cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain
Naisten ja miesten vapaamuurariuden syntyhistoria
Vuonna 1868 ranskalainen vapaamuurarijärjestö Le Grand Orient de France järjesti keskustelutilaisuuksia sen johdosta, että papisto oli voimakkaasti hyökännyt vapaamuurariutta ja naisten vapautusliikettä vastaan. Grand Orient pyysi Maria Deraismesia avaamaan ensimmäisen keskustelujakson.
Joitakin vuosia myöhemmin Georges Martin, Pariisin kaupunginhallituksen jäsen, joka oli 1879 saanut vapaamuurariuden kolme ensimmäistä astetta, oli perustamassa La Grand Loge Symbolique Ecossaise -nimistä suurloosia. Martin ehdotti myös naisten ottamista vapaamuurariuteen. Hän kannusti Les Libres Penseurs -loosia eroamaan La Grand Loge Symbolique Ecossaisesta ja vihkimään Maria Deraismes vapaamuurariuteen. Tämä toive toteutui 14. tammikuuta 1882. Kaikki muurarijärjestöt, La Grand Loge Symbolique Ecossaise mukaan luettuna, julistivat hänen vastaanottamisensa säännöttömäksi eli vanhojen maamerkkien vastaiseksi. Tämän vuoksi useita jäseniä erosi myös hänet vihkineestä loosista.
Maria Deraismes erosi loosin työrauhan säilyttämiseksi Les libres Penseurs -loosista ja jatkoi taistelua naisten oikeuksien parantamiseksi yhteiskunnassa. Georges Martin yritti vakuuttaa yhä useampia miesmuurareita suopeaksi naisten hyväksymiseksi vapaamuurariuteen.
Ryhmällä naisten oikeuksia ajavia naisia oli tapana kokoontua Maria Deraismesin kotona Pariisissa osoitteessa 72 Rue Cardinet. Maria Deraismes vihki 14. maaliskuuta 1893 kuusitoista naista vapaamuurariuteen. Kun Georges Martin liittyi samana päivänä joukkoon, muodostettiin yhteisvapaamuurari-loosi. Perustajat allekirjoittivat 4. huhtikuuta 1893 La Grande Loge Symbolique Ecossaise Mixte de France Le Droit Humain perustamiskirjan. Pariisissa osoitteessa 33 Rue Jacob kokoontuva loosi oli avoinna kaikille sukupuoleen, rotuun, kansallisuuteen, uskontoon tai filosofiaan katsomatta.
Maria Deraismesin kuolema vuonna 1894 ei pysäyttänyt Le Droit Humain -loosin kehitystä. Vuonna 1895 loosin jäsenmäärä oli 50 ja kasvoi hyvää vauhtia. Päämaja siirtyi osoitteeseen 51 Rue Cardinal Lemoine, jossa saatiin käyttöön suuremmat tilat.
Järjestön suomenkielinen nimi oli ensin Kansainvälinen Yhteis-Vapaamuurarijärjestö Le Droit Humain ja nykyään nimi on Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain.
Ant
Ant tai ANT tarkoittaa seuraavia:
Demonstration of Evil
Demonstration of Evil on puolalaisen death metal -yhtye Damnationin kokoelma-albumi. Siitä julkaistiin ainoastaan rajoitettu 333:n kappaleen MCD-painos.
Lana Clarkson
Lana Jean Clarkson (5. huhtikuuta 1962 – 3. helmikuuta 2003) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli.
Varhainen elämä
Lana Clarkson syntyi Long Beachillä Los Angelesin piirikunnassa Kaliforniassa Donna ja James M. Clarksonille. Hän kasvoi Napa Valleyn rinteillä Kaliforniassa. Lanalla oli veli, Jesse J. Clarkson, ja sisar Fawn. Asuessaan Pohjois-Kaliforniassa hän kävi Cloverdale High Schoolia ja Pacific Union College Preparatory Schoolia. Joulukautena 1978 Clarksonin perhe muutti isän kuoleman jälkeen takaisin Los Angelesin piirikuntaan ja Lana haki työtä esiintyjänä ja valokuvamallina.
Clarkson sai 1980-luvun alussa pieniä osia elokuvissa ja televisiossa. Vuonna 1982 hän suoritti ensiesiintymisensä valkokankaalla avustavassa roolissa Amy Heckerlingin kasvukomediassa Kuumat kinkut (Fast Times at Ridgemont High) tiedeopettaja Mr. Vargasin (Vincent Schiavelli) puolisona. Elokuva oli hänen ensimmäinen puheroolinsa.
Ura
Clarksonin tunnetuimmat elokuvat ovat luultavasti Roger Cormanin tuottamia. Clarkson esiintyi ensimmäisen kerran Cormanin tuotannossa vuoden 1983 fantasiaelokuvassa Deathstalker, jossa hän esitti naispuolista taistelijaa ja Richard Hillin näyttelemän elokuvan päähenkilön rakkauden kohdetta. Corman kohdisti elokuvansa nuorille miehille sekoittaen toimintaa ja vähäpukeisia naisia. Tämä sopi Clarksonille, sillä hänelle ei tuottanut vaikeuksia esiintyä osittain alasti elokuvissaan. Lisäetuja olivat Clarksonin atleettinen keho, taito näytellä lavastetuissa taistelukohtauksissa ja lähes 180 cm pituus, jonka vuoksi hän kykeni olemaan vakuuttava naispuolisena toimintasankarina. Yhdistettynä hänen vaaleaverikön ulkonäköönsä tämä teki hänestä elokuvan läpimurtonäyttelijän. Deathstalkerissa esiintymisen myötä Clarksonille tarjottiin päärooli Cormanin seuraavassa elokuvassa Barbarian Queen. Tätä roolia Corman on kuvannut "alkuperäiseksi Xenaksi", sillä elokuva esitteli miekkaa heiluttavan voimakkaan naispuolisen toimintasankarin roolin. Elokuva nousi kulttiasemaan, osittain johtuen elokuvan kohtauksesta, jossa Clarkson on ilkeän kuninkaan kuulusteltavana sidottuna yläosattomissa piinapenkkiin.
Vuonna 1987 Clarkson esiintyi John Landisin tieteiskomediassa Amazon Women on the Moon. Sen jälkeen hän esiintyi Roger Cormanin Barbarian Queenin jatko-osassa Barbarian Queen II: The Empress Strikes Back; elokuvan juoni ja roolihahmot eivät liittyneet mitenkään edeltävään osaan. Meksikossa kuvatussa elokuvassa esiintyi mutapainia harrastavia amatsoneja ja taikasauvoja. Edeltävän elokuvan tavoin Clarksonin roolihahmoa kidutettiin jälleen lähes alastomana. Elokuva julkaistiin suoraan videolle. Vaikka videon myynti oli pientä, niin Corman teki silti voittoa.
Clarksonin työ tieteiselokuvien b-elokuvissa teki hänestä kulttihahmon ja sarjakuvakirjojen harrastajien kokoontumisten suosikin.
Clarkson esiintyi myös lukemattomissa muissa b-elokuvissa ja television tietoiskuissa ja mainoksissa muun muassa Mercedes-Benzille, Kmartille, Nikelle, Mattelille ja Anheuser-Buschille. Hän esiintyi myös televisiosarjoissa Night Court, Silk Stalkings, Riptide, Three's Company, Ritari Ässä ja Wings, sekä vierailevana näyttelijänä roiston roolissa Roger Cormanin elokuvan Black Scorpion televisiosovituksessa vuonna 2001, josta tuli hänen viimeinen roolinsa.
Kolmenkymmenen vuoden iän lähestyessä Clarksonin ura alkoi hiipua. Näyttelijän työ ei enää turvannut toimeentuloa ja Clarkson alkoi etsiä korvaavia tulonlähteitä. Hän ryhtyi myymään oman internetsivustonsa kautta allekirjoituksellaan varustettuja elokuviensa DVD-levyjä ja keskusteli faniensa kanssa omalla keskustelupalstallaan.
Asuttuaan Kalifornian Venicessä jo useita vuosia Clarkson kirjoitti, tuotti ja ohjasi uransa esittelyvideon Lana Unleashed vuonna 2001. Turvatakseen toimeentulonsa hän meni tammikuussa 2003 osapäivätöihin musiikkiravintolaketju House of Bluesiin West Hollywoodissa.
Kuolema
Aamun varhaisina tunteina 3. helmikuuta Clarkson löydettiin kuolleena ampumahaava suussaan Spectorin "Pyrenees Castle" -kartanon eteisaulasta. Hänet julistettiin kuolleeksi kello 6.25 aamulla. Alhambran poliisiosastoon soitettiin kello 5.02 aamulla ja Spector pidätettiin murhaepäiltynä. Myöhemmin päivällä hänet vapautettiin yhden miljoonan dollarin takuita vastaan. Spector väitti virallisesti Clarksonin tehneen vahingossa itsemurhan. Spectorin autonkuljettajan ja hovimestarin Adriano DeSousan mukaan tämä oli kuitenkin ennen poliisin saapumista tunnustanut tappaneensa juuri jonkun. Los Angelesin piirikunnan oikeuslääkäri Tri. Luis Pena suoritti Clarksonin ruumiinavauksen ja totesi kuoleman henkirikokseksi. 20. marraskuuta 2003 Phil Spectoria syytettiin Lana Clarksonin murhasta.
Clarksonin hautajaiset pidettiin kaikessa hiljaisuudessa 19. helmikuuta 2003 Los Angelesissa. Hänen tuhkansa sijoitettiin Hollywood Forever -hautausmaalle Hollywoodiin.
13. huhtikuuta 2009 – kuusi vuotta Clarksonin kuoleman ja kahden oikeudenkäynnin jälkeen – Spector tuomittiin murhasta. 29. toukokuuta julistettiin elinkautinen tuomio toisen asteen murhasta, josta on mahdollisuus vapautua ehdonalaiseen aikaisintaan 19 vuoden kuluttua.
Teddy Sheringham
Edward Paul "Teddy" Sheringham (s. 2. huhtikuuta 1966 Walthamstow, Lontoo, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän loi mittavan uran niin seura- kuin maajoukkuetasolla.
Ura seurajoukkuetasolla
Sheringham aloitti ammattilaisjalkapalloilijan uransa vuonna 1982 vasta 16 vuoden ikäisenä Millwallin joukkueessa tehtyään seuran pelaajatarkkailijaan vaikutuksen amatööriseura Leyton & Ilfordin paidassa ottelussa Millwallin juniorijoukkuetta vastaan.
Tammikuussa 1984, vasta toisessa ottelussaan Millwallin edustusjoukkueen paidassa, Sheringham teki maalin. 1980-luvun puolivälissä hän kävi lainassa Aldershotissa ja myöhemmin Ruotsissa Djurgårdenissa, mutta vuosikymmenen loppupuolella vakiinnutti paikkansa Millwallin avauksessa. Hän pelasi hyökkääjänä yhdessä Tony Cascarinon kanssa. Neljänä kautena (1986–1987, 1987–1988, 1988–1989 ja 1990–1991) Sheringham oli joukkueensa paras maalintekijä. Kausina 1986–1987 ja 1990–1991 hän pelasi joukkueen jokaisessa sarjaottelussa.
1987–1988 Millwall nousi 1. divisioonaan ensimmäistä kertaa historiansa aikana. Monet uskoivat, ettei Millwall säilyisi korkeimmalla sarjatasolla kuin yhden kauden ajan, mutta Sheringhamin ja Cascarinon maalintekovireen ansiosta seura sijoittui loppupisteissä kymmenenneksi. Kuitenkin heti seuraavalla kaudella Millwall otti odotetun paikkansa sarjan hännillä ja seurauksena oli odotettu putoaminen 2. divisioonaan. Millwallille tarjottiin kauden päätteeksi mahdollisuus nousta takaisin ykköseen kun se pääsi nousukarsintojen pudotuspeleihin, mutta hävisi Brighton & Hove Albionille.
Heinäkuussa 1991 Sheringham siirtyi kahdella miljoonalla punnalla tuolloin vielä huipputasolla pelanneeseen Nottingham Forestiin. Nottingham kärvisteli kaksi vuotta putoamisuhan alla, ja Valioliigan ensimmäisen kauden 1992–1993 päätteeksi seurasi putoaminen alemmalle sarjatasolle. Sheringham oli kuitenkin esittänyt vakuuttavia otteita kentällä, ja useammat seurat olivat hänestä kinnostuneita. Elokuussa 1992 hän siirtyi Pohjois-Lontoon suurseuraan Tottenhamiin. Sheringhamista tuli nopeasti Spurs-fanien keskuudessa suosittu, ja maalintekovire säilyi kohdallaan. Hän pelasi hyvin yhteen saksalaishyökkääjä Jürgen Klinsmannin kanssa.
Vaikka Sheringhamin pelit Tottenhamissa olivat sujuneet erinomaisesti, ei joukkue saavuttanut koskaan erityisempää menestystä. Kesällä 1997 hän siirtyi 3,5 miljoonalla punnalla Manchester Unitediin. Sheringhamin alku Manchester Unitedissa ei sujunut ruusuisesti, olihan hänet palkattu korvaamaan 1990-luvun seuraikoni Éric Cantona. Kuitenkaan Sheringhamin ensimmäisellä ManU-kaudella ei joukkue voittanut minkäänlaista palkintoa ensimmäistä kertaa kolmeen vuoteen.
Seuraavan kauden alussa joukkueeseen palkatun Dwight Yorken uskottiin syrjäyttävän Sheringhamin, mutta kävikin päinvastoin – Yorken tulolla oli myös Sheringhamiin positiivinen vaikutus. Vihdoin Sheringham voitti pitkään janoamansa pokaalin, kun keväällä 1999 ManU voitti Valioliigan mestaruuden. Menestystä täydensivät FA Cupin sekä Mestarien liigan voitot, joissa kummankin loppuottelussa Sheringham onnistui maalinteossa. Sheringham pelasi Manchester Unitedissa vielä kaksi kautta, ja juhli molempina vuosina Valioliigan mestaruutta. 2000–2001 Sheringham valittiin sekä pelaajien että toimittajien mielestä vuoden parhaaksi pelaajaksi.
Kesällä 2001 35-vuotias Sheringham siirtyi vapaalla siirrolla takaisin Tottenhamiin, ja manageri Glenn Hoddle teki hänestä seuran kapteenin. Vuonna 2003 hän jätti Tottenhamin, ja monet uskoivat "vanhuksen" uran olevan jo ohi. Monien yllätykseksi Sheringham siirtyikin vasta liigaan nousseeseen Portsmouthiin, ja omalta osaltaan oli estämässä seuran putoamista takaisin ykköseen. Kauden päätteeksi Sheringham lähti seurasta, ja ilmoitti etsivänsä uutta joukkuetta edes yhden kauden ajaksi. Kaudeksi 2004–2005 hän solmi sopimuksen Mestaruussarjaan pudonneen West Ham Unitedin kanssa. 39-vuotias Sheringham teki 20 maalia ja seuran loppusijoitus oli kolmas, mikä tarkoitti pääsyä Valioliigakarsintojen pudotuspeleihin, joiden kautta joukkue raivasi tiensä jälleen korkeimmalle sarjatasolle. Sheringham pelasi joukkueessa aina vuoteen 2007 saakka. Sheringham pelasi vielä yhden kauden Colchester Unitedissa ennen lopettamistaan keväällä 2008.
Maajoukkueessa
Sheringham pelasi ensimmäisen ottelunsa Englannin maajoukkueessa 27-vuotiaana vuonna 1993. Terry Venablesin valmentajakaudella (1994–1996) hän vakiinnutti paikkansa Alan Shearerin aisaparina. Sheringhamin maajoukkueuran huippuhetki oli EM-kotikisat 1996, joissa Englanti eteni välieriin. Sheringham jatkoi maajoukkueessa myös uuden valmentajan Glenn Hoddlen kaudella, mutta kesken 1998 MM-kisojen hänen paikkansa otti nuori Michael Owen.
Saksan Grand Prix 1962
thumb|right|250px|Graham Hill Saksan Grand Prix'ssa 1962. thumb|250px|right|[[Scuderia Ferrari|Ferrarin Phil Hill.]] Saksan Grand Prix 1962 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. elokuuta 1962 Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti Graham Hill, jolle voitto oli kauden toinen.
Teddy Sheringham
Maajoukkueessa
Uusi valmentaja Kevin Keegan ei valinnut Sheringhamia 2000 EM-kilpailuihin, ja näytti siltä, että hänen päivänsä maajoukkueessa olivat ikuisesti ohi. Kuitenkin yllätyksellisesti häntä neljä vuotta nuoremman Alan Shearerin lopetettua maajoukkueuransa, aukenivat ovet jälleen myös Sheringhamille vuonna 2001 ruotsalaisvalmentaja Sven-Göran Erikssonin alaisuudessa. Sheringham teki ratkaisevan maalin Kreikkaa vastaan viimeisessä MM-karsintaottelussa syyskuussa 2001. Eriksson valitsi Sheringhamin myös MM-kisaryhmään. Sheringhamin viimeiseksi maaotteluksi jäi MM-kisojen puolivälierätappio Brasiliaa vastaan.
Sheringham pelasi maajoukkueessa 51 ottelua, joissa teki 11 maalia.
Electro Ghetto (kappale)
Electro Ghetto on Bushidon ensimmäinen single Electro Ghetto albumilta ja se julkaistiin vuonna 2004. Kappaleen sanoittivat Bushido ja Ilan.
Kirjolyhytkaulakilpikonna
Kirjolyhytkaulakilpikonna (Emydura subglobosa) on sivutaivuttajiin kuuluva kilpikonnalaji. Se liikkuu päivisin. Se on läheistä sukua krefftinlyhytkaulakilpikonnalle (Emydura krefftii).
Ulkonäkö ja koko
Kirjolyhytkaulakilpikonna on 20–25 cm pitkä. Sen kaula on suhteellisen lyhyt verrattuna muihin sivutaivuttajiin. Sen kuono on terävä ja kilpi matala ja leveä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kirjolyhytkaulakilpikonnaa tavataan Uudessa-Guineassa ja aivan Australian pohjoisosassa. Sitä esiintyy järvissä, laguuneissa ja joissa.
Lisääntyminen
Yhdessä pesueessa on 5–11 munaa.
Ravinto
Kirjolyhytkaulakilpikonna syö nilviäisiä ja muita selkärangattomia sekä kaloja.
Koskipuhto
Koskipuhto on Ylivieskan 3. kaupunginosa.
Koskipuhdossa on omakotitaloja, kerrostaloja ja rivitaloja sekä teollisuusrakennuksia ja autoliikkeitä.
Koskipuhdon Hamarilla sijaitsee Ylivieskan ainoa virallinen uimaranta, joka on kesäisin erittäin suosittu. Hamarin uimarannan välittömässä läheisyydessä sijaitsee Korpelan Sähkön vesivoimala.
Koskipuhdossa Suvannolla sijaitsee pesäpallokenttä, joka toimii Ylivieskan Kuulan kotikenttänä. Pesäpallokentän vanha puinen katettu katsomo paloi maan tasalle 14.4.1996. Nykyisin pesäpallokatsomossa on teräsrakenteiset kattamattomat katsomot ja kentällä on hiekkatekonurmi.
Koskipuhdossa on paljon myös teollisuusrakennuksia, joista mainittakoon Herrforsin voimalaitos, Ruukin tehdas ja Raisioagro (ent. Rehuraisio). Koskipuhdon teollisuusalueelle johtaa teollisuusrata, joka on nykyisin VR:n omistuksessa. Teollisuusradan varrella on kaksi tasoristeystä, jotka on varustettu puomeilla.
Geórgios Karaïskákis (kunta)
Geórgios Karaïskákis ( eli Δήμος Γεωργίου Καραϊσκάκη, Dímos Georgíou Karaïskáki) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Ártan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnan pinta-ala on 466,7 neliökilometriä ja väkiluku 5 780 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Áno Kalentíni.
Tiedekeskus Heureka
60.2875°N, 25.04033°W
Geórgios Karaïskákis (kunta)
Nykyinen Geórgios Karaïskákiin kunta muodostui, kun Geórgios Karaïskákis, Irákleia ja Tetrafylía yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta on nimetty Kreikan vapaussodan sankari Geórgios Karaïskákiksen mukaan.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Geórgios Karaïskákiin kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Tiedekeskus Heureka
Heureka on suomalainen tiedekeskus Vantaan Tikkurilassa. Se sijaitsee pääradan ja Keravanjoen risteyskohdassa. Vuonna 1989 toimintansa aloittaneessa tiedekeskuksessa tutustutaan tieteeseen ja teknologiaan vuorovaikutteisissa näyttelyissä, planetaariossa, Ideaverstalla, oppimisohjelmissa ja tapahtumissa. Heurekan ydinajatuksena on ”tuottaa oivaltamisen iloa kaikille”. Heureka on yksi Suomen suosituimmista vapaa-ajan keskuksista, jossa käy keskimäärin lähes 300 000 vierailijaa vuosittain. Nimi Heureka viittaa Arkhimedeen sanomaksi arveltuun lauseeseen ”Olen löytänyt sen!”.
thumb|right|250px|Tiedekeskus Heurekan pääsisäänkäynti Tiedekeskus Heureka on taloudellista voittoa tavoittelematon yleishyödyllinen yhteisö, jonka toiminnasta vastaa Tiedekeskussäätiö. Tiedekeskussäätiö on laajapohjainen yhteistyöjärjestö, johon osallistuvat Suomen tiedeyhteisö, opetuselämä, elinkeinoelämä, valtiovalta ja paikallishallinto. Säätiön 10 taustayhteisöä osallistuu aktiivisesti Heurekan toimintaan sitä tukien ja kehittäen. Säätiön korkein päättävä elin on hallitus, jonka jäsenet valitsee valtuuskunta. Päivittäistä toimintaa johtaa Heurekan toimitusjohtaja apunaan johtajisto ja muu Heurekan henkilökunta. Heurekan toimitusjohtajana on syyskuusta 2020 alkaen toiminut Mikko Myllykoski.
Historiaa
thumb|250px|Ulkoseinällä oleva Heurekan symboli, [[Anssi Asunta|Anssi Asunnan teos Neljä kuutiota on kuutioilta näyttävä optinen illuusio]] Tiedekeskus Heurekan juuret juontavat Helsingin yliopistoon ja maailmalla tiedekeskuksiin tutustuneisiin tieteilijöihin. Alullepanijoita olivat dosentit Tapio Markkanen, Hannu I. Miettinen ja Heikki Oja. Alkusysäyksenä oli 20.–26. toukokuuta 1982 Helsingin Säätytalossa pidetty Fysiikka 82 -näyttely. Saman vuoden syksyllä perustettiin tiedekeskusprojekti, jota aluksi tukivat Suomen Akatemia, opetusministeriö ja eräät säätiöt. Projektista syntyi Tiedekeskussäätiö vuosien 1983–1984 vaihteessa. Säätiön alkuperäiset perustajajäsenet olivat Helsingin yliopisto, Teknillinen korkeakoulu, Tieteellisten seurain valtuuskunta ja Teollisuuden keskusliitto.
Vantaa tarjoutui tiedekeskuksen isäntäkaupungiksi ja osittaiseksi maksajaksi vuonna 1984 ja osoitti tiedekeskukselle paikan Tikkurilan eteläpuolella sijaitsevalta tontilta. Rakennus maksoi 80 miljoonaa markkaa eli noin 13,5 miljoonaa euroa. Vuoden 1985 aikana käydyssä arkkitehtikilpailussa annettiin kaksi ensimmäistä palkintoa, joista toteutettavaksi valittiin Mikko Heikkisen, Markku Komosen ja Lauri Anttilan ehdotus ”Heureka”. Tästä tiedekeskus sai nimensä.
Ennen rakennuksen valmistumista pidettiin joitakin näyttelyitä kokeeksi muissa paikoissa: Fysiikka -82 Säätytalossa, lääketieteen yleisönäyttely Pulssi keväällä 1985 Talin tenniskeskuksessa, Suomen kansasta ja kielestä kertova Vipunen syksyllä 1985 Säätytalossa, AQUA 86 vesialan yleisönäyttely Helsingin Messukeskuksessa keväällä 1986 sekä teknisiä tieteitä esitellyt Teknorama Helsingin Messukeskuksessa keväällä 1987. Tiedekeskuksen sisältösuunnitelma valmistui 1986. Rakennuksen peruskivi muurattiin lokakuussa 1987, ja rakennus valmistui vuonna 1988. Tiedekeskuksen kokonaispinta-ala on 8 200 m2, josta näyttelytilaa on noin 2 500 m2. Tiedekeskus Heureka avattiin yleisölle 28. huhtikuuta 1989.
Sisätilat
Päänäyttely on saanut vaikutteita Gunnar Asplundin suunnittelemasta näyttelystä Tukholman kaupunginkirjastossa. Sylinterinmuotoisessa päänäyttelytilassa esitellään tieteen erilaisia sovelluksia ja alueella on pieniä näyttelyitä useasta eri aiheesta. Vakiokohteita alueella ovat Foucault’n heiluri ja katonrajassa kulkeva Vaijeripyörä. Päänäyttelyalueen sisältöä uusitaan muutaman vuoden välen. left|thumb|Suomen presidenttien kasvot näyttävät kääntyvän, kun niiden ohitse kulkee. Päänäyttelyalueella Sylinterihallissa on esillä erilaisiin tieteenaloihin liittyviä kohteita. Esillä olevia aihepiirejä ovat muun muassa ruoansulatus ja suoliston toiminta, rahan valmistus, kaupunkisuunnittelu, kiertotalous ja sähkö. Suolistossa suhisee -näyttely on suunniteltu yhteistyössä Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin kanssa. Näyttely esittelee havainnollisesti terveen ruoansulatuskanavan rakennetta ja toimintaa sekä kertoo, miten elimistö hankkii ravinnosta tarvitsemansa rakennusmateriaalit ja polttoaineen. Kolikon tie -näyttely on Suomen Rahapajan kanssa yhteistyössä suunniteltu juhlanäyttely. Näyttelyssä kerrotaan rahan valmistuksesta ja ominaisuuksista. Älykäs kaupunki -näyttely kertoo tieto- ja viestintätekniikkan hyödyntämisestä kaupungin toimintojen, turvallisuuden, energiatehokkuuden ja ympäristöystävällisyyden parantamisessa.
Heureka-klassikot -näyttelyyn on koottu valikoima taattuja suosikkeja Heurekasta ja muista tiedekeskuksista. Näyttely esittelee erilaisia näyttäviä fysiikan ilmiöitä, joita voi kokea koko keholla. Illuusiokohteet osoittavat, miten aivojen ja aistien yhteistoiminta luo hämmästyttäviä ilmiöitä päämme sisällä. Tiedettä pallolla -näyttelykohde on Yhdysvaltain meren ja ilmakehän tutkimuslaitoksen (NOAA) kehittämä suuri pallo, jonka pinnalle projisoidaan lukuisia erilaisia havainnollistuksia ilmastosta, valtameristä, maa-alueista ja tähtitieteestä.
Ulkoalueet
thumb|250px|Tiedepuisto Galilei ja planetaarion ulkopuoli tiedekeskus Heurekassa. Heurekan ulkonäyttelyalue tiedepuisto Galilei avattiin vuonna 2002. Se on auki joka vuosi kesäkauden. Galilei on ikään kuin ”tieteellinen leikkipuisto”. 7 500 m²:n alueella sijaitsee kymmeniä kohteita, joissa monessa elementtinä on vesi. Kohteet perustuvat lähinnä matematiikan, fysiikan ja musiikin ilmiöihin. Ulkopuistossa sijaitsee myös liikkuvista taideteoksista tunnetun taiteilijan Osmo Valtosen hiekkapiirturi. Galileissa on lisäksi pohjoisen pallonpuoliskon havupuulajeja esittelevä arboretum. thumb|left|Kivipuisto. Heurekan edustalla olevalla piha-alueella on pysyvästi esillä kivipuisto, jossa on nähtävillä Suomen kallioperän tyypillisiä ja epätyypillisiä kiviä. Kivet on sijoitettu siten, että ne muodostavat samalla levinneisyytensä kartoituksen eri alueilla Suomessa. Kivipuutarhan tarkoitus on osoittaa tiedekeskuksen vieraille jo aluksi, ettei tiedekeskuksen viesti liity pelkästään tekniikan saavutusten esittelyyn, vaan luonnon ja kulttuurin pitkään kiertokulkuun. Pääsisäänkäynnin edustalla on perenna-alue, jonka kasvit on valittu Carl von Linnén historiallisen luokituksen mukaan.
Hyundai Matrix
Hyundai Matrix on Hyundain vuosina 2001–2010 valmistama pieni tila-automalli. Joillain markkina-alueilla mallin nimenä oli Hyundai Lavita, Australiassa puolestaan mallia myytiin nimellä Hyundai Elantra LaVita. Matrixin seuraajaksi tuli Hyundai ix20.
Vuonna 2005 Matrix koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudenmallisen etupuskurin ja aiempaa leveämmän etusäleikön. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (2005) Hyundai Matrix. Toisen, perusteellisemman kasvojenkohotuksen kokenut malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2008. Tällöin auto sai uudempia Hyundai-malleja vastaavan keulailmeen ja uuden takapuskurin. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (2008) Hyundai Matrix.
Tiedekeskus Heureka
Heurekan planetaario
Heurekan planetaario avattiin täysin uudistuneena 26. joulukuuta 2007. Teatteri oli vuoteen 2007 asti nimeltään Verne-teatteri, jossa esitettiin superelokuvia sekä erikoisdiaprojektorilla erityisesti koko 500 neliömetrin puolipallokupua hyödyntäviä multimediaohjelmia. Nykyisen planetaarion digitaalinen Sky Skan -planetaario-laitteisto mahdollistaa liikkuvan kuvan heijastamisen koko kupuun ja luo näin vahvan elokuvaelämyksen. Käytössä on myös perinteinen tähtitaivasprojektori erikoisohjelmiin. Planetaariossa on 135 istuinpaikkaa, ja siellä esitetään erityisesti avaruusaiheisia planetaarioelokuvia.
Muut päivittäiset ohjelmat
Heurekassa voi näyttelyiden lisäksi seurata päivittäin tiedeteatteriesityksiä, osallistua erilaisiin laboratorio- ja työpajaohjelmiin sekä katsella rottien koripallo-otteluita. Lisäksi Heurekassa järjestetään yksittäisiä muita tapahtumia, kuten tieteen päiviä, ja tiedeleirejä kesällä. Muita palveluita Heurekassa ovat tiedekauppa ja ravintola sekä kokouskäyttöön vuokrattavat ryhmätyötilat ja 220-paikkainen auditorio.
Kävijät
Vuodesta 1989 alkaen laskettuna Heurekan kävijämäärä on ollut keskimäärin noin 285 000 kävijää vuodessa. Keväästä 1989 alkaen vuoden 2020 loppuun Heurekan näyttelyitä on nähnyt Heurekassa kaikkiaan yli 8,9 miljoonaa kävijää. Kun lasketaan mukaan Heurekan näyttelyitä muualla nähneet, nousee kokonaisyleisömäärä lähes 29 miljoonaan.
Kävijämäärältään Heureka on Suomen suosituimpia maksullisia vierailukohteita ja museoiden joukossa se on ollut useana vuonna suosituin. Kun tiedekeskusta 1980-luvulla suunniteltiin, sen vuosittaiseksi kävijämääräksi arvioitiin 250 000. Pitkän ajan keskiarvo on noussut hieman korkeammaksi eli noin 280 000 vierailijaan vuosittain. Käyntimäärä vaihtelee vuosittain melko paljon riippuen muun muassa Heurekan ja sen kilpailijoiden tarjonnasta sekä taloudellisesta tilanteesta, joka vaikuttaa eri kävijäryhmien kysyntään ja kulutuspäätöksiin.
Rakennus
Rakennukseen kuuluu näyttelytilojen lisäksi auditorio, kokoushuoneet, planetaario, ravintola ja myymälä. Rakennuksen julkisivussa on radan puolella käytetty peililasia, jonka tehtävänä on suojata rakennusta junaradan melua vastaan. Julkisivun rakenteet jaksottuvat sadan metrin pituisen kokonaisuuden 31 tasaväliseen osaan, joita vastaavat spektrien värit perustuvat laboratoriossa tehtyyn analyysiin ja sen perusteella luotuihin erikoismaaleihin. Pilarihallin ulkoseinien verhouksessa on käytetty tuuman paksuisia esijännitettyjä valkobetonilevyjä. Pinnaltaan hiekkapuhallettujen kuorielementtien koko on 60 × 120 cm.
Tiedekeskuksen keskeinen sisätila ja sen arkkitehtoninen polttopiste on 14 metriä korkea sylinterimäinen näyttelyhalli. Päänäyttelyhallin pilarimoduuli on 9,6 metriä molemmissa suunnissa. Sen pilarit koostuvat osapilareista, joita keskialueella on neljä, reunoilla kaksi ja kulmissa yksi. Näillä rakenteilla pyritään havainnollistamaan kuorman suhteellista kertymää.
Päänäyttelyhallia ympäröi pilarihalli sekä liimapuukaarien kannattelema kaarihalli. Planetaarion pallo ja ympyrän sektorin muotoinen auditorio leikkautuvat ja työntyvät moduulirunkoiseen pilarihalliin ja osittain toisiinsa. Kuhunkin kohteeseen on kehitetty sille soveltuva ja ominainen rakennusjärjestelmä. Rakenteiltaan ja materiaaleiltaan tiedekeskus on eräänlainen konglomeraatio. Siinä on betoni-, teräs- ja puukonstruktiota. Rakennus on koottu pääosiltaan esivalmisteisista komponenteista, mutta siinä on myös paikalla rakennettuja osia.
Näyttelytilojen alapohjaan on rakennettu puolilämmin huoltotila näyttelyn tarvitsemia LVIS-elementtejä varten. Ulosotot ja liitosmahdollisuudet on sijoitettu systemaattisesti 2,4 metrin ruudussa koko rakennukseen. Tällä mahdollistettiin riittävä joustavuus näyttelyiden pystyttämistä varten.
Tiedekeskussäätiö ja rahoitus
Heurekan toimintaa ylläpitää Tiedekeskussäätiö, jonka taustayhteisöjä ovat Aalto-yliopisto, Elinkeinoelämän keskusliitto, Helsingin yliopisto, Opetusalan Ammattijärjestö OAJ, Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö, Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK, Tieteellisten seurain valtuuskunta, Suomen työ- ja elinkeinoministeriö, Suomen valtiovarainministeriö ja Vantaan kaupunki.
Heurekan rahoitus tulee avustuksina Vantaan kaupungilta ja opetus- ja kulttuuriministeriöltä sekä omasta tulorahoituksesta: pääsylippu- ja vuokratuloista, varainhankinnasta ja näyttelyviennin tuloista. Koko Heurekan rahoitus on vuosittain noin kymmenen miljoonaa euroa, josta oman toiminnan osuus on noin puolet. Vantaan kaupungin sekä opetus- ja kulttuuriministeriön osuus koko rahoituksesta muodostaa yhdessä toisen puolen. Yhteiskunnallinen tuki on merkittävästi pienempi kuin monille muille kulttuurilaitoksille. Osa rahoituksesta tulee myös yritysyhteistyön kautta. Vaihtuvilla näyttelyillä on usein pääyhteistyökumppani ja muita kumppaneita. Heurekalla on myös kaksi säätiön kokonaan omistamaa yhtiötä: Tiedekauppa Magneetti Oy, jolla on Heureka Shop-niminen kauppa sekä Heurekassa että Helsingin keskustassa Kampin kauppakeskuksessa, sekä vientitoimintaa hoitava Heureka Overseas Productions Oy Ltd.
Muuta
Professori Per-Edvin Persson oli Tiedekeskus Heurekan toiminnanjohtaja vuodesta 1991 alkaen, ja hänen jäädessään eläkkeelle syyskuussa 2013 johtajaksi tuli Anneli Pauli. Elokuussa 2014 tehtävässä aloitti Tapio Koivu. Syyskuussa 2020 Heurekan toimitusjohtajaksi valittiin Mikko Myllykoski, joka oli aiemmin Heurekan elämysjohtaja useita vuosia.
Tiedekeskussäätiön palveluksessa on viime vuosina ollut noin 60–70 kuukausipalkkaista vakituista työntekijää ja noin 20–40 osa-aikaista tai määräaikaista työntekijää. Henkilötyövuosien kokonaismäärä on vaihdellut noin 70–80 välillä. Tämän lisäksi vapaaehtoisia on ollut Heurekassa vuosittain noin 60–70 henkilöä ja heidän panoksensa on vastannut noin 4,5 henkilötyövuotta vuosittain. Heurekassa on ollut vapaaehtoisia vuodesta 1998.
Tiedekeskus Heureka kuuluu kolmeen tiedekeskusverkostoon: ASTC (Association of Science-Technology Centers), ECSITE (The European Network of Science Centres and Museums) ja NSCF (Nordisk Science Centerförbund).
Tiedekeskussäätiö on lahjoittanut Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisen tiedekunnan soveltavan kasvatustieteen laitokselle tiedekeskuspedagogiikan tutkimusjohtajan toimen, johon valittiin Heurekan tutkimus- ja kehityspäällikkö, professori Hannu Salmi.
Nokiperäpeippo
Nokiperäpeippo (Nigrita fusconotus) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Nokiperäpeippoa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vallihauta
Linnat ja linnoitukset pyrittiin rakentamaan saariin tai niemenkärkiin, jos se vain oli maantieteellisesti mahdollista. Tällöin luonnollinen vesistö toimi vallihaudan tavoin ja niemeen rakennettu linna tarvitsi keinotekoisen vallihaudan vain yhdelle puolelleen, mikä säästi paljon työtä. Tällaisissa tapauksissa järven tai meren puoleisille sivuille laadittiin sopivalle etäisyydelle rantaviivasta vedenalainen hakuli (paalutus, paaluvarustus), joka esti vesikulkuneuvoin suoritettavan maihinnousun pysäyttäen vihollisen alukset sopivalle ampumaetäisyydelle.
Kalevan kisat 2008
Kalevan kisat 2008 järjestettiin Tampereella 24.–27. heinäkuuta. Paikkana oli Ratinan stadion. Katsojia kisoissa kävi yhteensä 27 000.
Miehet
thumb|150px|right|[[Joni Rautanen voitti kultaa 100 metrillä ja hopeaa 200 metrillä.]]
Naiset
thumb|150px|right|[[Sari Keskitalo voitti kultaa sekä 100 metrillä että 200 metrillä.]]
Marvelous Marvin Hagler
Marvelous Marvin Hagler (synt. Marvin Nathaniel Hagler; 23. toukokuuta 1954 Newark, New Jersey – 13. maaliskuuta 2021 ) oli yhdysvaltalainen  keskisarjan nyrkkeilijä ja painoluokkansa maailmanmestari vuosina 1980–1987. Hän puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi 12 kertaa eli vain kaksi kertaa vähemmän kuin keskisarjan tittelipuolustusten ennätystä (14) hallussaan pitävä Carlos Monzón. Ring Magazine asetti Haglerin listallaan "100 parasta iskijää" sijalle 35.
Keskisarjan maailmanmestariksi
Marvin Hagler voitti vuonna 1973 amatöörinä AAU:n nyrkkeilymestaruuden. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi nyrkkeilijäksi. Hagler siirtyi samana vuonna ammattilaiseksi. Apulaisvalmentaja Roger Perronin mukaan Hagler ei halunnut odottaa kolmea vuotta seuraavia olympialaisia vaan halusi tienata rahaa. Perronin mukaan Hagler tienasi ensimmäisestä ammattilaisottelustaan 40 dollaria. Hänellä meni aikaa nousta huipulle: "Joe Frazier sanoi minulle kerran, että minulla on kolme hutia vastassani: olen vasenkätinen (southpaw), musta ja osaan lyödä. Ehkä minun olisi pitänyt syntyä oikeakätiseksi valkoiseksi neidiksi". Hagler otteli vuodesta 1976 lähtien tappotta ja hänelle oli vaikea löytää vastustajia. Asiat muuttuivat, kun Haglerin valmentajat Pat ja Goody Petronelli veivät suojattinsa Bob Arumin johtamaan Top Rank -nyrkkeilytalliin, jonka jälkeen hän pääsi pian ottelemaan ensimmäisestä maailmanmestaruudestaan. Viidennessäkymmenennessä ottelussaan Hagler kohtasi keskisarjan maailmanmestaari Vito Antuofermon, mutta 15 eräinen ottelu päättyi yllättäen tasapeliin. Tasatilanteessa maailmanmestari Antuofermo sai pitää tittelinsä. Kehätuomari Mills Lane oli varma, että Hagler oli voittanut, ja antoi hänelle ennen voittajan julkistamista neuvoja siitä, minne päin hänen pitää katsoa. Tasatilanne katkaisi Haglerin kahdenkymmenen ottelun mittaisen voittoputken.
Hagler voitti vihdoin maailmanmestaruuden ottelussa Alan Minteriä vastaan Wembley Arenalla Lontoossa käydyssä kamppailussa. Hagler voitti kolmannessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Brittiyleisö protestoi päätöstä heittämällä oluttölkkejä kehään. Vuonna 1982 hän kyllästyi siihen, etteivät televisiokanavat käyttäneet hänen lempinimeään "Marvelous", ja vaihtoi nimensä virallisesti Marvelous Marvin Hagleriksi.
Ottelu Thomas Hearnsia vastaan
15. huhtikuuta 1985 Hagler puolusti mestaruuttaan Thomas Hearnsia vastaan. Hearnsin odotettiin hyödyntävän nopeuttaan, mutta ennen ottelua hän tunsi jalkansa heikoiksi ja päätti hakea voittoa nopealla tyrmäyksellä. Ottelun ensimmäistä erää pidetään yhtenä nyrkkeilyhistorian hurjimmista. Hearns iski Hagleria oikealla koukulla leukaan, mutta mursi iskiessä kämmenensä. Hearnsin aggressiivisuus sai myös hitaana aloittajana tunnetun Haglerin hyökkäämään voimalla. Kädestä huolimatta Hearns jatkoi ottelua ja onnistui jo ensimmäisessä erässä iskemään vertavuotavan haavan Haglerin otsaan. Toisessa erässä haavan verenvuoto alkoi häiritä Haglerin näkökykyä ja tuomarit harkitsivat ottelun keskeyttämistä. Hagler kuitenkin jatkoi ja tyrmäsi Hearnsin kolmannessa erässä säilyttäen maailmanmestaruutensa. Nyrkkeilylehti The Ring piti ensimmäistä erää yhtenä kaikkien aikojen eristä ja koko ottelua "nyrkkeilyhistorian sähköistävimpinä kahdeksana minuuttina".
10. maaliskuuta 1986 Hagler puolusti mestaruuttaan Robert Mugabia vastaan. Hagler voitti ottelun 11. erässä, mutta hänen ottelemisensa herätti kamppailua seuranneen, tuolloin uransa jo lopettaneen Sugar Ray Leonardin huomion. Hänen mielestään Mugabi oli hetkittäin jopa hallinnut ottelua, mikä vaikutti Leonardin päätökseen palata takaisin nyrkkeilykehään ja haastaa Hagler maailmanmestaruusottelussa. Ottelun jälkeen Hagler harkitsi uransa lopettamista. Hagler olisi omien sanojensa mukaan myös lopettanut uransa ellei Leonard olisi halunnut otella häntä vastaan.
Mestaruuden menettäminen ja lopettaminen
Hagler menetti mestaruutensa vuonna 1987 paluun tehneelle ja keskisarjaan nousseelle Sugar Ray Leonardille, joka voitti hänet kiistanalaisella pistetuomiolla 2 - 1. Leonard lähti vedonlyöntisuhteessa 5–2 altavastaajana. 33-vuotias Hagler oli otellut voittamattomana viimeiset kymmenen vuotta ja hallinnut niistä seitsemän ajan keskisarjan mestaruutta. 30-vuotias Leonard taas ei ollut otellut kolmeen vuoteen. Leonard tienasi ottelusta 11-12 miljoonaa, kun maailmanmestari Haglerin palkkio oli 13-14 miljoonaa dollaria. Ottelun väitettiin ennen toteutumistaan herättäneen enemmän huomiota, kuin raskaansarjan maailmanmestaruusottelu Thrilla in Manila Muhammad Alin ja Joe Frazierin välillä. Vasenkätinen Hagler aloitti ottelun oikeakätisessä lyöntiasennossa. Kamppailun alussa Leonard liikkui paljon ja pyrki lyömään iskusarjoja häntä takaa-ajaneeseen Hagleriin. Leonard voitti selvästi ottelun neljä ensimmäistä erää. 5. ja 6. erässä Hagler pääsi haluamalleen etäisyydelle, ja onnistui voittamaan erät nimiinsä. Yhdeksännessä erässä Hagler onnistui saamaan Leonardin ajettua nurkkaan ja lyötyä tätä iskusarjoilla, mutta tämä onnistui pääsemään pois ja lyömään iskusarjoilla Hagleria kasvoihin. Ottelu päättyi 12. erän jälkeen pistetuomioon, joka jakoi mielipiteitä asiantuntijoiden ja nyrkkelyfanien keskuudessa: Lou Filippo piti Hagleria voittajana pistein 115–113, mutta loput kaksi tuomaria (Jo Jo Guerra ja Dave Moretti) nimesivät Leonardin voittajaksi pistein 118–110 ja 115–113. Varsinkin Guerran pisteytys (118–110) sai runsaasti huomiota, sillä sen mukaan Leonard voitti kymmenen erää kahdestatoista. Hagler löi ottelun aikana 792 iskua joista 501 meni ohi. Leonard löi 629 iskua joista 306 meni ohi. Iskujen tehokkuudesta on kuitenkin esitetty ristiriitaisia tulkintoja. Haglerin mielestä Leonardia olisi pitänyt rangaista liiallisesta sitomisesta ja Haglerin taustavaikuttajien mielestä Leonard otteli tosissaan vain 20 sekuntia per erä, kun taas Leonardin puolustajat pitivät hänen lyöntejään vaikuttavampina. Suurten erojen vuoksi ottelua epäiltiin jopa ennalta sovituksi.
Hagler menetti kaikkien odotusten vastaisesti seitsemän vuotta hallitsemansa maailmanmestaruuden. Sinä aikana Hagler oli puolustanut mestaruuttaan 12 kertaa, mikä oli vain kaksi vähemmän kuin Carlos Monzonin asettama painoluokan ennätys. Samalla Leonard päätti Haglerin yhdeksän vuoden mittaisen voittoputken ja 11 vuoden mittaisen tappiottoman putken. Ring Magazine nimesi kamppailun Vuoden otteluksi ja Leonardin voiton Vuoden yllätykseksi. Tasaisen ottelun loppuratkaisu jakaa edelleenkin mielipiteitä.
Lopettaminen
Hagler uskoi, että hänen mestaruutensa ryöstettiin eikä hän halunnut jatkaa uraansa, ellei hän saisi mahdollisuutta otella Leonardia vastaan uudelleen. Uusintaottelusta nyrkkeilijöiden leirien välillä keskusteltiin, mutta ne eivät johtaneet mihinkään. Hagler päätti lopettaa uransa eikä tehnyt paluuta, vaikka vuonna 1990 hänelle tarjottiin 15 miljoonan dollarin palkkiota uusintaottelusta Leonardia vastaan. Ottelun jälkeen epäiltiin, että Haglerilla oli vaikeuksia päästä tappiostaan yli. Kysyttäessä Hagler arvosteli Leonard-ottelun tuomarointia ja Leonardin haluttomuutta uusintaotteluun, mutta hänen lähipiirinsä ei uskonut ottelun muuten vaikuttaneen häneen.
Tyyli
HBO:n nyrkkeilykommentaattori Barry Tompkins on kuvaillut Hagleria aliarvostetuksi nyrkkeilijäksi, joka osasi nyrkkeillä sekä oikea- että vasenkätisenä, oli hyvä taktikoimaan ja osasi aina lopettaa ottelunsa vahvasti. Hagler tunnettiin myös kurinalaisena harjoittelijana, joka treenasi otteluja varten harjoitusleireillään Cape Codissa. Hän kutsui leirejään vankilaksi. Hagler uskoi vahvasti siihen, että todelliset mestarit pysyvät omassa painoluokassaan, ja otteli koko uransa keskisarjassa.
Gregory Smith
thumb|Gregory Smith vuonna 2012. Gregory Edward Smith (s. 6. heinäkuuta 1983 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalais-amerikkalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Ephram Brownin roolista televisiosarjassa Everwood. Vuodesta 2010 lähtien hän on esiintynyt poliisisarjassa Nuoret poliisit. Smith debytoi sarjassa myös yksittäisten jaksojen ohjaajana.
Smith esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa yksivuotiaana, tuolloin mainoksessa. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli elokuvassa Leapin' Leprechauns (1995), sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Harriet the Spy, Pienet soturit, Krippendorf's Tribe ja Patriot. Gregory on tunnettu myös World Heroes -pelisarjan Tom Wieselawin ääninäyttelijänä.
Gregory Smithillä on nykyään sekä Kanadan että Yhdysvaltain kansalaisuus.
Everwoodin roolihahmonsa Ephram Brownin tavoin myös Smith uskonnoltaan juutalainen.
Sándor Wekerle
Sándor Wekerle (14. marraskuuta 1848 Mór – 26. elokuuta 1921 Budapest) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä vuosina 1892–1895, 1906–1910 ja 1917–1918. Hän oli myös useasti valtiovarainministerinä. Wekerlen hallitus julisti Itävalta-Unkariin kuuluneen Unkarin itsenäiseksi lokakuussa 1918.
Ura
Wekerle väitteli oikeustieteen tohtoriksi Budapestin yliopistosta vuonna 1870 ja työskenteli sen jälkeen virkamiehenä Unkarin valtiovarainministeriössä, vuodesta 1884 ministerineuvoksena ja vuodesta 1886 valtiosihteerinä. Hänet valittiin 1886 Unkarin parlamenttiin ja nimitettiin 1889 Kálmán Tiszan hallituksen valtiovarainministeriksi. Seuraavana vuonna hän esitteli parlamentille ensimmäisen alijäämättömän budjettiesityksen ja onnistui muutenkin parantamaan valtiovarain tilaa uudistamalla alkoholin verotusta ja valtion monopoleja sekä ottamalla käyttöön yhtenäisen valuuttasäännöstelyn Itävallan kanssa.
Wekerle tuli ensimmäisen kerran Unkarin pääministeriksi 14. marraskuuta 1892, säilyttäen samalla myös valtiovarainministerin salkun. Hänen hallituksensa toteutti vastustuksesta huolimatta kirkon aseman muutoksen, jolla otettiin käyttöön pakolliset siviiliavioliitot sekä siviilirekisteri. Wekerle joutui jättämään tehtävänsä 22. joulukuuta 1894 ja vetäytyi sen jälkeen joksikin aikaa politiikasta. Hänet nimitettiin vuonna 1897 vastaperustetun korkeimman hallinto-oikeuden presidentiksi. Kun Unkarin politiikan niin sanottu ex-lex-kausi päättyi keisarin ja oppositiopuolueiden sovintoon, Wekerle kutsuttiin 9. huhtikuuta 1906 uudelleen pääministeriksi, ja hän otti jälleen itselleen myös valtiovarainministerin tehtävät. Hänen toinen hallituksensa jatkoi 17. tammikuuta 1910 saakka.
Kolmannen kerran Wekerlestä tuli Unkarin pääministeri ensimmäisen maailmansodan aikana 20. elokuuta 1917 kreivi Moritz Esterházyn erottua kesken merkittävän äänioikeusuudistuksen käsittelyn. Perustuslainmuutoksiin penseästi suhtautuneena konservatiivina Wekerle puolusti reformiesitystä haluttomasti, kunnes Unkarin parlamentti odotetusti hylkäsi sen vuoden 1917 lopussa. Koottuaan hallituksensa uudelleen tammikuussa 1918 hän yritti ratkaista äänioikeuskysymyksen kompromissilla vanhoillisen oppositiojohtajan István Tiszan kanssa. Wekerle ehdotti myös keskellä sotaa Unkarin armeijan täydellistä erottamista Itävallan armeijasta vanhan kansallisuuskiistan ratkaisemiseksi.
Wekerle pysyi pitkään keisari Kaarle I:n suosiossa, mutta kaksoismonarkian murentuessa syksyllä 1918 Wekerle omaksui vähitellen yhä selvemmin kansallismielisen linjan. Hän torjui Kaarlen 16. lokakuuta antaman niin sanotun lokakuun manifestin, jonka tarkoituksena oli pelastaa monikansainen valtakunta antamalla myönnytyksiä vähemmistökansallisuuksille. Sen sijaan Wekerle taivutteli keisarin hyväksymään Unkarin täydellisen itsenäisyyden personaaliunionissa Itävallan kanssa. Wekerle julisti näillä ehdoilla Unkarin itsenäiseksi 19. lokakuuta 1918. Kaarle käytti vielä valtaoikeuksiaan Unkarin kuninkaana erottamalla Wekerlen neljä päivää myöhemmin ja nimittämällä 30. lokakuuta hänen seuraajakseen Mihály Károlyin, jolloin krysanteemivallankumous Unkarissa käynnistyi.
Unkarin neuvostotasavallan aikana maaliskuusta elokuuhun 1919 Wekerle oli vangittuna. Vapauduttuaan hän ei enää osallistunut politiikkaan.
Järvenpään Palo
Järvenpään Palo on järvenpääläinen vuonna 1914 perustettu urheiluseura. Se oli aiemmin urheilun yleisseura. Nykyisin toiminta keskittyy pelkästään suunnistukseen. Parhaana saavutuksena seuralla on Jukolan viestin voitto vuodelta 1978. Nykyisin seura panostaa pääasiassa harrastetoimintaan. Toiminta yleisurheilussa päättyi kun Järvenpään Palon yleisurheilijat ja Tuusulanjärven Urheilijat liittyivät yhteen ja perustivat Keski-Uudenmaan Yleisurheilu ry:n vuonna 2010. Pesäpallojaos lopetti toimintansa kun Järvenpäähän perustettiin pesäpallon erikoisseura Kinnarin Pesis. Palo pelasi pesäpalloa ykkössarjassa vuosina 1986–1988.
Eugenia Osterberger
Eugenia Osterberger (koko nimeltään Prudencia Eugenia Juana Osterberger Luard; 20. joulukuuta 1852 Santiago de Compostela, Espanja – 8. helmikuuta 1932 Nizza, Ranska) oli espanjalainen romantiikan ajan säveltäjä ja pianisti. Hän oli tärkeä osa Galician kulttuuri- ja musiikkipiirejä 1800-luvun viimeisellä kolmanneksella. Osterbergerin nimellä ”Madame Saunier” tekemiä sävellyksiä julkaistiin Madridissa ja Pariisissa asti.
Osterberger osoitti myös kiinnostusta galicialaiseen kansanperinteeseen, sillä soolopianokappaleiden lisäksi hän sävelsi galiciankielisiä lauluja. Hänen kappaleissaan yhdistyivät saksalaisten liedien tapaan kansan parista saadut aiheet ja kulturellit, tyylikkäät sävelmät. Hän oli Galician kuninkaallisen akatemian kirjeenvaihtajajäsenenä akatemian perustamisesta lähtien, mutta vuodesta 1907 eteenpäin, kun hän muutti miehensä Francisco Saunierin kanssa Ranskan Rivieralle, hänen vaiheitaan ei tunneta tarkemmin.
Warnow
pienoiskuva|Vesistön rakenne. Warnow on Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Rostockin kaupungin sekä Rostockin ja Ludwigslust-Parchimin piirikuntien läpi virtaava 155 kilometriä pitkä joki. Joen valuma-alueen pinta-ala on 3 324 neliökilometriä. Se laskee Itämeren Oderinhaffiin Rostockissa.
Joen kulku
Käytössä on kaksi nimitystä, Oberwarnow ja Unterwarnow, jolla tarkoitetaan vastaavasti yläjuoksulla vesistön jokimaista osuutta ja alajuoksun lagunimaista vesialuetta. Vesialueen vesi on murtovettä eli se on hieman suolaista. Joen virtaussuunta on pääasiassa etelästä pohjoiseen.