cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Villa Vasa
Villa Vasa oli Karjalan kannaksen Kuokkalassa (nyk. Repino) sijainnut huvila, joka vuosina 1905–1907 toimi Venäjän vallankumouksellisten bolševikkien keskuspaikkana. Huvilassa asui tuolloin muun muassa Vladimir Lenin, joka Villa Vasasta käsin johti sosiaalidemokraattista työväenpuoluetta sekä toimitti puolueen sanomalehtiä ja muita julkaisuja.
Historia
Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen radikaalien sosialistien toiminta kävi mahdottomaksi Pietarissa, jolloin osa bolševikeista päätti siirtyä Suomen suuriruhtinaskunnan puolelle, missä Venäjän viranomaisilla oli rajoitetut toimivaltuudet ja lisäksi osa paikallisista viranomaisista tuki vallankumouksellisia. Toiminnan keskuspaikaksi tuli Terijoen huvilayhdyskuntaan kuulunut Villa Vasan huvila, jonka omisti vallankumouksellisia sympatisoinut Edward Engeström puolisoineen. Nimensä se oli saanut hänen syntymäkaupungistaan Vaasasta. Kuokkalan rautatieaseman tuntumassa sijainnut huvila oli rakennettu rauhalliselle paikalle keskelle metsää, eikä sen välittömässä läheisyydessä ollut muita taloja. Ensimmäinen Kuokkalaan asettunut bolševikki oli Gavril Leiteisen, joka toi mukanaan laittomiksi julistettuja painotuotteita sekä myös puolueen arkiston. Elokuun lopulla 1906 Villa Vaasaan saapui Pietarista pakenemaan joutunut Vladimir Lenin puolisonsa Nadežda Krupskajan kanssa.
Villa Vasassa toimitettiin sosiaalidemokraattisen puolueen sanomalehtiä ja muita julkaisuja, joita salakuljetettiin Pietariin. Lähettinä toimi tehtävään erikseen palkattu nuori puolueen jäsen, joka matkusti Terijoen ja Pietarin väliä junalla tuoden samalla Leninille luettavaksi pääkaupungissa julkaistuja lehtiä. Kuokkalassa tehtiin muun muassa sanomalehteä Proletariaatti, jota aikaisemmin vuonna 1905 oli toimitettu Genevessä. Lenin kirjoitti hieman yli vuoden aikana Villa Vasan huvilassa yli sata artikkelia tai pidempää esseetä. Lisäksi hän johti Pietarissa toimineen sosiaalidemokraattisen puolueen keskuskomiteaa, joka oli käytännössä bolševikkien hallussa. Näin Villa Vasasta tuli lyhyeksi aikaa puolueen koko toiminnan keskuspaikka. Muita huvilassa vierailleita tunnettuja henkilöitä olivat muun muassa sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean jäsen Leonid Krasin, tulevat neuvostojohtajat Grigori Zinovjev, Lev Kamenev, Mihail Tomski ja Ivan Teodorovitš, georgialainen vallankumouksellinen Simon Ter-Petrosjan, myöhemmin Kominternissä vaikuttanut Jelena Stasova, saksalainen Rosa Luxemburg, kirjailija Anatoli Lunatšarski sekä filosofi Aleksandr Bogdanov. Samaan aikaan muissa Kuokkalan huviloissa asuivat myös menševikkien johtajat Juli Martov ja Pavel Akselrod.
Lenin itse matkusti Kuokkalasta käsin poliittisiin tilaisuuksiin muun muassa Helsinkiin ja Viipuriin sekä myös ulkomaille Tukholmassa ja Lontoossa järjestettyihin puoluekokouksiin. Kiinnijäämisen riskistä huolimatta hän kävi salaa myös Venäjän puolella Pietarissa ja Moskovassa. Lopulta marraskuussa 1907 Leninistä ja muista merkittävimmistä bolševikeista annettiin pidätysmääräykset myös Viipurin läänin alueella ja heidän oli pakko jättää Villa Vasa. Lenin pakeni aluksi Helsingin lähistölle Oulunkylään, jossa sijaitsevassa Villa Havulinnassa oli aikaisemmin piileskellyt myös Lev Trotski. Kuokkalaan jääneet naiset puolestaan polttivat Villa Vasan pihamaalla huvilassa säilytettyjä puolueen dokumentteja.
Edward Engeström myi Villa Vasan vuonna 1916 ja ilmeisesti se purettiin myöhemmin 1930-luvulla. Toisen version mukaan huvila kuitenkin olisi palanut vuonna 1940. Nykyään sen tontilla on leikkipuisto. Paikalle oli aikoinaan tarkoitus rakentaa kirjasto lokakuun vallankumouksen 70-vuotisjuhlavuoden kunniaksi, mutta suunnitelma ei toteutunut.
Robert Taub
Taub on valmistunut Princetonin yliopistosta ja Juilliard Schoolista.
Nyhäsiipi
Nyhäsiipi (Ptilodon capucinus) on erittäin yleinen nirkkoihin kuuluva yöperhoslaji.
Asentohoito (lukivaikeus)
Asentohoito on lukivaikeuden hoitomuoto, jossa lukunopeuden ja -tarkkuuden parantamiseksi annetaan asentohuimaukseen tarkoitettua hoitoa. Ajatuksen on kehittänyt suomalainen korvalääkäri Tapani Rahko, jonka mukaan lukivaikeudella ja hyvänlaatuisella asentohuimauksella on yhteinen aiheuttaja: sisäkorvan tasapainoelimen kalkkihiutaleet (otoliitit), jotka ovat siirtyneet pois paikaltaan. Vaivaa hoidetaan liikuttamalla päätä siten, että kalkkihiutaleet asettuvat takaisin oikealle paikalleen.
Nyhäsiipi
Koko ja ulkonäkö
Nyhäsiipi on vaihtelevan ruskeansävyinen perhonen, jonka ulkomuoto jäljittelee erittäin hyvin kuivunutta lehteä. Etusiiven poikki menee kaksi tummaa, mutkittelevaa poikkiviirua, jotka lähestyvät toisiaan siiven takaosaa kohti ja yhtyvät siiven takareunan suomutupsussa. Poikkiviiruista ulompi on selvästi leveämpi ja erottuu paremmin. Etusiiven ulkoreuna mutkittelee voimakkaasti. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat, ja niiden takanurkassa on tumma täplä. Ruumis on ruskeansävyinen ja karvainen. Keskiruumiin päällä on korkea huppumainen tupsu. Naaraiden siivet ovat koiraan siipiä enemmän pitkänomaiset eikä kuviointi ole yhtä selvää. Siipiväli on 33–45 mm.
Toukka on vihreä, ja sen sivuilla on keltainen, takapäätä kohti myös punertava pitkittäisviiru. Rintajalat ovat kirkkaanpunaiset, ja peräpäässä on kaksi ylöspäin sojottavaa punaista uloketta. Täysikasvuisena toukka on 30–40 mm pitkä.
Asentohoito (lukivaikeus)
Diagnoosi ja hoito
Potilas voidaan diagnosoida Rahkon WRW-testillä (walk-rotate-walk), jossa potilas kävelee muutaman askeleen suoraan eteenpäin ja kääntyy sitten 180° ja kävelee takaisin alkupisteeseen. Testissä tarkkaillaan potilaan kykyä hallita tasapainoaan käännöksissä ja yhdellä jalalla, sekä kykyä hahmottaa suuntia.
Nyhäsiipi
Levinneisyys ja lentoaika
Levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Espanjasta Keski-Euroopan poikki idässä aina Japaniin saakka. Pohjois-Euroopassa sitä tavataan Baltiassa ja lähes koko Skandinaviassa Etelä-Norjan tunturiseutuja ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Etelä- ja Keski-Suomessa nyhäsiipi on varsin yleinen laji. Pohjoisimmat havainnot ovat Keski-Lapista. Etelämpänä lajilla on kaksi päällekkäistä sukupolvea, jotka lentävät toukokuun lopulta elokuun lopulle. Pohjoisempana on yksi sukupolvi, joka lentää kesäkuusta elokuulle. Lennon huippu on heinäkuun alkupuolella.
Asentohoito (lukivaikeus)
Diagnoosi ja hoito
Hoitona käytetään asentohoitosarjaa, jossa käsitellään molemmin puolin sisäkorvan kaikki kolme kaarikäytävää. Yhden asentohoitosarjan kolmesta ns. manööveristä Rahko on muokannut itse, "Rahkon manööveri". Kyseessä on ylimpään kaarikäytävään kohdistuva asentohoitomanööveri. Aiemmat manööverit, jotka kohdistuivat tähän kaarikäytävään olivat hankalia potilaalle suorittaa. Rahko kehitti tavan, jolla kaarikäytävä saatiin valutettua helpommin, ja kuinka potilas pystyisi tekemään sen myös itsenäisesti kotona, makuulla ja kylkiasennossa. Siinä potilas muun muassa makaa kyljellään roikottaen päätään reunan yli ja nousee sitten istumaan käsinojalliseen tuoliin.
Nyhäsiipi
Elinympäristö ja elintavat
Nyhäsiipi on pääasiassa kosteiden ja kuivien lehtimetsien ja pensaikkojen laji, jota varsinkin pohjoisempana tavataan kuitenkin myös sekametsissä. Tyypillisen elinympäristön ulkopuolella sitä tavataan harvakseltaan. Suurimmassa osassa elinaluettaan se on erittäin yleinen ja usein runsaslukuinen, mutta harvinaistuu pohjoista kohti. Nyhäsiiveltä tunnetaan myös tilapäisiä massaesiintymisiä. Päivisin perhosia löytää lepäämästä puiden oksilta tai rungoilta teeskennellen kuollutta lehteä tai kaarnanpalaa. Naaraat aloittavat lennon illan hämärtyessä, koiraat hieman myöhemmin. Lento jatkuu joskus aamuyölle saakka. Koiraat tulevat valolle helposti, naaraat vain harvoin. Käsiteltäessä perhonen tekeytyy kuolleeksi.
Asentohoito (lukivaikeus)
Asentohoito joukkotiedotusvälineissä
Tapani Rahkon asentohoito on saanut huomiota valtakunnallisessa mediassa, kuten Yle TV1:n asiaohjelmissa. Rahko on kirjoittanut asentohoidostaan myös oppimisvaikeuksisten ja fysioterapeuttien yhdistysjulkaisuissa. Suomen Lääkärilehti julkaisi vuonna 2003 Rahkon tutkimusartikkelin "Lukemisvaikeudet ja silmien ohjausliikkeiden häiriö. Alustavia lupaavia tuloksia näkökyvyn ja lukunopeuden parantamiseksi".
Nyhäsiipi
Elinympäristö ja elintavat
Naaras munii lehtien alapinnoille, lähelle reunaa yksitellen tai pieninä ryhminä yhteensä 250–350 munaa. Toukat kuoriutuvat reilua viikkoa myöhemmin ja elävät aluksi ryhmissä, mutta myöhemmin yksinään. Vaikka useimmat toukista elävätkin latvustoissa, niitä on helppo löytää myös alemmilta oksilta. Lepoasennossa toukan molemmat päät ovat irti alustasta. Häirittynä toukka taivuttaa päänsä voimakkaasti taaksepäin selkää vasten ja ojentaa kirkkaanpunaiset rintajalkansa ulospäin. Ensimmäisen sukupolven toukat ovat täysikasvuisia elokuun alussa, toisen syys-lokakuun vaihteessa. Pohjoisessa ainoan sukupolven toukat saavuttavat täysikasvuisuuden heinä-elokuun vaihteessa. Toukat koteloituvat maahan lehtien väliin, karikkeen sekaan tai maakoloon tekemäänsä kotelokoppaan. Kotelo talvehtii.
Asentohoito (lukivaikeus)
Asentohoito joukkotiedotusvälineissä
Vuonna 2007 Helsingin Sanomat julkaisi artikkelin oppimisvaikeuksiin tarkoitetuista huuhaahoidoista. Sen mukaan asentohoidolla ei ole lukivaikeuskuntoutuksessa tieteellistä pohjaa: "Kuvaus ei vastaa tieteen käsitystä lukivaikeudesta eikä sen hoidosta. Perustuu mahdollisesti lumevaikutukseen tai liikunnasta aiheutuvaan vireyden kohentumiseen." (HS:n arkistosta ei löytynyt kyseistä artikkelia)
Nyhäsiipi
Ravintokasvi
Toukka on polyfagi, joka elää monilla erilaisilla lehtipuilla ja pensailla.
Revonkärjen kalliomaalaus
Revonkärjen kalliomaalaus sijaitsee Rapojärven itärennalla Kouvolassa Kymenlaakson maakunnassa. Maalaus on esihistoriallinen.
Kallio ja sen sijainti
Mankinvirta laskee Tarhajärven kautta Rapojärveen muuttuen ensin Mietunvirraksi ohittaessaan Revonkärjen niemen. Niemen etelärannalla on kallioon muodostunut vaakatasoisia halkeamia, jonka väliin ovat jääneet kiviset syvennykset. Syvennyksiä suojaa 1×2 metriä suuri lippamainen uloke. Maalauskallio nousee suoraan järvestä ja kallion vieressä on käveltävä tasanne.
Maalaus
Maalaus on tehty syvennyksessä oleviin kivipintoihin ja niiden väri on tumman punainen. Vaikka kuvioita ei näy, on punaväripinta todennäköisesti ihmisen tekemää. Erityisesti tämä koskee vasemman seinän punaväristä, mikä on ihmisen maalaamaa. Timo Miettisen mukaan maalaus liittyy vastarannalla olevaan Jyrkkävuoren kalliomaalaukseen.
Mamma Mia! (elokuva)
Mamma Mia! on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuvamusikaali, jonka on ohjannut Phyllida Lloyd ja käsikirjoittanut Catherine Johnson. Elokuva perustuu ABBAn kappaleiden ympärille tehtyyn samannimisen Broadway-musikaaliin vuodelta 1999. Elokuvan pääosissa ovat Amanda Seyfried ja Meryl Streep, Pierce Brosnan, Colin Firth, Christine Baranski, Julie Walters, Stellan Skarsgård ja Dominic Cooper.
Elokuva kertoo Sophiesta, joka äitinsä tietämättä yrittää selvittää oikeaa isäänsä. Elokuva sai ensi-iltansa Britanniassa 30. kesäkuuta 2008 ja Suomessa sekä Yhdysvalloissa 18. heinäkuuta 2008. Elokuva nousi joulukuussa 2008 Britannian elokuvahistorian tuottoisimmaksi elokuvaksi ja jätti yhdysvaltalaisen Titanic-elokuvan kakkossijalle. Elokuva pysyi kärkisijalla vuoteen 2010 asti. Suomessa elokuva oli vuoden 2008 toiseksi katsotuin.
Vuonna 2018 elokuva sai jatko-osan Mamma Mia: Here We Go Again!, jossa nähdään tuttuja näyttelijöitä ensimmäisestä elokuvasta sekä uusia näyttelijöitä kuten Lily James, Andy García ja Cher.
Charles Hillman Brough
pienoiskuva|Charles Hillman Brough vuonna 1916. Charles Hillman Brough (9. heinäkuuta 1876 – 26. joulukuuta 1935) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arkansas'n osavaltion 25. kuvernöörinä vuosina 1917–1921. Brough syntyi Mississippissä ja kuoli Washington (DC):ssä. Hänet on haudattu Little Rockiin.
Mamma Mia! (elokuva)
Juoni
Elokuva sijoittuu idylliselle mutta kuvitteelliselle kreikkalaissaarelle, Kalokaírille (suom. "Kesä”), jossa Donna Sheridan (Meryl Streep) pitää hotellia tyttärensä Sophien (Amanda Seyfried) kanssa. Myös Sophien tuleva sulhanen Sky (Dominic Cooper) on pitämässä hotellia ja kehittelee samalla internetiin sivustoa, jonka tarkoituksena on saada Kalokaírille lisää kävijöitä. Kalokaírilla sijaitsevat rakkauden jumalatar Afroditen lähteet, mikä saattaisi houkuttaa kävijöitä.
Ennen häitään Sophie lähettää salaa äidiltään hääkutsut kolmelle miehelle, joista yhden täytyy olla Sophien isä, jonka pitäisi saattaa hänet alttarille ("I Have A Dream"). Amerikkalainen liikemies Sam Carmichael (Pierce Brosnan), ruotsalainen seikkalija Bill Anderson (Stellan Skarsgård) ja englantilainen pankkiiri Harry Bright (Colin Firth) luulevat kutsun tulleen Donnalta, ja matkaavat Kreikkaan tietämättään, mitä varten heidät on kutsuttu. Kohtauksessa kuullaan taustalla soundtrack kappaleesta "Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)".
Sophien parhaat ystävät Ali (Ashley Lilley) ja Lisa (Rachel McDowall) saapuvat saarelle ja Sophie kertoo heille salaisuutensa: Sophie on löytänyt Donnan vanhan päiväkirjan ja saanut siten tietää, että hänellä on kolme mahdollista isää ("Honey, Honey"). Sophie uskoo, että tavattuaan kaikki kolme hän tietäisi, kuka hänen isänsä on, ja kutsuisi sitten tämän saattamaan hänet alttarille.
Sam ja Harry eivät ehdi lauttaan, joka veisi heidät Kalokaírille. Onneksi Billillä on kuitenkin oma purjevene, jolla Sam ja Harrykin pääsevät saarelle. Kaikki ihmettelevät, mitä varten he olivat saaneet kutsun häihin, vaikka Donna oli jättänyt heidät kaikki 20 vuotta aiemmin. Tässä kohtauksessa kuullaan taustalla soundtrack kappaleesta "Waterloo".
Myös Donnan ystävät Tanya (Christine Baranski) ja Rosie (Julie Walters) saapuvat Kalokaírille. Donnalla, Tanyalla ja Rosiella on aikoinaan ollut suosittu yhtye "Donna ja Dynamot", ja heidän on tarkoitus esiintyä Sophien häissä. Tanya ja Rosie tapaavat Skyn, ja Sky kertoo heille internet-sivustostaan. Tanya ja Rosie ihmettelevät, miksi Sophie menee naimisiin niin nuorena, ja Donna sanoo, ettei hän halua ylipäätään naimisiin, vaikka tarvitsisikin rikasta miestä auttamaan hotellin pitämisessä. Niinpä Donna alkaa unelmoida rikkaiden maailmasta ("Money, Money, Money"), mutta palaa takaisin todellisuuteen huomatessaan laatan repeytyneen.
Sam, Bill ja Harry saapuvat Kalokaírille ja tapaavat Sophien, joka tunnustaa itse lähettäneensä hääkutsut ja kertoo, ettei Donna tiedä heidän tulostaan. Kuullessaan Donnan laulavan ("Fernando") Sophie pakenee nopeasti paikalta ja käskee miesten olla kertomatta Donnalle, mitä varten he ovat täällä. Donna kuitenkin kuulee Sophien äkkinäisen lähdön ja kiipeää ullakolle katsomaan mitä tapahtui, mutta huomaakin kolme miestä, mikä tuo Donnalle mieleen hänen nuoruusvuotensa.
Donna järkyttyy ja yrittää paeta nopeasti paikalta ("Mamma Mia!"), mutta putoaakin kattoikkunan läpi omaan vuohelaansa, jossa miehet ovat. Donna ihmettelee, mitä he tekevät täällä, ja kaikki miehet keksivät oikopäätä selityksen syylleen olla saarella. Donna ei keksi mitään järkevää sanottavaa ja päättääkin liueta nopeasti paikalta. Tanya ja Rosie tulevat lohduttamaan surullista Donnaa ("Chiquitita"), ja Donna kertoo heille tapailleensa kolmea miestä samaan aikaan. Donnalla ei ole aavistustakaan, mitä varten miehet ovat saarella, mutta hän ei halua, että Sophie saisi tietää isäehdokkaista. Tanya ja Rosie eivät kestä kuunnella Donnan valitusta, vaan yrittävät piristää Donnaa muistelemalla heidän railakoita nuoruusvuosiaan ("Dancing Queen").
Sophie yrittää tutustua isäehdokkaisiinsa lähtemällä heidän kanssaan venematkalle saaren ympäri ("Our Last Summer"). Miehet kertovat samalla onnellisista vuosistaan Donnan kanssa, mutta iloinen venematka keskeytyy Sophien huomatessa Skyn ja mennessä tämän luo. Sophie ja Sky viettävät viimeistä aikaa kahdestaan ennen häitään ("Lay All Your Love On Me").
Sophien polttareissa, Donna, Tanya ja Rosie yllättävät juhlaväen "Donna ja Dynamot" -sisääntulolla ("Super Trouper"). Sophie on iloinen nähdessään äitinsä vihdoinkin onnellisena, mutta tulee hermostuneeksi huomatessaan Samin, Billin ja Harryn tulevan polttareihin, vaikka juhlat ovat vain Sophien ystäviä varten. Sophie päättää jutella jokaisen kanssa erikseen, jotta hän saisi tietää, kuka hänen isänsä todellisuudessa on.
Alin ja Lisan villiintyessä ja kaapatessa Billin ja Harryn tanssilattialle ("Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)"), Sophie kyselee Samilta, kuinka paljon hän rakasti Donnaa. Seuraavaksi Sophie kyselee Harrylta hänen lapsistaan, ja viimeiseksi Bill kertoo Sophielle, että hänellä oli saarella isotäti Sofia. Sophie tajuaa, että Bill on hänen isänsä, ja pyytää Billiä saattamaan hänet alttarille. Bill suostuu, ja he lupaavat toisilleen pitää tämän salassa Donnalta häihin asti.
Palatessaan juhliin Sophie joutuu kuitenkin hämmästymään: sekä Sam että Harry tajuavat, mitä varten heidät on kutsuttu juhliin, ja molemmat kertovat Sophielle saattavansa tämän alttarille, niin kuin isän tulee tehdä. Sophie ei olekaan enää varma, kuka hänen isänsä on. Donna, Tanya ja Rosie tulevat myös tanssilattialle juhlimaan ("Voulez-Vous"), ja Donna huomaa tyttäressään olevan jotain vialla. Sophie on niin sekaisin, että lopulta pyörtyy keskelle lattiaa.
Aamulla Donna on edelleen tyrmistynyt miesten olosta saarella ja pyytää Tanyaa ja Rosieta kyselemään heiltä, mitä varten he oikein ovat saarella. Donna alkaa luulla, että Sophie ei enää haluakaan mennä naimisiin Skyn kanssa, sillä Sophie oli niin sekaisin illalla. Sophie suuttuu Donnalle ja häipyy Skyn luokse. Donna alkaa katua sanomisiaan eikä pysty juttelemaan kunnolla edes Samille, vaikka Sam kertoo, että juuri hänen pitäisi saattaa Sophie alttarille. Sam myös ihmettelee, miksi Sophie menee naimisiin niin nuorena. Donna suuttuu ja käskee Samin pitämään huolta omista asioistaan, mutta molemmat tajuavat, että heillä on yhä tunteita toisiaan kohtaan ("S.O.S.").
Tanya ja Rosie auttavat Donnaa ja kyselevät Billiltä ja Harrylta heidän syitään olla saarella. Rosie kuitenkin alkaa jänistää nähdessään Billin alasti tekemässä aamupalaa. Tanya sen sijaan ei pysty keskittymään Harryyn, sillä Skyn ystävä Pepper (Philip Michael) haluaa jatkaa eilistä flirttailuaan Tanyan kanssa ("Does Your Mother Know").
Sophien vaahdotessa Skylle äitinsä oudosta käytöksestä Sophie paljastaa, että hänellä on kolme isäehdokasta. Sky ihmettelee, miksi isän löytäminen on Sophielle niin tärkeää, sillä Sophien pitäisi löytää itsensä, jos hän aikoo mennä naimisiin. Sophie ja Sky alkavat riidellä, ja Sophie tajuaa, että ainoastaan se henkilö, joka on tuntenut hänet koko ikänsä, voi saattaa hänet alttarille. Niinpä Sophie kääntyy äitinsä Donnan puoleen, ja he yhdessä muistelevat Sophien lapsuusvuosia ("Slipping Through My Fingers").
Saattaessaan Sophieta kirkolle päin, Donna jää juttelemaan hetkeksi Samin kanssa. Sam yrittää edelleen vakuuttaa olevansa ainoa henkilö, jonka pitäisi saattaa Sophie alttarille. Donna ei halua puhua Samin kanssa heidän suhteestaan, mutta paljastaakin vahingossa tunteneensa vuosikausia tuskaa menettäneensä Samin tämän nykyiselle vaimolle ("The Winner Takes It All").
Kun vihkiminen alkaa Donna ei pysty enää pitämään suutaan kiinni, vaan aikoo kertoa juhlaväelle, että Sam on Sophien isä, mutta samalla myös Bill ja Harry astuvat esille. Donna tajuaa järkytyksekseen syyn, miksi miehet oli kutsuttu saarelle. Niinpä Donna ei olekaan enää varma, kuka on Sophien isä. Harry kuitenkin keksii, että kaikki kolme voisivat yhtä aikaa olla Sophien isä. Sam ja Bill kannattavat Harrya. Juuri ennen kuin Sophieta ja Skyta aletaan vihkiä, Sophie tajuaa, ettei olekaan vielä valmis avioon. Hän ehdottaa Skylle, että he matkustelisivat ympäri maailmaa, sillä sitä Sky on aina halunnut. Sky suostuu ja he lähtevät onnellisina kirkosta pois. Samin mielestä on kuitenkin turhaa heittää hyviä häitä hukkaan, ja niinpä hän yllättää Donnan kosimalla tätä.
Hetken emmittyään Donna suostuu ("I Do, I Do, I Do, I Do, I Do"), jonka jälkeen on hääseremonian aika ("When All Is Said And Done"). Romanttinen seremonia vaikuttaa myös Rosieen, joka yrittää saada Billiä itselleen ("Take A Chance On Me"), ja pian Bill suostuukin yhteiseen flirttiin. Jokainen löytää sielunkumppaninsa aivan vierestään, ja kaikkien juhliessa, Afroditen lähteen vesi pulppuaa ulos repeytyneestä laatasta ("Mamma Mia!").
Lopussa Sophie hyvästelee äitinsä sekä isäehdokkaansa ja lähtee Skyn kanssa matkustelemaan ("I Have A Dream"). Ennen lopputekstejä "Donna ja Dynamot" esiintyvät ("Dancing Queen"), minkä jälkeen kaikki muutkin näyttelijät nousevat lavalle ("Waterloo"). Kuvan mustuttua kuullaan vielä Amanda Seyfriedin versio kappaleesta "Thank You For The Music", sekä soundtrack kappaleesta "Does Your Mother Know".
Musiikki
Elokuvan roolihahmot esittävät Abban kappaleita.
Pyrrhos (täsmennyssivu)
Pyrrhos oli antiikin aikana usean eri henkilön nimi:
Herra Soppa
Ura
Herra Soppa on ollut mukana Pahat Viinit -kokoonpanossa sekä Tulenkantajat, Ei Toivotut Lapset ja Anno Fallo -yhtyeissä. Hän kuului myös Hannibal & Soppa -nimiseen hip hop -duoon Hannibalin kanssa. Duo julkaisi yhteensä kolme studioalbumia. Duo hajosi kuitenkin kesällä 2009.
Hannibal & Soppa
Tulenkantajien siirryttyä telakalle Hannibal ja Soppa perustivat oman hip hop -duon vuonna 2005. Duo julkaisi kaksi omakustannelevyä: Promoa huudeilles (2005) ja Sun huudit ei oo seiffit (2006) sekä kolme studioalbumia: Pahat viinit (2005), Meiän asia (2007), joista ensimmäinen julkaistiin 3rd Rail Musicin ja jälkimmäinen Hannibalin oman levy-yhtiön Joku Roti Recordsin kautta. Hannibal & Soppa hajosi heinäkuussa 2009, ja Soppa erotettiin Joku Roti Recordsin hallituksesta päihdeongelman vuoksi.
Soolo
Vuonna 2007 julkaistiin Sopan syntymäpäivien kunniaksi Puukko-B 30 vitun vee -niminen mixtape. Ram-Eye-niminen dj keräsi levylle räppäreitä friistailaamaan Puukon synttäreiden kunniaksi. Myös Soppa itse esittää levyllä freestyle-kappaleen. Vuonna 2009 Soppa muutti Ouluun, liittyi levy-yhtiö HCR-Musicciin ja otti käyttöön jälleen Anno Fallo-ajoista tutun Puukko-B-taiteilijanimen. Puukko-B-soololevyn teko aloitettiin vuonna 2003, joten oli luontevaa jatkaa nyt projektia, joka oli kesken. Joulukuussa 2010 Soppa julkaisi oululaisen rap-artisti Liikalestin kanssa Oulu-UG – Hifistely vittuun -nimisen freestylealbumin. Sopan ensimmäinen soololevy "Puukko-B" LP julkaistiin HCR-Musicin kautta loppuvuodesta 2011. Vuoden 2014 alussa Soppa liittyi Mästers of Kush -kokoonpanoon, johon kuuluu Sopan lisäksi Mästers of Universe, Ketopojat ja Ali.
Vuonna 2021 Soppa julkaisi Youtube -kanavallensa uuden kappaleen, Zen Soppa.
Musiikkivideot
- "ZenSoppa"(uudelta soppa-soololta, joka paria biisiä vaille valmis nyt )25.05.2023
Tom Jefferson Terral
pienoiskuva|Tom Jefferson Terral vuonna 1925. Thomas Jefferson "Thomas" Terral (21. joulukuuta 1882 Union Parish, Louisiana – 9. maaliskuuta 1946) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi Arkansas'n 27. kuvernöörinä vuosina 1925–1927. Terral pyrki jatkokaudelle, mutta häntä ei valittu uudelleen, minkä jälkeen Terral vetäytyi politiikasta. Häntä edelsi kuvernöörinä Thomas Chipman McRae ja seurasi John Ellis Martineau.
Sosigenes Peripateetikko
Sosigenes Peripateetikko (100-luvun loppu) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka oli Aleksanteri Afrodisiaslaisen opettaja. Tämän vuoksi häntä on pidetty peripateettiseen koulukuntaan kuuluneena filosofina, vaikka hän oli todennäköisemmin stoalainen.
Sosigenes kirjoitti teoksen Pyörivistä taivaankehistä (Peri tōn anelittousōn), josta on säilynyt katkelmia Simplikioksen kommentaarissa Aristoteleen teoksesta Taivaasta. Sosigenes arvosteli sekä Aristotelesta että Eudoksos Knidoslaista, ja erityisesti näiden teoriaa taivaankehistä ja episykleistä, koska katsoi teorian olevan epäyhteensopiva Aristoteleen tekemien filosofisten oletusten kanssa. Hän huomautti myös, että planeettojen kirkkaus vaihtelee huomattavasti ja että auringonpimennykset ovat joskus täydellisiä ja joskus rengasmaisia, mikä viittaisi siihen, että Auringon, Kuun ja Maan väliset etäisyydet eivät ole aina samat.
Sosigenes on yhdistetty peripateettiseen koulukuntaan todennäköisesti lähinnä siksi, että hänellä on kytkös peripateetikko Aleksanteriin. Tämän opettajana mainitaan kaksi peripateetikkoa, Herminos ja Sosigenes, mutta vaikuttaa siltä, että nämä kaksi on erotettu samaan aikaan vaikuttaneista stoalaisista Herminos ja Sosigenes vain mainitun kytköksen vuoksi. On kuitenkin todennäköisempää, että kyseessä olivat samat kaksi stoalaista filosofia.
Sosigenes sekoitetaan usein egyptiläis-roomalaiseen tähtitieteilijään Sosigenes Aleksandrialaiseen.
Koivuposliinikas
Koivuposliinikas (Pheosia gnoma) on hyvin yleinen keskikesän yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Siipien pohjaväri on valkoinen. Etusiiven etureunassa, lähellä siiven kärkeä on likimain siiven puoleen väliin ulottuva musta laikku ja takareuna on musta koko siiven leveydeltä. Siiven ulkoreunasta takareunaa kohti työntyy ruskea alue, joka vaalenee etureunastaan ja ulottuu siiven tyveen saakka. Etusiiven takakulmassa takareunan mustaan vyöhykkeeseen työntyy leveä, valkoinen kiilanmuotoinen täplä. Takasiivet ovat vaaleat, etureunastaan ruskeammat. Takasiiven poikki kulkee harmaa poikkiviiru, ja siiven takakulmassa on suuri, tummassa täplä. Pohjoisessa siipien pohjaväri on ruskea. Siipiväli vaihtelee koiraalla 35–47 mm ja naaraalla 40–52 mm.
Varsin samannäköinen laji on haapaposliinikas (Pheosia tremulae).
Levinneisyys ja lentoaika
Koivuposliinikasta tavataan Pohjois-Espanjasta Keski-Euroopan kautta Venäjälle ja edelleen Venäjän Kaukoitään. Se puuttuu suurelta osin Välimeren ympäristöstä. Suomessa sitä tavataan koko maassa, mutta laji on selvästi harvinaisempi pohjoisessa. Perhoset lentävät joko kahtena sukupolvena, ensin touko-kesäkuussa ja uudelleen heinä-elokuussa tai yhtenä pitkänä sukupolvena. Hyvin lämpiminä kesinä syys-lokakuussa on tavattu jopa kolmannen sukupolven perhosia.
Elinympäristö ja elintavat
Koivuposliinikas elää lehtimetsissä, niiden laitamilla, soilla ja puutarhoissa. Se on varsin yleinen, mutta yksilömäärät vaihtelevat vuosittain jonkin verran. Perhoset lentävät illan hämärtymisestä keskiyöhön, joskus aamuyöllekin. Koiraat lentävät valolle, mutta naaraita tavataan valoilta harvoin. Päivisin ne lepäävät puiden rungoilla, joilla siipikuviointi häivyttää perhosen hahmon tehokkaasti. Viileällä säällä perhonen voi viettää useita vuorokausia leväten liikkumattomana samalla paikalla.
Naaras tuottaa 150–200 munaa, jotka se munii oksien kärkiosiin. Nuoret toukat elävät ryhmissä, vanhemmat yksittäin, yleensä korkealla latvustoissa. Toukka oleskelee lehden reunalla, josta sitä on vaikea havaita. Toukat ovat täysikasvuisia syyskuussa jolloin ne kehräävät harmaankotelokopan ja koteloituvat sen sisään. Kotelo talvehtii, usein kaksi kertaa.
Ravintokasvi
Toukka elää koivuilla (Betula).
Hit
Lokakuussa 2014 ääri-islamistisen Isisin taistelijat ottivat Hitin piirikunnan hallintaansa. Valtauksessa käytettiin hyväksi itsemurhapommituksia. Väkivaltaisuuksien johdosta 180 000 Hitin kaupungin ja lähiseudun asukasta sekä sinne turvaan hakeutunutta pakolaista pakeni seudulta itään, Ramadin kaupunkia kohti. Marraskuussa 2014 terrorijärjestön kerrottiin vanginneen ja todennäköisesti surmanneen kymmeniä miehiä ja lapsia, jotka kuuluivat paikalliseen Albu Nimr -sunniheimoon. Edellispäivinä Isisin kerrottiin surmanneen julkisin joukkoteloituksin jo satoja saman, terrorijärjestöä kohtaan vastarintaa tehneen heimon jäseniä. Keväällä 2015 uutisoitiin Isisiä vastaan käytävän taistelun voimistumisesta Hitin piirikunnassa. Terroristijärjestön kerrottiin estäneen kaupungin asukkaita, erityisesti naisia ja lapsia, pakenemasta kaupungista sekä käyttäneen heitä ihmiskilpinä. Myös Yhdysvaltain johtamien Nato-maiden liittouma on tehnyt monia ilmaiskuja seudulle.
Glenn Fleshler
Glenn Fleshler (s. 5. syyskuuta 1968 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Fleshler tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa Boardwalk Empire (2010), True Detective (2014) ja Billions (2016).
Hän on myös näytellyt televisiosarjoissa Kova laki (2002–2008), Kova laki: Erikoisyksikkö (2002–2017), Hannibal (2015) ja Barry (2018), sekä elokuvassa Joker (2019).
Hydraatti
Kemiassa hydraatti on aine, johon on sitoutunut vettä (H2O) joko dipoli-dipoli-vuorovaikutusten tai ioni-dipolivuorovaikutusten vuoksi. Hydraatin muodostuminen eli hydraatio ymmärretään voimakkaamman kemiallisen sidoksen muodostumiseksi kuin esimerkiksi vedellä kastuminen. Aineita on usein nimetty hydraateiksi ennen kuin on selvitetty, miten vesi on sitoutuneena — monet "hydraatit" eivät sisällä ollenkaan vettä sellaisenaan.
Hiilihydraatit ovat esimerkki aineesta, jolle nimi annettiin ennen aineen rakenteen selvittämistä. Sekoitettaessa väkevää rikkihappoa hiilihydraattiin tapahtuu kiivas reaktio, jossa hiilihydraatti hajoaa, rikkihappoon irtoaa vettä ja jäljelle jää hiiltä. Reaktio ei kuitenkaan osoita, että hiilihydraatit sisältäisivät vettä sellaisenaan. Sen sijaan rikkihappo hajottaa hiilihydraatin "väkisin" vedeksi ja hiileksi. Hiilihydraatit muodostuvat sokereista, joissa on 5-, tai 6-hiilisiä ketjuja, joissa kussakin hiilessä on hydroksyyliryhmä, paitsi yhdessä hiilessä on karbonyylihappi. Rakenteen empiirinen kaava eli alkuaineiden suhde on sattumalta juuri CH2O, sama kuin "hiili-vesi", josta nimi tulee.
Orgaanisessa kemiassa puhutaan usein hydraateista, kun aineen empiirinen kaava vastaa yhdisteen ja veden kaavaa. Esimerkiksi eteenin (C2H4) hydraattina voidaan pitää etanolia (C2H5OH). Käytännössä mitään yleistä hydraatioreaktiota ei ole, eli lisäämällä aineeseen vettä ei välttämättä synny sen hydraattia.
Monet metallisuolat muodostavat hydraatteja, joissa vesi on muodostanut kompleksin metallikationin tai toisinaan anionin kanssa. Kun näin käy, ainetta ei enää välttämättä pysty kuivaamaan, koska vesi on reagoinut. Esimerkiksi sinkkikloridin (ZnCl2) hydrautuessa muodostuu sinkkikloridihydraatti, jota kuumentamalla ei enää saada takaisin vedetöntä sinkkikloridia (ZnCl2) ja vettä, vaan sinkkihydroksikloridia (ZnClOH) ja haihtuvaa vetykloridia (HCl). Monet suolat muodostavat useita eri hydraatteja, jotka ovat erillisiä kemiallisia aineita.
Eräs yleisesti käytetty hydraatioreaktio on betonin kovettuminen. Sementtijauho sisältää lähinnä kalsiumsilikaatteja, joiden hydraatio tuottaa kovia mineraaleja, joista kovettunut betoni muodostuu. Betoni ei siis "kuivu", vaan hydrautuu.
Leonid Nevzlin
thumb|250px|Leonid Nevzlin
Leonid Borisovitš Nevzlin (, s. 21. syyskuuta 1959) on venäjänjuutalainen liikemies, joka elää maanpaossa Israelissa.
Moskovan kaupunginoikeus tuomitsi elokuussa 2008 öljy-yhtiö Jukosin kakkosmiehenä toimineen Nevzlinin elinkautiseen vankeusrangaistukseen viidestä palkkamurhasta. Nevzlin itse sanoo murhasyytteiden olevan "Kremlin masinoima poliittinen jahti". Venäjän syyttäjänviraston mukaan Nevzlin on myös saattanut antaa määräyksen entisen venäläisagentin Aleksandr Litvinenkon myrkyttämisestä. Nevzlin kiistää myös tämän.
130 TK
130 TK (myös 130 53 TK, 130 millimetrin 53 kaliiperin tornikanuuna) on suomalainen Tampellan valmistama raskas tornikanuuna, jonka kaliiperi on 130 millimetriä. Ensisijaisesti liikkuvien merimaalien torjuntaan suunnitellun 130 TK:n koeammuntoja tehtiin vuosina 1980–1983, ja se otettiin palveluskäyttöön vuonna 1984. Suomen rannikkotykistön 1990-luvulla käynnistyneen alasajon seurauksena 130 TK -kalusto jäi rannikkotykistön ainoaksi käytössä olevaksi tykkikalustoksi, kun 100 56 TK -tornikanuunat poistuivat käytöstä 2010-luvun alussa. 130 TK -kalusto oli vuoden 2017 tilanteessa tarkoitus alasajaa 2020-luvulle mennessä.
Kiinteään kantalinnoitteeseen asennettu 130 TK käyttää irtopanoslaukausta, jonka juontaminen ja lataaminen tapahtuvat osittain konevoimin. Aseen hetkellinen tulinopeus on kolme laukausta 20 sekunnissa ja pidempiaikaisesti kuusi laukausta minuutissa. Tornikanuuna kykenee ampumaan 24–30 kilometrin kantamalle käytetystä kranaattityypistä riippuen. Ase vaatii minimissään nelihenkisen miehityksen, ja sen normaalimiehitys on kolme aliupseeria ja seitsemän tykkimiestä.
Suunnittelutyö käynnistyy
Tampellan aseosaston johtaja Pentti Silvast ilmaisi loppusyksystä 1973 yrityksen olevan valmis kehittämään tykkikonstruktionsa 130 millimetrin kaliiperille aiemmin selvitetyn 152–155 mm sijaan, minkä seurauksena RPT-72:n loppulukemisvaiheessa ollutta suositusta muokattiin vastaavasti. Kaliiperin muutoksen taustalla olivat Suomen kenttätykistölle Neuvostoliitosta ostetut vedettävät 130 millimetriset M-46-kanuunat (130 K 54). Tornikanuuna suunniteltiin siten, että se voitaisiin jälkikäteen putkittaa yleisesti käytetylle 155 mm kaliiperille. 130-millimetrisen tykkikonseptin kehitystä tehtiin yhteistyössä israelilaisen Soltamin kanssa.
Tykkiprojektin vastuuhenkilöksi määrättiin helmikuussa 1975 pääesikuntaan siirretty kapteeni Risto Sinkkonen. Kesäkuussa pääesikunnan päällikön esittelyssä muodostettiin projektiorganisaatio rannikkotykistön kehittämistä varten. Ensimmäinen kehittämissopimus solmittiin vielä vuoden 1975 aikana Tampellan kanssa. Tykin pääsuunnitelijana toimi insinööri Heikki Collanius, jonka lisäksi projektin aikataulusuunnittelua tekivät muun muassa majuri Niska ja varsinaisesta palveluksesta eronnut (evp) eversiluutnantti Silvast.
Prototyypin kautta tuotantoon
pienoiskuva|130 TK Isosaaren linnakkeella syyskuussa 2013. Toinen parlamentaarinen puolustuskomitea (II PPK) suositti vuonna 1976 valmistuneessa mietinnössään rannikkotykistön raskaan pääkaluston korvaamista tärkeimmillä painopistealueilla kotimaisella 130 millimetrin tornikanuunalla. Prototyyppejä kehitettiin vuosina 1975–1980, ja niiden pohjana olivat Tampellan aiemmin suunnittelemat tykit. Aseen suunnitteluun osallistuivat myös pääesikunnan aseteknillinen osasto, taisteluvälineosasto, sähköteknillinen osasto, pioneeriosasto ja rannikkotykistöaselaji. Kehitystyön tuloksena syntyi hajasijoitettuihin pattereihin asennettu, vahvasti panssaroitu tornikanuuna, jonka pieni koko ja vahva panssarointi antavat aseelle varsin hyvän suojan vihollisen vastatoimilta. 130 TK:lle kehitettiin myös passiivisia suojakeinoja, kuten valelaitteet ja lasikuituiset lämpökuvut.
Isosaaren linnakkeelle asennettiin vuonna 1980 riisutulla kehysmäisellä tornirakenteella varustettu prototyyppiase, jolla koeampumalaitos ja Tampella suorittivat aseen kehitysammuntoja vuoteen 1983 saakka. 130 TK -tykkien sarjatuotantosopimus solmittiin syyskuussa 1982. Optisia järjestelmiä lähdettiin etsimään myös heti maailmalta. Varsinainen kehitystyö käynnistyi vuonna 1983 asevarikko 4:n optisella korjaamolla. Panssarivaunutyyppisestä suora-ammuntakiikarista ja tähystysaukoista luovuttiin ja tilalle tulivat periskoopit, jotka toimitti Biopta Oy (myöhempi Fuji Finland). Projektin muita alihankkijoita olivat muun muassa Altim Control ja Raute.
Tuotantotykkien toimitukset kestivät koko 1980-luvun. Ensimmäinen patteri asennettiin vuonna 1984, ja puolustusvoimat vastaanotti viimeisen patterin vuonna 1990. 130 TK -kalustoa asennettiin Suomen rannikkoalueilla seuraaville saarille: Gyltö, Isosaari, Miessaari, Mäkiluoto, Rankki, Russarö, Rönnskär, Utö ja Örö. Patterien uusimisen yhteydessä päivitettiin myös koko rannikkotykistön ammunnanhallinta-, laskenta- ja suuntausjärjestelmä. Uusien tykkien asennustöitä johti pääesikunnan aseteknillinen osasto, ja niihin osallistuivat puolustusvoimista pääesikunnan sähköteknillinen osasto, asevarikot 4 ja 5, sekä rannikkotykistön joukko-osastot.
Asemat louhittiin tyypillisesti neitseelliseen kallioon 14×7-metrisinä avolouhoshalleina. Mäkiluodossa, Gyltössä ja Russarössä tykkejä asennettiin myös vanhoihin linnoitteisiin, sillä nämä nähtiin ainoina soveltuvina sijoituspaikkoina. Mäkiluodossa ja Gyltössä käytettiin 152/50 T -asemia, kun Russarössä pohjana olivat 234/50 Be -asemien tykkipihat. Uusien asemien kattolaatta valettiin hieman koholle kallion pinnasta, jotta säilyisi mahdollisuus negatiiviseen korotuskulmaan.
Linnakesaarten alasajo
Rannikkotykistön ja linnakesaarten alasajo käynnistyi 1990-luvulla Suomen geopoliittisen tilanteen muutosten ja taistelutavan kehityksen seurauksena. Kiinteistä kantalinnoitteista nähtiin järkevämpänä siirtyä liikkuvampaan puolustuskalustoon. Puolustusvoimat muutti myös vuosituhannen vaihteella organisaatiotaan siten, että aiemmin maavoimien alaisuudessa toimineet rannikkotykistöpatterit siirtyivät merivoimille ja muodostivat laivaston osastojen kanssa uudet meripuolustusalueet. Tykkikaluston alasajo alkoi 152/50 T -tykeistä, joiden viimeiset ammunnat toteutettiin vuonna 2002. Viimeiset 100 56 TK -tornikanuunat poistuivat käytöstä 2010-luvun alussa, ja näin ollen 130 TK jäi rannikkolinnakkeiden ainoaksi käytössä olevaksi tykkikalustoksi. Vuoden 2017 tilanteessa 130 TK -kaluston kaavailtiin poistuvan käytöstä 2020-luvun aikana.
Tykkiasema ja -järjestelmät
pienoiskuva|upright=1.00|Juonto- ja lataus­järjestelmän kokonais­kierron kaavio. Vaiheiden tarkemmat kuvaukset on esitetty leipätekstissä. 130 TK -tykkiasemat jakautuvat tykki-, laite-, ammustarvike-, majoitus- ja käytävätiloihin. Tykkitila jakautuu edelleen maanalaiseen tykkipihaan ja maanpäälliseen putkikerrokseen, joka sijaitsee tykin panssaroidun torniosan sisällä. Maanpäällinen osa on suojattu erikoisrakenteisella monikerrosteräksisellä tornikilvellä. Tykin pyörivän osan kokonaismassa on noin 16 tonnia.
Kaliiperiltaan 130 millimetrinen putki on 7 640 millimetriä pitkä suuhidastimesta peräkappaleeseen ja painaa 3 120 kilogrammaa. Putken pituus on 52,6 kaliiperia, ja 40 rihlalla rihlatun osan mitta 44,2 kaliiperia.
Ammuksen juontaminen ja lataaminen tapahtuvat osittain konevoimin. Ase kykenee hetkellisesti ampumaan kolme laukausta 20 sekunnissa ja pidempiaikaisesti kuusi laukausta minuutissa.
Juonto- ja latausjärjestelmän tehtävänä on siirtää kranaatti ammusvarastosta putkeen. Laitteisto koostuu ammusradasta (kaaviossa vihreät osat), -karusellista (keltainen), -hissistä (oranssi), lataussillasta (punainen) ja näiden toimintaa ohjaavasta sähköpneumaattisesta järjestelmästä. Ammusten siirto tapahtuu kahdessa päävaiheessa, jotka ovat järjestelmän nimen mukaiset juonto (vaiheet 0–5) ja lataus (vaihe 6). Alla on kuvattu järjestelmän työkierto kaaviota vastaavin vaihenumeroin:
Tähtäys- ja tähystyslaitteisiin kuuluvat putkikerrokseen asennetut sirpalesuojatut laseretäisyysmittarilla varustettu Opton RWDL -tähtäysperiskooppi ja RSTK 85 -tähystysperiskooppi sekä erillinen lämpökuvalaite. Laseretäisyysmittari kykenee mittaamaan 0,2–20 kilometrin päässä oleviin maaleihin ±10 metrin tarkkuudella. Lämpökamera mahdollistaa suora-ammunnan yli kymmeneen kilometriin pimeäolosuhteissa.
Ampumatarvikkeet
pienoiskuva|OF-482M-sirpalekranaatin kaaviokuva yhdysvaltalaisessa ampumatarvikkeiden tunnistusoppaassa. 130 TK käyttää irtopanoslaukausta, jossa kranaatti ja panospussi ladataan toisistaan erillisinä putkeen. Tykin pääasiallinen ammustyyppi on ollut kenttätykistön 130 K 54 -kanuunoissakin käytetyn neuvostoliittolaisen OF-482M-sirpalekranaatin muunnelma, jonka massa on 32,5–33 kilogrammaa ja joka sisältää noin 3,6 kg TNT-räjähdettä. Sirpalekranaatit eivät ole parhaiten merimaaliammuntaan soveltuva kranaattityyppi, ja varsinaisten merimaalikranaattien puute oli pitkään merkittävä ongelma 130 TK -tykkikalustolle. Merimaalikranaatit on suunniteltu etenkin alusmaaleja vastaan, sillä ne leikkautuvat teräspintoihin pienilläkin iskukulmilla ja räjähtävät hidasteisesti vasta muutamia millisekunteja maaliin osumisen jälkeen. Hidasteisen räjähdyksen seurauksena kranaatin sirpale- ja polttovaikutus kohdistuvat enemmän maalin sisätiloihin. Näitä tai muita erikoisampumatarvikkeita ei kuitenkaan ollut aseen käyttöönoton aikaan saatavilla, minkä seurauksena suomalaiset lähtivät alkuun selvittämään 130/50 N -tykin ampumatarvikkeiden käyttöä 130 TK:ssa. Asiassa oltiin myös yhteyksissä ruotsalaiseen Boforsiin. Suomen Kenttätykistö oli käynnistänyt hankkeen belgialaisen Poudreries Réunies de Belgiquen (PRB) kanssa 130-millimetrisen pitkän kantaman kranaatin kehittämisestä, ja rannikkotykistö päätyi kehittämään omaa merimaalikranaattiaan saman aihion pohjalta. Hanke kaatui kuitenkin 1980-luvun lopulla PRB:n ja sen emoyhtiön mentyä konkurssiin, ja siihen mennessä tehdyn kehitystyön tulokset menetettiin. Kehittäminen käynnistyi uudelleen 1990-luvun alulla Tampellan ja norjalaisen Raufossin yhteishankkeena, ja hankkeen tuloksena syntynyt perävirtausyksiköllinen merimaalikranaatti saatiin koeammuntojen jälkeen tuotantoon 2000-luvun alulla.
Noin 33 kilogrammaisella OF-482M-sirpalekranaatilla aseen kantama on yli 24 kilometriä täyspanosta käytettäessä ja perävirtausyksiköllisillä merimaalikranaateilla yli 30 kilometriä. Puolipanoksella ammuttaessa kantama jää 16 kilometriin. Aseen lähtönopeudet ovat 619 m/s puolipanoksella ja 860 m/s täyspanoksella.
Tulitoiminta
pienoiskuva|vasen|130 TK Mäkiluodon linnakkeella kesäkuussa 2013. Tykin miehitykseen kuuluu kolme aliupseeria (au) ja seitsemän tykkimiestä (3 + 7), joiden tehtävät ovat seuraavat: tykinjohtaja (au), suuntaaja, korottaja, panoslataaja, kaksi ammusmiestä, kaksi panosmiestä, laskinaliupseeri (au) sekä varajohtaja (au). Ampumatoimintaan kyetään minimissään neljän henkilön miehityksellä. Aliupseereista varajohtaja voidaan tarvittaessa irrottaa tulitoimintatehtävistään ja siirtää esimerkiksi tykin suojaustehtävien johtamiseen. Tällöin varajohtajan tehtävät siirtyvät laskinaliupseerin hoidettaviksi.
Tykin ampumamenetelmät voidaan jakaa kahteen päätyyppiin: päämenetelmään (PM) ja tykkimenetelmään (TM), joilla on lisäksi omia alavariaatioita. Päämenetelmäammunnassa tykkipatterin tulta johtaa erillinen tulenjohtoasema, joka laskee yksittäisten tykkien ampuma-arvot patterilaskimella. Tiedot toimitetaan datamuodossa tykkiasemissa sijaitseville tykkilaskimille.
Tykkimenetelmässä ampuma-arvojen laskentaan käytetään tykin omia laitteistoja. Tulenjohtaminen ja tykin suuntaus tapahtuu tykkiaseman tähtäysperiskooppeja, laseretäisyysmittaria ja tarvittaessa lämpökuvalaitetta hyödyntäen. Ampuma-arvot lasketaan tykkiasemassa sijaitsevalla tykkilaskimella. Tykkimenetelmään voidaan siirtyä, vaikka patteri olisi päämenetelmäkykyinen. Siihen siirrytään, jos maaleja on paljon tykin tähtäyssektorissa, ne ovat pieniä ja väistelykykyisiä tai ovat ehtineet lähietäisyydelle. Tykkimenetelmäammunnat pyritään toteuttamaan täyspanoksella.
Avec-Shoe
Oy Avec-Shoe Ltd oli suomalainen jalkineiden valmistaja, jonka aputoiminimenä ja yhtenä tuotemerkkinä oli Lassila & Tikanojalta 1990-luvulla ostettu Topman.
Historia
Karjalasta evakkoon joutuneet suutarit Eemil Volotinen ja Emil Ratinen perustivat 1940-luvulla Parkanon Jalkineen.
Vuonna 1989 Urho Viljanmaa Oy:n toimitusjohtaja Olavi Viljanmaa osti Parkanon Jalkineen konkurssipesän ja perusti sen tiloihin Oy Avec-Shoe Ltd:n (Jalastrading Oy 24.4.1990 saakka). Aluksi Avec-Shoe valmisti perinteisiä miesten ja naisten mokkasiineja. Kesäkuussa 1991 tuotanto laajeni Topman-miestenjalkineilla, joiden valmistusoikeus ja tuotemerkki hankittiin Lassila & Tikanojalta.
Syyskuussa 2006 Avec-Shoe Oy:n osakekanta siirtyi yrityksen toimitusjohtajan Vesa Suokon omistukseen.
Toukokuussa 2019 Avec-Shoe hakeutui konkurssiin.
The Devil’s Bleeding Crown
The Devil’s Bleeding Crown on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen kuudennelta studioalbumilta Seal the Deal & Let’s Boogie. Kappale nousi Suomen virallisen latauslistan sijalle 15 ja Yhdysvalloissa kappale saavutti ensimmäisen sijan valtavirran rock-listoilla.
Suomen Yhteiskunta-alan Ylioppilaat SYY
Suomen Yhteiskunta-alan Ylioppilaat SYY ry (lyhyesti SYY) on vuonna 1998 perustettu yhteiskuntatieteellisen alan opiskelijoiden edunvalvontajärjestö. Liiton jäseniä ovat kaikki Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut ry:n opiskelijajäsenet. Ennen vuotta 2012 liiton nimi oli Suomen Valtiotieteitä Opiskelevien Liitto SVOL. Liiton puheenjohtajana vuonna 2021 toimii Susanna Hietala.
SYY hoitaa jäsenistönsä edunvalvontaa erityisesti ammattiyhdistysliikkeen sisällä, sekä pyrkii levittämään työelämätietoutta yhteiskunnallisen alan opiskelijoille. Liitolla on noin 2500 jäsentä.
Ringstedin kunta
thumb|right|250px|Kartta kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista.
Ringsted on Sjællandin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 34 795 asukasta, ja sen pinta-ala oli 294,7 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Ringsted.
Seurakunnat
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista. Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Tehtaankoulu
Tehtaankoulu on historiallinen, teollisuuslaitoksen ylläpitämä koulu, joka huolehti tehtaan työntekijöiden lasten alkeisopetuksesta. Suomessa tehtaankouluja oli 1600-luvulta 1900-luvun puoliväliin. Pohjoismaiden ensimmäiset tehtaankoulut perustettiin Ruotsiin 1600-luvun alkupuolella. Vuosisadan puolivälissä niiden opetussuunnitelma oli jo varsin laaja sisältäen esimerkiksi latinan alkeisopetuksen. Näin oli muun muassa Ruotsissa Avestassa ja Kemiön Tjudassa. Tehtaankouluissa käytettiin 1800-luvun alkupuoliskolla Bell–Lancasterin opetusjärjestelmää, jossa varttuneemmat oppilaat opettajan johdolla opettivat aloittelevia koululaisia. Järjestelmää käytettiin vielä 1867 perustetussa Forssan tehtaan koulussa, mutta se väistyi kansakoulujärjestelmän kehittyessä.
Ejendals Suomi
Tuotannosta 60 prosenttia menee vientiin. Suurimpia markkina-alueita ovat Pohjolan, Keski-Euroopan ja Baltian maat sekä Venäjä. Ejendals Suomen tehdas sijaitsee Jalasjärven Jokipiissä ja työllistää yli 200 henkilöä.
Historiaa
Yrityksen historia juontaa juurensa Juho Viljanmaan vuonna 1916 Oskari ja Sofia Vuoristolta ostamaan nahkurinverstaaseen. Juho-isän kuoltua 1921 verstas siirtyi hänen kolmelle pojalleen, Viljolle, Hannekselle ja Urholle. He tekivät enimmäkseen rahti- eli tilaustyötä, mutta pian alettiin valmistaa myös omia lapikkaita, pieksuja ja hevosvaljaita, joita käytiin myymässä Kristiinan ja Kaskisten markkinoilla. Vuonna 1928 perustettiin verstaan yhteyteen myös oma myymälä.
Vuonna 1933 vanhemmat veljekset myivät osuutensa nuorimmalle Urholle ja perustivat kumpikin omat verstaansa. Urho Viljanmaa alkoi laajentaa ja koneistaa nahkaverstasta, ja tuotevalikoimaan otettiin mukaan sandaalit ja erilaiset kintaat. 1930-luvun lopulla verstas työllisti nahkurien lisäksi kolmisenkymmentä suutaria eli kengäntekijää. Sotavuosina verstaassa tehtiin lapikkaita sotilaille ja korvikemateriaaleista jalkineita siviiliväestölle.
Urho Viljanmaa kuoli 1954, mutta hänen leskensä Salli Viljanmaa jatkoi osakeyhtiöksi vuonna 1956 muutetun Urho Viljanmaa Oy:n hallituksessa vuoteen 1982 saakka. Sotien jälkeen yritys alkoi valmistaa erilaisia työjalkineita sekä juoksu- ja hiihtokenkiä.
1970-luvulla Jalas-urheilujalkineiden valikoimaa laajennettiin. 1980-luvun puolivälissä kenkätehdas Aaltosen urheilu- ja suojajalkinevalmistus siirtyi Jalaksen omistukseen.
Perheyhtiöstä osaksi ruotsalaiskonsernia
Vuonna 1949 perustettu ruotsalainen perheyhtiö Ejendals AB on Pohjoismaiden suurin työ- ja turvajalkineiden sekä -käsineiden toimittaja ja Jalaksen yhteistyökumppani vuodesta 1984.
thumb|Ejendals Suomen tehdas Jokipiissä 2012 Vuonna 2008 Jalas siirtyi osaksi Ejendals-konsernia.