cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Douglas SBD Dauntless
Käyttö
Ranskan laivaston ilmavoimille oli tarkoitus luovuttaa kalustoa Etelä-Ranskan maihinnousun tukemiseksi, mutta kahden laivueen (3B ja 4B, myöh. 3FB ja 4FB) SBD-5 toimitukset viivästyivät aina syksyyn 1944. Laivueet koulutettiin Agadirissa, minkä jälkeen ne siirrettiin Lounais-Ranskaan Cognaciin. Laivueet iskivät 9. joulukuuta ensi kerran Pointe de Gravessa olleisiin saksalaisten asemiin ja viimeisen kerran ennen sotatoimien päättymistä 30. huhtikuuta 1945.
Meksikon ilmavoimat vastaanotti 1944 A-24B-DT koneita, joilla lennettiin Karibialla sukellusveneidentorjuntalentoja. Myöhemmin koneita käytettiin koulukoneina ja rajavalvonnassa, kunnes ne poistettiin käytöstä 1959.
Dauntlessia käyttivät lisäksi Australia, Chile ja Marokko.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 75 kg
Miesten 75 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 25. heinäkuuta – 7. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 24 nyrkkeilijää.
Karsinnat
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee kuusi urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta neljä ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta viisi urheilijaa. Yhdestä maasta voi osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin. Isäntämaa Japanille on taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani saa urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saa ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsutaan yksi urheilija.
pienoiskuva|Kilpailun mitalien jako
Petra (kaupunki)
Petra perustettiin nabatealaisten pääkaupungiksi kuudennella vuosisadalla eaa. Se tunnetaan erityisesti kiveen kaiverretusta arkkitehtuuristaan ja vesijohtojärjestelmästään. Suurimmillaan Petrassa oli mahdollisesti yli 20 000 asukasta, ja se oli merkittävä kauppakeskus. Kaupunki hylättiin tiettävästi 600-luvun lopulla maanjäristysten ja kaupan vähenemisen seurauksena, minkä jälkeen se vaipui unohduksiin. Nykyisin Petra on suosittu vierailukohde, ja se on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 1985.
Ympäristö
thumb|350px|Petran kartta Petra sijaitsee vuorten reunustamassa laaksossa. Kaupunkiin on useita tuloreittejä. Nykyisin vierailijat saapuvat kaupunkiin useimmin idästä kapean Siq-solan kautta. Ennen vanhaan kaupunkiin tultiin myös laakson eteläpuolelta Aaronin vuoren ja Petran alatasangon kautta tai pohjoisen ylätasangon kautta.
Laakson ulkopuolella on nabatealaisia kalliohautoja ja kaivoksia. Ennen kaupunkiin johtavan Siq-solan sisäänkäyntiä on pato, joka estää veden tulvimisen kaupunkiin sateiden aikana ja jonka viereen kaivettu vesitunneli, joka johtaa veden toiseen laaksoon. Petran autioitumisen jälkeen myös pato rikkoutui pitkäksi aikaa ja tulvat tuhosivat osan kaupungista.
Kaupunkia ympäröivistä vuorista tunnetuimpia ovat itäinen Al Kubtha sekä läntiset Umm al-Beyyara ja Jebal Habis. Muutaman kilometrin päässä kaupungista lounaaseen sijaitsee Aaronin vuori (Jabal Haroun), jossa ylipappi Aaronin kerrotaan kuolleen ja jonne hänet on haudattu.
Kaupunki
thumb|Petran ”aarrekammio” [[Al Khazneh. Rakennus on saanut nimensä vanhasta legendasta, jonka mukaan Moosesta takaa ajanut Egyptin faarao loi rakennuksen taikuudella ja talletti mukaan ottamansa omaisuutensa sen julkisivun huipulla olevaan uurnaan. Todellisuudessa rakennus lienee kuningas Aretas IV:n rakennuttama hautamonumentti. ]] Siq-solan avautuessa Petraan tulijalle näyttäytyy ensimmäisenä kallioon kaiverrettu Al Khazneh, ”Aarrekammio”. Siinä on useita kerroksia ja näyttävä julkisivu. Aarrekammion läheltä alkaa fasadikatu, jonka varrella on useita suuria ja pieniä hautakammioita julkisivuineen. Kallioseinämään louhituista hautakammioista suurimmat ovat kuningashautoja, jotka rakennettiin ajanlaskun ensimmäisellä vuosisadalla. Näistä merkittävimpiä Aarrekammion lisäksi ovat Palatsihauta (korkeus 46 metriä, leveys 49 metriä.), Korinttilainen hauta (28 × 28 metriä) ja Uurnahauta (26 × 16 metriä). Julkisivultaan hyvin näyttävät hautakammiot oli alun perin rapattu ja maalattu värikkäiksi.
Laakson yläpuoleiselle vuorelle johtavat portaat. Ylhäälle on kaiverrettu obeliskeja, ja paikkaa onkin käytetty luultavasti uskonnollisiin tarkoituksiin kuten uhraamiseen. Ylös johtavien portaiden viereen reunuskallioon on kaiverrettu suuri teatteri, joka rakennettiin jo ennen roomalaisaikaa ensimmäisellä vuosisadalla.
Kaupungin poikki itä–länsisuuntaisesti kulkee pylväikkökatu, jonka varrella on monia yhä tutkimattomia arkeologisia kohteita. Pylväikkökadun eteläpuolella on suuren temppelin tai hallintorakennuksen rauniot. Sen vierellä on ollut allas ja puutarhoja. Petran temppeleistä levein julkisivu on Dusharesin temppelillä (Qasr al Bint). Petran museossa on esillä paikalta löytynyttä esineistöä, vesiputkia ja pylväitä. Kaupungissa on myös useita kirkkoja, joista suurin otettiin käyttöön vuonna 446, ja suuri luostari. Petran eteläosissa on käärmemonumentiksi kutsuttu veistos.
Petrassa pelattiin paljon lautapelejä, ja kaupungin kiviin on kaiverrettu lukemattomia pelialustoja.
Avoimessa laaksossa sijaitsevaa Petraa ympäröivät kaupungin pohjois- ja eteläpuolelle rakennetut kaupunginmuurit, jotka suojasivat kaupunkia valloittajilta.
Kukoistuskautenaan Petra oli taidokkaasti kasteltu, vehreä kaupunki, jossa viljeltiin hedelmiä ja viiniä. Sen vaikuttava ja värikäs arkkitehtuuri yhdisteli vaikutteita niin Kreikasta, Egyptistä, Mesopotamiasta kuin Intiastakin.
Historia
Petran pohjoispuolelta on löytynyt jälkiä asutuksesta ajalta 7000–6500 eaa. On arveltu, että noin 1200-luvulla eaa. mennessä Petran ympäristön kukkuloille oli asettunut edomilaisia. 500-luvulta eaa. alkaen edomilaisten rinnalle alueelle muutti nabatealaisia, jotka olivat arabipaimentolaisia, mutta ryhtyivät Petrassa viljelemään maata.
Nabatealaiset rakensivat karulla ja kuivalla alueella sijainneeseen Petraan kehittyneen vesijohtojärjestelmän, joka johti purojen veden kaupunkiin. Vesirännit kaiverrettiin kiveen ja tiivistettiin, ja vesijohdot tehtiin terrakottasta. Kaupunkiin virtasi päivittäin 40 miljoonaa litraa vettä. Keinokastelujärjestelmä teki viljelyn mahdolliseksi, kehittynyt virtausten sääntelytekniikka vähensi äkkitulvien riskiä, ja kuivina kausina voitiin hyödyntää säiliöiden ja altaiden vettä.
Petraan viitattiin Raamatussa mahdollisesti nimellä Sela.
Petra alkoi nousta merkittäväksi kauppakeskukseksi ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Kaupunki sijaitsi kahden tärkeän kauppareitin risteyskohdassa: toinen kulki Aasian ja lännen välillä, toinen Arabian ja pohjoisen välillä. Petrassa kamelikaravaanit saivat pysähtyä juomaan ja yöpymään turvallisesti maksua vastaan.
Roomalaiset valloittivat Nabatean 106 jaa., ja siitä tuli valtakunnan Arabian provinssi. Roomalaiset toivat Petraan uutta tekniikkaa, kuten lattioiden kautta toimivan keskuslämmityksen. Orjat sytyttivät tulen lattian alla olevaan uuniin, josta lämmin ilma ja savu lähtivät kiertämään taloa lattian alla olevissa putkissa ja lämmittivät talon. Petrassa oli mahdollisesti 20–30 000 asukasta roomalaisaikana, jolloin sen merkitys kauppakaravaanireittinä oli suurimmillaan.
Petra oli tärkeä pakanallinen uskonnollinen keskus ennen kristinuskon saapumista, ja kaupunki kääntyi lopullisesti kristinuskoon tarinan mukaan vuonna 423. Petran tärkeimpiä pakanajumaluuksia olivat Al-’Uzza ja Dushara.
Petran sijainti, koko, ympäröivät vuoret ja muut pinnanmuodot, sisääntuloreitit, ilmasto sekä asema suurkaupunkina, merkittävänä kauppareittinä ja uskonnollisena keskuksena vastaavat tarkasti Koraanin ja muiden varhaisten islamilaisten kirjoitusten kuvausta islamin Pyhästä kaupungista, jota vastaan Muhammadin johtamat medinalaiset kävivät sotia. Historianharrastaja Dan Gibsonin mukaan varhaisten moskeijoiden qiblat suunnattiin Petraan ja suunta olisi muuttunut vasta vuonna 822. Gibson uskoo, että Petra oli islamin Pyhä kaupunki vajaan sadan vuoden ajan, kunnes siellä sisällissotaan asti sijainnut Kaaban musta kivi siirrettiin kaupungin raunioiduttua pysyvästi Mekkaan. Teoria ei ole saanut yleistä kannatusta. Petraa vastaan puhuu se, että Petrasta kaikkien arabien uskonnollisena keskuksena ei ole muuta tietoa.
Petran löysi länsimaalaisten kannalta uudestaan tutkimusmatkailija Johann Ludwig Burckhardt, joka Petraan päästäkseen muuntautui muslimiksi ympärileikkausta myöten ja selitti haluavansa uhrata vuohen kaupungin lähellä sijaitsevalla Aaronin vuorella, jossa perimätiedon mukaan olisi Mooseksen veljen Aaronin hauta. Vuori on sekä juutalaisten, kristittyjen että muslimien pyhä paikka, mutta nykyisin siellä on islamilainen pyhäkkö.
Petran luolissa asui beduiineja vielä 1980-luvulla, kunnes Jordanian hallitus rakennutti heille kylän Petran pohjoispuolelle.
Petra nykyisin
thumb|150px|Vierailijoita kulkemassa Siq-solaa pitkin Nykyisin Petrassa ja sen lähistöllä tehdään paljon arkeologisia tutkimuksia. Silti alueesta vain muutama prosentti on tutkittu. Suomalainen professori Jaakko Frösén työryhmineen on vuodesta 1994 tutkinut Petrasta löydettyjä papyruskääröjä ja vuodesta 1997 suorittanut arkeologisia kaivauksia Aaronin vuorella.
Petrasta on tullut viime vuosikymmeninä suosittu turistikohde. Kaupungissa kävi vuoden 2013 aikana 609 000 vierailijaa; vielä 1990-luvun alkuvuosina kävijöitä oli vain noin 100 000. Vierailijat menevät kaupunkiin Siq-solan kautta jalkaisin tai hevoskyydillä, ja laakson sisällä voi liikkua myös aasilla tai kamelilla.
Elokuvan Indiana Jones ja viimeinen ristiretki lopun ulkokohtauksia kuvattiin Petrassa. Sen sijaan elokuvan kuvaamat temppelin sisätilat olivat studiolavasteita. Petrassa käyvien turistien määrä kasvoi huomattavasti elokuvan ilmestymisen jälkeen.
Vuonna 1985 Petra nimettiin Unescon maailmanperintökohteeksi.
30.32917°N, 35.44167°W
Beatrice (Yhdistyneen kuningaskunnan prinsessa)
Prinsessa Beatrice (14. huhtikuuta 1857 – 26. lokakuuta 1944) oli kuningatar Viktorian ja prinssi Albertin nuorin lapsi ja syntyi noin neljä vuotta ennen isänsä kuolemaa. Viktoria ja Albert hemmottelivat Beatricea enemmän kuin vanhempia lapsiaan ja hän oli Viktorian lempilapsi. Prinssi Albertin kuolema oli raskas isku Viktorialle, joka vetäytyi julkisuudesta ja pukeutui suruvaatteisiin loppuelämäkseen. Viktorian suru vaikutti Beatriceen ja hän vietti yksinäisen lapsuuden. Vanhempana Beatrice oli luonteeltaan varautunut.
Beatricen tarkoituksena oli olla äitinsä kumppani, mutta 1884 Beatrice rakastui Battenbergin prinssi Henrikiin. Viktoria suhtautui kielteisesti mahdolliseen avioliittoon eikä puhunut Beatricelle kuukausiin. Viktoria lopulta suostui avioliittoon sillä ehdolla että Beatrice ja Henrik asuisivat hänen luonaan. Henrik ja Beatrice avioituivat 23. heinäkuuta 1885 ja he saivat neljä lasta. Viktoria nimitti Henrikin Wightsaaren kuvernööriksi 1889, mutta elämä kuningattaren vierellä ei riittänyt Henrikille. 1895 Heinrich sai Viktorialta luvan lähteä sotaan Ašanteja vastaan. Tammikuussa 1896 Henrik kuoli malariaan. Henrikin seuraaja Wightsaaren kuvernöörinä oli Beatrice.
Miehensä kuoleman jälkeen Beatrice oli äitinsä epävirallinen sihteeri. Viktorian toiveiden mukaisesti Beatrice editoi Viktorian kuoleman jälkeen tämän suuren päiväkirjakokoelman poistaen kaiken mikä voisi loukata kuningasperhettä. Suurimman osan alkuperäisistä päiväkirjoista Beatrice tuhosi Yrjö V:n vastustuksesta huolimatta.
Beatrice oli kuollessaan ainoa elossa oleva Albertin ja Viktorian lapsi. Hänen kuollessaan vallassa oli hänen vanhimman veljensä Edvard VII:n pojanpoika Yrjö VI. Espanjan entinen kuningas Juan Carlos I on Beatricen jälkeläinen.
Taaitsa
thumb|upright|Pyhittäjä Aleksein kirkko. thumb|upright|Taaitsan kunta Hatsinan piirin kartalla. Taaitsa on kaupunkikunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 10 kilometriä Hatsinasta pohjoiseen ja 32 kilometriä Pietarista etelään. Kunnassa on 6 600 ja taajamassa 2 900 asukasta (vuonna 2020).
Maantiede
Taaitsan kunnan pinta-ala on 39,63 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä ja etelässä Hatsinan piirin Verevän ja lännessä Puutostin kuntiin sekä pohjoisessa Lomonosovin piirin Villasin kuntaan. Pinta-alasta 47,8 % on maatalousmaata, 27,3 % metsää, 17,6 % asuinaluetta ja 4,7 % suojelualuetta.
Budan taistelu (1686)
Wienin taistelussa osmaneilla väitettiin olleen jopa 300 000 miestä, vaikka todellisuudessa luku oli huomattavasti pienempi. Ratkaiseva taistelu käytiin 12. syyskuuta 1683, kun Puolan kuningas Juhana III Sobieski hyökkäsi Wieniä piirittäneitä osmaneita vastaan. Samaan aikaan piiritetyt tekivät rynnäkön. Voiton seurauksena Pyhä liitto pystyi valtaamaan useita kaupunkeja ja linnoituksia myös Unkarin alueelta. Budan komentaja pystyi kuitenkin vastustamaan kolmen vuoden ajan.
Taaitsa
Maantiede
Kunta sijaitsee Inkerin ylängön koillisrinteellä. Pinnanmuodostusta leimaa kaakkoon viettävä kumpuileva moreenitasanko. Seudulla esiintyy karstimuodostumia. Vesistöistä huomattavin on Inkereenjoen sivujoki Verevä (ven. Verevka). Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve ja kalkkikivi. Taaitsan kartanon puistoalue on luonnonsuojelukohde.
Kinešma
Kinešma on kaupunki Venäjällä. Kinešma sijaitsee Ivanovon alueella, noin 400 kilometriä Moskovasta koilliseen, Volga-joen varrella.
Taaitsa
Asutus
Kuntaan kuuluu 13 asutuskeskusta: Taaitsan kaupunkimainen taajama, Härkösenmäen (ven. Gjargino), Iistinän (Istinka), Ikattilan (Staritsy), Iunuskoin (Bolšaja Ivanovka), Kolotuhan (Novaja), Niisnovan (Nižnjaja), Nikreuksenkylän (Malaja Ivanovka), Outoskin (Aleksandrovka), Pienen-Taaitsan eli Kakkaramäen (Malyje Taitsy), Suuren-Taaitsan (Bolšyje Taitsy) ja Tehvinan (Tihvinka) kylät sekä Sverdloville nimetyn parantolan asutus. Puutarhapalsta-alueita on kuusi. Kesäasukkaita on saman verran kuin vakituisia asukkaita.
Kinešma
Vuoden 2010 väestönlaskennassa Kinešman asukasluku oli 88 164.
Taaitsa
Historia
Taaitsan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Paikkakunta on saanut nimensä lähellä sijaitsevista lähteistä, joiden vettä ryhdyttiin vuonna 1774 johtamaan Saaren ja Pauluskoin puistoihin. 1770-luvulla rakennettiin Taaitsan kartano, jonka puistoa on kuvannut venäläinen taiteilija Semjon Štšedrin. 1800-luvulta lähtien Taaitsa oli suosittua huvilaseutua, jossa asui kesäisin muun muassa säveltäjä Nikolai Rimski-Korsakov. Taajama on perustettu vuonna 1960.
Budan taistelu (1686)
Pyhän liiton armeijassa oli unkarilaisia, itävaltalaisia, puolalaisia, venetsialaisia ja venäläisiä. Piiritys pitkittyi, sillä tykit eivät mahtaneet mitään Budan linnan muureille. Osmanien viimeiset sotilaat olivat turvassa muurien takana. Piirityksen ratkaissut hyökkäys tapahtui 2. syyskuuta. Yksi kuulista osui Tapanin torniin ja sujahti ikkuna-aukosta sisään. Se osui suoraan ruutivarastoon ja räjäytti tornin hajalle. Räjähdys tappoi 1 500 osmanisotilasta ja heidän tykistöasemansa. Osmanien oli pakko antautua. Seuraavien kuukausien aikana Pyhä liitto pystyi valtaamaan suuren osan Unkarin alueesta. Budan linna vaurioitui niin pahoin, että unkarilaiset purkivat sen muureja lukuun ottamatta 1715 ja rakennuttivat paikalle barokkipalatsin.
Taaitsa
Historia
Ennen toista maailmansotaa seudulla asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Skuoritsan luterilaiseen seurakuntaan. Osa kylistä oli venäläisiä ja eräät suomalais-venäläisiä sekakyliä. Sodan aikana saksalaisten miehitysalueelle jääneet suomalaiset siirrettiin Suomeen, josta heidät sittemmin palautettiin Neuvostoliittoon. Suomalaisia ei kuitenkaan päästetty heti kotiseudulleen, ja myöhemminkin vain harvat onnistuivat palaamaan.
Liikenne, talous ja palvelut
Taaitsan kautta kulkee Kraasselan ja Hatsinan välinen maantie ja rautatie. Kunnasta on linja-auto- ja paikallisjunayhteydet Pietariin ja Hatsinaan.
Paikallisia elinkeinoja ovat maatalous, teollisuus ja rakentaminen. Taaitsan maatalousyritys on erikoistunut maidon tuotantoon ja puutarhaviljelyyn. Teollisuus tuottaa puutavaraa, huonekaluja, erikoisvaatteita ja elintarvikkeita. Kunnassa toimii kolme suurta rakennusyritystä. Puolet työvoimasta käy töissä Pietarissa tai Hatsinassa.
Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, musiikkikoulu, lasten harrastuskeskus, poliklinikka, vanhusten palvelutalo sekä kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus kirjastoineen.
Matkailu ja nähtävyydet
Kunnassa on paljon huvila-asutusta. Demidovin kartano Suuressa-Taaitsassa on Unescon maailmanperintökohde. Toinen huomattava nähtävyys on vuosina 1914–1916 rakennettu pyhittäjä Aleksein kirkko Taaitsan taajamassa.
Kinešma
Kinešma on Vantaan ystävyyskaupunki.
Säästöpankkiryhmä
Säästöpankkiryhmä on suomalainen pankkiryhmä, joka koostuu 15 itsenäisestä alueellisesta ja paikallisesta säästöpankista. Ryhmään kuuluvat Oma Säästöpankkia lukuun ottamatta kaikki suomalaiset säästöpankit.
Ryhmän pankkien markkinointinimi on Säästöpankki isolla alkukirjaimella. Ryhmän pankit ja eräät muut lähiyhteisöt muodostavat Säästöpankkien yhteenliittymän.
Historiaa
Suomessa toimi vielä vuoden 2014 alussa 29 itsenäistä säästöpankkia, jotka muodostivat yhden pankkiryhmän. Ryhmä oli kuitenkin hajoamassa. 25 säästöpankkia muodostivat uuden yhteenliittymän, Säästöpankkiryhmän. Oma Säästöpankki ja siihen yhdistyvät säästöpankit jäivät yhteenliittymän ulkopuolelle. Kaksi säästöpankkia yhdistyi Aktia Pankkiin.
Vuonna 2022 yksi ryhmän suurimmista pankeista, Liedon Säästöpankki, ilmoitti irtautuvansa Säästöpankkiryhmästä ja yhdistyvänsä Oma Säästöpankkiin. Eurajoen Säästöpankki oli tehnyt samoin edeltävänä vuonna. Turun Sanomissa Säästöpankkiryhmän kuvattiin olevan irtautumisten myötä kriisissä ja S&P Global Ratings ilmaisi raportissaan huolen ryhmän luottokelpoisuudesta. Liedon Säästöpankin irtautumisen myötä Säästöpankkiryhmä on joutunut irtisanomaan 21 ihmistä ja sen tasearvo pienenee noin 10 prosenttia.
Ryhmän rakenne
Yhtiömuodoltaan ryhmän säästöpankit ovat säästöpankkeja tai säästöpankkiosakeyhtiöitä. Säästöpankkimuotoisilla pankeilla ei ole varsinaisia omistajia. Niissä ylintä valtaa käyttää isännistö. Osakeyhtiömuotoisten säästöpankkien omistajia ovat säästöpankkisäätiöt, joissa ylintä valtaa käyttää valtuusto. Omistukseltaan poikkeuksellinen on Nooa Säästöpankki, joka on muiden säästöpankkien yhdessä omistama säästöpankkiosakeyhtiö.
Säästöpankkien yhteenliittymä on ryhmän säästöpankkien, keskusyhteisön, keskuspankin ja Sp-Rahastoyhtiön muodostama kokonaisuus. Keskusyhteisönä toimii Säästöpankkiliitto ja keskuspankkina Säästöpankkien Keskuspankki.
Säästöpankkiryhmään kuuluu yhteenliittymän lisäksi Sp-Henkivakuutusyhtiö, Sp-Koti -kiinteistövälitys sekä Säästöpankkien vakuusrahasto.
Säästöpankkiryhmään kuuluvat pankit
Säästöpankkiryhmään kuuluu yhteensä 15 pankkia. Pankeista 14 on ryhmän jäsenpankkeja, joiden lisäksi ryhmään kuuluu myös jäsenpankkien yhdessä omistama Nooa Säästöpankki.
thumb|right|250px|[[Huittisten Säästöpankki|Huittisten Säästöpankin Säkylän konttori kesäkuussa 2013.]]
RB-93
right|thumb|200px|RB-93 logo
RB-93 on vuonna 1987 perustettu kaukalopalloseura Lappeenrannasta. Seuran joukkue pelasi kaudella 2012-2013 Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kaukalopalloliigassa. Se nousi sarjaan ensimmäistä kertaa vuonna 2002, ja sen paras saavutus on SM-kulta kaudelta 2010–2011. Kotiottelunsa joukkue pelasi Kisapuistossa. Joukkue joutui luopumaan Kaukalopalloliigan sarjapaikastaan syksyllä 2013.
Seura on aikaisemmin tunnettu myös nimellä RinkeliBallo, ja sen virallinen rekisteröity nimi on edelleen RinkeliBallo-93 LPR ry.
Koulukadun kenttä
Historia
Alun perin paikalla oli kolme Tampereen Tennisseuran tenniskenttää. Ilves sai Tennisseuralta luvan jäädyttää kentät talvisaikaan ja rakensi paikalle jääkiekkokentän harjoituksiaan ja otteluitaan varten loppuvuodesta 1934. Tuolloin kenttää ympäröi vain jääpallokentän kaltainen matala reunus, eikä katsomorakennelmiakaan ollut. Ilves ylläpiti kenttää ja myi jääaikaa myös muille seuroille. Kenttää kutsuttiin läheisen oppilaitoksen mukaan Talouskoulun tai kansanomaisemmin Soppakoulun kentäksi.
Varsinainen korkealaitainen kiekkokaukalo sekä katsomo rakennettiin Koulukadulle syksyllä 1945. Uusitun kentän avausottelu pelattiin 14. joulukuuta. Kentän äärelle mahtui aluksi 4 500 katsojaa. Koulukadun SM-sarjan-yleisöennätys on vuodelta 1964 ottelusta Tappara–TK-V, 10 655 katsojaa.
Tekojäärata
pienoiskuva|Ilveksen [[Räshid Hakimsan ja Kooveen Heino Pulli Koulukadun tekojääradan ensimmäisessä ottelussa vuonna 1956.]] Vuonna 1956 Koulukadulle rakennettiin Suomen ensimmäinen tekojäärata. Sitä olivat rakentamassa Tampereen kaupunki, paikallisten jääkiekkoseurojen pelaajat ja naapurissa sijainnut virvoitusjuomatehdas Pyynikki Oy, jonka kylmälaitteet huolehtivat kentän jäädytyksestä. Ensimmäinen ottelu pelattiin vuoden 1956 marraskuussa. Tilaisuus alkoi apulaiskaupunginjohtaja Erkki Lindforsin sekä keinojääratayhdistyksen puheenjohtaja Usko Teromaan sanoin, jota sitten seurasi ilotulitus. Pikasarjassa pelasivat keskenään paikalliset SM-joukkueet Ilves, Tappara ja Koovee. Avausmaalin tekojääradalla teki Ilveksen Hakimsan. Tappara palkittiin lopulta parhaana.
Tekojäällä on sanottu olleen ratkaiseva merkitys koko Suomen jääkiekkoilun ammattilaistumiselle, kun peli- ja harjoittelumahdollisuudet lisääntyivät kauden pidetessä ja jäävarmuuden parantuessa.
Vuosien varrella kentällä vieraili useita ulkomaalaisia joukkueita. Kanadan ja Neuvostoliiton maajoukkueiden vierailut keräsivät katsomoihin jopa yli 10 000 katsojaa.
Kun vahvat tamperelaisjoukkueet Ilves, Koovee ja Tappara siirtyivät vuonna 1965 valmistuneeseen Hakametsän jäähalliin, Koulukadulle jäivät pelaamaan alemmilla sarjatasoilla pelaavat joukkueet. Nykyään, kun Tampereelle on rakennettu useita jäähalleja, Koulukadun kenttä on etupäässä yleisöluistelukäytössä ja läheisten koulujen liikuntatuntien pitopaikkana.
Kentän viereisessä talossa toimi aikoinaan De Gamlas Hem -vanhainkoti, josta syntyivät termit "mummokori" ja "ylämummo", joka tarkoitti Pyhäjärven puoleisen maalin vasenta ylänurkkaa.
Tuoreita tapahtumia
Koovee järjesti Koulukadun kentällä 29. marraskuuta 2009 seuran 80-vuotisjuhlan, jonka ohjelmaan kuului mm. tamperelaisten jääkiekkolegendojen näytösottelu ja Suomi-sarjan ottelu KOOVEE–Nokian Pyry. Tapahtumaa seurasi 1 414 katsojaa.
Gazimurski Zavod
Gazimurski Zavod on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Gazimurjoen rannalla 600 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Kylä on Gazimurski Zavodin piirin keskus. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2002).
Safi
Safi (, aik. Asfi ) on kaupunki Safin provinssissa Doukkala-Abdan hallintoalueella Marokossa. Asukkaita Safissa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 284 750, joista 179 oli ulkomaalaista. Kotitalouksia oli 59 242. Vuonna 1994 kaupungissa oli 262 276 asukasta ja 50 913 kotitaloutta.
Historia
thumb|250px|Piirros Safista vuodelta 1572. 250px|thumb|Näkymä Safin medinaan eli vanhaankaupunkiin. Luonnonsatamastaan tunnettua Atlantin rannalla sijaitsevaa Safia ovat vuorollaan asuttaneet karthagolaiset, roomalaiset ja gootit. Karthagolaiset antoivat kaupungille nimen Asfi. Muslimit saapuivat alueelle 1000-luvulla, jolloin Safin satamasta tuli myös Marrakechin ja Guinean välisen kaupankäynnin satama. Sataman kautta kulki orjia, kultaa ja norsunluuta. Merenidit rakensivat Safiin 1300-luvulla ribāṭin eli linnoitetun luostarin, jonka seurauksena kaupungista muodostui merkittävä kulttuurinen ja uskonnollinen keskus. Arabihistorioitsija Ibn Khaldun mainitsee luostarin kirjoituksissaan. Portugalilaiset miehittivät kaupungin vuosiksi 1508–1541, jona aikana he rakensivat Qasr al-Bahrin linnoituksen ja katedraalin. Lisäksi portugalilaiskaudella kaupunki laajentui. Saadien hallitsijasuku otti vuonna 1541 Safin takaisin haltuunsa, jonka seurauksena poistuvat portugalilaiset tuhosivat suurimman osan rakentamistaan monumenteista. Saadien kaudella 1500-luvun lopulta 1600-luvun alkuun Safi kukoisti. Safi rikastui sokeri- ja kuparikaupan ansiosta ja kaupungissa oli paljon eurooppalaisia kauppiaita ja edustajia. Sulttaani Muhammad III:n määräsi etelämpänä sijainneen Essaouiran kaupungin ja sen sataman 1700-luvun puolivälissä uudelleenrakennettavaksi, jonka jälkeen kaupankäynti keskittyi sinne ja Safin kaupankäynti loppui suurelta osin. Safin kalastuslaivastoa laajennettiin 1900-luvulla. Samoin kaupunkiin valmistui suuria kalankäsittelylaitoksia, joissa pystyttiin käsittelemään 30 000 tonnia sardiineja vuodessa. Safin eteläpuolelle rakennettiin fosfaattiteollisuutta.
Elinkeinot
Kaupungin eteläpuolella on elintarviketeollisuutta sekä fosfaattia hyödyntävää kemianteollisuutta. Lisäksi kaupungissa on tekstiiliteollisuutta, ja siellä on merkittävä kalastussatama, jossa on kalankäsittelylaitoksia. Satama palvelee myös 140 kilometrin päässä kaakossa sijaitsevaa Marrakechin kaupunkia, ja sinne tuodaan fosfaattiteollisuudessa tarvittavaa fosfaattia läheisestä Youssoufiasta. Safi tunnetaan myös keramiikastaan. Safin laitamilla viljellään muun muassa oliiveja sekä viljakasveja, joista suurin osa on ohraa. Lisäksi ympäristössä harjoitetaan nautakarjan, vuohien ja lampaiden kasvatusta. Safiin on rautatieyhteys.
Remora
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|180px|Remoran pään imulevy näkyy säilötyssä yksilössä Remora on väriltään harmaanruskea. Se voi kasvaa 45 cm pitkäksi, toisten tietojen mukaan jopa lähes 90 cm pitkäksi ja painaa kilon verran. Sen tarttumaelin on kehittynyt kalan selkäevästä, ja siinä on 16–20 liikuteltavaa levyä, joiden avulla kala imeytyy isomman kalan pintaan. Remoralla itsellään ei ole uimarakkoa.
Levinneisyys
Remoraa tavataan kaikkien valtamerien lämpimissä osissa, mutta myös Pohjanmeressä.
Merikosken voimalaitos
thumb|295px|Ohijuoksutus Merikosken voimalaitospadolla toukokuussa 2008. thumb|295px|Laaja panoraamakuva Merikosken voimalaitospadosta kesällä 2010. thumb|295px|Merikosken voimalaitos yöaikaan. Valotaideteos: tekijä Ari Tiilikainen, tilaaja Oulun Energia -konserni, 2014. Merikosken vesivoimalaitos on Oulujoen ensimmäinen voimalaitos ja se sijaitsee Oulun Koskikeskuksen ja Tuiran kaupunginosien välissä. Merikosken voimalaitoksen omistaa Oulun Energia. Teholtaan se on 40 megawattia, ja voimalan pudotuskorkeus on 11 metriä.
Historiaa
Tutkimustyö Merikosken valjastamisesta sähköntuotantoon aloitettiin jo vuonna 1915. Oulun kaupunginvaltuusto teki voimalan rakentamispäätöksen 1. elokuuta 1939. Työt keskeytyivät kuitenkin talvisodan alettua. Sodan päätyttyä töitä jatkettiin. Pian alkoi kuitenkin jatkosota, joka vei rakennusmiehet taas rintamalle. Töitä jatkettiin sodan aikanakin naisten, vanhempien miesten ja sotavankien avulla. Voimalaitoksen rakennustoimikunta järjesti vuonna 1941 suunnittelukilpailun, jonka tuloksena arkkitehti Alvar Aalto sai suunniteltavakseen Oulujoen suistoalueen asemakaavan laatimisen ja arkkitehti Bertel Strömmer voimalaitosrakennuksen ulkoasun suunnittelun. Maankaivu- ja rakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1947, mutta ensimmäinen kone kytkettiin verkkoon vasta 24. toukokuuta 1948. Voimalaitoksen katsotaan valmistuneen, kun kolmas ja viimeinen kone kytkettiin valtakunnan sähköverkkoon 6. marraskuuta 1954.
Merikoski-Martinniemi-voimalinja
Merikosken voimalaitokselta oli 35 kV:n voimalinja Martinniemen puuhiomolle ja sahalle vuosina 1948-1954. Voimalinjan käyttö lopetettiin Oulun kaupungin ja Rauma-Repola Oy:n riitojen vuoksi ja se korvattiin Isohaara-Martinniemi-linjalla.
Aiheesta muualla
65.02278°N, 25.47333°W
Barry Hawkins
Barry Hawkins (s. 23. huhtikuuta 1979 Ditton) on englantilainen snooker-ammattilainen. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996. Hawkins on saavuttanut urallaan noin 1,1 miljoonaa puntaa.
Ura
Hawkins aloitti uransa vuonna 1996, mutta saavutti menestystä vasta kaudella 2004-2005, päästen muun muassa puolivälieriin British Openissa ja välieriin Welsh Openissa. Hawkins on saavuttanut urallaan kolme rankingturnausvoittoa, vuonna 2012 Australian Goldfields Openin, 2014 Players Championship Grand Finalin ja 2017 World Grand Prixin.
Hawkins on saavuttanut rankingvoittojen lisäksi kolme ei-rankingturnausten voittoa. Vuonna 1999 hän voitti yhden UK Tourin osakilpailun, vuonna 2007 Masters Qualifying Eventin ja vuonna 2010 yhden Pro Challenge Seriesin osakilpailun voiton.
Saavutuksia
Hawkinsin uran paras rankingsijoitus on neljäs tila, jolla sijalla hän on ollut kahdesti vuonna 2014. Huhtikuussa 2015 Hawkins on rankingissa sijalla viisi. Hän on saavuttanut urallaan 309 yli sadan breikkiä, ja hänen suurin breikkinsä on maksimibreikki 147.
Vestlandet
1. heinäkuuta 2009 Vestlandetissa asui 1 253 610 henkilöä (26,0 % väestöstä) ja alueen pinta-ala on 58 560,4 km² (18,1 % maan kokonaispinta-alasta).
Aiemmin Agder oli osa Vestlandetia aina vuoteen 1902, kunnes kirjailija Vilhelm Krag loi käsitteen Sørlandet ja sitä alettiin pitää omana maantieteellisenä alueenaan. Vestlandetin tärkein kaupunki on Bergen, minkä lisäksi alueella on 21 muuta kaupunkia ja 121 kuntaa.
ZK++
ZK++ on avoimen lähdekoodin vertaisverkko-ohjelma, joka käyttää Direct Connect -protokollaa. Ohjelma perustuu samannimiseen tiedostojen vaihto-ohjelmaan.
Vestlandet
Piirit
Vestlandetiin on perinteisesti kuulunut viisitoista piiriä:
Sambou Yatabaré
Sambou Yatabaré (s. 2. maaliskuuta 1989 Beauvais, Ranska) on ranskalais-malilainen jalkapalloilija. Hyökkäävänä keskikenttäpelaajana ja piilokärkenä pelaava Yatabaré edustaa Ligue 1:ssa pelaavaa SC Bastiaa.
Ura
Yatabaré aloitti pelaamisen Caenin kakkosjoukkueessa vuonna 2007 ja siirtyi helmikuussa 2009 Caenin edustusjoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen Ranskan pääsarjaottelunsa Grenoblea vastaan 7. maaliskuuta 2009 tultuaan vaihdosta kentälle. Yatabaré teki samaisella kaudella uransa avausmaalin pääsarjassa AS Nancya vastaan 18. huhtikuuta 2009.
Yatabaré pelasi Caenissa kesään 2011 saakka ja esiintyi 57 liigaottelussa. Kauden 2011/12 hän edusti Ligue 2:ssa pelannutta AS Monacoa, mutta vastuu jäi vähäiseksi. Kesällä 2012 hän siirtyi liigaan nousseeseen SC Bastiaan.
Yksityiselämä
Yatabaré syntyi Ranskassa malilaisille vanhemmille. Hänen vanhempi veljensä Mustapha Yatabaré pelaa myös jalkapalloa hyökkääjänä Trabzonsporissa.
The Contract
The Contract on Bruce Beresfordin ohjaama jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2006. Elokuvan pääosia esittävät Morgan Freeman, John Cusack, Jamie Anderson, Megan Dodds, Jonathan Hyde, Corey Johnson ja Alice Krige. Elokuva julkaistiin suoraan videolle.
Lomaraha
Lomaraha tai lomaltapaluuraha on useimmissa työsuhteissa käytössä oleva lisäpalkkio. Lomarahan maksaminen ei perustu vuosilomalakiin vaan joko työehtosopimukseen, työpaikalla noudatettuun käytäntöön tai työsopimukseen. Työntekijällä ei siten ole ilman eri sopimusta oikeutta lomarahaan. Jos lomarahasta on kuitenkin sovittu joko suullisesti tai kirjallisesti tai sitä on aikaisemmin vakiintuneesti maksettu, työnantaja ei voi lopettaa maksamista.
Eeva (lehti)
thumb|Eevan 3/1958 kansikuva Eeva on suomenkielinen naistenlehti. Se on A-lehtien kustantama aikakauslehti, joka ilmestyy 12 kertaa vuodessa. Lehden ydin ovat syvälliset henkilöjutut, jotka vievät lukijan julkisuudesta tuttujen ihmisten elämään. Lehden aiheita ovat kulttuuri, matkailu, ruoka, muoti, kauneus, terveys ja koti.
Lomaraha
Työ- ja virkaehtosopimuksissa on yleensä sovittu lomarahasta, joka maksetaan lomapäivien normaalin palkan lisäksi.
Lomaraha on 50 % vuosilomapalkasta, eikä sitä yleensä makseta lomakorvauksesta. Lomaraha maksetaan yleensä sen palkanmaksun yhteydessä, jolloin työntekijän palkka lomaltapaluupäivältä maksetaan tai olisi maksettu, jos hän olisi palannut työhön, tai se voidaan maksaa vuosilomapalkan yhteydessä.
Eeva (lehti)
Eevassa oli pitkään ihmissuhdepalsta Leelian lepotuoli, jota piti Kaisa Salonen 1950-1970-luvuilla.
Lomaraha
Lomaltapaluuraha maksetaan yleensä sillä ehdolla, että työntekijä palaa lomalta suoraan töihin (eikä esimerkiksi lakkoile tai jättäydy pois töistä), mutta tästä voidaan poiketa työnantajan suostumuksella. Monet työnantajat ottivat lomaltapaluurahan yksipuolisesti käyttöön varmistaakseen, että työntekijät tulevat loman jälkeen takaisin töihin, ja nykyään lomarahasta on tapana sopia työehtosopimuksissa yhdessä ammattiliittojen kanssa.
Useilla työpaikoilla on mahdollista vaihtaa lomarahat vapaiksi, millä voi saada ylimääräisiä lomarahavapaapäiviä normaalin loman lisäksi.
Myös verotus tuntee termit lomaraha, lomaltapaluuraha ja lomakorvaus.
Intrigue
Intrigue on suomalaisen metalliyhtyeen Zero Ninen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1986 suomalaisella Megafon Records -levymerkillä, joka teki tuolloin yhteistyötä monikansallisen Virgin Recordsin kanssa. Albumi jatkoi edellisen White Lines -albumin linjaa T.T. Oksalan jatkaessa tuottajana ja Edu Kettusen toimiessa sanoittajana. Lisäksi myös Esa Kaartamo on tehnyt sanoituksia albumille.
Albumin kenties tunnetuin kappale on myös singlenä julkaistu nopeatempoinen "Banging on Drums". Musiikillisesti albumi on hieman suoraviivaisempi ja raskaampi kuin edeltäjänsä. Eeppisestä nimikappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo Kuusamon Karhunkierroksen maisemissa. Albumin coverina on Cozy Powell's Hammer -yhtyeen tunnetuksi tekemä glam rock -hitti "Na Na Naa", josta tuli yksi yhtyeen konserttien suosikeista.
Intrigue nousi Suomen albumilistalla sijalle 10. ja yhtyeen suosio oli kotimaassa korkealla. Zero Nine pääsi albumin julkaisun aikoihin esiintymään myös ulkomailla, kun se esiintyi Ruotsissa Råsundan jalkapallostadionilla pidetyssä suuressa Monsters of Rock -tapahtumassa yhdessä Ozzy Osbournen, Def Leppardin ja Scorpionsin kanssa. Vuoden 1987 aikana yhtye kävi myös keikalla Lontoon Marquee-klubilla. Ulkomaan kuvioiden osalta yhtyeen yhteistyö Virgin Recordsin kanssa kuitenkin päättyi Intrigue-albumiin.
Intrigue-albumia on arvostettu Zero Ninen parhaaksi niin yleisesti fanien kuin myös yhtyeen itsensä toimesta.
Artisokkakaktus
Ulkonäkö ja koko
Artisokkakaktus on tavallisesi yksivartinen, litistyneen pallomainen, tuskin maan pinnasta kohoava ja vihertävänruskea kaktuslaji. Sen latva on villakarvainen, korkeutta voi joskus harvoin olla jopa 30 cm, ja varren läpimitta on 2,5–20 cm. Pääjuuri on iso, juurikkaan muotoinen. Varren kyhmyt (podariot) ovat järjestyneet spiraalimaisesti ja ne ovat sileitä ja teräväkärkisiä. Niiden kärjessä sijaitsevat areolit, joissa on kolme tai neljä vaaleanruskeaa, hieman taipuisaa piikkiä. Varren kärkeen kehittyvät kukat, jotka ovat avoinna päivällä. Muodoltaan ne ovat suppilomaisia, väriltään valkoisia, uloimpien kehälehtien keskisuonet ovat ruskehtavan punaiset. Hedelmä on nuijamainen, vaaleanruskea, aluksi mehevä, myöhemmin kuiva, pinnaltaan paljas ja avautumaton. Se sisältää päärynänmuotoisia mustia siemeniä.
Levinneisyys
Artisokkakaktus on kotoisin melko pieneltä alueelta Meksikosta, Tamaulipasin osavaltiossa sijaitsevasta Jamauven kalkkikivilaaksosta. Sen luonnonvarainen populaatio on suuresti kärsinyt keräämisestä ja kasvupaikkojen ottamisesta maanviljelyskäyttöön.
Gerda Steinhoff
thumb|250px|Naispuolisia SS-vartijoita tuomiolla Stutthofin 1. oikeudenkäynnissä. Eturivissä vasemmalta: [[Elisabeth Becker, Gerda Steinhoff, Wanda Klaff. Takarivi: Erna Beilhard, Jenny-Wanda Barkmann.]] Gerda Steinhoff (29. tammikuuta 1922, Danzig-Langfuhr – 4. heinäkuuta 1946, Danzig, Stolzenberg) oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen keskitysleirivartija ja SS-nainen.
Vuonna 1939 Steinhoffista tuli kokki, hän meni naimisiin ja sai lapsen. 1944 natsit etsivät uusia leirinvartijoita, jolloin Steinhoffista tuli vartija Stutthofin keskitysleiriin. 1. lokakuuta 1944 hänestä tuli Stutthofin naisten leiri SK-III:sen Blockleiterin. Siellä hän osallistui vankien valitsemiseen kaasukammioihin. 31. lokakuuta 1944 Steinhoff ylennettiin SS-Oberaufseherin arvoon ja siirrettiin Danzig-Holmin alaleirille. 1. joulukuuta 1944 hänet siirrettiin jälleen Bromberg-Ostin naisten alaleirille Stutthofiin Bydgoszcziin, ei kovin kauaksi Gdańskista. Siellä hän sai mitalin 25. tammikuuta 1945 lojaaliudestaan ja kolmannelle valtakunnalle tekemistään palveluksista. Steinhoff syventyi kokonaan leirityöhönsä ja sai maineen julmana leirivartijana. Vähän ennen toisen maailmansodan loppua hän pakeni leiristä kotiinsa.
25. toukokuuta 1945 Puolan viranomaiset pidättivät Steinhoffin ja hän joutui vankilaan. Hän joutui oikeuteen toisten SS-naisten ja kapojen kanssa ja tuomittiin kuolemaan osallisuudestaan vankien valitsemiseen kaasukammioihin ja vankien sadistiseen hyväksikäyttöön. Steinhoff hirtettiin julkisesti 4. heinäkuuta 1946 Biskupia Gorka-kukkulalla lähellä Gdańskia.
Nonstop (taideteos)
Nonstop on Timo Heinon tekemä tilateos Rastilan metroaseman laiturin seinässä Helsingissä. Teos koostuu kuudestatoista kolmen metrin korkuisesta ja kahden metrin levyisestä teräslevystä. Teoksen kokonaispituus on 32 metriä ja paino noin 8000 kg.
Osa Nonstopin teräslevyistä on kiillotettu, osa maalattu kiiltävän mustaksi ja osa on ruostumisen eri vaiheissa.
Veduta
Veduta ( ’näköala’) tarkoittaa yksityiskohtaista maalausta, joka esittää tunnistettavaa kaupunkinäkymää tai maisemaa. Vedutamaalausten tekijöitä kutsutaan nimellä vedutisti.
Alkuperä
Tämä maisemamaalauksen laji sai alkunsa Flanderissa, jossa taiteilijat, kuten Paul Bril maalasivat vedutoja jo 1500-luvulla. 1600-luvulla hollantilaiset taidemaalarit erikoistuivat maalaamaan yksityiskohtaisia ja tarkkoja, tunnistettavia kaupunki- ja maisemamaalauksia, jotka vetosivat rikkaan hollantilaisen keskiluokan paikallisylpeyteen. Arkkityyppinen esimerkki tästä on Johannes Vermeerin Näkymä Delftiin. Ghentiläinen arkkitehti, piirtäjä ja kaivertaja Lieven Cruyl (1640–1720) edisti vedutan kehitystä hänen oleskellessaan Roomassa 1600-luvun lopulla. Cruylin piirustukset tallentavat urbaanin maiseman topografisia näkökulmia.
1700-luvulla
Kun Grand Tourien matkareitit vakiintuivat, vedutat tutuista näkymistä, kuten Forum Romanumista tai Grand Canalista vetosivat aristokraattisiin englantilaisiin heidän varhaisilla matkoillaan mannermaalle. Venetsiasta tuli tunnettu vedutistien keskus 1700-luvun puolessa välissä. Lajin suurimpiin harjoittajiin kuuluivat Venetsian Canalin ja Guardin perheet. Jotkut heistä menivät työskentelemään taidemaalareina Euroopan suurimmissa pääkaupungeissa, kuten Canaletto Lontoossa tai hänen veljenpoikansa Bernardo Bellotto Dresdenissä ja Varsovassa.
Muissa osissa Italiaa syntyi 1700-luvulla omaperäisiä muunnelmia genrestä. Giovanni Paolo Pannini oli ensimmäinen vedutisti, joka keskittyi maalaamman raunioita. Hollantilainen taidemaalari Gaspar van Wittel joka työskenteli Roomassa, jossa hänet tunnettiin nimellä Vanvitelli, ja muut maalasivat veduta esattoja eli tarkkoja vedutoita, jotka olivat topografisesti tarkkoja kuvauksia kaupunkimaisemista tai monumenteista, ja joissa ihmis- ja eläinhahmoilla oli toissijainen osuus. Hänen yhteistyökumppanineihinsa kuului Hendrik Frans van Lint, josta tuli eräs johtavia vedutamaalareita 1700-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Realistisemmilla vedutoillaan, joita hän teki 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa, flaamilainen taidemaalari Jan Frans van Bloemen ennakoi kehitystä 1700-luvulla, jolloin siirryttiin pois klassisesti suuntautuneista ranskalaisten vedutamaalareiden, kuten Gaspard Dughetin Rooman maisemista.
Vedutamaalauksen myöhemmässä kehitysvaiheessa Panninin vedutat muuttivat muotoaan näkymiin, joissa oli osittain tai kokonaan kuvitteellisia aineksia, jotka tunnetaan nimillä capricci (kapriisi) ja vedute ideale tai veduta di fantasia. Giovanni Battista Piranesi oli vedute ideale -etsausten suurin mestari. Hänen topografinen sarjansa Vedute di Roma sai useita vedostuspainoksia.
1800-luku
Persoonallisemmat "vaikutelmat" kaupunkimaisemista korvasivat halun topografiseen tarkkuuteen 1800-luvun lopulla, jonka korvasivat maalatut ja myöhemmin valokuvatut panoramat. Venetsiassa oli emigranttitaiteilijoiden lukuisa ja aktiivinen yhteisö, joka koostui taiteilijoista, kuten Antonietta Brandeis, espanjalaiset taidemaalarit Martín Rico y Ortega, Mariano Fortuny ja Rafael Senet, sekä perulainen maalari Federico del Campo. Nämä taiteilijat vastasivat suureen kansainväliseen kysyntään maalauksillaan Venetsian kaupunkimaisemista ja tämän lajin edustajina heistä tuli niin suuria nimiä, että he eivät maalanneert mitään muuta kuin italialaisia näkymiä. Erityisesti Federico del Campon maisemien kysyntä englantilaisten turistien taholta oli niin suuri, että hän maalasi samoja näkymiä useita kertoja.
4x4 (yhtye)
4x4 on ghanalainen hip hop/rap-yhtye. Yhtye laulaa twiksi, gaksi, eweksi ja pidgin-englanniksi. 4x4-yhtyeen manageri on Duke Banson. Yhtyeen suosituimpia kappaleita ovat Kpekpele, Rekpete, Contestant #1, Odo fitaa, Hotgirls.com ja Shaka Zulu.
Jaakko Frösén
Jaakko Lars Henrik Frösén (s. 9. tammikuuta 1944 Helsinki ) on kreikkalaisen filologian professori emeritus Helsingin yliopistossa ja arvostettu suomalainen antiikintutkija. Frösén tunnetaan ennen muuta papyrologisista tutkimuksistaan, sillä hän tutkimusryhmineen on saanut hyviä tuloksia Petran kaupungista löydettyjen, pahoin vahingoittuneiden hiiltyneiden papyrusten tulkitsemisesta.
Frösén väitteli tohtoriksi 1974. Hän oli 1988–1992 Suomen Ateenan-instituutin johtaja ja 1993–1999 akatemiaprofessori. Vuonna 1999 hänet nimitettiin kreikkalaisen filologian professoriksi.
Papyrustutkimuksen ohella Frösénin tutkimusryhmä suorittaa muun muassa arkeologisia kaivauksia Aaronin vuorella Petran lähellä sekä tutkii Aleksandrian ortodoksisen patriarkaatin kirjaston käsikirjoituksia. Tutkimusryhmä nimettiin Suomen Akatemian huippuyksiköksi vuosiksi 2000–2005 (nimellä Antiikin ja keskiajan kreikankieliset asiakirjat, arkistot ja kirjastot) sekä uudestaan vuosiksi 2006–2011 (nimellä Antiikin Kreikan kirjoitetut lähteet).
Kielotorni
Kielotorni on asuintornitalo Vantaan Tikkurilassa. Talossa on 17 kerrosta ja 78 asuntoa. Kielotien ja Talvikkitien välissä sijaitseva Kielotorni on yksi Vantaan korkeimmista asuinrakennuksista, ja korkeutta sillä on 50 metriä. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Timo Vormala Gullichsen Vormala Arkkitehdeista ja rakentanut Skanska.
Talo valmistui joulukuussa 2005, ja ensimmäiset asukkaat pääsivät muuttamaan taloon tammikuussa 2006. Ylimmässä kerroksessa sijaitsevat asukkaiden käytössä olevat kattoterassi, kerhohuone ja saunatilat.
Vappu (nimi)
Vappu on suomalainen naisen nimi, germaanisperäisen Valburg-nimen suomenkielinen muunnelma. Vapun nimipäivä on 1. toukokuuta, jolloin on myös juhlapäivä nimeltä vappu.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 6 932 henkilöä on saanut nimekseen Vappu. Nimi oli suosionsa huipulla välillä 1920–1939, jolloin sen sai yhteensä 2 712 henkilöä. Vuosina 2010–2019 nimen sai 215 henkilöä.
Vaput on Jyväskylässä toimiva, vuonna 1910 perustettu naiskuoro.
Tunnettuja Vappu-nimisiä
Vappu on seuraavien henkilöiden etunimi:
Gene Haas
Gene Francis Haas (s. 12. marraskuuta 1952) on yhdysvaltalainen liikemies ja kilpa-autoilun taustavaikuttaja.
Haas pidätettiin kesäkuussa vuonna 2006 veronkierrosta epäiltynä, oikeudenkäynnin sijaan Haas tunnusti syytteet ja teki syyttäjän kanssa sopimuksen kahden vuoden vankeusrangaistuksesta ja 75 miljoonan dollarin vahingonkorvauksista. Haas vapautettiin ehdonalaiseen toukokuussa vuonna 2009 suoritettuaan tuomiostaan 16 kuukautta liittovaltion vankilassa Lompocissa Kaliforniassa.
Moottoriurheilu
Oman NASCAR-tallin Haas on omistanut vuodesta 2002 lähtien. Nykyisin Stewart-Haas Racing -nimellä kulkevan tallin toinen osaomistaja on kolminkertainen Sprint Cup -mestari Tony Stewart.
Vuonna 2014 Haas sai luvan perustaa uuden F1-tallin. Haas F1 Team -nimellä kulkevan tallin oli alun perin tarkoitus debytoida ykkösissä kaudella 2015, mutta lopulta aloitusajankohtaa siirrettiin vuodella eteenpäin.
Leif Silbersky
pienoiskuva|200px|Leif Silbersky Filip Leif Silbersky (8. maaliskuuta 1938 Malmö, Ruotsi) on Tukholmassa työskentelevä ruotsalainen asianajaja ja kirjailija. Hän opiskelu Tukholmassa ja Lundissa, jossa hän suoritti oikeustieteen opinnot 2,5 vuodessa normaalin 4,5 vuoden sijasta. Silbersky työskenteli seitsemän vuotta Henning Sjöströmin asianajotoimistossa ennen kuin hän perusti oman toimiston 1969. 1960-luvun lopussa hän sai julkisuutta puolustaessaan silloisia ruotsalaisia pornokuninkaita, joista Curth Hson oli tunnetuimpia. Kirjassa "Såra tukt och sedlighet" (1969) Silbersky sanoo, että juuri hän sai 1967 Tukholman raastuvanoikeuden muuttamaan käytäntöä ja sallimaan pornografian (rikoslain kappale, joka koskee sukupuolisiveellisyyden loukkaamista kumottiin kokonaan 1970).
Silbersky on toiminut asianajajana monissa suurta julkisuutta saaneissa rikosjutuissa, kuten Göteborgin diskoteekkipalo ja Sigvard Marjasinin tapaus. Hän edusti Marie Fredrikssonia, kun tämä haastoi Expressenin vastaavan julkaisijan Joachim Bernerin kunnianloukkauksesta, kun lehti oli julkaissut virheellisiä tietoja hänen syövästään. Hän oli Niklas Lindgrenin, Anders Eklundin, Anna Sjödinin, Toni Alldénin ja Johan af Donnerin asianajaja. Vuonna 2010 hän puolusti 23-vuotiasta miestä, joka oli pahoinpidellyt 78-vuotiaan naisen kuoliaaksi pysäköintipaikalla Landskronassa. Silbersky sanoi tapausta onnettomuudeksi, mikä herätti suuttumusta. Hän sanoo, ettei ota hoitaakseen huumejuttuja sen jälkeen kun hän huomasi, ettei voi toimia täysipainoisesti, millä hän tarkoittaa, että hän otti moraalista kantaa tavalla, jota asianajajan ei pidä tehdä.
Teokset
Salapoliisiromaanit:
Sarja asianajaja Rosenbaumista:
Muut (valikoima)
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 81 kg
Miesten 81 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 24. heinäkuuta – 4. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 22 nyrkkeilijää.
Karsinnat
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee kuusi urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta neljä ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta viisi urheilijaa. Yhdestä maasta voi osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin. Isäntämaa Japanille on taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani saa urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saa ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan.
Mikko Rintanen
Mikko Rintanen (s. 3. helmikuuta 1958 Vaasa) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan ehkä parhaiten kosketinsoittajana, mutta hallitsee myös kitaran ja rumpujen soittamisen sekä laulamisen.
Mikko Rintanen on vaikuttanut paljon vaasalaisissa musiikkipiireissä ja ollut mukana mm. pop- ja rock yhtyeissä Zotch, Ramblin' Band, Argus ja Rintanen-Gräsbeck Band.