cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuuropilvijono
Kuuropilvijonoihin vaarallisin ominaisuus on varsin voimakas laskuvirtaus. Jonoon voi joskus liittyä myös rakeita, äkkitulvia ja heikkoja tornadoita. Tulvimista tapahtuu, kun jonon liike pysähtyy, ja yksittäiset kuurot kulkevat jonon sisällä sen suuntaisesti, jolloin samassa paikassa voi sataa pitkään.
Kuuropilvijonot voivat kasvaa satojen kilometrien pituisiksi ja liikkua lähes 100 km/h.
thumb|right|220px|Kuuropilvihauhan kehitys yhdestä ukkospilvestä harvinaisella tavalla jota ei ole lainkaan kuvattu tässä artikkelissa.
Lähteet
Grain (météorologie)
Viktor Andro
Viktor Andro (Androsow) (3. maaliskuuta 1926 – 12. lokakuuta 1949 Jämijärvi) oli suomalainen lentäjä ja laskuvarjohyppääjä, joka kuoli syksyllä 1949 Jämijärvellä testatessaan kehittämäänsä lepakkopukua.
Andron vanhemmat olivat tulleet Suomeen Venäjältä ja hän joutui orpokotiin äitinsä sairastuttua. Lastenkodista päästyään hän kouluttautui puusepäksi ammattikoulussa, ja jatkosodan loppuvaiheissa hän palveli nostomiehenä toimien polttoaineauton kuljettajana lentokentällä. Andro sai lentäjän koulutuksen ilmavoimissa, mutta hän joutui erotetuksi rikottuaan lentomääräyksiä ja jouduttuaan onnettomuuteen. Andro toimi sitten muun muassa lentokonepuuseppänä Suomen Ilmailuliiton omistamalla Jämin Ilmailukoululla ja onnistui lopulta saamaan myös lentolupakirjansa takaisin.
Andron laskuvarjohyppääjän ura alkoi kesällä 1948 kun Ilmailuliitto tarvitsi ilmailunäytöksiinsä yleisöä vetäviä esityksiä. Andro teki ensimmäisen kahden laskuvarjon kaksoishyppynsä Vaasassa elokuun lopulla 1948 ja sen jälkeen hän teki useita tavallisia ja kaksoishyppyjä Lentosirkus Pilvien Huimapäiden lentonäytöksissä eri puolilla Suomea.
Viktor Andron muistomerkki sijaitsee Jämijärven lentokentän lähistöllä paikassa, johon hänen epäonnistunut hyppynsä päättyi. Sen on pystyttänyt 1981 Tampereen Laskuvarjokerho ry.
Harry Schauman
thumb|Harry Schauman Harry Schauman (22. marraskuuta 1879 Vaasa – 11. helmikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja lahjoittaja. Schauman peri vanhemmiltaan huomattavan omaisuuden. Hänen isänsä oli kauppaneuvos Axel Schauman (1855–1903) ja äitinsä Hanna Schauman (1859–1917 ). Hanna Schauman hoiti leskeksi jäätyään suvun konsernia Vaasassa ja perusti samassa yhteydessä Vaasan höyryleipomon. Harry Schauman hankki taloudellisen valvonnan sekä Vaasan höyryleipomoon että Vaasan höyrymyllyyn. Hän oli myös Vaasan suurin yksityinen kiinteistönomistaja.
Schauman pääsi ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1900. Hän teki opintomatkoja Skandinavian maihin, Sveitsiin, Ranskaan ja Italiaan. Schauman oli Belgian varakonsulina Vaasassa ja hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1922–1924. Schauman oli The Royal Life Saving Society in London-seuran varapresidentti ja Suomen ruotsalaisen urheiluliiton, Vaasan Uimaseuran ja Helsingin Uimaseuran kunniajäsen.
Schaumanin perustamia ovat Vasa IFK (1900) Vaasan uimaseura (1902) sekä Svensk-österbottniska samfundet, jolle hän testamenttasi suurimman osan omaisuuttaan.
Vuonna 1937 perustetun Harry Schaumans stiftelsen tehtävä on edistää ruotsinkielisellä Pohjanmaalla tiedettä, koulutusta ja ruotsinkielistä kulttuuria. Se omistaa merkittävän määrän kiinteistöjä Vaasassa. 1980-luvun lopulla säätiö sijoitti sanomalehtiin, ja vuonna 1998 se perusti HSS Media Ab -konsernin, johon kuuluvat Vasabladet, Österbottens Tidning ja Syd-Österbotten, aiemmin myös suomenkielinen Pietarsaaren Sanomat.
Protest the Hero
Protest The Hero (usein lyhennettynä Protest tai PTH) on kanadalainen Ontarion Whitbyssä perustettu progressiivista metallia soittava yhtye. Se perustettiin vuonna 1999 nimellä Happy Go Lucky, kun yhtyeen jäsenet olivat vasta 12-vuotiaita. Kokoonpano pysyi samana vuoteen 2013 asti, kunnes rumpali Moe Carlson jätti yhtyeen neljännen studioalbumin ollessa tuotannossa voidakseen keskittyä työhönsä koneistajana. Korvaavaksi jäseneksi tilalle tuli Mike Ieradi, Volition-albumilla rumpuja soitti Lamb of Godista tunnettu Chris Adler. Rumpali Mike Leradin erosi yhtyeestä vuonna 2022.
Yhtye on julkaissut tähän mennessä viisi täyspitkää albumia ja kuusi EP-levyä.
Peräjärvi (Jämsä, Rumakulma)
Peräjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Rumakulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Nicolas Hulot
Nicolas Hulot (s. 30. huhtikuuta 1955 Lille, Ranska ) on ranskalainen poliitikko, ympäristöaktivisti ja entinen toimittaja. Hän on ollut valtioministeri sekä ekologisen ja solidaarisen siirtymän ministeri Édouard Philippen ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa. Hän oli ympäristöministeri Emmanuel Macronin hallituksessa. Hän jätti Macronille eroilmoituksena 28. elokuuta 2018, syynnä tyytymättömyys hallituksen ympäristö- ja ilmastotoimiin. Hulot on ollut suosittu ministeri, ja hänen eroaan pidetään kolauksena Macronille.
Peräjärvi (Jämsä, Rumakulma)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 78,6 metriä mpy.
Esfir Šub
Esfir Iljinitšna Šub (, 16. maaliskuuta 1894 Suraž, Venäjä – 21. syyskuuta 1959 Moskova, Neuvostoliitto) oli juutalaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja leikkaaja. Häntä pidetään dokumentaarisen kokoomaelokuvan pioneerina.
Šubin ura elokuvan parissa alkoi leikkaajana vuonna 1922. Vallankumouksen jälkeisessä Neuvostoliitossa oli tarvetta muokata länsimaisia elokuvia ideologisesti sopiviksi. Šubin muokkaamiksi joutuivat muun muassa Chaplinin Carmen-parodia (1916) ja D. W. Griffithin Suvaitsemattomuus (1916). Tunnetuin muokkaus lienee kuitenkin Fritz Langin Dr. Mabusen (1922) uusversio. 1920-luvun alkupuolella Šub työskenteli myös Sergei Eisensteinin kanssa.
Länsimaisia elokuvia muokatessaan Šubista kehittyi kokoomaelokuvan taitaja, montaasin ja iskevien välitekstien hallitsija. Lähes kokonaan vuosina 1912-1917 kuvatusta arkistomateriaalista koottu Romanovien dynastian tuho (Padenie dinastii Romanovykh, 1927) on Šubin ensimmäinen ohjaustyö ja samalla tunnetuin. Elokuva kertoo nimensä mukaisesti tsaarin vallan romahduksesta Venäjällä, minkä päätepisteenä oli vuoden 1917 vallankumous. Vaikka oman aikansa viranomaiset eivät pitäneetkään kokoomaelokuvaa luovana työnä, Šubin kyvyt ymmärrettiin varsinkin elokuvapiireissä. Romanovien dynastian tuho sai jatkokseen kokoomaelokuvat Suuri tie (Veliki put, 1927) ja Rossija Nikolaja II i Lev Tolstoi (1928). Edellinen jatkoi Neuvostoliiton synnyn kuvaamista vuosien 1917-1927 aikana. Jälkimmäisestä piti puolestaan tulla Leo Tolstoin henkilökuva, mutta arkistomateriaalin puutteen vuoksi Šub joutui laatimaan elokuvasta laajemman ajankuvan.
1930-luvulla Šub joutui neuvostohallinnon epäsuosioon ja työtilaisuudet vähenivät olennaisesti. Hän ehti kuitenkin antaa oman panoksensa äänellä varustetun dokumenttielokuvan luomiseen. Lisäksi hänen työskentelyssään oli piirteitä totuuselokuvasta 30 vuotta ennen genren varsinaista syntymää. Vaikka ohjaustyöt jäivät vähiin, Šub jatkoi työskentelyä elokuvateollisuuden parissa, 1940-1950-luvuilla lähinnä leikkaajana.
Monselice
Monselice on kunta Pohjois-Italiassa Padovan maakunnassa Veneton alueella. Alueella on ollut asutusta pronssikaudelta saakka. Monselicen sijainti teki siitä aikanaan tärkeän sotilaallisen ja hallinnollisen keskuksen. Samasta syystä se on nykyään tärkeä kaupan ja teollisuuden keskus.
Liutprand
Liutprand uhkasi Roomaa vuonna 742, mutta paavi Sakarias tapasi kuninkaan Ternissä ja vetosi hänen katoliseen uskoonsa. Liutprand alistui jälleen paavin edessä ja luopui valtauksesta.
Liutprand täydensi Rotharin laatimaa langobardien lakikokoelmaa Edictum Rotharia. Hän lisäsi siihen 153 artiklaa sekä poisti guidrigildin, henkilövahingoista tai murhasta perityn sakon.
Tennis kesäolympialaisissa 1920
Tennis kesäolympialaisissa 1920 järjestettiin Antwerpenissä. Olympiamitaleista kilpailtiin viidessä eri lajissa: miesten ja naisten kaksin- ja nelinpeleissä sekä sekanelinpelissä. Kisoihin osallistui 75 kilpailijaa 14 eri maasta.
Luettelo äärimmäisen uhanalaisista matelijoista
Tämä on luettelo niistä matelijoista, jotka Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee äärimmäisen uhanalaisiksi. Näihin eläimiin kohdistuu äärimmäisen suuri välitön uhka kuolla sukupuuttoon luonnosta.
Krokotiilieläimet
pienoiskuva|250px|Orinoconkrokotiili pienoiskuva|250px|Gaviaali
Käärmeet
pienoiskuva|250px|Alsophis antillensis pienoiskuva|250px|Bothrops insularis pienoiskuva|250px|Crotalus catalinensis pienoiskuva|250px|Micrurus ruatanus pienoiskuva|250px|Montivipera wagneri pienoiskuva|250px|Tetracheilostoma carlae pienoiskuva|250px|Vipera darevskii
Liskot
pienoiskuva|250px|Acanthodactylus beershebensis pienoiskuva|250px|Brachylophus vitiensis pienoiskuva|250px|Brookesia desperata pienoiskuva|250px|Calumma tarzan pienoiskuva|250px|Cnemidophorus vanzoi pienoiskuva|250px|Ctenosaura bakeri pienoiskuva|250px|Anegadanleguaani pienoiskuva|250px|Cyrtodactylus jeyporensis pienoiskuva|250px|Dixonius kaweesaki pienoiskuva|250px|Emoia slevini pienoiskuva|250px|Isohierronsisilisko pienoiskuva|250px|Gongylomorphus bojerii pienoiskuva|250px|Iberolacerta martinezricai pienoiskuva|250px|Kyhmyiguaani pienoiskuva|250px|Lygodactylus williamsi pienoiskuva|250px|Madascincus arenicola pienoiskuva|250px|Marisora roatanae pienoiskuva|250px|Oligosoma burganae pienoiskuva|250px|Phrynocephalus horvathi pienoiskuva|250px|Plestiodon longirostris pienoiskuva|250px|Podarcis raffonei pienoiskuva|250px|Vesivaraani
Kilpikonnat
pienoiskuva|250px|Sädekilpikonna pienoiskuva|250px|Batagurkilpikonna pienoiskuva|250px|Chelonoidis donfaustoi pienoiskuva|250px|Karettikilpikonna pienoiskuva|250px|Muhlenberginpurokilpikonna pienoiskuva|250px|Meksikongofferikilpikonna pienoiskuva|250px|Bastardikilpikonna pienoiskuva|250px|Kalliokilpikonna pienoiskuva|250px|Tummapehmytkilpikonna pienoiskuva|250px|Suurpääkilpikonna pienoiskuva|250px|Madagaskarinhämähäkkikilpikonna pienoiskuva|250px|Egyptinkilpikonna
Absolution Tour
Absolution Tour on brittiläisen rockyhtyeen Musen live-DVD. Levy sisältää suurimman osan yhtyeen esiintymisestä Glastonburyn festivaalilla vuonna 2004. Se sisältää myös ennenjulkaisematonta materiaalia Earls Court Exhibition Centreltä ja Wembley Arenalta Lontoosta ja Wiltern Theaterilta Los Angelesista. Levyn kappaleet ovat suurimmaksi osaksi yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Absolutionilta, ja mukana on myös vanhempaa materiaalia. DVD sisältyi myös ilmaisena bonuslevynä Black Holes & Revelationsin rajoitettuun julkaisuerään Yhdysvalloissa. Levyä on kritisoitu siitä, ettei se keskity koko kiertueeseen, vaan ainoastaan yhteen esiintymiseen.
Piilotetut ekstrat (pääsiäismunat)
Päästäksesi piilotettuihin raitoihin mene Ekstrat-valikkoon ja valitse otsikko Fury. Paina ylös-näppäintä kerran. Nyt sana Back on korostettu. Sitten paina vasemmalle osoittavaa nuolta, jolloin "X" ekstroissa syttyy. Paina enter, ja piilotettu materiaali soi.
Senjūrō Hayashi
Senjūrō Hayashi (23. helmikuuta 1876 Kanazawa – 4. helmikuuta 1943 Tokio) oli japanilainen kenraali, joka toimi Japanin pääministerinä helmikuusta heinäkuuhun 1937.
Hayashin isä oli Kanazawan klaaniin kuulunut samurai. Hayashi valmistui Japanin keisarillisesta sotilasakatemiasta vuonna 1897 ja armeijan esikuntakoulusta vuonna 1903. Hän osallistui Venäjän–Japanin sodan aikana Port Arthurin piiritykseen. Myöhemmin hän oli muun muassa esikuntakoulun johtajana ja keisarillisen kaartindivisioonan komentajana. Hayashi oli Japanin edustajana Kansainliitossa vuosina 1923–1924. Vuosina 1930–1932 hän oli Koreaan sijoitettujen miehitysjoukkojen eli Joseonin armeijan komentajana. Vuoden 1931 Mukdenin välikohtauksen jälkeen Hayashi määräsi ilman Japanin hallituksen lupaa joukkonsa etenemään Kiinalle kuuluneeseen Mantšuriaan. Valtuuttamattoman hyökkäyksen Mantšuriaan aloitti samanaikaisesti Kwantungin armeijan komentaja Shigeru Honjō.
Hayashi ylennettiin täyden kenraalin arvoon vuonna 1932. Hän oli Japanin ylimmän sotaneuvoston jäsen vuosina 1932–1934 ja 1935–1936. Hän oli sotaministerinä Makoto Saitōn ja Keisuke Okadan hallituksissa vuosina 1934–1935. Sotaministerinä Hayashi pyrki puhdistamaan armeijan edeltäjänsä Sadao Arakin fasismia myötäilevistä kannattajista ja siirsi noin 5 000 upseeria pois tärkeistä tehtävistä. Helmikuussa 1937 pääministeriksi nimitetty Hayashi halusi hallituksensa olevan riippumattoman kaikista poliittisista ryhmäkunnista, joten hän vaati ministereitään irtisanoutumaan puolueista ja yritti tukahduttaa avoimet keskustelut parlamentissa. Pian Hayashi kuitenkin ilmaisi tukensa oikeistolaiselle ja armeijamyönteiselle Shōwakai-puolueelle ja hajotti parlamentin toivoen vaalivoittoa, joka mahdollistaisi yksipuoluejärjestelmän perustamisen. Opposition kuitenkin voitettua vaalit hallitus erosi jo toukokuussa 1937. Hayashi oli tämän jälkeen vielä valtakunnanneuvoston jäsenenä vuosina 1940–1941.
Luettelo Lego-videopeleistä
Tämä on luettelo Lego Groupin Lego-leikkikalusarjaan liittyvistä videopeleistä.
Danielle Brisebois
Danielle Anne Brisebois (s. 28. kesäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, lauluntekijä ja laulaja. 1990-luvulla hän äänitti kaksi sooloalbumia, Arrive All Over You ja Portable Life, ja oli myös rockyhtye New Radicalsin jäsen. Brisebois on tunnetuin roolistaan Stephanie Millsinä tilannekomediassa Perhe on pahin ja sen jatko-osassa Archien kapakka sekä Annie-musikaalin Mollyna.
Näyttelijän ura
Brisebois syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän aloitti näyttelijän uransa varhain ja näytteli ensimmäisessä elokuvassaan Naisen painajainen vuonna 1976, jolloin hän oli vielä alle kymmenvuotias. Vuotta myöhemmin Brisebois esiintyi yhdessä Kojakin jaksoista ja näytteli Annie-musikaalissa Mollya, nuorinta orpoa.
1970-luvun loppupuolella Brisebois näytteli tilannekomediassa Perhe on pahin ja myöhemmin sen jatko-osassa Archien kapakka. Vuosina 1980–1984 hän oli kuusi kertaa ehdolla Young Artist -palkintoon, jonka hän voittikin kahdesti. Vuonna 1982 Brisebois oli ehdolla myös Golden Globeen.
Musiikkiura
Brisebois aloitti musiikkiuransa 1990-luvun alussa laulamalla taustoja Gregg Alexanderin Intoxifornication-albumilla, mistä alkoi Briseboisin ja Alexanderin pitkä yhteistyö; Alexander kirjoitti ja tuotti Briseboisin esikoisalbumin, sekä lauloi sillä.
Vuonna 1998 Briseboisista tuli Alexanderin rockyhtye New Radicalsin jäsen. Yhtyeestä tuli menestys singlellään You Get What You Give ja miljoonia myynneellä albumillaan Maybe You've Been Brainwashed Too. Alexander kuitenkin lakkautti yhtyeen heti seuraavana vuonna, mutta jatkoi tuottamalla ja kirjoittamalla Briseboisin toisen albumin, Portable Life, joka julkaistiin 26. lokakuuta 1999.
Brisebois itse on kirjoittanut ja tuottanut lukuisia lauluja sellaisille artisteille kuin Clay Aikenille, Kelly Clarksonille, Sophie Ellis-Bextorille, Paula Abdulille ja Kylie Minoguelle. Hän on myös yksi Natasha Bedingfieldin "Unwritten" ja "Pocketful of Sunshine" laulujen kirjoittajista.
Cenwalh
Cenwalh (k. 672) oli Wessexin kuningas 643–645 ja 648–672. Hän nousi valtaistuimelle isänsä kuningas Cynegilsin kuoltua, joko vuonna 641 tai 643. Hänen kuninkuuttaan varjosti Mercian kasvava mahti.
Cynegils oli vanhoilla päivillään kääntynyt kristityksi, mutta Beda Venerabiliksen mukaan Cenwalh kieltäytyi kasteesta. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh nousi Wessexin kuninkaaksi 643 ja määräsi, että Winchesteriin oli rakennettava kirkko. Bedan mukaan Cenwalh hylkäsi ensimmäisen vaimonsa, Mercian kuninkaan Pendan sisaren Cyneburgan, mennäkseen naimisiin Seaxburgin kanssa. Tämän vuoksi Penda karkotti Cenwalhin vuonna 645. Cenwalh sai turvapaikan Itä-Anglian kuninkaan Annan luota ja kääntyi siellä kristityksi. Myöhemmin hän palasi Wessexin kuninkaaksi. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh sai kasteen vuonna 646, ja hän sai kuninkuutensa takaisin vuonna 648.
Kronikan mukaan Cenwalh antoi maata Ashdownista sukulaiselleen, kuningas Cwichelmin pojalle Cuthredille. Cenwalh taisteli vuonna 658 walesilaisia vastaan Penselwoodissa ja ajoi nämä Parretiin saakka. Bedan mukaan Cenwalh nimitti Agilbertin Dorchester-on-Thamesin piispaksi ja Winen Winchesterin piispaksi. Agilbert kuitenkin palasi Ranskaan pian nimityksensä jälkeen, jossa hänestä tuli Pariisin piispa. Myös Wine luopui virastaan riitaannuttuaan Cenwalhin kanssa vuonna 669.
Gleipnir
Gleipnir on skandinaavisen mytologian ketju. Aasat olivat vangineet Lokin pojan susi Fenririn. Jumalat sitoivat Fenririn ensin kahdesti rautaketjuihin, mutta se vapautui niistä. Tämän jälkeen kääpiöt Odinin avustuksella takoivat Gleipnirin. Gleipnir on valmistettu kuudesta aineesta: kissan askelista, naisen parrasta, kalan hengityksestä, vuoren juurista, karhun jänteistä ja linnun syljestä. Ketju oli ohutta kuin silkki. Fenrir suostui kahlittavaksi Gleipnir-ketjulla, mutta yhden jumalista täytyi laittaa kätensä Fenririn suuhun todisteeksi siitä ettei ketjussa ollut taikuutta. Vain Tyr oli kyllin rohkea suorittamaan tämän vaatimuksen. Fenrir tempoi ja kiskoi, mutta ei pystynyt rikkomaan kahletta. Raivoissaan Fenrir puri Tyrin toisen käden poikki.
Cenwalh
Cenwalhin kuninkuuden viime vuosina Wessex menetti alueita Mercialle. Anglosaksien kronikka kertoo, että vuonna 661 Mercian kuningas Wulfhere hävitti maita aina Ashdowniin saakka. Wulfhere myös valloitti Wightsaaren ja lahjoitti sen Sussexin kuninkaalle Æthelwalhille. Kronikan mukaan Cenwalh kuoli vuonna 672, ja hänen leskensä kuningatar Seaxburg hallitsi sen jälkeen Wessexiä vuoden verran. Beda Venerabiliksen mukaan Cenwalhin kuoltua Wessex jaettiin kymmeneksi vuodeksi useiden vasallikuninkaiden kesken.
Thula
Thula on kaupunki Jemenin Amranin maakunnassa lähellä pääkaupunki Sanaata.
Maantiede
thumb|vasen|Viereisen vuoren linnoitus. thumb|vasen|Thulan rakennuksia. Thula sijaitsee noin 45 kilometriä Jemenin pääkaupunki Sanaata. Kaupungin vieressä on vuori, jolle on rakennettu linnoitus. Kaupunkia itsessään ympäröi kaupunginmuuri, johon kuuluu yhdeksän porttia. Muita kaupungin rakennuksia ovat moskeijat, madrasat ja haudat.
Historia
Thulalla on ilmeisesti hyvin pitkä historia. Sen nimi on johdettu henkilönimestä Thula ibn Lubakha ibn Akyan ibn Himyar al-Ashgar. 900-luvuklla kirjoittanut al-Hamadani maintisee paikalla sijainneen kylän ja linnoituksen (hisn). Paikan strateginen merkitys kasvoi sittemmin aijubidien, rasulidien ja zaidilaisten imaamien valtakausilla. Imaami al-Mutahhar ibn Sharaf al-Dinin (k. 1572) hauta sijaitsee hänen poikansa kaupunkiin rakennuttamassa madrasassa.
Carsten Niebuhr vieraili kaupungissa 1700-luvulla ja Eduard Glaser vuonna 1883. Glaser kuvaili kaupungin olleen tuolloin Jemenin toiseksi suurin ja arvioi sen linnoituksen olevan hyvin vanha. Kaupunki lisättiin Jemenin aielistalle Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2002.
Väestö
Thulan asukkaat ovat pääasiassa zaidilaisia muslimeja.
Vaherjärvi (Jämsä, Rumakulma)
Vaherjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Rumakulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,4 metriä mpy.
.ax
.ax on Ahvenanmaan Internet-maakoodi, tunnusta hallinnoi Ahvenanmaan maakuntahallitus.
Historia
Tunnus otettiin käyttöön 15. elokuuta 2006, kun tunnusta säätelevä laki astui voimaan. Verkkotunnuksen hakemista koskivat muuten samat säännöt kuin .fi-tunnuksen hakemista, paitsi että hakijalla täytyy olla kiinteä kotipaikka tai kotikunta Ahvenanmaalla. Ennen .ax -maatunnuksen käyttöönottoa ahvenanmaalaiset sivustot käyttivät alidomainia .aland.fi.
Tunturikärpässieni
Tunturikärpässieni (Amanita nivalis) on kupera, harmaanvalkoinen syötävä kärpässienilaji, mutta se on tunnistettava hyvin, jotta se ei sekoittuisi myrkyllisiin kärpässienilajeihin. Tunturikärpässienen lakki on 2–8 senttimetriä leveä. Väriltään se on valkoinen ja myöhemmin harmaanvalkoinen. Lakin päällä on myös vähän suojusjätettä. Heltat ovat melko tiheät ja valkoiset. Jalka on 4–10 senttimetriä pitkä ja valkoinen. Siinä ei ole rengasta. Malto on valkoista. Tunturikärpässieni kasvaa vaivaiskoivun seuralaisena Tunturi-Lapissa saakka melko yleisenä. Kasvuaika on heinäkuusta elokuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
.ax
Nykytilanne
Tietoyhteiskuntakaari vapautti tunnuksen yleisesti saataville ja nykyisin kuka vain voi rekisteröidä .ax-verkkotunnuksia.
Sylvanus Morley
thumb|right|250px|Morley [[Copánin mayakaivauksilla Hondurasissa 1912.]] Sylvanus Griswold Morley (7. kesäkuuta 1883 – 2. syyskuuta 1948) oli yhdysvaltalainen arkeologi, epigrafi, ja mayanisti, jonka panos esikolumbiaanisen mayojen korkeakulttuurin tutkimukseen 1900-luvun alussa oli huomattava. thumb|left|250px|Taistelijoiden temppeli Chichén Itzán kaivauksilla. Morley muistetaan erityisesti laajoista Chichén Itzán kaivauksista, joita hän johti Carnegie-instituutin toimeksiannosta. Hän julkaisi useita laajoja tutkielmia ja koosteita mayojen kirjoitusjärjestelmästä eli mayahieroglyfeistä ja kirjoitti kansantajuisia yleisteoksia mayoista.
Vertaistensa joukossa "Vay" Morleyta pidettiin yhtenä aikansa johtavista Mesoamerikan arkeologeista. Vaikka Morleyn töitä ja teorioita onkin viime aikoina arvioitu uudelleen tieteenalan sisällä, hänen mayakalenteriin keskittyviin julkaisuihinsa viitataan edelleen. Pääosin Morleyn tutkimukset ovat kuitenkin vanhentuneita.
Lukuisia Carnegie-instituutin projekteja johtaessaan Morley kasvatti useita sittemmin tieteenalan auktoriteeteiksi nousseita nimiä. Hänen henkilökohtainen sitoutumisensa ja innostuksensa toi rahoitusta tutkimuksille, jotka avasivat maailman mayojen korkeakulttuurin salaisuuksille. Mayakulttuuriin liittyvän kiinnostuksen herättäminen lieneekin Morleyn kestävin saavutus. Tästä yhtenä todisteena ovat runsaat viittaukset populaarikulttuurissa. Jopa Indiana Jonesin on arveltu perustuvan Morleyhyn. Carnegie-instituutti yhdistää Jonesin puolestaan Earl Morrisiin, joka toimi Morleyn alaisena Chichén Itzálla ja oli vastuussa Taistelijoiden temppelin esiinkaivuusta.
Morley toimi myös ensimmäisen maailmansodan aikana vakoojana Yhdysvaltain laivaston tiedusteluyksikölle. Yksityiskohdat hänen toiminnastaan vakoilijana pysyivät hämärän peitossa aivan viime vuosikymmeniin asti. Morleyn arkeologinen kenttätyö Meksikossa ja Keski-Amerikassa tarjosi oivan lähtökohdan saksalaisten liikehdinnän ja amerikkalaisvastaisten toimien seurantaan.
Mustajärvi (Jämsä, Hassi)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,9 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Harmaakärpässieni
Harmaakärpässieni (Amanita vaginata, aikaisemmin "renkaaton kärpässieni" ) on kellomainen, harmaalakkinen kärpässienilaji. Sienen lakissa erottuu suojusjätteitä ja se on reunaltaan uurteinen. Heltat ovat valkoiset, kuivuneissa sienissä oranssit. Heltan terä on valkoinen. Jalka on harmaanvaalea tai valkoinen eikä siinä ole rengasta. Sieni kasvaa puistoissa ja lehtimetsissä. Harmaakärpässieni on yleinen laji Suomessa.
Kehäkärpässieni muistuttaa harmaakärpässientä. Kehäkärpässienen erottaa sen tummemmasta lakista ja heltan terän väristä.
John Hillcoat
John Hillcoat (s. 30. marraskuuta 1960 Queensland, Australia) on australialaissyntyinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on tullut tunnetuksi myös musiikkivideoiden ohjaajana.
Hillcoat syntyi Australiassa, mutta varttui Kanadassa. Lapsena hän kiinnostui kuvataiteesta ja päätyi sitä kautta lopulta elokuva-alan opintoihin Australian Melbourneen. Hillcoatin elokuvat ovat saaneet useita palkintoja.
Take Me High (kappale)
Take Me High on brittiläisen pop- ja rocklaulaja Cliff Richardin kappale ja single vuodelta 1973. Singlen on julkaissut Englannin Middlesexin Hayesissa päämajaansa pitänyt EMI Records Ltd. sarjanumerolla 2088. Tuottajana on ollut David Mackay. Levy on tehty Isossa-Britanniassa.
A-puolella on Tony Colen tekemä kappale "Take Me High" ja sen julkaisija on Coronado Mus. Ltd./KPM. B-puolella on Terry Brittenin tekemä kappale "Celestial Houses" ja sen julkaisija on Josley Mus. Ltd.
Arvioita
Dave Nummelin on arvioinut levyn suomalaisen musiikkilehti MUSA:n vuoden 1974 tammikuun numerossa. Singlen A-puolta hän pitää yhdentekevänä ja Cliff Richardin kesyyn hölkkäpop-kauteen kuuluvana. Tästä kaudesta hän mainitsee esimerkkinä kappaleen "Power to All Our Friends". B-puolta hän pitää ehkä alkuna uuteen parempaan linjaan ja antaa singlelle kolme tähteä viidestä.
Camilo Castelo Branco
Camilo Castelo Branco (16. maaliskuuta 1825 Lissabon − 1. kesäkuuta 1890 São Miguel de Seide ) oli portugalilainen kirjailija. Hän tuli sokeaksi ja teki itsemurhan. Hän on tuotteliain ja kansallisin Portugalin uudenaikaisista kirjailijoista. Hänen romaaninsa täyttävät yli sata nidosta. Lisäksi Castelo Branco kirjoitti runoja ja draamoja. Hänen erikoisalansa on porvarillinen taparomaani, jos kohta hän kirjoitti myös menestyneitä historiallisia romaaneja. Hänen kuvauksissaan on vahva portugalilainen leima. Kielellisesti hänen teoksillaan on suuri merkitys, sillä hän sepitti uusia sanamuodostelmia ja lainasi sanoja ja käänteitä kansankielestä. Castelo Brancon kuuluisimpia romaaneja ovat: Amor de perdição (1862), Amor de salvação (1864), O retrato de Ricardina (1868), Mistérios de Lisboa (1854−1855), No bom Jesus do monte (1863). Huomattavin hänen runokokoelmistaan on Um livro (1854).
Grit Breuer
Grit Breuer (s. 16. helmikuuta 1972 Robel, Itä-Saksa) on saksalainen pikajuoksija. Hän oli olympiakisoissa pitkän viestin joukkueessa kolmesti: vuonna 1988 Itä-Saksan joukkueessa, vuonna 1996 pronssia voittaneessa Saksan joukkueessa ja vielä 2004 alkuerässä karsiutuneessa Saksan joukkueessa. 400 metrillä hän oli vuoden 1996 olympiafinaalin kahdeksas.
Doping
Breuer, Katrin Krabbe ja Silke Möller olivat joutuneet harjoituskaudella dopingtestiin Etelä-Afrikassa talvella 1992. Virtsanäytteet olivat puhtaita, mutta kaikki saman henkilön. Breuer syytti Saksan yleisurheiluliittoa poliittisesta ajojahdista. Määrätyt kilpailukiellot saatiin purettua, mutta saman vuoden elokuussa Breuer ja Krabbe jäivät kiinni klenbuterolin käytöstä. Breuer oli kansainvälisen yleisurheiluliiton määräämässä kilpailukiellossa vuoteen 1995.
Muuta
Breuer on mennyt naimisiin pitkäaikaisen valmentajansa Thomas Springsteinin kanssa ja käyttää sukunimeä Breuer-Springstein. Thomas Springstein sai vuonna 2006 ehdollisen vankeusrangaistuksen lääkelain rikkomisesta annettuaan testosteronia 16-vuotiaalle pikajuoksijalle Anne-Kathrin Elbelle "vitamiinivalmisteena".
Repola
thumb|200px |Repolan kunta [[Mujejärven piirin kartalla.]] Repola on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Mujejärven piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Lieksajärven luoteisrannalla 79 kilometriä Mujejärveltä maanteitse länteen. Kylässä ja kunnassa on 857 asukasta (vuonna 2012). Repolan kylä ja myöhemmin pogosta ja volosti tunnetaan 1500-luvulta lähtien. Vuonna 1918 se liittyi muutaman vuoden ajaksi osaksi Suomea.
Vesjolyje Ulybki
'Vesjolyje Ulybki (Весёлые улыбки; "Iloiset hymyt") on venäläisen t.A.T.u. yhtyeen kolmas venäjänkielinen albumi. Albumi julkaistiin 21. lokakuuta 2008. Alkuperäiseksi nimeksi albumille suunniteltiin Upravlenije Otbrosami / Управление отбросами. Albumi myi Venäjällä 200 000 kopiota. Singleinä levyltä on julkaistu Beliy Plaschik, 220, You and I, ja Snegopady.
Repola
Maantiede ja asutus
thumb|250px|Repolan rantaa Lieksajärveltä. Repolan kunnan pinta-ala on 336,2 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Mujejärven piirin Lietmajärven, idässä Mujejärven, kaakossa Voloman ja etelässä Lentieran kuntiin sekä lännessä Suomeen. Pinta-alasta suurin osa on metsää ja vesistöjä.
Kunta kuuluu pääosin Länsi-Karjalan ylänköön. Sen maisemaa leimaavat kumpuileva moreenitasanko sekä lukuisat harjut ja järvet. Suurimmat järvet ovat Vuoksen vesistöön kuuluvat Lieksajärvi, Roukkulanjärvi, Tuulijärvi ja Torasjärvi. Kunnan alueella sijaitsee 15,24 neliökilometrin laajuinen Juntulanjärven rauhoitusalue. Suunnitteilla on Tuulijärven luonnonpuiston perustaminen.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Kolvaisjärven ja Omelian (ven. Jemeljanovka) kylät, joissa ei ole vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 54 % on venäläisiä, 19 % karjalaisia, 17 % valkovenäläisiä ja 5 % ukrainalaisia.
Asutuksen kehitys
Lieksajärven luoteisrannalta ja sen läheisyydestä tunnetaan kuusi kivikautista asuinpaikkaa. Sen kautta kulki muinaisten karjalaisten käyttämä, Laatokalta Vienanmerelle johtanut vesireitti. Repolan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1555 käkisalmenkarjalaisen Nousia Rydzin ruotsalaisille antamassa selvityksessä. Vuoden 1571 verokirjan mukaan seudun kylät olivat tulleet viranomaisten tietoon 1500-luvun puolessavälissä. Repola lähikylineen kuului aluksi Novgorodin Vatjan viidenneksen Käkisalmen läänin Ilomantsin pogostaan. 1600-luvun alusta lähtien seudun asutus muodosti Kuolan kihlakunnan alaiseen Novgorodin Lappiin kuuluneen Repolan pogostan. 1700-luvun alussa se siirrettiin Aunuksen läänin alaisuuteen. Pogostaan kuuluivat Repolan, Lentieran ja Kiimasjärven sekä Vuokkiniemen ja Jelettijärven verokunnat, joista kaksi jälkimmäistä liitettiin vuonna 1785 Kemin kihlakuntaan. Samaan aikaan muodostettiin Aunuksen läänin Poventsan kihlakunta, johon Repolan volosti eli pitäjä tai kunta kuului 1920-luvulle saakka. 1860-luvulla siitä erotettiin Kiimasjärven kolmannes, joka liitettiin Rukajärven volostiin.
Seudun asutus lisääntyi 1600-luvulla lähinnä ruotsalaisten valtaamasta Käkisalmen läänistä suuntautuneen muuttovirran ansiosta. Vuonna 1679 Repolan pogostassa oli 23 kylää, 220 taloa ja 587 verovelvollista miestä. Suurimmat kylät olivat Vienanmeren vesireitin varrelle syntyneet Kolvaisjärvi, Repola, Saarenpää ja Tuulivaara. Vuosisadan lopulla asutus kärsi katovuosien aiheuttamasta nälänhädästä ja 1700-luvun alussa Petroskoin ympärille perustetun Aunuksen vuoripiirin tehtaille määrätystä pakkotyöstä. Ruotsalaiset hävittivät seudun kyliä 1610-luvulla, vuonna 1708 ja vuosina 1741–1743.
Autioituneet kylät asutettiin uudelleen 1700-luvun puolivälissä, minkä jälkeen pitäjän väkiluku pysyi pitkään lähes ennallaan. Vuonna 1850 Repolassa oli 32 kylää ja 1 400 asukasta. Suurimmat kylät olivat yli kymmenen talon Kolvaisjärvi, Repola, Roukkula, Saarenpää, Tšolkka ja Tuusenia, muita vanhoja kyliä Haukkasaari, Kiimanvaara, Kipo, Koroppi, Lentiera, Luovutsaari, Lusma, Luusinki, Muujärvi, Omelia, Pieninkä, Pläkkäjä, Ruunaa, Suulaansaari, Tuulijärvi, Tuulivaara, Virta, Vuosniemi ja Ylä-Kiimanvaara. 1800-luvulla syntyneitä uudiskyliä olivat Aimolahti, Jänissalmi, Kaskenniemi, Koroli, Leveäniemi, Riikosenniemi ja Tunttula.
Elinkeinot ja henkinen kulttuuri
Repolaisten tärkeimmät elinkeinot olivat 1800-luvulle saakka kaskiviljely, kalastus, metsästys ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit olivat ruis ja nauris. Viljasta suurin osa jouduttiin ostamaan volostin ulkopuolelta. Tärkeimmän tulonlähteen muodostivat turkikset. Karjanhoidon merkitys oli vähäinen. Kulkuyhteydet Petroskoihin ja Poventsaan olivat huonot, minkä takia kaupankäynti, varsinkin karjalaisten harjoittama laukkukauppa suuntautui etupäässä Suomeen.
Repolan murre kuuluu karjalan kielen eteläkarjalaisten murteiden pohjoisryhmään. Sille ominaisia piirteitä ovat soinnilliset klusiilit b, d, g ja sibilantit z, ž, esim. poiga, hambahat, pada, vaškizet, piäžöy. Sanastossa on havaittavissa vienalaisia ja aunukselaisia sekä laukkukauppiaiden mukanaan tuomia suomalaisia aineksia. Suomalaisista kielitieteilijöistä Repolan murretta ovat tutkineet Arvid Genetz ja Pertti Virtaranta. .
Pitäjästä kerätyt kansanrunot muodostavat yli kolmasosan Suomen kansan vanhojen runojen toisessa osassa julkaistuista Aunuksen runoista. Repolan kylissä kävivät runonkeruumatkoillaan Elias Lönnrot vuonna 1832, M. A. Castren 1839 ja D. E. D. Europaeus vuosina 1845–1846 sekä myöhemmin muun muassa A. A. Borenius ja Uuno Karttunen. Koko Aunuksen parhaana runonlaulajana pidetään Omelian kylässä asunutta Simana Olekseine Kyöttistä eli Kyöttiä, jolta on tallennettu muun muassa Lemminkäisen virsi ja harvinainen Ahdin ja Kyllikin runo. Rikas runoperinne oli myös Lentierassa, jossa sen tunnetuimmat edustajat kuuluivat Nesterisen sukuun.
1900-luvun alun murros
1900-luvun alussa Repola oli Aunuksen läänin Poventsan kihlakuntaan kuulunut volosti, joka rajoittui pohjoisessa Rukajärven, idässä Paatanen ja etelässä Porajärven volosteihin sekä lännessä Suomeen. Vuonna 1905 se jakautui Repolan ja Kiimanvaaran kyläkuntiin, joissa oli yhteensä 32 kylää, kuusi koulua ja 2 100 asukasta. Repolan seurakunnasta erotettiin vuosisadan alussa neljä uutta seurakuntaa: Kiimanvaara, Lentiera, Lusma ja Saarenpää. Väestö oli venäjänkielistä papistoa lukuun ottamatta kokonaan karjalaista. Vuoteen 1918 mennessä volostin väkiluku kohosi 2 300 henkeen.
Mathieu Bozzetto
Mathieu René Bozzetto (s. 16. marraskuuta 1973 Chambéry) on uransa päättänyt ranskalainen lumilautailija. 186 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Bozzetto edusti CS Val d’Isère -seuraa. Hän kilpaili pääosin parisuurpujottelussa ja parierikoispujottelussa.
Repola
1900-luvun alun murros
Seudun taloudellinen tilanne muuttui Pielisjärvelle ja Nurmekseen johtavan rautatien valmistuttua 1900-luvun alussa. Repolan kalan, turkisten ja riistan toimitukset Joensuun kautta Pietariin helpottuivat ja repolaisten tarvitseman viljan hinta laski. Repolan kauppiaat perustivat liikkeitä Suomeen ja puutavaran hankinta suomalaisille metsäyhtiölle antoi paikallisille hyvin palkattuja ansiotöitä. Repolan metsätyömailla ja tukkien kuljetuksessa työskenteli myös paljon suomalaisia. Maantie Repolasta Lieksaan valmistui vuonna 1909.
Mathieu Bozzetto
Bozzetto osallistui urallaan neljiin talviolympialaisiin vuosina 1998, 2002, talviolympialaiset 2006 ja 2010. Ainoan mitalinsa hän saavutti parisuurpujottelusta vuoden 2010 olympialaisista Vancouverista. Bozzetto kilpaili viisissä MM-kilpailuissa, saavuttaen parierikoispujottelun hopeaa vuosilta 1999 ja 2003.
Repola
Repola Suomen yhteydessä
thumb|right|200px|Repolan ja Porajärven kunnat 1920-luvulla. Ensimmäinen maailmansota ja Venäjän vallankumous heikensivät Repolan taloudellista tilannetta muun muassa vähentämällä puutavaran kysyntää. Katovuosi 1918 ja elintarviketoimitusten katkeaminen saattoivat volostin nälänhädän partaalle. Samaan aikaan Suomessa ryhdyttiin suunnittelemaan Itä-Karjalan valtaamista. Vaikeassa taloudellisessa tilanteessa ja suomalaisten painostamana Repolassa pidettiin 2.–3. elokuuta 1918 yleinen kansalaiskokous, joka teki päätöksen pitäjän liittymisestä Suomeen. Seuraavana päivänä samanlainen päätös tehtiin myös Lentierassa. Suomen hallituksen hyväksyttyä asian Repolassa pidettiin 31. elokuuta uusi kokous, joka vahvisti päätöksen ja kutsui Suomen armeijan suojaamaan pitäjää. Seuraavana päivänä Suomen hallitus perusti Itä-Karjalan toimituskunnan hoitamaan alueen siviilihallintoa ja syyskuun alussa suomalaiset miehittivät Repolan. Kesällä 1919 Suomeen liittyi myös Porajärvi. Alueen asukkaat olivat suhteellisen tyytyväisiä suomalaishallintoon, joka tarjosi työmahdollisuuksia ja suojasi heitä Venäjän kansalaissodan levottomuuksilta. Suomalaishallinnon tunnetuimmaksi edustajaksi muodostui Repolan nimismiehenä toiminut Bobi Sivén.
Mathieu Bozzetto
Bozzetto kilpaili maailmancupissa vuosina 1996–2010 saavuttaen ennätykselliset 35 osakilpailuvoittoa. Voitettuaan kokonaismaailmancupin kausilla 1998–1999 ja 1999–2000 hänestä tuli ensimmäinen kahteen kokonaiscupin voittoon pystynyt henkilö. Parierikoispujottelun maailmancupin Bozzetto voitti neljästi. Hän lopetti uransa pian talviolympialaisten 2010 jälkeen.
Repola
Repola Suomen yhteydessä
Tarton rauhanneuvotteluissa Suomen hallituksen tavoitteena oli Itä-Karjalan itsemääräämisoikeus tai vähintäänkin se, että Repola ja Porajärvi saisivat kansanäänestyksellä päättää haluavatko ne pysyä Suomen yhteydessä. Lopulta pitäjistä päätettiin kuitenkin luopua, kun Neuvosto-Venäjä tarjosi niiden vastineeksi taloudellisesti tärkeämpänä pidetyn Petsamon. Suomalaiset joukot poistuivat Repolasta 15. helmikuuta 1921. Tarton rauhan jälkeen alueella leimahti vielä Itä-Karjalan kansannousu, johon osallistunut suomalainen vapaaehtoisryhmä hyökkäsi joulukuussa 1921 Tuulivaarasta Repolan kirkonkylään ja eteni Lentieran kautta Porajärvelle, kunnes se tammikuun alussa joutui perääntymään takaisin Suomeen.
Sotien välinen aika
Repolan siirtyessä Neuvosto-Venäjän hallintaan noin 300 repolaista pakeni Suomeen. Vuoteen 1925 mennessä viidesosa heistä palasi takaisin. Repolan volosti liitettiin vuonna 1923 perustettuun Karjalan ASNT:n Paatenen kihlakuntaan. Seudun taloudellinen tilanne parani vähitellen muun muassa Suomeen suuntautuneiden puutavaratoimitusten ansiosta. Vuonna 1927 perustettiin Repolan piiri, johon kuuluivat Repolan, Lentieran, Omelian ja Tuulivaaran kyläneuvostot. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 2 100 asukasta, joista 93 % oli karjalaisia. Repolan kyläneuvostoon kuului keskuskylän lisäksi 17 asutusta: Haukkasaari, Kapustavaara, Kiimanvaara, Kolvaisjärvi, Korhu, Koroli, Lukkasenvaara, Mokke, Riikosenniemi, Ruunaa, Tuomas, Tunttulanniemi, Tuusenia eli Tarenniemi eli Hukkavaara, Tšolkka eli Lepikkövaara, Virta, Vuosiniemi eli Hautaniemi ja Ylävaara eli Termanto eli Niemi. Repolan kylässä oli 177 ja kyläneuvostossa 1 100 asukasta.
1930-luvun alkuvuosina Repolan piirissä suoritettiin maatalouden kollektivisointi, johon liittyi talonpoikien pidätyksiä ja karkotuksia. Kylän kirkko suljettiin ja muutettiin kerhotaloksi vuonna 1929. Samoihin aikoihin Neuvostoliiton turvallisuusviranomaiset alkoivat jahdata vastavallankumouksellisiksi aineksiksi nimittämiään henkilöitä, joita oli helppo löytää rajaseudun Suomeen yhteyksiä pitäneiden asukkaiden keskuudesta. Repolan piiri liitettiin Rukajärven piiriin vuonna 1932, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1934. Rajavyöhykkeeltä karkotettiin kokonaisia perheitä, ja vuosien 1937–1938 vainoissa piirissä teloitettiin yli sata henkilöä, suhteellisesti melkein puolet enemmän kuin muualla Neuvosto-Karjalassa. Vainojen seurauksena Repolan piirin väkiluku pieneni, karjalaisten osuus laski 65 prosenttiin vuonna 1939 ja melkein puolet asukkaista keskittyi piirikeskukseen. Puutavaran toimitukset Suomeen jatkuivat talvisotaan saakka, ja vuosikymmenen lopussa valmistui ensimmäinen maantie Muurmannin radalle Kotškomaan.
Toinen maailmansota
Talvisodan alettua paikalliset asevelvolliset kutsuttiin palvelukseen ja suurin osa heistä lähetettiin Otto Wille Kuusisen Suomen kansanarmeijaan. Sotaa edeltäneissä neuvotteluissa Neuvostoliitto oli tarjonnut aluevaatimustensa vastineeksi Suomelle 5 529 neliökilometrin laajuista aluetta entisistä Repolan ja Porajärven volosteista. Sodan aikana Neuvostoliitto ilmoitti niiden liittämisestä Terijoen hallituksen Suomen kansantasavaltaan. Talvisodan pitkittyessä rajavyöhykkeen siviiliväestö evakuoitiin selustaan, mikä johti suuriin taloudellisiin menetyksiin.
Jatkosodan alkaessa Repolan piirin väestö evakuoitiin Kotškoman ja Belomorskin kautta Arkangelin ja Kirovin alueille sekä kauemmas sisämaahan. Evakkomatkalla menehtyi varsinkin lapsia ja vanhuksia. Repolan kylä poltettiin ennen suomalaisten joukkojen saapumista. Suomalaisten vallatessa piirin siellä ei ollut ainuttakaan siviiliä. Suomalaisten sotilashenkilöiden ja työvelvollisten lisäksi piirissä oli jatkosodan aikana sotavankeja ja muualta Neuvosto-Karjalasta siirrettyä siviiliväestöä.
Sodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen vain osa repolaisista palasi hävitettyihin kotikyliinsä, ja piirin talous koheni hitaasti. Repolan kylässä oli vuonna 1947 431 asukasta, joista 163 oli karjalaisia. Repolan piiri yhdistettiin vuonna 1948 Rukajärven piiriin, joka vuonna 1958 liitettiin puolestaan Segežan piiriin. Seudun pääelinkeinoksi muodostui puutavaran hankinta Segežan sellu- ja paperitehtaalle sekä 1950-luvun puolivälistä lähtien jälleen myös Suomeen. Repolan kyläneuvostoon kuuluivat 1960-luvun vaihteessa keskuskylän lisäksi Haukkasaari, Kolvaisjärvi, Kiimanvaara, Saarenpää ja Virta. Kyläneuvostossa oli yhteensä 2 100 asukasta vuonna 1989 ja Repolan volostissa 1 500 vuonna 1997.
Liikenne, talous ja palvelut
Repolasta on maantieyhteys Tiiksiin (112 kilometriä) sekä Lentieran kautta Suomen rajalle (88 kilometriä). Kylästä on linja-autoreitit Mujejärvelle ja Kiimanvaaran kautta Lentieraan. Rajavartioston helikopterikenttä on nykyään vailla käyttöä.
Paikallisia elinkeinoja ovat puunhankinta, kauppa ja julkiset palvelut. Kunnassa toimii metsänhoitoalue, tielaitos ja sääasema. Maataloutta edustaa 38 palstaviljelmää, jotka tuottavat maitoa, lihaa, perunaa ja vihanneksia. Työikäisistä vain puolet käy ansiotöissä ja heistä neljäosa työskentelee kunnan ulkopuolella (vuonna 2012).
Kylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, apteekki, vanhusten palvelukeskus, posti sekä joukko kauppoja.
Nähtävyydet ja matkailu
Kunnan matkailupotentiaali perustuu sen luontoon, vesistöihin ja kulttuurihistoriallisiin nähtävyyksiin. Suunnitteilla on leirintäalueen perustaminen Repolaan, lomakylien rakentaminen Haukkasaareen, Saarenpäähän ja Tšolkkaan sekä retkeilyn kehittäminen varsinkin Tuulijärvellä, Roukkulanjärvellä ja Lieksajärvellä.
Nimi karjalan kielen eri murteilla
Repolan alueella on perinteisesti puhuttu karjalan kielen murteisiin kuuluvaa varsinaiskarjalaa ja tarkemmin eteläkarjalaa. Eteläkarjalaksi paikannimi on Rebol’a. Toisella varsinaiskarjalaan kuuluvalla murteella, vienankarjalalla, Repola tunnetaan nimellä Repol’a  . Livvinkarjalaksi kirjoitusasu voi puolestaan olla Rebola. Jälkimmäiset kirjoitusasut esiintyvät usein paikallisessa mediassa, koska esimerkiksi karjalankielistä Oma Mua -lehteä julkaistaan vain vienan- ja livvinkarjalaksi.
Forza Motorsport 4
Forza Motorsport 4 on Turn 10 Studiosin kehittämä ajopeli, joka on neljäs osa Forza Motorsport -pelisarjassa. Microsoft Game Studios julkaisi pelin Xbox 360:lle lokakuussa 2011. Peli on sarjan ensimmäinen peli, joka tukee tavallisen ohjaimen ohella Kinect-sensoria.
Uutena pelissä on Autovista-ominaisuus, joka antaa pelaajalle mahdollisuuden tarkastella auton erilaisia ominaisuuksia, esimerkiksi moottoria ja auton sisustuksia lähempää. Pelillä on kumppanuus Top Gearin kanssa. Jeremy Clarkson on tehnyt kommentoinnit Autovistassa esillä oleviin autoihin. Pelillä on myös kahden vuoden sopimus ALMS:n kanssa. Pelissä on yli 500 autoa ja 26 rataa.
Pelaaminen
Forza Motorsport 4 on ajosimulaattoripeli, ja siinä on pyritty realistisuuteen. Pelin 500 autoa vaihtelevat massatuotantoautoista kilpa-autoihin.
Pelaaja voi käyttää Kinectiä katsoakseen kulman taakse käyttäen uutta pääntunnistusominaisuutta. Peliohjainta tai rattia käytetään ohjaamaan autoa, ja Kinectiä käytetään katsomaan pelaajan ympärille. Kinectiä voi myös käyttää myös peliohjaimena. Autoa ohjataan pitämällä käsiä edessä ikään kuin ohjaten näkymätöntä rattia.
Aivan kuin sarjan aiemmissa peleissä, myös Forza 4:ssä on ura-pelimuoto joka on nimetty maailmankiertueeksi. Aiempiin osiin nähden kehittyneempi tekoäly mukauttaa peliä ja kilpailijoita pelaajan taitojen mukaan.
Pelissä on 26 rataa, joista 17 perustuu todellisiin ratoihin. Jokaisella radalla on myös erilaisia päivänaikoja ja käänteinen rata.
Kehitys, markkinointi ja julkaisu
Demo pelistä esiteltiin vuoden 2010 E3:ssa. Demossa ajettiin vuoden 2010 Ferrari 458 Italialla. Demossa käytettiin Kinectiä. Forza 4 esiteltiin virallisesti vuoden 2010 Spike Video Game Awardseissa. pienoiskuva|Tesla Roadsteria käytettiin pelin renkaan äänien nauhoittamiseen, sillä sen hiljainen sähkömoottori mahdollisti äänien nauhoittamisen ilman moottorin ääniä.
Marston Moorin taistelu
Marston Moorin taistelu 2. heinäkuuta vuonna 1644 oli Englannin sisällissodassa käyty taistelu, jossa englantilaiset kuninkaanvallan kannattajat kärsivät ensimmäisen huomattavan tappionsa. Parlamentin joukkojen tukena oli skotlantilainen Covenantin armeija. Molemmilla osapuolilla oli ratsuväkeä suunnilleen saman verran, mutta jalkaväkeä parlamentin joukoilla ja skoteilla oli lähes kaksinkertainen määrä rojalisteihin verrattuna. Oliver Cromwell sai tässä taistelussa lisänimensä ”Rautakylki”, joka myöhemmin liitettiin kaikkiin hänen alaisuudessaan taistelleisiin ratsuväkijoukkoihin.
Forza Motorsport 4
Kehitys, markkinointi ja julkaisu
Tesla Roadsteria käytettiin nauhoittamaan pelin renkaan äänet. Auto valittiin, koska sen sähkömoottori oli tarpeeksi hiljainen mahdollistamaan renkaiden äänien nauhoituksen. Kaksi mikrofonia kiinnitettiin autoon. Säveltäjä Lance Hayes palasi tekemään pelin ääniraidan, joka sisälsi hänen omia teoksiaan ja muita lisensoituja artisteja.
Marston Moorin taistelu
Marston Moorin taistelu oli Englannin sisällissodan suurin taistelu. Siihen osallistui noin sotilasta.
Beacon Hill School
Beacon Hill School on Bertrand Russellin ja hänen vaimonsa Dora Russellin perustama libertarismin ideologialle perustuva vapaa koulu, joka on Summerhillin ohella vapaan kasvatuksen uranuurtajia. Beacon Hill School perustettiin alun perin West Sussexiin Englantiin vuonna 1927. Bertrand Russellin jätettyä koulun vuonna 1932 Dora Russell jatkoi sen johdossa vuoteen 1943, jolloin sen toiminta lakkasi.
Britanniassa on ainakin kolme muuta Beacon Hill -nimistä koulua.
Lähteet
Bertrand Russell
This Is A Muse Demo
This Is A Muse Demo on brittiläisen rockyhtyeen Musen harvinainen demo vuodelta 1995. Demo sisälsi neljä kappaletta, joita ei ole koskaan äänitetty uudelleen (poikkeuksena "Sling", jota Muse soitti instrumentaalina konserteissaan vuosina 1998 ja 1999). Kasetti äänitettiin toukokuussa 1995 yhtyeen basistin, Chris Wolstenholmen, kotona. Demo myytiin brkntvgirl-nimimerkkiselle yhdysvaltalaiselle henkilölle eBay-huutokaupassa noin 500 punnan hintaan vuonna 2005.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Matthew Bellamy.
Aiheesta muualla
This Is a Muse Demo
The Best (Tatu)
The Best on 7. syyskuuta 2006 julkaistu t.A.T.u. yhtyeen ensimmäinen kokoelma-albumi. Albumi sisältää kappaleita levyiltä 200 km/h in the Wrong Lane, Dangerous and Moving, 200 po vstretšnoi, ja Remixes.
Giovanni Battista Casti
Giovanni Battista (Giambattista) Casti (1721−1803) oli italialainen kirjailija. Hän opiskeli Pariisissa hengellisessä seminaarissa ja oli myöhemmin saman laitoksen opettaja. Palattuaan Italiaan hän tutustui Firenzessä Joosef II:een, joka vei hänet mukaansa Wieniin, missä hän pääsi suosikin asemaan. Mutta vuonna 1522 kirjoittamansa Katariina II:ta pilkkaavan satiirisen runonsa "Poema tartaro" vuoksi Casti päätyi Joosefin epäsuosioon ja joutui lähtemään Wienin hovista takaisin Italiaan.
Castin pääteokset ovat Novelle galanti, 48 rivoa, mutta sukkelaa novellia (1793) sekä runoelma Animali parlanti (1802), jossa hän ylistää Ranskan vallankumousta ja jossa koko yhteiskunta kuvataan puhuvien eläinten muodossa. Castin muu runotuotanto, josta merkittävintä ovat hänen anakreonttiset laulunsa ja hänen 216 leikillistä sonettiaan I tre Giulj, ilmestyivät kokoelmassa Opere varie (1821). Hänen kootut teoksensa Opere dell’abbate Giovanni Battista Casti julkaistiin Pariisissa 1837.