cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Josemaría Escrivá
Kritiikki
Escriván persoonan lisäksi eräät tahot ovat kritisoineet hänen pyhäksijulistamistaan. Yksi syytöksistä oli, että kaikkia vastalauseiden esittäjiä, varsinkin Opus Dein entisiä jäseniä, ei kuunneltu. Toinen kritiikin aihe oli kanonisaatioprosessin etenemistahti. Prosessi ei ollut poikkeuksellisen nopea, mutta joidenkin mielestä prosessin olisi pitänyt olla hitaampi, koska Opus Dei oli uusi maallikkojärjestö jollaista kirkossa ei aiemmin ollut. Escrivá julistettiin autuaaksi 17 vuodessa kuolemansa jälkeen, mutta esimerkiksi Äiti Teresa kanonisoitiin vielä paljon nopeammin. Hänet julistettiin autuaaksi ainoastaan kuusi vuotta kuolemansa jälkeen, sillä paavi Johannes Paavali II halusi tämän tapahtuvan nopeasti. Samoin on arveltu olleen Escriván suhteen: paavi oli kannattanut Escriváa pyhäksi jo pitkään ja halusi kanonisoinnin etenevän omana hallintokautenaan.
Kirjoitukset
Osa hänen julistuksestaan julkaistiin saarnojen tai mietiskelyjen muodossa ja niissä käsitellään askeesin, liturgian ja teologian eri teemoja. Mietiskelyissä liittyvät yhteen hengellinen syvyys sekä huomattava välittömyys ja raikkaus, mikä näyttää evankeliumin opettaman opin ja sen seuraamisen ykseyden, auttaa kristittyjä ymmärtämään sitä ja pyrkimään sen toteuttamiseen omassa olemassaolossaan elämän ykseytenä.
Ensimmäisenä mietiskelyjen niteenä ilmestyi Kristus kulkee lähelläsi (Es Cristo que pasa, 1973), joka käännettiin heti monille kielille ja levisi monina uusintapainoksina. Perustajan kuoleman jälkeen toimitettiin hänen jäämistöstään mietiskelyjen toinen nide, joka sai nimen Jumalan Ystäviä (Amigos de Dios, 1977) ja ilmestyi suomeksi Seppo A.Teinosen kääntämänä vuonna 1994. Vuonna 1981 ilmestyi Ristin tie (Via Crucis), johon sisältyy mietiskelyjä Kristuksen kärsimyksestä jokaisen omaa elämää koskevana todellisuutena.
Josemaría Escriván julkaisuihin kuuluu myös juridis-teologinen tutkielma nimeltään La Abadesa de las Huelgas.
Suomeksi käännetyt kirjat
Tie (espanjankielinen alkuteos Camino) sisältää mietteitä kristillisestä vaelluksesta. "Lue nämä neuvot hitaasti. Mietiskele rauhassa näitä ajatuksia. Ystävän, veljen ja isän luottamuksella lausun sinulle nämä asiat puoliääneen. Jumala kuulee keskustelumme..." (esipuheesta)
Jumalan ystäviä (espanjankielinen alkuteos Amigos de Dios) sisältää saarnoja inhimillisistä ja kristillisistä hyveistä.
Kristus kulkee lähelläsi (espanjankielinen alkuteos Es Cristo que pasa) koostuu saarnoista kirkkovuoden varrelta.
Aristoteleen painovoimateoria
Aristoteleen painovoimateoria oli painovoimaa käsittelevä teoria, jonka mukaan kaikki kappaleet liikkuvat kohti niiden luonnollista paikkaa. Teoria on esitetty teoksessa Taivaasta (4. kirja, luvut 1-3).
Josemaría Escrivá
Suomeksi käännetyt kirjat
Pyhä ruusukko (espanjankielinen alkuteos Santo Rosario) on ruusukko-rukouksen mietiskelyä.
Aristoteleen painovoimateoria
Aristoteles esitti, että painaville kappaleille luonnollinen paikka oli Maan keskipiste, ja tämän vuoksi ne putosivat sitä kohti, eli alaspäin. Kevyille kappaleille luonnollinen paikka oli puolestaan taivaan kehillä, ja siksi kaasut, muun muassa höyry, liikkuivat poispäin maan keskipisteestä ja kohti taivaita ja Kuuta, eli ylöspäin. Liikkeen nopeus riippui samoin kappaleen painosta. Kappaleen painavuuden ja keveyden Aristoteles määritteli juuri sen perusteella, mihin suuntaan ne liikkuvat, ja esitti näin ensimmäistä kertaa nämä asiat lisämääreittä, kun taas kaikki aiemmat filosofit olivat pitäneet painoa ja keveyttä ominaisuutena, joka voidaan esittää vain suhteessa johonkin toiseen kappaleeseen. Suuntien "alaspäin" ja "ylöspäin" hän oletti olevan maailmanjärjestyksessä määrättyinä tiettyinä suuntina.
Josemaría Escrivá
Suomeksi käännetyt kirjat
Via Crucis on ristin tien asemien mietiskelyä.
Elämäkerta
Josemaría Escriván elämäkerta suomeksi on Jumalan tahdissa (ranskankielinen alkuteos Au Pas de Dieu)
Aristoteleen painovoimateoria
Syrjäyttäneet painovoimateoriat
David Scott toisti Galilein tekemän kokeen Kuun pinnalla Apollo 15 -lennolla vuonna 1971, pudottaen höyhenen (hyvin kevyen kappaleen) ja vasaran (suhteellisen raskaan kappaleen) käsistään yhtaikaa. Ilmakehän puutteen vuoksi kappaleet putosivat Kuun pinnalle samaan aikaan.
Isaac Newton oli ensimmäinen, joka määritteli uuden painovoimateorian toiminnan matemaattisesti. Sen mukaan mikä tahansa massa, ei ainoastaan maan massa, vetää toisia kappaleita puoleensa voimalla, joka on suoraan verrannollinen niiden massaan ja kääntäen verrannollinen kappaleiden välisen etäisyyden neliöön.
Albert Einstein puolestaan syrjäytti Newtonin teorian vuonna 1915 kehittäen kokonaan uuden mallin painovoiman toiminnalle suhteellisuusteoriaansa nojaten.
Monoklonaalinen vasta-aine
thumb|right|300px|Yleisesitys monoklonaalisten vasta-aineiden tuotantotavasta 1.–4. Valitulla [[antigeenilla immunisoidut hiiren pernasolut ja myeloomasolut fuusioidaan. Fuusioinnissa käytetään myeloomasoluja, joilla ei ole itse kykyä tuottaa hypoksantiini-guaniini-fosforibosyylitransferaasia (HGPRT) ja vasta-aineita. Solufuusioseos siirretään HAT-kasvatusliuokseen, joka sisältää hypoksantiinia, aminopteriinia ja tymidiiniä. HAT-kasvatusliuoksessa vain fuusioituneet hydridoomasolut kykenevät kasvamaan keskeytyksettä. Fuusioitumattomat myeloomasolut eivät kasva HGPRT:n puutteen johdosta ja fuusioitumattomilla pernasoluilla on rajoittunut elinaika. 4.–5. Vasta-ainetta tuottavat soluviljelmät etsitään ja yksittäiset vasta-ainetta tuottavat solut eristetään omiin viljelmiinsä. 5.–8. Uudet alasoluviljelmät ovat kunkin yksittäisen eristetyn solun klooneja ja tuottavat monoklonaalisia vasta-aineita antigeeniään vastaan. Oikeaa monoklonaalista vasta-ainetta tuottavat menestyksekkäät alasoluviljelmät valitaan kasvamaan ja tuottamaan lisää haluttua vasta-ainetta. ]] Monoklonaaliset vasta-aineet (mAb tai moAb) ovat samasta hybridoomasolusta kloonattujen samanlaisten immuunisolujen tuottamia identtisiä monospesifisiä vasta-aineita. Kohteeseensa sitoutuvia monoklonaalisia vasta-aineita on mahdollista tuottaa lähes mitä tahansa ainetta vastaan, jolloin niitä voidaan käyttää valitun aineen paljastamiseen tai puhdistamiseen. Monoklonaalisten vasta-aineiden tuottamisesta on tullut tärkeä keino biokemiassa, molekyylibiologiassa ja lääketieteessä. Kun monoklonaalisia vasta-aineita käytetään lääkkeenä, vaikuttavan aineen nimelle annetaan suomen kielessä päätteeksi -mabi.
Monoklonaalisia vasta-aineita käytetään laajasti diagnostiikka- ja tutkimusreagensseina. Niiden käyttöönotto ihmisten terapiaan on ollut hitaampaa. Ongelmia ovat tuottaneet muun muassa sytotoksisten eli soluja tuhoavien vasta-aineiden käyttöön liittyvä riski sytokiinistimulaatiosta, solujen hajoamisriski, riski fysiologisten toimintojen lamaantumisesta ja elimistön yliherkkyysreaktiot vieraita vasta-aineita kohtaan. Vasta-aineterapian alkuaikoina vasta-aineet olivat hiiristä peräisin, mikä aiheutti immuunivasteen potilailla, jolloin seurauksena saattoi olla hoidon tehon häviäminen. Nykyisin monoklonaalisia vasta-aineita muokataan geenitekniikan avulla ihmismäisemmiksi, jolloin muokattuja vasta-aineita kutsutaan kimeerisiksi tai humanisoiduiksi riippuen ihmismäisten ja hiireltä peräisin olevien osuuksien suhteesta. Monoklonaalisia vasta-aineita käytetään nykyisin eri syöpien ja autoimmuunisairauksien, kuten reuman, hoitoon.
Monoklonaalisia vasta-aineita on etsitty myös SARS-CoV-2-virusta vastaan. Esimerkiksi SARS-CoV-1-virusta vastaan kehitetyistä ihmisperäisestä monoklonaalista vasta-aineista yhden (47D11) on raportoitu olevan tehokas myös SARS-CoV-2-infektiota vastaan. Löydös saattaisi tarjota erään reitin hoidon kehittämiseksi covid-19-tautiin.
Miska Siikonen
Miska Aleksanteri Siikonen (s. 12. toukokuuta 1996 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Saimaan Palloa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Siikonen on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Siikonen osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Siikonen syntyi Tampereella, mutta aloitti jääkiekon Valkealan Kiekossa. Siikonen pelasi juniorina sittemmin KooKoossa, jonka C-nuorten varakapteenina hän toimi kaudella 2011–2012, jolloin Siikonen oli SM-karsinnoissa KooKoon paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 8+14=22. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Pelicansin B-nuoriin.
Kaudeksi 2014–2015 Siikonen nousi juniorisopimuksella Pelicansin SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä 20. syyskuuta 2014 vieraissa Tapparaa vastaan. Siikonen merkittiin Pelicansin nelosketjun vasempaan laitaan Mikko Lahtelan ja Taavi Vartiaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.39 minuuttia. Siikonen pelasi SM-liigassa kauden aikana yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin vielä Pelicansin A-nuorissa, joiden varakapteeniksi Siikonen nousi.
Kaudella 2015–2016 Siikonen avasi pistetilinsä SM-liigassa. Hän teki liigauransa avausmaalin 18. marraskuuta 2015 KooKoota vastaan. Janne Laukkanen valitsi Siikosen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan 22 runkosarja- ja kahdeksan playoff-ottelua tehopistein 1+1=2. Siikonen pelasi kauden aikana myös Mestis-joukkue Heinolan Peliittojen vahvuudessa 18 runkosarjaottelua tehopistein 6+10=16. Kaudella 2016–2017 hän teki läpimurtonsa SM-liigassa. Siikonen kantoi alkukaudella myös Pelicansin kultakypärää ja teki lopulta 30 runkosarjaottelussa tehot 6+10=16. Hän joutui joulukuussa 2016 kuitenkin noin kolmeksi kuukaudeksi sivuun, mikä lyhensi Siikosen runkosarjaa lähes puolella. Hän palasi kaukaloihin runkosarjan lopulla maaliskuussa 2017. Marraskuussa 2016 Siikonen teki Pelicansin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2017–2018 Siikonen teki SM-liigan runkosarjassa tehot 12+10=22. Hän jakoi Pelicansin sisäisen maalipörssin toisen sijan Mikko Kousan ja Jesse Mankisen kanssa edellään vain Iikka Kangasniemi. Siikonen teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun 22. syyskuuta 2017 Saimaan Palloa vastaan. Hänen ensimmäinen ja kolmas maalinsa syntyivät ylivoimalla. Pelicans voitti ottelun 7–2. Jani Keinänen valitsi Siikosen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.
Kaudeksi 2021–2022 Siikonen palasi 1+1-vuotisella sopimuksella entiseen junioriseuraansa KooKoohon. Hänen kautensa keskeytyi kuitenkin terveydellisistä syistä jo lokakuussa 2021. Siikonen kertoi myöhemmin kauden aikana kärsineensä mm. ylirasituksesta ja uupumuksesta, jotka heikensivät hänen fyysistä ja psyykkistä kuntoaan. Toukokuussa 2022 KooKoo käytti Siikosen sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kaudella 2022–2023 Siikonen teki pudotuspelien ensimmäisen kierroksen toisessa ottelussa 14. maaliskuuta 2023 Oulun Kärppiä vastaan joukkueen 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin. Osuma hyväksyttiin videotarkistuksen jälkeen ja se tasoitti ottelusarjan 1–1:een. KooKoo eteni lopulta puolivälieriin otteluvoitoin 2–1.
Kaudeksi 2023–2024 Siikonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Saimaan Palloon. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.
Maajoukkueura
Siikonen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Yhteensä Siikonen on pelannut 19 nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Siikonen on pelannut neljä ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin 12. joulukuuta 2019 Plzeňissä pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Siikonen merkittiin Suomen kakkossentteriksi laidoilleen kaksi muuta debytanttia, hänen kanssaan JYPissä pelanneet Petrus Palmu ja Julius Nättinen.
Muuta
Siikonen valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseon lukiosta keväällä 2016.
Nordic Trophy Finland
Nordic Trophy Finland on jääkiekkoturnaus, jossa pelaavat kuusi SM-liigan joukkuetta. Turnaus käydään ennen varsinaisen liigakauden alkua elokuussa.
Turnaus perustettiin, kun Nordic Trophy-turnauksen jatko oli epäselvä.
Punainen jättiläinen
thumb|240px|Punainen jättiläinen Aldebaran verrattuna Aurinkoon.
Punainen jättiläinen on pääsarjan tähti, joka on tiivistynyt keskiosastaan ja laajentunut ulko-osastaan sen jälkeen, kun tähden ytimestä on loppunut vety. Tähden läpimitta kasvaa noin satakertaiseksi. Kevyen punaisen jättiläisen ulko-osasta tulee planetaarinen sumu ja keskuksesta jää jäljelle valkea kääpiö, kun taas raskaat punaiset jättiläiset räjähtävät supernovana. Omasta Auringostamme tulee punainen jättiläinen noin 4–5 miljardin vuoden päästä. Auringon nykyinen kehitysjakso päättyy, jonka jälkeen se muuttuu punaiseksi jättiläiseksi, joko nielaisten maan, tai vähintäänkin käristäen sen täydellisesti kuumuudellaan. Koska aurinko kuumenee pikkuhiljaa miljoonien vuosien aikana, on mahdollista että maapallo muuttuu liian kuumaksi ylläpitämään elämää jo miljardin vuoden aikana.
Tähtityypiltään punaisia jättiläisiä ovat esimerkiksi Arcturus ja Epsilon Bootis.
8mR
8mR on klassinen R-sääntöperheeseen kuuluva konstruktioluokka-vene. Mittaluku 8mR eli kasi, 8-metrinen tai kahdeksikko tuottaa suurehkoja, noin 14–16 metriä pitkiä ja 8–10 tonnia painavia veneitä. 8mR on ollut kilpapurjehdusluokkana kesäolympialaisissa vuosina 1908–1936.
Suomeen on 2000-luvulla kasvanut kansainvälisesti aktiivinen kasipurjehdustoiminta. Suomen neljäntoista veneen laivue on maailman suurimpia, ja erityisesti Helsingfors Segelsällskapetin eli HSS:n yhdeksän omassa rekisterissä olevaa sekä kaksi pysyvää vierasvenettä on kansainvälisesti suurin yksittäisessä pursiseurassa oleva kasilaivue. Suomeen laivueen uusin tulokas Ruotsista vuonna 2017 ostettu Andromeda.
Suomessa suuri kasilaivasto
Suomen kaseista kansainvälisesti menestynein on viime aikoina ollut Luna, joka voitti klassikkojen eli Sira Cupin maailmanmestaruuden 2018 ja toisen sijan 2012. Johan Ankerin 1930 suunnittelema Silja, voitti maailmanmestaruuden 1975 ja kakkossijan Sira Cupissa 2008. Menestyneitä ovat myös olleet Charles E. Nicholsonin 1929 suunnittelema Sagitta ja Carl Holmströmin 1927 suunnittelema Windy (II sija Sira Cupissa vuonna 2009).
Vuosina 1907–2010 on rakennettu yhteensä n. 500 kasia. Niistä on säilynyt n. 180 venettä. Kaseja rakennetaan edelleen noin 1 veneen vuosivauhtia, sekä moderneja että ns. replikoita vanhojen, useimmiten tuhoutuneiden veneiden piirustusten mukaan. Uusimmat rakennetut klassiset kasit ovat Norjassa purjehtiva Birgit (SWE-44) vuodelta 2005, japanilainen Aun (J-1) vuodelta 2006, venäläinen Astra II (RUS-1) vuodelta 2007 ja Luna (FIN-17) vuodelta 2012.
Suomen 8mR-veneet 2022
Suomeen on vuosina 1995–2018 ostettu seitsemän venettä, pääosin Ruotsista. Suomessa oli vuonna 2018 14 kasia, joista valta-osa kilpailee. Uusin tulokas on vuonna 2017 Ruotsista ostettu Andromeda. Kesällä 2011 Wanda myytiin Norjaan. Suomesta on myös myyty 1990-luvulla kaksi venettä, Edith ja Pinuccia, toinen Saksaan ja toinen Englantiin. Edith on A. Mylnen piirtämä ja Turussa 1911 Åbo båtvarfin telakalla rakennettu. Edith on toinen säilynyt ensimmäisen säännön Suomessa rakennetuista ja nyt täysin kahvelirikejä myöten entisöidyistä kaseista. Toinen on samalla telakalla William Fifen suunnittelema Lucky Girl joka voitti pronssimitalin 1912 olympialaisissa. Sitä ennen Suomesta on myyty mm. Turid-vene 80-luvulla. Gustaf Estlanderin suunnittelema Cheerio oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen Suomen kansainvälisesti menestyneimpiä kaseja. Vene edusti Suomea vuoden 1936 kesäolympialaisissa sijoittuen viidenneksi. Vene tuhoitui myöhemmin palossa. Purjehdushistoriallisesti mielenkiintoinen vene – vaikkakin nuorin – on vuonna 1967 rakennettu ensimmäinen Olin Stephensin suunnittelema moderni kasi Iroquois. Vene perustuu Americas Cup 12mR voittajaveneeseen Intrepid. Iroquois oli pitkään Suomessa josta se siirtyi Ruotsiin 2004. Vuonna 2007 Iroquois ostettiin takaisin Suomeen. Vuonna 2012 Suomen laivueeseen liittyi Portugalissa rakennettu Luna - Charles A. Nicholsonin suunnittelema kasi-replika. Hankkeen takana on Harri Roschierin vetämä syndikaatti. Vene voitti klassikkojen, eli Sira-cupin MM-mitalin 2018. Veneistä Naja, Tamara VIII ja Windy ovat olleet viime vuosina telakalla.
Pohjoismaissa omistajat käyttivät kasejaan kilpailujen välillä lomaveneinä. Kasit olivat aikoinaan kuinkaallisten, suurpankkiirien ja teollisuusmiesten huvia. Norjan ja Espanjan kuningashuoneet, Kruppit, Rothschildit, Wallenbergit ja Saruddin Aga Khan ovat olleet innokkaita kasipurjehtijoita. Tänään kasipurjehtiminen on keskiluokkaistunut ja vetoaa erityisesti kilpailemisesta kiinnostuneihin klassisten purjeveneiden ystäviin.
R-mittasääntö
Kasit rakennetaan alun perin 1907 sovitun, sittemmin kaksi kertaa muutetun, kansainvälisen R-mittasäännön mukaan. 8m on tulos mittasäännön kaavasta. R tarkoittaa, että vene on alun perin luokiteltu ja rekisteröity Lloydsin vaatimusten mukaan. Mittasääntö on: jossa L on veneen tehollista pituutta kuvaava luku, F vapaalaidan tehollinen korkeus, d rungon muototekijä ja S purjepinta-ala. Saman mittasäännön veneitä ovat kaseja suuremmat 12mR- ja 10mR-luokkien veneet, sekä pienemmät 6mR-veneet. 5m- ja 5.5m-veneet muistuttavat R-säännön metriveneitä, mutta eivät ole saman säännön mukaan rakennettuja. 8mR-, 6mR- ja 5.5mR-veneet ovat aikoinaan kaikki olleet olympialuokkia.
Yksilöllisyys
Kasit ovat noin 15 metriä pitkiä, 2,5 metriä leveitä ja painavat 8–10 tonnia. Kasi on konstruktioluokka, joka tarkoittaa että jokainen kasi on yksilö toisin kuin yksityyppiveneet. Kaseilla retkeillään, päiväpurjehditaan ja kilpaillaan. Klassiset kasit rakennettiin 50-luvulle asti pitkäkölisiksi. Ensimmäinen ns. moderni kasi, jossa oli jaettu lateraalipinta, rakennettiin 60-luvulla. Uusissa moderneissa veneissä on järjestäen bulbilla ja trimtabilla varustettu siipiköli. Myös vesilinjan yläpuolelta nämä kasit poikkeavat vanhemmista kilpasiskoistaan.
Kasi kilpaveneenä
thumb|350px|Kasit Sphinx FIN-4 ja Sagitta FIN-2 osallistuvat HSS:n Champanjaregattaan 2012 Kasit, kuten muutkin metrisäännön veneet, on suunniteltu puhtaasti kilpaveneiksi, mutta niillä purjehditaan sekä retki- että kilpailuveneinä. Klassisen kilpaveneen miehistö on seitsemän ja modernin kuusi henkilöä. Pääsääntöisesti suomalaisissa kaseissa ei ole apumoottoreita, joten niillä purjehditaan satamaan ja satamasta. Kaseissa on melko askeettiset sisätilat kun vertailukohtana pidetään nykyveneitä.
Kaseilla kilpaillaan 2000-luvulla aktiivisemmin kuin koskaan aikaisemmin. Vuosittain järjestettäviin kasien MM-kilpailuihin osallistuu 20–40 venekuntaa; Suomessa tärkeimpien regattojen lähdöissä on kahdesta yli kymmeneen veneeseen. Ruotsalaisveneitä osallistuu aktiivisesti Suomenlahden kisoihin. Samoin venäjän ainut kasi Astra II. Vuonna 2007 suomalainen vene Windy ylsi MM-kilpailuissa Skotlannissa klassisten hopeasijalle. Vuonna 2008 Norjan Hankøssa Suomen Silja ylti samaan. Yhteensä vuoden 2008 MM-kilpailuihin osallistui peräti viisi suomalaisvenettä. Surin koskaan järjestetty 8mR regatta oli vuoden 2002 maailmanmestaruudet Helsingissä. NJK:n järjestämiin kisoihin osallistui kaikkeaan 39 venettä.
Kasit olivat aikoinaan rikkaiden kilpureita
Ennen sotia kasi täytti asuttavan kilpailuveneen vaatimukset. Manner-Euroopassa palkatut gasti yöpyivät tavallisesti veneessä. Pohjoismaissa omistajat käyttivät kasejaan kilpailujen välillä lomaveneinä. Kasit olivat aikoinaan kuinkaallisten, suurpankkiirien ja teollisuusmiesten huvia. Norjan ja Espanjan kuningashuoneet, Kruppit, Rothschildit, Wallenbergit ja Saruddin Aga Khan ovat olleet innokkaita kasipurjehtijoita. Tänään kasipurjehtiminen on keskiluokkaistunut ja vetoaa erityisesti kilpailemisesta kiinnostuneihin klassisten purjeveneiden ystäviin.
Hintataso
Kasin ostohinta riippuu iästä, kunnosta, suunnittelijan nimestä ja veneen kilpailumenestyksestä. Pääsääntöisesti 1930–40-luvun kasit ovat kalliimpia kuin sitä vanhemmat, sillä niillä on usein tiedossa olevaa kilpailumenestystä. "Kalliita" suunnittelijoita ovat esimerkiksi Fife, Nicholson ja Anker. Edullisen, kohtuukuntoisen kasin voi saada 80 000 eurolla, kallis voi Euroopan mantereella maksaa jopa 250 000–300 000 euroa. Huonossa kunnossa olevan "projektin" hinta voi olla 0–200 000 euroa. Euroopassa uuden klassisen kasin rakennuttaminen maksaa noin 8 000–10 000 työtunnin kulut + materiaalit eli noin 350 000–400 000 euroa. Tällaisia uusia klassisia kaseja on viime vuosina teetetty muun muassa Pietarissa (Astra II ja Birgit) ja Portugalissa (Sveitsiin ja Japaniin). Suomeen valmistui Charles E. Nicholsonin piirustuksiin rakennettu Luna replika kasi vuonna 2012. Mieluisan kasin löytäminen voi kestää vuosia, koska niitä on vähän markkinoilla ja useimmat omistajat ovat tarkkoja siitä minkälaisiin käsiin usein vuosikymmeniä samalla omistajalla ollut vene päätyy.
1912
thumb|350px|Suomen pronssimitalisti Lucky Girl [[Kesäolympialaiset 1912|1912 kesäolympialaisissa.]] Suomi osallistui, itsenäisenä mutta Venäjän lipun alla, ensimmäistä kertaa purjehdukseen lajina vuoden 1912 kesäolympialaisiin. Olympialaisiin osallistuivat kutoset, kasit, 10mR ja 12mR-veneet. Suomi sai pronssia kasiluokassa jossa Norja vei kullan ja Ruotsi hopean. Kaksitoistametrisissä Suomi voitti hopeaa. Suomen kasivene oli Willian Fifen suunnittelema Lucky Girl jonka Gunnar Tallbergin pieni tytär Lucy oli voittanut NJK:n arpajaisveneenä vuonna 1911. Kaseja purjehdittiin tuolloin kuuden hengen miehistöllä. Suomen ensimmäisen purjehduksen olympiapronssin purjehti seuraava miehistö:
Lycky Girl katosi toisen maailmansodan jälkeen mutta löytyi Ruotsissa asuntoveneeksi muutettuna 90-luvun loppupuolella. Vuonna 2008 Lucky Girl purjehti jälleen Fairlie Restaurations-telakan kahvelitakilaa myöten täydellisesti entisöytynä Konstanz-järvellä.
1920–1932
Suomi ei osallistunut ensimmäisen maailmansodan ja itsenäistymisen jälkeen olympialaisten suuremmissa veneluokissa ennen vuotta 1936. Monessa suhteessa Suomalaisen kilpapurjehduksen ensimmäinen kukoistuksen kausi oli takanapäin. Arkkitehtuurista venesuunnittelun kymmenen vuoden tauon jälkeen pariin palannut Gustaf Estlander muutti Ruotsiin ja purjehti pääasääntöisesti ulkomailla. Venäjän vallankumos, Suomen sisällissota ensimmäisen R-säännön elinkaaren loppu ja sodan jälkeiset lamat vaikuttivat kaikki purjehdusurheilun hiipumiuseen Suomessa. Venekanta rapistui ja erittäin suuri osa itsenäisyyden ajan edeltävistä veneistä katosivat tietymättömiin. Pekka Barkin perusteellinen huvi- ja kilpavenehistoriikki kertoo että Suomen vuoden 1850 ja 1920 välillä rakennetuista vajaasta 3000 purresta vain alle kymmenen on säilynyt hengissä tähän päivään saakka. Suurin osa tuhoutui oletettavasti juuri ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
1936
thumb|350px|8mR-veneet Wanda, Katrina ja Pinuccia kilpailevat Sandhamnissa 1947. Kasit olivat olympiaveneluokka vuosien 1908–36 välillä, joista vuosina 1924–36 kasi oli suurikokoisin olympiavene. Kasien kilpailuhistorian kohokohta olivat vuoden 1936 olympiapurjehdukset Kielissä. Kasit olivat kisojen ehdoton purjehduksen kuningasluokka ja kaseihin olivat satsanneet kaikki silloiset purjehduksen ja politiikan suurvallat. Suomen edustusvene Gustaf Estlanderin suunnittelema Cheerio oli vanhin kaikista kymmenestä osallistuvista veneistä. Cheerio päätyi viidenneksi ja nykyään Suomessa purjehtiva Silja toi Norjalle hopean. Cheerion kipparina oli omistaja Gunnar Grönblom joka tuolloin oli NJK:n varakommodoori.
Kisan moraalinen voittaja oli Ilderim joka epämääräisen poliittis-sävyisen diskauksen vuoksi päätyi neljänneksi. 1936 olympialaisiin osallistuneista kärki-kaseista kaikki kilpailevat vielä tänään aktiivisesti, tuhoutunutta Cheeriota lukuun ottamatta.
Kasien maailmanmestaruuskisat
Kilpailtuaan satunnaisesti ja paikallisesti toisen maailmansodan jälkeen, kasit alkoivat uudelleen kilpailla maailmanmestaruuksista 80-luvulla. Maailmanmestaruudet järjestetään neljässä pääsarjassa: Klassisten kasien sisällä järjestetään erikoispalkinnot myös ns. alkuperäisten, eli puumaistoisten ja alkuperäisheloitteisten kasien luokassa. Maailmanmestaruudet yleissarjassa menevät poikkeuksetta moderneille vasta rakennetuille kaseille. Suurin kilpailuluokan muodostavat klassiset veneet jotka kilpailevat ns. Sira Cupissa. Kasien maailmanmestaruuskisat on järjestetty Suomessa 1978, 1987, 1993, 2002 ja 2013. Järjestävänä seurana oli 2013 ensimmäistä kertaa HSS, jossa on maailman suurin seurakohtainen kasilaivue.
Kaseja maailmalla
Kansainvälisen 8mR-liiton IEMA:n 2007 julkaisemassa rekisterissä on 177 venettä, joista klassisia – ennen vuotta 1960 rakennettuja – on noin 150. Luokan synnyn jälkeen rakennetuista noin 500 veneestä purjehtii siis vielä kolmasosa. Suomessa on tällä hetkellä kaksitoista rekisteröityä kasia. Lisäksi Suomessa kilpailee muutama vieraileva ruotsalainen ja yksi venäläinen kasi. Suomen laivue on suhteellisesti maailman suurin aktiivisesti kilpaileva. Kasien lukumäärä maailmassa kasvaa, koska veneitä "löydetään" lisää ja tuhoutuneiden tilalle rakennetaan uusia vanhojen piirustusten mukaan. Moderneja kaseja on rakennettu lähes kaksikymmentä, ja niitä rakennetaan lisää, muutaman vuoden välein. Suomessa ei ole vielä rakennettu yhtään modernia kasia. Turussa purjehti maailman ensimmäinen moderni kasi, Sparkman & Stephensin suunnittelema Iroquois. Helsingin lisäksi kasilaivueita maailmalla on Kanadan Ontariojärvellä, Bretagnessa, Genovassa, sekä Genevenjärvellä. Tukholman alueella ollut suuri kasilaivue on kadonnut viime kymmenen vuoden aikana ulkomaille tapahtuneiden myyntien vuoksi.
Vuonna 2008 kaseja purjehtii eri maissa seuraavasti:
Mutasjärvi
Mutasjärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 11,7 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ämmätsänjärven–Myllyojan valuma-alueeseen (35.785) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,5 metriä mpy.
C86
C86 on musiikkilehti NME:n koostama kasettialbumi, joka julkaistiin vuonna 1986. Postimyynnin välityksellä kaupattu kasetti sisältää 22 kappaletta itsenäisille levy-yhtiöille kiinnitetyiltä yhtyeiltä. Useimmat esiintyjät edustavat kitaravetoista indie popia, mutta albumin tyylikirjo on erittäin laaja. Soundin toimittaja Juho Äijön mukaan kyseessä saattaa olla kaikkien aikojen merkittävin kokoelma-albumi.
Kasetista julkaistiin 72 kappaletta sisältävä kolmen CD-levyn uusintapainos vuonna 2014.
Merikaapeli
right|thumb|300px|Poikkileikkaus tietoliikennettä välittävästä merikaapelista. 1. Polyetyleeniä; 2. Mylar-nauhaa; 3. Säikeisiä teräsvaijereita; 4. Alumiininen vesieriste; 5. Polykarbonaattia; 6. Kupari- tai alumiiniputki; 7. Öljyhyytelöä; 8. Optisia kuituja.
Merikaapelit ovat merenpohjaan laskettuja kaapeleita, jolla välitetään tietoliikennettä tai sähköenergiaa. Vaativien olosuhteiden takia ne tulee rakentaa äärimmäisen vahvoiksi, ja pitkät välimatkat aiheuttavat myös teknisiä haasteita.
Tietoliikenne
Ensimmäiset merenalaiset tietoliikennekaapelit välittivät lennätinliikennettä. Sen jälkeiset kaapelit ovat välittäneet ensin puhelin- ja sittemmin dataliikennettä. Kaikki modernit kaapelit on tehty valokuidusta, ja ne välittävät sekä puhelin- että Internet-liikennettä.
Historia
Samuel Morse julkisti ja kokeili lyhyttä vedenalaista sähkötysjohtoa satama-altaassa vuonna 1842. Ensimmäiset tietoliikennekaapelit oli tehty kuparisäikeistä, ja niitä ympäröi vuonna 1847 kehitetty guttaperkka-niminen eristemateriaali. Menetelmää kokeiltiin ensimmäiseksi vuonna 1852, jolloin Englannin kanaaliin laskettiin Isoa-Britanniaa ja Ranskaa yhdistävä merikaapeli.
right|thumb|400px|Atlantin alittanut kaapeli vuodelta 1858
Vuonna 1855 alkoi hanke, jossa laskettiin ensimmäinen Atlantin alittava kaapeli. Tämä kaapeli ei kuitenkaan toiminut kauan ensimmäisten sähkeiden välittämisen jälkeen. Laskemiseen liittyi merkittävästi vaikeuksia, ja kaapeli rikkoutui huonon eristämisen takia kuukauden päästä sen käyttöönotosta. Tämän jälkeen merikaapeleita laskettiin muutamaan otteeseen, mutta nekin epäonnistuivat. Vuoden 1866 S/S Great Easternista laskettu kaapeli oli menestyksekkäämpi, ja se sai julkisuutta, kun edellisenä vuonna laskettu kaapeli onnistuttiin korjaamaan. Kaapeliyhteys on siitä lähtien ollut yhtäjaksoista. Vuonna 1870 vedettiin merenalainen kaapeli Englannista Intiaan Bombayhin. Tyynenmeren alle laskettiin pitkiä kaapeleita 1902–1903 esimerkiksi Yhdysvalloista Guamiin.
Muovieristimien keksiminen mahdollisti merikaapeleiden tekemisen puheluja varten. Tällöin tarvittiin signaalin vahvistimia. Nämä saivat käyttöjännitteensä kaapeliin sisältyvästä virransyöttöjohdosta.
1950-luvulla asennettiin koaksiaalipareista tehtyjä merikaapeleita, jotka mahdollistivat suuren määrän analogisia puhelukanavia. Vuodesta 1988 lähtien on käytetty valokuitukaapeleita, joissa voidaan siirtää digitaalisesti ääntä, tietoa, televisiokuvaa jne. Niiden siirtonopeudet ulottuvat 60 Tb/s:een asti, joka vastaa noin 940 miljoonaa puhelinkanavaa nopeudella 64 kb/s.
Merikaapelit ovat suurilla välimatkoilla ainoa kunnollinen vaihtoehto satelliittiyhteyksille, jotka kattavat vain osan tiedonsiirtotarpeesta. Niiden etu suuriin tietoliikennesatelliitteihin verrattuna on pienempi vikaantumistodennäköisyys. Toinen etu on signaalin selvästi nopeampi kulkemisaika.
Sähkö
Sähköenergian välittämiseen on laskettu merenalaisia kaapeleita, mutta ne eivät ole kovinkaan pitkiä. Niissä käytetään suuria jännitteitä ja tasavirtaa (HVDC). Esimerkkejä merenalaisista sähkökaapeleista ovat Ahvenanmaan, Ruotsin, Suomen ja Viron väliset kaapelit. Tasavirtaa pidetään parhaana suurten sähkövirtamäärien siirtämiseen, koska tasavirtakaapelit vaativat vähemmän loistehoa kuin merenalaiset vaihtovirtakaapelit. Sen lisäksi kolmivaiheinen vaihtovirta vaatii kolme johdinta, kun taas tasavirralle riittää yksi tai kaksi.
Vaihtovirtakaapeleiden pituutta rajoittaa aktiivisten johtimien ja ympäröivän maan (tai veden) välinen kapasitanssi. Tietyn kaapelipituuden jälkeen kaapelin kuluttama loisteho vie johtimen koko jännitteensiirtokapasiteetin, jolloin käyttökelpoisen virran siirtäminen tulee mahdottomaksi.
Kalydon
Kalydon oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aitoliassa, läntisessä Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Mesolóngin kunnassa noin yhdeksän kilometriä itään nykyisestä Mesolóngin kaupungista ja noin kilometrin pohjoiseen Evinochórin kylästä.
Maantiede
Kalydon sijaitsi lähellä Patraksenlahden pohjoisrannikkoa Korintinlahden suussa. Kaupunki oli rakennettu Arakynthos-vuoren (nyk. myös Zygós) rinteelle kahden kukkulan huipulle sekä niiden väliseen laaksoon. Sitä ei kuitenkaan ollut rakennettu erityisen korkealle, niin kuin kaupungista käytetyt homeeriset epiteetit aipeinē (”korkea”) ja petrēessa (”kallioinen”) antaisivat ymmärtää.
Kalydonin kaupunkivaltion alue tunnettiin nimellä Kalydonia. Tasanko kaupungin vieressä oli hedelmällistä aluetta. Kaupungin itäpuolella virtasi Euenos-joki (nyk. Évinos) ja kauempana länsipuolella Akheloos-joki (nyk. Achelóos), joka toimi Aitolian ja Akarnanian rajajokena. Kaupungista itään sijaitsi Naupaktoksen kaupunki ja pohjoiseen Stratoksen kaupunki.
Historia
pienoiskuva|vasen|240px|[[Kalydonin metsäkarjun ajo, kuvitusta attikalaisessa mustakuviotekniikalla koristellussa amforassa, n. 560 eaa.]] pienoiskuva|vasen|240px|Aitolialainen (Kalydonin?) hemidrakhma, kuvituksessa mm. Kalydonin metsäkarju.
Kalydon oli perustettu kureettien heimon alueelle. Kreikkalaisen mytologian mukaan kaupunki sai nimensä Kalydonista, joka oli Aitoloksen poika. Kummatkin esitettiin kaupungin perustajaksi. Varhaisina aikoina kalydonilaiset sotivat usein läheistä Pleuronia asuttaneiden kureettien kanssa. Tämä vihanpito esiintyy Homeroksen Iliaassa. Kalydonin heeroksiin lukeutuvat muun muassa kuningas Oineus, tämän pojat Tydeus ja Meleagros sekä pojanpoika Diomedes, ja kaupungin naisiin muun muassa Althaia, Deianeira ja Gorge.
Kalydon on myös yhden kreikkalaisen mytologian keskeisen kertomuksen, Kalydonin metsäkarjun ajon eli Kalydonin metsästyksen, tapahtumapaikka. Metsästys sai alkunsa Artemiin lähetettyä metsäkarjun hävittämään alueen peltoja rangaistukseksi siitä, että Oineus oli jättänyt uhraamatta hänelle. Metsästykseen osallistuivat Meleagros ja monet muut heerokset. Kaupungin keskeisin kultti oli Artemis Lafrian kultti. Kaupunki esiintyy Iliaan laivaluettelossa yhtenä aitolialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Sodassa kalydonilaisia johti kuningas Thoas. Kalydon mainitaan myös paikkana, jossa Herakles taisteli joenjumala Akhelooksen kanssa.
Klassisella kaudella Kalydon oli Aitolian tärkein kaupunki. Se esiintyy kuitenkin antiikin lähteissä historiallisella ajalla suhteellisen harvoin. Vuonna 391 eaa. kaupunki oli akhaialaisten hallussa, ilmeisesti sen jälkeen, kun nämä olivat saaneet haltuunsa myös Naupaktoksen. Kyseisenä vuonna akhaialaiset sotivat akarnanialaisten kanssa, ja pyysivät apuun spartalaisia. Kaupunki pysyi kuitenkin akhaialaisilla siihen saakka, kun Sparta hävisi Leuktran taistelun vuonna 371 eaa. Tämän jälkeen se palautettiin aitolialaisille.
Hellenistisellä kaudella kaupunki kuului Aitolian liittoon ja oli sen tärkeimpiä vaikuttajia. Roomalaisella kaudella Julius Caesarin kansalaissodan aikaan Kalydon päätyi Pompeiuksen puolelle, mistä alkoi kaupungin taantuminen. Vuonna 31 eaa. Octavianus, myöhempi keisari Augustus, siirrätti kaupungin asukkaat Nikopoliin kaupunkiin, jonka hän perusti aiemmin samana vuonna voittamansa Aktionin taistelun kunniaksi. Tämän seurauksena kaupunki autioitui lopullisesti. Artemis Lafrian kultin ja patsaan Augustus siirrätti Patraihin.
Ensimmäisiä huomioita kaupungin raunioista tehtiin 1800-luvulla. Kreikkalaisten suorittamat arkeologiset kaivaukset alueella alkoivat Artemis Lafrian pyhäkön paikalla vuonna 1908. Vuosina 1926–1935 kaivauksia suorittivat kreikkalaiset ja tanskalaiset arkeologit. Tanskan Ateenan-instituutti on suorittanut Kalydonissa uusia tutkimuksia 2000-luvulla.
Rakennukset ja löydökset
Kalydon oli ympäröity muureilla, joiden kokonaispituus oli noin neljä kilometriä ja jotka ympäröivät noin 35 hehtaarin kokoisen alueen. Muurit oli rakennettu 200-luvun eaa. alkupuolella. Niissä oli useita torneja. Muureista on säilynyt osia, ja niiden reitti voidaan jäljittää kokonaisuudessaan. Kaupungin akropolis eli yläkaupunki ja linnavuori sijaitsi kaupungin luoteisosassa, ja sen pinta-ala oli noin kymmenesosa koko kaupungista. Huipulla oli 500-luvun eaa. lopulla rakennettu pyhäkkö. Stratokseen päin johtaneen tien porttia vartioi kaksi tornia. Kaupungin länsiportista kulki noin 400 metriä pitkä Pyhä tie kohti Lafrionia.
Lafrion eli Artemis Lafrian ja Apollon Lafrioksen pyhäkköalue pienoiskuva|250px|Kalydonin raunoita.
Lafrion tai Lafriaion eli Artemis Lafrialle ja Apollon Lafriokselle omistettu pyhäkköalue sijaitsi kaupunginmuurien ulkopuolella akropoliista lounaaseen. Se oli koko Aitolian merkittävimpiä kulttipaikkoja. Pyhäkkö oli perustettu viimeistään geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. 600-luvulla eaa. pyhäkköalueelle rakennettiin kaksi doorilaista tyyliä edustanutta temppeliä, joista niin kutsuttu temppeli A oli omistettu Apollonille (tai Dionysokselle) ja temppeli B Artemiille. Temppelit uusittiin 500-luvulla eaa. Näistä rakennusvaiheista on säilynyt terrakotasta tehtyjä koristeosia, kuten metooppeja ja akroterion-koristeita. Koristelussa esiintyy mytologisia aiheita, kuten Herakleen urotöitä ja sfinksejä. Esinelöytöihin lukeutuu myös Artemiille ja Dionysokselle omistettuja votiivilahjoja. Noin 500 eaa. temppeliin B lisättiin portiikki.
Koko pyhäkköalue uusittiin 300-luvulla eaa. Sen kaakkoisosaan rakennettiin kuuden pylvään portiikki. Temppeli B korvattiin noin 360 eaa. uudella, suuremmalla Artemiin temppelillä. Se oli poros-kivestä tehty doorilaista tyyliä edustanut peripteeraalitemppeli, ja siinä oli 6 x 13 pylvästä. Temppelin naoksessa eli cellassa oli 20 joonialaista pylvästä sekä Menaikhmos ja Soidas Naupaktoslaisten kullasta ja norsunluusta veistämä Artemiin kulttipatsas, jonka Pausanias mainitsee. Se siirrettiin myöhemmin Patraihin ja ilmeisesti esiintyy kaupungin lyömissä rahoissa.
Pyhäkköalue oli ympäröity peribolos-muurilla. Hellenistisellä kaudella 200- tai 100-luvulla eaa. pyhäkköalueen pohjoisosaan rakennettiin suuri neliömäinen pyhäkkö, johon kuului pitkä, kaksilaivainen ja kaksikerroksinen stoa eli pylväshalli. Sen kummassakin päässä oli suuret puoliympyränmuotoiset syvennykset. Pyhäkkö säilyi käytössä roomalaiselle kaudelle saakka.
Muut rakennukset pienoiskuva|250px|Kalydonin raunioita.
Pyhäkön eteläpuolisesta rinteestä on löydetty teatteri, jonka katsomossa on ollut tilaa noin hengelle. Alakaupungista on löydetty pylväikköpihalla varustettu rakennus, joka toimi ilmeisesti urheilupaikkana. Yksi sen huoneista toimi Kybelelle omistettuna pyhäkkönä. Lafrionille johtaneen Pyhän tien varrella oli aarrekammioita.
Kaupungin ympäriltä on löydetty hellenistisen ajan hautoja. Merkittävin on 100-luvulla eaa. rakennettu Leonteioniksi kutsuttu heroon, jonka uskotaan olleen heeroksena palvotun Leon Kalydonlaisen hauta. Heroon oli suorakulmion muotoinen, ja sen koko oli noin 37,5 x 34,4 metriä. Siihen kuului peristyylipiha kooltaan noin 16,8 x 16,8 metriä, jossa oli pohjoissivulla sisäänkäyntipropylon ja itä-, etelä- ja länsisivuilla huoneet. Pohjoishuoneen seinä oli koristeltu Kalydonin mytologiaan liittyneiden jumalten ja heerosten kuvilla. Pyhäkköön kuului maanalainen hautakrypta (hypogeon), jossa oli holvattu katto ja kivinen, sohvan muotoinen sarkofagi.
Esinelöydöt
Kalydonista tehdyt esinelöydöt ovat pääosin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Niihin kuuluvat muun muassa temppelien eri rakennusvaiheiden koristeosat, kuten korinttilaisittain maalatut terrakotat, sekä heroonin kryptan kivinen portti. Löytöjä on myös Agrínion arkeologisessa museossa.
Aiolialaisten aarrekammio
Aiolialaisten aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Aarrekammion rakensivat aiolialaiset arkaaisella tai klassisella kaudella. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Pyhän tien tekemän mutkan keskellä Knidoslaisten aarrekammion ja Sikyonilaisten aarrekammion välissä. Rakennus muistutti arkkitehtuuriltaan pientä antatemppeliä. Sen perustusten koko oli noin 8 × 7 metriä. Sisällä rakennuksessa olivat pronaos sekä cella, joka avautui pohjoiseen päin. Pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (distylos in antis).
Tšekin kansalliskirjasto
Tšekin kansalliskirjasto (, lyh. NK ČR) on Tšekin tasavallan kansalliskirjasto, joka toimii Prahassa. Kansalliskirjasto asettui vuonna 1930 Klementum-rakennuskokonaisuuteen, joka vapautui paikallisen Kaarlen yliopiston filosofisen tiedekunnan poismuuton vuoksi. Tätä aiemmin rakennuksessa toimi pitkään jesuiittojen korkeakoulu. Nykyään Klementumin ohella kansalliskirjastolla on toinen, keskusvarastoksi kutsuttu toimipiste (Hostivař), jossa säilytetään merkittävä osa kirjaston aineistosta.
Kansalliskirjasto on Tšekin kulttuuriministeriön alainen laitos, jota johtaa tohtori Martin Kocanda (tilanne 8/2017). Kansalliskirjastossa on noin 7 miljoonaa nimikettä. Kansalliskirjaston kokonaisuuteen kuuluvassa Klementum-rakennuskokonaisuus Prahassa on Tšekin vanhimman säähavaintosarjan paikka. Siellä on tehty säämittauksia vuodesta 1775 alkaen; havaintosarja jatkuu yhä.
Leibnizin yleinen sääntö
Leibnizin yleinen sääntö kuuluu differentiaali- ja integraalilaskentaan ja se yleistää tulosäännön. Se on nimetty kehittäjänsä Gottfried Leibnizin mukaan.
Sound system
Sound system on reggaeta äänilevyiltä soittava kokoonpano, joka koostuu DJ:istä eli jamaikalaisittain selektoreista sekä jamaikalaisittain deejayistä eli MC:istä eli mikrofonimiehistä.
Termi sound system viittaa myös fyysiseen äänentoistolaitteistoon, jolla musiikkia soitetaan.
Sound system eli suomalaisittain soundi on levytetyn reggaen tärkein äänitorvi. Soundi koostuu selektoreista eli levyvalikoitsijoista ja mikrofonimiehistä, jotka perinteisesti soittavat omilla PA-laitteistoillaan omia dubplate- ja muita äänilevyvalikoimiaan. Mikrofonimiesten tehtävä soundissa on tärkeä: He juontavat levyjä sisään sekä pitävät juonnoillaan ja viihdytyksellään yleisön kiinnostusta yllä.
Tunnetuimpiin sound systemeihin maailmalla kuuluvat jamaikalaiset Stone Love, Bass Odyssey ja Killamanjaro, newyorkilainen LP International, Channel One Sound System, King Shiloh Soundsystem sekä saksalainen Sentinel, joka voitti vuoden 2005 World Clashin New Yorkissa.
Tunnetuimpia suomalaisia soundeja ovat Komposti, Lion Head, MPV, Intergalaktik Sound System, Tulitauko Sound, Black Bear Sound, Pouta Sound, Ghetto Blaster Sound, Cool Runnings, Tampere Oak Leaf, Healing of the Nation, Ivah Sound, Jah Equity Sound System, Family Sound ja Black Hula sekä ainoa jamaikalainen soundi Suomessa, Super One Sound.
Toiminimi
Toiminimi tarkoittaa nimeä, jota yhtiö, yhdistys, säätiö, yksityinen elinkeinonharjoittaja tai jokin muu elinkeinonharjoittaja käyttää toiminnassaan.
Yleiskielessä toiminimellä tarkoitetaan usein ns. "toiminimiyrittäjän" eli yksityisen elinkeinonharjoittajan yritystä. Lainsäädännössä toiminimellä tarkoitetaan kuitenkin myös muunlaisten yritysten nimiä.
Toiminimeen syntyy yksinoikeus joko rekisteröimällä se kaupparekisteriin tai vakiinnuttamalla se. Rekisteröinti kaupparekisteriin on helpoin tapa saada yksinoikeus toiminimeen.
Yksilöivyys
Nimen pitää "yksilöidä" haltijansa yritys. Käytännössä tämä hankalahko ilmaus tarkoittaa, että nimeksi ei hyväksytä muiden muassa:
Erottuvuus
Toiminimen tulee selvästi erottua rekisterissä ennestään olevista toiminimistä. Rekisteriviranomaisen on kyettävä pitämään nimet erillään.
Rekisteriin ei voida hyväksyä toista samanlaista tai hyvin lähellä olevaa toiminimeä. Nimet eivät saa olla identtisiä kirjoitettuina eivätkä lausuttuina. Erottuvuutta ei lisää se, että toiminimillä on eri yritysmuotojen tunnukset.
Sekoitettavuus
Toiminimi ei saa olla sekoitettavissa toisen suojattuun toiminimeen, toissijaiseen tunnukseen tai tavaramerkkiin. Sekoitettavuus voi yleensä tulla kyseeseen vain, jos kyseessä on sama tai samankaltainen toimiala.
Sukunimet
Nimessä ei saa ilman asianmukaista suostumusta käyttää mitään, mikä voidaan käsittää toisen sukunimeksi. Oman nimen käyttäminen yrityksen nimessä on varsin yleistä.
Muut
Toiminimessä ei myöskään saa käyttää ilman asianmukaista suostumusta sellaista,
Toiminimi ei myöskään saa olla omiaan johtamaan yleisöä harhaan.
Yhtiömuodon tunnus
Toiminimessä on yleensä oltava yhtiömuodon nimi, lyhenne tai muu osoitus siitä, minkä muotoinen oikeushenkilö on kyseessä.
Yhtiöt
Osakeyhtiö: Osakeyhtiö tai oy, ruotsiksi aktiebolag tai ab.
Julkinen osakeyhtiö: Julkinen osakeyhtiö tai oyj, ruotsiksi publikt aktiebolag tai abp.
Asunto-osakeyhtiö: Asunto-osakeyhtiön nimestä on käytävä ilmi sen yhtiömuoto. Tämä käy esimerkiksi käyttämällä sanaa asunto-osakeyhtiö tai lyhennystä Asunto Oy tai As Oy. Ruotsiksi vastaavat tunnukset ovat bostadsaktiebolag, Bostads Ab ja ''Bost. Ab''. Lisäksi yhtiön kotipaikan on ilmettävä selvästi asunto-osakeyhtiöiden uusista toiminimistä.
Avoin yhtiö: Avoin yhtiö, ruotsiksi öppet bolag. Yhtiömiesten sukunimet esim. ”Virtanen & Sjölund” hyväksytään avoimen yhtiön tunnukseksi eikä sanoja avoin yhtiö tällöin tarvitse ottaa nimeen. Lyhennettä ay tai öb ei voi käyttää.
Kommandiittiyhtiö: Kommandiittiyhtiö tai ky, ruotsiksi kommanditbolag tai kb. Nimeen ei saa ottaa äänettömän yhtiömiehen nimeä.
Osuuskunta: Osuuskunta, yhdysosa osuus tai lyhenne osk, ruotsiksi vastaavasti andelslag, andels tai anl. Nimessä ei saa esiintyä henkilön nimeä.
Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä: Nimessä tulee olla sanat eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä tai lyhenne ETEY, ruotsiksi europeisk ekonomisk intressegruppering tai EEIG.
Eurooppaosuuskunta: Nimen edellä tai jäljessä on oltava lyhenne SCE, tarvittaessa myös sanat rajoitettu vastuu.
Eurooppayhtiö: Nimen edellä tai jäljessä on oltava lyhenne SE.
Sivuliike: Sivuliikkeen toiminimen tulee sisältää ulkomaisen elinkeinonharjoittajan toiminimi rekisteröidyssä muodossa lisäyksin, joka osoittaa sen sivuliikkeeksi. Lisäys voi olla esimerkiksi sivuliike Suomessa, filial i Finland tai filial.
Yhdistykset ja säätiöt
Aatteellinen yhdistys: Kun aatteellinen yhdistys on rekisteröity, sen suomenkieliseen nimeen lisätään sanat rekisteröity yhdistys tai lyhenne ry. Ruotsinkieliseen nimeen lisätään vastaavasti registrerad förening tai rf ja saamenkieliseen nimeen registrerejuvvon searvi tai rs.
Säätiö: Rekisteröidyn säätiön nimessä on oltava sana säätiö tai ruotsiksi stiftelse.
Tunnus ei välttämätön
Yksityinen elinkeinonharjoittaja: Tunnus ei ole pakollinen. Käytännössä usein käytetään Tmi, T:mi tai Toiminimi, ruotsiksi Fma tai Firma.
Kielet
Yhtiömuodon tunnus voi olla nimessä useammallakin kielillä, esimerkiksi Oy Yritys Ab tai Yritys Oy Ltd. Jollei näin haluta tehdä, voidaan haluttaessa käyttää myös erikielisiä rinnakkaistoiminimiä.
Aputoiminimi ja rinnakkaistoiminimi
Kaupparekisteriin merkitty elinkeinonharjoittaja voi harjoittaa osaa toiminnastaan aputoiminimellä. Aputoiminimessä ei saa olla yhtiömuodon tunnusta.
Varsinaisen toiminimen on oltava suomen- tai ruotsinkielinen. Toiminimellä voi olla myös erikielisiä rinnakkaistoiminimiä. Erikielisten nimien on vastattava sisällöltään toisiaan, esimerkiksi Pargas blomsterhandel Ab ja Paraisten kukkakauppa Oy.
Bank Norwegian
Bank Norwegian on norjalainen internetpankki, joka tarjoaa lainoja, luottokortteja ja säästötilejä kuluttajille. Yhtiö perustettiin marraskuussa 2007, ja sen pääkonttori sijaitsee Norjan Fornebussa Diamanten (The Diamond) toimistorakennuksessa. Bank Norwegian AS:n emoyhtiö on Norwegian Finans Holding ASA.
Al-Zubarah
Al-Zubarah on raunioitunut kaupunki Persialahden rannalla Qatarin niemimaan luoteisosassa, noin 85 kilometriä Dohasta. Se oli kukoistava kauppapaikka ja helmenkalastuksen keskus 1700-luvun loppupuolella ja 1800-luvun alussa, kunnes se tuhottiin vuonna 1811 ja hylättiin myöhemmin kokonaan.
Kohde
thumb|vasen|Kaupungin raunioita. Al-Zubarah sijaitsee Qatarissa maan luoteisrannikolla noin 85 kilometriä maan pääkaupunki Dohasta luoteeseen. Unescon maailmaperintökohde sisältää 1900-luvun alkupuolelta peräisin olevan Al-Zubarahin linnoituksen, 1700-luvulta peräisin olevan rauniokaupungin, sekä uutta linnoitusta vanhemman Qal’at Murairin linnoituksen rauniot.
Historia
thumb|vasen|Al-Zubarahin linnoitus. Al-Zubarah oli yksi useammasta Persianlahden rannikon linnoitetuista kauppakaupungeista. Kaupunkeja oli alkanut kasvaa varhaisella islamilaisella kaudella suurin piirtein 800-luvulta alkaen. Kaupungeista oli yhteydet asutuskeskuksiin sisämaasta ja ne kilpailivat keskenään kaupasta Intian valtamerelle.