cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moottoripyöräurheilu
Jääspeedway
Jääspeedway on speedwayn talvinen muoto, joka “keksittiin” Venäjällä 1920-luvulla. Jääspeedway kuuluu FIM (Fédération Internationale de Motocyclisme) auktorisoimiin moottoriurheilulajeihin. Jääspeedwaypyörissä on kaksi vaihdetta. Niissä ei saa olla jarruja ja moottorin polttoaineena käytetään metanolia. Moottoripyörissä on 1-sylinterinen 4-tahtinen moottori, jossa saa olla enintään 2 venttiiliä, yksi enimmäisläpimitaltaan 34 mm:n kaasutin ja 1 sytytystulppa. Moottorissa on tehoja noin 60 hv, kaiketi se on maailman nopein ”sirkkeli”, Kiihtyvyys 0 – 80 km/h 1,5 s. Huippunopeus jäällä noin 130 km/h
Renkaat ovat erikoisvalmisteisia. Jääspeedwayssä renkaan pinnassa on liukuestepiikit, jotka takaavat turvallisen ja hallitun ajaminen jäällä. Liukuesteen (terästä) enimmäispituus on 28 mm mitattuna renkaan pinnasta tai liukuesteen muusta kiinnityspinnasta (piikkejä on takarenkaassa 200 ja eturenkaassa 160). Liukuesteitä ei saa kiinnittää eturenkaan oikealle puolelle siten, että ne ulottuvat renkaan oikean puoleisen leveimmän kohdan kautta vedetyn linjan ulkopuolelle. Jäärata, luonnon jäätä tai tekojäätä, on 400 m pitkä ja ajosuunta on vastapäivään Yhden kilpailuerän kesto noin 60 sekuntia. Kilpailussa ajetaan yhteensä 16 erää, eli jokainen jokaista vastaan. Neljä ajajaa kussakin erässä ajavat neljä kierrosta. 3, 2, 1, 0, pistelaskujärjestelmä on selkeän yksinkertainen.
Lajissa on ajettu henkilökohtaisesta maailmanmestaruudesta on vuodesta 1966 ja joukkuemestaruudesta 1979. Vuoden 2007 henkilökohtainen maailmanmestari on Nikolai Krasnikov ja joukkuemestari Venäjä (Krasnikov, Bazeev, Bogdanov).
Musta torni III: Joutomaa
Musta torni III: Joutomaa on Stephen Kingin Musta torni -sarjan kolmas osa. Alkuperäinen teos julkaistiin vuonna 1991 ja suomeksi Joutomaa ilmestyi vuonna 1993.
Juoni
Kirjassa revolverimies Roland Deschain kärsii muistojensa jakaantumisesta, koska pelasti Jaken joutumasta omaan maailmaansa, mutta samalla muistaa Jaken olleen hänen mukanaan kappaleen matkaa. Eddien ja Susannahin avustamana hän vetää myös Jaken omaan maailmaansa, Eddien piirtämän oven läpi, joka johti Portinhaltijan hallitsemaan Kartanoon.
Kun Jake on vedetty Rolandin ja muiden revolverimiesten maailmaan, he tapaavat uuden tulokkaan, Jaken lemmikiksi ryhtyvän Oi-mäyriäisen, jatkavat sädettä noudattelevaa tietä synkkään Ludin kaupunkiin, josta pakenevat Blaine-junalla joutomaan halki.
Volkswagen Transporter
Volkswagen Transporter on Volkswagenin vuodesta 1950 lähtien valmistama pakettiautomalli. Sen ensimmäinen sukupolvi (T1) esiteltiin vuonna 1949. Siitä käytettiin nimeä Typ 2, koska Volkswagenin ensimmäinen malli "Kupla" oli nimeltään Typ 1.
Volkswagen Caravelle ja Volkswagen Multivan ovat henkilönkuljetukseen tarkoitettuja malleja, jotka tehdään samalle alustalle ja samalla korilla kuin Volkswagen Transporter.
T1
thumb|250x250px|Volkswagen Transporter T1
T2
thumb|250x250px|Volkswagen Transporter T2
T3
thumb|250x250px|Volkswagen Transporter T3
T4
thumb|250x250px|Volkswagen Transporter T4
T5
thumb|250x250px|Volkswagen Transporter T5
T6
thumb|250x250px|Volkswagen Transporter T6
T7
Kesäkuussa 2021 Volkswagen esitteli seitsemännen sukupolven pikkubussimallin nimellä Volkswagen Multivan, joka tulee myyntiin Euroopassa vuonna 2022. MQB-pohjalevylle valmistetusta autosta tulee sekä plug-in-hybridi että polttomoottorimallit.
Ahmatti (albumi)
__EISISLUETT__ Ahmatti on suomalaisen Limonadi Elohopea -yhtyeen toinen levy. Se julkaistiin vuonna 1997.
Atlas (tietokone)
Atlas oli Ferrantin valmistama varhainen supertietokone, joka käytti transistoriteknologiaa aiemmin yleisien elektroniputkien sijaan. Tietokone käynnistettiin ensi kertaa 7. joulukuuta vuonna 1962. Tietokoneen kehitysprojekti alkoi vuonna 1956 Manchesterin yliopistossa Tom Kilburnin johdolla, jolloin tietokone tunnettiin nimellä MUSE.
Atlas oli toisen sukupolven tietokone, joka käytti diskreettejä germanium-transistoreja. Tietokoneeseen suunniteltiin Supervisor ohjelma, joka olisi jatkuvasti koneessa ja järjestäisi suoritettavia ohjelmia.
Tietokone tuki kehitysaskeleita kuten näennäismuistia ja moniajoa. Laitteistossa oli keksintöjä yksitasoisen tallennusjärjestelmän tukea varten. Tietokone oli luultavasti ensimmäinen, jonka kontrolliohjelmaa voitiin kutsua käyttöjärjestelmäksi ja sitä on kutsuttu "ensimmäiseksi tunnistettavaksi moderniksi käyttöjärjestelmäksi".
Simpukkapuhelin
thumb|Simpukkapuhelin avattuna. Simpukkapuhelin on matkapuhelinmalli, jossa on saranoitu, näppäimistön päälle sulkeutuva kansi. Vuosina 2004–2005 aasialaiset simpukkamatkapuhelimet tulivat hyvin suosituiksi, minkä vuoksi Nokia jolla näitä ei valikoimassaan tuolloin merkittävästi ollut, kärsi jonkin verran markkinaosuuksissaan. Uudemmissa simpukkapuhelimissa ominaisuudet ovat monipuolistuneet, kuten 2 näyttöä ja kamera.
Panathinaikos FC
Panathinaikos FC on ateenalaisen Panathinaikos-urheiluseuran jalkapallojoukkue. Se on perustettu helmikuun 3.päivä vuonna 1908. Seuran perustaja on Giorgos Kalafatis, joka syntyi Ateenassa vuonna 1890. Hän oli urheilun monilahjakkuus, mutta lähimpänä sydäntä oli kuitenkin jalkapallo.
Seuran tunnus on pyöreä ja siinä on keskellä vihreä kolmiapila, jota ympäröi teksti Παναθηναϊκός 1908, muuten tunnus on valkoinen. Panathinaikoksen pahimmat kilpailijat Kreikassa ovat Olympiakos (Ολυμπιακός) sekä AEK Ateena (AEK).
Kasvojensiirto
Laaja vamma kasvojen pehmytkudoksille, esimerkiksi palovamman tai eläimen pureman seurauksena, saattaa olla vaikea korjata rekonstruktiivisilla leikkauksilla. Osassa tällaisista tapauksista kasvojensiirto on mahdollinen hoitokeino. Kasvojensiirron jälkeen potilaan on käytettävä hyljinnänestolääkitystä, koska muuten elimistön immuunipuolustus hyökkää toiselta henkilöltä siirrettyä kudosta vastaan.
Kasvojensiirtoleikkauksia
Ranskalaiset kirurgit tekivät maailman ensimmäisen osittaisen kasvojensiirron marraskuussa 2005. Leikkauksessa siirrettiin aivokuolleen naisen kasvojen keski- ja alaosa ranskalaiselle 38-vuotiaalle Isabelle Dinoirelle, jonka nenä, huulet, leuka ja posket olivat hänen oman koiransa puremien seurauksena vaikeasti vaurioituneet. Hän kuoli syyskuussa 2016 sairastuttuaan kahteen eri syöpään. Syövät johtuivat hänen kasvojensiirron yhteydessä saamastaan immuunilääkityksestä. Joulukuussa 2008 Clevelandin klinikalla Yhdysvalloissa tehtiin maailman ensimmäinen subtotaali kasvojensiirto. Leikkausryhmän johtaja, Puolassa koulutettu kirurgi Maria Siemionow, on aiemmin toiminut lääkärinä Helsingin HUSissa erikoisalanaan ortopedia ja käsikirurgia.
Barcelonalainen Vall d'Hebronin yliopistollinen sairaala teki maaliskuussa 2010 ensimmäisen täydellisen kasvojensiirron itseään päähän ampuneelle miehelle, joka oli menettänyt suuren osan kasvoistaan. Potilas ei ollut kyennyt hengittämään, puhumaan tai syömään ilman apuvälineitä. Vanhoista kasvoista jäivät jäljelle vain silmät ja kieli, ja mies sai uudet kasvolihakset, ihon, nenän, huulet, leuan, hampaat, kitalaen ja poskiluut.
Yhdysvalloissa Bostonissa tehtiin maan ensimmäinen, täydellinen kasvojensiirto-operaatio, kun amerikkalainen Dallas Wiens sai uudet kasvot maaliskuussa 2011 tuntemattomalta luovuttajalta. Yhdysvaltain armeija kustansi koko operaation, koska he halusivat saada lisätietoa loukkaantuneiden sotilaiden hoitamiseen.
Kasvojensiirtoleikkauksia on tehty syyskuuhun 2016 mennessä noin 40. Potilaista 6 on kuollut leikkauksen jälkeen.
Liuzzi-luokka
Liuzzi-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän vuosina 1938-1940 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu
Luokan alukset olivat suurennettuja Brin-luokan aluksia ja niiden valmistus alkoi 1938-1939. Alukset valmistuivat 1939-1940. Muutoksen tarkoituksena oli parantaa alusten vakautta, varustaa ne tehokkaammalla propulsiolla ja keveämmällä tornin eteen asennetulla kansitykillä. Alusten toimintamatka oli pinta-ajossa kahdeksan solmun nopeudella 11 300 merimailia ja sukellettaessa kolmen solmun nopeudella 108 merimailia.
Sukkinonitriili
Sukkinonitriili on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä vahamaista kiteistä ainetta. Sen kemiallinen kaava on C4H4N2 ja rakennekaava on CNCH2CH2CN. Sukkinonitriilista käytetään myös nimityksiä butaanidinitriili, sukkinihappodinitriili, etyleenisyanidi, etyleenidisyanidi ja disyanoetaani.
Sukkinonitriilin moolimassa on 80,1 g/mol, sulamispiste 54 °C, kiehumispiste 265 °C, suhteellinen tiheys 1,02 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 13 g/100 ml, leimahduspiste 132 °C, ja CAS-numero 110-61-2.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Viirikehrääjä
Viirikehrääjä (Macrodipteryx longipennis) on kehrääjien heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan trooppisessa Afrikassa.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan viirikehrääjä voi kasvaa 20–23 cm pitkäksi. Väritykseltään sekä koiras että naaras ovat kauttaaltaan harmahtavan ruskean kirjavia. Niskassa ja kaulassa on punaruskea juova ja pyrstö on punaruskea. Lisääntymisaikana viirikehrääjäkoiraille kasvaa siipiin hyvin pitkä ruoti, jonka päässä on sulka. Tämä sulka ja ruoti surkastuvat pois lisääntymiskauden jälkeen.
Levinneisyys ja elintavat
Viirikehrääjää tavataan pesimäaikana Mauritaniasta Kongoon ulottuvalta alueelta. Pesimäajan päätyttyä viirikehrääjät muuttavat pohjoiseen ja itään. Lajin elinympäristöä ovat pensaikkoiset ruohomaat, metsät ja puita kasvavat savannit usein vesialueiden lähellä. Laji on yöaktiivinen ja pyydystää ravinnokseen lentäviä hyönteisiä. Lajin pesimäkausi on sadekaudella tyypillisesti maalis-kesäkuussa. Pesivät yksinään tai pieninä löyhinä ryhminä. Viirikehrääjät eivät rakenna pesää vaan naaras munii maahan. Munia on 1 tai 2 ja ne ovat väriltään vaaleanpunertavia.
MacDonald
MacDonald tai Macdonald on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Videokamera
thumb|Sonyn [[Betacam SP videokamera]] thumb|HDV-FX1 Sony HDV Camcorder thumb|Videokamera monikameratuotannossa thumb|right|Harrastelijakamera
Videokamera on kamera, joka tallentaa liikkuvaa kuvaa ja ääntä elektronisesti. Se voi olla analoginen, jolloin tallennusvälineenä käytetään analogista videonauhaa tai digitaalinen, jolloin tallennusvälineenä käytetään digitaalista videonauhaa, DVD-levyä, muistikorttia tai kiintolevyä.
Analoginen videokamera voidaan kytkeä televisioon SCART-, komposiittivideo- tai S-video-liitännällä. Digitaalinen videokamera voidaan kytkeä tietokoneeseen esimerkiksi FireWire-liitännällä; kameran FireWire-liitäntä voi olla yksisuuntainen (out) tai kaksisuuntainen (in ja out). Useissa digitaalisissa videokameroissa on myös analogiset liitännät, joiden avulla kamera on liitettävissä analogisiin laitteisiin, kuten videonauhuriin tai televisioon.
Periaatteessa kaikkia tähän päivään saakka valmistettuja elektronisia kameroita voidaan kutsua yhteisellä nimellä videokamera, koska niiden toimintaperiaate on samanlainen. Videokamera yleistyi nimityksenä enemmän siinä vaiheessa, kun niitä alettiin valmistaa kevytrakenteisina ja niitä tuli saataville kuluttajienkin käyttöön. Tätä ennen videokameroiden ollessa raskaita ja suurikokoisia niistä käytettiin nimitystä televisiokamera, koska niitä käytettiin pääasiassa TV-tuotannossa.
Videokameran synty
Ensimmäisen täysin elektronisen videokameran kehitti ja konstruktoi venäläissyntyinen sähköinsinööri ja keksijä Vladimir Zworykin vuonna 1923. Hänen suunnittelemansa videokamera oli samalla perusta nykyisen elektronisen televisiotekniikan toiminnalle. Zworykinin videokamerassa käytettiin melko erikoisenmuotoista, lasista katodisädeputkea, jonka sisään asennettu valoherkkä kuvaelementti muutti sen pinnalle heijastuneen kuvan elektroniseksi signaaliksi. Samalla Zworykin keksi hajottaa optisen kuvan osiin eli vaakasuuntaisiin kuvajuoviin, jolloin kokonainen kuva voitiin siirtää vain yhtä sähköistä johdintietä vastaanottimeen. Katodisädeputkea alettiin kutsua kuvaikonoskoopiksi, kun Zworykinin videokameroiden teollinen tuotanto aloitettiin.
Zworykinin videokamerassa käytetyn katodisädeputken toiminta on hyvin samanlainen kuin itse TV-vastaanottimen kuvaputki. Putken elektronitykillä synnytetyllä ohuella elektronisuihkulla "piirretään" vaakajuovia valoherkkään elementtiin, joka yhdessä säteen ja siihen kohdistuvan valon kanssa tuottaa säteen kohdalla valonvoimakkuudesta riippuvaisen sähköjännitteen. Elektronisäteen liikettä ohjataan putken ulkopuolella olevilla keloilla, jonka magneettisuus muuttaa säteen kulkusuuntaa.
Katodisädeputket
thumb|Ortikon-kameraputki. Putken vasemmassa päässä elektronitykki ja oikeassa päässä kuvaelementti. thumb|Vidicon-kameraputki. Videokameroissa käytettiin hyvin pitkään katodisädeputkia kuvanottokomponenttina. Luonnollisesti niiden tuottama videokuva oli aluksi mustavalkoista. Ajan kuluessa niitä kehiteltiin yhä pienempikokoisiksi, jolloin voitiin valmistaa myös kohtuukokoisia valvontakameroita teollisuuden käyttöä varten.
Kuvaikonoskoopista seuraava yleinen katodisädeputkimalli oli kuvaortikon, jonka lasiputki oli malliltaan täysin suora. Pituutta ortikonputkella oli noin puoli metriä.
Kun televisiokuvaan tuli värit mukaan, tarvittiin videokamerassa yhden putken sijasta kolme erillistä kuvaelementtiputkea, jokaiselle RGB-perusvärille omansa. Se aiheutti TV-kameroiden koon kasvamista, vaikka perustarkoituksena olikin saada niistä entistä pienempiä.
Viimeisin versio kameraputkista oli Vidicon-putki, jolla oli pituutta vain tulitikkurasian verran. Sen tuottama kuva ei ollut kuitenkaan verrattavissa kuvaortikonin laadukkaaseen videokuvaan, joten siksi Vidicon-putkia käytettiinkin enemmän pienikokoisissa valvontakameroissa ja kannettavissa kotivideokameroissa. Värillistä videokuvaa varten Vidiconista kehiteltiin kotivideokameroihin Saticon- ja Plumbicon-kameraputkia.
Katodisädeputkien käytössä oli puutteensa. Sen valoherkkä elementti oli usein hidas reagoimaan nopeisiin liikkeisiin, joista näkyvin esimerkki on kuvassa kirkkaan valopisteen vaelluksesta perään jäävä pyrstö. Niiden häipyminen kuvasta kesti muutaman sekunnin. Mustavalkoisissa ortikonputkissa suora vastavalo aiheutti ympärilleen mustan alueen ja pitkään kuvaaminen samaa liikkumatonta kohdetta kuvan "kiinnipalamisen", joka näkyi videokuvassa negatiivisena ennen palautumista. Kaikilla katodisädeputkilla oli yhteistä se, että niillä ei saanut koskaan kuvata suoraan aurinkoa kohti. Kirkas ja voimakasta lämpösäteilyä sisältävä auringonvalo poltti kameraputken kuvaelementtiin jäljen välittömästi ja pysyvästi.
CCD-kenno
1980-luvulla videokameroissa alkoivat yleistyä puolijohdetekniikalla valmistetut CCD-kennot, joilla vanhanmalliset katodisädeputket voitiin korvata. Kameraputkiin verrattuna CCD-kennot reagoivat nopeasti liikkeisiin jättämättä kuvaan häntiä. Lisäksi ne ovat käyttövalmiita välittömästi ilman kameraputkien vaatimaa hehkutusaikaa, tarvitsevat huomattavasti vähemmän sähkövirtaa ja pienempää jännitettä sekä pystyvät kuvaamaan huonommassakin valaistuksessa.
Ammattitason videokameroissa käytetään edelleen kolmea erillistä kennoa jokaista perusväriä varten, jolloin videokuvan värientoistossa saadaan värikontrasti syvemmäksi ja värisävyt enemmän todellista vastaaviksi. Kuluttajakäyttöön myytävissä kameroissa kennoja on yleensä yksi, jossa jokaista perusväriä kuvaavat kuvapiste-elementit ovat yhdistettynä samassa kennossa. Nykyään harrastelijatason videokameroissakin on ryhdytty käyttämään ammattilaisten tapaan kolmea kuvakennoa.
Nykyisellä CCD-kennojen valmistustekniikalla yksikenno- ja kolmikennokameroiden värien toistossa on hyvin vähäisiä silmin havaittavia eroja. Kolmen erillisen kennon käytössä kuvapisteiden määrää voidaan käyttää enemmän ja kuvan yksityiskohdat saadaan terävimmiksi. Sen lisäksi värillinen videokuva hämärässä valaistuksessa kuvattuna on yksikennokameraa selkeämpi.
Kameranauhurit
Nykyiset videokamerat ovat poikkeuksetta varustettuja myös videonauhurilla niiden pienentyneen rakenteen ansiosta. Nauhuriosa voi olla integroituna kameran rakenteeseen tai kuten ammattitason Betacam-kameroissa toisiinsa yhteen liitettäviä erillisosia. Digitaalisissa videokameroissa käytetään nykyisin enemmän integroitua rakennetta. Aluksi kameran ja nauhurin yhdistelmästä käytettiin nimitystä kameranauhuri, mutta nykyään puhutaan pelkästä videokamerasta.
Kare Halonen
Kare Yrjö Halonen (s. 1954 Ylitornio) on suomalainen virkamies. Hän on valtioneuvoston EU-sihteeristön päällikkö ja EU-asioiden valtiosihteeri.
Halonen on koulutukseltaan juristi. Hän valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1979. Hän on työskennellyt ulkoministeriössä ja muissa valtionhallinnon tehtävissä vuodesta 1980, ensin ulkoministeriössä, ja johtanut muun muassa ulkoministeriön Eurooppa-osastoa, johon tehtävään hänet nimitettiin vuonna 2004. Sitä ennen hän työskenteli Suomen Bernin-suurlähetystössä, Suomen Geneven-edustustossa ja Suomen Bukarestin-suurlähetystössä. Suomen EU-edustustossa hän aloitti vuonna 1995 ja oli myös edustuston päällikön sijainen ja Suomen edustaja Pysyvien edustajien komitea I:ssä vuodesta 2000. Hän on ollut Ulkopoliittisen instituutin hallituksen puheenjohtaja.
Hänellä on kaksi lasta.
Haulbowline
Haulbowline on saari Irlannin rannikolla Corkin satamassa. Siellä sijaitsee Irlannin laivaston päätukikohta.
Historia
Saari on sataman strategisessa syvän veden kohdassa ja on ollut pitkään sotilastukikohtana. Se linnoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1602 ja oli alkujaan merkittävä Britannian armeijan tukikohta. Britannian armeija siirtyi myöhemmin lähellä olevalle Spikensaarelle, ja linnoitukset siirtyivät Britannian merivoimille. Laivastolla oli siellä runsaasti kalustoa, ja Napoleonin sotien aikana sinne rakennettiin telakka.
Poru-aktio
Poru-aktio on taiteilijaseura NYTE ry:n performanssi, jota se esitti vuonna 1990 Eurassa, Porissa ja Unkarissa sekä vuonna 1991 Kuubassa. Poru-aktion TV-taltiointi esitettiin Musta Ikaros -ohjelmassa vuonna 1992. Vuoden 1990 esityksissä Poru-aktiota toteuttivat taiteilijat Eija Hannus, Saija Hairo, Kaisu Koivisto, Jere Kuusinen, Rolf Lehtinen, Henry Merimaa, Päivi Setälä, Pia Puisto, Pertti Saari, Sinikka Santikko, Veijo Setälä ja Matti Vuorenpää.
Haulbowline
Historia
Telakka siirtyi vuonna 1923 Irlannin vapaavaltiolle, toisin kuin muut Corkin sataman linnoitukset, jotka muodostivat osan Treaty Ports ('sopimussatama') -järjestelmää.
Poru-aktio
NYTE ry esitti Poru-aktion ensimmäisen kerran Eurassa 25.8.1990 järjestetyn ympäristötaide tapahtuman päätapahtumana. Tapahtuma sijoittui Eurajokeen ja sen rannoille ja sen tarkoituksena oli nostaa esille Eurajoen tilaa ja suojelua. Jokeen oli aiempana vuonna levinnyt rikkihappoa ja myöhemmin lipeää. 31.8.1990 taiteilijaseura esitti teoksen myös Kokemäenjoen rannassa Porissa. Marraskuussa 1990 NYTE ry toteutti nättelyn Egerissä, jolloin Poru-aktio esitettiin Eger-joen rannalla.
Haulbowline
Historia
Saarella toimi aiemmin yritys Irish Steel, joka suljettiin vuonna 2002. Teräksen valmistuksen päätyttyä maaperässä on todettu huomattavia määriä syöpäsairauksille altistavaa kuusiarvoista kromia ja teollisuuden prosesseista peräisin olevaa radioaktiivista jätettä sekä Tšernobylin ydinonnettomuudesta radioaktiivista laskeumaa. Nämä kaikki on ilmoitettu poistetun. Paikalle suunnitellaan rakennettavaksi asuntoja, toimistoja, hotelli ja huvivenestama.
Poru-aktio
Poru-aktiosta kuvattiin myös videoesitys Karhuluodossa meren rannalla, jonka Ylen TV 1 esitti 16.5.1991 Musta Ikaros -kulttuuriohjelmassa. Vuoden 1991 marraskuussa yhdistys teki tutustumis- ja performanssimatkan Kuubaan, jolloin Poru-aktio nähtiin Havannassa sekä Batabanossa.
Poru-aktio -performanssin esittäjät olivat pukeutuneet vihreisiin sairaalahenkilökunnan asuihin sekä hengityssuojaimiin. Performanssissa käytettiin lavasteena televisioruutuja, joissa näkyi videokuvaa. Joki muodosti olennaisen osan performanssin ympäristöä, sillä siitä nostettiin pohjamutaa osaksi performanssia. Taustamusiikkina performanssissa käytettiin yksitoikkoista hidasta rytmiä. Performanssissa kuljetettiin veneellä alaston mieshenkilö rantaan, mikä oli viittaus Lemminkäisen tarinaan.
Haulbowline
Historia
Saarella tuhoutui vuonna 2008 historiallinen 1800-luvulta peräisin oleva varastorakennus.
Nimen historia
Saaren nimi voi johtua muinaisnorjan sanasta ál-boling ('ankeriaspaikka').
Eerste Klasse
Eerste Klasse on Alankomaiden jalkapalloilun kuudenneksi korkein sarjataso. Sarja on jaettu yhteentoista divisioonaan, viiteen lauantaisarjaan ja kuuteen sunnuntaisarjaan. Lauantai- ja sunnuntaisarjat pelataan samalla periaatteella kuin Hoofdklassessakin. Divisioonien voittajat nousevat sarjatasoa ylemmäs Hoofdklasseen.
Metyylielohopea
Metyylielohopea on elohopeametallin orgaaninen, ihmiselle vaarallinen muoto. Se on kationi, jonka kemiallinen kaava on CH3Hg+.
Luonnonvesistöihin joutunut elohopea muuttuu muun muassa bakteeritoiminnan seurauksena metyylielohopeaksi. Metyylielohopea ei liukene veteen, mutta rikastuu ravintoketjussa. Päinvastoin kuin dioksiinit ja PCB-yhdisteet, se ei kerry eliöiden rasvaan vaan valkuaisaineisiin. Erityisesti petokalat, sekä kaloja syövät eläimet kuten ihminen, altistuvat suurimmille pitoisuuksille. Suomen kaloista suurimmat pitoisuudet on isossa hauessa, mutta myös muissa petokaloissa kuten isossa kuhassa ja mateessa voi olla suuria pitoisuuksia. Eräissä tonnikalalajeissa pitoisuudet ovat myös suuria.
Myrkyllisyys ihmiselle
Ihminen saa kehoonsa elohopeaa ravinnosta ja Suomessa suurin lähde on kalan syönti. Elimistöön joutunut metyylielohopea pääsee rasvaliukoisena aineena helposti hermostoon. Elohopeamyrkytyksen oireisiin kuuluvat tunto- ja näköhäiriöt, ataksia, käsien ja jalkojen puutuminen, lihasheikkous, supistunut näkökenttä, kuulovaurio ja puhehäiriö. Vaikeissa tapauksissa myrkytysoireet jäävät pysyviksi ja äärimmäisissä altistuksissa, kuten Minamatan syndroomassa oireisiin lukeutuvat psykiatriset oireet, halvaus, kooma ja kuolema, jotka seuraavat viikoissa ensimmäisten oireiden esiinnyttyä.
Kaikkein herkimmin vaikutukset kohdistuvat kehittyvään sikiöön. Tulokset normaalista ravinnosta saatavan metyylielohopean vaikutuksista ovat toistaiseksi ristiriitaisia, koska kahdessa erittäin paljon kalaa käyttävässä väestössä on saatu erilainen tulos, Färsaarilla on nähty lievän hermoston kehityksen hidastumisen liittyvän suureen metyylielohopeapitoisuuteen mutta Seychelleillä ei. Suomessa on kuitenkin suositeltu, ettei raskaana olevien tulisi käyttää haukea lainkaan.
Metyylielohopean on havaittu aiheuttavan iibislinnuilla "homoseksuaalista" käytöstä, jossa uroslinnut asettuvat yhteen toistensa kanssa.
24kGoldn
24kGoldn (oik. Golden Landis Von Jones, s. 13. marraskuuta 2000) on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja ja lauluntekijä.
Von Jones syntyi San Franciscossa vuonna 2000. Hän aloitti laulamisen nuorena, mutta oli kiinnostunut enemmän muodista. Hänen musikaalinen persoona muuttui nopeasti 14-vuotiaana, kun hän aloitti räppäämisen. Vuonna 2016 Von Jones alkoi julkaisemaan kappaleitaan verkkoon ja saivat kohtalaista huomiota. Hän jatkoi kappaleiden julkaisemista ja vuonna 2018 "Ballin 'Like Shareef" levisi suuremmalle yleisölle.
Hän solmi levytyssopimuksen Columbia Recordsin kumppanin Records LLC:n kanssa, samalla kun hän opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Von Jones nauhoitti useita kappaleita, joista tuli viraalihittejä, kuten "Valentino". Hän lopetti pian kuitenkin opiskelun keskittyäkseen enemmän musiikkiin. Von Jones julkaisi ensimmäisen EP-levynsä Dropped Outta College marraskuussa 2019, joka ylsi Billboard 200 -listalle. Hänen vuonna 2020 julkaisema single "Mood", jossa oli mukana Iann Dior, nousi Billboard Hot 100 -listan ensimmäiseksi. Von Jones julkaisi maaliskuussa 2021 esikoisalbuminsa El Dorado, jossa vieraili Future, Swae Lee ja DaBaby.
Seitsemän samuraita
Seitsemän samuraita on Akira Kurosawan vuonna 1954 ohjaama elokuva, jonka tapahtumat sijoittuvat 1500-luvun Japaniin. Erään kylän maanviljelijät kyllästyvät kylää vainoaviin rosvoihin ja pestaavat suojakseen seitsemän rōninia eli isännätöntä samuraita.
Taustaa
pienoiskuva|vasen|Kyūzōn ja nimettömän [[samurain kaksintaistelun kuvausjärjestelyjä. Akira Kurosawa ohjeistaa työntekijöitään ja näyttelijöitään kuvan keskivaiheilla, valkoinen lakki päässään.]] Kurosawa halusi tehdä historiaan sijoittuvan myös nykyihmisiä kiinnostavan elokuvan, joka edustaa japanilaisten elokuvien toisen maailmansodan jälkeistä uutta humanismia. Loisteliaaksi luonnehditun elokuvan taustalla oli Kurosawan mieltymys lännenelokuviin. Sen vastineeksi John Sturges puolestaan ohjasi 1960 valmistuneen lännenelokuvan 7 rohkeata miestä.
Seitsemän samurain valmistuminen oli hidasta ja vaikeaa kuvausolosuhteiden vuoksi. Siitä tuli aikansa kallein japanilainen elokuva, mutta ajan mittaan myös tuottoisin. Kuvauksessa käytettiin tuolloin harvinaista teleobjektiivia ja ensimmäisen kerran Kurosawan elokuvissa useaa kameraa yhtä aikaa.
Elokuvan teossa oli mukana useita Kurosawan pitkäaikaisia luottokumppaneita, kuten kuvaaja Asakazu Nakai, säveltäjä Fumio Hayasaka, joka kuoli seuraavana vuonna, sekä näyttelijät Toshiro Mifune ja Takashi Shimura. Kurosawa teki käsikirjoitukset yleensä itse Shibonu Hashimoton ja Hideo Ogunin avustuksella.
Kurosawa on lainannut käsikirjoitukseensa otteita japanilaisesta kansantarustosta. Esimerkiksi elokuvan alussa on kohtaus, jossa ikääntynyt samurai pelastaa lapsen rosvolta buddhalaismunkiksi naamioituneena. Tarinaa on Japanissa kerrottu kuuluisan miekkamies Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoton urotekona.
Elokuvan arvostus
Seitsemää samuraita pidetään toimintaelokuvan arkkityyppinä, ja yhtenä kaikkien aikojen parhaista elokuvista: se esimerkiksi sijoittuu korkealle Internet Movie Databasen Top 250 -listalla. Elokuvalehti Sight & Soundin kymmenen vuoden välein pidettävissä kriitikkoäänestyksissä se on sijoittunut kymmenen kaikkien aikojen parhaimman elokuvan joukkoon vuosina 1982 ja 1992. Ohjaajien äänestyksissä se sijoittui kymmenen parhaan joukkoon 2002, jolloin tässä sarjassa äänestettiin ensimmäisen kerran. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Elektronegatiivisuus
Elektronegatiivisuus on suhteellinen mitta, joka kuvaa sitä, miten voimakkaasti atomi vetää puoleensa yhteisiä sidoselektroneja molekyylissä. Esimerkiksi happiatomin elektronegatiivisuus on suurempi kuin vetyatomin, joten vesimolekyylissä suurempi osuus happi-vetysidosten elektronitiheydestä on happea lähellä. Mitä suurempi on sidoksen muodostavien atomien elektronegatiivisuuksien ero, sitä poolisempi sidos on.
Useimmiten elektronegatiivisuuden mittaamiseen käytetään Linus Paulingin vuonna 1932 esittelemää asteikkoa. Muita asteikkoja ovat Mullikenin asteikko (1934), Allredin–Rochowin asteikko ja Allenin asteikko.
Paulingin asteikko
Kun verrataan heteronukleaaristen sidosten (X–Y) kokeellisesti määritettyä dissosiaatioentalpiaa keskiarvoon  havaitaan ero \Delta D, eli Joissain sidoksissa kuten Cl–Br eroa ei ole, mutta toisissa kuten H–F se on merkittävä.
Elektronegatiivisuuksien \chi ^P ero on \Delta D neliöjuuri,
Paulingin mukaan \Delta D kuvasi sidoksen ioniluonnetta. Hän määritteli elektronegatiivisuuden atomin voimaksi vetää elektroneja puoleensa molekyylissä.
Mullikenin asteikko
Mullikenin asteikossa elektronegatiivisuusarvot saadaan ionisoitumispotentiaalin ja elektroniaffiniteetin keskiarvosta. Mullikenin arvot esitetään suoraan energian yksiköissä, tavallisesti elektronivoltteina (eV).
Elektronegatiivisuus ja sidokset
Alkuaineet, joiden elektronegatiivisuusero on pieni (Paulingin asteikossa alle 0,4), muodostavat suhteellisen poolittomia kovalenttisia sidoksia. Jos elektronegatiivisuusero on välillä 0,4–1,7, sidokset ovat poolisia ja kovalenttisia. Jos yhdisteen elektronegatiivisuusero on suurempi kuin 1,7, se tulkitaan yleensä ioniyhdisteeksi.
Säännönmukaisuudet elektronegatiivisuudessa
Elektronegatiivisuudet kasvavat, kun liikutaan vasemmalta oikealle jaksollisen järjestelmän pääryhmissä (ryhmät 1–2 ja 13–17). Kasvu johtuu siitä, että atomin ytimen varauksen suurentuessa ydin vetää elektroneja enemmän puoleensa. Samalla siis kasvaa myös ensimmäinen ionisoitumisenergia.
Elektronegatiivisuudet pienenevät, kun liikutaan pääryhmissä ylhäältä alas. Tässä suunnassa atomin elektronikuorien määrä lisääntyy eikä ydin vedä elektroneja yhtä tiukasti puoleensa.
Elektronegatiivisuus siis suurenee kuljettaessa vasemmasta alakulmasta oikeaan yläkulmaan.
Paulingin asteikon elektronegatiivisuudet jaksollisessa järjestelmässä
Elektronegatiivisuuden syyt
Yksinkertainen selitys: Taulukosta huomataan, että jalokaasuilla ei ole merkittynä elektronegatiivisuuksia. Jalokaasuilla on uloin elektronikuori oktetissa (niillä on siis kahdeksan ulkoelektronia), ja kun elektronikuori on oktetissa, se on mahdollisimman pallonmuotoinen. Tämä "elektronien verho" peittää näin täysin ytimen positiivisen varauksen ja atomi ei siten houkuttele elektroneja lainkaan.
Monimutkainen selitys: Alkuaineiden erilaisten elektronegatiivisuuksien ajatellaan nykyään johtuvan atomiytimen ja atomiorbitaalien välisistä suhteista, mikä kuuluu kvanttimekaniikan alaan. Elektronegatiivisemmalla atomilla on uloimman elektronikuoren rakenne sellainen, että kun se saa elektronin, sen atomiorbitaalien muoto lähestyy pallon muotoa, ja se on siten "elektronitiheämpi", kuin vähemmän elektronegatiivinen atomi saadessaan elektronin. Elektropositiivisuus (vastakohtana tälle) on vanhentunut ja huono termi, jota ei nykyään tässä yhteydessä käytetä. Asiaa voidaan käsitellä myös sähkömekaniikan ja fysiikan termein, kuten Mullikenin asteikossa on osittain tehty.
Monimutkaisin selitys: ks. kvanttifysiikka, perusvuorovaikutukset
María Carmen Barea
María del Carmen Barea Cobos (s. 5. lokakuuta 1966 Málaga) on espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän pelasi Espanjan olympiakultaa voittaneessa maajoukkueessa Barcelonassa 1992. Hän teki olympiaturnauksessa kaksi maalia, joista toinen oli Saksaa vastaan pelatun loppuottelun 1–0-johtomaali (Espanja voitti loppuottelun 2–1). Hän pelasi myös Atlantan olympialaisissa 1996, missä Espanja jäi kahdeksan joukkueen turnauksessa viimeiseksi, ja Sydneyn olympialaisissa 2000, missä tuloksena oli neljäs sija. Barea pelasi myös maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1986 ja 1994 sekä Champions Trophyssa vuosina 1993 ja 1995. Hän saavutti Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 1995.
Porsche 911
Porsche 911 on saksalaisen Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG -autotehtaan valmistama urheiluautomalli. Se ensiesiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä 1963 ja sitä on valmistettu seitsemänä mallisukupolvena.
Takamoottorinen Porsche 911 on tunnettu luotettavuudestaan. Moottorit olivat ilmajäähdytteisiä vuonna 1997 esiteltyyn vesijäähdytteiseen 996-mallin asti. Kaikissa malleissa on kuitenkin jäähdytystavasta riippumatta 6-sylinterinen bokserimoottori. 911:n tehtaan sisäinen mallinimi on vuosien varrella vaihtunut useita kertoja; kun autosta on esitelty uusi sukupolvi tehtaan tyyppikoodi on vaihtunut. Nykyinen tuotannossa oleva malli tunnetaan valmistusmerkinnällä Porsche 992. Auton markkinoinnissa on kuitenkin koko sen elinkaaren ajan käytetty mallitunnusta 911. Alun perin mallin nimeksi oli kaavailtu 901, mutta Peugeot oli ehtinyt varaamaan Ranskassa käyttöönsä kaikki kolminumeroiset sarjat, joiden keskimmäinen numero on nolla. Merkintä 901 oli tehtaan varaosanumeroinnissa esillä kuitenkin vielä vuosia.
911 on keskeisin osa Porschen laaja-alaista ja pitkäjännitteistä moottoriurheilutoimintaa. 1960-luvulta alkaen niin tehdas, yksityistiimit kuin harrastajatkin ovat muokanneet autoja rata,- ralli- ja muuhun kilpailukäyttöön. 911 on ollut voittoisa niin rallissa, radalla kuin kestävyyskilpailuissakin.
Kansainvälisessä äänestyksessä 20. vuosisadan merkittävimmästä autosta Porsche 911 sijoittui viidenneksi Ford Model T:n, Minin, Citroën DS:n, ja Volkswagen Kuplan jälkeen.
Miljoonas Porsche 911 on valmistunut vuonna 2017 tehtaan tuotantolinjalta.
911-sarja (1963–1989)
Ensimmäinen Porsche 911 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä vuonna 1963. Sen mallinimi oli alkuun 901, mutta koska Peugeot omisti oikeudet kolminumeroiseen mallimerkintään jossa keskimmäisenä numerona oli nolla, auton tullessa vuonna 1964 myyntiin mallinimeksi vaihdettiin 911 (82 kpl ehti valmistua 901-malleina). Ulkonäöltään auto muistutti monin tavoin edeltäjäänsä Porsche 356:a mutta oli kaikilta mitoiltaan suurempi ja siinä oli selkeästi enemmän ikkunapinta-alaa. Muun muassa pidemmän akselivälinsä ansiosta 911 oli selkeästi 356:ta mukavampi matka-auto. Tämä alkuun omaksuttu muotoilu pysyi lähes ennallaan noin 30 vuoden ajan. 356:ssa käytetyn nelisylinterisen moottorin sijasta käytettiin 911:ssä 6-sylinteristä moottoria, ja niin alustan kuin jarrujenkin osalta uudessa mallissa sovellettiin nykyaikaisempaa tekniikkaa: voitelussa oli täysin luovuttu rasvanipoista, ja joka pyörää hidastamassa oli levyjarrut.
Auton moottoriteho oli aluksi 130 hevosvoimaa mutta kasvoi vuosien mittaan 231 hevosvoimaan usean kehitysvaiheen kautta. Vuonna 1975 esiteltiin erikoisversio 911 Turbo, joka oli ensimmäinen turboahdettu tuotantourheiluauto. Malli tunnetaan myös nimellä Porsche 930. Muutokset perusmalliin olivat laajoja.
964-sarja (1989–1993)
Auton perusmalli oli takavetoinen Carrera 2, mutta saatavana oli myös nelivetoinen Carrera 4. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Porsche tarjosi nelivedon massatuotantona valmistetussa autossa. Nelivetojärjestelmä oli yksinkertaistettu versio Porsche 959:n tekniikasta. Sekä Carrera 2 että 4 olivat saatavana normaalina Coupé-mallina, Targana tai Cabrioletina. Vuodesta 1990 lähtien mallistoon kuului myös Coupé-mallinen Turbo-versio, josta käytetään myös mallimerkintää 965. Turbossa käytettiin 3,3-litraista (3299 cm3) 320-hevosvoimaista moottoria. Myöhemmin Turbonkin iskutilavuus kasvoi 3,6 litraan ja maksimiteho nousi 360 hv:aan. Turbo-version moottori oli kuitenkin läheisempää sukua alkuperäisen 911 Turbon 930-moottorille kuin 964:n kaksoissytytysmoottoriin. 964-sarjan tuotanto lopetettiin vuonna 1993, jolloin vielä valmistettiin noin 900 kappaleen erä Cabriolet-malliin perustuvaa Speedster-versiota. Lisäksi valmistettiin myös n. 80 kappaleen erikoiserä Turbo S -mallia, joka oli kevennetty ja viritetty 380-hevosvoimainen versio Turbosta.
993-sarja (1993–1998)
Vuonna 1993 esitelty 993-sarja jäi viimeiseksi 911:ksi, jossa käytettiin ilmajäähdytteistä moottoria. Ulkomuodoiltaan auto oli edelleen pitkälti alkuperäisen 911:n kaltainen. Puskurit ja ajovalot oli kuitenkin aikaisempaa selkeämmin integroitu itse koriin, ja ensi kertaa etulokasuojien profiili oli nyt alkuperäistä 911:aa matalampi. Sisätiloiltaan 993-mallia oli muutettu hyvin maltillisesti Carrera 2 ja 4-malleissa oli edelleen 3,6-litrainen bokseri, jonka maksimiteho oli 272 hv. Mallivuodesta 1996 lähtien teho nousi 13 hv:lla, kun moottoriin lisättiin muuttuvapituuksinen imusarja VarioRam. Huippumallina olleen nelivetoisen 911 Turbon tuplaturbolla varustettu moottori oli teholtaan 408 hv ja kiihdytti auton 0–100 km/h 4,5 sekunnissa huippunopeuden ollessa 290 km/h. Vuodesta 1995 lähtien valmistettiin lisäksi Carrera 4S -mallia, joka sijoittui mallistossa Turbon ja perus-Carreran väliin. Moottori oli sama kuin Carrerassa, kori ja jarrut puolestaan samat kuin Turbossa. Vuonna 1994 esiteltiin GT2-sarjan ensimmäinen sukupolvi. Se perustuu Turboon, mutta tärkeimpänä muutoksena auto on vain takavetoinen painon säästämiseksi. Lisäksi muun muassa koria on selvästi uudelleen muotoiltu. Moottoriteho oli alkupään malleissa 430 hv ja vuodesta 1998 eteenpäin 450 hv. Autosta kehitettiin myös GT2 Evo -versio, joka suunniteltiin FIA:n GT2-kilpaluokkaa varten.
996-sarja (1998–2004)
Mallivuodesta 1998 lähtien valmistetussa 996-sarjan autossa esiteltiin kokonaan uusi korimalli, joka ei enää perustunut alkuperäiseen 1960-luvulla esiteltyyn muotoiluun. Auto oli aikaisempaa suurempi ja ennen kaikkea mukavampi ja soveltui siten entistä paremmin myös arkiajoon. Päästönormien jatkuvasti tiukentuessa samalla luovuttiin myös ilmajäähdytteisestä moottorista ja esiteltiin kokonaan uusi vesijäähdytteinen 3,4-litrainen ja 300-hevosvoimainen moottori. 996 oli teknisesti ja ulkonäöllisesti valtava askel eteenpäin jo vanhentuneeseen 993-malliin verrattuna. Monet 911-fanaatikot eivät kuitenkaan pitäneet uutta mallia "aitona" 911:nä. Suurta kritiikkiä saivat osakseen muun muassa uudelleen muotoillut etuvaloumpiot. Suorituskyvyltään uusi 996 oli kuitenkin askel eteenpäin niin suorilla kuin mutkissakin. Takavetoinen perusmalli tunnettiin edelleen Carrera-nimellä. Lisäksi saatavana oli edellisen 993-mallin tapaan Carrera 4 ja 4S-mallit sekä Frankfurtissa vuonna 1999 esitelty nelivetoinen 420-hevosvoimainen Turbo. Vuonna 2001 esiteltiin edellisen 993-sarjan mukaisesti takavetoinen GT2-malli, jossa on muun muassa leveämmät lokasuojat, aggressiivisemman muotoinen etuspoileri ja suurempi takaspoileri. Moottorin maksimiteho oli aluksi 462 hv ja myöhemmin se nostettiin 483 hevosvoimaan.
997-sarja (2004–2011)
thumb|left|Porsche 997 Turbo
997-sarjan Coupé-mallin valmistus aloitettiin vuonna 2004. Vuoden 2005 alusta lähtien saatavana on ollut myös Detroitin autonäyttelyssä samana vuonna esitelty Cabrio. Korin muotoiluun ei tehty suuria muutoksia, mutta edellisessä mallissa kritiikkiä saaneet ajovaloumpiot olivat vaihtuneet takaisin pyöreiksi. Monet pitivätkin mallin esittelyä paluuna "alkuperäiseen" 911-malliin, edellisen 996-sarjan harharetken jälkeen. Auton kokonaispaino kasvoi jonkin verran, mutta vastaavanlaista tehonlisäystä ei kuitenkaan nähty moottoreiden osalta. 997 oli edeltäjänsä tapaan tarjolla niin taka- kuin nelivetoisenakin ja sekä käsi- että automaattivahteistolla (Tiptronic). Carreran moottorin iskutilavuus oli edelleen 3,6 litraa ja maksimiteho 320 hv. Carrera S ja 4S -mallien moottorin iskutilavuus oli 3,8 litraa ja teho 355 hv. Kesäkuussa 2006 tuli myyntiin uusi 911 Turbo 3,6-litraisella, 485 hv:lla moottorilla ja nelivedolla. Marraskuusta 2006 lähtien mallistoon on kuulunut myös Targa 4 -malli.
Toukokuussa 2007 esiteltiin saman vuoden syyskuussa myyntiin tuleva 911 Turbo Cabriolet. Kovakattoisen turbomallin tapaan 2+2-paikkainen avomalli on varustettu 3,6-litraisella 6-sylinterisellä boxer-moottorilla, jossa käytetään muuttuvageometrista turboahdinta (VTG - Variable Turbine Geometry). Lisävarusteena saatavalla Sport Chrono Turbo Packageen kuuluvalla overboost-toiminnolla 620 Nm:n maksimivääntö voi nousta hetkellisesti 680 Nm:iin. Kiihtyvyys 0–100 km/h on manuaalivaihteistolla 4 s, ja Tiptronic S -vaihteistolla 3,8 s. Molempien mallien huippunopeus on 310 km/h. 911 Turbo Cabrion keskikulutukseksi ilmoitetaan 12,9 l/100 km. Avomallin vaatimista korin vahvistuksista huolimatta se painaa vain 70 kg umpikorista autoa enemmän. Kolmikerroksinen pehmeä katto liikkuu ääriasennosta toiseen noin 20 sekunnissa. Ilmanvastuskertoimeksi ilmoitetaan 0,31.
Vuosimallin 2008 autoon tehtiin pieni kasvojenkohotus. Uudistettu malli esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Uudistukset koskivat Carrera- ja Carrera Cabriolet-malleja ja lisäksi Turboa. Ulkonäöllisesti 911 ei muuttunut paljon. Etu- ja takavalot kuitenkin uusittiin, samoin puskurit. Moottoreina käytettiin edelleen 3,6- ja 3,8-litraisia moottoreita. Vuoden 2007 lopulla esiteltiin myös GT2-malli, jonka perusmoottori on sama kuin 997 turbossakin. Takavetoinen auto on runsaat 100 kg kevyempi kuin Turbo-malli. Moottorissa on 530 hevosvoimaa (395 kW) 6500 rpm (Turbossa 480 hv). GT2:n 50hv tehonlisäys 997 turboon nähden on saatu turboahtimien kompressorikoteloita muokkaamalla. GT2 kiihtyy 3,6 sekunnissa 97 km/h nopeuteen, huippunopeuden ollessa 329 km/h. Mielenkiintoista on, että moottorin optimointien johdosta GT2:n polttoaineenkukutus oli pienempi kuin tavallisen Turbon.
991-sarja (2011-)
Porsche 991 on valmistajansa käyttämä tunnus seitsemännen sukupolven 911-mallista. Malli esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2011 ja ensimmäinen tuotantovuosimalli on 2012. Auton rakenne on kokonaan uusi. 991-mallin muotokieli pysyttelee edeltäjiensä tapaan uskollisena alkuperäiselle vuoden 1963 mallille. Selkeimmin 991 erottuu edeltäjästään 10 cm pidemmän akselivälin tuoman ryhdikkyyden kautta. Myös pituus on kasvanut mallista riippuen noin 7 cm. Suhteellisesti edempänä sijaitseva etuakseli on mahdollistanut paremman painonjakauman sekä kaarreajokäytöksen.
Mallisto on edellisen sukupolven tapaan varsin laaja ja monimuotoinen. Edettäessä Carrerasta (350hv/390 nm) ja Carrera S:stä (400hv/440 nm) eteenpäin, on mahdollisuus valita suorituskykyisempiä malliversioita joko Gran Turismo- tai kilpa-automaisempina. Ensin mainittuja edustavat Turbot ja viimeksi mainittuja GT3-mallit.
Country rock
Country rock eli kantrirock on musiikin tyylilaji, joka on syntynyt kantrimusiikin ja rockin sulautumisesta. Vaikka nämä tyylit ovat vaikuttaneet toisiinsa jo 1950-luvulta lähtien, country rock -termillä viitataan yleensä 1960- ja 1970-luvun taitteessa alkaneisiin musiikillisiin kokeiluihin, joissa kantri ja rock pyrittiin määrätietoisesti yhdistämään. Esimerkkejä varhaisesta country rockista löytyy muun muassa The Byrdsin albumilta Sweetheart of the Rodeo sekä Bob Dylanin ja Buffalo Springfieldin tuotannosta. Tunnetuin country rock -yhtye lienee Eagles. Muita country rock -yhtyeitä ovat Poco, Firefall, The Ozark Mountain Daredevils, Pure Prairie League, Toby Beau, Amazing Rhythm Aces, Outlaws, Nitty Gritty Dirt Band, The Flying Burrito Brothers, International Submarine Band ja The Dillards. Naissolisteista kantrirokkia ovat edustaneet mm. Juice Newton, Emmylou Harris ja Linda Hargrove.
Monet 1960-luvun lopun ja 1970-luvun tunnetut country rock -yhtyeet olivat kotoisin Kaliforniasta, mistä syystä tämä musiikkityyli tunnetaan myös "länsirannikon rockina". 1960-luvun puolivälissä syntynyt folkrock on musiikillisesti läheistä sukua tälle tyylille.
80- ja 90-luvuilla käsite "kantrirock" pitkälti hävisi, mutta sellaiset artistit kuten Green On Red ja Jason & The Scorchers jatkoivat ja kehittivät tyylilajia uusiin suuntiin. Tämän päivän kaupallisestikin menestyksekästä country rockia edustaa esim. Drive-By-Truckers.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1983
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1983 järjestettiin Suomessa, isäntäkaupunkeina toimivat Helsinki ja Porvoo. MM-kilpailut järjestettiin Suomessa neljättä kertaa jääpallon MM-historian aikana. Järjestyksessään vuoden 1983 MM-turnaus oli kolmastoista. Turnaukseen osallistuivat Neuvostoliitto, Norja, Ruotsi ja Suomi.
MM-kilpailuissa pelattiin ensimmäistä kertaa pronssi- ja loppuottelut, kun mestaruutta ei enää ratkaistu suoraan sarjamuotoisessa kilpailussa. Yksinkertaisen alkusarjan jälkeen kaksi parasta joukkuetta pelasivat loppuottelun ja kolmanneksi ja neljänneksi sijoittuneet pronssiottelun. Loppuottelussa Ruotsi voitti Neuvostoliiton maalein 9–3. Suomi sijoittui pronssille voitettuaan pronssiottelussa Norjan. Mestaruus oli Ruotsille toinen perättäinen.
Pistoolikotelo
Historia
Ensimmäiset pistoolikotelot olivat merirosvojen kehittelemiä tuppikoteloita, jotka sijoitettiin vyölle. Merirosvot kantoivat taistelutilanteissa useita pistooleita ja kotelot mahdollistivat monen pistoolin kantamisen käyttövalmiina. Merirosvojen käyttämä kotelotyyppi ei juurikaan suojannut asetta vaan mahdollisti nopean käytön ja mukana pitämisen. Kotelot valmistettiin joko puusta tai nahasta ja olivat käyttäjiensä valmistamia.
1600-luvun ratsuväen pistoolikotelot olivat jo nykyaikaisen pistoolikotelon kanssa samantyyppisiä. Ne valmistettiin edelleen puusta tai nahasta ja suojasivat asetta hyvin.
1800-luvulla pistoolikoteloiden raaka-aineeksi vakiintui nahka ja tuotanto aloitettiin tehtaissa. Tällöin alkoivat myös vakiintumaan tietylle asemallille valmistetut täysin identtiset kotelot. 1900-luvulla perinteisen vyökotelon rinnalle tulivat kainalokotelo, joka mahdollisti aseen kantamisen piilossa, sekä reisikotelo, joka mahdollisti nopeamman esiinvetämisen. Raaka-aineina tulivat käyttöön nahan lisäksi kangas sekä muovi. Nykyisin käytettävät pistoolikotelot pääsääntöisesti valmistetaan erilaisista nylonkankaista tai muovista.
Rakenne
Kotelo voi olla joko pistoolin kokonaan suojaava läpällinen kotelo, tai kahvan vapaaksi jättävä avoin kotelo. Läpällisiä koteloita käyttävät lähinnä sotilaat, joiden on suojattava pistoolia lialta ja lumelta. Koska läppä hidastaa aseen vetoa kotelosta, siistimmissä olosuhteissa käytetään yleensä avoimia koteloita. Avoin kotelo voi olla ns. turvakotelo, jonka tarkoitus on hankaloittaa aseen joutumista vääriin käsiin esim. käsikähmässä. Turvakotelossa pistooli lukittuu koteloonsa joko luistin takaa kulkevalla salvalla tai liipaisinkaarestaan. Lukituksen vapauttamiseksi käyttäjän on painettava peukalollaan avaussalpaa. Monissa vaatteiden alla pidettävissä koteloissa pistooli lukitaan koteloonsa nepparilukitteisella hihnalla, joka voidaan avata peukalolla. Ase voi myös pysyä kotelossaan pelkän kitkan avulla.
Kotelotyyppejä
Vyökotelo voidaan kiinnittää joko vaatteiden päällä pidettävään varustevyöhön tai housujen vyöhön, jolloin pistoolia voidaan kantaa huomaamattomammin päällystakin tai puseron peittäessä kotelon. Ns. sisäpuoliset kotelot kiinnitetään housunkauluksen sisäpuolelle, jolloin pistoolin huomaaminen on vieläkin vaikeampaa. Joissakin vyökoteloissa voidaan kotelon kallistuskulmaa vyöhön nähden säätää paremman ampumaotteen saamiseksi.
Reisikoteloa käyttävät yleensä sotilaat ja poliisit, joilla paksut suoja- tai varusteliivit estävät vyökotelon käytön. Reisikotelo kiinnittyy yläosastaan housujen vyöhön säädettävällä hihnalla ja reiteen yhdellä tai kahdella hihnalla.
Kainalokoteloa käytetään, mikäli asetta halutaan kantaa piilossa. Nykyisin vaatteiden alla pidettävät vyökotelot ovat yleisempiä mukavuutensa ja nopeutensa takia.
Pistoolikotelo voidaan myös kiinnittää varuste- tai suojaliiviin.
Harry (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)
Tammikuussa 2020 prinssi Harry ja herttuatar Meghan ilmoittivat aikeestaan jatkossa olla taloudellisesti riippumattomia hovista ja vetäytyvänsä roolistaan kuningashuoneessa. He eivät saa myöskään enää käyttöönsä julkisia varoja. Myös heidän Frogmoren kotinsa remonttiin kulutetut 2,7 miljoonaa euroa he ovat lupautuneet maksamaan takaisin. He muuttivat Los Angelesiin Yhdysvaltoihin maaliskuussa 2020.
Syntymä
Prinssi Harry syntyi 15. syyskuuta 1984 St. Maryn sairaalassa Westminsterissä Lontoossa. Hänen isänsä on kuningas Charles, joka on kuningatar Elisabet II:n ja prinssi Philipin vanhin poika. Harryn äiti on edesmennyt Walesin prinsessa Diana, prinssi Charlesin silloinen puoliso. Prinssi Harryllä on vanhempi veli, prinssi William.