä.
Europan metroasema
Europa on Sevillan metron linjan 1 asema Montequinton kaupunginosassa Dos Hermanasissa Sevillan kaupungin kaakkoispuolella. Asema on maanalainen ja se on avattu 23. marraskuuta 2009. Se on saanut nimensä Avenida de Europa -kadusta, jonka varrella aseman sisäänkäynti sijaitsee.
Lynn Carlin
Lynn Carlin (s. 31. tammikuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Faces (1968).
Olli-Pekka Ojansivu
Olli-Pekka "Lelu" Ojansivu (s. 31. joulukuuta 1987) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi kauteen 2021-2022 päättyneellä urallaan Suomessa, Kreikassa, Ranskassa, Turkissa, Venäjällä, Romaniassa ja Iranissa. Keväällä 2018 Ojansivu solmi viisivuotisen sopimuksen Savo Volleyhin, jonka riveissä hän päätti uransa vuonna 2022. Lentopallon miesten maajoukkueessa Ojansivu pelasi vuosina 2007-2019 tasan 200 maaottelua. Vuoden lentopalloilijaksi hänet valittiin kahdesti Urheilutoimittajain Liiton äänestämänä vuosina 2015 ja 2016. Vuonna 2015 Ojansivu palkittiin myös Matsudaira Cupilla eli kauden parhaan lentopalloilijan palkinnolla. Ojansivu voitti kaikkiaan neljä kertaa Suomen mestaruutta, joista kolme viimeistä Kokkolan Tiikereissä vuosina 2013, 2015 ja 2016.
Lynn Carlin
Muita elokuvia, joissa Carlin on esiintynyt, on esimerkiksi Miloš Formanin elokuvassa Taking off – otetaan hatkat (1971). Siinä tehty roolisuoritus toi näyttelijälle Bafta-ehdokkuuden.
Olli-Pekka Ojansivu
Ura
Lelu Ojansivu aloitti lentopallon syntymäkaupungissaan Vammalassa. 14-vuotiaana hänet valittiin nuorten maajoukkueeseen, mutta muiden nuorten lupaavien lentopalloilijoiden tavoin Ojansivu ei siirtynyt Suomen Lentopalloliiton valmennuskeskuksen Kuortaneen urheilulukion alle opiskelemaan ja harjoittelemaan ikäluokkansa nuorten maajoukkueen kanssa, vaan hän päätti jäädä yläasteen jälkeen Vammalaan. Ojansivu opiskeli ammattikoulussa hitsaajan ammattitutkinnon ja pelasi samanaikaisesti VaLePan liigamiehistössä debytoiden lentopalloliigassa 16-vuotiaana. Myöhemmin Ojansivu on kertonut, ettei koulu häntä nuorempana suuremmin kiinnostanut.
"Mä olin ilmoittanut jo hyvin nuorena, että musta tulee urheilun ammattilainen tai Jehovan todistaja. Mä luulin silloin, että Jehovan todistajat eivät tee työtä, mutta onneks musta tuli sitten urheilija", hän muisteli nuoruusvuosiaan vuonna 2014.
"Ei minulla ole mitään Jehovan todistajia vastaan. Luulin, että he saavat kantaa asetta. Oletin heidän olevan järjestysmiehiä tai agentteja. Urheilu pelasti elämäni, ettei minusta tullut huligaania", Ojansivu kommentoi vuonna 2015.
Kotimaisessa lentopalloliigassa Ojansivu pelasi uransa ensimmäiset kaudet Vammalassa. VaLePassa hän murtautui heti toisella kaudellaan lentopalloliigan tilastojen kärkisijoille ja hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Ojansivu jätti kotikaupunkinsa taakseen vuonna 2006 ja allekirjoitti sopimuksen Pielaveden Sampoon. Siirto Sampoon oli pienimuotoinen yllätys, sillä Pielavedellä menestyksekkäästi edellisvuodet pelannut Salvis Cielavs jatkoi myös seurassa. Ojansivun ensimmäinen kausi Pielavedellä toi hänelle lopulta Suomen Cupin mestaruuden. SM-finaaleissa Sampo hävisi Perungan Pojille otteluvoitoin 3-2. Seuraavalla kaudella hävitty hopea kirkastui kultaan.
Euroopan kentät vetivät suomalaisen tehohyökkääjän mukanaan vuonna 2009, kun Ojansivu solmi kaudeksi 2009-2010 vuoden mittaisen sopimuksen kreikkalaisen PAOKin kanssa. Ensimmäinen kausi kansainvälisillä kentillä onnistui, kun Ojansivu otti Kreikan liigassa pistepörssin kakkospaikan ja ässäsyöttötilastossa kolmannen tilan. Kesällä 2010 solmittiin sopimus Ranskan liigan Toulouseen. Kaudesta Ranskassa tuli Ojansivulle vaikea vuodenvaihdeessa alkaneiden selkäongelmien vuoksi, mikä esti pelaamisen.
Ranskasta tie vei Ojansivun hetkeksi aikaa Turkin liigaan. Ojansivun uusi seura on Sivas 4 Eylul Belediye, jonka riveissä hän tosin pelasi vain tovin aikaa takunneen palkanmaksun vuoksi. Ojansivu palasi kesken kauden Suomeen ja solmi ottelukohtaisen sopimuksen Tampereen Isku-Volleyn (nykyinen Rantaperkiön Isku) kanssa. Iskussa "Lelu" ei kuitenkaan ehtinyt pelata ainoatakaan ottelua allekirjoitettuaan pian sopimuksen Venäjän Superliigaan Pietarin Avtomobilistin kanssa. Hänestä tuli näin historian neljäs suomalaispelaaja Venäjän Superliigassa. Ojansivun pistekeskiarvo oli Venäjän Superliigan läntisen konferenssin korkein kaudella 2011-12. Mahdollinen dopingrike sattui Pietarissa. Ojansivu kertoi vuonna 2014 saaneensa seuransa lääkäriltä seitsemän pilleriä päivässä selkävaivojensa hoitamiseen sekä pahimpana aikana selkään lyötiin kymmenessä päivässä 30 piikkiä.
Venäjän Superliigasta Ojansivu siirtyi vuonna 2012 romanialaisen Tomis Constantan riveihin. Suomalaishakkuri purki sopimuksensa kuitenkin nopeasti kauden alkumetreillä, koska seura ei ollut hoitanut hänelle sovittuja maksuja. Ojansivu pelasi lopulta neljä ottelua ottelua romanialaisseuran väreissä Mestarien liigassa. Hän palasi Suomeen ja allekirjoitti tammikuussa 2013 sopimuksen Kokkolan Tiikereiden kanssa. Paluu kotimaahan oli onnistunut. Ojansivu nautti lentopallosta ehkä enemmän kuin koskaan aiemmin. Hän sai pelata yhdessä hyvän kaverinsa Urpo Sivulan kanssa ja Tiikereiden valmentajana oli tuttu Tommi Tiilikainen. "Lelu" sai osittain myös vapauksia joukkueessa, mikä tuotti myös tulosta erinomaisten pelisuoritusten ja Tiikereiden menestyksen muodossa. Kausi 2012-2013 päättyi Tiikereiden Suomen mestaruuteen.
Ojansivu sai runsaasti mediahuomiota osakseen värikkäällä esiintymisellään: esimerkiksi Ilta-Sanomien toimittaja Jari Perkiö intoutui Tiikereiden mestaruuden ratkettua nimittämään Kokkolan "Lelulandiaksi". Kokkolan Tiikereiden kansanjuhlassa Ojansivu pyysi yleisöä vilkuttamaan, kun hän otti kuvan kameralla ja kertoi lähettävänsä terveisensä kuvan kautta Vammalaan ja Loimaalle. Juuri VaLePan ja Hurrikaanin Tiikerit kampesi mestaruutensa tieltä.
Jatkosopimus Tiikereiden kanssa solmittiin vuoden mittaiseksi. Ojansivu aloitti kautensa vahvasti, mutta olkapään rikkoutuminen kauden keskivaiheilla piti hänet sivussa pitkän aikaa ennen pudotuspelejä. Tästä huolimatta Ojansivu voitti liigan ässäsyöttötilaston ylivoimaisesti 67 ässäsyötöllään ennen 37 ässää syöttänyttä Olli Kunnaria. Ojansivun 19 pisteen ottelukohtainen keskiarvo oli myös lentopalloliigan korkein. Kausi päättyi Tiikereissä SM-hopeaan. Tiikerit saavutti myös Suomen Cupin mestaruuden.
Hyvät otteet EM-kisoissa syksyllä 2015 saivat saivat ulkomaiset seurat kiinnostumaan suomalaishakkurista. Ojansivu kertoi EM-kisojen aikana saaneensa yhteydenottoja sekä Venäjältä että Iranista. "Ongelmana" oli kuitenkin voimassa oleva sopimus Tiikereiden kanssa- EM-kisojen jälkeen Brasilian Superliigan seura Taubate kertoi haluavansa solmia Ojansivun kanssa sopimuksen, mikä olisi toteutuessaan tehnyt hänestä ensimmäisen suomalaispelaajan Brasiliassa. Taubate ja Tiikerit neuvottelivat siirrosta, mutta Tiikereiden korvauspyyntö oli liian suuri pala Taubetelle. Neuvottelut kariutuivat. Ojansivun olisi myös itse pitänyt maksaa korvauksia Tiikereille siirtonsa vuoksi. Suomen lentopallomaajoukkueen päävalmentaja Tuomas Sammelvuo kuvasi, että siirto olisi ollut yksi kaikkien aikojen isoimmista Suomessa.
Ovien kiinni meno oli lopulta onni pian diagnosoidun mykoplasman takia, mikä piti "Lelun" liki koko kauden 2015-16 sivussa lentopallokentiltä. Haastatteluissa Ojansivu kertoi pelanneensa EM-kisoissa sairaana. Syksyn lentopalloliigassa hän ei pelannut lopulta ainuttakaan täyttä ottelua. Myös harjoittelu oli vähäistä: Ojansivun omien sanojen mukaan EM-kisojen ja tammikuussa järjestettyjen olympiakarsintojen välillä hänen treenien määrän olisi pystynyt laskemaan kahden käden sormin. Suomi ei voittanut olympiakarsinnoissa lopulta ainuttakaan erää, ja myöhemmin keväällä 2016 Ojansivu kommentoi, että olympiakarsintoihin lähtö ei ollut viisas ratkaisu.
Kaiken kaikkiaan Ojansivu yritti lentopalloliigan runkosarjan aikana paluuta kentille mykoplasman jälkeen 4-5 kertaa. Jokaisella kerralla hänen oli pakko keskeyttää pelinsä ja levätä.
"Pahimpina hetkinä itkin koko matkan, kun ajoin salilta kotiin", hän myönsi lehtihaastattelussa kevään 2016 finaalipelien kynnyksellä.
Vaikea kausi päättyi kuitenkin juhlaan, kun Tiikerit kruunattiin keväällä 2016 Suomen mestariksi. Ojansivu pystyi pelaamaan finaaleissa, ja hän oli kentän paras pistemies kahdessa finaaliottelussa kolmesta. Myöhemmin Ojansivu kertoi, että mykoplasma ja muut vaikeudet meinasivat päättää hänen uransa kesken kauden 2015-16. Hänen mukaansa Kokkolaan siirtyminen vuonna 2013, Tiikerit ja kaupunki olivat suurin syy, miksi hän pelasi edelleen lentopalloa.
Vuonna 2016 Ojansivun ja Tiikereiden tiet erkanivat. Ilta-Sanomat uutisoi kesäkuussa suomalaishakkurin solmineen "jättisopimuksen" iranilaiseen Shahrdari Urmiaan. Ojansivun mukaan Urmia löi pöytään hänelle kaikkien aikojen rahakkaimman sopimuksen, jonka arvo ylitti selvästi edellisvuonna Brasiliasta tulleet kosiskelut.
Iranin lentopalloliigassa Ojansivu otti paikkansa Urmian tehohyökkääjänä kulttuurishokista huolimatta. Hänen vahvasti startannut syyskausi keskeytyi kuitenkin marraskuun puolivälissä huimausoireisiin. Niiden aiheuttajaksi diagnosoitiin pian välikorvan tulehdus, joka piti poissa harjoitus- ja pelikentiltä. Ojansivu palasi Suomeen ennen vuodenvaihdetta tarkempiin tutkimuksiin taudin selättämiseksi. Sairastelu piti hänet levossa lähes seitsemän viikkoa. Iraniin Ojansivu ei enää toivuttuaan palannut syyskaudelta osittain maksamattomien palkkojen vuoksi. Sopimus purettiin ja Ojansivu teki pian loppukauden kestäneen sopimuksen Venäjän Superliigan Kemerovoon. Hän siirtyi näin Suomen maajoukkuevalmentaja Tuomas Sammelvuon alaisuuteen.
Keväällä 2018 Ojansivu solmi viisivuotisen sopimuksen Savo Volleyn kanssa, mitä ennen hän ehti pelata vielä kauden Turkissa. Savo Volleyssa Ojansivu päätti uransa SM-hopeaan keväällä 2022. Aiemmin samalla kaudella hän juhli Savo Volleyn riveissä vielä Suomen Cupin mestaruutta, joka oli hänen uransa kuudes. Ojansivun viimeinen vuosi huipulla oli rikkoutuneen olkapään vuoksi katkonainen.
”Ei ollut suuria haaveita ulkomaista, ei edes maajoukkueesta. Halusin edustaa Valepaa ja kun pääsin 16-vuotiaana mukaan silloiseen Liigaan, olin saatanan ylpeä itsestäni. Sen jälkeen kaikki muu on ollut plussaa", Ojansivu totesi ilmoitettuaan päättävänsä peliuransa kevään 2022 pudotuspeleihin.
A-maajoukkue
thumb|250px| Ojansivu A-maajoukkueen paidassa Olympiakarsinnoissa 2008Ojansivu valittiin miesten A-maajoukkueryhmään kesällä 2007 ja myöhemmin samana vuonna hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Pekingin olympiakisojen karsintaturnauksessa. Vuosina 2007-2019 Ojansivu pelasi lopulta kaikkiaan 200 A-maaottelua. Hänellä on takanaan yhdet MM-kisat (2014) ja kolmet EM-kisat (2009, 2011 ja 2015). Kenties lopullisen läpimurtonsa maajoukkuepaidassa Ojansivu teki syksyn 2014 MM-kisoissa Puolassa. Hän oli Suomen maajoukkueen paras pisteiden tekijä kisoissa. Vastaavanlaista tahtipuikkoa Ojansivu heilutti myös syksyllä 2015 Italian EM-kisoissa, joissa hän oli kisojen lohkovaiheen paras syöttöjä ja parhaimpia pistemiehiä. Viimeisen A-maaottelunsa Ojansivu pelasi vuonna 2019.
Saavutuksia
thumb|200px|Olli-Pekka Ojansivu Joukkueessa
Karhi (sukunimi)
Karhi on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kalevi Olli
Kalevi Aulis Olli (s. 28. toukokuuta 1951 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, säveltäjä ja kapellimestari.
Olli kuului Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan vuosina 1977–1978 ja 1995–2007. Hän on vieraillut eri oopperoissa lähinnä saksankielisellä alueella. Olli voitti Timo Mustakallio -kilpailun vuonna 1977, Lappeenrannan laulukilpailun vuonna 1978 ja Toivo Kuula -laulukilpailun vuonna 1987.
Hämeenlinna 1951–1971
Olli varttui Hämeenlinnassa. Hän opiskeli Hämeenlinnan musiikkiopistossa jo vuodesta 1960 klarinetin-, viulun- ja pianonsoittoa sekä sävellystä, jossa opettajana oli musiikkiopiston johtaja Tauno Marttinen. Lukiovuosinaan Kalevi sävelsi, sovitti ja johti Lyseon sinfoniaorkesteria, jota tarpeen mukaan vahvistettiin Tyttölyseon oppilailla ja soittokunnan soitto-oppilailla. Vuonna 1966 Olli ja basisti Leo Kirjavainen perustivat The Monks -nimisen yhtyeen, jossa Olli lauloi ja soitti koskettimia. Yhtye soitti mm. Mustikkamaan rockfestivaaleilla Helsingissä. Olli valmistui ylioppilaaksi 1971.
Helsinki 1971–1978
Olli aloitti sävellysopinnot Sibelius-Akatemiassa 1971 Eino-Juhani Rautavaaran ja Einar Englundin johdolla. Vuonna 1972 hän aloitti yksinlaulun sivuaineopinnot Pekka Salomaan johdolla. Vuonna 1976 hän suoritti yksinlaulun diplomitutkinnon. 1976–1978 Olli hioi äänenmuodostustaan ja tulkintaansa myös Jorma Hynnisen johdolla.
Vuonna 1972 Timo Ryymin (laulu, kitarat ja piano) ja Kalevi Olli (laulu ja piano)  perustivat Rahapula-nimisen folkrock-yhtyeen. Yhtyeen esikoissingle Kiss-levymerkille tehtiin syksyllä 1973 ja Lempiaihe-niminen albumi 1974. Rahapula esiintyi muun muassa Hotelli Hesperian yökerhossa. Yhtye hajosi 1974.
Vuosina 1974–1977 Olli lauloi Kansallisoopperan kuorossa ja 1974 myös Savonlinnan Oopperajuhlien kuorossa.
Vuonna 1977 Olli, basso, voitti Savonlinnassa Timo Mustakallio -laulukilpailun. Vuoden 1978 tammikuussa Olli voitti Lappeenrannan valtakunnallisten yksinlaulukilpailujen miesten sarjan. Saman vuoden keväällä hän piti ensikonserttinsa Sibelius-Akatemian suuressa salissa.
Saksa 1978–1986
Vuosina 1978–1986 Olli kuului Frankfurt am Mainin oopperan solistikuntaan. Hän toimi myös vakituisena vierailijana Heidelbergin (1980–1981) ja Dortmundtin (1985–1986) oopperoissa, joissa hän lauloi mm. Aulis Sallisen Punainen viiva -oopperassa Topin roolin saksaksi ja Rossinin Sevillan parturin Don Basilion. Olli lauloi jopa 150 esitystä vuodessa, sovitus- ja sävellystyöt päälle. Ollilla oli Keski-Euroopassa lukuisia radio- ja tv-esiintymisiä. Vuonna 1981 Olli lauloi Savonlinnan oopperajuhlilla Wagnerin Lentävän hollantilaisen nimiroolin.
Varsinaisen läpimurtonsa Olli teki Geneven kansainvälisten laulukilpailujen voitolla 1981, josta seurasi mm. konserttikiertue Ranskaan ja Sveitsiin. Olli aloitti yhteistyön pianisti Ulrich Koneffken kanssa, jonka kanssa hänen ohjelmistossaan oli yli 300 laulua.
Vuonna 1982 Olli voitti Etelä-Afrikassa Pretorian kansainvälisen laulukilpailun miesten konserttisarjan ja syksyllä 1985 Olli joutui hetkeksi YK:n mustalle listalle ja Yleisradion soittokieltoon Etelä-Afrikan esiintymisiensä vuoksi.
Pohjanmaa 1984–
Lappajärveläiset sukujuuret omaava Olli konsertoi Lappajärvellä 1984, ja seuraavana vuonna pidettiin ensimmäiset Lappajärven musiikkipäivät, joiden esiintyjinä oli Ollin ja Koneffken ohella mm. Keski-Pohjanmaan soittajistosta koottu jousiorkesteri, joka kantaesitti Musiikkipäivien nimikkoteokseksi muotoutuvan Kalevi Ollin Järviseutu-sarjan. Lappajärven Musiikkipäivien yhteydessä järjestettiin kursseja, joita vetivät kotimaiset pedagogit ja kansainväliset vieraat. Olli toimi musiikkipäivien taiteellisena johtajana juhlien perustamisesta kahdeksansiin musiikkipäiviin saakka eroten alkuvuodesta 1993 Lappajärven musiikkiyhdistyksen järjestämän epäonnistuneen Kerimäen joulukonsertin jälkeen. Olli palasi juhlien taiteelliseksi johtajaksi vielä vuonna 1995. Vuonna 1986 Olli perusti musiikkipäivien yhteyteen Lappajärven kamarikuoron, Campanellon, jota hän johti vuoteen 2000 asti. Olli perusti myös Primavera-tanssiyhtyeen, joka toimi vuosina 1985–1995. Olli muutti vuonna 1986 Seinäjoelle Etelä-Pohjanmaan musiikkiopiston musiikinteorian lehtoriksi. Hän johti Campanello-kuoroa ja Seinäjoen Mieslaulajia ja toimi myös Järviseudun ja Seinäjoen kansalaisopistojen opettajana.
Vuonna 1987 toteutettiin Seinäjoen kaupunginteatterin ja Tangomarkkinoiden yhteistuotantona Olavi Virran elämästä kertova musikaali, jossa Olli esitti Olavia. Olli teki myös sinfoniaorkesterisovitukset teoksesta televisiolle tehtyyn äänitaltiointiin.
Syksyllä 1987 Olli voitti valtakunnallisen Toivo Kuula -laulukilpailun Vantaalla. 1980–1990-luvuilla hän toimi sanomalehti Ilkan musiikkikriitikkona ja kolumnistina.
Vuodesta 1992 Olli on konsertoinut urkutaiteilija Kalevi Kiviniemen kanssa Suomessa ja Keski-Euroopassa.
1990-luvun taitteessa Erkki Aura, Antti Vainio ja Kalevi Olli perustivat Seinäjoelle oopperayhdistyksen, jonka produktioissa Olli lauloi lähes 50 näytöstä.
Vuonna 1998 Olli käsikirjoitti, sovitti ja ohjasi musiikkinäytelmän "Kulkuriveljeni Jan" Seinäjoen kaupunginteatteriin. Sitä esitettiin myös Lappajärvellä ja myöhemmin vierailuproduktiona eri paikkakunnilla parikymmentä kertaa. Ollin samoin käsikirjoittamaa, sovittamaa ja ohjaamaa "Matildan uni" -näytelmää esitettiin Seinäjoen kaupunginteatterissa vuonna 1999. Vuonna 2000 Olli sovitti näytelmän musiikin suurelle sinfoniaorkesterille, ja se myös levytettiin ja kuvataltioitiin. Yhteensä näytelmän esityksiä oli 28.
Kansallisooppera 1995–2007
Ollin palasi vuonna 1996 Kansallisoopperaan Rossinin Sevillan parturin Don Bartolon roolissa, jota hän esitti tulevina kausina yli 40 kertaa. Vuosina 1996–2005 Kansallisoopperassa Olli lauloi myös Musorgskin Boris Godunovin Varlamin, Bergin Wozzekin tohtorin, Janacekin Katja Kabanovan Dikoj´n, Kari Tikan Luther-oopperan nimiroolin, Puccinen Madama Butterflyn Bonzon ja Wagnerin Ringin Alberichin, myös Berliinin Deutsche Operissa 1998 ja Kööpenhaminan Kuninkaallisessa oopperassa 2005. Hän esitti myös Tukholman Kuninkaallisessa oopperassa usein Musorgskin Boris Godunov -oopperan Varlamin roolissa.
Seinäjoen oopperassa Olli lauloi vuosina 1996–2005 Pohjalaisten Vallesmannin, Sevillan parturin Basilion, Kokkosen Viimeisten kiusausten Paavo Ruotsalaisen ja Otto Nicolain Windsorin iloisten rouvien Fallstafin. Olli ohjasi Seinäjoen kaupungin teatteriin myös Donizettin oopperan ”Ovikello 1998”.
Ollille myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2013.
Mariano Rajoy
Mariano Rajoy Brey (s. 27. maaliskuuta 1955 Santiago de Compostela, Espanja) on espanjalainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 2011–2018 ja kansanpuolueen (PP) puheenjohtajana 2004–2018. José María Aznarin johtamissa hallituksissa Rajoy edusti puoluettaan vuosina 1996–2003 julkishallinnon ministerinä, opetusministerinä, sisäministerinä ja varapääministerinä.
Poliittinen ura
Rajoy valmistui oikeustieteen lisensiaatiksi Santiago de Compostelan yliopistosta. Politiikkaan hän lähti silloisen Kansanliiton ehdokkaana ensimmäisissä Galician vaaleissa 1981 ja tuli valituksi autonomian parlamenttiin. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen 1986, mutta hän jätti paikkansa ryhtyessään Galician hallinnon varapresidentiksi. Hänestä tuli myös Kansanliiton Galician alueen pääsihteeri.
Kansanliitto yhdistyi tammikuussa 1989 Kansanpuolueeksi, jonka johtoon tuli José María Aznar, silloinen Kastilia ja Leónin hallinnon johtaja. Rajoy valittiin uudelleen edustajainhuoneeseen 1993. Hän uusi paikkansa myös 1996, jolloin Kansanpuolue voitti vaalit ja Aznarista tuli pääministeri.
Rajoy jätti hallituksen 2003 siirtyessään Aznarin pyynnöstä Kansanpuolueen pääsihteeriksi ja tulevaksi pääministeriehdokkaaksi. Hänet valittiin Kansanpuolueen XIV puoluekokouksessa puolueen uudeksi johtajaksi Aznarin jättäessä paikkansa.
Kansanpuolue hävisi kuitenkin vaalit sosialisteille maaliskuussa 2004, muutaman päivän Madridin maaliskuun 11. päivän iskujen jälkeen. Sosialistipuolue säilytti hallitusasemansa myös maaliskuun 2008 vaalien jälkeen, minkä jälkeen osa puolueen jäsenistöstä alkoi pohtia julkisesti Rajoyn johtajuusaseman jatkoa. Vuoden 2011 ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa Rajoyn puolue sai parlamenttiin ehdottoman enemmistön, ja parlamentti valitsi Rajoyn Espanjan pääministeriksi joulukuussa 2011.
Joulukuun 2015 vaaleissa Kansanpuolue pysyi suurimpana, mutta menetti kannatustaan ja enemmistön. Hallitusta ei kyetty muodostamaan, ja Espanjassa järjestettiin 2016 uudet vaalit.
Hallitus muodostettiin viimein syksyllä 2016, kun pääosa PSOE:n edustajista äänesti tyhjää sen sijaan että olisi vastustanut uuden oikeistohallituksen muodostamista.
Rajoy joutui eroamaan 1. kesäkuuta 2018 pääministerin tehtävästä uskottavuuden vieneen puolueessa tapahtuneen korruption vuoksi.
Kyläsairaala
Kyläsairaala (The Royal) on brittiläinen draamasarja, joka keskittyy Elsinbyn merenrantakaupungissa Yorkshiressa sijaitsevan St Aidan’s Royal Free Hospital -sairaalan toimintaan 1960-luvulla. Sarja sai alkunsa Sydämen asialla -sarjan 12. tuotantokauden eräästä jaksosta ja alkoi elää omaa elämäänsä sarjan spin-offina. Sydämen asialla -sarjan hahmoja vieraili useasti sarjan ensimmäisillä tuontantokausilla mutta ei enää uudemmissa jaksoissa.
Sarjan ensimmäisen tuotantokauden päähenkilönä oli Sydämen asialla -sarjan Claude Greengrass. Koska Greengrassia esittänyt Bill Maynard ei voinut terveydentilansa vuoksi enää esiintyä Sydämen asialla -sarjassa, hänelle kirjoitettiin Greengrassin rooli vuodepotilaana Elsinbyn sairaalassa. Sittemmin päähenkilöiksi ovat nousseet lääkärit Gordon Ormerod (Robert Daws) ja Jill Weatherill (Amy Robbins), kirurgi Rose (Denis Lill) sekä nuoret ja innokkaat lääkärit Jeff Goodwin, rugbyonnettomuudessa kuollut David Cheriton sekä lääkärit Mike Banner, Nick Burnett ja Ralph Ellis. Päähenkilöihin kuuluvat myös yleismiehet Ken Hopkirk (Michael Starke) ja Alun Morris (Andy Wear) sekä Hopkirkin tytär Lizzie (Michelle Hardwick). Sairaanhoitajista tärkeimmät hahmot ovat ylihoitaja (Wendy Craig), sisar Brigid (Linda Armstrong), Stella Davenport ja Meryl Taylor sekä heidän lisäkseen vielä ambulanssinkuljettaja Frankie Robinson sekä hoitajat Marian McKaig, Catherine Deane ja hoitajaopiskelija Faye Clarke.
Yksi hahmoista on Jean MacAteer, roolia esittää Glynis Barber, joka on useimmille entuudestaan tuttu 1980-luvun englantilaisesta TV-sarjan Taistelupari (Dempsey and Makepeace) pääroolista Harriet Makepeace.
Toinen Suomessa jo tutuksi tullut näyttelijä sarjassa on Gareth Hale (sarjasta Hale & Pace – Hauskat Pojat). Hale näyttelee Kyläsairaalassa vakituista hahmoa, Ken Hopkirkin serkkua Jack Belliä. Jack korvaa Kyläsairaalassa Ken Hopkirkin.
Sarjaa kuvattiin Whitbyssä ja Scarborough’ssa, ulkotiloissa kuvattiin Scarborough’ssa ja sisätilakohtaukset kuvattiin St Luke’s Hospital -sairaalan entisellä synnytysosastolla Bradfordissa ja The Leeds Studios -tuotantotiloissa (Studio 4). St Luke’s Hospital valittiin, koska sitä ei ollut uudistettu muutamaan vuoteen ja se oli hyvin samankaltainen, kuin miltä 1960-luvun sairaala olisi näyttänyt.
Sarjan tunnusmusiikkina on The Spencer Davis Group -yhtyeen tunnetuksi tekemä kappale Somebody Help Me. Sen laulaa Ken Hopkirkia esittävä Michael Starke.
Sairaala meren rannalla
Kyläsairaala on saanut jatkosarjan Sairaala meren rannalla (The Royal Today), jossa seurataan sairaalan nykyajan tapahtumia. Sarjaa on tehty 50 puolen tunnin osaa vuonna 2008. Suomessa sarjaa on esittänyt SuomiTV.
Pozzuoli
Pozzuoli on runsaan 80 000 asukkaan kaupunki Italiassa lähellä Napolia. Kaupunki on perustettu tuliperäiselle maalle, ja se on historiansa aikana kärsinyt tulivuoritoiminnasta ja maanjäristyksistä. Esimerkiksi lokakuussa 1983 kaupungissa vahingoittui liki 8 000 rakennusta maanjäristysten takia. Nykytietämyksen mukaan Pozzuoli sijaitsee Campi Flegrei -tulivuoren kalderaan 15 000 vuotta sitten syntyneen pienemmän, 15-kilometrisen kalderan keskellä. Tulivuoren viimeisin, pienehkö purkaus tapahtui vuonna 1538.
Nähtävyyksiä
thumb|left|[[Napolinlahti Pozzuolista Baian suuntaan nähtynä. Ischiasaari on näkyvissä.]] thumb|left|Solfatara
Mystery Tracks – Archives Vol. 3
Mystery Tracks - Archives Vol. 3 on kitaravirtuoosi Steve Vain kokoelma-albumi.
Pozzuoli
Tunnettuja paikkakuntalaisia
Näyttelijä Sophia Loren vietti lapsuutensa Pozzuolissa.
Mystery Tracks – Archives Vol. 3
Kappalelista
01. Speed 02: Just Cartilage 03: San-San-Nana-Byoushi 04: Sofa 05: Essence 06: Wipe Out 2000 07: Feathers 08: Opposites Attract Part 1 09: Misfits 10: Selfless Love 11: Maple Leafs 12: The Murder 13: Opposites Attract Part 2 (The Indulgent Version)
Butten piirikunta (Kalifornia)
Butten piirikunta on piirikunta Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen hallintokeskus on Oroville, mutta suurimmat kaupungit ovat Chico ja Paradise.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnassa asui 220 000 ihmistä. Vuonna 2015 väkiluvuksi arvioitiin 225 411 henkeä.
Maantiede
Butten naapuripiirikuntia ovat Tehama luoteessa, Plumas koillisessa, Yuba kaakossa, Sutter etelässä, Colusa lounaassa ja Glenn lännessä.
Animalia (yhdistys)
thumb|Logo Animalia ry, aikaisemmilta nimiltään Eläinsuojeluliitto Animalia ry ja Koe-eläinten suojelu ry, on suomalainen vuonna 1961 perustettu eläinoikeusjärjestö. 1960-luvulla se keskittyi nimensä mukaisesti eläinkokeiden valvontaan, mutta 1990-luvulla suurimmiksi kysymyksiksi nousivat turkistarhaus ja kotieläinten kohtelu. 2000-luvulla Animalian toiminnassa painottuvat tasapainoisesti koe-eläinten, tuotantoeläinten sekä turkiseläinten oikeuksiin liittyvät teemat.
Animalian tavoite on eläinten oikeuksien tunnustaminen sekä eläinten hyvinvoinnin parantaminen yhteiskunnassa. Animalia vastustaa sellaista eläinten kohtelua, kasvatusta ja käyttöä, joka aiheuttaa eläimille kärsimystä tai estää niitä toteuttamasta olennaista luontaista käyttäytymistään. Kärsimyksellä tarkoitetaan kipua, tuskaa, stressiä, pelkoa, psyykkistä tai fyysistä pahaa oloa, vammaa tai sairautta. Animalia ei harjoita eikä hyväksy rikollista toimintaa eläinten olojen parantamiseksi (esimerkiksi turkiseläinten vapauttamista turkistarhoilta).
Animalialla on paikallisia toimintaryhmiä ja se julkaisee eläinsuojelun erikois- ja ajankohtaislehteä Animalia. Se järjestää kampanjoita herättääkseen keskustelua sekä harjoittaa edunvalvontaa ja lobbaamista Suomessa sekä EU-tasolla.
Joukko Animalian vaikuttajia perusti vuonna 1971 Koe-eläinten Suojelun Säätiön, joka tukee tieteellistä tutkimusta, jolla pyritään ihmisten ja eläinten terveyden ja hyvinvoinnin edistämiseen ilman eläinkokeita. Säätiö vaihtoi myöhemmin nimeään ja tunnetaan nykyisin Juliana von Wendtin säätiönä.
Kesällä 2005 huomiota herätti ulkomainoskampanja, jonka julisteet mainostilan vuokraaja JCDecaux Finland Oy veti pois katukuvasta päivän esilläolon jälkeen. JCDecaux vetosi saamaansa kielteiseen palautteeseen. Syyskuussa 2005 JCDecaux pyysi mainonnan eettiseltä neuvostolta lausuntoa kampanjan sopivuudesta ulkomainontaan. Neuvoston lausunnon mukaan mainokset eivät olleet mainonnan kansainvälisten perussääntöjen vastaisia.
Animalian toiminnanjohtajana toimii Heidi Kivekäs.
Koudoumásin luostari
Koudoumásin Neitsyt Marian luostari, usein vain Koudoumásin luostari (Μονή Κουδουμά, Moní Koudoumá), on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Górtynan kunnassa lähellä Stérnesin kylää. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle.
AC Milan
Associazione Calcio Milan, kutsutaan yleisesti nimellä AC Milan tai vain Milan, on Italian Milanossa kotipaikkaansa pitävä jalkapalloseura. Milanin tunnus on "Il club più titolato al mondo", eli "Maailman menestynein joukkue", koska seura on voittanut eniten kansainvälisiä palkintoja. Seura on Italian Serie A:n kaikkien aikojen toiseksi menestynein seura, kun taas sen arkkivihollinen Inter Milan on jaetulla sijalla 19 Scudetton kanssa, ja yksi Euroopan menestyneimpiä joukkueita Mestarien liigassa seitsemällä voitollaan. Vain Real Madridilla on enemmän Mestarien liigan voittoja.