cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
CIMIC
CIMIC rauhanturvatehtävässä
Suomalaisia CIMIC-tehtävissä on Afganistanissa suoraan ISAF:n komentajan alaisina. Heidän tehtävänään on ylläpitää yhteyksiä paikalliseen väestöön, kerätä jatkuvasti tietoa paikallisista olosuhteista toimenpiteistä päättämisen tueksi.
Opetusta CIMIC-tehtäviin tarjoaa Suomessa Puolustusvoimien kansainvälinen keskus suomalaiseen rauhanturvajoukkoon käskettäville.
CIMIC ja hallituksista riippumattomat järjestöt
CIMIC:in toimiessa suppeimman ja operatiivisimman näkemyksen mukaisesti riippumattomat kansalaisjärjestöt ovat esittäneet, että CIMICin mahdollinen tiukka koordinaatio militarisoi humanitaarisen avun ja tällä tavalla vaikeuttaa kansalais- ja avustusjärjestöjen omien päämäärien toteutumista. Toiminnallisen tehokkuuden edellyttämän koordinaation ja laajempien humanitaaristen tavoitteiden kompromissina tarjoaa CIMIC ehdotuksia kansalais- ja avustusjärjestöille mahdollisiksi avustuskohteiksi.
Katariina ja Munkkiniemen kreivi
Katariina ja Munkkiniemen kreivi on vuonna 1943 valmistunut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Ossi Elstelä.
Rattle and Hum
Rattle and Hum on irlantilaisen rock-yhtye U2:n kuudes studioalbumi. Se on osittain myös livealbumi, sillä se sisältää myös yhtyeen vuoden 1987 kiertueella äänitettyjä live-kappaleita. Albumin on tuottanut Jimmy Iovine, ja sen julkaisi Island Records 10. lokakuuta 1988. Albumi seurasi erittäin menestyksekästä The Joshua Tree -albumia, ja se on musiikilliselta tyyliltään jatkoa The Joshua Treen aloittamalle amerikkalaiseen musiikkiin keskittyvälle teemalle. Albumilla on läsnä yhä enemmän vaikutteita blues rockista, folk rockista ja gospel-musiikista. Rattle and Hum on taltioitu myös konserttielokuvaksi.
Katariina ja Munkkiniemen kreivi
Sotavuosina valmistuneen eskapistisen melodraaman pääosissa ovat Regina Linnanheimo ja Leif Wager. Rooli oli Wagerin ensimmäinen merkittävä elokuvatyö, ja hänestä tuli 1940-luvun suosituimpia suomalaisia miesnäyttelijöitä. Elokuvan tunnetuin kohtaus on Wagerin tulkitsema, Nils-Eric Fougstedtin säveltämä ja Reino Hirvisepän sanoittama laulu Romanssi (”Sua vain yli kaiken mä rakastan”) puistolammen rannalla.
Rattle and Hum
Albumin tarkoituksena oli esittää U2 osoittamassa kunnioitustaan rockin legendoille, minkä vuoksi se sai osakseen myös kritiikkiä. Huolimatta albumin ja elokuvan ristiriitaisesta vastaanotosta Rattle and Hum myi kansainvälisesti yli 14 miljoonaa kappaletta ja nousi listaykköseksi monissa maissa. Albumin ensimmäinen single ”Desire” oli U2:n ensimmäinen listaykkönen Britannian singlelistalla, ja Yhdysvalloissa se oli Billboard Hot 100 -listan kolmas. Rattle and Humin osakseen saama arvostelu kuitenkin vaikutti yhtyeen uraan siinä määrin, että seuraava albumi Achtung Baby oli musiikillisesti täysin uudenlainen U2-albumi.
Albumi sisältää kaksi lainakappaletta: The Beatlesin "Helter Skelter" ja Bob Dylanin "All Along the Watchtower". Muut kappaleet paitsi "Van Diemen´s Land" ovat yhtyeen laulaja Bonon sanoittamia. "Van Diemen`s Land" on yhtyeen kitaristin The Edgen sanoittama ja laulama. Albumilla vierailee myös blueskitaristi B. B. King kappaleessa "When Love Comes to Town".
Katariina ja Munkkiniemen kreivi
Katariina ja Munkkiniemen kreivi -elokuvan tapahtumaympäristönä on 1860-luvun Helsinki, ja kohtalon tiet vievät myös Kööpenhaminaan ja Roomaan. Elokuvan aikajänne on seitsemisen vuotta. Muonamiehen tytär Katariina ja Munkkiniemen kreivi Mauritz ovat rakastuneet toisiinsa, mutta tie yhteiseen onneen on ohdakkeinen. Sääty-yhteiskunta asettaa tarkat rajat ihmisten välisille suhteille, alati vaanivat kulkutaudit kääntävät ihmisten suunnitelmat hetkessä ylösalaisin, epäsäätyiset rakkaudet koetetaan tuhota viekkailla juonilla.
Katariina ja Munkkiniemen kreivi oli yleisömenestykseltään ensi-iltavuoden ylivoimainen ykkönen. . Myös ”Romanssi” oli sota-ajan suosituimpia suomalaislauluja. Elokuva on esitetty suomalaisilla televisiokanavilla useaan otteeseen. Ensimmäisessä televisioesityksessään 1965 se keräsi puolisen miljoonaa katsojaa. Seuraavana vuonna elokuva sai noin 1 360 000 katsojaa.
Juoni
Tarina ajoittuu vuoden 1860 paikkeille. Munkkiniemen nuori kreivi Mauritz Armborg ja kartanossa työskentelevä Katariina kuhertelevat keskenään, mutta heidän rakkautensa tiellä seisoo Mauritzin isoäiti Yvonne Armborg. Kalastaja Elias Jahnukainen haluaisi naimisiin Katariinan kanssa, mutta neito välttää antamasta suoraa vastausta kosintaan. Mauritzin haaveena on viulistin ura, hän mielii opiskelemaan säveltaiteita ulkomaille. Yvonne Armborg ei suvaitse Katariinaa Mauritzin elämässä. Niinpä juonikas isoäiti päättää rahoittaa Katariinan myötäjäiset, jos tyttö nai Eliaksen. Mauritzia yritetään ohjata avioliiton satamaan viehkeän tukholmattaren, Ingeborg Liliecronan kanssa. Ingeborg tulee vierailulle Munkkiniemeen, mutta Mauritz ei lämpene hänelle. Sen sijaan Mauritz ja Katariina kehittävät pakosuunnitelman: he aikovat matkata Kööpenhaminan kautta Roomaan. Rakastavaiset tapaavat toisensa Halikon majatalossa, missä he viettävät eräänlaisen ”hääyön”. Aamun sarastaessa Mauritz lahjoittaa Katariinalle kaulukorun, joka on Armborgien vanha sukukalleus. Eräs Yvonnen palvelija on kuitenkin päässyt vihille rakastavaisten pakoaikeesta ja kertonut asiasta matriarkalle. Mauritzin ja Katariinan yhteinen matka tyssää siihen, että kuski tuo Katariinan takaisin Munkkiniemeen Yvonnen määräyksen mukaisesti.
Tuhoon tuomitun rakkauden musertama Katariina koettaa riistää itseltään hengen heittäytymällä rantakalliolta kohti kuolemaa. Lähistöllä souteleva Elias pelastaa neidon merestä. Katariina suostuu järkiavioliittoon Eliaksen kanssa. Mauritz on jatkanut matkaansa Kööpenhaminaan ja riutunut siellä useita viikkoja ankaran sairauden kourissa. Ingeborg saapuu tapaamaan kreiviä. Hän saa Mauritzin lähtemään mukaansa Roomaan valehtelemalla tälle, että myös Katariina on saapuva ikuiseen kaupunkiin Yvonnen seurassa. Mauritz romahtaa, kun Yvonne tulee Roomaan yksin ja kertoo, että Katariina on nainut Eliaksen. Köyhään Katajanokan kaupunginosaan Eliaksen kanssa muuttanut Katariina synnyttää pojan, joka saa nimekseen Mauritz. Elias vannoo rakastavansa lastaan kuin omaansa.
Kuluu seitsemän vuotta. Mauritz Armborgin avioliitto on onneton, sillä hän ei saa Katariinaa mielestään. Suomessa eletään 1860-luvun lopun nälkävuosia. Katariinan aie saada poikansa hyvään kouluun kaatuu siihen, että pojan virallinen isä, Elias Jahnukainen on liian alhaista säätyä. Eräänä päivänä pikku-Mauritz katoaa. Katariina löytää hänet maaherratar Elisabeth Gerhardin talosta. Oman poikansa kuolemalle menettänyt Elisabeth haluaisi ottaa Mauritzin suojiinsa, mutta Katariina ei suostu. Rutto muuttaa Katariinan mielen, sillä Elias saa tartunnan ja kuolee. Katariina päättää jättää poikansa maaherrattaren hoivaan. Hän jättää pojalleen muistoksi kreivi Mauritzilta saamansa kaulakorun. Elisabeth ja poika matkustavat Roomaan, missä pikku-Mauritz ja kreivi Mauritz tapaavat toisensa. Nähdessään kaulakorun pikku-Mauritzilla kreivi käsittää että poika on Katariinan. Mauritzin ja Ingeborgin jo alun perin heikkorakenteinen avioliitto romahtaa lopullisesti, kun kreivi lupaa matkustaa pikku-Mauritzin kanssa Suomeen. Itsensä onnettomaksi tunteva vaimo suostuu avioeroon. Kreivi Mauritz ja pikku-Mauritz otetaan Munkkiniemessä juhlallisesti vastaan. Katuva Yvonne tunnustaa Mauritzille katalat juonensa. Kreivi antaa isoäidilleen anteeksi. Yvonne ihastuu pikku-Mauritziin. Kun hän huomaa vanhan sukukorun pojan kaulassa, hän käsittää olevansa tämän isoäiti.
Myös Katariina on saanut tiedon poikansa paluusta Suomeen. Kreivi Mauritz muistelee Katariinaa, menetettyä rakkauttaan, puistossa lammen rannalla... Mauritzin ja Katariinan rakkauden alkulähteillä. Hän laulaa tuttua sävelmää rakkaudesta tietämättä, että Katariina on aivan lähellä, puiden siimeksessä. Haikeat sävelet johdattavat Katariinan askeleet Mauritzin luo. Ikuiseksi vannottu rakkaus ei ole haalistunut seitsemässä vuodessa. Kimaltelevan puistolammen äärellä Mauritz ja Katariina antautuvat syleilyyn. Kreivi pyytää Katariinaa tulemaan luokseen kotiin, ”meidän kotiimme”.
Tuotanto
Alun perin tarina Katariina ja Munkkiniemen kreivi julkaistiin jatkokertomuksena oululaisessa Sirpale-lehdessä. Sen kirjoittajaksi mainittiin nimimerkki Kleopatra. Kirjana tarina julkaistiin vuonna 1940. Alkuteksteissä romaanin kirjoittajaksi on ilmoitettu nimimerkki Tuulikki Kallio, jonka takana oli Kaarina Kaarna. Alkuperäisromaanissa Mauritzin nimi oli Gustav, hän haaveili viulistin uran sijasta taidemaalarin ammatista ja Rooman sijasta Gustav oli matkannut Pariisiin.
Näyttelijöiden pukukankaat oli hankittu syksyllä 1940 sittemmin rauennutta elokuvahanketta Kaarina Maununtytärtä varten. Katariina ja Munkkiniemen kreivin kuvauksia jouduttiin siirtämään vuodella jatkosodan syttymisen tähden. Keväällä 1941 Mauritzin rooliin koekuvattiin Helge Hansilaa, mutta lopulta päädyttiin nousevaan tähteen Leif Wageriin. Hevoskuski Hansin osaan kaavailtiin Vilho Auvista, mutta siihen valittiin Sasu Haapanen.
Vuonna 1941 Yrjö Nortan oli määrä ohjata elokuva, mutta seuraavana keväänä Särkkä sanoutui irti yhteistyöstä Nortan kanssa, ja ohjaajaksi valittiin Elstelä, joka myös lavasti elokuvan. Elstelä halusi tunnussävelmän eli Romanssin sanoituksesta niin ”makean” kuin mahdollista. Hän tilasi sanoituksen Reino Hirvisepältä puhelimitse Viipurista pikatyönä. Hirviseppä lupasi valmiin sanoituksen varttitunnissa.
Katariina ja Munkkiniemen kreivi kuvattiin kesällä ja syksyllä 1942. Ulkokuvia otettiin Herttoniemen kartanon alueella. Roomalaista pensionaattia esitti rakennus Helsingissä Kalliolinnantie 12:ssa. Maaherran residenssin ulkokuvat otettiin Itäisellä Puistotiellä Kaivopuistossa. Mauritzin ja Ingeborgin Rooman-asuntoa esitti Björnholmin kartano eli Sinebrychoffin huvila Espoon Karhusaaressa. Studiona toimi SF-studio 1.
Katariina ja Munkkiniemen kreivi on julkaistu myös VHS:nä ja DVD:nä.
Vastaanotto
Helsingin Sanomissa Paula Talaskivi kirjoitti: ”Pelkästään ajanvietteeksi ajateltuna, romanttisen koreana 'verryttelyotteenakaan' ei näin viikkolehtitasoinen - - tuote saisi enää päästä julkisuuteen, sehän kelpaa vain vähimmän vaativalle yleisönosalle”. Wagerin roolisuoritukselle annettiin kiitosta, ja hänelle toivottiin vastaisuudessa psykologisesti syvällisempiä elokuvatehtäviä. Linnanheimoa pidettiin hieman liian kypsänä viattoman neitsyen osaan. Fougstedtin musiikki sai hyvät arvostelut.
Televisiokriitikko Arto Pajukallio näkee elokuvan vellovissa tunteissa myös tahatonta komiikkaa.
Dolfiinit
Dolfiinit (Coryphaenidae) on ahvenkalaheimo trooppisten ja subtrooppisten valtamerten kaloja. Heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku Coryphaena, johon kuuluu ainoastaan kaksi lajia dolfiini (C. hippurus) ja pikkudolfiini (C. equiselis). Dolfiinit tunnistaa suuresta päästä, suipponevasta ruumiista ja vahvasti halkoisesta pyrstöstä. Selkäevä on pitkä ja loistavan vihreä. Dolfiini kasvaa noin 1,5 metrin mittaiseksi ja pikkudolfiini siitä puolet lyhyemmäksi. Dolfiinikoiras on naarasta suurempi. Dolfiinit syövät toisia pieniä kaloja. Ne vierailevatkin mielellään kelluvien sargassolevälauttojen luona koska niiden seasta löytyy usein saalista.
Argentiinan Grand Prix 1953
Argentiinan Grand Prix 1953 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. tammikuuta 1953 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla Buenos Airesissa. Kilpailu oli kauden avauskilpailu, ja sen voitti hallitseva maailmanmestari Alberto Ascari. Kilpailu oli F1-historian ensimmäinen Euroopan ulkopuolella ajettu F1-kilpailu lukuun ottamatta Indianapolis 500 -kilpailuja.
Kilpailuun osallistui kuusi argentiinalaista kuljettajaa, ja siksi yleisöä oli kerääntynyt joukoittain radan puolelle asti, mistä aiheutui häiriöitä ennen kilpailua sekä sen aikana. Kun Giuseppe Farinan auto ajautui katsojien aiheuttaman häiriön vuoksi väkijoukon sekaan, useita loukkaantui ja ainakin kymmenen kuoli, mutta Farina selvisi tilanteesta jalan loukkaantumisella.
Kilpailu oli Ferrarin ylivoimaa erikoisvalmisteisen moottorin ansiosta, mutta kotiyleisön iloksi Maseratin José Froilán González ajoi kolmanneksi.
A Collection of Michael Jackson’s Oldies
A Collection of Michael Jackson’s Oldies on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin ensimmäinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1972. Levy sisältää sekä Jacksonin että hänen yhtyeensä The Jackson 5 kappaleita.
Kappaleet
CD 1
Lvivin alue
Lvivin alue on hallinnollinen alue Länsi-Ukrainassa. Alueen pääkaupunki on Lviv. Lviv sijaitsee linnuntietä noin 470 ja rautateitse 575 kilometriä Ukrainan pääkaupunki Kiovasta länteen.
Lvivin alueen naapureina ovat pohjoisessa Volynian alue, idässä Rivnen ja Ternopilin alueet, etelässä Ivano-Frankivskin ja Taka-Karpatian alueet. Lännessä Lvivin alue rajoittuu Puolaan, jonka kanssa sillä on 278 kilometriä yhteistä rajaa.
Lvivin alue perustettiin 4. joulukuuta 1939. Lvivin alueen pinta-ala on 21 833 neliökilometriä.
Väestö ja suurimmat kaupungit
Alueen väkiluku oli vuoden 2021 alussa 2 497 750. Lvivin alueen asukkaista kaupunkilaisia oli 61,1 prosenttia.
Vuonna 2015 tehdyn tutkimuksen mukaan Lvivin alueen väestöstä oli uskonnoltaan kreikkalaiskatolilaisia 59%, ortodokseja 30%, tarkemmin määrittelemättömiä kristittyjä 6%, roomalaiskatolilaisia 2% ja protestantteja 1%. Yksi prosentti määritteli itsensä uskonnottomaksi ja saman verran ei osannut vastata kysymykseen. Lvivin alue on kreikkalaiskatolilaisuuden vahvinta kannatusaluetta Ukrainassa.
Alueen suurimmat, yli 20 000 asukkaan kaupungit olivat (2021): Lviv (721 510 as., Ukrainan 7. suurin kaupunki), Drohobytš (74 610 as.), Tšervonohrad (65 180 as.), Stryi (59 608 as.), Sambir (34 444 as.), Boryslav (32 913 as.), Novojavorivsk (31 280 as.), Truskavets (28 474 as.), Novyi Rozdil (28 081 as.), Zolotšiv (23 986 as.), Brody (23 335 as.), Sokal (20 659 as.), ja Stebnyk (20 398 as.).
Hallinnollinen jako vuodesta 2020
Ukrainan korkein neuvosto päätti heinäkuussa 2020 Lvivin alueen piirien uudeksi lukumääräksi seitsemän. Alueuudistuksessa esimerkiksi kaikki alueen kaupungit liitettiin osaksi piirejä. Piirien perustiedot löytyvät oheisesta taulukosta. Useat piireistä olivat olemassa jo ennen heinäkuuta 2020. Niiden pinta-ala ja väkiluku tyypillisesti kasvoi huomattavasti uuden piirijaon johdosta.
Paikallistasolla asutus keskittyy 44 kaupunkiin (joissa on yhteensä kuusi kaupunkipiiriä), 34 kaupunkimaiseen taajamaan ja 1 850 kylään.
Hallinnollinen jako ennen vuotta 2020
Lvivin alue oli ennen Ukrainan kesän 2020 hallinnollista uudistusta jaettu aluehallinnon toisella tasolla 20 piiriin ja 9 kaupunkipiiriin (2014).
Konstantin
Konstantin on miehen etunimi, joka johtuu latinan sanasta constans (pysyvä, vakaa, muuttumaton). Nimen eri muodoissaan on tehnyt laajalti suosituksi Rooman ensimmäinen kristitty keisari Konstantinus Suuri.
Suomessa nimi Konstantin on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3 559 miehelle ja ainakin kahdelle naiselle. Nimestä on käytössä myös lyhentymämuodot Kosti ja Konsta. Konstantinin nimipäivä on 21. toukokuuta.
Hallitsijoita
Konstantinus- ja Konstantinos -nimiset Rooman ja Bysantin keisarit on lueteltu sivulla Konstantinus.
Cherry Bullet
Cherry Bullet on eteläkorealainen seitsenjäseninen tyttöyhtye, joka debytoi singlealbumilla Let's Play Cherry Bullet tammikuussa 2019. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Haeyoon, Yuju, Bora, Jiwon, Remi, Chaerin ja May. Yhtyeeseen kuului alun perin kymmenen jäsentä, mutta Mirae, Kokoro ja Linlin lähtivät joulukuussa 2019. Yhtyeen levy-yhtiönä toimii FNC Entertainment.
Kaj Karlsson
Kaj Håkan Karlsson (s. 8 maaliskuuta 1935 Helsinki ) on suomalainen kemisti. Hän on ollut Åbo Akademin epäorgaanisen kemian professori 1972–1998. Hänen tutkimusalaansa on korkealämpötilakemia, varsinkin silikaattilasit.
Karlsson suoritti tutkintonsa Teknillisessä korkeakoulussa Helsingissä aloittaen opintonsa 1953 ja valmistuen diplomi-insinööriksi 1960. Hän suoritti myös lasiteknologian tutkinnon Sheffieldin yliopistossa 1963. Hän valmistui tekniikan lisensiaatiksi 1968 ja tekniikan tohtoriksi 1971. 1960-luvulla hän työskenteli Nuutajärven lasitehtaalla(silloin osa Oy Wärtsilä Ab:tä) insinöörinä 1962-1963 ja teknisenä päällikkönä 1963-1970. Hän työskenteli myös Arabian palveluksessa ja siirtyi sitten Turkuun Åbo Akademiin, jossa hän aloitti ensin määräaikaisena epäorgaanisen kemian professorina 1970-1972 ja sittemmin vakinaisena professorina 1972–1998.
Sakari Pälsi
Tausta
Sakari Pälsin vanhemmat olivat talollinen Jooseppi Pälsi ja Iida Matilda Hällfors. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin uudesta yhteiskoulusta 1903 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian lisensiaatiksi 1917 sekä filosofian tohtoriksi 1936. Pälsi teki tutkimusmatkoja Mongoliaan 1909–1910, Koillis-Siperiaan 1917–1919 sekä myöhemmin muun muassa Kanadaan ja Balkanille. Hän oli Kansallismuseon palveluksessa vuodesta 1909 alkaen ja oli siellä amanuenssina vuodesta 1920, intendenttinä vuodesta 1933 ja esihistoriallisen osaston johtajana 1938–1946. Pälsi oli Suomen Muinaismuistoyhdistyksen ja Kalevalaseuran työjäsen sekä Talonpoikaiskulttuurisäätiön oltermanni.
Arkeologina
Arkeologina Pälsi oli kiinnostunut erityisesti kivikaudesta. Hänellä oli merkittävä osuus hyvin säilyneen Antrean verkon löytämisessä. Se on yksi maailman vanhimmista tunnetuista kalastusvälineistä. alt=|pienoiskuva|Sakari Pälsi, [[G. J. Ramstedt ja J. G. Granö Pohjois-Mongolian Hangaivuorilla vuonna 1909.|200x200px|vasen]]thumb|Šamaani Ötsir-böö [[Mongoliassa vuonna 1909 Sakari Pälsin kuvaamana.|295x295px|vasen]] Pälsi teki vuosina 1917–1919 pitkän tutkimusmatkan Koillis-Siperian alkuperäiskansojen asuma-alueille. Matkan tarkoituksena oli kerätä alkeellisen kulttuurin tarjoamaa aineistoa Suomen esihistoriallisen tutkimuksen tarpeisiin. Pälsin tällä retkellä kuvaama Arktisia matkakuvia on varhaisen kansatieteellisen elokuvan aarre, joka on hämmästyttänyt asiantuntijoita ympäri maailmaa. Erittäin arvokas elokuvamateriaali oli välillä kadoksissa, mutta se löydettiin syksyllä 1976 helsinkiläisen keskusliikkeen ullakolta ja entisöitiin katselukuntoon.
Tutkimusretkillään kotimaassa ja ulkomailla Pälsi oli väsymätön etnografisten havaintojen tekijä ja dokumentoija. Hän kirjoitti monia matkakirjoja, kuten Mongolian matkalta, Arktisia kuvia ja Suomenlahden jäiltä. Siperian-matkalla kootusta Pohjankävijän päiväkirjasta on tullut suosittua lukemista, ja siitä on otettu uusia painoksia. Erno Paasilinna on verrannut Pälsin teosta matkakirjallisuuden suurimpiin klassikoihin.
Pälsi oli kiinnostunut perinteisistä elinkeinoista ja niitä harjoittavista yhteisöistä. Häntä arvostetaan yhteiskunnallisten esseiden kirjoittajana. Niistä esimerkki on metsätyömaita ja niiden oloja kuvaava Tukkimetsistä ja uittopuroilta, jossa huomio kiintyy myös tukkilaisromantiikan jo muunteleman elinkeinon kääntöpuoleen. Kansatieteen alalla, muun muassa saunasta ja puukoista kirjoittaessaan Pälsi joutui joitakin kertoja sanaharkkaan alan muiden edustajien, etenkin Kustaa Vilkunan kanssa.
Valokuvaajana
pienoiskuva|Sakari Pälsi kuvattuna [[Berliini|Berliinissä 1910-luvulla. ]] Teosten kuvituksesta käy ilmi Pälsin suuri valokuvaajan lahjakkuus. Kamerankäyttäjänä hän oli kiinnostunut "näppäilystä" eli tilannekuvauksesta jäykkien asetelmien sijaan. Näppäilkää hyviä kuvia on Pälsin vuonna 1930 julkaisema "käsivaraisen valokuvauksen opas". Ilmestymisajankohtanaan se edusti edistyksellistä tapaa kuvauskohteiden valinnassa ja kuvien rajauksessa. Museoviraston kokoelmissa on tuhansia Pälsin ottamia valokuvia koti- ja ulkomaanmatkoilta sekä arkeologisilta kaivauksilta.
Pälsi tallensi elinkeinohistoriaa ja kansan elämää myös elokuvakameralla. Hän oli yksi 1930-luvulla toimineen Kansatieteellinen Filmi Oy:n osakkaista ja dokumenttielokuvien tekijöistä. Ohjaamansa filmit Pälsi myös kuvasi itse käyttäen kevyttä 16 mm:n laitteistoa. Elokuvissaankin hän pyrki tilannekuvaukseen taiteellisten vaikutelmien sijaan. Pälsin filmejä on julkaistu Isien työt -kokoelmassa.
Kirjoittajana
Pälsin humoristisissa poikajutuissa minä-kertojan toverina seikkailee Fallesmannin Arvo ja juttujen alaotsikkona on lapsekkaita jutelmia. Kirjailija kehitti näihin kansatieteellisestikin osuviin pakinoihin erikoisen, välimerkittömän ja polveilevan virkerakenteen. Fiktiivisissä kirjoissaan hän kuvasi usein lapsuudenmaisemiaan. Romaanihenkilöiden esikuvina olivat oikeat maalaisihmiset muun muassa Lopen Sajaniemestä. Myös Fallesmannin Arvon esikuva on todellinen. Pälsin romaani Kova mies ja Nimetön on harvinainen, esihistoriaan sijoittuva kertomus, jonka aineksina on tieteellisesti pätevää tietoa muinaisuudesta. Muutamissa Pälsin kirjoissa on taiteilija Erkki Tantun piirroskuvitus.
Pälsillä oli harvinainen rooli F. E. Sillanpään toverina ja tukijana tämän vaikeina sota-ajan vuosina. Pälsi hakeutui ikämiehenä vapaaehtoiseksi jatkosodan rintamallekin, minkä tuloksena syntyi muun muassa teos sodanaikaisen Aunuksen elämästä.
Kaikkiaan Pälsi kirjoitti lähes 40 teosta. Hän oli myös ahkera journalisti, ja hän julkaisi satoja lehtikirjoituksia. Pälsin bibliografia on julkaistu teoksessa Memoria Saecularis Sakari Pälsi (1982). Lopen kirjastossa on tiettävästi maailman laajin Pälsin lehtikirjoitusten kokoelma. Pälsi sai useita merkittäviä kirjallisuuspalkintoja.
Hauta
Sakari Pälsin hauta on hänen oman toiveensa mukaisesti Lopen vanhan kirkon mäellä.
Aiheesta muualla
Luettelo Sakari Pälsin kirjoittamista lehtiartikkeleista
Piiloraita
Piiloraita on tavallisimmin albumin lopussa oleva musiikkiraita, jota ei ole merkitty albumin kansilehteen tai kappalelistaan.
Piiloraita-tyyppejä
Piiloraita on, kuten mainittu, kappale tai ääniraita, jota ei ole merkitty millään tavalla. Tavallisin tapa piilottaa ääniraita on lisätä se CD-levylle, yleensä albumin viimeisen kappaleen jälkeen. Albumin viimeisen kappaleen jälkeen on jonkin aikaa hiljaista, jonka jälkeen alkaa piiloraita.
CD-levylle voidaan myös tehdä niin sanottu 'nollaraita' (HTOA, eli Hidden Track One Audio), täten piilotettu ääniraita on sijoitettu ennen levyn ensimmäistä kappaletta, ja käyttäjä joutuu näin hakemaan raidan käsin; CD-soittimet eivät pysty hakemaan raitaa ennen CD-levylle asetettua aloituspistettä.
Myös vinyylilevyillä on julkaistu piiloraitoja. The Beatles -yhtyeen kappale ”Her Majesty” on teknisesti piiloraita, koska sitä ei mainita levyn kannessa eikä kappalelistassa.
Tunnettuja piiloraitoja
Nirvana-yhtyeen levyllä Nevermind kappale ”Endless, Nameless” on piilotettu viimeisen kappaleen jälkeen, kymmenen minuutin hiljaisuuden kohdalla.
Syitä
Raitoja piilotetaan eri syistä, joskus laillisista syistä. Ramones-yhtyeen kappale ”Carbona, not Glue” joutui tavaramerkkikiistaan, ja kappale julkaistiin täten piiloraitana. Clash-yhtyeen kappale ”Train in Vain” löytyy levyltä, mutta sitä ei mainita levyn kannessa. Syy tähän on se, että London Calling -levyn kannet olivat jo painettuja kun päätös lisätä kappale levylle tehtiin.
Useimmiten syy piiloraidan lisäykseen on vain humoristinen; levyn tekijä haluaa yllättää kuulijan.
Esimerkkejä
Suomalaisen Kyyria-yhtyeen jokaisella levyllä on piiloraita; ensimmäisen levyn piiloraita on ”In the Night”, toisen levyn piiloraita on lyhyt, puhuttu osuus levyn sanoituksesta, ja yhtyeen kolmannen ja viimeisen levyn piiloraita on kappale ”Agartha”.
Trimetyylialumiini
Trimetyylialumiini (C3H9Al) on alumiinin organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa katalyyttinä polymeerien valmistuksessa ja lähtöaineena elektroniikassa.
Ominaisuudet
Trimetyylialumiini on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste täytyy säilyttää suojakaasua sisältävissä säiliöissä, sillä se reagoi erittäin voimakkaasti ilman hapen ja veden kanssa muodostaen alumiinihydroksidia, alumiinioksidia, hiilidioksidia ja metaania. Reaktion tuloksena syntyvä metaani voi syttyä palamaan. Reaktio tapahtuu myös –18 °C:n lämpötilassa. Trimetyylialumiini esiintyy kiinteässä ja nestemäisessä olomuodossa tyypillisesti dimeerinä ja kaasumaisessa olomuodossakin dimeeriä esiintyy jonkin verran. Yhdiste liukenee aromaattisiin ja alifaattisiin hiilivetyihin sekä hieman dietyylieetteriin. Proottisten liuottimien kanssa se reagoi. Trimetyylialumiini on Lewis-happo. Yhdiste on voimakas pelkistin
Valmistus ja käyttö
Trimetyylialumiinia voidaan valmistaa metyylikloridin ja alumiinin välisellä reaktiolla. Reaktiossa syntyvä dimetyylialumiinikloridi pelkistetään natriumin avulla trimetyylialumiiniksi. Voidaan käyttää myös alumiinin ja magnesiumin seosta, jossa magnesium toimii pelkistimenä. Toinen tapa on transmetallaatioreaktio, jossa alumiini reagoi dimetyylielohopean kanssa.
Trimetyylialumiinia käytetään alkeenien polymeroinnissa käytettävien Ziegler–Natta-katalyyttien valmistamiseen. Orgaanisissa synteeseissä sitä käytetään myös metyloivana reagenssina, syklopropanoinneissa, ristikytkentäreaktioissa ja konjugaattiadditioissa. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa alumiinioksidiohutkalvoja kemiallisella kaasufaasipinnoituksella.
Moses Kiptanui
Moses Kipkore Kiptanui (s. 1. lokakuuta 1971 Marakwet, Kenia) on kalenji-heimoon kuuluva entinen huippujuoksija, päämatkanaan estejuoksu.
Vaikka Kiptanui oli koko 1990-luvun alkupuoliskon ylivoimaisin urheilija lajissaan, ei hän koskaan voittanut olympialaisten kultamitalia. Kiptanui oli ensimmäinen ihminen, joka alitti 3 000 metrin esteissä maagisen kahdeksan minuutin haamurajan. Vuonna 1991 hän voitti kahdeksan käymistään kymmenestä estejuoksukilpailusta. 1992 Barcelonan olympialaisista ehdoton ennakkosuosikki Kiptanui joutui jäämään pois, koska loukkaantumisen takia ei kyennyt osallistumaan Kenian olympiakarsintoihin.
Suurimmat saavutukset
1990: 1991: 1992: 1993: 1994: 1995: 1996: 1997:
Larisa Leisiö
Larisa Gennadievna Leisiö (o.s. Afonina; s. 1962, Zagorsk (nyk. Sergijev Posad), Moskovan alue) on taustaltaan venäläinen kielitieteilijä, joka työskentelee Itä-Suomen yliopiston venäjän kielen professorina. Hän on tutkinut muun muassa suomenvenäjää ja Venäjän vähemmistökieliä kuten samojedikieliin kuuluvaa nganasanin kieltä.
Leisiö opiskeli Leningradin valtionyliopistossa, josta valmistui filosofian maisteriksi (1985). Hän opiskeli edelleen Tampereen yliopistossa filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi (FL 1994, FT 2001). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2001) tarkasteli lauseiden rakenteellisia piirteitä suomenvenäläisten puheessa. Leisiö jakoi suomenvenäjän tutkimuksessaan kahdeksi eri aineistoryhmäksi (korpukseksi). Ensimmäisen aineistoryhmän puhujat polveutuvat Suomen kaupunkeihin lähinnä 1700-luvulta 1900-luvun alkuun saapuneista venäläisistä. Toisen aineistoryhmän puhujina ovat niin sanotut Kyyrölän venäläiset. Tutkimustyö oli otsikoitu Morphosyntactic convergence and integration in Finland Russian. Hänen väitöskirjatyötään ohjasi professori Marja Leinonen. Tampereen yliopiston uralilaisten kielien ja kielikontaktien dosentti hän on ollut vuodesta 2006 ja Helsingin yliopiston venäjän kielen dosentti vuodesta 2008.
Työurallaan Leisiö on toiminut erityisesti tutkijana ja opettajana ensin Tampereen yliopistossa, vuodesta 2016 lähtien professuuria hoitaen Itä-Suomen yliopistossa. Hän oli Tampereen yliopiston venäjän kielen lehtori ja tuntiopettaja (1994–1995). Sitten hän työskenteli Tampereen yliopistossa Suomen Akatemian projektitutkijana Syntaksi kielikontakteissa -hankkeessa (1997–1999), tutkijatohtorina (2003–2006) ja akatemiatutkija (2008–2013). Hän toimi määräaikaisena Itä-Suomen yliopiston venäjän kielen professorina vuosina 2016–2018 ja on ollut venäjän kielen professori vuodesta 2018 lähtien.
Leisiön puoliso on etnomusikologian emeritusprofessori Timo Leisiö.
Michel Joseph Maunoury
thumb|Michel Joseph Maunoury vuonna 1914. Michel Joseph Maunoury (17. joulukuuta 1847 Maintenon – 28. maaliskuuta 1923 lähellä Artenayta) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa.
Maunoury aloitti uransa tykistöupseerina vuonna 1870 ja hän osallistui vuosien 1870–1871 Saksan–Ranskan sotaan. Hänet ylennettiin 1897 everstiksi ja 1906 divisioonankenraaliksi. Hän toimi 1904–1906 pääesikunnan osastopäällikkönä, 1906–1908 sotakorkeakoulun johtajana, 1908–1910 armeijakunnan komentajana ja 1910–1912 Pariisin sotilaskuvernöörinä, minkä ohella hän oli ylimmän sotaneuvoston jäsen. Hän jäi pois vakinaisesta palveluksesta vuonna 1912, mutta hänet kutsuttiin takaisin maailmansodan puhjettua kaksi vuotta myöhemmin.
Sodan alussa Maunouryn komentoon annettiin seitsemästä reservidivisioonasta koottu niin sanottu Lothringenin armeija (armée de Lorraine), jonka tehtävänä oli osallistua Lothringenin valtaamiseen takaisin Saksalta suunnitelma XVII:n mukaisesti. Divisioonien kokoaminen alkoi 21. elokuuta 1914, viikkoa Ranskan hyökkäyksen käynnistämisen jälkeen, mutta jo viiden päivän kuluttua ne siirrettiinkin maan luoteisosaan, jossa niistä muodostettiin uusi Ranskan kuudes armeija torjumaan Belgian kautta tullutta saksalaisten hyökkäystä. Maunouryn uusi armeija auttoi Ranskaan saapunutta brittien siirtoarmeijaa pelastautumaan saarroksiin joutumiselta Le Cateaun taistelun jälkeen ja asettui 1. syyskuuta asemiin lähelle Pariisia. Pariisin sotilaskuvernööri Joseph Gallieni keksi uudelleensijoittaa Maunouryn kuudennen armeijan siten, että se voisi hyökätä Saksan ensimmäisen armeijan sivustaan, joka muodosti saksalaisten oikean siiven. Gallieni lähetti Maunourylle vielä viime hetken vahvistuksia pariisilaisilla takseilla. Maunouryn joukkojen 6. syyskuuta käynnistynyt hyökkäys saksalaisten sivustaan aloitti ensimmäisen Marnen taistelun, ja oli ratkaisevassa osassa taistelun kulun kannalta. Taistelun tulos todennäköisesti pelasti Pariisin joutumiselta saksalaisille (”Marnen ihme”).
Talvella 1914–1915 Maunoury komensi kuudetta armeijaa Aisnella. Hän haavoittui vakavasti ollessaan kierroksella etulinjassa 11. maaliskuuta 1915 ja menetti toisen silmänsä. Hän jätti tämän jälkeen aktiivipalveluksen, mutta palasi vielä toimimaan Pariisin sotilaskuvernöörinä lokakuusta 1915 maaliskuuhun 1916. Maunoury nimitettiin Ranskan marsalkaksi postuumisti muutamaa päivää kuolemansa jälkeen vuonna 1923.
Järvenjärvi (Vaala)
Järvenjärvi on järvi Vaalan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Järvikylässä Vaalan keskustaajaman ja Oulujoen pohjoispuolella.
Järvi on 1,0 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Sen pinta-ala on 44,6 hehtaaria ja rantaviivan pituus 2,99 kilometriä. Järvellä on yksi pieni nimetön saari, joka sijaitsee järven koillispäässä.
Järven koillisrannat ovat suoperäistä purojen ja ojien rikkomaa aluetta, jonne laskevat Kutujoki ja Tolkanoja. Järvenjärvi laskee Kutujoen eteläpuolelta lähtevää Välijokea pitkin Keskijärveen. Kutujoki saa alkunsa Otermanjärvestä ja Tolkanoja järven pohjoispuolisilta soilta. Rasinsuolta alkunsa saava Rasinoja laskee järven lounaispäähän. Järvellä on noin 10 taloa tai vapaa-ajan asuntoa. Kutuojan ja Välijoen varret sekä järven ranta-alueet ovat luonnontilaisia kosteikkoja.
Alueen linnustoon kuuluvat pääasiassa sorsa- ja vesilinnut. Pesimäaikana järvellä tavataan myös kahlaajalintuja. Yleisimmin tavattavia pesiviä lajeja ovat telkkä, tukkasotka, tavi ja haapana.
Järvenjärvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Ylä-Oulujoen alueen (59.2) Otermanjärven alueella (59.62), jonka Kutujoen alueeseen (59.621) se kuuluu. Vedenpinnan korkeus on 112,2 mpy. Järvi laskee Välijokea pitkin Keskijärveen. Välijoen pituus on 900 metriä ja pudotus 0,1 metriä.
Sehnsucht
Sehnsucht on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. elokuuta 1997. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Du hast", "Sehnsucht" ja "Engel". Albumilta julkaistiin singlet kappaleista "Engel" ja "Du hast".
Pikkudolfiini
Pikkudolfiini (Coryphaena equiselis) on dolfiinien (Coryphaenidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Pikkudolfiinin tavallinen pituus on 50 senttimetrin luokkaa, ja maksimissaan se voi kasvaa 146 senttimetrin mittaan. Se on yleisväritykseltään hopeinen, jonka yläosa on kirkkaan sinivihreä, keltaiset kyljet ja valkoinen tai kullanvärinen vatsa. Sillä on pitkä ruumis, selvästi haarautunut pyrstö ja koko ruumiin pituinen selkäevä. Urokset kasvavat naaraita suuremmiksi ja niillä on ulkoneva otsa.
Pikkudolfiini on maailmanlaajuisesti levinnyt pohjoisessa 45 asteen ja etelässä myös 45 asteen leveyspiirien välille.
Kaikenkokoiset pikkudolfiinit muodostavat parvia, ja parvissa saattaa olla mukana myös dolfiineja (Coryphaena hippurus). Poikaset ja nuoret kalat syövät pääasiassa äyriäisiä, erityisesti hankajalkaisia. Aikuiset syövät enimmäkseen luukaloja, ja liitokalat (Exocoetidae) muodostavat neljäsosan niiden syömän ravinnon painosta. Sukukypsyyden ne saavuttavat vähintään 22 senttimetrin mittaisina. Pikkudolfiinien on raportoitu elävän enintään nelivuotiaaksi.
Sehnsucht
Sehnsuchtin kappaleiden teemat ovat useasti seksuaalisuuteen viittaavia. Esimerkiksi "Tier" ja "Spiel Mit Mir" kertovat insestistä, "Küss Mich (Fellfrosch)" suuseksistä sekä "Bestrafe Mich" ja "Bück Dich" sadomasokismista.
Albumin lehtinen avautuu kuudeksi erilaiseksi kanneksi, joissa jokaisessa on yksi yhtyeen jäsen. Kullakin jäsenellä on päässään abstrakti kasvonaamio, joka on tehty tavallisista keittiövälineistä. Vieressä näkyvä kansi on yleisin. Siinä on Till Lindemann, jonka suuta peittää kananmunasiivilästä tehty "kuonokoppa", ja hänen silmiensä edessä on haarukoista taivutetut aurinkolasit. Kansitaiteen loi itävaltalainen taiteilija Gottfried Helnwein.
Sehnsucht oli Rammsteinin läpimurto Keski-Euroopan ulkopuolella, etenkin Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Albumista julkaistiin remasteroitu versio 9. kesäkuuta 2023.
Bernadette Lafont
thumb|Bernadette Lafont Bernadette Lafont (25. lokakuuta 1938 Nîmes, Ranska – 25. heinäkuuta 2013 ) oli ranskalainen näyttelijä, joka näytteli yli 120 elokuvassa.
Lafont aloitti uransa vuonna 1958 ja esiintyi useissa uuden aallon elokuvissa, kuten François Truffaut’n Vintiöissä ja Claude Chabrolin Ystävyksissä. Hän voitti vuonna 1986 parhaan naissivuosan César-palkinnon Claude Millerin elokuvasta L’Effrontée ja vuonna 2003 vielä kunnia-Césarin.
Lafont'lla oli nuorena kuollut näyttelijätytär Pauline Lafont.
Nagar (kaupunki)
Nagar tai Nagar Khas on kaupunki Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella. Nagar oli ennen itsenäisen Nagarin valtion pääkaupunki.
Maantiede
thumb|vasen|Kenkäkauppa Nagarissa. Nagar sijaitsee Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella Karakorumin vuoristossa. Kaupunki on Nagarjoen laaksossa. Nagarjoki on puolestaan Hunzajoen sivujoki. Ympäröivä seutu on hyvin vuoristoista ja hankalakulkuista. Nagarin korkeus merenpinnasta on noin 2 250 metriä.
Historia
Nagar oli aikanaan itsenäisen Nagarin valtion pääkaupunki. Kaupungissa on edelleen hallitsijan palatseja. Venäjän vaikutusvaltaa pelänneet britit tekivät sotaretken alueelle ja valtasivat sen vuonna 1891. Myöhemmin Nagar oli osa Brittiläistä Intiaa ja Jammun ja Kashmirin ruhtinaskuntaa. Intian jaon jälkeen vuonna 1947 se kuului Pakistaniin. Perinteinen valtio lakkautettiin vuonna 1975. Nykyisin Nagar on osa omaa piirikuntaansa.
Heinrich Heine
Heine syntyi juutalaisperheeseen Düsseldorfissa. Hän opiskeli Berliinissä ja työskenteli sen jälkeen Italiassa, Berliinissä ja Potsdamissa. Vuodesta 1831 Heine asui Pariisissa. Heine vietti boheemia elämää eräältä rikkaalta sukulaiselta saamansa varallisuuden turvin.
Düsseldorfin kaupunki jakaa joka toinen vuosi arvostetun Heinrich Heine -palkinnon, jonka arvo on 50 000 euroa.
Tuotanto ja ajattelu
Heinen ensimmäiset runokokoelmat Intermezzo (1823) ja Heimkehr (1824) kuvastavat toivotonta, intohimoista rakkautta, mutta myös hänen kiintymystään Pohjanmeren luontoon teoksessa Die Nordsee (1827), joka on Laulujen kirjan jälkimmäinen osa. Hänen maineensa perustuu kuitenkin neliosaiseen teokseen Reisebilder (1826–1831), jossa proosa ja runo vuorottelevat impressionistisella tavalla. Alkuaan Heine piti ihanteenaan Goethea, mutta kritisoi tätä myöhemmin epätodellisen ylevästä kauneuden tavoittelusta. Heinen mielestä runoilijan on tultava alas tornistaan ja puolustettava ihmisten vapautta.
Vuonna 1836 Heine julkaisi Pariisissa esseeteoksen Romantiikan koulu. Kirja oli vastine Madame de Staëlin kirjalle De l’Allemagne, joka Heinen mielestä ihaili liikaa saksalaista romantiikkaa. Heine arvosteli teoksessa romantiikkaan hän mukaansa liittyvää konservatiivisuutta, nationalismia, katolista uskonnollisuutta sekä keskiaikaista mystiikkaa.
Heine oli Pariisin-vuosinaan mukana saintsimonistisessa työväenluokan vapautta ajavassa liikkeessä mutta irrottautui siitä petyttyään vuoden 1848 vallankumouksiin. Heine arveli tuolloin, että kommunismi saattaisi muodostua tuhoisaksi taiteelle ja kauneuden palvonnalle. Samana vuonna hän halvaantui ja luopui politiikasta. Viimeisinä vuosinaan hän luopui myös vapaa-ajattelusta ja palasi Raamatun Jumalan luo. Tältä ajalta on hänen lyyrinen runokokoelmansa Romanzero (1851), jossa on vielä piikittelyjä entisistä vastustajista.
Heinen tuotanto on nykyajan lukijalle helposti lähestyttävää, koska teksteissä on nykyajalle tyypillistä varauksellisuutta: teoksissa ei heittäydytä välittömään tunnelmointiin. Tekstin tunnetilat eivät ole yksiselitteisiä eivätkä itseriittoisia. Heine tunnetaankin niin sanotun romanttisen ironian käyttämisestä. Siinä luodaan ensin tunnelma, mutta lopuksi se tietoisesti rikotaan.
Säveltäjä Robert Schumann on säveltänyt lukuisia liedejä Heinen teksteihin. Laulusarjat Dichterliebe ja Liederkreis ovat nykyisinkin tunnetuimpia lauluteoksia.
Heineltä on peräisin tunnettu sitaatti:
Rapunzelin oireyhtymä
Rapunzelin oireyhtymä on tila, jossa siitä kärsivä - yleensä psyykkisesti sairas nainen - on syönyt omia hiuksiaan sellaisen määrän, että mahalaukkuun on muodostunut hiuspallo (trikobesoaari.) Pallosta lähtevät hiushaarakkeet ulottuvat paksusuoleen saakka. Hiuspallon poistaminen vaatii leikkausta.
Nimensä oireyhtymä on saanut Grimmin veljesten sadusta Tähkäpää, jossa pitkähiuksinen neito on vankina tornissa. Hänet pelastava prinssi kiipeää torniin neidon hiuksia pitkin.
Gorgo
Gorgo voi viitata seuraaviin:
Sarplaninac
Sarplaninac on koirarotu, joka on kotoisin entisen Jugoslavian alueelta ja se kuuluu FCI:n roturyhmään 2. Rotu on saanut nimensä Šar-vuoristosta, joka sijaitsee Kosovon, Albanian ja Pohjois-Makedonian rajalla.
Ulkonäkö
Ulkonäöltään sarplaninac on roteva, suuri ja vahvaluustoinen laumanvartija. Rotu on hieman korkeuttaan pidempi. Silmien tulisi olla mantelinmuotoiset, mutta eivät liian suuret eivätkä ne saa sijaita liian syvällä päässä. Katseen pitäisi olla rauhallinen, mutta se ei saa koskaan ilmaista pelkoa. Sarplaninacin korvat ovat V-muotoiset ja riippuvat. Rodun karvapeite on erittäin säänkestävä, koska turkki on aika pitkä ja pohjavilla erittäin tiheä. Kaikki värit valkeasta lähes mustaan hyväksytään, mutta toivotuin sävy on tumma raudanharmaa.
thumb|left
Luonne ja käyttäytyminen
Sarplaninac on luonteeltaan itsenäinen, joten se viihtyy hyvin omissa oloissaan. Luonteenpiirteisiin kuuluvat myös hyväluontoisuus, rauhallisuus ja suojelevaisuus. Rotu omistaa voimakkaan vartioimis- ja puolustusvietin. Omistajan täytyy olla kokenut ja osaava, koska joskus sarplaninac saattaa olla yllättävän aggressiivinen vieraita kohtaan. Perhelleen se on hyvin uskollinen.
Rodun kasvattaminen Tanskassa on ollut kiellettyä vuodesta 2010.
Alkuperä
Sarplaninac on hyvin vanha koirarotu. Voidaan väittää, että tämä rotu olisi paimentanut lampaita Balkanin niemimaalla jo 1000-luvulla eaa. Nykyisellä nimellään rotu on tunnettu vuodesta 1957. Suomeen ensimmäinen sarplaninac saapui vuonna 1989 ja ensimmäinen pentue syntyi vuonna 1992.
Henry Iba
Henry Payne ”Hank” Iba (6. elokuuta 1904 Easton, Missouri – 15. tammikuuta 1993 Stillwater, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja.
Iba teki valmentajanuransa yliopistokoripallon parissa. Hän valmensi vuosikymmenien ajan Oklahoma Statea, joka voitti Bob Kurlandin tähdittämänä NCAA:n I-divisioonan mestaruuden vuosina 1945 ja 1946. Iba valmensi kolmissa kesäolympialaisissa myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, joka voitti kultamitalit Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968 ja saavutti ristiriitaisen loppuottelun hävittyään hopeaa Münchenissä 1972. Iba nimettiin Basketball Hall of Fameen jo vuonna 1969 ja FIBA Hall of Fameen vuonna 2007.
Herzeleid
Herzeleid on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin ensimmäinen studioalbumi. Singleinä julkaistiin "Du riechst so gut" (1995) ja "Seemann" (1996) sekä Australiassa myös "Asche zu Asche".
Kappaleiden teemat ovat ensimmäisessä albumissa Rammsteinille tyypillisesti synkkiä, esimerkiksi "Rammstein kertoo nimensä mukaisesti lentotukikohta Ramsteinin onnettomuudesta, "Heirate mich" nekrofiliasta ja "Weißes Fleisch" sadomasokismista.
Tarinan mukaan "Heirate Michin" sanat painettiin kansilehtiseen ranskaksi, koska yhtye ajatteli, etteivät ne uppoaisi kuuntelijoihin. Jotta ranskankieliset tekstit eivät olisi olleet selkeästi yksin, myös Das Alte Leidin sekä Herzeleidin (edellisen ja seuraavan raidan) sanat painettiin ranskaksi.
Albumin alkuperäinen kansi esitti yhtyettä ylävartalo paljaana. Tämä aiheutti paheksuntaa ja syytöksiä, että yhtye yritti myydä itseään “herrarodun esimerkkitapauksina”. Ei ole tiedossa, vaihtoivatko he uuteen kanteen näiden huhujen takia, vai pitävätkö he yksinkertaisesti uutta kantta parempana.
Herzeleid nousi parhaimmillaan 33:nneksi Saksan albumilistalla, kunnes seuraavan levyn eli Sehnsuchtin ilmestyttyä se nousi sijalle kuusi. Yhtyeellä ei ollut suosiota keski-Euroopan ulkopuolella ja he keikkailivat suurimmaksi osaksi Tšekissä, Sveitsissä, Itävallassa ja Saksassa.
Lynn Wilms
pienoiskuva|Lynn Wilms (keskellä) huhtikuussa 2019. Lynn Wilms (s. 3. lokakuuta 2000) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa lokakuun 2022 puoliväliin mennessä 28 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Turkkia vastaan syyskuussa 2019. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua.
Seuratasolla Wilms edustaa saksalaista VfL Wolfsburgia, johon hän siirtyi kotimaansa FC Twentestä kesällä 2021.
Volodymyr Femelidi
Volodymyr (Vladimir) Oleksandrovitš Femelidi (29. heinäkuuta 1905 Odessa – 3. lokakuuta 1931 Odessa ) oli ukrainalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän valmistui Odessan musiikki- ja draamainstituutista vuonna 1928 ja toimi Odessan oopperateatterin kapellimestarina. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa (1927, 1928), piano- (1926) sekä viulukonsertot (1927) ja lauluja. Femelidi sävelsi myös näyttämömusiikkia, kuten oopperan Razlom (Odessa, 1929).
Gorgon
Gorgon voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Malaika Arora
Malaika Arora (s. 23. lokakuuta 1973 Thane, Maharashtra, Intia) on intialainen malli, näyttelijä, tanssija ja televisiopersoona. Hänet tunnetaan varsinkin esiintymisistään Bollywood-elokuvien tanssinumeroissa. Arora perusti entisen aviomiehensä kanssa elokuvatuotantoyhtiö Arbaaz Khan Productionsin vuonna 2008.
Nagarin ruhtinaskunta
Nagar tai Nagir oli valtio nykyisen Pakistanin Gilgit-Baltistanissa Karakorumin vuoristossa. Ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Nagar. Britit alistivat ennen itsenäisen Nagarin vuonna 1891. Nagar liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947 ja sen hallitsijoiden maallinen valta lakkautettiin vuonna 1975.
Maantiede
thumb|vasen|Nagaria nykyisin. Nagar sijaitsi nykyisen Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella Karakorumin vuoristossa. Sen naapurissa sijaitsi Hunzan valtio. Kahden ruhtinaskunnan aluetta erotti joki. Nagarin pääkaupunki oli nykyinen Nagarin kaupunki. Ruhtinaskunnan asukkaat olivat etniseltä taustaltaan hunzia eli burušoja, jotka puhuvat burušaskin kieltä. Nagarin lounaisosissa asui myös šinoja. Uskonnoltaan Nagarin asukkaat olivat šiialaisia. Nagarin asukasluku vuonna 1931 oli noin 13 500.
Historia
thumb|vasen|Nagarin hallitsijan linnoituksia [[Niltissa brittien sotaretken aikaisessa piirustuksessa.]] Nagarin hallitsijat käyttivät arvonimeä mir tai tham. He olivat läheistä sukua viereisen Hunzan hallitsijoille. Molempien maiden hallitsijat jäljittivät omassa perinteessään sukunsa Aleksanteri Suureen. Kahdesta valtiosta Hunzaa pidettiin vahvempana. Molemmat maksoivat 1800-luvun loppupuoliskolla tribuuttia Jammun ja Kashmirin Dogra-dynastialle.
Epäilyt Venäjän aikeista Pamirin suunnalla niin sanotun suuren pelin aikana sai britit tekemään sotaretken alueelle. Hunzan hallitsija Safdar Ali taivutteli Nagarin hallitsijan liittoutumaan kanssaan brittejä ja kashmirilaisia vastaan. Vuonna 1891 alueelle edenneet brittijoukot valtasivat Nagaarin hallitsijan linnan Niltissa ja he etenivät edelleen kohti Hunzan pääkaupunkia Baltitia. Safdar Ali päätti lopulta paeta ja hänet korvattiin veljellään. Sen sijaan Nagarin tuolloin jo vanhan hallitsijan sallittiin pysyvän valtaistuimellaan. Molemmat valtiot oli nyt käytännössä alistettu osana Brittiläistä Intiaa.
Kun brittivalta oli päättymässä Intian jakoon Nagar, sekä naapurivaltio Hunza tekivät Pakistanin kanssa sopimuksen maiden liittymisestä Pakistaniin Intian sijaan 16. marraskuuta 1947. Nagarin hallitsija säilytti maallisen valtansa osana Pakistania vuoteen 1975 saakka, jolloin se lakkautettiin Zulfikar Ali Bhutton hallinnollisessa uudistuksessa. Myöhemmin Nagar on ollut oma piirikuntansa.
Korealaiset kielet
Korealaiset kielet on pieni kielikunta joka koostuu korean ja jejun kielistä. Jeju mielletään usein korean murteeksi, mutta on tarpeeksi eriävä, että se voitaisiin lukea omaksi kielekseen. Jotkut kielitieteilijät ehdottavat, että Koillis-Korean Yukjinin murretta tulisi eritellä samalla tavalla. Korean kieltä on dokumentoitu runsaasti 1400-luvulla kehitetyn Hangul-aakkoston ansiosta. Sitä aiempaa kiinan kirjoitusjärjestelmällä kirjoitettua koreaa on merkittävästi vaikeampi tulkita.
Korean kaikki modernit muodot polveutuvat Sillan muinaiskoreasta. Se vähä mitä Korean niemimaalla ennen 600-luvun lopulla tapahtunutta Sillan yhdistymistä puhutuista kielistä tiedetään tulee lähinnä paikannimistä. Joidenkin näistä kielistä uskotaan olleen korealaisia, mutta jotkin todisteet viittaavat myös japanilaisiin kieliin, joita puhuttiin niemimaan keski- ja eteläosissa. Korealaisia kieliä on usein pyritty yhdistämään muihin kielikuntiin, yleensä tunguusilaisiin tai japanilaisiin kieliin, mutta sukulaisuutta ei ole pystytty todistettavasti osoittamaan.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2004
thumb|right|Pöytätennis otteluita meneillään. thumb|right|[[Pöytätennis kesäolympialaisissa 2004 – naisten kaksinpeli|Naisten kaksinpelin ottelu meneillään.]] Ateenan 2004 olympialaisten pöytätennis pelattiin Galatsin olympiahallissa. Osallistuja oli 172 neljässä lajissa. Kilpailutapahtumia järjestettiin tutusti neljä. Kaksi naisille ja kaksi miehille.