cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silvermane
Silvermane muissa medioissa
thumb|left|Silvermane Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa thumb|left|Silvermane muututtuaan vauvaksi Silvermane esiintyi Hämähäkkimies-animaatiosarjassa pääosin Hämähäkkimiehen ja Kingpinin vihollisena. Sarjassa Silvermanillä on tytär, Alisa Silvermane, jota ei sarjakuvissa ole. Silvermanin äänenä oli Jeff Corey.
Jaksot, jossa Silvermane esiintyi:
Rantakäärme
Rantakäärme eli vanhalta nimeltään tarhakäärme (Natrix natrix) on tarhakäärmeiden (Colubridae) heimoon kuuluva käärmelaji. Se on kyyn ja kangaskäärmeen ohella yksi kolmesta Suomessa esiintyvästä käärmelajista. Rantakäärme on Suomen suurin käärmelaji ja sen erottaa tavallisesti jo kokonsa perusteella kyystä.
Rantakäärme on myrkytön ja ihmiselle ja kotieläimille täysin harmiton. Laji on Suomessa rauhoitettu, joten sitä ei saa tappaa tai vahingoittaa. Rantakäärmeen ohjeellinen korvausarvo on 252 euroa.
Levinneisyys
Rantakäärmettä tavataan Euroopassa sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa, aina Baikaljärvelle asti itään. Iberian niemimaalla ja Pohjois-Afrikassa elävää iberianrantakäärmettä (Natrix astreptophora) ja muun muassa Ranskassa, Italiassa ja Isossa-Britanniassa elävää lännenrantakäärmettä (Natrix helvetica) pidettiin aiemmin rantakäärmeen alalajeina, mutta ne on nyttemmin erotettu omiksi lajeikseen. Täten rantakäärmeen levinneisyysalueen länsiraja kulkee nykyään Rein-joen alueella. Fennoskandiassa rantakäärmeen levinneisyysalue on pohjoisimmillaan, mutta tarkka pohjoisraja on silti epäselvä.
Suomessa rantakäärmettä tavataan paikoitellen maan eteläosissa, lounaisrannikolla ja Kaakkois-Suomessa suunnilleen Kristiinankaupungin ja Savonlinnan korkeudelle asti. Sitä pohjoisempana on yksittäisiä havaintoja Oulun korkeudelle asti. Nykyisin rantakäärmeitä elää sisämaassa pääasiassa Saimaan alueella. Tehokas maankäyttö maatalouteen ja asutukseen on vähentänyt rantakäärmeelle soveliaita elinalueita. 200px|pienoiskuva|Rantakäärmeen päässä on isoja kilpimäisiä suomuja, jotka ovat varma lajituntomerkki, silloinkin kun käärme on väriltään kokonaan musta. Kyyn pääsuomut ovat pienet. Rantakäärmeen silmäterä on pyöreä. Kuvassa rantakäärmeen poikanen.
Elintavat
Rantakäärmeen vihollisia ovat muun muassa hiiri- ja varpushaukka, siili, minkki, supikoira ja kärppä. Ahdistettuna rantakäärme pyrkii aina ensin pakenemaan, joko maakoloon, kasvillisuuteen tai vesistön pohjaan, jossa se voi piilotella runsaat puolisen tuntia yhteen menoon. Jos pakeneminen ei onnistu, rantakäärme sihisee, kiertyy kerälle, paisuttaa itseään yrittäen näyttää mahdollisimman isolta ja tekee suu kiinni tapahtuvia hyökkäyseleitä päällään. Usein rantakäärme myös ruiskuttaa viemärisuolensa äärellä olevista rauhasista pahanhajuista eritettä ahdistelijan päälle. Se voi myös oksentaa vastaniellyn saaliinsa. Viimeisenä keinonaan rantakäärme tekeytyy kuolleeksi kääntymällä selälleen ja päästämällä kielensä roikkumaan velttona; tällöin edes hengitysliikkeitä ei voi havaita. Kiinniotettuna rantakäärme voi myös purra, mutta se on erittäin harvinaista. Rantakäärmeellä ei ole myrkkyhampaita. Koska rantakäärme on rauhoitettu, sitä ei saa ahdistella tai pyydystää edes katseltavaksi.
Rantakäärme Suomessa
Rantakäärmettä voidaan auttaa perustamalla munintaan sopivia lehtikomposteja rantojen tuntumaan. Suomen rantakäärmehavaintoja toivotaan ilmoitettavaksi myös Luonnontieteellisen keskusmuseon ylläpitämään matelijoiden ja sammakkoeläinten levinneisyyskartoitukseen Hatikka-havaintopäiväkirjan tai Laji.fi-sivuston kautta.
Rantakäärme kansanperinteessä
Rantakäärmeen vanhat nimet tarha- ja karjakäärme ovat peräisin ajalta, jolloin lajia suosittiin maatilojen pihapiireissä. Rantakäärmeitä suojeltiin, ruokittiin ja pidettiin elätteinä, joiden uskottiin auttavan karjaa menestymään.
Herman Cedercreutz
thumb|Herman Cedercreutz thumb|Herman Cedercreutzin kreivinvaakuna Herman Cedercreutz (alun perin aateloimattomana Tersmeden) oli ruotsalainen 1700-luvun alkupuolen diplomaatti, kreivi ja valtaneuvos. Hän toimi Ruotsin Pietarin-lähettiläänä vuosina 1722–1727, nimitettiin kamarirevision presidentiksi vuonna 1736 ja valtaneuvokseksi 1742. Hän oli Ruotsin toinen neuvottelija Turun rauhan solmimisessa 1743, jonka jälkeen hän palasi uudelleen Pietarin-lähettilääksi. Kreivin arvon hän sai vuonna 1751. Hän osti Suomesta Köyliönkartanon, joka on pysynyt suvun hallussa tähän päivään saakka. Cedercreutzin katsotaan rauhanneuvotteluissa 1743 saaneen Ruotsin rauhanehtoja lievennetyiksi niin, että Uusimaa jäi Ruotsille. Tämä oli mahdollista, koska hän tunsi Venäjän keisarinna Elisabetin ja saattoi vedota kirjeitse häneen.
Omya
pienoiskuva|Omyan logo. Omya Group on maailmanlaajuisesti merkittävä kaivoskonglomeraatti, jonka päätoimintoja ovat kalkkikiven ja talkin louhinta ja jatkojalostus. Pääosan tuotteesta käyttää paperiteollisuus, mutta osa menee muun muassa liimojen, maalien ja muovien sekä lannoitteiden tuotantoon.
Maksim Kontsevitš
Maksim Lvovitš Kontsevitš (, s. 25. elokuuta 1964) on venäläissyntyinen matemaatikko, jolle myönnettiin Fieldsin mitali vuonna 1998 ja Crafoord-palkinto vuonna 2008. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Bonnin yliopistosta vuonna 1992. Kontsevitš on työssään keskittynyt matemaattisen fysiikan geometrisiin osa-alueisiin, erityisesti kvantittumiseen.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2003
Uinnin pitkän radan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2003 kymmenennen kerran. Kilpailut käytiin Espanjan Barcelonassa 12.–27. heinäkuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi kansainvälinen uimaliitto FINA. Kilpailulajeina olivat uinti, avovesiuinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo. Kilpailupaikkoina toimivat Palau Sant Jordi, Piscines Bernat Picornell, Piscina Municipal de Montjuïc, Club de Natación de Barcelona ja Barcelonan uimarantojen ja vanhan sataman alue, jossa käytiin avovesiuinnit.
Omya
Omyalla on tytäryhtiöitä ympäri maailman. Aikaisemmin yhtö omisti talkkia tuottavan Mondo Minerals Oy:n, mutta myi sen pois vuonna 2007. Omyalla on kuitenkin edelleen toimintaa Suomessa, sillä nimittäin on kalkintuotantolaitos Förbyssä. Samassa yhteydessä on myös kalkki­kaivos, mutta se ei ole Omyan vaan Karl Forsström AB:n omistuksessa.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2003
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Nicki Aycox
Nicki Lynn Aycox (26. toukokuuta 1975 Hennessey, Oklahoma – 16. marraskuuta 2022 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin rooleistaan televisiosarjoissa Dark Angel, Ed, Over There ja Supernatural. Valkokankaalla hän esiintyi esimerkiksi elokuvissa Perfect Stranger – vaara verkossa ja Jeepers Creepers 2.
Aycox syntyi Hennesseyssä, Oklahomassa, ja hänellä oli alkuperäisamerikkalaisia sukujuuria. Hän puhui myös sujuvasti saksaa.
Roope Talaja
Roope Talaja (s. 2. elokuuta 1988 Kuopio) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa SM-liigajoukkue Porin Ässissä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Talajaa on luonnehdittu pelityyliltään voimahyökkääjäksi.
Ura
Talaja aloitti jääkiekon Kalevan Pallossa, mutta hän siirtyi Tikkurilan Jää-Veikkoihin Talajan vanhempien muutettua työn perässä pääkaupunkiseudulle. TJV:n nimi vahtui välillä Kiekko-Vantaaksi, josta hän siirtyi C-juniori-ikäisenä KJT:hen vuonna 2002. Espoo Bluesin A-nuorten päävalmentaja Lauri Marjamäki löysi Talajan KJT:stä, josta hän näin ollen siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2006–2007. Hän voitti siellä A-nuorten SM-hopeaa keväällä 2007.
Kesällä 2007 Talaja harjoitteli Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan ringissä ja sai sopimuksen elokuussa. Hän teki kaudella 2007–2008 Mestiksen runkosarjassa 23 ottelussa tehot 2+2=4 ja pelasi myös viisi ottelua vielä Kiekko-Vantaan A-nuorissa. Talajan ensimmäinen maali Mestiksessä syntyi 23. marraskuuta 2007 vieraissa Kotkan Titaaneita vastaan, jolloin hän löi kiekon näyttävästi ilmasta maaliin. Toukokuussa 2008 Talaja teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Kiekko-Vantaan kanssa.
Kaudella 2008–2009 Talaja teki läpimurtonsa Mestiksessä ja teki 39 runkosarjaottelussa tehot 17+9=26. Hän oli Kiekko-Vantaan toiseksi paras maalintekijä Tomáš Jaškon jälkeen ja jakoi koko sarjan maalipörssin seitsemännen sijan Sportin Paul Cabanan kanssa. Kaudella 2009–2010 Talaja jakoi 11 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Tomi Lindforsin kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi SM-liigaottelua lainalla Helsingin IFK:ssa, kun joukkue kärsi pelaajavajeesta flunssa-aallon takia. Talaja pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 19. marraskuuta 2009 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Hän muodosti HIFK:n nelosketjun kahden muun debytantin, Niko Piiparisen ja Teemu Tallbergin kanssa. Tallberg sai ottelussa jääaikaa hieman yli 12 minuuttia. Seuraavassa ottelussa hän sai yhden syöttöpisteen.
Talaja palasi kaudeksi 2010–2011 Espoo Bluesiin 1+1-vuotisella sopimuksella. Hän teki SM-liigan tulokaskaudellaan 40 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5 ja keräsi niihin nähden runsaat 95 jäähyminuuttia. Talaja teki liigauransa avausmaalin 27. marraskuuta 2010 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan, joka jäi ottelun 2–1-voittomaaliksi. Hän pelasi kauden aikana myös yhden Mestis-ottelun lainalla Mikkelin Jukureissa. Talajan ensimmäinen maali SM-liigan pudotuspeleissä syntyi 1. huhtikuuta 2011 välierissä JYPiä vastaan. Osuma jäi Bluesin 4–3-voittomaaliksi ja vei joukkueen ottelusarjassa 2–0-johtoon. Kauden päätteeksi Talaja voitti SM-hopeaa.
Toukokuussa 2011 Blues käytti sopimuksessa olleen option ja teki yksivuotisen jatkosopimuksen Talajan kanssa. Kaudella 2011–2012 hän nousi Bluesissa tärkeäksi maalintekijäksi ja voitti 18 osumallaan koko joukkueen sisäisen maalipörssin. Kaudeksi 2012–2013 Talaja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Kaudella 2013–2014 hän pelasi loukkaantumisten takia runkosarjassa vain 31 ottelua ja oli vuodenvaiheessa noin kuukauden poissa jouduttuaan Jokereiden Antti-Jussi Niemen polvitaklauksen alle. Niemi sai teostaan kahden ottelun pelikiellon.
Kaudeksi 2014–2015 Talaja palasi kaksivuotisella SM-liigasopimuksella Bluesiin. Hän kuitenkin purki sopimuksensa kesken kauden 2015–2016, koska Blues ei pystynyt maksamaan palkkoja talousvaikeuksien takia. Talaja siirtyi joulukuussa 2015 kevääseen 2017 asti ulottuvalla sopimuksella Jokereiden KHL-joukkueeseen. Hänen runkosarjansa päättyi kuitenkin seitsemän ottelun jälkeen loukkaantumiseen tammikuussa 2016. Talaja palasi kuitenkin Jokereiden kokoonpanoon kahteen playoff-otteluun. Hän pelasi kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa Talaja oli Jokereiden paras maalintekijä Peter Reginin kanssa kahdella osumallaan. Ensimmäisellä kokonaisella KHL-kaudellaan 2016–2017 Talaja teki 49 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 6+4=10.
Lokakuussa 2017 Talaja siirtyi loppukauden 2017–2018 kattavalla sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IF Björklöveniin oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Kaudeksi 2018–2019 hän palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Vaasan Sportiin. Talaja nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Hän teki SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun 20. joulukuuta 2018 Mikkelin Jukureita vastaan. Talajan ensimmäinen maali syntyi ylivoimalla ja toinen tasoitti ottelun 3–3:een ajassa 59.46, kun Sport haki maalia ilman maalivahtia. Hänen kolmas osumansa ratkaisi joukkueelle lopulta 4–3-voiton jatkoajalla ajassa 61.10. Talaja sai ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä William Rapuzzin tekemään avausmaaliin. Kaksi päivää myöhemmin hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sportin kanssa. Talajan kausi osoittautui lopulta menestykseksi, kun hän teki ylivoimaisen SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 22+15=37, joilla Talaja oli Sportin paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hän jakoi koko SM-liigan maalipörssin kuudennen sijan TPS:n Kaapo Kakon ja HIFK:n Iikka Kangasniemen kanssa.
Joulukuussa 2019 Talaja teki Sportin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän oli kaudella 2019–2020 13 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä kesken kauden Ruotsiin siirtyneen Chris DeSousan jälkeen. Talajan kausi päättyi kuitenkin loukkaantumiseen helmikuussa 2020.
Kaudeksi 2022–2023 Talaja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 16+15=31.
Pelityyli
Elite Prospects-sivuston mukaan Talaja on tyypillinen rouhija, jolla on korkea työmoraali. Sivuston mukaan hän on työteliäs sekä karvaa ja blokkaa laukauksia paljon. Talaja hallitsee myös hyvin kiekkoa, mutta hänellä on kuitenkin parannettavaa laukauksissa.
Luettelo Karjalan Kielen Seuran julkaisuista
Tämä on luettelo Karjalan kielen seuran julkaisuista. Seura aloitti vuonna 2005 karjalankielisten kirjojen sekä äänikirjojen julkaisutoiminnan. Seura on julkaissut vuosina 2005-2018 kaikkiaan yli 60 kirjaa ja vuosina 2007-2014 yli 10 äänikirjaa. Julkaistujen teosten joukossa on muun muassa sanakirjoja ja sanastoja, ortodoksista hartauskirjallisuutta, lastenkirjoja, kielioppeja, oppikirjoja, muistelmateoksia, runokirjoja sekä käännösromaaneja. Seuran julkaiseman livvinkarjalaisen Kalevalan on kääntänyt kotkatjärveläinen Zinaida Dubinina. Seuralla on oikeudet Tove Janssonin Muumi-kirjojen teksteihin sekä kuvituksiin. Muumeja on tähän mennessä käännetty karjalaksi kuusi, ja kääntäjänä on toiminut Natalja Sinitskaja.
Lisäksi seura julkaisee karjalankielistä Karjal Žurnualu -lehteä sekä painettuna että verkkoversiona.
Ralf Scheepers
Ralf Scheepers (s. 5. helmikuuta 1965, Esslingen, Saksa) on saksalaisen power metal -yhtye Primal Fearin laulaja. Hän on laulanut yhtyeessä vuodesta 1997. Ennen tätä hän on laulanut muun muassa Tyran' Pace ja Gamma Ray bändeissä.
Mike V: Skateboard Party
Mike V: Skateboard Party on Ratrod Studion kehittämä skeittipeli. Peli on suunniteltu kosketusnäytöille. Pelin tarkoitus on kerätä mahdollisimman paljon pisteitä tekemällä erilaisia temppuja. Pisteillä pelaaja voi ostaa uusia hahmoja, lautoja ja vaatteita. Pelin päähenkilö on skeittari Mike Vallely. Pelissä on myös Online-taulukot, jossa näkee parhaimmat (korkeimman pistemäärän saaneet) pelaajat. Pelissä on kolme kenttää, jossa voi kerätä palkintoja suorittamalla erilaisia tehtäviä. Pelistä on saatavana myös ilmainen kokeiluversio, jossa on vain yksi kenttä.
Brunswick (Georgia)
Brunswick on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltion rannikolla Glynnin piirikunnassa Savannahin eteläpuolella. Paikka on yksi Georgian syväsatamista. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 15 383.
Maantiede
thumb|vasen|Brunswickin satama ja [[Sidney Lanier Bridge.]] Brunswick sijaitsee Georgian osavaltion kaakkoisosassa Atlantin valtameren rannikolla Glynnin piirikunnassa. Savannah sijaitsee Brunswickista noin 120 kilometriä pohjoiseen ja Jacksonville Floridassa noin 100 kilometriä etelään. Kaupunki on rakennettu niemimaalle Brunswick-, Turtle ja East Riverjokien välissä. Brunswick on yksi Georgian syväsatamista ja rannikolla sijaitsevat Golden Isles-saaret.
Historia
thumb|vasen|Kaupunkisuunnitelma vuodelta 1771. Brunswickin kaupunkisuunnitelma laadittiin tuolloisessa Georgian siirtokunnassa vuonna 1771. Kaupunki sai Savannahin tapaan ruutukaavan. Nimensä se sai Saksassa sijainneen Braunschweigin (en. Brunswick) ruhtinaskunnan mukaan. Ruhtinaskunta oli Ison-Britannian kuningas Yrjö III:N suvun kotiseutu. Myös monet kaupungin paikannimet saivat nimensä eri englantilaisten aatelisten mukaan. Nimet säilyivät käytössä sittemmin myös brittien vastaisen vapaussodan jälkeenkin. Vuonna 1797 Brunswickista tuli Glynnin piirikunnan hallinnollinen keskus.
1800-luvun loppupuolella Brunswickista kehittyi huomattava vientisatama, jonka kautta kulki puuvillaa ja puutavaraa. Sataman toiminta hiljeni kuitenkin 1900-luvun puolella 1930-luvun laman myötä. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana paikalla rakennettiin laivoja sodan tarpeisiin. Sataman toiminta on elpynyt maailmansotien jälkeen.
Talous
thumb|Kaupungintalo. Brunswickin satama kilpailee nykyisin Savannahin ja Jacksonvillen satamien kanssa. Paikalliseen teollisuutene lukeutuvat esimerkiksi Georgia-Pacificin paperitehdas, Herculesin tehdas, sekä Rich-SeaPakin ja King and Prince Seafoodin elintarviketehtaat. Alueelle on myös matkailua. Lähistöllä on golfratoja ja hiekkarantoja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Brunswickissa aikavälillä 2014–2018 olivat 25 896 USD ja henkilöä kohden 19 829 USD. 37,5 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 15 383 ja vuoden 2019 arvion mukaan 16 256. Kaupungin asukkaista 37,6 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 30,4 %), 56,6 % afroamerikkalaisia, 9,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 1,8 % aasialaisia. 10,6 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 7,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus
Glynn Academy on yksi Georgian vanhimmista julkisista oppilaitoksista. College of Coastal Georgia on perustettu vuonna 1961. Entisen Glyncon laivaston ilmavoimien tukikohdassatoimii liittovaltion poliisin koulutuskeskus, jossa koulutetaan eri liittovaltion viranomaisia.
Richard Brautigan
Richard Brautigan (30. tammikuuta 1935 Tacoma, Washington – 14. syyskuuta 1984 Montana) oli yhdysvaltalainen hippiliikkeestä innoittunut runoilija-kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Taimenenkalastus Amerikassa (Trout Fishing in America, 1967) ja Melonin mehu (In Watermelon Sugar, 1968), joka on psykedeelinen tarina vapaan rakkauden kommuunista erikoisessa ”vesimelonikaupungissa”. Brautigan ampui itsensä 49-vuotiaana.
Elämä ja ura
Brautiganin pääteoksesta Trout Fishing in America (1967) tuli suosittu yliopisto-opiskelijoiden keskuudessa, ja sen pokkariversiota myytiin pari miljoonaa kappaletta. Kirjalla ei ole juuri mitään tekemistä taimenenkalastuksen kanssa, ja se on petollisen helppoa luettavaa: jokaisella sivulla on itsenäinen kertomus, jolloin kirjaa voi lukea melkein missä järjestyksessä vain. Brautiganin sanotaankin tehneen kirjallisuudelle saman, minkä Grateful Dead -yhtye teki musiikille: molemmista on helppo nauttia huumeiden vaikutuksen alaisena.
Brautiganista tuli yksi ajan kulttihahmoista Kurt Vonnegutin ja Tom Robbinsin ohella, mutta hänen suosionsa ei kestänyt yhtä kauan kuin heidän. Brautigan kuitenkin julkaisi yhteensä kymmenen romaania, 12 runokokoelmaa, novellikokoelmaa 1980-luvun puoleenväliin kestäneen elämänsä aikana. Hän alkoholisoitui, kärsi masennuksesta ja vetäytyi jo 1970-luvun alussa erakoksi Montanan osavaltioon. Hänet löydettiin lokakuussa 1984 ilmeisesti aseella itsemurhan tehneenä.
Vuonna 1979 perustettu folkrockyhtye sai Brautiganin kunniaksi nimen Trout Fishing in America, ja hänen muistolleen omistettiin Illinois’ssa vuonna 1990 perustettu kirjallinen aikakauslehti Kumquat Meringue.
Suomennettuja runoja
Julkaisussa Parnasso 1971; nro 2. Runot suomentanut Jarkko Laine.
Hymyillen läpi elämän
Hymyillen läpi elämän (kirjoitusasuina myös Smiling Through ja Smilin’ Thru ) on vuonna 1922 ensi-iltansa saanut Sidney Franklinin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge, Harrison Ford ja Wyndham Standing. Talmadgella ja Fordilla on elokuvassa kaksoisroolit.
Hymyillen läpi elämän perustuu Jane Cowlin ja Jane Murfinin suosittuun näytelmään Smilin’ Through (1919), jonka pohjalta ohjaaja Franklin ja James Ashmore Creelman sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Cowl ja Murfin kirjoittivat näytelmänsä salanimellä Alan Langdon Martin, joka esiintyy myös elokuvan alkuteksteissä. Hymyillen läpi elämän tuottajina olivat Talmadge ja Joseph Schenck, ja tuotantoyhtiönä Norma Talmadge Film Corporation.
Juoni
John Cateret (Wyndham Standing) on irlantilainen aristokraatti, joka on kihloissa kauniin Moonyeen Claren (Norma Talmadge) kanssa. Hääpäivänä entinen kosija Jeremiah Wayne (Harrison Ford) murhaa Moonyeenin mustasukkaisuuden sokaisemana. Cateretista tulee katkera vanha mies, jonka elämän ainoana valona on hänen sisarentyttärensä Kathleen Dungannon (Talmadge), joka näyttää häkellyttävän paljon Moonyeenilta. Kun Kathleen täyttää 21 vuotta, hän ilmoittaa aikomuksistaan avioitua liikemies Kenneth Waynen (Harrison Ford) kanssa. Cateret järkyttyy saadessaan tietää, että Kathleenin kosija on hänen todellisen rakkautensa, Moonyeenin, murhaajan poika. Hän kieltää Kathleenia tapaamasta Kennethiä, joka sodan syttyessä värväytyy armeijaan. Kun syyllisyys alkaa kalvaa Cateretia, Moonyeenin henki vierailee hänen luonaan. Moonyeen vakuuttaa Cateretin saattamaan nuoret rakastavaiset jälleen yhteen. Kun Kenneth haavoittuu taistelussa, se voi olla jo liian myöhäistä.
Tuotanto
thumb|left|200px|Wyndham Standing, Norma Talmadge ja Alec B. Francis elokuvan kohtauksessa Jane Cowlin ja Jane Murfinin näytelmä Smilin’ Through sai ensi-iltansa Broadwayn Broadhurstin teatterissa 30. joulukuuta 1919. Näytelmää esitettiin 175 kertaa, ja sen viimeinen esitys esitettiin toukokuussa 1920. Jane Cowl näytteli myös näytelmänsä pääroolin Broadwaylla. Tuottaja Joseph Schenck osti näytelmän elokuvaoikeudet 75 000 dollarilla, joka oli valtava summa tuohon aikaan. Vuoden 2015 dollareissa summa on lähes 908 000 dollaria inflaatio huomioon otettuna. Hymyillen läpi elämän -elokuvassa Gene Lockhart tekee ensiesiintymisensä elokuvissa.
Jane Cowlin ja Jane Murfinin näytelmä filmatisoitiin vuoden 1922 elokuvasovituksen jälkeen vielä kahdesti. Molemmat elokuvat tuotti Metro-Goldwyn-Mayer. Vuoden 1932 elokuvasovituksen, Sydämen voiton, ohjasi Sidney Franklin, ja sen pääosissa ovat Norma Shearer, Fredric March ja Leslie Howard. Vuoden 1941 elokuvasovitus on nimeltään Kerran elämässä, ja sen ohjaajana oli Frank Borzage. Kerran elämässä -elokuvan pääosia näyttelevät Jeanette MacDonald, Gene Raymond ja Brian Aherne.
Julkaisu ja vastaanotto
Hymyillen läpi elämän sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 13. helmikuuta 1922. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 21. lokakuuta 1923. First National Pictures vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa. Ilmestyessään elokuva oli suuri arvostelu- ja yleisömenestys. Elokuva tuotti noin miljoonan dollarin lipputulot Yhdysvalloissa. Hymyillen läpi elämän on Talmadgen tunnetuimpia elokuvia. Elokuva julkaistiin DVD:nä 7. heinäkuuta 2015. Elokuvan kopiota säilytetään myös Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa.
Mount Rainier
Mount Rainier on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa ja Mount Rainierin kansallispuistossa sijaitseva kerrostulivuori. Se kuuluu Kaskadeihin ja on kyseisen vuoriston korkein huippu 4 392 metrillään. Mount Rainier on viimeksi purkautunut vuonna 1854, ja nykyään sen rinteitä peittää useampi suuri jäätikkö. Tulivuoren lämpö pitää sen kraatterin lähistön melko vapaana lumesta ja jäästä. Vuoren lämpö on lisäksi kovertanut jääluolia sen jäätiköihin.
thumb|left|250px|Mount Rainierin edustalla [[Tacoma]]
Lory Maier-Smits
Eleonore Clara Maria Lory Maier-Smits (6. maaliskuuta 1893 – Höntrop, Saksa 19. syyskuuta 1971 Laufenburg am Rhein, Saksa) tuli tunnetuksi ensimmäisenä eurytmiatanssijana.
Tausta
Loryn vanhemmat olivat antroposofeja. Äiti Clara Smits oli aiemmin suuntautunut ateismiin, mutta poikansa kuolema 5-vuotiaana umpilisäkkeen tulehdukseen ajoi hänet henkiseen etsintään. Ystävänsä neuvosta hän hakeutui teosofian piiriin hakemaan lohdutusta siihen kuuluvasta jälleensyntymisopista. Järjestöä Saksassa vetäneen Rudolf Steinerin Dusseldorffissa vuonna 1903 pitämän ensimmäisen julkisen luennon jälkeen Clara Smits alkoi organisoida liikkeen toimintaa kaupungissa.
Loryn valmistaminen tehtäväänsä
Lory muisteli myöhemmin, että hän sai kuunnella Rudolf Steinerin luentoja Ruusurististä ja yliaistillisesta todellisuudesta jo vuonna 1907 eli 14-vuotiaana ja että Steiner oli jo silloin kiinnittänyt huomiota häneen. Häntä oli häirinnyt, että Steiner puhutteli häntä kuin aikuista, mitä hän piti itävaltalaisena tapana. Kahta vuotta myöhemmin kuulemaansa luentosarjaa ”Henkiset hierarkiat, ja niiden heijastuminen fyysiseen maailmaan – Eläinrata, planeetat, kosmos” hän kuvaili myöhemmin taivasten aukeamisena.
Jasna Gora
thumb|Jasna Goran luostari Jasna Gora on katolinen luostari eteläisessä Puolassa Częstochowan kaupungin lähellä. Jasna Goran luostari on yksi katolisen maailman tunnetuimpia pyhiinvaelluskohteita. 1300-luvulla perustetun luostarin maalaus, Musta madonna eli Pyhä madonna, on katolisessa kulttuurissa monien tarinoiden ja pelastuskertomusten lähde.
Lory Maier-Smits
Loryn valmistaminen tehtäväänsä
Loryn isän kuoltua Clara Smits kävi tapaamassa Rudolf Steineria. Tämä oli kysynyt Lorysta ja kun oli kuullut, että tytär oli kiinnostunut Mensendiek-voimistelusta ehdottanut, että Lory voisi perustaa tanssinsa teosofiaan ja Steiner opettaisi, kuinka. Steiner kertoi, että eetterisiä voimia voisi voimistaa rytmisen liikkumisen keinoin. Uudentyyppinen liike pohjautuisi eetteriruumiiseen. Se ei perustuisi musiikkiin vaan ns. näkyvään puheeseen. Steinerin mukaan Lemuria-kaudella papittaret saivat unitilassa viestejä puilta, kiviltä, tuulilta jne ja korkeampien voimien viestit muuttuivat kuultavaksi ääneksi ja jalostivat sieluja. Steinerin mukaan sielujen elämä oli herätetty näin.
Tammikuussa 1912 Steiner alkoi antaa Lorylle yksityiskohtaisia ohjeita, kuten tutkia yksinään kreikkalaisten patsaiden ja Agrippa von Nettesheimin De philosophia occulta -teoksen kuvia ja tarkastella niiden asentoja, lukea kreikkalaisista temppelitansseista, puhua sanoja, joissa on vain yksi vokaali ja kirjoittaa jaloilla mutta vasemmalla jalalla peilikirjoituksena. Steiner myös osoitti egyptiläistyylistä kuvaa, jonka jalkaterät olivat kiinni maassa, ja väitti, että jos ihmiskuntaa olisi kohdannut joku muu impulssi, olisimme kiinni maassa kuin kasvit. Syyskuussa 1912 Steiner piti Lorylle yhdeksän oppituntia. Lory sai myös osallistua Steinerin mysteerinäytelmiin. Siitä eteenpäin Steiner opetti Lorya säännöllisesti.
Ura eurytmistina
Lory Smits sai alkaa esiintyä ja pitää itse kursseja. Vuonna 1917 hän meni naimisiin ja sai kolme lasta. Steiner kielsi Lory Maier-Smitsiä harjoittamasta eurytmiaa raskauksien aikana. Vuonna 1922 Maier-Smits jäi Steinerin kanssa käymänsä pitkän keskustelun seurauksena kokonaan pois eurytmiaryhmästä ja vetäytyi rooliinsa puolisona ja äitinä. Hän palasi eurytmian pariin vasta miehensä vuonna 1958 tapahtuneen kuoleman jälkeen.
Ilhéu Sinho
Ilhéu Sinho on Pohjois-Atlantilla sijaitseviin Selvagenssaariin kuuluva asumaton pikkusaari. Selvagenssaaret ovat osa Portugalille kuuluvaa Madeiran autonomista aluetta.
Sinho kuuluu Selvagem Granden ja kahden muun pikkuluodon, Palheiro da Terran ja Palheiro do Marin, ohella koillisiin Selvagenssaariin.
Bryant Park
thumb|Bryant Park thumb|Ilmakuva puistosta Bryant Park on New Yorkiin kuuluvan Manhattanin saaren keskellä oleva puisto. Puistossa on mahdollista pelata erilaisia puistopelejä. Lisäksi siellä on lapsille karuselli ja talvisin luistinrata. Puistossa on myös ajoittain elokuvanäytöksiä. Puisto sijaitsee aivan New Yorkin kaupunginkirjaston, New York Public Libraryn vieressä, mikä tekee puistosta kirjastossa vieraileville suositun lukupaikan. Lounasaikaan puiston ruokapisteet täyttyvät lounastajista.
Bryant Park on muodoltaan suorakulmainen. Puisto ja sen vieressä olevaa kirjastoa rajoittavat idässä Fifth Avenue, lännessä Sixth Avenue sekä etelässä ja pohjoisessa 40. ja 42. katu.
Historia
Puiston paikalla sijaitsi 1840-luvun alussa rakennettu massiivinen tekoallas Croton Distributing Reservoir, jonka muurit olivat 15 metriä korkeat ja 7,5 metriä paksut. Vesialtaan viereen rakennettiin vuoden 1853 maailmannäyttelyyn suuri lasipalatsi Crystal Palace sekä näkötorni Latting Observatory. Näkötorni paloi vuonna 1854, ja kun Crystal Palace tuhoutui tulipalossa vuonna 1858, niiden paikalle rakennettiin puisto; Reservoir Square. Vuonna 1884 puisto nimettiin yhdysvaltalaisen runoilijan William Cullen Bryantin mukaan. 1900-luvun alussa tekoallas purettiin ja sen paikalle rakennettiin nykyinen kirjasto.
Rocksteady Studios
Rocksteady Studios on vuonna 2004 perustettu brittiläinen pelitalo, joka on tunnetaan Batman: Arkham -pelisarjasta. Yhtiö on Warner Bros. Interactive Entertainmentin tytäryhtiö.
Poika (täsmennyssivu)
Poika tarkoittaa seuraavia asioita:
Malfunkshun
Historia
Bainbridge Islandissa, Washingtonin osavaltiossa, veljekset Anrew ja Kevin Wood, Dave Huntin ja Dave Reesin kanssa perustivat Malfunkshunin, alun perin nelijäsenisenä, voimatrion, jona he tulivat myöhemmin tunnetuksi, sijasta. Hunt ja Rees soittivat yhtyeessä vain yhden keikan, edellinen bassossa ja jälkimmäinen rummuissa. Kun Rees ja Hunt lähtivät, Andrew meni bassoon ja rumpali Regan Hagar värvättiin Maggot Brainsista.
Jokaisella Malfunkshunin keikalla bändin jäsenillä oli omat alter egonsa. Andrew'n oli L'Andrew the Love Child, Kevinin Kevinstein ja Reganista tuli Thundarr. Kevinin lavapersoona ei ollut yhtä kiveen hakattu kuin Andrew'n ja Reganin, esiintyen välillä nimellä "the Axe-Handler", ja jopa eräässä Malfunkshunin alkuaikojen Andrew'n käsinpiirtämässä julistessa hänet nimetään "Led Springsteen"iksi. Malfunkshun tunnettiin dynaamisena bändinä. Se käytti runsaasti meikkiä ja loisteliasta glam-rock-pukeutumista osoittaen kunnioitusta KISSille sekä muille lempibändeilleen. L'Andrew'na Andy oli arvaamaton ja saattoi vaeltaa yleisössä keikkojen aikana langattoman Steinberger-bassonsa kanssa, ja jopa pysähtyä hetkeksi syömään muroja heittäen loput yleisöön. Andrew alkoi olla yhä enemmän ja enemmän tekemisissä huumeiden kanssa ja vuonna 1985 hän ilmoittautui vieroitusklinikalle. Täksi ajaksi Malfunkshun piti tauon.
Kun Andy palasi vieroituksesta, yhtye aloitti uudelleen soittamisen ja heiltä ilmestyi kaksi kappaletta, "With Yo' Heart (Not Yo' Hands)" sekä "Stars-N-You" Deep Six -kokoelmalle. Levy-yhtiö Sub Pop, joka tunnetaan "grunge-yhtiönä", ei kuitenkaan kiinnostunut yhtyeen soundista. Tämä sopi mainiosti Malfunkshunille, joka ei koskaan ollut pitänytkään itseään grunge-yhtyeenä. Vaikka he olivat alkaneet saada suosiota, he eivät koskaan olleet pääesiintyjiä keikoillaan.
Malfunkshun ei virallisesti eronnut, mutta hajaantui taka-alalle Andrew Woodin ja Regan Hagarin soittaessa Green Riverin jäsenten Stone Gossardin ja Jeff Amentin kanssa. Tämä oli Lords of the Wastelandin, josta myöhemmin tuli Mother Love Bone Bruce Faiweatherin ja Greg Gilmoren liittymisen myötä, alkua. Kevin perusti Fire Antsin vuonna 1992 veljensä Brianin ja Chad Channingin, Nirvanan entisen rumpalin, kanssa. Myöhemmin Kevin ja Brian yhdistivät voimansa Ben Shepherdin, entisen Soundgardenin jäsenen kanssa muodostaakseen Devilheadin. Hagar siirtyi soittamaan Satcheliin Shawn Smithin ja Bradiin Smithin ja Stone Gossardin kanssa.
Yhdistelmä Malfunkshunin demoja 1980-luvun alkupuolelta ja puolestavälistä julkaistiin Stone Gossardin ja Hagarin levy-yhtiöllä Loosegroovella 1995, nimellä Return to Olympus.
Vuonna 2005 dokumentti Malfunkshun: The Andrew Wood Story Andrew Woodin elämästä ja työstä debytoi Seattle International Film Festivalissa.
Lokakuussa 2004 Malfunkshunin jäljellä olevat jäsenet, Kevin Wood ja Regan Hagar, sekä vokalisti Shawn Smith ja basisti Cory Kane, alkoivat kirjoittaa uutta musiikkia yhdessä Andrew Woodin lyriikoiden, jotka hän kirjoitti ennen kuolemaansa, kanssa julkaistaakseen uuden albumin, jonka jälkeen Malfunkshun on lähdössä kiertueelle. Yhtye muuttaa nimensä Subfunkshuniksi.
Juha Luoma
Juha Luoma (s. 10. tammikuuta 1981 Pori) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskus- ja laitapuolustaja.
Luoma on edustanut myös Jaroa ja PoPaa. Hän on pelannut 147 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän ei ole tehnyt ainuttakaan maalia. Kovaotteisen pelityylinsä takia hän kuului Veikkausliigan eniten varoituksia kerääviin pelaajiin.
The Slade Live Anthology
The Slade Live Anthology on Sladen kolme livealbumia (Slade Alive!, Slade Alive Vol II ja Slade on Stage) sekä kaksi Readingin festivaaleilla taltioitua EP:tä sisältävä kokoelma. Se julkaistiin vuonna 2006 ja kuuluu Salvo-yhtiön Slade-remasterointisarjaan.
Kappaleet
Levy I:
Levy 2:
Anni Sinnemäki
Anni Milja Maaria Sinnemäki (s. 20. heinäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja runoilija. Hän toimi vihreiden kansanedustajana vuosina 1999–2015 ja puolueen puheenjohtajana ja työministerinä vuodet 2009–2011. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuosina 2005–2015. Tammikuussa 2015 Sinnemäki aloitti Helsingin kaupunkisuunnittelusta vastaavana apulaiskaupunginjohtajana. Helsingin hallinnonuudistuksen jälkeen hän oli Vihreiden pormestariehdokas kevään 2017 kuntavaaleissa, ja valtuustokauden 2017–2021 hän toimi kaupunkiympäristön apulaispormestarina. Sama toistui kuntavaaleissa 2021, jolloin hänet valittiin kaupunginvaltuustoon ja uudelleen Helsingin kaupunkiympäristön apulaispormestariksi.
Ennen poliittista uraansa Sinnemäki tuli tunnetuksi Ultra Bra -yhtyeen sanoittajana. Sanoituksistaan hän on saanut Juha Vainio -palkinnon. Sinnemäki on julkaissut kaksi runokokoelmaa: Sokeana hetkenä (2003) ja Aleksis Kiven katu (2009). Hän on opiskellut Venäjän kirjallisuutta Helsingin yliopistossa ja on humanististen tieteiden kandidaatti.
Henkilöhistoria
Anni Sinnemäki on asunut koko elämänsä Helsingissä. Hänen vanhempansa ovat valtiotieteiden lisensiaatti Aino Sinnemäki (o.s. Telkkä) ja taistolaisessa liikkeessä mukana ollut toimittaja Anssi Sinnemäki, ja hänellä on nuoremmat sisarukset Sanna, Pentti sekä Erkki. Sinnemäen isoisä Jussi Sinnemäki oli lapualainen rovasti, joka oli aktiivinen lapuanliikkeessä, IKL:ssä ja kokoomuksessa.
Sinnemäki aloitti peruskoulun Suomalais-venäläisessä koulussa, mutta vaihtoi myöhemmin Itäkeskuksen peruskouluun. Sinnemäki opiskeli Kallion ilmaisutaidon lukiossa, jossa painotettiin kirjallista ilmaisua. Hänen kanssaan samalla luokalla olivat muun muassa Maija Vilkkumaa ja Anna Tulusto, jotka ovat edelleen Sinnemäen ystäviä.
Sinnemäki sai tyttärensä Siirin 16-vuotiaana keväällä 1990. Hän oli puoli vuotta poissa koulusta, tentti kurssit ja kirjoitti ylioppilaaksi samaan aikaan luokkatovereidensa kanssa keväällä 1992. Sinnemäki kirjoitti viisi laudaturia ja magnan pitkästä matematiikasta. Siiri Sinnemäki on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Kotikatu.
Lukiossa Anni Sinnemäki tapasi myös tulevan puolisonsa, säveltäjänä tunnetun Kerkko Koskisen. He menivät naimisiin vuonna 1996, mutta erosivat vuonna 2001.
Helmikuussa 2012 Sinnemäki meni naimisiin tietokirjailija Anton Montin kanssa. Vuotta aiemmin hän oli toiminut keulahahmona Naimalakko-kampanjalle, jonka jäsenet lupasivat, etteivät mene naimisiin ennen kuin Suomessa avioliitto on mahdollinen samaa sukupuolta oleville. Pari sai lapsen kesällä 2012.
Ensimmäinen kausi (1999–2003)
Helsingin Vihreiden puheenjohtaja Otto Lehtipuu oli houkutellut 25-vuotiaan Anni Sinnemäen ehdolle eduskuntavaaleihin 1999. Sinnemäki oli jo ennestään tunnettu Ultra Bran sanoittajana ja Helsingin Sanomien Nyt-liitteen kolumnistina. Hän oli aina äänestänyt vihreitä ja ollut kiinnostunut ympäristöasioista ja globalisaation vaikutuksista. Vaaleissa hän sai 4 781 ääntä ja tuli valituksi – eduskunnan ulkopuolelle jäi muun muassa ympäristöministeri Pekka Haavisto.
Ensimmäisellä eduskuntakaudellaan Sinnemäki oli jäsenenä työasiainvaliokunnassa ja puolustusvaliokunnassa ja esitti muun muassa siviilipalvelusajan lyhentämistä. Vuonna 2000 Sinnemäki aloitti valtiovarainvaliokunnassa. Sinnemäki oli vihreän eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja 2001–2003.
Toinen kausi (2003–2007)
Eduskuntavaaleissa 2003 Sinnemäki sai 4 154 ääntä. Hän jatkoi valtiovarainvaliokunnan jäsenenä ja valittiin sen hallinto- ja tarkastusjaoston puheenjohtajaksi. Hän oli myös verojaoston ja kauppa- ja teollisuusjaoston jäsen. Osana oppositiokansanedustajan työtä valtionvarainvaliokunnassa Sinnemäki on valmistellut eduskuntaryhmän vaihtoehtobudjetteja. Hän oli ajamassa läpi parisuhdelakia ja kannatti hedelmöityshoitojen antamista itsellisille naisille ja naispareille.
Kolmannella kaudella (2007–2011) työministeriksi
Sinnemäki sai vuoden 2007 eduskuntavaaleissa 7 694 ääntä. Sinnemäki oli vihreän eduskuntaryhmän puheenjohtaja. Lisäksi hän toimii sosiaali- ja terveysvaliokunnassa ja varajäsenenä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa. Hän on myös Kansaneläkelaitoksen valtuutettu.
Tultuaan valituksi vihreiden puheenjohtajaksi Sinnemäki nousi Tarja Cronbergin tilalle Vanhasen II hallituksen työministeriksi 26. kesäkuuta 2009, ja jatkoi samassa toimessa myös Kiviniemen hallituksessa. Cronbergin valtiosihteerinä toiminut Katariina Poskiparta jatkoi myös Sinnemäen valtiosihteerinä. Työministerinä Sinnemäki jatkoi puolueensa ja edeltäjänsä linjaa ajaessaan uusiutuvien energianlähteiden tutkimukseen perustavaa teknologiaa. Eduskunnan kyselytunnilla 15. huhtikuuta 2010 hän yllätti vastatessaan vasemmiston Paavo Arhinmäen kysymykseen työnantajien lakonaikaisesta rikkurivärväyksestä: Sinnemäki ilmoitti pitävänsä toimintaa erittäin valitettavana ja haittaavan neuvotteluilmapiiriä ja asettui näin samalle kannalle palvelualojen ammattiyhdistyksen PAM:n puheenjohtaja Ann Selinin kanssa.
Neljäs kausi (2011–2015)
thumb|Anni Sinnemäki vuonna 2011. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Sinnemäki sai 7 513 ääntä ja valittiin näin neljännelle kaudelleen. Sinnemäki ilmoitti vaalikampanjansa kuluiksi 42 912 euroa, joista hänen omia varojaan on yhteensä 41 000 euroa. Puolueeltaan hän sai 412 euroa ja yksityishenkilöiltä 1 527,86 euroa.
Sinnemäki oli neljännellä kaudellaan jäsen ympäristövaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Hän oli poissa eduskuntatyöstä äitiysloman vuoksi syksyn 2013. Tammikuussa 2015 Sinnemäki jätti eduskunnan siirryttyään Helsingin apulaiskaupunginjohtajaksi. Hänen tilalleen nousi Johanna Sumuvuori.
Kunnallispolitiikka
Sinnemäki oli ehdolla ensi kertaa Helsingin kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2004. Hän sai vaaleissa 2 090 ääntä ja tuli valituksi. Hän aloitti kirjasto- ja kulttuurilautakunnan varapuheenjohtajana niin ikään vuoden 2005 alussa.
Sinnemäki on muun muassa edistänyt Sipoonkorven kansallispuiston perustamista ja kampanjoinut Helsingin keskustakirjaston puolesta. Toimiessaan kirjasto- ja kulttuurilautakunnan varapuheenjohtajana kirjastojen kirjojen, elokuvien ja musiikin hankintaan varatut määrärahat ovat nousseet joka vuosi.
Sinnemäki valittiin toiselle valtuustokaudelle vaaleissa 2008. Hän sai 3 557 ääntä, yhdeksänneksi eniten Helsingissä ja 13. eniten koko maassa. Kaudella 2009–2012 hän toimi kulttuuri- ja kirjastolautakunnan puheenjohtajana.
Vuoden 2012 vaaleissa Sinnemäki tuli valituksi kolmannelle valtuustokaudelleen 2 609 äänellä, joka oli jälleen yhdeksänneksi suurin äänimäärä Helsingissä ja 15. suurin koko maassa. Kaudella 2013–2016 hän on Helsingin Leijona Oy:n varapuheenjohtaja ja Uudenmaan maakuntavaltuuston varajäsen.
Marraskuussa 2014 vihreät ehdotti Sinnemäkeä Helsingin kaupunkisuunnittelusta vastaavaksi apulaiskaupunginjohtajaksi. Hänen vastaehdokkaansa oli SDP:n Hannu Penttilä. Helsingin kaupunginvaltuusto valitsi Sinnemäen tehtävään ääniin 49–34. Sinnemäki aloitti tehtävässä tammikuussa 2015 ja hänen toimikautensa kesti kesäkuun 2017 loppuun. Hänet valittiin tammikuussa 2017 vihreiden pormestariehdokkaaksi Helsinkiin.
Sinnemäki valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa 8 841 äänellä. Äänisaalis oli kaupungin ja koko maan toiseksi suurin kokoomuksen pormestariehdokas Jan Vapaavuoren jälkeen. Hän toimi vaalikauden ajan kaupunkiympäristön apulaispormestarina, kaupunkiympäristölautakunnan puheenjohtajana ja kaupunginhallituksen jäsenenä.
Viidennen kerran Sinnemäki valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2021 kuntavaaleissa 7 137 äänellä. Äänisaalis oli koko maan kuudenneksi suurin. Hän toimii toista kautta kaupunkiympäristön apulaispormestarina sekä kaupunkiympäristölautakunnan puheenjohtajana ja kaupunginhallituksen jäsenenä.
Toiminta vihreissä
thumb|160px|Anni Sinnemäki 2005. Sinnemäki valittiin Vihreän liiton varapuheenjohtajaksi yllättäen puoluekokouksessa toukokuussa 2003. Hän ei ollut asettunut ehdolle, mutta häntä ehdotettiin kokouksessa tehtävään. Keväällä 2005 Sinnemäki oli ehdolla puolueen puheenjohtajaksi. Hänen puolestaan tehtiin mittava kampanja, mutta puoluekokouksessa äänestyksessä hän jäi kymmenen äänen päähän Tarja Cronbergista. Sinnemäki valittiin tällöin toiselle kaksivuotiskaudelle varapuheenjohtajaksi.
Sinnemäki on toiminut yhdessä Ville Niinistön kanssa vihreiden periaateohjelmatyöryhmän puheenjohtajana. ”Tehtävänä reilu muutos” -niminen ohjelma hyväksyttiin puoluekokouksessa 2006. Sinnemäki on ollut myös puolueen kehitysmaaryhmän puheenjohtaja 2003–2005 ja palveluiden tuottamistyöryhmän puheenjohtaja 2006. Lisäksi hän on ollut jäsenenä muun muassa ympäristöpoliittisessa, vanhus- ja eläkeläispoliittisessa, turvallisuuspoliittisessa ja kansainvälisten asioiden työryhmässä. Sinnemäki toimi vihreän eduskuntaryhmän puheenjohtajana huhtikuusta 2007 kesäkuuhun 2009.
Ipanat (elokuva)
Ipanat on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva.
Anni Sinnemäki
Toiminta vihreissä
Toukokuun 2009 puoluekokouksessa Sinnemäki valittiin Tarja Cronbergin seuraajaksi vihreiden puheenjohtajana; hänelle ei ollut vastaehdokasta. Hän oli ehdolla puheenjohtajaksi toiselle kaudelle mutta hävisi kesäkuussa 2011 vihreiden jäsenäänestyksessä Ville Niinistölle.
Ipanat (elokuva)
Suomenkieliset ääninäyttelijät
Muissa rooleissa: Anna-Liisa Vihko, Ulla Renko, Markus Bäckman, Matti Holi ja Mikko Pettinen.
Anni Sinnemäki
Toiminta vihreissä
Sinnemäki oli ehdolla europarlamenttivaaleissa 2014, muttei 19 847 äänellä tullut valituksi.
Poliittinen ohjelma
Sinnemäki on nimennyt poliittisen uransa suurimmaksi pettymykseksi vuoden 2002 ydinvoimapäätöksen ja suurimmaksi voitoksi parisuhdelain voimaantulon. Eduskunnan budjettikeskusteluissa Sinnemäki on puolustanut kehitysyhteistyömäärärahojen nostoa 0,7 prosenttiin bruttokansantulosta, joukkoliikennettä , kuntarahoja ja vankeinhoidon määrärahoja. Muita Sinnemäelle tärkeitä poliittisia teemoja ovat metsien suojelu, lasten luokkayhteiskuntakehityksen purkaminen , maahanmuuttopolitiikka ja veropolitiikka.
Sinnemäki on ajanut kilometrikorvauksien pienentämistä vastaamaan todellisia kuluja. Hän on perustellut asiaa sanomalla muun muassa että autojen keskikulutus on laskenut.
Virkarikosepäily
Yle julkisti kuntavaalien alla kesäkuussa 2021 tiedon, että Sinnemäki on epäiltynä virkarikoksesta. Hänen epäiltiin rikkoneen virkavelvollisuutensa Helsingin Meilahden huvila-alueen poikkeamislupapäätöksessä. Huhtikuun alussa 2022 syyttäjä ilmoitti ratkaisunaan, että ”Ei ole todennäköisiä syitä sen tueksi, että Sinnemäki olisi syyllistynyt asiassa virkavelvollisuuden rikkomiseen tai sen tuottamukselliseen tekomuotoon toimimalla esteellisenä tässä asiakokonaisuudessa”. Jo aiemmin lokakuussa 2021 Korkein hallinto-oikeus katsoi ratkaisussaan, että Sinnemäki ei ole ollut asiassa esteellinen.
Runoilijana
Sinnemäki oli ensimmäinen nainen, joka sai arvostetun Juha Vainion sanoittajapalkinnon (2002). Sinnemäki on maininnut suurimmaksi kirjoittajaesikuvakseen venäläisrunoilija Anna Ahmatovan.
Sinnemäen tekstejä pidettiin aluksi poliittisen kantaa ottavina, mutta myöhemmin ne ovat olleet lähinnä pienten arkisten asioiden havainnointia. Häntä pidetään sanoittajana sukupolvensa tulkkina.
Ultra Bra
Sinnemäki kirjoitti ensimmäiset sanoituksensa (”Sankaritar” ja ”Ken Saro Wiwa on kuollut”) vuonna 1995 Ultra Bralle. Yhtyeeseen kuului hänen ystäviään ja hänen puolisonsa Kerkko Koskinen sävelsi kappaleet.
Sinnemäen sanoituksia on julkaistu kaikilla Ultra Bra -yhtyeen albumeilla: Vapaaherran elämää (1996), Kroketti (1997), Kalifornia (1999), Vesireittejä (2000) ja Sinä päivänä kun synnyin (2001). Sinnemäen sanoittamia kappaleita ovat muun muassa Ultra Bran singlet ”Savanni nukahtaa”, ”Ken Saro-Wiwa on kuollut”, ”Kahdeksanvuotiaana”, ”Sinä lähdit pois”, ”Tyttöjen välisestä ystävyydestä”, ”Ilmiöitä”, ”Heikko valo”, ”Itket ja kuuntelet” ja ”Rubikin kuutio”.
Muut sanoitukset
Ultra Bran lopetettua Sinnemäki ja Koskinen ovat jatkaneet yhteistyötä: Sinnemäen sanoittamia kappaleita on Koskisen molemmilla sooloalbumeilla, Rakkaus viiltää (2002) ja Lolita (2005). Rakkaus viiltää -albumin kappaleista yli puolet on Sinnemäen sanoittamia, ja useiden kappaleiden teemana on ero. Lolitalla Sinnemäen runoihin tehtyjä sävellyksiä on vain kaksi. Vuonna 2012 julkaistulla Kerkko Koskinen Kollektiivi -albumilla on yksi Sinnemäen sanoittama kappale (”Vuodet”) ja vuonna 2014 julkaistulla Kerkko Koskinen Kollektiivin toisella albumilla kaksi kappaletta (”Kavahda minua” ja ”Hämeentie”).
Sinnemäki on tehnyt sanoitukset myös Milja Aholan lyhytelokuvan Kaksonen (1997) lauluihin. Hän on myös tehnyt tekstit Hanna Brotheruksen kolmeen tanssiteokseen, Väki (1997), Pieni hyvä (1999) ja Kukaan ei tiedä (2005). Onnen varjot -elokuvan (2005) Terhi Kokkosen esittämä ja Kerkko Koskisen säveltämä nimikappale on myös Sinnemäen sanoittama. Maria Ylipään ja Emma Salokosken albumilla Omani uni (2010) on Sinnemäen sanoitus ”Minä rakastan sinua mutten toimiasi”, jonka on säveltänyt Lauri Salokoski.
Runot
Sinnemäki on julkaissut runoteoksen Sokeana hetkenä (2003). Se oli ehdolla parhaasta esikoisteoksesta myönnettävän Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon saajaksi 2003. Valokuvaaja Milka Alanen on kuvittanut runot kirjaan. Se sisältää kaikki Ultra Bran albumeilla sekä Koskisen ensimmäisellä albumilla olevat sanoitukset. Lisäksi siinä on kahdessa ensimmäisessä Hanna Brotheruksen tanssiteoksissa olleet tekstit ja muutamia aiemmin julkaisemattomia runoja.
Anni Sinnemäen toinen runokokoelma Aleksis Kiven katu ilmestyi helmikuussa 2009.
Virginia City
Virginia City voi tarkoittaa seuraavia:
Mondo Minerals
Mondo Minerals on talkkiin erikoistunut kaivosyhtiö. Se on perustettu vuonna 1967 nimellä Suomen Talkki Oy, lisäksi yhtiö tunnettiin aikanaan myös nimellä Finnminerals Oy. Yhtiön omistaa Advent International, aikaisempia omistajia ovat olleet HG Capital ja Omya. Mondo Minerals on maailman toiseksi suurin talkin tuottaja Rio Tinton jälkeen.
Mondo Mineralsilla on talkkilouhoksia Sotkamossa ja Polvijärvellä sekä toimintaa myös Alankomaissa ja Saksassa.
Erikoiskemikaaliyritys Elementis plc hankki Mondo Mineralsin omistukseensa vuonna 2018.
Kritiikkiä
Mondon kaivokset Paltamon Mieslahdessa ja läheisessä Kajaanin puolella sijaitsevassa Jormuan kylässä ovat herättäneet myös kritiikkiä vakinaisten ja kesäasukkaiden mielissä.
Ohne dich
Ohne dich (Ilman sinua) on Rammsteinin 18. singlejulkaisu. Se levytettiin El Cortijo Studiolla Málagassa vuonna 2003. Ohne dichistä on tehty musiikkivideo, jossa Rammsteinin jäsenet kiipeävät vuorelle ja Till Lindemannin hahmo putoaa vuorelta kiipeämisvaiheessa ja murtaa jalkansa, ja lopussa kuolee.
Aristokratia antiikin Kreikassa
Aristokratia eli ”parhaiden valta” oli antiikin Kreikassa tyypillinen varhainen polisten eli kaupunkivaltioiden valtiomuoto, jossa valta oli ylimystösuvuilla.