cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raitatuulihaukka
Esiintyminen
Raitatuulihaukat elävät Madagaskarilla, runsaimpia ne ovat saaren etelä- ja länsiosissa. Lajin elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja populaatio on kooltaan vähintään 10 000 aikuista yksilöä.
Orava
Ravinto
thumb|Lintulaudalle kurotteleva orava. Oravat ovat hyvin taitavia nappaamaan ruokaa miltä tahansa lintujen ruokintalaitteelta. Kaupunkialueilla elävät oravat voivat kesyyntyä ja tulla jopa syömään ihmisen kädestä. Maaseudun oravat eivät tule yhtä kesyiksi. Joskus orava voi tulla jopa sisälle rakennuksiin ruoanhakuun.
Raitatuulihaukka
Elinympäristö
Laji asuttaa sademetsien reunoja, metsäaukeita, taimikoita ja kuivia metsiä kahden kilometrin korkeudelle merenpinnasta.
Orava
Ravinto
Orava oppii poikasena emoltaan taidon kuoria havupuiden kävyt muutamassa sekunnissa päästäkseen käsiksi siemeniin. Orava suosii kuusenkäpyjä, sillä niissä on enemmän siemeniä kuin männynkävyissä ja niitä on helpompi käsitellä.
Raitatuulihaukka
Lisääntyminen
Pesä on usein puun rungon päällyskasvin kolossa tai päällä, joskus toisen lintulajin, yleisimmin sirppivangan (Falculea palliata) vanhassa pesässä. Naaras munii tavallisesti kolme kellahtavaa munaa. Haudonta-aika on keskimäärin 29 päivää.
Ravinto
Lajin ruokavalio koostuu liskoista, erityisesti kameleonteista, pikkulinnuista, hyönteisistä ja sammakoista.
Orava
Ravinto
Oravat keräävät osan ruoastaan lukuisiin kätköihin, joita ne hyödyntävät talvisin. Oravat istuttavat vuosittain tuhansia puita vahingossa, koska ne kätkevät terhoja ja unohtavat osan niiden kätköpaikoista. Toisaalta huonoina käpyvuosina ne saattavat syödä kuusen kukintosilmuja, jolloin vuosikasvaimet putoavat maahan, joskin kuusi voi silti kyetä kukkimaan runsaasti seuraavana vuonna.
Päiväaktiivisuus
thumb|Oravan jäljet lumessa. Useimmista muista jyrsijöistä poiketen orava on selvästi päiväeläin. Suomenkin nisäkäslajistossa orava on ainoa aidosti päiväaktiivinen laji.
Ääntely
Oravan ääniä ovat varoitusäänet, käyttäytymistä vahvistavat äänet, valittavat äänet, reviiriäänet, paritteluäänet ja poikasvaiheen äänet. Säksättävää ääntä orava päästää pedon lähestyessä. Orava voi jähmettyä paikalleen pitkäksikin aikaa, jotta peto ei havaitse sitä liikkeestä. Pedon hyökätessä orava saattaa huutaa kovalla äänellä.
Orava tunnistaa närhen ja muutaman muun linnun varoitusäänet ja piiloutuu pöllövaaralta äänet kuullessaan.
Vaarat
Oravan saalistajia ovat linnuista kanahaukka, hiirihaukka ja suurimmat pöllöt, ja nisäkkäistä näätä, kettu, kissa, koira ja kärppä.
Liikenne aiheuttaa oravien kuolemista asutuilla alueilla noin 40–60 prosenttia.
Vaellukset
Nuoret oravat voivat vaeltaa alle kilometristä jopa 16 kilometriin löytääkseen itselleen oman reviirin. Vaellus on sitä pitempi, mitä tiheämpi alueen oravakanta on, ja vaellus voi myös aiheutua ruoan loppumisesta kun oravia on liikaa. Oravat pystyvät levittäytymään myös saarille, sillä ne osaavat uida ja kulkevat talvisin joskus jään yli.
Kannanvaihtelut
Oravien populaatiokoot vaihtelevat voimakkaasti, joskaan eivät yhtä voimakkaasti kuin esimerkiksi myyrillä. Tiheimmillään oravapopulaatio voi olla jopa 14-kertainen alhaisen tihdeyden vuoteen verrattuna. Kannanvaihtelut riippuvat puiden siemenvuosien runsauden vaihteluista. Pohjoisen havumetsävyöhykkeillä oravien kannanvaihtelut ovat suurempia kuin Keski-Euroopan lehtimetsissä.
Suomessa elää noin miljoona oravaa. Kanta on ollut jo kauan tasaisessa laskussa, koska oravien elinympäristöt vähenevät koko ajan.
Alalajit
Oravan alalajeja on luokittelusta riippuen kuudestatoista neljäänkymmeneen. Jotkin alalajit ovat keskenään hyvin samankaltaisia, mutta ne elävät eristyneinä populaatioina. Hokkaidōn saaren alalaji S. v. orientis poikkeaa mantereen alalajeista geneettisesti melko paljon. Jotkin populaatiot eroavat toisista turkin väritykseltään. Pohjoiset populaatiot ovat pääsääntöisesti pienikokoisempia kuin eteläiset.
Oravan eurooppalaisia alalajeja ovat:
Metsästys
Oravannahkaa käytettiin aikoinaan maksuvälineenä, ja sana ”raha” onkin alun perin tarkoittanut oravannahkaa. Oravaa metsästettiin Suomessa 1900-luvun alussa satojatuhansia yksilöitä. Nahkoja vietiin lähinnä Saksaan ja Englantiin. Laji rauhoitettiin Suomessa vuonna 1929, ja metsästysaikaa lyhennettiin. Oravakannat elpyivätkin nopeasti. Nykyään oravan metsästys Suomessa on vähäisempää. Suomessa oravan metsästyskausi alkaa koko maassa 1. marraskuuta ja päättyy helmikuun lopussa. Tänä aikana oravia metsästetään noin 3 000 – 5 000 yksilöä.
Oravaa pidettiin aikoinaan tuholaisena, ja siitä maksettiin tapporahaa vielä 1800-luvulla ainakin Suomessa ja Skotlannissa.
Mytologiassa
Ratatöskr-orava kuljettaa skandinaavisessa mytologiassa kotkan ja Nidhöggrin välisiä viestejä maailmanpuu Yggdrasiliä pitkin ja siten ylläpitää eripuraa näiden välillä.
Leo Puustinen
Leo Armas Puustinen (s. 1951 Nilsiä ) on suomalainen upseeri ja eversti evp., joka toimi mm. Kuopion sotilasläänin komentajana 1. elokuuta 2002 – 31. joulukuuta 2006.
Hän on käynyt Kadettikoulun valmistuen vuonna 1974 huoltolinjalta.
Puustinen toimi vuodesta 2009 Kuopion kaupunginvaltuutettuna ja kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnan puheenjohtajana. Hän erosi kaupunginvaltuutetun tehtävästä syksyllä 2010 muutettuaan toiselle paikkakunnalle. Hän kuului Kokoomuksen valtuustoryhmään.
Puustinen on toiminut myös Sotainvalidien Veljesliiton Pohjois-Savon piirin puheenjohtajana sekä jäsenenä Kuopion Osuuspankin hallintoneuvostossa (2004–2009) ja Suomi-yhtiön (Keskinäinen Henkivakuutusyhtiö Suomi) edustajistossa 2009–2012.
Samlight
Samlight (oik. Sami Hartikainen, s. 11. syyskuuta 1994 Vantaa) on suomalainen musiikkituottaja ja DJ.
Hänen kappaleitaan on kuunneltu Spotifyssa yli seitsemän miljoonaa kertaa. Samlightin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Welcome”, ”Lost” ja ”You Take Me Up”.
Lähteet
Facebook
SKA Habarovsk
SKA Habarovsk voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Dimitrios Pantzopoulos
Dimitrios Pantzopoulos (1913 Alexandria, Egypti – 1981) oli egyptiläissyntyinen arkkitehti, joka valmistui Berliinin teknisestä korkeakoulusta vuonna 1941 ja muutti 1940-luvulla Turkuun, jossa hän suunnitteli useita rakennuksia, erityisesti asuinkerrostaloja keskusta-alueelle. Tyypillisiä yksityiskohtia Pantzopouloksen rakennuksissa ovat maltillisesti koristellut sisäänkäynnit ja kolmionmuotoiset erkkerit.
Anatoli Lieven
Anatoli Pavlovits Lieven (1872/1873–1937) oli baltiansaksalaiseen Lieven-ruhtinassukuun kuulunut ruhtinas, joka osallistui vuodesta 1919 itse kokoamallaan asemiesjoukolla Venäjän sisällissotaan valkoisten puolella Vidzemen maakunnassa Latviassa.
Lieven osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Venäjän ratsumestarina. Sodan päätyttyä Latvia joutui helmikuussa 1919 bolševikkien haltuun, jolloin Lieven muodosti noin 4 000 miehen asemiesryhmän (Lieven-ryhmän) vastustamaan kommunisteja. Hän toimi yhteistyössä saksalaisen Baltischen Landeswehr-ryhmän kanssa, mutta ei halunnut alistaa joukkoaan saksalaisten johdettavaksi. Lopulta Lieven yhdisti toiminnan Länsi-Venäjän vapaaehtoisen armeijan kanssa, jolloin ryhmän komentajaksi tuli sotaherra Pavel Bermondt-Avalov. Sodan jälkeen Lieven asui Latviassa Mežotnen kartanossa ja toimi aktiivisesti venäläisemigranttien järjestössä Venäjän totuuden veljeskunta BRP:ssä (Бра́тство ру́сской пра́вды). Hän oli naimisissa aluksi Seraphine Fürstin Saltikowan ja myöhemmin Elise Marie Baronesse Fircksin kanssa.
Jaana Järvinen
Jaana Marjatta Tulikki Järvinen oli suomalainen näyttelijä. Hän aloitti Turun kaupunginteatterin näyttelijänä vuonna 1985. Teatteri­töiden lisäksi hän teki useita televisio- ja elokuvarooleja. Järvinen palkittiin parhaan naissivuosan Jussilla elo­kuvasta Haaveiden kehä (2002).
Ura
Hän kävi Teatteri­korkea­koulun vuosina 1979–1982. Sen jälkeen hän oli kiinnitettynä Oulun kaupunginteatteriin (1982–1983) ja Lappeenrannan kaupunginteatteriin (1983–1985).
Yksityiselämä
Järvinen oli naimisissa näyttelijä Dick Holmströmin kanssa ja heillä on kaksi aikuista poikaa. Jaana Järvinen on haudattu Turun hautausmaalle.
Jari Aula
Jari Aula (s. 29. tammikuuta 1961 Rovaniemi) on suomalainen radiokuuluttaja, toimittaja ja kääntäjä. Hän on opiskellut venäjän kieltä ja kirjallisuutta ja myöhemmin muun muassa slavistiikkaa (länsi- ja eteläslaavilaiset kielet ja kulttuurit). Koulutukseltaan Aula on filosofian maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on opiskellut myös ulkomailla, muun muassa 1980-luvulla silloisessa Leningradin valtiollisessa yliopistossa ja myöhemmin myös Prahassa (Kaarlen yliopisto) sekä Bratislavassa. Aula on auktorisoitu venäjän, ukrainan, tšekin ja slovakin kääntäjä. Lisäksi hän hallitsee slaavilaisista kielistä muun muassa puolaa, bulgariaa ja sorbia.
Jari Aula on toiminut kuuluttajana Yleisradion suomenkielisillä radiokanavilla vuodesta 1982 ja nykyään hän on Yle Radio 1:n kuuluttaja. Hän on tehnyt myös monia radio-ohjelmia, muun muassa Tuntematon Venäjä -radiosarjaa ja Eurooppalaisia puheenvuoroja -otsakkeen alle. Keväällä 2022 alkoi Aulan nykyinen viikoittaissarja Kielen päällä, joka käsittelee kieleen liittyviä asioita.
Aula on suomentanut muun muassa Slovakian tunnetuimpiin runoilijoihin kuuluvan Miroslav Válekin runokokoelmat Dotyky (Kosketuksia, 2009) sekä Milovanie v husej koži & Nepokoj (Rakastelua kananlihalla & Rauhattomuutta 2014) sekä Jiří Dědečekin haikuja (2012). Lisäksi Aula on lukenut pitkään äänikirjoja. Hän sai Sokeain Ystävien tiedonvälityspalkinnon 2011 lukemastaan 770 äänikirjasta ja lähes 10 000 äänitetystä lukutunnista.
Albumi (täsmennyssivu)
Albumi on kokoelma samanlaisia asioita, usein luonteeltaan taiteellisia. Tarkemmin albumi voi tarkoittaa seuraavia:
Ahola (Järvenpää)
Ahola (aik. Vårbacka) oli Juhani Ahon ja hänen puolisonsa Venny Soldan-Brofeldtin asunto Järvenpäässä noin 2km nykyisestä keskustasta. Perimätiedon mukaan talo rakennettiin 1860-luvulla F.A Ehrnstörmin (1701-1850) leskelle. Rakennus kuului Järvenpään kartanolle, joka oli Vennyn ystävän Sigrid Enckellin omistuksessa.
Isto
Isto on suomalaisen miehen nimi. Se on syntynyt kansanomaisena lyhentymänä heprealaisperäisestä nimestä Israel, joka on esiintynyt myös muodossa Istrael ja merkitsee "Jumala taistelee". Raamatussa nimi Israel esiintyy sekä patriarkka Jaakobin että kansan ja sen perustaman valtion nimenä. Toisen selityksen mukaan nimi on peräisin varjagien sankarin nimestä Istr tai Istrur, joka on Suomessakin tunnettu kansanomaisesti nimellä Istara, Isteri tai Istero.
Ahola (Järvenpää)
Aho ja Soldan-Brofeldt muuttivat taloon vuonna 1897 vuokrattuaan sen Järvenpään kartanolta. He asuivat siellä vuokralla vuoteen 1911 asti, jona aikana Aho kirjoitti muun muassa Juhan sekä osan Lastuja-kokoelmistaan.
Ahola oli alkujaan yksikerroksinen, mutta siihen lisättiin myöhemmin, 1920-luvulla, toinen kerros.
Isto
Iston nimipäivä on 9. syyskuuta. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Isto-nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut lähes 1 200 suomalaista.
Ahola (Järvenpää)
Ahojen jälkeen taloon muutti kuvanveistäjä Yrjö Liipola. Kartanon talousvaikeuksien vuoksi valtio osti nykyisen opistoalueen ja perusti sinne kotitalousoppilaitoksen. Aholasta tuli sittemmin opettajien asuntola ja kartanoon lisättiin toinen kerros. Talo oli tyhjillään noin 1970-luvun lopulta alkaen, kunnes se remontoitiin 1990-luvulla nykyiseen asuun.
Isto
Isto sukunimenä
Isto on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
The Best of Us Bleed
The Best of Us Bleed on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Cryptopsyn kokoelma-albumi. Se julkaistiin marraskuussa 2012 levymerkillä Century Media.
Suhbaataryn Batbold
Sukhbaataryn Batbold (s. 24. kesäkuuta 1963) on mongolialainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 2009-2012. Aiemmin Batbold toimi Mongolian ulkoministerinä vuosina 2008–2009, ja kauppa- ja teollisuusministerinä vuodesta 2004.
Ahola (Järvenpää)
Rakennuksen alakerrassa on esillä Ahon ja Soldan-Brofeldtin elämäntyöstä kertova näyttely, jonne pääsee yleisö kesäaikoina tutustumaan. Aholan lähiympäristössä sijaitsevat myös myöhemmin rakennetut Jean Sibeliuksen Ainola sekä Eero Järnefeltin Suviranta. Nämä olivat osa Tuusulan taideyhteisöä.
Aiheesta muualla
60.45583°N, 25.08083°W
Luxemburg kesäolympialaisissa 1936
Luxemburg osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 49 urheilijan joukkueella. Mitaleille asti luxemburgilaiset eivät kuitenkaan yltäneet.
Luxemburg oli jättänyt vuoden 1932 kesä- ja talviolympialaiset väliin, joten maa palasi olympianäyttämölle kahdeksan vuoden tauon jälkeen.
Matti Ollanketo
Matti Ollanketo (19. elokuuta 1882 Haapavesi – 9. toukokuuta 1918 Kemijärvi ) oli suomalainen maalari, joka toimi vuosina 1917–1918 Kemijärven työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli myös 1917 yleislakon aikana porvarillisen Kemijärven kunnanvaltuuston rinnalle perustetun työväenneuvoston puheenjohtaja. Ollanketo teloitettiin sisällissodan aikana, vaikka hän ei kuulunut punakaartiin eikä osallistunut aseelliseen kapinaan.
Elämä
Ollanketo oli kotoisin Pohjois-Pohjanmaan Haapavedeltä, josta hän vuonna 1908 muutti Rovaniemelle ja avioitui vielä samana vuonna Hirvaalta kotoisin olleen Selma Kustaava Körkön (1890–1965) kanssa. Pariskunnan ensimmäinen lapsi syntyi lokakuussa 1908, mutta kuoli vain muutaman päivän ikäisenä. Ollankedot muuttivat pian Haapavedelle, jossa he saivat kolme lasta. Vuonna 1914 perhe palasi Rovaniemelle ja muutti edelleen 1916 Kemijärvelle, josta Ollanketo sai työpaikan maalarina ja toimi myös työväentalon vahtimestarina. Hän ehti työskennellä myös Lapin savotoilla metsätöissä. Kemijärvellä Ollankedosta tuli nopeasti paikallisen työväenliikkeen johtohahmo.
Syksyllä 1917 Kemijärvelle perustettiin K. O. Iivosen organisoimana työväen järjestyskaarti, jonka päällikkönä toimi vuoden 1906 Viaporin kapinan veteraani Johan Väinölä. Kemijärven nimismiehen mukaan siihen kuului 125 miestä. Myös Ollanketoa on virheellisesti pidetty Kemijärven työväenkaartin johtajana, vaikka hän ei todennäköisesti ollut edes sen jäsen. Ollanketo ja neljä muuta Kemijärven työväenjärjestöjen aktiivia vangittiin sisällissodan käynnistyttyä helmikuun 1918 alussa, kun valta pitäjässä siirtyi valkoisille. Kemijärven punakaartilaiset sen sijaan onnistuivat pakenemaan Neuvosto-Venäjälle.
Kuolema
Suojeluskuntalaiset pitivät Ollanketoa vankina, kunnes hänet teloitettiin 9. toukokuuta yhdessä kahden muun työväenneuvoston jäsenen sekä kahden työväenjärjestöihin kuuluneen miehen kanssa. Syynä oli todennäköisesti heidän toimintansa marraskuun 1917 yleislakon aikana. Ollankedon lisäksi ammuttiin sekatyömies Antti Petter Mikkonen, kelloseppä Heikki Räsänen, työmies Isak Moilanen ja teurastaja Juho Kansanen. Kuolemantuomion antoi Kemijärven suojeluskunnan jäsenistä koottuu laiton kenttäoikeus 8. toukokuuta ja teloituksen suoritti seuraavana päivänä pahamaineinen nimismies Jussi Hagberg, joka oli sisällissodan aikana käynyt teloittamassa punaisia Rovaniemellä.
Petra Felke
Ura
Felke harjoitteli yhdessä Ruth Fuchsin kanssa Motor Jena Club -nimisessä urheiluseurassa. Hänen ensimmäinen merkittävä menestyksensä oli Itä-Saksan mestaruuskilpailujen kolmas sija 1978.
Matti Ollanketo
Kuolema
Selma Ollanketo lähetti kuukautta myöhemmin prokuraattori P. E. Svinhufvudille kirjeen, jossa hän pyysi miehensä tapauksen selvittämistä. Lisäksi Selma Ollanketo pyysi suojeluskuntaa luovuttamaan joukkohaudassa olleen ruumiin hautaamista varten. Syyskuussa 1918 asiasta toimitettiin jonkinlainen tutkimus, mikä ei kuitenkaan johtanut mihinkään. Selma Ollanketo ja toisen teloitetun leski Hanna Mikkonen lähettivät prokraattorille vielä toisen kirjeen, ja lisäksi Selma lähestyi häntä vielä kolmannella kirjelmällä jouduttuaan pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin. Kemijärven suojeluskunta vastasi prokuraattorille Selma Ollanketoa halveksuvalla kirjeellä, eikä toimenpiteisiin lopulta ryhdytty. Selma muutti lapsineen Rovaniemelle vuonna 1924.
Muuta
Ollankedon ja valkoisiin kuuluneen Erik Grotenfeltin vaiheita seurataan Seppo Rustaniuksen vuonna 2007 valmistuneessa dokumenttielokuvassa Uhrit 1918.
Petra Felke
Ura
Felke teki ensimmäisen maailmanennätyksensä 4. kesäkuuta 1985 Schwerinissä, jossa hän heitti 75,26 metriä. Saman kisan neljännellä kierroksella hän vielä paransi tulostaan 75,40 metriin. Hän sai Euroopan mestaruuskisojen hopeamitalin 1986. Seuraava maailmanennätys syntyi 21. heinäkuuta 1987 Leipzigissa, jolloin tuloksena oli 78,90 metrin kaari. Yleisurheilun maailmanmestaruuskisoissa Felke saavutti hopeaa 1987.
PK-35 Vantaa (naiset)
PK-35 Vantaa on voittanut Suomen mestaruuden vuosina 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016 ja 2018. Lisäksi joukkue on voittanut Naisten Suomen Cupin 2011, 2012, 2013 ja 2016.
Petra Felke
Ura
Yleisurheilun maailmanmestaruuskisoissa Felke saavutti toistamiseen hopeaa 1991.
PK-35 Vantaa (naiset)
PK-35 Vantaalle ei tammikuussa 2019 myönnetty lisenssiä alkavalle Naisten Liigan kaudelle. Syynä olivat taloudelliset ja oikeudelliset kriteerit. Joukkue jatkoi pelejään Naisten Ykkösessä, jonka se voitti, ja kaudella 2020 se pelasi jälleen Liigassa.
Joukkue kaudella 2023
''Tilanne 17. huhtikuuta 2023''
Historia
thumb|Seuran kotikenttä [[Myyrmäen jalkapallostadion.]]
Pallokerho-35
Seura perustettiin alun perin Viipurissa 1935 Viipurin Pallokerhona. Toisen maailmansodan jälkeen seura muutti Helsinkiin ja se perustettiin uudelleen 1948 ja sai nimekseen Pallokerho-35.
PK-35:n naiset esiintyivät ensimmäistä kertaa Palloliiton sarjoissa vuonna 1982. Vuonna 1992 PK-35 karsi ensimmäistä kertaa naisten 1. divisioonaan pääsystä, mutta ei noussut vielä sarjatasoa ylemmäksi. Ykkösessä naiset pelasivat kaudella 1999 ja Kakkosessa kaudet 2003-2007. Vuonna 2007 joukkue nousi Mitri Pakkasen johdolla Naisten Ykköseen.
Vuonna 2008 joukkue sijoittui Ykkösessä heti neljänneksi. Kauden päätteeksi PK-35 siirtyi Vantaalle ja muuttui PK-35 Vantaaksi. Uudeksi kotikentäksi tuli Myyrmäen ISS Stadion.
Nousu liigaan
PK-35 Vantaan tavoitteena kaudella 2009 oli voittaa Naisten Ykkönen ja nousta pääsarjatasolle. Joukkueen valmentajaksi kaudelle 2009 tuli Pauliina Miettinen, jonka oli nostanut FC Kontun Naisten Liigaan ja yli odotusten sarjan viidenneksi. Miettisen johdolla PK-35 Vantaa nousi heti ensimmäisellä yrityksellä pääsarjaan. Joukkueessa oli hyviä ulkomaalaisvahvistuksia, kuten Rachael Ayegba, Natalie Capuano, Jenae Gibbens ja Ifeanyi Chijine, sekä lupaavia suomalaispelaajia kuten Pirjo Leppikangas, Aino Lehtinen ja Sanna Saarinen. Yhdistelmä toimi ja joukkue voitti Naisten Ykkösen jättäen FC Sportin taakseen kakkoseksi. Vuonna 2009 PK-35:n naiset voittivat lisäksi Suomen Cupin pikkufinaalin.
Peru kesäolympialaisissa 1936
Peru osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran virallisesti Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Maan joukkue koostui 40 urheilijasta, mutta mitaleille asti he eivät yltäneet.
PK-35 Vantaa (naiset)
Liigacup ja Suomen Cup
Naisten Liigaan noussut PK-35 asetti tavoitteekseen mitalin debyyttikaudelta. Nousun saavuttaneeseen joukkueeseen PK-35 hankki useita lisävahvistuksia kuten esimerkiksi Jannica Tjederin Åland Unitedista ja Susanna Hokkasen HJK:sta.
PK-35 osallistui ensimmäistä kertaa Liigacupiin talvella ja aloitti urakkansa cupissa lupaavasti. Ensimmäisessä ottelussa kaatui KPV vieraissa maalein 1-0 ja heti perään joukkue tasasi pisteet FC Unitedin kanssa maalein 1-1. Joukkue voitti myös FC Hongan kotona 2-1 ja varmisti paikkansa välierissä jo ennen viimeistä ottelua. Välierässä PK-35 putosi lopulta rangaistuspotkukisan jälkeen Åland Unitedille Ahvenanmaalla, varsinainen peliaika päättyi 0-0-tasatulokseen.
Suomen Cupissa PK-35 putosi heti ensimmäisessä ottelussaan FC Hongalle lukemin 3-1.
Naisten Liiga
PK-35:n alkukauden ainoa pistemenetys tuli toisella kierroksella, kun se hävisi 3-2 HJK:lle. HJK-tappion jälkeen PK-35 voitti peräti kymmenen perättäistä peliä liigassa. Se kaatoi muun muassa FC Hongan selvästi 3-0 ja hallitsevan mestarin Åland Unitedin lukemin 2-0. Heinäkuun lopussa oli jälleen vastassa liigakakkonen HJK, joka tasapelien takia oli jäänyt PK-35:sta jo viiden pisteen päähän. Myyrmäessä pelattu ottelu päättyi tasalukemiin 0-0 ja PK-35 säilytti viiden pisteen johtoasemansa. Tasapelin jälkeen PK-35 voitti kolme seuraavaa ottelua murskaavalla 11-0 maalisuhteella ja säilytti selvän johtonsa sarjassa. Näihin otteluihin mahtui myös kauden toinen Vantaan paikallisottelu, jossa TiPS kaatui Myyrmäessä 4-0.
Elo-syyskuun vaihteessa PK-35 notkahti hetkellisesti. Se jäi ensin Kokkolassa 1-1-tasapeliin KPV:n kanssa ja hävisi seuraavassa ottelussa FC Unitedille kotona maalein 0-1. HJK ei pystynyt käyttämään tilaisuutta kuitenkaan täysin hyväksi jäätyään tasapeliin Åland Unitedin kanssa, mutta kavensi PK-35:n sarjajohdon kahteen pisteeseen, kun sarjaa oli jäljellä enää neljä ottelua.
PK-35 nousi seuraavassa ottelussa vaikeuksien kautta voittoon ja Anna Vlasoffin maali kaatoi FC Sportin 1-0. Viimeisen kolmen kierroksen aikana joukkue haki ensin 3-0-vierasvoiton FC Hongasta ja voitti viimeisessä kotiottelussa TPS:n selvästi lukemin 3-0. Päätöskierrokselta PK-35 tarvitsi voiton vieraskentällä Åland Unitedista, sillä HJK:lla oli kotiottelu Ilvestä vastaan ja maalierolla mestaruus menisi Helsinkiin. Eroa joukkueilla oli ennen viimeistä kierrosta kaksi pistettä. PK-35 voitti Jenae Gibbensin 72. minuutin maalilla 1-0 ja varmisti Suomen mestaruuden.
PK-35 Vantaa keräsi 22 ottelusta 56 pistettä, voittaen peräti 18 ottelua kauden aikana. Ainoat pistemenetykset olivat kaksi tasapeliä ja kaksi tappiota. Joukkue teki sarjassa 44 maalia ja paras maalintekijä oli Saida Härkönen 9 osumalla. Joukkue päästi kauden aikana vain kahdeksan maalia.
Joukkue
Mestaruuden saavuttaneessa joukkueessa pelasivat:
Tuplamestaruuskausi 2011
Kaudella 2011 PK-35 Vantaa osallistui Naisten mestarien liigaan Suomen edustajana. Joukkue lähti lisäksi puolustamaan Suomen mestaruutta Naisten Liigassa.
Liigacup
Liigacupissa kaudella 2011 PK-35 Vantaa eteni aina finaaliin saakka, jossa se hävisi HJK:lle rangaistuslaukauskilpailun jälkeen. Liigacupin lohkovaiheessa PK-35 oli samassa lohkossa HJK:n ja FC Hongan kanssa, joista joukkue hävisi HJK:lle 0-1 ja voitti Hongan 5-0 edeten jatkoon lohkokakkosena. Välierässä PK-35 kaatoi Kokkola F10:n lukemin 5-0 ja eteni finaaliin. Finaali päättyi varsinaisen peliajan 0-0-tasatulokseen, mutta HJK voitti rangaistuslaukauskilpailun lukemin 4-2.
Suomen Cup
PK-35 voitti Naisten Suomen Cupin kaudella 2011 kaatamalla Ilveksen finaalissa maalein 2-0 (1-0). PK-35:n historian ensimmäisen Suomen Cupin voiton pohjustivat finaalin maalintekijät Jenae Seppälä ja Emma Kete. Finaali pelattiin Sonera Stadiumilla syyskuun 24. päivänä.
PK-35 tuli mukaan Suomen Cupiin 2. kierroksella, jossa se kohtasi FC Kontun vieraskentällä. Alasarjajoukkue laittoi liigajoukkueen tiukille, mutta PK-35 voitti ottelun lopulta Jenae Seppälän maalilla 1-0. 3. kierroksella vastus koveni huomattavasti, kun ISS Stadionille vieraaksi arvottiin FC Honka. PK-35 voitti ottelun lopulta Eveliina Parikan ja Elina Sormusen maaleilla 2-1 ja eteni jatkoon. Puolivälierässä PK-35:n vastustajaksi arvottiin Liigacupin finaalivastus HJK. Tällä kertaa PK-35 oli parempi ja eteni välieriin kotikentällään lukemin 3-1. Maalintekijöinä kunnostautuivat Sanna Saarinen, Pirjo Leppikangas ja Cynthia Uwak. Välierässä PK-35 varmisti finaalipaikan voittamalla Kokkola F10:n ISS Stadionilla maalein 3-0. Maalit tekivät Sanna Saarinen, Cynthia Uwak ja Nicolina Jåfs. Finaalissa PK-35 Vantaa otti voiton tamperelaisesta Ilveksestä.
Naisten Liiga
PK-35 Vantaa voitti toisen peräkkäisen Suomen mestaruuden kaudella 2011. Mestaruus ratkesi viimeisellä kierroksella, kun vantaalaiset hakivat 6-0-vierasvoiton Kokkola F10:stä.
PK-35 kuitenkin toipui pistemenetyksestä kahdella murskavoitolla, ensin FC Unitedista kotona (6-0) ja sitten TPS:stä vieraissa (7-0). Kauden ensimmäinen tappio tuli kuitenkin Ahvenanmaalla, kun Åland United kukisti vantaalaiset 1-0.
PK-35:n vastaus tappioon oli kuitenkin vakuuttava. Seuraavassa ottelussa PK-35 kaatoi kärkikamppailussa HJK:n peräti 6-0. Cynthia Uwak teki ottelussa kolme maalia, muista osumista vastasivat Jaana Lyytikäinen, Tia Hälinen ja Jenna Korhonen.
Kaadettuaan Nice Futiksen seuraavassa kamppailussa, PK-35 joutui jälleen matkustamaan Ahvenanmaalle. Tällä kertaa vantaalaiset onnistuivat hakemaan tasapelipisteen, ottelu päättyi loppulukemiin 2-2 PK-35:n noustua tasoihin kahden maalin tappioasemasta. Joukkue koki toisen perättäisen pistemenetyksen, kun FC Honka haki seuraavalla kierroksella 0-0-tuloksen turvin jälleen pisteen Myyrmäestä.
PK-35 toipui tasapeleistä kahdella voitolla, ensin KMF:stä kotona 6-0 ja sitten FC Unitedista vieraissa 3-0. Heinäkuun lopulla joukkue kärsi kuitenkin liigan kärkitaiston kannalta kovat pistemenetykset ensin HJK:lle ja sitten TPS:lle. HJK kukisti kotonaan PK-35:n ja TPS haki pisteen Myyrmäen ISS Stadionilta. Tämän jälkeen vantaalaisten kurssi kääntyi kuitenkin kohti mestaruutta, eikä joukkue kokenut loppukauden aikana enää kuin yhden pistemenetyksen.
PK-35 Vantaa voitti kaikki seitsemän viimeistä peliään liigassa ja kruunattiin ansaitusti mestariksi. Näistä otteluista merkittäviksi nousivat 2-0-kotivoitto Åland Unitedista, 4-1-vierasvoitto FC Hongasta ja 3-0-kotivoitto HJK:sta. PK-35 voitti kaikki kärkijoukkueet vuorotellen liigassa ja nousi siten liigan piikkipaikalle.
Loppukauden merkittävimmäksi peliksi nousi lopulta kolmanneksi viimeisen kierroksen kotiottelu FC Unitedia vastaan. Näytti pitkään, että vierasjoukkue hakee tasapelipisteen Myyrmäestä, mutta Emma Kete iski ottelun lisäajalla vantaalaisten 2-1-voittomaalin ja joukkue säilytti paikkansa liigan kärjessä. Kahdessa viimeisessä ottelussa PK-35 otti 3-1-voiton tamperelaisesta Ilveksestä ja päätöskierroksella vakuuttavan 6-0-vierasvoiton Kokkola F10:stä. Mestaruuden ratkaisseen päätösottelun sankariksi nousi 17-vuotias Tia Hälinen hattutempulla eli kolmella maalilla. Mestaruuteen PK-35:n siivittivät lisäksi päätösottelussa kaksi maalia tehnyt Eveliina Parikka ja yhden osuman puskenut Jenae Seppälä.
Joukkue onnistui puolustamaan mestaruuttaan Naisten Liigassa, joka pelattiin viime kautista pidempänä 27 kierroksen sarjana. PK-35 keräsi 27 ottelussa 65 pistettä, saldona 20 voittoa, 5 tasapeliä ja 2 tappiota. PK-35 teki sarjassa 84 maalia ja päästi 17 osumaa, joten maalisuhde oli +67.
PK-35:n paras maalintekijä Naisten Liigassa oli Jaana Lyytikäinen 15 osumalla, yli kymmeneen maaliin ylsivät lisäksi Eveliina Parikka 12 maalilla ja Cynthia Uwak 11 maalilla.
Naisten Mestarien Liiga
PK-35 Vantaa emännöi Mestarien Liigan karsintaturnausta elokuun 11. - 16. päivä Myyrmäessä ja Kalliossa. PK-35:n lisäksi turnaukseen osallistuivat RTP Unia (Puola), SK Slovan Bratislava (Slovakia) ja KS Ada Velipoje (Albania). Turnauksen voittaja eteni Mestarien Liigan 32 parhaan joukkoon. Turnausemäntä PK-35 Vantaa voitti karsintaturnauksen ja eteni jatkoon lohkosta. PK-35 ei ole koskaan aiemmin pelannut naisten europelejä.
Turnauksen avausottelussa PK-35 kohtasi Albanian mestarin KS Ada Velipojen. Ottelu päättyi vantaalaisjoukkueen 10-0 voittoon, PK-35:n maaliahnein pelaaja oli neljä osumaa viimeistellyt Eveliina Parikka. Kaksi osumaa ottelussa teki Sanna Saarinen, muista maaleista vastasivat Elina Sormunen, Anna Vlasoff, Maiju Hirvonen ja Nicolina Jåfs.
Turnauksen toisessa ottelussa PK-35 otti 1-0-voiton Slovakian mestari SK Slovan Bratislavasta. PK-35:n ainoan maalin puski Jenae Seppälä ottelun 76. minuutilla.
PK-35 varmisti lohkovoittonsa 1-1-tasapelillä RTP Uniaa vastaan päätöspelissä. PK-35 meni Sanna Saarisen maalilla ottelussa johtoon, mutta RTP Unian Chinasa tasoitti ottelun. Lopputulos 1-1 varmisti kuitenkin PK-35:n lohkovoiton ja jatkopaikan.
Mestarien Liigan ensimmäisellä pudotuspelikierroksella espanjalainen Rayo Vallecano pudotti PK-35 Vantaan kilpailusta yhteismaalein 7-1. Ensimmäinen osaottelu Vantaalla päättyi espanjalaisten 1-4-voittoon ja toisessa osaottelussa Espanjassa kotijoukkue Rayo Vallecano voitti lukemin 3-0. PK-35:n ainoan maalin otteluparissa puski Jenae Seppälä ensimmäisessä osaottelussa.
Joukkue
Tuplamestaruuden saavuttaneessa joukkueessa pelasivat:
Tuplamestaruuskausi 2012
Kaudella 2012 PK-35 Vantaa osallistui Naisten mestarien liigaan Suomen edustajana. Joukkue puolustaa lisäksi Suomen mestaruutta jälleen Naisten Liigassa.
Joukkueen päävalmentajana toimii Pauliina Miettinen, joka johdattiin PK-35:n tuplamestaruuteen kaudella 2011.
Liigacup
PK-35 osallistui talvella Liigacupiin. Joukkueen kanssa samassa lohkossa pelasivat FC Honka ja HJK. PK-35 jäi lohkon viimeiseksi hävittyään HJK:lle ja pelattuaan tasan FC Hongan kanssa.
Suomen Cup
PK-35 Vantaa avasi Suomen Cupin kauden 2012 osalta HJK:n vieraana, kun joukkueet arvottiin vastakkain Cupin 2. kierroksella. PK-35 voitti ottelun Catherine Walkerin, Heidi Kivelän ja Cynthia Uwakin maaleilla lukemin 3-1.
PK-35:n vastus puolivälierässä oli tamperelainen Ilves. Tammelassa pelatun ottelun ainoasta maalista vastasi vierasjoukkue PK-35:n Sanna Saarinen, joten PK-35 eteni välierään 1-0-voitolla.
Välierässä vastassa oli FC Honka. PK-35:lle arvottiin jälleen vierasottelu eikä joukkue päässyt pelaamaan kertaakaan kotiottelua kauden 2012 Suomen Cupissa. Tapiolassa pelatun ottelun ratkaisi Tia Hälinen ja PK-35 eteni yhden maalin turvin 1-0-voitolla Suomen Cupin finaaliin toisena vuonna putkeen.
Suomen Cupin finaali vuosimallia 2012 pelattiin 30. päivä syyskuuta Sonera Stadiumilla. Vastakkain finaalissa oli kotijoukkueeksi arvottu Pallokissat ja vierailijan rooliin Suomen Cupissa tottunut PK-35 Vantaa. Ottelun avausmaali nähtiin 40. minuutin kohdalla, kun PK-35:n amerikkalaishyökkääjä Elizabeth Bogus vei joukkueen 1-0-johtoon. PK-35 lisäsi johtoaan ottelun 56. minuutilla, kun Sanna Saarinen ampui vantaalaisten toisen osuman. Pallokissat pääsi kaventamaan ottelun 76. minuutilla Ella Vanhasen maalilla. PK-35 juhli kuitenkin Suomen Cupin voittoa 2-1-voitolla Pallokissasta.
Naisten Liiga
PK-35 voitti Suomen mestaruuden kaudella 2012. Joukkue sijoittui ensimmäiseksi Naisten Liigassa keräten kauden aikana 70 pistettä. Kolmas peräkkäinen mestaruus ratkesi viimeisellä kierroksella, kun joukkue voitti vierasottelussa ONS:n maalein 5-0.
PK-35 lähti Naisten Liigaan puolustamaan Suomen mestaruutta, jonka joukkue voitti kauden 2011 päätteeksi. Joukkue avasi kauden kovalla vierasottelulla, kun ensimmäisellä kierroksella vastassa oli Åland United Eckerössä. PK-35 voitti avausottelun 1-0, ainoan maalin teki liigadebyyttinsä PK-35 Vantaassa pelannut Heidi Kivelä. Kivelä siirtyi kaudeksi 2012 PK-35 Vantaaseen tamperelaisesta Ilveksestä.
Avauskierroksen jälkeen PK-35 voitti Ilveksen 5-1 ja TPS:n 4-0 kauden ensimmäisissä kotiotteluissa. Neljännellä liigakierroksella PK-35 matkasi Kuopioon, jossa Pallokissat kaatui maalein 5-1.
Kauden ensimmäinen pääkaupunkiseudun paikallisottelu pelattiin 9. toukokuuta, kun vastassa ISS Stadionilla oli FC Honka. PK-35 voitti Cynthia Uwakin ja Ria Ölingin maaleilla ottelun 2-0. PK-35 jatkoi puhtaalla pelillä vielä kuudennellä liigakierroksella, kun Kokkola F10 kaatui ISS Stadionilla maalein 3-0. PK-35 voitti kauden kuusi ensimmäistä liigaottelua, joka oli sen historian paras aloitus sarjakauteen.
PK-35 ei kuitenkaan lannistunut tappiosta, vaan voitti seuraavat viisi ottelua putkeen Naisten Liigassa. NiceFutis ja ONS kaatuivat seuraavilla kierroksella molemmat maalein 2-0.
PK-35 sai 10. kesäkuuta revanssin Åland Unitedista, kun ahvenanmaalaisjoukkue kaatui ISS Stadionilla Cynthia Morote-Arizan maalilla 1-0. PK-35 ja Åland United olivat näin kesäkuun puoliväliin mennessä jo kohdanneet toisensa kolmesti sarjassa eikä keskinäisiä otteluita ollut enää jäljellä. PK-35 voitti keskinäisistä otteluista kaksi ja yksi päättyi Åland Unitedin voittoon.
Voitettuaan tärkeän kärkiottelun PK-35 voitti Ilveksen vieraissa 6-0 ja TPS:n vieraissa 2-1. Sarjakauden ensimmäinen kotitappio tuli 7. heinäkuuta, kun Pallokissat voitti PK-35:n ISS Stadionilla 0-1.
Kauden toinen pääkaupunkiseudun paikallisottelu pelattiin 11. heinäkuuta, kun FC Honka saapui jälleen vieraaksi ISS Stadionille. PK-35 palasi jälleen voittojen makuun, kun Heidi Kivelän maali ja Hongan oma maali siivittivät vantaalaiset 2-1-voittoon ottelusta. Kova otteluruuhka näkyi kuitenkin PK-35:n otteissa, kun joukkue jäi seuraavalla liigakierroksella 0-0-tasapeliin Kokkola F10:n kanssa vieraskentällä.
PK-35 kuitenkin sai käännettyä kurssinsa ja voitti jälleen viisi ottelua putkeen Naisten Liigassa. Putken aloitti 4-2-vierasvoitto NiceFutiksesta.
29. heinäkuuta edessä oli ensimmäinen paikallisottelu HJK:ta vastaan Naisten Liigassa. Töölön Pallokentällä pelattu ottelu päättyi PK-35:n 5-1-voittoon helsinkiläisjoukkueesta. Heidi Kivelä onnistui maalinteossa kahdesti ottelussa, samoin Cynthia Uwak. Lisäksi Cynthia Morote-Ariza onnistui ottelussa maalinteossa.
Pentti Kämäräinen
Pentti Kimura Kämäräinen saavutti Suomen mestaruuden 1945 ja 1946, SM-hopeaa 1947 ja pronssia 1943. Itä–Länsi-otteluun Kämäräinen valittiin neljä kertaa ynnä kerran vaihtopelaajaksi. .
PK-35 Vantaa (naiset)
Naisten Liiga
PK-35 kohtasi FC Hongan viimeisen kerran Naisten Liigassa kauden 2012 osalta 5. syyskuuta. PK-35 vei lopulta kaikki kohtaamiset nimiinsä, kun Tapiolassa pelattu ottelu päättyi vantaalaisten 3-1-vierasvoittoon. Maaleista vastasivat puolustajat Casey Berrier ja Maiju Hirvonen sekä laitahyökkääjä Tia Hälinen.
PK-35 jatkoi taisteluaan mestaruudesta seuraavassa ottelussa, kun 8. syyskuuta ISS Stadionille saapui vieraaksi Kokkola F10. Kokkola meni ottelussa 0-1-johtoon, mutta Casey Berrierin 55. minuutin ja Elizabeth Bogusin 60. minuutin maalit toivat PK-35:lle helpottavan 2-1-kotivoiton. Ottelun jälkeen PK-35 pääsi hetkeksi levähtämään maaottelutauolle.
Sarja jatkui 22. syyskuuta, kun PK-35 Vantaa matkusti Poriin NiceFutiksen vieraaksi. Kotijoukkue haastoi hyvin sarjakärjen, mutta lopulta Elina Jatkolan maali 79. minuutilla toi PK-35:lle kolme pistettä ja voiton lukemin 1-0.
PK-35 kohtasi ennen seuraavaa liigaottelua Lyonin kahdesti Mestarien Liigassa ja Pallokissat Suomen Cupin finaalissa. Sarja jatkui jälleen tiistaina 9. lokakuuta, kun paikallisvastus HJK saapui vieraaksi ISS Stadionille. Åland United oli viikonloppuna noussut voitolla sarjan ykkössijalle, mutta PK-35:lla oli yksi ottelu vähemmän pelattuna. PK-35 tarvitsi voiton HJK:sta säilyttääkseen mestaruuden omissa käsissä.
ISS Stadionilla pelattu ottelu PK-35 Vantaan ja HJK:n välillä ratkesi, kun Casey Berrier puski 74. minuutilla ottelun avausmaalin ja Megan Chapin sinetöi 76. minuutilla PK-35:n voittolukemat 2-0. PK-35 nousi voiton myötä sarjan kärkipaikalle kun yksi liigakierros oli enää jäljellä.
Liigakauden päätöskierros, eli 27. kierros, pelattiin lokakuun 13. päivä. PK-35 kohtasi vieraskentällä ONS:n ja kakkossijalla ollut Åland United kohtasi kotonaan Ilveksen. PK-35 tarvitsi voiton, sillä Åland United oli ollut hurjassa syysvireessä. Åland United voittikin ottelunsa Ilvestä vastaan 8-1, mutta se ei riittänyt mestaruuteen, kun PK-35 Vantaa voitti ONS:n Castrenin kentällä maalein 5-0. Mestaruuden ratkaisseen ottelun maaleista vastasivat Heidi Kivelä kahdesti, Elizabeth Bogus, Elina Jatkola ja Sanna Saarinen.
PK-35 pääsi voiton myötä juhlimaan mestaruutta, tällä kertaa Oulussa. Aiemmin PK-35 varmisti mestaruutensa Ahvenanmaalla (v. 2010) ja Kokkolassa (v. 2011).
PK-35 Vantaan saldo Naisten Liigassa oli 27 ottelusta 23 voittoa, 1 tasapeli ja 3 tappiota. Loppupistesaldo oli 70 pistettä. Joukkue teki sarjassa 68 maalia ja päästi 17 osumaa. Joukkueen paras maalintekijä oli Heidi Kivelä 12 maalilla. Cynthia Uwak oli ainoa muu pelaaja, joka rikkoi 10 maalin rajan tehtyään tasan 10 osumaa. Joukkueen maalit jakautuivat siis tasaisesti eri pelaajille.
Naisten Mestarien Liiga
PK-35 Vantaa emännöi Naisten Mestarien Liigan karsintaturnausta elokuun 11. - 16. päivä. Karsintaturnaus pelattiin Myyrmäen nurmella ja Hakunilan Urheilupuistossa. PK-35 Vantaan lisäksi lohkossa pelasivat Glasgow City (Skotlanti), WFC Osijek (Kroatia) ja FC Noroc Nimoreni (Moldova). PK-35 eteni jatkopeleihin sijoituttuaan lohkossa toiseksi.
Karsinaturnauksen avausottelussa PK-35 Vantaa kohtasi moldovalaisen FC Noroc Nimorenin. PK-35 voitti ottelun maalein 6-0, vantaalaisten osumista vastasivat Catherine Walker kolmesti, Iina Taipale kahdesti ja Sanna Saarinen rangaistuspotkusta.
Avausvoiton jälkeen PK-35 kohtasi Kroatian mestarin WFC Osijekin. Pirjo Leppikangas vei PK-35:n 1-0-johtoon ottelussa ja Catherine Walker teki turnausvaiheen neljännen maalinsa lisäten vantaalaisten johdon 2-0-lukemiin. Cynthia Uwak vei toisella puoliajalla PK-35:n 3-0-johtoon ja Osijekin Mateja Andrlic kavensi loppulukemiksi 3-1.
Lohkon päätösottelussa PK-35 Vantaa kohtasi skotlantilaisen Glasgow Cityn. Skotlantilaiset menivät Jane Rossin maalilla ottelussa johtoon 5. peliminuutilla, mutta Cynthia Uwak tasoitti ottelun vain kolme minuuttia myöhemmin. Glasgown Leanne Ross epäonnistui ottelussa rangaistuspotkussa, kun PK-35:n maalivahti Rachael Ayegba torjui hyvin lauotun rangaistuspotkun. Ottelu päättyi 1-1-tasatulokseen ja tasapeli riitti lopulta molemmille joukkueille jatkopaikkaan. Glasgow City voitti maalieron turvin lohkon ja PK-35 sijoittui toiseksi. PK-35 eteni Naisten Mestarien Liigan 32 parhaan joukkoon, sillä joukkue oli lohkojen vertailuissa karsintaturnausvaiheen paras lohkokakkonen.
PK-35 Vantaa oli sijoittamattomien joukossa, kun Naisten Mestarien Liigan seuraavan vaiheen otteluparit arvottiin. PK-35:n vastukseksi arvottiin ranskalainen Olympique Lyonnais, joka voitti Naisten Mestarien Liigan kaudella 2010/2011 ja 2011/2012.
PK-35 kohtasi puolustavan mestarin ensimmäisessä osaottelussa Myyrmäessä 26. syyskuuta. Ranskalaiset voittivat ensimmäisen osaottelun maalein 7-0. Toinen osaottelu pelattiin Lyonissa 3. lokakuuta. Toisen osaottelun Lyon voitti 5-0 ja eteni yhteismaalein 12-0 Naisten Mestariden Liigan 16 parhaan joukkoon
PK-35 Vantaa osallistui historiansa toista kertaa Naisten Mestarien Liigaan ja selvityi jälleen jatkoon karsintalohkosta. PK-35:n loppusaldo vuoden 2012 Naisten Mestarien Liigan peleistä oli kaksi voittoa, yksi tasapeli ja kaksi tappiota viidestä ottelusta.
Latvian kansanäänestys parlamentin hajottamisesta 2011
thumb|right|Valdis Zatlers on Latvian ensimmäinen presidentti, joka on käyttänyt perustuslaillista oikeuttaan järjestää kansanäänestys Latvian parlamentin hajottamisesta. Latvian kansanäänestys parlamentin hajottamisesta 2011 pidettiin 23. heinäkuuta 2011 silloisen presidentin Valdis Zatlersin, aloitteesta. Äänestyksessä 94,3 prosenttia äänesti maan parlamentin, saeiman, hajottamisen puolesta. Maassa järjestettiin parlamentin hajottamisen seurauksena uudet parlamenttivaalit 17. syyskuuta 2011. Zatlers perusti kansanäänestyspäivänä uuden puolueen, Zatlersin Reformipuolueen, joka osallistui näihin vaaleihin.
Televisiopuheessaan 28. toukokuuta 2011 presidentti Valdis Zatlers ilmoitti, että Latviassa järjestetään kansanäänestys parlamentin hajottamisesta korruptioepäilyjen takia. Syynä tähän on parlamentin päätös olla antamatta poliisille lupaa suorittaa kotietsintää kansanedustaja Ainārs Šlesersin kotona. Puheessaan Zatlers muun muassa syytti parlamenttia valehtelusta ja oligarkkien etujen ajamisesta.
Latvian perustuslain mukaan maan presidentti voi järjestää kansanäänestyksen parlamentin hajottamisesta. Zatlers on ensimmäinen Latvian presidentti, joka on käyttänyt tätä oikeutta. On arveltu, että kansanäänestyksen järjestäminen oli syynä sille, ettei parlamentti valinnut Zatlersia uudelleen presidentiksi Latvian presidentinvaalissa 2. kesäkuuta 2011.
István Bagyula
István Bagyula (s. 2. tammikuuta 1969 Budapest) on unkarilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili seiväshypyssä. Hän edusti seuratasolla Csepel SC:tä. Bagyula voitti hopeaa Tokion MM-kisoissa 1991 ja seuraavan vuoden sisäratojen EM-kisoissa. Lisäksi hän sai universiadeista kolme kultamitalia vuosina 1991–1995. Bagyula osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1988 ja 1992. Hän sijoittui seitsemänneksi Soulin kisoissa 1988 ja oli yhdeksäs Barcelonassa 1992.
Bagyula piti hallussaan alle 20-vuotiaiden maailmanennätystä, kunnes nykyinen ennätyksen haltija Maksim Tarasov rikkoi sen. Hän pitää hallussaan maansa ennätystä sekä ulko- että sisäradoilla. Bagyula voitti urallaan yhteensä kuusi Unkarin mestaruutta, viisi ulko- ja yhden sisäradoilta.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Uimonen
Uimonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Wedding Crashers
Wedding Crashers on vuonna 2006 perustettu suomalainen indie rock -yhtye, joka sai mainetta voittamalla vuonna 2009 sekä Alkupiste- että Ääni ja vimma -kilpailut. Samana vuonna Rumba ja YleX valitsivat yhtyeen myös ”Tulevaisuuden tusina” -äänestyksessä tulevan vuoden kahdentoista kiinnostavimman yhtyeen joukkoon kuudennelle sijalle. Wedding Crashers perustettiin vuonna 2006 Vaskivuoren lukiossa. Yhtyeellä on kuitenkin tapana antaa ristiriitaisia tietoja syntyhistoriastaan.
Yhtyeen esikoisalbumi This Is What You Wanted ilmestyi 28. syyskuuta 2011. Julkaisijana Univeral Music Finland.
Risto Willamo
Risto Juhani Willamo (s. 1958) on suomalainen ympäristötieteilijä, joka on työskennellyt Helsingin yliopistossa yli 30 vuoden ajan ja toimii nykyisin yliopistonlehtorina bio- ja ympäristötieteellisessä tiedekunnassa. Hän osallistuu Ekosysteemit ja ympäristö -tutkimusohjelmaan.
Isomaltoli
Isomaltoli (C6H6O3) on furaanijohdannaisiin kuuluva aromaattinen ketoni. Yhdistettä muodostuu useisiin elintarvikkeisiin hiilihydraateista kuumennuksen yhteydessä.
Risto Willamo
Willamo väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi vuonna 2005 tutkielmalla Kokonaisvaltainen lähestymistapa ympäristönsuojelutieteessä.
Sojuz MS-08
Sojuz MS-08 on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 21. maaliskuuta 2018 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 55:n miehistöön.
Pak Hyon Suk
Pak Hyon Suk (s. 4. elokuuta 1985) on pohjoiskorealainen painonnostaja.
Pak voitti olympiakultaa 63 kilogramman painoluokassa 2008 Pekingin olympialaisissa yhteistuloksella 241 kilogrammaa. MM-kisoista Pak saavutti 2007 Chiang Maissa hopeaa työnnöstä sekä pronssia tempauksesta ja yhteistuloksella.
Aiemmin Pak kilpaili 58 kilogramman painoluokassa, missä hän saavutti Aasian-mestaruuskilpailuista Dohasta 2006 työnnöstä hopeaa ja pronssia sekä tempauksesta että yhteistuloksella. 2004 Alma-Atan Aasian mestaruuskisoissa hän teki pronssituloksen työnnössä mutta jäi yhteistuloksessa neljänneksi. 2004 Ateenan olympialaisissa hän oli kuudes.
Karate Kid II... kertomus jatkuu
Karate Kid II... kertomus jatkuu on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintadraamaelokuva. Elokuvan on ohjannut John G. Avildsen ja käsikirjoittanut Robert Mark Kamen. Pääosissa näyttelivät Ralph Macchio ja Pat Morita.
Juoni
Miyagi palaa 45 vuoden jälkeen takaisin Okinawalle tapaamaan kuolemaisillaan olevaa isäänsä. Hän ottaa mukaansa Danielin, joka tapaa saarella nuoren tytön Kumikon. Miyagin menneisyys alkaa palata takaisin, kun hän tapaa 45 vuoden jälkeen rakastamansa naisen Yukien, jonka hän jätti muutettuaan Yhdysvaltoihin, sekä vanhan ystävänsä Saton, joka on edelleen katkera Miyagille menneistä tapahtumista. Daniel puolestaan ajautuu riitoihin Saton veljenpojan, Chozen Toguchin kanssa.
Hulda Salmi
Hulda Salmi (5. huhtikuuta 1879 Nastola – 8. huhtikuuta 1949 Lahti) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1910–1918.
Varhaiset vuodet
Vuonna 1907 sisarukset valittiin opettajiksi Hollolaan Möysän kansakouluun. Salmi kiinnostui työväenaatteesta oltuaan tekemisissä vähävaraisten työläisperheiden kanssa ja liittyi paikalliseen työväenyhdistykseen. Sisarukset joutuivat pian vaikeuksiin poliittisen toimintansa vuoksi, kun pääosin suomettarelaisista koostunut koulun johtokunta ryhtyi kankeloimaan heitä. Johtokunnan nuorsuomalainen puheenjohtajan Rope Kojonen kuitenkin totesi sisarusten hoitaneen työnsä moitteettomasti. Syytöksiä seurasi jälleen keväällä 1909, jolloin Salmella väitettiin olevan suhde naimisissa olevaan Raivaajan päätoimittajaan Juho Raitioon ja hänen sisarensa puolestaan kerrottiin heilastelevan lehden toimitussihteerin Alpo Mattilan kanssa. Väitteet kuitattiin ilkeinä juoruina, mutta kun Kojonen syksyllä 1909 syrjäytettiin puheenjohtajan paikalta johtokunta lopulta erotti heidät uusien siveettömyyssyytösten johdosta. Aino Salmi erotettiin, vaikka hän oli avioitunut toimittaja Mattilan kanssa.
Politiikka ja sisällissota
Erottamisensa jälkeen Salmi lähti täyspäiväisesti politiikkaan toimien muun muassa kiertävänä puhujana. Kansanedustajaksi hänet valittiin helmikuun 1910 eduskuntavaaleissa. Yhdessä Olli Pajarin kanssa Salmesta tuli ensimmäinen Lahdesta valittu kansanedustaja. Kun eduskunta ei vuonna 1915 kokoontunut ensimmäisen maailmansodan vuoksi, sai Salmi opettajanviran Kymin pitäjässä toimineesta Tiutisen kansakoulusta. Kesällä 1917 Salmi oli perustamassa Sosialidemokraattista opettajaliittoa ja hänet valittiin myös sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Sodan jälkeen
Salmi vapautui armahduslakien nojalla Hämeenlinnan naisvankilasta vuonna 1921. Vuodet 1923–1924 Salmi toimi opettajana Koiviston Patalan kansakoulussa, jonka jälkeen hänet valittiin opettajaksi lapsuudenkouluunsa Nastolan Seestaan. Sodan aikaisen toiminnan vuoksi Salmen valinta aiheutti porvarilehdistössä vastustusta, mutta opettajavaalin tulosta ei saatu kumotuksi. Vuonna 1927 Salmi oli jälleen ehdolla eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi. Vuosina 1929 ja 1930 hän ei läpäissyt puolueen sisäistä jäsenäänestystä eduskuntavaaliehdokkaista ja päätti luopua politiikasta. Kesällä 1930 äärioikeistolaisen Suomen Lukon Nastolan osasto vaati Salmea eroamaan ja hän myöntyikin painostuksen edessä luopumaan virastaan. Kansakouluntarkastaja ei kuitenkaan reagoinut asiaan, eikä myöskään koulun johtokunta noteerannut tapausta millään tavalla ja näin Salmi jatkoi virassaan. Hulda Salmi jäi eläkkeelle Seestan kansakoulunopettajan virasta vuonna 1946 ja kuoli Lahdessa 70-vuotiaana huhtikuussa 1949.