cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yllästunturi
Hiihtokeskukset
thumb|200px|Ylläksen gondolihissi Ylläs on suosittu hiihto- ja laskettelukeskus. Sen markkinointislogan on Luonnollisesti ykkönen. Yllästunturilla on kaksi laskettelukeskusta: Ylläsjärven puolella Sport Resort Ylläs (Hiihtokeskus Iso-Ylläs) ja Äkäslompolon puolella Ylläs-Ski. Hiihtokeskuksista on yhteys toisiinsa. Hiihtokeskusten lisäksi myös useat muut Äkäslompolossa ja Ylläsjärvellä toimivat yritykset ja yhdistykset ovat ottaneet Yllästunturin nimen osaksi omaansa. Niin on tehnyt esimerkiksi Äkäslompolossa toimivat urheiluseurat Ylläksen Nousu ja Ylläksen rasti.
Palvelut
Alueella on lisäksi kaksi päivittäistavarakauppaa, välinevuokraamoita, voitelupalveluita, hiihtokouluja, kaksi frisbeegolf-rataa ja kylpylä. Kotieläinpiha Koninjänkässä on yli 40 erilaista eläinlajia.
Pallas-Yllästunturin luontokeskus Kellokas on Äkäslompolon puolella tunturia, tunturiin johtavan tien varressa.
Ylläksellä on yksi gondolihissi, joka kulkee tunturin juurelta tunturin huipulle seitsemässä minuutissa. Hississä on 55 kahdeksan henkilön gondolia, ja sen erikoisuutena on maailman ensimmäinen saunagondoli. Ylläksellä on neljä FIS-rinnettä, joista niin sanottu maailmancup-rinne on Suomen ainoa Super-G-rinne.
Tulevaisuus
Ylläkselle, Äkäslompolon puolelle on suunniteltu laajaa matkailualuetta, jonka suunnittelunimenä on Kuura. Se sisältäisi yli 13 000 vuodepaikkaa, useita hotelleja, joista mainittakoon alueen keskuksena toimiva hiutalehotelli, siirtohissin Äkäslompolon keskustasta, golfkentän, poronsarvien muotoisia mökkikyliä ja mahdollisen gondolihissin.
Lisäksi Sport Resort Ylläksen gondolin ala-aseman alueelle on tehty asemakaava, joka mahdollistaa uuden kylpylähotellin, ski-in ski-out -tyyppisen majoituskompleksin, hyvinvointikeskus-hotellin, kappelin, torin, 18-reikäisen golfkentän ja asuntoautopysäköintialueen sekä ison elämyskeskuksen, johon tulisi elokuvateatteri ja laser-ammuntapelikeskus.
Kummistakin kylistä, Äkäslompolosta ja Ylläsjärvestä on tehty omat kehittämissuunnitelmat, joka mahdollistaa rautatien rakentamisen Ylläsjärven alueelle. Ylläksen alueelle on useiden vuosikymmenien ajan ollut lukuisia erilaisia rautatiesuunnitelmia.
Lisäksi Skiresort.info:n mukaan Ylläkselle on suunniteltu rakennettavaksi toinen gondoli vuonna 2018
Cyrtobagous salviniae
Cyrtobagous salviniae on pienikokoinen, vain 2,5 millimetriä pitkä kärsäkkäisiin kuuluva kovakuoriainen. Se elää pääasiassa kellusaniaisiin kuuluvalla Salvinia molesta -lajilla. Naaras munii kasvin silmuihin, josta toukat syövät itsensä juurakkoon tai lehtiruotiin. Laji pystyy tuottamaan noin kuukauden välein yhden sukupolven, jos ilman lämpötila ei laske alle 24 celsiusasteen. C. salviniae -kovakuoriaisia voi olla neliömetrin alueella 300 aikuista ja 900 toukkaa.
Belladonnat
Belladonnat (Atropa) on kasvisuku, joka kuuluu koisokasvien (Solanaceae) heimoon. Siihen sisältyy viisi lajia, joita esiintyy alkuperäisinä Länsi-Euroopasta Luoteis-Afrikkaan ja Länsi-Aasiaan. Suvun tyyppilaji ja tunnetuin laji on muun muassa lääkekasvina aiemmin käytetty belladonna eli italianbelladonna (Atropa belladonna).
Karhunvatukka
Karhunvatukka (Rubus fruticosus) on vatukoihin kuuluva kasvi. Se tuottaa mustia marjantapaisia hedelmystöjä, jotka koostuvat monesta pienestä yhteen kasvaneesta luumarjasta.
Karhunvatukoita on monia eri lajikkeita ja lukuisia eri lajeja, jotka muistuttavat toisiaan. Suomessa useimmat lajikkeet menestyvät vain eteläisessä osassa maata, ja niitä kasvatetaan usein kasvihuoneissa. Siperialainen karhunvatukka löydettiin Venäjältä 1980-luvulla, ja se on otettu lisäykseen, ja sitä on saatavilla. Se menestyy jopa V-vyöhykkeellä taimistojen mukaan. Karhunvatukka on erittäin piikkinen, ja kasvaa korkeammaksi kuin tavallinen vadelma (Rubus idaeus).
Karhunvatukkaa voidaan kasvattaa sekä aurinkoisella että osittain varjoisella paikalla, mutta paikan tulee olla lämmin ja suojassa kovilta tuulilta. Kasvualustan tulee olla multava, kosteutta pidättävä ja hapan. Karhunvatukan kukat pölyttyvät omalla siitepölyllään, joten sitä voidaan istuttaa vaikkapa vain yksi taimi. Se muistuttaa köynnöstä, ja se tuetaankin usein esimerkiksi säleikön avulla. Karhunvatukkaa tuetaan sitomalla se paaluihin ja lankoihin siten, että kasvavat uusiutumisversot tulevat erilleen marjovista varsista. Tämä menettely estää tautien leviämistä ja helpottaa hoitoa. Sadonkorjuun päätyttyä kaikki marjoja kantaneet varret leikataan maata myöten.
Karhunvatukan suuret ja makeat marjat sopivat useisiin käyttötarkoituksiin. Karhunvatukan lehdistä tehdään yrttiteetä.
Varsinkin Yhdysvalloissa on kehitetty erilaisia vatukkalajien risteymiä; esimerkiksi ulkomailla paljon viljelty boysenmarja on samaa alkuperää. Vatukoita on tutkittu Suomessakin esimerkiksi 1980-luvulla, kun professori Peter Tigerstedt on koonnut viljelyaineistoa ja tutkinut risteytysmahdollisuuksia.
Vaihtoehtoinen suomenkielinen nimitys on poimuvatukka.
Pullonavaaja
pienoiskuva|Coca-Colan pullonavaaja. Pullonavaaja tai korkinavaaja on pohjimmiltaan vipuun perustuva työkalu, jolla voi poistaa metallisen kruunukorkin pullosta. Sen keksi amerikkalainen keksijä William Painter yhdessä kruunukorkin kanssa, jotka molemmat hän patentoi vuonna 1892. Suomessa pullonavaajia valmisti ainakin G. W. Sohlberg, jolle ne olivat kruunukorkin kanssa menestys keskioluen vapautumisen vuoksi.
Kevyet taskuun tai avaimenperäksi sopivat pullonavaajat valmistetaan tavallisesti pellistä. Pullonavaaja voidaan myös piilottaa osaksi jotain koriste- tai käyttöesinettä ja niitä on käytetty myös mainoslahjoina.
Muita pullonavaajia
Pullon, joka on suljettu korkkitammen kaarnasta valmistetulla korkilla, avaamiseen käytetään yleensä korkkiruuvia. Korkkiruuveissa on usein myös kruunukorkinavaaja mukana.
Mikk Langeproon
Mikk Langeproon (s. 4. heinäkuuta 1995) on virolainen harmonikkataiteilija ja muusikko.
Opinnot
Mikk Langeproon aloitti harmonikansoiton 8-vuotiaana Tallinnan Musiikkikoulussa opettajinaan Igor Jõeleht ja Kristel Laas. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Georg Ots´an Musiikkikoulussa Tiina Väljan harmonikkaluokalla. Hän suoritti samaan aikaan opintonsa Kadrioru Saksan lukiossa ja valmistui sieltä parhain mahdollisin arvosanoin.
Mikk sai kandidaatin tutkinnon Sibelius-Akatemiasta (prof. Matti Rantanen). Hän osallistui myös vuosina 2017-2018 opiskelijoiden vaihto-ohjelmaan Grazin yliopistossa, Itävallassa (prof. Janne Rättyä). Vuonna 2019 Mikk Langeproon valmistui Sibelius-Akatemiasta.
Saavutukset
Mikk Langeproon on toistuvasti voittanut palkintoja harmonikkakilpailuissa, muun muassa voittanut vanhempi ikäryhmä Viron nuorten harmonikkakilpailussa 2014. Mikk on onnistuneesti edustanut Viroa kansainvälisellä tasolla, muun muassa saanut toisen palkinnon arvostetussa Vilnan harmonikkakilpailussa vuonna 2013. Lisäksi hänet on nimitetty Tallinnan musiikkikoulun parhaaksi soittajaksi vuonna 2011 ja kolmena peräkkäisenä vuotena (2012-2014) G. Otsan Tallinnan musiikkikoulun harmonikkaosaston merkittävimmäksi opiskelijaksi. Vuonna 2016 Viimsi kunta myönsi Mikkille "Vuoden muusikko 2016" tittelin. Mainitsemisen arvoinen on myös vuoden 2014 Round Table kilpailun erikoispalkinto ja menestynyt esiintyminen televisiokilpailussa ”Classic Stars 2016”. Vuonna 2017 Mikk osallistui "Nuori säveltäjä" -kilpailuun, jossa hänen teoksensa pääsi finaaliin.
Esiintymiset
Mikk Langeproon on soittamassa harmonikalla Pigini Super Bayan Sirius Piano. Viron esiintymisten lisäksi hän on esiintynyt Suomessa, Norjassa, Liettuassa, Latviassa, Venäjällä, Saksassa, Itävallassa, Kroatiassa ja Kiinassa. Soolo-esiintymisten lisäksi Mikk toimii aktiivisesti kamarimuusikkona, on soittanut useiden yhtyeiden kanssa ja tehnyt yhteistyötä erilaisissa projekteissa. Hänen tunnetuimpia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet Henri Zibo, Jakob Peäske, Sten Heinoja, Maano Männi, Pille Lill, Kristiina Rokashevich, Karl Johan Kullerkupp, Robin Apparailly, Viron Neidojenkuoro Leelo ja Viron kansallinen sinfoniaorkesteri. Huomionarvoista on myös esiintyminen solistina laulujuhlissa (2019), jolla juhlittiin laulujuhlien 150 vuoden traditiota.
Ura
Mikk Langeproon on osallistunut useiden haitarikilpailujen, kuten "Minä Soitan Harmonikka 2017" ja "Viron harmonikka tähdet 2017", tuomaristoon ja hän on pitänyt mestarikursseja harmonikalla.
Alkannat
Alkannat (Alkanna) on kasvisuku, joka kuuluu lemmikkikasvien (Boraginaceae) heimoon. Siihen sisältyy muun muassa lääke- ja värikasvina kasvatettu värialkanna (Alkanna tinctoria).
Kantaja (biologia)
Kantaja tarkoittaa biologiassa eliötä, jolla on perimässään resessiivinen alleeli heterotsygoottisena. Näin yksilö voi levittää alleelia jälkeläisilleen, joilla ominaisuus ilmenee, jos ne saavat alleelin myös toiselta vanhemmaltaan. Usein kyseinen alleeli on tautia aiheuttava.
Piipsa
Piipsa on maaseutuasutusalue Vihannin Lumimetsässä. Alueen talot sijaitsevat Piipsanjoen varrella. Piipsaksi käsitetään muutaman kilometrin matkalta Piipsanjoen varsi. Piipsa sijaitsee koordinaateissa 25°10' itäistä pituutta ja 64°21' pohjoista leveyttä.
Piipsantie kulkee Piipsan läpi. Asukkaita karkeasti arvioituna pari kymmentä. Alue on nuorta metsämaata, joskin paljolti peltoja. 1900-luvun alkupuoliskolla alue oli vielä pitkälti soista. Vapon käytössä oleva turvesuo Kuuhkamonneva sijaitsee Piipsalla.
4. syyskuuta
4. syyskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 247. päivä (248. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 118 päivää.
Aiheesta muualla
Katso myös: kalenteri ~ 3. syyskuuta, 5. syyskuuta
Operaatio Steinhäger
Operaatio Steinhäger (rae) oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Suomen yhteinen operaatio, jonka päämääränä oli vallata Neuvostoliiton hallussa ollut pieni Narvin saari itäisellä Suomenlahdella. Suunnitelman mukaan saksalaiset tuhoaisivat tykkitulella saarella olevat neuvostoasemat ja suomalaiset nousisivat maihin suorittaen tuhotyön loppuun. Itse saarta ei miehitettäisi, mutta uudet Neuvostoliiton yritykset saaren valtaamiseksi estettäisiin. Operaatio yritettiin toteuttaa kesäkuussa 1944 27.–28. päivän välisenä yönä. Siihen osallistui Saksan laivastosta yhteensä kolme torpedovenettä, viisi M-luokan raivaajaa ja neljä R-luokan raivaajaa. Suomalaisten 108 miehen maihinnousuosastoa kuljetti Suomen laivaston yhdeksän moottoritorpedovenettä, kymmenen vartiomoottorivenettä ja 11 moottorivenettä. Saksalaiset avasivat tulen saarelle, jolloin saarella ollut tykkipatteri avasi tulen saksalaisia vastaan pakottaen nämä vetäytymään. Maihinnousujoukot päättivät samalla keskeyttää operaation tajuttuaan, kuinka vaikeaa saarelle nouseminen olisi. Saarta ei tämän jälkeen yritetty vallata uudelleen.
Fritjof Capra
thumb|right|Fritjof Capra Fritjof Capra (s. 1. helmikuuta 1939 Wien) on itävaltalaissyntyinen yhdysvaltalainen fyysikko, joka 1980-luvun kirjoituksissaan yritti yhdistää nykyaikaista fysiikkaa ja itämaista uskontoa. Capra on tutkinut hiukkasfysiikkaa ja systeemiteoriaa. Capra on sekä buddhalainen että katolinen kristitty.
Hänen tunnetuimpia teoksiaan oli Fysiikka ja tao (1975), jossa hän pyrki vetämään yhtäläisyyksiä itämaisen ajattelun ja hiukkasfysiikan välille. Capra nojautui 1960-luvulla kehitettyyn ”kengännauhamallina” tunnettuun fysiikan hiukkaskuvaukseen, joka hylättiin pian keksimisensä jälkeen. Capra julisti, että ”länsimainen, mekanistinen” kuva luonnon peruspalikoista oli hylättävä. Hänen esittämistään ja niitä lähellä olevista opeista on käytetty nimitystä kvanttimystiikka.
Fysiikan ja taon yhdistämisen kritiikkiä
Capraa on kritisoitu hänen oman lausumansa pohjalta, jonka mukaan fysiikka ei tarvitse mystisyyttä eikä mystisyys fysiikkaa, mutta ihminen tarvitsee molempia. Kriitikoiden mielestä mystinen kokemus selittyy psykologialla eikä kytkeydy fysiikkaan. Vanhan ajan kiinalaiset ja intialaiset eivät tienneet nykyfysiikasta mitään. Joitain yhteisiä nimittäjiä fysiikan ja muun maailman olioilla voi olla, esimerkiksi syntyminen ja katoaminen kuuluu kaikkeen olevaiseen tai suureen osaan olevaisesta. Vuonna 1982 Capran lausuman mukaan fysiikan kehitys 1970-luvulla ja 1980-luvulla ei ollut kumonnut hänne teoriaansa. Capran mukaan myöskään yksi nykyfysiikan suurimmista läpimurroista, kvanttiväridynamiikka ei ollut onnistunut teoria.
One-X
One-X on kanadalaisen rock-yhtyeen Three Days Gracen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 13. kesäkuuta 2006. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan viidennellä sijalla. One-X myi Yhdysvalloissa platinaa, ja 11. heinäkuuta 2007 mennessä sitä oli myyty Yhdysvalloissa 794 158 kappaletta.
Albumilta julkaistiin neljä singleä, joista kolme ensimmäistä nousi ykkössijalle Billboard Mainstream Rock -listalla. ”Animal I Have Become” oli soitetuin rock-kappale Kanadassa vuonna 2006.
Listasijoitukset
Albumi
Singlet
Tavaravaunu
thumb|VR:n Soek-tyypin öljyvaunu, joka painaa tyhjänä noin 22 tonnia ja täyden kuorman kanssa suurimmillaan noin 80 tonnia. thumb|VR:n [[konttivaunu, joka painaa tyhjänä noin 20 tonnia ja täyden kuorman kanssa noin 80 tonnia. ]] thumb|[[VR:n autojenkuljetusvaunu Oulun asemalla.]] thumb|Venäläisiä säilövaunuja Oulussa. Tavaravaunu on rautateiden tavarankuljetukseen tarkoitettu, tavarajunissa käytettävä vaunu.
Paleosiperialaiset kielet
Paleosiperialaiset kielet, paleoaasialaiset kielet, koillissiperialaiset kielet tai muinaissiperialaiset kielet on yhteisnimitys pienille siperialaisperäisille kielikunnille ja isolaattikielille. Nimitys perustuu siihen, että näitä kieliä on puhuttu aiemmin kuin Siperian valtakieliksi myöhemmin kohonneita turkkilais-, mongoli- ja tunguusikieliä sekä myöhemmin venäjää. Kielten ei yleisesti katsota olevan sukua keskenään eli muodostavan kielikuntaa, mutta sen sisäisistä sukulaisuuksista on esitetty useita teorioita.
Luokittelu
Paleosiperialaisten kielten luokittelusta on useita eriäviä mielipiteitä, eivätkä kielitieteilijät aina sijoita samoja kieliä ja kielikuntia termin alle. Tähän vaikuttavat erityisesti kielten keskinäisen sukulaisuuden oletus ja sen tulkinta. Ryhmään sijoitellaan lähes aina ainakin tšuktšilais-kamtšatkalaiset, jeniseiläiset ja jukagiiriset, sekä usein myös amurilaiset kielet. Seuraavassa luettelossa on kuitenkin listattu myös ryhmän kiistanalaiset jäsenet.
Risti (†) osoittaa kielen kuolleen.
1. Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet 2. Jeniseiläiset kielet 3. Jukagiiriset kielet 4. Amurilaiset kielet 5. Ainulaiset kielet 6. Eskimo-aleuttilaiset kielet 7. Korealaiset kielet
Michael Fortescue on ehdottanut, että tšuktšilais-kamtšatkalaiset ja amurilaiset kielet muodostaisivat yhdessä laajemman Tšuktšilais-kamtšatkalais-amurilaisen kielikunnan. Teoriaa ei kuitenkaan ole yleisesti hyväksytty. Fortescue on myös sijoittanut tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet uralilais-siperialaiseen kieliteoriaan, mutta poisti ne myöhemmin.
Lisäksi tunnetaan kaksi Länsi-Siperialaista kieliryhmää, jotka edeltävät turkkilais- ja tunguusikielten ja venäjän laajentumista alueelle, obinugrilaiset ja samojediset kielet. Niitä ei kuitenkaan lueta paleosiperialaisiin kieliin, sillä ne on yleisesti hyväksytty uralilaisen kielikunnan jäseniksi. Myös jukagiirisiä kieliä on usein ehdotettu kuuluvaksi laajempaan uralilais-jukagiiriseen kielikuntaan, ja eskimo-aleuttisia kieliä laajempaan uralilais-siperialaiseen kielikuntaan. Nämä hypoteesit ovat kuitenkin kontroversiaalisia, eikä niitä ole yleisesti hyväksytty.
Fytokemia
pienoiskuva|Monien marjojen, hedelmien ja vihannesten kirkkaat värit johtuvat niiden sisältämistä fytokemikaaleista, kuten [[Flavonoidit|flavonoideista ja karotenoideista.|261x261px]] Fytokemia on tieteenala, joka tutkii kasveissa esiintyviä kemiallisia yhdisteitä, niiden kemiaa, biosynteesiä, esiintyvyyttä ja metaboliaa. Fytokemian tutkimuskohteita ovat erityisesti biologisesti aktiiviset aineet ja niiden mahdolliset terveysvaikutukset, kuten antioksidatiivisuus tai antimutageenisuus. Fytokemian tutkimusta hyödynnetään muun muassa terveysvaikutteisten elintarvikkeiden ja luonnonlääkinnän kehityksessä. Kasvit syntetisoivat fytokemikaaleja, joka auttaa niitä suojautumaan tuholaisilta sekä kasvitaudeilta. Fytokemiassa hyödynnettäviä toimintatapoja ovat muun muassa eristäminen, uuttaminen, elektroforeesi sekä erilaiset kromatograafiset menetelmät (TLC, GC, HPLC, u-LC).
Maailman terveysjärjestö (WHO) arvioi, että noin 80% kehitysmaiden asukkaista käyttävät kasveista saatavia lääkkeitä terveytensä tukena. Etenkin perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä on käytetty laajasti kasveista saatavia lääkeaineita. Kasveista on todettu löytyvän muun muassa kolesterolia alentavia, tulehdusta vähentäviä ja antikarsinogeenisiä yhdisteitä sekä antioksidantteja. Nämä yhdisteet ovat tärkeitä esimerkiksi terveysvaikutteisten (funktionaalisten) elintarvikkeiden tuottamisessa.
Fytokemikaalit
Fytokemikaalit ovat kasvikunnan tuottamia bioaktiivisia yhdisteitä, joiden tarkoituksena on yleensä auttaa kasveja menestymään ja syrjäyttämään kilpailijoita sekä estämään kasvinsyöjiä ja taudinaiheuttajia tuhoamasta niitä. Useimmilla fytokemikaaleilla on erilaisia hyviä terveysvaikutuksia ihmisten sairauksien, kuten sydän- ja verisuonisairauksien, syövän, ylipainon ja diabeteksen, ehkäisyssä. Fytokemikaaleja voidaan käyttää myös erilaisissa myrkyissä.
Toivalan taistelu
Toivalan taistelu käytiin Suomen sodan aikana 18. kesäkuuta – 29. syyskuuta 1808 välisenä aikana Kuopion pohjoispuolella Toivalassa, jonne eversti Johan August Sandelsin johtamat ruotsalaiset joukot olivat asettuneet puolustusasemiin Toivalansalmen pohjoisrannalle.
Fytokemia
Fytokemikaalit
Sairauksia suojaavan vaikutuksen tarkkoja mekanismeja ei yksittäisten fytokemikaalien osalta tunneta, mutta niiden arvellaan olevan seurausta fytokemikaalien synergisistä ja additiivisista vaikutuksista, sillä puhdistettuina yhdisteinä yksitellen annettujen fytokemikaalien vaikutus on jäänyt vähäiseksi.
Fytokemikaalit voidaan kemiallisten rakenteidensa mukaan jaotella kolmeen pääryhmään: terpenoideihin, fenolisiin yhdisteisiin sekä alkaloideihin ja muihin typpeä sisältäviin yhdisteisiin. Nämä pääryhmät sisltävät muita tärkeitä fytokemiallisia ryhmiä. Terpenoidit sisältävät muun muassa katotenoidit, kasvisterolit sekä tokolit, joka on e-vitamiinina tunnettu vitamiiniryhmä. Fenoliset yhdisteet kattavat fenolihapot, flavonoidit, kumariinit, lignaanit ja tanniinit. Alkaloideihin eli kasviemäksiin kuuluvat glukosinolaatit ja ksantiinit.
Toivalan taistelu
Taistelujen kulku
Koska Malmin joukko oli liian pieni voidaakseen pitää kaupunkia pysyvästi hallussaan, Sandels siirsi koko 5. prikaatinsa sinne. 1 500 miehen prikaati saapui Kuopioon 20. toukokuuta viikon kestäneen marssin jälkeen. Prikaati jatkoi sitten matkaa etelään aina Juvalle saakka, jonka sen etujoukot valtasivat 28. toukokuuta. Venäläiset keskittivät Savon suunnalle noin 7 000 miehen vahvuiset joukot, joita komensi kenraali Michael Andreas Barclay de Tolly. Tämän jälkeen Sandels joutui perääntymään hitaasti pohjoiseen, ja lopulta hänen joukkonsa asettuivat kesäkuussa 300–500 metriä leveän Toivalansalmen pohjoisrannalle rakennettuihin puolustusasemiin.
Fytokemia
Fytokemian tutkimus
pienoiskuva|HPLC-laitteisto|264x264pxFytokemiaa käytetään laajalti kiinalaisessa lääketieteessä, etenkin kasviperäisten lääkkeiden alalla. Fytokemiallinen tekniikka koskee pääasiassa kiinalaisen lääketieteen, Ayurvedan (intialainen perinteinen lääketiede) ja kasviperäisten lääkkeiden erilaisten kemiallisten komponenttien, kuten saponiinien, alkaloidien, eteeristen öljyjen, flavonoidien ja antrakinonien laaduntarkkailua. Kehitettäessä nopeita ja toistettavia analyyttisiä tekniikoita, HPLC: n (korkean erotuskyvyn nestekromatografia) yhdistäminen eri ilmaisimien kanssa, kuten diodijärjestelmäilmaisimen (DAD), taitekerroinilmaisimen (RID), haihtumisen valonsirontailmaisimen (ELSD) ja massaspektrometrisen ilmaisimen (MSD) kanssa, on laajalti kehittynyt.
Useimmissa tapauksissa kiinalaisen lääketieteen, Ayurvedan tai kasviperäisten lääkkeiden biologisesti aktiivisia yhdisteitä ei ole määritetty. Siksi on tärkeää käyttää fytokemiallisia menetelmiä bioaktiivisten komponenttien seulomiseen ja analysointiin, ei vain laadunvalvonnan vuoksi, vaan myös niiden terapeuttisten mekanismien selvittämiseksi. Nykyaikaiset farmakologiset tutkimukset osoittavat, että sitoutuminen solukalvojen reseptoreihin tai ionikanaviin on ensimmäinen askel joihinkin lääkevaikutuksiin. Fytokemiassa on kehitetty uusi menetelmä, nimeltään biokromatografia. Tämä menetelmä yhdistää ihmisen punasolujen membraaniuuton ja korkean suorituskyvyn nestekromatografian potentiaalisten aktiivisten komponenttien seulomiseksi kiinalaisessa lääketieteessä.
Toivalan taistelu
Taistelujen kulku
Venäläiset yrittivät useita kertoja kesän aikana päästä Toivalan salmen yli ja vallata Pyssykalliolla sijainneet puolustajien etuvartioasemat. Ruotsalaiset kuitenkin torjuivat yritykset. Kesäkuun lopulla de Tolly lähti Kuopiosta aikoen siirtää pääosan joukoistaan Pohjanmaalle, jossa venäläiset olivat joutumassa alakynteen ruotsalaisten hyökätessä etelään. Kuopioon jäi noin 3 000 miestä. Sandels ryhtyi hyökkäämään, ja 26. kesäkuuta 1808 hänen lähettämänsä 20 venekunnan osasto tuhosi Kuopion ja Varkauden välillä sijaitsevassa Paukarlahdessa venäläisten 200 vaunun kuormaston. Toinen 600 miehen ja 4 tykin vahvuinen osasto lähetettiin seuraavana yönä veneillä Kuopioon, jossa se kävi hyökkäykseen venäläisiä vastaan. Kenraali de Tolly joutui palauttamaan päävoimansa takaisin Kuopioon, jonne Sandels sitoi ne koko loppukesäksi.
Ruotsalaisten perääntyminen
Sandelsin joukot perääntyivät Iisalmelle. Alkuperäisenä suunnitelmana oli muodostaa uusi puolustusasema Paloisvirralle, mutta Lohtajan aselepoehdot määräsivät ruotsalaiset perääntymään Iisalmen kirkon luoteispuolelle, joten Sandels asettui 7. lokakuuta uusiin asemiin Koljonvirran seudulle.
Muistomerkki
Toivalan taistelujen muistomerkki sijaitsee Vuorelassa 5-tien varressa. Vuonna 1933 paljastetun muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Väinämö Killinen.
Swakopmund
Swakopmund (saksaa, ’Swakopjoen suu’) on kaupunki Namibian länsirannikolla, 280 km maan pääkaupungista Windhoekista länteen ja 23 km Walvis Baystä pohjoiseen. Swakopmund on Erongon hallintoalueen pääkaupunki. Kaupungissa on 44 700 asukasta. ja se sijaitsee Namibin autiomaan reunalla Atlantin valtameren rannalla välittömästi Swakopjoen suun pohjoispuolella.
Kaupunki on perustettu vuonna 1892, jolloin se oli Saksan Lounais-Afrikan tärkein satama. Merkittävä osa kaupungin väestöstä puhuu edelleen saksaa äidinkielenään.
Maantiede
Swakopmund sijaitsee Namibiassa Etelä-Atlantin rannikolla Swakopjoesta pohjoiseen alkavalla tasaisella seudulla. Idässä ja pohjoisessa kaupunki rajoittuu Namibin autiomaahan ja Luurankorannikkoon. Seutu on hyvin kuivaa ja sadetta saadaan hyvin harvoin, sateiden välillä voi olla jopa vuosikymmenien tauko. Lähimmät korkeammat kohdat ovat Rössingvuorella noin 20 kilometriä kaupungista itään. Rössingin korkeus on n. 680 m merenpinnan yläpuolella.
Ilmasto
Huom: Alla olevassa taulukossa “päivän pituus” tarkoittaa auringonpaistetta, siis kuinka monta tuntia päivästä on aurinkoista.
Etymologia
thumb|left|upright| Swakopmundin luterilainen kirkko Hererot ovat kutsuneet paikkaa, jossa Swakopmund sijaitsee, nimellä Otjozondjii.
Kaupungin nykyinen nimi juontuu naman kielen sanasta Tsoakhaub (‘ulosteavanne’), koska silloin kun joessa on vettä, se on tumman värinen johtuen mudasta, hiekasta, kasvinjäänteistä ja kuolleitten eläinten raadoista, jotka kulkeutuivat sen mukana valtamereen. Saksalaiset siirtolaiset käyttivät paikasta ensin nimeä Swachaub, mutta kun alueesta tuli virallisesti Saksan siirtomaa, nimeksi tuli Swakopmund.
Historia
Ensimmäinen eurooppalainen, joka nousi maihin tällä rannikolla Swakopmundin seudulla, oli portugalilainen merenkävijä Diogo Cão, joka rantautui Cape Crossin kohdalle vuonna 1487. Hän pystytti sinne kiviristin, josta paikan nykyinen nimi juontuu. Samana vuonna 4. joulukuuta Bartolomeu Dias kävi myös tällä rannikolla, jota hän nimitti tuon alueen Pyhän Barbaran maaksi (Terra de Santa Barbara). Ensimmäiset hollantilaiset merenkävijät ankkuroivat laivansa vuonna 1793 vähäksi aikaa Swakopjoen suulle.
Saksan siirtomaa-aika
Vuonna 1862 saksalaisen Wolf-nimisen tykkiveneen miehistö pystytti Swakopmundin kohdalle Saksan lipun merkkinä siitä, että alue oli vallattu Saksalle. 4. elokuuta 1892 saksalaisen Hyäne (‘hyeena’) –nimisen tykkiveneen miehistö pystytti rannalle kaksi merkkivaloa, merkiten näin muita aluksia varten mahdollisen maihinnousukohdan, osoittaen näin Walvis Bayssä olleille briteille, että Saksa oli ottanut Swakopjoen suun haltuunsa. 12. syyskuuta samana vuonna kapteeni Curt von François perusti Swakopmundin Saksan Lounais-Afrikan tärkeimmäksi satamaksi. Swakopmund valittiin siksi, että siellä oli saatavilla makeaa vettä, mutta myös siksi, että pohjoisempana olleita mahdollisia rantautumispaikkoja, kuten Cape Crossia, pidettiin huonompina vaihtoehtoina. Swakopmund ei kuitenkaan tarjonnut minkäänlaista suojaa rannikon tuntumassa olleille aluksille. Tällaisia paikkoja ei tällä rannikolla ylipäätään ole kuin aivan muutama.
Vuonna 1893 Swakopmundissa nousi maihin ensimmäiset 120 Saksan Schutztruppen sotilasta, samoin kuin 40 saksalaista siirtolaista. He joutuivat kaivamaan hiekkaan luolia saadakseen näin suojaa säältä. Mukana tuodun lastin purkivat erikoisveneisiin liberialaiset kru-heimoihin kuuluneet miehet, joita siirtomaihin tavaraa kuljettanut Woermann-Linie käytti työvoimana. Laivat jouduttiin Swakopmundissa ankkuroimaan noin kilometrin päähän rannasta, ja Kru-miehet, jotka olivat tottuneet samanlaisiin olosuhteisiin kotimaassaan, hoitivat lastien lastaamisen ja purkamisen. Enimmillään Woermann-Liniellä oli töissä 600 kru-miestä.
thumb|Swakopmundin majakka Vuonna saksalainen arkkitehti F. W. Ortloff saapui paikalle rakentamaan Swakopmundiin keinotekoisen satama-altaan. Lähistöltä löydettiin sopiva kivilouhos, ja paikalla valmistettiin myös betonia. 2. syyskuuta 1893 ensimmäinen 300 kilon betonikappale asetettiin paikalleen. Sataman laituri ulottui lopulta 375 metriä merelle, ja sen päässä oli 35 metriä pitkä aallonmurtaja. Tämä projekti maksoi 2.5 miljoonaa Reichsmarkkaa. Sataman nimeksi tuli Mole (‘aallonmurtaja’), ja se vihittiin virallisesti 12. helmikuuta 1903. Benguelanvirta kuitenkin kuljetti pian hiekkaa satama-altaaseen, ja jo heinäkuussa 1904 tilanne oli se, että hinaajat ja proomut pääsivät satamaan ainoastaan korkeanveden aikaan. Ympärivuorokautisella operaatiolla tilannetta pyrittiin pitämään aisoissa, mutta lopulta oli annettava periksi. Satamaa korvaamaan rakennettiin pitkälle merelle ulottuva laituri, joka aluksi rakennettiin puusta ja vuonna 1914 se korvattiin raudasta rakennetulla laiturilla.
Swakopmundista tuli pian tärkein vienti- ja tuontisatama Saksan Lounais-Afrikassa, ja vuonna 1909 se yhdessä viiden muun paikkakunnan kanssa sai kunnan aseman. Kuntaan perustettiin monia Saksan Lounais-Afrikan hallinnon toimistoja. Tänä aikakautena eri liikeyritykset ja laivanvarustamot avasivat haarakonttoreita Swakopmundiin. Jotkut niistä toimivat edelleen kaupungissa. Vuodesta 1894 lähtien hampurilainen Woermann-Linie kuljetti säännöllisesti rahtia Swakopmundiin. 13. huhtikuuta 1899 kaupungissa avattiin ensimmäinen lennätintoimisto siirtomaan tietoliikennettä varten, ja pian alueelle saatiin laaja lennätinverkko.
Vuonna 1902 avattiin ensimmäinen rautatie Swakopmundista Windhoekiin. Se oli 382 km pitkä ja nousi korkeimmillaan 1,637 m merenpinnan yläpuolelle. Rakentamisen suorittivat Saksan rautatiejoukot. Vuonna 1907 saksalainen poliitikko Wilhelm Kiilz tuli Swakopmundiin perustamaan paikkakunnan hallintoa. Vuonna 1909 paikkakunta vihdoin sai kunnan statuksen, ja 1912 sinne perustettiin radioaseman seuraamaan rannikon laivaliikenteen radioita.
Ensimmäinen maailmansota ja sen seuraukset
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa brittiläinen sotalaiva pommitti Swakopmundia 23. ja 24. syyskuuta ja 30. lokakuuta 1914. Vuonna 1915 Etelä-Afrikan unionin joukot miehittivät Lounais-Afrikan, jonka sodan jälkeen 1919 Kansainliitto antoi Etelä-Afrikan mandaatiksi. Nyt kaikki satamaoperaatiot keskitettiin Walvis Bayhin. Monet hallinnon virastot lakkautettiin, monet yritykset lopettivat toimintansa ja kaupungin väestön elintaso laski.
Kehitys turisti- ja lomakohteeksi
Swakopmund on vuosikymmenien ajan ollut Namibian tärkein lomanviettopaikka, rannikon ilmastoa viilentävän Benguelanvirran ansiosta. Nykyään turismiin liittyvät palvelut muodostavat merkittävän osan kaupungin talouselämästä.
Khabrias
Khabrias (, k. 357 eaa.) oli ateenalainen kenraali. Hän opiskeli Platonin Akatemiassa. Khabrias voitti Gorgopaan johtamat spartalaiset ja aiginalaiset Aiginalla ja komensi laivastoa, joka auttoi Kyproksen kuningasta Euagorasta taistelussa persialaisia vastaan. Vuonna 378 eaa., kun Ateena liittoutui Theban kanssa Spartaa vastaan, hän kukisti Agesilaos II:n lähellä Thebaa.
Swakopmund
Kehitys turisti- ja lomakohteeksi
Erongon hallintoalueen hallinto pitää kaupunkia majapaikkanaan vuoden kuumimpien kuukausien, joulukuun ja tammikuun aikana.
Khabrias
Vuonna 376 eaa. Khabrias voitti Spartan laivaston lähellä Naksosta. Vuonna 366 eaa. häntä ja Kallistratosta syytettiin petoksesta, Oropoksen neuvomisesta antautumaan thebalaisille. Hänet vapautettiin syytteistä, ja pian hän astui Egyptin kuninkaan Teoksen palvelukseen puolustamaan maata persialaisia vastaan. Liittolaissodan puhjettua vuonna 357 eaa. hän johti Khareen kanssa Ateenan laivastoa. Khabrias kuoli hyökkäyksessä Khiokselle.
Swakopmund
Uraanilöytö
Nykyisen Rössingin uraanikaivoksen tienoilla 70 Swakopmundista itään havaittiin radioaktiivisuutta vuonna 1928. Kuitenkin vasta 1960-luvulla Rio Tinto hankki oikeuden tutkia aluetta. Laajojen tutkimusten jälkeen alueelta löydettiin vähäisiä määriä uraaniesiintymiä, mutta kuitenkin hyvinkin riittävästi kannattavaa tuotantoa varten. Rössingin avolouhos avattiin vuonna 1974, mutta tuotanto pääsi täyteen vauhtiin vasta vuonna 1979. Nykyisin Rössingin kaivos, joka sijaitsee hieman Arandis-nimisestä taajamasta kaakkoon, on eräs maailman suurimmista uraanin avolouhoksista, ja kaiken kaikkiaan maailman kolmanneksi suurin uraanikaivos. Kaivoksella on ollut valtava vaikutus Swakopmundin talouteen, ja myös kaupungin infrastruktuuria on pitänyt kehittää niin, että kaupunki on nyt yksi moderneimmista koko maassa. Kaivoksille on mahdollista päästä käymään kaksi kertaa kuukaudessa järjestettävillä tutustumiskäynneillä.
Apartheid-ajan päättyminen
Vuonna 1966 Yhdistyneet kansakunnat peruutti Kansainliiton Etelä-Afrikalle antaneen Lounais-Afrikkaa koskeneen mandaatin. Vuonna 1990 Namibia lopulta itsenäistyi. Swakopmundissa tämä näkyy katukuvassa mm. siten, että monet kadunnimet muutettiin niin, että saksalaisten kadunnimien sijaan ne on nimetty kunnioittamaan namibialaisia henkilöitä. Niinpä vuonna 1991 Namibian silloinen presidentti Sam Nujoma nimesi kaupungin pääkadun Kaiser-Wilhelm-Straßen itsensä kunniaksi Sam Nujoma Avenueksi.
Vuoden 2009 heinäkuussa kaupunginvaltuusto muutti 110 vuotta käytössä olleen kaupunginvaakunan. Sen keskellä ollut Keisarillisen Saksan lippu korvattiin Namibian lipulla. Uusi elementti on myös ikilehti (Welwitschia mirabilis).
Satelliittien seuranta-asema
Vuonna 2000 Namibia ja Kiinan kansantasavalta allekirjoittivat sopimuksen satelliittien seuranta-asema rakentamisesta Swakopmundiin. Rakennustyöt saatiin päätökseen heinäkuussa 2001 kaupungin pohjoispuolella Henties Bayhin vievän tien varrella Swakopmundin suolantuotantolaitoksen vieressä. Aseman paikka valittiin siten, että se on Kiinan miehitettyjen avaruuslentojen radan kohdalla siellä, missä alukset palaavat ilmakehään. Aseman rakentaminen maksoi 12 miljoonaa Namibian dollaria, ja se on alaltaan 150 x 85 metriä. Asemalla on halkaisijaltaan viiden ja yhdeksän metrin satelliittilautaset.
Hallinnolliset alueet
Swakopmundin kaupunginosat ja esikaupungit ovat seuraavat:
Mondesan jatkeena oleva Democratic Resettlement Community, puhekielessä DRC, on slummi, joka perustettiin vuonna 2001 niille kaupungin asukkaille, jotka odottavat kaupungin vuokra-asuntoa.
Politiikka
Swakopmundin kaupungilla on oma kaupunginvaltuustonsa. Vuoden 2010 vaalien tulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2015 vaalitulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2020 vaalien tulokset olivat seuraavat:
Talous
Paitsi eurooppalaiset, myös namibialaiset ja eteläafrikkalaiset turistit saapuvat Swakopmundiin suurin joukoin. Kaupungissa asuu myös huomattava määrä muualta kotoisin olevia eläkeläisiä.
Kaupunkiin on ollut tarkoitus rakentaa Hansa Hotel Swakopmundin viereen uusi viiden tähden hotelli, mutta rakennustyöt ovat viivästyneet.
Liikenneyhteydet
Kaupunki sijaitsee Namibian B2 valtatien (Walvis Bay – Okahandja) varrella. Se on osa pitempää Trans-Kalahari Corridor –tietä, joka yhdistää Walvis Bayn lännessä Johannesburgiin ja Pretoriaan idässä ja edelleen Mosambikin pääkaupunkiin Maputoon, kulkien Kalaharin autiomaan halki Botswanassa. Myös Trans-Namib -rautatie (Walvis Bay – Windhoek) kulkee kaupungin kautta.
Swakopmundin lentokenttä on ollut joulukuusta 2009 lähtien suljettuna. Lentoyhteydet Windhoekiin ja Kapkaupunkiin hoituvat Walvis Bayn kautta, jonne matkustajien on mentävä taksilla.
Kukkurukuu
Kukkurukuu on Mariska & Pahat Sudet -yhtyeen albumi, joka julkaistiin 14. syyskuuta 2012. Se nousi heti julkaisuviikollaan Suomen Virallisen Albumilistan kolmannelle sijalle ja myi kultaa julkaisuvuonnaan 2012.
Swakopmund
Väestö
Vaikka Swakopmundin väestöstä vain viisi prosenttia on taustaltaan saksalaisia, heillä on suuri vaikutus kaupungin kulttuuri- ja muuhun elämään. Swakopmundia pidetään edelleen Namibian “kaikkein saksalaisimpana” kaupunkina, eikä tähän ole paljoakaan vaikuttanut se, että aiemmin saksalaisten henkilöiden mukaan nimetyt kadut, kuten Kaiser Wilhelm Straße, joka nyt on nimeltään Sam Nujoma Avenue. Saksalaistyyliset talot, saksalais- ja afrikkalaistaustaisten populaatioiden yhdistelmä ja vaikuttavat hiekkadyynit muodostavat ainutlaatuisen yhdistelmän Afrikassa ja tekevät kaupungista suositun kohteen niin namibialaisille kuin ulkomaisillekin turisteille. Myös Windhoekin asukkaat pakenevat sisämaan kuumaa kesää Swakopmundiin, Atlantin viilentävien tuulien äärelle. Tämä näkyy kaupungin keskustasta pohjoiseen sijaitsevien kaupunginosien laajenemisena, joka on seurausta loma-asuntojen rakentamisesta tuolle alueelle. Tämä trendi on ollut olemassa kaupungissa jo 1950-luvulta lähtien.
Terveydenhoito
Swakopmundissa toimii sekä valtionsairaala (Swakopmund State Hospital) että yksityinen Cottage Medi-Clinic, jossa on 70 sairaansijaa. Ensin mainitussa on syntynyt Shiloh Jolie-Pitt, Angelina Jolien ja Brad Pittin tytär.
Kukkurukuu
Albumin ensimmäinen single "Liekki" julkaistiin 28. toukokuuta 2012 ja siitä julkaistiin myös albumin tuottaneen Jukka Immosen kuvaama ja ohjaama musiikkivideo. Levyn toinen single ja nimikkoraita "Kukkurukuu" kohosi Suomen radioiden soitetuimmaksi kappaleeksi 2012 viikolla 39 ja sijoittui Latauslistalla parhaimmillaan viidenneksi.
Swakopmund
Suomalainen koulu
Swakopmundissa kävi koulua suomalaisia lapsia vuodesta 1945 alkaen. Heinäkuusta 1950 aina 1989 saakka (pois lukien lukuvuosi 1986–87) kaupungissa toimi Swakopmundin suomalainen koulu, jossa oli mahdollista opiskella kansakoulun (myöhemmin peruskoulun) ensimmäiseltä luokalta aina keskikoulun (peruskoulun) loppuun saakka. Sen oppilaat olivat yhtä poikkeusta lukuun ottamatta Suomen lähetysseuran työntekijöiden lapsia, joiden vanhemmat asuivat pääasiassa Ambomaalla ja Kavangolla.
Rakennukset
thumb|left|upright|Woermann House & TowerKaupungin keskustan rakennustyyli edustaa saksalaista siirtomaa-ajan arkkitehtuuria. Kaupungin tunnettuja rakennuksia ovat mm. Altes Gefängnis –niminen vankila, jonka on suunnitellut Heinrich Bause vuonna 1909, sekä Woermannhaus huomiota herättävine torneineen, joka on rakennettu 1906 ja joka nykyisin toimii kaupunginkirjastona.
thumb|right|Vanha oikeustalo Muita merkittäviä rakennuksia ovat entinen oikeusistuin (alte Amtsgericht, 1908), joka nykyisin toimii valtionpäämiehen kesäasuntona, Hohenzollernien talo, vuonna 1905 rakennettu pioneerikasarmi, entinen sairaala ja entinen rautatieasema, jossa nykyään toimii kasino, hotelli ja ravintola. Myös 1911 rakennettu luterilainen kirkko ja kirkkoherran virka-asunto ovat merkittäviä rakennuksia. Kirkossa pidetään joka sunnuntai jumalanpalvelus saksan kielellä.
thumb|left|Vanha rautatieasema, nykyinen [[Swakopmund Hotel]] Kaupungin majakka on rakennettu 1903 sen jälkeen, kun alkuperäinen Molella sijainnut majakka oli huuhtoutunut mereen myrskyssä. Majakka on 11 m korkea ja on edelleen toiminnassa. Nykyisin sen tiloissa on myös korkeatasoinen ravintola. Majakka voisi tyylinsä puolesta seisoa missä tahansa Pohjanmeren tai Itämeren rannalla.
thumb|Swakopmundin vanha “satamalaituri”, Jetty Kaupungin nähtävyyksiä ovat myös entinen satama-allas ja laituri-aallonmurtaja-rakennelma Mole, joka nykyään toimii uimarantana, sekä Molen 1914 korvannut pitkä teräsrakenteinen laituri (“Jetty”). Ensimmäisen maailmansodan jälkeen viimeksi mainittu muutettiin jalankulkusillaksi, joka oli sittemmin suosittu kalastuspaikka. 1990-luvulla sen kunto oli kuitenkin heikentynyt niin, että se jouduttiin sulkemaan yleisöltä, mutta seitsemän vuotta kestäneiden korjaustöiden jälkeen vuonna 2006 osa laiturista oli saanut betoniperustukset. Laiturin kansi sai uuden puupinnan ja se avattiin yleisölle vuonna 2010. Nykyään laiturin päässä toimii ravintola ja sushibaari.
Muut nähtävyydet
Swakopmundin museo esittelee alueen arkeologiaa, mineraaleja, kasveja, esihistoriaa ja varhaista siirtomaakauden saksalaista historiaa sekä Namibian eri väestönosia.
Namibian kansallinen meriakvaario sijaitsee kaupungissa ja siellä on mm. useita hailajeja.
Kaupungissa on myös Namibian käärmeitä ja muita matelijoita ja myrkyllisiä eläimiä esittelevä “puisto”, “The Living Desert Snake Park”. Siellä voi nähdä esim. musta mamban, mutta ei vihreää mambaa, sillä jälkimmäinen ei kuulu Namibiassa esiintyviin lajeihin.
Swakopmundin välittömässä läheisyydessä on hiekkadyynialue, joka alkaa Swakopjoen suun eteläpuolelta ja jatkuu etelässä lähelle Lüderitzin kaupunkia.
Kaupungin itäpuolella on hiekkaerämaahan rakennettu täysin ruohonpeittämä golfkenttä, joka on yksi maailman viidestä tällaisesta golfkentästä.
Kaupungin lähellä on myös kamelifarmi, sekä Martin Luther –niminen höyryveturi, joka tuotiin maahan 1896 Walvis Bayn kautta mutta jouduttiin seuraavana vuonna hylkäämään korjauskelvottomana muutama kilometri Swakopmundista autiomaahan päin.
Nähtävyydet kaupungin ympäristössä
Swakopmundin ympäristössä on useita sellaisia nähtävyyksiä, joissa on mahdollista käydä yhden päivän aikana. Niitä ovat mm.:
Ystävyys- ja yhteistyökaupungit
Lähteet mm.:
Swakopmund mediassa
Elokuussa 2008 yhdysvaltalainen TV-kanava AMC aloitti sarjan The Prisoner kuvaukset Swakopmundissa. Sen pääosissa ovat Jim Caviezel ja Sir Ian McKellen. Kaupungissa filmattiin myös uusi versio sarjasta The Prisoner.
Koljonvirta
63.59389°N, 27.16417°W right|thumb|Nykyinen Koljonvirran silta right|thumb|Koljonvirta nähtynä sillalta etelään Koljonvirta on Iisalmessa noin neljä kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen sijaitseva lyhyt joki, jota pitkin Iijärven vedet laskevat Poroveteen.
Silta
Koljonvirran ylittää Koljonvirran silta, jota myöten Ouluntie ylittää virran. Ouluntie on nykyisin osa sekä Kalajoelta Iisalmeen johtavaa valtatietä 27 että Iisalmesta Raaheen johtavaa kantatietä 88. Ensimmäinen silta tälle kohdalle rakennettiin Kustaa III:n määräyksestä jo 1700-luvulla. Myöhemmin silta on useita kertoja rakennettu uudelleen: 1850-luvulla, 1800-luvun lopulla ja vuonna 1929. Nykyinen teräsbetoninen ontelopalkkisilta valmistui vuonna 1971.
Koljonvirran taistelu
Historiallisesti Koljonvirta tunnetaan ennen kaikkea sen varrella Suomen sodan aikana 27. lokakuuta 1808 käydystä Koljonvirran taistelusta. Siinä perääntymässä olleet Johan August Sandelsin johtamat ruotsalaisjoukot onnistuivat torjumaan ylivoimaisten venäläisten hyökkäyksen salmen yli.
Koljonvirran taisteluun liittyy Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoissa kolme runoa: Luutnantti Zidén, Sven Dufva ja Sandels.
Kohteita läheisyydessä
right|thumb|Juhani Ahon museon rakennuksia right|thumb|Mihail Dolgorukovin muistomerkki Koljonvirralla right|thumb|Koljonvirran taistelussa kaatuneiden muistomerkki
Koljonvirran länsirannalla sijaitsee Koljonvirran kartano, joka nykyisin toimii majatalona. Sen alueella toimii kesäisin myös leirintäalue.
Koljonvirran välittömässä läheisyydessä sen itäpuolella sijaitsee myös Mansikkaniemen entinen pikkupappila, joka on Juhani Ahon lapsuudenkoti. Nykyisin rakennuksessa toimii Juhani Ahon museo.
Alueella sijainneessa Rannan talossa asui lapsuudessaan myös kirjailijana ja yhteiskunnallisena vaikuttajana tunnettu Alli Nissinen.
Taistelupaikan läheisyyteen pystytettiin vuonna 1848 Mihail Dolgorukovin muistomerkki. Läheisellä Pölkkyniemellä on vuonna 1885 pystytetty Virran muistopatsas, joka alusta lähtien on käsitetty ennen kaikkea Johan August Sandelsin muistomerkiksi. Lisäksi alueella on Lions Clubin pystyttämä Koljonvirran taistelussa kaatuneiden sotilaiden muistomerkki.
Koljonvirran alueella toimii myös kesäteatteri.
Thaimaan parlamenttivaalit 2014
Thaimaan parlamenttivaalit 2014 olivat Thaimaassa 2. helmikuuta 2014 järjestetyt ennenaikaiset parlamenttivaalit. Vaaleilla oli tarkoitus valita Thaimaan parlamentin edustajainhuoneen 500 edustajaa, joista 375 valitaan vaalipiireittäin ja 125 puolueiden asettamilta vaalilistoilta. Perustuslakituomioistuin kuitenkin mitätöi vaalit ja uusien vaalien valmistelut päättyivät, kun armeija otti vallan 22. toukokuuta 2014.
Ennenaikaiset parlamenttivaalit olivat seurausta marraskuussa 2013 alkaneesta poliittisesta kriisistä. Viikkoja jatkuneiden mielenosoitusten jälkeen pääministeri Yingluck Shinawatra hajotti parlamentin alahuoneen 9. joulukuuta 2014. Perustuslain mukaan uudet vaalit on järjestettävä 45–60 päivän kuluttua siitä, kun kuninkaallinen asetus on julkaistu Thaimaan virallisessa lehdessä. Kuninkaallisessa asetuksessa vaalipäiväksi ilmoitettiin 2. helmikuuta 2014.
Tausta
Poliittinen kriisi alkoi elokuussa 2013, jolloin parlamentin alahuone käsitteli ensimmäisen kerran armahduslakia, joka olisi vapauttanut kaikki vuoden 2006 vallankaappauksen jälkeen poliittisin perustein tuomitut henkilöt johtohenkilöitä lukuun ottamatta. Lain toisessa käsittelyssä 1. marraskuuta armahduslakia oli laajennettu koskemaan myös poliittisia johtajia ja Thaksin Shinawatraa, maanpaossa elävää entistä pääministeriä, joka on myös istuvan pääministerin veli. Laki hyväksyttiin ja Thaksinin ja hallituksen vastaiset tahot alkoivat valmistella mielenosoituksia, vaikka hallituspuolueet hylkäsivät armahduslain senaatissa.
Mielenosoitukset voimistuivat 20. marraskuuta jälkeen, kun perustuslakituomioistuin päätti hallituspuolueen toimineen vastoin perustuslakia säätäessään perustuslakia koskevan muutoksen. Hallituksen vastaisten mielenosoitusten johtajaksi nousi demokraattien kansanedustaja Suthep Thaugsuban. Suthep vaati hallitusta eroamaan ja ehdotti sen tilalle "kansanneuvoston" perustamista, joka valitsisi maalle uuden johtajan. Suthepin tärkein tavoite on kitkeä Thaimaasta pois Thaksinin perheen poliittinen valta.
Paine hallitusta vastaan kasvoi entisestään, kun kaikki Demokraattisen puolueen 153 kansanedustajaa ilmoittivat 8. joulukuuta eroavansa parlamentin alahuoneesta. Pääministeri ilmoitti hajottavansa parlamentin alahuoneen 9. joulukuuta 2013 ja ennenaikaisten vaalien päivämääräksi ilmoitettiin 2. helmikuuta 2014.
Ehdokkaat
Hallituksen ja vaalien vastaiset mielenosoitukset jatkuivat parlamentin hajottamisen jälkeen. Mielenosoittajat estivät ehdokkaiden rekisteröinnin 24 vaalipiirissä. 28 vaalipiirissä ei ollut ainuttakaan vaalipiiriehdokasta ja 22 vaalipiirissä oli vain yksi ehdokas. Vaalikomitean mukaan ainakin 123 ehdokkaaksi halunnutta jätti valituksen.
Ennakkoäänestys
Parlamenttivaalien ennakkoäänestys järjestettiin 26. tammikuuta 2014. Ennakkoäänestykseen rekisteröityneitä oli noin kaksi miljoonaa. Mielenosoittajat estivät ennakkoäänestyksen 89 vaalipiirissä ja noin 440 000 ihmistä ei voinut äänestää. Heistä voivat varsinaisena vaalipäivänä äänestää vain ne, jotka rekisteröityivät omassa vaalipiirissään.
Varsinainen vaalipäivä
Vaalit järjestettiin 2. helmikuuta 2014. Vaalipäivän aattona neljä ihmistä kuoli pommi-iskussa Pattanissa, kun he olivat tarkastamassa äänestyspaikkaa, ja yhdeksän muuta haavoittui Bangkokissa. Vaalipäivänä äänestys peruutettiin yhdeksässä Etelä-Thaimaan provinssissa, joissa ei ollut vaalipiiriehdokkaita, puoluelistaäänestyksen äänestyslippuja ja vaalivirkailijoita. Äänestys peruttiin myös monissa Bangkokin vaalipiireissä.
Äänestyspaikkojen sulkeuduttua vaalikomitea ilmoitti, että viralliset vaalitulokset saadaan vasta, kun 23. helmikuuta 2014 pidettävän uuden ennakkoäänestyksen äänet ja ulkomailla annetut äänet on saatu laskettua. Hallituksen vastaisia mielenosoituksia johtanut Suthep ilmoitti, että mielenosoittajat eivät olleet estäneet ketään äänestämästä. Suthepin mukaan mielenosoituksia oli vain äänestyslippujen säilytyspaikoilla. Lisäksi Suthep ilmoitti aikovansa haastaa vt. pääministerin oikeuteen 3,8 miljardia bahtia maksaneista epäonnistuneista vaaleista.
Toinen sukupuoli
Toinen sukupuoli on Simone de Beauvoirin klassinen feminismin perusteos, joka ilmestyi ranskaksi kahdessa osassa 1949. Suomeksi teos on ilmestynyt lyhennettynä 1980 Annikki Sunin suomentamana. Uusi, lyhentämätön suomennos ilmestyi 2009 ja 2011 suomentajinaan Iina Koskinen, Hanna Lukkari ja Erika Ruonakoski.
thumb|left|150px|Alkuteoksen Le deuxiéme sexe 1. osan "Les faits et les mythes" kansi, 1949.
Beauvoir oli ennen tätä teosta aloittamassa itsetutkielman kirjoittamista tarkoituksenaan puhua itsestään avoimesti, mutta muistiinpanoja tehdessään hän oivalsi, että hänen on ensin määriteltävä, mitä naiseus hänelle itselleen merkitsee, ja näin sai tämä teos tarkoituksensa. Teoksesta kasvoi aiotun esseen sijasta runsaan tuhannen sivun jättiläinen. Aikojen kuluessa teoksesta on ilmestynyt eri kielillä lyhennelmiä, jotka Beauvoir on omista syistään hyväksynyt. Beauvoirin perusteesi on, että kaksijakoinen sukupuolijärjestelmä on vääristynyt eikä pohjaudu todellisuuteen, ja hän kiteyttää sen tunnetuksi väitteeksi: "Naiseksi ei synnytä, naiseksi tullaan" (on ne naît pas femme: on le devient). Beauvoir kysyy, mistä tämä vääristymä johtuu, miksi nainen on aina määritelty "toiseksi" sukupuoleksi, poikkeamaksi miehestä. Siihen hän vastaa tällä teoksella.