cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pariisi–Nizza-ajo 2008
Pariisi–Nizza alkoi sekavissa tunnelmissa, sillä kansainvälinen pyöräilyliitto UCI on uhannut sulkea kilpailuun osallistuvat tallit kaikista järjestämistään kilpailuista. Syynä on UCI:n ja Pariisi–Nizzan järjestäjän ASO:n kiista siitä, saako kilpailuihin kutsuttavat tallit päättää kilpailun järjestäjä vai UCI. Uhkauksesta huolimatta tallit päättivät osallistua kilpailuun.
Prologi - 9. maaliskuuta 2008, Amilly, 4,6 km
Viimeisten kilpailijoiden tullessa vuoroon sade loppui ja niinpä norjalainen kirimies Thor Hushovd pystyi lyömään Irizarin ajan neljällä sekunnilla. Viimeisenä reitille lähtenyt Stefan Schumacher ajoi kolmanneksi. Suomen Kjell Carlström oli 34. hävittyään Hushovdille 17 sekuntia.
Etappi 1 - 10. maaliskuuta 2008, Amilly – Nevers, 184.5 km
Myrskyisästä säästä johtuen ensimmäinen etappi lyhennettiin 93,5 kilometrin mittaiseksi; lähtöpaikkana oli Amilly'n sijasta La Chapelotte. Heti alkuhetkillä pääjoukosta irtosi kolmikko Bernard Eisel, Peter Velits ja Niki Terpstra. He kasvattivat eron parhaimmillaan 4 minuuttiin 10 sekuntiin. Pääjoukko hajosi loppumatkalla neljään pieneen ryhmään, joista ensimmäisessä ajoivat muun muassa kilpailua johtava Thor Hushovd, Sylvain Chavanel ja Luis León Sánchez. Ennakkosuosikeista Philippe Gilbert, David Millar, Davide Rebellin ja Fränk Schleck saivat heidät kiinni 15 kilometriä ennen maalia. Eisel, Velits ja Terpstra saavutettiin samoihin aikoihin. Suurimmista ennakkosuosikeista Cadel Evans, joka kaatui matkan varrella, ja Stefan Schumacher jäivät taaempaan ryhmään.
Viimeisillä kilometreillä varsinkin ranskalaisajajat yrittivät irtiottoja, mutta pienen nousun päällä sijainneeseen maaliin puristi kuitenkin selvänä ykkösenä isokokoinen Gert Steegmans ennen Jérôme Pineau'ta ja kokonaiskilpailun johtoaan vankistanutta Thor Hushovdia. Kjell Carlström jäi sijalle 79 lähes kolme ja puoli minuuttia kärjelle hävinneenä.
Etappi 2 - 11. maaliskuuta 2008, Nevers – Belleville, 201 km
Myös Pariisi–Nizzan toinen etappi ajettiin kylmissä ja sateisissa sääoloissa. Ranskalainen Thierry Hupond oli parhaimmillaan 15 minuuttia 10 sekuntia pääjoukkoa edellä, mutta hänet tavoitettiin juuri ennen Col du Fut d’Avenas -vuoren huippua parikymmentä kilometriä ennen maalia. Johtajan keltaisessa paidassa ajanut Thor Hushovd karkasi pitkässä alamäessä pääjoukolta saaden viisi kilometriä ennen maalia seurakseen Gert Steegmansin, Sylvain Chavanelin ja Michael Albasinin. Loppukirissä Steegmans oli jälleen vahvin ennen Hushovdia ja Chavanelia. Hushovdin johto kokonaiskilpailussa Steegmansiin on nyt kolme sekuntia.
Päivän epäonnisiin kuuluivat Fränk Schleck sekä nuorten (alle 25-v.) kilpailua johtanut Andri Hrivko, jotka jäivät pääjoukosta kolmisen minuuttia oltuaan mukana kolarisumassa. Kjell Carlström ajoi sitä vastoin hyvin: sijoitus 28. kolme sekuntia Steegmansille hävinneenä. Kokonaiskilpailussa hän on 47. sijalla.
Etappi 3 - 12. maaliskuuta 2008, Fleurie – Saint-Étienne, 165,5 km
Kjell Carlström teki suomalaista pyöräilyhistoriaa voittaessaan Pariisi–Nizzan vuoristoisen kolmannen etapin. Carlström lähti jo kahdeksan kilometrin ajon jälkeen irti pääjoukosta yhdessä Clément Lhotellerien ja Bradley McGeen kanssa. Kolmikko kasvatti eron pääjoukkoon 36 kilometrin ajon jälkeen jo 12 minuuttiin 40 sekuntiin. McGee putosi Carlströmin ja Lhotellerien kyydistä ennen viimeisen vuoren, parikymmentä kilometriä ennen maalia olleen Col de la Croix de Chaubouret'n huippua.
Carlström ja Lhotellerie pääsivät pitkään alamäkeen toista minuuttia ennen Damiano Cunegoa, Sylvain Chavanelia ja Roman Kreuzigeria. Takaa-ajajat saivat pian seurakseen muun muassa Davide Rebellinin ja Christophe Moreaun, mutta ero kärkikaksikkoon pysyi yli minuutissa. Loppusuoralla Lhotellerie ajoi edellä, mutta Carlström avasi kirin aivan viime hetkellä nousten voittoon. Kyseessä on yksi merkittävimmistä voitoista suomalaisen ammattipyöräilyn historiassa.
Carlström voitti päivän molemmat välikirit, joista jälkimmäinen oli omistettu vuoden 2003 Pariisi–Nizzassa kuolleen Andrei Kivilevin muistolle. Lhotellerie puolestaan voitti päivän kaikki mäkikirikilpailut ottaen samalla kilpailuosion johtajan pilkkupaidan Thierry Hupond'lta. Kokonaiskilpailua johtanut Thor Hushovd jäi kauas kärjestä ja maillot jaune -paita siirtyi Sylvain Chavanelille.
Etappi 4 - 13. maaliskuuta 2008, Montélimar – Mont-Serein, 176 km
Pariisi–Nizzan neljäs etappi päättyi maineikkaan Mont Ventoux -vuoren huipulle. Jo etapin alkuvaiheessa muodostui irtiottoryhmä, johon kuuluivat Aleksandr Kušinski, Jens Voigt, Niki Terpstra ja Bernhard Eisel. Heidän eronsa pääjoukkoon oli suurimmillaan 7 minuuttia 15 sekuntia. Nelikko tavoitettiin Mont Ventoux'n nousussa, viimeisenä Voigt neljä kilometriä ennen maalia.
Kokonaiskilpailua johtanut Sylvain Chavanel putosi kärkiryhmästä seitsemän kilometriä ennen maalia. Kaksi kilometriä myöhemmin Robert Gesink hyökkäsi irtiottoon saaden seurakseen Jaroslav Popovytšin, Cadel Evansin, Fränk Schleckin, Rinaldo Nocentinin ja Davide Rebellinin. Viimeiset kolme kilometriä kärjessä ajoivat enää Gesink sekä Evans, joka nousi viime metreillä etappivoittoon. Kokonaiskilpailun kärkeen siirtyi Gesink 32 sekuntia ennen Rebelliniä.
Kjell Carlström ei jaksanut edellispäivän irtioton jälkeen pysyä kärkimiesten vauhdissa, vaan hävisi Evansille yli 21 minuuttia. Kokonaiskilpailussa hän putosi 39. sijalle.
Etappi 5 - 14. maaliskuuta 2008, Althen-des-Paluds – Sisteron, 172,5 km
Kjell Carlström kärsi jo toista päivää vatsavaivoista ja jäi etapin voittajalle 11 minuuttia 58 sekuntia, sijoitus 110. Yhteistuloksissa hän putosi 59. tilalle.
Etappi 6 - 15. maaliskuuta 2008, Sisteron – Cannes, 206 km
Kokonaiskilpailussa toisena ollut Davide Rebellin ja Luis León Sánchez tekivät kovasti töitä pudottaakseen keltaisessa paidassa ajaneen Robert Gesinkin kärkiryhmästä – ja onnistuivat siinä. Kymmenen kilometriä ennen maalia Rebellin, Sánchez, Rinaldo Nocentini, Damiano Cunego ja Sylvain Chavanel tavoittivat Julichin.
Loppusuoralla Sánchez iski ensin, mutta Chavanel vastasi 500 metriä ennen maalia karaten voittoon. Sánchez oli toinen ennen Julichia ja Cunegoa. Rebellin ja Nocentini saapuivat maaliin kuusi sekuntia Chavanelin jälkeen. Gesink hävisi voittajalle minuutin ja 29 sekuntia, sijoitus 33. Rebellin johtaa kokonaiskilpailua ennen viimeistä etappia kolmen sekunnin erolla Nocentiniin.
Kjell Carlströmin sijoitus päivän etapilla oli 58, ero kärkeen 5.07.
Etappi 7 - 16. maaliskuuta 2008, Nizza – Nizza, 119 km
Viimeisen etapin alkuvaiheessa 35 ajajan ryhmä irtosi pääjoukosta. Kokonaiskilpailun kärkinimistä Rinaldo Nocentini ja Robert Gesink kaatuivat 57 kilometrin ajon jälkeen, jolloin kilpailua johtanut Davide Rebellin käski pääjoukon odottaa heitä. Toinen karkulaisryhmä, johon kuului 15 miestä, lähti irti 69 kilometrin ajon jälkeen. Mäkikilpailun voittanut Clément Lhotellerie karkasi tästä ryhmästä kymmenen kilometriä myöhemmin.
Lhotellerie sai myöhemmin kumppanikseen Jose Benitezin ja kahdeksan kilometriä ennen maalia heidät tavoitti Luis León Sánchezin ja Damiano Cunegon johtama ryhmä. Sánchez iski irti kolme kilometriä ennen maalia ja pystyi pitämään johtonsa loppuun asti, vaikka Maxime Monfort ja Carlos Barredo ehtivät melkein tavoittaa hänet. Davide Rebellin tuli maaliin pääjoukossa muutamaa sekuntia myöhemmin ja voitti kokonaiskilpailun kolmella sekunnilla ennen Nocentinia – kaikkien aikojen pienimmällä erolla Pariisi–Nizzan historiassa.
Kjell Carlström hävisi viimeisellä etapilla 35 sekuntia Sánchezille. Kokonaiskilpailussa hänen sijoituksensa oli 38, ero kärkeen 38 minuuttia 8 sekuntia.
Matthew Pollock
pienoiskuva|Matthew Pollock vuonna 2017. Matthew "Matt" Pollock (s. 26. huhtikuuta 1990) on yhdysvaltalainen lentopalloilija, joka edustaa Sveitsin pääsarjassa pelaavaa Volley Näfelsiä. Pelipaikaltaan 208 senttimetriä pitkä Pollock on keskitorjuja.
Suomessa Pollock pelasi vuodet 2012-2015. Vuonna 2012 hän liittyi Team Lakkapään eli Perungan Poikien vahvuuteen. PerPossa Pollock pelasi kahden kauden ajan, ennen kuin siirtyi kaudeksi 2014-2015 hallitsevaan Mestaruusliigan mestariin Vammalan Lentopalloon. VaLePassa Pollock pelasi numerolla 5. Kesällä 2015 Pollock siirtyi Sveitsin pääsarjan Volley Näfelsin riveihin.
Pollock ylettyy maksimissaan 355 senttimetrin korkeuteen. VaLePassa hänen kummiyrityksenään toimi Maa- ja vesirakennus Timo Kiri. Vuonna 2011 Pollock kutsuttiin Yhdysvaltain leiriryhmään vuoden 2011 kesäuniversiadeja varten. Lopulliseen joukkueeseen Pollock ei kuitenkaan päässyt.
Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu
thumb|250px|Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu thumb|250px|Moldovan itsenäisen tasavallan lippu Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 31. tammikuuta 1952. Lipussa on keskellä vihreä raita, jonka ylä- ja alapuolella on punainen raita. Lipun vihreä raita kuvasi Moldavian vehreää luontoa, sen metsiä, niittyjä ja viini-istutuksia. Lipun vasemmassa yläkulmassa on kommunismin symboli sirppi ja vasara. Niiden yläpuolella oleva tähti kuvaa edistymistä. Lippu jätettiin pois käytöstä Moldovan itsenäistyttyä, ja nykyään Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu on Transnistriassa käytössä.
Keiko Matsui
Keiko Matsui (s., 26. heinäkuuta 1961) on japanilainen säveltäjä-pianisti. Matsui aloitti soiton opiskelun 5-vuotiaana ja julkaisi ensimmäisen oman albuminsa A Drop of Water vuonna 1987. Matsui on pitkän uransa aikana ehtinyt julkaisemaan yli 20 jazz/fuusio/new age -tyylistä albumia.
Palkkatyöläinen
Palkkatyöläinen oli SAK:n pää-äänenkannattaja. Lehden kappalemääräinen levikki oli vuonna 2015 noin 27 000 ja lukijamäärä noin 80 000. Ruotsinkielinen vastaava julkaisu oli Löntagaren (palkansaaja). Lehti on lakkautettu vuonna 2015.
Historia
Palkkatyöläinen perustettiin vuonna 1929, kun sosialidemokraatit erosivat Suomen Ammattijärjestöstä vastalauseena kommunistien johtaman järjestön linjalle. Aloitteen lehden perustamiseksi teki Ammatillisten Järjestöjen Valtuuskunta (AVJ), ja julkaisijaksi tuli aluksi Suomen Työläisliitto, SDP:n SAJ:sta eronneille perustama eri aloja koonnut ammattiliitto. Palkkatyöläisen kaksi näyte numeroa julkaistiin marras- ja joulukuussa, ja vuoden 1930 alusta se alkoi ilmestyä säännöllisesti kerran viikossa. Uusi lehti julistautui ei-kommunistisen ammattiyhdistysväen äänenkannattajaksi ja se ilmoitti taistelevansa kommunistien karkottamiseksi ay-liikkeestä. Palkkatyöläisen ensimmäinen päätoimittaja oli E. K. Louhikko ja toimitussihteeri K.-A. Fagerholm. Nykyinen SAK pitää Palkkatyöläistä vuosina 1908–1930 ilmestyneen SAJ:n Suomen Ammattijärjestö -lehden perillisenä. Loppuvuonna 1930 Palkkatyöläisestä tuli Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton äänenkannattaja.
Vuonna 2010 SAK pohti Palkkatyöläisen paperiversion lakkauttamista. Lehden tekemistä päätettiin kuitenkin jatkaa vähentämällä ilmestymiskertoja kymmenestä viiteen vuodessa.
Jack LaLanne
thumb|LaLanne vuonna [[2007]] Francois Henri "Jack" LaLanne (26. syyskuuta 1914 – 23. tammikuuta 2011 Morro Bay, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen liikunnan ja terveellisen elämän puolestapuhuja. Hän ylsi itse huomattaviin saavutuksiin muun muassa uimarina. Lisäksi hän oli asiantuntijana televisiossa juontaen vuosina 1951–1985 omaa The Jack LaLanne Show’taan.
LaLanne esiintyi elokuvissa ja vieraili muun muassa Simpsoneissa. Hän sai vuonna 2002 tähden Hollywood Walk of Famelle. Hän kuoli kotonaan Kaliforniassa tammikuussa 2011.
Joutsen Media
Joutsen Media Oy oli suomalainen Pohjois-Pohjanmaalla ja valtakunnallisesti toiminut media-alan konserni.
Lokakuussa 2018 Kaleva osti valtaosan Joutsen Median toiminnoista. Ka­le­van omis­tuk­seen siir­ty­ivät pai­kal­lis­leh­det Koillissanomat, Iijokiseutu, Pudasjärvi-lehti, Rantalakeus, Siikajokilaakso ja Oulu-lehti sekä Kolmiokirjan noin kuu­si­kym­men­tä ai­ka­kaus­leh­teä. Vuoden 2019 alussa Joutsen Media myi keskustan pää-äänenkannattajaa Suomenmaata julkaisevan Suomenmaan Kustannus Oy:n osakekannan Apollo Group Oy:lle.
Joutsen Media aikoo huhtikuussa 2019 hakeutua vapaaehtoiseen selvitystilaan yhtiön toiminnan lopettamista varten.
Konsernin johtoryhmään 2017 kuuluvat toimitusjohtaja Sauli Huikuri, talousjohtaja Juha-Pekka Jormakka, markkinointi- ja myyntijohtaja Matti Kontio, päätoimittaja Petri Karjalainen, päätoimittaja Juha Määttä ja julkaisujohtaja Miikka Vuontisjärvi.
Joutsen Median hallituksen 2017 muodostavat puheenjohtaja KHT Seppo Laine, varapuheenjohtaja kansanedustaja Markus Lohi, kansanedustaja Mirja Vehkaperä, puoluesihteeri Jouni Ovaska, toimitusjohtaja Jari Laakso ja toimitusjohtaja Juha Haapakoski.
Vuoden 2010 hallituksen vaihto Jarmo Korhosen valtakirjoin
Konsernin hallitus vaihdettiin yllättäen toukokuussa 2010 kokonaan, ja puheenjohtajaksi nousi suuri omistaja Sakari Hakola. Hallitusvaihdoksen taustavaikuttajaksi on julkisuudessa epäilty puoluesihteeri Jarmo Korhosta. Keskustassa Korhosen katsottiin vaihdattaneen hallituksen omaan väkeensä kostoksi lehden päätoimittaja Timo Laaniselle siitä, että tämä asettui hänen vastaehdokkaakseen puoluesihteerikilvassa. Hallituksen puheenjohtajaksi tuli Korhosen tukija, keskustan hallintopäällikkö Aki Haaro. Keskustan puheenjohtaja, pääministeri Matti Vanhanen erosi hallituksesta vastalauseena Korhosen toimille.
Korhonen väitti ensin, ettei ole ollut missään tekemisissä asian kanssa. Sitten paljastui, että hän oli allekirjoittanut Maaseudun säätiön valtakirjoja vastoin säätiön sääntöjä ja että näiden tuella yhtiökokouksessa vaihdettiin yllättäen hallitus toisenlaiseksi kuin osakkeenomistajien kokouksessa oli sovittu.
Joutsen Media valitsi 13.8.2010 ylimääräisessä yhtiökokouksessa uuden hallituksen. Hallitukseen valittiin Perttu Nousiainen, Markus Lohi, Raili Myllylä, Esko Järvenpää, Pertti Tarvainen ja Timo Laaninen. Kokouksessa oli edustettuna ennätykselliset yli 70 000 osaketta ja paikalla oli 84 osakkeenomistajaa joko henkilökohtaisesti tai valtakirjalla.
Saniaistyyppi
Saniaistyyppi (Filices-tyyppi, FT) on suomalaisen metsätyyppiopin mukainen lehtotyyppi, jota esiintyy koko Suomessa, missä lehtoja on.
Mannasuurimo
Mannasuurimot eli mannaryynit (vehnäsuurimot) ovat viljavalmiste. Mannasuurimot valmistetaan erottamalla vehnänjauhatuksen yhteydessä karkeat ydinrakeet mannasuurimoiksi. Niitä käytetään yleisimmin puurojen, vellien ja erilaisten jälkiruokien valmistukseen tai leivonnaisten kuohkeuttamisessa. Ne on säilytettävä kuivassa ja viileässä, suojassa voimakkailta hajuilta. Mannasuurimoiden keittoaika vaihtelee tyypeittäin ja on keskimäärin 5–10 minuuttia.
Saniaistyyppi
Kenttäkerros
Kenttäkerroksessa aluskasvillisuutena esiintyy suurikokoisia saniaislajeja, kuten alvejuuret ja kotkansiipi. Ruohovartisia siemenkasveja ovat muun muassa angervot. Saniaistyyppi-lehto muistuttaa lehtokorpi-nimistä korpityyppiä.
Mannasuurimo
Mannaryyneiksi kutsuttiin alkuaan ojasorsimon jyvistä valmistettuja suurimoita, joita tuotettiin varsinkin Puolassa ja Itämerenmaakunnissa. Ojasorsimoa ei viljelty, vaan se kasvoi luonnonvaraisena kosteissa notkelmissa. Jyviä kerätessä alle levitettiin kangas ja kasveja ravisteltiin. Irronneet jyvät olivat pienempiä kuin hirssinjyvät, ja kun niiden ruskeat siemenkuoret poistettiin, saatiin niiden vaaleankeltainen hirssin kaltainen väri esiin. Suomessa 1920-luvulla mannaryynit tehtiin vehnästä.
Milim
Milim on Harel Skaatin esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Oslossa. Kappaleen on säveltänyt Tomer Hadadi ja sanoittanut Noam Horev. Se lauleltaan heprean kielellä.
Milim selviytyi toisesta semifinaalista jatkoon oltuaan semifinaalin kahdeksas 71 pisteellä. Finaaliin yhtenä ennakkosuosikeista lähtenyt Israel jäi lopulta sijalle 14 niin ikään 71 pisteellä. Kappale sai parhaimmillaan 10 pistettä Suomelta ja Alankomailta.
Spin-off (yritys)
Spin-off-yritys syntyy, kun liiketoiminta-alue irtoaa yrityksestä uudeksi yritykseksi. Spin-offeja syntyy myös tutkimuslähtöisesti esimerkiksi korkeakoulujen tai tutkimuslaitosten kautta. Myös yhteishankkeista (Joint venture) voi syntyä spin-offeja.
Syntytapoja
Spin-offeille tyypillistä on, että olemassa olevan organisaation työntekijä tai ryhmä työntekijöitä on perustanut yrityksen työssään saamansa liike-idean pohjalle. Esimerkiksi korkeakoulujen tai tutkimuslaitosten tutkimuksista voi muodostua uutta liiketoimintaa.
Spin-off-yrityksiä voi syntyä, kun yrityksestä irrotetaan liiketoiminta-alue uudeksi yritykseksi, esimerkiksi julkisesta terveydenhuoltojärjestelmästä erkanee yksityinen lääkäriasema tai pizzaravintolasta jokin uusi ravintola. The Economist -lehden mukaan spin-offeja syntyy esimerkiksi silloin, kun yritykset haluavat myydä jonkin liiketoimintansa eivätkä löydä sille ostajaa tai kun eri toimialoilla toimiva yritys saa osakemarkkinoilla osiaan pienemmän arvostuksen.
Usein uusi yritys tekee ainakin aluksi yhteistyötä lähtöorganisaationsa kanssa, esimerkiksi asiakkaana, alihankkijana, tutkimuspartnerina tai yhteisyrityksenä. Lähtöyritys on toiminut eräänlaisena yrityshautomona uudelle yritykselle. Lähtöyritys voi perustaa spin-offin joko ulkoistamalla tai organisoimalla uudelleen toimintoja. Yrittäjävetoinen spin-off -yritys haluaa itsenäiseksi ja alkaa kilpailla lähtöyrityksensä kanssa.
Spin-offit Suomessa
Vuonna 2003 Pohjoismaissa tehdyn tutkimuksen mukaan spin-off-yritykset säilyivät hengissä pidempään ja kasvoivat muita uusia yrityksiä useammin.
Vuonna 2014 VersoVentures perusti 50 miljoonan euron pääomasijoitusrahaston, joka oli keskittynyt rakentamaan yritysten osista spin-off-kasvuyhtiöitä. Perustamisvaiheessa rahastoon sijoittivat Euroopan Investointirahasto EIF, Kasvurahastojen Rahasto II, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen, Suomen Teollisuussijoitus ja AI-­Partners Oy.
Vuonna 2015 VTT:stä oli syntynyt noin 25 spin-offia, esimerkiksi Spinnova.
Esimerkkejä
Esimerkkejä spin-off-yhtiöistä:
Paul Hendunen
Paul (Paavo) Hendunen (6. joulukuuta 1824 Utra – 12. heinäkuuta 1904 Tohmajärvi) oli suomalainen tehtaanhoitaja, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Hendusen vanhemmat olivat Paavo Hendunen ja Kristina Varis ja puolisot Hilda Maria Hendunen ja Maria Helena Jaakontytär Simonen. Hendusen isä oli sahanhoitaja Utrassa. Hendunen kävi Kuopiossa triviaalikoulua, mutta ryhtyi jo nuorena Nils Ludvig Arppen palvelukseen. Värtsilän ruukkiin hän tuli töihin 1849 ja toimi rautatehtaan hoitajana. Vuonna 1857 Hendunen muutti Joensuuhun sahaliikkeen toimeen, vuonna 1860 Ämmän ruukkiin Suomussalmelle ja vuonna 1862 takaisin Värtsilään, jossa hänestä tuli 1870 taas tehtaanhoitaja, sekä edelleen Läskelään ja 1870 Joroisten Huutokoskelle. Hendunen osti sittemmin Pälkjärveltä maatilan ja ryhtyi 1875 sitä päätoimisesti hoitamaan. Pälkjärvellä hän oli 1876–1898 kunnallislautakunnan esimies ja samalla kunnan rahastonhoitaja ja hänellä oli myös muita kunnallisia luottamustoimia. Hendunen oli talonpoikaissäädyssä Ilomatsin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872, joilla hän kuului sekä pankki- että lisättyyn valtiovarainvaliokuntaan. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Pälkjärven edustajana.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1982
Vuoden 1982 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 4. toukokuuta – 15. toukokuuta 1982 Münchenissä, Länsi-Saksassa. Kisoissa oteltiin 12 painoluokassa.
Kauluskarhu
Kauluskarhu eli sepelkarhu eli Aasian mustakarhu (Ursus thibetanus) on Keski- ja Kaakkois-Aasiassa sekä Kaukoidässä elävä karhulaji. Se voi kasvaa 180 senttimetriä pitkäksi ja 150 kilogramman painoiseksi.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1982
Muuta
Jose Tuominen valittiin Suomen edustajaksi 60 kilon sarjaan mutta hän joutui jäämään pois sairauden takia.
Kisoihin osallistui 271 nyrkkeilijää 45 maasta.
Kauluskarhu
Uhat
Suuren kokonsa vuoksi kauluskarhuilla ei juuri ole luonnollisia vihollisia, mutta toisinaan tiikerit voivat saalistaa karhunpentuja. Suurin uhka kauluskarhulle onkin ihminen, joka hävittää sen elinympäristöä. Myös salametsästys on yleistä, vaikka kauluskarhun metsästys onkin kielletty lajin esiintymisalueella Japania lukuun ottamatta. vasen|pienoiskuva|198x198px|Pullollinen kauluskarhun sappinestettä. Erityisesti Kiinassa uskotaan kauluskarhun sappinesteen parantaviin vaikutuksiin. Siksi kauluskarhuja vangitaan ja niiltä otetaan jatkuvasti sappinestettä. Tämä johtaa lopulta karhun kuolemaan. On kuitenkin perustettu kauluskarhutarhoja, jossa aiemmin vangittuina pidetyt karhut saavat toteuttaa luontaisia vaistojaan ja elää lajitovereidensa kanssa. Niitä ei kuitenkaan voida palauttaa luontoon.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1982
Muuta
Kuuban Teofilo Stevenson kärsi ensimmäisen tappionsa arvokisoissa hävitessään 1. kierroksella Italian Francesco Damianille tuomariäänin 5–0.
Zetti
Armelino Donizetti Quagliato, pelaajanimeltään Zetti (s. 10. tammikuuta 1965 Capivari, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut eri joukkueiden valmentajana Brasilian Série A:ssa.
Zetti pelasi koko uransa Brasiliassa. Parhaat saavutukset hän sai pelatessaan São Paulo Futebol Clubessa vuosina 1990–1996. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 17 maaottelua. Zetti oli kakkosmaalivahti Brasilian joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa.
Andreja Mali
Andreja Mali (s. 17. marraskuuta 1977 Ljubljana) on entinen slovenialainen ampumahiihtäjä ja maastohiihtäjä.
Maastohiihto
Mali aloitti urheilemisen maastohiihdossa ja osallistui ensimmäiseen maailmancup-kisaansa joulukuussa 1995 Davosissa. Parhaimmillaan hän on yltänyt henkilökohtaisesti arvokilpailuissa seitsemänneksi Salt Lake Cityn olympialaisten 2002 sprintissä. Lisäksi hän oli viestissä yhdeksäs. MM-kilpailuissa hänen paras sijoitus on niin ikään sprintissä hiihdetty kahdeskymmenes sija Val di Fiemmessä 2003. Maailmancupissa hän on ollut palkintosijalla kolme kertaa; kaikki ovat tulleet sprinttikisoista. Hän on sijoittunut lisäksi sprintticupissa yhdeksänneksi kaudella 1998–1999.
Ampumahiihto
Ampumahiihdossa Mali osallistui ensimmäisen kerran maailmancupiin Hochfilzenissä 2001 ja arvokisoihin Hanti-Mansijskin MM-kilpailuissa 2003. Hän hiihti Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 avausosuuden Slovenian sekaviestijoukkueessa, joka sai hopeaa. Seuraavana vuonna Slovenia oli viides. Lisäksi hän on yltänyt viisi kertaa kymmenen parhaan joukkoon arvokisojen naisten viestissä: vuosien 2004, 2005 ja 2007 MM-kilpailuissa sekä olympialaisissa Torinossa 2006 ja Vancouverissa 2010. Paras sijoitus näistä tuli Anterselvassa 2007, jossa joukkue oli neljäs. Henkilökohtaisesti paras on pikakilpailun kahdeksas sija Kontiolahdella 2015. Normaalimatkalla hän oli neljästoista Oberhofissa 2004. Maailmancupissa hänen toistaiseksi paras sijoituksensa on neljäs tila yhteislähdössä Anterselvassa kaudella 2002–2003.
Mali lopetti uransa joulukuussa 2016.
Keminkraaseli
Majakka rakennettiin kesällä 1937, jolloin siitä tuli Suomen pohjoisin majakka. Torni valettiin teräsbetonista, ja se muotoiltiin niin, että se kestäisi talvisin pienen riutan yli tulevien jäiden paineen. Tornin huipulle asennettiin kahdeksankulmainen loistokoju. Sen valolaitteisto oli aluksi asetyleenitoiminen, nykyisin se toimii tuulienergialla. Loiston sektorit suunnattiin opastamaan aluksia Ajoksen ulkosatamaan sekä kumpaankin suuntaan matalaa rannikkoväylää pitkin. Majakan torni maalattiin alhaalta valkoiseksi ja yläosastaan mustaksi. Majakkaan on asennettu myös racon, eli tutkamajakka.
Frans Kärki
Frans Johannes Kärki (11. helmikuuta 1884 Vesilahti – 4. helmikuuta 1965 Tampere) oli suomalainen Laihian kappalainen, rovasti ja Maalaisliiton kansanedustaja 1920-luvulla.
Herman Maximilian Molander
Herman Maximilian (Max) Molander (7. toukokuuta 1852 Helsinki – 24. marraskuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Frans Kärki
Kärjen vanhemmat olivat maanviljelijä August Kärki ja Johanna Vilhelmiina Friiari. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 ja suoritti teologian erotutkinnon 1910. Kärki vihittiin papiksi 1911, ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1914. Kärki toimi ylimääräisenä pappina Vårdössä, Lemlandissa ja Lumparlandissa 1911–1912, Ähtävällä 1912, Laihialla 1912–1915, Vaasan Palosaarella 1915–1916, Isossakyrössä 1916–1917 sekä Töysässä ja Lehtimäellä 1917–1926. Hän oli Laihian kappalaisena vuosina 1926–1954 ja sai rovastin arvon 1944. Kärki tunnettiin myös raittiuspuhujana ja kansanperinteen kerääjänä.
Herman Maximilian Molander
Molanderin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Clas Herman Molander ja Johanna Fredrika Hallonblad. Molander tuli ylioppilaaksi 1870, suoritti oikeustutkinnon 1880 ja sai varatuomarin arvon 1883. Hän oli tullihallituksen tilastokonttorin johtaja vuodesta 1885. Molander oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885, 1897 ja 1899.
Frans Kärki
Kärki oli Maalaisliiton kansanedustajana 1919–1927 Vaasan läänin eteläistä vaalipiiristä.
Kärki oli naimisissa Ester Salome Kurvisen kanssa vuosina 1911–1952 ja vuodesta 1952 Sanni Eliisa Pohjaslahden kanssa. Säveltäjä ja musiikin tuottaja Toivo Kärki oli Frans Kärjen poika.
Issat
thumb|Djiboutin lipussa vaaleansininen väri viittaa issoihin. Issat (somaliksi: ciise) ovat somaliheimo, joka asuu Djiboutissa. Issat ovat ainoa somaliheimo, jonka pääosa asuu Somalian ulkopuolella. Issoja asuu myös Awdalin alueella Pohjois-Somaliassa ja Shinilessä Somalian itsehallintoalueella Etiopiassa. He puhuvat somalia.
John Colter
John Colter (n. 1774 – 1812) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija, joka kuului vuoden 1804–1806 Lewisin ja Clarkin tutkimusretkeen. Colter teki oman matkan 1807–1808, jolloin hän oli todennäköisesti ensimmäinen valkoihoinen Yellowstonen kansallispuistossa.
Tutkimusmatkat
Colter syntyi noin vuonna 1774 lähellä Virginian Stauntonia. Hän oli yksi niistä virginialaisista, joita Meriwether Lewis valitsi 1803 tutkimusretkelle. Colterilla oli Lewisin ja Clarkin retkikunnassa monia tehtäviä. Kun se nousi ylös Missouria, Colter oli retkikunnan päämetsästäjä. Hän oli myös elo-syyskuussa 1805 retkikunnan lähettinä, kun se oli hajonnut kahteen osaan ylittäessään vaikeakulkuista Lolonsolaa.
thumb|left|[[Tetoniasta 1930-luvulla löydetty kivi, jossa on Colterin nimi ja vuosiluku 1808. Kiven alkuperästä ei ole varmuutta, ja sitä on epäilty väärennökseksi. Se löytyi kuitenkin alueelta, jossa Colter todennäköisesti oli 1808.]] Colter vietti talven 1805–1806 useiden muiden kanssa kosteassa Oregonissa, kun suurin osa miehistä oli noin 30 kilometrin päässä Fort Clatsopissa. Colter kuului William Clarkin johtamaan ryhmään, joka käväisi 8. tammikuuta 1806 katsomassa nykyisen Cannon Beachin alueella rantaan ajautunutta valasta. Tämän etelämmäksi retkikunta ei Oregonissa käynyt. Paluumatkalla Missourijoella Colter sai Lewisilta luvan jättää retkikunnan ja liittyä kahden metsästäjän seurueeseen. Hän oli Yellowstonejoelle suunnanneiden Forrest Hancockin ja Joseph Dicksonin mukana kevääseen 1807, jolloin hän jatkoi matkaansa yksin.
Manuel Lisa palkkasi Colterin 1807 Missouri Fur Companyn listoille. Hän matkusti Lisan kanssa Bighornjoen suulle, johon Lisa rakensi tukikohdan. Colter lähti sieltä yksin syksyllä 1807 ja palasi talvella 1808. Ainoa säilynyt kirjallinen todistus Colterin matkasta on Henry Brackenridgeltä, joka oli kuullut siitä Lisalta. Colterin tavoitteena oli käydä satojen kilometrien matkansa aikana kauppaa intiaanien kanssa. Paluumatkallaan hänen kimppuunsa hyökkäsi intiaanijoukko, joka haavoitti Colteria pahoin. Hän pystyi silti palaamaan Lisan tukikohtaan ilman apuja. Colterin matkan reitistä ei ole täyttä varmuutta, mutta todennäköisesti hän kävi nykyisen Yellowstonen kansallispuiston alueella.
Perhe ja kuolema
Colter jatkoi matkojaan vuoteen 1810, jolloin hän palasi St. Louisiin. Hän meni naimisiin Nancy Hooker kanssa ja asettui New Haveniin. Colter kuoli n. vuonna 1812.
Ylttistenjärvi
Ylttistenjärvi on Naantalissa, entisen Rymättylän kunnan alueella, Otavan saarella sijaitseva pieni 38,1 hehtaarin kokoinen rehevöitynyt järvi. Järven syvyys on keskimäärin noin kolme metriä, valuma-alue 156 hehtaaria, arvioitu tilavuus 1 170 000 m³, saapuvan veden määrä 405 600 m³/vuosi ja viipymä 2,9 vuotta. Järvi on kärsinyt runsaista ravinnepitoisuuksista ja happikadoista.
Ylttistenjärvi on itä-länsisuunnassa pitkulainen ja sen lasku-oja virtaa itään, läheiseen Paskaperänjärveen. Järvessä on yksi parikymmentä metriä kanttiinsa oleva saari, Järvikari. Järven ympärillä on peltoja ja asutusta, sekä pohjoispuolella muutamia puutarhalohkoja. Etelärannalla on suuri noin 5 500 omenapuuta käsittävä tila. Järven rannasta yli puolet on metsää, mutta silti laskelmien perusteella huomattavin typpi- ja fosforikuormitus tulee pelloilta. Ylttistenjärvellä on tehty levä- ja sinilevähavaintoja, sekä järven vedenpinnan on huomattu laskevan.
Järvellä on tehty ilmastusta ja hoitokalastusta vuosina 1990–1991.
Kjetil Haraldstad
thumb|Frost esiintymässä vuonna 2009. Kjetil-Vidar Haraldstad (s. 28. kesäkuuta 1973 Øyer), tunnetaan yleisesti taiteilijanimellä Frost, on rumpali norjalaisessa black metal -yhtyeessä Satyricon, johon hän liittyi vuonna 1992. Vuodesta 2000 alkaen Haraldstad on soittanut myös yhtyeessä 1349. Lisäksi hän on ollut jäsenenä yhtyeissä Gorgoroth, Zyklon-B, Gehenna ja Keep of Kalessin. Hänellä on käytössään Mapexin rummut ja Zildjianin symbaalit. Frost tunnetaan yhtenä extreme metalin nopeimmista rumpaleista.
Yhdysvaltain 88. jalkaväkidivisioona
'''Yhdysvaltain 88. jalkaväkidivisioona (eng. 88th Infantry Division', lempinimiltään "Fighting Blue Devils" ja "Clover Leaf Division"'') oli Yhdysvaltain armeijan jalkaväkiyksikkö, joka osallistui molempiin maailmansotiin.
Divisioonan olkayksikkötunnuksessa sininen muoto muodostui kahdesta kahdeksaisesta, jotka tekivät onnea tuovan neliapilan muodon. Yleensä sen yläpuolella oli lisätty teksti "Blue Devils" divisioonan lempinimen mukaan.
Ensimmäinen maailmansota
Divisioona perustettiin Camp Dodgessa, Iowassa 5. elokuuta 1917. Se ehti juuri ja juuri mukaan ensimmäisen maailmansodan rintamalle Eurooppaan syyskuussa 1918, mutta ei ehtinyt osallistumaan taisteluihin pientä kahakointia lukuun ottamatta. Sen kärsimät tappiot sodassa olivat 12 kaatunutta ja 66 haavoittunutta. Sodan päätyttyä 11. elokuuta 1918 divisioona laivattiin takaisin Yhdysvaltoihin ja hajotettiin Camp Dodgessa 10. kesäkuuta 1919.
Toinen maailmansota
Divisioona aktivoitiin uudestaan 15. heinäkuuta 1942 Camp Gruberissa, Oklahomassa. Se oli yksi ensimmäisistä toiseen maailmansotaan lähetetyistä täysin värvätyistä koostuneista divisioonista. Divisioona saapui Marokkoon joulukuussa 1943 ja lähetettiin Algeriaan harjoittelemaan.
1944
Pohjois-Afrikasta yksikkö siirrettiin Italiaan helmikuussa 1944 ja koottiin sotaharjoituksiin Piedmont d'Alifen alueelle. Vihdoin helmikuun lopulla 88. jalkaväkidivisioona siirtyi etulinjaan ja vapautti Gariglianojoen rannoilla olleet brittiläiset joukot. Sen toiminta keskittyi aluksi partiointiin ja puolustuksen harjoitteluun.
Europeli
thumb|[[Catan on suosittu europeli]] Europeli, myös saksalaistyylinen lautapeli tai designer-lautapeli, on eräs moderni lautapelien lajityyppi. Sille on tyypillistä hiottu pelimekaniikka mutta melko pinnallinen teema. Europeli kestää noin 45–90 minuuttia, ja kaikki pelaajat ovat koko pelin ajan mukana kamppailemassa voitosta. Pelaajat ovat usein vuorovaikutuksessa keskenään, mutta harvoin konfliktissa tai sodassa toisiaan vastaan. Europelit ovat usein suosittuja perhepelejä.
Yhdysvaltain 88. jalkaväkidivisioona
1944
11. toukokuuta divisioona eteni pohjoiseen valloittaen Spignon, Mount Civitan, Itrin, Fondin ja Roccagorgan saavuttaen Anzion 29. toukokuuta. Yksikkö ajoi vihollista takaa aina Roomaan saakka, ollen ensimmäinen amerikkalainen yksikkö kaupungissa esikaupunkialueella käydyn kiivaan taistelun jälkeen. Kun divisioona oli ylittänyt Tiberjoen ja edennyt Bassanelioon se siirrettiin lepäämään ja harjoittelemaan 11. kesäkuuta. Vajaata kuukautta myöhemmin se siirtyi puolustusasemiin, joista aloitti hyökkäyksen Volterraan 8. heinäkuuta. Se valtasi kaupungin seuraavana päivänä, edeten Laiaticoon 11. heinäkuuta ja Villamagnaan kahta päivää myöhemmin. Arnojoen divisioona ylitti vihollisen kiivaasta vastarinnasta huolimatta 20. heinäkuuta. thumb|200px|Giogion sola Gootti-linjalla. Lyhyen harjoitus- ja lepotauon jälkeen 88. divisioona avasi hyökkäyksensä Gootti-linjaa vastaan 21. syyskuuta. Se eteni nopeasti Firenzuolan ja Imolan välistä tietä vallaten Mount Battaglian 28. syyskuuta. Saksalaiset aloittivat hurjan vastahyökkäyksen ja divisioona joutui raskaisiin taisteluihin edetessään kohti Pojoen laaksoa. Se onnistui valtaamaan strategisesti tärkeät asemat Mount Grandessa ja Farnettossa 20.–22. lokakuuta. Yksikkö jäi varmistamaan aluetta partioiden Mount Granden ja Mount Cerreren sektoria sekä Mount Fanon aluetta seuraavan vuoden tammikuun lopulle.
1945
24. tammikuuta – 2. maaliskuuta 1945 88. divisioona varmisti Loiano Liverganon aluetta ja palasi rintamalle lyhyen tauon jälkeen. Rynnistys kohti Pojoen laaksoa alkoi 15. huhtikuuta. Monterumici antautui 17. huhtikuuta voimakkaan tykistökeskityksen jälkeen ja Pojoki ylitettiin vihdoin 24. huhtikuuta, kun 88. divisioona alkoi ajaa saksalaisia kohti Alppeja. Veronan ja Vicenzan kaupungit tuli divisioonan haltuun 28. huhtikuuta mennessä, joten yksikkö pääsi ylittämään Brentajoen 30. huhtikuuta. 88. jalkaväkidivisioona kulki Alppien Dolomiittien halki, jossa se ehti tavoittamaan Yhdysvaltain 103. jalkaväkidivisioonan vihollisuuksien loppuessa Italiassa 2. toukokuuta 1945. Se jäi miehittämään Italiaa lakkauttamiseensa 24. lokakuuta 1947 saakka.
Toisen maailmansodan aikana yksikkö oli taistelussa yhteensä 344 päivää. Se kärsi tappioita yhteensä 15 173 kuolleina, haavoittuneina ja kadonneina.
Yksiköt
Toisen maailmansodan aikana 88. jalkaväkidivisioonaan kuuluneita, sille alistettuja tai siihen liitettyjä yksiköitä:
Europeli
Historiaa
Vastaavasti myös eurooppalainen pelisuunnittelu on ottanut mallia amerikkalaisilta ja näin on syntynyt lisää kahden koulukunnan yhdistelmäpelejä. Esimerkiksi yksi suosittu koulukuntia yhdistelevä pelisuunnittelija on tšekkiläinen Vlaada Chvátil. Hänet tunnetaan peleistä kuten Through the Ages: A Story of Civilization, Space Alert ja Galaxy Trucker.
Europelejä kutsutaan myös designer-peleiksi, sillä pelisuunnittelijan merkitys pelin markkinoinnissa on aikaisempaa merkittävämpi. Tunnettu suunnittelija kuten Reiner Knizia, Wolfgang Kramer tai Klaus Teuber on pelille olennainen myyntivaltti.
Piirteitä
Europeleille on tavanomaista nopeatempoisuus ja luotettava pelin kesto: jos laatikon kyljessä pelin luvataan kestävän tunnin, arvio pitää yleensä paikkansa. Pelit ovat näyttäviä ja niillä on usein värikkäät aiheet, mutta simulaatioista ei ole kyse: pelin teema on yleensä vain koristetta, eikä välttämättä liity vahvasti pelimekaniikkoihin.
Perinteisten lautapelien elementtejä kuten liikkumista nopanheiton mukaan ei näissä uusissa peleissä juuri nähdä, mutta erilaisia satunnaistekijöitä on kuitenkin mukana. Voittajaa ei ratkaise vain taito, vaan myös tuuri, mutta taidolla on enemmän osaa kuin perinteisissä peleissä ja taidokkain pelaaja voittaa useammin kuin aloittelija.
Suomessa
Uuden sukupolven europelejä on suomennettu runsaasti, kuten Menolippu-sarja, Carcassonne-sarja, Uudet Löytöretket, Tikal. Carcassonnea on myyty Suomessakin kymmeniä tuhansia kappaleita.
Arkhimedeen laki
thumb|Arkhimedeen laki Kreikkalainen Arkhimedes (287–212 eaa.) keksi nostetta koskevan lainalaisuuden, jota kutsutaan hänen mukaansa Arkhimedeen laiksi:
Arkhimedeen laki voidaan esittää matemaattisesti muodossa
Tasapainotilassa, kuten kuvassa,.
Sovellutuksia
Arkhimedeen lakia voidaan hyödyntää kappaleiden tilavuuksien ja tiheyksien mittaamisessa sekä tätä kautta myös aineiden, esimerkiksi kullan, puhtauden mittauksessa.
Tarinan mukaan Arkhimedes paljasti nosteen avulla, että kuninkaan kultaseppä oli korvannut kuninkaan kultaisen kruunun sisuksen hopealla. Paljastus oli mahdollinen, koska kullalla ja hopealla on eri tiheydet.
Punnitsemalla kruunu ilmassa ja sitten veteen upotettuna voidaan näiden painojen erotuksena määrittää syrjäytetyn vesimäärän paino. Tekemällä sama punnitus kultakappaleelle, voidaan määrittää kullan painon suhde kultakappaleen syrjäyttämän veden painoon. Jos tämä suhde on sama kuin kruunun ja sen syrjäyttämän vesimäärän painojen suhde, ovat kappaleiden tiheydet samat, eli kruunu on kultaa. Jos suhde on eri, on kruunu jotain muuta ainetta, esimerkiksi hopeaa.
Viitteet
Keapungan Opdrift (statisk) 浮力 Vzgon
Warholin supertähdet
thumb|Andy Warhol Warholin supertähdillä tarkoitetaan taiteilija Andy Warholin ympärilleen keräämää joukkoa newyorkilaisia persoonallisuuksia. Supertähdet olivat esillä Warholin taiteessa ja elokuvissa 1960-luvulta 1970-luvun alkupuolelle asti ja toimivat hänen seurueenaan taidemaailman sosiaalisissa tapahtumissa. Ensimmäinen tunnustettu supertähti oli Baby Jane Holzer, jota Warhol käytti monissa varhaisissa filmikokeiluissaan.
Supertähdet auttoivat Warholia saamaan julkisuutta, ja hän tarjosi tähdilleen vastineeksi kuuluisuutta ja huomiota. Warholin näkemykset taiteesta ja kuuluisuudesta olivat hyvin lähellä hänen ihannoimansa Hollywoodin kultakauden ajan elokuvastudioiden käytäntöä, jossa tähtiä tehtiin tekemällä. Tähdet kuuluivat studioille ja heidän tuli totella sen käskyjä.
Naistähdet
Yhdysvalloissa parhaiten tunnetuksi Warholin supertähdeksi muodostui rikkaan perheen tytär Edie Sedgwick. Warhol ja Sedgwick olivat hyvin läheisiä vuonna 1965, samanlaista kampausta ja pukeutumista myöten, mutta Warholin into kaikkosi melko nopeasti Sedgwickin menetettyä rahansa ja vajottua liian syvälle päihderiippuvuuteen. Warhol piti ympärillään muitakin kauniita naisia, esimerkkeinä Viva, Ultra Violet, Nico ja International Velvet.
Factoryn joukko
Warholin pahamaineisen kuuluisa studio, nimeltään Factory (suomeksi tehdas), toimi supertähtien kohtaus- ja luomispaikkana, ja hänellä olikin tapana kutsua satunnaisia ihmisiä käymään tehtaassaan pyytämällä heitä "koekuvaukseen", joskaan kamerassa ei aina edes ollut filmiä. Mutta innostuessaan kunnolla elokuvanteosta Andy alkoi kerätä supertähdiksi entistä kummallisempia henkilöitä. Tärkeimmät supertähdet nousivat esille Warholin ensimmäisen Silver Factory -studion aikana, ja heidän joukossaan oli Paul America, Ondine, Taylor Mead, Mary Woronov, Eric Emerson, Gerard Malanga, Billy Name ja Brigid Berlin (tunnetaan myös nimellä Brigid Polk).
Myöhempiin filmeihinsä, jotka Warhol teki yhteistyössä Paul Morrisseyn kanssa, Andy rekrytoi uusia supertähtiä kuten Joe Dallesandron, Penny Arcaden, Andrea Feldmanin, Jane Forthin, Geraldine Smithin ja Sylvia Milesin. Tänä aikana Warholia alkoi kiehtoa myös transvestiitit, joten hän ylensi supertähdiksi myös Candy Darlingin, Holly Woodlawnin ja Jackie Curtisin.
Andy
Warhol kuitenkin vetäytyi julkisuudesta sen jälkeen kun Factoryssa satunnaisesti vieraillut henkisesti häiriintynyt nainen, Valerie Solanas, ampui häntä vuonna 1968. Warholin supertähtien ajan kimmellys haihtui äkkiä, mutta jätti jälkeensä elokuvan The Chelsea Girls, joka kertoo supertähtien elämästä Hotel Chelseassa.
Supertähtien elokuvia ei näe kovinkaan usein, etenkään Suomessa, mutta Warholin ja Morrisseyn yhteistyönä tehdyt Flesh, Trash. Heat, ja Women in Revolt, jonka kanssa Warholilla oli hyvin vähän tekemistä, ovat nähtävissä silloin tällöin.
Maarit Hurmerinta
Maarit Helena Hurmerinta o.s. Äijö (s. 10. marraskuuta 1953 Helsinki) on suomalainen laulaja ja muusikko. Hän käyttää taiteilijanimenään etunimeään Maarit.
Ura
Hurmerinnan ura lähti liikkeelle vuonna 1972 kellaribändin kanssa tehdystä demonauhoitteesta, jota tarjottiin Love Recordsille. Samana vuonna ilmestyi single "Aamun tulo / Nyt olen tullut maailmaan". A-puoli oli laulajan oma sanoitus ja B-puoli käännösversio Carole Kingin klassikosta ”Home again”.
Vuonna 1973 Hurmerinta osallistui Suomen euro­viisu­karsintoihin kappaleilla ”Ampukaa pianisti” ja ”Life is a jigsaw”. Samana vuonna ilmestyi ensimmäinen albumi Maarit, jolta löytyvät klassikot ”Laakson lilja”, ”Lainaa vain”, ”Laulu kuolleesta rakastetusta” ja ”Sua ehkä liikaa pomputin”. Ensimmäisellä pitkäsoitolla oli mukana nimekkäitä tekijöitä kuten tuottaja Otto Donner, muusikot Jim Pembroke, Albert Järvinen, Dave Lindholm ja sanoittajana Hector.
Vuonna 1974 Hurmerinnalle koottiin taustayhtyeeksi Afrikan tähti, jonka kitaristiksi liittyi Sami Hurmerinta. Pari avioitui vielä samana vuonna, ja yhteistyö on jatkunut siitä lähtien. Vuonna 1975 ilmestyi albumi Viis’ pientä, jonka jälkeen Hurmerinta jäi pariksi vuodeksi pois kuvioista saatuaan lapsen. Vuonna 1977 laulaja palasi estradeille ja esiintyi Sopotin laulufestivaaleilla ja OIRT-maiden välisissä sävellyskilpailuissa Bulgariassa.
1990-luvulla Hurmerinta levytti Pyramidille ja Fazer Recordsille. Hän sai vuonna 1994 yhdessä Sami Hurmerinnan kanssa Vantaan kulttuuripalkinnon. Vuonna 1998 hän esiintyi konsertissaan Helsingissä kulttuurikeskus Stoassa. Konsertti taltioitiin sekä televisioon että live-levynä (Stoalive, 1999).
Tapsan Tahdit -tapahtumassa heinäkuussa 2008 Hurmerinta oli yksi viidestä Iskelmä-Finlandia-palkintoehdokkaasta. Palkinnon sai Yön Olli Lindholm.
Vuonna 2010 Hurmerinta esiintyi ensimmäisen luokan postimerkissä Hänet valittiin Helsingin Sanomien Suomen 100 parasta naista -listalle vuonna 2011. Hän oli mukana syksyllä 2013 televisiossa nähtävässä Vain elämää -ohjelman toisella kaudella. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.
Studioalbumi Miten elämästä kertoisin julkaistiin lokakuussa 2013.
Yksityiselämä
Hurmerinta on avioliitossa muusikko Sami Hurmerinnan kanssa. Heillä on kaksi lasta: poika ja tytär Janna Hurmerinta, joka on myös laulaja. Maarit Hurmerinnan isoisä oli italialainen muusikko Michele Orlando.
Diskografia
pienois|pysty|Maarit Hurmerinta [[Down By The Laiturissa 1999.]]
Tunturi Maxi
Tunturi Maxi oli Tunturipyörä Oy:n valmistama mopomalli. Maxi tunnetaan myös lempinimellä ”Pappa-Tunturi”. Se on käsivaihteinen ja siinä on useimmiten kaksi vaihdetta, mutta siitä valmistettiin vuosina 1970–1973 kolmivaihteista mallia, joka poistettiin tuotannosta vähäisen kysynnän vuoksi. Toisin kuin Tunturi Start, Maxi on varustettu polkimilla jalkatappien sijasta.
Zimbabwen historia
Zimbabwen historia kertoo Zimbabwen historiaan liittyvistä asoista. Zimbabwen alueella oli varhaismmillaan asutusta noin 100 000 vuotta sitten. Joistakin paikoista on löytynyt luolamaalauksia.
Jotkut merkit viittaavat siihen, että noin 150 ekr. pohjoisesta tuli karjaa paimentavaa bantukieltä puhuvia kansoja Zimbabwen alueelle. noin 400 jkr. nämä kansat olivat asettuneet asumaan Zimbabwen keskiosaan. Näiden kansojen tiedetään valmistaneen koruja ja viljelleen joitakin kasveja. Joskus 900-luvun tienoilla maan eteläosaan Mapungubwen alueelle tuli zhiroina tunnettu kansa. Tämä kansa metsästi norsuja saadakseen norsunluuta, joka oli kaupankäynnissä arvokasta. Heillä oli kauppasuhteita alueella, joka ulottui Tansanian rannikolle saakka. Näiden kauppasuhteiden kautta luotiin laajempia kauppasuhteita, joiden alue ulottui Etelä-Afrikasta Persiaan Ja Intiaan. zhirojen kansa vaikutti alueella 1000-luvulle saakka, jolloin alueelle tuli Karangan kansa. 1220-1300 eteläisessä Zimbabwessa oli Mapungubwen valtakunta. Muualla nykyisen Zimbawen alueella oli 1200-luvulta alkaen Zimbabwen kuningaskunta. Sen pääkaupungissa, joka oli nimeltään Suuri-Zimbabwe, rakennettiin kivimuureja. Tämä kaupunki oli merkittävä keskus kaupankäynnin ja kulttuurin kannalta. Tämä Zimbabwen valtakunta kesti vuoteen 1550 saakka, jolloin siitä tuli Mutapan valtakunnan vasalli. Mutapan valtakunnalla oli järjestäytynyt ja pysvä armeija. 1490-alkaen jossain nykyisen Zimbabwen alueella alkoi vaikuttaa Rozvin valtakunta. 1800-luvulla, ennen alueen joutumista brittihallintoon, Zimbabwessa hallitsi Ndebelen suku.
1880-1965 alue oli Iso-Britannian siirtomaa ja sen nimi oli tuolloin Rodesia. 1950-luvulla maassa oli kansallinen vapautusliike nimeltä Nyasalandin liitto. 1965 Rodesia julistautui itsenäiseksi. Alueella oli 1979 Zimbabwe-Rodesian valtakunta, jota yksikään muu maa ei tunnustanut. Pian alue joutui uudelleen vähäksi aikaa siirtomaaksi. Pian alue kuitenkin itsenäistyi uudelleen ja siitä tuli Zimbabwe vuonna 1980.
Poronkäristys
thumb|Poronkäristystä pottuvoin, puolukkasurvoksen ja suolakurkun kera. Poronkäristys, pohjoissaameksi báistebiđus, inarinsaameksi poccuusteeikâ ja koltansaameksi ǩeäʹrstõs, on tunnetuin saamelainen ruokalaji, johon käytetään poron selkää tai paistia. Poron liha on tummaa ja vähärasvaista. Aluksi liha leikataan ohuiksi viipaleiksi – helpoimmin tämä käy, kun liha on kohmeista eli lähellä nollaa astetta. Poronkäristys paistetaan paistinpannulla rasvassa. Perinteisesti paistamiseen on käytetty kuuta eli poron talia, mutta nykyisin käytetään myös sian silavaa ja voita, terveyssyistä myös kasvirasvaa. Maustamiseen käytetään pippuria ja suolaa, ja hauduttamisen ajaksi sekaan kaadetaan hiukan vettä tai olutta.
Poronkäristys tarjotaan perinteisesti perunasoseen ja puolukkasurvoksen tai karpaloiden kera. Myös puolukkahilloa on tapana tarjota poronkäristyksen kanssa.
Sami Salo
Sami Sakari Salo (s. 2. syyskuuta 1974 Turku, Suomi) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Salo oli pelipaikaltaan puolustaja.
Ottawa Senators varasi Salon NHL:ään vuoden 1996 varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella numerolla 239. Hänen uransa NHL:ssä käynnistyi kaudella 1998–1999 erinomaisesti sujuneiden Jääkiekon SM-liigassa vietettyjen kausien jälkeen. Ottawassa Salo onnistui vakiinnuttamaan paikkansa NHL:ssä varsin nopeasti pelaten tulokaskaudellaan 61 runkosarjan ottelua. Vuonna 2002 Ottawa kauppasi Salon Vancouver Canucksiin vaihdossa hyökkääjä Peter Schaeferiin. Vancouverissa Salo nousi nopeasti joukkueensa puolustajien parhaimmistoon, mutta lähes kymmenen yhteisen kauden jälkeen hän siirtyi Vancouverista Tampa Bay Lightningiin, jonka kanssa hän solmi kaksivuotisen sopimuksen vuoden 2012 kesällä.