cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turun Suomalainen Säästöpankki
Historiaa
Pankin synty liittyy ruotsinkielisten hallitsemilla alueilla 1800-luvun lopulla syntyneeseen suomalaiskansalliseen liikkeeseen. Turussa sen keskeinen toimija oli Turun Kansalliseura, joka perusti kaupunkiin muun muassa Turun Kansallisen Kirjakaupan 1899 ja Turun suomalaisen yhteiskoulun. Seuraavaksi se ryhtyi puuhaamaan suomenkielistä säästöpankkia Turun Säästöpankin rinnalle. Vähän aiemmin oli jo perustettu Ouluun säästöpankki Sampo 1891, Helsingin Suomalainen Säästöpankki 1901 ja Viipurin Suomalainen Säästöpankki 1902. Vuonna 1904 aloittanut Turun Suomalainen Säästöpankki oli siis neljäs ”suomalainen säästöpankki”.
Hovioikeudenneuvos Valde von Hellensin sanotaan tuoneen pankkiajatuksen Kansallisseuraan, jossa sitä lähti kehittämään viisimiehinen toimikunta puheenjohtajanaan hovioikeudenneuvos J. V. Falck. Listakeräyksellä saatiin kokoon 15 900 markan peruspääoma, joka täytti säästöpankkiasetuksen määräykset.
Avajaispäivänä 82 asiakasta kävi tekemässä talletuksensa pankkiin, ja vähän myöhemmin pankista annettiin ensimmäinen laina. Aluksi vain pari tuntia päivässä auki ollutta pankkia hoitivat sivutoimenaan hovioikeuden kanneviskaali August Sunell ja kirjanpitäjä Urho Costiander. Vuonna 1910 pankille nimitettiin vakituinen kamreeri.
Itä-Hämeenkadulta alkanut toiminta siirtyi 1905 keskemmälle, Kauppiaskatu neljään. Vuonna 1908 pankki osti pakkohuutokaupassa kiinteistön Kauppiaskadun ja Venäjänkirkkokadun (nykyisen Yliopistonkadun) kulmasta, johon nousi ensimmäinen oma pankkirakennus vuonna 1910. Nykyinen tontin rakennus on alun perin Albert Richardtsonin piirtämä kivitalo vuodelta 1926, jota ovat sittemmin korottaneet ja modernisoineet kauas alkuperäisasusta Erik Bryggman ja Aarne Ehojoki. Turun Suomalaisen Säästöpankin ottolainaus kasvoi voimakkaasti kolmena ensimmäisenä toimintavuotena, minkä jälkeen kasvu hidastui. Lainoja pankki myönsi pääasiassa turkulaisia kiinteistövakuuksia vastaan. Pankki liittyi vuonna 1906 perustettuihin Suomen Säästöpankkien valtuuskuntaan ja Suomen Säästöpankkiyhdistykseen sekä vuonna 1908 perustetun Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin osakkaaksi. Vuonna 1918 käyty Suomen sisällissota ei aluksi vaikuttanut pankin toimintaan, vaikka kaupunki oli punaisten hallinnassa. Pian kuitenkin lama johti korkojen nostoon ja vaikeutti pankin toimintaa, kunnes tilanne parani 1920-luvun puolivälissä. Uuden torinkulman toimitalon myötä pankin henkilökunnan määrä kasvoi 1920-luvulla neljästä kahdeksaan, ja pankki nousi Suomen kymmenen suurimman säästöpankin joukkoon. Se oli pienempi kuin tuolloin jo satavuotias Turun Säästöpankki, mutta suurempi kuin vuonna 1914 perustettu Turun Työväen Säästöpankki.
Uusi säästöpankkilaki vuonna 1919 toi säästöpankit pitkälti samaan asemaan kuin liikepankit. 1920- ja 1930-lukujen vaihteen pula-ajasta ja kultakannasta luopumisen aiheuttamasta talletuspaosta 1931 Turun Suomalainen Säästöpankki selviytyi varsin hyvin. Se meni mukaan ottolainauksen maksimikoron määrittävään korkosopimukseen, jonka rahalaitokset tekivät julkisen vallan painostamana 1931. Vuosikymmenen loppu oli taloudellisesti hyvää aikaa. Talletusten määrällä mitattuna Turun Suomalainen Säästöpankki oli vuoteen 1940 mennessä kasvanut Suomen kuudenneksi suurimmaksi säästöpankiksi, kun se kymmenen vuotta aikaisemmin oli ollut kahdeksas.
1950-luvun puolivälissä Turun Suomalainen Säästöpankki oli jo maan neljänneksi suurin, ja ohitti Turun Säästöpankin. Vuonna 1975 se oli ottolainauksella mitattuna jo Suomen kolmanneksi suurin säästöpankki ja 1978 kaikista Suomen pankeista yhdestoista.
Sivukonttoriverkon laajentaminen alkoi 1950-luvun puolivälissä. Niitä syntyi 1960-luvun puoliväliin mennessä Turun kaupunginosien lisäksi Karunaan, Sauvoon, Raisioon, Paraisille ja Piikkiöön, osin ympäristön säästöpankkien fuusioiduttua Turun Suomalaisen kanssa. 1990-luvulle tultaessa miltei kaikki lähikuntien säästöpankit olivat liittyneet siihen. Vain Liedon Säästöpankki jäi jäljelle, ja se hoitaakin nykyisin säästöpankkitoimintaa Turun seudulla.
Graham Greene
pienoiskuva|oikea|Graham Greenen hauta Corseauxissa Sveitsissä. Henry Graham Greene (2. lokakuuta 1904 Berkhamsted, Hertfordshire, Britannia – 3. huhtikuuta 1991 Vevey, Sveitsi) oli englantilainen romaani-, novelli- ja näytelmäkirjailija. Hän kuvasi teoksissaan etenkin nykymaailman moraalisia ja poliittisia ongelmia. Greene sai sekä laajan lukijakunnan että arvostusta kirjallisuuspiireissä. Greene kääntyi vuonna 1926 katoliseksi, kriitikot yhdistivät sen hänen teoksissaan esiintyvään päähenkilöiden pahuuden ja syyllisyydentunteen pohdiskeluihin, mutta Greene ei halunnut tulla luokitelluksi katoliseksi kirjoittajaksi.
Turun Suomalainen Säästöpankki
Historiaa
Vuonna 1992 Turun Suomalaisesta Säästöpankista tuli Suomen Säästöpankin (SSP) Turun suomalainen säästöpankkialue. Vuonna 1993 kilpailijapankit ostivat SSP Oy:n, ja konttoriverkosto jaettiin Kansallis-Osake-Pankin, osuuspankkien ja Suomen Yhdyspankin kesken.
Graham Greene
Greenen teokset jakautuivat alun perin jännitys- ja rikoskertomuksiin, joita Greene itse sanoi viihteeksi, vaikka muut löysivät niistä filosofisia ulottuvuuksia, ja kirjallisempiin teoksiin, kuten Voima ja kunnia, joihin Greenen kirjallinen maine perustuu. Greene kirjoitti useita kansainvälisen vakoilun maailmaan sijoittuvia kirjoja, kuten Kolmas mies. Eräissä teoksissa, kuten Miehemme Havannassa, on myös huumoria. Romaaniin perustuvaa elokuvaa luonnehdittiin kirpeäksi komediaksi.
Greene matkusti vuonna 1935 Liberiaan ja vaelteli neljän viikon ajan viidakon halki maan pääkaupunkiin Monroviaan. Seuraavana vuonna hän kirjoitti matkasta kirjan Journey Without Maps.
Greene oli Nobelin kirjallisuuspalkinnon kestoehdokas, ja Ruotsin akatemian julkiseksi tulleiden asiakirjojen mukaan hän oli vuonna 1961 vakava vaihtoehto Ivo Andricille.
Rosalind Ayres
Rosalind Ayres (s. 7. joulukuuta 1946 Birmingham, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Titanicissa, jossa hän näytteli Lady Lucile Duff-Gordonia. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Martin Jarvisin kanssa vuodesta 1974 ja heillä on kaksi lasta.
Hannu Taanila
thumb|Hannu Taanila [[Turun Kirjamessut|Turun kirjamessuilla 2009.]] Hannu Matti Kusti Taanila (s. 10. toukokuuta 1939 Ylivieska) on suomalainen toimittaja, koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti.
Taanila on työskennellyt erityisesti radiossa, ja hänet muistetaan kulttuuri- ja viihdeohjelmistaan sekä vasemmistolaisista mielipiteistään.
Tausta
Hannu Taanilan vanhemmat olivat maanviljelijä Kusti Taanila ja tämän kolmas puoliso Saima Emilia Hovila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1957 ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1964. Taanila oli Turun ylioppilaslehden vakinaisena avustajana 1961–1966 ja Ylioppilaslehden avustajana 1965–1966. Hän toimi myös Paraisten ruotsalaisen seurakunnan kanttori-urkurina vuonna 1964.
Ura
Taanila aloitti uransa Yleisradiossa TV1:n kulttuuriohjelmien freelance-toimittajana 1965–1975 ja toimi myös viihdeohjelmien freelance-toimittajana 1968–1972. Radio- ja televisiotyön lisäksi hänen toimintansa ulottui sanoma- ja aikakauslehtiin. Päätoimisesti hän työskenteli Suomen ylioppilaskuntien liiton kulttuurisihteerinä 1965–1967 ja Kustannusosakeyhtiö Tammen osastopäällikkönä 1967–1975. Taanila juonsi Jatkoaika-ohjelmaa vuosina 1968–1969 yhdessä muun muassa Lenita Airiston ja Aarre Elon kanssa.
Taanila valittiin Radio 2:n kulttuuritoimituksen toimituspäälliköksi 1975. Hän toimi tässä tehtävässä 1975–1984, radion tiede- ja kulttuuriohjelmien toimituspäällikkönä 1985–1990 ja sen jälkeen Radio Ylen Ykkösen projektipäällikkönä ja erikoistoimittajana vuoden 2003 alkuun saakka, jolloin hän siirtyi eläkkeelle. Eläkkeellä ollessaan hän teki vielä freelancerina YLE Radio 1 -radiokanavalle ohjelmaa Hannu Taanilan sävelradio vuoden 2005 loppuun. Taanilalla oli keskeinen rooli Yleisradion latinankielisten uutisten ideoinnissa ja käynnistämisessä.
Näkemyksiä ja julkisia esiintymisiä
Taanila on tunnettu puhetaidostaan, urkumusiikin harrastuksestaan sekä vasemmistolaisista mielipiteistään. J. P. Roos on luonnehtinut Taanilaa seuraavasti: "”Hän edustaa häikäilemättömästi Kekkosen ajan ihannointia, pilkkaa nyky-Suomen tekniskaupallista eliittiä ja mediakellokkaita, analysoi talouden kehitystä marxilaiselta kannalta, vastustaa jyrkästi Natoa ja amerikkalaista imperialismia jne. Silti hän edustaa sellaista klassisen sivistyksen kunnioittamista, perinpohjaisuutta ja työteliäisyyttä että monet – – varmaan vasten tahtoaankin pitävät häntä jonkinlaisessa arvossa. – – hän ei ole aina pimeyden voimiin turvautuva Luihuinen vaan suoraan hyökkäävä Rohkelikko.”"
Taanila puolustaa yhtäläiseen hyvinvointiin perustuvaa sivistysvaltiota, jota hän itse oli rakentamassa 1960-luvulla. Jo tuolloin hänen sanomisensa ärsyttivät poliittista ja taloudellista eliittiä: "”’Ärsyttää porvareita’ tarkoitti tanssiin kutsumista: kutsumista avoimeen ja julkiseen keskusteluun, jossa kaikilla osapuolilla on yhtäläinen sanomisen vapaus, niin että syntyy dialogi, julkinen, avoin ja jatkuva. Ärtyminen on ainoastaan ylemmän oikeistolaisen keskiluokan etuoikeus ja ominaisuus. Köyhillä ei ole minkäänlaista yhteiskunnallista varaa ärtyä.”"
Täyttäessään 80 vuotta toukokuussa 2019 Taanila luonnehti Suomen tilaa ”fundamentalistiseksi kapitalismiksi” ja kansainvälistä asemaa ”USA:n kuvernementiksi ja etuvartioksi”.
Yksityiselämä
Taanila on naimisissa cembalisti-urkuri Kati Hämäläisen kanssa. Hänen siskonsa oli runoilija ja opettaja Katri Taanila.
Isokissanhäntä
Isokissanhäntä (Acalypha hispida) on tyräkkikasvien heimoon kuuluva trooppinen pensas. Luonnonvaraisena se kasvaa Uudessa-Guineassa. Kasvi on suosittu huonekasvina, ja siinä on pitkät kissan häntää muistuttavat kukinnot. Punaiset kukinnot voivat kasvaa 40–50 senttimetriä pitkiksi. Kasvista on myös valkokukkainen lajike. Isokissanhännän lehdet ovat kookkaat ja vihreät.
Sundankukastaja
Sundankukastaja (Dicaeum annae) on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Sundankukastajaa tavataan kotoperäisenä Indonesiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rastaalan koulu
Rastaalan koulu on Espoon Karakalliossa sijaitseva alakoulu. Luokat 2-3-4 ovat alatalossa, luokat 1-5-6 ja erityisluokat ovat ylätalossa. Koulussa on noin 600 oppilasta.
Vuonna 1952 valmistuneen alarakennuksen ja opettaja-asuntolan on suunnitellut Toivo Pelli ja vuonna 1968 valmistuneen ylärakennuksen Erkki Pasanen. Alarakennus on remontoitu 1998 ja ylärakennus peruskorjattu ja laajennettu 2010. Vuonna 2018 alatalossa todettiin sisäilmaongelma, jota seurasi remontti, joka loppui keväällä 2019. Keskitalo purettiin vuonna 2021.
Twilight Zone
Twilight Zone tai The Twilight Zone voi viitata ainakin seuraaviin:
Tauno Kalima
Tauno Emil Mikael Kalima (29. syyskuuta 1881 Viitasaari – 27. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Salaputkijuttu
Salaputkijuttu oli 1950-luvun alussa Suomessa tapahtunut poliittinen skandaali, josta tutkija Jukka Tarkan mielestä alkoi rötösherrojen historia.
Eduskunnan oikeusasiamies totesi 28. marraskuuta 1952, että K. A. Fagerholmin I hallituksen (1948–1950) ministerit Jussi Raatikainen, Matti Lepistö, Aleksi Aaltonen ja Onni Peltonen olivat toimineet lainvastaisesti myöntäessään valtionapua vuonna 1949 konkurssikypsälle Salaputki Oy:lle. Ministeri Jussi Raatikainen oli firman osakkaana myöntäessään valtionavun. Salaputki Oy oli perustettu valmistamaan puisia salaojaputkia. .
Lainvastaisuussyytteen vuoksi Urho Kekkosen III hallituksessa ministerinä olleet Lepistö ja Peltonen joutuivat eroamaan, ja keväällä 1953 eduskunta päätti asettaa kyseiset neljä ministeriä syytteeseen valtakunnanoikeudessa.
Valtakunnanoikeus päätti 18. syyskuuta 1953, että valtionapu oli aikanaan annettu väärin perustein ja Raatikainen oli antanut perätöntä tietoa ministeritovereilleen.
Raatikainen tuomittiin sakkoihin ja maksamaan saamansa hyödyn takaisin valtiolle. Lepistö tuomittiin myös sakkoihin ja maksamaan korvauksia valtiolle. Aaltonen ja Peltonen vapautettiin.
Cole Beasley
Cole Dickson Beasley (26. huhtikuuta 1989, Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Beasley edustaa Buffalo Billsiä, mutta on pelannut urallaan myös Dallas Cowboysissa.
Maaliskuussa 2019 ilmoitettiin, että Bills ja Beasley solmivat nelivuotisen sopimuksen, jonka kokonaisarvo oli 29 miljonaa dollaria. Beasley on pelannut Billsissä 31 ottelua, joissa on tehnyt 10 touchdownia ja vastaanottanut syöttöjä 1805 jaardia.
Rakion
Rakion on eteläkorealaisen Softnyx-yhtiön kehittämä Internetistä ladattava toimintapainotteinen roolipeli. Peli on julkaistu 13. lokakuuta 2005.
Pelin idea
Pelissä on viisi pelimuotoa, jotka ovat Golem War, Team Death, Solo Death, Stage sekä Boss Fight. Niitä voi suorittaa erilaisilla kentillä.
Pelimuodot
Stagessa on tarkoitus suorittaa tehtäviä joko yksin tai ryhmässä tehtävästä riippuen. Kenttä, jossa tehtävä suoritetaan, on aina ennalta määrätty. Stageissa kilpaillaan aikaa vastaan, puolustetaan Golemia tai yritetään selviytyä tietyssä ajassa. Mitä nopeammin ja paremmin stagen suorittaa, sitä enemmän saa rahaa ja kokemuspisteitä.
Golem Warissa on tarkoituksena tuhota vihollisen Golem. Golemia pystyy vahingoittamaan ainoastaan pelaaja, joka on saanut Golden Swordin. Golden Swordin saa tappamalla Golden Golemin, joka on yleensä keskellä kenttää. Gold Golemia on molempien joukkueiden vahingoitettava yhtä paljon. Pelaaja, joka osuu viimeiseksi Gold Golemiin, saa Golden Swordin. Golem Warin voi myös voittaa tappamalla kaikki vastapuolen pelaajat, mutta golemin tuhoamisesta saa enemmän EXP:tä. (Experience points, kokemuspisteet) Golem Fightissa pelataan joukkueena. Kartan voi pelihuoneen luoja valita. Golemia voi vahingoittaa ilman kultaista miekkaa, mutta aikaan saatu tuho on mitätön. (Noin 1% 15:llä iskulla jos on Mage tai Blacksmith, kannattaa koettaa, jos golemilla on vain 3% jäljellä.)
Team Deathissa on tarkoitus saada tietty määrä tappoja vastapuolen joukkueesta. Aikaa on niin paljon kuin pelihuoneen luoja on määrännyt; kartankin voi pelihuoneen luoja valita.
Solo Deathissa on tarkoitus vain tappaa vihollisia kunnes aika on kulunut loppuun. Ajan määrän valitsee pelihuoneen luoja. Pelin voittaa se, joka on siinä ajassa ehtinyt eniten tappaa toisia pelaajia.
Boss Fightissa on tarkoitus tappaa vihollisen Boss (suom. pomo). ”Pomous” tulee joukkueen jäsenelle jolla on korkein taso(lvl) erän alussa. Sen, kuka on pomo, näkee painamalla näppäimistön vasemmassa reunassa olevaa TAB-näppäintä. Varo siis henkeäsi. Joukkue, joka ensiksi saa pomon tapettua, voittaa pelin.
Hahmoluokat
Blacksmith on hidas mutta kestävin ja oikein käytettynä todella tehokas hahmo. Hyvien ominaisuuksiensa ansiosta ne sopivat hyvin aloittelijoille, mutta myös kokeneemmille pelaajille. Aseina nuija ja heittokirveet.
Swordsman on toinen yleinen aloittelijoille hyvin soveltuva hahmoluokka. Swordsman on Rakionin keskivertohahmoluokka: se on suhteellisen nopea, vahva ja kestävä. Aseina miekka ja heittoveitset.
Ninja ei ole vahva, mutta se on nopein hahmoluokka. Ninjan kestävyys on heikko, joten se ei sovellu hyvin aloittelijoille. Todella nopea ja oikein käytettynä todella tehokas. Käyttää aseinaan miekkaa ja heittotähtiä.
Mage on vaikea pelata yksin (poikkeuksena kokeneet pelaajat), mutta ryhmässä voi muuttaa koko pelin kulun. Ei kovin kestävä ja iskee melko paljon. Aseina sauva, taiat ja pommit.
Archer on pitkän matkan taistelija, mutta pärjää melko hyvin lähitaistelussakin. Archer on joukkueensa tukemana tehokas. Aseina jousipyssy (loputtomilla nuolilla) ja lyhytmiekka.
Chaos mode
Jokaisella hahmolla on oma Chaos mode. Se on erikois-mode, jolloin hahmon iskut ovat erilaisia ja tehokkaampia kuin normaalilla hahmolla. Chaos moden voi aktivoida saamalla Chaos mittari täyteen. Mittaria voi täyttää tappamalla vastustajia. Chaos mode kestää vain tietyn ajan, mutta joillakin aseilla tai esineillä aikaa voidaan lisätä useilla sekunneilla.
Matkapuhelinten etähallinta
Matkapuhelinten etähallinnan tärkeimpiä ominaisuuksia ovat ohjelmistopäivitykset, varmuuskopiot, puhelimen tietojen poisto katoamis- ja varkaustapauksissa, erilaiset käyttörajoitukset, loppukäyttäjille suunnatut viestit sekä raportit tietohallinnolle.
Kun matkapuhelinta etähallitaan käyttäjästä riippumatta voi hallinnasta muodostua riski yksityisyydelle.
Linnanpuisto
thumb|Linnanpuistoa Linnanpuisto on Turussa sijaitseva puisto. Puisto on nimetty sen läheisyydessä sijaitsevan Turun linnan mukaan ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria.
Historia
Linnanpuiston alueella on sen sijainnista johtuen ollut jo pitkään erilaisia puistomaisia istutuksia. Puiston vieressä kulkevan Linnankadun varrelle istutettiin ensimmäinen puukujanne jo vuonna 1637. Kun puukujanne uusittiin neljännen kerran vuonna 1901, tehtiin samalla suunnitelma ulkoilmamuseon perustamisesta Linnan ympäristöön. Ulkoilmamuseo avattiin vuonna 1906. pienoiskuva|Turun linna. Etualalla näkymä Linnanpuistoon. Puisto osoittautui valmistuttuaan kooltaan riittämättömäksi, ja jo vuonna 1907 laadittiin suunnitelma puiston laajentamiseksi. Vuonna 1929 Linnanpuistoon siirrettiin Pernon kaupunginosasta Paakarlan kartanon päärakennus. 1930-luvulla puistoa uusittiin korkeasta työttömyydestä johtuen hätäaputöinä.
Sekä Turun linna että sitä ympäröivä puisto vaurioituivat pahoin sota-aikana. Myös puistoon siirretty Paakarlan kartano tuhoutui. Sodan puistolle aiheuttamat vauriot korjattiin 1950-luvulla. 1950-luvun jälkeen Linnanpuistossa ei ole suoritettu merkittäviä muutostöitä.
Uruk-kausi
Uruk-kausi noin 4500–3100 eaa. oli vanhalla ajalla nykyisessä Etelä-Irakissa ja muuallakin Lähi-idässä kaupungistumisen ja sivilisaation synnyn aikaa. Uruk-kauden kulttuurin loivat ainakin sen myöhäisvaiheessa sumerit. Silloin Urukiin ja muuallekin rakennettiin suuria temppeleitä, ja kuvakirjoitus tuli käyttöön koko Mesopotamian alueella.
Uruk-kaudella syntyi Mesopotamian yhteiskunnan pohjana ollut temppelin ohjaama valtio, jota johti pappiskuningas ensi.
Yleistä
thumb|right|Uruk-kauden tyypillinen symmetrinen leijona-aiheinen sinetti.
Kaupungit syntyivät räjähdysmäisesti kasvavista asutuskeskuksista ja kauden loppuvaiheessa maaseutu tyhjeni. Kaupungeissa työskenteli monien eri alojen ammattilaisia, muun muassa rakennusmiehiä, puuseppiä ja ruukuntekijöitä. Maaseudulla oli paimenia, maanviljelijöitä, puutarhureita ja kalastajia. Eriduun rakennettiin porraspyramidi eli zikkurat-tyyppinen temppeli. Kuvakirjoitus syntyi myöhäisellä Uruk-kaudella noin 3450–3100 eaa. ja alussa sitä käytettiin muun muassa temppelin verokuittien ja vastaavian talousasiakirjojen tekoon. Samaan aikaan temppelin mahdin kasvaessa huippuunsa rakennettiin hyvin suuria koristeellisia temppeleitä runsaan työntekijöiden määrän avulla. Asutuskeskuksista tuli jopa 100 hehtaarin kokoisia 10 000–20 000 asukkaan keskuksia. Mesopotamian keskus Uruk kasvoi lopulta 50 000 asukkaan suurkaupungiksi. Kauppaa käytiin laajalla alueella.
Sumerilaisia kauppasiirtoloita ilmestyi Turkin Taurusvuorille, Välimeren rannoille ja keskiseen Iraniin.
Dreija eli nopea savenvalajan pyörä kehittyi viimeistään kauden alussa hitaasta savenvalajan pyörästä. Dreija oli käytössä viimeistään 3500 eaa. ja pyörä 3250 eaa.
Kupari yleistyi kaudella huomattavasti, ja sitä tuotiin koostumuksesta päätellen Omanista eli Makanista.
Papiston suuri valta
Papiston mahti oli huipussaan ja se ohjasi ehkä yksin koko maata pappiskuninkaan ja vanhempien neuvoston johdolla. Temppeli jakoi maata köyhille ja oli monopolistinen maan omistaja. Vallitsi eräänlainen temppelisosialismi.
Yhteiskuntaluokat
Yhteiskunta jakautui kolmeen pääluokkaa, aatelistoon, tavalliseen kansaan ja orjiin, joita hankittiin yleensä vuoristoisista maista ryöstämällä. Ylimystössä oli pappeja, hallinnon virkamiehiä ja suurkauppiaita, jotka omistivat suurimman osan maasta. Tavalliset ihmiset omistivat maata puutarhapalstan verran.
Maanviljelijät ja käsityöläiset työskentelivät temppelin alaisuudessa jumalien hyväksi. Temppeli tuotti, varastoi ja jakeli lähes kaikki hyödykkeet. Temppeli rakennutti kastelukanavia, temppeleitä ja hallintorakennuksia, valvoi maataloutta ja piti yllä kauppaa, joka ulottui kaukaisiin maihin. Käsityöläiset työskentelivät temppelin alaisissa metalli- ja keramiikkapajoissa sekä tekstiilitehtaissa.
Elinkeinoja
Temppeli antoi tavalliselle kansalle talon, puutarhan, vaatteet, työkalut ja ylläpidon. Ihmisillä oli monenlaisia ammatteja, kuten paimenia, ohraa ja vehnää sekä seesamia viljeleviä maanviljelijöitä, taateleita kasvattavia puutarhureja ja kalastajia sekä käsityöläisiä, jotka tekivät vaatteita, työkaluja ja aseita. Oli myös sotilaita.
Korkein johto
Korkeimmalla hierarkiassa olivat kirjurit ja varsinaiset jumalanpalveluksen tekijät, joiden huipulla oli pappiskuningas en tai ensi. Huolimatta temppelin vallasta oli suuria yksityisiä maatiloja, muutaman perheen pitämiä "kartanoita", jotka periytyivät Samarra- ja Ubaid-ajalta. Useat suvut olivat yhdistyneitä yhden hallitsevan, voimakkaan suvun valtaan. Oli myös jonkin verran yksityisiä käsityöläisiä, jotka myivät tuotteitaan tavalliselle kansalle. Myös temppelin käsityöläiset myivät tuotteitaan ihmisille.
Voimakas kaupungistuminen
thumb|right|250px|Urukin kaupungin väestö kaksinkertaistui noin 220n vuodessa välillä 3500–3000 eaa.
Uruk-kaudella kaupungistunut yhteiskunta syntyi laajalla alueella Mesopotamiassa. Syntyi kerrostunut yhteiskunta, jossa oli eri hierarkiatasoilla olevia sosiaalisia ryhmiä ja pitkälle kehittynyt työnjako. Ilmasto kuivui äkkiä noin 3800 eaa. , mikä suosi kasteluviljelyä ja kaupungistumista. Pienet keskukset eivät kestäneet niin hyvin kuivuutta kuin suuret. Kaupungit syntyivät ja kasvoivat nopeasti. Asutuskeskuksissa oli ainakin kolme tyyppiä, suuria kaupunkeja, pikkukaupunkeja, ja pikkukaupunkien ympärillä vielä pieniä kyliä. Ubaid-kaudella asutustyyppejä oli ollut vain kaksi, suuret ja pienet kylät. Sylinterisinetti syntyi Uruk-kaudella. Myöhäisen Ubaid-kauden asutuskeskukset jakautuivat tasaisesti, ja vain muutaman keskuksen ala oli niinkin suuri kuin 10 hehtaaria.
Suurimmat kaupungit
Etelä-Mesopotamiaa on pitkään pidetty kaupungistumisen keskuksena. Uruk-kaudella kasvoivat suuriksi varsinkin Mesopotamian eteläpuoliskon Sumerin etelässä oleva Eridu, pohjoisen Kiš ja keskisen Sumerin Uruk. Uruk-kaudella Urukin pinta-ala oli 30–50 hehtaaria.
Eräässä vaiheessa Uruk-kaudella Uruk, Nippur ja Susa olivat aikakauden suurimmat kaupungit. Näihin aikoihin Abu Salabikh ja Nippur kasvoivat nopeasti. Uruk kasvoi noin 400 hehtaarin suuruiseksi varhaisdynastisen kauden alussa noin 3000 eaa. Myös Sumerin tarusto mainitsee painopisteen siirtyneen Eridusta Urukiin.
Uruk-kauden laajeneminen
thumb|300px|Sumer ennen suurta tulvaa, eli Uruk ja Džemdet Nasr -kausilla. Kuvassa oletetaan [[Sumerilainen kuningasluettelo|ensimmäisen Sumerin kuninkaan eläneen keskisellä Uruk-kaudella Eridussa.]] thumb|300px|Uruk-kauden aikaisia Pohjois-Mesopotamian löytöpaikkoja.
Sumerilaisten kaltainen kaupunki oli muun muassa eteläinen Habuba Kabira eli Qannas Pohjois-Syyriassa, josta on löydetty Uruk V–VI -tyyppistä keramiikkaa, ja paikan rakentamistapa on sama kuin Etelä-Mesopotamiassa. Jebel Arudasta on löydetty Sumerin sinettejä ja savitauluja tältä ajalta.
Godin Tepessä Kermānšāhin lähellä Iranissa oli pääosin paikallista perinnettä.
Urukin kulttuuri laajeni keskisellä ja myöhäisellä Uruk-kaudella. Kauden loppuvaiheessa näyttää jokin laaja keskusvalta hallinneen Mesopotamiaa ja Elamia.
Noin 4500–4000 eaa. tai hieman myöhemmin, noin vuosien 4000–3500 eaa. välillä kasvoivat Pohjois-Mesopotamian kaksi kaupunkia Tell Brak ja Tell Hamoukar suuremmiksi kuin Etelä-Mesopotamian keskukset. Tell Brakissa arvioidaan eläneen vuonna 4000 eaa. 20 000 asukasta. Samoihin aikoihin Uruk oli noussut kaupungiksi Etelä-Mesopotamiassa. Tämän takia pohjoisen ja etelän keskukset alkoivat kilpailla. Eteläinen Uruk voitti kilpailun noin vuonna 3500 eaa. päätellen Hamoukarista löydetyistä runsaista lingon ammuksista. .
Lounais-Iranin nykyinen Khuzistan oli Sumerille rinnakkaisen Elamin valtion keskus. Susa A-kaudella kerrostumissa 33–27 kaupungin ala oli 10–15, ehkä 25 hehtaaria. Kymmenen metrin korkuisella terassilla oli muutamia rakennuksia, sekä jonkin tyyppinen savenvalajan pyörä. Kerrostumissa 22–17 tasanne hävisi, jolloin alueella oli merkkejä läntisestä Sumerin vallasta. Susa kasvoi näihin aikoihin noin 3500 eaa. varmasti 25 hehtaarin kokoiseksi.
Sarjatuotanto kehittyi jo varhain Uruk-kaudella. Akaban lähellä Tel Hujayratissa oli noin 4000–3500 eaa. käsityöteollisuutta, joka valmisti sarjatyönä kupariesineitä.
Mesopotamiassa kehittyivät noin 4500–4000 eaa. aikoihin dreija ja saviastioiden massatuotanto. Silloin alettiin tuottaa suureksi osaksi koristelematonta keramiikkaa. Noin 4000 eaa. tuotettiin Mesopotamiassa ja Khuzistanissa suuria määriä viistoreunaisia kulhoja. Näihin aikoihin Tepe Gawrassa oli rikkaiden ihmisten mutatiilistä tai kivestä tehtyjä hautoja.
Varhainen Uruk-kausi
Uruk-kauden ensimmäinen jakso 3900–3600 eaa. muistutti myöhäistä Ubaid-vaihetta. Kulttuuri kehittyi tällä kaudella asteittain ubaidilaisesta sumerilaiseksi. Keramiikaa alettiin tuottaa keskuspaikoissa, esimerkiksi Urukin keramiikkaa on löydetty Eridusta. . Noin 3800–3600 kalenterivuotta sitten oli voimakasta kuivumista. Sem saattoi aiheuttaa asutuksen keskittymisen.
Keramiikka
Varhainen Uruk-kausi oli siirtymäkausi, jolloin Ubaidin keramiikka harvinaistui ja lopulta loppui. Tuhansien asukkaiden keskuskyliä ympäröivät pienemmät kylät, kuten Ubaidin kaudellakin. Sumerit saapuivat luultavasti varhaisella Uruk-kaudella. Noin 3700 eaa., varhaisella Uruk-kaudella syntyi ensimmäinen yli 10 000 asukkaan kaupunki. Viimeistään tällä kaudella lienee keksitty nopeasti pyörivä savenvalajan pyörä eli dreija.
Uruk-kauden alku
Uruk-kulttuurin luojat sumerilaiset arvellaan saapuneen Kaksoisvirtainmaahan joko ehkä noin vuosien 5000–4500 eaa. välillä, ennen tätä kautta tai kauden myöhäisessä vaiheessa. Elettiin kivi-kuparikautta. Uruk-kulttuurin alkuvaihe muistuttaa yllättäen tempelinrakennustaiteessa Anatolian Ppna-kauden luomuksia. Varhainen Uruk-kausi alkoi luultavasti noin 4500 eaa., jolloin dreija ehkä keksittiin. Perinteisesti Uruk-kauden on katsottu kattaneen noin ajan 4100–3100 eaa. eli Urukin kerrostumat XIV–IV. Ajoituksissa on epävarmuutta, on myös arvioitu Uruk-kauden alkaneen 4500/4300/4100/4000/3900/3800 eaa.
Noin 4000 eaa. tapahtui villalammas-mutaatio Lähi-idässä.
Asutuskeskukset
Noin vuonna 370 eaa. Urukin ala oli 70–100 ha. Monien muiden keksuksian ala oli yli 40 ha. Näitä olivat muun muassa Eridu ja Tell al-Hayyad.
Keskinen Uruk-kausi
Temppelit alkoivat kasvaa yhä suuremmiksi. Tämä viittaa temppelin suureen mahtiin. Uruk-kulttuuri levisi Syyriaan ja Etelä-Turkkiin. Keskisellä Uruk-kaudella ilmestyivät viistoreunaiset maljakot, joita oli valmistettu massatuotantona. Nämä olivat uhriastioita.
Sylinterisinetti keksittiin keskisellä Uruk-kaudella. Sylinteri- ja leimasinettejä tehtiin paljon.
Sodat ja asutuksen laajeneminen
thumb|right|350px|Uruk-kauden kulttuurin laajeneminen.
Tell Hamoukarista Habur-joen valuma-alueelta Pohjois-Syyriasta on löydetty taistelun merkkejä keskiseltä Uruk-kaudelta eli myöhäiseltä kalkoliittikaudelta noin vuonna 3500 eaa., hyökkääjänä olivat ehkä urukilaiset. Kaupungin pinta-ala oli tuolloin 32 hehtaaria. Samaan aikaan hyökättiin myös Tell Brakiin Pohjois-Mesopotamiassa. Keskisellä Uruk-kaudella Tell Brakissa oli 110 hehtaaria asuttua aluetta, satelliittikylät mukaan lukien.
Kaupankäynti ja siirtokunnat
Kauppaa käytiin Anatolian, Egyptin, Zagros-vuorten, Afganistanin ja Pohjois-Levantin (Välimeren itäpuoli) kanssa. Näistä saatiin eri tarvikkeita: metalleja, kiveä, puuta. Perustettiin kauppasiirtokuntia, joista on löydetty Uruk-astioita. Urukin kulttuurin laajeneminen muistutti Ubaidin laajenemista, mutta se oli paljon nopeampi ja lyhytikäisempi ilmiö. Jotkut Uruk-kauden siirtokunnat olivat jopa 5 000 asukkaan pieniä kaupunkeja, joista muutamat olivat linnoitettuja. Levittäytymiskausi kesti ehkä 150 vuotta.
Myöhäinen Uruk-kausi — sivistyksen synty
thumb|right|Uruk IV-ajan savitaulu.
Noin 3500–3400 eaa. alkoi myöhäinen Uruk-kausi, jota vastaavat Urukin kerrostumat IV–VI. Toisen laskutavan mukaan myöhäinen Uruk-kausi alkoi jo kerrostumasta VIII, mutta suurin edistys tapahtui kerrostumissa V ja IV. Pronssi keksittiin kauden alussa, ja niinpä tämä kausi on sama kuin varhaispronssikausi I. Uruk oli ajan suurin keskus Kaksoisvirranmaassa. Tässä vaiheessa Sumerin kulttuurin peruspiirteet olivat jo muotoutuneet.
Pyörillä kulkevia vaunuja oli ainakin jo 3500 eaa. Pyörä on saatettu keksiä paljon aikaisemminkin Ubaid-kaudella, kuten dreija.
Varhaisin kuvakirjoitus on Uruk IVb-kaudelta noin 3200 eaa.
Eridussa oli noin vuonna 3500 eaa. 2 000 asukasta, ja sen pinta-ala oli noin 10 hehtaaria. Ilmaston kuivuminen noin 3500–3200 eaa. on saattanut ajaa väkeä kaupunkeihin. Maaseudun tyhjentyessä kaupungit kasvoivat valtaviksi, väestön määrä räjähti nousuun ja syntyi köyhälistö.
Asutuskeskuksia
Vuonna 3500 eaa. Pohjois-Mesopotamian Tell Brakin ala olo 130 ha. Urukin koko oli kasvanut 250 ha:ksi. Yli 50 ha kaupunkeja olivat mm. Umma ja Tello (Girsu). 25–50 ha pieniä keksuksia olivat Nippur. Oli gvielä pienempiä. 10–15 ha paikkoja.
Yhteensä näissä yli 10 ha keskuskissa asui 60–70 % väestöstä.
Temppelit
Myöhäisellä Uruk-kaudella noin 3600 eaa. alkaen Urukin kerrostumasta VIII päätellen rakennettiin suuri temppelialue kaupunkiin jatkaen aiempia perinteitä, mutta tehden yhä suurempia rakennelmia. Temppelit suurenivat ajan mukana. Tältä ajalta ovat ensimmäiset porrasmaiset temppelitasanteet. Temppeleitä oli pyhitetty taivaan jumala Anille ja rakkauden jumala Inannalle. Niissä oli seinäsyvennyksiä eli niššejä ja kolmiosainen pohjakaava, kuten varhaisemman Uruk-kauden temppeleissäkin. Merkittävin saavutus oli taivaan jumala Anille pyhitetty Eannan eli Taivaan talon temppelialue, joka kattoi lopulta 9 hehtaaria. Sinne rakennettiin Kalkkikivitemppeli, johon rakennusaine tuotiin 80 km:n päästä Eufratin länsirannalta. Eanna-alueen ulkopuolelle rakennettiin Uruk V -kauden lopussa Anin Valkoinen temppeli 13 metriä korkealle tasanteelle. Tätä temppeli oli varhainen zikkurrat. Sen rakentaminen vaati noin 7 500 ihmistä. Uruk-kaudella valmistettiin värillisiä savitappeja, joilla koristeltiin temppelin seiniä. Myöhempiin aikoihin verrattuna myöhäisen Uruk-kauden temppelit olivat suuria. Urukin temppeli C oli kooltaan 30 × 80 metriä ja kivitemppeli D 30 × 76 metriä.
Käsityötaide
Tällä kaudella ilmestyivät sylinterisinetit. Saviastioita tuotettiin teollisesti suuria määriä.
Varhainen kirjoitus
thumb|Varhaista kuvakirjoitusta Kišistä.
Kirjoitustaito tuli käyttöön viimeistään noin 3100 eaa. Uruk IV -kaudella. Ei ole tarkkaa tietoa siitä, millä Uruk IV -kauden alajaksolla savitaulut kehittyivät, mutta kirjoituksen kehityksen jatkuvuudesta on päätelty niiden tulleen seuraavaa kautta juuri edeltävällä IVa- tai joidenkin mukaan hieman vanhemmalla IVb-kaudella.
Tältä ajalta on löydetty yleensä ensimmäisinä pidetyt kirjoitetut savi- ja kivitaulut vuodelta 3200 eaa. Tell Brakista, Kišistä ja hieman myöhemmin Urukista vuosina 3200–3100 eaa. Uruk IV -kauden savitaulut säilyivät, koska niitä käytettiin romuna kuoppien tasoittamiseen seuraavan Uruk III -kauden rakennustöissä.
Sitä ennen oli merkitty numeroita Uruk V -kaudella noin 3400 eaa. ja kuvakirjoitusta edeltäviä merkkejä jo Uruk VI -kaudella. Oli yksinkertaisia savitauluja, joissa oli sylinterisinetin painalluksia ja numeroita.
Uruk-kauden kuvakirjoituksessa oli tähkien, astioiden, laivojen, kaksi- ja nelipyöräisen sotavaunun, puusepän, aasin ja sellaisten kuvia, yhteensä 1500 merkkiä. Myöhemmästä nuolenpääkirjoituksesta on päätelty joidenkin merkkien merkitystä. Uruk IV -kauden merkkejä olivat unken, neuvosto, en, ruhtinas, sanga, temppelin päällikkö. Mutta merkkejä "kuningas" ja "palatsi" ei näy.
60-järjestelmää osataan tulkita vain numeroiden osalta. Se on saattanut kehittyä savisten laskurahojen painalluksista, joita tehtiin laskurahoja sisältäneeseen savikuoreen. Tähän viittaa muutaman ajalta 3400–3300 eaa. löydetyn taulun pallomainen ja kuutiomainen muoto. Se on maailman vanhinta tunnettua kirjoitusta.
Varhaista kirjoitusta Uruk IV- ja Jemdet Nasr -kausilla on käytetty luultavasti temppeliverotuksessa verokuittien laatimiseen ja kirjanpitoon.
Kirjoitus on saattanut olla alussa melko harvinaista tai kirjoitusmateriaalina on käytetty muuta kuin savea. Samoihin aikoihin kehittyi esittävä taide, jossa kuvattiin muun muassa papin tai kuninkaan kaltaisia hahmoja.
Eniten kirjoitusta on löytynyt tältä ajalta vuosilta 3200–3100. Kirjoitus viittaa varhaiseen seemiläisen ja sumerilaisen aineksen sekoittumiseen. Ei tiedetä, synnyttikö sumerilainen kuvakirjoitus Egyptin hieroglyfit vai päinvastoin. Joidenkin mukaan kirjoitus olisi tullut Sumeriin Egyptistä, jossa sitä on saattanut olla Skorpionikuninkaan haudassa jo 3400–3300 eaa.
Asutus varhaisella ja keskisellä Uruk-kaudella
Myöhäisellä Uruk-jaksolla noin vuosina 3500–3100 eaa. asuttu kokonaisala oli kasvanut vain hieman verrattuna aikaisempaan. Asutus oli siirtynyt Nippurin ympäriltä Urukin ympärille, missä oli 60 prosenttia keskuksista. Uruk tuli kaksi kertaa suuremmaksi kuin toiseksi suurin keskus ja kattoi 100 hehtaaria. Asutuksen painopiste oli 32 leveysasteen eteläpuolella. Pohjoisempana oli lähekkäin monia suurehkoja keskuksia, muun muassa kummut 125 ja 201. Asutuskeskusten jakauma oli seuraava: yli 40 hehtaarin keskuksia olivat Uruk ja pohjoisen Tell Al-Hayyad. 20–40 hehtaarin keskuksia oli kaksi, kumpu 125 ja kumpu 1172. 4–20 hehtaarin keskuksia oli 35, muun muassa Tell Mismar, kumpu 260, 201, Umma, Umm-al Aqarib, Tell Shmid, 1194, Nippur ja  Abi Salabakh. Keskukset jakautuivat siis siten, että keskikokoisia keskuksia oli melko tiheässä. Pieniä asutuskeskuksia oli noin 90.
Uruk-kauden päättyminen
Noin 3100–3000 eaa. vallitsi kuivuus Lähi-idässä. Urukin vaikutusalue kutistui. Keski-Eufratin Uruk-siirtokunnat hävisivät noin 3100 eaa. Noin 3200–3000 eaa. lämpötila nousi ja ilmasto kuivui Tell Brakin alueella. Niinpä kasteluviljely vaikeutui.
Jemdet Nasr-kaudella noin 3100–2900 eaa. olivat isoja asutuskeskuksia muun muassa Uruk, kumpu 230, kumpu 242 ja Tell Dlehim. Eteläisillä alueella suurimpia keskuksia oli kolme: Uruk, kumpu 242 ja kumpu 230. Asutuksen painopiste oli etelässä, 31 45 leveysasteen eteläpuolella. Niiden koot olivat yli 40 hehtaaria. Nippurin koko oli 20–40 hehtaaria. 4–20 hehtaarin laajuisia keskuksia oli 25. Eteläisellä alueella niitä oli 21. Pieniä 0,1–40 hehtaarin keskuksia oli 31.45 leveysasteen eteläpuolella 65, ja yhteensä 91.
Uruk-kausien jako
Uruk-kausi jaetaan varhaiseen, keskimmäiseen ja myöhäiseen.
Vaihtoehtoinen kronologia: Urukin kerrostumat:
Paini kesäolympialaisissa 1952
Vuoden 1952 kesäolympialaisten painissa kilpailtiin kahdeksassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Paini oli mukana kisalajina yhdettätoista kertaa ja sarjat olivat vain miehille.
Vapaapainiin osallistui 143 kilpailijaa 29 maasta ja kreikkalais-roomalaiseen painiin 121 painijaa 24 maasta. Molempiin lajeihin osallistui 20 urheilijaa. Ottelut käytiin Messuhallissa (nykyinen Töölön kisahalli. Vapaapainin alkukamppailut oli pienemmässä Messuhalli II:sessa ja jatkokamppailut suuremmasa Messuhalli I:sessa, jossa käytiin kaikki kreikkalais-roomalaisen painin otteluista. Vapaapainissa kisailtiin 20.–23. heinäkuuta ja kreikkalais-roomalaisessa painissa 24.–27. heinäkuuta.
Kreikkalais-roomalainen paini
Kärpässarjan ratkaisevassa ottelussa painivat neuvostoliittolainen Boris Gurevitš ja italialainen Ignazio Fabra. Kamppailu oli tasainen ja vasta viime minuuttien aikana Gurevitš nousi niskan päälle ja voitti kultamitalin. Hopeaa saanut kuuromykkä Fabra oli tiputtanut mitaleilta ruotsalaisen maailmanmestarin Bengt Johanssonin. Kääpiösarjassa kärkikolmikko oli Imre Hódos Unkarista, Zakaria Chihab Libanonista ja Artjom Terjan Neuvostoliitosta. Hódos voitti Chihabin, joka kaatoi Terjanin, joka puolestaan kukisti Hódosin. Terjan voitti Hódosin 3–0, mutta hävittyään Chihabille hän jäi pronssille, ja Hódos voitti olympiakultaa.
Neuvostoliiton Jakov Punkin oli omaa luokkaansa höyhensarjassa. Hän selätti hopeaa voittaneen Unkarin Imre Polyákin minuutissa ja 26 sekunnissa ja pronssia saaneen Egyptin Abdel Al-Rashidin kolmessa minuutissa ja 28 sekunnissa. Vain Libanonin Safi Taha pysyi kehässä täyden kamppailun verran. Kevyessä sarjassa neuvostoliittolainen Šazam Safin voitti mestaruuden ratkaisseen kamppailun Ruotsin Gustav Freijtä tuomariäänin. Tasainen ottelu ratesi siihen, että Safin oli hyökkäävämpi ja miellytti näin tuomareita enemmän. Freij oli Lontoon kisojen olympiavoittaja.
Välisarjassa kaksi parasta painijaa oli jälleen samat kuin neljä vuotta aiemmin, mutta tällä kertaa käänteisessä järjestyksessä. Lontoossa kultaa voittanut ruotsalainen Gösta Andersson joutui tyytymään tällä kertaa hopeaan, kun unkarilainen Miklós Szilvási voitti Andersson ratkaisuottelussa tuomariäänin 2–1. Keskisarjassa nähtiin ainoa kultamitalinsa uusinut painija, sillä Lontoon ykkönen Ruotsia edustanut Axel Grönberg oli paras Helsingissäkin. Hopealle nousi suomalainen Kalervo Rauhala, joka hävisi ensimmäisen ottelunsa juuri Grönbergiä vastaan, mutta voitti tämän jälkeen kaikki loput ottelunsa.
Raskaassa keskisarjassa Lontoon voittaja Ruotsin Karl-Erik Nilsson jäi pronssille, kun hävisi Suomen Kelpo Gröndahlille sekä Neuvostoliiton Šalva Tšihladzelle. Lontoossa hopealle saanut Gröndahl kirkasti mitalinsa kultaiseksi, kun kaatoi neuvostoliittolaisen kilpakumppaninsa tuomariäänin 2–1. Raskaassa sarjassa nähtiin kisojen ylivoimaisin painija. Neuvostoliittoa edustanut Johannes Kotkas voitti kaikki neljä kamppailuaan 13:34 minuutin yhteisajalla.
Vapaapaini
Kärpässarjassa Turkin Hasan Gemici voitti kultaa, vaikka oli hävinnyt Iranin Mahmoud Mollaghasemi. Tämä puolestaan hävisi Japanin Yūshū Kitanolle ja jäi pronssille. Kitanon kukistamalla Gemici nousi mestaruuteen ja Kitano voitti hopeaa. Kääpiösarjassa japanilainen Shōhachi Ishii voitti maalleen ensimmäisen painin olympiakullan. Hän oli selvästi sarjansa taitavin painija.
Bayram Şit Turkista oli höyhensarjassa ylivoimainen kultamitalisti, sillä hän voitti jokaisen ottelunsa selätykseen tai selvään pistevoittoon. Yhdysvaltalainen Jay Thomas Evans esitti kevyessä sarjassa taitavinta painia. Tämä ei kuitenkaan riittänyt olympiakultaan, jonka voitti ruotsalainen Olle Anderberg. Lontoon hopeamitalisti Anderberg kaatoi Evansin mestaruuden ratkaisseessa ottelussa 2–1 voimansa ja paremman taktiikkaansa ansiosta.
Ruotsalainen Per Berlin voitti yhdysvaltalaisen William Smith viidennellä kierroksella puhtaasti 3–0. Ottelusta väsyneenä Berlin hävisi kuitenkin seuraavan kamppailunsa iranilaiselle Abdullah Modjtabavi. Smith onnistui voittamaan Modjtabavin ja voitti kultaa ennen Berliniä. Keskisarjassa nähtiin yllätys heti ensimmäisellä kierroksella, kun Ruotsin Bengt Lindblad voitti Neuvostoliiton vahvan David Tsimakuridzen tuomariäänin. Tämän jälkeen Lindbladin ottelut eivät sujuneet enää yhtä hyvin ja hän jäi tilastoissa kahdeksanneksi. Tsimakuridze puolestaan voitti loput kamppailunsa ja otti olympiakultaa. Hopeaa voitti Iranin Gholam Reza Takhti, kun ratkaisukamppailussa Unkarin György Gurics joutui luovuttamaan polvivamman takia.
Jamie Stewart
Erottuaan The Cultista Stewart jatkoi työskentelyä musiikin parissa muun muassa tuottajana. Hän myös osallistui Iron Maidenista tutun kitaristin Adrian Smithin The Untouchables -projektiin vuosina 1993–1994 soittaen siinä bassokitaraa.
Alanen (Soini, Pahankalanperä)
Alanen, tai tädellisenä Alasenlampi , on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Pahankalanperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 18,2 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 180,7 metriä mpy.
Megalópoli
Megalópoli on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Μεγαλόπολης, Dímos Megalópolis), joka sijaitsee Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 727,3 neliökilometriä ja väkiluku 10 687. Varsinaisen Megalópolin kaupungin väkiluku on 5 748 (vuonna 2011).
Historia
Myöhemmin alueelle syntyi uusi asutus. Nykyinen Megalópolin kunta muodostui, kun Megalópoli, Falaisía ja Górtyna yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Megalopoliin kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Makuan kieli
Makuan kieli (tunnetaan myös nimillä macua ja makhuwa) on nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 3 090 000 pohjoisessa Mosambikissa elävää makuaa. Makuan läheisin sukulaiskieli on lomwe. Kielelle ei ole ainakaan toistaiseksi vakiintunut mitään tiettyä kirjoitusjärjestelmää. Se on Mosambikin puhujamäärältään suurin alkuperäiskieli.
Ernest Ball
pienoiskuva|Ernest Ball Ernest R. Ball (22. heinäkuuta 1878 – 3. toukokuuta 1927) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja vaudeville-esiintyjä. Hän esitti vaudevilleä 1910-luvulla vaimonsa Maude Lambertin kanssa ja 1920-luvulla George MacFarlanen kanssa. Toisinaan hän esiintyi yksin säestäen itseään pianolla.
Ball opiskeli klassista pianonsoittoa Clevelandin konservatoriossa. Hän halusi aluksi tulla konserttipianistiksi, mutta löysi sittemmin töitä vaudeville-orkestereissa ja säveltäjänä. Hänet tunnetaan erityisesti Irlanti-aiheisista lauluista. Ball teki yhteistyötä useiden sanoittajien kanssa, mukaan lukien Chaucey Olcott, George Graff, Darl MacBoyle ja J. Kiern Brennan.
Ball esiintyi aktiivisesti kuolemaansa asti. Hän kuoli vuonna 1927 Santa Anassa vaudeville-näyttämön pukuhuoneessa.
Vuonna 1944 julkaistiin löyhästi Ballin elämään perustuva elokuva Kaksi hymyilevää silmää (engl. When Irish Eyes Are Smiling). Hänet valittiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.
Harmaaviirukukastaja
Harmaaviirukukastaja (Dicaeum agile) on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Axel Wallensköld
Axel Gabriel Wallensköld (10. toukokuuta 1864 Pietari – 23. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija, professori, valtiopäivämies ja kirjailija.
Henkilöhistoria
Wallensköldin vanhemmat olivat senaattori Adolf Waldemar Wallensköld ja Emilia Charlotta Boije. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1886 ja filosofian lisensiaatiksi 1891. Wallensköld toimi ranskankielen opettajana Nya svenska läroverketissä Helsingissä 1888–1905. Hän oli Helsingin yliopiston romaanisen filologian dosentti 1891–1905, romaanisen filologian ylimääräinen professori 1905–1915 sekä professori 1915–1929. Wallensköld oli Uusmaalaisen osakunnan kuraattori 1893 ja 1896–1898 sekä inspehtori 1907–1913.
Wallensköld osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1891, 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1911–1913 ja 1916–1918 sekä ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen rahastonhoitaja 1906–1909.
Wallensköld oli Suomen ruotsalaisen kirjallisuusseuran rahastonhoitaja vuodesta 1910, Helsingin ruotsalaisen teatterin johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1915 ja Helsingin uusfilologisen yhdistyksen puheenjohtaja 1902–1913 ja uudelleen vuodesta 1914. Hän toimitti Neuphilologische Mitteilungen-aikakauslehteä vuodesta 1907.
Taka-Intia
Taka-Intia voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Petri Hanttu
Petri Tapani Hanttu (s. 5. heinäkuuta 1965 Kirkkonummi) on suomalainen näyttelijä, joka näytteli 1990-luvulla useissa elokuvissa, kuten Suolaista ja makeaa, Paatti ja  Routasydän.
Hanttu teki Lahden kaupunginteatterissa parikymmentä roolia vuosien 1997 ja 2004 välillä. Nykyisin Hanttu esiintyy teatterin ohella ääninäyttelijänä elokuvissa ja animaatiosarjoissa kuten Animalia, Animaaniset, UBOS Loitsukirja, Pokémon, Gumballin mieletön maailma, Digimon Tamers, Transformers: Animated, Transformers: Prime, Simsala Grimm, Battle B-Daman, Paavo Pesusieni, Transformers: Robots in Disguise, Transformers: Rescue Bots ja My Little Pony: Ystävyyden taikaa (5. tuotantokaudella). Hän on ääninäytellyt myös Ratchet & Clank: A Crack in Time -pelissä Sigmundia, Suuren Kellon nuorempaa huoltajaa. Lisäksi hän on Apinatasavalta-ohjelman ohjaaja ja tekijä. Hän on näytellyt Skylanders: Giantsissa, Skylanders: Swap Forcessa, Skylanders: Trap Teamissä, Skylanders: SuperChargersissa ja Skylanders: Imaginatorsissä Kaosta ja Gill Gruntia.
Jessica Brown Findlay
Jessica Brown Findlay (s. 14. syyskuuta 1989 Cookham, Berkshire) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa läpimurtoroolistaan Lady Sybil Crawleyna televisiosarjassa Downton Abbey.
Hän esitti Charlotte Wellsin roolin sarjassa Harlots - Paheenpesä.
Tausta
Jessica Brown Findlay on syntyisin vauraalta seudulta, Cookhamin kylästä Berkshirestä. Hänen äitinsä on kouluavustaja ja isä sijoitusneuvoja. Hänen isovanhempansa asuvat lähistöllä ja ovat hänelle läheisiä; kuin toinen setti vanhempia. Hän arvelee että vanhemmat ovat pitäneet häntä vähän erikoisena, koska hän pukeutui vanhanaikaisiin vaatteisiin ja kuunteli vanhaa musiikkia. Jessica harrasti balettia, mutta sen osalta urahaaveet päättyivät loukkaantumiseen. Niinpä hän siirtyi teatterin puolelle. Näyttelemistä Jessica opiskeli Lontoon Central Saint Martinsissa. Hän itse kertoo oppineensa näyttelemisestä paljon kollegoiltaan etenkin tv-sarjassa Downton Abbey.