cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Walter Chrysler
Willys-Overland
thumb|Chryslerin valomainos Willys-Overlandin Elizabethin tehtaan katolla vuonna 1920. Vuoden 1919 lopulla pankkiirit lähestyivät jälleen Chrysleria, tällä kertaa häntä pyydettiin pelastamaan taloudellisissa vaikeuksissa ollut ohiolainen Willys-Overland Motors. Vuosina 1912–1918 Willys-Overland oli ollut Ford Motor Companyn jälkeen Amerikan toiseksi suurin ajoneuvovalmistaja, mutta I maailmansodan jälkeinen taantuma painoi yhtiön polvilleen. Chrysler lupautui tähän, mutta palkkiokseen hän vaati kaksivuotisesta sopimuksesta miljoona dollaria per vuosi. Lisäksi hän edellytti, että hänen toimipaikkanaan olisi Willys-Overlandin vuonna 1919 omistukseensa hankkima, entinen Duesenberg Motors Companyn lentokone- ja merimoottoritehdas New Jerseyn Elizabethissa.
Uusi Light Six tulisi kantamaan Chryslerin nimeä ja sen valmistuksesta vastaisi vuonna 1920 Delawareen rekisteröity Chrysler Motor Company. Chrysler Motor oli Willys Corporationin divisioona, Willys Corporation taas toimi holding-yhtiönä kaikille John Willysin yrityksille, mukaan lukien Willys-Overland. Lokakuussa 1920 Willys Corporation antoi tiedotteen, jonka mukaan keväällä 1921 markkinoille esiteltäisiin uusi, kuusisylinterinen malli. Elizabethin tehtaalle asennettiin valomainos joka julisti: "CHRYSLER - The six cylinder motorcar" ja mm. autoa koskevien piirustusten omistajaksi oli merkitty Chrysler Motor Company, Division of Willys Corporation, Elizabeth, NJ.
Nämä hienot suunnitelmat kuitenkin kariutuivat kun kävi ilmi että uuden mallin suunnitteluun ja Elizabethin tehtaan varusteluun käytetyt varat olivat peräisin Willysin Toledon tehtaan kassasta. Willys oli selvitystilassa ja yhtiön ainoa keino selviytyä veloistaan oli omaisuuden pakkohuutokauppa. William Durant, joka oli vuonna 1920 häädetty jälleen General Motorsin johdosta, oli rakentamassa uutta imperiumia, Durant Motorsia ja hän lunasti vuonna 1921 yhtiölleen sekä Elizabethin tehtaan työkaluineen että Chrysler Sixin suunnitelmat. Malli näki viimein päivänvalon mallivuoden 1923 Flint-autona.
Maxwell Motors
Samaan aikaan kun Chrysler paini Willysin ongelmien kanssa, hänen käsissään oli myös toinen ongelmayhtiö. Vuonna 1904 New Yorkin Tarrytownissa toimintansa aloittanut Maxwell Motor oli vaiheikkaan historiansa johdosta vuonna 1920 tilassa, jossa sen omat keinot selviytyä olivat loppuneet.
Maxwell Motorin nousu
Vuoden 1913 kesällä yhtiö oli tuonut markkinoille Maxwell 25 -mallin, joka tulisi elämään kauemmin Maxwell-merkki itse; se tulisi kehittymään ja saamaan uuden nimen Good Maxwell, josta tulisi edelleen Chrysler Four ja viimein ensimmäinen Plymouth, vuonna 1928.
Vuonna 1916 Maxwell Motorin New Castlen tehtaille asennettiin koko tehdasrakennuksen kattava höyryvasarajärjestelmä ja Forge and Hammer Shop -nimellä toimivasta tehtaasta tuli Yhdysvaltain suurin autojen tako-osia valmistava laitos.
Vuonna 1917 Maxwell kaipasi kasvavan kysynnän täyttämiseksi lisää tuotantotilaa ja sitä oli tarjolla vaikeuksissa olevalla detroitilaisella Chalmers Motor Car Companylla. Yhtiöt neuvottelivat keskinäisen yhteistyösopimuksen, jonka perusteella Maxwell sai tuotantotilaa Chalmers Motorin jättimäisestä Jeffersson Avenuen tehtaasta ja Chalmers saisi autojaan myyntiin Maxwellin verkoston kautta. Loppujen lopuksi Maxwell Motor päätyi Chalmers Motorin omistajaksi.
=== Chrysler Corporation syntyy === thumb|Chrysler Building Manhattanilla New Yorkissa. Yhdistelmä toimi aluksi hyvin, mutta ensimmäisen maailmansodan jälkeinen talouden taantuma iski Maxwelliin rajusti. Menestyvä yhtiö velkaantui pahoin. Vuonna 1920 autoja valmistui tehtaalta 34 169 kappaletta ja näistä noin 26 000 kappaletta, eli kaksi kolmasosaa vuosituotannosta jäi myymättä.
Vuonna 1921 yhtiön täytyi lopettaa autojen valmistus Chalmersin tehtaalla. Osasyynsä myynnin romahtamiselle oli Maxwellin tuotteiden huonolla laadulla. Walter Chryslerin tehtävänä oli vaativa; saada varastossa olleet autot myytyä, parannettua tuotteiden laatua ja ajettava fuusio Chalmers Motorin kanssa loppuun, kaikkine siihen liittyvine velkomusoikeudenkäynteineen ym.
Ennen kuin Chrysler pystyi alkamaan toimiin, Maxwellin konkurssipesän hoitajien oli asetettava pesä julkiseen pakkohuutokauppaan. Huutokaupassa tarjouksia yhtiöstä antoivat mm. William C. Durant, Studebaker sekä monet muut ja pesänhoitajien oli maksettava 10,8 miljoonaa dollaria saadakseen yhtiön omistukseensa ja pystyäkseen luomaan uuden yhtiön nimellä Maxwell Motor Corporation. Walter P. Chrysler valittiin yhtiön pääjohtajaksi.
Chrysler toi yhtiöön ZSB-tiimin, luottomiehensä Fred Zederin, Owen Skeltonin ja Carl Breerin, jotka olivat toimineet autojen suunnittelussa yhdessä jo Studebakerilla ja Willysillä. Tiimi työskenteli uuden Chrysler Six -mallin suunnitelmien parissa ja ensimmäinen Walter Chryslerin nimeä kantanut auto esiteltiin markkinoille vuonna 1924.
Chryslerin perintö
thumb|Walter Chryslerin mausoleumi New Yorkin Sleepy Hollow’n hautausmaalla. Vuonna 1923 Chrysler oli ostanut New Yorkin Long Islandin Kings Pointissa sijaitsevan merenrantaresidenssin, jonka hän nimesi Forker Houseksi vaimonsa tyttönimen mukaan. Vuonna 1941 tämä kiinteistö myytiin Yhdysvaltain liittovaltion kauppamerenkulusta vastaavalle hallintoelimelle, ja nykyisin alue on yksi viidestä Yhdysvaltain merenkulkuakatemian koulutuspaikasta.
Virginian Warrentoniin hän rakennutti North Wales -maaseuturesidenssin, jossa Walter Chrysler nuorempi muun muassa kasvatti rotuhevosia. Chrysler hankki omistukseensa myös lähistöllä sijainneen Fauquier White Sulphur Springs -kylpylän, jonka hän kunnostutti. Walter nuorempi jatkoi alueen kehittämistä isänsä kuoleman jälkeen ja alueelle toteutettiin mm. alue hevosilla tapahtuvaa metsästystä varten. Alue myytiin vuonna 1953, ja nykyisin siellä toimii Fauquier Springs Country Club.
Vuonna 1928 aloitettiin Manhattanilla New Yorkissa Chrysler Buildingin rakennustyöt. Valmistuttuaan vuonna 1930 se oli maailman korkein rakennus.
Chrysler luopui yhtiönsä päivittäisten asioiden johtamisesta keväällä 1936 täytettyään 61 vuotta. Kaksi vuotta tämän jälkeen hänen vaimonsa Della menehtyi 58 vuoden ikäisenä. Chrysler koki pitkäaikaisen kumppaninsa menetyksen todella raskaasti ja sai aivoinfarktin. Aiemmin riski mies ei toipunut tästä enää koskaan kunnolla. Hän kuoli aivoverenvuodon seurauksena kotonaan Forker Housessa elokuussa 1940. Hänet on haudattu New Yorkin Sleepy Hollow’n hautausmaalle.
Orivesi (Saimaa)
Orivesi on Vuoksen vesistöön kuuluva ja Saimaaseen luettava järvenosa Liperin, Rääkkylän ja Kiteen alueilla Pohjois-Karjalassa ja Savonlinnan alueella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 601 km², ja pinnankorkeus 75,9 metriä merenpinnan yläpuolella. Orivesi saa vetensä koillisesta, Pielisen reitin vedet kokoavasta Pyhäselästä kapeiden Arvin- ja Kivisalmien kautta, kaakosta Kiteen Pyhäjärvestä Puhoksen kosken ja Hiiskosken kautta sekä pohjoisesta Viinijärvestä Taipaleenjokea pitkin. Orivedestä vedet jatkavat matkaansa lounaassa Orivirran ja rinnakkaisten salmien kautta Pyyveteen ja edelleen Enonveden kautta Haukiveteen. Hyvin pieni osa Oriveden vesistä poistuu etelässä Raikuun kanavan kautta Puruveteen.
Orivesi on sokkeloinen, yli 1 500 saaren rikkoma järvi, jolla on pituutta pohjois–eteläsuunnassa enimmillään 60 kilometriä ja leveyttä 16 kilometriä järven keskiosassa. Järven osa-alueita ovat eteläinen, vähäsaarisena kraatterialtaana tunnettu Paasselkä, keskiosien Orivedenselkä ja Savonselkä, kaakossa Kiteelle työntyvä Mustanselkä sekä pohjoisessa kapean Onkisalmen erottama Heposelkä. Järven saarien yhteenlaskettu pinta-ala on yli 100 km², ja niistä suurimmat ovat Oravisalo, Varpasalo, Niinikkosaari, Siikasaari, Suoparsaari ja Ikolansaari. Järven lounaisrannalla sijaitsee Savonrannan kirkonkylä, pohjoisrannalla Liperin kirkonkylä ja kaakossa Mustanselän rannalla Kiteen Puhoksen kylä. Kuten muutkin Saimaan osajärvet, myös Orivesi on suhteellisen syvä: keskisyvyys on yli yhdeksän metriä ja suurin mitattu syvyys 74 metriä. Rantaviivaa suurella Orivedellä on yli 1 300 kilometriä. Savonlinnan ja Joensuun välinen syväväylä kulkee järven poikki.
Oriveden vedenlaatu on yleisen käyttökelpoisuusluokituksen mukaan hyvä, eteläisen Paasselän osalta erinomainen. Tyydyttäviksi on luokiteltu Liperin pieni Kirkkolahti sekä Hepolahti järven pohjoisimmassa kolkassa.
M&M’s
pienoiskuva|M&M’s-makeisia. M&M’s on suklaamakeinen, joka on kuorrutettu makeiskuorrutteella. M&M’s on Marsin tuotemerkki. Nimi M&M’s tulee samannimisen yrityksen perustajien Forrest Marsin ja Bruce Murrien sukunimien etukirjaimien mukaan. Yhtiö perustettiin 1940-luvun alussa, ja ensimmäisenä markkinana oli Yhdysvaltain puolustusministeriö.
M&M’s on sisältänyt historiansa aikana paljon erilaisia täytteitä, kuten toffeeta, maitosuklaata, maapähkinävoita, valkosuklaata ja tummaa suklaata. Makeisten väreinä ovat olleet ruskea, keltainen, oranssi, punainen, vihreä, turkoosi, vaaleanpunainen, purppura, kellanruskea, sininen ja violetti. Osa väreistä on poistunut markkinoilta.
M&M’s Suomessa
M&M’s-makeiset tulivat Suomen markkinoille tammikuussa 2009, kun Mars Finland lanseerasi tuotteen. Saatavilla olevia makuja ovat maitosuklaa, maapähkinä, tumma suklaa sekä vohveli. M&M’s-makeisia oli voinut myös ostaa lentokentiltä ja laivoilta jo vuosia ennen niiden varsinaista tulemista Suomen markkinoille.
Erkki Savolainen (toimittaja)
Savolaisen vanhemmat olivat sähköasentaja, esimies Erkki Kalervo Savolainen ja kanslia-apulainen Elin Maria os. Sohlman. Savolaisen isä kirjoitti 1930-luvun alusta 1950-luvun puoliväliin noin 70 novellia eri suomalaisiin lehtiin. Savolainen kävi neljä luokkaa oppikoulua, minkä jälkeen vuosina 1944-48 hän toimi rakennus-, metsä- ja sahatyöläisenä.
Vuonna 1945 Savolainen osallistui Kirjailija- ja taiteilijayhdistys Kiila ry:n runoantologiaan Nuori Kiila.
1948-49: S/S Wasa, Suomi - Etelä Afrikka - Suomi
1950: M/S Arabella, Hull - Rotterdam - Baltimore - Haiti - Reggio - Barrow
1951: M/S Arabia, Suomi - Brasilia - Argentiina - Suomi
1953: S/S Tranvik, Saksa - Kiina - Japani - Malaija - Englanti
Savolaisen kirja Villi linja kertoi hänen ja Tapio Tapiovaaran vuonna 1953 tekemästä matkasta suomalaisella Liberty-alus S/S Tranvikilla Kauko-Itään. Laiva vei romulastin Puolasta Kiinaan, kiersi eri Kauko-Idän satamissa ja palasi sitten Englantiin.
S/S Tranvikin matkan kynnyksellä 13.2.1953 Helsingin Sanomat uutisoi kolme virheelliseksi osoittautunutta väitettä. Lehti kertoi, että Puolassa laivaan olisi lastattu "jotakin mielenkiintoista tavaraa", viitaten tällä että laivassa olisi Kiinaan menevää sotamateriaalia. Lehti myös väitti, että Erkki Savolainen olisi "SKDL:n kulttuuritoimittaja". Lehden mukaan laivalla olisi mukana myös entisen Valpon valvontaosaston päällikkö Veikko Kalervo Sippola. Seuraavana päivänä lehti korjasi uutisen sekä oletetun lastin että Savolaisen osalta, mutta ei Sippolan osalta. "...aluksen varustamo ilmoittaa... Lastina on laillista kappaletavaraa eikä sotamateriaalia tai räjähtäviä tai vaarallisia artikkeleita Puolasta Kiinaan". Vapaa Sana-lehti oli tavoittanut Veikko Sippolan, jolla ei ollut aikomusta lähteä Kiinaan. Savolaisesta lehti mainitsi: "...kirjailija Erkki Savolainen ei ole milloinkaan ollut missään tehtävissä SKDL:ssä, vaan on sen sijaan viimeksi toiminut monien lehtien, mm. Uuden Suomen sunnuntailiitteen avustajana".
Vuosina 1956-62 Savolainen oli toimittajana Savon Sanomissa. Kaija Vuorio kirjoittaa: "Savolainen oli varsinaisena toimittajana vain vuoteen 1962... mutta hän jatkoi pääkaupunkiavustajana. Hänen viljeltäväkseen vakiintui oma ulkomaiden tapahtumien kommenttipalsta, jossa hän kirjoitti nimimerkillä Commentator. Sen lisäksi hän kirjoitti kirjallisuudesta, kevyestä musiikista ja elokuvasta. Savon Sanomain ulkomaankommentaattorina Savolainen toimi 1980-luvun jälkipuoliskolle saakka ja elokuva-arvostelijana pitkälle 1990-luvulle."
Savolainen kirjoitti levyesittelyjä ja konserttiarvioita jazz-musiikista nimimerkillä Pix.
Aarre Huuskonen kirjoittaa presidentti John F. Kennedyn murhaan liittyvästä tapauksesta: "Kyseisestä illasta on jäänyt mieleeni erityisesti Kennedyn henkilökohtaisestikin tavanneen Helsingin-toimittajamme Erkki Savolaisen järkytys tapahtuneen johdosta: Erkki nyyhkytti ääneen sanellessaan muistosanoja poissiirtyneestä valtiomiehestä. Lehtimieskin on ihminen inhimillisine tunteineen."
Vuonna 1960 Savolainen oli ASLA-Fulbright-stipendiaattina USA:ssa. (Journalismi, Specialist-stipendi.)
Savolainen siirtyi tiedotussihteeriksi Ulkoasiainministeriöön vuosiksi 1962-66. Savon Sanomien Helsingin kirjeenvaihtaja hän oli 1967-72. Look at Finland-lehden toimitussihteerinä Savolainen oli vuosina 1964-70, 1976-77 ja 1979-80. Freelance-toimittajana hän oli vuodesta 1972 lähes kuolemaansa asti.
Pohjois-Savon kirjallinen yhdistys Vestäjissä Savolainen oli perustajajäsen ja sihteeri vuosina 1960-61.
Vuonna 1980 Savolainen sai tunnustuksena Suomen Merimies-Unionin stipendin. "Erityisen arvokkaana Merimies-Unionissa nähdään laaja kirjallinen tuotantosi, jonka avulla myös suuri yleisö on voinut tutustua merimiesten työhön ja ammattiyhdistystoiminnan kehittymiseen."
Erkki Savolainen suomensi 1960-luvulla useita Ian Flemingin kirjoja.
Viimeiset kolme elinvuottaan Savolainen oli Juankosken terveysaseman vuodeosastolla, missä hän myös kuoli. Hänet on haudattu Kuopion Isolle hautausmaalle.
Toini-Inkeri Kaukonen
Toini-Inkeri Kaukonen, o.s. Niemimaa (14. heinäkuuta 1913 Tampere – 17. joulukuuta 1994 Helsinki ) oli suomalainen kansatieteilijä, joka sai professorin arvonimen.
Henkilöhistoria
Kaukosen vanhemmat olivat opettajat Edvard Niemimaa (entinen Roitto) ja Aino Matilda Haapanen ja puoliso vuodesta 1941 kanslianeuvos Väinö Kaukonen. Toini-Inkeri Kaukonen tuli ylioppilaaksi 1933 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1938 ja lisensiaatiksi 1946, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1950. Kaukonen oli maataloushallituksen kotiteollisuustarkastaja 1946–1956 ja työskenteli sitten Kansallismuseossa muun muassa Seurasaaren ulkomuseon hoitajana, Museoviraston intendenttinä ja museon osastonjohtajana. Tutkijana Kaukonen erikoistui tekstiileihin ja työtapoihin sekä -välineisiin. Hän teki runsaasti kenttätöitä, mutta myös julkaisi laajasti, muun muassa kansallispuvuista. Kaukonen sai professorin arvonimen 1963 ja kansatieteen professorin pätevyyden 1966, kansatieteilijöiden yhdistyksen Ethnoksen ensimmäinen puheenjohtaja hän oli 1972–1974. Kaukonen oli Helsingin yliopiston dosentti 1963–1980.
Rubiini
thumb|Rubiinikide pienoiskuva|Hiottu rubiini
Rubiini on punainen jalokivi, joka safiirin tavoin kuuluu korundiryhmään eli on alumiinioksidia. Alumiinioksidi Al2O3 on erittäin kova ja veteen liukenematon ioniyhdiste, jonka ominaisuudet johtuvat ionien pienestä koosta ja suuresta sähkövarauksesta. Se onkin timantin jälkeen kovin jalokivi (Mohsin asteikolla 9). Rubiinin kiteet ovat kuusisivuisia prismoja tai levyjä ja romboedreja.
Rubiini on vaihtelevan punainen niin, että väri vaihtelee hieman esiintymän mukaan, mutta esiintymä ei ole siitä suoraan pääteltävissä. Halutuin väri on kyyhkysen veren punainen. Raakakivi näyttää samealta ja rasvaiselta, mutta hiottu kivi loistaa miltei timantin lailla. Sulkeumat ovat yleisiä, eikä niitä välttämättä pidetä virheinä, vaan aitouden takeena. Rubiinin värin aiheuttavat etupäässä kromi-ionit, ruskehtavissa kivissä myös rauta. Nämä pitoisuudet ovat niin pieniä, ettei niitä merkitä kaavaan.
Esiintymät
Entisaikaan rubiineja löydettiin paljon Myanmarista ja Sri Lankasta. Nykyisin niitä louhitaan myös Thaimaassa, Yhdysvalloissa ja Tansaniassa.
Teollinen käyttö
Rubiineja käytetään kovuutensa vuoksi muun muassa laakereissa. Smirgelit ovat usein korundia. Teollisuusrubiinit ovat usein keinotekoisia. thumb|Rubiinilaakeri kellossa
Marionetti
thumb|Mies [[Prahan kadulla ja marionettinukke]] Marionetti on nukketeatterissa käytettävä nivelnukke, jota ohjataan ylhäältä päin naruilla. Marionetit on perinteisesti valmistettu puusta, yleensä lehmuksesta, joka on riittävän pehmeää veistettäväksi, mutta kuitenkin tarpeeksi kestävää. Ohjausnarut on kiinnitetty nukkejen jäseniin, jotka on liitetty toisiinsa nivelillä. Joissakin nukeissa myös suuta tai silmäluomia voidaan liikuttaa naruilla.
Joskus sanalla marionetti (tai sätkynukke) kutsutaan myös tahdotonta ihmistä, joka on helposti toisten johdateltavissa.
Matthew Shija
Shija jäi eläkkeelle 24. huhtikuuta 2001.
Juutinrauma
thumb|350px|Juutinrauma [[Sjælland|Själlannin ja Skånen välissä.]]
Juutinrauma on Ruotsin eteläisimmät osat ja Tanskan erottava salmi, yksi kolmesta Itämeren ja Kattegatin yhdistävästä Tanskan salmesta. Se on maailman vilkkaimmin liikennöityjä vesiväyliä.
Historia
Vuodesta 1429 vuoteen 1857 Tanska keräsi tullimaksuja Juutinrauman laivaliikenteeltä. Tulliasiakirjat ovat nykyään tärkeä tietolähde historian tutkimukselle.
Maantiedettä
Maantieteellisen määritelmän mukaan Juutinrauma käsittää Tanskan Sjællandin ja Ruotsin Skånen välisen vesialueen, jonka rajana pohjoisessa on Gillelejen ja Kullenin niemen välinen linja, etelässä Stevnsin majakan ja Falsterbon välinen. Salmi on näin 118 kilometriä pitkä. Kapeimmillaan se on 3,5 kilometriä leveä Helsingørin ja Helsingborgin välillä, leveimmillään 40 kilometriä. Suurin syvyys on 50 metriä Venin saaren lähellä, ja matalin Itämeren ja Kattegatin välinen kynnys vain 10 metriä. Tämä Drogdenin-Limhamnin kynnys säätelee paljolti suolaisen meriveden pääsyä Itämereen.
Juutinrauman saaria ovat Ven, Amager, Saltholm sekä keinotekoinen, siltaan liittyvä Peberholm. thumb|350px|[[Juutinrauman silta Tanskasta kohti Ruotsia nähtynä. Vasemmalla Saltholm, oikealla Peberholm.]] Juutinrauman yli rakennettu 7 845 metriä pitkä Juutinrauman silta avattiin vuonna 2000. Sillan kaksikerroksisessa rakenteessa on väylä junille (kahdet kiskot) ja autoille (neljä kaistaa). Siltayhtiö on rekisteröinyt yhteydelle nimen ”Øresundsbron”, joka on sekoitus ruotsia ja tanskaa. Oikea ruotsinkielinen nimi olisi ”Öresundsbron”, tanskankielinen ”Øresundsbroen”. Sillan ylittämisestä peritään maksu, joka kesällä 2015 oli kertaluonteisesta henkilöauton ylityksestä 52 euroa.
Myös lauttaliikenne toimii ja on edelleen suosittu tapa ylittää salmi.
Oskar Braaten
Braaten kirjoitti esikoisteoksensa, novellikokoelman Kring fabrikken (1910) uusnorjaksi. Myöhemmät teokset hän kirjoitti enimmäkseen kirjanorjaksi, ja muutkin julkaistiin myös kirjanorjaksi.
Leirhøe
Leirhøe tai Leirhøi on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Jotunheimenin kansallispuistossa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 2 330 metriä.
Nanayaw Awuah-Addae
Nanayaw Awuah-Addae (s. 19. huhtikuuta 1984) on suomalainen koripalloilija.
Seurajoukkueet
Pussihukkien kasvatti Awuah-Addae muutti kolmivuotiaana perheineen Ghanasta Suomeen. Hän edusti kasvattajaseuraansa miesten pääsarjassa vuodet 2000–2008 voittaen SM-hopeaa vuonna 2005 ja SM-pronssia vuonna 2003. Miesten pääsarjadebyyttinsä hän teki jo 15-vuotiaana. Kaudella 2007–2008 Awuah-Addae pelasi vain kevätkaudella, ensin Pussihukissa miesten I-divisioonassa kahdeksan ottelua, ja tämän jälkeen yhdeksän ottelua Korisliigassa Team Componentan joukkueessa. Kauden 2008–2009 hän edusti Korisliigassa pelannutta KTP-Basketia.
Seuraavat kuusi vuotta Awuah-Addae oli loukkaantumisten johdosta sivussa kilpakoripallosta. Hän muun muassa vietti vuoden Australiassa, ja hänen perheeseensä syntyi kaksi lasta. Awuah-Addae joutui välivuosinaan useisiin polvileikkauksiin ja pelasi II-divisioonassa Pussihukkien kakkosjoukkueessa pelikuntonsa ylläpitämiseksi. Syyskuun alussa 2015 Korisliigajoukkue Helsinki Seagulls ilmoitti tehneensä Awuah-Addaen kanssa pelaajasopimuksen. Hän pelasi Seagullsissa heti voitokkaan harjoitusottelun turkkilaista Beşiktaşia vastaan.
Maajoukkue
Awuah-Addae pelasi kymmeniä otteluita Suomen nuorisomaajoukkueissa. Suomen miesten maajoukkueessa Awuah-Addae pelasi kolme valmistavaa maaottelua vuonna 2005. Hän teki korkeimman pistemääränsä, kahdeksan, Englantia vastaan.
Yksityiselämä
Awuah-Addae opiskeli laskentatointa Aalto-yliopistossa. Lokakuun 2015 alussa hän oli pro gradu -työnsä tarkistamista vaille kauppatieteiden maisteri. Hän on työskennellyt autoalan yrityksen taloushallinnossa.
Tilasto
Tilasto on taulukkoina tai graafisesti esitetty lukumäärä- ja mittalukutietojen erityisesti valittu kokoelma, jossa tiedot ovat järjestettyinä tavallisesti ajan tai vakiintuneen aluejaon mukaan tai laadullisesti ryhmitettyinä yksikäsitteisiin, toisensa poissulkeviin luokkiin. Tilasto perustuu todellisuutta koskeviin havaintoihin, jotka on hankittu kokonaistutkimuksen tai otannan avulla. Tilaston teoriaa käsittelee todennäköisyyslaskentaan perustuva tilastotiede.
M/S TransPine
M/S TransPine on ruotsalaisen Rederi AB Transatlanticin omistukseen rekisteröity ro-lo-alus (ro-ro- ja lo-lo-aluksen yhdistelmä). Alus on rakennettu vuonna 2002 Stocznia Gdynia, S.A. -nimisellä telakalla, Gdyniassa, Puolassa. Transpine on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Helsingborg.
TransPinen sisaraluksia ovat M/S TransWood, M/S Finnfighter ja M/S Oranjeborg.
Käyttöhistoria
5. helmikuuta 2002 alus luovutettiin B&N:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle nimellä Finnpine. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen F-ships aloitti liikennöinnin Finnpinellä, välillä Suomi–Yhdysvallat. Kesäkuun lopussa 2003 gibraltarilainen B&N Finnpine Ltd. osti laivan ja vuokrasi sen B&N Nordsjöfraktille. Kotisatama säilyi uudesta omistajasta huolimatta Ruotsissa.
Vuonna 2005 Finnpine rekisteröitiin Rederi AB Transatlanticin omistukseen. Vuonna 2006 alus meni Blohm + Vossin telakalle Hampuriin Saksaan pidennettäväksi. Huhtikuussa 2008 alus sai nimen TransPine.
Ken Shamrock
Ken Shamrock (Kenneth Wayne Kilpatrick) (s. 11. helmikuuta 1964 Macon, Georgia, Yhdysvallat) on vapaaottelija ja entinen showpainija. Hän on ollut mukana ensimmäisestä Ultimate Fighting Championshipin tapahtumasta lähtien vuodesta 1993, sekä tehnyt myös pienen uran ammattilaispainin maailmassa World Wrestling Federationissa, sekä Total Nonstop Action Wrestlingissa. Häntä sanottiin maailman vaarallisimmaksi mieheksi.
Vapaaottelu-ura
Shamrock aloitti vapaaottelemisen Japanissa 1990-luvulla. Hänen ensimmäinen epävirallinen ottelunsa käytiin showpaini-organisaation järjestämässä vapaaottelussa 4. lokakuuta 1992. Shamrock kohtasi Tokyo Domessa potkunyrkkeilijä Don Nayaka Nielsen, jonka hän voitti nilkkalukolla 45 sekunnissa. Yhdessä Masakatsu Funakin ja Minoru Suzukin kanssa he saivat huomata tapahtuman olleen menestys, vaikka heidän showpainin esimiehet olivat väittäneet etteivät ihmiset tulisi maksamaan nähdäkseen oikeaa ottelua.
Pancrase ja UFC
Masakatsu Funaki ja Minoru Suzuki perustivat pian Pancrase vapaaottelu promootion ja käyttivät showpainista tuttuja sääntöjä, kuten nyrkillä lyöminen naamaan oli kiellettyä, mutta avokämmenellä sallittua. Ensimmäinen tapahtuma Pancrase: Yes, We Are Hybrid Wrestlers 1 järjestettiin 21. syyskuuta 1993, jossa Shamrock kohtasi Funakin. Hän voitti ottelun käsitriangelikuristuksella kuuden minuutin jälkeen. Shamrock otteli myös seuraavissa kahdessa Pancrease tapahtumissa Pancrase: Yes, We Are Hybrid Wrestlers 2 ja Pancrase: Yes, We Are Hybrid Wrestlers 3 loka- ja marraskuussa 1993. Shamrock kohtasi toisessa tapahtumassa Yoshiki Takahashi, jonka hän voitti kantapäälukolla 12 minuutin jälkeen. Kolmannessa ottelussaan Shamrock voitti Takaku Fuken kuristuksella 44 sekunnin jälkeen.
Shamrock palasi turnauksen jälkeen Japaniin ja Pancreasiin. Hän voitti välittömästi joulukuussa 1993 käydyn ottelun Andre Van Den Oetelaaria vastaan kantapäälukolla minuutin jälkeen. Tammikuussa 1994 Shamrock kohtasi Minoru Suzukin, jolle hän kärsi uransa toisen tappion polvilukolla. Shamrock otteli voittokkaasti Ryushi Yanagisawaa vastaan, jonka jälkeen hän otteli heinäkuussa 1994 Matt Humea ja Bas Ruttenia vastaan. Humen Shamrock voitti kimuralla viiden minuutin jälkeen. Sitä vastoin Ruttenin Shamrock voitti kuristuksella 16 minuutin jälkeen. Hän otteli uudelleen uransa ensimmäistä vastustajaansa Masakatsu Funakia vastaan syyskuussa 1994. Tällä kertaa Shamrock hävisi kuristuksella kahden minuutin jälkeen.
Shamrock osallistui toistamiseen UFC-turnaukseen, UFC 3:een 9. syyskuuta 1994. Avauskierroksella hän voitti Christophe Leiningerin teknisellä tyrmäyksellä. Toisella kierroksella Shamrock kohtasi Felix Mitchellin, jonka hän voitti kuristuksella myös neljän minuutin jälkeen. Voiton myötä Shamrock eteni loppuotteluun saakka, mutta jättäytyi pois vedoten polvivammaan, sekä kuultuaan Royce Gracien jätettyä turnauksen kesken.
Mestaruudet ja saavutukset showpainissa
World Wrestling Federation
Total Nonstop Action Wrestling
South Atlantic Pro Wrestling
Pro Wrestling Illustrated (Wrestlingiä käsittelevä aikakauslehti)
The Amityville Horror
The Amityville Horror voi tarkoittaa seuraavia:
Työssäkäyntialue
Pääsääntöisesti keskuskunnalla tarkoitetaan kuntaa, jonka työvoimasta enintään 25 prosenttia käy töissä muissa kunnissa ja jonka työvoimasta alle 10 prosenttia käy töissä jossain muussa yksittäisessä kunnassa.
Vincenzo Cozzi
Vincenzo Cozzi (26. marraskuuta 1926 – 3. heinäkuuta 2013) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Melfi-Rapollan hiippakunnan piispaksi 12. syyskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Vincenzo Franco ja Gerardo Pierro. 30. syyskuuta 1986 Venosan hiippakunta liitettiin Melfi-Rapollaan, jolloin muodostui Melfi-Rapolla-Venosan hiippakunta. Cozzi johti sitä, kunnes jäi eläkkeelle 13. joulukuuta 2002.
Not Necessarily the News
Not Necessarily the News oli yhdysvaltalainen satiirinen sketsisarja joka perustui BBC:n samantyyppiseen ohjelmaan Ei yhdeksän uutiset. Ohjelmaa esitti HBO -kanava vuosina 1983-1990. Ohjelmaa ei ole esitetty Suomessa. Not Necessarily the News oli myös Conan O'Brienin ja Greg Danielsin ensimmäinen kunnon käsikirjoittajan työ.
Jüri Ratas
Jüri Ratas (s. 2. heinäkuuta 1978 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka toimi Viron pääministerinä marraskuusta 2016 tammikuuhun 2021. Aiemmin hän toimi Tallinnan pormestarina vuosina 2005–2007. Hänet valittiin marraskuussa 2016 Viron keskustapuolueen puheenjohtajaksi.
Pääministerinä
Keskustapuolueen Paidessa järjestetyssä puoluekokouksessa marraskuussa 2016 Ratas valittiin uudeksi puheenjohtajaksi miltei kahden kolmasosan enemmistöllä päihittäen näin vastaehdokkaansa, europarlamentaarikko Yana Toomin. Toom oli ollut edeltävän puheenjohtajan Edgar Savisaaren suosikki.
Savisaaren väistyminen ja Ratasin nousu puolueen johtoon avasi keskustapuolueelle oven hallitukseen. Pian Ratasin valinnan jälkeen Taavi Rõivasin johtama hallitus kaatui epäluottamusäänestykseen Rõivasin Reformipuolueen hallituskumppanien vedettyä siltä tukensa pois. Ratasin keskustapuolue aloitti tämän jälkeen hallitusneuvottelut sosiaalidemokraattien ja Isänmaan ja Res Publican liiton kanssa.
Vuoden 2019 vaalit voittaneen Reformipuolueen puheenjohtaja Kaja Kallas nimitettiin ensin hallitustunnustelijaksi, mutta jo aiemmin Ratasin keskustapuolue oli käynyt epävirallisia hallitusneuvotteluja Konservatiivisen kansanpuolueen (EKRE) ja Isänmaan kanssa. Neuvotteluissa puolueet sopivat hallituksen muodostamisesta ja Ratasin jatkamisesta pääministerinä. Kallaksen epäonnistuttua hallituksen muodostamisessa presidentti Kersti Kaljulaid nimitti virallisesti Ratasin hallitustunnustelijaksi, minkä jälkeen Riigikogu hyväksyi tämän esittämän hallituksen äänin 55–44.
Ratas erosi pääministerin virastaan 13. tammikuuta 2021 korruptioepäilyistä johtuen, sillä hänen epäillään sopineen miljoonan euron puoluerahoituksesta omalle puolueelleen. Vastapalveluksena keskusta olisi varmistanut, että Tallinnan kaupunki rakentaa sopuhinnalla tiet uuteen Porto Franco -kauppakeskukseen Tallinnassa.
Perhe
Jüri Ratas meni naimisiin puolisonsa Karinin kanssa syyskuussa 2005. Heillä on neljä lasta, joista nuorin syntyi syyskuussa 2018.
Kontulan metroasema
Kontulan metroasema on yksi Helsingin metron pohjoisen haaran maanpäällisistä asemista. Se palvelee Kontulan osa-aluetta Itä-Helsingissä Mellunkylän kaupunginosassa. Asema sijaitsee osittain Kontulan ostoskeskuksen alla, 1,371 kilometrin etäisyydellä Myllypuron metroasemasta ja 1,644 kilometrin päässä Mellunmäen metroasemasta.
Historia
Kontulan asema avattiin 1. marraskuuta 1986, kun aikaisemmin Itäkeskukseen päättynyttä metrolinjaa jatkettiin Kontulaan. Aseman suunnitteli arkkitehtitoimisto Toivo Korhonen Oy. Alkuvaiheessaan Kontulan asema oli metron pääteasemana, mutta vuonna 1989 metrolinjaa jatkettiin Mellunmäkeen. Metroasema rakennettiin aikanaan pienellä budjetilla, ja sen olemus on betoninen. Aseman keskimmäinen lippuhalli uusittiin vuonna 2002 ja sinne rakennettiin aseman ensimmäiset liukuportaat. Itäisen lippuhallin kunnostus aloitettiin 16. lokakuuta 2006, mutta työt viivästyivät pääurakoitsijan konkurssin takia yli vuodella. Peruskorjattu lippuhalli avattiin 3. maaliskuuta 2008. Uudistuksessa lippuhallia laajennettiin ja tavallisten portaiden tilalle rakennettiin kolmet liukuportaat. Lisäksi tavoitteena oli uusia aseman kaikki pinnat ja valaistus, mutta työ jäi viivytysten takia kesken. Peruskorjausta jatkettiin syksyllä 2008 viimeistelemällä 1-raiteen kesken jäänyt puoli ja peruskorjaamalla aseman läntinen sisäänkäynti.
Taide
Laituritasolla raiteen 1 puolella taustaseinässä on kolme Henry Pullan ja Kimmo Hela-aron vuonna 1988 laatimaa graffititeosta Artism, Crash ja Space. Työt ovat saaneet jäädä paikoilleen, vaikka lähes kaikki muut graffitikulttuuria edustavat (tilaus)työt poistettiin kaupunkikuvasta Helsingin Stop töhryille -projektissa, johon myös metroa liikennöivä liikennelaitos osallistui.
Muuta
Aseman yhteydessä (laiturin länsipäässä radan etelävierustalla) on valkoinen kaksikerroksinen rakennus, jossa sijaitsevat Mellunmäen ratahaaran liikennettä ohjaava Kontulan asetinlaite, sähkönsyöttömuuntamo sekä miehittämätön aluevalvomo.
Aiheesta muualla
60.23606°N, 25.08361°W
Laganás
Laganás on Kreikan kylä sekä samanniminen Zákynthoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Λαγανά, Dimotikí Enótita Laganá) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Zákynthoksen saarella, Zákynthoksen alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 6 986 ja varsinaisen Laganáksen kylän väkiluku 729 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Laganáksen satamaa. Laganáksen kylä sijaitsee Zákynthoksen etelärannikolla Laganáksenlahden rannalla noin kahdeksan kilometriä lounaaseen Zákynthoksen kaupungista. Laganáksen kunnallisyksikkö käsittää saaren eteläpään. Alue tunnetaan rannastaan, joka on valekarettikilpikonnien pesimäaluetta. Kunnallisyksikön suurimmat asutukset ovat on Mouzákin ja Lithakián kylät.
Laganás oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Zákynthoksen kuntaan yhdessä Alykéen, Arkádioin, Artemisían ja Elátian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Laganáksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Dakota, Minnesota and Eastern Railroad
Dakota, Minnesota and Eastern Railroad on yhdysvaltalainen rautatieyhtiö, jonka päätoimialueena olivat Etelä-Dakotan ja Minnesotan osavaltiot. DME on Canadian Pacific Railwayn omistama tytäryhtiö. Yhtiön 1 770 kilometrin mittainen rataverkko ulottuu myös Iowan, Nebraskan ja Wyomingin osavaltioihin.
Syyskuussa 2007 Canadian Pacific Railway ilmoitti ostavansa koko DME:n osakekannan, mikäli Surface Transportation Board (STB) hyäksyisi kaupan. STB ilmoitti hyväksyvänsä kaupan 30. syyskuuta 2008, ja DME:n viimeinen itsenäinen liikennöintipäivä oli 30. lokakuuta samana vuonna. Yhtiöiden fuusioituminen viimeisteltiin 31. lokakuuta 2008.
Historia
Yhtiö aloitti liikenteen 5. syyskuuta 1986 rautatieyhtiö Chicago and North Western Railwayn myymillä vähäliikenteisillä rataosilla Etelä-Dakotassa ja Minnesotassa. Kauppojen vaikuttajana toimivat senaattori Larry Pressler ja hänen lainopillinen neuvonantajansa Kevin V. Schieffer, josta tuli yhtiön toimitusjohtaja 7. marraskuuta 1996.
Vuonna 1997 Dakota, Minnesota and Eastern Railroad ilmoitti suunnitelmistaan laajentaa rataverkkoaan rakentamalla uuden rautatieyhteyden Etelä-Dakotasta Wyomingin Powder River Basinin laaksoon. Tällöin yhtiöstä tulisi BNSF Railwayn ja Union Pacific Railroadin ohella kolmas rautatieyhtiö, joka hoitaa Powder Riverista lähtevää kivihiililiikennettä.
Patrik Štefan
Patrik Štefan (s. 16. syyskuuta 1980 Příbram, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija.
Štefan varattiin ensimmäisenä pelaajana vuoden 1999 NHL:n varaustilaisuudessa. Hänen valintaansa pidetään yleisesti yhtenä pahiten epäonnistuneista ykkösvarauksista NHL:n historiassa.
Ennen siirtymistään Atlanta Thrashersiin hän pelasi Sparta Prahassa ja IHL-liigan Long Beach Ice Dogsissa. Štefan pelasi Atlantassa kuusi kautta keräten 177 pistettä. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 hän liittyi SM-liigan Tampereen Ilvekseen, jossa kertyi 37 runkosarjan ottelussa 13 maalia ja 28 maaliin johtanutta syöttöä. Pudotuspelien seitsemässä pelissä Štefan iski yhden maalin ja syötti kuusi. Hän oli vuoteen 2022 ainoa SM-liigassa pelannut NHL:n ykkösvaraus, kunnes TPS:n slovakialaispuolustaja Juraj Slafkovský varattiin Montrealiin kesän varaustilaisuudessa ensimmäisellä vuorolla.
Štefan ei onnistunut vastaamaan häneen kohdistuneisiin suurin odotuksiin, ja lopulta 24. kesäkuuta 2006 hän siirtyi vaihtokaupassa pelaamaan Dallas Starsin riveihin. Atlanta sai Dallasilta kaupassa Jaroslav Modrýn, Niko Kapasen ja 7. kierroksen varausvalinnan vuoden 2006 draftiin.
Štefan sai huomiota kun hän tammikuussa 2007 ottelun viimeisellä minuutilla Edmonton Oilersia vastaan epäonnistui laittamaan kiekon tyhjään verkkoon, ja syntyneestä vastahyökkäyksestä Ales Hemsky pääsi tekemään maalin.
Kesällä 2007 Štefan jätti NHL-kaukalot ja siirtyi Sveitsin pääsarjassa pelaavan SC Bernin riveihin. Bernissä Štefan ehti pelata vain kaksi Sveitsin liigan ottelua ennen lopettamiseen johtanutta loukkaantumista. Häneen kohdistui taklaus toisessa pelissään ja kesällä leikattu lonkka sai kovan osuman. Štefan oli kärsinyt parin kauden ajan NHL:ssä lonkkavaivoista ja nyt lääkärit suosittelivat uran lopettamista.
Metallica
Etenkin yhtyeen viisi ensimmäistä albumia ovat saaneet kriitikoiden arvostusta. Metallican kolmatta albumia Master of Puppets (1986) on pidetty eräänä vaikutusvaltaisimmista thrash metal -albumeista. Viidennellä albumillaan Metallica (1991) yhtye siirtyi musiikillisesti lähemmäs valtavirran heavy metalia. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Master of Puppets”, ”One”, ”Enter Sandman” ja ”Nothing Else Matters”. Metallica on julkaissut yksitoista studioalbumia, joista viimeisin on huhtikuussa 2023 julkaistu 72 Seasons.
Black Albumina tunnettua Metallicaa on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta. Yhdysvalloissa, jossa Metallica on myynyt yli 73 miljoonaa albumia, yhtyeen kuusi viimeisintä studioalbumia on debytoinut Billboard 200 -albumilistan ykköspaikalla. Maailmanlaajuisesti Metallica on myynyt yli 130 miljoonaa albumia, mikä tekee yhtyeestä yhden kaikkien aikojen menestyneimmistä musiikkiartisteista. Yhtye on saanut Grammy-palkinnon yhdeksän kertaa. Vuonna 2009 yhtye valittiin Rock and Roll Hall of Fameen.
Alkuvuodet (1981–1983)
pienois|vasen|Metallican rytmikitaristi, laulaja ja pääasiallinen sanoittaja [[James Hetfield vuonna 2007.]] Vuoden 1981 kesällä rumpali Lars Ulrich tapasi Leather Charm -yhtyeen kitaristin James Hetfieldin. Ulrichin koesoitto Hetfieldin, Hugh Tannerin ja Ron McGovneyn yhtyeelle ei kuitenkaan ollut menestys. Myöhemmin Ulrich otti Hetfieldiin yhteyttä saatuaan Brian Slagelilta luvan julkaista yhden kappaleen Slagelin kokoelma-albumilla Metal Massacre. Hetfield suostui ja huomasi että Ulrichin rumpalintaidot olivat kehittyneet. He nauhoittivat Leather Charmin aikaisen kappaleen ”Hit The Lights”, johon Hetfield soitti kitarat sekä lauloi ja Ulrich soitti rummut. Kappale tarvitsi vielä soolokitaristia. Lehti-ilmoitukset toivat ehdokkaiksi Lloyd Grantin ja Dave Mustainen. Lloydin soittama soolo päätyi nauhalle, mutta Mustaine sai paikan Metallican toisena kitaristina. Metallican ensimmäinen kappale julkaistiin Metal Massacre -kokoelmalla. Myöhemmät levyn painokset sisälsivät uudelleennauhoitetun version ”Hit The Lightsista”, jossa soolokitaristina oli Mustaine ja basistina Ron McGovney.
Keväällä 1983 yhtye lähti New Yorkiin levyttämään esikoisalbumiaan. Tällä matkalla muu yhtye päätti, että Mustainelle oli saatava seuraaja. New Yorkissa he parin konsertin jälkeen erottivat Mustainen ja ottivat tilalle Exodus-yhtyeen Kirk Hammettin.
Rinus Michels
Rinus Michels (9. helmikuuta 1928 – 3. maaliskuuta 2005) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja myöhemmin jalkapallovalmentaja.
Metallica
Kill ’Em All ja Ride the Lightning (1983–1984)
Vuonna 1983 julkaistiin yhtyeen esikoisalbumi Kill ’Em All. Megaforce Recordsin Yhdysvalloissa ja Music For Nationsin Euroopassa julkaisema albumi ei aluksi ollut kaupallinen menestys, mutta se kasvatti Metallican fanikuntaa ja nousi vuonna 1987 uusintajulkaisun myötä Billboard 200 -listalla sijalle 120. Kill ’Em Allilta julkaistiin kaksi singleä, ”Whiplash” ja ”Jump in the Fire”. Albumin julkaisun myötä yhtye teki kiertueen Yhdysvalloissa.
Rinus Michels
Ura
Pelaajaurallaan Michels edusti AFC Ajaxia 264 ottelun verran vuosina 1946–1958. Maaleja otteluissa syntyi 122 kappaletta. Vuosina 1947 ja 1957 hän voitti seurassa Alankomaiden mestaruuden. Michels pelasi myös synnyinmaansa maajoukkueessa viiden A-maaottelun verran.
Metallica
Master of Puppets ja Cliff Burtonin kuolema (1985–1987)
Vuoden 1985 lopulla valmistui yhtyeen kolmas albumi Master of Puppets, joka julkaistiin 3. maaliskuuta 1986. Albumi oli metallimusiikin piireissä suuri menestys, vaikka siltä ei julkaistu yhtään singleä. Etenkin kappaleet ”Battery”, ”Welcome Home (Sanitarium)”, instrumentaali ”Orion” ja varsinkin albumin nimikkokappale ”Master of Puppets” muodostuivat klassikoiksi.
Rinus Michels
Ura
Michels teki paluun Ajaxiin vuonna 1965, valmentajan ominaisuudessa. Ensimmäisten kuuden vuoden aikana hän johdatti seuran neljään mestaruuteen ja kolmeen cup-voittoon. Menestystä tuli myös kansainvälisillä kentillä, vuonna 1971 Ajax voitti Euroopan cupin Michelsin luotsaamana. Ajax voitti saman tittelin myös kahtena seuraavana vuotena, mutta Ajaxissa totaalisen jalkapallon ja paitsioansan käyttöönoton aloittanut Michels oli jo ehtinyt siirtyä uusien haasteiden perään. Vuonna 1971 alkanut pesti espanjalaisessa FC Barcelonassa toi hänen merittilistalleen Espanjan mestaruuden vuonna 1974, jonka jälkeen hän siirtyi pian maajoukkueen valmennustiimiin.
Metallica
Master of Puppets ja Cliff Burtonin kuolema (1985–1987)
Albumi sijoittui Billboard 200-listalla korkeimmillaan sijalle 29 ja se pysyi listalla 72 viikkoa. Albumille myönnettiin kultalevy 4. marraskuuta 1986 ja kuusinkertainen platinalevy vuonna 2003. Monet kriitikot, kuten Allmusic.comin Steve Huey pitävät albumia ”kaikkien aikojen parhaana heavy metal -albumina”. Albumin julkaisun jälkeen Metallica kiersi Ozzy Osbournen kanssa Yhdysvaltoja.
Rinus Michels
Ura
Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA valitsi Michelsin vuonna 1999 vuosisadan valmentajaksi.
Metallica
Master of Puppets ja Cliff Burtonin kuolema (1985–1987)
pienois|pysty|vasen|Burtonin muistokivi lähellä onnettomuuspaikkaa. Metallican Euroopan-kiertueella Ruotsissa yhtyeen kiertuebussi ajautui ojaan Dörarpissa kuljettajan menetettyä bussin hallinnan. Onnettomuudessa bussi kaatui Burtonin päälle ja hän kuoli heti. Selvittämättä on jäänyt, oliko kuljettaja alkoholin vaikutuksen alaisena tai oliko onnettomuuden syynä musta jää. Muu yhtye selvisi tapahtuneesta ilman vakavia vammoja.
Rinus Michels
Ura
Michels kuoli belgialaisessa sairaalassa vuonna 2005 sydänleikkauksen jälkeen.
Metallica
Master of Puppets ja Cliff Burtonin kuolema (1985–1987)
Metallican uudeksi basistiksi tuli Flotsam and Jetsam -yhtyeen Jason Newsted. Metallica soitti Burtonin kuoleman takia katkenneen kiertueen loppuun vuoden 1987 alussa. Elokuussa 1987 Metallica julkaisi covereista koostetun EP-levyn The $5.98 E.P.: Garage Days Re-Revisited, jolla pyrittiin koettelemaan uuden basisti Newstedin soittotaitoa, hyödyntämään yhtyeen uutta äänitysstudiota ja lievittämään Burtonin kuoleman aiheuttamaa surua. Vuonna 1987 yhtye julkaisi Burtonin muistoksi vielä videokokoelman Cliff ’em All, joka sisälsi lähinnä fanien kuvaamaa materiaalia Burtonista.
...And Justice for All (1988–1990)
Uusi albumi ...And Justice for All julkaistiin syksyllä 1988. Albumi pääsi Billboard 200 -listalla parhaimmillaan sijalle kuusi. Albumi myi platinalevyyn oikeutettavan määrän yhdeksän viikkoa julkaisunsa jälkeen. Newstedin basso miksattiin levyllä lähes kuulumattomiin. Albumilla oli edesmenneen Cliff Burtonin viimeiseksi sävellykseksi jäänyt instrumentaalikappale ”To Live Is To Die", joka sisältää lyhyen Burtonin kirjoittaman runon James Hetfieldin lausumana. Albumilta julkaistiin kolme singleä, ”Eye of the Beholder”, ”Harvester of Sorrow” ja ”One”.
...And Justice for All -albumilta tuotettiin Metallican ensimmäinen musiikkivideo, Dalton Trumbon romaania Sotilaspoika mukaileva One, joka nousi hitiksi. Video äänestettiin sijalle 38 MTV:n ”Top 100 Videos of All Time” -listalla vuonna 1999, ja se oli MTV:n heavy metal -ohjelman Headbangers Ballin toivotuin kappale. Vuosina 1988–89 yhtye oli Damaged Justice -maailmankiertueella.
Vuonna 1989 Metallica sai ensimmäisen Grammy-ehdokkuutensa ...And Justice For Allista.
Black Album/Metallica (1991–1993)
Lokakuussa 1990 Metallica siirtyi Pohjois-Hollywoodiin äänittämään seuraavaa albumiaan. Levyn tuottajaksi palkattiin Bob Rock. Metallica, joka tunnetaan myös nimellä ”The Black Album”, miksattiin uudelleen kolme kertaa ja sen tekeminen maksoi miljoona dollaria. Levy oli Billboard 200 -listalla parhaimmillaan ensimmäisenä. Albumilta nousseet suuret radiohitit, kitarariffistään tunnettu ”Enter Sandman”, raskas ”Sad But True” sekä melodinen ”Nothing Else Matters” nostivat yhtyeen lopullisesti metallimusiikin valtavirtaan. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa 15-kertaista platinaa ja se on täten 25. eniten myyty albumi Yhdysvalloissa.
Metallica lähti maailmankiertueelle, joka kesti yli kaksi vuotta. Kiertue alkoi Euroopasta kesällä 1991, jossa Metallica soitti Monsters of Rock -kiertueella. Euroopan osio päättyi 28. syyskuuta 1991 Moskovaan, jossa järjestettiin massiivinen ilmaiskonsertti Tushinon lentokentällä. Seuraavaksi yhtye jatkoi kiertuettaan kotimaassaan lähes vuoden mittaisella osiolla ”Wherever I May Roam”, joka päättyi heinäkuussa 1992. Tämän kiertueen eräässä konsertissa James Hetfield sai tulisuihkutehosteesta palovammoja. Loppukiertueella Hetfield keskittyi laulamiseen ja rytmikitaraa soitti yhtyeen kitarateknikko John Marshall. ”Wherever I May Roam” -kiertue jatkui Guns N’ Rosesin kanssa tehdyllä Yhdysvaltain stadionkiertueella, joka kesti lokakuuhun 1992 saakka. Loppusyksyn 1992 Metallica kiersi sisähalleja Euroopassa konsertoiden myös Helsingin jäähallissa 16. joulukuuta.
Vuonna 1993 yhtye jatkoi kiertuettaan ”Nowhere Else To Roam” -nimellä pysähtyen muun muassa Suomessa Oulunkylän urheilupuistossa kesäkuussa 1993. Pitkä kiertue rasitti yhtyeen jäseniä ja ongelmat alkoivat kasautua varsinkin Lars Ulrichin ja päihdeongelmista kärsivän James Hetfieldin välille.
Metallica julkaisi vuonna 1993 livekokoelman Live Shit: Binge & Purge, joka sisälsi materiaalia vuosien 1989–93 esiintymisistä.
Load, ReLoad ja Garage Inc. (1994–1999)
pienois|[[Lars Ulrich.]] Melkein kolme vuotta kestäneen kiertämisen jälkeen Metallica palasi vuodeksi studioon tekemään kuudetta albumiaan. Load julkaistiin 1996 ja se nousi heti Billboardin listalla sijalle 1. Albumilla Metallica muutti tyyliään entistä kevyempään suuntaan. Monelle fanille tuli yllätyksenä se, että yhtyeen jäsenet olivat leikanneet pitkät hiuksensa pois. Albumi jakoi fanien mielipiteet kahtia, mutta kappaleet ”Until It Sleeps” ja ”Mama Said” saivat paljon radiosoittoa.
Loadia työstettäessä yhtye tuotti tarpeeksi materiaalia, jotta he olisivat voineet julkaista tupla-albumin. Yhtye päätti kuitenkin julkaista puolet kappaleista ja viimeistellä jäljelle jääneet kappaleet seuraavana vuonna. Tästä seurasi albumi ReLoad, joka sijoittui jälleen Billboardin listan ykköseksi. Promotoidakseen ReLoadia, Metallica esitti NBC:n Saturday Night Live -ohjelmassa joulukuussa 1997 kappaleet ”Fuel” ja ”The Memory Remains”, joista jälkimmäisen Metallica esitti Marianne Faithfullin kanssa. James Hetfield sanoi myöhemmin, että Loadin ja ReLoadin kappaleet olivat yhtyeen mielestä laadultaan keskinkertaisia.
Kiertuetauon aikana Metallica äänitti cover-kappaleista koostuneen Garage Inc. -albumin, joka sisälsi kaksi levyä. Albumin ensimmäinen levy sisälsi covereita muun muassa Diamond Headilta, Black Sabbathilta ja Thin Lizzyltä. Toinen levy sisälsi Cliff Burtonin kuoleman jälkeen julkaistun Garage Days Re-Revisited-EP:n.
21. ja 22. huhtikuuta 1999 Metallica äänitti kaksi esiintymistään San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. Sinfoniaorkesteria johti Michael Kamen, joka oli työskennellyt Metallican kanssa aiemmin ”Nothing Else Matters” -kappaleen parissa. Metallica kirjoitti kaksi uutta kappaletta sinfoniaorkesterin kanssa soitettavaksi, ”No Leaf Cloverin” ja ”-Humanin". Esiintymiset julkaistiin vuonna 1999 tupla-albumina ja videona, joiden nimeksi tuli S&M.
Ongelmia (2000)
Vuonna 2000 Metallican jäsenten keskinäiset suhteet olivat tulehtuneet. Basisti Jason Newsted koki olevansa Metallican ”uusi” jäsen vielä kaikkien vuosien jälkeenkin, eikä tuntenut saavansa tarpeellista arvostusta yhtyeessä. Ulrich sai kielteistä julkisuutta Napster-jupakan takia ja Hetfieldin päihdeongelmat pahenivat. Newsted erosi yhtyeestä vuonna 2001 ja yhtyeen pelättiin hajoavan.
Metallica äänitti Mission: Impossible II -elokuvan soundtrackille kappaleen ”I Disappear”, joka osoittautui olevan radiosoitossa jo ennen kappaleen julkaisua. Selvittäessään kappaleen vuotoa vastannutta lähdettä yhtye löysi tiedoston Napster-tiedostonjako-ohjelmasta. Yhtye myös huomasi, että koko heidän tuotantonsa oli Napsterissa ilmaiseksi ladattavissa. Metallican liiketoimintaa johtanut Ulrich haastoi Napsterin oikeuteen. Hän myös voitti oikeudenkäynnin. Tapaus herätti vastalauseita Metallican fanien keskuudessa.