cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sahan tasavalta
Sahan tasavalta perustetaan
Nykyinen presidentti Aisen Nikolajev valittiin virkaansa toukokuussa 2018.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Sahan alue jakautuu kolmeen aikavyöhykkeeseen.
Saha rajoittuu pohjoisessa Pohjoiseen jäämereen kuuluviin Laptevinmereen ja Itä-Siperian mereen, koillisessa Tšukotkan autonomiseen piirikuntaan, idässä Magadanin alueeseen, kaakossa Habarovskin aluepiiriin, etelässä Amurin ja Tšitan alueisiin, lounaassa Irkutskin alueeseen ja lännessä Krasnojarskin aluepiiriin.
Saha käsittää maantieteellisesti valtavan alueen, joka kattaa suuren osan Koillis-Aasiaa. Sahan pituus pohjois-eteläsuunnassa on noin 2 000 kilometriä ja itä-länsisuunnassa noin 2 500 kilometriä. Jos Saha olisi itsenäinen valtio, niin se olisi pinta-alaltaan maailman kahdeksanneksi suurin valtio, heti Intian jälkeen. Lähes 80 prosenttia Sahan pinta-alasta sijaitsee 60. leveyspiirin ja yli 40 prosenttia napapiirin pohjoispuolella. Laajan alueensa vuoksi Saha alue jakautuu kolmeen eri aikavyöhykkeeseen.
Pinnanmuodot
pienoiskuva| Sahan korkein kohta on Pobedavuori (3 147 m)
Sahan pinta-alasta yli 70 prosenttia on ylänköä tai vuoristoa. Manneralue voidaan jakaa pinnanmuotojensa mukaan viiteen osaan. Jäämeren rannikko maan pohjoisosassa ja etelään työntyvät jokilaaksot ovat alankoa (korkeus alle 200 metriä). Näistä Lenajoen laakso ulottuu maan etelärajalle asti. Maan länsiosa kuuluu Keski-Siperian ylänköön, jonka korkeus vaihtelee 500–700 metrin välillä. Eteläosa kuuluu puolestaan Aldain ylänköön, jonka korkeus vaihtelee 650 metrin ja kilometrin välillä. Aldain ylängön eteläpuolella, Sahan etelärajan tuntumassa kohoaa Stanovoivuoristo, jonka korkein kohta Sahan puolella on 2 482 metriä. Sahan kaakkoisosaan ulottuvat Džugdžurvuorten läntisimmät osat. Sahan itäosa kuuluu Itä-Siperian ylänköön, jonka korkeimmat kohdat Sahan alueella ovat Verhojansk- ja Tšerskivuoristot. Verhojanskvuoriston korkein kohta on 2 959 metriä. Tšerskivuoriston ja samalla koko Sahan korkein vuori Pobeda kohoaa 3 147 metriin.
Vesistöt
pienoiskuva|Lenan vesistöalue käsittää yli puolet Sahan pinta-alasta. Sahan halki virtaa monia jokia, jotka kaikki laskevat Pohjoiseen jäämereen. Näistä pisin ja merkittävin on 4 400 kilometriä pitkä Lena-joki, josta noin neljä viidennestä on Sahan alueella. Lenan vesistöalue käsittä yli puolet koko Sahan pinta-alasta. Lena alkaa Sahan eteläpuolelta Irkutskin alueelta Baikaljärven länsipuolelta. Lenan yli sadasta sivujoesta merkittävimmät ovat Aldan maan kaakkoisosassa, Viljui maan keskiosassa ja Oljokma maan eteläosassa. Lena laskee Jäämereen 28 000 neliökilometrin laajuisen suiston halki lukuisina haaroina.
150px|thumb|left|Aldanin sivujoki [[Amga.]] Sahan koillisosa kuuluu 1 700 kilometriä pitkän Kolyman vesistöalueeseen, jonka lähdehaarat ja merkittävimmät sivujoet sijaitsevat Sahan itäpuolella. Kolyman ja Lenan välissä Jäämereen virtaavat 1 030 kilometriä pitkä Jana ja 1 050 kilometriä pitkä Indigirka, jolla on myös laaja suistoalue. Lenan länsipuolella virtaavat 1 900 kilometriä pitkä Olenjok ja 939 kilometriä pitkä Anabar.
Maassa on lukuisia järviä, joista suurimmat ovat Mogotojevo (323 km²), Nerpitšje (237 km²), Ožogino (157 km²) ja Nidžily (119 km²). Kaikkiaan järvet peittävät 2,4 prosenttia Sahan pinta-alasta (Suomessa 9,4 %).
Pohjoisessa Saha rajoittuu Pohjoiseen Jäämereen kuuluviin Laptevin- ja Itä-Siperian meriin. Nämä merialueet ovat pohjoisen pallonpuoliskon kylmimmät ja jäisimmät. Ne ovat jäässä 9–10 kuukautta vuodesta.
Kasvillisuus
pienoiskuva|Kolyman aluetta Koillis-Sahassa. Sahan alueella esiintyy kaikkiaan 1 831 putkilokasvia, 526 sammallajia, yli 550 jäkälälajia ja yli 510 sienilajia. Kasveista 67 esiintyy kokonaan tai pääasiassa vain Sahan alueella. Näistä monet hyvin suppealla alueella. Pääosa Sahasta kuuluu pohjoiseen havumetsävyöhykkeeseen, taigaan, joka kattaa 47 prosenttia maan pinta-alasta. Lehtikuusi on yleisin puulaji, ja sitä on noin 90 prosenttia koko metsäalasta. Muita yleisiä puulajeja ovat muun muassa mänty, kuusi, sembramänty, haapa ja koivut.
Maan pohjoisosassa Jäämeren rannikolla on noin 150–200 kilometriä leveä ikiroudassa oleva tundravyöhyke, jonka kasvillisuus koostuu sammalista, jäkälöistä ja varpukasveista sekä vaivaiskoivuista. Pohjoisen alueen kukat ovat kirkkaan ja voimakkaan värisiä. Sardaana-nimistä liljakasvia ei kasva missään muualla kuin Sahassa, ja se onkin paikallisen väestön suosikkikukka. Muita kotoperäisiä lajeja on muun muassa pohjanruusujuuri.
Eläimistö
Sahan eläimistö muodostuu tyypillistä pohjoisen havumetsävyöhykkeen sekä tundran eläinlajeista. Kaikkiaan Sahan alueella elää 28 nisäkäslajia, 285 lintulajia, 43 kalalajia ja noin 4 000 hyönteislajia. Tyypillisistä nisäkäslajeista mainittakoon hirvi, kettu, sopulit, ahma, ruskeakarhu, vapiti, peura, myskihirvi ja mursu sekä arktisilla saaristoalueilla elävä jääkarhu. Sahan lukuisissa joissa ja järvissä elävät muun muassa nelma, siperiansampi, siperianjokilohi, omulsiika, pyörökuonosiika, muksunsiika ja ruutana.
Sahassa on varsin rikas linnusto. Varsinkin arktiset merenrannikot ovat äänekkäiden ja valtavien lintuyhdyskuntien asuttamia. Tyypillisiä vesilintuja ovat sorsat ja hanhet. Tundralla elää monia harvinaisia lintulajeja, kuten maakotka, merikotka, lumikurki ja ruusulokki, joista kaksi jälkimmäistä pesivät vain Sahassa. Joka kesä yli 30 000 hanhea muuttaa pesimään Jana- ja Kolymajokien välisille kosteikkoalueille. Kolyman ja Alazejan välisellä alueella puolestaan pesii joka kesä noin 200 000–300 000 sorsaa. Khroman, Indigirkan alajuoksun ja Alazejan varsilla pesivät muun muassa lumikurki ja ruusulokki. Kolyman ja Konkovajajoen välisellä alueella puolestaan pesivät muun muassa hietakurki, pikkujoutsen ja haahka. Lenan ja Kolyman välisellä alueella puolestaan taigakuovi, munkkikurki ja mustahaikara.
Maria Salo
Hänen äänensä on tuttu muun muassa piirrossarjoista Olipa kerran elämä, Olipa kerran ihminen, Metrohiiret, Alfred J. Kwak, Jonttu-Fantti ja hänen ystävänsä ja Maalaishiiri ja kaupunkihiiri sekä Disneyn elokuvassa Prinsessa Ruusunen. Hänellä oli myös rooli elokuvassa Pekka Puupää poliisina (konstaapeli Virve Toppila).
Susanna Alakoski
pienoiskuva|Susanna Alakoski kirjamessuilla vuonna 2010. Susanna Alakoski (oik. Jaana Susanna Emilia Alakoski Söderlund; s. 16. toukokuuta 1962 Vaasa ) on ruotsinsuomalainen kirjailija. Hän kirjoittaa teoksensa ruotsiksi.
Sahan tasavalta
Talous
Tärkeimmät elinkeinot Sahassa ovat kaivostoiminta ja karjatalous. Sahan pohjoisosissa karjatalous on keskittynyt poronhoitoon, maan eteläosassa puolestaan harjoitetaan nautakarjan hoitoa ja hevosten kasvatusta lihaksi.
Susanna Alakoski
Ura
Alakoski muutti viisivuotiaana perheensä kanssa Vaasasta Ruotsiin. Hän kävi koulunsa Ystadissa Skånessa ja muutti myöhemmin Tukholmaan. Hän on koulutukseltaan sosionomi ja toimii tutkijana. Alakoski on työskennellyt myös sosiaalisihteerinä, hoitanut pakolaisasioita ja ollut Ruotsin Vasemmistopuolueen entisen puheenjohtajan Gudrun Schymanin lehdistösihteerinä.
Sahan tasavalta
Talous
pienoiskuva|Udatšnajan 530 metriä syvä timanttikaivos napapiirin tuntumassa. Sahalla on huomattavat mineraalivarat ja kaivosteollisuutta voidaankin pitää Sahan talouden selkärankana. Kultaa saadaan Aldanin, Vitimin ja Olekman jokialueilta. Janan yläjuoksulta saadaan lyijyä, sinkkiä, hopeaa, volframia ja molybdeeniä. Ege-Hajesta läheltä Verhojanskia saadaan tinaa. Länsi-Sahassa on puolestaan rikkaita timanttiesiintymiä, muun muassa Mirnyissä, joka on Sahan ja koko Venäjän tärkein timantintuottaja.
Susanna Alakoski
Ura
Vuonna 2006 julkaistiin Alakosken esikoisromaani Svinalängorna (suom. Sikalat, 2007), joka sai arvostetun ruotsalaisen August-palkinnon. Kirjasta tehtiin elokuva, Sovinto, joka sai ensi-iltansa vuonna 2011. Vuonna 2007 ilmestyi Alakosken ja Karin Nielsenin toimittama luokkayhteiskunta-antologia Tala om klass, jossa 15 naista kertoo omien kokemustensa perusteella luokkayhteiskunnasta vuosina 1931–2006. Teoksen pohjalta on tekeillä myös elokuva.
Sahan tasavalta
Talous
Lisäksi Sahan alueella on runsaasti fossiilisten polttoaineiden esiintymiä. Lenan alajuoksulla, Viljuin ja Aldain varsilla sekä maan koillisosassa on suuria kivihiilikenttiä. Suurimmat kivihiililouhokset ovat Lenan alajuoksulla lähellä Lepihaa ja Aldanin yläjuoksulla Tsulmanissa. Maan keskiosassa on suuret ruskohiili-, maakaasu- ja öljykentät. Lisäksi maan länsiosassa on muutama pienempi öljy- ja maakaasukenttä. Fossiilisten polttoaineiden lisäksi energiantuotannossa on tärkeällä sijalla monet Lenan vesivoimalat.
Susanna Alakoski
Ura
Alakoski on kirjoittanut myös kolme lastenromaania. Vuonna 2011 ilmestyi teos Dagens Harri (suom. Päivän Harri, 2012), joka on trilogian ensimmäinen osa. Vuonna 2012 ilmestyi toinen osa, Guldfisk (suom. Kultakala, 2013) ja vuonna 2013 kolmas osa, Dagens skräckis.
Sahan tasavalta
Talous
Myös Sahan metsävarat ovat suuret ja maahan onkin kehittynyt huomattavaa metsä- ja puunjalostusteollisuutta (muun muassa Jakutskiin). Maan eteläosassa on myös elintarvike- ja konepajateollisuutta. Maan suurimmat teollisuuskeskukset ovat Jakutsk, Mirnyi ja Aldan.
Alkutuotanto
Maatalous tuottaa 13,6 prosenttia Sahan talouden kokonaistuotannosta. Maatalous on keskittynyt nautakarjan- ja hevostenkasvatukseen, jotka kattavat 85 prosenttia maataloustuotannosta. Ankaran ilmaston ja luonnonolosuhteiden vuoksi maanviljelyn merkitys on vähäinen. Karjatalouden ja maanviljelyn lisäksi merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus sekä turkiseläinten kasvatus ja -metsästys.
Susanna Alakoski
Ura
Alakoski sai vuonna 2015 Malmön korkeakoulun kunniatohtorin arvon.
Alakosken puoliso on ruotsalainen runoilija Mats Söderlund. Heillä on kolme lasta.
Sahan tasavalta
Väestö
Sahan tasavallassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 958 528 henkeä. Kaupunkilaisten osuus oli 64,1 prosenttia ja maaseudun asukkaiden 35,9 prosenttia. Väestöstä on miehiä 48,6 prosenttia ja naisia 51,4 prosenttia.
Tasavallan pääkaupunki Jakutsk (269 601 as.) on suurin kaupunki. Muita yli 10 tuhannen asukkaan kaupunkeja ovat: Nerjungri (61 747 as.), Mirnyi (37 188 as.), Lensk (24 966 as.), Aldan (21 275 as.), Udatšnyi (12 613 as.), Viljuisk (10 234 as.) ja Njurba (10 157 as.).
Tasavallan suuresta pinta-alasta johtuen sen asukastiheys on hyvin pieni, vain 0,3 / km². Väestö on sijoittunut asumaan jokilaaksoihin ja suurin osa maasta on asumatonta erämaata.
Suurin väestökeskittymä on maan keskiosassa, Lenan keskijuoksun sekä Viljuin ja Aldanin alajuoksujen ympärillä, jossa myös pääkaupunki ja suurin kaupunki Jakutsk sijaitsee.
Sahan tasavallan väkiluku ylitti miljoonan rajan 1980-luvulla. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen on väkiluku kääntynyt laskuun, mikä on johtunut pääasiassa slaavilaisen väestön poismuutosta.
Etniset ryhmät
Sahan väestösuhteissa on tapahtunut suuri muutos 1900-luvun aikana. Jakuutit olivat vielä 1900-luvun alkupuoliskolla selvänä enemmistönä alueella, esimerkiksi vuonna 1931 heitä oli 81,3 prosenttia väestöstä. Neuvostoliiton valtakaudella Sahaan siirrettiin tai siirtyi suuria määriä venäläisiä. Tämä johti siihen, että vaikka jakuuttien määrä kasvoi, pieneni heidän suhteellinen osuutensa maan väestöstä. Jakuutit menettivät suurimman etnisen ryhmän aseman venäläisille 1960-luvulla.
Vuonna 1989 silloisen Jakutian väestöstä oli venäläisiä 50,3 prosenttia, jakuutteja 33,4 prosenttia, ukrainalaisia 7,0 prosenttia, tataareja 1,6 prosenttia ja pohjoisia alkuperäiskansoja (evenkejä, eveenejä, jukagiirejä, tšuktšeja ja tšuvantseja) 2,2 prosenttia. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen on ollut havaittavissa venäläisten poismuuttoa, mikä on näkynyt tasavallan väkiluvun vähenemisenä. Venäläisten poismuutto ja alhainen syntyvyys johtivat siihen että 2000-luvulle tultaessa jakuuteista tuli taas suurin etninen ryhmä.
Blackfield
Blackfield on yhtye, jonka perustivat Porcupine Treestä tuttu laulaja Steven Wilson ja israelilainen rock-tähti Aviv Geffen.
Sahan tasavalta
Etniset ryhmät
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Sahan tasavallan suurin etninen ryhmä on jakuutit (omankieliseltä nimeltään sahat), joita on 45,5 prosenttia (432 290). Muut merkittävät ryhmät ovat venäläiset 41,2 prosenttia (390 671), ukrainalaiset 3,7 prosenttia (34 633), evenkit 1,9 prosenttia (18 232), evenit 1,2 prosenttia (11 657), tataarit 1,1 prosenttia (10 768), burjaatit 0,8 prosenttia (7 266) ja valkovenäläiset 0,5 prosenttia (4 236). Vuoden 2002 väestönlaskennassa 0,3 prosenttia (2 630) väestöstä jätti ilmoittamatta kansallisuutensa.
Kielet
pienoiskuva|Kaupunkikuvaa [[Jakutskista]] Sahan tasavallan virallisina kielinä ovat jakuutti ja venäjä. Lisäksi alueella puhutaan monia pieniä pohjoisten alkuperäiskansojen kieliä, kuten evenkiä, eveniä, tšuktšia ja jukagiirisiä kieliä. Jakuutit ja venäläiset puhuvat pääasiassa omia kieliään. Pohjoiset alkuperäiskansat käyttävät ensisijaisena kielenään usein jakuuttia ja jakuutti toimii näiden kansojen keskuudessa myös lingua francana. Venäjä puolestaan on yleisesti käytössä ukrainalaisilla ja valkovenäläisillä.
Blackfield
Geffen, joka on Porcupine Treen ja Wilsonin fani, kutsui yhtyeen esiintymään Israeliin vuonna 2000. Hänestä ja Wilsonista tuli ystävykset, joka johti heidän yhteiseen hankkeeseensa. Alun perin vain EP:ksi tarkoitetusta, vuonna 2001 julkaistusta ensilevytyksestä muotoutui lopulta täyspitkä studioalbumi. Se ilmestyi Israelissa ja Euroopassa vuonna 2004, Yhdysvalloissa vuonna 2005.
Sahan tasavalta
Kielet
Saha ja venäjä ovat yleisimmät opiskelukielet. Pohjoisilla alkuperäiskansoilla peruskoulutus tapahtuu omalla äidinkielellä.
Blackfield
Kahdeksan uuden laulun lisäksi yhtye myös soitti coverina kaksi Geffenin aiempaa laulua ("Scars" ja "Cloudy Now"), jotka Wilson käänsi englanniksi. Lisäksi mukana on Porcupine Treen "Feel So Low", jonka Geffen oli aiemmin äänittänyt hepreaksi.
Sahan tasavalta
Kielet
* Tieto puuttuu
Blackfield
Seuraava albumi Blackfield II julkaistiin Euroopassa helmikuussa 2007 ja Yhdysvalloissa maaliskuussa 2007.
Sahan tasavalta
Uskonnot
Sahan merkittävimmät uskonnot ovat ortodoksisuus ja jakuuttien šamanistinen uskonto. Osa pohjoisista alkuperäiskansoista uskoo myös edelleen omiin šamanistisiin uskontoihinsa. Ortodokseiksi kääntyneilläkin on säilynyt runsaasti tapoja ja rituaaleja vanhoista šamanistisista uskonnoistaan. Hyvänä esimerkkinä šamanistisen uskonnon vaikutuksista on jakuuttien kesäinen Ysyah-juhla, joka on yleinen vapaapäivä Sahan tasavallassa.
Blackfield
Entiset jäsenet
<br style="clear: both" />
Sahan tasavalta
Uskonnot
Venäläiset valloittajat alkoivat käännyttää jakuutteja, evenkejä ja muita alueen kansoja kristityiksi 1700-luvulla. Suurin osa jakuuteista oli saatu käännytettyä ainakin nimellisesti kristityiksi 1850-luvulle tultaessa. Jakuuttien alkuperäinen uskonto lähes hävisi Stalinin vainoissa, jolloin suurin osa šamaaneista teloitettiin tai karkotettiin. Neuvostoliiton loppuvuosina ja sen hajoamisen jälkeen jakuuttien uskonto on alkanut elpyä.
Tieliikenne
Sahassa on yhteensä 21 770 kilometriä autoteitä, joista yleisiä teitä on 19 689 kilometriä. Yleisistä teistä on liittovaltion teitä 2 081 kilometriä ja 19 400 kilometriä alueellisia teitä. Teistä noin 600 kilometriä on päällystettyjä. Maantieverkoston keskuksena on pääkaupunki Jakutsk, josta kaikki päätiet lähtevät. Jakutskista länteen kulkee Jakutsk–Njurba–Mirnyi-maantie, itään tasavallan ulkopuolelle Jakutsk–Magadan-maantie, kaakkoon Jakutsk–Amma–Uus-Maaja–Jugonerok-maantie ja etelään Amurin alueelle johtava maantie. Vuonna 2004 maantieliikenteessä kuljetettiin 95 361 700 matkustajaa ja 4 269 500 tonnia tavaraa. Talvisin tärkeitä liikenneväyliä ovat myös rekireitit.
Junaliikenne
pienoiskuva|vasen|[[Aldan (kaupunki)|Aldanin rautatieasema.]] Sahan rautatieverkosto on nuori ja varsin lyhyt. Se koostuu Sahan eteläpuolelta Baikalin-Amurin radalta Tommottiin kulkevasta 490 kilometrin pituisesta radasta, joka avattiin tilapäiselle liikenteelle vuonna 2004. Radan toinen vaihe Tommotista Jakutskiin on rakenteilla. Radan valmistuttua pääkaupunkiin asti, se tulee avaamaan luotettavan liikenneyhteyden Sahasta etelään. Myös rahtikuljetusten kustannukset tulevat radan valmistuttua vähenemään. Vuoden 2004 rautatien avatulla osuudella kuljetettiin 194 000 matkustajaa ja 1 865 600 tonnia tavaraa.
Lentoliikenne
thumb|250px|Jakutskin lentoasemaa syyskuussa 2004. Sahassa on 33 lentokenttää, joista pääkaupungin Jakutskin ja Tiksin kentiltä maan pohjoisosassa, on yhteyksiä myös tasavallan ulkopuolle. Muita tärkeitä lentokenttiä ovat Vitim ja Oljokminsk maan lounaisosassa. Lentoliikenne korvaa Sahan puutteellista maantieverkostoa ja on tämän vuoksi hyvin tärkeä. Sahan alueen lentoliikenne kuljetti vuonna 2004 194 000 matkustajaa ja 11 865 600 tonnia tavaraa.
Laivaliikenne
Jokiliikenteen lisäksi on myös meriliikennettä, jonka tärkeimmät satamat ovat Tiksi ja Zelenomyssk. Meriliikenne kuljetti vuonna 2004 243 700 tonnia tavaraa.
Koulutus
pienoiskuva|Kulakovskin katua Jakutskissa. [[Jakutskin valtionyliopiston rakennuksia vasemmalla.]] Korkea-asteen koulutusta Sahassa tarjoavat pääkaupungissa Jakutskissa toimivat Jakutskin valtionyliopisto (per. 1956), Lääketieteellinen instituutti, Kaupan ja talouden instituutti sekä Kasvatustieteellinen instituutti ja Maatalousinstituutti.
Suhtautuminen kansallisten kielten opetukseen on muuttunut radikaalisti Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Jakuutin kieli on oppiaineena kaikissa peruskouluissa ja yhä useammat koulut ovat ottaneet sen pääopetuskielekseen.
Tammikuussa 2000 Sahan presidentti Mihail Nikolajev antoi asetuksen, jolla englannista tehtiin yksi tasavallan pakollisista opetuskielistä sekä myös yksi työskentelykielistä virallisissa yhteyksissä. Asetuksen tarkoituksena on parantaa kansainvälistä kanssakäymistä ja integroitumista maailman talousyhteisöön sekä auttaa omaksumaan kansainvälisiä käytäntöjä korkean informaatioteknologian hyödyntämisessä ja auttaa hallinnossa työskenteleviä järjestämän kansainvälisen tason tapaamisia. Asetus määräsi Sahan opetusministeriön muuttamaan koulujen opetussuunnitelmaa englannin opetuksen osalta. Lisäksi kaikkien ministeriöiden ja osastojen johtajat tasavallan hallinnossa saivat ohjeet järjestää englannin opintoja henkilökunnalleen.
Tiedotusvälineet
Sahan merkittävimmät uutistoimistot ovat tasavallan omistamat Jakutia Sahan uutistoimisto ja Kansallinen tuotantoyhtiö Saha. Jakutia Sahan uutistoimisto julkaisee kuutena päivänä viikossa ilmestyvää sanomalehteä ja verkkolehteä. Toimiston uutistarjonta kattaa koko tasavallan alueen ja eri elämänalat.
Kansallinen tuotantoyhtiö Saha puolestaan tuottaa tv- ja radio-ohjelmia koko tasavallan alueelle. Sen edeltäjä Jakuuttien ASNT:n ministeriöneuvoston alaisuudessa toiminut televisio- ja radiokomitea aloitti toimintansa vuonna 1930. Yhtiön tuottamasta tv-tuotannosta on venäjänkielistä 55 prosenttia, jakuutinkielistä 40 prosenttia ja pohjoisten alkuperäiskansojen kielistä viisi prosenttia. Radiotuotannosta vastaavat luvut ovat 60, 35 ja viisi prosenttia. Yhtiön päätoimialat ovat päivittäisuutiset, koulutukselliset ja kulttuuriset ohjelmat, urheiluosio ja nuorisolle suunnatut ohjelmat.
Merkittävin yksityisomisteinen tuotantoyhtiö on STV, joka tuottaa tv- ja radio-ohjelmia pääkaupungin Jakutskin alueella. Tv-tuotantoon kuuluvat muun muassa kaupunkiuutiset, elokuvat ja ruokaohjelmat.
Sahassa ilmestyy kaksi päivälehteä, jakuutinkielinen Saha Sire ja venäjänkielinen Jakutia, jotka molemmat ovat tasavallan omistamia. Molemmat lehdet ilmestyvät viitenä päivänä viikossa (ti-la) ja sisältävät mm. virallisia tiedotuksia ja tasavallan päätapahtumista kertovia uutisia. Saha Sire on levikiltään tasavallan suurin lehti. Muista sanomalehdistä merkittävimmät ovat yksityisomisteiset Jakutskin ilta -niminen kaupunkilehti, Meidän aikamme, Jakutian viikko ja Jakutian nuoruus.
Teatteri
pienoiskuva|vasen|Sahalainen teatteri takana vasemmalla. Sahan pääkaupungissa Jakutskissa toimii sahalainen (Sahan valtiollinen akateeminen teatteri) ja venäläinen teatteri (Sahan valtiollinen akateeminen venäläinen teatteri). Näiden lisäksi pääkaupungissa toimii Sahan valtiollinen ooppera- ja balettiteatteri, Sahan valtiollinen huumori- ja satiiriteatteri ja Sahan valtiollinen varieteeteatteri. Lisäksi maan länsiosassa Njurbassa toimii Njurban draamateatteri.
Sahan teatterielämän voidaan katsoa alkaneeksi vuonna 1881, jolloin ryhmä amatöörinäyttelijöitä ja muusikkoja Jakutskin eliitistä ja nuorisosta muodosti teatteriryhmän. Ensimmäinen varsinainen teatteri oli venäläinen teatteri, joka perustettiin vuonna 1920 pääkaupunkiin Jakutskiin. Jakuuttilainen teatteri puolestaan perustettiin Jakutskiin vuonna 1925. Jakuuttilainen teatteri jaettiin vuonna 1971, jolloin siitä erotettiin valtiollinen ooppera ja balettiteatteri.
Juhlapäivät
Yleisten venäläisten juhlapäivien lisäksi Sahassa on kolme juhlapäivää, jotka ovat yleisiä vapaapäiviä:
Hallinto ja politiikka
Sahan tasavalta on Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta, jolla on oma perustuslaki, presidentti, parlamentti ja hallitus. Vallan jakaantumista Venäjän federaation ja Sahan tasavallan välillä säätelevät Venäjän federaation perustuslaki, Sahan tasavallan perustuslaki, liittovaltiosopimus, vallanjakosopimus (29. heinäkuuta 1995) ja muut vallanjaosta tehdyt sopimukset Venäjän ja Sahan välillä.
Sahan tasavallalla on kolme edustajan paikkaa Venäjän federaation parlamentissa, kaksi federaation neuvostossa eli ylemmässä kamarissa ja yksi duumassa eli alemmassa kamarissa.
Vallan kolmijako
Sahan valtion päämies on Sahan presidentti, jonka virkakausi on viisi vuotta. Nykyinen presidentti on Aisen Nikolajev. Hänet valittiin presidentiksi toukokuussa 2018. Ennen vuotta 2007 presidentti valittiin suoralla kansanvaalilla. Presidentti johtaa hallitusta. Varapresidenttinä toimii pääministeri, jonka lisäksi hallituksessa on 16 ministeriä. Lisäksi on kahdeksan kansallista komiteaa, jotka hoitavat talous, sosiaali ja muita tehtäviä.
Ylintä lainsäädäntä valtaa Sahassa käyttää kaksikamarinen parlamentti, Il Tumen. Ylemmässä kamarissa on 35 edustajaa, yksi jokaisesta 33 uluusista ja kahdelta kaupunkialueelta. Alemman kamarin edustajat valitaan 24 vaalipiiristä. Parlamentin puhemiehenä toimii Njurgun Timofejev.
Alue- ja paikallishallinto
Aluehallintoa varten Saha on jaettu 33 uluusiin ja kahteen kaupunkialueeseen, joilla on omat hallintoviranomaisensa. Paikallishallintoa varten alueelliset yksiköt on jaettu kaikkiaan 404 paikallishallinnolliseen yksikköön, jotka ovat joko kaupunkeja, taajamia tai kyläalueita. Vuodesta 2006 lähtien myös kaikilla näillä paikallishallinnon yksiköillä on ollut omat paikallisviranomaisensa.
pienoiskuva
Ulkopolitiikka
Suhteita ulkovaltoihin ja niiden hallintoalueisiin on alettu luoda Sahan suvereenisuusjulistuksen jälkeen. Sahan tasavallan Ulkoministeriö perustettiin 19. tammikuuta 1992 ja ensimmäiseksi ulkoministeriksi nimitettiin presidentin esityksestä V. P. Artamonov.
Sahan tasavalta on tehnyt antoisaa yhteistyötä Unescon, Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP), Euroopan neuvoston, Maailman terveysjärjestön (WHO), Maailman luonnonsäätiön (WWF) ynnä muiden järjestöjen kanssa. Saha on ollut Pohjoisen foorumin jäsen vuodesta 1993 lähtien ja yksi kolmesta järjestön edustustosta sijaitsee Sahan pääkaupungissa Jakutskissa.
Diasetyylidihydromorfiini
Diasetyylidihydromorfiini (dihydroheroiini, asetyylimorfinoli, paralaudin) on voimakas puolisynteettinen opiaatti, joka kehitettiin Saksassa 1929. Sitä käytetään harvoin joissain maissa kovan kivun hoitoon, kuten terminaalivaiheessa olevan syövän kivunhoitoon. Se on diasetyylimorfiinin (eli heroiinin) vahvempi muoto. Sen aikaansaama kivunlievitys on voimakkaampaa ja kestää kauemmin kuin heroiinin: noin 4–7 tuntia. Diasetyylidihydromorfiinissa 7,8-sidos on yksinkertainen, kun diasetyylimorfiinissa se on kaksoissidos.
Terminaalivaihe
Terminaalivaihe tarkoittaa kuolemaan johtavan sairauden viimeistä vaihetta, jolloin potilaan sairauden etenemiseen ei voida enää vaikuttaa ja kuolema on ajallisesti lähellä. Terminaalivaiheella tarkoitetaan nykyisin useimmiten saattohoitovaihetta, joka on osa palliatiivista hoitoa. Hoitotapaa nimitetään nykyisin saattohoidoksi.
Myös aineettoman asian, kuten projektin tai vastaavan, voidaan sanoa tulleen terminaalivaiheeseen eli lähelle loppuaan.
Poloninyn kansallispuisto
Poloninyn kansallispuisto on kansallispuisto Slovakian itäosassa Puolan ja Ukrainan rajalla Karpaatteihin kuuluvan Bukovské vrchy -vuoriston alueella.
Eero Vartiainen
Eero Vartiainen (s. 27. helmikuuta 1949 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija. Vartiainen edusti vuosina 1972–1979 Oulun Kärppiä Suomen sarjassa, I-divisioonassa ja jääkiekon SM-liigassa. SM-liigassa Vartiainen pelasi 69 ottelua, joissa hän teki 13 maalia ja antoi 14 maalisyöttöä. Kärppiä hän edusti urallaan yhteensä 186 ottelun verran.
Poloninyn kansallispuisto
Kansallispuisto perustettiin vuonna 1997 ja se on kokonaispinta-alaltaan 298,05 neliökilometriä puskurivyöhyke mukaan luettuna. Se sijaitsee kokonaisuudessaan Prešovin alueeseen kuuluvassa Sninan piirissä. Puolan puolella puisto jatkuu Bieszczadyn kansallispuistona. Kansallispuistoon kuuluu kolme aarniometsäaluetta, jotka kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeseen Karpaattien pyökkimetsät.
Luonto
Poloninyn kansallispuisto on ainutlaatuinen Slovakiassa, sillä alueelta löytyy monia lajeja, joita ei löydy muualta Slovakiasta. Kansallispuistossa on laskettu olevan noin 3600 selkärangaton- ja 294 selkärankaislajia, joista sammakkoeläimiä on 13, matelijoita 8, lintuja 198 ja nisäkkäitä 55. Kansallispuisto muodostaa Puolan puolen Bieszczadyn kanssa yhtenäisen alueen, ja esimerkiksi visentti- ja hirviyksilöitä vierailee Poloninyssä satunnaisesti.
Korinttilaisten kirje Paavalille
Korinttilaisten kirje Paavalille on Uuden testamentin apokryfinen kirja, joka oli alun perin osa Paavalin tekoja, mutta sitä levitettiin myös erikseen. Se esittää olevansa Korintin seurakunnan apostoli Paavalille lähettämä. Teksti on suunnattu Simon Maguksen harhaoppeja vastaan.
Kirjeen arvioidaan olevan peräisin 100-luvulta. Se ei näin ole korinttilaisten ja Paavalin aitoa kirjeenvaihtoa, vaan kirjoitettu myöhemmin todennäköisesti dokeettisten ja gnostilaisten harhaoppien vastustamiseksi. Kirje oli kuitenkin aikanaan osa Armenian apostolisen kirkon käyttämää Raamattua.
Kirjeen alussa sen lähettäjäksi on nimetty Stefanos sekä hänen kanssaan olleet vanhimmat Dafnos, Eubulos, Theofilos ja Zenon. He sanovat kirjoittaneensa Paavalille, koska Simon ja Kleobios olivat tulleet Korinttiin ja saarnanneet oppeja, jotka olivat ristiriidassa Paavalin ja muiden apostolien oppien kanssa. Simon opetti seuraavia asioita:
Korinttilaiset pyytävät Paavalia vastaamaan harhaopin torjumiseksi. Vastaus Paavalilta tähän kirjeeseen on myös sisällytetty Paavalin tekoihin ja se tunnetaan nimellä Paavalin kolmas kirje korinttilaisille.
Causa sui
Causa sui (lat. 'itsensä syy') on filosofinen käsite. Causa sui tarkoittaa jotakin, mikä on saanut itse itsensä aikaan.
Causa sui oli keskeinen käsite muun muassa Baruch Spinozalla, Sigmund Freudilla ja Ernest Beckerillä. Spinozan ajattelussa oli olemassa vain yksi substanssi, ja se oli itsensä syy. Freudilla ja Beckerillä käsite liittyi tarkoitukseen, jonka asia kykeni antamaan itselleen, ja kuolemattomuuteen: jokin kykeni luomaan merkitystä tai jatkamaan merkityksen luomista myös oman elämänsä jälkeen.
Kriittinen miestutkimus
Kriittinen miestutkimus on feministisessä tutkimuksessa kehitettyjä sukupuolen teorioita hyödyntävä tieteenala, joka tutkii miehiä ja mieheyttä kriittisesti. Suomessa kriittisen miestutkimuksen piirissä on tehty tutkimusta miehistä muun muassa väkivallan, rock-musiikin, puolustusvoimien, isyyden ja urheilun alueilla. Kriittinen miestutkimus kuuluu niihin harvoihin tieteenaloihin, joiden keskeisiin päämääriin kuuluu yhteiskunnallisten rakenteiden ja hierarkioiden muuttaminen poliittisin perustein. Myös poikatutkimusta tekevät tutkijat pyrkivät tarkastelmaan kriittisesti yhteiskunnan sukupuolittuneita rakenteita ja kyseenalaistamaan tyttö–poika-jaottelun.
Miestutkimus on vakiintunut yliopistollisena tutkimusalana muun muassa Yhdysvalloissa ja Ruotsissa. Suomalaisissa yliopistoissa ei ole miestutkimuksen laitoksia, mutta sukupuolitutkimuksen ja naistutkimuksen laitosten kurssitarjontaan sisältyy jonkin verran myös miestutkimusta.
Historia
Kriittinen miestutkimus alkoi vakiintua omaksi yliopistolliseksi tutkimusalakseen Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa 1980-luvulla. Kansainvälisen tutkimuksen painopiste siirtyi 1990-luvulla Skandinavian maihin.
Kriittinen miestutkimus Suomessa
Suomalainen kriittinen miestutkimus sai alkunsa 1980-luvun alussa tehdyistä elämäntapatutkimuksista, jotka tarkastelivat muun muassa asunnottomia alkoholisteja ja lähiökulttuuria sekä siihen liittyviä miesten sosiaalisia ongelmia. 80-luvun puolivälissä tehtiin ensimmäinen selvitys miestutkimuksen tarpeesta ja perustettiin Sosiaali- ja terveysministeriön alaiselle tasa-arvoasian neuvottelukunnalle (Tanelle) miesjaosto. Vastapainona 80-luvun kurjuustutkimukselle Tanen miesjaosto järjesti 1994 mieselämäkertakilpailun Eläköön mies!, jonka sato tuotti kuitenkin kurjuustutkimuksen pohjan. Juha Siltala kirjoitti elämäkertojen pohjalta teoksen Miehen kunnia – modernin miehen taistelu häpeää vastaan.
Sosiaali- ja terveysministeriö totesi vuonna 2006 julkaisussaan Mies ja tasa-arvopolitiikka, että miestutkimus on hallinnollisesti naistutkimuksen alla, se on vähäistä eikä sen tutkimuskenttä ole järjestäytynyt. Ala on kuitenkin kasvamassa, koska opetusta oli useimmissa yliopistoissa naistutkimuksen yhteydessä ja Suomessa järjestettiin samana vuonna pohjoismainen miestutkimuskonferenssi. Sosiaali- ja terveysministeriö ehdotti uuden määräaikaisen yhteiskuntatieteellisen miestutkimusviran perustamista.
Vuonna 2007 perustettiin Helsingissä Suomen Miestutkimuksen Seura ry. Seura on järjestänyt valtakunnallisia tutkijatapaamisia sekä julkaissut verkkosivuston.
Suomen miestutkimuksen seuran puheenjohtaja Anders Ahlbäck kertoi Tulva-lehdessä toukokuussa 2008 monien miesasioiden parissa toimivien ryhmien toiminnan olevan kahtiajakautunutta. Ahlbäckin mukaan on ongelmallista, että melkein kuka tahansa voi esiintyä tiedotusvälineissä miestutkijana ilman tieteellisiä ansioita ja vaikka ei edustaisikaan valtavirtatutkimusta. Hänen mukaansa Suomen Miestutkimuksen Seuran tavoitteena on kuitenkin vuoropuhelun eikä vastakkainasettelun edistäminen.
Vuonna 2007 julkaistussa kirjassa Mies vailla tasa-arvoa kaikkiaan 27 kirjoittajaa tuo esille julkisessa keskustelussa huomiota vaille jääneitä miesten ongelmia. Kirjan esipuheen mukaan "Miestutkimusta sanan laajassa mielessä ei ole olemassa. Pieni yksikkö sijaitsee Tampereen yliopiston naistutkimuksen kainalossa, mutta sekin kulkee kriittisen miestutkimuksen nimellä ja on luonteeltaan miehiä syyllistävää ja patologisoivaa.
Teoreettinen tausta
Kriittinen miestutkimus nojautuu feministiseen teoriaan. Miestutkija Arto Jokisen mukaan miestutkimuksen keskeisiä lähtökohtia on, että ihmistä koskevat tutkimukset eivät ole ottaneet sukupuolta huomioon, jolloin ei ole osattu esimerkiksi kysyä, mikä yhteys alkoholismilla tai väkivallalla on miehisyyteen. Jokisen mukaan miesten kokemusta elämästä miehinä ei ole nähty analyyttisesti mielenkiintoisena. Samoin historian tutkimukselta on jäänyt huomaamatta sellainen osa miesten elämää, joka ei sovi vallitsevaan kulttuuriseen käsitykseen miehisyydestä. Toinen miestutkimuksen lähtökohta on homotutkimus ja sen määrittelemä heteroseksismi. Miestutkija Arto Jokisen mukaan homoliikkeen tekemä teoretisointi paljastaa miesten todellisen ylivallan naisiin ja sen vaikutukset miesten keskinäisen hierarkian järjestymiseen. Tällaisesta vallasta tai kilpailusta kieltäytyminen tai tunteiden näyttäminen leimataan miestutkijoiden mukaan homoudeksi ja naismaisuudeksi. Naisvihaan läheisesti niveltyvä homofobia on yksi miehisen vallan kulmakivistä.
Jokinen ehdottaa miestutkimuksen ja -keskustelun keskiöön viittä teemaa:
Suomessa miestä ja maskuliinisuutta ei ole paljonkaan käsitelty teoreettisesti. Jokisen mukaan teoreettisen ajattelun puute näkyy muun muassa siinä, että mikä tahansa miehiä koskeva kirjoittelu on mielletty miestutkimukseksi.
Miestutkimuksen emansipatorisuus
Kriittisen miestutkimuksen yhtenä tehtävänä on pyrkiä muuttamaan yhteiskunnallisesti rakentuvaa mieskuvaa. Miehisyyttä pyritään pohtimaan uudelleen siltä pohjalta, miten miehet ovat osana naisten alistamisen ketjua ja miten se näkyy maskuliinisuuden rakentamisessa. Jokinen huomauttaa, että miehet eivät välttämättä ole etuoikeutetussa asemassa yhteiskunnassa. Suomalaismiehillä on korostunut osuus muun muassa itsemurhia, rikoksia, alkoholismia ja asunnottomuutta mittaavissa tilastoissa. Miesten riski sairastua sydän- ja verisuonitauteihin tai vammautua on naisia suurempi; kuitenkin miehet käyttävät vähemmän lääkkeitä ja käyvät harvemmin lääkärissä kuin naiset. Miestutkijoiden mukaan miehillä on tiettyjä etuoikeuksia, tapoja, tyylejä ja asenteita joista heidän kannattaa luopua oman etunsa tähden.
Kriittisen miestutkimuksen kritiikkiä
Helen Pluckrose ja James A. Lindsay esittävät kriittisen miestutkimuksen ja sen taustateorioiden kritiikkiä teoksessa Cynical theories (2020). Miestutkimus nojautuu feminismiin ja se vuorostaan muodostaa yhden haaran postmodernismiin nojautuvien oikeudenmukaisuusteorioiden sarjassa, johon kuuluvat postkolonialistinen teoria, queer-teoria, kriittinen rotuteoria, intersektionaalisuus, feminismi ja sukupuolentutkimus, "sosiaalinen vammaistutkimus" sekä "fat studies". Kirjoittajien mukaan näitä aloja yhdistää tieteellisen vaatimustason mataluus. Pluckrose ja Lindsay katsovat, että postmodernia ajattelua yhdistää tieto-opissa radikaali skeptismi objektiivisen totuuden mahdollisuuteen. Ulkoisen todellisuuden olemassaoloa ei kielletä, mutta katsotaan, että sitä koskeva tieto on sosiaalisesti konstruoitua ja arvosidonnaista. Poliittinen teesi on, että valta ja etuoikeudet määrittelevät, mitä kussakin yhteiskunnassa pidetään tietona. Valta on toisten alistamista ja sortamista, ja tästä havainnosta nousee postmodernismin eettinen paatos valtasuhteiden korjaamiseksi. Sortajia ovat etenkin valkoihoiset ja heteroseksuaalit sekä patriarkaalisista arvoista hyötyvät miehet. Postmoderni politiikka on siksi vallan ja etuoikeuksien paljastamista ja kumoamista. Pluckrose ja Lindsay esittävät näiden kahden periaatteen lisäksi neljä postmodernismin johtoteemaa: 1) käsiterajojen hämärtäminen, 2) vallan kieli, 3) kulttuurirelativismi sekä 4) "yksilön" ja "universaalin" häivyttäminen.
Pluckrose ja Lindsay lainaavat Judith Lorberia (s. 1931), joka tiivisti feminismi paradigman muutoksen 2000-luvulla kolmeen asiaan: 1) sosiaalinen sukupuoli korvasi biologisen sukupuolen; 2) seksuaalisuus ja sosiaalinen sukupuoli ymmärrettiin sosiaalisesti konstruoiduiksi; 3) näkymätön valtasuhteiden verkko oli näiden konstruktioiden takana, ja 4) tärkeintä oli näkökulma (standpoint) eli henkilön ryhmäidentiteetti. Intersektionaalisuus tarjosi feminismin aktivisteille uusia merkityksen kokemuksia, sillä se avasi uusia ongelmia ja loputtoman taistelun aiheita, varsinkin toisia ryhmiä vastaan. Biologisen sukupuolen hylkääminen johti naistutkimuksen uudelleenmäärittelyyn "sukupuolentutkimuksena", missä eri seksuaaliset vähemmistöt löysivät toisensa sorron kohteina. Koska yksilö oli aina jonkin ryhmän jäsen, myös valtasuhteiden korjaamisen tuli tapahtua ryhmätasolla. Sen sijaan liberaali ajatus yksilöiden tasa-arvosta johtaisi vain enemmistön ylivaltaan. Periaate nojasi standpoint -teoriaan ja kulttuurirelativismiin: kullakin ryhmällä oli oma totuutensa. Tavoitteena ei siksi ollut oikeudenmukaisuus, joka toteutui yksilötasolla vaan "sosiaalinen oikeudenmukaisuus" (social equity), joka ilmeni ryhmien välisissä valtasuhteissa. Pluckrosen ja Lindsayn mielestä tämä merkitsee luopumista liberaalin tasa-arvoajattelun perinteestä.
Kriittisessä miestutkimuksessa lähtökohtana on postmoderni feminismi. Se nojautuu usein australialaisen miestutkimuksen klassikon Raewyn Connellin (s. 1944) käsitteeseen "hegemoninen maskuliinisuus". Ilmaisu tarkoittaa asennetta, joka ylläpitää miesten etuoikeutettua asemaa ja edustaa aggressiivista ja kilpailevaa maskuliinisuutta. Niitä tukee hegemoninen kielellinen diskurssi siitä, mitä on oikea miehisyys. Hegemonisen maskuliinisuuden sukulaiskäsite on Terry Kupersin kehittämä ”toksinen maskuliinisuus”. Se tarkoittaa sosiaalisesti regressiivisiä miehisiä piirteitä, jotka palvelevat etuoikeuksia, naisten sortoa, homofobiaa ja mieletöntä väkivaltaa. Kirjoittajien mukaan nämä ajatukset ovat saaneet Yhdysvalloissa laajaa kannatusta, mikä näkyy mm. siinä, että American Psychological Assosiation suosittelee mielenterveyspalveluja "traditionaalisen maskuliinisuuden" hoitoon.
Pluckrose ja Lindsay katsovat, että kriittinen miestutkimus käsittelee vain vähän varsinaisia miesten asioita ja sen sijaan keskittyy feministiseen standpoint -näkökulmaansa.
Gabriella Ferri
pienoiskuva|Gabriella Ferri vuonna 1975. Maria Gabriella Ferri (18. syyskuuta 1942 – 3. huhtikuuta 2004) oli italialainen kabareeartisti. Hän esiintyi muun muassa Radiotelevisione Italianan tuottamassa musiikkikabareessa Mazzabubu vuodelta 1975. Eräs tärkeimmistä levytyksistä on "Ti regalo gli occhi miei", suomeksi "Sulle silmäni annan", jonka Seija Simola lauloi suomeksi. Myös Gabriella Ferrin tulkinta napolilaisesta laulusta Maruzzella on omaperäinen ja edelleen suosittu.
Hänen uransa paras aika sijoittui 1970-luvulle. 1990-luku oli lähes kokonaan hiljaiseloa. Mutta vuosituhannen vaihteessa Gabriella palasi, teki uusia levyjä, televisiokeikkoja ja San Remon festivaaleilla duetoi Stevie Wonderin kanssa vuonna 2002.
Gabriella Ferri oli musiikkisukua. Hänen isänsä, Vittorio Ferri, on monen Gabriellan kappaleen säveltäjä. Ja serkkunsa Luisa Ferrin kanssa hän julkaisi yhteisen levyn. Hänen ominta ohjelmistoaan olivat kuitenkin Rooman ja Napolin laulut.
Henri Chammartin
Henri Chammartin (30. heinäkuuta 1918 Chavannes – 30. toukokuuta 2011 Bern) oli sveitsiläinen kouluratsastaja ja olympiavoittaja.
Chammartin voitti yksilökilpailun olympiakultaa Tokiossa 1964. Lisäksi hän voitti Sveitsin joukkueessa joukkuekilpailussa neljä olympiamitalia vuosina 1952–1968 ja kaksi yksilökilpailun Euroopan mestaruutta.
Minden
Mindenissä oli vuoteen 2003 asti, ennen Magdeburgin vesiväyläristeyksen rakennusta Saksan suurin kahden vesiväylän risteys. Weser ja Mittellandkanaali virtaavat ristiin ”kahdessa kerroksessa”. Mittellandkanaali on 320 kilometriä pitkä ja pisin rakennettu vesiväylä Saksassa. Mittellandkanaali yhdistää Elben ja Reinin. Minden on tärkeä laivaliikenteen risteyspaikka. Kaupunki edistää pyöräilyä. thumb|Mittellandkanaali Mindenin lähellä
Työsuojeluvaltuutettu
Työsuojeluvaltuutettu on työsuojeluun liittyvissä kysymyksissä työntekijöiden edustaja. Jokaisella työpaikalla, jolla työskentelee vakituisesti vähintään 10 työntekijää, on valittava työsuojeluvaltuutettu ja kaksi varavaltuutettua. Myös tätä pienemmillä työpaikoilla työsuojeluvaltuutettu voidaan valita, mutta se ei ole pakollista.
Työsuojeluvaltuutetun tehtäviä, valintaa ja oikeuksia säätelee Laki työsuojelun valvonnasta ja työpaikan työsuojeluyhteistoiminnasta eli niin sanottu työsuojelun valvontalaki, ja erityisesti sen viides luku.
Tehtävät
Työsuojeluvaltuutettu edustaa työsuojeluasioissa työntekijöitä. Hän perehtyy työsuojelusäännöksiin, määräyksiin, ohjeisiin ja muihin työpaikan työsuojeluasioihin. Työsuojeluvaltuutettu tarkkailee työn turvallisuutta ja terveellisyyttä työpaikalla, ja ilmoittaa työsuojelupäällikölle sekä tarvittaessa työsuojeluviranomaisille havaitsemistaan puutteista.
Yli 20 työntekijän työpaikalla on perustettava työsuojelutoimikunta, jonka jäsen työsuojeluvaltuutettu aina on.
Työsuojeluvaltuutettu osallistuu myös työsuojelutarkastuksiin ja tutkimuksiin, sekä pyrkii yhteistyössä luottamusmiehen kanssa edistämään työntekijöiden työhyvinvointia.
Oikeus tiedon saantiin
Lisäksi työsuojeluvaltuutetulla on oikeus saada nähtäväkseen työterveyshuoltopalveluiden järjestämistä koskevat sopimukset ja asiakirjat. Työsuojeluvaltuutetulla on myös oikeus saada työterveyshuollossa toimivilta henkilöiltä tietoja, joilla on merkitystä työntekijöiden terveyden sekä työpaikan olosuhteiden terveellisyyden kehittämisen kannalta.
Oikeus keskeyttää vaarallinen työ
Työsuojeluvaltuutetulla on oikeus keskeyttää välitöntä ja vakavaa vaaraa hengelle tai terveydelle aiheuttava työ. Valtuutetun tulee ilmoittaa työn keskeyttämisestä työnantajalle mahdollisuuksien mukaan etukäteen, kuitenkin viimeistään heti kun se on vaaratta mahdollista.
Työn keskeytyksellä ei saa rajoittaa työntekoa enempää kuin on vaaran välttämiseksi tarpeellista, ja työtä keskeyttäessä tulee mahdollisuuksien mukaan rajoittaa siitä aiheutuvaa haittaa ja vaaraa.
Kun työnantaja on varmistunut siitä, ettei vaaraa enää ole, hän voi määrätä työn jatkettavaksi.
Valinta
Yli 10 työntekijän työpaikalla työntekijöiden on valittava keskuudestaan työsuojeluvaltuutettu ja kaksi varavaltuutettua. Myös tätä pienemmillä työpaikoilla työntekijät voivat valita työsuojeluvaltuutetun, mutta se ei ole pakollista. Työpaikan toimihenkilöt voivat valita omat valtuutettunsa.
Työntekijät järjestävät vaalin, jossa valitaan työsuojeluvaltuutettu ja varavaltuutetut. Myös sopuvaali on yksimielisyyden vallitessa mahdollinen. Työntekijät sopivat vaalin ajankohdasta ja paikasta työnantajan kanssa. Kaikki työntekijät saavat osallistua vaaliin, ja vaali on järjestettävä niin, että työpaikan kaikilla työntekijöillä on mahdollisuus osallistua siihen. Työnantaja ei saa vaikeuttaa vaalin järjestämistä, ja työnantajan on annettava työntekijöiden käyttöön vaaliin sopiva tila. Vaali ei kuitenkaan saa aiheuttaa tarpeetonta haittaa työpaikan toiminnalle.
Työsuojeluvaltuutetun toimikausi on kaksi vuotta, ellei toisin sovita ennen vaalia.
Irtisanomissuoja
Työsuojeluvaltuutetulla on samanlainen irtisanomissuoja kuin luottamusmiehellä ja luottamusvaltuutetulla.
Irtisanomissuojasta säädetään työsopimuslain 7. luvun 10 pykälässä. Sen mukaan työnantaja ei saa irtisanoa luottamusmiestä tai valtuutettua henkilöön liittyvin perustein ilman hänen edustamiensa työntekijöiden enemmistön suostumusta. Työnantaja saa irtisanoa luottamusmiehen tai valtuutetun taloudellisista ja tuotannollisista syistä vain, jos hänen työnsä päättyy kokonaan, eikä työnantaja voi järjestää hänelle hänen ammattitaitoaan vastaavaa tai muuten sopivaa työtä.
Irtisanomissuoja ei koske työsuhteen purkamista.
Suoja työsuojeluvaltuutetun tehtävien häirinnältä
Rikoslain 16. luvun 3 § "Haitanteko virkamiehelle" suojaa työsuojeluvaltuutettua, sillä työsuojeluvaltuutettu toteuttaa muun muassa "Laki työsuojelun valvonnasta ja työsuojeluyhteistoiminnasta" 31§:n määrittelemää työsuojelun turvallisuuden valvontaa. Mikäli työnantaja, joku työntekijöistä tai joku muu taho estää tai häiritsee työsuojeluvaltuutettua toimimasta tehtävässään, tästä voidaan rangaista sakolla.
Vasili Iljin
Vаsili Petrovitš Iljin (, 8. tammikuuta 1949 Revonnenä, Venäjän SFNT – 21. syyskuuta 2015) oli Neuvostoliittoa edustanut käsipalloilija.
Iljin voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976. Hän kilpaili myös Münchenin kesäolympialaisissa 1972, missä Neuvostoliitto sijoittui viidenneksi. Iljin kuoli 66-vuotiaana 21. syyskuuta 2015 sairastettuaan pitkään.
H. L. Mencken
thumb|upright|H. L. Mencken. Henry Louis Mencken ( 1880 Baltimore, Yhdysvallat – 1956 Baltimore, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja kriitikko.
Mencken oli The Baltimore Sunissa muun muassa kulttuurikriitikkona. Vuosina 1924–1933 hän toimitti muiden kanssa perustamaansa The American Mercury -lehteä. Hän kirjoitti kielitieteellisen tutkielman American Language (1919). Hänen toinen tunnettu teoksensa on esseekokoelma Prejudices (1919–1927). Postuumisti julkaistussa päiväkirjassa hän paljastuu antisemitistiksi ja rasistiksi, ja monet muuttivat käsitystään hänestä.
Pitié-Salpêtrière
thumb|Ranskalainen psykiatri Philippe Pinel (1745-1826) vapauttaa kahlehdittuja mielisairaita Salpêtrièressa 1795. [[Tony Robert-Fleuryn (1838–1912) maalaus.]] Pitié-Salpêtrière on pariisilainen sairaala. Se on historiansa aikana toiminut mielisairaalana, vankilana ja köyhäintalona. Sen pihalla kokeiltiin giljotiinia ensi kerran, silloin kuolleisiin.
Niin sanottujen syyskuun murhien aikana jakobiinit järjestivät Salpêtrièressä, kuten muissakin vastaavissa laitoksissa, hirvittävän verilöylyn.
Napoleonin aikana laitos muutettiin yksinomaan mielisairaiden ja hysteerikkojen säilytyspaikaksi. Laitos oli pitkään vanhuspsykiatrinen eli psykogeriatrinen sairaala, mutta avohoidon kehittyessä se muutettiin 1980-luvulla tapaturmasairaalaksi ja on nykyisin osa Pariisin yliopistollista keskussairaalaa.
Kuuluisia ranskalainen neurologi Jean-Martin Charcot oli Salpêtrièren ylilääkäri. Sigmund Freud oli Salpêtrièressä harjoittelemassa Charcot’n johdolla.
Walesin prinsessa Diana ja yhdysvaltalainen tanssija Joséphine Baker kuolivat Salpêtrièren sairaalassa. Siellä ovat olleet hoidettavana esimerkiksi Michael Schumacher, Ronaldo, ruhtinas Rainier III, Alain Delon ja Gérard Depardieu.
Sairaalassa on Institut du cerveau et de la moelle épinière.
Rosi Braidotti
thumb|Rosi Braidotti
Teoksissaan Braidotti on puolustanut Luce Irigarayn radikaalia sukupuolieron teoriaa ja yhdistänyt tähän Gilles Deleuzen filosofiaa. Hän on arvostellut angloamerikkalaisen feminismin, ennen kaikkea Judith Butlerin performatiivisen sukupuolikäsityksen hallitsevaa asemaa feministisessä teoriakeskustelussa.
Jorma Torkkeli
Jorma Torkkeli (1. maaliskuuta 1954 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija.
Torkkeli on Oulun Kärppien kasvatti ja edustikin seuraa koko ikänsä. Ensimmäiset miesten ottelunsa Torkkeli pelasi Kärpissä kaudella 1974–1975 I-divisioonassa. Seuraavalla kaudella, 1975–1976, Torkkeli oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies. Kausi 1976–1977 kului vielä I-divisioonassa. Torkkeli pelasi I-divisioonassa yhteensä 98 ottelua ja teki niissä 67 tehopistettä.
Kärpät nousi jääkiekon SM-liigaan kaudeksi. Torkkeli oli Kärppien mukana kuusi kautta liigassa, voittaen kaudella pronssia ja Kärppien ensimmäisen Suomen mestaruuden kaudella. SM-liigassa Torkkeli pelasi 170 ottelua ja teki niissä 65 tehopistettä. Pudotuspelejä Torkkeli pelasi 21 ja oli kaudella liigakarsinnoissa pitämässä Kärppiä SM-liigassa.
Ethan Hawke
Ethan Green Hawke (s. 6. marraskuuta 1970 Austin, Texas ) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on saanut neljä Oscar-ehdokkuutta ja Tony-ehdokkuuden.