cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lauttasaaren vesitorni
Vesitornin purkaminen
Kiinteistövirasto esitti ensimmäisen kerran elokuussa 2010 vesitornin purkamista. Perusteina olivat tornin huono kunto ja sen aiheuttama vaara ympäristölle. Helsingin kaupunginhallitus päätti syyskuussa 2013, että torni puretaan. Tornista ei ollut saatu hyväksyttävää ostotarjousta. Purkamisen suunniteltiin tapahtuvan murskaamalla betoni pieniksi palasiksi maalis–huhtikuussa 2014. Purkutyöt alkoivat lokakuussa 2015 ja valmistuivat marraskuussa 2015.
David Jemmali
David Jemmali (, s. 13. joulukuuta 1974 Toulouse, Ranska) on tunisialainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi aktiiviurallaan laitapuolustajana.
Seurajoukkueura
Jemmali pelasi ensimmäiset ottelunsa AS Cannesin paidassa vuosina 1994–1997, jonka jälkeen hän edusti vuodesta 1997 lähtien Ranskan Ligue 1:n Bordeaux'ta tehtyään joukkueen kanssa vuoteen 2005 asti kestävän sopimuksen. Bordeaux'ssa hän pelasi muun muassa Mestarien liigaa kaudella 2006–2007, viimeksi joukkue pelasi siinä 1999–2000 kaudella. Jemmali uusi sopimuksensa heinäkuussa 2005 vuoteen 2007 asti. Hyvien otteiden myötä hän allekirjoitti vielä yhden vuoden jatkosopimuksen kaudeksi 2007–2008, joka meni loukkaantumisten merkeissä pelattuaan Ranskan pääsarjassa vain 8 ottelua. Huomattuaan ettei enää mahtuisi joukkueen avauskokoonpanoon Jemmali oli valmis hakemaan uusia haasteita toisesta seurasta. Kesällä 2008 Bordeaux ilmoitti ettei se enää uusi laitapuolustajan sopimusta. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 241 liigaottelua ja kaiken kaikkiaan 295 ottelua.
Heinäkuussa 2008 Jemmali allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen kaudeksi 2008–2009 Ligue 1:een nousseen Grenoblen kanssa. Sopimuksen päätyttyä Jemmali jätti seuran jäätyään ilman jatkosopimusta.
Maajoukkueura
Jemmali odotti pitkään mahdollisuutta pelata Ranskan maajoukkueessa ja kieltäytyi useaan otteeseen edustamasta Tunisiaa. Ensimmäisen kerran hänet pyydettiin vuoden 1998 Ranskan MM-kisoihin ja sittemmin Henri Michel pyysi vuoden 2002 Etelä-Korean ja Japanin MM-kisoihin. Jemmali päätti kuitenkin vuonna 2006 edustaa vanhempiensa kotimaata Tunisiaa. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli 1. maaliskuuta 2006 Serbia ja Montenegroa vastaan. Jemmali pelasi vuoden 2006 MM-kisoissa yhden ottelun. Hän on pelannut 10 maaottelua.
Asola
Asola on pääradan länsipuolinen taajama ja kaupunginosa Vantaan Koivukylän suuralueella. Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Korsoon, etelässä Koivukylään, idässä päärataan ja Rekolaan sekä lännessä Ilolaan. Asolan läpi kulkee etelä-pohjoissuuntainen Tikkurilasta Korsoon vievä Asolanväylä. Asola on miltei 5 000 ihmisen asuinpaikka ja 2 000 työpaikan kaupunginosa.
Asolassa sijaitsee Peijaksen sairaala, joka on osa Helsingin yliopistollista keskussairaalaa HYKSiä. Se palvelee vantaalaisia ja keravalaisia. Myös Koivukylän aseman viereinen Kauppakeskus Koivukeskus sijaitsee Asolassa. pienoiskuva|[[Peijaksen sairaala]]
Historia
Asolan nimi liittyy alueen asutushistoriaan ja on johdettu Koivukylän puistotien, Asolanväylän ja Sydäntien rajaaman alueen rintamamiestaloista. Maatalousministeriön asutusasiainosasto eli Aso oli jälleenrakennuskauden keskeinen organisaatio, jonka mallipiirustusten mukaan Asolan rintamamiestaloja rakennettiin.
Kaupunginosan väestö on kasvanut 2000-luvulla voimakkaasti, kun Asolanväylän ja radan väliin Rekolan aseman läheisyyteen sekä Rekolanmäkeen valmistui uusia kerrostaloalueita. Myös aivan Rekolan aseman tuntumaan on noussut kerrostaloja. Vuoden 2020 lopussa muuta kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien osuus kaupunginosan väestöstä oli 21,4 prosenttia.
Luonto
Laajat metsäalueet luonnehtivat Asolan länsi- ja pohjoisosia. Metsämaisema muodostuu tyypillisesti sekametsistä ja korpikuusikoista. Luontoa on kaupunginosassa runsaasti, mutta osa siitä on myös pikkuhiljaa häviämässä rakentamisen tieltä. Matarin täyttömäeltä alkaa luonnon eliöstön kannalta merkittävä viherkäytävä, joka jatkuu Rekolanmetsänä ja edelleen kohti Kylmäojan korpea. Kylmäojan korpi metsineen on luonnonsuojelualuetta, josta osa sijaitsee Asolassa. Rekolanoja virtaa Asolan itäreunalla, ja sitä reunustavat luonnontilaiset puronvarsilehdot. Puron ympäristö on ekologinen käytävä monille eläimille ja kasveille. Etenkin linnut suosivat puron luontoa.
Palvelut
Kaupunginosan palveluihin kuuluvat myös neljä päiväkotia, Rekolanmäen koulu, Rekolan seurakunnan Asolan seurakuntatalo, vapaapalokunnan tilat, kolme palvelutaloa sekä ikäihmisille asumisen, vapaa-ajan ja kuntoutukseen liittyviä palveluja tarjoava palvelukeskus Foibe (arkkitehdit Mikko Heikkinen ja Markku Komonen 1994, arkkitehti Kirsti Sivén 2007). Peijaksen sairaalan pohjoispuolella on Rekolan kartano, jossa on toiminut nuorten turvatalo.
Asolan pohjoisosaan on rakenteilla Elmon urheilupuisto. Sen on tarkoitus valmistua vuonna 2025. Kävijöitä urheilupuiston arvioidaan saavan noin 300 000–350 000 vuodessa.
Kelloseppävertaus
thumb|200px|Taskukello. Kelloseppävertaus tai analogia kellontekijästä tai vertaus kellontekijästä on teleologinen argumentti, jolla pyritään todistamaan jumalan olemassaoloa. Argumentissa päätellään analogian kautta, että kun kello vaikuttaa suunnitellulta, sen takana on suunnittelija ja sama koskee kaikkia muitakin kelloa muistuttavia asioita.
Varhaisin tunnettu kelloseppävertaus on Ciceron vertaus siitä, että koska vesikello ei ole voinut itsestään rakentua, on sen takana tekijä, ja koska maailma ja ihmiset eivät voi itsestään rakentua, on niidenkin takana tekijä.
Argumenttia mekaanisempiin kelloihin ovat käyttäneet muun muassa René Descartes ja Robert Boyle apuvälineenään kaikkeuden rakenteen selittämistä ja jumalan suhdetta siihen. Myöhemmin analogia näytteli suurta roolia luonnollisessa teologiassa. Nykypäivänä sen johdannaisia käytetään "älykkään suunnittelun" piirissä todisteena siitä, että kaikkeus tai eliöt tai jokin osa siitä on vaatii älykkään tahon ohjelmointia tai suoraa vaikutusta tai epäsuoraa ohjaamista.
Kuuluisimman kellontekijävertauksen teki teologi William Paley vuonna 1802. Paleyn argumentti joutui haastetuksi, kun Charles Darwin kehitti teorian luonnonvalinnasta, joka kykenee aikaansaamaan suunnitelluilta vaikuttavia kokonaisuuksia luonnonlakeja käyttäen.
Kelloseppävertaus koki paluun, kun 1980-luvulla kreationistit keksivät käyttää sitä todisteluna sen puolesta, että evoluutio ei ole tiedettä. 1990-luvulla älykäs suunnittelu jatkoi kreationismin aloittamalla tiellä; älykkään suunnittelun kannattajat ovat omassa tiedestandardissaan esittäneet, että se suunnitelmallisuus, jota evoluutioteorian kannattajat väittävät näennäiseksi on aitoa suunnitelmallisuutta.
Suunnittelijan nimeäminen
Suurimmassa osassa kelloseppäargumenteissa tekijä joka merkitsee "suunnittelijaa" on jätetty nimeämättömäksi. Jossain määritelmissä se on "järjestys" tai jotkin sen synonyymit, kuten "toimiva kompleksisuus" tai "informaatio". Muissa tapauksissa "se vain on selvästi älykkään luojan aikaansaannos".
Kehittynyt kelloseppäanalogia
Joskus kelloseppävertausta esitetään kehitetymmän analogian kautta muodossa:
Kritiikki
Tämä argumentin ongelmana on testaamattomissa oleva analogia. Toisaalta tiedämme myös että ihminen on kekseliäisyydestään huolimatta saanut paljon ideoita luonnossa olevista ilmiöistä. Tällöin yhteisiä piirteitä luonnollisten kohteiden ja suunniteltujen kappaleiden kanssa löytyy väistämättä – olipa luonnollisen kohteen syntytapa sitten mikä tahansa. Emme pysty erottamaan näemmekö analogiassamme suunnitelmallisuutta luonnossa vai luonnollisuutta suunnitellussa. Kumpikin lopputulos vaatii piilotetun oletuksen joko siitä että kyseessä on joko "suunnitelmallisuus luonnossa" tai "luonnollisuus suunnitellussa", jolloin kyseessä on kehäpäättely, jolloin argumentti itsessään on epäpätevä.
Kompleksisuutta käyttävät argumentit
Argumentit jotka käyttävät kompleksisuutta tai sen muita vastaavia muotoja ovat muotoilleet kelloseppävertausta eteenpäin:
Ilmiö X:n (DNA, aurinkokunta, galaksi, maailmankaikkeus...) täytyy olla syntynyt joko:
Kellon tapauksessa tiedämme että luonnolliset tapahtumasarjat eivät voi tuottaa sitä, sen täytyy siis olla suunniteltu. Vastaavasti jonkun toisen ilmiön Y kompleksisuus tarkoittaa että senkin takana on suunnittelija. Tämä argumentin muoto on yksinkertainen karsiva päättely. Kolme vaihtoehtoa on tarjottu ja kun kaksi otetaan pois, jää jäljelle yksi. Tässä tapauksessa jäljelle jäävä vaihtoehto on "älykäs taho".
Kritiikki
Tämän argumentin heikkous on siinä, että jos on olemassa luonnollinen tapahtumasarja joka aikaansaa ilmiön Y, ei se ole suunniteltu. Emme kuitenkaan tiedä kaikkia luonnonlakeja. On aina mahdollista että on olemassa luonnonlaki joka saa ilmiön aikaan. Kello on perustellusti suunnittelun tulos, koska olemme havainneet ihmisten aikaansaavan kelloja. Jos vain hyväksyisimme että ilmiön Y takana on "äly" jota ei voida havaita ja jonka toimintamekanismi ylittää ymmärryksemme, estyisi tieteen kehitys. Tieteen tehtävänä on myös löytää luonnon ennästään tuntemattomia lainalaisuuksia. Argumentti on Aukkojen jumala -argumentti niin kauan, kunnes keksitään keino jolla voidaan erottaa asia jota mikään luonnonlaki ei voi mitenkään tuottaa.
Dembskin laajennus kelloseppävertaukseen
William Dembski on esittänyt kirjassaan The Design Revolution uuden laajennuksen kelloseppävertaukseen yhdistämällä kellojen kompleksisuuden uniformitarianismin tapaan tehdä yleistyksiä siten, että jos ainoat tavat joilla olemme havainneet jonkin piirteen syntyneen on jokin ja muita syntytapoja ei ole havaittu, pidetään tätä tiedettyä tapahtumasarjaa kenties vääränä mutta perusteltuna ja muita kenties mahdollisina, mutta ei perusteltuina.
Kritiikki
Tieteessä vastaavia analogioita kuitenkin pidetään teorioina, jotka tulisi voida falsifioida jollain tavalla. Älykkään suunnittelijan tapauksessa tämä voisi kuitenkin tapahtua vain "uuden luonnollisen prosessin keksimisen" eli "tietämättömyyden poistamisen" kautta. Tämäkin "analogia -argumentti" on siis ainoastaan kätkettyä tietämättömyyteen vetoamista. Mutta jos unohdamme tämän ja pidämme tätä analogiapäätelmää pätevänä, ei meidän enää tarvitsisi tutkia mitään, koska voisimme varmistua asiasta vain sen pohjalta mitä jo tiedämme.
Johan Kortman
thumb|265px|J. E. Kortman: Kyllikin ryöstö (1890). Johan Elis Kortman (30. lokakuuta 1858 Pietari, Venäjä – 13. joulukuuta 1923 Rääkkylä) oli suomalainen taiteilija. Kansanrunous, Kalevala sekä Karjala kiinnostivat häntä. Hän matkasi ympäri Karjalaa perehtyen Karjalan luontoon, oli kiinnostunut kansantieteestä ja arkeologiasta. Hän on tehnyt vain yhden alttaritaulun, Heinäveden kirkkoon.
Taideopintonsa Kortman aloitti Pietarissa ja jatkoi niitä 1886 Münchenissä. Kortman maalasi siellä kymmeniä Pohjois-Karjalan luontoa ja Kalevalan kohtauksia esittäviä maalauksia. Maalausvälineinä hän käytti öljyvärejä, pastellia ja hiiltä.
Kortman osallistui Münchenistä palattuaan Kalevalan kuvituskilpailuun, jossa muita osanottajia olivat Akseli Gallen-Kallela, joka voitti kilpailun, S. A. Keinänen, Louis Sparre sekä Eero Järnefelt.
Viiden vuoden kuluttua Kortmanin kuolemasta hänen poikansa Lauri Vuolio tarjosi Kortmanin maalaamia Kalevalaan tarkoitettuja maalauksia Kalevalaseuralle. Puheenjohtaja Gallen-Kallela osti osan töistä ja osan Vuolio lahjoitti.
Stieg Larsson
Karl Stig-Erland Larsson (15. elokuuta 1954 Skelleftehamn, Ruotsi – 9. marraskuuta 2004 Tukholma) oli ruotsalainen yhteiskunnallisesti aktiivinen toimittaja ja kirjailija. Hän muutti nimensä Stieg Larssoniksi, koska hänet sekoitettiin alinomaa kirjailija Stig Larssoniin. Hänet tunnetaan erityisesti Millennium-trilogian kirjoittajana.
Elämä ja ura
Larssonin vanhemmat antoivat pojan vauvaikäisenä kasvatiksi äidin vanhemmille. Isoisä oli vasemmistolainen ja toisen maailmansodan aikana hän oli joutunut työleirille. Lapsuudessaan Larsson imi isoisän kokemuksia ja hänestä itsestäänkin tuli aikaa myöten vasemmistolainen. Isoisä kuoli 1960-luvun alussa, jolloin Larsson palasi Uumajassa asuneiden vanhempiensa luokse. Hän oli tietotoimisto Tidningarnas Telegrambyråssa (TT) uutisgraafikkona vuosina 1977–1999. Uransa ohella hän oli osallistunut Eritrean sisällissotaan ja Grenadan vallankumoukseen. Näistä toimistaan hän pysyi vaiti, eivätkä työtoveritkaan olleet niistä perillä.
Larsson tunnetaan Ruotsissa erityisesti taistelusta äärioikeistoa ja rasismia vastaan. Hän kirjoitti Anna-Lena Lodeniuksen kanssa teoksen Extremhögern ja toimi kirjoittajana myös kahdessa muussa aihetta käsittelevässä kirjassa. Kirjoitustensa vuoksi Larsson sai tappouhkauksia.
Uusnatsit tekivät Ruotsissa 1990-luvun puolivälissä useita murhia. Silloin Larsson päätti parin ystävänsä kanssa perustaa ääriliikkeitä vastustavan Expo-säätiön. Säätiö keskittyy äärioikeistolaisuuden, uusnatsismin ja rasismin aiheuttamien ongelmien ratkaisemiseen. Sen tehtävänä on tutkimuksen edistäminen, luentojen järjestäminen ja kirjojen julkaisu. Larsson oli säätiön julkaiseman Expo-lehden päätoimittaja. Hän oli aktiivinen myös politiikassa ja osallistui aiemmin trotskilaisen Sosialistisen puolueen toimintaan, mutta irtautui siitä tiettävästi vuonna 1987.
Larsson oli kiinnostunut myös science fictionista ja julkaisi Sfären ja Fijagh! -nimisiä fanzinelehtiä.
Kuolema ja kiista perinnöstä
Larsson kuoli äkillisesti sydänkohtaukseen vuonna 2004. Juuri ennen kuolemaansa hän oli saanut valmiiksi kirjasarjan, joka tunnetaan Millennium-trilogiana. Romaanit julkaistiin postuumisti. Neljättäkin hän ehti kirjoittaa parisataa liuskaa. Sarjasta oli alun perin tarkoitus tulla kymmenosainen. Tieto neljännen teoksen julkaisemisesta julkistettiin joulun alla 2013. Kirjan kirjoitti David Lagercrantz, ja se ilmestyi elokuussa 2015, samaan aikaan myös suomennettuna nimellä Se mikä ei tapa.
Larssonin kuoleman jälkeen on tekeillä useita kirjoja, muun muassa hänen avopuolisonsa Eva Gabrielsson kirjoittaa kirjaa perintöriidoista.
Millennium-trilogia
Lähes 2 000-sivuinen Millennium-trilogia sijoittuu lehtimaailmaan, ja päähenkilöinä esiintyvät taloustoimittaja Mikael ”Kalle” Blomkvist ja omapäinen, sosiaalirajoitteinen tietokonehakkeri Lisbeth Salander. Kaikki kolme osaa ovat ilmestyneet niin Ruotsissa kuin Suomessakin, ja ne on käännetty tai käännetään lukuisille kielille. Sarjan oikeudet on myyty 30 maahan. Maaliskuuhun 2015 mennessä Millennium-trilogiaa oli myyty noin 50 maassa liki 80 miljoonaa kappaletta.
Vaikka sarjan teokset ovat muodoltaan rikosromaaneja, etenkin ensimmäisen teoksen keskeiseksi aiheeksi nousee miehen vallanhalu naista kohtaan ja sen ilmeneminen vihana ja väkivaltana kotona, kadulla ja töissä. Larssonin trilogia on ollut suurmenestys. Ensimmäisestä osasta on tehty elokuva Miehet jotka vihaavat naisia (2009), jonka on ohjannut tanskalainen Niels Arden Oplev. Toisen osan filmatisointi, Daniel Alfredsonin ohjaama Tyttö joka leikki tulella, tuli elokuvateattereihin syyskuussa 2009. Alfredson ohjasi elokuvaksi myös trilogian kolmannen osan, Pilvilinna joka romahti, joka sai ensi-iltansa Tukholmassa marraskuussa 2009.
Larsson tarjosi trilogian käsikirjoitusta ensin Piratförlagetille, josta se kuitenkin palautettiin avaamattomana. Norstedts innostui käsikirjoituksista heti, ja siellä enteiltiin, ettei kyseessä ole hetkellinen menestyssarja.
Laajuudestaan huolimatta teokset saavuttivat suuren suosion. Teoksissa on hyvä juonenkuljetus ja kirjoittajalla hyvä rytmitaju, niin että tarina etenee sopivina jaksoina.
Larsson oli ensimmäinen kirjailija, jonka teoksia myytiin Amazon Kindle -palvelussa sähköisessä muodossa yli miljoona kappaletta.
Matrilineaarisuus
pienoiskuva|388x388px|Äiti ja tytär Matrilineaarisia ovat yhteisöt, joissa suku lasketaan äidin, ei isän, mukaan. Kohtulinjainen tarkoittaa, että sukulinja määritellään todellisen äidin suvun mukaan. Tämä ei ole tavanomaista. Matrilineaarisuuden vastakohta on patrilineaarisuus, jossa suku lasketaan isän mukaan. Suomessa suku lasketaan isän ja äidin mukaan, mutta yleensä etenkin uskonnollisissa yhteisöissä isän suku on etusijalla. Mitokondrion DNA periytyy matrilineaarisesti.
Monissa vanhoissa kulttuureissa ryhmän jäsenyys periytyy matrilineaarisesti. Tyypillisiä matrilineaarisia kulttuureja ovat monet Amerikan intiaanikansat kuten cherokeet ja navajot. Matrilineaarisia kulttuureja löytyy muinaisesta Egyptistä, Minangkabausta, Länsi-Sumatralta, Intian Keralasta, Karnatakasta, Tamil Nadusta, Meghalayasta ja Naxi kansa Kiinasta. Esimerkiksi muinaisessa Elamin kuningaskunnassa kruununperimys oli matrilineaarinen. Juutalaisuus periytyy matrilineaarisesti ortodoksijuutalaisten keskuudessa, samoin romani-suvut.
Yhdysvalloissa amerikanafrikkalaisten perheyhteisöt ovat useasti äitikeskeisempiä kuin valkoihoisten. Tätä on tutkittu ja sille on annettu useita selityksiä. Yksi vallitsevista selityksistä on, että perinteisessä afrikkalaisessa kulttuurissa matrilineaarisuus on ollut paljon huomattavammassa osassa kuin länsimaisessa kulttuurissa koskaan, ja tämä kulttuuriperimän osa vallitsee yhä tietyssä määrin amerikanafrikkalaisten sosiaalisessa elämässä.
Matrilineaarisuus merkitsee sukulaisuuden laskentatapaa. Se ei viittaa valtasuhteisiin, sillä matrilineaarisessakin yhteisössä miehet ovat usein päättäjien asemassa. Matrilineaarinen käytäntö on yleinen esimerkiksi niiden Afrikan kulttuurien keskuudessa, joiden elinkeinona on maanviljely, kun patrilineaarisuus on ollut hallitsevaa paimentolaisten keskuudessa.
Anita Snellman
Elämäkerta
Snellmanin isä oli toimittaja Aku Snellman. Snellman teki pitkän uran taiteilijana Suomessa ja ulkomailla. Hän opiskeli Suomen taideakatemian koulussa 1944–1948, Ruotsin taideakatemiassa Tukholmassa 1948–1949 ja Pariisin Académie Julianissa 1949–1950. Suomessa Snellmanin töitä oli ensi kerran esillä Nuorten näyttelyssä 1947. Usean Pariisissa vietetyn vuoden jälkeen taiteilija löysi Ibizan, mistä hän hankki vuonna 1968 oman maatalon. Hän toimi taideopettajana Suomen taideakatemian koulussa 1971–1979. Snellman muutti vuonna 1955 Ibizalle, ja siitä tuli hänen tärkein asuinpaikkansa koko elämän ajaksi. Juuri Ibizalla taiteilijan kerrotaan löytäneen maalauksiinsa luonnon, valon ja auringon. Hänen töitään on kuvailtu muun muassa paratiisillisiksi, esimerkiksi Sininen poika -triptyykki. Taiteilijan varhaista ekspressionismia edustaa Ateneumin kokoelmissa oleva Tyttö ja kukko vuodelta 1962, jonka esittävälle linjalle rakentui museon kesänäyttely 2003. Snellmanin myöhäistuotannossa oli mukana kosmisia aineksia. Snellman valittiin 1976 Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilijaksi, ja hänet palkittiin samana vuonna Pro Finlandialla. Hän oli myös Retretin kesän 1985 taiteilija suurella retrospektiivisella näyttelyllään sekä mukana Salmelan taidekeskuksen näyttelyssä 1994. Snellman sai professorin arvonimen vuonna 1986. Pariisin-vuosinaan hän sai tyttären, ja hän oli naimisissa lyhyen aikaa taiteilija George Gonneaun kanssa.
Anita Snellmanin taidesäätiö perustettiin vuonna 1979. Snellmanin teoksia on merkittävimpien suomalaisten taidemuseoiden ja säätiöiden kokoelmissa. Hän ehti eläessään pitää lukuisia näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla vuosikymmeniä kestäneen uransa aikana.
Lähteet
thumb|Anita Snellman: Istuva lukeva poika (1964).
Everest (vuoden 2015 elokuva)
Everest on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen historiallinen seikkailuelokuva, jonka on ohjannut Baltasar Kormákur. Sen pääosia esittävät Jason Clarke, Jake Gyllenhaal, Josh Brolin, John Hawkes, Robin Wright, Michael Kelly, Sam Worthington, Keira Knightley, Martin Henderson ja Emily Watson. Elokuva perustuu vuonna 1996 Mount Everestillä tapahtuneeseen onnettomuuteen, jossa 8 vuorikiipeilijää sai surmansa.
Everest sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 2. syyskuuta 2015 ja Suomen ensi-iltansa 25. syyskuuta 2015. Elokuva oli taloudellinen menestys tuottaen yli 203 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Se sai myös positiivisen vastaanoton kriitikoilta.
John Cheever
John Cheever (1912 Quincy, Massachusetts, Yhdysvallat – 1982 Ossining, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen suomeksi nimellä Hyvästi, veljeni ilmestynyt teoksensa sai Pulitzer-palkinnon.
Feleti Sevele
thumb|Feleti Sevele Frederick Vaka'uta (Feleti) Sevele (s. 7. heinäkuuta 1944) on tongalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 2006–2010.
Feleti Sevele opiskeli Apifo'ou Collegessa Tongalla ja myöhemmin Fidžillä. Hän opiskeli myös Uudessa-Seelannissa ja valmistui Canterburyn yliopistosta. Hänet valittiin lakiasäätävään neuvostoon Fale Aleaan vuonna 1999 ja uudelleen 2002 ja 2005. Hänet nimitettiin Tongan pääministeriksi prinssi Lavaka Ata 'Ulukalalan erottua 11. helmikuuta 2006.
Sevele oli Tongan ensimmäinen ei-kuninkaallinen pääministeri.
Kari Renko
Kari Juhani Renko (s. 23. kesäkuuta 1961 Salo) on suomalainen erikoisupseeri ja insinöörikenraalimajuri. Hän toimi Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen johtajana vuoden 2020 alusta kesäkuuhun 2022. Sitä ennen hän palveli logistiikkalaitoksen apulaisjohtajana 2015–2019 ja sotavarustepäällikkönä Pääesikunnassa 2014.
Tuliportaat
Tuliportaat on vuonna 1998 TV1:llä esitetty suomalainen televisiosarja. Sarja on TV1:n Kotikatsomon toinen niin sanottu kausisarja. Sarja sijoittuu lehtiä kustantavaan Lehtitalo-yhtiöön, jossa käydään mm. valtapeliä ja sekalaisia rakkaussuhteita.
Kari Renko
Renko valmistui ylioppilaaksi Heinolan Lyseonmäen lukiosta 1981 ja lentokoneinsinööriksi (DI) Teknillisestä korkeakoulusta 1987. Opiskeluaikoinaan Renko toimi Polyteknikkojen ilmailukerhon puheenjohtajana. Valmistuttuaan hän toimi tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa 1987–1992. Vuonna 2016 Renko promovoitiin Aalto-yliopiston tekniikan kunniatohtoriksi.
Tuliportaat
Sarjan käsikirjoittaja Irmeli Castrén kirjoitti sarjan myös romaaniksi Tuliportaat (Gummerus, 1999).
Kari Renko
Renko aloitti uransa Puolustusvoimissa vuonna 1992. Hän työskenteli Ilmavoimien esikunnassa toimistoinsinöörinä 1992–1997, teknillisenä johtajana 1997–2004 ja apulaisosastopäällikkönä 2006–2007. Vuodet 2004–2006 hän työskenteli Karjalan lennoston lentoteknillisenä johtajana. Vuosina 2007–2010 Renko toimi apulaispuolustusasiamiehenä Washingtonissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 hän toimi Ilmavoimien materiaalilaitoksen apulaisosastopäällikkönä ja 2010–2014 osastopäällikkönä.
Tuliportaat
Juoni
Yrjö Ranta ja Elias Kaitala perustivat sodan jälkeen yhdessä yrityksen nimeltä Lehtitalo. Lehtitalosta kasvoi vuosien saatossa menestyvä ja arvostettu perheyritys.
Kari Renko
Renko ylennettiin insinööriprikaatikenraaliksi ja nimitettiin puolustusvoimien pääinsinööriksi vuonna 2014. Insinöörikenraalimajuriksi hänet ylennettiin vuonna 2018.
Tuliportaat
Juoni
Elias Kaitala on kuollut vuosia sitten ja Yrjö Ranta johtaa Lehtitaloa. Sylvi Kaitala, Elias Kaitalan leski, yrittää pitää poikansa Caroluksen puolia Lehtitalossa, vaikka tämä seurusteleekin yhtiöön kuuluvan Peili-lehden päätoimittajan, Soili Jalaspuron kanssa, jota Sylvi ei voi sietää. Yrjö saa sydänkohtauksen ja kuolee. Lehtitalon toimitusjohtajaksi nousee Carolus Kaitala. Yrjö jättää omat lehtitalon osakkeensa vuosia sitten merille lähteneelle pojalleen Laurille, josta kukaan ei ole kuullut mitään yli 25 vuoteen. Lauri löytyy ja loukkaantuu räjähdysonnettomuudessa. Elli hakee hänet Suomeen sairaalaan hoitoon.
Maailmanlaajuinen Everest-konserni on halukas ostamaan Lehtitalon. Everestin Alice Åstad haluaa päästä käsiksi Lehtitaloon. Hän löytää kadonneen Laurin Borneolta ja yrittää ostaa tältä perintönä tulleet osakkeet. Lauri ei myy osakkeita vaan antaa ne pojalleen Sami Rannalle. Alice Åstad ja Antti Mäki ovat kimpassa yrittävät kaikin keinoin saada Lehtitalon itselleen. Alice aikoo ostaa myös Rian osakkeet mutta Ria ei myy.
Soili Jalaspuro pettää Carolusta Lehtitalon markkinointipäällikön Antti Mäen kanssa. Soili tulee raskaaksi ja rientää kertomaan ilouutista Carolukselle. Carolus kertoo, ettei hän voi saada lasta ja samalla Soilin pettäminen paljastuu. Carolus maksaa Soilin ulos yhtiöstä päätoimittajan paikalta ja Sylvi antaa Antti Mäelle potkut, mutta Antti Mäki eroaakin itse maineensa ja tulevan poliittisen uransa takia. Carolus saa tietää että hänellä on tytär Carola nuoruuden rakkautensa Maybellin kanssa. Mr Jarvis eli perunakeisari tunnustaa ja sanoo että Carolus on Carolan isä ja antaa Carolukselle kirjeen missä asia selviää. Antti Mäki seurustelee venäläisen ilotyttö ja tanssijatar Natashan kanssa. Antti ei halua mennä naimisiin Soilin kanssa vaikka Soili niin vaatiikin. Antista aiotaan tehdä Lehtitaloon uusi toimitusjohtaja jos Everest ja Alice Åstad saavat ostettua Lehtitalon itselleen. Sami Ranta alkaa seurustelemaan valokuvamallin Carolan kanssa ja menevät kihloihin. Carola odottaa lasta Julien Beaulle ja karkaa ulkomaille ja jättää sormuksen ja lapun Samille. Sami saa kuulla että Carola on mennyt naimisiin Julien kanssa. Malla soittaa Samille että Carola on vaarassa. Julien Beau on terroristi ja lukinnut Carolan mielisairaalaan. Sami lähtee pelastamaan Carolaa kesken omien kihlajaistensa, Sami meni kihloihin päätoimittaja Kikka Nordbergin kanssa. Sami repii sormuksen irti ja haluaa saada Carolan takaisin.
Caroluksen sisar Ria on naimisissa Jakartassa suurlähettiläänä työskentelevän Henrik af Näfverhornin kanssa. Henrik on bi ja hänellä on suhde heidän miespalvelijansa Sudarkon kanssa. Kun tämä salaisuus paljastuu Rialle, hän ratkeaa ryyppäämään ja palaa takaisin Suomeen äitinsä luokse. Ria menee katkaisuhoitoon ja Henrik valitaan Washingtonin-suurlähettilääksi. Lehtitalo on konkurssin partaalla ja Everest konserni on halukas ostamaan Lehtitalon, mutta Sylvi ei halua myydä. Ria palaa katkaisuhoidosta nähtyään skandaaliuutisen lehdestä. Ria onnistuu pelaamaan lisää aikaa, sillä aikaa kun Carolus makaa sairaalassa. Carolus sai sydänkohtauksen, mutta selviää. Carola lähtee Amerikkaan tapaamaan isoisäänsä Mr Jarvisia eli Idahon perunakeisaria jotta tämä antaisi rahat Lehtitalon pelastamiseksi. Perunakeisari suostuu ja Carola ja Perunakeisari saapuvat Suomeen. Pankinjohtaja saapuu Lehtitaloon ja sanoo kaupoista ei tule mitään ulkomailta on löytynyt rahoitus. Sylvi ja koko Lehtitalon väki helpottuu Perunakeisari ja Carola astuvat ovesta sisään. Lehtitalo on pelastettu. Antti Mäki ja Soili Jalaspuro juoksevat pois paikalta. Alice aikoo vielä palata kostaa Lehtitalolle. Antti Mäki karkaa Lontooseen ja nostaa Soilin tililtä rahat. Sami ja Carola saavat toisensa viimein ja menevät naimisiin. Lopuksi Lauri ja Elli Ranta juttelevat ja Elli sanoo hyvästit mutta juokseekin Laurin luo ja suutelee tätä.
Hans-Christian Berg
Hans-Christian Alarik Berg (s. 26. lokakuuta 1971 Espoo) on suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataiteilija.
Berg valmistui taiteiden maisteriksi sekä Kuvataideakatemiasta että Taideteollisesta korkeakoulusta 2002. Yksityisnäyttelyitä hän on pitänyt vuodesta 2004 ja osallistunut näyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Hänen teoksiaan on muun muassa Salon lukiossa, Turun kaupunginkirjaston pääkirjastossa, Tampereen Tampellassa (Valon kehrä) sekä Fennian talossa Helsingissä. Julkinen teos Nereidi paljastettiin Helsingissä vuonna 2021.
Bergille myönnettiin Raimo Utriaisen taidesäätiön palkinto vuonna 2000, hänet valittiin vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2007 ja William Thuringin palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2009.
I’Dees
I’Dees oli suomalainen popyhtye, joka toimi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Yhtyeessä oli alun perin neljä jäsentä: sisarukset Elina ja Hanna Silander sekä Niina Sinkkonen ja Lotta Svartsjö. Elina Silander jätti I’Deesin keväällä 2002, minkä jälkeen yhtye jatkoi triona.
Ura
Turusta kotoisin olleen yhtyeen ponnahduslautana toimi MTV3-kanavan kilpailu Tie tähtiin vuodelta 2000. He saivat pian levytyssopimuksen ja yhtyeen ensimmäinen albumi Sweet Confusion ilmestyi maaliskuussa 2002 Columbia Recordsin kautta. Albumilta julkaistiin kuusi singleä. Parhaiten niistä menestyi Mikko Kivarin ja Marko Kumpulan säveltämä sekä Elena Madyn sanoittama ”Time”, joka nousi 13 viikoksi Suomen viralliselle singlelistalle, ja oli parhaimmillaan sijalla neljä. Myös kappale ”Automatic” nousi singlelistalle, viikoksi sijalle 19, ja itse albumi oli kaksi viikkoa Suomen virallisella albumilistalla, sijalla 18 vuoden 2002 13. viikolla ja sijalla 33 viikolla 14.
I’Deesin toinen albumi, nimeltään Feed Me, ilmestyi lokakuussa 2003. Neljä albumin 12:sta kappaleesta oli jäsenten itsensä osaksi säveltämiä, kun yhtyeen ensimmäisellä albumilla ei ollut ollut yhtään heidän omaa sävellystään. Sen kappaleista julkaistiin singleinä ”Brave and Optimistic Girl” ja ”Special”. Albumi tai singlet eivät nousseet myyntilistoille.
Vuonna 2005 I’Dees osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen-karsintoihin kappaleella ”Yeah Yeah”. Se pääsi jatkoon ensimmäisestä alkukarsinnasta ja sijoittui lopulta karsinnan finaalissa kuudenneksi. Samana vuonna yhtye vieraili Boy Novicen EP:llä Girl ”What They Want” -kappaleessa. Sittemmin yhtye lopetti toimintansa.
Justus Kainulainen
Justus Kainulainen (s. 22. helmikuuta 1999) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa 13 ottelua. Niissä hän on tehnyt yhdeksän maalia ja saanut kolme syöttöpistettä. Hän on edustanut Suomea alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 ja pelaa miesten MM-kilpailuissa 2021.
Kainulainen on edustanut Salibandyliigassa LASB:tä kausina 2016–2018 ja Esport Oilersia kaudesta 2018–2019 alkaen. Hän on saavuttanut SM-hopeaa kaudella 2020–2021. Hän on ennen kauden 2021–2022 alkua pelannut liigassa 108 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 134 maalia ja antanut 67 maalisyöttöä, sekä 24 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 21 maalia ja saanut yhdeksän syöttöpistettä.
Justus Kainulaisen isoveli Rasmus Kainulainen on myös maajoukkuepelaaja, ja veljekset ovat pelanneet samoissa liigajoukkueissa. Justuksella on myös veli Roope. Justuksen sisko on jääkiekkoilija Mikael Granlundin vaimo Emmi Granlund.
Seitsemäs vuosituhat eaa.
6000-vuosituhannella eaa. maanviljely levisi Anatoliasta Balkanille. Ihmispopulaatio pysytteli noin 5 miljoonassa.
Itämerellä alkoi Litorinameri-vaihe.
Head over Heels
Head Over Heels on country rock-yhtye Pocon yhdeksäs albumi vuodelta 1975.
Antti Pulkkinen (valtiopäivämies)
Antti Pulkkinen (1818 – 1893) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen Antti Pulkkinen Mikkelin pitäjästä oli talonpoikaissäädyssä Mikkelin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872.
Tennessee State Capitol
Tennessee State Capitol on Yhdysvaltain Tennesseen osavaltion lainsäädäntörakennus Nashvillessä. Rakennuksessa toimii Tennesseen osavaltioparlamentti ja siellä sijaitsee myös kuvernöörin toimisto. Se on rakennettu vuosien 1845–1859 välisenä aikana. Rakennuksen suunnittelusta on vastannut arkkitehti William Strickland. Rakennus on listattu Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisterissä (National Register of Historic Places, NRHP). Se lisättiin rekisteriin vuonna 1970.
Ratihabitio
Ratihabitio ( < ratus, pätevä ja habē're, omistaa) tarkoittaa oikeustoimen hyväksymistä jälkikäteen. Se on alkuaan pätemättömän oikeustoimen vahvistus, joka tekee oikeustoimesta pätevän, kun sillä on korjattu oikeustoimen puutteet. Sen avulla voi esimerkiksi holhooja hyväksyä holhottavan tekemän sopimuksen tai täysi-ikäiseksi tullut henkilö hyväksyä alaikäisenä tekemänsä sopimuksen. Ratihabitiolla voidaan myös tehdä sitovaksi oikeustoimi, joka on alun perin tehty ilman edustetun valtuutusta tai valtuutuksen rajat ylittäen. Näin edustettua sitomattomasta oikeustoimesta tulee häntä sitova.
Pyhän Paavalin katedraali (Melbourne)
thumb|Katedraalin interiööriä. Pyhän Paavalin katedraali on kirkkorakennus Australian toiseksi suurimmassa kaupungissa Melbournessa. Katedraali on Melbournen anglikaanisen arkkihiippakunnan pääkirkko. Sen on suunnitellut englantilainen arkkitehti William Butterfield ja se edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria. Rakennuksen peruskivi muurattiin vuonna 1880. Vuonna 1884 Butterfield vetäytyi hankkeesta hänen ja kirkollisten viranomaisten erimielisyyksien johdosta, ja rakennustyöt saatti loppuun arkkitehti Joseph Reed. Katedraali vihittiin 22. tammikuuta vuonna 1891, mutta lopullisesti se valmistui vasta 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla.
Vuoden synkin juhla
Vuoden synkin juhla on metalliyhtye Viikatteen vuonna 2001 julkaistu toinen pitkäsoitto. Levyn teemana on joulu ja joulun synkempien puolien tutkiminen. Levyllä on myös "raskaat versiot" perinteisistä joululauluista "Sylvian joululaulu", "Varpunen jouluaamuna" ja "Suojelusenkeli". "Varpunen jouluaamuna" -kappaleen esittävät levyllä Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus -yhtyeen laulaja-kitaristi Timo Rautiainen sekä rumpali Seppo Pohjolainen. Suojelusenkelin puolestaan tulkitsee Kotiteollisuuden Jouni Hynynen.
Vuoden synkin juhla on CD-painoksen (RA062) lisäksi julkaistu myös vinyylinä (LONG005), jota painettiin 500 kappaleen erä. Poikkeuksena Viikatteen muiden levyjen vinyylipainoksista, Vuoden synkin juhla -vinyyliversio ei sisällä CD-versiolle sisältymättömiä bonuskappaleita.
Kappaleet
Sävellys, sanoitus ja sovitus Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
Valtion tilinpäätöskertomus
Valtion tilinpäätöskertomus eli finanssikertomus on Suomen hallituksen eduskunnalle vuosittain antama kirjallinen selostus valtion varojen hoidosta ja tilasta. Hallitus on vastuussa siitä, että valtiontaloutta hoidetaan eduskunnan päättämän valtion talousarvion puitteissa. Tilinpäätöskertomus käsittelee valtiontalouden hoitoa ja tilaa vain pääkohdittain kiinnittämättä huomiota vähäisiin yksityiskohtiin. Eduskunnalle se on kuitenkin merkittävä tiedonlähde. Samaan aihepiiriin liittyy valtiokonttorin julkaisema valtion tilinpäätös, joka jaetaan erikseen kansanedustajille. Eduskunnan tarkastusvaliokunta antaa kertomuksesta mietinnön samassa yhteydessä, kun se antaa mietinnön Valtiontalouden tarkastusviraston kertomuksesta. Mietintö käsitellään eduskunnan täysistunnossa, mutta eduskunta ei tee erillistä päätöstä valtion tilinpäätöksen hyväksymisestä.
Viivi Kanerva
Viivi Karoliina Kanerva (o.s. Voutilainen, s. 27. huhtikuuta 1993 Raisio) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2015 lähtien toiminut Susann Sundkvist.
Kanerva on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista pronssia korkeushypystä vuonna 2016. Kalevan kisoissa hän oli kolmas 2021. Hän karsiutui loppukilpailusta alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2015.
Ennätyksikseen hän on hypännyt hallissa tuloksen 1,82 metriä (2016) ja ulkona 1,80 (2014).
Väinö Rouvinen
Väinö Heikki Rouvinen (s. 12. syyskuuta 1932 Tuupovaara) on suomalainen, Varkaudessa asuva taidegraafikko.
Pohjois-Karjalassa syntynyt Rouvinen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1951–1955, muun muassa Aukusti Tuhkan oppilaana, jonka pitämille jatkokursseille hän osallistui vielä 1958–1959.
Rouvinen tekee metalligrafiikkaa ja käyttää usein akvatintaa melko pienikokoisissa töissään. Niiden aiheina ovat monesti maisemat tai surrealistiset näkymät. Rouvinen on kokeillut myös informalismia 1960-luvulla ennen siirtymistä surrealismiin 1970–1980-luvuilla. Sittemmin surrealismi on osin muovautunut sadunomaisiksi ja jopa romanttisiksi tuokiokuviksi. Hän on Tutka-ryhmän perustajajäsen ja kuulunut myös Brondan vintin taiteilijaryhmään.
Rouvinen esiintyi tv-ohjelmassa Kuva, tanssi, teatteri vuonna 1977. Ohjelma kertoi kolmesta taiteen tekijästä, kaksi muuta taiteilijaa olivat Emmi Jurkka ja Ritva Räsänen. Rouvinen sai Pro Finlandia -palkinnon 1987. Hän on asunut Varkaudessa vuodesta 1964 lähtien. Sitä ennen hän työskenteli Helsingissä monissa eri ammateissa kuten ravintolan ja Ateneumin taidemuseon vahtimestarina, varastonhoitajana ja konepajan työläisenä.
Rouvinen oli vuodesta 1961 lähtien naimisissa taidemaalari Meeri Torvisen (1933–2018) kanssa. He saivat kolme lasta, joista Maria Rouvinen-Mäkelä (s. 1962) on myös taidegraafikko.
Vanessa Varjolampi
Vanessa Jennina Varjolampi (s. 8. huhtikuuta 1995 Turku) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2014 lähtien toiminut Matti Nieminen.
Varjolampi on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa korkeushypystä vuonna 2015. Ennätyksikseen hän on hypännyt hallissa tuloksen 1,83 metriä (2015) ja ulkona 1,77 (2011).
Baldassare Peruzzi
Baldassare Tommaso Peruzzi (15. tammikuuta 1481, Siena – 6. tammikuuta, 1536, Rooma) oli italialainen arkkitehti ja taidemaalari.
Peruzzi vietti 1520 alkaen vuosia eri arkkitehtimestareiden, kuten Bramante, Rafael ja Sangallo, oppipoikana. Nykyistä Pietarinkirkkoa alettiin rakentaa Peruzzin elinaikana.
Vuoden 1527 Rooman ryöstön jälkeen Peruzzi palasi Sienaan, jossa hän toimi tasavallan arkkitehtina. Hän rakensi uudet linnoitukset Sienan kaupungille. Peruzzi ilmeisesti muutti takaisin Roomaan vuoteen 1535 mennessä.
Baldassare Peruzzi maalasi kuuluisat freskot Cappella San Giovanniin, Sienan katedraaliin.
Hänet on haudattu Pantheoniin.
Edward Seaga
Seaga oli vuosina 1965–1996 naimisissa entisen Miss Jamaica Marie "Mitsy" Constantinen kanssa. Hän meni avioeron jälkeen uusiin naimisiin itseään kolmekymmentä vuotta nuoremman Carla Vendryesin kanssa.
Seaga hoiti Jamaikan pääministerin virkaa aikavälillä 1. marraskuuta 1980 – 10. helmikuuta 1989. Häntä sekä edelsi että seurasi Michael Manley.
Teppo Heikkilä
thumb|200px|Teppo Heikkilä (2008) thumb|200px|Heikkilä SM-liigaottelussa 2008 Teppo Heikkilä (s. 10. maaliskuuta 1983) on suomalainen lentopalloilija. Kestilässä syntynyt yleispelaaja Heikkilä pelaa kaudella 2008-2009 Oulun Ettan väreissä, Lentopallon 1-sarjassa. Heikkilä on pelannut A-maajoukkueessa vuodesta 2005 lähtien.
Nuoruusvuodet
Heikkilän ura lähti käyntiin Keskilän juniorikouluissa. 16-vuotiaana nuorukaisena hänen tiensä vei Kuortaneen Urheiluopistoon opiskelemaan ja harjoittelemaan Suomen parhaiden poikajunioreiden kanssa. Heikkilä pelasi samalla Suomen nuorten maajoukkueessa menestyksellisesti.
A-maajoukkue
Suomen A-maajoukkueessa Heikkilä on pelannut vuodesta 2005 lähtien. Ensimmäinen maaottelu oli Turkkia vastaan 23. elokuuta 2005. Maajoukkueessa Heikkilä on pelannut liberona sekä yleispelaajana. Kaudella 2005 Heikkilä oli voittamassa Euroopan Liigan hopeaa maajoukkueessa ja kesällä 2006 Teppo oli mukana Maailmanliigassa ja maajoukkueen kanssa EM-karsinnoissa, joista Suomi selviytyi Moskovassa pelattaviin EM-kisoihin 2007. Vuoden 2008 Maailmanliigassa Teppo oli jälleen mukana hyvällä menestyksellä.
Muuta
Heikkilä tunnetaan erittäin kovasta aloitussyötöstään, jota on muun muassa Suomen A-maajoukkue käyttänyt hyväkseen tehokkaasti A-maaotteluissa.
Senni Ronkainen
Senni Maria Ronkainen (s. 23. elokuuta 1993 Kotka) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Karhulan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2014 lähtien toiminut Juha Isolehto.
Ronkainen on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista pronssia korkeushypystä vuonna 2014. Ennätyksikseen hän on hypännyt hallissa tuloksen 1,82 metriä (2013) ja ulkona 1,84 (2013).
Vapiti
Vapiti eli kanadanhirvi (Cervus canadensis) on suuri hirvieläimiin kuuluva nisäkäs. Se on hirven ja sambarhirven jälkeen suurin hirvieläin. Vapitia ja saksanhirveä pidettiin pitkään samana lajina, mutta DNA-tutkimukset ovat osoittaneet, että kyseessä on kaksi eri lajia. Vapiti on itse asiassa läheisempää sukua japaninhirvelle kuin saksanhirvelle. Vapitia tavataan lähinnä Pohjois-Amerikassa sekä pohjoisessa ja itäisessä Aasiassa.
Kenneth Hall
Kenneth Octavius Hall ON, OJ (s. 24. huhtikuuta 1941, Lucea, Jamaika) on jamaikalainen professori. Hän oli maansa kenraalikuvernööri Howard Cooken seuraajana 2006-2009.
Raiteensulku
thumb|300px|Suomalainen raiteensulku perusasennossaan, punainen sulkukappale nostettuna kiskolle. Raiteensulku eli "poliisi" tai "pollari" on rautateillä käytettävä turvalaite, jonka tarkoitus on turvata pääraiteen junaliikenne estämällä sivuraiteelta karkaavia vaunuja pääsemästä luvatta pääraiteelle. Raiteensulun toimintaperiaate on yksinkertainen: suojaavaan asentoon asetettuna se suistaa kiskoilta ohitse pyrkivän vaunun, veturin tai muun raiteilla liikkuvan yksikön. Raiteensulku voi olla siirrettävä tai kiinteä. Kiinteissä raiteensuluissa voi olla myös sähkökääntölaite. Siirrettäviä raiteensulkuja ei ole käytössä Suomessa.
Käyttö ja sijoitus
thumb|300px|Raiteensulun sulkukappale perusasennossaan käännettynä kiskonharjalle. Kuvassa oleva sulkukappale on oikealle suistavaa mallia: se nostaa kuvassa vasemmalta lähestyvän vaunun pyörän ilmaan, ja sulkukappaleen lieve ohjaa pyörän kulkusuunnassa oikealle raiteen ulkopuolelle. Raiteensulkuja käytetään sellaisilla pää- tai muuhun junaliikenteen käytössä olevaan raiteeseen yhtyvillä sivu-, pisto ja kuormausraiteilla, joilta pääsyä pääraitelle ei ole estetty vaihteiden eli niin sanottujen turvavaihteiden avulla. Joissakin maissa raiteensulkuja käytetään myös turvavaihteiden sijasta estämässä kaluston luvatonta siirtymistä.
Lisäksi raiteensulkuja käytetään muun muassa vaarallisten kemikaalien lastauspaikoilla. Tällöin Suomessa käytetään kahta peräkkäistä raiteensulkua, joista toisen on tarkoitus estää lastauspaikalla olevien vaunujen karkaaminen, ja toisen tarkoitus on estää lastauspaikalle pääsy silloin, kun lastaus on käynnissä. Kemikaalien lastauspaikkojen yhteydessä raiteensulkujen lukitus on kytketty lastauslaitteistoon siten, että raiteensulun voi avata vasta, kun lastauslaitteiston ja lastauspaikalla olevien vaunujen väliset kytkennät on irrotettu ja laitteisto on kytketty pois käytöstä.
Joissakin maissa, erityisesti Yhdysvalloissa, siirrettäviä raiteensulkuja käytetään myös suojaamaan ratatöitä tekevää henkilökuntaa sekä raiteella seisovan kaluston parissa työskenteleviä.
Rakenne
Raiteensulkuja on kolmea eri tyyppiä. Yleisin on kiilanmuotoinen teräskappale, joka suojaavaan asentoon asetettuna sopii kiskon harjalle. Kun kalustoyksikön pyöräkerta vierii sulkukappaleen ylitse, sulkukappale nostaa pyörän kiskolta ja ohjaa sen raiteen sivuun, suistaen vaunun kiskoilta.
Kannettava raiteensulku on kevytrakenteinen, ja se voidaan lukita kiskonharjalle erityisin lukkolaittein. Kannettavia raiteensulkuja käytetään muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa teollisuuslaitoksilla sekä rata- ja kunnossapitotöissä sellaisissa paikoissa, jossa kiinteää raiteensulkua ei ole käytettävissä.
Henna Virkkunen
Henna Maria Virkkunen (s. 4. kesäkuuta 1972 Joutsa) on suomalainen kokoomusta edustava poliitikko. Heinäkuun alusta 2014 hän on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä. Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Virkkunen valittiin toiselle kaudelleen Europarlamentissa 70 687 äänellä. Kansanedustajana Virkkunen toimi vuosina 2007–2014.
Virkkunen oli Kataisen hallituksen kunta- ja hallintoministeri vuosina 2011–2014. Vasemmistoliiton erottua hallituksesta maaliskuussa 2014 hänelle siirtyivät myös aiemmin Merja Kyllöselle kuuluneet liikenneministerin tehtävät, jolloin hänestä tuli kunta- ja liikenneministeri. Virkkunen toimi myös opetusministerinä Vanhasen toisessa hallituksessa (2008–2010) ja Kiviniemen hallituksessa (2010–2011) Sari Sarkomaan erottua tehtävästä joulukuussa 2008.
Raiteensulku
Rakenne
Käytössä on myös raiteensulkuja, jotka muodostuvat joko kokonaisesta vaihteesta tai pelkästään vaihteenkielistä eli vaihteen liikkuvista osista. Tämäntyyppiset vaihdejärjestelyt, joista englanninkielisissä maissa käytetään nimitystä trap points tai catch points, ovat yleisiä eritoten Britteinsaarilla. thumb|left|Catch points -tyyppinen raiteensulku Stoke Giffordin ratapihalla Britteinsaarilla.
Astraios
Astraios (, ”tähtinen”; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa tähtitieteen jumala, joka oli myös toisen sukupolven titaani, Krioksen ja Eurybian poika. Hyginus tosin lukee hänet giganttien joukkoon Tartaroksen ja Gaian poikana.
Henna Virkkunen
Virkkunen toimi kokoomuksen varapuheenjohtajana vuosina 2008–2014.
Astraios
Astraioksen puoliso oli Eos, aamuruskon jumalatar, ja heidän lapsiaan olivat neljä anemoita (tuulta): Boreas, Notos, Euros ja Zefyros, sekä myös tuulen jumaluus Eosforos, sekä viisi Astra Planetaa (vaeltavaa tähteä): Fainon (Saturnus), Faithon (Jupiter), Pyroeis (Mars), Eosforos (Venus) ja Stilbon (Merkurius) - kolme ulointa planeettaa olivat tuntemattomia antiikin Kreikassa. Myös Astraian kerrotaan olevan heidän lapsensa, mutta hänen vanhemmikseen on ehdotettu myös Zeusta ja Themistä.
Henna Virkkunen
Virkkunen toimii naisten superpesisseura Kirittärien taustayhdistys Kirittäret ry:n (vuoteen 2021 Jyväskylän Pesis ry) puheenjohtajana.
Tausta
Virkkunen syntyi Joutsassa, mutta vietti lapsuutensa kolmivuotiaasta Alavudella Etelä-Pohjanmaalla, missä hänen vanhempansa pitivät baaria. Virkkunen ei ole ylioppilas, vaikka opiskelikin vuoden ajan iltalukiossa ennen hevosharrastukselle omistautumistaan. Nuorena Virkkunen työskenteli hevostenhoitajana Huittisissa Jukka Tuorin omistamalla tallilla sekä Tanskassa maajoukkueratsujen parissa.
Astraios
Paitsi tähtien ja tähtitieteen jumala, Astraios oli myös kolmen kausittaisen tuulen jumala, joiden saapuminen ajoittui tunnettujen tähtimerkkien nousuun. Tässä ominaisuudessa hän samastui hyvin lähelle Homeroksen kuvaamaan Aiolokseen.
Henna Virkkunen
Tausta
21-vuotiaana Virkkunen aloitti journalistiikan ja puheviestinnän opinnot Jyväskylän avoimessa yliopistossa opiskellen samalla myös kristillisen opiston journalistiikan kursseilla. Hän on filosofian lisensiaatti ja teki väitöskirjaa ministerieroista. Ennen poliittista uraansa Virkkunen työskenteli toimittajana Jyväskylässä ilmestyvässä sanomalehti Keskisuomalaisessa sekä freelance-toimittajana vuosina 1993–1998, viestinnän suunnittelijana ja osakkaana viestintätoimisto Medita Communicationissa 1998–2002 ja vuosina 2003–2006 apurahatutkijana Jyväskylän yliopistossa.
Poliittinen ura
Virkkunen on ollut Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen 1997–2016 ja puheenjohtaja vuosina 2005–2009. Hän luopui valtuuston puheenjohtajuudesta tultuaan valituksi valtioneuvoston jäseneksi.
Eduskuntaan Virkkunen valittiin vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Keski-Suomen vaalipiiristä. Hän sai vaalipiirin neljänneksi suurimman äänimäärän 6 133, jolloin istuva saman puolueen kansanedustaja Ahti Vielma jäi täpärästi valitsematta. Vaaleissa Virkkunen käytti 20 200 euroa omia säästöjään. Kehittyvien maakuntien Suomi ry:n avustus oli 5 000 euroa.
Eduskunnassa Virkkunen oli ennen ministeriksi valintaansa jäsenenä sivistys- ja ympäristövaliokunnissa. Lisäksi hän edusti kokoomusta kunta- ja palvelurakenneuudistuksen (PARAS) seurantaryhmässä.
Marraskuussa 2007 Virkkunen valittiin Kokoomuksen Naisten Liiton uudeksi puheenjohtajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2011.
Opetusministerinä
Virkkunen toimi opetusministerinä vuosina 2008–2011 Vanhasen toisessa hallitusessa sekä Kiviniemen hallituksessa. Hänet valittiin ministeriksi Sari Sarkomaan erottua tehtävästä joulukuussa 2008.
Abraham Ortelius
thumb|200px|Abraham Ortelius