cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Santa Maria Maggiore
Historia
Nykyinen Santa Maria Maggioren basilika rakennettiin Esquilinus-kukkulalle Efesoksen kirkolliskokouksen jälkeen Sixtus III:n pontifikaatin aikana 432–440. Osa kirkon marmoripylväistä otettiin läheisestä Juno Lucinan temppelistä. Basilika oli ensimmäinen kristillisen maailman Neitsyt Marialle omistetuista kirkoista, ja sen tarkoituksena oli kääntää pakanallinen palvonta kristilliseen Marian kulttiin.
Kirkkorakennus
Kirkkoon on yhdistetty useita eri aikakausia. Se on säilyttänyt varhaiskristillisen kolmilaivaisuutensa. Julkisivu on 1700-luvulla eläneen Florentine Fugan suunnittelema. 75 metriä korkea kellotorni on keskiaikainen.
Kirkon päälaivan katto on koristeltu runsaasti kullalla. Se on tehty 1400-luvulla. Legendan mukaan koristeluun käytetyn kullan lahjoitti Kastilian kuningatar Isabella Katolilainen Kristoffer Kolumbuksen Amerikasta tuomasta aarteesta. Legenda on kuitenkaan tuskin totta, koska Kolumbus toi ensimmäiseltä Amerikan matkaltaan vain vähän tavaroita.
Kirkko on tunnettu runsaista mosaiikeistaan. Huomattavin mosaiikki on apsiksessa kirkkosalin päässä oleva suuri, Neitsyt Marian taivaan kuningattareksi kruunausta esittävä mosaiikki, jossa on myös muita pyhimyksiä, eläimiä ja kasveja. Kuorin 46:sta alkuperäisestä mosaiikista 27 on edelleen olemassa.
Julian Lincoln Simon
Julian Lincoln Simon (12. helmikuuta 1932 - 8. helmikuuta 1998) oli Marylandin yliopiston professori, aiemmin Illinois'n yliopiston professori.
Ajatukset
Simonin kirja The Ultimate Resource (1981) kritisoi perinteisiä uskomuksia koskien väestönkasvua (kuten väestönkasvun "haitallisuus"), raaka-aineiden niukkuutta ja resurssien kulutusta. Simonin mukaan nämä uskomukset olivat ristiriidassa sen tosiasian kanssa, että raaka-aineiden (palkkakorjatut) hinnat olivat laskeneet pitkäaikaisesti. Simonin mukaan vaurauden ja teknologian lisääntyminen saattoivat yhä useampia resursseja ulottuvillemme, siis laajensivat "kasvun rajoja". Vaikka resurssit saattoivat olla fyysisesti rajallisia, talouden näkökulmasta niitä on loputtomasti, koska markkinat pystyvät kierrättämään vanhoja ja kehittämään uusia vaihtoehtoja.
Simon tutki monia raaka-aineita, etenkin metalleja, ja niiden hintoja kautta historian. Hänen analyysinsä mukaan väliaikaisia niukkuuksia lukuun ottamatta raaka-aineiden hinnat pysyvät suunnilleen ennallaan tai jopa laskevat. Esimerkiksi alumiini ei ole koskaan ollut niin kallista kuin ennen vuotta 1886 ja keskiaikaisen haarniskan teräs oli paljon kalliimpaa kuin mikään nykyinen.
Simonin kirjassa The Resourceful Earth (1984, toimittajana myös Herman Kahn) on samanlaista aiemman paradigman kritiikkiä.
Simon myös luetteloi lukuisia aiempia ennustettuja ympäristötuhoja, jotka oli hänen mukaansa sittemmin jääneet toteutumatta. Näitä olivat mm. lyijymyrkytyksen vaikutus älykkyyteen, DDT, PCB:t, malathion, Agent Orange ja asbesti.
Vaikutus
Julian Simonin henkilökuva "The Doomslayer" Wired-lehdessä ärsytti tilastotieteilijä-ympäristöaktivisti Bjørn Lomborgin todistamaan Simonin väitteet vääriksi, mutta työssään Lomborg lopulta päätyi toteamaan Simonin olleen oikeassa ja kirjoitti kirjan The Skeptical Environmentalist.
Simon esitti ensimmäisenä, että lentoyhtiöiden pitäisi tarjota palkkioita matkustajille, jotka luopuisivat paikoistaan ylivarauksen sattuessa. Siihen asti yhtiöt olivat ottaneet satunnaisia matkustajia pois koneista, mikä aiheuttaa suuremman inhimillisen tappion matkustajille kuin se, että huutokaupassa paikastaan luopuu se, jonka siitä kannattaa pienimmällä summalla luopua. Vaikka lentöyhtiöt aluksi nauroivat Simonille, myöhemmin hänen suunnitelmansa toteutettiin ja osoittautui valtavaksi menestykseksi, kuten Milton Friedman totesi esipuheessaan kirjassa The Ultimate Resource II. Taloustieteilijä James Heins sanoi vuonna 2009, että käytäntö oli lisännyt 100 miljardia dollaria USA:n talouteen viimeisten 30 vuoden aikana. Näin arvokkaan ajatuksensa Simon antoi korvauksetta ihmiskunnan käyttöön.
Vaikka kaikkia Simonin ajatuksia eivät kaikki hyväksyneet, ne tuottivat paradigmanmuutoksen: vanha malthusilainen uskomus väestönkasvun suuresta haitallisuudesta muuttui neutraalimmaksi. Hänen teoreettisemmat ajatuksensa demografinen osinko ja demografinen ikkuna ovat tuottaneet toisen muutoksen pois keskustelusta väestönkasvusta joko hyvänä tai pahana.
Simonin muistelmat A Life Against the Grain julkaistiin vähän hänen kuolemansa jälkeen.
Paul R. Ehrlich - ensimmäinen veto
Simon voitti vedon. Kaikkien viiden metallin hinnat laskivat.
Kaikissa viidessä tapauksessa siis joko korvikkeiden kehittäminen tai hyödyntämisteknologian kehittyminen paransi kyseisen metallin saatavuutta suhteessa kysyntään ja siten markkinahinta laski.
Elämä
Simonin vaimo oli professori Rita James Simon. .
Amir Hossein Sadeqi
Amir Hossein Sadeqi (s. 6. syyskuuta 1981 Teheran) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut suurimman osan seurajoukkueurastaan Esteghlal FC:ssä.
Maajoukkueessa Sadeqi on pelannut yhdeksän ottelua mutta ei ole tehnyt niissä yhtäkään maalia. Hän kuului Iranin joukkueeseen MM-kisoissa 2006 mutta ei päässyt siellä pelaamaan.
Ala-Aitolampi
Ala-Aitolampi on Jyväskylässä, entisessä Jyväskylän maalaiskunnassa Vesangalla sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vesankajärven valuma-alueeseen (14.286) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 165,2 metriä mpy.
In Extremo
pienoiskuva|In Extremo, Zelt Musik Festival 2018 [[Freiburg, Saksa.]] In Extremo on saksalainen folk metal -yhtye. Se on saanut musiikkiinsa vaikutteita metallimusiikin lisäksi keskiajan musiikista. Yhtye käyttää kappaleissaan usein vanhoja soittimia, kuten säkkipillejä, harppua, kampiliiraa ja skalmeijaa.
In Extremo perustettiin Berliinissä vuonna 1996. Yhtyeen viimeisin albumi, Sterneneisen, ilmestyi helmikuussa 2011. Levyltä on toistaiseksi julkaistu yksi single, Zigeunerskat.
Taksi Helsinki
Taksi Helsinki Oy (vuoteen 2017 Helsingin Taksi-Data Oy) on suomalainen taksien tilausvälitysyhtiö.
Asiakkaiden puheiden tallennus
Osassa Taksi Helsingin välityksessä olevissa yrittäjien autoista on tallennettu turvakameran avulla myös asiakkaiden puheita. Äänitallenteiden olemassaolo nousi esiin marraskuussa 2019, kun helsinkiläisen kaupunginvaltuutetun ja yhtiön taksinkuljettajan Abdirahim "Husu" Husseinin kertomus rasistisesta asiakkaasta aiheutti runsaasti keskustelua. Hussein kertoi jättäneensä asiakkaan moottoritien varteen kesken matkan, mutta myönsi myöhemmin valehdelleensa tapauksesta. Kohun myötä Taksi Helsinki ilmoitti luopuvansa äänen tallennuksesta.
Panssariviestipataljoona
Panssariviestipataljoona (PsViestiP) oli Hattulassa, Parolannummen varuskunnassa suomalainen panssarijoukkoihin kuulunut viestipataljoona. Panssariviestipataljoona oli vuoteen 1998 asti Parolan pataljoona (lyhenteeltään ParP). Pataljoona koostui neljästä eri komppaniasta ja esikunnasta.
Vuoden 2007 alusta pataljoona on jälleen Parolan pataljoona (PARP). Nimenmuutos liittyi Panssariviestikomppanian lakkauttamiseen ja sitä kautta viestikoulutuksen siirtoon Jääkäritykistörykmenttiin (JTR) vuoden 2006 kesällä. Nykyisin pataljoonaan kuuluu kolme komppaniaa ja esikunta.
Pataljoona kuuluu panssarijoukkojen joukko-osastoon Panssariprikaati (PSPR).
Chrysler Royal
thumb|250px|Chrysler Royal C-18 Sedan 1938 thumb|250px|Chrysler Royal De Luxe Convertible Coupe 1937 Chrysler Royal oli Chryslerin vuosina 1937–1942 ja 1946–1950 valmistama automalli. Royal oli perusmallin Chrysler tuotantokautensa aikana, eli se oli malliston halvin.
Kalle Louhela
Kalle Louhela, vuoteen 1907 Kaarlo Kustaa Jansson (8. tammikuuta 1888 Kokkola – 30. maaliskuuta 1957) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja koulun- ja yritysjohtaja.
Louhelan vanhemmat olivat lehtori Gustaf Richard Jansson ja Selma Odenwall ja puoliso vuodesta 1911 Maria Elviira Matturi. Ylioppilaaksi 1907 tultuaan Louhela suoritti Mustialan maanviljelys- ja meijeriopiston meijeriosaston tutkinnon 1908, jatkaen opintojaan Helsingin yliopistossa ja suntautuen karja-alalle. Hän toimi Oulun läänin talousseurassa ensin kiertävän karjanhoitokoulun johtajana ja sitten karjantalouskonsulenttina 1910–1918. Louhela osallistui keskeisesti teurastamojen ja lihakaupan kehittämiseen Pohjois-Pohjanmaalla, ja kun Oulussa perustettiin 1914 Karjanmyyntiosuuskunta Pohjola, Louhelasta tuli sen hallintoneuvoston puheenjohtaja. Muun työnsä ohella hän oli myös osuuskunnan sivutoiminen toimitusjohtaja ja päätoiminen toimitusjohtaja 1919–1920. Maatilahallitus nimitti itsekin maanviljelystä harjoittaneen Louhelan vuonna 1920 Koivikon tietopuolisen maanviljelykoulun johtajaksi Muhokselle. Koulun johtamisen lisäksi hän vastasi Koivikon koulutilan hoidosta ja opiskelijoiden harjoittelusta maakunnan alueella. Vuonna 1936 Louhela siirtyi Osuuskunta Karjapohjolan toimitusjohtajaksi, joksi hänen jo aiemmin johtamansa osuuskunta oli muuttunut 1934. Louhelan johdossa osuuskunnasta tuli alansa suurimpiin Suomessa kuuluva ja sillä oli myös muun muassa kala-, juurikas- ja poronlihaliiketoimintaa. Osuuskunnan teurastamoja oli useilla eri paikkakunnilla, Rovaniemellä oli makkaratehdas ja eineskeittolat Oulussa, Rovaniemellä ja Torniossa. Louhelalla oli useita alansa luottamustehtäviä ja hän oli Muhoksen kunnanvaltuuston jäsen ja toimi kahteen otteeseen Muhoksen kunnallislautakunnan esimiehenä. Eläkkeelle osuuskunnan toimitusjohtajan työstä maanviljelysneuvoksen arvon 1943 saanut Louhela jäi vuonna 1949.
Eternal Wheel of Time and Space
Eternal Wheel of Time and Space on Noora Louhimon studioalbumi, joka julkaistiin 5. maaliskuuta 2021 levymerkillä Ranka Kustannus.
Albumin julkaisukonsertti esitettiin suoratoistona 19. maaliskuuta 2021 G Livelabista Tampereelta.
Joshua Bassett
Joshua Taylor Bassett (s. 22. joulukuuta 2000 Oceanside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan pääroolistaan Ricky Bowenina High School Musical: The Musical: The Series -elokuvassa.
Elämäkerta
Bassett syntyi ja kasvoi Oceansidessa, Kaliforniassa, vanhemmille Taylor ja Laura. Hänellä on viisi sisarta ja hän oli kotikoulussa.
Hänen ensimmäinen tutustumisensa musiikkiteatteriin oli kahdeksan vuoden iässä, yli vuosikymmen ennen kuin hän näytteli Rickynä High School Musical: The Musical: The Series -elokuvassa, kun hän oli High School Musical on Stage! -yhteisöteatterituotannossa.
Toukokuussa 2021 hän esiintyi LGBTQ+ -yhteisön jäsenenä.
Liitto, edistys ja demokratia
thumb|Puolueiden paikkaluku Espanjan parlamentissa 1977–2011. UPyD vaaleanpunaisella Liitto, edistys ja demokratia (, lyh. UPyD) oli espanjalainen puolue, joka toimi vuosina 2007−2020. UPyD:n arvoja olivat edistyksellisyys ja sentralismi.
Puolue ei saanut yhtään paikkaa vuoden 2015 parlamenttivaaleissa. Eurovaaleissa 2014 UPyD sai neljä edustajaa Euroopan parlamenttiin.
Pakkovalta
Pakkovalta on vallankäyttöä, jonka tarkoituksena on ohjata yhteisön toimintaa, tarvittaessa välittömiä pakkokeinoja käyttämällä tai välillisesti pakkokeinojen käyttämisellä uhkaamalla. Oikeuksia ja lakeja suojellaan usein pakkovallan keinoin. Toisaalta oikeudet ja lait voivat olla luonnottomia, jos kansalaiset tottelevat vain pakkovallalla.
Marxilaisessa diskurssissa sillä viitataan yhteiskuntaan, joka on olemassa ennen työväenluokan vallankumousta ja kommunistisen yhteiskunnan syntyä. Libertaareilla ja tietyillä muilla poliittisilla ryhmillä on oma, erittäin negatiivinen käsityksensä pakkovallasta, pitäen sitä käytännössä aina moraalisesti vääränä.
Heinkel
Ernst Heinkel Flugzeugwerke A.G. oli saksalainen lentokonetehdas.
Historia
Ernst Heinrich Heinkel perusti 1. joulukuuta 1922 Ernst Heinkel Flugzeugwerke-yrityksen Warnemündeen. Sen tehtaat sijaitsivat Rostockissa, josta 1900-luvun alkupuolella kehittyi moderni teknologiakeskus, ja Warnemündessä.
Heinkelin tehtaat saivat kaikkiaan 1352 lentotekniikan patenttia ja 587 tuotesuojaa voimalaitealalla. Lentokoneitaan se myi mm. Tanskaan, Suomeen, Ruotsiin, Unkariin, Neuvostoliittoon ja Japaniin.
Vuonna 1932 Heinkelin tehtaat olivat Mecklenburgin suurin työnantaja. Vuonna 1932 sen tehtaalla oli 1 000 työntekijää. Sodan alla, vuonna 1939, työvoimaa oli jo 9 000 henkeä, ja vuonna 1944 eli Saksan sotatalouden huippuvuonna 16 000. Vuonna 1945 työntekijöitä oli 17 000, joista osa oli orjatyövoimaa.
Maailman ensimmäinen suihkumoottorilento puolestaan tehtiin Heinkel He 178 -koneella 27. elokuuta 1939. Koneessa käytettiin Hans von Ohainin kehittämää moottoria.
Sodan jälkeen yhtiö alkoi valmistaa moottoreita, kääpiöautoja, mopedeja ja skoottereita, joiden myynti jatkui 1960-luvulle asti. Yhtiö valmisti myös Länsi-Saksan ilmavoimille lisenssillä ranskalaista Fouga Magister-suihkuharjoituskonetta, ja kehitti sen pohjalta liikekone-tyypin joka jäi prototyyppi-asteelle.
Vuonna 1964 liittyi Heinkel yhdessä Weserflugin ja Focke-Wulfin kanssa Vereinigte Flugtechnische Werke- eli VFW-yhteenliittymäksi. VFW liittyi lopulta EADSiin.
VFW muodosti yhteisyrityksen Fokkerin kanssa, mutta se purkautui, koska osapuolilla oli liian voimakas kilpailuasema niissä matkustajakoneissa, joita nykyään kutsutaan syöttöliikennekoneiksi.
Organopalladiumyhdisteet
Ominaisuudet ja valmistus
Palladium esiintyy organometalliyhdisteissään hapetusluvuilla 0, +II tai +IV. Näistä tyypillisin on +II. Yksinkertaiset alkyyli- tai aryylipalladiumyhdisteet ovat suhteellisen epästabiileja ja reaktiivisia. Erityisesti palladiumin ollessa hapetusluvulla +IV on sen organometalliyhdisteille tyypillinen reaktio pelkistävä eliminaatio. Nämä yhdisteet ovat hieman stabiilimpia silloin kuin niiden lisäksi ligandina yhdisteessä on myös jokin kelatoiva ligandi esimerkiksi 2,2′-bipyridiini. Alkyyli- tai aryylipalladiumyhdisteitä voidaan valmistaa transmetallaatioreaktioilla esimerkiksi Grignard-reagensseista, palladiumkompleksien ja organohalogeenien välisillä reaktioilla ja nukleofiilien reagoidessa alkeenien ja palladiumin muodostamiin yhdisteisiin.
Organometalliyhdisteet, joissa palladium on sitoutuneena alkeeneihin tai dieeneihin ovat alkyylipalladiumyhdisteitä stabiilimpia ja niitä tunnetaan useita. Näissä yhdisteissä palladium on hapetusluvulla +II. Palladiumin ja alkeenien muodostamat organometalliyhdisteet ovat hyvin yleisiä katalyyttejä ja välituotteita orgaanisen kemian synteeseissä. Alkeenin koordinoituminen palladiumiin tekee siitä poikkeuksellisen elektrofiilisen ja nämä yhdisteet reagoivat nukleofiilien kanssa ja ne voidaan esimerkiksi alkyloida. Näitä yhdisteitä esiintyy muun muassa välituotteina Heck-reaktioissa. Ne voidaan myös hapettaa suhteellisen helposti. Esimerkiksi Wacker-prosessissa alkenyylipalladiumyhdisteet hapetetaan aldehydeiksi.
Santa Tuomi
thumb|upright|Tuomi 1930-luvun alussa. Santa Valborg Tuomi (o.s. Roth; 30. toukokuuta 1897 Porvoo – 23. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Oulun Työväen Näyttämöllä, Helsingin Työväen Teatterissa ja Viipurin Näyttämöllä. Viipurin Työväen Teatterissa hänellä oli pääosa näytelmässä Häitten jälkeen ja Biancan rooli Othellossa syyskaudella 1926. Kevätkaudella 1928 Tuomi oli mukana muun muassa Franz Schubertin laulunäytelmässä Wieniläistyttöjä. Helsingin Työväen Teatterissa 6. joulukuuta 1942 juhlaensi-iltansa saaneessa näytelmässä Pohjalaisia hän toimi ohjaajana.
William Dembski
thumb|200px|William Dembski William Albert ”Bill” Dembski (s. 18. heinäkuuta 1960) on yhdysvaltalainen matemaatikko, filosofi, teologi ja älykkään suunnittelun teorian kannattaja.
Dembski sanoo, että ellei jokin älykkään suunnittelun opin kaltainen ole totta ja tule hyväksytyksi, ”naturalistinen tiedenäkemys jatkaa heikentymättömänä ja pyyhkäisee mennessään kristillisen jumalauskon viimeisetkin jäänteet”.
Vuonna 2010 Dembski ilmoitti uskovansa Raamatun kirjaimelliseen tulkintaan. Dembski kertoi uskovansa, että Jumala loi maailman Genesiksen mukaisesti kuudessa päivässä huipentuen Aatamin ja Eevan luomiseen. Dembskin mukaan Aatami ja Eeva olivat todellisia ihmisiä, jotka ovat periyttäneet geeninsä kaikille ihmisille, mutta he itse eivät olleet evolutiivisen prosessin tulos.
Friedrich Pollock
Vuonna 1927 Pollock matkusti Neuvostoliittoon Lokakuun vallankumouksen kymmenvuotisjuhlille ja teki siellä tutkimustyötä ja julkaisi seuraavana vuonna asiaa koskevan kirjoituksen. Hän oli luomassa Frankfurt am Mainiin yhteiskunnallista tutkimuskeskusta (ns. Frankfurtin koulukunta) yhdessä työtoveriensa, muun muassa Max Horkheimerin kanssa. Vuonna 1933 hän pakeni natsivaltaa Pariisiin, Lontooseen ja päätyi New Yorkiin. Hän palasi jatkamaan tutkimustyötään Frankfurtiin 1950-luvulla.
Pollockin pääteos on suunnitelmataloutta käsittelevä Die planwirtschaftlichen Versuche in der Sowjetunion 1917–1927, joka ilmestyi vuonna 1929.
Árgos
Árgos on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Árgos-Mykíneen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Άργους, Dimotikí Enótita Árgous) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Argoliksen alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 27 050 ja varsinaisen Árgoksen kaupungin väkiluku 22 209 (vuonna 2011). Árgos on Árgos-Mykíneen kunnan kuntakeskus.
Árgos sijaitsee keskellä hedelmällistä, noin 200 neliökilometrin kokoista Árgoksen tasankoa Argoliin niemimaan juuressa, noin seitsemän kilometrin päässä Argoliinlahden rannikosta ja noin 12 kilometriä luoteeseen Náfpliosta.
Esihistoria ja antiikki
Árgos on Kreikan vanhimpia kaupunkeja. Sen paikka on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kaudella noin 4000 eaa. alkaen. Ensimmäiset merkittävämmät löydöt ovat varhaiselta helladiselta kaudelta noin 3000 eaa. lähtien. Myöhemmällä helladisella kaudella eli mykeneläisellä kaudella Argos oli yksi aikakauden merkittävimpiä kaupunkeja, vaikka jäikin vielä tuolloin usein läheisen Mykenen varjoon. Mykeneläisen pronssikauden vaihduttua rautakaudeksi Argoksesta tuli Argoliin alueen johtava kaupunki.
pienoiskuva|vasen|220px|[[Argoksen teatteri|Antiikin Argoksen teatteri oli yksi Kreikan suurimmista.]] Antiikin aikana Argos oli itsenäinen kaupunkivaltio (polis). Se oli voimakkaimmillaan ja laajimmillaan 700–600-luvuilla eaa., jolloin sen alaisuuteen kuuluivat muun muassa Mykene ja Tiryns sekä koko Peloponnesoksen niemimaan itärannikko Kytheran saarelle saakka. Myöhemmin Argos päätyi taistelemaan toistuvasti Spartan kanssa Argoliin alueen herruudesta. Se oli yleensä liitossa muiden kaupunkien, kuten Ateenan ja Korintin, kanssa Spartaa vastaan. Argos ei ottanut osaa persialaissotiin kärsittyään Spartalle suuren tappion juuri ennen sitä. Peloponnesolaissodassa Argos oli vuoroin riippumaton ja vuoroin Ateenan liittolainen. Korintin sodassa se soti jälleen Spartaa vastaan Ateenan ja muiden kaupunkien kanssa. Sotien seurauksena kaupunki sai takaisin entistä asemaansa, ja valtasi muun muassa Nemean. Rooman vallan alle Argos tuli vuonna 146 eaa.
pienoiskuva|vasen|220px|Árgoksen katedraali. Antiikin Argos sijaitsi nykyisen Árgoksen kaupungin länsiosan alueella. Sitä on kaivettu esiin rajallisesti, sillä nykyinen kaupunki on suureksi osaksi sen päällä. Arkeologisiin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa suurikokoinen Argoksen teatteri, johon mahtui lähes katsojaa, agoran alue, Apollonille ja Athenelle omistetut temppelit sekä roomalainen odeion ja kylpylä. Argoksen alaisuuteen kuului myös kaupungin ulkopuolella sijainnut Heraion, joka oli merkittävä Heran kulttipaikka.
Nykyinen kaupunki
Kaupunki säilyi asuttuna joskin taantuneena läpi bysanttilaisen keskiajan sekä frankkivallan ajan, jolloin sen antiikin aikaiselle akropoliille rakennettiin Lárisan linna (Larissan linna), ja edelleen osmanivallan ajan. Kaupungin uusi kasvu alkoi Kreikan itsenäistyttyä 1800-luvun alkupuolella.
Nykyinen Árgoksen kaupunki on alueensa kaupan, maanviljelyn ja teollisuuden keskus. Se tunnetaan muun muassa uusklassisista taloistaan 1800-luvulta. Niihin kuuluvat esimerkiksi kaupungintalo, kunnallinen agora (kauppahalli) sekä Konstantópouloun kartano. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat näiden sekä antiikin raunioiden ja Lárisan linnan lisäksi myös muun muassa Árgoksen arkeologinen museo, Kapodístriaksen parakit (1829), kaupungin suojeluspyhälle omistettu Ágios Pétroksen (Pyhän Pietarin) kirkko sekä Panagía (Neitsyt Maria) Portokaloúsan luostari.
Árgos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Árgos-Mykíneen kunnaksi yhdessä Achladókampoksen, Aléan, Koutsopódin, Lérnan, Lýrkeian, Mykíneen ja Néa Kíoksen kanssa.
Kunnallisyksikön osat
pienoiskuva|Árgos-Mykíneen kunnantalo. pienoiskuva|[[Lárisan linna.]]
Árgoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Christeyns
Christeyns NV on belgialainen, kansainvälisesti toimiva kemianteollisuusyritys, joka on erikoistunut ammattikäyttöön tarkoitettuihin pesu-, puhdistus- ja desinfiointiaineisiin. Lisäksi yritys kehittää ja markkinoi pesulatoimintaan liittyviä laitteita. Christeynsin asiakkaita ovat pesulat, elintarviketeollisuus, sairaalat ja siivousliikkeet. Christeynsin tytäryhtiö Oscrete tuottaa kemikaaleja sementtiteollisuudelle ja tytäryhtiö Govi teollisuuskemikaaleja monille toimialoille.
Historiaa
Christeyns sai alkunsa Jules Robert Christeynsin Belgian Gentiin vuonna 1946 perustamasta saippuatehtaasta. Vuonna 1989 yritys siirtyi Bostoenin perheen omistukseen, ja 1990-luvun puolivälissä yritys alkoi laajentua ympäri Eurooppaa lähinnä yritysostoin. Vuonna 1998 se hankki brittiläisen Oils & Soaps Ltd:n, ja vuonna 2005 Johnson Diversey -yhtiön pesulasektorin liiketoiminnan. Vuonna 2010 Christeyns laajensi toimialaansa elintarvikehygieniaan ja vuonna 2012 sairaalahygieniaan ostamalla vuonna 1910 perustetun ranskalaisen Laboratoire Phagogène -yhtiön.
thumb|Christeynsin Blan-valkaisujauhetta. Christeynsillä on tytäryhtiöitä 26 maassa. Turussa toimivan Christeyns Nordic Oy Ab:n liikevaihto vuonna 2014 oli noin 3,4 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 13.
Haldor Topsøe
Haldor Topsøe (24. toukokuuta 1913 Kööpenhamina – 20. toukokuuta 2013) oli tanskalainen insinööri ja liikemies, joka perusti omaa nimeään kantaneen kemianteollisuusyrityksen Haldor Topsøe.
Topsøe palkittiin vuonna 2008 Dannebrogin ritarikunnan suurristillä. Hän kuoli toukokuussa 2013 vain hiukan ennen satavuotispäiväänsä.
Valkolampi (Jyväskylä, Vesanka)
Valkolampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Vesangan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vesankajärven valuma-alueeseen (14.286) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 158,5 metriä mpy.
Gloria (Anna Erikssonin albumi)
Gloria on Anna Erikssonin joulualbumi, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2015. Se nousi ylimmillään Suomen virallisen listan sijalle 19, ja pysyi listalla yhteensä 7 viikkoa.
Ugra-Karma
Ugra-Karma on suomalaisen black metal -yhtye Impaled Nazarenen vuonna 1993 julkaistu toinen studioalbumi. Albumin alkuperäinen kansikuva kopioi laittomasti Madame Koslovskyn taidetta. Vuoden 1998 uusintapainokseen kansitaide vaihdettiin sekä levylle lisättiin kaksi bonuskappaletta, mutta tästä huolimatta muutamista levyistä kyseiset kappaleet puuttuivat kokonaan.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kimmo Luttinen ja Mika Luttinen.
ExpressBus
ExpressBus on linja-autoliikenteen markkinointiyhteenliittymä, johon kuuluu nykyisin kolme liikennöitsijää: Länsilinjat Oy, Väinö Paunu Oy ja Pekolan Liikenne Oy / Yhdysliikenne Oy.
Historia
Linja-autoliiton pikavuorotyöryhmä teetti syksyllä 1989 pikavuoroja koskeneen kuluttajatutkimuksen. Pikavuoroissa kulki paljon tyytyväisiä asiakkaita ja liikennemuodon edut – nopeus, täsmällisyys ja autojen siisteys – olivat sen käyttäjien tiedossa, mutta suurimmalle osalle aktiivi-ikäisistä suomalaisista pikavuoro ei käsitteenä merkinnyt juuri mitään. ExpressBus-järjestelmän "syntysanat" lausuttiin pikavuoroliikenteen neuvottelupäivillä vuonna 1989, vuoden 1990 aikana tehtiin runsaasti kehitystyötä ja tulos julkistettiin 13. toukokuuta 1991. Ratkaisevana sysäyksenä oli tärkeimpien – osittain keskenään kilpailleiden – pikavuoroyritysten toimitusjohtajien sitoutuminen yhteisiin toimintamalleihin ja tavoitteisiin, mikä oli melko uutta linja-autoalalla. Suuri osa muista kuin pikavuoroja ajaneista yrityksistä, joita Linja-autoliiton jäsenkunnassa oli enemmistö, suhtautui uuteen järjestelmään epäluuloisesti; jotkut pelkäsivät jopa liiton hajoamista. ExpressBus-järjestelmään liittyvien yritysten oli allekirjoitettava Linja-autoliiton kanssa tuotetakuusopimus saadakseen käyttää ExpressBus-tuotenimeä ja -tunnuksia. Yritykset sitoutuivat henkilökuntansa järjestelmälliseen kouluttamiseen sekä pikavuoroilla käytettävän kaluston yhdenmukaistamiseen. Autoissa tuli olla WC ja jääkaappi, myöhemmin myös ilmastointi, sekä tietty istuinväli. Monille yrittäjille kynnyskysymykseksi muodostui autojen yhtenäinen ulkoasu, mikä merkitsi luopumista omista väreistä ja tunnuksista; liikennöitsijän nimi sai olla vain tietyssä kohdassa autoa. Osallistuminen ExpressBus-järjestelmään ei ollut myöskään ilmaista, sillä Linja-autoliitto keräsi markkinointimaksut ja muut kulut mukana olleilta yrittäjiltä. Tuotetakuusopimus edellytti myös, että järjestelmään kuuluvat pikavuorot hoidettiin normit täyttävällä ulkoasultaan yhtenäisellä kalustolla; vastaavasti ExpressBus-tunnuksin varustettua autoa sai käyttää vakiovuorolla vain pakottavissa tapauksissa. Järjestelmä osoittautui kuitenkin menestykseksi matkustajamäärien käännyttyä nousuun huolimatta siitä, että samaan aikaan koko linja-autoliikenteen matkustajamäärät laskivat.
ExpressBusin matkustajamäärien kasvu hiipui kuitenkin 2000-luvulla ja kääntyi laskuun vuonna 2003. Tähän on ollut syynä yhä lisääntyvä henkilöautoistuminen ja kiristynyt kilpailu myös muiden kaukoliikenteen liikennevälineiden kanssa.
Vuoden 2016 alussa oli noin 100 ExpressBus-brändättyä linja-autoa, jotka ajoivat 2 400 vuoroa viikossa Etelä- ja Länsi-Suomen sekä Kymenlaakson alueilla.
Vainion Liikenteen jätettyä ExpressBus-yhteenliittymä vuonna 2017 vuorojen määrä väheni runsaasti. Vuoden 2019 aikana ExpressBus aloitti kuitenkin jälleen laajentumisen, kun alkuvuodesta Länsilinjat alkoivat ajamaan Huittinen–Tampere-väliä ja Väinö Paunu Helsinki–Turku-väliä. Kasvu jatkui edelleen vuoden 2019 kesäkuussa, jolloin mukaan liittyi Kasilinja Oy. Kesäkuun uudet reittiavaukset olivat Kasilinjan Helsinki–Jyväskylä-yöpikavuoro, jota liikennöidään maanantaista perjantaihin ja Länsilinjojen kilpailutuksessa voittama Pori–Kankaanpää-linja.
Linjat
ExpressBussin reitit elokuussa 2022
Johannes Messenius
Elämä
thumb|Messeniuksen Kajaanin linnan vankilassa vuosina 1616–1636 kirjoitettu teos kuvasi Ruotsin historiaa ja sen [[mytologia|mytologisia kuninkaita.]] Messenius syntyi myllärin poikana Ruotsin Södra Frebergassa lähellä Vadstenaa. Messenius oli oppilaana Braunsbergin jesuiittaseminaarissa Puolassa. Palattuaan Ruotsiin hän kääntyi luterilaiseksi. Vuonna 1607 Messenius avioitui Lucia Grothusenin kanssa. Hän loi uraa juridiikan ja politiikan professorina Uppsalassa vuosina 1609–1613. Messenius oli suosittu opettaja, mutta riitautui vaikutusvaltaisen professorin Johannes Rudbeckiuksen kanssa ja joutui epäsuosioon.
Vuonna 1616 Messeniusta epäiltiin salaisesta jesuiittajärjestön jäsenyydestä ja yhteyksistä katoliseen Puolaan. Häntä syytettiin maanpetturuudesta ja tuomittiin 20 vuoden vankeuteen Kajaanin linnaan. Vankeusaikanaan Messenius kirjoitti pääteoksensa Scondia illustrata, joka julkaistiin vasta vuosikymmeniä myöhemmin vuonna 1700. Teos oli ensimmäisiä yrityksiä tutkia vanhoja taruja ja asiakirjoja kriittisesti ja saada näin esiin oikea kuva historiasta. Messenius kaavaili teoksen laajenevan kaikkiaan 20-osaiseksi, mikä jäi kuitenkin pelkäksi aikomukseksi. Messeniuksen historioitsijantaitoja on paitsi ylistetty, myös kritisoitu.
Äiti Jones
thumb|200px|Mary Harris Jones Äiti Jones (, oik. Mary Harris Jones; 1. toukokuuta 1830 Cork – 30. marraskuuta 1930) oli irlantilaissyntyinen merkittävä yhdysvaltalainen työväen- ja vapaaehtoistoiminnan organisoija. Hän työskenteli opettajana ja ompelijattarena, ja tutustui ammattiyhdistystoimintaan aviomiehensä, metallityöväenliiton aktiivijäsenen George Jonesin kautta.
Johannes Messenius
Elämä
Vankeusaikanaan 1616–1635 Messenius kirjoitti myös teoksen nimeltä Rimkrönika om Finland och dess inbyggare, joka julkaistiin vuonna 1774. Se lienee vanhin kokonaisuudessaan nykypäivään asti säilynyt laaja Suomen historian kuvaus. Messenius kirjoitti riimikronikat myös Tukholman ja Taalainmaan historioista, perinteisiä keskiaikaisia ruotsalaisia riimikronikoita jäljitellen. Rimkrönikan ensimmäinen osittainen suomennos ilmestyi 1932 O. V. Itkosen kääntämänä. Toisen kerran se käännettiin 1997 runomuotoisena. Sittemmin riimikronikka on julkaistu kokonaisuudessaan suomeksi vuonna 2004.
Äiti Jones
Menetettyään miehensä ja neljä lastaan keltakuume-epidemiassa ja omaisuutensa Chicagon palossa vuonna 1871 Mary Jones ryhtyi itse toimimaan aktiivisesti työväenliikkeessä ja lapsityötä vastaan. Hän koki saavansa työväenliikkeestä perheen menettämänsä tilalle, ja häntä alettiin kutsua ”Äiti Jonesiksi”.
Johannes Messenius
Elämä
Messenius vapautettiin vankeudesta vähän ennen kuolemaansa vuonna 1636.
Äiti Jones
Mary Jones osallistui satojen lakkojen organisointiin 1870-luvun lopulta 1920-luvun alkupuolelle. Ammattiyhdistysliikkeessä hän taisteli inhimillisen palkkapolitiikan ja työolojen puolesta. Hän oli mukana myös perustamassa Yhdysvaltojen sosiaalidemokraattista puoluetta 1898 ja Maailman teollisuustyöntekijöiden keskusliittoa 1905. Naisasialiikettä Äiti Jones piti yläluokan rouvien höpsöttelynä ja pelkäsi puheiden sukupuolten tasa-arvosta vievän työväenluokan naisten huomion pois taloudellisesta eriarvoisuudesta.
Johannes Messenius
Messenius Suomi-kuvan rakentajana
Messenius oli ensimmäisiä historioitsijoita, joka käsitteli Suomea laajemmin julkisuudessa. Suomi oli aiheena hänen pääteoksensa, Scondia illustratan, 10. osassa, jonka nimi on ”Suomen, Liivinmaan ja Kuurinmaan vaiheet”. Messeniuksen ruotsinkielinen riimikronikka on tämän rinnakkaisteos ja sisällöltään pitkälti yhteneväinen.
Äiti Jones
Jones sai lakoille ja työväenliikkeelle paljon näkyvyyttä koko Yhdysvalloissa ottamalla naiset ja lapset mukaan mielenosoituksiin. Vuonna 1902 Jones johdatti näyttävästi lakkolaisten vaimot harjoineen ja luutineen ajamaan rikkureita pois kaivosten ovilta. Vuonna 1903 hän vei joukon tekstiilitehtaissa työskenteleviä lapsia mielenosoitusmarssille presidentin maatilalle asti kiinnittääkseen huomiota lapsityöhön.
Johannes Messenius
Messenius Suomi-kuvan rakentajana
Messenius noudatti niin kutsutun gööttiläisen historiankirjoituksen perinnettä. Sen avulla kansan voitiin osoittaa polveutuvan Raamatun tunnetuista suvuista, mitä pidettiin korkeimpana mahdollisena mainesanana. Messeniuksen mukaan suomalaiset periytyivät Nooan pojasta Thuiskonista, joka sai vedenpaisumuksen jälkeen vallan käsiinsä. Thuiskon perusti laajan valtakunnan, jonka itäiset osat ulottuivat Saksista aina Tornioon saakka.
Äiti Jones
Jones vietti satavuotispäiviään näyttävästi vuonna 1930 suurella vastaanotolla Silver Springsissä Marylandissa, missä hän nauhoitti myös puheen elokuvakameran edessä. Myöhemmät tutkijat ovat kuitenkin arvioineet, että Jones oli oikeasti syntynyt vuonna 1837, ei 1830 kuten hän itse väitti. Jones kuoli seitsemän kuukautta satavuotisjuhliensa jälkeen.
Johannes Messenius
Messenius Suomi-kuvan rakentajana
Käsitystä suomalaisista yhtenäisenä kansana ei ollut. Messenius puhui Suomen alueella asuneista eri heimoista, kuten vandaaleista, amatsoneista, venedeistä, venneistä, skridefinneistä, finneistä, suomalaisista ja karjalaisista. Myös käsitys Suomen alueesta oli hämärä. 1400–1600-lukujen kartoissa Suomi esitettiin milloin kapeaksi kannakseksi tai suipoksi niemeksi, milloin saareksi.
Äiti Jones
Mary Jonesin mukaan on nimetty yhdysvaltalainen vaihtoehtolehti Mother Jones.
Johannes Messenius
Nykykäsitys Messeniuksen tutkimuksista
Historiankirjoituksen historiassa Messeniuksen arvioidaan olleen aikalaisiaan kriittisempi historioitsija, sillä hän suhtautui epäillen esimerkiksi Johannes Magnuksen antamiin tietoihin. Toisaalta hän otti suomalaistenkin alkuvaiheita esitellessään tapahtumahistoriallisia tietoja esimerkiksi muinaisskandinaavisista saagoista. Kriittisen tutkimuksen 1700-luvun lopulla aloittaneen Henrik Gabriel Porthanin ajoista alkaen on myös huomautettu, että Messenius ei käyttänyt teksteissään lähdeviittauksia.
Muistaminen
thumb|Johannes Messeniuksen hautakivi Oulun tuomiokirkossa. Helsingin Taka-Töölössä on katu, joka on nimetty Johannes Messeniuksen mukaan Messeniuksenkaduksi. Kadun varrella on myös hänen mukaansa nimetty ravintola Messenius. Myös Kajaanissa on Messeniuksen mukaan nimetty katu. Oulun kaupunginteatterissa 17. syyskuuta 2005 kantaesitetty Olli Kortekankaan ooppera Messenius ja Lucia perustuu löyhästi Messeniuksen elämään.
Qatar yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Qatar osallistuu Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008. Joukkue julkistettiin 24. helmikuuta 2008.
Chan
Chan voi tarkoittaa seuraavia:
La Caution
La Caution on ranskalainen hip hop -duo, joka koostuu marokkolaistaustaisista jäsenistä Hi-Tekk ja Nikkfurie. Duo tunnetaan kappaleestaan ”Thé à la Menthe”, joka esiintyy instrumentaalisena versiona vuoden 2004 yhdysvaltalaisessa rikoskomediaelokuvassa Ocean’s Twelve. Lause ”thé à la menthe” tarkoittaa ranskaksi minttuteetä. La Cautionin kappale ”Briques” esiintyy myös yhdysvaltalaisen televisiosarjan Ensisilmäyksellä viidennen tuotantokauden 18. jaksossa.
Aittokoski
Aittokoski voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Šamšad Abdullajev
Suku ja koulutus
Šamšad Abdullajev opiskeli Ferganan pedagogisen instituutin filologisessa tiedekunnassa vuodesta 1975 lähtien ja valmistui vuonna 1979 venäläisestä kirjallisuudesta.
Kirjallinen ura
Šamšad Abdullajev työskenteli Taškentissa toimivassa Komsomolin kustantamossa "Nuori kaarti" (uzb.. Ёш гвардия) ja elokuvastudio "Uzbekfilm" käsikirjoitustyöpajassa sekä johti elokuvaklubia Ferganassa. Hän julkaisi vuodesta 1978 alkaen esseitä ja käännöksiä. Vuonna 1988 hän kokosi Taškentissa painetun kirjallisen vuosikirjan "Molodost" D. A. Prigovin, A. Parštšikovin, Arkadi Dragomoštšenkon sekä muiden teoksista. Vuosina 1991-1995 Abdullajev oli Taškentissa toimivan Idän tähti (ven. Звезда Востока, Zvezda Vostoka) runolehden viimeinen päätoimittaja. Uzbekistanin kommunistisen puolueen vuonna 1932 perustama aikakauslehti julkaisi Uzbekistanin kirjailijoiden kirja- ja runoantologioita. Vuonna 1991 Abdullajevista tuli lehden runo-osaston päätoimittaja. Lehden paikallinen menestys oli vaatimaton, mutta Abdullajevin työ alkoi pian saada kansainvälistä tunnustusta.
1990-luku
Vuonna 1992 Šamšad Abdullajev julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Aukko (ven. Промежуток). Kirja, joka yhdistää modernismin ja utopismin säikeet sekä Neuvostoliiton ja Keski-Aasian mytologisen symbolismin, sai laajaa suosiota Uzbekistanissa, Venäjällä ja suuressa osassa Neuvostoliiton jälkeistä maailmaa, missä sitä ylistettiin selkeästä modernismin käytöstä keskiaasialaiseen tyyliin. Hänen läpimurtonsa runokirja Aukko sai laajan levityksen ja huomion venäjänkielisessä maailmassa. Runokokoelman Aukko julkaisi Pietarissa kirjallisuusaikakauslehti Mitin kausilehti (ven. Митин журнал). Se sai kriitikoiden suosion ja voitti Andrei Belyi -palkinnon vuonna 1994. Abdullajevista tuli ensimmäinen Uzbekistanista kotoisin oleva kirjailija, joka voitti Venäjän arvostetuimman epävirallisen kirjallisuuspalkinnon. Tämä johti vastareaktioon Uzbekistanin perinteisten kommunistien sekä kansallismielisten runoilijoiden parissa, jotka olivat järkyttyneitä venäjän kielen käytöstä. Tämän seurauksena Abdullaev joutui eroamaan Zvezda Vostokan päätoimittajan tehtävästä vuonna 1995. Abdullajev puhuu sekä uzbekkiä, venäjää ja englantia.
Vuonna 1999 Šamšad Abdullajev osallistui Mukkulan kansainvälisen kirjailijakokouksiin (Lahti, Suomi).
2000-luku
Vuonna 2003 Abdullajev julkaisi neljännen runokirjansa  'Kiinteä pinta' (ven. Неподвижная поверхность). Vuonna 2012 Šamšad Abdullajev esiintyi Fanny Rubion ja Rainer Rilken kanssa runokokoelmassa Two Lines 19: Passageways. The Center for the Art of Translationin julkaisemassa kokoelmassa on erilaisia ​​runoja kirjailijoilta ympäri maailmaa, jotka jakavat ainutlaatuisia kokemuksiaan. Vuonna 2015 Abdullajev osallistui Pennsylvanian yliopistossa pidettyyn venäläisen runouden kansainväliseen runoussymposiumiin Your Language My Ear. Hän esiintyi yhdessä Polina Barskovan, Keti Tšuhrovin, Aleksandra Petrovan ja Aleksandr Skidanin sekä useiden muiden tärkeiden kääntäjien kanssa. Useita tässä tapahtumassa käännetyistä Abdullajevin runoista on sittemmin julkaistu englanniksi. Huhtikuussa 2017 Abdullajev teki yhteistyötä Words Without Borders -verkkolehden kanssa julkaistakseen kolme uutta runoa: "Jean Vigon kuolemasta", "Keskipäivä 1975" ja "Perhe", jotka oli kaikki alun perin kirjoitettu venäjäksi, ne käänsivät englanniksi Alex Cigale ja Dana Golin.
Šamšad Abdullajev on maineensa vakiinnuttanut merkittävä venäläinen nykyrunoilija. Hän on saanut Joseph Brodsky -säätiön stipendin vuonna 2015. Hän on saanut vuonna 2020 Mihail Prohorov -säätiön Volga / NOS Uuden venäläisen kirjallisuuden palkinnon proosakirjasta Toinen etelä (ven. Другой юг). Hän on kirjoittanut kuusi runokirjaa ja kaksi proosakirjaa. Abdullajev on julkaissut myös aikakauslehdissä Znamia (ven. Знамя), Volga (ven. Волга), Rodnik (ven. Родник), Tšernovik (ven. Черновик), Vestnik novoi literaturi (ven. Вестник новой литературы) ja antologiassa Ulysses Liberated (ven. Освобождённый Улисс), modernia venäläistä runoutta Venäjän ulkopuolella, Olga Grebennikovan, Hamdam Zakirovin (asuu Suomessa vuodelta 2001 alkaen), Daniil Kislovin ja Grigori Koeletin kanssa.
Ferghanan koulukunta
Šamšad Abdullajev kuuluu ns. Ferghanan runollinen koulukuntaan. Koulun keskeinen teesi eräässä esseessään Abdullaev määritteli suuntautumisen Välimeren maiden ja osittain anglosaksiseen ru­nouteen, ohi venäläisen kirjallisuuden.
Fergana on Uzbekistanin sosialistisen Neuvostotasavallan (sittemmin Uzbekistanin tasavallan) aluekeskus. Ferghanan koulukunta vakiinnutti asemansa venäjänkieliisen kirjallisuuden kentässä 1990-luvun puolivä­lissä. Kyseessä on runoilijaryhmä, joka kir­joittaa tekstinsä venäjäksi. Ryhmää yhdistää paitsi maantieteellinen lähtökohta, myös ferghanalainen tyyli. Sergei Alibekov ohjaajana ja taiteilijana ja Šamšad Abdullajev käsikirjoittajana ovat kuvanneet useita elokuvia, saaneet palkintoja ja tun­nustusta elokuvafestivaaleilla Leipzigissa, Bilbaos­sa, Minskissa ja Kiovassa.
1990-luvulla venäläiset kriitikot kuvailivat Ferganan koulukuntaa "itäisimmän runollisen koulukunnan läntisimpänä".
Beretta 92
thumb|300px|Beretta 92SB-F huoltopurettuna Beretta 92 on italialaisen Fabbrica d'Armi Pietro Berettan valmistama kaksitoimisten itselataavien pistoolien mallisarja.
Beretta 92:n rakenne perustuu saksalaiseen Walther P38:aan. Alkuperäistä 92 -mallia valmistettiin 1975 – 1976 noin 5 000 kappaletta. Myöhemmin aseesta on kehitelty useita eri versioita. Tällä hetkellä tunnetuin 92 -sarjan pistooli on siviilimarkkinoilla 92F nimellä tunnettu malli, joka on muun muassa Yhdysvaltain armeijan käytössä mallinimellä M9.
Aiheesta muualla
Modern Firearms: Beretta 92
Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus
Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus on jätteenkäsittelyyn erikoistunut laitos Espoon Ämmässuon kaupunginosassa Turunväylän lähellä. Jätteenkäsittelykeskuksen tontti laajennuksineen ulottuu Kirkkonummen rajan yli. Ämmässuolle ajetaan Turunväylältä Histansolmun eritasoliittymästä.
Jätteenkäsittelykeskusta hallinnoi HSY (vuoden 2009 loppuun asti YTV) vastaanottaen pääkaupunkiseudun yli miljoonan asukkaan ja 50 000 yrityksen jätteet. Toimintansa laitos aloitti vuonna 1987. Ämmässuon uusi kaatopaikka-alue otettiin käyttöön marraskuussa 2007.
Ämmässuon jätteenkäsittelykeskuksen yhteydessä sijaitseva kaatopaikka on Pohjoismaiden suurin kaatopaikka. Kaatopaikan osa-alueilla on kaksi nimeä: Iso-Ämmässuo ja Vähä Ämmässuo.
Kaatopaikan sen lähialueen asukkaille aiheuttamien mahdollisten terveyshaittojen selvittämisestä tehtiin valtuustoaloite Espoossa vuonna 2006. Vuonna 2007 kaikki alle puolentoista kilometrin sisällä asuvat kokivat ainakin jonkin verran häiritsevää hajua. Haju koettiin häiritseväksi vielä viiden kilometrin päässäkin.
Laitosalueen vieressä, sen pohjoispuolella sijaitsee myös Kolmperän motocrossrata.
Hang-On
Hang-On on Segan kehittämä ja julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin kolikkopelinä vuonna ja siitä julkaistiin käännöksiä myös muille alustoille.
Pelin seuraaja on Super Hang-On.
Pelin kehittämisestä oli vastuussa tuolloin vielä tuntematon Yū Suzuki.
Pelaaminen
Pelissä pelaaja ohjastaa moottoripyörää ja ajaa kelloa vastaan. Lähtöruudukossa on myös muita moottoripyöriä, mutta pelaaja ei aja suoraan kilpaa näitä vastaan vaan pisteet tulevat tiellä pysymisestä. Jokaisen kentän lopussa oleva tarkistuspiste lisää aikaa suoritukseen.
Julkaisut
Pelistä on julkaistu kaksi kabinettiversiota: tavallinen kaappimalli (jossa oli joystickin ja nappien sijasta ohjaustanko ja jarrukahvat) ja päälläistuttava versio, jossa oli jäljennös kilpamoottoripyörästä.
Kolikkopeliversiossa käytettyä laitteistoa käytettiin myös useissa muissa Segan kolikkopeleissä.
Joissain Sega Master System -laitteissa peli oli sisäänrakennettuna. Peli on sisällytetty minipelinä Shenmue ja Shenmue II peleissä.
Jannik Huth
Jannik Huth (s. 15. huhtikuuta 1994 Bad Kreuznach, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on maalivahti. Huth edustaa Bundesliigassa pelaavaa Paderbornia.
Huth siirtyi Hassia Bingenistä vuonna 2007 1. FSV Mainz 05:een, jossa hän nousi edustusjoukkueeseen kesällä 2015. Bundesliigassa Huth pelasi ensimmäisen ottelunsa 8. huhtikuuta 2017, kun 1. FSV Mainz 05 hävisi vieraissa SC Freiburgille 0–1. Kevätkauden 2018 hän pelasi lainalla alankomaalaisessa Sparta Rotterdamissa. Hän pelasi Eredivisiessa 14 ottelua. Kesällä 2019 hän siirtyi Bundesliigaan nousseeseen Paderborniin, jossa hän pelasi joukkueensa kuusi ensimmäistä liigaottelua mutta jäi sitten kokonaan varamaalivahdiksi.
Huth oli mukana hopealle sijoittuneessa Saksan maajoukkueessa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 mutta jäi turnauksessa vaihtopelaajaksi.
Tilastot
Päivitetty 29. kesäkuuta 2020.
Hömötiaiset
Sukuun kuuluvat seuraavat lajit:
Dole
Dole on kunta itäisessä Ranskassa Juran departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella.
Baotian
Baotian, täydelliseltä nimeltään Jiangmen Sino-Hongkong Baotian Motorcycle Industrial Co., Ltd, on kiinalainen moottoripyörä-, mopo-, mönkijä-, skootteri- ja sähköpyörävalmistaja, joka aloitti toimintansa 1994. Kaikki yhtiön valmistamat moottoriajoneuvot valmistetaan vientiin; yritys vie tuotteitaan yli 100 maahan. Yrityksen kotipaikka on Guangdongin maakunnan Jiangmen.
Tehdaspinta-ala on kaksitoista hehtaaria. Valmistettavien ajoneuvojen moottoreiden kuutiotilavuudet ovat 49, 125 ja 150 kuutiosenttimetriä. Erilaisia mopo-, moottoripyörä- ja sähköpyörämalleja on tuotannossa yli 80. Tehdas valmistaa päivittäin noin 1 700 mopoa ja moottoripyörää.
Baotian on Suomen myydyimpiä moposkootterimerkejä. SBaotian-mopoja myydään myös RockSpeed-, Milan-, Ecobike- ja Solifer-nimisinä.
Monte Carlo -ralli 1989
Monte Carlo -ralli 1989 (viralliselta nimeltään 57. Rallye Automobile de Monte-Carlo) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1989. Kilpailu järjestettiin 21. – 26. tammikuuta 1989 Monacossa. Kilpailu oli kauden toinen ja sen kokonaispituus oli.
Kilpailun aikana ruotsalainen kaksikko Lars-Erik Torph ja Bertil-Rune Rehnfeldt kuolivat ollessaan katsojina kun Alessandro Fiorion auto suistui tieltä. Myös kolme muuta katsojaa loukkaantui vakavasti. Kaksikko ei osallistunut kilpailuun, mutta olivat työskennelleet reitteihin tutustumisessa. Tauon aikana he menivät katsomaan reitin varrelle, jossa Fiorion ohjaama auto suistui tieltä 140 km/h nopeudessa.
Iso Pukkilampi
Iso Pukkilampi on Keski-Suomessa Muuramessa Isolahden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Sallaanojan valuma-alueeseen (14.287) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 107,7 metriä mpy.
Eduskuntavaalit 1909
Suomen kolmannet eduskuntavaalit järjestettiin 1. ja 3. toukokuuta 1909. Keisari Nikolai II oli hajottanut edus­kunnan ja määrännyt uudet vaalit toimitettavaksi sen vuoksi, koska edus­kunnan puhe­mies P. E. Svinhufvud oli valtiopäivien avajais­puheessa huomauttanut Venäjän hallituksen Suomeen kohdistamista laittomista toimen­piteistä. Näissä vaaleissa valituista ensikertalaisia olivat mm. SDP:n Nestori Aronen, Ville Boman, Mimmi Hämäläinen, Anton Kotonen, Eetu Salin, Taneli Typpö ja Ville Vainio, Maalaisliiton Kalle Lohi ja Antti Junes, Suomalaisen puolueen Walter Andersin, Valde Hirvikanta, Mauri Honkajuuri ja Juho Malkamäki, Nuorsuomalaisen puolueen Arthur Castrén, Aleksanteri Fränti, Edvard Hannula, Elias Sinkko ja Onni Talas, sekä RKP:n Rafael Colliander, Jenny af Forselles ja Wilhelm Roos. Ehdolla eivät olleet enää mm. Suomalaisen puolueen Hannes Gebhard, Hedvig Gebhard ja Ernst Palmen. Eduskuntaan palasi mm. Maalaisliiton Santeri Alkio.
Elke Sommer
pienoiskuva|Elke Sommer vuonna 1965.
Eduskuntavaalit 1909
Tulokset
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue !rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat !style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet !style="background:#e3e3e3" colspan=2| Osuus !style="background:#e3e3e3" colspan=2| Lukumäärä
Elke Sommer
Elke Sommer (s. 5. marraskuuta 1940) on saksalainen näyttelijä, malli, laulaja ja taidemaalari. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Laukaus pimeässä (1964) ja Carry On Behind (1975). Lisäksi rooli elokuvassa Takaa-ajettuna (1963) toi hänelle Golden Globen.
Marja-Liisa Löyttyjärvi
Marja-Liisa Löyttyjärvi (ent. Salminen, s. 24. huhtikuuta 1949 Helsinki ) on suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana SKDL:n (1979–1986), Demokraattisen vaihtoehdon (1986–1990) ja Vasemmistoliiton (1990–1991) eduskuntaryhmissä. Löyttyjärvi oli myös Espoon kaupunginvaltuuston jäsen (1973–1988) ja kahdesti presidentin valitsijamies (1978 ja 1982).