cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sisältöpohjainen kuvatiedonhaku
Sisältöpohjaisen haun tarkoitus on helpottaa kuvatiedonhakua laajoissa tietokannoissa, sekä tehden siitä monimuotoisempaa, että alalleen spesifisempää. Sanahausta poiketen kuvatiedonhaussa voidaan käyttää hyödyksi mm. hakua kuvan avulla, hahmotelmista, taikka hakea samankaltaisuuksia omaavia teoksia. Tärkeä saavutettava etu sisältöön pohjautuvassa haussa on kuvien nimeämisen tarpeen poistuminen tarkan haun saamiseksi, jolloin automaattisesti indeksoitujenkin kuvien löytyminen tarkentuu.
Historia
Termin käyttöhistoria ajoitetaan vuoteen 1992, jolloin tämän ensimmäisen kerran mainitsi T. Kato, kuvaillessaan kokeellisia tutkimuksia automaattisesta kuvatiedonhausta, joka perustui värien ja muotojen tulkintaan. Myöhemmin termi on laajentunut kuvaamaan kuvatiedonhaun prosessia laajemmin, ja siihen on lisätty määritemällisesti uusia ulottuvuuksia toiminnan mahdollisuuksien kehittyessä.
Tutkimusalan nuori historia alkaa rinnakkain internetin yleistymisen kanssa, mutta laajempimuotoinen keksittyminen tutkimustyöhön on alkanut vasta 2000-luvun alussa . Sovelluspohja hakukoneiden parissa on yhä rajattu.
Sisältöpohjaisen kuvatiedonhaun potentiaaliset käyttökohteet ja sovellukset
Lainvalvontaviranomaiset ylläpitävät tyypillisesti suurta arkistoa visuaalisesta todistusaineistosta, kuten aiempien epäiltyjen kasvokuvia, sormenjälkiä, renkaan kulutuspintoja ja kengänjälkiä. Rikosta tutkittaessa viranomaiset voivat vertailla rikospaikalta löytynyttä aineistoa arkistoissa oleviin. Automaattista sormenjälkivertailua on kehitetty 1980-luvulta lähtien ja ne ovat tällä hetkellä poliisivoimilla rutiinikäytössä ympäri maailmaa. Sormenjälkihaku ei kuitenkaan aina toimi täydellisesti, mutta sillä voidaan karsia pois varmasti väärät vaihtoehdot. Kasvojen tunnistaminen on myös laajasti käytössä, mutta toimiakseen se vaatii kuvia joissa valaistus ja kasvojen asento ovat hyvin kontrolloituja.
Immateriaalioikeuksien valvonnassa CBIR on tärkeä väline. Esimerkiksi uutta tavaramerkkiä rekisteröitäessä täytyy varmistaa ettei samankaltaista tavaramerkkiä ole jo käytössä. Valokuvien luvatonta käyttöä internetissä voidaan myös valvoa CBIR-sovellusten avulla.
Lääketieteen kasvava riippuvuus diagnostiikkatekniikoista kuten radiologia ja tietokonetomografia on johtanut lääketieteellisten kuvien suureen kasvuun sairaaloissa. CBIR-sovelluksilla voidaan helpottaa diagnoosin tekemistä löytämällä aikaisempia samankaltaisia tapauksia.
Museot ja taidegalleriat toimivat visuaalisten objektien parissa. Kyky tunnistaa esineissä esiintyvä visuaalinen samankaltaisuus voi olla hyödyllistä tutkijalle, joka yrittää selvittää historiallisia jatkumoita ja vaikutteita. Taiteen ystävät voivat löytää helpommin teoksia omien mieltymyksiensä mukaan. >
Internetissä vapaasti käytettäviä sisältöpohjaisen kuvahaun järjestelmiä on esimerkiksi Retrievr, joka toimii Flickr-kuvatietokannan suosituimpien kuvien tietokannassa. Retrievr-sovellusta voi käyttää joko antamalla esimerkkikuva tai piirtämällä hahmotelma jonka pohjalta haku suoritetaan. Eremitaasin taidemuseon digitaalisesta tietokannasta voi käyttäjä hakea hahmotelman perusteella maalauksia.
1. taso: Matalantason kuvaominaisuudet
CBIR-järjestelmät tyypillisesti indeksoivat kuvia matalantason kuvaominaisuuksilla, kuten väri, tekstuuri ja muoto. Nämä ominaisuudet eivät kuvaile semanttista sisältöä, mutta niistä on helppo muodostaa matemaattisia kaavoja, joita CBIR-järjestelmät käyttävät ha’uissaan. Matalantason kuvaominaisuuksien tunnistaminen on tärkeä tehtävä sisältöpohjaisessa kuvatiedonhaussa.
Väri
Väri on yksi yleisimmin käytetyistä matalantason kuvaominaisuuksista. Väriin pohjautuvassa järjestelmässä kuva analysoidaan ja siitä tuotetaan värihistogrammi (color histogram), joka osoittaa jokaisen värin osuuden kuvassa. Hakua tehdessä käyttäjä joko määrittelee mitä värejä hän haluaa etsiä tai antaa esimerkkikuvan josta muodostetaan värihistogrammi. Järjestelmä palauttaa ne kuvat joiden värihistogrammit täsmäävät parhaiten. Toinen tapa jolla väriä käytetään CBIR-järjestelmissä perustuu värien asetteluun (color layout). Tässä järjestelmä katsoo kuvat samankaltaisiksi, jos väri esiintyy vertailtavissa kuvissa suurin piirtein samalla kohdalla.
Tekstuuri
Tekstuuri on myös tärkeä matalantason kuvaominaisuus jolla viitataan objektin pinnan ominaisuuksiin ja sen suhteesta ympäristöön. Tekstuuri on erityisen tärkeä ominaisuus kun pyritään erottamaan kuvista samanvärisiä alueita, kuten taivas ja meri. Tekstuurin käyttö CBIR-järjestelmissä perustuu kuvan valittujen pikseleiden kirkkauden vertailuun, josta järjestelmä laskee arvoja kuten kontrasti, karkeus ja säännöllisyys. Tekstuuriin perustuva haku tapahtuu samaan tapaan kuin väriin perustuva haku. Käyttäjä antaa joko mallikuvan tai hahmottelee tekstuurin itse.
Muoto
Objektien tunnistaminen yksinomaan muodon perusteella on ihmiselle helppoa ja se tarjoaakin merkittävää informaatiota sisältöpohjaisessa kuvahaussa. Muotoa käytetään CBIR-järjestelmässä siten, että kaikki kuvan objektit tunnistetaan ja niiden muotoa kuvaavat piirteet huomiodaan. Muotoa kuvaavia piirteitä on kahta tyyppiä: globaaleja, kuten muotosuhde ja kehämäisyys tai lokaaleja, kuten perättäiset reunasegmentit.
2. taso: Semanttinen taso
Toisen tason järjestelmät toimivat myös semanttisella, käsitteiden, tasolla. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että järjestelmä kykenee tunnistamaan kuvasta tiettyjä kohteita. Kuvista pystytään nykyisillä sovelluksilla poimimaan esimerkiksi ihmisiä, hevosia ja puita. Lisäksi on mahdollista tunnistaa tiettyjä ympäristöjä, kuten rantamaisema
3. taso: Abstrakti taso
Kolmatta tasoa ei juurikaan ole vielä saavutettu. Kolmannen tason sovellukset kykenevät tunnistamaan abstrakteja seikkoja. Tällaisia hakuja olisi esimerkiksi ”etsi kuva asuinalueesta” Yksiä harvoja tutkimuksia tältä tasolta ovat tutkimukset värien alueelta, kuten yritys tunnistaa automaattisesti, sopivatko jotkut tietyt värit yhteen.
Semanttinen kuilu
Semanttinen kuilu muodostuu siitä, että ”kuvasta saatava tieto ja tiedon tulkinta eivät kohtaa”. Sisältöpohjaisessa kuvatiedonhaussa tämä on ongelma, koska ihmiset ja tietokoneet tulkitsevat kuvia hyvin eri tavoin. Tietokone käsittelee kuvan matalan tason ominaisuuksia, kuten värejä jopa monin verroin tarkemmin kuin ihminen. Mutta jo värien muodostamien muotojen tulkinta on koneelle haastavampaa. Ihmisten havainnointiin taas kuuluu käsitteellistäminen. Ihminen ei näe kuvia värialuejoukkoina, vaan käsitteellistää kuvissa näkemänsä värialueet esineiksi, ihmisiksi, eläimiksi, maisemiksi, muodoiksi yms.. Semanttista kuilua ihmisen ja koneen välillä pahentaa myös se, että vaikka tietokone pystyisi tunnistamaan kaikki yksittäiset objektit kuvasta, voi kuvasta silti jäädä koneelta tasoja tavoittamatta.
Semanttista kuilua on pyritty kaventamaan kahdesta suunnasta. Matalammalta tasolta korkeammalla päin ongelmaa on pyritty ratkaisemaan käyttämällä erilaisia (automaattisia) annotointikeinoja. Ylhäältä alaspäin lähestyttäessä on pyritty rakentamaan ontologisia malleja, jotka ottavat käsitteiden väliset suhteet huomioon. Sisältöpohjaisessa kuvatiedonhaussa ontologisista malleista on tosin apua vasta kun kuva-analyysivälineet oppivat tunnistamaan kuvasta objekteja.
Sensorinen kuilu
”Sensorinen kuilu syntyy, kun tosimaailman objekti kuvataan johonkin toiseen ympäristöön, esimerkiksi valokuvaamalla. Valokuvatessa siirretään kolmiulotteisen maailman tilanne kaksiulotteiseksi, ja tässä siirtoprosessissa katoaa informaatiota. Tämän takia kuvasta ei pystytä välttämättä yhtä helposti kuin todellisessa tilanteessa sanomaan mitä se esittää.”
Sisältöpohjaisen videotiedonhaun tutkimus ja sovellukset
Sisältöpohjaisen videotiedonhaun tutkimuksen saralla videon sisältöä on lähestytty eri tasoilla: raaka data, matalan tason visuaaliset sisällöt, sekä semanttinen sisältö. Raakaan videodataan voidaan lukea sisältyvän perus videoyksiköt yhdessä tavallisten video-ominaisuuksien, kuten formaatin ja kuvataajuuden kanssa. Alhaisen tason visuaaliselle sisällölle on tunnusomaista visuaaliset piirteet, kuten väri, muodot, tekstuurit yms. Semanttiseen sisältöön lasketaan korkean tason käsitteet kuten kohteet ja tapahtumat.
Laajoja tutkimuksia sisältöpohjaisessa videotiedonhaussa on kohdistettu juuri perustuen videon matalan tason visuaalisiin sisältöihin. Nämä lähestymiset ovat sisältäneet samantapaisia piirteitä kuin sisältöpohjainen kuvatiedonhaku, keskittyen samankaltaisuuden vertailuihin värijakaumissa, tekstuurissa ja muodoissa. Varhaisimmat videotiedonhakusovellukset muodostuivat jo olemassa olevista sisältöpohjaisista kuvatiedonhaun sovelluksista, ja niihin lisättiin vain toiminnallisuutta, joka mahdollisti videon segmentoinnin ja avain-freimien poiminnan. Tällaisia alhaisen tason visuaaliseen sisältöön perustuvia sovelluksia ei kuitenkaan ole koettu tarpeeksi tyydyttäviksi ratkaisemaan videotiedonhaun semanttisen tason haun ongelmia, koska video on media, joka koostuu kuvasarjoista jotka edetessään rakentavat oman semantiikan, eivätkä videodatasta löytyvät yksittäiset kuvat ehkä pysty edustamaan tätä kuvasarjasta syntynyttä semantiikkaa. Myös avain-freimien valitseminen videodatasta on haastava ongelma.
Monitasoinen videotiedonhaku
Viimeaikaiset sisältöpohjaisen videotiedonhaun tutkimukset ovat keskittyneet monitasoisiin tiedonhaun menetelmiin. Päälähestymistavat monitasoisessa videotiedonhaussa ovat videon systematisoiminen, sekä videon tiivistäminen.
Videon systematisointi
Videon systematisointi on prosessi, jolla yritetään taata nopea ja joustava keino videoiden selailuun ja videoista hakemiseen. Systematisoinnissa yhdistetään ja asemoidaan videon eri osat, ja jotta tehokas selailu ja haku onnistuisivat, on videodata representoitava monitasoisesti. Tyypillisesti järjestäminen toteutetaan hierarkkisella kaavalla, joka muodostuu neljästä tasosta: videoesitys, episodi, otto, kuvavirta. Tämän jaon kautta on mahdollista toteuttaa selailu ja haku. Systematisointi on prosessi, joka kulkee alhaalta ylös. Se alkaa alimmalta tasolta, kuvavirran tasolta, joka koostuu tietyn ajan mittaisesta kuvasarjasta. Alin taso vastaa siis alkuperäistä videodataa. Seuraava taso muodostuu otoista, eli tietystä määrästä kuvia, jotka on ajallisesti yhdistetty ja avaruudellisesti lähekkäin. Otot sisältävät jatkuvaa liikettä, ja useat otot yhdistyvät muodostaen episoditason. Episodi on semanttinen yksikkö, jolla kuvataan tekemistä tai tarinaa. Viimeinen taso eli videoesitys (esim. elokuva) rakentuu tietystä määrästä episodeja, joiden kautta rakentuu merkitsevä tarina. Videon systematisoinnissa haku voidaan kohdistaa joko ottojen, tai episodien tasolle käyttämällä erilaisia hakumenetelmiä, kuten kameran liikkeeseen perustuvaa tai kohteen liikevektoriin perustuvaa menetelmää.
Videon tiivistäminen
Videon tiivistäminen on systeemi, joka pyrkii tarjoamaan abstraktion ja kaappaamaan olennaisen aihepiirin monimutkaisesta videodatasta. Lukuisia tekniikoita, joita käytetään videon systematisointisovelluksissa (esim. ottojen havaitseminen, ottojen ryhmittäminen), voidaan hyödyntää myös videon tiivistämissovelluksissa. Näiden lisäksi kohteeseen perustuvaa lähestymistapaa voidaan hyödyntää tiivistämisessä.
Erottaakseen yksittäiset alueet videokuvassa, systeemi asemoi aluksi avaruudellis-ajalliset osat kuvasta. Tämän jälkeen analyysiin lisätään matalan tason tunnistavat toiminnot näistä alueista. Koska matalan tason tunnistusta ei tehdä suoraan yksittäisistä kuvista, semanttinen informaatio voidaan esittää selvästi näiden kohteiden piirteiden kautta. Tällaista videon tiivistämistekniikkaa on esim. hyödynnetty sovelluksissa, joiden avulla voidaan videoesityksestä etsiä ja tunnistaa tiettyjä siinä esiintyviä avainhahmoja.
Viitteet
<references group="CIBR"/> <references group="Kaakinen Antti"/>
Fuji
Fuji voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Katso myös
Fuji liittyy myös seuraaviin:
Desarguesin lause
thumb
Desarguesin lause on projektiivisen geometrian lause, joka käsittelee kahden kolmion suhdetta toisiinsa. Kolmioiden vastinpisteitä yhdistävät suorat kohtaavat toisensa samassa pisteessä, jos ja vain jos niiden sivujen jatkeet kohtaavat toisensa samalla suoralla.
Oletetaan, että kolmiot PQR ja P'Q'R' sijaitsevat siten, että suorat PP', QQ' ja RR' leikkaavat samassa pisteessä O ja että suorat PR ja P'R' leikkaavat pisteessä E, suorat PQ ja P'Q' pisteessä F ja suorat QR ja Q'R' leikkaavat pisteessä D. Tällöin E, F ja D ovat samalla suoralla.
Todistus: Sovelletaan Menelaoksen lausetta ensiksi kolmioon OQR ja suoraan DR'Q', sitten kolmioon ORP ja suoraan EP'R' ja lopuksi kolmioon OPQ ja suoraan FQ'P'. Tällöin kukin lausekkeista QD/RD RR'/OR' OQ'/QQ', RE/PE PP'/OP' OR'/RR' ja PF/QF QQ'/OQ' OP'/PP' on arvoltaan 1 samoin kuin näiden tulo, joka on QD/RD RE/PE PF/QF. Tämä on Menelaoksen lause sovellettuna kolmioon PQR, joten D, E ja F ovat samalla suoralla.
Ic
Ic tarkoittaa seuraavia:
NoHo Partners
NoHo Partners Oyj (vuoteen 2018 Restamax Oyj) on suomalainen ravintola-alan pörssiyhtiö. NoHo Partnersin omistukseen kuuluu noin 250 ruokaravintolaa, yökerhoa sekä seurustelu- ja viihderavintolaa Suomessa, Tanskassa ja Norjassa.
Historia
Restamax sai alkunsa Tampereella 1996 ravintola- ja pubiyrityksenä. Restamax listautui Helsingin pörssiin loppuvuonna 2013 Suomen ensimmäisenä ravintola-alan yhtiönä. Listautumisen yhteydessä järjestettiin listautumisanti, jonka järjestäneen Evli Pankin omat sijoitusrahastot merkitsivät valtaosan yleisölle tarjotuista osakkeista. Yhtiön liiketoiminta painottui tuolloin Suomen suurimpiin kaupunkeihin ja kauppa- ja kasvukeskuksiin. Restamaxia hallitsivat sen perustajat Timo Laine ja Mikko Aartio.
Henkilöstövuorausliiketoiminta tuli osaksi Restamax-konsernia elokuussa 2014 Smile Henkilöstöpalvelujen (silloinen Staff Invest -konserni) hankinnan myötä. Ravintolaliiketoiminta laajentui maaliskuussa 2018 Tanskaan, missä Restamax operoi pian noin muutamaa kymmentä ravintolaa ja pubia.
Restamax tiedotti huhtikuussa 2018 ostavansa Royal Ravintolat, joka omisti Suomessa muun muassa ravintolat Savoyn ja Eliten. Restamax kertoi panostavansa yrityskaupan jälkeen jatkossa kansainväliseen kasvuun. Royal Ravintoloiden toimitusjohtajasta Aku Vikströmistä tuli yhtiön toimitusjohtaja, kun taas Restamaxin toimitusjohtaja Juha Helminen nimitettiin vastaamaan yhtiön ulkomaan toiminnoista.
Restamax pyrki listaamaan Smile Henkilöstöpalvelut Helsingin pörssiin vuonna 2018, mutta lokakuussa listautumisannin pääjärjestäjäksi valittu Nordea päätti vetäytyä hankkeesta. Yhtiöt arvioivat, että annissa ei olisi voitu saavuttaa tarpeeksi merkintöjä listautumisen toteuttamiseksi. Vuonna 2017 Smilen liikevaihto oli noin 75 miljoonaa euroa.
Hankittuaan Royal Ravintolat aiemmin keväällä Restamax-konserni muutti nimensä marraskuussa 2018. Uusi nimi, NoHo Partners Oyj, muodostui sanoista Nordic Hospitality Partners.
Helmikuussa 2020 uutisoitiin NoHo Partnersin ostavan 70 prosentin enemmistön hampurilaisketjuketju Friends & Brgrsista. Yrityskauppa astuu voimaan 1. huhtikuuta. Maaliskuussa 2023 NoHo Partners osti Night People Groupilta Helsingissä toimivat yökerhot Kaivohuoneen, Apollo Live Clubin ja Maxinen.
Omistajat
NoHo Partnersin suurimmat osakkeenomistajat, tilanne 31. toukokuuta 2020.
Tholos
Tholos on eräistä historiallisista rakennelmista ja rakennuksista käytetty nimitys. Varhaiset tholokset olivat Lähi-idän taloja, joissa kupolikattoiseen osaan vei pitkulainen suorakaiteen muotoinen eteinen. Muinaiskreikkalaiset ja näiden edeltäjät minolaiset ja mykeneläiset rakensivat myöhemmin tholoksia Kreetalle, Kreikkaan ja Etelä-Espanjaan. Näissä kivillä tai maalla peitettyyn hautakupoliin vie suora käytävä. Klassisessa kreikkalaisessa arkkitehtuurissa tholos on tyypillisesti pyöreä temppeli tai muu rakennus.
Cuttingtonin yliopisto
Cuttingtonin yliopisto (aluksi Cuttington Collegiate and Divinity School, myöhemmin Cuttington University) on Liberiassa toimiva yksityinen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1889.
Tholos
Tholos-haudat
pienoiskuva|[[Pronssikausi|Pronssikautisen Mykeneläisen tholos-haudan poikkileikkaus.]] Kupolihauta on pyöreä, korkea, valeholvattu hautakammio, johon tavallisesti johtaa pitkä, avonainen, kivinen käytävä, dromos. Nykyään kuuluisimmat kupolihaudat sijaitsevat Kreikassa ja Etruriassa. Nimekkäin niistä lienee niin kutsuttu Atreuksen aarrekammio, joka sijaitsee Mykenen Leijonaportin lähellä.
Tholoksen edessä voi olla myös kivinen esihalli. Tholos-hauta perustunee alkujaan erääseen Lähi-idän pyöreään kupolikattoiseen talotyyppiin.
Cuttingtonin yliopisto
Vuonna 1909 Cuttingtonin korkeakoulu sai ensimmäiset kaksi professuuriaan ja vuonna 1922 se sai oikeuden myöntää korkeakoulututkintoja.
Tholos
Tholos-haudat
Kupolikattoisia, pyöreäpohjaisia majoja ja taloja rakennettiin Lähi-idässä hyvin varhain, ja niitä esiintyi varhaisella esikeraamisella ajalla laajalti. Mehiläispesää muistuttavia asuintaloja ilmestyi noin 7000 eaa. Choirokoitíaan Kyprokselle. Myöhemmin esikeraamisella ajalla yleistyi suorakaiteen muotoinen talotyyppi. Tholos saattaa olla näiden kahden tyypin yhdistelmä.
Cuttingtonin yliopisto
Vuonna 1929 oppilaitos jouduttiin sulkemaan sen taloudellisten vaikeuksien vuoksi, mutta vuonna 1949 se avattiin kuitenkin uudelleen Suakokoon. 1970-luvun alussa oppilaitoksen nimi muutettiin muotoon Cuttington University College. Vuonna 1973 yliopiston johtajaksi nimitettiin Emmanuel Johnson ja hän toimi siinä virassa vuoteen 1980 saakka. Tuohon aikaan Cuttingtonin yliopistossa oli kuusi tutkinnon tarjoavaa koulutusohjelmaa: koulutuksen, humanististen aineiden, sosiaalitieteiden, luonnontieteiden, terveydenhoidon ja teologian tutkimusohjelma sekä suunnitelmia perustaa lisää tutkimusohjelmia. Toukokuussa 1990 yliopisto suljettiin virallisesti Liberian sisällissodan takia.
Tholos
Tholos-haudat
Varhaisimmat tholokset tehtiin joskus 6. vuosituhannella Pohjois-Mesopotamian ja Syyrian seuduilla muun muassa Tell Arpatsjiyahin. Niitä rakensi Halafin kulttuuri, joka kesti noin 700 vuotta. Nämä lienevät olleen temppeleitä, asuintaloja tai hautoja. Syyriassa näkee nykyäänkin tholos-tyyppisiä mehiläispesää muistuttavia savirakennusten kattoja. Joidenkin mielestä tholos-rakennelmatyyppi liittyy puolipaimentolaisten elämäntapaan.
Cuttingtonin yliopisto
Cuttingtonin yliopiston asema yliopistona kirjattiin lakiin heinäkuussa 2005 ja nykyisin yliopisto toimii kolmessa paikassa Liberiassa; Cuttingtonin yliopiston perustutkinto-opiskelijoiden kampus sijaitsee Suakokossa, jatko-opiskelijoiden oppilaitos sijaitsee Monroviassa ja nuorten opiskelijoiden kampus sijaitsee Kakatassa.
Tholos
Tholos-haudat
Halafin jälkeen tholosten rakenteminen näyttää pysähtyneen, ja tholosten rakentamisessa oli katkos tai historian tiedoissamme aukko. Seuraavan kerran tholoksia tavataan esiminolaisessa Etelä-Kreetassa joskus välillä 4000–3000 eaa. . Näitä hautoja rakennettiin siellä yli tuhat vuotta, ja jotkut jäivät käyttöön myöhäispronssikaudelle asti.
Tholos-pyörötemppelit
Klassisessa kreikkalaisessa arkkitehtuurissa tholos tarkoittaa pyörötemppeliä tai muuta pyöreää rakennusta. Tunnetuimpia esimerkkejä tällaisista ovat Ateenan Tholos eli Prytaneion, Delfoin Athene Pronaian pyhäkköalueen Tholos, Epidauroksen Asklepieionin Tholos sekä Olympian Filippeion.
Marlene Schmotz
Marlene Schmotz (s. 6. maaliskuuta 1994) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Leitzachtalia.
Alppihiihdon maailmancupissa Schmotz kilpaili ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2013 keskeyttäen ensimmäisellä kierroksella. Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 hän saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan 23:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 14:nneksi Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017.
Kestävän kiertotalouden tutkimuskeskus
Kestävän kiertotalouden tutkimuskeskus eli CECE on Itä-Suomen yliopiston tutkimuskeskus. Se on yksi Kestävä resurssiyhteiskunta tutkimusyhteisön tutkimuskeskuksista. Keskus kokoaa yhteen monialaista kestävän kiertotalouden tutkimusta, jota tehdään Itä-Suomen yliopistossa Joensuun ja Kuopion kampuksilla ja yhteistyössä suomalaisten ja kansainvälisten tutkimusyksiköiden kanssa.
Kestävän kiertotalouden tutkimuskeskus on monitieteinen akateeminen tutkimus-, koulutus- ja kehittämisyksikkö, jonka johtoajatuksena on edistää kestävän kiertotalouden tutkimusta, kouluttaa kiertotalouden osaajia ja vauhdittaa kestävän kiertotalouden yhteiskunnallista muutosta Suomessa ja kansainvälisesti. Tutkimuskeskus tuottaa tietoa kiertotaloudesta taloudellisena, sosiaalisena ja kulttuurisena muutoksena. Keskuksen hankkeissa tutkitaan kiertotalouden ratkaisuja muoveille ja mikromuoveille, kriittisiin raaka-aineisiin ,yritysten, kaupunkien ja yhteiskunnan kestävyysmuutokseen ja sosiaaliseen yrittäjyyteen.
Michael Moore
thumb|Michael Moore vuonna 2011. Michael Moore (s. 23. huhtikuuta 1954 Flint, Michigan) on yhdysvaltalainen dokumentaristi ja kirjailija. Moore tunnetaan yhteiskuntakriitikkona, joka on arvostellut dokumenteissaan muun muassa Yhdysvaltain suurteollisuutta, asejärjestö NRA:ta ja presidentti George W. Bushin hallintoa. Moore voitti parhaan dokumentin Oscar-palkinnon elokuvallaan Bowling for Columbine ja Cannesin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen palmun elokuvastaan Fahrenheit 9/11.
Elämä ja ura
Moore on kotoisin Flintista Michiganista. Hänen isänsä oli autotehtaan liukuhihnatyöntekijä. Suku on irlantilainen ja Moore onkin katolilainen. Hän opiskeli viestintää Michiganin yliopistossa mutta jätti opinnot kesken. Hän kirjoitti jo opiskelijana opiskelijalehteen ja perusti 22-vuotiaana The Flint Voicen, joka laajeni osavaltionlaajuiseksi. Lehti kuitenkin lopetettiin 1986, kun Moore muutti Kaliforniaan. Hän työskenteli hiukan aikaa Mother Jones -lehdessä ennen kuin meni töihin Ralph Naderin palvelukseen.
Moore tuli Yhdysvalloissa tunnetuksi Roger ja minä -elokuvalla, joka kuvasi mitä Flintissa tapahtui, kun General Motors sulki tehtaansa ja avasi uuden Meksikossa, jossa palkat olivat pienemmät. Nimi Roger viittaa Roger B. Smithiin, entiseen General Motorsin toimitusjohtajaan ja johtokunnan puheenjohtajaan.
Maailman tietoisuuteen Moore nousi vuoden 2002 dokumentillaan Bowling for Columbine, joka kuvaa yhdysvaltalaista asekulttuuria. Dokumentin tekoon innoitti vuoden 1999 Columbinen verilöyly Columbinen lukiossa Coloradossa. Elokuva palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla sekä Ranskan Cesar-palkinnolla parhaana ulkomaisena elokuvana ja dokumenttielokuvan Oscar-palkinnolla.
Seuraava elokuva Fahrenheit 9/11 suomii kovalla kädellä presidentti George W. Bushin hallintoa. Elokuva jakoi yhdysvaltalaiset vahvasti puolesta ja vastaan. Elokuva julkaistiin taktisesti kesällä 2004, juuri ennen marraskuun presidentinvaaleja, joissa Moore tuki John Kerrya. Bushin voitettua vaalit Moore ilmoitti tekevänsä jatko-osan, sillä enemmistö Yhdysvaltain kansasta ei Mooren mukaan vieläkään tiedä totuutta. Moore viittasi tällä vaalitulokseen.
Slacker Uprising -dokumenttielokuva käsittelee vuoden 2004 vaaleja. Dokumenttia varten Moore kierteli ympäri Yhdysvaltoja koettaen vaikuttaa etenkin nuorten äänestyskäyttäytymiseen. Dokumentin tekeminen maksoi vain kaksi miljoonaa dollaria ja sitä jaettiin ilmaiseksi internetin kautta Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Erikoispiirteenä Moorella on että hänellä on aina päässään niin kutsuttu baseball-lippalakki, esimerkiksi omien elokuviensa kuvausjaksoissa ja siviilissä valokuvissa.
Poliittinen kanta
thumb|Michael Moore vuonna 2011.|300x300px Michael Moore on kertonut olevansa liberaali. Hän on arvostellut elokuvissaan suuryrityksiä, asekulttuuria, Irakin sotaa, presidentti George W. Bushia ja Yhdysvaltain terveydenhuoltojärjestelmää. Mooren mukaan kapitalismi on ”anti-Jeesus” ja ”laillistettua ahneutta”. Moore sanoo olevansa katolinen, joskin abortin ja homoliittojen suhteen eri kannalla kirkon kanssa.
Moore vastustaa presidentti Donald Trumpia ja tekemässään dokumenttielokuvassa Trumpia verrataan Adolf Hitleriin.
Alkuvuodesta 2019 Moore kannusti Yhdysvaltojen kansalaisia boikotoimaan Starbucks-kahvilaketjua, kunnes Howard Schultz luopuu aikeestaan osallistua Yhdysvaltojen vuoden 2020 presidentinvaaleihin.
Kritiikkiä
Irakin sotaa kannattanut journalisti Christopher Hitchens katsoi Mooren elokuvan Fahrenheit 9/11 olevan äärimmäisen "epärehellinen ja demagoginen".
Johtavan Moore-kriitikon Dave Kopelin mielestä elokuvassa Fahrenheit 9/11 on 59 valhetta. Hänen mielestään esimerkiksi ensimmäisessa elokuvan kolmesta jaksossa useimmissa kohtauksissa on valheita. Kopel vastusti Bushin hallintoa ja totesi keskimmäisen, Patriot Actia vastustavan jakson perustuvan pääosin totuuteen.
Konservatiivikirjailija Peter Schweizer arvostelee Moorea siitä, että tämä sanoo vastustavansa veronkevennyksiä yrityksille ja kuitenkin ylistää "kaikkein parhaaksi kannustinjärjestelmäksi" Michiganin elokuvayritysten valtavia verotukia, joista hän itse hyötyy ja joiden perässä hän muutti, puhuu niiden aikaansaamasta kasvusta ja sanoo niiden "tarkoittavan töitä ja rahaa". Moore myös neuvoo työläisiä, että Hollywoodin korporaatioiden tullen näiden ei pidä nostaa taksojaan, jotteivät yritykset lähde pois.
Bowling for Columbine -elokuvassa mukana ollut, Columbinesta selvinnyt Mark Taylor kertoi Westword-lehden haastattelussa vuonna 2007, että Moore käytti häntä ajaakseen omaa asiaansa. Taylorin mukaan Moore lupasi auttaa häntä saamaan asiansa julki, mikäli hän esiintyy elokuvassa, mutta todellisuudessa Moore vain käytti Tayloria kertomaan hänen omaa sanomaansa.
Baltasar Álvarez Restrepo
Baltasar Álvarez Restrepo (29. kesäkuuta 1901 – 26. maaliskuuta 1988) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1931 ja nimitettiin Manizalesin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Amyzonin titulaaripiispaksi 7. toukokuuta 1949. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta.
Michael Moore
Musiikkivideot
Mooren ohjaamia musiikkivideoita:
Perniön puku
pienoiskuva|Perniön puku. Perniön puku on muinaispuku, joka on vuonna 1925 tehty rekonstruktio Perniön Yliskylän kalmistosta löytyneestä puvusta. Puku on ollut käytössä ristiretkiaikana 1100-luvulla.
Hüseyin Avni Aker Stadyumu
Hüseyin Avni Aker Stadyumu on jalkapallostadion, joka sijaitsee Turkissa Trabzonin kaupungissa. Stadion on avattu vuonna 1951 ja sen yleisökapasiteetti on 24 169. Se toimii paikallisen jalkapalloseura Trabzonsporin kotikenttänä.
Valo yössä
Valo yössä on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen toiseen maailmansotaan pohjautuva draamaelokuva. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut David Seltzer, ja sen pääosia näyttelevät Michael Douglas ja Melanie Griffith, Liam Neeson, Joely Richardson ja John Gielgud. Vaikka elokuva perustuu Susan Isaacsin samannimiseen romaaniin, elokuvan juoni on huomattavasti erilainen. Elokuva voitti Razzie-palkinnon kategorioissa huonoin elokuva, huonoin ohjaus (David Seltzer) ja huonoin naispääosa (Melanie Griffith).
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo tyylikkään toteutuksen ja charmikkaan pääparin tekevän yllätyksettömästä tarinasta parhaimmillaan jännittävän. Valo yössä saa häneltä kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Näyttelijät
Lähde:
Kempeleen-Salon osuusmeijeri
Kempeleen-Salon osuusmeijeri oli Kempeleen kunnassa vuosina 1912–1922 toiminnassa ollut meijeri. Meijerirakennus rakennettiin Kempeleeseen Pohjanmaan radan varteen Kempeleen rautatieasemaa vastapäätä, joka nykyiseltään sijaitsee Ristisuon asuinalueella. Meijerin historiaan viittaa Ristisuon alueella oleva tien nimi Rasvatie, jonka alkupäässä meijerirakennus sijaitsee.
Meijerin toiminnan loputtua rakennus myöhemmin toimi muun muassa Oulun Margariinitehtaan tuotantotiloina sekä Kempeleen kunnantoimistona vuosina 1933–1937. Rakennuksessa asui 1940- ja 1950-luvuilla tunnettu taidemaalari Daniel Pesu. Nykyvuosina rakennus on ollut harrastekäytössä.
Historia
Kempeleessä voin valmistaminen aloitettiin jo 1500-luvulla. Sen aikainen kaikki voi myytiin Oulun kaupungille, joka lastasi ne pääasiassa Tukholmaan meneviin laivoihin.
Voin tärkeyttä kauppatavarana kuvaa hyvin sekin, että kempeleläiset maksoivat ensimmäisen kirkonkellonsa voilla. Voita valmistettiin 1800-luvulle saakka yksinomaan pystyllä mäntäkirnulla, mutta vähitellen otettiin käyttöön myös pyöritettäviä kirnuja, joiden avulla saatiin vähemmällä työllä runsaammin voita. Myöhemmin 1800-luvun lopulla perustettiin useita pieniä meijereitä Kempeleeseen, ja lähipitäjään Liminkaan.
Kempeleen-Salon osuusmeijerin perustaminen
Maaliskuussa 1912 maalaisseuran piirissä aloitettiin keskustella uuden meijeriyhtiön perustamisesta. Tällöin esitettiin myös toivomus, että oulunsalolaiset yhtyisivät hankkeeseen. Seuraavassa kokouksessa päätettiin lopullisesti perustaa uusi meijeri. Perustettavaan meijeriin päätettiin asettaa 800 osuutta.
Meijerissä oli 70–75 osakasta, jotka eivät kuitenkaan pystyneet pitämään sen toimintaa kannattavana. Tuotanto oli 35 000–40 000 kiloa voita vuodessa, joka oli huomattavasti vaatimattomampi määrä kuin edeltävässä meijeriyhtiössä. Meijeri myi voitaan Englantiin ja Ouluun. Elintarvikepulan kiristyessä keväällä 1917 määräsi senaatti lähetettäväksi osan meijeriin tulevasta maidosta Ouluun helpottamaan kaupungin elintarvikepulaa. Suurin osa voista vietiin nyt Ouluun. Määräys peruutettiin vasta joulukuun alussa, ja toiminta pääsi pitkän tauon jälkeen elpymään. Kuitenkin tämän jälkeen meijerituotanto pysyi alhaisena, ja kannatus heikkona.
Vuosien 1917 ja 1918 vaikea tilanne asetti omat rajoituksensa pienen ja taloudellisesti heikon yrityksen toiminnalle. Meijeri kaatui kokonaan taloudellisiin vaikeuksiin vuonna 1922.
Balsami
Balsami tai palsami on lääkeainein höystettyä voidetta, jota hierotaan iholle parantamistarkoituksessa. Balsameilla rentoutetaan lihaksia, lievitetään kipuja ja jäykkyyttä. Balsamiin sisältyy yleensä nopeasti haihtuvaa liuotinta kuten alkoholia tai asetonia, ja ärsytystä lievittäviä aromaattisia kemikaaleja kuten bentoiinia, resiiniä tai kapsaisiinia.
Eräitä balsameita on käytetty myös palsamointiin.
Perinteinen kiinalainen lääketiede käyttää paljon balsameita, kuuluisimpana tiikeribalsami ja käärmebalsami eli kärmesalva.
Mustakuusama
Mustakuusama (Lonicera nigra) on kuusamalaji, jota käytetään koristepensaana. Se kasvaa 0,5–1,5 metriä korkeaksi. Oksat ovat vaaleanruskeat, kaljut tai hienokarvaiset. Lehdet kasvavat vastakkain, ne ovat 3–7 senttimetrin mittaisia, ehyitä, muodoltaan suikeita–leveän soikeita. Lehtilavat ovat päältä kiiltävänvihreitä ja suonia pitkin karvaisia, alta vaaleanvihreitä. Kukat kasvavat kaksittain lehtihankaisissa kukkaperissä, joiden pituus on 3–4 kertaa kukkien pituuden verran. Kukat ovat valkoisia tai vaaleanpunaisia, teriön tyvipuolen torvi on puolet teriön pituudesta, kärkipuolella on kaksi selvää huulta. Hedelmänä on parittainen marja, kaksi marjaa ovat tyvestä yhteenkasvaneet, ne ovat kypsänä sinimustia.
Mustakuusama esiintyy alkuperäisenä Keski-Euroopan vuoristoissa.
Mons Bradley
thumb|Mons Bradley sijaitsee kuvassa vasemmalla puolella. Mons Bradley on 4,2 km korkea vuori Kuussa. Se kuuluu Montes Apenninus -vuoristoon. Vuori on nimetty englantilaisen tähtitieteilijä James Bradleyn mukaan.
Ceylon (täsmennyssivu)
Ceylon tarkoittaa seuraavia:
Giovanni Ribisi
Antonino Giovanni Ribisi (s. 17. joulukuuta 1974 Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja.
Ribisi aloitti näyttelijänuransa televisiossa. Hän teki vierailuja useisiin televisiosarjoihin muun muassa Salaisiin kansioihin, Pulmuset-sarjaan ja Frendeihin, missä Ribisi esitti Phoeben veljeä Frankia. Elokuvarooleja Ribisi sai 1990-luvun puolivälistä lähtien.
Giovanni Ribisillä on yksi lapsi ensimmäisestä avioliitostaan näyttelijä Mariah O'Brienin kanssa. Ribisi on skientologi.
Yksityiselämä
Ribisillä on kaksossisar Marissa Ribisi, joka myös on näyttelijä. Marissa Ribisi oli naimisissa popmuusikko Beckin kanssa.
Suomen alle 17-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Suomen alle 17-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Suomea jääkiekossa alle 17-vuotiaiden kansainvälisissä otteluissa. Suomi on saavuttanut ikäluokan merkittävimmässä kansainvälisessä turnaksessa, World U-17 Hockey Challengessä, yhteensä neljä mitalia, joista kolme 1990-luvulla. Joukkueesta käytetään lempinimeä Pikkuleijonat, kuten myös Suomen alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueesta.
Möysän Musaklubi
Möysän Musaklubi, tuttavallisemmin Mössö, on Lahden Hämeenkadulla sijaitseva musiikkiklubi.
Juovakukrikäärme
Juovakukrikäärme (Oligodon octolineatus) on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Sillä on selässään punertava tai oranssi raita, ja sivuilla useita ruskeita tai vihertäviä raitoja mustalla taustalla. Käärme kasvaa enintään 68-senttiseksi. Se on saanut nimensä gurkha-sotilaiden käyttämän kukri-veitsen mukaan, sillä sen takahampaat muistuttavat veistä muodoltaan. Juovakukrikäärme on kuitenkin myrkytön ja melko harmiton, vaikka se voikin purra häirittynä. Käärme on levinnyt laajalle alueelle Sundamaassa, jossa sitä esiintyy merenpinnan tasolta 1 000 metriä korkeille ylängöille. Sen elinympäristöä ovat metsät ja viljelysmaat, ja joskus myös puistot ja puutarhat. Se vaikuttaa olevan sekä päivä- että yöeläin.
Juovakukrikäärmettä tavataan Bruneista, Malesiasta (Länsi-Malesia ja Itä-Malesia), Singaporesta sekä Indonesiasta (Nias, Sumatra, Riaun saaristo, Bangka, Belitung, Borneo ja Jaava). Lisäksi Sulawesiltä ja Filippiineiltä (Sibutu) on tehty vahvistamattomia havaintoja.
Möysän Musaklubi
Historia
Möysän musaklubia pyörittänyt ja huoltoasemakiinteistön omistanut yhtiö Lahti Bensiini meni syksyllä 2016 konkurssiin yli 156 000 euron verosaatavista, ja klubin toiminta uhkasi loppua. Vuoden 2017 kesäkuusta alkaen Möysän Musaklubi on toiminut Lahden keskustassa, osoitteessa Hämeenkatu 16. Siellä käytössä ovat 750 ihmistä vetävä sali sekä 120 ja 70 hengen baaritilat.
pienoiskuva|Möysän Musaklubin sisäänkäynti. pienoiskuva|Keikkakuva Möysän Musaklubilta.
Aukusti-kulttuuripalkinto
Vuonna 2014 Etelä-Suomen Sanomat palkitsi Möysän Musaklubin Aukusti-palkinnolla vuoden päijäthämäläisenä kulttuuritekona. Mössö voitti sekä tuomariston palkinnon, että yleisöäänestyksen. Aukusti kiertopalkinnon identtinen kopio on esillä Möysän Musaklubilla. pienoiskuva|Aukusti kiertopalkinnon kopio.
XXL Mössö
XXL Mössö on marraskuussa järjestettävä sisäfestivaali jonka yleisömäärä on noin 4 000 katsojaa. Festivaali on järjestetty Lahden Messuhallissa vuosina 2016, 2018 ja 2019.
Michael Chang (ohjaaja)
Michael Chang on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka tuli tunnetuksi ohjattuaan yli 20 jaksoa Teen Titans -animaatiosarjassa. Hän aloitti uransa vuonna 2000 animaatiosarjassa Roughnecks: The Starship Troopers Chronicles.
Milan Turkovic
Milan Turkovic (s. 1939 Zagreb) on kroatialaissyntyinen fagotisti. Hän varttui ja sai koulutuksensa Wienissä. Hän liittyi varhain urallaan Wienin sinfoniaorkesteriin ensifagotistina. Vuonna 1967 hän aloitti soittamisen Concentus Musicus -kokoonpanossa, jonka yli 200 levytyksen joukkoon kuuluu Bachin kantaattien sarja. Varhain urallaan Turkovic oli myös mukana perustamassa Ensemble Wien-Berlin -puhallinkvintettiä. Hän toimi fagotinsoiton professorina Salzburgin Mozarteumissa vuosina 1984–1992. Tämän jälkeen hän pääsi opettamaan Wienin konservatorioon, jossa hän työskenteli vuoteen 2003.
Solistina ja kamarimuusikkona Turkovic on julkaissut yli 40 levytystä. Hänen ohjelmistonsa on laaja ja ulottuu barokista nykysäveltäjiin. Hän on 1990-luvulta lähtien myös säännöllisesti johtanut kamariorkestereita ja puhallinyhtyeitä. Hän on kirjoittanut tai ollut mukana kirjoittamassa kolmea musiikkikirjaa. Turkovicin ensimmäinen kirja, Was Musiker Tagsueber tun: senza sordino julkaistiin Wienissä vuonna 1998.
Ulvi Cemal Erkin
thumb|right|Ulvi Cemal Erkin
Ulvi Cemal Erkin (14. maaliskuuta 1906 Istanbul – 15. syyskuuta 1972 Ankara) oli turkkilainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän kuului Turkin viisikoksi kutsuttuun säveltäjäryhmään. Ryhmään kuuluneet olivat ensimmäisiä ammattimaisia säveltäjiä, jotka pyrkivät uudistamaan turkkilaista musiikkielämää länsimaisten mallien pohjalta.
Erkin sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa äidiltään. Hän valmistui 19-vuotiaana Galatasarayn lyseosta ja lähti Pariisiin. Hän suoritti siellä opintoja sekä Pariisin konservatoriossa että École Normale de Musique de Parisissa. Opettajia olivat Isidor Philipp, Camille Decreus, Jean Gallon, Noël Gallon ja Nadia Boulanger. Instrumenttinaan Erkin opiskeli pianoa. Hän palasi diplomin saatuaan Turkkiin vuonna 1930 ja pääsi harmonian- sekä pianonsoitonopettajaksi Ankaran musiikkiopettajakouluun. Uudelleenorganisoinnin jälkeen tästä oppilaitoksesta tuli vuonna 1936 Ankaran valtionkonservatorio, jossa Erkin jatkoi pianonsoiton opettamista. Vuosina 1949–1951 Erkin työskenteli valtionkonservatorion rehtorina. Hän oli vuodesta 1932 naimisissa pianisti Ferhunde Remzin kanssa; puolisosta tuli Erkinin teosten säännöllinen esittäjä.
Vuonna 1943 Erkin osallistui Tasavaltalaisen kansanpuolueen järjestämään sävellyskilpailuun pianokonsertolla ja teoksella Köçekçe. Pianokonsertto palkittiin kilpailussa. Orkesterille laadittu tanssirapsodia Köçekçe nousi yhdeksi Erkinin tunnetuimmista teoksista. Pianokonserton esityksessä solistina toimi säveltäjän vaimo. Erkinin tuotantoon kuuluu myös esimerkiksi viulukonsertto. Kapellimestarina Erkin johti myös ulkomaisten orkesterien konsertteja. Hän sai kunnianosoitukset Ranskan ja Italian valtioilta sekä vuonna 1971 Turkin valtiontaiteilijan arvon. Erkin kuoli sydäninfarktiin vuonna 1972. Hänen muistokseen painettiin postimerkki vuonna 1985.
Ruotsin europarlamenttivaalit 2014
Vuoden 2014 europarlamenttivaalit järjestettiin Ruotsissa 25. toukokuuta 2014. Edustajien määrä (20) pysyi samana kuin edellisellä parlamenttikaudella.
Tulokset
Ruotsin europarlamenttivaalien 2014 tulokset ! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolue ! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;"| Europuolue ! colspan="3"| Äänet ! colspan="2"| Paikat ! width="75"| Ääniä ! width="30"|% ! width="40"|+/– ! width="30"| Paikat ! width="30"|+/– Lähde: Valmyndigheten
Pikkurumpu
thumb|Pikkurumpu ja rumpukapulat.
thumb|Pikkurummun soittajia. Storyville Stompers Brass Band, New Orleans Mardi Gras 1998. thumb|Pikkurumpu alhaalta päin nähtynä. Tässä Pearlin MCX-rummussa virvelimatto näkyy selvästi alemman rumpukalvon alla.
thumb|Yhdysvaltain laivaston [[Amerikan vallankumous|Amerikan vallankumouksen ajan musiikkia jäljittelevä sotilassoittokunta vuonna 2007. Vanhanmalliset soittimet olivat nykyistä paksumpia, kiristys tehtiin narujen avulla. ]] Pikkurumpu, sotilasrumpu, snare eli virvelirumpu on halkaisijaltaan noin 35–40 cm leveä ja 10–30 cm paksu rumpu. Sotilassoittokunnissa käytetään myös tätä paksumpia pikkurumpuja. Se on eräs yleisimmin soitetuista lyömäsoittimista, ja kuuluu niin rumpusettiin kuin sotilassoittokuntien, useiden muidenkin soittokuntien samoin kuin sinfoniaorkesterin vakiosoittimiin. Pikkurummulla on erityinen asema marssi- ja sotilasmusiikissa.
Pikkurummussa on rumpukalvo puusta, vanerista tai metallista valmistetun rumpukehikon ylä- ja alapinnalla. Alakalvoa vasten on kiristetty suolesta, nailonista, metallisäikeistä tai jousista koottu virvelimatto. Matto värähtelee yläkalvon rummutuksen aiheuttaman ilman liikkeen seurauksena, joka saa aikaan pikkurummulle ominaisen läpitunkevan, teräväsävyisen ja suhteellisen korkeaäänisen pärinän. Pikkurumpua soitetaan tavallisesti puisilla rumpukapuloilla. Myös vispilää käytetään monesti pikkurummun soittamiseen eri soittotyyleissä, tai säveltäjä saattaa ohjeistaa lyömäsoittajaa käyttämään teoksessaan sormiaan, huopakapulaa (mallettia) tai jotain epätavanomaista kapulaa.
Maton kireyttä voi säätää ja sen saa kokonaan pois käytöstä mattokoneistolla. Poiskytkeminen on tavallista silloin kun rummulla ei soiteta, koska rummun matto reagoi helposti orkesterin muiden soittimien aiheuttamaan ilman liikehdintään, ja rumpu saattaa päristä tahattomasti. On myös orkesteriteoksia, joissa pikkurummun virvelimatto tulee olla kytketty pois. Soittimen sointi on tällöin huomattavasti pehmeämpi. Rummun kalvojen kireyttä voi säätää erityisistä ruuveista. Yleensä pikkurummun kalvot ovat kaikista perinteisen rumpusetin rumpukalvoista kireimmällä.
Pikkurumpu tunnettiin jo antiikin Egyptissä ja se muodostaa osan useita nykyajan Lähi-idän tamburiineja. Aiemmin, vielä 1800-luvulle asti pikkurummut olivat huomattavasti paksumpia, tyypillisesti noin 50 cm korkeita. Niiden kalvot ja rumpukalikat olivat nykyistä paksumpaa tekoa. Rummusta lähtevä ääni oli nykysoittimia matalampi, vähemmän kirkas. Rumpujen rakenne muuttui merkittävästi 1800-luvulla. Rummut ohenivat ja niiden kehikko tehtiin usein messingistä ja rumpujen viritys muuttui narulla tai ruuveilla kiristettäväksi. Virvelimaton vapautusmekanismi kehitettiin vasta 1900-luvulla. Ennen 1900-lukua virvelin kuidut tehtiin yleensä suolesta. Ensimmäinen hyvin dokumentoitu pikkurummun käyttö orkesterimusiikissa oli, kun ranskalainen säveltäjä-viuluvirtuoosi Marin Marais käytti soitinta oopperansa Alcyone (1706) myrskykohtauksessa. Virvelirumpua käytettiin soolo-osassa Rossinin oopperassa La gazza ladra (1817). Soittimen nostivat sinfoniaorkesterin vakiokokoonpanoon Nikolai Rimski-Korsakov ja muut venäläiset säveltäjät 1800-luvun lopulla. Pikkurummun soittamalla ostinatolla on keskeinen asema muun muassa Maurice Ravelin kuuluisassa sävellyksessä Boléro (1928). Pikkurumpu soittaa rytmikuviota läpi koko teoksen (169 kertaa) paria viimeistä tahtia lukuun ottamatta. Toinen pikkurumpu liittyy mukaan tahdissa 289. Kokonaisen konserton pikkurummulle on säveltänyt ainakin Rolf Liebermann (1958: Geigy festival concerto for basle trommel and orchestra).
Malaijin kieli
Malaijin kieli (omakielinen nimi: Bahasa Melayu) on länsi-malaiji-polynesialaiseen kieliryhmään kuuluva austronesialainen kieli, jota puhutaan Malaijan niemimaan lähettyvillä Kaakkois-Aasiassa.
Mikäli indonesia lasketaan täysin omaksi kielekseen, malaijilla on hieman yli 19 miljoonaa puhujaa, mikä tekee siitä maailman 67. puhutuimman kielen.
Asema ja lainsäädäntö
Singaporessa malaiji on yksi neljästä virallisesta kielestä mutta ainoa kansallinen kieli, ja muun muassa Singaporen kansallislaulu Majulah Singapura on malaijia. Käytännössä lingua francana käytetään kuitenkin englantia ja siitä johdettua singlishia.
Itä-Timorissa malaiji on perustuslaillinen työkieli, muttei virallinen kieli.
Malaiji ja indonesia
Kirjakielessä on samasta syystä ollut pieniä eroja, mutta vuonna 1972 toteutetun oikeinkirjoitusreformin jälkeen erot malaijiin ovat kaventuneet.
Vokaalit
Lähde:
Konsonantit
Lähde:
Kirjakieli
pienoiskuva|Alankomaiden Itä-Intiassa julkaistun malaijinkielisen lehden kansi vuonna 1890. Malaijia kirjoitettiin aikaisemmin arabian aakkostolla eli malaijiksi jawi-kirjoituksella. Sekä Malesiassa että Indonesiassa on siirrytty lähes täysin latinalaiseen aakkostoon, mutta Bruneissa opetetaan edelleen jawia koulussa, ja epävirallisissa yhteyksissä jawia näkee edelleen erityisesti Malesian vanhoillisissa pohjoisosissa.
Suurin osa malaijinkielisestä kirjallisuudesta on peräisin 1400- ja 1500-luvuilta lähtien, kun islam saapui Kaakkois-Aasiaan. Tätä vanhempia kirjoituksia on säilynyt erittäin vähän. Nykymalaiji alkoi kehittyä 1920-luvulla ja korvasi islamin saapumisen jälkeen kehittyneen klassisen malaijin.
Kielioppi
Malaiji ei tunne olla-verbiä (kopulaa). Esimerkiksi lause: "Nama saya Pekka." kääntyy suoraan: "Nimi minä Pekka."
Substantiivien monikko ilmaistaan toistamalla sana. Esimerkiksi: lapsi - anak, lapset - anak anak.
Koska malaiji on saanut latinalaisen kieliasunsa melko hiljan, on sen lausunta foneettista eli sanat lausutaan kuten ne kirjoitetaan.
Lounais-Afrikka
Lounais-Afrikka oli nykyisen Namibian nimi, kun Etelä-Afrikka hallitsi sitä vuosina 1915–1990.
Alue oli ollut Saksan siirtomaa Saksan Lounais-Afrikka vuodesta 1884. Saksa joutui luopumaan kaikista siirtomaistaan ensimmäisen maailmansodan tappion jälkeen. Lounais-Afrikka luovutettiin sodan jälkeen brittien hallinnoimaan Etelä-Afrikan unioniin Kansainliiton mandaattialueena. Yhdistyneet kansakunnat lakkautti kaikki mandaattialueet vuonna 1966, mutta Etelä-Afrikka luopui Namibiasta vasta vuonna 1990. Etelä-Afrikalle jäi Walvis Bay ja Pingviinisaaret, jotka luovutettiin Namibialle vuonna 1994.
Bantustanit
Apartheidin aikana Etelä-Afrikan viranomaiset perustivat kymmenen bantustania Lounais-Afrikkaan. Nämä bantustanit korvattiin erillisillä etnisyyteen perustuvilla hallituksilla vuonna 1980. pienois|Kartta mustien reservaateista (bantustan) Lounais-Afrikassa 1978.
Stephanie Brunner
Stephanie Brunner (s. 20. helmikuuta 1994) on itävaltalainen alppihiihtäjä ja joukkuekilpailun olympiamitalisti, joka edustaa WSV Hippach -seuraa.
Vuoden 2012 nuorten MM-kilpailuissa Brunner saavutti kultaa pujottelussa ja 2015 hopeaa suurpujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli parisuurpujottelussa neljästoista.
Alppihiihdon maailmancupissa Brunner kilpaili ensimmäisen kerran Schladmingin pujottelussa maaliskuussa 2012 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2016 oltuaan Flachaun suurpujottelussa viides. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2018.
Karhujärvi (järvi Sallassa)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 900 hehtaaria eli 9 neliökilometriä. Se on 6,1 kilometriä pitkä ja 3,3 kilometriä leveä ja sillä on jähes koko järven kokoinen järvenselkä. Sen pohjoisrannalla työntyy länteen yli kaksi kilometriä pitkä Pitkäniemi, jonka takana sijaitsee yhtä pitkä Pitkälahti. Muita rannan piirteitä ovat pohjoisrannan Matti-äijän niemi, etelärannan Pikku Lehtoniemi ja länsirannasta puoli kilometriä ulos työntyvä nimetön niemi. Järvelle näkyviä mäkiä ovat etelärannassa järvenpinnasta yli 60 metriä korkeat Karhuvaara ja Leviäisenvaara sekä Pitkälahdella yli 70 metriä korkea Saltsinvaara.