cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1,1-dimetyylihydratsiini
UDMH on stabiilimpaa kuin hydratsiini N2H4 – etenkin korkeammissa lämpötiloissa. Sitä on käytetty kaikkien suurten avaruusmaiden kantorakettien polttoaineena. Esimerkiksi Proton-, Titan IV- ja Delta II -raketit käyttävät UDMH:ta. Amerikkalaiset kantoraketit käyttävät Aerozine 50 -polttoainetta, josta 50 % on hydratsiinia ja 50 % UDMH:ta. Rakettipolttoaineena UDMH:n määrittelee Yhdysvaltain asevoimien standardi MIL-D-25064.
Epäterveellinen aine
UDMH on myrkyllinen ja karsinogeeninen aine. Se imeytyy ihon läpi joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa. Se voi räjähtää, jos joutuu kosketuksiin hapettimien kanssa. 1980-luvulla pohdittiin – ilmeisesti Yhdysvalloissa eikä Euroopassa – sitä, että eri elintarvikkeissa, etenkin omenatuoremehuissa, havaitut UDMH-pitoisuudet voivat aiheuttaa syöpää. UDMH reagoi erityisen voimakkaasti otsonin kanssa. Koska rakettimoottorien palamisprosessi on epätäydellinen, ne voivat vaurioittaa otsonikerrosta merkittävästi lentäessään otsonikerroksen läpi.
Horlivka
Horlivka on Itä-Ukrainassa Donetskin alueella, noin 47 kilometriä Donetskista pohjoiseen sijaitseva kaupunki. Vuonna 2013 asukasluvuksi arvioitiin 256 714. Kaupunki on kaivostoiminnan ja kemianteollisuuden keskus.
Kaupunki on ollut venäläisjoukkojen hallussa huhtikuun lopulta 2014 lähtien. Horlivkan esikaupunkialueet olivat Ukrainan armeijan hallinnassa ennen Venäjän suurhyökkäystä Ukrainaan 2022.
Horlivkan perusti Pjotr Gorlov vuonna 1867 ja se oli koostui pienistä kaivosleireistä aina 1930-luvulle asti. Kaavoitukseltaan alue on nykyäänkin hajanainen. Viime vuosina useita kaivoksia on suljettu ja kaupungin asukasluku on ollut vähenemässä.
IDVD
Apple lopetti iDVD-ohjelman tukemisen viimeistään vuonna 2014.
Matti Jaakkola (täsmennyssivu)
Matti Jaakkola voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Hemne
Hemne on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 662 neliökilometriä, ja asukkaita sillä oli tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan 4 228.
Hemnen kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Heim erotettiin siitä 1. tammikuuta 1911 ja Snillfjord sekä Vinje 1. tammikuuta 1924. Vinje ja läntinen osa Heimistä liitettiin takaisin Hemneen 1. tammikuuta 1964.
En gång i Stockholm
En gång i Stockholm on Monica Zetterlundin esittämä kappale, joka edusti Ruotsia vuoden 1963 Eurovision laulukilpailussa Ison-Britannian Lontoossa.
Lahottaja
Lahottaja on eliö, joka saa energiansa hajottamalla kuolleita kasveja. Lahottajat ovat sieniä tai bakteereita. Lahottavat sienet aiheuttavat pääsääntöisesti valkolahoa tai ruskolahoa. Kaikki sienet eivät ole lahottajia, vaan monet niistä elävät symbioosissa kasvien kanssa.
Serhat Balcı
Serhat Balcı (s. 15. maaliskuuta 1982 Istanbul) on turkkilainen vapaapainija.
Aatu Hänninen
Aatu Hänninen (14. toukokuuta 1879 Pieksämäki – 2. helmikuuta 1952 ) oli suomalainen insinööri, joka toimi Raahen kaupunginjohtajana.
Serhat Balcı
Balcı on saavuttanut MM-hopeaa Istanbulista 2011, MM-pronssia Herningistä 2009 ja viisi EM-mitalia. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Balcı oli sarjassa 84 kg viides.
Aatu Hänninen
Henkilöhistoria
Tie- ja vesirakennusinsinööri Hänninen toimi Raahen kaupunginjohtajana 1937–1946 ja samalla kaupungin sähkölaitoksen johtajana. Hän oli ollut aiemmin kaupungininsinööri ja sähkölaitoksen johtaja Kuopiossa ja Savonlinnassa, kaupungin- ja satamarakennusinsinööri Kotkassa ja kaupungininsinööri ja vesilaitoksen johtaja Viipurissa, jossa hän vastasi myös kaupungin satamasta. Omassa rakennus- ja insinööritoimistossa Hänninen oli työskennellyt yrittäjänä lähes kymmenen vuotta. Mainittu kokemus vaikutti hänen valintaansa Raaheen, jossa sataman laiturin ja katujen ja teiden rakentaminen oli ajankohtaista.
Hans-Renner-Schanze
Hans-Renner-Schanze tarkoittaa seuraavia:
Marguerite Long
pienoiskuva|Marguerite Long Marguerite Marie-Charlotte Long (13. marraskuuta 1874 Nîmes – 13. helmikuuta 1966 Pariisi) oli ranskalainen pianisti ja maineikas pianonsoiton opettaja. Hän kuului Pariisin konservatorion henkilökuntaan vuosina 1906–1940 ja opetti muiden muassa Jacques Février'tä ja Samson François'ta.
Marguerite Long oli useiden nimekkäiden myöhäisromanttisen ranskalaissäveltäjien läheinen ystävä. Heihin kuului Maurice Ravel, jonka teoksista Couperinin hautamuistomerkin ja hänelle omistetun G-duuri-pianokonserton Marguerite Long kantaesitti.
Vuonna 1942 Long perusti Jacques Thibaud'n kanssa musiikkikoulun, ja seuraavana vuonna he panivat alulle kansainvälisen Long–Thibaud-musiikkikilpailun pianisteille ja viulisteille.
Longin kirjallisten julkaisujen joukkoon kuuluu Au piano avec Ravel, joka julkaistiin postuumisti vuonna 1971.
Jaaman–Outovan offensiivi
Jaaman–Outovan offensiivi oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Leningradin rintaman hyökkäys Saksan 18. armeijaa vastaan 1. helmikuuta - 1. maaliskuuta 1944. Hyökkäys oli seurausta Kraasselan–Ropsunhovin offensiivista ja oli osa Leningradin–Novgorodin offensiivia. Taisteluissa 2. iskuarmeijaan kuulunut CIX kivääriarmeijakunta valtasi Jaaman 1. helmikuuta ja Outovan 4. helmikuuta. Hyökkäävät neuvostojoukot onnistuttiin pysäyttämään Narvan taistelussa ja saksalaiset pidättelivät heitä elokuuhun 1944 asti.
Solhverv
Solhverv on Anita Thallaugin esittämä kappale, joka edusti Norjaa vuoden 1963 Eurovision laulukilpailussa Ison-Britannian Lontoossa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa jaetulle viimeiselle sijalle saamatta yhtään pistettä.
Kenyah
Kenyah on Borneon saarella puhuttu austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenä 40,000 ihmistä Malesian Sarawakin osavaltiossa, minkä lisäksi Indonesian Itä-Kalimantanin provinssissa asuu 12,000 kenyahin puhujaa. Kenyahin lähimpiin sukukieliin kuuluvat kayan ja penan.
O Pioneers!
O Pioneers! on Glenn Jordanin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka perustuu Willa Catherin O Pioneers! -romaaniin vuodelta 1913. O Pioneers! ensiesitettiin vuonna 1992, ja se on genreltään draama. Televisioelokuvan pääosassa on Jessica Lange, joka sai roolisuorituksestaan Alexandra Bergsonina Golden Globe -ehdokkuuden.
O Pioneers! on antologisen televisiosarjan Hallmark Hall of Famen jakso. O Pioneers! on Hallmark Hall of Famen 41. tuotantokauden toinen jakso. O Pioneers! esitettiin ensimmäistä kertaa CBS-kanavalla 2. helmikuuta vuonna 1992. O Pioneers! julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:lle 17. syyskuuta 1992 ja DVD:lle 22. huhtikuuta 2003.
Willa Catherin O Pioneers! -romaanin pohjalta on tehty toinen sovitus, O Pioneers!, joka on televisioelokuva vuodelta 1991. Vuoden 1991 sovituksessa Mary McDonnell näyttelee Alexandra Bergsonin roolin.
Juoni
O Pioneers! kertoo 1900-luvun alun ruotsalaisesta maahanmuuttajaperheestä Nebraskassa. Perheen isä kuolee ja jättää perheen maatilan tyttärelleen. Hän tekee parhaansa maatilan töissä, kun monet muut luovuttavat ja lähtevät.
Tuotanto
O Pioneers! -televisioelokuvan kuvaukset alkoivat 4. kesäkuuta vuonna 1991. Televisioelokuva kuvattiin Nebraskan Johnstownissa ja Lincolnissa. Kuvaukset päättyivät 1. heinäkuuta 1991. Hallmark Hall of Fame Productions, Lorimar Television ja Prairie Films toimivat televisioelokuvan tuotantoyhtiöinä.
Ilmari Solin
Ilmari Solin (19. syyskuuta 1905 Tallinna – 20. kesäkuuta 1976) oli suomalainen šakkimestari. Hän voitti šakin Suomen mestaruuden 1945.
Elämä ja šakkiura
Hugo Ilmari Solin syntyi suomalaisille vanhemmille Tallinnassa. Hän vietti siellä myös nuoruutensa. Solin oppi šakin siirrot kouluaikanaan. Reaalilyseon 6. luokalla nuori mies innostui šakkipelistä niin paljon, että pelaaminen liki syrjäytti koulutehtävät. Šakinpelaajana Solin korottui Tallinnassa 1923 I luokkaan. Hän otti osaa vuoden 1925 Viron mestaruusturnaukseen ja saavutti jaetun 4.-5. sijan. Samana vuonna hän matkusti Suomeen suorittamaan asevelvollisuutensa. Sittemmin hän asettui maahan pysyvästi.
Vuodenvaihteessa 1934–1935 Solin pelasi Hastingsin turnauksessa niin kutsutussa varamiesluokassa ja saavutti 5. sijan. Šakkiolympialaisissa Solin edusti Suomea Varsovassa 1935 (pisteitä toisella pöydällä 8,5 / 17) ja Tukholmassa 1937 (tulos 4. pöydällä 3/11). Lisäksi hän osallistui 1936 Münchenin kansainotteluihin, joissa sai 50 % tuloksen (9,5/19). Münchenin kisoja ei lueta virallisiin šakkiolympialaisiin kuuluviksi, vaan niiden sijasta käytetään nimitystä kansainottelut. Saksan tuolloinen šakkiliitto (Gross Deutscher Schachverbund, Suur-Saksan šakkiliitto) oli ennen kisoja julkistanut joitakin osittain antisemistisiä lausuntoja, minkä vuoksi maailman šakkiliitto FIDE irtisanoutui kisatapahtumasta, mutta ei kieltänyt valtioita osallistumasta kyseisiin kisoihin. Saksa ei myöskään ollut tuohon aikaan FIDE:n jäsenmaa.
Talvi- ja jatkosota keskeyttivät lupaavasti edenneen peliuran. Kilpailutoiminnan vilkastuessa sotien jälkeen Solin taas mukana kisoissa. Hän osallistui 1945 karsintaturnaukseen, jossa valittiin pelaajat maaotteluun Ruotsia vastaan, mutta ei menestynyt (4. sija tuloksella 5/9) ja putosi pois joukkueesta. Vuonna 1947 Solin pelasi Pohjoismaiden mestaruuskisojen mestariluokassa. Ryhmän voitti ruotsalainen G. Magnusson 9,5 / 11 ja Solin oli hänen jälkeensä toisena (7,5p.).
Kapteeni Singletonin seikkailut
Kapteeni Singletonin seikkailut eli Kapteeni Singleton (The Life, Adventures and Piracies of the Famous Captain Singleton) on englantilaisen kirjailijan Daniel Defoen romaani vuodelta 1720. Teoksen ensimmäisen suomennoksen on englannista lyhennellen tehnyt Väinö Hämeen-Anttila. Lyhentämättömän toisen suomennoksen on tehnyt Jukka Kemppinen.
Kirja kertoo Bob Singleton -nimisestä miehestä, joka kidnapattiin pienenä lapsena. Hänet kasvatti romaniäiti. Hän päätyy kirjassa merimieheksi, ja useiden aluksenvaihdosten jälkeen hänet karkotetaan laivaltaan Madagaskarin saarelle. Ensimmäinen puoli kirjasta käsittelee hänen ja muun karkotetun laivaväen matkaa Afrikan halki Englantiin. Toinen puoli käsittelee Singletonin elämää merirosvona.
Ilmari Solin
Elämä ja šakkiura
Ilmari Solin suomensi Vilho Palomaan kanssa I. L. Maizelisin ja Mihail M. Judovitšin kirjoittaman teoksen Shakki – Opas kaikille shakkipelin harrastajille (Tammi 1954).
Solinin varhain kuollut poika Juha oli lahjakas šakinpelaaja.
Šakkityyli
Solin oli aikanaan ainoa mestari, joka käytti sivustointiavauksia. Ne olivat keino välttää avausteoriaa, jos vastassa oli teoreettisesti hyvin valmistautunut pelaaja, ja ne sopivat Eero Böökin mukaan hyvin Solinin pelitapaan.
Lahopuu
Lahoamisen edetessä eri lahottajaeliöt seuraavat toinen toistaan muodostaen ekologisen sukkession ja tämän seurauksena lahoamisen eri vaiheissa lahopuulla elävät eri eliöt. Lahopuilla esiintyvistä lajeista monet ovat harvinaistuneet metsätalouden tehostuessa.
Suomen metsälajeista on arvioitu lahopuusta riippuvaisiksi noin neljännes, noin 5 000 lajia. Lahopuun määrä luonnontilaisessa metsässä on noin 20–120 kuutiometriä hehtaarilla riippuen metsätyypistä, mutta talousmetsässä Etelä-Suomessa vain nelisen kuutiometriä hehtaarilla.
IWeb
iWeb on Applen kehittämä mallipohjainen WYSIWYG-verkkosivun luontiohjelma. iWebin ensimmäinen versio julkistettiin 10. tammikuuta 2006 Macworld Conference & Expo:ssa osana iLife '06 -pakettia. iWeb '11 julkaistiin 20. lokakuuta 2010 osana iLife '11:a, vaikka sitä ei päivitetty edellisestä versiosta (3.0.2). iWeb mahdollistaa käyttäjien luoda verkkosivuja ja blogeja ja muokata niitä omilla valokuvillaan, tekstillä ja videoilla.
Sulaimania
Sulaimania on Irakin Kurdistanissa sijaitsevan Sulaimaniyyan maakunnan pääkaupunki. Se on perustettu vuonna 1781 (tai 1784) ja on toiseksi suurin kaupunki Irakin Kurdistanissa. Kaupunki sijaitsee Tanjarojoen varrella, Azmar Daghin vuoriston alarinteillä. Sulaimania on linnuntietä 267 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista pohjoiskoilliseen. Iranin rajalle on linnuntietä noin 40 kilometriä, maanteitse enemmän.
Historia
Sulaimania perustettiin 1780-luvulla, jolloin kaupungista tuli Babanin emiirikunnan pääkaupunki. Nimensä kaupunki sai Buyuk Suleyman Pashan mukaan, joka toimi Bagdadin kuvernöörinä vuosina 1780–1802. Viimeinen Babanin mir syöstiin vallasta vuonna 1850 ja valtaan alueella nousivat Barzinjien suku. Kaupunki oli Mahmud Barzinjin tukikohta, kun hän johti useita epäonnistuneita kapinoita Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan 1920-luvulla. Sittemmin kaupunki on ollut Jalal Talabanin johtaman Kurdistanin isänmaallisen liiton tukialuetta. Irakin Kurdistanin autonomian aikana Sulaimania on rikastunut muun Kurdistanin tapaan. Kaupungissa on yksi Irakin Kurdistanin suurimmista yliopistoista, sekä nykyaikainen kansainvälinen lentokenttä.
Väestö
YK:n Irakin analysointiyksikön vuoden 2013 väestöarvion mukaan koko Sulaimanian piirikunnassa oli yhteensä noin 710 000 asukasta (40 % koko maakunnan 1,783 miljoonan ihmisen väestöstä). Toisen arvion mukaan kaupungin väkiluku oli 725 000 asukasta (2011).
Sulaimanian maakuntaan on muuttanut vuonna 2014–2015 monia Isisin väkivaltaisuuksia ja taisteluja paenneita evakkoja eteläisemmistä naapurimaakunnista. Lisäksi maakuntaan on tullut pakolaisia Syyriasta. Syyskuun 2015 lopussa sisäisiä evakkoja oli maakunnassa 164 796 henkeä.
Kilta-tuoli
Kilta-tuoli on Olli Mannermaan suunnittelema käsinojallinen tuoli. Mannermaa suunnitteli tuolin ollessaan Martelan (silloinen Tehokaluste) palveluksessa vuonna 1955. Tuoli sai samana vuonna kultamitalin Suomen suurmessuilla. Kilta-tuoli on osallistunut useisiin näyttelyihin ympäri maailmaa, ja se on ollut mukana New Yorkin Museum of Modern Artin (MoMA) kokoelmissa.
Kilta-tuoli oli muiden Mannermaan Tehokalusteelle suunnittelemien toimistotuolien (Vista-nojatuoli ja Testa-kirjoitustuoli) ohella ensimmäisiä suomalaiskalusteita, joiden runko valettiin kevytmuovista, polystyreenistä, yhtenä kappaleena. Pehmusteena käytettiin vaahtomuovia, ja jalkaosat olivat metallia. Kilta-tuoliin oli saatavana erilaisia jalkoja neljästä putkijalasta pyöriviin ja pyörillä varustettuihin keskusjalkoihin.
Herukkapuro
Herukkapuro on puro Vantaan ja Espoon rajamailla, lähellä Vestran kylää. Puro saa alkunsa Kurkijärvestä Espoossa, mutta virtaa pääosin Vantaan alueella. Vantaan ja Espoon rajalta lännestä siihen laskee Odilampi ja puron alajuoksulla on umpeenkasvanut Pikkujärvi. Puro laskee Vantaan Hämeenkylässä Pitkäjärven pohjoispäähän.
Iskumiehet
Iskumiehet oli suomalainen 1930-luvun alussa toiminut äärioikeistolainen puolue, jota johti arkkitehti Vietti Nykänen. Yhdistys perustettiin maaliskuussa 1933, kun Suomen Kansallissosialistisessa Liitossa vaikuttanut Nykänen erosi ja perusti kannattajineen oman puolueen.
Herukkapuro
Puronvarsilehto puron yläjuoksulla Vantaalla Vestran lähellä on rauhoitettu luonnonsuojelulain nojalla ja on osa Natura 2000 -aluetta. Siellä on erityyppisiä lehtoja ja harvinaisia kasveja, muun muassa lehtosinijuuri.
Iskumiehet
Historia
Yhdistys perustettiin maaliskuussa 1933, kun Suomen Kansallissosialistisessa Liitossa vaikuttanut Nykänen erosi ja perusti kannattajineen oman puolueen. Iskumiesten keskeisiä vaatimuksia olivat muun muassa vuokrien alentaminen, setelivarannon kasvattaminen sekä työn tarjoaminen työttömille. Äärivasemmiston SKP piti iskumiesten retoriikkaa vaarallisempana kuin SKSL:n.
Iskumiehet osallistui vuoden 1933 eduskuntavaaleihin nimellä Työväen, talonpoikain ja henkisentyöntekijäin vaaliliitto. Kolmetoista ehdokasta asettanut puolue keräsi 787 ääntä (0,07 %). Äänistä 223 tuli Viipurin läntisestä vaalipiiristä, jossa puolue solmi vaaliliiton SKSL:n kanssa.
Syksyllä 1933 puheenjohtaja Nykänen ajautui riitoihin puoluetovereidensa kanssa. Oppositio syytti Nykästä itsevaltaisuudesta, jota hän oli osoittanut vaalikampanjan yhteydessä. Nykänen oli käynyt puoluehallitusta konsultoimatta pyytämässä puolueelle avustuksia vasemmistolaiselta järjestöltä. Pettyneet kannattajat lähtivät tämän seurauksena puolueesta kauppias Lennart Mäkelän johdolla. Repeämä toimi hetken nimellä Iskujoukot, kunnes Mäkelä 1934 perusti Suomen Työväen ja Talonpoikain Liiton. Vietti Nykänen siirtyi vuonna 1934 IKL:ään.
Politiikka
Iskumiesten keskeisiä vaatimuksia olivat muun muassa vuokrien alentaminen, setelivarannon kasvattaminen sekä työn tarjoaminen työttömille. Äärivasemmiston SKP piti iskumiesten retoriikkaa vaarallisempana kuin SKSL:n.
Muista äärioikeiston puolueista Iskumiehet hyökkäsi etenkin IKL:ää ja SKJ:tä vastaan. Puolue ei ymmärtänyt esimerkiksi IKL:n halua kieltää sosialidemokraattiset järjestöt. Iskumiesten mukaan kansaa ei tullut jakaa tällaisilla toimenpiteillä, vaikka vasemmistoa vastaan pitikin taistella. Iskumiehet teki yhteistyötä (kieltoasiassa samaa kantaa edustaneen) Suomalaisen Työn Puolueen kanssa.
Organisaatio
Iskumiesten äänenkannattaja oli tammikuusta huhtikuuhun vuonna 1933 ilmestynyt Isku, jonka päätoimittaja oli M. Tauriala. Iskun propaganda oli aggressiivista. Jo lehden toista numeroa vastaan nostettiin syyte painovapauslain nojalla ja sen kappaleet takavarikoitiin. Syynä toimenpiteeseen olivat Iskun hyökkäykset valtion alkoholimonopolia ja Kansallis-Osake-Pankkia vastaan.
Syvä joki
Syvä joki (Deliverance) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut John Boormanin ohjaama draama- ja jännityselokuva. Elokuvan pääosissa ovat Jon Voight, Burt Reynolds, Ronny Cox ja Ned Beatty, jolle rooli elokuvassa oli uransa ensimmäinen. Syvä joki oli myös Reynoldsin läpimurtoelokuva.
Elokuva perustuu kirjailija James Dickeyn samannimiseen kirjaan, joka ilmestyi 1970. Dickeyllä on elokuvassa pieni rooli sheriffinä. Elokuva oli ehdolla kolmeen Oscar-palkintoon, muun muassa parhaaksi elokuvaksi.
Juoni
Neljä atlantalaismiestä lähtee viikonlopuksi melomaan syrjäiselle fiktiiviselle Cahulawasseejoelle. Joen alajuoksulle on rakenteilla pato, ja mahtavat kanjonimaisemat ovat hukkumassa kuluvan vuoden aikana veden alle. On siis aivan viimeinen hetki käydä katsomassa niitä ja samalla metsästämässä ja kalastamassa. Kaksi retkeilijöistä ottaa mukaansa voimakkaan käsijousen, joka soveltuu myös kalastukseen.
Kaksi paikallista miestä suostuu korvausta vastaan viemään autot patotyömaan luona olevaan kylään, jonne melontamatkan on määrä päättyä. Kanootit ja varusteet laitetaan kuntoon, ja Drew, jolla on kitara mukanaan, keksii soittaa lyhyen kilpasoiton paikallisen banjoa soittavan, hiukan yksinkertaiselta vaikuttavan pojan kanssa, joka kuitenkin soittaa mainiosti.
Tästä alkaa selviytymistaistelu vaativissa olosuhteissa. Drew kuolee kalliolta ammutusta luodista, ja Lewis loukkaa jalkansa. Ed kiipeää kalliolle ja onnistuu vaikeuksien jälkeen surmaamaan väijyjän. Retkeilijät kokivat ankaran henkisen kriisin kätkiessään surmattujen jäännökset, ja kovin vähissä hengin he olivat lopulta pois päästessään.
Perillä jo loppuaan odottavassa kylässä tulikin vaikeuksia. Apulaissheriffi, jonka lanko oli toinen ahdistelijoista, epäili pelastuneiden kertomusta. Sheriffi ei kuitenkaan voinut tehdä mitään, koska muusta ei ollut todisteita kuin, mitä miehet olivat kertoneet. Etsittyjä ei löytynyt, ja muutamien kuukausien päästä hautapaikat olivat jo kymmenien metrien syvyydessä patoaltaan pohjalla.
Kirjailija James Dickey, jonka romaaniin elokuva perustuu, esitti paikallista sheriffi J. T. Bullardia. Hänen viimeinen repliikkinsä on vaisulla äänellä lausuttu yksinkertainen toivomus: ”Saisinpa saattaa tämän kaupungin rauhassa hautaansa.”
Paljon myöhemmin tapahtumien jälkeen Ed Gentry herää keskellä yötä painajaisiin, joissa jonkun matkalla surmansa saaneen käsi kohoaa syvästä vedestä.
Tuotanto
Syvän joen jokikohtauksia kuvattiin Tallulah-joen rotkossa Claytonissa, Georgiassa ja Chattooga-joella Georgian ja Etelä-Carolinan rajalla. Kohtauksia kuvattiin myös Etelä-Carolinan Salemissa ja Pohjois-Carolinan Sylvassa. Hautausmaakohtaus kuvattiin Mount Carmelin baptistikirkon hautausmaalla, joka on nykyään sata metriä Jocassee-tekojärven pinnan alla Etelä-Carolinassa.
Banjo-kohtaus
Elokuva on tunnettu kohtauksesta jossa yksi päähahmoista (Ronny Cox) soittaa kitaraa kilpaa vastakkain banjoa soittavan nuoren pojan kanssa. Todellisuudessa nuorta poikaa näytellyt Billy Redden ei osannut soittaa banjoa, vaan musiikki tuli taustanauhoitettuna ja hänen vasemman käden soittoliikkeet suoritti ammattimuusikko, joka ei näkynyt kameraan.
Kohtauksessa soitettu kappale oli Arthur Smithin vuonna 1954 säveltämä kappale ”Feudin’ Banjos”. Elokuvaversion kappaleesta nimeltä ”Dueling Banjos” tekivät Eric Weissberg ja Steve Mandell. Kappaletta käytettiin elokuvassa ilman Smithin lupaa, jonka seurauksena Smith ryhtyi oikeudenkäyntiin Warner Brothersia vastaan ja voitti lopulta kappaleen tekijänoikeudet ja rojaltit itselleen.
Vastaanotto
The New York Times valitsi Syvän joen yhdeksi 1 000 parhaasta elokuvasta. Brittiläinen televisiokanava Channel 4 taas teki sadasta parhaasta elokuvasta luettelon, jossa Syvä joki oli sijalla 45.
Jordan Smotherman
Jordan LaVallée-Smotherman (s. 11. toukokuuta 1986 Corvallis, Oregon, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa ECHL-joukkue Manchester Monarchsissa. Isokokoinen Smotherman on pelityyliltään voimahyökkääjä. Hänet tunnettiin aiemmin nimellä LaVallée-Smotherman, ja hän käytti pelipaidassaan pelkästään äitinsä tyttönimeä LaVallée, mutta pudotti sen sukunimestään isänsä kuoltua vuonna 2008.
Junioriura
Smotherman syntyi Oregonin Corvallisissa, mutta perhe muutti New Yorkin Binghamtoniin hänen ollessaan kaksivuotias. Smothermanin kasvattajaseuransa pidetään paikallista Binghamton Jr. Rangersia. Kymmenvuotiaana hän muutti Massachusettsin Westboroughiin. QMJHL-joukkue Québec Remparts varasi Smothermanin 23. pelaajana vuonna 2002. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2002–2003 ja alkoi käyttää siellä myös kanadanranskalaisen äitinsä Maureenin tyttönimeä LaVallée.
Kaudella 2004–2005 Smotherman oli tehoilla 40+26=66 Rempartsin paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hän jakoi koko QMJHL:n maalipörssin kuudennen sijan Lewiston MAINEiacsin Alexandre Picardin kanssa. Columbus Blue Jackets varasi Smothermanin neljännellä kierroksella 116. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006. Kauden 2005–2006 päätteeksi Remparts eteni QMJHL:n finaaleihin, mutta hävisi ne kuitenkin Moncton Wildcatsille otteluvoitoin 4–2. Remparts eteni kuitenkin Memorial Cupiin, sillä Wildcats myös isännöi turnausta. Smotherman voitti Rempartsin mukana Memorial Cupin. Hän pelasi turnauksessa myös tulokaskaudellaan vuonna 2003, jolloin Remparts isännöi sitä.
NHL-organisaatioissa
Elokuussa 2006 Smotherman teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Hän siirtyi seuran organisaatioon kaudeksi 2006–2007, jonka Smotherman vietti kokonaan farmijoukkue Chicago Wolvesissa, AHL:ssä. Hänen tulokaskautensa siellä toi 79 runkosarjaottelussa tehot 16+18=34 sekä 14 playoff-ottelussa tehot 7+1=8. Smotherman oli joukkuetoverinsqa Brett Sterlingin ja Hershey Bearsin Kyle Wilsonin ohella AHL:n pudotuspelien eniten maaleja tehnyt tulokas. Seuraavan kauden 2007–2008 päätteeksi hän voitti Calder Cupin. Smotherman debytoi samalla kaudella myös Thrashersin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Smotherman teki ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan NHL-maalinsa toisessa ottelussaan 1. huhtikuuta 2008 Florida Panthersin Craig Andersonin taakse. Hän teki siinä myös syöttöpisteen.
Vuonna 2008 Smotherman otti käyttöönsä taas alkuperäisen sukunimensä, kun hänen isänsä menehtyi. Kaudella 2008–2009 hän oli 18 osumallaan Wolvesin kolmanneksi paras maalintekijä ja voitti myös joukkueen sisäisen jäähypörssin 94 minuutillaan. Smotherman pelasi kauden aikana kaksi NHL-ottelua. Huhtikuussa 2009 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Thrashersin kanssa, mutta Smotherman kaupattiin elokuussa 2009 Columbus Blue Jacketsiin. Hänet siirretiin heti kaupan jälkeen farmijoukkue Syracuse Crunchiin, jossa Smotherman pelasi koko kauden 2009–2010. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi vapaana agenttina Boston Bruinsin organisaatioon. Smotherman vietti taas kautensa kokonaan farmissa, tällä kertaa Providence Bruinsin riveissä.
Siirtyminen Eurooppaan
Kaudeksi 2010–2011 Smotherman siirtyi Eurooppaan ja Tanskan AL-Bank Ligaenissa pelanneen EfB Ishockeyn riveihin. Hän voitti tehoilla 31+29=60 koko liigan piste- ja maalipörssin. Smotherman valittiin kauden päätteeksi AL-Bank Ligaenin tähdistökentälliseen. Hänet valittiin kauden aikana myös tammikuun 2012 kuukauden pelaajaksi. Kaudeksi 2011–2012 Smotherman siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskanin Tingsryds AIF:ään. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli Tingsrydin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 24+12=36. Smotherman jakoi koko Allsvenskanin maalipörssin toisen sijan Leksands IF:n Michael Rafflin kanssa. Hän sijoittui myös 126 minuutillaan sarjan jäähypörssissä kolmanneksi.
Kaudella 2013–2014 Smotherman jatkoi Allsvenskan-uraansa Karlskrona HK:n joukkueessa. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 23+20=43, joilla Smotherman jakoi sarjan pistepörssin kolmannen sijan Malmö Redhawksin Daniel Vikstenin ja BIK Karlskogan Pathrik Westerholmin kanssa. Maalipörssissä hän oli viidentenä. Smotherman vahvisti myös kahden European Trophyn playoff-ottelun verran SHL-joukkue Frölunda HC:tä joulukuussa 2013.
Smotherman siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Pelicansiin. Hän johti 11 osumallaan joukkueen sisäistä maalipörssiä Tommi Paakkolanvaaran kanssa, kunnes Smothermanin sopimus purettiin tammikuussa 2015, jolloin hän palasi loppukaudeksi Allsvenskaniin ja siirtyi Rögle BK:n paitaan. Smotherman jakoi tehoilla 6+3=9 koko Kvalserienin maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Christopher Liljewallin kanssa sekä pistepörssin voiton joukkuetovereidensa Liljewallin, Jesper Jensenin ja Ludvig Rensfeldtin kanssa. Hän oli kauden päätteeksi nostamassa Rögleä SHL:ään. Maaliskuussa 2015 Smotherman teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2015–2016 Smotherman jakoi Röglen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Sebastian Wännströmin kanssa 14 osumallaan.
F. Andrieu
François Andrieu oli 1300-luvun loppupuolella vaikuttanut säveltäjä. Hän oli todennäköisesti ranskalainen.
Andrieu tunnetaan hänen neliäänisestä kappaleestaan Armes amours / O flour des flours, jonka hän sävelsi vuonna 1377 kuolleen säveltäjä Guillaume de Machautin muistolle.
Kalorimetri
Kalorimetri on laite, jolla mitataan kemiallisen reaktion lämpömäärä ja määritetään aineiden ominaislämpökapasiteetti. Kalorimetrin muodostaa mahdollisimman hyvin ympäristöstään eristetty reaktioastia, johon on sijoitettu lämmitysvastus kalorimetrin kalibroimiseksi, termistori eli NTC-vastus lämpötilan mittaamiseksi sekä näytteenlisäysruisku ja sekoitin.
Lämpöarvon määritykseen on käytetty aikojen kuluessa erilaisia polttomenetelmiä. Polttomenetelmien erona on ollut lähinnä palossa höyrystyneiden nesteiden tiivistymisen mittaus tai mittaamatta jättäminen. Nykyään yleisimmin käytössä oleva menetelmä on adiabaattinen menetelmä, josta käytetään nimitystä pommikalorimetri. Pommikalorimetri mittaa kalorimetrisen lämpöarvon ns. ylemmän lämpöarvon, josta voidaan laskennalisesti määrittää alempi lämpöarvo ja lämpöarvo saapumistilassa.
Mihalkinskoje
Mihalkinskoje on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novorževin piirissä. Järvi on Velikajan sivujoen Sorotin lähdejärvi.
Maantietoa
Järvi on 2,0 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,01 neliökilometriä eli 101,1 hehtaaria. Se sijaitsee suurella suoalueella, jonka sisälle järvi on jäänyt kasvessaan rannoiltaan umpeen. Kilometrin verran etelään sijaitsee Mihalkinon (Михалкино) kylä ja saman verran länteen on Lžunin (Лжун) kylä.
Luontoarvoja
Järvellä on matalat soistuneet rannat, jotka ovat kauempanakin vielä suota ja luhtaniittyjä. järven pohja on hiekkaa ja silttiä. Järvessä on monia kalalajeja: hauki, ahven, sorva, säyne, suutari, sorva, säyne, nieriä, rantanuoliainen ja mutakala, sekä joitakin Rutilus- ja Carassius-suvun kalalajeja.
Vesistösuhteita
Mihalkinskoje sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven itäpuolella järveen laskee joki Lostka (Лостка) ja länsipuolelta Veštš (Вещь). Järven valuma-alueen koko on 16,9 neliökilometriä. Järven koillisrannasta lähtee Sorotin latvaosuus, joka jo muutaman kilometrin jälkeen saa täydennystä sivujoesta Aševka. Nämä yhdessä laskevat kosteikon läpi, joka kuuluu saman suoalueeseen Mihalkinskojeen kanssa.
FK Ufa
FK Ufa on jalkapalloseura Ufan kaupungista Baškortostanissa, Venäjällä. Seura pelaa Venäjän korkeimmalla sarjatasolla Venäjän jalkapalloliigassa. Se on perustettu vuonna 2009.
Vähäjärvi (Hämeenkyrö)
Vähäjärvi on suoksi kuivatettu järvi Pirkanmaalla Hämeenkyrössä Heinijärven kylässä. Entinen järvi kuului Ikaalisten reitin Mahnalanselän alueeseen, joka on osa Kokemäenjoen vesistöä. Vähäjärven laskuojana oli Kirkkojärveen laskeva Myllyoja.
Michael Blackwood
Michael Blackwood (s. 29. elokuuta 1976 Kingston) on jamaikalainen 400 metrin juoksija. Hän on kilpaillut myös 800 metrillä.
Suomen kansantasavalta
pienoiskuva|Neuvostoliitto solmi [[Andrei Ždanovin, Kliment Vorošilovin, Josif Stalinin ja Vjatšeslav Molotovin (kirjoittaa) johdolla perustamansa Suomen kansanhallituksen pääministerin O. W. Kuusisen (kuvassa oikealla) kanssa sopimuksen.]]
Suomen kansantasavalta (hallituksen julistuksessa ja avunannon ja ystävyyden sopimuksessa Suomen Kansanvaltainen Tasavalta ) oli Neuvostoliiton talvisodassa miehittämilleen alueille perustama sosialistinen nukkevaltio. Valtion toteuttamista varten Neuvostoliitto perusti Suomen Kansanhallituksen eli niin sanotun Terijoen hallituksen.
Kansantasavalta teki Moskovassa 2. joulukuuta Neuvostoliiton kanssa avunannon ja ystävyyden sopimuksen, jossa muun muassa sovittiin osan Neuvosto-Karjalasta liittämisestä kansantasavaltaan ja osan Karjalankannaksesta Neuvostoliittoon, Hangon niemimaan vuokraamisesta ja Suomenlahden ulkosaarien myymisestä Neuvostoliitolle. Suomessa pelättiin, että hankkeen onnistuessa Suomen uusi kansantasavalta saisi valtiomuodon, joka ”muistuttaa jossain määrin” Mongolian kansantasavaltaa.
Suomen kansantasavallan päämiehenä toimi Terijoen hallituksen puheenjohtaja ja ulkoasiainministeri Otto Wille Kuusinen 12. maaliskuuta 1940 asti. Pääosa Suomen rauhansopimuksella luovuttamista alueista yhdistettiin pian sen jälkeen Karjalan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan kanssa Karjalais-suomalaiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi. Kuusinen nimitettiin kyseisen neuvostotasavallan presidentiksi ja Terijoen hallituksen entinen Karjalan asiain ministeri Paavo Prokkonen pääministeriksi.
Terijoen hallituksen ja Neuvostoliiton temppu vieraannutti Suomen kommunistit Neuvostoliitosta, koska siltä puuttui kansan tuki.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1948
5 000 m
<br style="clear:both;"/>
Michael Blackwood
Blackwood oli Sydneyn olympialaisissa 2000 mukana Jamaikan joukkueessa, joka saavutti 4 × 400 metrin viestijuoksussa olympiahopeaa. Alun perin joukkue sijoittui kolmanneksi, mutta nousi vuonna 2012 hopealle kun Antonio Pettigrew'n dopingtapauksen vuoksi Yhdysvallat hylättiin. Seuraavana vuonna hän kilpaili Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa Jamaikan joukkueessa, joka voitti pitkässä viestissä pronssia. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän sai hopeaa juostuaan alkuerissä Jamaikan pitkän viestin joukkueessa. Vuonna 2002 Blackwood voitti 400 metrillä Jamaikan-mestaruuden ja Kansainyhteisön kisat ajalla 45,07. Kauden lopussa hän voitti GP-finaalin ajalla 44,72 sekä yleisurheilun maailmancupin ajalla 44,60. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa Blackwood oli mukana Jamaikan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän juoksi 400 metrin henkilökohtaisessa kisassa kolmanneksi ja oli mukana voittamassa pitkässä viestissä MM-hopeaa. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalissa lajinsa.
Blackwood juoksi Ateenan olympialaisissa 2004 400 metrillä kahdeksanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 400 metrillä välierissä ja sai pitkässä viestissä pronssia juostuaan alkuerissä Jamaikan joukkueessa. IAAF:n yleisurheilufinaalissa samana vuonna hän sijoittui viidenneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2006 hän oli myös viides. Blackwood karsiutui Osakan MM-kisoissa 2007 400 metrin välierissä.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1948
10 000 m
<br style="clear:both;"/>
Michael Blackwood
Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän kilpaili 800 metrillä karsiutuen kuitenkin jo alkuerissä. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi Jamaikan joukkueessa hopealle. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 400 metrillä jo alkuerissä.
Blackwoodin sisar Catherine Scott on myös menestynyt pikajuoksija.
Samaipatankaktus
Samaipatankaktus (Samaipaticereus corroanus) on kaktuskasvi, joka on ainoa laji samaipatankaktusten suvussa. Sen tieteellinen nimi Samaipaticereus on annettu Boliviassa sijaitsevan Samaipatan kaupungin mukaan, jota ympäröivää aluetta luonnehtii piikkipensaikko ja kuiva metsä, joissa monet kaktuslajit kasvavat. Niistä yksi kookkaimmista pylväskaktuksista on tämä laji.
Vähäjärvi (Hämeenkyrö)
Vaikka alue on nykyään suota, kuivatettiin järvenpohjia yleensä ensin heinä- tai laidunmaiksi, koska heinästä oli pulaa. Näitä niityiksi kutsuttuja alueita on myöhemmin kuivatettu pelloiksi tai metsämaiksi. Vähäjärvestä näyttää tulleen lopulta metsämaata.
Samaipatankaktus
Ulkonäkö ja koko
Samaipatankaktus kasvaa rungolliseksi puuksi ja monihaaraiseksi, kahdesta neljään metrin korkuiseksi. Haarat ovat pystyjä, nivelettömiä, vihreitä, ja niissä on neljästä kuuteen uurretta. Piikkejä on ryhmässään tavallisesti viisi, eivätkä ne ole erilaistuneet keski- ja säteittäispiikeiksi. Kukkia on yhdessä varressa paljon ja ne avautuvat yöllä sekä jäävät auenneiksi myös seuraavan päivän ajan. Kukka on suppilomainen ja enintään viiden cm:n pituinen, väriltään vihertävän valkoinen; uloimpien kehälehtien kärjet ovat ruskeita. Pohjuksessa on pitkiä suomuja, lyhyitä karvoja ja muutamia sukasia. Hedelmä on pallomainen, tylppä, kyhmyinen ja vaaleahkon punainen. Se avautuu pitkittäin, jolloin punaisenoranssi malto tulee näkyviin. Kukan kehälehdet jäävät hedelmään.
Kyllikki Kallas
Meri Kyllikki Lahtela, kirjailijanimi Kyllikki Kallas (15. maaliskuuta 1917 Räisälä – 22. lokakuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Samaipatankaktus
Levinneisyys
Samaipatankaktus kasvaa melko pienellä alueella Boliviassa Samaipatan kaupungin ympäristössä noin 1500 metrin korkeudessa.
Vähäjärvi (Hämeenkyrö)
Historiaa
Vanhassa Hämeenkyrön pitäjänkartassa 1840−1850-luvuilta järvi näkyy vielä sinisellä piirrettynä. Järven nimi kirjoitettiin "Wähäjärvi" vastapainoksi "Isojärvelle", joka on nykyään nimeltään Heinijärvi. Heinijärven laskuoja sijaitsi järvien välissä ja Vähäjärven laskuoja lähti samasta kohtaa kuin suon laskuoja nykyään.
Kyllikki Kallas
Kyllikki Kallas oli naimisissa vuodesta 1936 kansanedustaja Olavi Lahtelan kanssa. Kirjailija Markku Lahtela ja elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja Atro Lahtela ovat heidän poikiaan. Yleisradion entinen pääjohtaja ja entinen SDP:n puoluesihteeri Mikael Jungner on hänen tyttärenpoikansa ja kirjailija Silvo Lahtela sekä näyttelijä Johannes Lahtela hänen pojanpoikiaan.
Vähäjärvi (Hämeenkyrö)
Historiaa
Järven kuivattamisesta on olemassa joitakin virallisia dokumentteja. Vuonna 1883 sai talollinen Wiktor Tättälä päätöksen hakemukselleen saada laskea Vähäjärven vedenpintaa yksin. On kuitenkin olemassa päätös vuodelta 1888 hakemukselle saada laskea sekä "Wähäjärvi" että "Isojärvi". Saman henkilö sai vuonna 1909 päätöksen saman järven järvenlaskuhankkeeseen. Kuukautta myöhemmin asiasta annettiin toinenkin päätös.
Kyllikki Kallas
Kyllikki Kallas herätti 1950-luvun lopulla huomiota Maalaisliiton silloista puoluesihteeriä Arvo Korsimoa ja eräitä muitakin puolueen näkyviä henkilöitä parodioineella näytelmällään Herra puoluesihteeri. Näytelmän ensiesitys oli Suomen Kansallisteatterissa keväällä 1958. Keskeisissä rooleissa olivat Tauno Palo (puoluesihteeri), Matti Ranin (nuori idealisti) ja Maikki Länsiö (lehtinainen).
Otis Redding
Historia
Georgian osavaltiosta kotoisin ollut papin poika harjoitti laulutaitoaan baptistikirkon kuorossa ja kiersi etelävaltioita blueskitaristi Johnny Jenkinsin seurueessa. Reddingin ensimmäinen pikkumenestys oli ”These Arms of Mine”. Stax Recordsin Volt-levymerkki julkaisi laulajan itsensä säveltämän ja sanoittaman singlen 1962.
Uusien menestyslevyjen myötä Reddingistä tuli yksi memphisläisen Stax Recordsin tähdistä. Hänen menestyskappaleitaan olivat muun muassa ”Mr. Pitiful”, ”I’ve Been Loving You Too Long”, ”I Can’t Turn You Loose”, ”Try a Little Tenderness” sekä The Rolling Stones -laina ”(I Can’t Get No) Satisfaction)”. Reddingin kuuluisimpia kappaleita on ”Respect”, joka nousi listaykköseksi, kun Aretha Franklin esitti sen 1967, kaksi vuotta Reddingin ensilevytyksen jälkeen.
Otis Reddingin mainetta lujitti hänen esiintymisensä Monterey Pop -festivaaleilla toukokuussa 1967. Nousussa ollut ura kuitenkin katkesi Reddingin jouduttua saman vuoden joulukuussa lento-onnettomuuteen, kun hän oli menossa esiintymään Wisconsinin Madisoniin. Lentokone syöksyi järveen Madisonissa. Onnettomuudesta selvisi elossa vain yksi Reddingin The Bar-Kays -taustayhtyeen jäsen, neljä muuta koneessa ollutta Bar-Kays-yhtyeen teini-ikäistä jäsentä sekä Redding menehtyivät. Turman syy ei selvinnyt.
Menestys kuoleman jälkeen
Redding nousi myyntilistoille tammikuussa 1968, kun single ”(Sittin’ on) the Dock of the Bay” ilmestyi. Tunnelmallinen balladi on varsin erilainen kuin kiihkeät R&B-kappaleet, joista Redding tunnettiin. Redding kirjoitti ”(Sittin’ on) the Dock of the Bayn” ensisäkeet viettäessään viikon asuntolaivalla San Franciscon rannassa kesällä 1967.
Kappaleessa on tietoisia Beatles-vaikutteita.
Vain kolme päivää ennen Reddingin kuolemaan johtanutta lento-onnettomuutta äänitetty laulu muodostui suuremmaksi menestykseksi kuin yksikään hänen elinaikanaan julkaisema levy. Single nousi Yhdysvaltain pop- ja R&B-listojen ykköseksi, ja Redding palkittiin postuumisti kahdella Grammy-palkinnolla.
Ajoneuvon vaihtoehtoiset polttoaineet
thumb|right|Biodiesel -bussi
Ajoneuvojen vaihtoehtoiset polttoaineet tarkoittavat muita kuin fossiiliseen mineraaliöljyyn perustuvia ajoneuvon energianlähteitä.
Kaasu
Ajoneuvot voivat toimia erilaisilla kaasuilla, kuten maakaasulla, nestekaasulla tai biokaasulla. Polttomoottori voi toimia myös kaasumaisella vedyllä. Häkäkaasulla toimivia polttomoottoriautoja käytettiin Suomessa viime sodan aikana. Näissä häkä saatiin aikaan puuhiilestä.
Kaasun käyttö polttoaineena vähentää saasteita, sillä se palaa öljyä puhtaammin. Olemassa olevat bensiinikäyttöiset autot voidaan muuttaa maakaasulla käyviksi, mutta nykyään yhä suurempi osa maailman autoista valmistetaan suoraan kaasukäyttöisiksi. Pienemmissä kaasukäyttöisissä autoissa on usein myös bensiinitankki, mutta suuremmissa autoissa on pelkkä maakaasusäiliö. Maakaasuauton hankintaan houkuttelee polttoaineen edullinen hinta sekä matalammat hiilidioksidi-, typenoksidi- ja hiukkaspäästöt. Autojen polttoaineeksi maakaasu myydään massan mukaan, maakaasun hinta on noin 1,30 euroa per kilo. Bensalitraa vastaavaksi energiaksi laskettuna maakaasu maksaa noin 0,832 euroa.
Maailmassa oli vuonna 2006 noin 5,7 miljoonaa kaasukäyttöistä kulkuneuvoa. Eniten kaasukäyttöisiä kulkuneuvoja on Argentiinassa, Brasiliassa ja Pakistanissa. Euroopassa ne ovat suosittuja Italiassa (433 000 kpl), Ukrainassa (100 000 kpl), Venäjällä (75 000 kpl), Saksassa (55 300) ja Ruotsissa (14 530). Jonkin verran autoja on myös Ranskassa (10 200) ja Valko-Venäjällä (5 500). Maakaasun hinta on näissä Euroopan maissa 40–80 % bensiinin hinnasta. Joissakin Euroopan maissa ja Japanissa, jossa kaikki taksit liikkuvat kaasulla, kaasuautot käyttävät pääasiassa nestekaasua. Nestekaasun etu on sen varastointi maakaasua huomattavasti pienemmässä paineessa, jolloin voidaan käyttää kevyempää kaasupulloa.
Kaupunkilinja-autot, jäteautot, jakeluautot, taksit ja yksityiset henkilöt mukaan lukien maakaasuajoneuvojen lukumäärä Suomessa oli vuonna 2011 noin 800. Helsingin Bussiliikenne Oy ja Tammelundin Liikenne Oy omistavat tällaisia maakaasubusseja.
Helsingin Malmilla avattiin Suomen ensimmäinen julkinen maakaasuautojen tankkauspiste kesäkuussa 2005. Suomessa on 16 julkista maakaasun tankkausasemaa (2011) ja Gasumin on tarkoitus rakentaa lähivuosien aikana 30 aseman verkosto. Ruotsissa tankkauspisteitä on jo nyt yli 160, Saksassa 900, Italiassa 850, Itävallassa 210 ja Venäjällä 240. Euroopassa käytetään standardeja maakaasun tankkausliittimiä henkilöautoille NVG-1 ja raskaalle kalustolle NVG-2.
Sähkö
thumb|250px|Nissan Leaf -sähköauto Sähkön käyttö autojen voimanlähteenä ulottuu kauemmaksi historiaan kuin nestemäisten polttoaineiden. Ensimmäiset sähköautot valmistettiin 1830-luvulla, mutta ne yleistyivät vasta 1880-luvulla. 1920-luvulle asti sähköautot olivat suositumpia, kuin vuonna 1885 kehitetty polttomoottoriauto.
Helsingin palolaitos otti vuonna 1909 käyttöön Suomen ensimmäisen sähköauton. Sähköinen paloauto oli käytössä 1920-luvun taitteeseen asti. Sähköautot alkoivat menettää suosiotaan polttomoottoreille kasvavan öljyteollisuuden ja halvan polttoaineen myötä.
Tyypillisessä sähköautossa sähkö varastoidaan akkuihin, jotka ladataan yleisestä sähköverkosta. Akuilta sähkömoottorille siirtyvää tehoa hallitaan nopeudensäätöpolkimella ja sähkömoottori pyörittää vetoakselien välityksellä pyöriä tai sähkömoottorit voidaan integroida pyörien sisään. Sähköautoissa ei tarvita vaihdelaatikkoa, koska tyypillisissä sähkömoottoreissa on tarpeeksi vääntöä kierrosalueen alusta alkaen. Sen sijaan sähköautoissa on ajosuunnanvalitsin, jossa on yleensä ainakin neljä asentoa: vapaa (N), normaali ajo (D), peruutus (R) ja pysäköinti (P).
Akkuun perustuva sähköauto on vuokaaviotasolla murskaavan yksinkertainen verrattuna polttomoottori- tai hybridiautoihin. Tästä on seurauksena se, että vikaantumisherkkyys on paljon pienempi kuin perinteisillä autoilla. Sen käyttö ei myöskään saastuta lainkaan, mikäli lataamiseen käytettävä sähkö tuotetaan saasteettomasti. Myös nykyaikaisilla kivihiilivoimaloilla tuotettu sähkö on ympäristöystävällisempää kuin auton bensiinimoottorin tuottama energia.
Kehittymätön akkuteknologia on toistaiseksi estänyt sähköautojen yleistymisen, vaikka kehitystä on toki vuosien varrella tapahtunut. 1990-puolivälillä tapahtui Kaliforniassa sähköautojen käytön voimakas lisääntyminen pakokaasujen vähentämiseen tähtäävän lainsäädännön voimalla. Tällöin useat autovalmistajat toivat markkinoille kaupunkiautoiksi sopivia malleja. Nämä autot vedettiin pois markkinoilta (ja kerättiin pois kuluttajilta), sen jälkeen kun Kalifornian ilmastolautakunta oli päättänyt luopua myytävien nollapäästö-autojen kiintiöistä.
Öljyn hinnan kallistuessa ennustetaan sähköautojen uutta tulemista. Akkutekniikka on kehittynyt 2000-luvulla ja aikaisemmasta alle 200 kilometrin säteestä päästään jopa 300–500 kilometrin säteeseen. Akkujen latausajat ovat myös lyhentyneet, uudemmilla akkuteknologioilla akut voidaan pikaladata jopa alle puolessa tunnissa noin kolmeen neljäsosaan täydestä latauksesta. Akkujen hinta on edelleen rajoittava tekijä: sähköautolle voidaan antaa joko hetkellisesti paljon suorituskykyä (katusportit) tai kohtuullisen pitkä ajomatka mutta maltillisilla tehoilla. Tyypillinen akuston latauksen energiamäärä on murto-osa bensiini- tai dieseltankillisen energiamäärästä.
Poliittisella tuella saataisiin sähköautoille latausmahdollisuudet julkisille paikoille, kuten tehtiin Turussa 1990-luvulla. Ruotsissa ja Norjassa ekoautoja tuetaan maksuttomalla pysäköinnillä ja tietullittomuudella. Sähköauton käyttöönotto ei kuitenkaan ole riippuvainen julkisista latausasemista tai latauksen nopeudesta, sillä keskimääräisessä päivittäisessä ajossa nykyinen toimintasäde on jo täysin riittävä: kotona auton voi ladata yön yli ja työpäivän aikana työpaikan pistokkeesta. Eräs ratkaisu rajattuun toimintasäteeseen on luoda akustoille standardi, jolloin akku voidaan pidemmillä matkoilla vaihtaa huoltoasemalla muutamassa minuutissa. Toisaalta vuoteen 2023 mennessä toimintamatkat ovat kehittyneet huimasti Nissan Leafin ensimmäiseen sukupolveen verrattuna, kotilataus taloyhtiöissä on yleistynyt, autojen pikalataustehot ovat nousseet ja julkisia DC-pikalatureita sekä suurteho-DC-latureita on niin paljon, että keskustelu toimintamatkasta on käytännössä menettänyt merkityksensä.
Aurinko
Sähköauto voidaan varustaa aurinkokennoilla, jolloin saadaan aikaan aurinkoenergialla kulkeva auto, "aurinkoauto". Auringosta saatavan energian suhteellisen niukkuuden vuoksi aurinkoautot rakennetaan keveiksi ja samalla yritetään maksimoida aurinkokennojen pinta-ala. Aurinkoautoissa on mukana myös pieni akku, jolla saadaan enemmän tehoa kiihdytyksiin ja varmistetaan sujuvaa kulkua puolipilvisellä säällä.
Biopolttoaineet
Biopolttoaineet käyvät sekä diesel- että bensiinimoottoreihin korvaamaan fossiilisia polttoaineita. Biopolttoaineita ovat muun muassa biodiesel, biokaasu ja etanoli.
Biokaasu
Biokaasu on pääosin metaania ja ominaisuuksiltaan lähellä maakaasua. Biokaasun polttoainekäyttö säästää ympäristöä jo kasvihuonekaasujen osalta, sillä biokaasuauto lasketaan nettopäästöiltään hiilidioksidineutraaliksi. Noin 60 kiloa ruokajätettä riittää tuottamaan kaasun noin 100 kilometrin ajomatkalle, ja lehmän vuosituotanto lantaa noin 4 000 kilometrin ajomatkalle. Pakoputkesta tulee lähinnä vettä ja hiilidioksidia, joka on uusiutuvaa. Lisäetuna biokaasun laajemmasta käytöstä olisi muun muassa riskialttiiden öljykuljetusten väheneminen.
Etanoli
Etenkin Saksassa, Yhdysvalloissa ja Ruotsissa biopolttoaineita tai niiden seoksia öljypohjaisten polttoaineiden kanssa saa laajasti polttoaineiden jakeluasemilta. Muutama prosentti etanolia voidaan sekoittaa bensiiniin ilman ongelmia moottorin toiminnan suhteen. Tätä on suunniteltu tehtäväksi myös Suomessa mahdollisesti jo vuoden 2008 alusta, vaikka kotimaiset polttoaine-etanolitehdashankkeet eivät käynnistyneetkään. Moottorin säätöjä muuttamalla polttomoottori saadaan toimimaan myös 85- tai jopa 100-prosenttisella (E85 tai E100).
Metanoli
Metanolia on käytetty ajoneuvojen polttoaineena hyvällä menestyksellä Kaliforniassa ja Indianapolis 500 autokilpailuissa vuosina 1965–2006. Metanolia valmistetaan tavallisimmin maakaasusta, mutta sitä voidaan valmistaa myös biomassasta, kuten jätepuusta. Etanolin valmistuksessa tavallista mikrobikäymistä ei metanolin valmistuksessa tarvita.
100-prosenttinen biodiesel
Suomessa Neste Oil on kehittänyt Neste Green Diesel 100% -polttoaineen, jonka koko elinkaaren hiilidioksidipäästömäärät ovat Nesteen omien arvioiden mukaan aiempiin dieseleihin verrattuna 40–80 prosenttia pienemmät. Kyseessä on kokonaan mineraaliöljytön biodiesel, jota tulee olemaan tarjolla dieselpolttoainetta tarvitseville ajoneuvoille. Tämä 100-prosenttinen biodiesel oli vuonna 2010 koekäytössä Nesteen omilla polttoaine-asemilla, ja sen arvioitiin tulevan pian kaupalliseen jakeluun.