cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Outokvarkki
Outokvarkin elinikä on 1,24 · 10-8 sekuntia ja se hajoaa ylöskvarkiksi sekä virtuaalisen W--bosonin kautta elektroniksi ja elektronin antineutriinoksi.
Poltava (1894)
Poltava oli vuonna 1899 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Petropavlovsk-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva. Alus oli yksi kahdeksasta keisarillisen Japanin laivaston Venäjän–Japanin sodassa valtaamasta taistelulaivasta. Alus upposi Port Arthurin taistelussa joulukuussa 1904, mutta japanilaiset nostivat aluksen liittäen sen laivastoonsa nimellä Tango.
Outokvarkki
Outokvarkkeja sisältävän hiukkasen outous määritellään kaavalla S = -[(outokvarkkien lukumäärä) - (outo-antikvarkkien lukumäärä)].
Poltava (1894)
Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Qingdaon piiritykseen ennen kuin Japani palautti sen vuonna 1916 liittolaiselleen Venäjälle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Chesma. Venäjän vallankumouksessa se liittyi lokakuussa 1917 vallankumoukselliseen laivastoon, mutta britit valtasivat sen käyttäen alusta parakkina. Brittien vetäydyttyä alus palasi Neuvosto-Venäjän hallintaan, kunnes se romutettiin vuonna 1924.
Valmistus
Alus tilattiin Amiraliteetin uudelta telakalta Pietarista ja sen köli laskettiin 19. toukokuuta 1892. Alus laskettiin vesille 6. marraskuuta 1894 ja se valmistui vuonna 1899.
Palvelus
Kunnostuksen jälkeen alus liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon nimellä Tango. Se oli palveluksessa vuoteen 1916, jolloin se myytiin Venäjälle. Alus liitettiin laivastoon nimellä Tchesima ja sijoitettiin Valkoiselle merelle. Alus romutettiin 1923.
Olpen piirikunta
Olpen piirikunta on piirikunta Arnsbergin hallintopiirissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 712,11 km2, ja sen väkiluku oli 134 439 vuoden 2022 lopussa.
Josip Pečarić
pienoiskuva|278x278px|Josip Pečarić vuonna 2012 Josip Pečarić (s. 2. syyskuuta 1948) on kroatialainen matemaatikko, joka on perehtynyt epäyhtälöihin. Hän työskentelee matematiikan professorina Zagrebin yliopistossa. Pečarić on kirjoittanut ja julkaissut yli 1200 matemaattista teosta.
Olpen piirikunta
pienoiskuva|Olpen piirikunnan kaupungit ja kunnat. Olpen piirikuntaan kuuluu seitsemän kuntaa, joista neljä on kaupunkeja. Kunnat ovat Finnentrop, Kirchhundem ja Wenden. Piirikunnan kaupungit ovat Attendorn, Drolshagen, Lennestadt ja Olpe.
Tim Gunn
thumb|Tim Gunn [[Oscar-gaala 2009|vuoden 2009 Oscar-gaalassa.]] Timothy M. ”Tim” Gunn (s. 29. heinäkuuta 1953 Washington, DC) on yhdysvaltalainen muotikonsultti ja televisioesiintyjä. Hänet tunnetaan erityisesti Muodin huipulle -tositelevisiosarjasta, jossa hän toimi kilpailijoiden neuvonantajana vuosina 2004–2018. Hän on toiminut myös ohjelman Tim Gunn's Guide to Style juontajana.
Lukion jälkeen Gunn opiskeli Corcoran College of Art and Design -collegessa muun muassa suunnittelua ja kuvanveistoa. Hän valmistui koulusta vuonna 1976, minkä jälkeen hän perusti oman kuvanveistoateljeen. Hän alkoi myös opettaa Corcoranissa suunnittelua ja toimia opiskelijahakutehtävissä. Vuonna 1983 Gunn palkattiin newyorkilaiseen Parsons School for Designiin opiskelijahaun apulaisjohtajaksi. Myöhemmin hänestä tuli koulun apulaisdekaani. Vuonna 2000 Gunnista tuli Parsonsin muotiosaston johtaja seitsemäksi vuodeksi, ja hän nosti Parsonsin arvostetuksi muotikouluksi.
Vuonna 2004 Gunn palkattiin uuden Muodin huipulle -tositelevisiosarjan neuvonantajaksi, vaikka hän olikin aluksi epäileväinen ohjelman tarpeellisuudesta. Sarjasta tuli menestys ja Gunnista sen myötä tunnettu televisiokasvo. Vuosina 2007–2009 Gunn juonsi omaa Tim Gunn’s Guide to Style -sarjaa. Vuonna 2007 hän jätti Parsonsin ja siirtyi töihin Liz Claiborne -muotitaloon.
Gunn asuu nykyisin New Yorkissa. Hän on kirjoittanut kirjan Tim Gunn: A Guide to Quality, Taste and Style. Gunn on avoimesti homoseksuaali ja on sanonut haluavansa elää kokonaan ilman suhdetta.
SuperM
Super M on seitsemänhenkinen SM Entertainmentin alaisuudessa oleva K-pop-yhtye. Yhtyeessä on jäseniä kolmesta eri SM Entertainmentin menestyneimmistä K-pop-yhtyeistä: Taemin Shineestä, Kai ja Baekhyun EXO:sta, sekä Taeyong, Mark, Lucas ja Ten NCT:stä. Super M debytoi 4. lokakuuta 2019 albumillaan Super M-The 1st mini album. Vuonna 2020 yhtye julkaisi albumin Super One.
Viljo Nissilä
Viljo Johannes Nissilä (21. elokuuta 1903 Ruskeala – 30. heinäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja opettaja. Hän toimi oppikoulunopettajana 1929–1961, oli Helsingin yliopistossa dosentti vuodesta 1948 ja Kasvatusopillisessa korkeakoulussa vuodesta 1962 suomen kielen apulaisprofessori ja jälleen Helsingissä suomen kielen, erityisesti nimistöntutkimuksen ylimääräinen professori 1969–1971.
Nissilä ansioitui erityisesti nimistötutkijana, ja väitöskirjansa ja myöhemmän pääteoksensa hän teki Karjalan nimistöstä.
Lahdenvaaran seisake
Lahdenvaaran seisake (lyh. Lhv, sijainti ratakilometrillä 569+162) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Tohmajärven kunnassa Niiralan radalla. Se avattiin 1. joulukuuta 1948 ja lakkautettiin samalla kun matkustajaliikenne lopetettiin 1. kesäkuuta 1987.
Okkulan seisake
Okkulan seisake (lyh. Ok, ratakm 558+839) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Keski-Karjalassa Niirala-raja-Säkäniemi-radalla Kaurilan kylässä. Okkula avattiin 1. kesäkuuta 1955, lakkautettiin 1. joulukuuta 1955 mutta se avattiin uudelleen 2. joulukuuta 1962 ja lakkautettiin sitten lopullisesti 1. kesäkuuta 1987, kun koko rataosuudella loppui matkustajaliikenne.
Liikennepaikka oli varsin yksinkertainen, pieni puinen laituri ja valkoinen mustalla kirjoitettu kyltti. Samalla kilometrillä sijaitsee risteysmerkillä varustettu tasoristeys nimeltään Santamäki, Okkula.
Avoyellesin piirikunta
Avoyellesin piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 40 144 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Marksvillen kaupunki. Piirikunta on perustettu 31. maaliskuuta 1807.
Niirala-raja
Liikennepaikka sijaitsee valtakunnan rajan vieressä ja tämän lähellä on vaatimaton moottorikelkkatasoristeys nimeltään Niiralan rajalinja. Suomen puolella raja-asemana on Niiralan rautatieasema ja Venäjän puolella taas Wärtsilän rautatieasema.
Kyokushinin maailmanmestaruuskilpailut (WKO)
Kyokushinin maailmanmestaruuskilpailut (World Karate Championships) on joka neljäntenä vuotena Tokiossa käytävä World Karate Organization -liiton järjestämä Kyokushinin maailmanmestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 1996 lähtien ja se käydään avoimessa painoluokassa. Perustaja Mas Oyaman kuoltua 1994 Kyokushinin IKO-järjestö hajosi useiksi muiksi järjestöiksi. Sen myötä kuudennesta turnauksesta lähtien järjestöt ovat pitäneet omalla nimellä maailmanmestaruus turnauksia. Poikkeuksellisesti ensimmäisen ja toisen MM-kisojen välillä oli kolme vuotta eroa neljän vuoden sijaan. Kilpailut järjestetään usein loppuvuodesta. Poikkeuksena ensimmäiset MM-kilpailut järjestettiin helmikuussa. Sittemmin vuodesta 2003 lähtien WKO-järjestön uudistuttua kilpailut on järjestetty lokakuussa.
Ghulam Haider Hamidi
pienoiskuva|Ghulam Haider Hamidi vuonna 2011. Ghulam Haider Hamidi (1947 Kandahar, Afganistan – 27. heinäkuuta 2011 Kandahar, Afganistan) oli Kandaharin kaupungin pormestari. Hän oli kansallisuudeltaan paštu eli pataani. Hän oli opiskellut Kabulin yliopistossa sekä Yhdysvalloissa. Hän oli myös työskennellyt Virginiassa, Yhdysvalloissa matkatoimistovirkailijana.
Vuodesta 2007 hän toimi kotikaupunkinsa, Afganistanin toiseksi suurimman kaupungin Kandaharin pormestarina. Itsemurhaterroristi iski klaanijohtajien välisessä istunnossa turbaaniin piilotetulla pommilla, ja Ghulam Haider Hamidi sai surmansa. Taleban sanoo olevansa vastuussa iskusta.
Bienvillen piirikunta
Bienvillen piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13 214 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Arcadian kunta. Piirikunta on perustettu 14. maaliskuuta 1848.
Ghulam Haider Hamidi
Hamidin tytär Rangina Hamidi työskentelee näkyvästi Yhdysvalloissa naisasian ajamiseksi.
Raków
pienoiskuva|Rakówin kunnan vaakuna. Raków on kunta Kielcen piirikunnassa Świętokrzyskin voivodikunnassa Puolassa. Sen hallintokeskus on Rakówin kylä.
Vuoden 2019 arvion mukaan kunnassa asui 5 595 asukasta. Asukkaista 17,1 prosenttia oli 0–17-vuotiaita, 63,5 prosenttia 18–64-vuotiaita ja 19,4 prosenttia yli 64-vuotiaita. Kunnan pinta-ala on 191 neliökilometriä.
Rakówin kunnan kylät ovat Bardo, Celiny, Chańcza, Dębno, Drogowle, Głuchów-Lasy, Jamno, Korzenno, Koziel, Lipiny, Mędrów, Nowa Huta, Ociesęki, Pągowiec, Papiernia, Pułaczów, Radostów, Raków, Rakówka, Rembów, Smyków, Stary Głuchów, Szumsko, Szumsko-Kolonia, Wola Wąkopna, Wólka Pokłonna, Zalesie ja Życiny.
Molossia
pienoiskuva|220px|Molossia ja muut antiikin Epeiroksen alueet kartalla. Molossia eli Molossis  oli antiikin aikainen alue Epeiroksen maakunnassa luoteisessa Kreikassa. Se oli saanut nimensä aluetta asuttaneesta molossien heimosta.
Maantiede
Molossia käsitti alueen Epeiroksen keskiosissa Pindos-vuoriston länsipuolella, Pambotis-järven ympäristössä. Rannikolla sijaitsivat luoteispuolella Khaonia, länsipuolella Thesprotia ja lounaispuolella Kassopia. Itäpuolella sijaitsi Tymfaia ja kaakkoispuolella Athamania.
Molossien pääkaupunki oli Passaron, joka oli alun perin myös alueen ainoa polis eli kaupunkivaltio. Viimeistään 300-luvulla eaa. molossien valtaan liitettiin Eurymenai ja Horraon sekä oraakkelinpaikkana tunnettu Dodona, joka kuului alun perin Thesprotiaan, ja lopulta suuri osa Epeirosta.
Historia
Molossiaa asutti molossien (Molossoi, ) heimo, joka oli yksi Epeiroksen kolmesta tärkeimmästä heimosta khaonien ja thesprotien ohella. Molossien kaupungit muodostivat Molossian liiton. Heimo kokoontui pääkaupunkinaan pitämässä Passaronissa. Molossien uskonnollisena keskuksena toimi puolestaan ainakin myöhemmin Dodona. Molosseilla oli kansankokous (ek(k)lesia). Virkamiesten nimityksistä tunnetaan basileus, prostates, grammateus, damiurgoi, synarkhontes ja hieromnemones.
Molossit nousivat 300-luvulta lähtien alueen merkittävimmiksi heimoksi, ja molossikuninkaat yhdistivät Epeiroksen yhdeksi kuningaskunnaksi ja Epeiroksen liitoksi. Molossien maineikkain kuningas Pyrrhos siirrätti koko Epeiroksen pääkaupungin Passaronista Ambrakiaan 200-luvun eaa. alkupuolella.
Kerro minulle jotain hyvää
Kerro minulle jotain hyvää (engl. Me Before You) on englantilaisen kirjailijan Jojo Moyesin kirjoittama romaani vuodelta 2012. Suomeksi romaani julkaistiin vuonna 2015. Romaaniin perustuva elokuva Kerro minulle jotain hyvää tuli elokuvateattereihin kesällä 2016. Sen pääosissa näyttelivät muun muassa Emilia Clarke ja Sam Claflin. Kirjalle julkaistiin jatko-osa Jos olisit tässä (engl. After You) vuonna 2015. Sen suomennos julkaistiin 2016.
Juoni
Louisa Clarken elämä englantilaisessa pikkukaupungissa on läpeensä turvallista ja tuttua. Kun hän aloittaa olosuhteiden pakosta ja vailla aiempaa kokemusta onnettomuudessa halvaantuneen Willin henkilökohtaisena avustajana, hän joutuu kyseenalaistamaan koko entisen elämänsä.
Willin elämä on onnettomuuden jälkeen ollut harmaata – tai pikemminkin mustaa. Ennen hän eli kuin viimeistä päivää, ja nyt hän istuu katkeroituneena pyörätuolissa. Loulla ja Willillä ei ensin näytä olevan mitään yhteistä: Will haluaisi elää elämäänsä tyystin eri tavalla mutta ei voi, Lou taas voisi puolestaan tehdä mitä vain mutta ei uskalla levittää siipiään. Will on katkera, ylimielinen ja oikukas, mutta Lou ei suostu kohtelemaan häntä silkkihansikkain, vaan ottaa tehtäväkseen palauttaa värit ja ilon Willin maailmaan. Kun he vihdoin todella näkevät toisensa ja ymmärtävät mitä eläminen oikeastaan on, on aika tehdä suuria valintoja.
Skolion
Skolion (, monikossa ) on antiikin kreikkalaisessa kulttuurissa juoma-, pöytä- tai seuralaulu, joita vieraat lauloivat vuorotellen, osittain improvisoiden ja säestäen lyyralla, joka kiersi esittäjältä toiselle. Tämän runomuodon kehitti mahdollisesti 600-luvulla eaa. syntynyt Terpandros. Skolioneja sepittivät muun muassa Alkaios, Anakreon, Praksilla, Simonides Keoslainen, Sapfo ja Pindaros, ja niitä pidettiin suuressa arvossa. Sisällöltään skolionit saattoivat olla esimerkiksi ylistyslauluja jumalille, valtiollisia tai eettisiä mietelmiä tai suoranaisia juomalauluja.
Ubaldo Ramón Santana Sequera
Ubaldo Ramón Santana Sequera FMI (s. 16. toukokuuta 1941) on venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 12. lokakuuta 1968 ja nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Caecirin titulaaripiispaksi 4. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Alí Lebrún Moratinos, jota avustivat Domingo Roa Pérez ja Miguel Antonio Salas Salas.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko F
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 F-lohkon ottelut pelataan 17.–27. kesäkuuta 2018. Lohkon kaksi parasta etenee neljännesvälieriin.
Giovanni Bianchi
Giovanni Bianchi (8. huhtikuuta 1918 Firenze – 21. syyskuuta 2003) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Firenzen arkkihiippakuntaan 6. heinäkuuta 1941 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Seleucianan titulaaripiispaksi 22. kesäkuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ermenegildo Florit, jota avustivat Antonio Bagnoli ja Enrico Bartoletti. Bianchi osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Silverstonen 6 tunnin ajo 2017
Silverstonen 6 tunnin ajo 2017 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2017 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 14–16. huhtikuuta Silverstonen moottoriradalla, Englannissa.
Kaupin vesitorni
Kaupin vesitorni (Kaupin uusi vesitorni, Kaupin ylävesisäiliö) on Tampereen Petsamon kaupunginosaan vuonna 1959 valmistunut ja seuraavana vuonna käyttöön otettu vesitorni. Sen päällä sijaitsee Tampereen Ursan tähtitorni.
Giovanni Bianchi
Bianchi sai 27. kesäkuuta 1977 nimityksen Pescian hiippakunnan johtoon. Hän toimi sen piispana, kunnes jäi eläkkeelle 18. joulukuuta 1993.
Silverstonen 6 tunnin ajo 2017
Kilpailun voitti Toyotalla ajaneet Anthony Davidson, Sébastien Buemi ja Kazuki Nakajima.
Formula 2 Bahrainin Grand Prix 2017
Formula 2 Bahrainin Grand Prix 2017 oli Formula 2 -kauden 2017 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 15.–16. huhtikuuta Bahrain International Circuitin moottoriradalla Sakhirissa Bahrainissa.
Aika-ajo
Paalupaikalle kauden avauskilpailuun ajoi Prema-tallin Charles Leclerc. Toiseksi ajoi Leclercin tallikaveri Antonio Fuoco, mutta hän sai kolmen lähtöruudun rangaistuksen esteltyään Russian Time-tallin Artjom Markelovia. Fuocon rangaistuksen siivittämänä Rapax'n Nyck de Vries nousi toiseen ruutuun, Ardenin Norman Nato kolmanteen ruutuun ja Russian Timen Luca Ghiotto neljänteen lähtöruutuun.
Kaupin vesitorni
Vesitornin rakentaminen alkoi vuonna 1957, sen suunnittelu ja rakentaminen tehtiin kaupungin omana työnä. Vesitornin vesitilavuus on 10 000 kuutiometriä. ja se on Tampereen suurin vesitorni sekä yksi Suomen suurimmista vesitorneista. Säiliön yhteyteen tähtitornin lisäksi näköalatasanne sekä tilat pientä kahviota varten.
Formula 2 Bahrainin Grand Prix 2017
Aika-ajo
Nabil Jeffri törmäsi aika-ajojen lopussa Racing Engineering-kuljettaja Gustav Maljaan, jonka seurauksena molempien ajot jäivät kesken. Malja sai kolarista viiden lähtöruudun rangaistuksen ja lähti kilpailuun ruudusta 17:s, Jeffrin takaa.
Sean Gelael, Sergio Canamasas ja Stefano Coletti saivat myös viisi ruutua rangaistusta, koska eivät hiljentäneet tarpeeksi virtuaalisen turva-auton aikana, joka johtui Jeffrin ja Maljan kolaroinnista.
1. Kilpailu (Lauantain kilpailu, 32 kierrosta)
Charles Leclerc piti startissa paikkansa, mutta joutui parin ajetun kierroksen jälkeen taipumaan Norman Natolle, joka siirtyi kilpailun kärkeen. Leclerc kuittasi myöhemmin kärkipaikan takaisin. Nato pysähtyi kierrosta aiemmin kuin Leclerc ja onnistui ohittamaan Leclercin, hänen varikolta ulostulokierroksellaan, mutkassa neljä. Artjom Markelov pysähtyi pari kierrosta Leclerciä ja Natoa myöhemmin, mutta pystyi pitämään kolmannen sijansa, jolle hän oli noussut startissa lähdettyään kilpailuun ruudusta seitsemän.
Nicholas Latifi rikkoi etusiipensä mutkassa neljä törmättyään Alexander Albonin perään. Sean Gelael ajoi kahdesti ylinopeutta varikkosuoralla, joista hän kärsi varikonläpiajorangaistuksen ja viiden sekunnin aikarangaistuksen. Markelov nousi toisella stintillään sijalta kolme kilpailun kärkeen, ajaen jopa neljä sekuntia Leclerciä ja Natoa kovempia kierrosaikoja. Markelov voitti kilpailun ja otti kilpailun nopeimmasta kierroksesta kaksi lisäpistettä (Stefano Coletti ajoi nopeimman kierrosajan, mutta ei sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon, jolloin hän ei saanut kahta lisäpistettä). Toiseksi ajoi Norman Nato ja kolmanneksi Charles Leclerc F2-debyytissään. Kaikki 20 kilpailuun lähtenyttä kuljettajaa ajoivat ruutulipulle, joista Louis Delétraz viimeisenä, hänen sammutettuaan autonsa jo lähtöruudukkoon kilpailun startissa. Sérgio Sette Câmara sai kilpailun jälkeen viiden sekunnin aikarangaistuksen.
Raymond (aikakauslehti)
Raymond on Raha-automaattiyhdistyksen perustama ja nykyisin Veikkauksen tuottama julkaisu, joka ilmestyy painettuna lehtenä neljä kertaa vuodessa. Verkossa Raymond on avoin sivusto, joka ei edellytä rekisteröitymistä. Raymond on erikoistunut pitkiin juttuihin.
Formula 2 Bahrainin Grand Prix 2017
2. Kilpailu (Sunnuntain kilpailu, 23 kierrosta)
Nobuharu Matsushita joutui lähtemään varikkosuoralta kilpailuun. Hän olisi muutoin lähtenyt paalupaikalta. Ensimmäisellä kierroksella Luca Ghiotto piti kärkipaikkansa, kun taas Norman Nato osui yhteen Oliver Rowlandin kanssa, ja Naton rengas puhkesi ja ranskalainen joutui keskeyttämään kilpailun jo ensimmäisellä kierroksella auton liu'uttua ratareunuksiin. Turva-auto tuli radalle. Charles Leclerc oli noussut ensimmäisellä kierroksella kolmanneksi ja nousi kilpailun kärkeen uusintalähdön jälkeen.
Ralph Boschung keskeytti yhdeksännellä kierroksella. Kierroksella 13 Oliver Rowland ohitti toisena ajaneen Ghioton. Kierroksen 14 lopussa kärkipaikalla ajanut Leclerc kävi varikolla, mutta nousi silti loppujen lopuksi kilpailun voittoon, ohitettuaan viimeisellä kierroksella silloisen kilpailun johtajan Luca Ghioton, joka onnistui kierrosta aiemmin ohittamaan Rowlandin. Myös Artjom Markelov pysähtyi varikolla, mutta nousi lopulta kahdeksanneksi ohitettuaan viimeisellä kierroksella pääsuoralla Johnny Cecotton. Leclerc voitti uransa ensimmäisen F2-kilpailun ensimmäisessä GP-viikonlopussaan. Ghiotto oli toinen ja Rowland kolmas.
Raymond (aikakauslehti)
Painettu Raymond-aikakauslehti jaetaan Veikkauksen rekisteröityneille ja aktiivisille asiakkaille, jotka ovat ilmoittaneet haluavansa lehden. Aktiivisiksi asiakkaiksi luetaan ne, jotka ovat viimeisen kolmen kuukauden aikana pelanneet Veikkauksen pelejä tunnistetusti verkossa tai maksukortilla pelipisteessä tai pelisaleissa. Lisäksi lehti jaetaan niille asiakkaille, jotka ovat viimeisen vuoden aikana käyneet vähintään kaksi kertaa Casino Helsingissä.
Raymondin verkkoversio on toteutettu WordPress-julkaisujärjestelmällä ja on suunniteltu erityisesti tablet- ja mobiilikäyttäjiä ajatellen. Sekä painettu julkaisu että verkkoversio ovat saaneet kiitosta visuaalisesta näyttävyydestä.
Raymondin päätoimittaja on Ari Räsänen.
Bossierin piirikunta
Bossierin piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 127 039 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bentonin kunta. Piirikunta on perustettu 24. helmikuuta 1843.
Kasvoista kasvoihin
Kasvoista kasvoihin on Ivan Passerin ohjaama vuonna 1965 ilmestynyt esikoiselokuva. Sitä pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista.
Tuotanto
Passer oli aiemmin ohjannut vain yhden lyhytelokuvan, Fádní odpoledne (suom. Tylsä iltapäivä) vuonna 1964. Kasvoista kasvoihin oli käsikirjoitusta opiskelleen Passerin ensimmäinen ja ainoa ohjaus Tšekkoslovakiassa ja hänen itsensä mukaan sattuma. Elokuvan ohjaamista ehdotti Passerille käsikirjoittaja Vaclav Sasek, joka oli rahapulassa. Passer suostui ilmeisesti ystävänpalveluksena projektin ohjaajaksi, vaikka ei uskonut, että elokuva tulisi tehtyä.
Passer oli ollut apulaisohjaaja Milos Formanin elokuvissa. Yhdessä työryhmä oli kehittänyt vapaamuotoisen tavan tehdä elokuvia, joka perustui todellisissa paikoissa kuvaamiseen, amatöörinäyttelijöiden käyttöön ja tunnelman korostamiseen. Kasvoista kasvoihin jatkaa tällä samalla keveällä runollisella tyylillä. Elokuvan juoni on niin yksinkertainen, että siinä ei tapahdu oikeastaan mitään. Tunnelma, ihmisten luonteet ja yksinkertaiset tapahtumat tulevat tärkeämmiksi kuin juonen käänteet.
Juoni
Vanhat ystävät Peter ja Bambas tapaavat pitkästä aikaa pienessä tšekkiläisessä kaupungissa. Bambasista on tullut perheellinen musiikinopettaja ja Peteristä sellistitähti. Bambas harjoittaa amatööriorkesteria konserttiin, jonka solistina Peterin on tarkoitus soittaa. Peterillä on mukanaan tyttöystävänsä Stepa. Vuosien etäisyys on näkyy ystävien väleissä. Peter ja Štěpa menevät hautajaisiin, joissa Bambas soittaa ansaitakseen rahaa talonsa remonttiin. Myöhemmin illalla Bambas ja Peter keskustelevat viinapullon ääressä unelmistaan. He päättävät lähteä kävelylle, mutta sammuvat lopulta autoon, josta heräävät aamulla.
Vastaanotto
Nykyisin lähes juonetonta ja tunnelmiin keskittyvää esikoisohjausta pidetään yhtenä Tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Kriitikko Ian Johnston kirjoitti vuonna 2006, miten ”ehkä missään muussa elokuvassa ei kirkastu ... uuden aallon henki samalla tavalla kuin Ivan Passerin kevyessä ja raikkaassa mestariteoksessa Kasvoista kasvoihin. Vaikka elokuvassa ei ole mitään silmiinpistävän poliittista, viranomaiset kielsivät sen Tšekkoslovakiassa kahdeksikymmeneksi vuodeksi kun Prahan kevät oli päättynyt Neuvostoliiton miehitykseen.
Jong-Il Byun
Jong-Il Byun (s. 16. marraskuuta 1968 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen nyrkkeilijä. Byun voitti WBC-liiton kääpiösarjan mestaruuden vuonna 1993.
Soulin olympialaisissa 1988 Byun hävisi pistein 1–4 alkusarjan ottelunsa Aleksandăr Hristovia vastaan erotuomarina toimineelta uusiseelantilaiselta Keith Walkerilta saamiensa kahden varoituksen vuoksi. Ottelun aikana molemmat nyrkkeilijät olivat toistuvasti käyttäneet kyseenalaisia otteita. Byunille annetut varoitukset tulivat päällä puskemisesta. Lopputuloksen selvittyä ryhmä paikallisia kannattajia sekä Byunin valmentaja ja avustaja menettivät malttinsa ja ryntäsivät kehään käydäkseen tuomari Walkerin kimppuun. Kärhämässä oli mukana myös paikallinen turvallisuuspäällikkö, joka löi Walkeria nyrkillä. Muut tuomarit kiipesivät kehään suojellakseen Walkeria, ja lopulta hänen avukseen saapuivat poliisit.
Jo ottelun toisen erän aikana korealainen valmentaja Kim Sung Eun oli kiivennyt kehään haukkumaan Walkeria, mikä olisi riittänyt syyksi Byunin hylkäämiseen. Walker antoi kuitenkin kamppailun jatkua lähetettyään Kimin takaisin omalle paikalleen. Kun ottelun jälkeinen käsirysy oli rauhoittunut, Byun protestoi tuomaripäätöstä jäämällä kehään istumaan 67 minuutiksi. Lopulta virkailijat sammuttivat hallin valot. Tätä ennen epävirallinen kisaprotestoinnin olympiaennätys oli kuulunut eteläkorealaiselle Choh Dong-Kihille, joka Tokion olympialaisissa 1964 viipyi kehässä 51 minuuttia hylkäämisensä jälkeen.
Osasyynä korealaisten raivostumiseen oli se, että he sekoittivat Keith Walkerin kreikkalaiseen Theodoras Vidalikseen. Vidalis oli edellisenä päivänä tuominnut nyrkkeilyottelun, jossa yhdysvaltalainen Michael Carbajal voitti kiistanalaisesti pistein 3–2 eteläkorealaisen Oh Kwang-Soon. Byunin ja Hristovin välisen ottelun yhteydessä sattuneen välikohtauksen seurauksena Kansainvälinen nyrkkeilyliitto AIBA asetti Byunin ottelukieltoon ja määräsi viisi muuta korealaista toimitsijakieltoon. AIBA myös hylkäsi korealaisten jättämän protestin, joka koski ottelun tuomaripäätöstä. Lisäksi Etelä-Korean olympiakomitean puheenjohtaja Kim Chong-Ha erosi tehtävästään. Maan nyrkkeilyliiton johtaja Oh Soo In piti välikohtausta häpeällisenä.
Eugen Idestam
Oscar Eugen (Eugén) Idestam (20. joulukuuta 1860 Hämeenlinna − 18. elokuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies.
Idestamin vanhemmat olivat lääninsihteeri Josef Frans Oskar Idestam ja Selma Sofia Utter. Idestam tuli ylioppilaaksi 1879 ja suoritti oikeustutkinnon 1884, varatuomarin arvon hän sai 1887. Idestam oli senaatin kanslisti talousosastolla vuodesta 1892 ja oikeusosastolla vuodesta 1895. Turun hovioikeuden asessoriksi hän tuli 1902, joskin hänet erotettiin virasta 1903. Idestam oli ensin nuorempi ja sitten vanhempi oikeusneuvosmies Helsingissä 1904–1920. Hän oli aatelissäädyn edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894,  1897,  1899 ja 1900.
Eugen Idestamin veli oli korkeimman oikeuden oikeusneuvos Gunnar Idestam.
Arthur Leigh Allen
Arthur Leigh Allen (18. joulukuuta 1933 – 26. elokuuta 1992) oli pääepäilty San Franciscon lahden ympäristössä 1960-luvun lopulla vaikuttaneeksi sarjamurhaaja ”Zodiac Killeriksi”. Lukuisista vihjeistä ja johtolangoista huolimatta Allenia ei pystytty todistamaan syylliseksi sarjamurhaajan tekemiin rikoksiin. Todisteet osoittivat Allenin olleen syytön.
Cass Daley
Cass Daley (syntyjään Catherine Daley; 17. heinäkuuta 1915 Philadelphia, Pennsylvania – 22. maaliskuuta 1975 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen radio-, televisio- ja elokuvanäyttelijä, laulaja sekä koomikko. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Elämä
Catherine Daley syntyi Philadelphiassa 1915 ja eli nuoruudessaan Philadelphian lisäksi Camdenissa, New Jerseyssä. Hän joutui 14-vuotiaana jättämään koulun kesken auttaakseen vanhempiaan. Hän saikin töitä paikallisista tehtaista. Daley aloitti teini-ikäisenä koomisten lauluesitysten esittäjänä klubeilla. Hän tapasi 1930-luvulla tulevan miehensä Frank Kinsellan, josta tuli myös hänen manageri. He pärjäsivät lama-ajasta huolimatta taloudellisesti hyvin Daleyn esityksillä. Hän pääsi esiintymään Broadwayn Ziegfeld Follies of 1936 -revyyhyn, kun hän korvasi esityksen jättäneen Judy Canovan.
Daley siirtyi 1940-luvulla elokuviin, ja hänen tunnetuimmat elokuvansa olivat Laivasto kuhertelee ja Crazy House. Vuonna 1945 Daley aloitti suositussa radio-ohjelmassa The Fitch Bandwagon. Viisi vuotta myöhemmin hän sai oman radio-ohjelmansa, The Cass Daley Show’n. Radion suosio oli kuitenkin laskusuunnassa, ja Daley päätti vetäytyä Newport Beachiin kasvattamaan lastaan.
Arthur Leigh Allen
Varhaiset vuodet
Vuodet 1959–1963 Allen toimi opettajana Santa Rosen peruskoulussa Atascaderossa ja Travisin lentotukikohdan koulussa. Näiden töiden lisäksi Allen oli kahtena kesänä hoitajana Atadascadon valtionsairaalan psykiatrisella osastolla. Työpaikka Travisin koulussa jäi lyhytaikaiseksi. Allenin autosta koulun parkkipaikalla löytynyt ladattu ase johti hänen erottamiseensa. Vuonna 1966 hän pääsi opettajaksi Valley Springin peruskouluun, jossa hänen uransa opettajana loppui kaksi vuotta myöhemmin ahdisteltuaan erästä tyttöoppilasta. Tapauksen jälkeen hän palasi asumaan kotiinsa Vallejoon.
Cass Daley
Elämä
Daley oli sivussa viihdemaailmasta noin 15 vuotta, kunnes yritti paluuta 1970-luvulla. Hän oli eronnut miehestään ja tarvitsi rahaa. Daley ei kuitenkaan onnistunut elvyttämään uraansa, ja hän sai lähinnä pieniä rooleja televisiosta ja elokuvista sekä pääsi muutamiin lava- ja yökerhoesiintymisiin. Daley kuoli verenhukkaan maaliskuussa 1975, kun hän kaatui kotonaan lasipöydän päälle, ja yksi sirpale lävisti hänen kaulavaltimonsa.
Arthur Leigh Allen
Vuodet 1969–1972
Varhaisessa vaiheessa tapahtunut uran päättyminen johti Allenin syvään masennukseen, jota hän lievitti alkoholilla. Osa-aikainen työ bensiiniasemalla 1968–1969 jäi puoleen vuoteen. Omistaja lopetti työsuhteen huhtikuussa 1969, koska Allen oli epäluotettava, alkoholisoitunut ja liian kiinnostunut pikkutytöistä.
Pohjois-Kaliforniassa San Franciscon lahtialueella Vallejon ja Napa Valleyn ympäristössä liikkuvan sarjamurhaajan Zodiacin ilmestyminen otsikoihin kohdisti poliisin huomion alueen ihmisiin. Paikallista väestöä ja ulkopuolelta tulleita vieraita kuulusteltiin. Vallejon poliisin (VPD) raportit vuoden 1969 lokakuulta paljastavat, että Allen oli yksi 12:sta Zodiaciksi epäillystä. Raporteissa ei mainittu tarkalleen niitä syitä, joiden vuoksi hän oli epäiltyjen joukossa. Huhu, joka kertoi Allenin saaneen ylinopeussakon samana syyskuun yönä lähellä järveä, jonka rannalla Zodiac surmasi erään uhrinsa, osoittautui perättömäksi. Lisäksi Allen todettiin liian pitkäksi ja liian paljaspäiseksi sopiakseen Zodiacista annettuihin tuntomerkkeihin.
Zodiacin tekemien murhien lukumäärää ei tiedetä varmuudella. Ne suoritettiin suhteellisen pienellä alueella, pääosin 1960-luvun kahtena viimeisenä vuotena. Zodiac jatkoi esiintymistään mediassa vuosien ajan ja pilkkasi sekä poliisia että lehdistöä lähettämissään kirjeissä. Viestit sisälsivät myös vaikeasti tulkittavia salakirjoituksia ja pommiuhkauksia.
SFPD:n etsivät järjestivät Allenin kuulustelun ja kysyivät oliko tämä lukenut Zodiacista. Kuulustelussa Allen väitti Cheneyn muuntaneen totuutta ja kertoi olleensa VPD:n kuultavana jo 1969 ja lopettaneensa koko tapauksen seuraamisen sen kauheuden takia. Poliisit kiinnittivät erityistä huomiota Allenin Zodiac-merkkiseen rannekelloon. Allen kertoi saaneensa kellon lahjaksi äidiltään vuonna 1969. Hän antoi vastauksensa myös Cheneyn esittämiin väitteisiin. Keskustelun aiheena oli ollut Richard Connellin kirjoittama novelli ”Most Dangerous Game”, jossa häiriintynyt mies metsästi ihmisiä. Tarina oli vaikuttanut Alleniin voimakkaasti, ja hän oli tullut maininneeksi asiasta Cheneylle.
Kuulusteluissa ei löytynyt riittäviä todisteita Allenia vastaan. Zodiac-kello ja sama kengännumero sarjamurhaajan saappaiden jättämien jälkien kanssa eivät riittäneet osoittamaan häntä syylliseksi Zodiacin veritöihin. Cheneyn kertomus Allenin kanssa käydyn keskustelun sisällöstä ja ajankohdasta muuttui lukuisia kertoja. Lisäksi Cheneyltä löytyi oma henkilökohtainen motiivi vihata Allenia, jonka hän oli saanut kuulla vuosia aiemmin kosketelleen sopimattomasti hänen nuorta tytärtään. Allenin ja Zodiacin käsialanäytteiden vertailun kielteinen tulos esti tuomaria antamasta kotietsintälupaa Allenin kellariasuntoon Vallejossa.
Tuomio
Santa Rosan poliisi, joka toimi Vallejon ulkopuolella ja tutki omassa piirissään tapahtuneita nuorten naisten murhia, tunkeutui vuonna 1972 Allenin asuntovaunuun omistajan ollessa muualla. Vaunun pienestä jääkaapista löytyneet pakastetut oravat kertoivat Allenin biologisista kokeiluista, mutta perinpohjaiset etsinnät eivät paljastaneet mitään, mikä olisi liittänyt Allenin Zodiaciin tai Santa Rosan murhattuihin tyttöihin.
Vuonna 1974 Allen joutui pidätetyksi nuoren pojan seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Keväällä 1975 hänet passitettiin Atadascadon vankimielisairaalaan, jossa hän oli edellisen vuosikymmenen alussa toiminut hoitajana. Sonoman piirikunnan tutkijat Santa Rosan alueella jatkoivat Allenin jälkien seuraamista miehen itsensä kärsiessä tuomiotaan. Asuntovaunu tutkittiin uudelleen, ja Allen suostui hänelle ehdotettuun valheenpaljastustestiin. Jälkeenpäin Allen kertoi testin kestäneen kymmenen tuntia ja osoittaneen, ettei hän ollut Zodiac.
Allen vapautui elokuussa 1977 ja palasi asumaan äitinsä luo Vallejoon. Tuomio oli tehnyt hänen ”ongelmastaan” julkisen. Naapuruston suhde Alleniin oli muuttunut, ja rikollisen maine vaikeutti hänen työnhakuaan. Allen onnistui saamaan väliaikaisia töitä automekaanikkona, kunnes hän sai kauppa-apulaisen paikan vallejolaisessa rautakaupassa. Allen säilytti työpaikkansa lähes koko seuraavan vuosikymmenen.
Robert ”Bob” Hall Starr
San Francisco Chroniclen pilapiirtäjä Robert Graysmith oli erityisen kiinnostunut Allenin elämästä ja hänen työpaikastaan. Graysmith haastatteli Allenin naapureita ja kävi useasti asioimassa rautakaupassa seuraten tarkoin Allenia. Piirtäjä onnistui apulaistensa turvin hankkimaan muun muassa Allenin käsialanäytteen ja keräämään erilaista aineistoa tämän aiemman elämän varrelta.
Graysmithin kiinnostus Alleniin paljastui vuonna 1986 hänen julkaistua teoksensa Zodiac. Kirjasta tuli menestys, ja siitä otettiin useita painoksia. Graysmith ei voinut käyttää julkaisussaan suoraan Allenin nimeä kunnianloukkauksen pelosta. Tarinan eräänlainen päähenkilö oli Robert ”Bob” Hall Starr, fiktiohahmo, joka oli vahvasti sidoksissa todellisuuteen. Salanimen takaa paljastui muotokuva Arthur Leigh Allenista.
Vallejolaiset yhdistivät päähenkilön nopeasti Alleniin, joka Starrin tavoin asui Vallejossa äitinsä luona. Lisäksi Graysmith kertoi kirjassaan monia yksityiskohtia, jotka kertoivat lukijalle Starrin ja Allenin olevan sama henkilö. Myös Allen saattoi lukea kirjan ja käsittää, että Graysmith oli tehnyt hänestä pahamaineisen Zodiacin. San Franciscon ja Vallejon poliisitutkijat joutuivat kaivamaan esille vanhat kansionsa ja unohduksiin painuneet murhayrityksistä toipuneet kaksi uhria. Vuonna 1969 hengissä selvinneelle Michael Mageaulla esitettiin joukko valokuvia, joiden joukosta hän poimi Allenia esittävän otoksen ja sanoi kuvan esittämän miehen ampuneen häntä. Mageaun muistikuvaa ei kuitenkaan pidetty luotettavana.
Etsintä Allenin asuntoon
Helmikuussa 1991 Vallejon poliisi suoritti kotietsinnän Allenin kellariasuntoon, jota myöhemmissä FBI:n kirjoittamissa raporteissa verrattiin pimeään museoon. He löysivät materiaalia, joka kertoi Allenin seksuaalisista taipumuksista. Lisäksi talosta löytyi asekokoelma, johon kuului revolvereita, pistooleja, kiikaritähtäimellä varustettu kivääri ja kaksi haulikkoa, sekä räjähteitä ja tupellinen metsästyspuukko. Löydöt eivät riittäneet pitävästi yhdistämään asunnon omistajaa Zodiacin tekemiin rikoksiin. Luvattomat aseet ja räjähteet antoivat poliisille kuitenkin riittävän syyn pidättää Allenin. Kotietsinnän jälkeisissä kuulusteluissa pidätetty käyttäytyi rauhallisesti. Hän oli yhteistyöhaluinen, mutta kielsi useaan otteeseen olevansa sarjamurhaaja Zodiac. Poliisin painostuksen alla Allen suostui toiseen kertaan valheenpaljastustestiin. Testiä ei kuitenkaan koskaan järjestetty, sillä elokuun lopulla 1992 Allen kuoli sydänkohtaukseen 58-vuotiaana. Diabetes, vaikea munuaissairaus, nopeasti etenevä sokeutuminen ja epäilyjen varjot olivat uuvuttaneet hänet.
Kaksi päivää myöhemmin Vallejon poliisi takavarikoi Allenin jäämistöstä löytyneen videonauha, jonka kanteen oli merkitty Z. Nauhan sisällöstä ei ole annettu julkisuuteen tietoja, mutta Vallejon poliisi on kertonut, että nauha ei sisällä tunnustusta. Allenin tietokoneelta löytynyt levyke, joka oli merkitty nimellä ”Polygon”, herätti tutkijoiden toiveet löytää mahdollinen yhteys Allenin ja Zodiacin kirjeiden välillä. Levykkeen sisällön analysointi ei johtanut toivottuun tulokseen. Vuonna 2002 Zodiacin kirjeet lähetettiin kuitenkin uudelleen analysoitaviksi, ja niistä saatua DNA:ta verrattiin Allenin DNA:han. Näytteet eivät kuuluneet samalle henkilölle.
Mies nimen takana
Naapurien ja ystävien lausunnot Allenista olivat ristiriitaisia. Kuvausten muuttuminen tapahtui todennäköisesti hänen kokemiensa vastoinkäymisten mukana 1960-luvun loppupuoliskolla. Hänen kerrottiin nuorempana palvoneen äitiään, mutta tunteneen alemmuudentunnetta isänsä läheisyydessä johtuen tämän korkeasta sotilasarvosta laivastossa. Allenia pidettiin älykkäänä, mutta samalla hyvin herkkätunteisena. Myöhemmät kuvaukset kertoivat katkerasta miehestä, joka vihasi äitiään. Hän ei avioitunut koskaan, eikä hänellä tiedetty olleen kontakteja ikäisiinsä naisiin.
Lähteet
Zodiac Killer
Reittitaksi
Reittitaksi on joukkoliikenneväline, usein pienoisbussi tai sellaiseksi kalustettu pakettiauto.
Reittitaksilla on yleensä vakioreittiosuus, mutta riippuen maasta, se voi myös jakaa matkustajat heidän ilmoittamiinsa osoitteisiin. Reittitaksi kerää matkustajia lähtöpisteessään, esimerkiksi lentokentällä, ja lähtee, kun vaunu täyttyy. Joissain tapauksissa matkaan lähtöä voi nopeuttaa maksamalla "tyhjät paikat." Monin paikoin on myös erityisiä reittitaksiterminaaleja. Hintana on käteismaksu, jonka suuruus asettuu joukkoliikenteen kertamaksun ja taksimaksun välille. Reittitaksilla voi myös olla aikataulu ja vakioreitti, jolloin se muistuttaa liikennemuotona linja-autoa.
Suomessa reittitakseja on käytössä lentokentillä ja rautatieasemilla, mutta niillä ei välttämättä ole lainkaan vakioreittiä, vaan ne keräävät samaan suuntaan menossa olevia matkustajia kunnes vaunu on riittävän täynnä. Tällainen reittitaksi puolestaan on liikennemuotona varsin lähellä tavallista taksia, ja sitä saatetaankin kutsua joksikin muuksi, esimerkiksi lentokenttätaksiksi.
Venäjällä reittitaksiliikenne on kehittymässä järjestäytyneeksi liikennemuodoksi, sillä pieni matkustajamäärä ja työvoimakustannusten nousu tekee järjestelmästä kannattamattoman. . Siellä ja laajemminkin koko entisessä Neuvostoliitossa niistä käytetään nimitystä Maršrutka joka on diminutiivinen lyhenne venäjänkielisestä reittitaksia tarkoittavasta ilmauksesta Maršrutnoje taksi.
Kleven piirikunta
Kleven piirikunta on piirikunta Düsseldorfin hallintopiirissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 232,20 km2, ja sen väkiluku oli 319 290 vuoden 2022 lopussa.
pienoiskuva|Kleven piirikunnan kaupungit ja kunnat. Kleven piirikuntaan kuuluu 16 kuntaa, joista 8 on kaupunkeja. Kunnat ovat Bedburg-Hau, Issum, Kerken, Kranenburg, Rheurdt, Uedem, Wachtendonk ja Weeze. Piirikunnan kaupungit ovat Emmerich am Rhein, Geldern, Goch, Kalkar, Kevelaer, Kleve, Rees ja Straelen.
Käräjämäki (Eura)
Käräjämäki ja Osmanmäki on Lounais-Suomessa Satakunnassa Eurassa hiekkaharjulla sijaitseva laaja rautakauden kalmisto, jonka laella ovat kuuluisat käräjäkivet. Arkeologisten tutkimusten mukaan kalmistoa käytettiin todennäköisesti yhtäjaksoisesti ainakin vuosina 550–1200 jaa., vaikka joitakin viitteitä on tätäkin vanhemmista haudoista. Alueelta on löytynyt yli 200 hautaa tai hautakuopannetta. Hiekanotto on todennäköisesti tuhonnut osin jäljet osasta hautausjaksoista. Alueella tehtiin ensimmäisiä arkeologisia tutkimuksia jo 1800-luvun lopulla, ja nykyään Käräjämäki on Museoviraston hallussa oleva suosittu tutustumiskohde.
Euran rautakausi
Eurajoen yläjuoksun laaksossa on merkkejä kalmistoihin hautaamisesta jo roomalaiselta kaudelta asti. Myös Osmanmäen–Käräjämäen alueelta on löytynyt kyseiselle kaudelle kuuluva virolaistyyppinen kiertojalkainen solki. Väestöluku ilmeisesti kasvoi, koska kalmistojen koko ja määrä lisääntyi Eurassa merovingiajalla. Viimeiset esineelliset haudat tehtiin viikinkiajalla ennen varhaiskristillistä esineetöntä hautaustapaa. Suuria kalmistoja kehittyi myös Luistariin, Isovaheelle, Yli-Nuoranteelle, Pappilanmäelle, Vainionmäelle, Lauhianmäelle, Vähäsuonmäelle, Vanhalle Kansakoululle ja Vähä-Vaheelle.
Käräjäkivet
Kuuluisat Käräjäkivet sijaitsevat Käräjämäen korkeimmalla kohdalla. Ne ovat ilmeisesti hautaukseen liittyvä rakennelma. Ympyrän keskellä on kaksi polttohautausta ajalta 500–600 jaa. eli merovingiaikaista polttokuoppahautaa. Näiden lähellä oli kaksi maakumpua, jotka tutkittiin jo vuonna 1894. Toinen kumpu sisälsi polttohautauksen, joka oli ympäröity kivikehällä ja sitten peitetty maa-aineksella näkyväksi kummuksi. Toinen kumpu sisälsi paasikiviarkun.
Käräjäkivien käytöstä käräjien pitämiseen ei ole muuta todistetta kuin kansantarinat. Käräjämäkiä on muuallakin ja joissakin niistä on myös käräjäkivet, joten tarina voi pitää paikkansa.
Rautakauden kalmisto
Kalmistoa käyttäneitä taloja tai asuinpaikkoja ei ole löydetty, mutta ne luultavasti sijaitsivat kalmiston lähellä, sillä Eurassa oli samaan aikaan käytössä useita suuria kalmistoja. Vanhimmat haudat sijoitettiin alkujaan harjualueen keskiosaan, joka on tuhoutunut hiekanotossa. Sieltä saatiin runsaasti irtolöytöjä, joista osa toimitettiin museoihin. Nuoremmat hautaukset täyttivät harjualuetta ja levisivät koilliseen ja kaakkoon.
Osmanmäellä on havaittu tutkimuksissa 56 hautaa ja Käräjämäellä sijaitsee vielä 169 näkyvää hautapainannetta, joista on tutkittu 55 painannetta. Ruumishaudat olivat ensin matalia kumpuhautoja, ja puisten arkkujen lahottua, ne ovat painuneet kuopalle. Kuopat ovat harjuun nähden poikittaisia eli itä-länsisuuntaisia. Osmanmäellä ne olivat suurimmaksi osaksi viikinkiaikaisia hautoja ja Käräjämäellä ne ovat pääasiassa merovingiajan hautauksia. Käräjämäen eteläpäässä sijainneet 13 tutkittua hautaa kuuluivat kuitenkin viikinkiaikaan. Hautaukset jatkuivat mahdollisesti katkeamatta kansainvaellusajalta viikinkiajan loppuun, joten hiekanotto on tuhonnut ainakin yhden viikinkiajan jakson jäännökset kokonaan. Käräjämäeltä on tehty joitakin varhaisia kansainvaellusajan esinelöytöjä.
Kalmistoa on tutkittu pääasiassa arkeologian alkuaikoina, jolloin tutkimusmenetelmissä oli puutteita. Monet haudat tutkittiin karkeasti lapiolla kaivamalla ja talteen otettiin vain metalli- ja kiviesineitä. Hautakuoppien välisiä alueita ei tutkittu, mikä jätti mahdolliset polttohautaukset huomiotta. Vasta vuonna 1939 kiinnitettiin huomiota lasten hautoihin, joista ei jäänyt näkyvää painannetta. Niitä on saattanut olla myös tässä kalmistossa, joten hautojen kokonaismäärä on saattanut alkujaan olla yli 300.
Kuuluisimmat kalmiston hautauksista ovat kaksi vierekkäistä ja samalla tavalla toteutettua miesten hautaa. Molemmat haudat olivat 3 x 1 metrin kokoisissa kuopissa, jotka oli vuorattu lankuilla vainajien alta ja sivuilta. Vainajat oli myös peitetty lankuilla, jotka vuorostaan olivat paksujen kivilatomusten peittämiä. Kyseessä on varhaisin havaittu puukammiohauta tällä alueella. Hauta-antimiltaan rikkaammassa haudasta löytyi miekka, väkipuukko, keihäs, kilpi, vyö, jossa on kilpineulainen solki, kolme vyön rautahelaa, pronssinen spiraalisormus ja vainajan pään takana keltainen hiekkakivihioin. Tätä kovasinta pidetään päällikkyyden tunnusmerkkinä. Toisesta haudasta löytyi keihäs ja veitsi. Esineistöä on tulkittu niin, että haudoissa makaavat soturipäällikkö ja hänen aseenkantajansa. Hautaukset on ajoitettu vuoteen 550 jaa.
Vaikka kalmistossa on joitakin polttohautauksia sen alkuajoilta, siirryttiin pian pelkästään ruumishautaukseen. Eura, Köyliö ja Yläne olivat Suomessa varhaisia ruumishautauksen esiintymisalueita Suomessa. Muualla suoritettiin vallan polttohautauksia.
Schvindtin tutkimukset
Vuonna 1890 Theodor Schvindt tuli Euraan tutkimaan Lauhianmäkeä, mutta samalla hän tutki Eurassa muitakin rautakauden kohteita, kuten esimerkiksi Osmanmäkeä. Osmanmäestä otettiin tienpohjaa varten hiekkaa ja lähes koko mäki oli viljelyssä. Mäellä olevasta hiekkakuopasta erottui pari puoliksi tuhoutunutta hautaa, joita Schvindt lapioi ja otti talteen itämaisen hopearahan, spiraalikierteisen sormuksen katkelman, mahdollisesti kilvestä peräisin olleita kolmea pronssilevyn kappaletta sekä vähän poltettua luuta. Näiden läheltä löytyi jäänne kaksin kerroin taivutetusta nahkaesineestä, joka oli kirjailtu pronssilangalla samaan tapaan kuin rautakautiset karjalaiset puukon tupet. Samasta kohtaa löytyi kokonaisena hajonnut saviastia, jonka Schvindt kokosi myöhemmin liimaamalla. Astia oli 10,5 senttimetriä korkea, suustaan 15 senttimetriä leveä ja pohjastaan vain 9,5 senttimetriä leveä. Astian alta löytyivät 24,4 senttimetriä pitkät keritsimet.
Kauempana sijaitsevan perunakuopan reunalta löytyi maakerroksen seasta palanen neliniitistä villakangasta, johon oli ommeltu pronssiset kuusikulmion muotoon ommellut pronssilankaiset koristeputket. Nämä pronssilangasta kierrettyt putket olivat halkaisijaltaan viisi millimetriä ja niiden yhteispituus oli noin 10 senttimetriä. Schvindt keräsi paikallisisilta tietoja perunakuopastaan tekemistä löydöistä, joita olivat muun muassa kaarisolki, rautanauloja, pronssilankaputkia ja saviastioiden kappaleita.
Schvindtin hauta I
Schvindt paikallisti miehen haudan noin kyynärän syvyydeltä maanpinnasta. Vainaja oli maatunut melko hyvin lukuun ottamatta toista sääriluuta, reisiluuta ja toista käsivarren luita. Vainaja oli aseteltu hautaan ruumisarkun tapaisessa lautarakennelmassa pää pohjoiseen päin. Arkusta oli jäljellä rautanauloja ja -niittejä ja nauloihin tarttunutta lahoa puunjätettä. Niiteistä päätellen laudat olivat 30–45 millimetriä paksut. Hauta oli viisi korttelia leveä, mutta arkun tarkkaa pituutta ei voinut enää määrittää.
Vainajan vasemmalta puolelta löytyi kaksi pohjoiseen osoittavaa keihäänkärkeä ja jäänteitä puisesta keihäänvarresta. Kärjet olivat 46 ja 36 senttimetriä pitkät ja varsi kiinnitettiin niissä putken sisälle. Kärkien lehden muotoiset terät olivat vastaavasti 3,5 ja 3,2 senttimetriä leveät. Kärjet oli taivutettu päästään vinoon. Haudan keskeltä löytivät 24,5 senttimetriä pitkät keritsimet. Vainajan käyttämän spiraalikierteisen sormuksen kappaleet löytyivät keihäänkärkien läheltä. Hautarakennelmassa käytettiin myös tuohta, koska sitä löytyi sormuksen alta. Saviastian palasista voitiin myöhemmin koota ehjä ruukku. Se oli ollut 10 senttimetriä korkea, suustaan 16 senttimetriä leveä ja pulleimasta kohdastaan 19 senttimetriä leveä. Astian pohja oli pyöreän muotoinen.
Schvindtin hauta II
Miespuolisen vainaja oli haudattu pää luoteeseen päin. Schvindt päätteli kaivauksilla, että vainaja oli ollut hyvin roteva, vaikka luista oli jäänyt hyvin vähän jälkiä näkyviin. Vainajan vasemmalta puolelta ja haudan keskivaiheilta löytyi kaksi keihäänterää, joista pitempi sijaitsi haudan päädyssä. Ne olivat 34 ja 50 senttimetriä pitkät ja vastaavasti 2,4 ja 3,0 senttimetriä leveät. Lyhyemmän terän putkesta löytyi vielä lahonneen puuvarren jäänteitä. Pitempi keihäänkärki oli Schvindtin mielestä koristeltu painaumin. Pitemmän keihäänterän vierestä löytyi spiraalikiereinen sormus, jossa kierteitä oli viisi kierrosta. Sormuksen kierteet olivat kolme millimetriä leveät ja kierteiden profiili oli kolmion muotoinen. Kierteen harjanteen kummatkin puolet oli koristeltu sik-sak-viivoin. Haudassa oli kaksi muutakin pronssikierresormusta. Toinen, jossa oli 5,5 kierrosta, sijaitsi haudan luoteispäässä ja toinen kuusikierroksinen haudan keskellä. Viimeisen sormuksen päällä oli mahdollisesti sijainnut kilpi. Kilven puuosat olivat lahonneet pois, mutta rautaisten vahvistushelojen sijainnista päätellen se oli maannut haudassa vinossa asennossa. Muita löytöjä olivat rautakuonankappale, rautanauloja, kankaanpalasia, tuohta, hieman luuta, pronssilangasta kierrettyjä koristeputkia, mahdollinen rautakärkinen työkalu, kappale kelta-vihreää lasia, litteäksi ja pyöreäksi muotoltu kivi sekä nahanjäänteitä, jossa oli nahkanyörejä. Koristelematon saviastia oli sijainnut haudan jalkopäässä ja siitä oli jäljellä isoja sirpaleita.