cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Operaatiovahvistin
Positiivinen takaisinkytkentä
Positiivisella takaisinkytkennällä voidaan toteuttaa esimerkiksi hystereesiä käyttävä komparaattori eli Schmitt-liipaisin. Tietynlaiset piirit kuten aktiivisuotimet ja kolmioaalto-oskillaattorit käyttävät positiivista sekä negatiivista takaisinkytkentää yhdessä.
Negatiivinen takaisinkytkentä
Negatiivinen takaisinkytkentä on yleisin operaatiovahvistimen kytkentä. Negatiivisen takaisinkytkennän seurauksena operaatiovahvistimen tulojen jännite-ero on nolla. Kun huomioidaan ideaalinen ääretön tuloimpedanssi, eli virtaa ei kulje tuloihin, operaatiovahvistimen kytkentöjen analyysi helpottuu.
Ernest Monis
Antoine Emmanuel Ernest Monis (23. toukokuuta 1846 Châteauneuf-sur-Charente – 25. toukokuuta 1929 Châteauneuf-sur-Charente) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuonna 1911.
Operaatiovahvistin
Invertoiva vahvistin
Ei-invertoiva tulo on kytketty maahan, ja invertoivaan tuloon tuleva signaali muuttuu vastakkaismerkkiseksi ja vahvistetuksi lähdössä. Lähtöjännite Vout saadaan lasketuksi kaavalla
Ernest Monis
Monis oli alun perin lakimies ja maanomistaja Cognacin seudulla. Hän kuului edustajainkamariin 1885–1889 ja senaattiin vuodesta 1891 alkaen Gironden edustajana. Hän toimi oikeusministerinä 1899–1902 ja sen jälkeen yhtenä senaatin varapuhemiehistä. Monis tuli maaliskuussa 1911 pääministeriksi hallitukseen, jota dominoivat useat radikaalipuolueen johtajat. Hallituksen tärkein päätös oli ranskalaisten joukkojen lähettäminen Fèsin kaupunkiin Marokossa huhtikuussa 1911. Monis loukkaantui vakavasti ja sotaministeri Maurice Berteaux kuoli lentonäytöksessä tapahtuneessa onnettomuudessa Issy-les-Moulineauxissa 20. toukokuuta 1911. Hallitus jatkoi tämän jälkeen kuukauden ajan vt. pääministeri Antoine Perrierin johdolla, kunnes se sai epäluottamuslauseen edustajainkamarilta ja erosi muutamaa päivää ennen Marokon tapahtumien kriisiytymistä. Monis oli myöhemmin vielä meriministerinä 1913–1914.
Rahkmalan seisake
Rahkmalan seisake oli Uudenkaupungin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se perustettiin Vehmaalle vuonna 1933. Seisake lakkautettiin toukokuussa 1990.
Kevään ja kesän tähtikuvioita
Kevään ja kesän tähtikuvioita on hämeenlinnalaisen Ultramariini-yhtyeen toinen levy. Se ilmestyi 13. huhtikuuta 2005.
Depottabletti
thumb|Wellbutrin ([[bupropioni) 300mg -depottabletteja.|alt=]] thumb|Xanor Depot 2mg -depottabletteja.|alt= Depottabletti eli retard-tabletti on lääketieteessä lääketyyppi, joka on tavallisesta poiketen päällystetty veteen liukenemattomalla kalvolla. Tällöin lääke hajoaa ja liukenee vasta ruoansulatuselimistössä, jolloin lääkeaine vapautuu hitaasti ja vaikuttaa pitkään. Pitkävaikutteisuuden vuoksi lääkeannos otetaan normaalisti vain kerran tai kahdesti vuorokaudessa. Depottabletti on hyvä ottaa runsaan nesteen kanssa, jottei se tartu ruokatorveen.
Kevään ja kesän tähtikuvioita
Albumin on tuottanut Ultramariini, ja sen miksasi Janne Saksa yhdessä Ultramariinin kanssa.
Kappaleet
Jouset kappaleisiin 2 ja 7 sovitti Tuomas Ilmavirta ja soitti Sairio String Ensemble.
Depottabletti
Depottablettia käytetään erityisesti pitkäaikaiseen lääkitykseen. Depotvalmiste tulee niellä kokonaisena eikä sitä pidä murskata, hienontaa tai pureskella. Jos valmiste rikotaan, menetetään sen pitkitetty kestovaikutus. Lisäksi, jos lääkeaine vapautuu liian nopeasti, saattaa syntyä vakavia haittavaikutuksia. Vain harvat depottabletit on valmistettu puolitettaviksi; puolitettavaksi tarkoitetuissa depottableteissa on jakouurre.
Pohjolanmaa
”Pohjolanmaa” on ruotsalainen laulu, joka on vähitellen vakiintunut Ruotsin kansallislauluksi, vaikkei sitä virallisesti ole sellaiseksi julistettu. Laulun kaksi ensimmäistä säkeistöä on sanoittanut Richard Dybeck, ja tavallisesti vain niitä pidetään varsinaisena kansallislauluna. Kaksi viimeistä säkeistöä on kirjoittanut Louise Ahlén. Sävel on ruotsalainen kansansävel. Suomalaiset sanat on tehnyt Alpo Noponen.
Ruotsiksi
Du gamla, du fria
1.
2.
3.
4.
Suomeksi
Pohjolanmaa
1.
2.
Ӹ
Ӹ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kirjaimesta ы lisäämällä siihen treema. Kirjain sisältyy ainoastaan vuorimarin aakkosiin. Se translitteroidaan ÿ.
Ääntäminen
Ӹ ääntyy vuorimarissa laveana suppeana takavokaalina //.
Super Six World Boxing Classic
Super Six World Boxing Classic oli ylemmän keskisarjan nyrkkeilyturnaus. Turnauksen järjestivät Showtime yhteistyössä maailman johtavien nyrkkeilypromoottorien kanssa. Turnauksen ensimmäiset ottelut käytiin 17. lokakuuta 2009 ja turnauksen suunniteltu päättymisajankohta oli keväällä 2011. Loukkaantumisten ja uusien nyrkkeilijöiden mukaantulon vuoksi turnaus päättyi 17. joulukuuta 2011.
Turnauksen eteneminen
Jokainen osanottaja ottelee alkuvaiheessa kolme ottelua.
Voitosta saa 2 pistettä. Mikäli ottelu päättyy tyrmäysvoittoon tai keskeytykseen ottelija saa yhden lisäpisteen. Tasapelistä saa yhden pisteen ja tappiosta nolla pistettä.
Ensimmäisen kierroksen jälkeen johdossa oli Artur Abrahan. Jaetulla toisella sijalla olivat Carl Froch ja Andre Ward. Viimeisinä olivat Andre Dirrell ja Mikkel Kessler.
Kohtaamiset
17. lokakuuta 2009 saksan berliinissä oteltiin seuraavaa ottelu:
Hard Time
Hard Time on Pepe Ahlqvist H.A.R.P. -yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin sekä LP- että CD-formaatissa vuonna 1991.
Super Six World Boxing Classic
Kohtaamiset
Arthur Abraham voitti Jermain Taylorin tyrmäyksellä 12.erässä ajassa 2:54. Ottelun alkupuoliskoa Taylor kontrolloi jabillaan ja liikkumisellaan, mutta ottelun edetessä Abrahamin voimakkaat iskut aloivat tuntua ja Taylorin kunto allkoi pettää. Viimeiseen erään tultaessa Abraham johti ottelua kaikkien tuomarien pistekorteissa. Taylor sai myös varoituksen kuudennessa erässä vyön alle lyömisestä.
Hard Time
Albumi nousi Suomen virallisen listan kymmenennelle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä yhdeksän viikkoa.
Super Six World Boxing Classic
Kohtaamiset
17. lokakuuta 2009 englannin Nottingham:
Carl Froch voitti Andre Dirrellin hajaäänituomiolla 12 eräisessä ottelussa. Dirrellin sivuttaisliike ja nopeat väistöt tekivät ottelun todella vaikeaksi puolustavalle mestarille. Froch ei saanut jabiaan toimimaan yhtä tehokkaasti kuin yleensä. Froch vaihtoi ottelun edetessä taktiikkaansa likaisemmaksi ja alkoi päästä niskan päälle. Dirrell menetti 10. erässä pisteen toistuvasta sitomisesta. Ottelu päättyi pisteisiin 115-112x2 Froch ja 114-113 Dirrell.
21. marraskuuta 2009 Andre Ward voitti Mikkel Kesslerin yksimielisellä pistetuomiolla 11 erässä. Wardin ja Kesslerin välisessä ottelussa oli myös WBA liiton ylemmän keskisarjan mestaruus panoksena. Ward kontrolloi otteluaan jabillaan ja hyvillä väistöillä. Wardin loputon sitominen ja puskeminen tekivät teränsä, sillä Kessler ei päässyt ottelun rytmiin ollenkaan mukaan. Wardin loputtomat pääpuskut haavoittivat Kessleriä ja ottelu keskeytyi 11. erässä tahattoman virheen takia tulleeseen haavaan, joten ottelu ratkaistiin pistein.
Turnauksen toinen kierros alkoi 27. maaliskuuta 2010 käytävällä ottelulla jossa kohtasivat Arthur Abraham ja Andre Dirrell. Dirrell dominoi saksalaista ottelijaa koko ottelun ajan nopeilla väistöillään ja sivuttaisliikkeellä. Dirrell käytti Abrahamia ensimmäistä kertaa urallaan kanveesissa. Abraham hävisi diskauksella 11 erässä kun Dirrell liukastui lattialle ja Abraham löi tätä tyrmäävällä iskulla.
24. huhtikuuta kierros jatkui Mikkel Kesslerin ja Carl Frochin välisellä kohtaamisella. Ottelu oli todellista iskujenvaihtojuhlaa. Molemmat ottelijat antoivat kaikkensa ja olivat aivan rikki 12. erän jälkeen. Kessler voitti ottelun kaikin tuomariäänin. Hän voitti WBC:n mestaruuden, mutta joutui luopumaan siitä jätettyään turnauksen silmävammansa takia.
19. heinäkuuta oteltiin kierroksen päätösottelu jossa kohtasivat Andre Ward ja Allan Green. Ottelun voitti Ward kaikin tuomariäänin.
Turnauksen kolmas kierros alkoi 6. marraskuuta käydyllä ottelulla jossa kohtasivat Allan Green ja Glen Johnson. Ottelu käytiin Las Vegasissa. Johnson voitti ottelun 8. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Ottelu oli tasainen, kunnes 41-vuotias Johnson iski nukuttavan iskun Greenin korvanjuurelle.
Kolmannen kierroksen toinen ottelu oteltiin 27. marraskuuta. Ottelussa kohtasivat Arthur Abraham ja Carl Froch. Kamppailu käytiin Helsingissä. Froch kukisti Abrahamin ylivoimaisesti etukätensä avulla. Froch voitti kamppailun tuomariäänin 120-108, 120-108 ja 119-109.
Turnauksen semifinaaliotteluissa oli mukana neljä ottelijaa: Glen Johnson Carl Froch Andre Ward ja Arthur Abraham. Ottelupareista ensimmäisenä kohtasivat Andre Ward ja Arthur Abraham. Kamppailu päättyi Wardin voittoon tuomariäänin. Otteluparin Glen Johnson - Carl Froch kohtaamisen voitti Froch tuomarien piste-enemmistöllä.
Super Six World Boxing Classicin viimeinen ottelu käytiin 17. joulukuuta 2011. Kamppailussa vastakkain asettuivat Andre Ward ja Carl Froch. Kamppailussa panoksena olivat The Ring lehden tunnustama mestaruus, sekä WBA ja WBC liittojen tunnustama mestaruus. Kamppailu käytiin Yhdysvaltain Atlantic Cityssä. Ottelun voittaja oli Andre Ward.
Pistetilanne kolmen kierroksen jälkeen taulukkona
Pisteiden perusteella neljä parasta nyrkkeilijää etenivät pudotusotteluihin jonka häviäjä putosi pois. Listauksen kattavuuden vuoksi turnauksen kesken jättäneiden nyrkkeilijöiden tulokset ovat myös mukana mutta heillä ei ole sijoitusta.
Painofilmi
Offset-painossa käytettävissä painofilmeissä on painettavien värialueiden sijainnit. Filmin pisteiden määrään vaikuttaa rasterin linjatiheys, jonka yksikkö on lpi (lines per inch) tai l/cm (linjaa per senttimetri).
Jokaiselle eri painovärille tehdään oma filminsä, jotka kohdistetaan keskenään yhtenevin kohdistusmerkein.
Painofilmi on luonteeltaan hyvin jyrkkää eli siinä ei ole ollenkaan harmaasävyjä kuten valokuvafilmissä. Harmaat sävyt toteutetaan painofilmissä rasteripisteiden avulla.
Esimerkkinä perinteinen neliväripainatus CMYK-väreillä: syaanilla, magentalla, keltaisella ja mustalla on kaikilla omat painofilminsä. Neljän perusvärin ohella on mahdollista käyttää lisävärejä, joilla CMYK-väriavaruutta voi laajentaa, tai niitä voi käyttää yksivärisissä painatuksissa perusmustan sijaan (Pantone-värit). Kuten perusväreilläkin, lisäväreillä on omat painofilminsä. Neliväripainatuksissa lisävärejä käytetään yleensä efekteinä, tyypillisinä esimerkkeinä hopea tai kulta.
Taarbæk
Taarbæk on Juutinrauman rannalla sijaitseva tanskalainen kylä. Se on osa Region Hovedstadenin hallinnolliseen alueeseen kuuluvaa Lyngby-Taarbækin kuntaa. Kylässä toimii Tanskan vanhimpiin kuuluva jalkapalloseura Taarbæk Idrætsforening. Sen perusti Alexander Olsen jo 23. elokuuta 1908.
Taarbæk on maailman suurimman konttialuksen, M/S Emma Mærskin kotisatama.
Hurja joukko (albumi)
Hurja joukko on vuonna 1989 julkaistu kokoelma-albumi Simo Salmisen, Spede Pasasen ja Vesa-Matti Loirin levyttämistä lauluista. Aluksi albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina vuonna 1989 ja vuonna 1992 vielä CD-levynä täydennettynä seitsemällä kappaleella.
Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 2002 (vain CD-levynä). Tälle uudelle julkaisulle lisättiin myös viisi Speden ja Leo Jokelan Papukaija G. Pula-aho -radiosketsiä.
In My Defense
In My Defense on australialaisen hip hop -artisti Iggy Azalean toinen studioalbumi.
Ӳ
Ӳ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kirjaimesta у lisäämällä siihen kaksoisakuutti. Kirjain sisältyy ainoastaan tšuvassin aakkosiin.
Ääntäminen
Ӳ ääntyy tšuvassissa pyöreänä suppeana etuvokaalina //.
Alkyyliketeenidimeeri
thumb|200px|AKD-kiteitä Alkyyliketeenidimeeri (AKD) on rasvahaposta syntetisoitu yhdiste. Se on valkoinen, kiinteä vahamainen aine. Sitä käytetään paperiteollisuudessa paperin hydrofoboimisessa. AKD antaa paperille ominaisen liukkauden ja kiiltävyyden. Papereita, jotka on liimattu AKD:llä, ei saisi käyttää kuumissa olosuhteissa, kuten esimerkiksi kopiokoneissa, sillä se höyrystyy myrkyllisiksi kaasuiksi.
Myrkyllisten kaasujen muodostuminen/muodostumattomuus riippuu pitkälti AKD-vahan valmistusmenetelmästä. Kopiopaperin valmistuksessa käytetään yleisesti AKD:ta.
Bangkok Dangerous
Bangkok Dangerous on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Pangin veljesten ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva, joka on uudelleenfilmatisointi vuoden 1999 samannimisestä thaimaalaisesta elokuvasta. Elokuvan pääosia esittävät Nicolas Cage, Shahkrit Yamnarm, Charlie Yeung, James With, Nirattisai Kaljaruek ja Panward Hemmanee. Elokuva sai huonot arvostelut ja sitä on kritisoitu alkuperäisversiotaan huonommaksi.
Browning M2
M2 (Browning Machine Gun Caliber .50, Heavy Barrel, M2) on yhdysvaltalaisen John Moses Browningin suunnittelema .50 BMG (12,7 × 99 mm NATO) -kaliiperinen, vyösyöttöinen, ilmajäähdytteinen, rekyylitoiminen raskas konekivääri.
Browning kehitti aiemman Browning M1919 -konekiväärinsä pohjalta uuden, alkujaan lentokoneaseeksi tarkoitetun raskaan konekiväärin, joka otettiin valmistukseen vuonna 1921. Maajoukkojen aseeksi valmistetulle Model 1921 -konekiväärille annettiin rakenneparannusten jälkeen vuonna 1932 uudeksi nimikkeeksi M2. M2 on ollut palveluskäytössä toisen maailmansodan lisäksi myös mm. Korean, Vietnamin ja Persianlahden sodassa ja edelleen monessa tämän päivän konfliktissa. Se on tällä hetkellä palveluskäytössä yli 20 maan puolustusvoimissa.
Juha Jokiharju
Juha Jokiharju (s. 17. elokuuta 1968 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Jokiharju pelasi laitahyökkääjänä.
Fokker 100
Kone esiteltiin yhdessä Fokker 50:n kanssa 24. marraskuuta 1983. Fokker 100 oli Fokker F.28 Mk 4000 -koneen seuraaja. Edeltäjäänsä verrattuna Fokker 100:ssa oli pidempi runko, suuremmat ja uudistetut siivet, Rolls-Roycen suihkumoottorit, uudistettu ohjaamo ja matkustamo sekä modernimpaa tekniikkaa.
Ulkonäkö
Rakenne on alataso sekä kaksimoottorinen ratkaisu rungon perään asennettuna. Peräsintä kutsutaan niin sanotuksi T-malliseksi peräsimeksi, jossa korkeusvakain on sivuvakaimen huipussa eli äärimmäisenä ylhäällä.
Juha Jokiharju
Ura
Jokiharju siirtyi kauden jälkeen KalPaan, jossa viihtyi seuraavat kolme kautta. Kauden 1990–1991 jälkeen Jokiharjun kaulaan ripustettiin hopeamitali.
Kaudeksi 1992–1993 hän siirtyi pelaamaan hallitsevan Suomen mestarin Jokereiden riveihin. Jokiharju oli yksi NHL:ään siirtyneen Teemu Selänteen paikkaajiksi palkatuista hyökkääjistä. Jokereissa hän voitti mestaruuden kaudella 1993–1994 pelatessaan ykkösketjussa yhdessä Otakar Janeckýn ja Petri Variksen kanssa. Kaudella 1994–1995 tuli hopeaa ja Euroopan cupin voitto.
Fokker 100
Ulkonäkö
Konetyypin konstruktio on samankaltainen silloisen McDonnell Douglas DC-9:n kesken. Myös brittiläisvalmisteinen BAC 1-11 sekä neuvostoliittolaisvalmisteinen Tupolev Tu-134A muistuttavat Fokker F-100:aa. Konstruktion niin sanottuna esi-isänä voitaneen pitää ranskalaisvalmisteista Sud-Aviation SE-210 Super Caravelle-suihkumatkustajakonetta. Sekin käytti Fokkerin tapaan, Rolls-Roycen valmistamia suihkumoottoreita.
Juha Jokiharju
Ura
Kolmen Jokereissa vietetyn kauden jälkeen Jokiharju siirtyi Ruotsin Elitserieniin AIK:n riveihin kaudella 1995–1996. Kahden Ruotsissa vietetyn vuoden jälkeen hän tuli takaisin Suomeen pelaamaan, joukkue oli tällä kertaa Oulun Kärpät.
Juha Jokiharju pelasi vielä uransa loppupuolella Norjassa ja Ranskassa, jossa voitti maalikuninkuuden kaudella 1999–2000. Viimeisen kautensa hän pelasi Ranskassa HC Briançonin joukkueessa 2003–2004.
Fokker 100
Tekniset tiedot
Taulukossa kuvattu tekniset tiedot Rolls-Royce Tay 620 -moottoreilla.
Ӯ
Ӯ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kirjaimesta у lisäämällä siihen pituusmerkki. Kirjain sisältyy nykyään ainoastaan tadžikin aakkosiin. Aikaisemmin se kuului myös kazakin aakkosiin, mutta se korvattiin vuonna 1957 kirjaimella ұ
Ääntäminen
Ӯ ääntyy tadžikissa pyöreänä puolisuppeana etuvokaalina //.
Percy Gilchrist
Percy Carlyle Gilchrist (27. joulukuuta 1851 – 16. joulukuuta 1935) oli brittiläinen kemisti, joka kehitti teräksen valmistusprosesseja.
Percy Gilchrist syntyi Lyme Regisissä, Dorsetissa kirjailijaperheeseen. Hän opiskeli Felstedissä Essexissa ja kuninkaallisessa kaivoskoulussa. Gilchrist on parhaiten tunnettu teräksen perusprosessien kehittämisestä, jonka hän teki yhteistyössä serkkunsa Sidney Gilchrist Thomasin kanssa vuosina 1875–1877.
Ү
Ү on kyrillinen kirjain. Se sisältyy baškiirin, burjaatin, dungaanin, kazakin, kirgiisin ja mongolin aakkosiin. Se kuului myös vuonna 1939 käyttöön otettuun tataarin kyrillisiin aakkosiin, kunnes kirjaimisto vaihdettiin takaisin latinalaiseen vuonna 2001.
Ääntäminen
Ү ääntyy baškiirissa, burjaatissa, dungaanissa, kazakissa ja kirgiisissä pyöreänä suppeana etuvokaalina // ja mongolissa pyöreänä suppeana keskivokaalina //. Tataarissa ү edustaa kahta eri äännettä, joko pyöreää suppeaa etuvokaalia // tai soinnillista labiovelaarista approksimanttia //. Tataarin latinalaisessa aakkostossa kummallakin äänteellä on oma merkki. Näistä ensimmäistä merkitään kirjaimella ü ja jälkimmäistä kirjaimella w.
Iltapäivä
pienoiskuva|Iltapäivän entinen tuottaja ja nykyinen juontaja Hanna Paimela Lindberg, juontaja Jorma Ikäheimo, 2016 vuoden juontaja Marika Pietilä ja tuottaja Taneli Männikkö. Iltapäivä on Sveriges Radion suomenkielinen talkshow-ohjelma, jonka lähetykset alkoivat valtakunnallisella kanavalla P2 ja Tukholman paikalliskanavalla P6 lokakuussa 2015. Ohjelmaa tekee Sveriges Radion suomenkielinen kanava Sisuradio. Ohjelman alkaessa sitä juonsivat Jorma Ikäheimo ja Helena Huhta. Maaliskuusta 2016 tammikuuhun 2017 ohjelmaa juonsi Ikäheimon kanssa Marika Pietilä ja vuoden 2017 alusta Ikäheimon juontajaparina toimii ohjelman entinen tuottaja Hanna Paimela Lindberg.
Iltapäivää tuottavat Taneli Männikkö ja Virpi Inkeri.
Botuliini
Botuliinit ovat ryhmä rakenteellisesti ja toiminnollisesti samankaltaisia hermomyrkkyjä, joita tuottavat tietyt Clostridium-bakteerit. Annoskokoon suhteutettuna botuliinit ovat eräitä kaikkein voimakkaimpia tunnetuista myrkyistä. Myrkyllisyys riippuu botuliinityypistä ja annostelutavasta. Esimerkiksi luonnossa olevan ja lääkkeenäkin usein käytetyn A1-botuliinin ihmisen tappavan annoksen on arvioitu olevan nieltynä 1000 nanogrammaa per kehonpainokilogramma (ng/kg) ja 1 ng/kg verenkiertoon tai lihakseen pistettynä injektiona.
Botuliinit toimivat myrkkyinä estämällä lihassupistukseen vaaditun asetyylikoliinin vapautumista hermo-lihasliitoksissa. Botuliinimyrkytys eli botulismi ilmenee 12–72 tunnissa, jos botuliinia on nielty. Se paranee hoidettuna viikoissa tai kuukausissa. Kuolleisuus hoidettuun botulismiin on noin 5–10 %. Hoitamattomana se taas usein tappaa. Botulismin pääoireena on yläraajoista alaraajoihin leviävä luurankolihasten heikkous tai halvaus. Pallean mahdollinen halvaantuminen estää hengittämisen, joka vaatii hengityskonehoitoa. Botuliineja vastaan on vastamyrkkyjä, mutta nämä tehoavat vain jos niitä annetaan ennen myrkytysoireiden ilmenemistä. Botuliineja vastaan on myös rokotteita.
Botuliineja käytetään lääkkeinä muun muassa lihasten liikehäiriöihin. Kasvolihaksiin annettuja botuliinipistoksia käytetään myös halvaannuttamaan kasvolihaksia ja estämään siten ilmehdinnän edistämää ihoryppyjen muodostumista kasvoihin. Botuliineja voidaan myös käyttää kemiallisina aseina.
Esiintyminen luonnossa
Botuliineja tuottavat vähähappisissa oloissa tietyt Clostridium-bakteerit, joiden itiöitä on laajalti muun muassa maaperässä. Botuliinimyrkytyksen eli botulismin voivat aiheuttaa ainakin Clostridium botulinum-, Clostridium baratii-, Clostridium butyricum- tai Clostridium argentinense -bakteerien tuottamat botuliinit.
Kompleksit
thumb|300px|A1-botuliini (sinivihreä), jossa on kiinni NTNHA (oranssi). [[PDB: 3V0A. Vihreä: kevytketju. Pinkki: raskasketjun N-terminaalinen "vyö", joka kiertää kevytketjun ympäri. Sininen: HN. Vaaleansininen: HC. Punainen: sinkki-ioni. -S-S-: disulfidisidos, joka liittää kevyt- ja raskasketjut yhteen.]] Clostridium-bakteerien tuottamat botuliinit ovat aina ei-kovalenttisesti kiinni NTNHA-proteiinissa (eng. NonToxic Non-HemAgglutinin protein) ja näiden kokonaisuutta sanotaan M-PTC:ksi (eng. Minimally functional Progenitor Toxin Complex). NTNHA suojaa botuliinia muun muassa ruuansulatuselimistön entsyymeiltä ja ilman sitä nielty botuliini hajoaa nopeasti kehossa vähentäen botuliinin mykyllisyyttä merkittävästi. Kompleksi muodostuu happamassa ja hajoaa pH-arvossa 7.3, jolloin vapautunut botuliini voi imeytyä verenkiertoon. NTNHA ei ole myrkyllinen ja sen massa on noin 140 kDa, joten koko M-PTC:n massa on noin 300 kDa. Jotkin botuliinityypit voivat olla luontaisesti kompleksoituneet vieläkin useamman proteiinin kanssa ja näiden kompleksien massa voi olla jopa 900 kDa.
Luokittelu
Botuliinien päätyyppejä ovat muun muassa A-, B-, C-, D-, E-, F- ja G-botuliinit. Botuliineista käytetään usein kirjainlyhennettä BoNT (eng. Botulinum NeuroToxin) ja esimerkiksi A-botuliinia voidaan kutsua nimellä BoNT/A. Kirjainpohjaiset luokat perustuvat varhaisissa tutkimuksissa käytettyyn botuliinien tunnistamiseen vasta-aineiden avulla. Siksi botuliinien pääluokkia kutsutaan usein serotyypeiksi. Geenitutkimuksen kehitys on kuitenkin sittemmin paljastanut, että osa näistä päätyypeistä jakautuu vielä useisiin alatyyppeihin. Alatyyppien nimissä käytetään usein numeroita. Esimerkkejä ovat A1-botuliini ja A2-botuliini, joita voidaan kutsua vastaavasti nimin BoNT/A1 ja BoNT/A2. A-botuliineja on tosin enemmän kuin vain A1 ja A2. Botuliineja on luonnossa myös yhdistelminä, joita sanotaan usein kimeereiksi. Esimerkiksi BoNT/CD merkitsee botuliinia, jonka raskasketjussa on jonkin C-botuliinin HN-domeeni ja jonkin D-botuliinin HC-domeeni.
Myrkyllisyyden mekanismi
Botuliinit koostuvat raskas- ja kevytketjusta. Nieltynä botuliinit imeytyvät suolistosta verenkiertoon. Veren botuliinien raskasketjut sitoutuvat joihinkin hermosolujen solukalvon proteiineihin. Kiinnittyneet botuliinit päätyvät endosytoosilla solujen sisään kalvorakkuloissa. Rakkulat happamoituvat, jolloin kevyt- ja raskasketjut irtoavat erilleen. Kevytketju päätyy rakkulasta solulimaan.
Hermosolujen viejähaarakkeiden hermopäätteissä on asetyylikoliinia sisältäviä kalvorakkuloita, joista asetyylikoliini vapautuu eri proteiineista koostuvien SNARE-kompleksien avulla. Botuliinien soluliman kevytketjut estävät SNARE-kompleksien muodostumista pilkkomalla proteolyyttisesti sen rakenneosia ennen kompleksin muodostumista. Pilkottu osa riippuu botuliinista. B-, D-, F- ja G-botuliinit pilkkovat kompleksin synaptobreviineitä eli VAMP-proteiineja. Tyypin A-, C- ja E-botuliinit pilkkovat SNAP25-proteiineja. Tyypin C-botuliinit pilkkovat syntaksiineja.
Botuliinit eivät tiettävästi läpäise veri-aivoestettä tehokkaasti ja niiden myrkyllisyys kohdistuu pääosin ääreishermostoon. Ne voivat tästä huolimatta vaikuttaa keskushermostoon ainakin epäsuorin tavoin.
Myrkyllisyys
Botuliineja on useita ja niiden myrkyllisyys poikkeaa toisistaan. Esimerkiksi A1-botuliinin, joka on kompleksoitunut NTNHA:n kanssa (katso kohta kompleksit), ihmisille tappavan annoksen on arvioitu olevan nieltynä 1 000 nanogrammaa per kehonpainokilo (ng/kg), hengitysteihin sisään hengitettynä 10 ng/kg ja lihakseen tai verenkiertoon pistettynä 1 ng/kg. Botuliinit eivät imeydy ehjän ihon läpi, mutta ne imeytyvät haavoista ja limakalvoilta.
Tyypillisesti vain botuliinien päätyypit A, B ja E aiheuttavat myrkytyksiä ihmisissä. F- ja G-botuliinit voivat myös aiheuttaa myrkytyksen ihmisille, mutta harvoin.
Annoskokoon suhteutettuna botuliinit ovat eräitä kaikkein voimakkaimpia tunnetuista myrkyistä. Esimerkiksi verenkiertoon pistettynä botuliinit ovat massaltaan hiirille likimain 200-kertaa myrkyllisempiä kuin batrakotoksiini ja 500-kertaa myrkyllisempiä kuin risiini.
Myrkyn tuhoaminen
Botuliinit denaturoituvat ja menettävät myrkyllisyytensä altistettaessa ne vähintään 5 min ajan 85 °C:lle tai vähintään 20 min ajan 80 °C:lle. HSTS-pastörointi (15 sekuntia 72 °C:ssa) todennäköisesti tuhoaa pääosan botuliineista, mutta tavanomainen pastörointi ei (30 min 63 °C:ssa). Veden klooraus tuhoaa botuliineja. Myös auringonvalo voi tuhota botuliineja, mutta hitaasti.
Botuliineja tuottavat bakteerit kuolevat helposti muun muassa monien liuottimien avulla. Esimerkiksi väkevä etanoli- tai laimea natriumhypokloriittiliuos tappavat niitä helposti. Bakteerien itiöt ovat kuitenkin hyvin kestäviä. Kestävimpien bakteerilajien itiöt kuolevat 3 min altistuksessa 121 °C:lle. Tällaisia käsittelyolosuhteita käytetään esimerkiksi säilyketölkkiruokien teollisessa tölkityksessä botulismin ehkäisemiseksi. Herkempien lajien itiöt kuolevat jo 10 min altistuksessa 90 °C:lle. Autoklavointi ja säteilytys ovat myös toimivia tapoja tuhota itiöitä.
Hyötykäyttö
Botuliineja voidaan käyttää hoitamaan muun muassa karsastusta, eri liikehäiriöitä (esimerkkejä: fokaalidystonia ja blefarospasmi), spastisuutta, päänsärkyä ja liikahikoilua. Niitä käytetään myös estämään ryppyjen muodostumista pistämällä niitä tiettyihin kasvojen lihaksiin, jolloin ryppyjen muodostumista edistävä kasvolihasten liike estyy väliaikaisesti. Botuliineja voidaan myös käyttää kemiallisina aseina.
Joissain maissa saatavilla olevien terapeuttisten tai kosmeettisten botuliinivalmisteiden kauppanimiä ovat muun muassa Azzalure, Bocoture, Botox, Dysport, Dysport, Lantox, MyoBloc, NeuroBloc, Neuronox, Prosigne, Reloxin, Vistabel, Vistabex ja Xeomin. Näistä esimerkeistä valtaosa on A-tyypin botuliineja, mutta osa on B-tyyppiä. Jotkin valmisteista sisältävät pelkän botuliinin ja osassa se on proteiinikompleksissa, kuten luontaisissa botuliineissakin.
Historia
Botuliinimyrkytys eli botulismi ei ole uusi ilmiö ja pyrkimykset estää sitä ovat vaikuttaneet eri sivilisaatioissa ruokien valmistustapoihin.
Württembergin kuningaskunnassa, joka on nykyään osa Saksaa, ilmeni 1800-luvun alussa useita botuliineista johtuneita ruokamyrkytyksiä. Myrkytysten ilmenemistä lisäsivät pääosin Napoleonin sodat, niistä johtuva köyhyys ja ruuan epähygieenisen valmistuksen yleistyminen. Esimerkiksi 1802 kuningaskunta antoi julkisen tiedotteen, jossa kansalasia varoitettiin syömästä savustettuja verimakkaroita ruokamyrkytysriskin takia. Myrkytyksiä ja niiden aiheuttajia tutkivat useat eri tahot. Justinus Kerner oli yksi näistä. Hän toimi lääkärinä Württembergin kuningaskunnassa ja julkaisi 1820 yhden ensimmäisistä yksityiskohtaisista kuvauksista nykyään botulismiksi tunnistettavista ihmisillä ilmenneistä ruokamyrkytyksistä, jotka johtuivat makkaroiden syömisestä. Kerner jatkoi tutkimuksiaan ja tutki myrkytystä myös eläimillä ja itsellään nielemällä myrkkyä sisältäviä makkarauutteita. Hän päätyi päätelmään, että myrkky lamaa hermostoa, se on makkaroiden rasvassa ja muodostuu hapettomissa oloissa. Hän esitti myrkyn poistuvan esimerkiksi keitettäessä makkaroita. Nämä päätelmät ovat nykytiedon valossa oikein lukuun ottamatta myrkyn rajoittumista vain rasvoihin. Kernerin tutkimuksien takia myrkytys alettiin tuntemaan muun muassa nykyisen Saksan alueella laajalti "makkaramyrkytyksenä". 1870 saksalaislääkäri Müller nimesi myrkytyksen botulismiksi, joka tulee latinan sanasta botulus, "makkara".
Joulukuussa 1895 belgialaisessa Ellezellesin kylässä 34:llä hautajaisvieraalla ilmeni botulismi sen jälkeen kun he olivat syöneet hautajaisissa tarjottua huonosti valmistettua ja säilytettyä kinkkua. 3 kuoli myrkytykseen. Tapauksen seurauksena Belgiassa mikrobiologina toiminut Emile Pierre van Ermengem eristi kinkusta ja kuolleiden ruumiista bakteerilajin, jonka hän todisti eläinkokein tuottavan tuntematonta myrkkyä, joka aiheutti botulismin. Lajille hän antoi nimen Bacillus botulinus 1897 julkaisemissa tuloksissaan. Laji nimettiin myöhemmin uudelleen nykyisellä nimellään Clostridium botulinum.
1910 J. Leuchs tunnisti Berliinissä serotyypiltään uuden botuliinin. Tämä nimettiin myöhemmin B-botuliiniksi. C-botuliini tunnistettiin 1922, D-botuliini 1928, E-botuliini 1936, F-botuliini 1960 ja G-botuliini 1970. 1949 Burgen ja kollegat havaitsivat botuliinien estävän asetyylikoliinin eritystä hermo-lihasliitoksissa. 1992 Giampietro Schiavo ja kollegat tunnistivat botuliinien myrkyllisyyden mekanismin, eli sen, että ne pilkkovat SNARE-proteiinikompleksien osia ja estävät siten asetyylikoliinin eritystä hermolihasliitoksissa halvauksen aiheuttaen.
Kaskikeiju
Kaskikeijua on havaittu vain muutamalla paikalla Suomessa. Metsän kulotuskokeilulla se saatiin palaamaan Suomussalmen Hossaan.
Leimuapollo
Leimuapollo (Parnassius autocrator) on Keski-Aasiassa esiintyvä, apolloperhosiin kuuluva harvinainen päiväperhoslaji. Vuonna 2009 se listattiin ainoana hyönteisenä Afganistanin historian ensimmäiselle rauhoitettujen lajien listalle. Kansainvälisesti laji on luokiteltu vaarantuneeksi. .
Koko ja ulkonäkö
Leimuapollo on valkoinen perhonen, jonka hieman läpikuultavia siipiä himmentää musta kehnä. Etusiiven etureunassa on rivi nelikulmaisia tummia laikkuja ja kärjessä on läpinäkyvä alue. Useista muista apollolajeista poiketen siivissä ei ole lainkaan punaista väriä, vaan takasiipien takareunassa on koiraalla rivi keltaisia täpliä, jotka muodostavat naaraan siivissä laajat keltaiset laikut. Takasiipiä reunustavissa mustissa täplissä on siniset keskustat.
Georg August Wallin
Georg August Wallin, myös Yrjö Aukusti Wallin, (24. lokakuuta 1811 Sund, Ahvenanmaa – 23. lokakuuta 1852 Helsinki) oli suomalainen tutkimusmatkailija, arabisti ja itämaiden kirjallisuuden professori. Opiskeltuaan arabian kieltä Pietarissa Wallin teki kolme pitkää matkaa Arabian niemimaalle keisarillisen apurahan turvin.
Elämäkerta
Yliopistossa opiskelut sujuivat kohtalaisen hyvin, joskin 1834 sattui välikohtaus, jossa Wallin ja ylioppilaat E. A. Ingman, M. A. Castrén, Lauri Stenbäck ja muutama muu erotettiin yliopistosta puoleksi vuodeksi. Tapahtuman taustalla oli opiskelijoiden oikeuksien loukkaaminen, jota oli ryhdytty julkisesti pohtimaan, ja Wallin oli valittu kokouksen puheenjohtajaksi.
Pakkolomalta palattuaan Wallin suoritti 1836 filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan klassiset kielet (kreikka ja latina) ja itämainen kirjallisuus. Samana vuonna hän pääsi yliopiston kirjastoon ylimääräiseksi amanuenssiksi. Professori Gabriel Geitlinin johdolla hän syventyi tutkimaan itämaisia kieliä, eritoten persiaa ja arabiaa. Hän oli todennut vieraiden kielten opiskelun kuten saksa, ranska, englanti ja venäjä olevan helppoa. Erityisesti kielten taitaminen käytännössä osoittautui hänelle helpoksi. Kun A. J. Sjögren vuonna 1838 etsi suomalaista tiedemiestä lähetettäväksi Siperiaan, oli Wallin ehdolla. Matkalle valittiin kuitenkin M. A. Castrén.
Wallin puolusti vuonna 1839 tohtorinväitöskirjaansa De Praecipua inter hodiernam Arabun linguam et antiquam differentia, jossa hän käsittelee klassisen ja nykyisen arabian pääasiallisia eroavaisuuksia. Pian väittelyn ja väitöskirjan julkaisemisen jälkeen Wallin nimitettiin Helsingin yliopiston itämaisen kirjallisuuden dosentiksi.
Wallinin mukaan on Helsingissä Kallion kaupunginosassa nimetty katu.
Tutkimusmatkailija
thumb|left|[[Muhammad seurueineen matkalla Mekkaan.]] Helsingin yliopistossa tuli vuonna 1841 haettavaksi matka-apuraha nuorille tiedemiehille. Wallin laati matkasuunnitelman, joka aikalaisten mielestä oli ”merkillisimpiä ja rohkeimpia mitä Suomen mies on milloinkaan laatinut”. Hän ilmoitti aikovansa matkata Egyptiin ja Arabiaan. Jos myönnetyt varat riittäisivät, niin matka jatkuisi edelleen tataariheimojen luokse, jossa hän selvittäisi näiden heimojen ja suomensukuisten kansojen välistä sukulaisuussuhdetta. Matkasuunnitelma hyväksyttiin, ja Wallin sai matka-apurahansa.
Matkaan valmistautumisen perusteellisuudesta kertoo se, että saatuaan tiedon apurahasta Wallin opiskeli lääketiedettä ja harjoitti lääkärintointa myös käytännössä. Matkasuunnitelmiin näet kuului hänen esiintymisensä kiertelevänä lääkärinä. Hän valmistautui kuitenkin myös selviämään alueen oudossa ilmastossa ja hyvin erilaisissa olosuhteissa.
Wallinille 1850 esitetyn retkikuntatarjouksen yhteydessä Royal Geographic Societyn puheenjohtaja Roderick Murchison luonnehti häntä "[autiomaan pojaksi], joka sivistyksensä ja taitojensa puolesta on täydellisen kykenevä hälventämään tietämättömyytemme maasta, joka on niin kiinnostava ihmiskunnan varhaisimman historian kannalta".
Matkalle lähtö
Perusteellisten matkavalmistelujen jälkeen Wallin lähti matkaan Helsingistä 28. heinäkuuta 1843. Matka alkoi purjelaivalla Saksaan ja jatkui sieltä Pariisiin. Opiskeltuaan Pariisissa hän jatkoi Marseillen kautta Istanbuliin ja sieltä Aleksandriaan.
Jälleen kerran Wallin toimi perusteellisen pikkutarkasti. Hän täydensi tietojaan ja kielitaitoaan ensin Aleksandriassa ja sitten Kairossa, jonka hän myös valitsi matkojensa kiintopisteeksi. Hän opiskeli ihmisten tapoja ja käyttäytymistä käymällä kaupoissa, kahviloissa ja toreilla. Hän perehtyi islamin uskontoon ja uskonnon ongelmiin ja opinkappaleisiin. Wallin pukeutui kansanomaisesti ja totuttautui elämään yksinkertaista ja vaatimatonta elämää, jonka hän oletti auttavan autiomaaolosuhteisiin totuttautumisessa. Näin valmistautuneena Wallin oli varma, että hänen ei tarvinnut pelätä ja että hänen sopeutumisensa poistaisi vaarat, joista ilmitulo ja sen seurauksena julistettu kuolemantuomio olisivat pahinta.
Kaikkiaan Wallin vietti matkalla lähes kuusi vuotta. Hän tutustui Kairon ympäristöön ja retkeili pitkin Niiliä etelään, aina sen toiselle putoukselle asti. Matkalla hän tutki perusteellisesti muinaisen Egyptin arkeologisia jäänteitä, joista erikoisesti Theban, Karnakin ja Luxorin muistomerkit saivat hänen huomionsa. Egypti oli vain tutkimusmatkan kiintopiste, ja Wallin teki kaikkiaan kolme tutkimusmatkaa, joista yhden Arabiaan, toisen Palestiinaan ja Syyriaan sekä kolmannen Mesopotamiaan ja Persiaan. thumb|right|Nykypäivän Medinaa.
Ensimmäinen matka 1845-1846
Ensimmäiselle matkalle kohti itää Wallin lähti 1845. Hän oli pukeutunut beduiin išeikiksi. Karavaanireittejä seuraten hän vaelsi pitkin Siinain erämaata ja saapui Al Jawfin erämaakaupunkiin. Jo sitä ennen Wallin oli kohdannut monia vaikeuksia ja ongelmia, mutta karavaaniteitä kulkien hän selviytyi Hailin karavaaniteiden risteykseen.
Wallin liittyikin monipäiseen pyhiinvaeltajien karavaaniin, joka kulki suoraan Mekkaan. Aiemmin vain harvat eurooppalaiset tutkijat olivat onnistuneet käymään salaa muslimien pyhissä kaupungeissa Medinassa ja Mekassa. Vielä harvempi oli saanut ensi käden tietoja islaminuskoisten menoista ja riiteistä noissa kahdessa kaupungissa. Pyhiinvaeltajan valkoiseen viittaan pukeutunut Wallin vieraili kuitenkin kaikilla pyhillä paikoilla ja kirjoitti päiväkirjaansa näkemästään ja kuulemastaan tarkat kuvaukset. Uhkarohkeassa tempussa oli hengenmenon vaara.
Pyhiinvaellus Mekassa 1846
Ensimmäisellä matkallaan G.A. Wallin osallistui pyhiinvaellukseen muslimiksi naamioituneena vuonna 1846 ja kertoi siitä kirjeessään. Ei-muslimin vierailu Mekassa oli harvinaisuus, ja Wallin itse arveli, että hänellä olisi ollut vain 3-4 edeltäjää. Nykyisin tiedetään, että heitä oli ainakin parikymmentä.
Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus
Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus (, myös Ene med Satan, Eksprestogets Mysterium) on vuonna 1914 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Hjalmar Davidsenin ohjaaman rikosdraaman pääosaa esittää Valdemar Psilander.
Juoni
Tehtailija Laroque yrittää tuhota kilpailijansa Fréderic Nessièresin. Epäonnistuttuaan tämän saattamisessa vararikkoon hän hankkii Nessièresin vaimon avulla käsiinsä miehen pistoolin. Laroque tunkeutuu junassa Nessièresin vaunuosastoon ja tekee pistoolilla itsemurhan. Nessièresiä syytetään murhasta, mutta Laroquen viime hetkellä löytynyt käärmesormus todistaa hänet syyttömäksi.
Tuotanto
Nordisk Films Kompagnin tuottama elokuva perustuu Carl Gandrupin vuonna 1912 ilmestyneeseen rikosfantasiaan Ene med Satan. Se kuuluu Nordiskin ja tanskalaisen mykkäelokuvan kultakauden tyyliltään ja sisällöltään tyypillisimpiin, joskaan ei laadultaan parhaisiin teoksiin.
Suomessa ”repäisevähenkistä kuvasarjaa” lienee esitetty ensimmäisenä Viipurissa nimellä Paholaisen yhteydessä eli Pikajunan salaisuus. Tampereella se sai nimen Pikajunan salaisuus eli Paholaisen liittolainen, kun taas Helsingissä ”rikospsykologisen draaman” ruotsinkielinen nimi Expressmysteriet suomennettiin muotoihin Pikalähettimysterio ja Salaperäinen pikalähetys. Lopulta elokuvan nimeksi vakiintui Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus. Lehtimainosten perusteella Suomessa esitetty versio oli yli 200 metriä pitempi kuin tanskalainen.
Georg August Wallin
Pyhiinvaellus Mekassa 1846
Wallin aloitti muiden tavoin pyhiinvaellusrituaalin Kaaban temppelistä, joka sijaitsi Al-Haram -moskeijan sisällä. Temppeli kierrettiin vastapäivään seitsemän kertaa. Kun musta kivi ohitetaan, sitä suudellaan tai kosketaan, jos tungokselta pystyy. Wallin kertoo, että rakennuksen sivulla seisoi mustia orjia, jotka virtahepopampuilla huitoivat holtittomasti väkijoukkoa, milloin tungos yltyi liian sankaksi. Tästä huolimatta hän onnistui monta kertaa suutelemaan kiveä ilman, että ainoakaan isku osui häneen.
Kiertämisen jälkeen pyhiinvaeltajat juovat temppelin pihalla olevan pyhän Zamzam-kaivon vettä. Wallin kertoo, että se oli "suolaista ja pahan makuista". Seuraava tehtävä oli rituaalinen juoksu seitsemän kertaa Safa ja Marwa-vuorten välillä. Ne ovat todellisuudessa pieniä nyppylöitä itse temppelin sisäpuolella. Juoksu suoritetaan ensimmäisen viikon kuluessa. Wallinin mukaan matka oli jokseenkin Helsingin Esplanadin pituinen katu ja matka taivallettiin hitaasti juosten ja rukouksia kertaillen. Juoksuradalla oli kova tungos ja Wallin näki useiden juoksevan kasvot veressä kaaduttuaan ja satutettuaan itsensä.
Fridolina Rolfö
pienoiskuva|Fridolina Rolfö vuonna 2015.
Fridolina Rolfö (s. 24. marraskuuta 1993) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa espanjalaisseura Barcelonaa, johon hän siirtyi kesällä 2021. Tammikuusta 2017 kesään 2019 hän edusti saksalaisseura Bayern Müncheniä ja kaksi seuraavaa kautta saman maan Wolfsburgia. Ruotsissa hän on edustanut Tölöä, Jitexiä ja Linköpingiä. Hän on voittanut Ruotsin-mestaruuden vuonna 2016 ja Saksan-mestaruuden vuonna 2020.
Leimuapollo
Levinneisyys ja lentoaika
Leimuapollo elää Hindukuš- ja Pamirvuoristojen alueella Afganistanissa ja Tadžikistanissa. Perhonen lentää heinäkuun lopulta elokuulle.
Georg August Wallin
Pyhiinvaellus Mekassa 1846
Muutama kolikko taskussa Wallin lähti paluumatkalle ja saapui ensiksi Jeddan satamakaupunkiin, josta hän pääsi vuonna 1846 verraten hyvällä aluksella lähtemään Egyptiin. Wallin pelkäsi merimatkaa ja matkaseuraansa, kahdeksaa kiihkoisaa Mekan sheikkiä, jotka eivät koskaan maininneet kristittyä toivottamatta tälle Herran kirousta. Mukana kulkeneista aluksista kaksi teki haaksirikon, mutta Wallinille vakuutettiin, että se oli vähän. Matka oli ollut rasittava, hermoja kysyvä ja väsyttävä. Hän oli kuitenkin viihtynyt hyvin yksinkertaista ja luonnonmukaista elämää viettäneiden paimentolaisten keskuudessa.
Palestiina ja Syyria
pienoiskuva|Saida Zainabin moskeija Damaskoksen ulkopuolella. Sairasteltuaan jonkin aikaa Kairossa, Wallin lähti vuoden 1846 lopulla virkistysmatkalle Palestiinaan ja Syyriaan. Matkan oli tarkoitus olla samalla myös työmatka. Hän kuitenkin poikkesi alkumatkasta Pyhän Katariinan luostariin Siinain autiomaassa.
Wallin jatkoi matkaansa Palestiinaan ja kävi eri uskontokuntien pyhillä paikoilla. Hän tutustui erityisesti alueen etnisten ryhmien elämäntapoihin ja uskonnollisiin menoihin. Lisäksi hän oli kiinnostunut arabian kielen Syyriassa puhutusta murteesta.
Wallin jatkoi matkaansa aina Damaskokseen ja Baalbekiin saakka. Paluumatkan hän aloitti Beirutista, josta hän matkusti meritse Aleksandriaan. Hän pääsi Kairoon vuonna 1847. Kairossa hän koki miellyttävän yllätyksen. Kotimaasta oli saapunut rahalähetys. Saamansa yliopiston Aleksanterin-apurahan turvin Wallin saattoi suunnitella kolmatta tutkimusmatkaa autiomaahan. Hänen jo tekemänsä matkat olivat saaneet osakseen paljon huomiota, eikä vain kotimaassa, vaan myös ulkomailla Euroopassa.
Mesopotamia ja Persia
thumb|left|Kerbelan moskeija vuonna 1932. Kolmannelle, pisimmälle ja huomattavimmalle matkalleen Wallin lähti vuoden 1847 loppupuolella. Matka alkoi Siinain eteläkärjestä, ja vaiheikkaiden kokemusten jälkeen Wallin eli Abd Wali, kuten häntä alueella kutsuttiin, saapui Ha’iliin. Hänen tarkoituksenaan oli jatkaa Riadiin ja tavata siellä wahhabilaisten ruhtinas ja koko Nedzhadin ruhtinas Feisal. Tämän jälkeen hänen oli tarkoitus jatkaa maan sisäosiin. Ilmeisesti matkasuunnitelmaan tuli muutos siksi, että hänen henkilöllisyytensä ja vääräuskoisuutensa olivat paljastuneet, ja hän olisi siten joutunut hengenvaaraan.
Koska matkasuunnitelmaan tuli äkillinen muutos, Wallin liittyi kohti pohjoista matkanneeseen karavaaniin ja kulki sen mukana halki pohjoisen Arabian Bagdadiin saakka. Hän on ensimmäinen eurooppalainen, joka on tuosta matkasta suoriutunut.
Matka oli rasittava, ja aikalaislähteet kertovat, että Wallin olisi sanonut loppumatkasta - kuumeen, paiseiden ja maksataudin riivaamana - kaipaavansa takaisin sivistyneeseen Eurooppaan. Silti hän vielä tämän jälkeen kokosi itsensä yhteen yritykseen ja teki lyhyen kierroksen Persiassa. Persian šaahi oli kuitenkin hiljan kuollut, ja maa oli yleisen sekasorron vallassa, joten aika ei ollut suotuisa Wallinin tutkimusmatkalle. Wallinilla oli myös vaikeuksia sopeutua persialaisten mentaliteettiin ja tapoihin. Käytyään Esfahanissa ja Šīrāzissa hän joutui Persianlahdella myrskyn kouriin ja lopulta pääsi lahden länsirannalle pieneen Basran kaupunkiin.
Matkakassa oli lopussa, ja hän oli eristäytyneenä koko muusta maailmasta. Hän pääsi kuitenkin englantilaisten avulla uudelleen Bagdadiin, jossa hän lainasi matkarahat ja lähti autiomaan kautta Kairoon. Ennen kuin hän pääsi Damaskokseen, beduiinit ryöstivät hänet täysin puhtaaksi, mutta hän selvisi kaupunkiin saakka.
Fridolina Rolfö
Rolfö kuului alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012 voittaneeseen joukkueeseen ja oli saavuttamassa olympiahopeaa Riossa 2016. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia. Hän pelasi MM-turnauksessa avauskokoonpanossa viidessä ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle yhdessä. Varoitustilin täyttymisen vuoksi hän oli poissa välieräottelusta. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Thaimaata vastaan. Rolfö on kesäkuun 2022 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 65 maaottelua ja tehnyt niissä 22 maalia.
Georg August Wallin
Mesopotamia ja Persia
Wallin saapui Kairoon keväällä 1849, ja 9. elokuuta samana vuonna hän nousi Aleksandriassa laivaan, joka vei hänet Italiaan. Sveitsin, Saksan ja Belgian kautta hän saapui Englantiin.
Paluu Eurooppaan
Wallin matkusti Lontooseen, jossa hänen oli tarkoitus sopeutua ilmastomuutokseen, joka olisi häntä vastassa Pohjoismaissa, sekä saattaa painokuntoon keräämänsä kieli- ja kansatieteelliset aineistot. Hän perehtyi Lontoon kirjastoissa Arabiaa koskevaan kirjallisuuteen ja laati englanninkielisen kuvauksen kolmannesta ja viimeisimmästä matkastaan.
Wallinin matka käsittelevä teksti luettiin Englannin maantieteellisen seuran kokouksessa, jossa hän oli itse läsnä. Raportti herätti ansaittua laajaa huomiota ja julkaistiin vuonna 1851 seuran aikakauskirjassa nimellä "Notes Taken During a Journey Through Part of Northern Arabia in 1848". Seura julkaisi vuonna 1854 aikakauskirjassa Wallinin toisenkin matkakuvauksen nimellä "Narrative of Journeys From Cairo to Medina and Mecca by Suez, Arabia, Tawila, Al-Jauf, Jubbe, Hail and Nejd, in 1845". Tunnustuksena Wallinin suurista ansioista Arabian tutkijana seura antoi hänelle 25 guinean summan. Palkinnon oli edellisenä vuonna saanut David Livingstone.
Paluu Suomeen
Wallin palasi Suomeen vaivihkaa 15. kesäkuuta 1850. Syksyn promootiojuhlissa hän nousi keskeiseksi henkilöksi. Hän esitti samalla tarkastettavaksi yliopistollisen väitöskirjansa. Teos osoitti hänen syvällisen perehtyneisyytensä arabiankieliseen kirjallisuuteen ja islamilaisen maailman tuntemuksensa. Vuonna 1851 Wallin sai nimityksen itämaiden kirjallisuuden professorin virkaan. Jotta oppilaiden olisi helpompi seurata alan opetusta, hän julkaisi pienen arabian kielioppia koskevan teoksen.
Englannin maantieteellinen seura ehdotti yhteistyössä Venäjän maantieteellisen seuran kanssa, että Wallin lähtisi Itä-Intian kauppaseuran taloudellisesti tukemana uudelle tutkimusmatkalle Sisä-Arabiaan. Tästä projektista ei kuitenkaan tullut mitään, ja se pahoitti Wallinin mieltä. Toisaalta kuitenkin sairaus oli alkanut vaivata yhä uupuneempaa Wallinia. Hän kuoli vuonna 1852, vain pari kuukautta myöhemmin kuin tutkijatoverinsa M. A. Castrén.
Jälkimaine ja merkitys
Wallinin kirjeiden suomentajat toteavat, että Wallinista on tullut "Suomen itämaiden tutkimuksen suojeluspyhimys", Muun muassa Suomen Itämainen Seura pitää vuosikokouksensa hänen syntymäpäivänään. Sanotaan myös, että jokseenkin jokainen, joka on Suomessa arabiaa harrastanut, on tavalla tai toisella joutunut työskentelemään hänen jäämistönsä parissa. Kansainvälisesti on arvioitu, että Wallin oli eräs kyvykkäimmistä eurooppalaisista, jotka ovat astuneet jalallaan Arabiaan. Hänen pätevyyttään on verrattu häntä aiempiin tutkijoihin Ulrich Jasper Seetzeniin (1767–1811) ja Johann Ludvig Burckhardtiin. Häntä on luonnehdittu Arabian tutkijana ensimmäiseksi moderniksi tutkimusmatkailijaksi, joka valmistautui tehtäväänsä huolellisesti, aikoen olla jättämättä jälkeensä tuleville mitään uutta kerrottavaa. Wallinin muistiinpanot olivat pikkutarkkoja, mutta hän ei kantanut mukanaan muita tutkimusvälineitä. Hän kirjoitti muistiinpanonsa ruotsiksi arabialaisilla kirjaimilla itsekehittämällään menetelmällä.
Kaj Öhrnberg toteaa, että Wallinin kansainvälinen maine oli korkeimmillaan heti hänen tutkimusmatkojensa jälkeen. Hän oli ensimmäinen, joka keräsi beduiinirunoutta ja teki havaintoja beduiinimurteista; hänen arabian fonetiikkaa koskevat havaintonsa säilyivät tärkeinä 1900-luvulle asti; hän oli ensimmäinen, joka paneutui puhutun arabian tutkimiseen. Nykyisin Wallin on kuitenkin siirtynyt oppikirjojen alaviitteeksi, kun tutkimus on mennyt hänen ohitseen. Lähi-idässä Wallin nauttii nykyään suurta arvostusta. Arabian olojen ja maantieteen kuvauksissaan hän oli usein ensimmäinen - ja ainoa -, joka on jättänyt mainintoja yksittäisistä heimoista ja paikkakunnista, esim. Dûmat Al-Jandalin keidas Al-Jawfin alueella ja Teiman kaupunki Mekan ja Damaskuksen puolivälissä. Tämä on nostanut hänen arvostustaan erityisesti Saudi-Arabiassa.
Gösta Prüzelius
Karl Gösta Prüzelius (11. elokuuta 1922 Tukholma – 15. toukokuuta 2000 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä.