cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irak
Pakolaiset
Muun muassa väkivaltaisuuksien vuoksi YK totesi lokakuun 2015 humanitaarisessa katsauksessaan 3,2 miljoonan irakilaisen paenneen kotiseudultaan (sisäiset pakolaiset) vuoden 2014 alun jälkeen, kaikkiaan yli 3 000 eri paikkakunnalle. Eniten sisäisiä pakolaisia asui Anbarin, Bagdadin, Kirkukin, Dahukin ja Erbilin maakunnissa (kuvernoraateissa). Runsaan 400 000 asukkaan kerrottiin palanneen kotiseudulleen.
Yhteensä jopa 8,6 miljoonan ihmisen kerrottiin olevan humanitaarisen avun tarpeessa. Miltei kaikki tarvitsivat suojaa ja terveydenhuoltopalveluja, puolet avuntarvitsijoista kaipasi ruoka-apua tai/ja vesi-, sanitaatio- ja hygieniahuollon turvaamista. Avun tarvitsijoista 45 prosenttia on lapsia. Avun tarvitsijoista noin 2,3 miljoonaa asuu seuduilla, jotka eivät ole maan hallituksen hallinnassa ja jonne humanitaarisen avun toimittaminen on usein hyvin hankalaa. Näiksi kriittisiksi alueiksi kuvataan Irakin läntisimmät osat eli Anbarin pohjoisosa, Salah al-Dinin länsiosa, Kirkukin maakunnan lounaispuolisko ja noin 3/4 Ninawan maakunnasta. Hädän keskellä YK:n avustusohjelmat joutuivat heinäkuussa 2015 supistamaan apuaan vakavan rahoituspulan takia. Vielä lokakuun alussa vain 40 prosenttia loppuvuoden avustustarpeesta oli rahoitettu. Irakin elinoloja vaikeutti myös syyskuussa 2015 epidemiaksi levinnyt kolera (yli 1 200 tapausta lokakuun 8. päivään 2015 mennessä).
Irakin hallituksen alaisuudessa toimivat valtion säätiön nimellä toimivat virastot Marttyyreiden säätiö (Martyrs Foundation) ja Poliittisten vankien säätiö (Political Prisoners Foundation) vastaavat ennen vuotta 2003 Baath-puoleen uhreiksi joutuneille maksettavista korvauksista.
Kulttuuri
Ilham Al Madfai on tunnettu irakilainen muusikko. Perinteisiä soittimia ovat viulua muistuttava rebab ja luuttumainen oud.
Irakilainen elokuvateollisuus aloitti jo 1950-luvulla, mutta elokuvia tuotettiin vain muutamia vuodessa. Saddam Husseinin valtakaudella valtio ja baath-puolue rahoittivat elokuvia mutta tilasivat puolueen tarkoitusperiä hyödyttävää sisältöä. Saddamin kaatumisen jälkeen elokuva-arkistoja ja laitteistoja ryösteltiin. Vuonna 2011 Irakilla oli pitkästä aikaa ehdokas Oscar-palkinnon saajaksi, ja 2012 valmistuivat ensimmäiset valtion tukea saaneet elokuvat vuosiin.
Jalkapallo on suosituin urheilulaji. Maan jalkapallojoukkue oli FIFA:n rankingissa tammikuussa 2011 sijalla 98. Maassa on 110 seuraa, joissa 16 000 rekisteröityä pelaajaa.
Maailmanperintöluettelon kohteita ovat:
Maailmanperintökohteista Assur, Hatra ja Samarran arkeologinen kaupunki on listattu uhattuiksi, muun muassa ääri-islamistien niihin kohdistamien tuhotöiden vuoksi. Aseellisten konfliktien aikana kulttuuriperintöä tarkoituksellisesti tuhoavat teot luokitellaan kansainvälisessä oikeudessa sotarikoksiksi (esimerkiksi Haagin sopimuksessa ja Geneven sopimuksissa).
Ruokakulttuuri
Perinteiseen irakilaiseen ateriaan kuuluu riisiä, keittoa tai kastiketta, lampaanlihaa ja vihanneksia. Tärkeitä juhlapäiviä on juhlistettu uhraamalla lammas tai vuohi. Mesopotamian rikas ruokakulttuuri syntyi alueen etnisten kansojen ja korkeakulttuurien myötä ja eli huippukauttaan Abbasidien kalifaatin aikoina, saaden vaikutteita myöhemminkin myös ympäröiviltä alueilta, Iranista, Keski-Aasiasta, Kaukasukselta, Levantista ja Turkista. Mespotamian antiikin korkeakulttuurien ajoilta on löydetty maailman vanhimmat säilyneet keittokirjat, joissa on satoja ruoanvalmistusohjeita. Osaa muinaisista ruoista valmistetaan paljolti samantyyppisinä Irakissa yhä nykyäänkin.
Emily Walton
Emily Walton (s. 15. maaliskuuta 2000) on televisiosarjasta Coronation Street tuttu lapsinäyttelijä. Hän esitti siinä Bethany Platt -nimistä pikkutyttöä vuosina 2000–2007. Hänellä on kaksoissisko Amy Walton, jonka kanssa hän näytteli Bethany Plattia.
Roy Hattersley
thumb|Roy Hattersley vuonna 2012. Roy Sydney George Hattersley, paroni Hattersley PC (s. 28. joulukuuta 1932) on brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1964–1997 ja toimi puolueensa varajohtajana vuosina 1983–1992. Hän oli ministerinä useaan otteeseen ja sai lopulta elinikäisen päärinarvon.
Hattersley on myös kirjailija ja The Guardianin kolumnisti. Osan tuotannostaan hän on kirjoittanut koiransa Busterin näkökulmasta.
Oganesson
Oganesson on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Og ja järjestysluku 118. Se on järjestysluvultaan korkein kaikista löydetyistä alkuaineista. Sen ominaisuudet muistuttaisivat todennäköisesti jalokaasujen ominaisuuksia. Aikaisemmin aineesta käytettiin väliaikaisnimeä ununoktium ja kemiallista merkkiä Uuo. Alkuaineen nimi ja merkki vahvistettiin marraskuussa 2016. Aineesta käytetään myös nimitystä eka-radon, koska sen arvellaan muistuttavan kemiallisilta ominaisuuksiltaan radonia. Vuonna 1999 Lawrence Berkeley National Laboratoryn tutkijat ilmoittivat löytäneensä alkuaineet 116 (livermorium) ja 118. Seuraavana vuonna tulos vedettiin takaisin, kun muut tutkijat eivät onnistuneet varmistamaan tuloksia, ja väite osoittautui perättömäksi.
Vuonna 2006 ilmoitettiin kolmen oganessonatomin hajoamistuotteiden havaitsemisesta Dubnassa Venäjällä tehdyssä kokeessa. Tuotetun aineen puoliintumisaika oli 0,89 ms. Se hajosi alkuaineeksi 116, jonka hajoamistuotteet 114 ja 112 hajoavat spontaanilla fissiolla. IUPAC vahvisti uuden alkuaineen löytymisen joulukuussa 2015. Oganesson on nimetty löytäjänsä, venäläis-armenialaisen ydinfyysikon Juri Oganesjanin mukaan. Se on seaborgiumin lisäksi ainoa alkuaine, joka on nimetty nimeämishetkellä elossa olevan henkilön mukaan.
Ennustetut ominaisuudet
Oganessonin sulamispisteeksi on vanhemmassa kirjallisuudessa ennustettu 258 K ja kiehumispisteeksi 263 K. Uudempi tutkimuspaperi ennustaa kiehumispisteeksi 247 K.
Oganessonin kemiaa ei ole voitu tutkia kokeellisesti, koska sitä on tuotettu vain muutamia atomeja. Ennusteiden mukaan sen pysyvin hapetusluku olisi +4 ja vähiten pysyvin +6. Jalokaasut ovat reaktiivisempia järjestysluvun kasvaessa. Koska oganessonin ennustetut ionisoitumisenergiat ovat pienemmät kuin ksenonilla, sillä ennustetaan olevan kemiallisia yhdisteitä. Ainakin halidit OgF4 ja OgCl4 ennustetaan olevan olemassa.
Isotoopit
Oganessonille on syntetisoitu kaksi isotooppia, joiden massaluvut ovat 294 ja 295. Lisäksi isotoopista 293Og on maininta kirjallisuudessa, mutta sen olemassaolo on epävarmaa. Isotoopeista pitkäikäisin on 294Og, jonka puoliintumisaika on vain noin 1,15 millisekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden livermorium-290:ksi, joka itsekin hajoaa hyvin pian:
Oganessonin isotooppia 294Og tuotettiin ensimmäisen kerran seuraavalla ydinreaktiolla:
Oganessinin isotoopit hajoavat yksinomaan alfahajoamisella. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):
Adolphe Quételet
thumb|Adolphe Quételet Lambert Adolphe Jacques Quételet (22. helmikuuta 1796 – 17. helmikuuta 1874) oli belgialainen yleisnero. Hän vaikutti lukuisilla tieteenaloilla ja kehitti muun muassa painoindeksin, joka on säilynyt vähäisin muutoksin omaan aikaamme saakka.
Quételet opetti matematiikkaa vuodesta 1815 ja sai tohtorinarvonsa Gentin yliopistolta vuonna 1819. Hän pääsi Royal Academyn jäseneksi vuonna 1820. Hän perusti observatorioon Brysseliin ja oli huomattava sosiologi varsinkin kriminologian tutkimusalalla.
Quételet kuoli Brysselissä 77-vuotiaana.
Charlotte Hughes
Charlotte Marion (Milburn) Hughes (1. elokuuta 1877 – 17. maaliskuuta 1993) on Yhdistyneen kuningaskunnan kaikkien aikojen vanhin ihminen ja yksi maailman vanhimmista.
Hughes toimi aiemmin opettajana koulussa. Hän meni naimisiin 63-vuotiaana, ja mies kuoli 103-vuotiaana vuonna 1980. Hughes sai myöhempinä vuosinaan runsasta julkisuutta äärimmäisen ikänsä ansiosta. Hän pääsi juomaan teetä pääministeri Margaret Thatcherin kanssa ja kuvasi tätä "henkilökohtaisesti erittäin mukavaksi naiseksi". Täytettyään 110 vuotta Hughes lensi New Yorkiin.
Hughesista tuli Yhdistyneen kuningaskunnan vanhin ihminen skotlantilaisen Kate Begbien kuoltua vuonna 1988. Hughes oli 115-vuotias, kun hän kuoli maaliskuussa 1993, eikä kansallista ennätystä ole sen koommin rikottu.
Príncipe de Asturias (1794)
Príncipe de Asturias oli Espanjan laivaston vuonna 1794 vesille laskettu 112-tykkinen kolmikantinen linjalaiva.
Valmistus
Aluksen suunnitelmat perustuivat Santa Anaan ja sen oli suunnitellut José Joaquin y Fernández de Landa. Alus valmistettiin Havannassa ja siihen käytettiin 335 000 kuutiojalkaa kuubalaista mahonkia ja kuusta, mikä vastaa noin 6 700 runkoa. Alus laskettiin vesille 1794.
Ensimmäisen kerran palvelukseen varustettaessa aluksen aseistuksena oli alemmalla tykkikannella kolmekymmentä 32 naulan tykkiä, keskikannella 32 kappaletta 24 naulan tykkiä ja ylemmällä tykkikannella jälleen kolmekymmentä 12 naulan tykkiä. Näiden lisäksi aluksen puoli- ja keulakannella oli kahdeksantoista kahdeksan naulan ja kaksi 24 naulan karronadia. Näin aseistettuna aluksen täyslaidallisen paino oli 1 200 naulaa. Ennen Trafalgarin taistelua aluksen puolikannelle oli vaihdettu neljätoista 48 naulan karronadia ja keulakannelle kuusi 24 naulan karronadia, mikä kasvatti täyslaidallisen 1 512 naulaan. Lisäksi on mahdollista, että aluksen peräkannelle oli sijoitettu sisaralustensa tavoin neljä neljän naulan mörssäriä.
Palvelus
Alus liitettiin vuonna 1794 Espanjan laivaston Välimeren laivueeseen, joka oli sijoitettu Cartagenaan. Alus lähti 1. helmikuuta 1797 merelle osana kenraaliluutnantti Don José de Córdoba y Ramosin laivastoa, jonka lippulaivana oli Santisima Trinidad. Laivastoon kuului kaikkiaan 27 linjalaivaa, kaksitoista fregattia, prikanteeni ja muutama pienempi alus. Varastot täydennettiin Cadizissa, minkä jälkeen laivasto lähti Brestiin liittyäkseen Ranskan ja Alankomaiden laivastoihin Britteinsaarille tehtävää maihinnousua varten.
Trafalgarin taistelun jälkeen alus ei juuri palvellut merellä ja alus romutettiin vuonna 1814.
Zyklon-B
Zyklon-B oli norjalainen black metal -yhtye, joka julkaisi urallaan vain yhden EP:n. Blood Must be Shed sisälsi kolme kappaletta ja kesti noin kymmenen minuuttia.
Raja Rao
Raja Rao (8. marraskuuta 1908 – 8. heinäkuuta 2006) oli intialainen kirjailija. Hän oppi äidinkielenään kannadan mutta julkaisi tuotantonsa englanniksi.
Kyttälän rautatieasema
Kyttälän rautatieasema (lyh. Ktä) on käytöstä poistettu rautatieliikennepaikka Tampere–Pori-radalla Kyttälän kylässä Kokemäellä.
Historia
Kyttälä kuului vuonna 1895 avatun Tampere–Pori-radan alkuperäisiin liikennepaikkoihin. Alkuperäinen pysäkkirakennus rakennettiin Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaisesti vuonna 1895 samanlaisena kuin läheiset Kauvatsan ja Risten asemat samalla rataosalla, mutta se tuhoutui tulipalossa jo elokuussa 1897. Uusi asemarakennus rakennettiin samoin piirustuksin, mutta se puolestaan poltettiin sisällissodan aikana Kokemäen taistelun yhteydessä 17. huhtikuuta 1918. Sen tilalle rakennettiin kolmas lautarakenteinen asemarakennus. Alkuperäinen hirsinen vesitorni korvattiin vuonna 1916 tiilisellä.
Kyttälä oli sikäli poikkeuksellinen rautatieasema, että se oli tärkeä risteysasema, vaikka paikalle ei johtanut lainkaan maantietä. Vuonna 1893 aloitettiin säännöllinen laivaliikenne Kokemäenjokea myöten Kyttälästä Huittisiin ja näin Kyttälän asema palveli huittislaisia. Vuonna 1898 rakennettiin kapearaiteinen rautatie Kyttälän asemalta satamalaiturille. Kyttälä oli myös tärkeä puutavarankuljetuksen solmukohta. Loimijoen alueelta uitettuja tukkeja kuormattiin juniin kuljetettaviksi Raumalle ja toisaalta muualta Suomesta junalla tuotuja tukkeja purettiin junanvaunuista uitettaviksi Porin suuntaan. Laivaliikenne Kyttälän ja Huittisten välillä päättyi vuonna 1933 maantieliikenteen vilkastuessa. Maantie Kyttälän asemalle valmistui kuitenkin vasta 1940-luvulla.
Henkilöliikenne Kyttälän asemalla lopetettiin vuonna 1983 ja koko liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1984. Kyttälän ja samana vuonna lakkautetun Ahvenuksen seisakkeen välillä otettiin käyttöön Ahvenuksen junakohtauspaikka vajaat kolme kilometriä Tampereen suuntaan. Kyttälän raiteet jäivät palvelemaan vain aseman viereisen Kyttälän sahan tarpeita, ja asemarakennus myytiin vuonna 1992. Sivuraide Kyttälän asemalta sahalle purettiin vuonna 1993, muu ratapiha seuraavana vuonna ja asemarakennus paikallisten asukkaiden vastustuksesta huolimatta vuonna 1995. Aseman vesitorni on vielä jäljellä asunnoksi muutettuna.
Gary Sinise
Gary Alan Sinise (s. 17. maaliskuuta 1955 Blue Island, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Ura
Vuonna 1974 Sinise ja kaksi hänen ystäväänsä, Terry Kinney ja Jeff Perry, perustivat Illinois’ssa Steppenwolf-teatterin (Steppenwolf Theatre Company). Heidän lisäkseen teatterissa vaikuttivat sen alkuaikoina muun muassa näyttelijät Joan Allen, John Malkovich ja Laurie Metcalf. Sinise toimi teatterissa paitsi näyttelijänä, myös ohjaajana ja taiteellisena johtajana. Vuonna 1983 hänet palkittiin Obie-palkinnolla ohjaustyöstään Steppenwolfin produktiossa Sam Shepardin näytelmästä True West. Vuotta myöhemmin hän esiintyi John Malkovichin kanssa PBS:n American Playhouse -sarjassa esitetyssä versiossa tuosta näytelmästä. Myöhemmällä teatteriurallaan Sinise on ollut kolmesti ehdolla Tony-palkinnon saajaksi, kerran ohjaajana ja kahdesti näyttelijänä.
Vuonna 1988 sai ensi-iltansa Sinisen ensimmäinen elokuvaohjaus Vaaran mailit. Neljä vuotta myöhemmin hän ohjasi John Steinbeckin romaaniin perustuvan elokuvan Hiiriä ja ihmisiä, jossa esitti itse toista pääosaa, George Miltonia, John Malkovichin ollessa Lennie Small. Kahden elokuvan ja teatterinäytelmien lisäksi Sinise on ohjannut myös muutamia jaksoja televisiosarjoihin Murharyhmä, Kolkyt ja risat ja China Beach.
Ensimmäinen teatterielokuva, jossa Sinise näytteli, oli vuonna 1992 ilmestynyt Tahdon voitto. Vuonna 1994 hän esitti luutnantti Dan Tayloria elokuvassa Forrest Gump ja sai roolityöstään Oscar-ehdokkuuden sarjassa paras miessivuosa. Vuonna 1995 hän esitti presidentti Harry S. Trumania televisioelokuvassa Truman ja sai suorituksestaan Golden Globen sarjassa paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa. Vuonna 1998 hän sai Emmy-palkinnon samassa kategoriassa roolityöstään George Wallacena televisioelokuvassa George Wallace.
Edellä mainittujen lisäksi Sinise on näytellyt muun muassa Stephen Kingin minisarjassa Tukikohta (1994), elokuvissa Apollo 13 (1995), jossa hän esitti astronautti Ken Mattinglya, Ransom – lunnaat (1996), Vihreä maili (1999) ja Pelin henki (2000). Vuosina 2004–2013 hän esitti päähenkilö Mac Tayloria CBS:n televisiosarjassa C.S.I. New York. Hän toimi myös sarjan tuottajana. Vuosina 2016–2017 hän esitti päähenkilö Jack Garrettia CBS:n televisiosarjassa Criminal Minds: Beyond Borders. Vuotta aiemmin hän esitti samaa hahmoa alkuperäisen Criminal Minds -sarjan jaksossa ”Beyond Borders”.
Vuodesta 2003 alkaen Sinise on ollut mukana Lt. Dan Band -nimisessä coveryhtyeessä, joka on esiintynyt muun muassa USO:n (United Service Organizations) kiertueilla. Sinise on yhtyeen basisti. Yhtye on nimetty hänen Forrest Gumpissa esittämänsä hahmon (luutnantti Dan) mukaan.
Yksityiselämä
Sinise on ollut vuodesta 1981 naimisissa näyttelijä Moira Harrisin kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta: vuosina 1988 ja 1992 syntyneet tyttäret ja vuonna 1990 syntynyt poika.
Öölannin silta
Öölannin silta on Kalmarinsalmen ylittävä teräsbetoninen silta Kalmarin kunnan ja Öölannin saaren välillä Ruotsissa. Sen yli kulkee seututie (länsväg) numero 137 Kalmarista Färjestadeniin. Sillan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1967, ja se vihittiin käyttöön 30. syyskuuta 1972. Silta oli Euroopan pisin silta vuoteen 1998, jolloin Portugalin Vasco da Gama -silta valmistui. Öölannin sillan kokonaispituus on 6 072 metriä.
Rakentaminen
Sillan rakentaminen oli keskusteluissa ja suunnitelmissa vuosikymmeniä. Ensimmäinen varteenotettava ehdotus tehtiin 1932, mutta vasta 1966 Ruotsin valtiopäivät teki päätöksen siltahankkeista, joihin kuului myös Öölannin sillan rakentaminen. Sillan sai rakentaakseen ruotsalainen rakennusliike Skånska Cementgjuteriet, nykyinen Skanska. Peruskivi muurattiin joulukuussa 1967 ja rakennusurakka oli valmis 1972.
Silta tuli maksamaan 80,1 miljoonaa kruunua, liittymineen yhteensä 86,3 milj. kruunua. Koko Öölanninväylä siltoineen ja molemmissa päissä olevine eritasoliittymineen ja muine tiejärjestelyineen maksoi kaiken kaikkiaan 99 milj. kruunua.
Silta avattiin liikenteelle 30. syyskuuta 1972. Sen vihki käyttöön Ruotsin kruununprinssi, tuleva kuningas Kaarle XVI Kustaa.
Öölannin silta oli valmistuessaan Euroopan pisin silta. Sen ohitti vasta Vasco da Gama -silta Portugalissa, kun se valmistui 1998. Öölannin silta on edelleen Ruotsin pisin silta – Ruotsin ja Tanskan yhdistävä Juutinrauman silta on pidempi, mutta sen Ruotsin puolella oleva osuus on Öölannin siltaa lyhyempi.
Mitat ja rakenne
Öölannin silta on rakennettu teräsbetonista. Sen kokonaispituus on 6 072 metriä, hyötyleveys 13 metriä ja siinä on 156 välitukea. Sillalla ajoradan suurin korkeus merenpinnasta on 41,69 metriä ja pienin 6,65 metriä.
Silta koostuu rakenteellisesti kolmesta osasta:
Liikenne
Sillan keskimääräinen vuorokausiliikenne vuonna 2012 oli hieman yli 17 000 ajoneuvoa, joista kuorma-autoja oli noin 840. Kesä–elokuun liikenne oli noin 70 prosenttia vilkkaampaa kuin muiden kuukausien liikenne, kuorma-autojen määrä kasvoi kesäksi yli 80 prosenttia.
Vilkkaan liikenteen ja kohonneiden nopeuksien takia sillalla ei enää sallita turvallisuussyistä polkupyörä- eikä jalankulkuliikennettä eli sillan voi ylittää vain moottoriajoneuvolla. Kalmarin lääninhallitus kielsi Tielaitoksen esityksestä kevyen liikenteen sillalla joulukuussa 2009, kielto on voimassa toistaiseksi. Kesäkuukausina pyörät voi kuljettaa salmen yli joko lautalla tai tarkoitukseen varustellulla polkupyöräbussilla. Maksua vastaan ja tilan salliessa pyöriä voi kuljettaa myös tavallisilla linja-autovuoroilla. Pyörälautta kuljettaa myös jalankulkijoita.
Liikenteen ohjaus
Öölannin sillalla on ollut vuodesta 2006 lähtien niin sanottu vaihtuva liikenteenohjaus, jossa suurin sallittu nopeus säätyy automaattisesti. Nopeusrajoitus sillalla on joko 90, 80 tai 70 kilometriä tunnissa riippuen liikenteen määrästä sekä sää- ja keliolosuhteista. Poikkeuksellisen vaikeissa olosuhteissa sallittu nopeus voidaan laskea 60 tai 50 kilometriin tunnissa. Jos sillalle on muodostunut jonoa tai liikenteen jonoutumista on odotettavissa, nopeusrajoitus voidaan laskea 50 kilometriin tunnissa.
Liikenne sillalla voidaan rajoittaa myös osittain. Vuoden 2013 joulukuun alussa Ruotsia koetelleen Sven-myrskyn takia raskasta liikennettä ei päästetty sillalle.
Liikennemelu
Sillalta kantautuva liikennemelu on koettu häiritseväksi erityisesti Öölannin puolella Möllstorpissa. Ruotsin tielaitos oli haluton rakentamaan meluesteitä, koska niitä ei vaadittu sillan rakentamisaikana 1960–1970-lukujen taitteessa. Silloinen Ruotsin ympäristötuomioistuin (miljödomstol) määräsi alkuvuonna 2006 tielaitoksen esittämään suunnitelmat ja kustannusarviot meluntorjuntavaihtoehdoista.
Lorenz Frølich
thumb|right|Lorenz Frølich Lorenz Frølich (25. lokakuuta 1820 – 25. lokakuuta 1908) oli tanskalainen taiteilija, joka muistetaan varsinkin Hans Christian Andersenin satujen kuvituksista. Hän kuitenkin teki myös itsenäisiä teoksia ja toimi Kööpenhaminassa Kuvataideakatemian professorina.
Ilmari Hannikainen
Toivo Ilmari Hannikainen (19. lokakuuta 1892 Jyväskylä – 25. heinäkuuta 1955 Kuhmoinen) oli suomalainen taidemusiikin säveltäjä, pianisti ja professori.
Henkilöhistoria
Hannikainen oli säveltäjä P. J. Hannikaisen poika. Hänen veljensä Arvo, Tauno ja Väinö Hannikainen olivat myös merkittäviä konserttimuusikoita. Hannikaisen puoliso vuodesta 1937 oli lääketieteen ja kirurgian tohtori Göta Tingvald Hannikainen. Pariskunnalla oli kaksi ottolasta: Heli Marjatta Rusanen (s. 1934) ja Atte Johannes Rusanen (s. 1937).
Kotimaisten opintojen lisäksi Hannikainen opiskeli muun muassa Wienissä 1913–1914, Pietarissa 1916–1917 sekä Berliinissä ja Pariisissa 1919. Hänen opettajiaan olivat muun muassa Aleksandr Ziloti ja Alfred Cortot. Hannikainen oli Helsingin musiikkiopistossa ensimmäinen pianonsoiton opettaja vuosina 1917–1919 ja 1925–1939. Hän toimi Sibelius-Akatemian professorina vuosina 1939–1955. Hänen pianistioppilaitaan olivat muun muassa Kerttu Bernhard, Taneli Kuusisto, Erik Tawaststjerna ja Tapani Valsta.
Hannikaisella oli läheinen suhde Säynätsalon teollisuussaareen Jyväskylän seudulla. Säynätsaloa 20-luvulla hallinnut kauppaneuvos Hanna Parviainen ja hänen elämäntoverinsa arkkitehti Wivi Lönn kuuluivat läheiseen ystäväpiiriin. Kulttuurin merkeissä kokoontuneeseen ryhmään, joka usein kokoontui muun muassa Girsenin sisarusten huvilalla Ainolan tanssilavan eteläpuolella Jyväskylässä, liittyi myös Martti Korpilahti. Ryhmä kuuluu myös suomalaiseen tasa-arvohistoriaan. Hannikainen sävelsi Hanna Parviaisen tilauksesta myös hengellistä musiikkia Säynätsaloon 1920-luvulla (muun muassa kantaatti kirkon vihkiäisiin). Hän palasi Säynätsaloon uudelleen 1940-luvun lopulla ja vietti Tehiniemen ohella paljonkin aikaa hänelle erityisesti sisustetussa mökissä Parviaisten jälkeen Ensolle siirtyneen tehtaan johdon niemessä. Sinne Enso siirrätti aina muun muassa pianon. Palvelusta vastanneet Enson virkailijakerhon tarjoilijat muistelivat Hannikaista aika vaativana vieraana. Tuona aikana hän sävelsi muun muassa "Päijänteen laulun" (sanat Yrjö Jylhä).
Sävellystuotanto
Hannikaisesta merkittävä pianomusiikin säveltäjä Suomessa. Suurin osa hänen tuotannostaan syntyi opiskelu- ja nuoruusvuosina, sillä Hannikainen keskittyi myöhemmin uraansa pedagogina ja pianistina. 1920-luvun puolivälin jälkeen sävellystuotanto käytännöllisesti katsoen loppui, poikkeuksena näytelmämusiikki Talkootanssit, joka valmistui vuonna 1930 Aino Acktén tilauksesta. Tyylillisesti Hannikainen oli romantikko, jonka musiikissa on joskus kuultavissa ranskalaisen impressionismin vaikutusta.
Ilmari Hannikaisen pianosävellysten kirjo sisältää musiikkia kaikentasoisille pianisteille, aina aloittelijoista ammattilaisiin. Niissä oli vaikutteita muun muassa Franz Lisztin, Robert Schumannin ja Claude Debussyn teoksista. Hannikaisen tärkeimpiä suurimuotoisia sävellyksiä ovat Variations fantasques ja varhainen pianosonaatti. Hannikaisen tunnetuimpien pienimuotoisempien pianosävellysten joukkoon kuuluvat muun muassa Berceuse, Ilta, Virvatuli, Keskustelu, Debussyn varjokuva sekä Basso ostinato ja Fuga.
Hannikaisen laajimpia ja merkittävimpiä teoksia on pianokonsertto b-molli op. 7. Konserton säveltämisen Hannikainen aloitti vuonna 1917 opiskellessaan Pietarissa Aleksandr Zilotin johdolla. Konsertto valmistui lopullisesti vuonna 1920 ja sen kantaesitys oli vielä samana vuonna säveltäjän toimiessa solistina. Kantaesityksessä Helsingin kaupunginorkesteria johti Robert Kajanus. Kantaesityksen jälkeen seuraavan kerran teos esitettiin Hannikaisen muistokonsertissa 1958, minkä jälkeen se jäi vuosikymmeniksi unohduksiin. Vuoden 1958 esityksessä solistina oli Tapani Valsta ja orkesteria johti Tauno Hannikainen. 1980-luvulta lähtien sitä on jälleen muutaman kerran esitetty ja sen nuoteista on painettu 2 pianon sovitus vuonna 2005.
Ardèche (joki)
Ardèche (oksitaaniksi Ardecha) on Rhônen oikeanpuoleinen sivujoki etelä-Ranskassa. Sen mukaan on saanut nimensä myös Ardèchen departementti, mutta joen valuma-alue ulottuu myös Lozèren ja Gardin departementteihin.
Nimen alkuperä ja vanhat nimet
Tunnetaan useita antiikin aikaisia tekstejä, joissa kerrotaan nykyisen Gardin departementin alueella toimineiden jokialusten kuljettajien yhteisöstä. Ei tiedetä varmuudella, mitä jokia niissä tarkoitetaan, mutta on mahdollista, että niissä tarkoitetut joet ovat Ardèche ja Ouvèze. .
Maantiede
Ardèche on 125,1 kilometrin pituinen. Se alkaa 1467 metrin korkeudesta Vivarais'sta, läheltä Chavaden solaa, Mazanin metsästä Astet'n kunnasta. Siihen Aubenas'n ja Ruomsin jälkeen liittyviä sivujokia ovat Chassezac ja Beaume. Vallon-Pont-d’Arcin jälkeen jokiuoma syvenee, ja jokeen ovat muodostuneet kuuluisat Ardèchen rotkot. Ardèche laskee Rhôneen Pont-Saint-Esprit'n yläpuolella.
thumb|Ardèche lähellä [[Aubenas'ta.]]
Ardèche kulkee seuraavien alueiden, departementtien ja kuntien kautta:
Auvergne-Rhône-Alpes, Ardèchen departementti'''
Hydrologia
Ardèchen virtaama on keskimäärin 64,8 kuutiometriä sekunnissa, mutta se vaihtelee huomattavasti. Joessa esiintyy keväisin ja syksyisin "Ardèchen iskuiksi" sanottuja voimakkaita tulvia, kun taas kesällä siinä virtaa vain vähän vettä. Suurimpien tulvien aikana kuten vuosina 1827, 1890 ja 1924 joen virtaama on ollut jopa 7800 kuutio­metriä sekunnissa, ja kanjoneissa veden pinta on noussut 21,4 metriä. Tulvat voivat alkaa sangen äkillisesti­kin, jolloin veden pinta nousee hyvin nopeasti. Kaikista departementin joista juuri Ardècheä tarkkaillaankin intensiivisimmin.
Joen pituuteen (125 kilometriä) nähden Ardèchen virtaama on varsin suuri. Se ylittää selvästi esimerkiksi Gardonin (32 m3/s), Cèzen (22 m3/s), Hérault'n (44 m3/s), Aveyronin (57 m3/s) ja Agout'n (55 m3/s) virtaamat, vaikka nämä Ranskan keski­ylängön etelä­osasta lähtevät joet ovatkin selvästi pidempiä.
Virtaama Saint-Martin-d'Ardèchessa
thumb|Riippusilta Ardèchen yli Saint-Martin-d'Ardèchessa. Ardèchen virtaamaa vuoden eri kuukausina on seurattu 61 vuoden ajan, 1955–2016, Saint-Martin-d'Ardèchessa. Koko vuoden keski­virtaama on keskimäärin 64,8 kuutio­metriä sekunnissa kohdassa, jonka kautta kulkevan joen osuuden valuma-alue on 2258 km 2, mikä muodostaa jo valtaosan koko joen valuma-alueesta (2430 km2).
Eri vuodenaikoina joen virtaama vaihtelee Sevennien alueelle tyypilliseen tapaan. Suurimmillaan se on syksyllä ja talvella, joiden aikana se saavuttaa kaksi huippua, niistä ensimmäisen marraskuussa, 115 m3/s ja toisen tammikuussa, 99,1 m3/s. Sen jälkeen virtaama pienenee nopeasti, kunnes se on pienimmillään heinäkuussa, 12,3 m3 ja vielä elokuussakin vain 12,5 m3/s.
Pienimmät virtaamat
Keskimäärin joka kymmenes vuosi Ardèchen virtaama voi vähetä jopa 2,5 kuutiometriin sekunnissa.
Tulvat
thumb|right|Ardèchen tulva [[Mayres (Ardèche)|Mayresissa 20. syyskuuta 1980.]] thumb|left|Ardèchen tulva [[Pont d'Arcin luona 1.-7. marraskuuta 2006.]] Ardèchessa esiintyy suuria tulvia varsinkin Sevennien alueilla esiintyvien ukkosmyrskyjen jälkeen. Keskimäärin joka toinen vuosi joen virtaama nousee 1800 ja joka viides vuosi 2600 kuutiometriin sekunnissa, joista jälkimmäinen merkitsee jo huomattavaa tulvaa. Keskimäärin joka kymmenes vuosi virtaama nousee 3100, joka 20:s vuosi 3600 ja joka 50:s vuosi jopa 4300 kuutiometriin sekunnissa.
Suurin yhden vuorokauden keskivirtaama Ardèchessä on ollut 2506 kuutiometriä sekunnissa. Mutta suurin hetkellinen virtaama Saint-Martin-d'Ardèchen kohdalla on ollut 4500 kuutiometriä sekunnissa, mikä vastaa noin kahta kolmasosaa Tonavan keskivirtaamasta. thumb|Vuoden 1878 tulvan muistolaatta [[Largentièressa]].
Sademäärä
Ardèchen valuma-alueen keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 897 millimetriä, mikä on Ranskan muihin alueisiin verrattuna varsin suuri. Tämä merkitsee, että koko alueella sataa keskimäärin 28,3 litraa kuutiometriä kohti sekunnissa.
Erikoispiirteitä
Ardècheen päätyy jonkin verran vettä myös Loiresta Palissen padon ja Issarlèsin tekojärven kautta. Nämä vedet johdetaan maanalaisia putkia myöten Montpezat-sous-Bauzonin vesivoimalaan, josta ne lasketaan Fontaulièreen, Ardèchen sivujokeen. Näin Ardèchessa virtaa sekunnissa 7,4 kuutiometriä Loiresta tullutta vettä.
Ardèchen valuma-alue rajoittuu Loiren, Allier'n, Lot'n ja Tarnin valuma-alueisiin. Koska Allier on Loiren, Lot ja Tarn taas Garonnen sivujokia, Ardèche on samalla Rhônen sivujoki, jonka valuma-alue rajoittuu sekä Loiren että Garonnen valuma-alueeseen.
Matkailukohteita
Ardèchen varrella sijaitsevat:
Suojelualueet
Ardèche on koko pituudeltaan suojeltu eriasteisin suojelumääräyksin. Sen lähde sijaitsee Sources de l’Ardèche -nimisellä Natura 2000 -alueella, joka käsittää 388 hehtaaria Astet'n ja Mayresin kunnissa ja joka on mantereinen tyypin 1 ekologisesti, eläin- ja kasvitieteellisesti merkittävä vyöhyke (, ZNIEF). Alue alkaa muutaman kymmenen metrin päässä Astet'n määrin virastotalosta. Itse joesta vain noin 4,9 kilometrin pituinen puromainen osuus on tällä alueella, mutta muutamien siihen laskevien sivupurojen kuten Paillayren, Pendyn ja Piernen purojen valuma-alueet sijaitsevat siellä kokonaisuudessaan.
Ardèchen lähteiden biologinen suojelualue ( on vuonna 2014 perustettu 441,8 hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue.
Ardèchen ja sen sivujokien muodostama toiminnallinen kokonaisuus on 22630 hehtaarin laajuinen mantereien tyypin 2 ZNIEF-alue. Se ulottuu 61 kunnan alueelle ja käsittää suuren osan Ardèche-jokea, siihen liittyvät alueet ja sen tärkeimmät sivujoet kuten Lignen, Baumen, Drobien ja Chassezacin. Tällä ZNIEFF-alueella oleva osa Ardèchea alkaa D578bis -tien sillalta Ucelin ja Aubenasin kuntien rajalta ja ulottuu Ardèchen ja Rhônen yhtymäkohtaan saakka.
Kim Thúy
Kim Thúy (s. 18. syyskuuta 1968 Saigon, Etelä-Vietnam ) on Vietnamissa syntynyt kanadalainen kirjailija. Thúyn ensimmäinen romaani Ru (2009) oli kansainvälisesti menestynyt. Thúy pakeni Vietnamista perheensä mukana Malesian kautta Kanadaan, ja hän on monissa teoksissa käsitellyt maahanmuuttajia ja maastamuuttoa.
Nuoruus ja opiskelu
Kim Thúy syntyi Saigonissa vuonna 1968. Hän oli kymmenvuotias, kun hän vanhempiensa ja kahden veljensä kanssa pakeni alistavaa kommunistihallitusta. Perhe kuului yli miljoonan muun vietnamilaisen tavoin niin sanottuihin venepakolaisiin. He lähtivät maasta itsetehdyllä veneellä. Perhe asui jonkun aikaa Malesiassa YK:n pakolaisjärjestön ylläpitämällä pakolaisleirillä.
Malesiasta Thúyt muuttivat Kanadaan ja asettuivat Quebecin Granbyyn. Hän suoritti Montrealin yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon kielitieteestä ja käännöstieteestä. Myöhemmin hän suoritti myös oikeustieteellisen tutkinnon. Thúy työskenteli ennen kirjallista uraansa ompelijana, kassatyöntekijänä, kokkina, kääntäjänä ja asianajajana. Hän johti myös viiden vuoden ajan Montrealissa omaa vietnamilaista ravintolaansa.
Ura kirjailijana
Thúyn ensimmäinen kirja oli vuonna 2009 julkaistu Ru, joka kertoo hänen perheensä matkan Vietnamista Quebeciin ja uuden kulttuuriympäristön löytämisestä. Kirja oli myynti- ja arvostelumenetys, ja se palkittiin muun muassa Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinnolla.
Thúy ja Pascal Janovjak julkaisivat vuonna 2011 kirjeteoksen À toi, joka on koottu heidän sähköpostikeskustelujensa pohjalta ja joka on keskustelua kielestä, kirjoittamisesta ja kulttuurisista siirtymistä. Thúyn toinen romaani on vuonna 2013 ilmestynyt Mãn, joka kertoo naimisissa olevasta vietnamilaisesta maahanmuuttajasta, joka rakastuu Pariisissa ranskalaismieheen.
Thúyn kolmas romaani Vi (2016) on saanut inspiraationsa perheensä historiasta. Se kertoo äitistä, joka lähtee Saigonista neljän lapsensa kanssa. Kirja käsittelee muuton kokemusta, kulttuurišokkia ja kotimaansa menetystä. Thúylla on autistinen lapsi, ja hän kirjoitti osion Brigitte Harrissonin ja Lise St-Charlesin julkaisemaan teokseen L’Autisme expliqué aux non-autistes (2017). Samana vuonna ilmestyi Thúyn keittokirja Le secret des Vietnamiennes.
Romaani Em ilmestyi suomeksi syksyllä 2021. Kriitikko Sanna Kangasniemi kiittää Marja Luoman taidokasta käännöstä ja suomennosten kaksijakoisia kansia, jotka on suunitellut graafikko Sanna-Reeta Meilahti. Ne ovat kauniita ja sopivat aiheen puolesta romaaneihin, joiden ympäristönä ovat Pohjois-Amerikka ja Vietnam. Kaksi edellistä teosta olivat omaelämäkerrallisia, Em ei ole. Se kertoo saigonilaisista orpolapsista, jotka ovat syntyneet sotilaiden ja tyttöbaarien työntekijöiden kohtaamisista. 2 600 lasta evakuoidaan Yhdysvaltoihin operaatiossa, joka sai osakseen kritiikkiä. Romaanin nimi on pikkusisko tai pikkuveli vietnamiksi.
Edna Parker
150px|thumb|Edna Parker. Edna Ruth Parker (o.s. Scott) (20. huhtikuuta 1893 Morganin piirikunta, Indiana, Yhdysvallat – 26. marraskuuta 2008 Shelbyville, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen nainen, josta tuli maailman vanhin elossa oleva ihminen Yone Minagawan kuoltua 13. elokuuta 2007.
Vuonna 2008 115 vuotta täyttänyt Parker asui Indianan Shelbyvillessä. Hän tapasi huhtikuussa 2007 toisen äärimmäisen pitkäikäisen henkilön, Bertha Fryn, joka kuoli 14. marraskuuta pari viikkoa ennen kuin olisi itsekin täyttänyt 114 vuotta.
Edna Parker kuoli 115-vuotiaana 26. marraskuuta 2008. Parkerin kuoltua maailman vanhimmaksi ihmiseksi nousi portugalilainen Maria de Jesus.
Eliteserien (jalkapallo)
Eliteserien on Norjan miesten jalkapallon pääsarja.
Tippeligaen-nimi otettiin käyttöön vuonna 1991 Norsk Tippingin tultua liigan sponsoriksi. Sitä ennen sarja tunnettiin 1. divisioonana. Norsk Tippingin sponsorisopimus päättyi kauteen 2016. Kaudesta 2017 alkaen liigaa on kutsuttu nimellä Eliteserien. Jalkapallon pääsarja nauttii Norjassa nykyisin suurta suosiota. Sarjan katsojakeskiarvo kaudella 2006 oli 9 097, kun se vielä vuonna 1997 oli 4 735.
Murole
thumb|Muroleen kirkko Murole on kylä Ruoveden eteläosassa. Siellä sijaitsee Muroleen kanava.
Eliteserien (jalkapallo)
Pelisysteemi
Sarjassa pelaa 16 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Kausi kestää huhtikuusta lokakuuhun. Kauden päätteeksi kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putoavat toiseksi korkeimmalle sarjatasolle OBOS-ligaeniin, jonka kaksi parasta joukkuetta nousevat tilalle. Kolmanneksi viimeinen joukkue karsii putoamisesta OBOS-ligaenin joukkueiden kanssa.
Murole
Kylässä on 1932 valmistunut Muroleen kirkko ja nykyisin kylätalona toimiva koulu. Aikaisemmin kylässä oli myös kyläkauppa ja Ruoveden Osuuspankin sivukonttori. Koulun vieressä on tenniskenttä. Kylän yhteisiä asioita edistää Muroleen kylät ry.
Muroleen kylästä on Ruoveden keskustaan noin 25 kilometriä ja Tampereen keskustaan noin 50 kilometriä.
Paula Werning
Hanna Paula Helena Werning (s. 25. huhtikuuta 1976 Mikkeli ) on suomalainen sairaanhoitaja ja poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa sosiaalidemokraattisen puolueen kansanedustajaksi Kaakkois-Suomen vaalipiiristä. Hän on tullut politiikkaan ammattiyhdistysliikkeen kautta. Werning oli Pohjois-Kymen sairaalassa ammattiliitto Tehyn luottamusmies.
Werning toimii eduskunnassa varsinaisena jäsenenä liikenne- ja viestintävaliokunnassa sekä lakivaliokunnassa. Werning on toiminut Kouvolan kaupunginvaltuustossa kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017 alkaen ja hänet valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi kaudelle 2021−2025. Edellisellä kaudella Werning toimi valtuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana.
Del Dettmar
Del Dettmar (s. 20. huhtikuuta 1947 Thornton Heath, Surrey) on englantilainen muusikko, joka parhaiten muistetaan Hawkwind-yhtyeen kosketinsoittajana.
Dettmar toimi alun perin yhtyeen roudarina ja keikkamiksaajana, kunnes Dik Mikin lähdettyä vuonna 1971 Dettmar otettiin yhtyeeseen soittamaan vasta ostettua syntetisaattoria. Dik Mikin palattua samana vuonna takaisin miehet jakoivat kaksistaan vastuun yhtyeen elektronisten soittimien käytöstä.
Dik Mikiin verrattuna Dettmar oli musiikin vakavasti ottava muusikko eikä hän pitänyt yhtyeen huumeidentäytteisestä elämäntavasta. Vuonna 1974 Euroopan kiertueen jälkeen hän lähti yhtyeestä. Dettmar olisi halunnut vaikuttaa enemmän yhtyeen musiikkiin ja hän oli kyllästynyt rooliinsa "avaruustehosteiden" tuottajana.
Eronsa jälkeen hän muutti Kanadaan asumaan ja liittyi kanadalaiseen Melodic Energy Commission -yhtyeeseen. Viime aikoina hän on keikkaillut Nik Turnerin SpaceRitual-yhtyeen kanssa.
Del Dettmarin Hawkwind-aikaisia sävellyksiä ovat muun muassa "One Change", "Electronic No. 1" ja "Goat Willow".
Dimetyylikatinoni
Dimetyylikatinoni (tunnetaan myös nimillä metamfepramoni, dimetyypipropiopi ja dimepropioni) on fenetyyliamiineihin ja katinoneihin kuuluva piriste.
Dimetyylikatinonin todettiin vähentävän ruokahalua ja auttavan hypotensioon, mutta sitä ei ole koskaan laajalti markkinoitu lääkekäyttöön.
Kemikaalia on käytetty huumausaineena Israelissa, jossa sen katunimi oli rakefet, mutta kemikaalista tehtiin laiton huumausaine vuonna 2006.
Riku Tuomola
Riku Tuomola (s. 25. marraskuuta 2002 Forssa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Imatran Ketterässä.
Ura
Tuomola on Forssan Palloseuran kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän toimi seuran C-nuorten kapteenina. Tuomola teki C-nuorten Mestiskarsinnoissa 20 ottelussa yli kolmen pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla puolustajalle hurjat tehot 21+41=62, joilla hän oli FPS:n paras pistemies ja syöttäjä sekä voitti koko sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin. Myös C-nuorten Mestiksessä Tuomola teki lähes kahden pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla 16 ottelussa tehot 13+18=31, joilla hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin sekä koko sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin.
Kaudeksi 2018–2019 Tuomola siirtyi Porin Ässien organisaatioon. Kaudella 2020–2021 hän nousi seuran A-nuorten varakapteeniksi. Kesken kauden, helmikuussa 2021 Tuomola palasi kuitenkin loppukauden kattavalla sopimuksella kasvattajaseuraansa FPS:ään pelaamaan Mestistä. Hän pelasi siellä 12 runkosarjaottelua tehopistein 3+5=8.
Toukokuussa 2021 Tuomola teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen KooKoon kanssa. Hän aloitti kauden 2021–2022 seuran U20-joukkueessa, jonka tehokkain puolustaja Tuomola oli tehoilla 9+18=27. Hän sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa runkosarjan kahdeksannella kierroksella 29. syyskuuta 2021 Turun Palloseuraa vastaan. Tuomola merkittiin KooKoon seitsemänneksi puolustajaksi, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Tuomola sai ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa kolmannessa ottelussaan 26. lokakuuta 2021 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin KooKoon kolmospuolustajapariin Juho Rautasen viereen. Tuomola sai ottelussa jääaikaa 7.07 minuuttia. Kauden edetessä hänen roolinsa kasvoi ja Tuomola nousi loppukaudella KooKoon vakiokokoonpanoon, kun joukkueen puolustuksesta putosivat loukkaantumisten vuoksi mm. Sam Lofquist ja Saku Vesterinen sekä kesken pudotuspelien myös Petteri Nikkilä. Tuomola pelasi tulokaskautensa aikana 29 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja kymmenen playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Helmikuussa 2022 KooKoo lainasi hänet yhden ottelun ajaksi Tampereen Ilvekseen, kun joukkueelta oli useita pelaajia sivussa. Huhtikuussa 2022 KooKoo käytti Tuomolan sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Kaudella 2022–2023 Tuomola pelasi SM-liigassa 20 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3 ja viisi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös KooKoon U20-joukkueessa. Marraskuussa 2022 seura lainasi Tuomolan viikon mittaisella sopimuksella FPS:n Mestis-joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme ottelua.
Tuomola siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään.
Tribhuvanin yliopisto
thumb|270px|Tribhuvanin yliopiston rakennus (TU, Arts Faculty). thumb|270px|Tribhuvanin yliopiston opetussairaalan ensiapupoliklinikka. Tribhuvanin yliopisto (, lyhennys TU) on Nepalin pääkaupunki Kathmandun lähistön Kirtipurista käsin johdettu, opiskelijamäärältään erittäin suuri julkinen yliopisto. Se on maansa vanhin yliopisto ja on perustettu vuonna 1959.
Yliopiston seremoniallisena kanserina toimii Nepalin pääministeri ja myös maan opetusministerillä on seremoniallinen asema yliopiston johdossa. Varsinaisesti yliopistoa johtaa varakanslerin asemassa toimiva professori.
Tribhuvanin yliopistossa oli vuonna 2014 yhteensä 405 341 opiskelijaa. Yliopistolla työskenteli yhteensä 15 196 ihmistä, joista 7 966 oli opetushenkilökuntaa. Kaikkiaan noin 30 miljoonaisen asukkaan Nepalin yliopisto-opiskelijoista 78 prosenttia opiskeli vuonna 2016 Tribhuvanin yliopistossa. Yliopiston suhteellinen osuus nepalilaisista opiskelijoista on pienentynyt 2000-luvulla, sillä vielä 2006 jopa 90 prosenttia yliopisto-opiskelijoista oli TU:n opiskelijoita. Maan seuraavaksi suurimmat yliopistot ovat Pokharan yliopisto (osuus 7,2 % vuonna 2016) ja Kathmandun yliopisto (4,6 %).
Espanjalaisessa, korkeakoulujen verkkonäkyvyyttä korostavassa Webometrics-yliopistorankingissa Tribhuvanin yliopisto arvioitiin vuonna 2018 Kathmandun yliopiston jälkeen maansa toiseksi parhaaksi yliopistoksi ja ylsi maailmanlistan sijalle 3816.
Ympyriäinen Purakki
Ympyriäinen Purakki on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ympyriäinen Purakki on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Melodifestivalen 2021
Melodifestivalen 2021 oli järjestyksessään 61. Melodifestivalen laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja Rotterdamissa järjestettävään Eurovision laulukilpailuun 2021.
Kilpailun voitti Tusse kappaleella "Voices".
Formaatti
Koronaviruspandemian vuoksi SVT joutui tekemään muutoksia Melodifestivalenin järjestelyihin. Tavanmukaista Melodifestivalen-kiertuetta kuudella eri paikkakunnalla ei järjestetty. Sen sijaan kaikki esitykset lähetettiin suorana Tukholman Annexet-areenalta ilman yleisöä. Kilpailun juonsi Christer Björkman yhdessä vaihtuvien vierasjuontajien kanssa.
1. osakilpailu
Ensimmäinen osakilpailu kilpailtiin 6. helmikuuta 2021.
2. osakilpailu
Toinen osakilpailu kilpailtiin 13. helmikuuta 2021.
3. osakilpailu
Kolmas osakilpailu kilpailtiin 20. helmikuuta 2021.
4. osakilpailu
Neljäs osakilpailu kilpailtiin 27. helmikuuta 2021.
Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus -karsinta kilpailtiin 6. maaliskuuta 2021.
Finaali
Finaali kilpailtiin 13. maaliskuuta 2021.
Diamond Aircraft Industries
thumb|300px|[[Diamond DA20 Katana]] Diamond Aircraft on itävaltalainen lentokonetehdas, joka toimii Wienin lähellä olevassa Wiener Neustadtissa.
Yhtiö perustettiin vuonna 1981 nimellä Hoffmann Flugzeugbau - se kehitti H36-moottoripurjelentokoneen. Vuonna 1991 yhtiön nimi muuttui muotoon HOAC AG. Christian Dries on johtanut yritystä vuodesta 1989 alkaen ja Driesin perhe on nykyisin yhtiön omistaja.
Yhtiö on toimintansa aikana toimittanut yli 3 500 1-2 -moottorista yleisilmailun lentokonetta. Sen alihankintaketjussa työskentelee 1 000 ihmistä eri puolella maailmaa. Koneet ovat kokonaan hiilikuitulujitteisia. Niiden moottorit, joita yhtiö nykyään itse suunnittelee ja valmistaa, ovat dieselmoottoreita.
Lentokoneet
Vuonna 2005 tuotannossa oli:
Suomen Asehistoriallinen Seura
Seura hyväksyy jäsenikseen asehistorian harrastajia ja yhdistyksiä hakemuksen ja suositusten perusteella. Jäseneltä ei edellytetä asekeräilijän hyväksyntää. Hyväksyntää haettaessa poliisiviranomainen laittaa paljon painoa keräilijäyhdistyksen jäsenyydelle. Seuralla on aseliiketoimintaluvat, ja se myy provisiolla huutokaupoissaan niin luvanvaraisia aseita kuin muutakin teemaan kuuluvaa keräilytavaraa.
Seura harjoittaa myös alaansa koskevaa julkaisutoimintaa lähinnä ASE-lehti Oy:n kautta.
Seura edustaa Suomea Euroopan Asekeräilijöiden yhdistysten liitossa (Foundation for European Societies of Arms Collectors) FESACissa.
Kistan kirjasto
Kistan kirjasto on Tukholman pohjoisosassa, monikulttuurisuudestaan tunnetulla Rinkeby-Kistan osa-alueella toimiva yleinen kirjasto. Se on eräs Tukholman kaupunginkirjaston toimipisteistä. Kistan kirjaston 2 400 neliömetrin laajuiset tilat on suunnitellut arkkitehtitoimisto Wester+Elsner Architects, ja ne avattiin yleisölle vuonna 2014. Suosittu, päivittäin kello 10-21 avoinna oleva kirjasto on eräs kauppakeskus Kista Galleriaan sijoittuneista julkisista palveluista.
Tunnustuksia
Kistan kirjastolle myönnettiin järjestyksessään toinen Vuoden yleinen kirjasto -palkinto vuonna 2015. Tämän, sittemmin kansainvälisen kirjastojärjestö IFLA:n kirjastopalkintona tunnetun palkinnon jakamisen käynnisti Tanskan kulttuuriministeriön Linna- ja kulttuurihallinto vuonna 2014. Palkinto oli osa Tanskan kulttuuripoliitiikkaan kuulunutta, yleisten kirjastojen malliohjelmana (Model Programme for Public Libraries) tunnettua hanketta. Tunnustuspalkinnon voittanut kirjasto saa kansainvälistä näkyvyyttä ja muodollisen 5 000 Yhdysvaltain dollarin rahapalkinnon, jonka rahoittaa kirjastojärjestelmiä valmistava Systematic-yritys. Suomessa Helsingin keskustakirjasto Oodi on saanut saman, maailman parhaan uuden yleisen kirjaston palkinnoksi luonnehditun tunnustuksen vuonna 2019.
Lisäksi Kistan kirjasto sai ruotsalaisen kulttuuri- ja viestintäalan ammattiliitto DIKin vuoden kirjasto - tunnustuksen vuonna 2015.
Jeff Mills
Millsillä oli 1980-luvun Detroitissa oma radioshow, jota hän veti lempinimellä The Wizard (suomeksi Velho). Vuosikymmenen vaihteessa hän perusti Underground Resistance -teknokollektiivin "Mad" Mike Banksin kanssa, vetäytyen kuitenkin sen aktiivitoiminnasta melko pian. Vuosina 1991 ja 1995 hän perusti Axis- ja Purpose Maker -levymerkit ja myöhemmin myös Tomorrow-merkin. 2000-luvulla hän on tehnyt muun muassa soundtrackin Fritz Langin dystopia-aiheiseen mykkäelokuvaan Metropolis ja esiintynyt Montpellier’n filharmonisen orkesterin kanssa.
Millsin levytyksiä on hänen omien levymerkkiensä lisäksi julkaistu muun muassa eurooppalaisella Tresorilla.
Chauvet’n luola
thumb Chauvet’n luola on kalliomaalauksistaan tunnettu kalliomuodostelma Ardèchen departementissa eteläisessä Ranskassa.
Luolan maalaukset kuuluvat maailman vanhimpiin ja parhaiten säilyneisiin. Ne ovat peräisin Aurignacin kulttuurin ajoilta noin 30 000 vuotta sitten. Kivivyöry tukki luolan noin 20 000 vuotta sitten, ja se avattiin uudelleen vasta vuonna 1994. Luola on Unescon maailmanperintökohde.
Ravennan eksarkaatti
thumb|Italia [[Alboin|Alboinin kuoleman aikoihin. Ravennan eksarkaatin eli Bysantin alueet oranssilla.]] Ravennan eksarkaatti oli Bysantin vallan keskus Italiassa 500-luvun lopulta vuoteen 751, jolloin langobardit surmasivat viimeisen eksarkin.
Tausta
Ravennasta tuli Länsi-Rooman pääkaupunki keisari Honoriuksen aikana vuonna 404 hyvän satamansa ja puolustettavan sijaintinsa ansiosta. Kaupunki säilyi Rooman pääkaupunkina keisarikunnan luhistumiseen vuonna 476 saakka, jonka jälkeen siitä tuli Odovakarin ja sitten ostrogoottien kuninkaan Teoderik Suuren pääkaupunki. Lopulta gootteja vastaan vuosina 535–552 sotinut Bysantin kenraali Belisarius valloitti kaupungin ja siitä tuli vuonna 539 Bysantin provinssikeskus. Langobardien aloitettua maahantunkeutumisensa vuonna 568, Ravennasta tehtiin keisarillinen eksarkaatti Maurikioksen aikana, kun Bysantti huomasi joutuvansa taas pitkälliseen sotaan Italiasta.