cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Logiikka
Syllogistinen logiikka
Aristoteelinen logiikka sai alkunsa Aristoteleen teoksissa Ensimmäinen analytiikka ja Tulkinnasta, jotka ovat osa kokoelmaa Organon. Nykyisin monet katsovat, ettei Aristoteleen järjestelmällä ole juuri muuta kuin historiallista arvoa, koska propositio- ja predikaattilogiikka ovat syrjäyttäneet sen. Termilogiikkaa on kuitenkin yhä edelleen pyritty laajentamaan, ja sitä on hyödynnetty argumentointiteoriassa, tekoälytutkimuksessa ja oikeustieteessä.
Propositiologiikka
Propositiologiikka eli lauselogiikka tai lausekalkyyli on logiikan alue, jossa tutkitaan propositiosymboleja (kuten p_0, p_1, p_2) sekä luonnollisen kielen lausekonnektiiveja (kuten ”ei”, ”ja” ja ”tai”) vastaavia loogisia konnektiiveja (kuten ) sisältävien formaalikielen lauseiden ominaisuuksia. Näistä ominaisuuksista keskeisimpiä ovat totuus ja lauseiden väliset päättelysuhteet. Propositiologiikka on välttämätön pohja kaikille muille logiikan lajeille.
Predikaattilogiikka
Predikaattilogiikka eli predikaattikalkyyli on logiikan osa-alue, jolla tutkitaan tietynlaisia formaalikieliä. Predikaattilogiikka jakautuu ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikkaan ja korkeampien kertalukujen predikaattilogiikoihin. Jälkimmäisten kohdalta mielenkiinto kohdistuu yleensä vain toisen kertaluvun predikaattilogiikkaan. Predikaattilogiikka laajentaa propositiologiikan aakkostoa muun muassa universaali- ( \forall ) ja eksistenssikvanttoreilla ( \exist ). Ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikassa on mahdollista kvantifioida yli muuttujien, korkeamman kertaluvun logiikoissa voidaan kvantifioida yli ominaisuuksien ja käsitellä ominaisuuksien ominaisuuksia.
Predikaattilogiikan keksijänä pidetään yleensä Gottlob Fregeä. Nykyinen ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikan muotoilu on peräisin David Hilbertiltä ja Wilhelm Ackermannilta. Toisen kertaluvun predikaattilogiikkaa ovat kehittäneet ennen kaikkea George Boolos ja Stewart Shapiro, ja sitä on kritisoinut ennen kaikkea Willard Van Orman Quine.
Predikaattilogiikan kehittäminen mahdollisti sen, että loogikot saattoivat ensimmäistä kertaa ilmaista luonnollisen kielen väittämät loogisella syntaksilla tarpeellisessa laajuudessa. Predikaattilogiikka mahdollisti myös matematiikan formalisoinnin, ja vaikutti näin matemaattisen logiikan, joukko-opin ja malliteorioiden kehitykseen.
Modaalilogiikka
Modaalilogiikka on logiikan alue, jolla tutkitaan aleettisten modaliteettien eli välttämättömyyden ja mahdollisuuden loogisia piirteitä. Usein termi ”modaalilogiikka” ymmärretään kokonaisnimityksenä kaikkien modaliteettien loogiikoille. Muita modaliteetteja ovat muun muassa episteeminen, temporaalinen ja deonttinen.
Modaliteettien tutkimus on peräisin jo Aristoteleelta. Enemmän kehitystä alalla tapahtui kuitenkin vasta Clarence Irving Lewisin tutkimusten myötä. Hänen työnsä saivat aikaan uuden tutkimuksen aallon, jonka myötä modaliteettien tutkimus laajeni deonttiseen ja episteemiseen logiikkaan. Arthur Prior käytti samaa lähestymistapaa temporaaliseen logiikkaan. Saul Kripke kehitti kehyssemantiikan, joka antoi tietä graafiteorisille modaliteettien tarkastelutavoille. Se on puolestaan vaikuttanut dynaamiseen logiikkaan, jota sovelletaan komputationaalisessa lingvistiikassa ja tietojenkäsittelytieteessä.
Matemaattinen logiikka
”Matemaattinen logiikka” viittaa kahteen erilliseen tutkimusalueeseen: toisaalta formaalisen logiikan menetelmien soveltamiseen matematiikkaan ja matemaattiseen päättelyyn, ja toisaalta matemaattisten menetelmien soveltamiseen formaalisen logiikan esittämisessä ja analysoinnissa.
Sekä Hilbertin ohjelma että Gödelin vastine siihen olivat riippuvaisia toisesta matemaattisen logiikan osa-alueesta, matematiikan soveltamisesta logiikkaan todistusteorian muodossa. Vaikka epätäydellisyysteoreema oli luonteeltaan negatiivinen, Gödelin täydellisyyslause oli malliteorian tulos ja osoittaa, kuinka lähellä logisismi oli osoittautua todeksi: jokainen täsmällisesti määritelty matemaattinen teoria voidaan esittää ensimmäisen kertaluvun logiikan teorialla; Fregen todistuskalkyyli pystyi kuvaamaan koko matematiikan, vaikka ei vastaakaan sitä. Näin matemaattisen logiikan kaksi osa-aluetta osoittautuvat toisiaan täydentäviksi.
Jos todistusteoria ja malliteoria ovatkin olleet matemaattisen logiikan perusta, ne ovat muodostaneet vasta kaksi sen neljästä tukipilarista. Joukko-oppi sai alkunsa Georg Cantorin äärettömyyden tutkimuksista ja se on tuottanut monet matemaattisen logiikan haastavimmista ja merkittävimmistä ongelmista (kuten Cantorin lause, valinta-aksiooma ja kontinuumihypoteesi). Rekursioteoria kuvaa laskentaa logiikan ja aritmetiikan avulla. Sen klassisimpia saavutuksia ovat Alan Turingin Entscheidungsproblemin osoittaminen ratkaisemattomaksi sekä Churchin-Turingin teesi. Nykyisin rekursioteoria tutkii ennen kaikkea monimutkaisuuksia ja ongelmien (tehokasta) ratkeavuutta.
Filosofinen logiikka
Filosofinen logiikka käsittelee luonnollisen kielen formaaleja määrittelyjä. Useimmat filosofit olettavat, että logiikka voi kuvata ”normaalia” oikeaa päättelyä, jos voidaan löytää oikea menetelmä kääntää tavallista kieltä tälle logiikalle. Filosofinen logiikka jatkaa aikaisempaa ennen matemaattisen logiikan syntyä ”logiikaksi” kutsutun filosofian osa-alueen perinnettä. Se on matemaattista kiinnostuneempi luonnollisen kielen ja logiikan välisistä suhteista. Seurauksena filosofiset loogikot ovat vaikuttaneet paljon epästandardien logiikoiden (kuten vapaa logiikka, temporaalinen logiikka) sekä perinteisen logiikan laajennosten (kuten modaalilogiikka) sekä niiden epästandardien semantiikkojen kehitykseen.
Logiikka liittyy läheisesti kielifilosofiaan, joka tutkii, kuinka kielemme liittyy ajatteluumme. Logiikan sekä logiikan ja tavallisen puheen välisen suhteen tutkimus voi myös auttaa filosofia muotoilemaan omat argumenttinsa paremmin sekä arvostelemaan muiden argumentteja. Kielifilosofia koki 1900-luvulla mullistuksen Ludwig Wittgensteinin töiden myötä.
Logiikka tietojenkäsittelytieteessä
Logiikka tuli tietojenkäsittelytieteen keskiöön Alan Turingin töiden myötä. Turingin Entscheidungsproblem seurasi Gödelin epätäydellisyysteoreemaa, ja tästä kehittynyt ajatus yleisestä Turingin koneesta oli keskeinen 1940-luvun tietokonetekniikan kehitykselle.
1950- ja 1960-luvuilla tutkijat ennustivat, että kun inhimillinen tietämys olisi ilmaistavissa logiikalla ja matemaattisella merkintätavalla, tämä mahdollistaisi ajattelevien koneiden eli tekoälyn kehittämisen. Tämä osoittautui odotettua vaikeammaksi, johtuen ajattelun monimutkaisuudesta. Logiikkapohjaisessa ohjelmoinnissa (kuten Prolog-kielessä) tietokoneohjelma koostuu joukosta aksioomia ja sääntöjä, ja ohjelma laskee niiden seuraukset vastatakseen esitettyyn kysymykseen.
Nykyään logiikkaa käytetään laajalti tietojenkäsittelytieteessä ja tekoälytutkimuksessa, ja nämä alat tarjoavat formaalille ja epäformaalille logiikalle paljon uusia ongelmia. Formaalikielten analysointi on osa tietojenkäsittelyn teoriaa, ja se käsittää ohjelmointikielten formaalit semantiikat sekä menetelmät (kuten Hoaren logiikka). Boolen algebra on keskeistä tietokoneiden laitteistojen kannalta. Tekoälytutkimuksessa hyödynnetään modaalilogiikkaa ja oletuslogiikkaa tietämyksen esittämisen formalismeissa ja menetelmissä, Hornin klausuulia logiikkaohjelmoinnissa, sekä kuvauslogiikkaa. Lisäksi intuitionistista logiikkaa hyödynnetään ohjelmointikielten tyyppijärjestelmissä.
Deduktiivinen ja induktiivinen päättely sekä enthymeme
Antiikin aikana logiikan tarkoituksena oli ennen kaikkea hyvien argumenttien erottaminen huonoista. Tämä vaikutin on edelleen olemassa logiikassa, vaikka se ei enää olekaan yhtä keskeisessä osassa, ja logiikka voidaan nähdä erityisesti deduktiivisen päättelyn tutkimisena.
Esimerkissä 1 päättely on deduktiivista. Jos on olemassa tietty joukko (nuoret), jonka kaikki jäsenet toteuttavat tietyn ominaisuuden (käyttävät huumeita), niin on mahdotonta ajatella tilannetta, jossa jokin yksittäinen olio (Esko) kuuluisi tähän joukkoon, mutta ei toteuttaisi kyseistä ominaisuutta – jos kerran kaikki joukon jäsenet sen toteuttavat. Toisin sanoen, päättelyn pätevyys ynnä muu mielessä riippuu ainoastaan siitä, seuraako johtopäätös premisseistä, ei siitä, ovatko premissit tosia.
Esimerkki 2
Esimerkissä 2 päättely ei ole deduktiivista, vaan induktiivista. Induktiivisessa päättelyssä johtopäätöksen totuus ei ole oletusten totuuden välttämätön seuraus.
Joskus päättely saattaa vaikuttaa pätevältä, vaikka se ei olekaan deduktiivista.
Esimerkki 3
Esko on mies.
Siis: Esko ei ole nainen.
Esimerkin 3 päättely ei ole deduktiivista. Se vaikuttaa kuitenkin pätevältä, koska olemme taipuvaisia implisiittisesti olettamaan eksplisiittisesti mainitun oletuksen (Esko on mies) lisäksi, että ”jos jokin on mies, niin tämä jokin ei ole nainen”. Termi ’jokin’ viittaa tässä kaikkiin yksilöihin, jotka ylipäätään voivat tulla kyseeseen jonkin ominaisuuden toteuttajina. Esimerkin 3 päättely on niin sanottu enthymeme eli epätäydellisesti ilmaistu syllogismi. Päättelystä saadaan deduktiivinen lisäämällä siihen mainitsematta jätetty lisäoletus seuraavasti:
Esimerkki 4
Volomari Volotisen ensimmäinen vaimo ja muuta vanhaa tavaraa
Volomari Volotisen ensimmäinen vaimo ja muuta vanhaa tavaraa on Arto Paasilinnan vuonna 1994 kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY. Teos on julkaistu myös Kauko Helovirran lukemana äänikirjana.
Kirja kertoo Volomari Volotisesta, jonka harrastuksena on vanhojen esineiden keräily. Kirjan aikana hän onnistuu saamaan itselleen muun muassa Mannerheimin tekohampaat, Leninin karvahatun ja kaksikymmentä vuotta itseään vanhemman vaimon.
Logiikka
Deduktiivinen ja induktiivinen päättely sekä enthymeme
Jos jokin on mies, niin tämä jokin ei ole nainen.
Looginen analyysi voi usein paljastaa jonkin todellisuutta koskevan piilevän oletuksen, kuten tässä sen, että miehet eivät ole naisia. Esimerkin 3 päättely voi joissakin yhteyksissä olla pätevää, esimerkiksi uimahallissa Eskon pohtiessa kumpaan pukuhuoneeseen hänen tulisi mennä. Mutta loogisesti pätevää, deduktiivista se ei ole.
Perinteinen näkemys logiikasta argumenttien pätevyyttä tutkivana tieteenä
Logiikassa argumentit ovat lausejonoja, joiden viimeinen lause on johtopäätös edellisistä lauseista, alkuehdoista eli premisseistä. Perinteinen näkökulma keskittyy argumentti­skeemoihin. Argumenttiskeemat ovat käsitteellisiä rakenteita, joiden pätevyys perustuu niiden loogiseen muotoon.
Jos A\,\!, niin B\,\!.
A\,\!.
Siis: B\,\!.
Esimerkin 5 argumenttiskeemaa voidaan soveltaa sijoittamalla lausemuuttujien A\,\! ja B\,\! paikalle lauseita.
Esimerkki 6 Olkoon A=_{df}\,\!”Esko ui” ja B=_{df}\,\!”Esko kastuu”.
Jos Esko ui, niin Esko kastuu.
Esko ui.
Siis: Esko kastuu.
Se, että premissien itsensä totuus saattaa perustua niiden sisältöön, ei kuulu logiikkaan, koska argumenttiskeemat eivät väitä mitään premissien totuudesta. Ne vain toteavat, mitä seuraa loogisesti, jos tietyt premissit ovat tosia. Tämä selvenee, kun esimerkki 5 esitetään seuraavassa muodossa:
Esimerkki 7
Jos jos A\,\!, niin B\,\! ja A\,\!, niin B\,\!.
Esimerkistä 7 huomataan helposti, että loogisesti monimutkaisemmat luonnollisen kielen ilmaisut ovat melko hankalia hahmottaa. Ensimmäinen jos-sana viittaa premissien mahdolliseen totuuteen, jälkimmäinen jos-sana on osa ensimmäistä premissiä. Ilmaisua voidaan selventää sulkeilla:
Jos ([jos A\,\!, niin B\,\!] ja A\,\!), niin B\,\!.
Olkoon C=_{df}\,\!”(jos A\,\!, niin B\,\!)”. Argumentin premissit ovat nyt C\,\! ja A\,\!. Päädytään seuraavaan muotoon:
Esimerkki 9
Jos (C\,\! ja A\,\!), niin B\,\!.
Loogisen argumentin yleinen muoto on jono , jossa ovat premissejä ja A_n\,\! johtopäätös.
Beršad
Beršad on kaupunki Ukrainan Vinnytsjan alueen Haisynin piirissä. Beršad sijaitsee Etelä-Bugin vesistöön kuuluvien Doh’na- ja Berladynka-sivujokien yhtymäkohdan varrelle, 160 kilometriä aluekeskus Ternopilistä kaakkoon. Kaupungissa on rautatie- ja linja-autoasemat.
Tammikuun keskilämpötila on -5,7 ja heinäkuun +19,6 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 495 millimetriä.
Paikkakunta mainitaan ensimäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1459 Liettuan suuriruhtinaskunnan etelärajan linnoituksena, tärkeänä suojarakennelmana taisteluissa turkkilaisia ja tataareja vastaan. 1600-luvun alussa asukkaita oli noin 1 650. 1610-luvulla rakennettiin linnoitus, ja paikkakunnasta tuli kasakkojen tukikohta. Linnoitus kuitenkin tuhottiin 1617 turkkilaisten vaatimuksesta. Ukrainalaistet jatkoivat silti seudun asuttamista ja Beršad toimi kasakkarykmentin kotipaikkana. Osmanien valtakunta ulotti hallintansa paikkakunnalle (1672–1699), jonka jälkeen Puolan valta palasi. Puolan toisessa jaossa (1793) paikkakunta siirtyi osaksi Venäjän keisarikuntaa. Vuonna 1797 Beršad sai maalaiskaupungin aseman Podolian kuvernementissä. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa kaupungissa oli huomattavan suuri juutalaisasutus. Väestönlaskennan 1926 mukaan asukkaista 59 prosenttia oli juutalaisia. Kaupungin aseman se sai Ukrainassa vuonna 1966.
Ukrainan tilastokeskus arvio kaupungin väkiluvuksi 12 205 asukasta (1.1.2022). Väestönlaskennassa 2001 asukkaita oli 13 336. Heistä 95 prosenttia oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia ja 3,4 prosenttia venäläisiä. Lisäksi kaupungissa asui muun muassa juutalaisia ja puolalaisia. Ennen kesän 2020 aluehallinnollista uudistusta, Beršad oli Beršadin piirin hallintokeskus. Kesästä 2020 lähtien Beršad on kuulunut Haisynin piiriin.
Iso-Syöte
thumb|right|270px|Talvinen näkymä huipulta pohjoiskoilliseenpienoiskuva|270px|Kesäinen näkymä huipulta itään Iso-Syöte on Suomen eteläisin tunturi.
Iso-Syöte sijaitsee Pudasjärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, lähellä Lapin maakunnan rajaa. Kaupungin keskustaajamasta Kurenalta on matkaa noin 55 kilometriä ja Oulusta noin 140 kilometriä. Iso-Syötteen huippu kohoaa puurajan yläpuolelle, 432 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Sana syöte on saamea ja tarkoittaa pyhää paikkaa. Saamelaisten asuttaessa seutua he pitivät Isoa-Syötettä seitapaikkana eli uhri- ja palvontapaikkana.
Parhaiten Iso-Syöte tunnetaan laskettelurinteistään ja Syötteen kansallispuistosta.
Ison-Syötteen alueella on noin 120 kilometriä hiihtolatuja. Suomen Hiihtokeskusyhdistys valitsi Ison-Syötteen vuoden 2012 parhaaksi hiihtokeskukseksi. Isolle-Syötteelle rakennettiin keinotekoinen järvi, jonka uskottiin lisäävän alueen vetovoimaisuutta ympärivuotisena matkailukohteena. Syötteen retkeilyalueen käyntimäärä on kasvanut reilusti viime vuosien aikana. Vuonna 2021 käyntimäärä oli 117 800, kun vuonna 2019 se oli 43 000.
Korydallos
Korydallos tai Korydallós  voi viitata seuraaviin:
Non-Hodgkin-lymfooma
thumb|Tietokonetomografia non-Hodgkin-lymfoomasta. Non-Hodgkin-lymfooma on toinen kahdesta lymfooman eli imusolmukesyövän suurimmasta päätyypistä. Se on Suomessa yleisin imukudoksen syöpä.
Suomessa todetaan vuosittain hieman alle tuhat non-Hodgkin-lymfoomaa. Sairaus on miehillä hieman tavallisempi kuin naisilla, ja iän myötä sairastumisen riski suurenee. Varmaa syytä sairauden puhkeamiseen ei tiedetä, mutta joitakin altistavia tekijöitä on tullut esiin. Näitä ovat mm. reuma, HI-virus ja jotkin autoimmuunitaudit.
Non-Hodgkin-lymfoomien ryhmään kuuluu useita käyttäytymiseltään erilaisia sairauksia, kuten esimerkiksi Burkittin lymfooma ja MALT-lymfooma sekä follikulaarinen ja lymfoblastinen lymfooma, ja tauti voi ilmetä missä tahansa ruumiinosassa. Yleisoireet ovat samoja kuin lymfoomassa yleensä, mutta oireet riippuvat myös sairauden esiintymispaikasta.
Jos lääkäri epäilee potilaalla olevan jokin imukudossairaus, suurentunut imusolmuke mahdollisesti poistetaan pienestä viillosta paikallispuudutuksessa (imusolmukebiopsia). Imusolmuke tutkitaan mikroskoopissa, ja tällä tutkimuksella pystytään varmistamaan, onko kyseessä imukudossyöpä.
Kokaiinin käyttö kasvattaa non-Hodgkin-lymfooman riskin yli kaksinkertaiseksi.
Non-Hodgkin-lymfooma on ollut muun muassa jääkiekkoilija Saku Koivulla, mutta hän toipui siitä nopeasti ja palasi jäälle.
1519 Kajaani
1519 Kajaani on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen kaupungin mukaan.
Kajaanin likimääräinen läpimitta on 22 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,12 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5,5 vuotta.
Aikateríni Thánou
Aikateríni ”Katerína” Thánou (, etunimi usein muodossa Ekateríni) (s. 1. helmikuuta 1975) on kreikkalainen pikajuoksija.
Thánou voitti hopeaa naisten 100 metrillä vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä. Juoksun voittaneen Marion Jonesin tulos on mitätöity hänen myönnettyään dopingin käytön, mutta KOK on jättänyt kultamitalin uudelleenjakamatta. Vuonna 2002 Thánou voitti 100 metrin Euroopan-mestaruuden Münchenissä.
Kilpailukielto
Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Thánou oli yksi kotiyleisön suurimmista mitalitoivoista. Päivää ennen avajaisia Thánou ja hänen harjoituskumppaninsa Konstantínos Kentéris jättivät saapumatta doping-testiin ja joutuivat myöhemmin samana iltana moottoripyöräonnettomuuteen. Molempien väitettiin loukkaantuneen ja joutuneen sairaalahoitoon. Seuranneessa doping-skandaalissa Kentéris ja Thánou ilmoittivat lopulta vetäytyvänsä kilpailuista 18. elokuuta pidetyn Kansainvälisen olympiakomitean kurinpitolautakunnan kuulemisen jälkeen. Heidän valmentajansa Chrístos Tzékos asetettiin toimintakieltoon ja hänen hallustaan löydettiin myöhemmin suuria määriä steroideja ja muita dopingaineita.
Thánoulta ja Kentérikseltä oli jäänyt kesällä 2004 väliin jo kaksi aiempaakin dopingtestiä, ja testivälttelyn seurauksena IAAF asetti heidät väliaikaiseen kilpailukieltoon 22. joulukuuta 2004. Pitkän oikeudenkäynnin jälkeen 26. kesäkuuta 2006 Kreikan urheilun välitystuomioistuimen päätöksen mukaisesti he hyväksyivät dopingsääntöjen rikkomisen. Kilpailukielto päättyi 22. joulukuuta 2006.
Ensimmäisessä kilpailukiellon jälkeisessä kilpailussaan sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 Birminghamissa Thánou joutui yleisön buuausten kohteeksi ja sijoittui finaalissa kuudenneksi. Pekingin olympialaisiin 2008 Kansainvälinen olympiakomitea ei antanut Thánoulle kilpailulupaa.
Thorns (Takidan albumi)
Thorns oli Takida nimisen rock-yhtyeen neljäs EP-CD. Se julkaistiin vuonna 2004.
Šeksna
Elinkeinot
Sekšnassa on mekaanista puunjalostusteollisuutta.
1520 Imatra
1520 Imatra on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen kaupungin mukaan.
Imatran likimääräinen läpimitta on 40 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,11 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5,5 vuotta.
Wimbledon (Lontoon osa)
thumb|Strathmore Road thumb|[[Wimbledon Parkin metroasema]] Wimbledon [ˈwɪmbəldən] on taajama Englannissa Lounais-Lontoossa noin 13 kilometriä Citystä. Se kuuluu Suur-Lontoon kreivikuntaan ja Mertonin kaupunkipiiriin (borough). Aikojen kuluessa Wimbledon on kasvanut kiinni Lontoon suurkaupunkialueeseen. Paikka tunnetaan siellä pidettävästä Wimbledonin tennisturnauksesta.
Vetykarbonaatti
thumb|150px|Bikarbonaatin eli vetykarbonaatin rakenne. Vetykarbonaatti eli bikarbonaatti, jonka kemiallinen kaava on HCO3−, on hiilihaposta (H2CO3) dissosioitunut anioni. Bikarbonaatti on muun muassa hiilidioksidin (CO2) tärkein kuljetusmuoto veressä. Bikarbonaatilla on tärkeä tehtävä pH:n puskuroinnissa. Bikarbonaattia käytetään myös ruoanlaitossa natriumbikarbonaattina.
Wimbledon (Lontoon osa)
Lontoon metron District Line pysähty Wimbledon Parkin metroasemalla. Wimbledonin rautatieasemalle on junayhteys Lontoon Waterloosta sekä monista Etelä-Englannin kaupungeista.
Aiheesta muualla
51.42361°N, -0.21722°W
Aika Mitsui
Aika Mitsui (s. 12. tammikuuta 1993 Ōtsu, Shiga) on japanilainen poplaulaja ja Morning Musumen kahdeksannen sukupolven jäsen. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 2006 ja toimi sen jälkeen myös useissa muissa Hello! Projectin ryhmissä, kuten Athena & Robikerottsu ja Guardians 4.
Mitsui kärsi alaraajan murtumasta 2011, ja hän ei pysynyt enää mukana Morning Musumen koreografioiden perässä, jotka olivat muuttuneet haastavimmiksi ajan myötä. Mitsui valmistui eli jätti ryhmän vuonna 2012 samaan aikaan Risa Niigakin kanssa. Mitsui lähti opiskelemaan ulkomaille 2013. Hän jätti Hello! Projectin vasta vuonna 2018.
Copiapó
thumb|Copiapón kulttuurikeskus. Copiapó on kaupunki Atacaman alueella, Chilessä. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki. Copiapón asukasluku on noin 158 438 (2012). Kaupunki sijaitsee noin 800 kilometriä Santiagosta pohjoiseen ja sen läpi virtaa Copiapó-joki.
Copiapó on Atacaman aavikon eteläreunalla, ja siellä on harjoitettu kasteluun perustuvaa maanviljelyä jo ennen inkojen aikaa.
Mortal Kombat 2 – hävitys
Mortal Kombat 2 – hävitys (Mortal Kombat: Annihilation) on Mortal Kombat -elokuvasarjan toinen osa, joka sai ensi-iltansa vuonna 1997. Ensimmäinen Mortal Kombat -elokuva oli saanut ensi-iltansa kaksi vuotta aiemmin. Elokuvan ohjasi John R. Leonetti.
Alkuperäisen elokuvan näyttelijäkaarti vaihtui lähes täysin verrattuna ykkösosaan. Ainoastaan Robin Shou ja Talisa Soto palasivat rooleihinsa. Edellisessä elokuvassa Reptilea näytellyt Keith Cooke palasi uutena Sub-Zerona ja Soton stunttinainen, Dana Hee, esittää elokuvassa Mileenaa. Muissa keskeisissä rooleissa ovat James Remar, joka korvasi Christopher Lambertin Raidenina, Sandra Hess esittää Sonia Bladea, Brian Thompson Shao Kahnia ja Lynn "Red" Williams Jaxia. Erona edelliseen elokuvaan Johnny Cagea esittää Chris Conrad.
Edeltävään, menestystä keränneeseen Mortal Kombatiin verrattuna Mortal Kombat 2 tehtiin pienemmällä budjetilla ja kokemattoman ohjaajan varassa. Se tuotti noin kolmanneksen ensimmäisen elokuvan lipputuloista ja keskeytti kolmannen elokuvan suunnittelun kokonaan.
Kaijamari Sivill
Kaijamari Sivill, o.s. Heikkilä (s. 9. huhtikuuta 1963 Kuusamo) on palkittu suomentaja.
Sivill syntyi lehtori Jorma Heikkilän ja kampaaja Raija Niemelän perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi 1983 ja on suorittanut englantilaisen filologian ja taidehistorian opintoja Helsingin yliopistossa. Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton hallituksen jäsenenä hän toimi 1999–2009 ja puheenjohtajana 2005–2009.
Sivill on suomentanut lukuisten kirjailijoiden teoksia, muun muassa Truman Capotelta, Steven Hallilta, Sue Harrisonilta, Kent Harufilta, Donna Leonilta, Ann-Marie MacDonaldilta, Daniel Masonilta, Cormac McCarthylta, Juliette Meadilta, Anne Michaelsilta, Jacquelyn Mitchardilta, Toni Morrisonilta, Joyce Carol Oatesilta, Darren Shanilta, Danielle Steelilta ja Colm Tóibínilta.
Sivill sai Mikael Agricola -palkinnon 2005 edellisen vuoden parhaasta kaunokirjallisesta käännöksestä, joka oli Ann-Marie MacDonaldin romaanin Linnuntietä käännös. Kirjallisuuden valtionpalkinto hänelle myönnettiin 2011 Anne Michaelsin romaanin Routaholvi suomentamisesta. Erkki Reenpään mukaan nimetyn Otavan kirjasäätiön suomentajapalkinnon Sivill sai 2016.
N (kana)
ん hiraganalla tai ン katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Kanat ovat aakkostojensa viimeisellä sijalla. Ne ovat myös ainoat konsonanttiin päättyvät kanat.
Alkuperä
Hiragana ん ja katakana ン on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 无.
Lausuminen
Hiragana ん ja katakana ン voidaan lausua usealla eri tavalla, jotka kaikki muistuttavat nasaalikonsonanttia. Kanat eivät voi lähes koskaan esiintyä sanan alussa tai yksinään. Poikkeuksia ovat esimerkiksi jotkin lainasanat, kuten Ngorongoron japanilainen kirjoitusasu "ンゴロンゴロ", ja hymähdys "ん!".
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « n ». Usein vokaalin tai y:n edessä olevan kanan perään laitetaan latinisoidussa tekstissä heittomerkki, ettei n-kana sekoittuisi n:llä alkavaan tavuun.
Kirjoitus
thumb|Vetojen järjestys merkille ん. Hiragana ん kirjoitetaan yhdellä vedolla:
Katakanat ン ja ソ ovat lähes samanlaisia, eikä niitä pidä sekoittaa toisiinsa.
Miika Niemi
Miika Niemi (s. 4. maaliskuuta 1994 Vaasa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseurassa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Niemi on Vaasan Palloseuran kasvatti. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla hän teki kaudella 2012, mutta vasta kaudella 2014 hän alkoi saada enemmän vastuuta pelaavassa kokoonpanossa.
Henry Fonda
Henry Jaynes Fonda (16. toukokuuta 1905 Grand Island, Nebraska, Yhdysvallat – 12. elokuuta 1982 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Ura
Fonda aloitti uransa teatterista synnyinseudullaan Nebraskassa. Hän pääsi Broadwaylle vuonna 1929 ja siirtyi sieltä Hollywoodiin 1934. Häntä kuvattiin tavallisen muutta silti älykkään ja kunniallisen amerikkalaismiehen ruumiillistumaksi. Fonda teki ensimmäisen elokuvansa 1935 ja nousi tähdeksi suunnilleen samaan aikaan kuin hyvä ystävänsä James Stewart. Hän oli 1930- ja 1940-luvuilla Yhdysvaltojen suosituimpia näyttelijöitä. Hänen elokuvauransa katkaisi kuitenkin toinen maailmansota, kun Fonda päätti värväytyä palvelukseen. Fonda palveli Yhdysvaltain sotalaivastossa kolme vuotta, minkä jälkeen hän jatkoi elokuvauraansa. Elokuvien lisäksi hän näytteli myös televisiossa, kuten televisiosarjassa The Deputy, jota tehtiin vuosina 1959–1961.
Fonda työskenteli monien aikansa kuuluisimpien ohjaajien kanssa, häntä pidetään John Fordin luottonäyttelijänä mutta myös Fritz Lang ja Alfred Hitchcock ohjasivat Fondaa.
Fonda palkittiin kunnia-Oscarilla 1980, mutta vuonna 1982 hän sai parhaan miespääosan Oscarin viimeisestä elokuvastaan Kultalampi (On Golden Pond, 1981). Henry Fondalla on myös tähti elokuvaurastaan Hollywood Walk of Famella. Fondan käden- ja jalanjäljet on ikuistettu Grauman’s Chinese Theatren betonilaatalle vuonna 1942 pidetyssä seremoniassa. Fondalle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1978.
Yksityiselämä
Fonda opiskeli pääaineenaan journalismi, mutta työskenteli toimistoapulaisena ennen teatterialalle ryhtymistään. Hän toimi jonkun aikaa myös lavastajana.
Fonda oli naimisissa viisi kertaa. Näistä avioliitoista syntyi kolme lasta, joista kaksi on näyttelijöitä: Jane Fonda ja Peter Fonda. Henry Fondan 14-vuotinen avioliitto Jane ja Peter Fondan äidin Frances Ford Seymourin kanssa päättyi Francesin itsemurhaan vuonna 1950. Näyttelijä Bridget Fonda on hänen lapsenlapsensa. Fonda kuoli sydänsairauteen 77-vuotiaana, mutta hän sairasti kuollessaan myös eturauhassyöpää.
Belgian jalkapallomaajoukkue
Belgian jalkapallomaajoukkue  edustaa Belgiaa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Sitä hallinnoi Belgian kuninkaallinen jalkapalloliitto.
Historiaa
Belgian jalkapallomaajoukkue pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa vappuna 1904. Ottelu pelattiin Brysselissä Englannin joukkuetta vastaan ja sen lopputulos oli 3–3-tasapeli. Ennen tätä ottelua belgialaiset olivat toki pelanneet joitakin otteluita, mutta koska joukkueessa pelasi tuolloin myös muiden maiden, lähinnä Englannin, kansalaisia, näitä otteluita ei lasketa virallisiksi maaotteluiksi. Esimerkiksi Hollanti kaatui maalein 8–0 28. huhtikuuta 1901 muutamien englantilaisten vahvistaessa joukkuetta. Vuodesta 1905 alkaen Belgian oli määrä pelata maaotteluita Hollantia vastaan kahdesti vuodessa siten, että toinen ottelu pelattaisiin Antwerpenissa ja toinen Rotterdamissa. Tuohon aikaan maajoukkueen kokoamisesta vastasi Belgian suurimpien seurajoukkueiden edustajista koottu työryhmä. Lempinimen Punaiset Paholaiset (Les Diables Rouges) keksi journalisti Pierre Walckiers vuonna 1906 joukkueen voitettua Rotterdamissa Hollannin maalein 2–3. Seuraavan kuuden vuosikymmenen aikana Belgiasta kehittyi hyvä kakkoskorin joukkue, joka vain harvoin ylti pelaamaan arvoturnausten voitosta, mutta tarjosi yksittäisissä otteluissa muille kovan vastuksen niin vieraissa kuin etenkin kotikentällään. Joukkueen suurin vahvuus piili paitsioansaan perustuvassa pelitavassa. 1980- ja 1990-luvut olivat yleisesti joukkueen parasta aikaa. Valmentaja Guy Thysin alaisuudessa Belgia tunnettiin hyvin organisoituneena ja fyysistä peliä suosivana joukkueena, jota oli vaikea voittaa. Joukkueen tiukan pelikurin lisäksi sellaiset yksittäiset pelaajat, kuten maalivahti Jean-Marie Pfaff, keskikenttäpelaaja Eric Gerets ja pelinrakentaja Enzo Scifo vahvistivat joukkuetta omalla panoksellaan. Kuitenkin joukkueella oli taipumus hieman horjuvaan peliasenteeseen. Etukäteen huonompia maita vastaan joukkue saattoi monestikin kärsiä asennevammasta, mutta suuria maita vastaan peliasenne oli lähes aina kova kuin kivi.
Vielä 2000-luvun alussa edes maailman huippujoukkueet eivät pitäneet pelaamisesta Belgian Punaisia Paholaisia vastaan. Jopa Brasilialla oli suuria vaikeuksia ansaita 2–0-voitto Belgiasta vuoden 2002 MM-turnauksen pudotuspelivaiheessa. Tämän turnauksen jälkeen Belgia menetti hiljalleen asemiaan FIFA:n maajoukkuerankingissa, eikä se pitkään kyennyt nousemaan aiemmalle tasolleen. Uusi nousu koitti 2010-luvulla: joukkue ylsi puolivälieriin MM-kilpailuissa 2014 ja EM-kilpailuissa 2016 sekä saavutti pronssia MM-kilpailuissa 2018 ja nousi maailmanrankingin ykköseksi.
Maailmanmestaruuskilpailut
Belgian saavutukset maailmanmestaruuskilpailuissa kertovat siitä hyvästä pelaajamateriaalin tasosta, joka maalla on vuosien varrella ollut huomioiden maan koko ja väestöpohja. Belgia selviytyi karsinnoista kuusiin perättäisiin MM-kisoihin vuosina 1982–2002. Vuoden 1974 kisoihin Belgia ei karsintalohkonsa kakkosena päässyt vaikka se ei hävinnyt karsinnoissa yhtään ottelua. Meksikon kisoissa 1986 Belgia sijoittui neljänneksi. Se hävisi vain välieräottelun Argentiinalle, joka sittemmin voitti mestaruuden, sekä pronssiottelun jatkoajalla Ranskalle maalein 2–4. Ensimmäisen mitalinsa Belgia saavutti Venäjän kisoissa 2018 sijoittuessaan pronssille.
Olympiakisat
Vuoden 1900 kisoissa Belgia voitti pronssimitalin ja 20 vuotta myöhemmin kultamitalin.
Syksyn 2018 joukkue
Seuraavat pelaajaton valittu Kansojen Liigan otteluun Sveitsiä vastaan 12. lokakuuta 2018. ja ystävyysotteluun Alankomaita vastaan 16. lokakuuta 2018.
Kutsutut pelaajat
Seuraavat pelaajat valittiin ystävyysotteluun Australiaa vastaan 4. syyskuuta 2014.
Muut viimeisten 12 kuukauden aikana pelattuihin maaotteluihin nimetyt maajoukkueuraansa jatkavat pelaajat:
Eniten maaotteluita ja maaottelumaaleja
Belgian maajoukkueessa yli sata maaottelua ovat kesän 2021 EM-kilpailujen päättyessä pelanneet Jan Vertonghen (131), Axel Witsel (114), Toby Alderweireld (113), Eden Hazard (111) ja Dries Mertens (102). Kaikki vähintään 50 maaottelua pelanneet löytyvät erillisestä luettelosta.
Eniten maaottelumaaleja ovat tehneet Romelu Lukaku (64), Eden Hazard (32), Bernard Voorhoof (30), Paul Van Himst (30), Marc Wilmots (28) ja Joseph Mermans (27).
Liipola
pienoiskuva|oikea|Kerrostalo Jyrkänkadulla Liipolassa Liipola on Lahden Kerinkallion kaupunginosaan kuuluva noin 4 500 asukkaan osa-alue. Alue ostettiin Lahteen suuntautuneen voimakkaan muuttoliikkeen vuoksi, ja tarkoituksena oli rakentaa 5 000 uutta asuntoa.
Liipola sijaitsee alun perin puutarhuri Onni Liipolalta, kuvanveistäjä Yrjö Liipolan veljeltä, 1967 ostetulla alueella. Se on Launeen itäpuolella noin kolmen kilometrin päässä Salpausselän harjulta. Liipolan pohjoispuolella sijaitsee Saksala ja eteläpuolella Renkomäki ja Venetsia.
Liipolassa on enimmäkseen omistusasuntoja, mutta myös Lahden Talot Oy ja VVO vuokraa asuntoja paljon alueelta.
Vuonna 2008 Liipola valittiin Päijät-Hämeen vuoden kyläksi.
Palvelut Liipolassa
Liipolan peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu Liipola-Kaikuharjun koulu sijaitsi sivukirjaston vieressä. Koulurakennus on purettu ja tilalle on rakennettu monitoimitalo.
Liipolassa on kolme päiväkotia, joista 106-päivähoitopaikkainen Mustikkamäen päiväkoti sijaitsee Ylä-Liipolassa Pihtikatu 1:ssä, toinen, 108-päivähoitopaikkainen Kallion päiväkoti Ostoskatu 3:ssa lähellä paikallista seurakuntakeskusta ja kolmas, 60-paikkainen Liipolan päiväkoti Lehtokatu 2:ssa, Ala-Liipolassa, jonne pääsee linja-autovuorolla 1.
Suurin osa Ostoskatu 3:ssa sijaitsevan Kallion päiväkodin lapsista on tilapäisesti Keijupuistossa Juhonkatu 1:ssä ja Kivikadulla. Kallion päiväkodin kaikki toiminnot palautuvat Liipolaan, kun Liipolan monitoimitalo valmistuu 2015.
Ostoskeskuksessa on elintarvikeliike, ravintola, ja muita palveluja. Ylä-Liipolassa on myös elintarvikeliike ja sen vieressä ravintola. Liipolasta on lyhyt matka myöhemmin rakennettuihin Launeen automarketteihin. Lähin posti sijaitsee Saksalassa. Terveyskeskus on Launeella. Apteekit sijaitsee Prisman ja Citymarketin automarkettien rakennuksessa.
Liikuntareitit toimivat talvisin hiihtolatuina ja kesäisin lenkkipolkuina. Kuusimetsässä on merkittyjä luontopolkuja ja siellä on myös laavuja, joissa voi muun muassa grillata ja lepäillä.
Mäntysalo
thumb|250px|[[Mäntysalon koulu on Nurmijärven Klaukkalassa, Mäntysalon asuinalueella toimiva peruskoulu.]] Mäntysalo on noin tuhannen asukkaan asuinalue Nurmijärven Klaukkalan pohjoisosassa Vanhan kirkkotien varrella. Mäntysalossa on vuonna 1996 perustettu koulu, jossa on luokat 4–9 (aiemmin luokat 3–9). Mäntysalossa on kaksi päiväkotia/esikoulua, Mäntysalon päiväkoti ja Havumäen päiväkoti. Mäntysalon ympäristössä sijaitsevat Haikalan ja Ripatin asuinalueet. Mäntysalossa toimii asukasyhdistys Mäntysalon Seura. Alueella on puistolampi, Enkun lampi, jonka aluetta Mäntysalon Seura pyrkii pitämään siistinä talkoovoimin kunnan avustamana.
Tellushalli
Tellushalli on Pietarsaaressa sijaitseva urheiluhalli. Se on maapohjahalli ja siitä käytetään usein nimeä Pietarsaaren maapohjahalli Tellus. Halli on otettu käyttöön vuonna 1991. Se sijaitsee aivan Pietarsaaren keskuskentän ja urheilutalon vieressä. Hallissa pelataan pääasiassa jalkapalloa ja yleisurheillaan. Keväisin jalkapallon Ykkösessä pelaava pietarsaarelainen joukkue FF Jaro pelaa hallissa Liigacupin kotiottelunsa. Hallissa on 25 mm pitkä Dynagrass-kumirouhetekonurmi, joka on asennettu vuonna 2000. Hallissa valaistuksen teho on 450 luxia. Urheilutapahtumien lisäksi Tellushallissa järjestetään joitain näyttelyitä ja messuja. Siellä on pidetty esimerkiksi Kauppiasmessuja. Hallin kentän koko 100 m x 60 m. Kentällä on myös viisi juoksurataa ja mahdollisuus heitto- ja hyppylajeille.
Tellushallin on suunnitellut kokkolalainen yritys Nordic Hall. Yritys on suunnitellut myös Järvenpään Areenan, joka romahti kevättalvella 2010. Myös Tellushallin rakennesuunnittelu epäonnistui, eikä hallin katto kestänyt lumikuormaa kuin kymmenesosan suunnitellusta. Pietarsaaren kaupunki oli joutunut sulkemaan hallin jo syyskuun lopussa 2003 sortumisvaaran takia. Pietarsaaren tekninen johtaja Heimo Toiviainen totesikin hallin pysyneen pystyssä vain hyvällä onnella. Myös keväällä 2010 halli jouduttiin asettamaan käyttökieltoon. Pietarsaari päätti syksyllä 2010 peruskorjata hallin katon. Kun määräysten mukaan katon pitäisi kestää lumikuormaa 140 kilogrammaa neliömetriä kohti, ei Tellushallin katto kestä remontin jälkeenkään kuin 40 kilogrammaa per neliömetri. Remontti valmistui loppuvuonna 2010.
Viron työväenkommuuni
Hetkellinen valta jo vuoden 1917 lopulla
thumb|vasen|Viron työväenkommuunin johtajiin kuulunut Viktor Kingissepp. Virossa olevat bolševikit ottivat vallan kolmeksi kuukaudeksi Vironmaan sotilaallisen vallankumouskomitean ja Viron neuvostojen toimeenpanevan komitean nimissä jo 27 lokakuuta 1917. Maassa piti siinä vaiheessa valtaa kuvernementtikomissaari Jaan Poska Viron autonomisen kuvernementin johtajana. Kaappausta johtaneet virolaiset olivat Jaan Anvelt ja Viktor Kingissepp yhdessä venäläisten bolševikkisotilaiden kanssa. Tätä valtaa kesti kolme kuukautta aina helmikuun 1918 lopulle.
Ajatus Viron työväenkommuunista oli noussut esille tämän virolaisbolševikkien vallassaoloajanjakson aikana Viron neuvostojen toimeenpanevan komitean ja Venäjän kansankomissaarien käymissä keskusteluissa joulukuussa 1917, mutta sen toimeenpano oli tullut mahdottomaksi saksalaisten hyökkäyksen ja Brest-Litovskin rauhansopimuksen vuoksi.
Saksalaismiehitys ja valtataistelu Virossa käynnistyy
Tilanne vuoden 1917 lopun jälkeen muuttui nopeasti. Virossa oli pidetty perustavan kokouksen vaalit tammikuussa 1918, ja niissä Viron kommunistit, bolševikit, olivat saavuttaneet 37,1 prosentin ääniosuuden. Enemmistön saavuttivat porvarilliset ja keskusta-vasemmistolaiset virolaiset poliittiset voimat. Syksyllä 1917 valittu Viron maapäivät (maapäev) julisti Viron tasavallan itsenäiseksi Tallinnassa 24. helmikuuta 1918. Itsenäisyysjulistukseen ei saatu vielä Venäjän vallassa olevan Vladimir Leninin johtaman bolševistisen hallituksen eikä muidenkaan valtioiden tunnustusta. Samanaikaisesti keisarillisen Saksan sotavoimat olivat miehittämässä Viroa ja ottivat maan haltuun. Saksalaisten miehitysaikaa kesti ensimmäisen maailmansodan päättymiseen eli aselepoon 11. marraskuuta 1918 asti. Sen jälkeen Viron valta oli siirtymässä tasavallan julistaneille voimille.
Taistelu vallasta alkaa, Viron vapaussota käynnistyy
Saksalaiset olivat lähtiessään siirtäneet vallan Viron tasavallan edustajille 13. marraskuuta 1918. Tilanne ei kuitenkaan rauhoittunut. Virolaiset bolševikit perustivat Petrogradissa 15. marraskuuta 1918 väliaikaisen vallankumouskomitean nimellä Eestimaan Työkommuunin neuvosto. Se kokoontui 19. marraskuuta. Samaan aikaan Leninin bolševikkihallitus mitätöi Brest-Litovskin rauhansopimuksen, ja puna-armeijan 7. armeija komentajanaan entinen kenraali Jevgeni Andrejevitš Iskritski aloitti laajalla rintamalla hyökkäyksen Viron itärajalla. Armeijan esikunnassa toimi suomalaistaustainen, entinen kenraalimajuri Nikolai Henriksson, josta tuli Iskritskin haavoituttua Narvan taistelujen yhteydessä 7. armeijan komentaja. Puna-armeija ja virolaiset bolševikit heidän mukanaan valloittivat nopeasti virolaisalueita. Hyökkäys oli alkanut 22. marraskuuta 1918. Narva oli vallattu 28. marraskuuta, minkä jälkeen oli jatkettu 8. joulukuuta Võruun, 15. joulukuuta Rakvereen, 21. joulukuuta Tarttoon ja 24. joulukuuta Tapaan. Joulukuun 1918 loppuun mennessä suuri osa neuvostovaltaa oli palautettu ja joukot olivat jo noin 30 kilometrin päässä Tallinnasta.
Työväenkommuuni kilpailija Viron tasavallalle
thumb|vasen|Viron työväenkommuunin hallituksen johtaja Jaan Anvelt. Taistelu vallasta puhkesi marraskuussa 1918 Virossa. Toisena vallasta taistelevana osapuolena oli Venäjän bolševikkien tukemat virolaiset kommunistit, jotka hyökkäsivät Viroon puna-armeijan kanssa perustaen valloittamassaan Narvassa 28. marraskuuta 1918 Viron työväenkommuunin. Kommuunin julistamisen jälkeen se julisti, että kaikki heidän kolmikuukautisen neuvostovallan ennen Saksan sotajoukkojen miehitystä julkaisemat asetukset palasivat voimaan.
Leninin johtama Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta tunnusti Viron työväenkommuunin itsenäisyyden miltei heti sen julistamisen jälkeen 7. joulukuuta 1918 asetuksella Viron Neuvostotasavallan itsenäisyyden tunnustamisesta:
''1. Venäjän Neuvostohallitus tunnustaa Viron Neuvostotasavallan itsenäisyyden. Viron korkeimmaksi valtiovallaksi Neuvostohallitus tunnustaa Viron Neuvostojen vallan ja ennen Neuvostojen edustajakokousta - Viron Kansankomissarien Neuvoston vallan sen puheenjohtajan tov. Anveltin johtamana.''
2. Venäjän Neuvostohallitus velvoittaa kaikki Viroon kosketuksissa olevat Venäjän Neuvostotasavallan sotilas- ja siviiliviranomaiset osoittamaan kaikkinaista apua Viron Neuvostohallitukselle ja sen sotajoukoille taistelussa Viron vapauttamiseksi porvariston ikeestä.
4. Elintarvikeasiain Kansankomissariaatin ja Korkeimman Kansantalousneuvoston tehtäväksi asetetaan neuvottelujen käyminen Viron Neuvostotasavallan vastaavien elimien kanssa tavaranvaihdon aikaansaamiseksi molempien Tasavaltojen välillä. thumb|Neuvostoliiton postilaitos julkaisi vuonna 1968 Viron työväenkommuunin perustamisen 50-vuotismuistoksi postimerkin. Tunnustus vahvistettiin yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean 24. joulukuuta 1918 hyväksymällä päätöksellä, jonka allekirjoittivat Vladimir Lenin ja Jakov Sverdlov.
Ensimmäisinä diplomaattisina toiminaan Viron työväenkommuuni nimitti täysivaltaisen edustajansa Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan hallituksen yhteyteen sekä valtuutetut Latvian ja Ukrainan neuvostotasavaltojen yhteyteen. Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta myönsi kansankomissaarien neuvoston päätöksellä Viron työväenkommuunille 10 000 000 ruplan lainan ja 30. joulukuuta lisäksi 50 000 000 ruplan lainan.
12. joulukuuta 1918 brittiläinen amiraali Sinclair oli laskenut Kuninkaallisen laivaston aluksia Tallinnaan satamaan sekä alkoi tukea Viron tasavallan hallitusta ja sen joukkoja taistelussa puna-armeijan tukemaa Viron työväenkommuunia vastaan.
Joulukuun lopulla alkoi Viron hallitus saada ulkomaista tukea Suomesta ja jonkin verran myös Ruotsista ja Tanskasta sekä liikekannallepanosta tehtiin Virossa pakollista. Keväällä 1919 interventiojoukkojen hyökkäys kaikilta suunnilta Venäjää vastaan heikensi tukea Viron työväenkommuunille. Alkukeväästä suomalaiset hyökkäsivät Narvaan valloittaen sen ja Pohjan Pojat suuntasivat Tartosta etelään ja jopa Latvian pohjoisosaan tunkien neuvostojoukkoja pois Virosta. Punaiset kärsivät tappioita 19. toukokuuta 1919 saakka, ja heinäkuussa 1919 virolainen bolševikkijohtaja Viktor Kingissepp ilmoitti helmikuusta lähtien vain muodollisesti olemassa olleen Viron työväenkommuunin lakkauttamisesta. ,
Neuvosto-Viron synnyttyä neuvostoliittolainen historiankirjoitus kuvasi vuonna 1940 syntyneen Viron neuvostotasavallan eli Neuvosto-Viron jatkumona kehitykselle, joka oli käynnistynyt jo Venäjän keisarikunnan kukistuttua. Viron tasavalta oli siis tämän mukaan vain välivaihe tässä kehityksessä, jossa Neuvosto-Viro oli varsinainen pääkehitysvaihe. Viron työväenkommuuni oli sen mukaan lähtökohta Neuvosto-Viron synnylle.
Olga Medvedtseva
Olga Valerjevna Medvedtseva (, ent. Pyljova, o.s. Zamorozova , s. 7. heinäkuuta 1975 Borodino, Krasnojarskin aluepiiri) on aktiiviuransa jo lopettanut venäläinen ampumahiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Medvedtseva, tuolloin vielä Pyljova, nousi Venäjän maajoukkueeseen vuonna 2000 ja samana vuonna hän voitti ensimmäisen kaikkiaan viidestä MM-kisojen viestikullastaan. 2002 Salt Lake Cityn talviolympialaisissa hän voitti takaa-ajossa kultaa ja 2004 MM-kisoissa kultaa 15 kilometrillä.
2006 Torinon olympialaisissa Pyljova hiihti 15 kilometrillä hopealle, mutta menetti mitalinsa jäätyään kiinni kielletyn karfedoni-piristeen käytöstä. Vancouverin olympialaisissa 2010 Medvedtseva oli mukana Venäjän kultaa voittaneessa viestijoukkueessa.
Häräntappoase
Häräntappoase on Anna-Leena Härkösen 17-vuotiaana kirjoittama esikoisteos ja yksi 1980-luvun suosituimpia suomenkielisiä proosakirjoja. Romaani sai J. H. Erkon palkinnon vuoden 1984 parhaana esikoisteoksena. Häräntappoase on nuorten elämää kuvaava, puhekielellä kirjoitettu romaani.
Kirjasta on tehty samanniminen viisiosainen televisiosarja (1989) sekä useita eri teatteriesityksiä. Vuoden 1989 televisiosarjassa Allua näyttelee Santeri Kinnunen ja Kerttua Outi Alanen. Elisa julkisti kesäkuussa 2020, että Häräntappoaseesta tehdään nykyaikaistettu televisiosarja, jonka on katsottavissa Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa. Uusi versio sarjasta julkaistiin Elisa Viihde -palvelussa kesällä 2021.
Juoni
Kirjan päähenkilönä on vaasalainen Alpo "Allu" Korva, joka on peruskoulunsa juuri päättänyt 16-vuotias poika. Hän suunnittelee kesälomaa ystävänsä Taalan kanssa. Suunnitelma menee kuitenkin pieleen, koska Alpon äiti on järjestänyt hänet koko heinäkuuksi heinätöihin sukulaistensa Takkisten luo Himangan Torvenkylään. Saapuessaan Torvenkylään Alpo ei tiedäkään, kuinka ikimuistoinen kesä on tulossa.
Alpon seurana kesällä on Pasi Rutanen, joka on myös tullut heinätöihin Takkisille. Alpo tutustuu Torvenkylän nuoriin, joista keskeisimmäksi nousee Kerttu Hurme. Kerttu on äitiään Annia vastaan kapinoiva teini, joka on kuitenkin pohjimmiltaan lapsenmielinen maalaistyttö. Alpo rakastuu Kerttuun, ja siitä alkaa maalaiskylän "Romeon ja Julian" tarina.
Kynane
Kynane (, kuoli 323 eaa.) oli makedonialainen prinsessa. Hän oli Filippos II:n ja tämän illyrialaisen vaimon Audatan tytär. Aleksanteri Suuri oli Kynanen velipuoli.