cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Afganistanin demokraattinen tasavalta
Neuvostoliiton vetäytyminen
Neuvostoliitolle Afganistanin sota tuli kalliiksi. Vastarintaan oli Moskovassa varauduttu, mutta sen kukistamisen piti jäädä pääosin Afganistanin oman hallituksen vastuulle. Vastarinnan laajuus kuitenkin yllätti neuvostoliittolaiset, eivätkä neuvostosotilaat olleet tottuneet sissisotaan, jota Afganistanin sota luonteeltaan oli. Neuvostoliitto ei myöskään ollut ottanut huomioon ulkovaltojen sekaantumista konfliktiin. Neuvostoarmeija yritti tehdä laajoista alueista elinkelvottomia tuhoamalla sadot, tappamalla karjan ja miinoittamalla pellot, mutta se ei pysäyttänyt sissijoukkoja vaan sen seurauksena kuoli siviilejä ja kyliä autioitui. Mujahideen-sissit pystyivät vetäytymään Iranin tai Pakistanin puolelle huollattamaan itseään, missä he olivat neuvostoarmeijan ulottumattomissa. Sota jumiutui pattitilanteeseen, sillä mujahideeneilla ei juuri ollut keinoja valloittaa neuvostotukikohtia. Sissijoukot taas palasivat aina, kun neuvostojoukot vetäytyivät tilapäisesti valloittamiltaan alueilta. Uudistusmielisen Mihail Gorbatšovin noustua Neuvostoliiton johtoon vuonna 1985 neuvostohallinto päätti, että Afganistanista vetäydytään, oli sen poliittinen hinta mikä hyvänsä.
Kommunistihallinnon kukistuminen
Nadžib Allah onnistui kuitenkin saamaan tukea Afganistanin vähemmistöryhmiltä. Šiialaiset antoivat tukensa hallinnolle, sillä kommunistihallinnon vallassa pysyminen oli heille pienempi paha kuin maan ajautuminen Gulbuddin Hikmatyarin johtamien äärisunnalaisten valtaan. Myös pohjoisen uzbekit järjestäytyivät hallinnon tueksi. Heitä johti Abdul Rashid Dostum, joka loi Pohjois-Afganistaniin käytännössä itsenäisen valtakunnan, mutta toisin kuin neuvostomiehityksen aikaiset itsenäisesti toimineet alueet, Dostum oli Afganistanin kommunistihallinnon liittolainen.
Nadžib Allah kykeni myös vahvistamaan Afganistanin armeijaa neuvostoliittolaisten jättämällä kalustolla. Nadžib Allah tiesi, etteivät maan hallinnon joukot kykene ottamaan haltuunsa sissien hallitsemaa maaseutua, mutta toisaalta sissien on vaikea kukistaa hallituksen valvomia kaupunkeja. Kapinallisjoukkojen johtajat eivät edelleenkään kyenneet yhteistyöhön, vaan etenkin vahvimmat mujahideen-johtajat Gulbuddin Hikmatyar ja Ahmad Shah Massoud taistelivat vallasta keskenään. ISI:n antamasta sotilaskoulutuksesta huolimatta mujahideenit eivät osanneet toimia yhtenäisenä armeijana, eivätkä he kyenneet valloittamaan kaupunkeja hallituksen joukoilta. Pattitilanne osapuolten välillä jatkui seuraavien vuosien ajan.
Käänne sodassa tapahtui joulukuussa 1991. Neuvostoliiton hajoamisen myötä Nadžib Allahin hallinto jäi paitsi Neuvostoliiton toimittamia rahoja ja aseita. Pian myös ruoka ja polttoaine lakkasivat virtaamasta Kabuliin. Neuvostoliiton romahdettua myös Afganistanin kommunistihallinnon olemassaolon edellytys katosi. Myös aiemmin maan hallituksen kanssa liittoutuneet sotilasjohtajat päättivät jättää uppoavan laivan, ja he liittoutuivat Massoudin kanssa. Pian muutkin hallituksen armeijan varuskunnat alkoivat liittyä eri kapinallisryhmiin. Nadžib Allah yritti paeta maasta huhtikuussa 1992, mutta kapinallisjoukkojen suljettua tien lentokentälle hän hakeutui turvaan YK:n rakennukseen, missä hän vietti seuraavat vuodet.
Selja Leiwo
pienoiskuva|Selja Leiwo maajoukkueen pelipaidassa. pienoiskuva|Selja Leiwo Selja Leiwo (s. 27. maaliskuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Kaudella 2021 hän edusti Turun Palloseuraa naisten edustusjoukkueessa. Vuonna 2020 hän toimi TPS B-tyttöjen kapteenina. Leiwo aloitti uransa seuroissa Kaarinan Nappulat ja Kaarinan Pojat. Laura Kalmari -turnauksessa Leiwo on pelannut 2002 syntyneiden kanssa (TPS/KaaPo yj) ja 2004 syntyneiden kanssa (Pallo-Iirot). Leiwo on ollut All Stars -joukkueissa Helmariturnauksessa 2018 (2003 syntyneet) ja 2019 (2004 syntyneet). Maajoukkue-edustuksia Leiwolla on U16, U17 , U18 ja U19. Leiwo on toiminut U16- ja U17-maajoukkueissa joukkueen kapteenistossa. Vuonna 2021 Leiwo pelasi vuonna 2003 syntyneiden ikäluokan kanssa U19-maajoukkueessa. Talven 2021–2022 aikana Leiwoa haittasi loukkaantuminen.
Kaudella 2022 Selja Leiwo nousi TPS naiset edustuksen aloituskokoonpanoon toivuttuaan vakavasta loukkaantumisesta, TPS pelasi naisten ykköstä 2022. TPS nousi Kansalliseen liigaan kaudeksi 2023. Selja Leiwo on ollut nimettynä 2004 syntyneiden tyttöjen U19 maajoukkueeseen. Leiwo osallistui 2023 U19 tyttöjen EM-jatkokarsintaan Hollannissa. Heinäkuussa 2023, 19-vuotiaana, Leiwo sai kutsun Suomen naisten U23 -maajoukkueen harjoitusleirille.
Leiwo on osallitunut myös yhteiskunnalliseen keskusteluun naisjalkapallon tilanteesta Suomessa.
Leiwon ajatuksia juniorijalkapalloilijan arjesta on kirjassa Matkani futaajaksi, jonka on julkaissut Kustannusosakeyhtiö Tammi vuonna 2020. Kirjan ovat toimittaneet Johanna Harkkila ja Ari Virtanen.
Leiwo on palkittu vuonna 2021 TPS:n vuoden nuoren pelaajan palkinnolla ja Naisten Ykkösen Vuoden puolustaja -palkinnolla. Myös 2022 kaudella Leiwo palkittiin TPS:n vuoden nuoren pelaajan palkinnolla.
Päiväkirja 1995–2008
'''Päiväkirja 1995–2008. Taiteesta ja elämästä''' on vuonna 2009 Johnny Knigan julkaisemana ilmestynyt A. W. Yrjänän päiväkirja.
Vapaamuurarin hauta (Tampere)
Vapaamuurarin hauta on Hatanpään kartanon pihapiirissä Tampereella sijaitseva iso luonnonkivi. Siihen on hakattu kreikankielinen teksti ”Egno Kyrios tous ontas autou” (suom. ”Herra tuntee omansa”). Kaiverruksen arvellaan olevan peräisin 1700-luvulta kartanoisäntä Hans Henrik Boijen ajoilta ja se on mahdollisesti tehty kuningas Kustaa III:n vierailun aikana vuonna 1775. Boije ja kuningas olivat molemmat vapaamuurareita. Kivi tunnetaan ”Vapaamuurarin haudan” nimellä, vaikka paikalle ei olekaan haudattu ketään.
Samaan kiveen liittyy myös E. F. Jahnssonin vuonna 1884 ilmestyneessä historiallisessa romaanissa Hatanpään Heikki ja hänen morsiamensa : kertomus Tuomas piispan ajoilta kerrottu tarina, jonka mukaan Hatanpään isäntänä 1200-luvulla ollut Heikki olisi kuollut kiven luona sodasta palattuaan. Romaanin tapahtumat sijoittuivat toukokuulle 1245, jolloin Pyynikillä vietettiin vuotuista uhrijuhlaa.
Vapaamuurarin hauta on Tampereen vanhin julkinen muistomerkki.
Kong Kristian
Kong Kristian stod ved højen mast i røg og damp ('Kuningas Kristian seisoi korkean maston juurella, savussa ja sumussa') on Tanskan kuningashymni ja siten toinen maan kansallislauluista. Laulun alkuperäinen versio esiintyy Johannes Ewaldin (1743–1781) kirjoittamassa historiallisessa draamassa Kalastajat vuodelta 1780. Laulun melodia esiintyy ensi kerran nimettömässä viululle sävellettyjen kappaleiden kokoelmassa, joka ilmestyi vuosina 1762–1777. Säveltäjä Friedrich Kuhlau (1786–1832) antoi laululle sen nykyisin vakiintuneen sävelen oopperassaan Keijukukkula (Elverhøj, 1828).
CMX
CMX on vuonna 1985 Torniossa perustettu, sittemmin eteläsuomalaistunut rockyhtye. Yhtyeen tunnetuimpiin piirteisiin kuuluvat laulaja-basisti A. W. Yrjänän monitulkintaiset sanoitukset, jotka ottavat vaikutteita muun muassa mytologioista ja kansanperinteestä. Myös runoilijana tunnettu Yrjänä on toiminut yhtyeen pääasiallisena säveltäjänä. Yhtyeen muut jäsenet ovat kitaristit Janne Halmkrona ja Timo Rasio sekä rumpali Olli-Matti Wahlström.
Hardcore-punkilla aloittanut yhtye on historiansa aikana kokeillut monenlaisia tyylejä, kuten progressiivista rockia. CMX on eräs menestyneimmistä suomalaisista rockyhtyeistä. Yhtye on voittanut rocklehti Rumban parhaan yhtyeen vuosiäänestyksen lukuisia kertoja ja kerran jopa lehden äänestyksen kaikkien aikojen parhaasta yhtyeestä.
1985−1991
CMX:n ura sai alkunsa 6. huhtikuuta pitkäperjantaina vuonna 1985 Torniossa nimellä Cloaca Maxima 18-vuotiaiden Aki Yrjänän ja Pekka Kanniaisen päätettyä perustaa uuden yhtyeen. He olivat aiemmin soittaneet eri kokoonpanoissa punkia, heviä ja goottirockia. Sana ”Cloaca Maxima” on peräisin H. P. Blavatskyn Hunnuton Isis -kirjan alaviitteestä ja se tarkoittaa kirjaimellisesti latinan kielellä ”suurinta viemäriä”. Termi viittaa nimeen, jota muinoin käytettiin antiikin Rooman viemäröintijärjestelmästä.
Kokoonpanoksi vakiintui Pekka Kanniainen rumpalina, Aki Yrjänä eli A. W. Yrjänä basistina ja laulajana ja Kimmo Suomalainen kitaristina. Yhtyeen nimi lyhennettiin seuraavana vuonna muotoon CMX. Materiaalista suuri osa oli aluksi englanniksi, suomi valtasi alaa laulukielenä vähitellen. Musiikki oli lähinnä nopeatempoista hardcore punkia Dischargen ja torniolaisen Terveiden käsien tapaan. Esiintymisiä oli vain pari Torniossa ja Haaparannalla. Yhtye teki kaksi studionauhoitusta 1985 ja 1986. Yrjänästä tuli yhtyeen sanoittaja ja hän alkoi kokeilla tiivillä ilmaisulla ja kirjallisilla viitteillä. Musiikiin tuli aiheita muun muassa šamanistisuudesta, mihin Yrjänä on viitannut yhtyeen kulttuuriantropologisena sivujuonteena. Yhtyeen demot saivat hyviä arvioita punk-pienlehdissä, mutta levyttämistä ei ollut suunnitteilla.
Jyväskyläläinen Vote Vasko sai käsiinsä CMX:n demon ja halusi yhtyeen julkaisevan pienlevymerkillään. CMX:n ensimmäinen EP Johannes Kastaja äänitettiin kesällä 1987 Tico Tico -studiolla Kemissä ja levy ilmestyi alkuvuodesta 1988. Erään pienlehden haastattelussa yhtye selitti levyn nimeä sillä, että ”Se kastaa mahdollisen kuulijan meidän apokalyptiseen visioomme”. Albumin kansitaiteen teki Läjä Äijälä, jonka Terveet kädet -yhtyeessä Yrjänä oli vähän aikaa soittamassa kitaraa. Rumba-lehdessä ep-levy arvosteltiin albumien joukossa. Samana vuonna CMX esiintyi ensimmäistä kertaa muualla kuin Tornion lähiseudulla, kun yhtye konsertoi Liedon punkfestivaaleilla.
Indrek Tarand
pienoiskuva|Indrek Tarand Indrek Tarand (3. helmikuuta 1964 Tallinna) on virolainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen. Hänen isänsä on Viron entinen pääministeri Andres Tarand ja äitinsä radiotoimittaja Mari Tarand sekä vanhempi veli toimittaja Kaarel Tarand.
CMX
1985−1991
Oululaisen Bad Vugumin Kari Heikonen otti yhtyeen pienlevymerkilleen. CMX äänitti materiaalin EP:hen Raivo. Alun perin kyseessä piti olla albumi, mutta rahoitus ei ollut riittävä. EP julkaistiin 1989 ja seurasi ensiesiintyminen Helsingin Tavastialla.
Lykopolis
Lykopolis ( eli, ”Susien kaupunki”; ) voi viitata seuraaviin kaupunkeihin antiikin ajan Egyptissä:
CMX
1985−1991
Syksyllä 1989 yhtye äänitti esikoisalbumin Kolmikärki. Levy ilmestyi tammikuussa 1990 ja Yrjänä kuvasi sen olevan ”psykologinen näky tästä aikakaudesta”. Levyä myytiin julkaisuvuonna parituhatta kappaletta ja CMX alkoi olla kulttiyhtye. Keväällä yhtyeeseen tuli toinen kitaristi, torniolainen Pasi Isometsä. CMX teki Keski-Euroopassa yhteiskiertueen Bad Vugumin Radiopuhelimien ja kanadalaisen Nomeansno:n kanssa.
Tässä vaiheessa Yrjänä ja Kanniainen asuivat Helsingissä, mutta Suomalainen ei perhesyiden takia voinut muuttaa Torniosta Etelä-Suomeen ja hän jäi yhtyeestä pois. Kimmo Suomalaisen korvasi Helsingissä opiskeleva Janne Halmkrona. Hän oli aiemmin soittanut Torniossa Yrjänän ja Kanniaisen kanssa sekä omissa yhtyeissään. Uudella kokoonpanolla levytettiin minialbumi Tanssitauti.
Ilmeni, ettei Pasi Isometsäkään ollut kiinnostunut muuttamaan etelään. Torniosta Helsinkiin muuttanut Timo Rasio päätettiin ottaa yhtyeeseen Isometsän tilalle. Uuden kokoonpanon musiikki oli entistä rauhallisempaa, sillä yhtye oli kyllästynyt nopean hardcoren soittamiseen. Vuonna 1991 ilmestynyt toinen albumi Veljeskunta oli entistä kauempana punkista ja sisälsi goottisävyjä. Levy voitti Rumban kriitikkoäänestyksen vuoden parhaasta levystä. Syksyllä yhtye julkaisi singlen ”Musiikin ystävälliset kasvot”.
1992−1999
Helmikuussa 1992 CMX ja Bad Vugumin Radiopuhelimet tekivät viiden viikon yhteisen kiertueen Saksan, Itävallan, Italian ja Tanskan pienissä punk-esiintymispaikoissa. Aiemmin yhtyeet olivat kiertäneet yhdessä myös kanadalaisen Nomeansnon kanssa.
Yhtyeen palattua Suomeen EMIn uusi tuotantopäällikkö Gabi Hakanen ilmoitti haluavansa tehdä sopimuksen CMX:n kanssa. Hän oli juuri myynyt Kauko Röyhkän kanssa perustamansa Herodes-levy-yhtiön EMI:lle. Yhtyettä arvelutti aluksi sopimuksen tekeminen suuren yhtiön kanssa, mutta päätti kuitenkin siirtyä EMI:lle. Kesällä yhtye alkoi äänittää albumia Herodes-studiossa Helsingissä. Yhtyeellä oli nyt ensi kertaa tilaisuus työstää kappaleita kunnolla studiossa. Mukana oli myös ensi kertaa oikea tuottaja eli Gabi Hakanen. Koskettimia levyllä soitti Hakasen entinen soittokumppani Mara Salminen. Kappaleella ”Ainomieli” oli hitin ainekset, mutta yhtye piti Pixies-vaikutteista vaihtoehtorockia edustavaa kappaletta tyyliltään liian kevyenä aikaisempaan tuotantoonsa verrattuna eikä julkaissut sitä singlenä. Aurinko-albumi ilmestyi syksyllä 1992. Musiikkilehdissä ilmestyivät ensimmäiset kansikuvajutut yhtyeestä ja CMX:stä alettiin puhua muun muassa 1990-luvun tärkeimpänä suomalaisena yhtyeenä. Veda Honkasesta tuli yhtyeen ensimmäinen keikkamyyjä ja CMX alkoi konsertoida entistä säännöllisemmin eri puolilla Suomea. Albumi sai hyvät arvostelut ja yhtye voitti Rumban lukijaäänestyksen vuoden parhaasta yhtyeestä.
Seuraava levy, A. W. Yrjänän tuottama Rautakantele ilmestyi helmikuussa 1995. ”Ruosteen” pehmeää linjaa seurannut single ”Pelasta maailma” sai radiosoittoa. Vuoden 1995 loppupuolella yhtye perusti Halmkronan aloitteesta omat internet-sivut eräänä ensimmäisistä yhtyeistä Suomessa. CMX esiintyi ensimmäisenä eurooppalaisena yhtyeenä livenä internetissä 30. toukokuuta 1996. Hanke toteutettiin Telen kokeilulaboratorion avustuksella. Suoran lähetyksen ja uusintojen yhteenlaskettu katsojamäärä oli yli 18 000.
Vuonna 1997 Yrjänä julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa ja samana syksynä yhtyeeltä ilmestyi kolmen levyn kokoelma Cloaca Maxima. Aiemmin samana vuonna Kanniainen totesi, ettei halua jatkaa yhtyeessä, ja uudeksi rumpaliksi valikoitui Tuomas Peippo. Seuraavan levyn, Vainajalan, tuottajaksi yhtye pyysi Faith No More-yhtyeen Billy Gouldin, johon yhtye oli tutustunut FNM:n Suomen-konsertin yhteydessä vuosia aiemmin. Levy äänitettiin kesällä 1998 hirsimökissä Ylläsjärven kylässä Lapissa. Vainajalasta tuli pelkistetty rock-levy ja se nousi heti ilmestyessään albumilistan ykköseksi. Kiertueen yhteydessä yhtye kuitenkin kärsi motivaatio-ongelmista ja päätti keskittyä jatkossa levyttämiseen ja lopettaa esiintymiset kokonaan. Vainajalan kultalevyjen jaon yhteydessä Lista-ohjelmassa vuonna 1999 julkituotu ilmoitus herätti kohua. Viimeinen esiintyminen Ilosaarirockissa keräsi noin 17 000 katsojaa.
2000−
Vuonna 2000 CMX työsti yli viisi kuukautta Dinosaurus Stereophonicus -tuplalevyä, joka sisälsi progressiivista rockia. Levy nousi albumilistan toiseksi ja myi kultaa.
Vuonna 2001 CMX pyörsi päätöksensä esiintymisten lopettamisesta ja palasi lavalle Provinssirockissa. Keikkailutaukonsa aikana yhtye teki kaksi esiintymistä salanimellä: ensimmäisen Helsingin Lepakossa nimellä Johannes Kastaja marraskuussa 1999 ja toisen lähes kaksi vuotta myöhemmin Jyväskylän Lutakossa nimellä Rappion Apostolit. Jälkimmäisen oli tarkoitus olla harjoittelua Provinssirockia varten. Loppuvuodesta 2001 yhtye julkaisi DVD:n, jolle oli koottu sekä musiikkivideoita että muuta materiaalia.
Vuonna 2002 julkaistiin albumi Isohaara, jolla oli edelliseen albumiin nähden raskaampaa rockia. Levy meni ilmestyttyään listakärkeen. Vuonna 2003 syntyi kymmenes albumi Aion, jonka tuotti Rauli ”Illusion Rake” Eskolin Yrjänän ja Halmkronan kanssa. Yhtye kuvasi pahuutta käsittelevää albumia lähes teemalevyn omaiseksi. Ylistävät arvostelut saanut levy oli kaksi viikkoa albumilistan kärjessä jouluaikaan ja myi kultaa. Vuonna 2004 julkaistiin toinen kokoelma Cloaca Maxima II, joka edellisen tapaan käsitti kolme levyä.
Indrek Tarand
Indrek Tarand kävi Tallinnassa keskikoulua numero 21 täydet kymmenen luokkaa vuosina 1971–1982 ja suoritti tutkinnon Tarton yliopistossa historiasta. Ensimmäisenä opiskeluvuotenaan joulukuussa 1982 hän sytytteli toisten kanssa kynttilöitä Julius Kuperjanovin haudalle, minkä vuoksi hänet erotettiin. Vuosina 1983–1985 Tarand suoritti asevelvollisuuttaan Neuvostoliiton asevoimissa. Hän lopetti Tarton yliopiston vuonna 1991. Vuosina 1992–1993 hän opiskeli ulkomailla.
CMX
2000−
Kahdestoista albumi Talvikuningas ilmestyi syksyllä 2007. Albumista julkaistiin aluksi vain numeroitu 8000 kappaleen erikoispainos. Albumi oli teemalevy, jonka 12 raitaa muodostivat yhden teoksen. Avaruusooppera-aiheinen progealbumi jakoi yleisön kahtia.
Vuonna 2008 yhtyeeltä julkaistiin radiohiteiksi sopivien kappaleiden kokoelma Kaikki hedelmät. Kokoelmalla oli myös kaksi uutta kappaletta, ”Rautalankaa” ja ”Kivinen kirja”, ja sen mukana tuli tilauslappu, jolla sai tilata rajoitettuna painoksena julkaistun HC-EP:n.
Elokuussa 2010 CMX julkaisi 13. albuminsa Iäti. Levy meni listakärkeen ja singlet ”Sateenkaaren pää” ja ”Linnunrata” saivat radiosoittoa.
CMX:n 14. albumi Seitsentahokas ilmestyi helmikuussa 2013. Tuomas Peippo jätti yhtyeen muiden kiireidensä vuoksi ja albumilla rumpuja soitti 51koodia ja Kumikameli -yhtyeiden rumpalina tunnettu Olli-Matti Wahlström. Myöhemmin keväällä Wahlströmistä tuli yhtyeen virallinen jäsen. Albumin ensimmäinen single ”Kusimyrsky” ilmestyi 30. marraskuuta 2012.
Indrek Tarand
Poliittinen ura
Tarandin valtakunnanpoliittinen ura alkoi, kun hän oli Viron hallituksen edustaja Narvassa 1993 kuin myös silloisen pääministerin, Mart Laarin avustaja. Myöhemmin hänestä tuli Viron ulkoasiainministeriön kansliapäällikkö, jossa hän jatkoi vuoteen 2002 ajautuen erimielisyyksiin ulkoasiainministeri Kristiina Ojulandia koskevan tapauksen johdosta. Vuonna 2005 osoittautui, että Viron ulkoasiainministeriöstä oli vuotanut neljä tärkeää valtiollista asiakirjaa, joista neljä oli Tarandin hallussa. Pääministeri Andrus Ansip kuitenkin ilmoitti, etteivät asiakirjat olleet merkittäviä siinä mielessä, että olisivat voineet aiheuttaa vahinkoa Virolle.
CMX
2000−
Vuonna 2015 julkaistiin Arto Tuunelan tuottama albumi Mesmeria. Syksyllä 2015 yhtyeen kotisivuille murtauduttiin ja ne poistuivat saatavilta. Mukana hävisi myös Kysy-palsta, jonka pohjalta oli vuonna 2009 julkaistu kirja Encyclopedia idiotica.
Indrek Tarand
Poliittinen ura
Ulkoasiainministeriön jälkeen Tarand työskenteli johtajana Viron pankissa työskennellen samanaikaisesti televisio- ja radiotoimittajana. Hänen kuuluisin lähetyksensä oli vuoden 2006 lopulla Kanal 2 -kanavalla esitetty Viisaampi kuin 5B. Tarand osallistui myös tv-ohjelmaan Tanssii tähtien kanssa, mutta ei menestynyt tanssijana.
CMX
2000−
CMX:n 16. studioalbumi Alkuteos julkaistiin heinäkuussa 2018.
Indrek Tarand
Poliittinen ura
Tarandista tuli Viron sotamuseon johtaja vuonna 2005. Vuonna 2007 hänestä tuli Georgian presidentin neuvonantaja uudistuksiin liittyen.
CMX
Musiikki
A. W. Yrjänä on luonnehtinut yhtyeensä tyylisuuntaa taiderockiksi. CMX:n uran alkupään tuotanto on punk-henkisempää kuin uudempi. Muun muassa ensialbumilla Kolmikärki (1990) on tyypillisiä hardcore-punkin piirteitä: pariminuuttisia, nopeita kappaleita ja huutavaa, rosoista laulua. Taiderockin piirteitä on muun muassa albumeilla Dinosaurus Stereophonicus (2000), Aion (2003) ja Talvikuningas (2007).
Indrek Tarand
Poliittinen ura
Tarand valittiin sitoutumattomana ehdokkaana Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 vaaleissa, minkä vuoksi hän erosi museonjohtajan tehtävistä ja aloitti Euroopan parlamentin jäsenenä. Tarand sai vaaleissa yli 102 000 ääntä, mikä oli vain tuhat ääntä vähemmän kuin vaalit voittaneen keskustapuolueen koko äänimäärä yhteensä.
CMX
Musiikki
CMX:n sanoitukset ovat koko uran ajan olleet lähes poikkeuksetta suomeksi. Varhaisilta hardcore-ajoilta ovat kuitenkin peräisin englanninkieliset ”My Tribe” ja ”On The Wing”, sekä nimeltään englanninkielinen ”Shaman’s Prayer”, jossa tosin ei lauleta selviä sanoja. Sanoitukset käsittelevät monesti mytologisia, uskonnollisia tai filosofisia aiheita tai ovat yhteiskuntakritiikkiä tai itsetutkiskelua.
Indrek Tarand
Poliittinen ura
Tarand oli ehdokkaana Viron tasavallan presidentiksi 2011 saaden Riigikogussa 25 ääntä. Hän oli oppositiopuolue keskustapuolueen ehdokas. Presidentiksi valittiin jatkamaan heti ensimmäisellä kierroksella istuva presidentti Toomas Hendrik Ilves 73 äänellä. Hylättyjä ääniä oli kolme. Tarand arvosteli presidentti Ilvestä presidentin roolin minimoinnista ja päätöksenteon keskittymisestä pieniin piireihin.
CMX
Kokoonpano
pienois|A.W. Yrjänä. pienois|Yrjänä ja Halmkrona. Yhtyeen kokoonpano on muuttunut useita kertoja vuosien varrella. A. W. Yrjänä on ainoa yhä mukana oleva alkuperäisjäsen. Vuodesta 2013 kokoonpano on ollut seuraava:
Covereita
Covereita CMX:n kappaleista on julkaistu seuraavasti:
Small Giant Games
Small Giant Games on suomalainen videopeliyhtiö.
Yhdysvaltalainen peliyhtiö Zynga ostaa Small Giant Games –peliyhtiön. Kaupan ensimmäisessä vaiheessa Zynga ostaa 80 prosenttia yhtiöstä ja loput 20 prosenttia kolmen vuoden kuluessa. Kaupan odotetaan vahvistuvan vuodenvaihteessa 2018–2019. Kaupan arvo on 610 miljoonaa euroa.
Pelit
Yhtiön pelejä ovat:
Lentomatka
Lentomatka tai toimintamatka ilmoittaa lentokoneiden ja helikoptereiden suorituskykyarvojen yhteydessä pisimmän yhtämittaisen matkan, jonka ilma-alus voi lentää. Pisin matka määräytyy yleensä aluksen polttoaineenkulutuksen ja aluksen kuljettaman lastin painon perusteella.
Siirtolentomatka tarkoittaa yleensä matkaa, jonka alus voi lentää täydellä polttoainemäärällä ja ilman lastia.
Kantomatka (joskus kantama) tarkoittaa yleensä ohjuksen suurinta lentomatkaa.
Letopolis
Letopolis ( tai ) eli Khem tai Sekhem oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Letopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
pienoiskuva|vasen|upright|[[Horusta esittävä patsas Letopoliista, n. 664–332 eaa.]] Letopolis sijaitsi lähellä kohtaa, jossa Niili haarautuu suuhaaroikseen, pohjoiseen Memfiistä ja noin 13 kilometriä luoteeseen nykyisestä Kairosta. Kaupungin lähellä Niilin varrella sijaitsi Kerkasoros ja joen toisella puolella Heliopolis. Letopoliin pääkultti oli omistettu Hathor-jumalattarelle, joka oli Egyptin tärkeimpiä, ja jonka kreikkalaiset yhdistivät Letoon. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Lētopolitēs.
Letopolista ei tule sekoittaa eteläisempään Latopoliin kaupunkiin.
Aliisa Pulkkinen
Aliisa Pulkkinen (s. 18. helmikuuta 1956 Ylitornio ) on tamperelainen näyttelijä. Hän on valmistunut vuonna 1981 Tampereen yliopiston neljänneltä näyttelijätyön kurssilta ja siitä asti työskennellyt niin teattereissa kuin televisiossa.
Ensimmäinen kiinnitys oli Ahaa-teatterin kesäkiertueelle 1981 ja sen jälkeen vakituinen kiinnitys Kotkan kaupunginteatteriin 1981–85. Kotkassa hän esiintyi mm. Kurt Nuotion ohjaamassa Anton Tšehovin näytelmässä Kolme sisarta. Pulkkisen näyttelemä Natashan rooli johti nuoren näyttelijän kiinnittämiseen Tampereen Teatteriin. Pulkkinen on valmistanut myös omia esityksiään, näytellyt laitosteatterien ulkopuolisissa pientuotannoissa, opiskellut Yhdysvalloissa sekä opetellut puolinaamioiden käyttöä teatterityössä.
Kiinnitykset
Kotkan kaupunginteatteri 1981–1985 Tampereen Teatteri 1985–
Arlington Renegades
Arlington Renegades (aiemmin nimeltään Dallas Renegades) on ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Dallasin metropolialueelta. Joukkue pelaa XFL-liigassa osana Läntistä divisioonaa.
Joukkueen perusti vuonna 2018 Vince McMahonin Alpha Entertainment -yritys, joka omistaa ja hallinoi XFL-liigaa ja kaikkia sen joukkueita. Renegadesin kotikenttä on 48 114 katsojan Choctaw Stadium.
Ensimmäisellä kaudellaan 2020 Renegades ehti pelata viisi ottelua, joista se voitti kaksi ja hävisi kolme. Maaliskuussa XFL-kausi päättyi ennenaikaisesti COVID-19-pandemian vuoksi.
Reginan sykloni
Reginan sykloni oli kanadalaiseen Reginan kaupunkiin 30. kesäkuuta 1912 iskenyt tornado, jonka arvioidaan olleen voimakkuudeltaan F4 Fujitan asteikolla.
Temple Grandin (elokuva)
Temple Grandin on vuonna 2010 ensiesityksensä saanut Mick Jacksonin ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka pääosassa on Claire Danes. Elämäkerrallisessa draamaelokuvassa Danes näyttelee nimiroolissa autistista Temple Grandinia (s. 1947), yhdysvaltalaista eläintieteilijää, keksijää, kirjailijaa ja konsulttia. Sen muissa osissa ovat Catherine O’Hara empaattisena Ann-tätinä, Julia Ormond Eustacia-äitinä ja David Strathairn luonnontieteiden opettaja Carlockina. Elokuva perustuu Grandinin ja Margaret Scarianon teokseen Emergence (1986) sekä Grandinin teokseen Thinking in Pictures (1995), joiden pohjalta Christopher Monger ja William Merritt Johnson sovittivat käsikirjoituksen.
Ilmestyessään Temple Grandin oli arvostelumenestys, ja se palkittiin muun muassa seitsemällä Primetime Emmyllä. Claire Danes palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Primetime Emmyllä ja Golden Globella sekä parhaan naisnäyttelijän Screen Actors Guild -palkinnolla.
Juoni
Televisioelokuva sijoittuu lähinnä 1960-luvulle ja kertoo nuoresta naisesta, jonka autistisuus rajoittaa ihmistuntemusta mutta saa ymmärtämään eläimiä. Leimattu ja väärinymmärretty Temple Grandin (Claire Danes) oppii kanavoimaan ainutlaatuiset kykynsä loistavaksi uraksi tieteilijänä, kirjailijana ja uraauurtavana eläinten puolestapuhujana. Hänestä tulee Yhdysvaltain karjateollisuuden ja autististen ihmisten odottamaton sankari.
Kehitys ja esituotanto
Vastaava tuottaja Emily Gerson Saines oli saanut idean Temple Grandinista kertovasta elämäkertaelokuvasta jo 1990-luvulla. 1990-luvun puolivälissä hänen 2-vuotiaalla pojallaan diagnosoitiin autismi, ja lukiessaan Grandinista ja tämän äidistä hän sai toivoa, suuntaa ja tarkoitusta selviytyäkseen poikansa tilasta. Gerson Saines sittemmin tapasi Grandinin, joka tiesi Gerson Sainesin työstä Autism Coalition -järjestön hyväksi ja antoi luvan elokuvalle.
1990-luvun lopulla alkanut Temple Grandinin esituotanto kesti lopulta yli kymmenen vuotta ennen kuin itse kuvaukset saatiin aloitettua. Vuonna 2002 David O. Russell kiinnitettiin elokuvan ohjaajaksi, mutta hän sittemmin jättäytyi pois elokuvahankkeesta. Hänen tilalleen ohjaajaksi palkattiin Moisés Kaufman, joka myös lopulta lähti hankkeesta. Vuoteen 2008 mennessä Mick Jackson oli kiinnitetty ohjaajaksi ja Claire Danes oli aloittanut neuvottelut roolista Temple Grandinina.
Danes oli Jacksonin ensimmäinen valinta Grandinin rooliin, johon hänet sittemmin kiinnitettiin. Valmistautuessaan rooliinsa hän opiskeli Grandinia katsomalla hänestä tehtyjä dokumentteja, lukemalla hänen kirjojaan ja kuuntelemalla hänestä äänitettyjä nauhoituksia. Näiden lisäksi Danes ja Grandin viettivät aikaa yhdessä; yhdessä vietetyn ajan jälkeen Grandin oli halannut Danesia, jolle halaus oli merkki siitä, että tämä oli hyväksynyt hänet rooliin.
Kuvaukset
Temple Grandinin kuvaukset alkoivat Austinissa Texasissa sijaitsevilla studioilla 6. lokakuuta 2008 ja päättyivät 5. joulukuuta 2008. Tuottaja Scott Fergusonin mukaan ennen Texasia elokuvan kuvauspaikoiksi harkittiin Arizonaa, New Mexicoa ja Kanadaa. Kuvauspaikaksi valittiin lopulta Texas, sillä sen eri alueiden monipuolisia maisemia pystyttiin hyödyntää kuvaamaan maalaismaista Uutta-Englantia ja Arizonaa. Austinin lisäksi elokuvaa kuvattiin Texasissa Bastropissa, Dallasissa, Georgetownissa, Gonzalesissa, Lockhartissa, Lulingissa, New Braunfelsissa ja Schwertnerissä. Gerson Saines oli tuonut Grandinin tarkkailemaan viimeistä kuvauspäivää.
Ensiesitys
pienois|pysty|Emily Gerson Saines, Temple Grandin ja Mick Jackson [[Peabody-palkinto|Peabody-gaalassa vuonna 2011.]]
Temple Grandin sai ensiesityksensä HBO-televisiokanavalla Yhdysvalloissa 6. helmikuuta 2010. Suomessa elokuva sai ensiesityksensä Yle TV2 -televisiokanavalla 14. heinäkuuta 2012, mutta jo ennen sitä Warner Bros. oli julkaissut sen suoraan videolle edellisenä vuonna.
Vastaanotto
Temple Grandin on saanut sekä kriitikoilta että katsojilta ylistäviä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan sata prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 8,7/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 30 arviointiin. Yli 5 000 käyttäjästä 94 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 4,4/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 19 arvostelun perusteella elokuva on saanut 84 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 12 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 9,8/10.
Leontopolis (Leontopolites)
Leontopolis (, myös, ; ) eli Ta-remu oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Leontopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Maantiede
Kaupunkia ei tule sekoittaa toiseen, juutalaisyhdyskunnastaan tunnettuun Leontopoliihin (nyk. Tell el‐Yahudiya) etelämpänä Heliopoliteen nomoksessa.
Historia
Leontopolis oli olemassa viimeistään 19. dynastian ajalta, ja säilyi olemassa myöhäisantiikkiin saakka. Kaupungin egyptinkielinen nimi tarkoitti ”Kalojen maata”. Kreikankielisen nimensä ”Leijonakaupunki” tai ”Leijonien kaupunki” se sai hellenistisellä kaudella eli ptolemaiosten aikana, sillä siellä kunnioitettiin leijonia. Leijona ei ollut Egyptin varsinaisten pyhien eläinten joukossa, mutta niitä kesytettiin joskus ja pidettiin temppeleissä. Varhaisin lähde, joka mainitsee kaupungin ja yleensäkään koko nomoksen on Strabon, ja tämä voi tarkoittaa sitä, että se oli suhteellisen nuori.
Myöhäisellä roomalaisella kaudella kaupunki toimi Augustamnica secundan provinssin pääkaupunkina. Se oli myös piispanistuin. Nykyisin Leontopolis on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä Leontopolitanus in Augustamnica.
Kaupungin rauniokummulla on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1800-luvulta lähtien.
Rakennukset ja löydökset
Leontopoliista on säilynyt vain vähän rakennusjäänteitä, sillä ne on käytetty paljolti uudelleen. Kaupungin rauniokummun koko on noin × 750 metriä. Kaupungin alue ulottuu myös läheiselle järvelle, joka on nykyisin katoamassa. Kaupungissa oli Osorkon II:n rakennuttama temppeli, joka oli omistettu paikalliselle leijonanhahmoiselle jumalalle Mahesille. Temppelistä on säilynyt joitakin raunioita, jotka sijaitsevat rauniokummun itäosassa. Löytöihin lukeutuu myös egyptiläis- ja roomalaiskauden rakennusten jäänteitä sekä nekropoliita. Sieltä on löydetty muun muassa kuningatar Kaman/Karomaman, Osorkon IV:n äidin, hauta.
Chao Phraya
thumb|Chao Phraya [[Bangkokissa.]] Chao Phraya on yksi Thaimaan suurimmista joista. Joen alkukohdaksi katsotaan Ping- ja Nan-jokien yhtymäkohta Nakhon Sawanin provinssissa. Sieltä se kulkee 372 kilometrin matkan keskitasangon poikki Bangkokiin ja laskee Siaminlahteen. Chainatin provinssissa joki jakaantuu päähaaraan ja Tha Chin -jokeen, joka laskee mereen 35 kilometriä Bangkokista. Chainatin padosta alavirtaan jokien vettä johdetaan moniin kastelukanaviin, jotka huolehtivat maan riisipeltojen kastelutarpeista.
Jokivarren merkittävimpiä kaupunkeja ovat yläjuoksulta lukien Nakhon Sawan, Uthai Thani, Chainat, Singburi, Ang Thong, Ayutthaya, Pathum Thani, Nonthaburi, Bangkok ja Samut Prakan. Juuri vesistöreittien helppokulkusisuus on tehnyt näistä Thaimaan merkittävimpiä kaupunkeja.
Jakobína Sigurðardóttir
Jakobína Sigurðardóttir (1918 Hælavík, Islanti – 1994 ) oli islantilainen kirjailija.
Likolammi (Lahti)
Likolammi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Likolammen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Jakobína Sigurðardóttir
Jakobína Sigurðardóttirin esikoisromaani Dægurvísa ilmestyi 1965. Sen tapahtumaympäristö on Reykjavík. Myöhemmissä romaaneissa hän ottaa kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin. 1968 ilmestynyt Snaran antaa kauhukuvan siitä, kuinka ulkomainen pääoma hallitsee niin politiikkaa kuin talouselämääkin. Lifandi vatnið kritisoi hyvinvointiyhteiskuntaa ja kuvaa työläisten vieraantumista nykyhetkestä ja pakenemista lapsuuden idylliin. Vieraiden valtioiden sotilastukikohdat herättävät myös kysymyksiä.
Likolammi (Lahti)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Abel
thumb|[[William Blaken maalaus Abelin murha.]] Abel (Vanhassa kirkkoraamatussa Aabel) oli Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan ensimmäisten ihmisten Aadamin ja Eevan toinen poika. Hänen veljensä Kain tappoi hänet.
Abelista kertovat kirjoitukset
Vanhan Testamentin Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Abel oli lammaspaimen, kun taas hänen veljensä Kain oli maanviljelijä. Molemmat uhrasivat Jumalalle, mutta Jumala katsoi suopeasti vain Abelin karitsauhriin, josta suuttuneena Kain tappoi Abelin.
Apokryfisessä kirjallisuudessa Abel mainitaan Henokin kirjassa, jossa Abelin henki anoo kostoa kaikille Kainin jälkeläisille. Uuden Testamentin Heprealaiskirjeessä Abelin uhrin kerrotaan olleen Kainin uhria arvokkaampi, koska Abel uskoi ja oli vanhurskas. Lisäksi Jeesus opettaa Matteuksen evankeliumin mukaan Abelin olleen ensimmäinen viattomasti kärsinyt ihminen.
Koraanin kertomus
Tarina Kainista ja Abelista tai oikeammin "Adamin kahdesta pojasta" löytyy Koraanin Katetun pöydän suurasta 5 (27–30). Koraani kertoo: "kumpikin heistä uhrasi ja toisen uhri vastaanotettiin, toisen uhria ei vastaanotettu. (Toinen) sanoi: »Totisesti, minä surmaan sinut».
Kohtausta seuraa tarina korpista: "Ja Jumala lähetti korpin, joka raapi maata näyttääkseen hänelle, kuinka hänen veljensä alaston ruumis olisi kätkettävä." (5:31). Jälkimmäistä tarinaa ei ole Raamatussa, mutta sekin löytyy rabbiinisista kirjoituksista. Koraanista veljesten nimet puuttuvat, mutta myöhemmissä islamilaisissa teksteissä he ovat Qabil ja Habil.
Aiheesta muualla
Cain and Abel
Luvajärvi
Luvajärvi on entinen kylä Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Lietmajärven kunnassa. Se sijaitsi samannimisen järven rannalla 67 kilometriä Lietmajärveltä luoteeseen.
Repolan pogostaan kuulunut kahdeksantaloinen Luvajärven kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1679. 1900-luvun alussa se kuului Rukajärven volostin Kiimasjärven kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli koulu, 14 taloa ja 128 asukasta. 1920-luvulla muodostettiin Rukajärven piiriin kuulunut Luvajärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen seitsemässä kylässä oli yhteensä 319 asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia. Luvajärvellä asukkaita oli 95. Toisen maailmansodan jälkeen Luvajärvi kuului Tiiksin ja myöhemmin Lietmajärven kyläneuvostoon. Se autioitui 1990-luvun alussa.
Ovensuljin
alt=|pienoiskuva|Nykyaikainen käsikäyttöinen ovensuljin Ovensuljin eli ovipumppu on mekaaninen laite, joka sulkee oven hallitusti yleensä sen jälkeen, kun joku on avannut sen tai se on auennut automaattisesti.
Ovensuljinten tyypit
alt=|pienoiskuva|Piilotettu, ovenpieleen asennettu ovensuljin Sisäovissa käytettäviä ovensulkimia on viittä tyyppiä:
Pinta-asenteisesta ovensulkimesta on neljä muunnelmaa: sivukiskovartinen, suljin tavallisella varrella, rinnakkaisvartinen ja yläpieleen asennettava. Ylös asennettavat ovensulkimet ovat yleensä pinta-asenteisia, mutta osa valmistajista myy myös piilotettavia malleja. Tällaiset sulkimet asennetaan joko ovenkarmin yläosassa eli kamanassa olevaan taskuun tai lattiaan suoraan tukipisteen alle, ja ne ovat täysin piilossa. Tällaisia ovensulkimia kutsutaan lattiajousiksi, ja niitä on kahta muunnelmaa: sekä aukipitolaitteella että ilman. Ne koostuvat tapista, joka työntyy esiin laitteen yläosasta, ja jonka vastakappaleena on ovikenkä (tai hihna), johon ovi on liitetty, jonkinlaisesta jousesta ja vaimentimesta, joka rajoittaa oven sulkeutumisvoimaa. Vaimentimet ovat yleensä joko paineilmatoimisia tai hydraulisia, ja huipun tukipistettä kutsutaan yläkeskukseksi. Lattiajouset ovat tavallisesti kalleimpia ja vaikeimmin asennettavia ovensulkimia.
Toinen ovensulkimen tyyppi, pinta-asenteinen, kiinnitetään ovenpieleen oven taakse (saranoiden luokse) keskimmäisen saranan viereen. Varsi tukee ovea vasten ja jousi, jota oven avaava käyttäjä venyttää, sulkee oven palautuessaan alkuperäiseen muotoonsa. Tällaista ovensuljinta kutsutaan saparojouseksi. Se on kaikkein yksinkertaisimpia mekanismeja eikä siinä ole vaimenninta.
Ovensulkimesta on myös ulko- ja verkko-oviin sopivat muunnelmat: kuten nimestä voi päätellä, näitä männänmuotoisia sulkimia käytetään ulko-, turva- ja verkko-ovissa, jotka antavat kodille lisäsuojaa säätä, tunkeutujia ja hyönteisiä vastaan. Toisin kuin sisäovensulkimet, jotka ovat yleensö hydraulisia, ulko-ovensulkimet ovat tavallisesti paineilmatoimisia, ja ovi suljetaan ilman ja jousten avulla. Ulko-ovensulkimissa on yleensä mekaaninen mahdollisuus lukita suljin auki-asentoon tapilla, kun tavaraa kannetaan sisään tai ulos, mutta uudemmissa malleissa (kuten Touch 'n Hold -ovensulkimessa) on painike aukipito-ominaisuuden käyttöä varten, mikä helpottaa aukipitoa.
Piilotettu, pieleen asennettava ovensuljin sopii oven ja ovenpielen syvennyksiin ja on täysin piilossa, kun ovi on kiinni. Näitä on saatavilla sekä ohjattuna että ohjaamattomana muunnelmana riippuen käyttötarkoituksesta.
Kenkäovensuljin, jota kutsutaan myös kantajouseksi, voi olla vaimentava tai vaimentamaton, aukipidolla tai ilman. Se sijoitetaan yleensä oven kantaan, ovikengän sisään. Kenkä näyttää samanlaiselta kuin lattiajousten kanssa käytettävät kengät.
Käsikäyttöiset ovensulkimet
alt=|pienoiskuva|Vanhanmallinen ovipumppu (BKS:n valmistama) Käsikäyttöinen ovensuljin varastoi oven avaamiseen käytettävän energian jousen venymiseen, puristumiseen tai kiertymiseen, ja vapauttaa sen oven sulkemiseen. Joissakin sulkimissa jousen voimaa voi säätää, jolloin oven avaamista voi helpottaa tai vaikeuttaa. Useimmissa ovensulkimissa on hydrauliset (öljyllä täytetyt) vaimentimet sulkunopeuden rajoittamista varten, mutta myös jousta voi käyttää sulun vaimentamiseen. Osassa ovensulkimia on hidastin, joka ehkäisee oven liian nopeaa avaamista. Tämä on käytännöllinen muun muassa ulko-ovissa, joissa on vaara, että tuuli puhaltaa oven auki, mikä voi aiheuttaa vahinkoa ovelle ja/tai lähellä oleville esineille ja henkilöille. Nopeus, jolla ovensuljin sulkee oven, voi olla säädettävissä jopa kolmella säätöventtiilillä. Nämä venttiilit säätävät yleensä oven sulkeutumisnopeutta ja salpautumisnopeutta, ja jotkin sulkimet ovat saatavilla viipeellä toimivalla venttiilillä. Salpautumisnopeus tarkoittaa nopeutta, jolla ovi sulkeutuu viimeiset kolmesta kymmeneen astetta, ja se säädetään usein nopeaksi, jotta ovi telkeytyy kunnolla. Sulkeutumisnopeus tarkoittaa nopeutta, jolla ovi sulkeutuu ensimmäiset noin kaksi kolmasosaa sulkeutumismatkasta, ja se säädetään usein salpautumisnopeutta hitaammaksi. Oviin, joihin halutaan paljon pidempi sulkeutumisaika, voidaan valita viipeellinen ovensuljin. Viipeellinen venttiili hidastaa sulkeutumisaikaa reilusti noin ensimmäisen puolen sulkeutumisajasta. Ovensulkimia, joissa on tämä toiminto, ja jotka sulkevat oven määritetyllä nopeudella, kutsutaan säädettäviksi ovensulkimiksi.
Itsetoimivat ovensulkimet
Itsetoimiva ovensuljin (kutsutaan yleensä ovenavauslaitteeksi) avaa oven itsestään, yleensä painikkeen, liikkeentunnistimen tai muun kojeen ohjaamana, ja sulkee sen tämän jälkeen. Turvallisen sulkeutumishetken määrityksessä käytetään tavallisesti liikkeentunnistinta tai läheisyysanturia. Tällaisilla ovensulkimilla voidaan myös parantaa turvallisuutta, sillä ovi voidaan pitää lukittuna sähkömagneettisesti kunnes koodi syötetään tai avainkortti näytetään. Alueilla, joiden turvallisuusluokitus on korkea, voidaan käyttää näiden asemesta iiris- tai sormenjälkilukijaa.
Sulkuvoiman ja sulkeutumisnopeuden säätö
Ovensulkimissa käytetään yleensä vaimentimia ohjaamaan sulkuvoimaa ja sulkeutumisnopeutta. Ne ovat yleensä hydraulisia tai paineilmatoimisia.
Paloturvallisuus
Ovensulkimet asennetaan yleensä palo-oviin, joiden on oltava suljettuna palon sattuessa rajoittaakseen tulen ja savun leviämistä. Niiden suorityskykyyn sovelletaan useimmissa maissa kansallisia standardeja.
Lämpötilojen ylläpito
Ovensulkimet auttavat ylläpitämään lämpötiloja, sillä kylmä ilma ei pääse virtaamaan ovesta pitkiä aikoja, jos ovi pysyy suljettuna suurimman osan ajasta. alt=This is a William Newman single action "Invincible" model.|pienoiskuva|Paineilmatoiminen lattiajousi, josta on poistettu messinkinen sisustuslevy ja kenkä, jotta koneisto on näkyvissä.
Turvallisuus
Ovensulkimet ylläpitävät yleistä turvallisuutta, koska ne sulkevat ovesta kulkeneen jäljiltä avatun oven, jos henkilö ei ole itse vetänyt sitä kiinni. Lukko telkeytyy usein samalla, jolloin kutsumattomien vieraiden pääsy rakennukseen estyy.
Melunhallinta
Melunhallintaa vaativissa rakennuksissa, kuten studioissa, ovensulkimilla on tärkeä tehtävä eristää melu sekä huoneiden sisä- että ulkopuolelle.
Yksityisyys
Ovensulkimet lisäävät yksityisyyttä monissa tapauksissa.
Lähteet
<references group="" responsive="">
Soltinjärvi
Soltinjärvi on Päijät-Hämeessä Hollolassa Lepistönmäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 14,2 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alueella (14.24), jonka Vesijärven lähialueeseen (14.241) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,3 metriä mpy.
Setukaiset
Setukaiset eli setut tai setot ovat kaakkoisimmassa Virossa entisessä Setumaan maakunnassa sekä Venäjän puolella elävä virolaisten ryhmä. Heidän puhumaansa seton kieltä pidetään usein yhtenä võron kielen murteena, ja sen puhujia on noin 5 000. Setukaiset ovat uskonnoltaan ortodoksisia kristittyjä, ja heidän kulttuurissaan on venäläisten vaikutteiden ohella runsaasti omintakeisia ja muusta Virosta poikkeavia piirteitä. Setukaiset tunnetaan etenkin hyvin säilyneestä runonlauluperinteestä­.
Asuinalue ja lukumäärä
250px|thumb|vasen|Võromaa (keltaisella) ja Setumaa (vihreällä) kartalla. Tärkeimpiä setukaiskeskuksia Virossa ovat Meremäe, Obinitsa ja Värska, Venäjän puolella Irboska sekä Petserin luostari. Nykyisin setukaisia on noin 10 000–20 000, joista 3 000–6 000 asuu edelleen perinteisellä asuinalueellaan. Setumaan ulkopuolella setukaisia on erityisesti Võrussa ja Põlvassa sekä Tartossa ja Tallinnassa. Venäjän puolella Petserimaalla asuu vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 214 setukaista, josta suurin osa on vanhuksia. Setukaisten jälkeläisiä asuu myös Krasnojarskin alueella, jonne heitä muutti 1900-luvun alussa jopa yli 8 000 henkilöä. He ovat kuitenkin jo venäläistyneet.
Nimitys
Setukaiset mainitaan ensimmäisen kerran historiallisessa lähteessä vasta 1800-luvun puolivälissä, jolloin heistä puhuttiin Pihkovan virolaisina. Toinen nimitys oli puoliuskovaiset eli polyvercy. Nimitys setukaiset tuli käyttöön vähitellen. Julius Mägisten mukaan kyseessä oli aluksi pilkkanimi, joka oli muodostettu setukaisten käyttämästä see-pronominin partitiivimuodosta tai prononomien se ja tuu käytöstä rinnakkain. Pilkkanimenä setua käytettiin erityisesti kaupunkeihin töihin muuttaneista setukaisista. Setot itse toivovat itsestään käytettävän nimitystä setot, mutta Suomen kielitoimiston mukaan heidän virallinen nimityksensä suomen kielessä on edelleen setukaiset.
Historia
pienoiskuva|Setukaisnainen Laajasti hyväksytyn käsityksen mukaan setukaiset polveutuvat Viroon tulleista itä­meren­suomalaisesta kansasta. Eräät venäläiset tutkijat ovat kuitenkin esittäneet teorian, jonka mukaan setukaiset olisivat virolaistuneita slaaveja. Tällainen käsitys on ollut myös virolaisilla venäläistaustaisilla vanhauskoisilla, jotka asuttavat Peipsijärven rantoja. Kielentutkija Julius Mägisten mukaan setukaiset ovat Setumaahan ehkä vasta 1600-luvulla Vőrumaalta tulleiden siirtolaisten jälkeläisiä. Arkeologi Harri Mooran mukaan setukaiset polveutuvat aluetta jo ennen slaaveja asuttaneista itämerensuomalaisista, vaikka hänenkin mukaansa Virosta tulleiden siirtolaisten vaikutus on ollut suuri.
Tiedot setukaisten varhaishistoriasta ovat puutteelliset. Nestorin kronikan mukaan Venäjälle kutsuttiin hallitsemaan kolme viikinkiveljestä Rurik, Sineus ja Truvor, joista Truvor otti haltuunsa Izborskin linnan. Siitä on matkaa lähimpään setukaiskylään vain viisi kilometriä. Slaavien rakentama linnoitus oli rakennettu 700- tai 800-luvulla itämerensuomalaisten asuttamalle alueelle. Ibrosk lienee ollut tärkeä itämerensuomalaisten keskus ennen slaavilaistumistaan 900–1000-luvuilla. 1200-luvulla alueelle alettiin rakentaa kirkkoja, ja Petserin luostari rakennettiin vuonna 1473. Ortodoksiseen uskoon siirtyminen lienee sujunut melko kivuttomasti.
Ensimmäiset todisteet setukaisten henkisen ja aineellisen kulttuurin eroista virolaisiin verrattuna ovat 1800-luvulta. Erot ovat todennäköisesti olleet kuitenkin olemassa jo aiemmin. 1860-luvulla Virosta alkoi tulla paljon siirtolaisia Pihkovan alueelle, ja osa heistä asettui Setumaahan. Setukaiset olivat 1900-luvun alussa jääneet kehityksessä virolaisista jälkeen. Esimerkiksi vuonna 1908 vain 20 prosenttia setukaislapsista kävi koulua. Petserin alueella oli kaksi virolaista koulua, mutta vain pieni osa koulua käyvistä setukaisista kävi niitä, sillä he saivat opetusta pääasiassa venäjäksi.
Setumaa kuului Venäjään, kunnes se vuonna 1920 liitettiin itsenäistyneeseen Viroon ja sen Petserimaan maakuntaan. Itsenäisessä Virossa säädettiin kuusivuotinen oppivelvollisuus. Koulussa opetuskielenä oli viron kirjakieli. Setukaisten kielellä julkaistiin vuosina 1922 ja 1924 kaksi lukemiston nidettä, mutta niitä ei otettu käyttöön setukaisten alueen kouluissa. Ensimmäinen setukaiskongressi järjestettiin vuonna 1922. 1930-luvulla alettiin järjestää setukaisten kesäpäiviä, joissa kiinnitettiin huomiota kansankulttuuriin, vaikkakin niiden päätehtävänä oli sivistyneen kanssakäymisen opettaminen. Ennen toista maailmansotaa setukaisia oli noin 18 500.
Toisen maailmansodan aikana Neuvostoliitto valloitti Viron ja myös Setumaan. Venäjän ja Viron sosialististen neuvosto­tasa­valtojen välistä rajaa siirrettiin vuonna 1944 niin, että se jakoi Setu­maan kahtia. Kun Neuvosto­liitto vuonna 1991 hajosi ja Viro itsenäistyi uudestaan, tämä raja jäi edelleen voimaan, vaikka Viro onkin esittänyt vaatimuksia sen muuttamisesta. Viron itärajan taakse jäi 74 setukaisten asuttamaa kylää. Neuvostoaikana setun murteen ja lauluperinteen asema heikkeni ja setukaisten pelättiin sulautuvan kokonaan ympäröiviin kansallisuuksiin. Perestroikan myötä kulttuuri kuitenkin elpyi ja esimerkiksi laulujuhlia alettiin järjestää uudelleen. Tällöin perustettiin myös Setu Selts eli Setukaisseura. Viron itsenäistymisen jälkeen perustettiin Ühendus Petserimaa puolustamaan petserimaalaisten oikeuksia. Kolmas setukaiskongressi järjestettiin vuonna 1993. Vuonna 2002 setujen kongressi julisti setukaiset itsenäiseksi kansaksi. Vuonna 2010 Pihkovan alueen hallinto teki hakemuksen setukaisten saamiseksi vähälukuisen kansan asemaan Venäjällä. Asemalla pyritään turvaamaan kansan säilyminen. Petserin kaupungin länsipuolisella raja-asemalla voi nähdä runsaasti setukaisia jonottamassa juurilleen. Heistä monilla elää vielä rajan takana vanhempia tai isovanhempia.
Useimmat setukaiset katsovat pääministeri Andrus Ansipin hallituksen pettäneen paitsi setukaisten toiveet, niin myös koko Viron tasavallan edut, kun ulkoministeri Urmas Paet antoi keväällä 2005 Venäjälle ilmoituksen, jonka mukaan Virolla ei ole Venäjältä aluevaatimuksia. Näin ollen etukaisjärjestöt järjestäneet joka vuosi Tarton rauhansopimuksen vuosipäivänä, helmikuun 2. päivänä tiukkasanaisia mielenosoituksia hallituksen toimia vastaan. Suurimmat mielenilmaukset nähdään perinteisesti historiallisen rauhansopimuksen allekirjoituspaikan edustalla, Tarton Vanemuine-kadulla.