cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Musiikkialbumi
Myynti ja markkinointi
Musiikin digitaalisen jakelun myötä on herännyt kysymys albumien tulevaisuudesta. On epäselvää, alkavatko ihmiset suosia yksittäisiä kappaleita albumeiden sijaan ja jos näin käy, lopetetaanko albumeiden teko. Spotifyn toimitusjohtaja Daniel Ek on varsin suoraan sanonut, että muusikoiden pitäisi julkaista musiikkia jatkuvalla syötöllä, albumien julkaiseminen muutaman vuoden välein ei ole "tulevaisuuden malli". Useat pitkän linjan muusikot ovat kritisoineet hänen kommenttejaan hyvin suorasukaisesti.
Abe Vigoda
Abraham Charles ”Abe” Vigoda (24. helmikuuta 1921 – 26. tammikuuta 2016 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen ehkä tunnetuin roolinsa on Salvatore Tessiona elokuvassa Kummisetä. Hänellä oli juutalaisvenäläiset sukujuuret.
Musiikkialbumi
Myynti ja markkinointi
K-popissa on nähty vastakkaisen ilmiö fyysisten albumien myynnin kasvaessa. Eräänä syynä pidetään albumin ostamista vaihtoehtona konsertissa käynnille, jota koronapandemia on rajoittanut. Fanit myös pitävät artistien tukemista "velvollisuutena" sekä kilpailuna kenellä on suurin myynti. Albumien mukana on haluttuja esineitä kuten valokuvia ja julisteita ja fanit ostavat useita kopioita kerätäkseen kaikki erilaiset valokuvat sekä saadakseen kuitteja, joilla voi saada paremman mahdollisuuden päästä fanitapaamisiin. Myös Korean ulkopuolella laulajat käyttävät vastaavia taktiikoita myynnin lisäämiseksi. Japanissa albumin tai muun tuotteen ostaminen on yksi tapa osallistua arvontaan konserttilipun saamiseen.
Abe Vigoda
Vigoda esiintyi Late Night with Conan O'Brien -ohjelman sketseissä, joissa hän näytteli yleensä seniiliä vanhusta.
Virke
Virke on oikeinkirjoituksen perusteella määrittyvä tekstin jakso, joka alkaa suuraakkosella ja loppuu niin sanotusti isoon välimerkkiin eli pisteeseen, huutomerkkiin tai kysymysmerkkiin.
Lauseopillisesti tarkasteltuna virke yleensä muodostuu vähintään yhdestä päälauseesta, jonka lisäksi siinä voi olla muita päälauseita sekä sivulauseita. Tällaista toisiinsa liittyvien lauseiden kokonaisuutta voidaan kutsua myös yhdyslauseeksi. Virkkeestä puhuttaessa huomio kiinnittyy lauserakenteen sijasta laajempaan tekstirakenteeseen, jonka osana virke toimii. Arkikielessä virkkeen ja lauseen ero kuitenkin usein hämärtyy.
Jelling
thumb|190px|[[Harald Sinihammas|Harald Sinihampaan pystyttämä riimukivi]] Jelling on kaupunki Tanskassa, asukkaita siellä on 5 697 (vuoden 2005 tieto). Vuoden 2007 alusta Jellingin kunta yhdistettiin Vejleen Tanskan kuntauudistuksen yhteydessä. Jellingin keskustaajama oli aikoinaan Tanskan viikinkipääkaupunki.
Alueella sijaitsee UNESCOn maailmanperintöluettelon kohde, johon kuuluvat Tanskan kuningas Gorm Vanhan ja tämän vaimon Thyran hautakumpu, Harald Sinihampaan rakennettuma kirkko ja massiiviset riimukivet.
Pamela Ryan
Pamela Ryan, silloiselta nimeltään Kilborn, voitti Kansainyhteisön kisoissa 1962 kultaa 80 metrin aitajuoksussa ja pituushypyssä. Osakassa 25. lokakuuta 1964 hän sivusi aitamatkan maailmanennätystä 10,5 s ja ylti samaan tulokseen Tokion olympialaisissa mutta jäi pronssimitalille. Melbournessa 6. helmikuuta 1965 hän otti aitajuoksun maailmanennätyksen kokonaan itselleen tuloksella 10,4 s. Vuonna 1966 hän voitti Kansainyhteisön mestaruudet 80 metrin aitajuoksussa ja 4 × 110 jaardin viestijuoksussa.
Méxicon 1968 kisoissa Pamela Kilborn juoksi ajan 10,4 s mutta jäi hopealle maailmanennätyksen juosseen nuoren maannaisensa Maureen Cairdin takana. Vuonna 1969 hän paranteli useaan otteeseen 200 metrin aitajuoksun maailmanennätystä 26,6 sekunnista aina 25,8:ään. Vuonna 1970 hän uusi Kansainyhteisön mestaruutensa pika-aidoissa ja -viestissä ja vuonna 1971 kohensi 200 metrin aitajuoksun ME-tulosta 25,7 sekuntiin. Vielä vuoden 1972 kesäkuussa 157-senttinen rouva Ryan sivusi Varsovassa 100 metrin aitajuoksun maailmanennätystä 12,5 s. Münchenin 1972 olympialaisissa hän juoksi ajan 12,98 s, joka riitti neljänteen sijaan.
Jääkiekon SM-liigakausi 1996–1997
Runkosarja
Varsinaisten sarjaotteluiden lisäksi pelattiin 2. helmikuuta 1997 All Stars -ottelu, jossa pelaajat Idän ja Lännen joukkueisiin valittiin MTV3-kanavan järjestämällä yleisöäänestyksellä. Helsingin jäähallissa pelatussa ottelussa Länsi voitti Idän maalein 11–7.
Loppuottelut
TPS isännöi ensimmäistä ja Jokerit toista finaalia, eikä toisinpäin, vaikka Jokerit sai sarjaan kotiedun. Syynä oli se, että Helsingin jäähalli oli varattu 3.4., joten joukkueet sopivat ensimmäisen ja toisen ottelun pelipaikkojen vaihtamisesta päittäin.
Liigakarsinta
Liigakarsinnassa olivat SM-liigan jumbojoukkue KalPan lisäksi mukana I-divisioonan runkosarjan voittaja Kiekko-Karhut, kakkonen Oulun Kärpät ja nelonen Järvenpään Haukat. Ensimmäisellä kierroksella putosivat divarin kolmas Pelicans, viides FPS ja kuudes Kokkolan Hermes.
Nielsen
Nielsen on tanskalainen sukunimi, joka merkitsee Nielsin poikaa. Nimi on tai on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kommuuni
Kommuuni tarkoittaa yhteistaloudessa asuvaa ryhmää tai hallinnollista yhteisöä. Kommuunilla voidaan viitata myös kommunistiseen talousyhteisöön.
Kommuunit perustuvat yleensä asukkaiden yhteiselle maailmankatsomukselle, oli se sitten uskonnollinen, poliittinen tai vaikkapa ekologinen. Joskus kommuunit liittyvät kommunismiin ja sosialismiin. Tunnettuja kommuuneja ovat olleet muun muassa Neuvostoliiton valtionkommuunit, Kiinan kansantasavallan kansankommuunit, ja esimerkiksi israelilaiset kibbutsit.
Historiallisesti sanalla viitataan Pariisin kommuuniin, joka oli Ranskassa pari kuukautta vuonna 1871 toiminut vallankumoushallitus.
Lähteet
Fællesskab Community komunumo Comunidad コミュニティ Społeczność Komunita
Fonetiikka
Fonetiikka eli ääntöoppi on tieteenala, jossa tutkitaan puhetta: ihmisäänen ja kielen äänteiden – vokaalien ja konsonanttien – syntyä, niiden akustista luonnetta ja kuulosignaalin tulkitsemista. Fonetiikka lasketaan usein kielitieteen osa-alueeksi. Toisaalta esimerkiksi Helsingin yliopistossa fonetiikkaa opetetaan käyttäytymistieteelliseen tiedekuntaan kuuluvalla käyttäytymistieteiden laitoksella, kun muu teoreettinen kielentutkimus on pitkälti humanistisen tiedekunnan nykykielten laitoksen toimialaa. Lähelle fonetiikkaa menevä kielitieteen tutkimusalue on fonologia.
Fonetiikka jaetaan edelleen
1. Artikulatoriseen fonetiikkaan
2. Akustiseen fonetiikkaan sekä
3. Auditiiviseen fonetiikkaan
Artikulatorinen fonetiikka
Artikulatorisessa fonetiikassa tutkitaan puheessa käytettävien äänteiden tuottamista ääntöväylällä. Pääasiallisena tutkimuskysymyksenä on, miten ääntöväylän eri osat, artikulaattorit (kieli, huulet, leuka, kitalaki, hampaat ynnä muut), käyttäytyvät itsessään ja suhteessa toisiinsa.
Mittaustekniikat
Äänteiden muodostuksen eli artikulaation tutkimuksessa käytetään usein apuna kokeellisia menetelmiä. Voidaan esimerkiksi mitata, millä tavalla kieli koskee kitalakeen puheenmuodostuksen aikana käyttämällä elektropalatografiaksi (EPG) kutsuttua menetelmää. Tiedon keräämisen ajaksi koehenkilölle asetetaan useilla elektrodeilla päällystetty tekokitalaki. Henkilön puhuessa koje mittaa, miten, missä ja kuinka kauan kieli koskee tiettyihin elektrodeihin eri äänteitä tuotettaessa.
Akustinen fonetiikka
Akustinen fonetiikka tutkii kielellisten ilmausten akustista rakennetta sekä puheen akustiikkaa. Tutkimuksessa voidaan keskittyä esimerkiksi tunnetilojen vaikutukseen tai puhe-elimistön ja akustisen vastaavuuteen.
Xerox
Xerox Corporation on yhdysvaltalainen toimistolaitteita ja -tarvikkeita myyvä ja valmistava yhtiö. Xeroxin tuotevalikoimaan kuuluvat erikokoiset tulostimet, toimistotyön monitoimilaitteet, kopiokoneet, digitaalisen painon laitteet ja erilaiset tuki- ja konsulttipalvelut. Xeroxin päätoimisto sijaitsee Stamfordissa, Connecticutissa.
Historia
Xerox, silloiselta nimeltään Haloid, perustettiin vuonna 1906 valmistamaan paperia ja painolaitteita. Kopiokoneliiketoiminnan katsotaan alkaneen 1938, kun Chester Floyd Carlson valmisti 22. lokakuuta 1938 ensimmäisen kserografisen kopion. (Chester Carlson mm. yritti kaupata keksintöään IBM:lle, joka ei huolinut sitä.)
Valokopioinnin uranuurtaja
1950-luvun lopulla yhtiö julkaisi Xerox 914 -kopiokoneen, josta tuli valtava menestys. Samalla Xerox aloitti uuden liiketoimintamallin: konetta ei voinut ostaa vaan se piti vuokrata, ja Xerox sai joka koneesta tuloa myös sillä otetun kopiomäärän mukaan. Tuolloin yrityksellä oli vasta noin 150 työntekijää, mutta 1960-luvulla se kasvoi nopeasti valokopioinnin suosion myötä ja patenttiensa suojaamana. Yhtiöstä tuli 1960-luvun mittaan valokopioinnin synonyymi: englannin kielessä valokopiointia alettiin kutsua verbillä to xerox ja valokopiota substantiivilla a xerox ['zɪərɒks]. Vuonna 1972 Xeroxin nettovoitto oli yli 21 prosenttia liikevaihdosta, samaa luokkaa kuin suomalaisen alkoholimonopolin Alkon. Xeroxin tärkeimmät patentit kuitenkin vanhenivat jo 1969 ja kilpailijoita alkoi nopeasti ilmaantua, suurimpina yhdysvaltalaiset IBM ja 3M, japanilais-yhdysvaltalainen Ricoh-Nashua-Savin, japanilaiset Canon, Minolta ja Toshiba sekä eurooppalainen Agfa-Gevaert. Kilpailijat toivat yhtäaikaa markkinoille tavalliselle paperille kopioivia koneita ja toivat Xeroxin vuokraukseen perustuvan toimintatavan rinnalle asiakkaille myytävät kopiokoneet. Xerox osasi kuitenkin nopeasti siirtyä pois erikoispaperistaan ja säilytti asemiaan isoissa koneissa niin, että Suomessakin vuonna 1977 vielä noin 25 prosenttia valokopioista otettiin Rank Xeroxin koneilla. Ensimmäisen värikopiokoneensa Xerox julkisti vuonna 1973.
Tietotekniikan keksintöjä
Vuonna 1969 Xerox osti Scientific Data Systems-yhtiön, joka tunnettiin nimellä Xerox Data Systems sen sulkemiseen asti vuonna 1975.
Vuonna 1970 Xerox perusti Xerox PARC -laboratorion, joka kehitti graafisen käyttöliittymän, hiiren ja Ethernet-verkkoyhteyden sisältävän tietokoneen Xerox Alton. Myös WYSIWYG-tekstinkäsittely syntyi Altolle kehitetyssä ohjelmassa. Vuonna 1981 julkaistiin Xerox Altoon perustuva työasematietokone Xerox Star, joka sisälsi graafisen näytön, graafisen käyttöliittymän, hiiren, Ethernet-verkkoyhteyden ja sähköpostiohjelman. Alto sisälsi useita työpöytäjulkaisemiseen tarvittavia tekniikoita.
Altoon kehitettyä tekniikka esiteltiin Applelle, joka muutti Apple Lisan suunnitelmaa tämän perusteella. Myöhemmin Xeroxin esittelemää käyttöliittymää käytettiin Applen Macintosh-tietokoneissa, jolloin Xerox haastoi Applen oikeuteen tekijänoikeudesta. Xeroxin kyvyttömyyttä hyödyntää it-alan keksintöjään käytetään johtamiskoulutuksessa usein esimerkkinä osaamisansasta, jossa yritys sokeutuu aiemmasta menestyksestään eikä kykene muuntautumaan maailman muuttuessa ympärillään.
Xerox Notetaker oli Xerox PARCissa kehitetty prototyyppi kannettavasta tietokoneesta, joka ei edennyt tuotantoon asti, mutta vaikutti merkittävästi myöhempiin tietokoneisiin kuten Osborne 1 ja Compaq Portable.
Joulukuussa 1977 yhtiö osti levykeasemien valmistajan Shugart Associatesin 41 miljoonan dollarin osakevaihtosopimuksella. Vuonna 1985 yhtiö myi viiden tuuman levykeasemien valmistuksen Matsushitalle viitaten ylikapasiteettiin ja sulki Shugartin.
Xerox Network System (XNS) kilpaili käytöstä ARPANETin ratkaisuna: XNS julkaistiin marraskuussa 1980.
Fuji Xerox
Xerox teki 1960-luvulta asti tiivistä yhteistyötä Fujin kanssa kopiokoneissa ja digitaalisessa painatuksessa yhteisyrityksessä Fuji Xerox. 2010-luvun lopulla Xerox irtautui yrityksestä, josta tuli Fujifilmin kokonaan omistama.
Muuta
Xerox oli ensimmäinen Fortune 500 -kokoluokan yhdysvaltalainen suuryritys, joka valitsi toimitusjohtajakseen afroamerikkalaisen naisen. Ursula M. Burns johti yhtiötä vuosina 2009–2016.
Monacon Grand Prix 1956
Monacon Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta 1956 Monacossa. Kilpailun voitti Stirling Moss, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Fenyyliasetaldehydi
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa fenyyliasetaldehydi on valkoista kiteistä ainetta tai väritöntä nestettä. Aineella on hyasintin tuoksua muistuttava haju. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Fenyyliasetaldehydi on hyvin reaktiivinen yhdiste ja sillä on varastoituna taipumus polymeroitua. Se myös hapettuu helposti fenyylietikkahapoksi. Fenyyliasetaldehydiä esiintyy useiden kasvien eteerisissä öljyissä.
Valmistus ja käyttö
Tyypillisin fenyyliasetaldehydin valmistusmenetelmä on styreenioksidin isomerointi. Reaktiota katalysoivat muun muassa ioninvaihtohartsit, kromitrioksidin ja volframitrioksidin seos sekä piidioksidin ja alumiinioksidin seos. Muita tapoja ovat fenetyylialkoholin hapetus, styreenin hydroformylointi sekä bentsaldehydin ja klooriasetaattiesterin muodostaman Darzens-kondensaatiotuotteen hydrolyysi. Fenyyliasetaldehydiä käytetään hajusteissa tuomaan niihin hyasinttien ja narsissien tuoksua. Fenyyliasetaldehydistä myös valmistetaan fenyyliasetaldehydin dimetyyliasetaalia, joka on stabiilimpi eikä hapetu tai polymeroidu. Fenyyliasetaldehydiä käytetään lähtöaineena valmistettaessa polymeerejä, lääkkeitä ja maatalouskemikaaleja kuten hyönteismyrkkyjä.
Liisa Anttila
Liisa Anttila (s. 30. syyskuuta 1974 Luopioinen) on suomalainen kestävyysurheilija, joka on saavuttanut parhaan menestyksensä hiihtosuunnistuksessa ja suunnistuksessa. Kansallisella tasolla hän on menestynyt myös hiihdossa ja maastojuoksussa.
Parhaiten Anttila on menestynyt hiihtosuunnistuksessa. Vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuiden jälkeen hänellä on hiihtosuunnistuksesta 15 MM-mitalia (4 kultaa, 4 hopeaa, 7 pronssia).
Suunnistuksessa Anttilalla on MM-kulta viestistä vuodelta 2001. Venlojen viestissä Anttila on kahteen kertaan johdattanut ankkurina Tampereen Pyrinnön joukkueen voittoon. Liisa Anttila edusti aiemmin hiihtosuunnistuksessa Hämeenlinnan suunnistajia ja perinteisessä suunnistuksessa Tampereen Pyrintöä. Nykyään hän edustaa kummassakin lajissa Kooveeta.
Antti
Antti on suomalainen miehen etunimi.
Antti tulee nimestä Andreas, joka puolestaan tulee 'miehekästä' tarkoittavasta sanasta andros. Muoto Antti on vakiintunut varhain sekä Itä- että Länsi-Suomessa. Antin nimipäivä on 30. marraskuuta, joka on sekä läntisissä että itäisissä kirkkokunnissa apostoli Andreaan muistopäivä. Antti (oik. Andreas) on kalastajien suojelupyhimys: "Anna Antti ahvenia, Pekka pieniä kaloja." Anttia käytetään myös Anteron kutsumanimenä.
Antti kuuluu Suomessa kestosuosikkinimiin. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla 83 376 Antti-nimistä miestä ja kymmenkunta naista. Antti on ollut nimenä huomattavan monilla sekä todellisilla että fiktiivisillä voimakkailla persoonilla kuten vaikkapa Antti Isotalolla ja Antti Rokalla.
Anttiin perustuvia sukunimiä ovat ainakin Anttila, Antila, Anttilainen ja Anttinen.
Sosiaalisen median optimointi
Sosiaalisen median optimointi tarkoittaa verkkosivujen optimointia sosiaalisen median avulla, eli tapoja, joilla voidaan houkutella kävijöitä verkkosivustolle sosiaalisen median kautta. Näin määriteltynä SMO on vain osa koko sosiaalisen median hyödyntämistä markkinoinnissa, millä tarkoitetaan tuotteiden ja palveluiden markkinointia yleisesti sosiaalisen median palveluissa. Näin SMO on verkkosivujen optimoinniksi nimitetyn kävijöiden sivustolle houkuttelun yksi muoto. Toinen muoto on hakukoneoptimointi (SEO = Search Engine Optimization).
Route 69
Route 69 – a Photographic Journey with The 69 Eyes on The 69 Eyes -yhtyeestä tehty valokuvataidekirja, jonka on julkaissut Like Kustannus lokakuussa 2006. Kirjan valokuvat on kuvannut Ville Juurikkala. Juurikkala on toiminut monia vuosia yhtyeen ”hovikuvaajana”. Hän oli kuukauden ajan mukana The 69 Eyesin ensimmäisellä Amerikan-kiertueella, johon suurin osa kirjasta perustuu. Mukana on kuvia myös Brasilian, Japanin ja Euroopan kiertueilta.
Kirjaan on lisätty yhtyeen laulajan Jyrki 69:n tekemiä päiväkirjamerkintöjä sekä rumpali Jussi 69:n kirjoittamia kuvatekstejä.
The 69 Eyesin vuoden 2007 Angels-albumin ensimmäisen painoksen bonus-DVD:ltä löytyy lyhyt ”dokumentti” On The Route 69, joka perustuu kirjaan.
Englanninkielinen painos kirjasta ilmestyi keväällä 2007. Kirjassa on mukana kuvia, jotka suomenkielisestä painoksesta jätettiin pois.
Sosiaalisen median optimointi
Sosiaalisen median avulla optimointi on tekniikkana monelta osin liitoksissa viraalimarkkinointiin, tosin SMO:ssa sana ei niinkään leviä ystävien ja perheen välityksellä vaan internetyhteisöjen avulla. Keinoina voi olla esim. jaetut kirjanmerkit, videoiden jakaminen tai kuvien jakaminen. Samalla tavalla blogit voivat jakaa sisältöään tarjoamalla RSS-syötteen blogiverkoston ja blogiin erikoistuneiden hakukoneiden käytettäväksi.
Sosiaalisen median avulla optimointi ei rajoitu pelkästään markkinointiin ja brändin rakentamiseen. Yritykset ovat yhä enemmän kiinnostuneita läsnäolosta sosiaalisessa mediassa osana osallistamisstrategiaansa. Osallistaminen voi käsittää mm. tuotteen / palvelun kehitystyötä, rekrytointia, työntekijöiden sitouttamista, asiakaspalvelua jne.
Alkuperä
Hakukone-ekspertti Danny Sullivan on sitä mieltä, että SMO-termiä käytti ensimmäisenä Rohit Bhargava.
Bhargavan alkuperäiset SMO-säännöt:
Dick Samplari ja Mutteri-koira
Kapteeni Sählä ja Matti-koira (Dastardly and Muttley in Their Flying Machines) on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, jota esitettiin alun perin Yhdysvalloissa CBS:llä vuosien 1969–1971 aikana. Jaksoja tuotettiin yhteensä 34, jotka kestivät noin 30 minuuttia sisältäen kaksi lyhytanimaatiota.
Sarja oli poikkeuksellinen ääninäyttelemisen kohdalla, sillä ääninäyttelijät Paul Winchell ja Don Messick loivat sarjan kaikkien hahmojen äänet. Pääasiassa Messick vastasi kaikkien muiden hahmojen äänistä, paitsi Kapteeni Sählän ja satunnaisesti esiintyneen kenraalin, jonka äänenä toimi Winchell.
Suomessa sarja on ilmestynyt VHS:n muodossa, sekä 2000-luvulla maksullisilla Cartoon Networkilla ja Boomerangilla.
Mikojan-Gurevitš MiG-21
Mikojan-Gurevitš MiG-21 oli neuvostoliittolainen Mikojan-Gurevitšin suunnittelema ja valmistama suihkuhävittäjä, jota käytettiin useissa Varsovan liiton maissa 1980-luvulle. Muita käyttäjiä olivat Neuvostoliiton liittolaismaat Lähi-idässä, Aasiassa ja Afrikassa. Tyyppi on maailman eniten valmistettu yliääninen suihkulentokone, jota valmistettiin 11 496 kappaletta Neuvostoliitossa vuosina 1959–1985, Intiassa ja Tšekkoslovakiassa. Kiinan kansantasavallassa MiG-21:ä valmistettiin lisenssillä nimellä J-7 kansan vapautusarmeijalle ja nimellä F-7 vientiä varten yhteensä noin 2 500 kappaletta vuoteen 2012 mennessä.
Koneita valmistettiin montaa eri tyyppiä, muun muassa ensimmäisen sukupolven MiG-21F (tyyppi 72), MiG-21F-13 (tyyppi 74), toisen sukupolven MiG-21P, MiG-21PF, MiG-21PFS, MiG-21FL, MiG-21FPM, M-21/M-21M, MiG-21R. Kolmatta MiG-21 -sukupolvea edustivat MiG-21S, MiG-21SN, MiG-21SM, MiG-21I, MiG-21M, MiG-21MF, MiG-21SMT ja MiG-21MT. Koulutusversio tunnettiin NATO-raportointinimellä Mongol.
Konetyypin neljänneksi ja viimeiseksi merkittäväksi tuotantomalliksi jäi MiG-21BIS. Myöhempien aikojen uudistettuja versioita olivat MiG-21-92 ja MiG-21-2000. Edullisemman ylläpidon ansiosta tyyppi on säilynyt käytössä pidempään kuin seuraaja Mikojan-Gurevitš MiG-23.
Israelilainen Elbit on tarjonnut vielä käytössä oleviin koneisiin modernisointipakettia, johon kuuluvat nykyaikainen ohjaamo HUD-monitoiminäyttöineen, moderni tutka sekä valmius käyttää nykyaikaisia torjuntaohjuksia. Modernisoituja MiG-21 -koneita on Unkarin ilmavoimilla, jossa niiden nimenä on LanceR. Niistä 71 kappaletta muokattiin rynnäkkökoneiksi LanceR A ja 25 kappaletta varsinaisiksi torjuntahävittäjiksi LanceR C, jotka saivat modernin tutkan.
Koneen kehitys
Koneen kehittämisen perustana olivat Korean sodassa saadut kokemukset. Koneen tuli saavuttaa 20 kilometrin korkeus ja kaksinkertainen äänennopeus. Prototyyppivaiheessa kone sai NATO-koodinimekseen "Faceplate". MiG-21:n prototyyppi Je-2 lensi ensi kerran vuonna 1955. Neuvostoliiton ilmavoimat otti MiG-21F:n palveluskäyttöön vuonna 1959. Ensimmäinen K 13 -infrapunaohjuksin varustettu malli oli F-13. Konetta kutsutaan nk. päivähävittäjäksi, millä viitataan vaatimukseen "nähdä" kohde sekä visuaalisesti että infrapuna-alueella.
Ominaisuuksista
F-13-versiossa oli hyvä näkyvyys. Lentäminen yleisesti oli helppoa ja kone oli vakaa, mutta pystyi siivekkeillä tekemään esimerkiksi 360 asteen vaakakierteen sekunnissa. Laskeutumisnopeus oli suuri. Mig-21BIS oli hieman kömpelömpi ja tuntumaltaan raskaampi ja jäykempi. Siivekkeet eivät olleet yhtä tehokkaat. Bis-versiossa myös näkyvyys oli heikompi. Versio kykeni lentämään ääntä nopeammin myös matalalla jatkuvasti säätyvän ilmanoton ja tehokkaamman moottorin ansiosta. Hävittäjänä tärkein ero oli tutka ja sen mukana tutkaohjukset, jotka mahdollistivat torjunnat huonossa säässä ja pimeydessä.
Bis-versiossa moottorilta laskusiivekkeisiin oli rakennettu puhallusjärjestelmä, joka lisäsi nostovoimaa mahdollistaen laskeutumisen pienemmällä nopeudella ja näin lyhyemmille kiitoteille. Muutoin Bis-versio säilytti F-13:n hyvät lento- ja laskuominaisuudet. Bis- ja UM-versioissa lentäjän tehtäviä helpotti autopilotti. U- ja UM-koulutusversiot olivat oleellisilta ominaisuuksiltaan perusversioittensa kaltaisia. Romanian käyttämillä ohjaamoltaan modernisoiduilla "LanceR" versioilla on saavutettu lentäjälle parempi tilanteenhahmotus, jonka avulla voi liikehtiä konetyypille uudella tavalla, vaikka koneen perusrakenne on sama.
Käyttäjämaat
pienoiskuva|Eri käyttäjämaiden MiG-21-koneiden sivuprofiilikuvia. Koneen käyttäjämaat kautta aikain:
Vietnamin sodassa useat tuolloisen Pohjois-Vietnamin lentäjät nousivat MiG-21-ässiksi. Heitä olivat esim. Nguyen Tien Sam (6 pudotusta) ja Lê Thanh Đạ (6 pudotusta) Useat egyptiläiset lentäjät saavuttivat pudotuksia sodissa Israelia vastaan mm. Dassault Miragen versioista sekä F-4 Phantom II -koneista.
Tekniset tiedot
pienoiskuva|MiG-21:n kolmitahopiirros. MiG-21F-13
"Faceplate"-prototyypille aseistukseksi arvioitiin valokuvan perusteella ohjusten tai rakettien lisäksi 3 kpl 37 mm:n Nudelmann-Rikter-tykkiä.
MiG-21BIS
MiG-21 UTI
Häränsilmä (Lahti)
Häränsilmä on saanut alkunsa jäälohkareen painauduttua maahan, missä se on sulanut vasta myöhemmin. Lampi muodostui siinä vaiheessa, kun jäälohkareen jättämään kuoppaan muodostui vettä pidättävä pohja. Häränsilmä sijaitsee vettä suodattavilla Salpausselän soraharjualueilla.
Mikojan-Gurevitš MiG-21
Tekniset tiedot
Romanian LanceR versio perustuu MF-versioon. A-version aseistukseen kuuluu laser-maalinosoitin ohjautuvine pommeineen. C-versio voi käyttää useita sekä venäläisvalmisteisia että länsimaissa valmistettuja infrapunaohjuksia. Alkuperäisestä MF-versiosta poiketen siinä ei voi käyttää tutkaohjattuja ohjuksia.
Häränsilmä (Lahti)
Paikka
Alueen läheisyydessä on myös Lahden ja Pietarin kaupunkien ystävyyspuisto, johon on 1990-luvulla istutettu puuntaimenia, jotka ovat olleet ruohokasvien peitossa. 2009 ruohokasveja on leikattu.
Häränsilmästä Lahden suurhallille päin kaikkein pienimpien hyppyrimäkien ja suurhallin välisellä alueella on kukkuloita, joilla on Suomen sisällissodan Lahden valtauksen aikaisten Lahden rykmentin taisteluhautojen jäännöksiä.
Muuta
Salpausselän koulu käyttää Häränsilmää biologian opetukseen. Siellä on runsaasti mm. pieniä vesieläimiä ja hyönteisiä.
Häränsilmästä löydettiin 4. lokakuuta 2008 kaksi viikkoa kateissa ollut lahtelaismies hukkuneena. Asiaan ei poliisin mukaan liittynyt rikosta.
Suomenlahti
Suomenlahti on Itämeren itäisin lahti Suomen ja Viron välissä. Sen itäosat kuuluvat Venäjälle. Lahden pinta-ala on noin 29 500 neliökilometriä, ja geologisesti sitä ei rajaa Itämerestä minkäänlainen kynnys. Käytännössä länsireunana pidetään linjaa Hankoniemen kärjestä Osmussaareen. Suurimmat Suomenlahteen laskevista joista ovat Nevajoki, Kymijoki, Narvanjoki ja Luga.
Suomenlahden valuma-alueella asuu yli 10 miljoonaa ihmistä, ja suurimmat sen rannikolla sijaitsevat kaupungit ovat Pietari, Helsinki ja Tallinna. Suomenlahdella sijaitsee useita merkittäviä satamia ja sen pohjassa kulkee Nord Stream -maakaasuputki. Suomenlahti on päästöjen takia Itämeren rehevöitynein osa. Maalta tulevien päästöjen lisäksi Suomenlahtea uhkaa kasvava tankkeriliikenne.
Nimitykset
Timo Vihavaisen blogikirjoituksen mukaan 1200-luvulla Suomenlahti tunnettiin nimellä Mare Estonum (‘Virolaisten meri’), mutta 1500-luvun Carta Marinassa nimeksi oli tullut Mare Finonicum (‘Suomalaisten meri’). Vuonna 1590 se tunnettiin nimellä Sinus Finnicus eli ‘Suomenlahti’, vaikkakin etelässä sen nimenä oli Mare Livonicum eli ‘Liiviläisten meri’. Nimityksiä merille antoivat ne, jotka niillä purjehtivat sekä niiden rantojen asukkaat.
Vuonna 2022 on Venäjällä esitetty väite, että 1200-luvulla Venäjän suunnassa olisi Suomenlahdesta käytetty nimitystä Kotlinojärvi (Kotlino ozero). Näin sanoo P. I. Fedotova Venäjän tiedeakatemian julkaisemassa teoksessaan Nazvanija Baltiĭskogo morja v russkih srednevekohyv istočnikah (‘Itämeren nimitykset venäläisissä keskiaikaisissa lähteissä’). Hän viittaa 1627 julkaistuun Suurten piirustusten kirjaan (Kniga Bol’šomu čertežu), joka on 1500–1600-lukujen venäläisten karttojen kokoelma, tarkemmin sen kolmanteen editioon. Sanan Kotlino, joka on Retusaaren venäläinen nimi, sanotaan tulevan saksalaisesta nimestä Kotwing. Nimen Suomenlahti (Finskiĭ zaliv) on ottanut käyttöön Pietari Suuri 1600-luvulla.
Ylen artikkelin mukaan pietarilaisessa nettialoitteessa ehdotetaan Suomenlahden itäisimmän osan nimeämistä Kotlinojärveksi ja että asia liittyisi siihen, että Suomi on nyt Venäjällä luokiteltu ”epäystävälliseksi maaksi”.
Maantiede
400px|thumb|Suomenlahden rantavaltiot ja suurimmat kaupungit. pienoiskuva|oikea|Suomenlahden valuma-alue vihreällä. Suomenlahden pinta-ala on 29 500 neliökilometriä. Pituutta sillä on 428 kilometriä, ja sen suurin leveys on 120 kilometriä. Leveys Suomenlahden suulla on 75 kilometriä ja Porkkalanniemestä Tallinnan edustalla sijaitsevaan Rohuniemeen 52 kilometriä. Itäpäässään Suomenlahti kapenee 22 kilometrin pituiseksi ja 15 kilometrin levyiseksi Nevanlahdeksi. Toisin kuin monissa muissa Itämeren osissa, Suomenlahtea ei erota muusta Itämerestä mikään geologinen kynnys tai muu raja. Käytännössä länsireunana pidetään linjaa Hankonimen kärjestä Osmussaareen. Suurin lahti pohjoisrannikolla on Viipurinlahti, etelärannikolla Narvanlahti. Suomenlahden keskiulapan suurimmat saaret ovat Suursaari, Tytärsaari, Lavansaari ja Seiskari.
Suomenlahden keskisyvyys on 38 metriä ja suurin mitattu syvyys 123 metriä. Syvimmät osat ovat Suomenlahden suulla, jossa on 80–100 metrin syvänne, ja Viron rannikolla Tallinnasta koilliseen.
Geologia
Suomenlahden alla oleva peruskallio on osa Baltian kilpeä. Se on Euroopan vanhinta peruskalliota ja koostuu muuntuneista arkeeisen ja proterotsooisen aionin kivistä. Kallion paksuus on 200–300 kilometriä. Mannerjäätikkö painoi ja muokkasi Baltian kilpeä, jonka jääkauden jälkeinen kohoaminen jatkuu edelleen.
Suomen rannikolla peruskallio on monin paikoin paljaana, rantaviiva on rikkonainen ja saaristoa on paljon. Sen sijaan lahden etelä- ja itärannat ovat saaneet nykyisen muotonsa vasta joitakin tuhansia vuosia sitten. Sedimenttikertymät tasoittavat rantaviivaa, ja syvien lahtien pohjukoissa on hiekka- tai kivikkorantoja.
Hydrologia
Noin viisi prosenttia Itämeren vesimassoista sijaitsee Suomenlahdella.
Coriolis-ilmiöstä johtuen merivirrat virtaavat Suomenlahden etelärannikolla lännestä itään ja pohjoisrannikolla idästä länteen päin. Pohjukassa Suomenlahteen laskee Nevajoki. Muita suuria jokia ovat Kymijoki, Narvanjoki ja Luga, jotka kaikki laskevat lahden itäosaan. Lahden vesi on makeampaa sen itä- kuin länsipäässä. Pintaveden suolaisuus on lahden länsipäässä viidestä seitsemään promillea, itäpäässä nollasta kolmeen promillea. Pohjaveden suolaisuus voi olla kahdeksasta yhdeksään promillea, Itämeren pääaltaasta tulevan suolapulssin yhteydessä korkeampikin.
Veden lämpötilan vaihtelu on erilaista eri syvyyksillä: mitä syvemmälle mennään, sitä pienempää on vaihtelu ja sitä myöhemmin saavutetaan maksimilämpötila. Pintavesi on lämpimimmillään elokuun alussa, keskimäärin +15 astetta, kun 30 metrin syvyydessä lämpimintä on vasta lokakuun alussa, alle +10 astetta. Kumpuamista eli kylmän veden nousemista pintaan tapahtuu, kun tuuli puhaltaa pitkään suunnilleen rantaviivan suuntaisesti. Se saa pintaveden lämpötilan laskemaan useita asteita. Suomenlahti jäätyy paljon useammin kuin Itämeren pääallas. Lahden itäpää on jäässä lähes joka vuosi. Suomenlahden suu on jäässä keskimäärin 40 päivää talvessa, kun pohjoisrannan itäosan lahdissa jääpeite pysyy keskimäärin 130 päivää.
Meriveden korkeus muuttuu tuuliolojen, ilmanpaineen vaihteluiden sekä veden tiheyden muutosten mukaan. Suurin tekijä on Itämerellä liikkuviin voimakkaisiin matalapaineisiin liittyvä myrskyvuoksi. Meriveden korkeuden vaihtelu on pienimmillään heinäkuussa (Helsingissä –36 ja +79 cm välillä keskiarvoon verrattuna) ja suurimmillaan tammikuussa (Helsingissä –92 ja +136 cm välillä keskiarvoon verrattuna).
Suomenlahdella korkeimmat aallokot mitataan kovien lounais- ja itätuulien aikana, kun aallokko pääsee kasvamaan lahden suuntaisesti. Suomenlahden kapeus kuitenkin rajoittaa aallokon kasvua ja aallokko jää pienemmäksi kuin samalla pyyhkäisymatkalla leveämmässä merialtaassa. Suurin Suomenlahdella mitattu merkitsevä aallonkorkeus on ollut 5,2 metriä, vuonna 2001 ja 2012. Tällaisessa aallokossa yksittäiset aallot voivat olla noin yhdeksänmetrisiä.
Luonto ja luonnonsuojelu
thumb|[[Kilpisaari Itäisen Suomenlahden kansallispuistossa.]]
Suomenlahdelta kalastetaan seuraavia kalalajeja: ahven, hauki, kilohaili, kuha, lahna, lohi, made, meritaimen, särki, säyne, siika, silakka ja sorva. Meritaimenen alamitta on 65 senttimetriä, kun se muualla Suomessa on 60 senttiä. Istutetut kalat on merkitty poistamalla niiltä rasvaevä, ja kaikki rasvaevälliset meritaimenet pitää vapauttaa. Ammattikalastajat pyytävät lohta, meritaimenta, siikaa, silakkaa ja kilohailia käyttäen troolia, rysää ja ajosiimaa.
Vuonna 2005 arvioitiin Suomenlahdella elävän noin 900 harmaahyljettä ja joitakin satoja itämerennorppia. Norpista suurin osa elää Venäjän merialueella.
Suomessa lintujen muutto keskittyy erityisesti Suomen- ja Pohjanlahden rannikkolinjoille. Suomenlahdelle sijoittuva arktisten vesilintujen ja hanhien muuttoreitti on kansainvälisestikin merkittävä. Siperiaan muuttaa satoja tuhansia lintuja pitkin Suomenlahtea. Suomenlahdella pesivät monet saaristolinnut, kuten kalatiirat, meriharakat, karikukot, punajalkaviklot, luotokirviset, kivitaskut ja västäräkit. Itäisen Suomenlahden ulkosaariston lajeja ovat ruokki, riskilä ja lapintiira. Harmaalokin ja merimetson kannat ovat kasvamassa. Läntisen Suomenlahden saaristossa pesii myös paljon haahkoja.
Suomenlahdella esiintyy monia uhanalaisia kasveja. Niiden elinvoimaisuutta uhkaavat rehevöityminen, siitä johtuva hiekkarantojen, rantaniittyjen ja muiden avoimien ranta-alueiden umpeenkasvu ja perinnemaisemien häviäminen.
Suomenlahdella on kolme kansallispuistoa, Itäisen Suomenlahden kansallispuisto ja Tammisaaren saariston kansallispuisto Suomessa sekä Lahemaan kansallispuisto Viron rannikolla.
Ympäristöongelmat
thumb|Leväkukintaa Suomenlahdella NASAN Terra-satelliitin MODIS-instrumentin kuvaamana. thumb|Tankkeri Georg Essberger Suomenlahden jäissä.
Suomenlahti on Itämeren rehevöitynein alue. Rehevöityminen näkyy kesäisin runsaina lauttamaisina leväkukintoina. Suomenlahden valuma-alueella asuu yli 10 miljoonaa ihmistä, ja rantavaltioiden maatalous, asutus ja teollisuus kuormittavat merialuetta noin 6 000 tonnilla fosforia ja 120 000 tonnilla typpeä joka vuosi. Suomenlahden typpikuormituksesta yli puolet ja fosforista kolme neljännestä on peräisin Venäjältä. Suomen ja Viron osuus kuormituksesta on molemmilla kymmenisen prosenttia, ja ilman kautta kulkeutuvan typen osuus on lähes viidennes.
Suurin osa ihmisen aiheuttamasta fosforikuormasta kulkeutuu Itämereen jokiveden mukana. Ravinnekuormitus vaihtelee sääolojen, etenkin sademäärän mukaan. Suurin osa Itämeren fosforikuormasta on peräisin maataloudesta. Koska Suomenlahden rannikolla väestötiheys on suurin, on asutuksesta aiheutuva kuormitus siellä suurempaa kuin muualla Itämeressä. Vuonna 2012 havaittiin suuri päästö Fosforit-tehtaan alueella Lugajoella. Silloin arvioitiin, että tehtaan alueelta valuisi Suomenlahteen noin tuhat tonnia fosforia vuodessa.
Satamat
thumb|Konttialus HaminaKotkan sataman Haminan satamassa. Ust-Lugan satama oli vuonna 2014 Venäjän toiseksi suurin rahtisatama, ja sen liikenne kasvoi edelliseen vuoteen verrattuna yli 20 prosenttia. Myös Pietarin suursatama, Vysotskin satama ja Viipurin satama kasvattivat rahtimääriään. Sen sijaan Primorskin öljysataman liikennemäärä pieneni.
Hamina-Kotkan satama on Suomen suurin yleissatama, kun taas Helsingin Satama on vilkkain matkustajasatama ja lisäksi merkittävät rahtisatama. Sköldvikin satamassa kulkee öljytuotteita, Loviisassa hiiltä, puuta ja raakamalmeja. Hangossa laivataan autoja ja paperia. Kantvikin kautta kulkee hiiltä, sementtiä ja raakasokeria. Tonnimäärillä mitaten Hamina-Kotka, Helsinki ja Sköldvik olivat Suomen neljän suurimman sataman joukossa toukokuussa 2015 (niiden välissä kolmantena oli Rauma).
Nord Stream -yhtiö on suunnitellut kahden nykyisen kaasuputken lisäksi kahden uuden putken vetämistä Suomenlahdelle.
Historia
thumb|[[Suomenlinna ja Helsingin edustalla liikennöivä vesibussi.]] Saaristossa on hautaröykkiöitä, jotka ajoitetaan pronssi- ja rautakaudelle. Rantakallioille on rakennettu jatulintarhoiksi kutsuttuja kivilabyrinttejä, joiden rakentamisaikaa ei tiedetä. Saarten kallioihin on kaiverrettu laivojen nimiä ja muuta kirjoitusta.
Suomenlinnan ja Svartholman merilinnoitukset rakennettiin alkujaan Ruotsin laivaston tukikohdiksi sekä Venäjän vastaisen rajan turvaksi. Suomen autonomian aikana Venäjä linnoitti saaristoa ja rannikkoa lisää. Pietari Suuren merilinnoitus suunniteltiin suojaamaan Pietaria.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Itämerellä ei ollut taisteluita, mutta Venäjä, Iso-Britannia ja Saksa upottivat sinne kymmeniätuhansia miinoja. Itsenäiset Suomi ja Viro sopivat Suomenlahden tykistösulun rakentamisesta 1930-luvulla. Talvisodan merisotatoimet keskittyivät pääosin Suomenlahdelle. Toisessa maailmansodassa Suomenlahdella käytiin monia meritaisteluita. Elokuussa 1941 kun Neuvostoliitto evakuoi laivastoaan Tallinnasta Kronstadtiin, saksalaiset upottivat 15 sotalaivaa ja 43 kuljetusalusta. Toisessa maailmansodassa Suomi, Saksa ja Neuvostoliitto laskivat Suomenlahteen yhteensä noin 70 000 miinaa.
Vuonna 1978 Pietarin edustalle alettiin rakentaa jättiläismäistä Pietarin tulvapatoa, jonka piti suojata kaupunkia tulvilta. Se valmistui 2011.
Kesällä 2015 Venäjä kiinnostui jälleen Suomenlahden saarista ja alkoi raivata miinoja Suomenlahden ulkosaarista.
Hyperpyreksia
Hyperpyreksia tarkoittaa poikkeuksellisen korkeaa kuumetta, joka voi pahimmillaan aiheuttaa pysyviä elinvaurioita tai kuoleman. Pahanlaatuinen hyperpyreksia on erillinen oireyhtymänsä, jossa kuume voi nousta peräti 42–45 asteeseen. Hyperpyreksian voi aiheuttaa muun muassa vakava-asteinen serotoniinisyndrooma, verenmyrkytys, mononukleoosi, lämpöhalvaus ja tiettyjen lääke- ja huumausaineiden väärinkäyttö. Yleisten virus- ja bakteeri-infektioiden aiheuttama kuume nousee vain harvoin vaarallisen korkeaksi.
Hyperpyrektisessa tilassa oleva potilas on saatava välittömästi hoitoon: yli 42 asteen lämpötila voi aiheuttaa potilaalla aivovaurion tai jopa kuoleman.
Lähteet
Fever
Wattitunti
Isommassa mittakaavassa, esimerkiksi energian tuotannossa ja voimalaitoksista puhuttaessa, käytetään megawattituntia, MWh (1 MWh = 1 000 kWh), gigawattituntia, GWh (1 GWh = 1 000 000 kWh) tai terawattituntia, TWh (1 TWh = 1 000 000 000 kWh).
SI-järjestelmässä energian varsinainen yksikkö on joule, joka on toisessa muodossa wattisekunti; siten 1 kWh = 3,6 MJ.
Monikerrat
Kilo, mega, giga ja tera ovat useimmiten käytetyt etuliitteet.
Antonio Cassano
Antonio Cassano (s. 12. heinäkuuta 1982 Bari, Italia) on pelaajauransa jo lopettanut italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Aiemmin hän on edustanut italialaisseuroja Baria, Romaa, Sampdoriaa, Milania, Inter Milania ja Parmaa, sekä espanjalaista Real Madridia.
Seurajoukkueet
Cassano kasvoi Barin vanhassakaupungissa Barivecchiassa ja aloitti jalkapalloilun kaupungin kaduilla, jossa paikallisseura AS Barin kykyjenetsijä hänet huomasi. Edustusjoukkue- ja Serie A -debyyttinsä Barissa Cassano teki 17-vuotiaana Lecceä vastaan joulukuussa 1999 ja jo toisessa ottelussaan Interiä vastaan hän teki maalin. Barissa hän pelasi aina vuoteen 2001 asti, jolloin lukuisista suurseurojen tarjouksista Cassano valitsi Roman. Hän kertoi valinneensa Roman, koska hänen idolinsa Francesco Totti pelasi kyseisessä joukkueessa. Nuoresta iästään huolimatta Cassano oli kehittynyt hyökkäävänä keskikenttäpelaajana. Romassa hän todisti omaavansa loistavan tekniikan ja pystyi myös tekemään maaleja. Parhaimmillaan Cassano teki 14 maalia kaudella 2003–2004. Roman maksama hinta Cassanosta oli myös samalla Italian historian kallein alle 20-vuotiaasta maksettu summa.
Tammikuussa 2006 Cassano siirtyi espanjalaiseen Real Madridiin, jossa ei kuitenkaan onnistunut saamaan juurikaan peliaikaa. Kesällä 2007 hän siirtyi vuoden lainasopimuksella kotimaahansa genovalaisen Sampdorian riveihin. Kausi oli Cassanolle menestys loukkaantumisista ja viiden ottelun pelikiellosta huolimatta, ja kesällä 2008 siirrosta tuli pysyvä, kun pelaaja ja seura tekivät vuoteen 2013 ulottuvan sopimuksen. Rahaa siirrossa ei liikkunut, mutta Real Madrid saa 5–7 miljoonan euron korvauksen mikäli Cassano siirtyy lähivuosina toiseen seuraan.
Seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 hänet valittiin joukkueen varakapteeniksi. Hänen kautensa sujui kokonaisuudeltaan hyvin ja erityisesti tammikuussa siirtoikkunan aikana hankitun Giampaolo Pazzinin kanssa Cassanon yhteispeli sujui loistokkaasti ja heitä verrattiin muun muassa takavuosien Gianluca Viallin ja Roberto Mancinin muodostomaan hyökkäysduoon. Hän pelasi kauden aikana lopulta 35 sarjaottelua ja teki niissä 12 maalia.
Cassano ajautui Sampdorian seurajohdon kanssa riitoihin arvosteltuaan tätä avoimesti ja lopulta seura päätti hyllyttää hänet lokakuussa 2010. Milanin puheenjohtaja Silvio Berlusconi ilmoitti milanolaisseuran hankkivan Cassanon riveihinsä tammikuun 2011 siirtoikkunan aikana. 22. elokuuta 2012 Cassano siirtyi Milanista paikallisvastustaja Internazionaleen. Kuitenkin jo kauden jälkeen hän jatkoi matkaansa Milanosta Parmaan. Parmassa kului kaksi kautta, jonka jälkeen hän teki kolmannen paluun Sampdoriaan. Hän teki Sampdorian kanssa kahden kauden sopimuksen, kausiksi 15-17, mutta kesken kauden 16-17 hänet hyllytettiin nuorempien pelaajien tieltä ja hän purki sopimuksensa.
Hän koitti vielä paluuta tehdessään try-out sopimuksen Hellas Veronan kanssa 2017, mutta ilmoitti jo ennen kauden alkua menettäneensä palon jalkapalloon ja purkavansa sopimuksensa. Vielä 2018 hän oli lähdössä Serie C:n Virtus Entellaan, mutta muutaman päivän jälkeen ilmoittikin lopettavansa.
Maajoukkue
Cassano teki debyyttinsä Italian maajoukkueessa vuonna 2003 Puolaa vastaan, jossa hän myös teki samalla ensimmäisen maalinsa. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 2004 EM-karsinnoissa, jossa hän pelasi kaikissa kolmessa alkulohkon ottelussa ja teki kaksi maalia. Cassano pelasi kesän 2008 EM-lopputurnauksessa sekä kesän 2012 EM-lopputurnauksessa. Cassanon maajoukkueura päättyi vuoden 2014 MM-kisoihin. Ensimmäisessä ja ainoassa MM-lopputurnauksessaan Cassano tuli kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle, kun Italia jäi turnauksessa alkulohkoon. Kaiken kaikkiaan hän pelasi 39 maaottelua ja teki niissä kymmenen maalia.
Muuta
Cassano tunnettiin kuumaverisenä ja tunteikkaana ongelmapelaajana, joka olisi taitojensa puolesta voinut olla hyvinkin yksi nykyjalkapallon suurimmista tähdistä, mutta joka pilasi loistomahdollisuutensa riitoihin. Hän on joutunut suhteellisen lyhyellä urallaan jo monesti riitoihin seurajohdon kanssa kuten kävi niin Romassa, Real Madridissa, ja Sampdoriassa.
Monet muistavat Cassanon itkukohtauksen kaudella 2007–2008 ottelussa Fiorentinaa vastaan. Tilanne käynnistyi, kun erotuomari näytti Cassanolle keltaista korttia hänen huudeltuaan jotain linjatuomarille. Varoitus tiesi Cassanolle pelikieltoa Sampdorian seuraavasta ottelusta Romaa, Cassanon entistä seuraa, vastaan. Cassano oli luonnehtinut Roma-ottelua elämänsä tärkeimmäksi peliksi ja kun hän näki keltaisen kortin, meni hän ikään kuin šokkiin, alkoi itkeä ja hakkasi nurmea.
La Grande Écurie et la Chambre du Roy
thumb|300px|Versaillesin palatsi 1722. Linnan kappeli on oikealla ja La Grande Écurie luonnollisesti soittaa joukkojen katselmuksessa.
La Grande Écurie et la Chambre du Roy on vuonna 1966 perustettu kamarimusiikkiyhtye, joka on keskittynyt pääsääntöisesti soittamaan barokkimusiikkia aikakauden soittimia käyttäen. Orkesterin perustamisen keskeisenä voimahahmona oli ranskalainen oboensoittaja Jean-Claude Malgoire ja hänen muusikkoystävänsä.
Tausta
Orkesterin perustaja ja hänen ystävänsä kysyivät toisiltaan, miten ”autenttista” 1600- ja 1700-lukujen musiikin tulkinta oikein oli. Vastauksena kysymykseen oboen- ja englannintorven soittaja Jean-Claude Malgoire saattoi lisätä ansioluetteloonsa kapellimestarin ja musikologin ammatit sekä teatterin ja orkesterin vetäjänä toimimisen, sillä kysymykset johtivat hänen johdollaan toimivan ”La Grand Écurie et la Chambre du Roy” -kamariorkesterin perustamiseen.
Orkesterin ohjelmana on noudattaa aina Frans I:n aikoihin asti ulottuvaa perinnettä, mutta luonnollisesti keskeinen paino on barokkimusiikissa. Voidaan jopa leikkisästi sanoa, orkesterin kaksiosaisen nimityksen perusteella, että La Grande Écurie koostuu instrumenteista, jotka pitävät melua (trumpetit ja tamburiinit), ja vastaavasti La Chambre du Royn instrumentit ovat miellyttäviä kuunnella (oboet ja viulut).
Orkesteri saa tukea Ranskan valtion opetusministeriön budjettivaroista.
Levytykset
thumb|200px|right|Jean-Claude Malgoire johtaa La Grande Écyrie et La Chambre du roy orkesteria J.S. Bach L'Art de la Fugue-äänityksen kansikuvassa.
Heike Henkel
Heike Henkel (o.s. Redetzky, s. 5. toukokuuta 1964 Kiel) on saksalainen entinen korkeushyppääjä. Henkel saavutti korkeushypyssä lukuisia arvokisamitaleita ja oli 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun aikoina maailman terävimmällä huipulla lajissaan.
Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, hopeisen, Henkel saavutti 1988 EM-hallikisoista Budapestista. Vuotta myöhemmin Budapestin MM-hallikisoissa hän oli pronssilla. 1990 Glasgow'n EM-hallikisoista hän saavutti kultaa kuten myös myöhemmin samana vuonna Splitin ulkoratojen EM-kisoista. 1991 hän voitti MM-kultaa sekä Sevillan halli-MM-kisoista että Tokion ulkoratojen MM-kisoista. Henkel jatkoi kultaputkeaan myös 1992 EM-hallikisoissa ja myöhemmin samana vuonna Barcelonan olympialaisissa. 1993 Toronton MM-hallikisoista hän saavutti hopeaa ja 1995 Barcelonasta pronssia.
Vuonna 1992 Henkel valittiin vuoden yleisurheilijaksi ja kotimaassaan Saksassa vuoden urheilijaksi.
Lentopallon miesten supersarjan kausi 1997–1998
Lentopallon miesten supersarjan kausi 1997–1998 oli kausi, jolloin kyseistä sarjatasoa pelattiin toisen kerran.
Runkosarja
Karsinnoissa sarjapaikkansa säilyttivät Ajo ja Albatross.
PARTECO
PARTECO on lyhenne suomalaisesta tutkimus- ja kehityshankkeesta nimeltä Participatory Economy and Beyond: Developing tools and processes for open and participatory knowledge creation and content production. Hankkeessa tutkitaan sosiaalista mediaa, ideamarkkinoita ja osallistumistaloutta.
PARTECO-hanketta johtaa Tampereen yliopiston hypermedialaboratorio, ja tutkimuskumppaneina ovat Journalismin tutkimusyksikkö sekä Tampereen ammattikorkeakoulu. Tutkimusta rahoittavat Tekes, Aina Group, A-lehdet, Ericsson, Tuotantoyhtiö Energia, Professia ja Mediamaisteri Group.
Hankkeen ensimmäisenä tuloksena syntyi kirja nimeltä ''Community Created Content. Law, Business and Policy''. Kirjan kirjoittivat Herkko Hietanen, Ville Oksanen ja Mikko Välimäki Turre Legal Oy:stä. Sosiaalisen median liiketoimintamallien pohdiskelua jatkoivat Cai Melakoski, Helena Tirronen ja Sohvi Sirkesalo Tampereen ammattikorkeakoulusta. Heidän tekemänsä selvitys ''"Himottaa, mutta pelottaa?" Suomalaisen sisältötuotantoalan näkemyksiä osallistumistaloudesta ja sosiaalisesta mediasta'' julkaistiin 29. huhtikuuta 2007.
PARTECO on kaksivuotinen hanke. Se päättyy kesällä 2008.
PARTECO on myös PARTECO-niminen italialaisyritys, joka valmistaa elementtejä puhdashuoneisiin. Yrityksen toimipiste on Milanossa, ja se on harjoittanut liiketoimintaa jo parikymmentä vuotta.
Reposaaren kirkko
Reposaaren kirkko on Porin Reposaaressa sijaitseva kirkkorakennus, joka muistuttaa tyylillisesti norjalaisia tunturikirkkoja. Kirkon suunnittelijasta ei ole säilynyt tietoa, mutta oletettavasti rakennuspiirustukset on tilattu Tukholmasta. Se valmistui vuonna 1876 ja vihittiin samana vuonna käyttöön 9. heinäkuuta. Kirkko soveltui aluksi vain kesäkäyttöön, talvikäyttöön sopivaksi se muutettiin vuonna 1902. Sitä korjailtiin myös vuonna 1906, jolloin sinne asennettiin myös Felix Frangin maalaama alttaritaulu.
Kirkko on muodoltaan kuusikulmainen, sen kellotapulin ollessa kahdeksankulmainen. Kirkon suunnittelijaa ei tunneta, sen piirustukset tilattiin aikoinaan Tukholmasta. Kattomaalauksista on vastannut professori Lennart Segerstråle, joka maalasi ne vuonna 1928. Kirkon urut ovat peräisin vuodelta 1940, ja ne ovat 11-äänikertaiset.
Kirkko on nykyisin suosittu nähtävyys sekä vihkimiskirkko. Sen puistossa myös sijaitsee Wäinö Aaltosen veistämä torpedovene S2:n muistomerkki.
Volter Kilpi
Volter Adalbert Kilpi (vuoteen 1886 Ericsson; ) oli suomalainen kirjailija. Hänen pääteostaan Alastalon salissa (1933) on usein pidetty kaikkien aikojen parhaana suomalaisena romaanina. Vuoden 1992 syksyllä Helsingin Sanomien järjestämässä kilpailussa se valittiin sellaiseksi puolivirallisestikin.