cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonas Laherma
Laherman vanhemmat olivat kauppias Jeremias Vikman ja Anna Helena Hautala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1913. Laherma opiskeli vielä Moskovassa 1913–1915.
Laherma toimi Haukiputaan lastausyhdistyksen kassanhoitajana Haukiputaan Kurtinhaudalla kahtena kesänä 1908–1909, Iin työosuuskunnan toimitusjohtajana kesäkausina 1909–1912 ja 1914–1915 sekä Helsingin Työväen Säästöpankin, myöhemmin Suomen Työväen Säästöpankin toimitusjohtajana 1916–1959.
Laherma oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1919–1922, edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuului myös Suomen Pankin tilintarkastajiin ja oli Helsingin kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsen.
Laherma oli naimisissa vuodesta 1917 Enni Leontine Lindstedtin kanssa. Hänen veljensä oli voimistelunopettaja, urheilujohtaja ja -virkamies Väinö Laherma.
Jaakko Selin
thumb|Jaakko Selin tammikuussa 2012. Jaakko Selin (s. 23. joulukuuta 1958 Lohja) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa aluksi elokuvaa ja televisiota ja sitten uusien pääsykokeiden kautta vaatesuunnittelua, josta valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2000, oltuaan omien laskujensa mukaan opiskelijana kaikkiaan 18 vuotta.
Selin on työskennellyt 1980-luvun lopulta toimittajana City-lehdessä sekä Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä. Hän on toiminut avustajana makasiiniohjelma Vekkarin teossa. Muita ohjelmia, joissa hän on ollut toimittajana ja juontajana, ovat Asu vapaa (1996–), Tuuliviiri (2001), Kesäparatiisi (2002–2003), Kotisatama (2006–2007) ja Suomen Muodin huipulle (2009–2011). Hän on toiminut myös itsenäisyyspäivän vastaanoton muotitoimittajana vuosina 1999–2008 ja uudelleen vuosina 2012–2017. Vuosina 2009–2011 lähetysten muotikommentaattorina toimi Hanna Sarén ja vuodesta 2018 Sami Sykkö.
Syyskuussa 2008 Yle TV1:llä alkoi ohjelmasarja Jaakko ja maailmanvalloittajat, jossa Selin haastattelee ulkomailla uransa luoneita suomalaisia. Vuonna 2014 Fox esitti ohjelmasarjan Jaakon matkassa, jossa hän myös vierailee eri puolilla maailmaa asuvien suomalaisten luona.
Jaakko Selin on suunnitellut neuleita ja uimapukuja Marjo Hutun Fulari-putiikille.
1970-luvun lopulla Selin edusti Suomea diskotanssin maailmanmestaruuskilpailuissa Lontoossa.
Singaporen maantiede
Singapore sijaitsee Malakan niemimaan eteläkärjen edustalla, 137 km päiväntasaajalta pohjoiseen. Singaporen valtio koostuu pääsaaresta, sekä yli 60:stä pienemmästä, enimmäkseen asumattomasta saaresta, jotka sijaitsevat pääsaaren ympärillä, Malesian ja Indonesian välissä. Singaporen saari rajoittuu etelässä Singaporensalmeen ja pohjoisessa Johorensalmeen. Johorensalmen toisella puolella on Malesian Johorin osavaltio. Pääsaaren jälkeen maan suurimpia saaria ovat Pulau Tekong, Pulau Ubin, Jurongsaari ja Sentosa.
Fyysinen maantiede
thumb|225px|left|[[Upper Seletar Reservoir -tekojärvi Bukit Timahin suojelualueella.]] Singapore on pinta-alaltaan pieni, saaren pinta-ala on 716 km2, joten se on yksi maailman pienimmistä valtioista. Pääsaarella on leveyttä idästä länteen 42 kilometriä ja etelästä pohjoiseen 23 kilometriä. Singaporen saari yhdistyy Malesian puolelle mantereeseen noin kilometrin pituisella tie- ja ratapenkereellä.
Singaporen saari on alavaa maata, vaikka saaren keskiosa onkin kukkulaista maastoa. Keskimäärin saari on 15 metriä merenpinnan yläpuolella. Saaren korkein kohta Bukit Timah, 166 m, sijaitsee saaren keskiosassa. Kukkulan ympärillä sijaitsee Bukit Timahin suojelualue. Bukit Timahin suojelualueella sijaitsee neljä tärkeää tekojärveä. Rannikko on tasaista maastoa. Huomattavalta osalta rannikko ei ole luonnollisessa muodossa, vaan rannikkoa on pengerretty rakennusten takia tai soiden kuivattamisen takia.
Maan makeanveden varat ovat vähäiset ja Singaporeen tuodaan runsaasti vettä Malesian puolelta. Maassa on useita tekojärviä, jotka tyydyttävät osan maan vedentarpeesta ja vähentävät maan vesiriippuvuutta Malesiasta. Maassa on monia pieniä jokia, joista pisin on 15 km pitkä Sungei Seletar. Kaupunkikuvaa hallitsee näkyvimmin Singaporejoki.
Hiekkasota
Singaporen maantäyttöohjelma lisää saaren pinta-alaa jatkuvasti, mikä on aiheuttanut närkästystä muissa Kaakkois-Aasian maissa ja luonnonsuojelujärjestöissä. Vietnam, Indonesia ja Kambodža ovat asettaneet Singaporen hiekanvientikieltoon, mutta salakuljettajat ovat vieneet Singaporeen laittomasti muista maista varastettua hiekkaa. Hiekkasodaksi kutsutun kriisin pelätään aiheuttavan peruuttamatonta vahinkoa merenpohjan eliöstölle ja alueille mistä hiekka on alun perin peräisin.
Luonto
Singaporen kaupungistuminen on tuhonnut maan alkuperäistä luontoa. Sademetsiä on kaadettu ja soita on kuivattu. Maan alasta on viisi prosenttia metsää ja neljä prosenttia on viljelykelpoista maata. Ennen ihmisasutuksen tuloa maa oli tiheää trooppista sademetsää. 1840-luvulla alkoi järjestelmällinen maanviljely. Britit alkoivat viljellä muun muassa muskottipähkinää, neilikka, pippuria ja kaakaota. Myöhemmin 1870-luvulla aloitettiin kumipuiden kasvatus. Kotoperäiset kasvilajit vähitellen katosivat, kuten yli 50 lajia mangrovemetsissä eläviä orkideoita. Suuret nisäkkäät, kuten tiikeri, villisika ja musanki hävisivät.
Ahvenlampi (Jyväskylä, Puuppola)
Ahvenlampi on Jyväskylässä, entisessä Jyväskylän maalaiskunnassa Puuppolassa sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 84 600 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,8 metriä ja suurin syvyys on 4,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Vasarajoen valuma-alueeseen (14.294) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125 metriä mpy.
Patrick O’Brian
pienoiskuva|Patrick O’Brian Patrick O’Brian (alun perin Richard Patrick Russ, 12. joulukuuta 1914 – 2. tammikuuta 2000) oli englantilainen kirjailija ja kääntäjä. Hänet muistetaan parhaiten historiallisesta Aubrey-Maturin-romaanisarjastaan, joka tarkasti ja yksityiskohtaisesti kuvaa Napoleonin aikaista merielämää. Osa teoksista on suomennettu.
Wigwam Experience
Wigwam Experience on Wigwam-yhtyeessä soittaneiden muusikoiden yhtye, joka soittaa yhtyeen musiikkia. Nimeä käytettin alun alkaen yhteyksissä, jolloin yhdysvalloissa asunut Wigwamin alkuperäisjäsen Jim Pembroke ei ollut mukana. Nykyään nimi on yksinomaisessa käytössä Pembroken kuoltua vuonna 2021. Wigwam Experience konsertoi viimeksi toukokuussa 2022, mm. Malmitalolla ja Tavastia-klubilla.
Patrick O’Brian
Patrick O’Brian kirjoitti meriromaanien ohella lukuisia muita romaaneja ja novelleja. Hänen tuotantonsa ei rajoitu pelkästään fiktioon, vaan hän kirjoitti myös muutamia elämäkertoja, muun muassa Joseph Banksista ja Pablo Picassosta. Lisäksi hän käänsi englanniksi elämäkertoja ja muuta kirjallisuutta.
Patrick O’Brianin pääteoksena pidetään 20-osaista Aubrey-Maturin-meriromaanisarjaa, jonka päähenkilöt ovat Britannian kuninkaallisen laivaston kapteeni Jack Aubrey ja tämän ystävä, laivalääkärinä toimiva irlantilais-katalonialainen Stephen Maturin, joka on myös luonnontieteilijä ja vakooja. Sarjan 21. osa jäi O'Brianin kuollessa keskeneräiseksi, mutta sen luonnokset julkaistiin muutamia vuosia O’Brianin kuoleman jälkeen. Sarjan ansioina pidetään taitavaa ja aidonoloista Austenin aikaista kieltä, tutkimukseen perustuvaa historiallista tarkkuutta (muun muassa monet kuvatuista meritaisteluista perustuvat tarkastikin tiettyihin historiallisiin taisteluihin, joskin alusten nimiä, miehistön jäsenten henkilöllisyyksiä sekä todellisia tapahtumapaikkoja ja -ajankohtia on usein muutettu) ja yksityiskohtaista laivaston merielämän kuvausta. Kirjasarjan pohjalta tehtiin vuonna 2003 elokuva Master and Commander: Maailman laidalla.
Renne Nikupaavola suomensi Aubrey-Maturin-meriromaanisarjan kuusi ensimmäistä kirjaa, jotka ilmestyivät suomeksi vuosina 2000-2007.
Haiti
Haitin tasavalta eli Haiti  on noin yhdentoista miljoonan asukkaan valtio Karibianmerellä. Haitin valtio käsittää pääosin Hispaniolan länsiosan, itäistä osaa hallitsee Dominikaaninen tasavalta. Haiti oli Ranskan siirtomaa, joka tunnettiin nimellä Saint-Domingue.
Haiti on pinta-alaltaan Karibianmeren kolmanneksi suurin valtio ja asukasluvultaan suurimpia. Haiti itsenäistyi 1. tammikuuta 1804 Ranskasta. Siitä tuli maailman ensimmäinen mustaihoisten hallitsema tasavalta, mutta hallinto oli epävakaata: 200 vuoden aikana Haitissa on tehty 32 vallankaappausta. Vuonna 1915 Yhdysvaltain presidentin Woodrow Wilsonin johdolla Yhdysvallat hyökkäsi Haitiin ja miehitti maata vuoteen 1934 asti. Vuodesta 1956 maata hallitsivat 30 vuoden ajan isä ja poika Duvalier, joiden diktatuurin aikana korruptio ja salaisen poliisin tekemät murhat kurjistivat oloja entisestään.
Haiti on maailman köyhimpiä valtioita. Maailman ruokakriisi 2007–2008, korruptio ja muut poliittiset ongelmat sekä turvattomuus ja luonnonkatastrofit, ennen kaikkea vuoden 2010 maanjäristys, ovat tuhonneet maan talouden. Taustalla vaikuttavat myös Ranskan vuoden 1825 vahingonkorvausvaatimukset Haitilta ja huonot suhteet naapuriin, Dominikaaniseen tasavaltaan.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Haiti satelliittikuvassa
Haiti sijaitsee Hispaniolan saaren länsiosissa Dominikaanisen tasavallan rajanaapurina. Kuuba on noin 80 kilometriä länteen Haitin pohjoisesta niemimaasta ja Jamaika noin 190 kilometriä länteen eteläisestä niemimaasta. Haitin pinta-ala on 27 750 neliökilometriä.
Haiti on vuoristoinen valtio, ja maan pääosa muodostuu kahdesta niemimaasta, joiden välissä on Gonâvenlahti, jossa on noin 750 neliökilometrin laajuinen La Gonâven saari. Haitissa kohoaa neljä länsi-itäsuuntaista vuoriketjua. Niistä pohjoisin Cordillera Septentrional ulottuu Haitiin vain Tortugan saarena. Massif du Nord on puolestaan useiden vierekkäisten vuorijonojen ketju. Kolmas merkittävä vuoristo on Matheuxvuoret. Etelässä on puolestaan Chaîne de la Selle, jossa kohoaa Haitin korkein vuori Pic la Selle. Se kohoaa 2 674 metrin korkeuteen.
Vuorten itärinteillä on periaatteessa sademetsää, länsirinteillä piikkipensastoa ja savannia. Vuorijonojen välissä on hedelmällisiä laaksoja, kuten maan tärkein viljelyalue Artibonitejoen laakso.
Haiti sijaitsee Karibian ja Pohjois-Amerikan mannerlaattojen rajalla. Enriquillon siirros kulkee Hispaniolan saaren halki, ja alue on siksi jatkuvasti maanjäristysuhan alainen. Järistykset ovatkin varsin tavallisia, mutta todella voimakkaita ja suurituhoisia järistyksiä alueella sattuu suhteellisen harvoin.
Ilmasto
pienoiskuva|Ruoka-apua vuoden 2008 hurrikaanien nostattamissa tulvissa. Haitissa vallitsee kuuma ja kostea trooppinen ilmasto. Keskilämpötila on lähes aina 21–27 °C, mutta ennätyshelteet ovat ylittäneet 37 °C. Vuoristossa on hieman viileämpää, ja esimerkiksi Kenscoffissa vuoden keskilämpötila on 16 °C, kun se Port-au-Princessä on 26 °C. Koska Haiti sijaitsee Hispaniolan suojanpuolella, se ei saa yhtä paljon sadantaa kuin Dominikaaninen tasavalta. Pohjois- ja itärinteet saavat eniten sadetta, mutta jossain osissa valtiota sataa alle 700 millimetriä vuodessa.
Atlantin hurrikaanit kulkevat säännöllisesti Haitin yli. Vuonna 2008 maata riepotteli neljä hurrikaania: Fay, Gustav, Hanna ja Ike. Aiemmin voimakkaat hurrikaanit ovat vaurioittaneet maata vuosina 1963, 1935 ja 1954. Syyskuussa 2004 Hurrikaani Jeanne aiheutti sateet, joiden liikkeelle saamat mutavyöryt ja tulvat surmasivat yli 2 000 haitilaista. Saman vuoden toukokuussa edelliset tulvat olivat surmanneet tuhatkunta henkeä ja tuhonneet tuhansia koteja.
Luonto ja luonnonsuojelu
Haitin alkuperäinen metsä on lähes kokonaan kaadettu, iso osa siitä kaadettiin jo 1600–1800-lukujen aikana, mutta metsäkato kiihtyi 1900-luvulla. Metsäkadon osasyynä on Haitin maailman neljänneksi heikoin omistusoikeuden suoja, minkä vuoksi metsillä ei ole omistajia, joiden kannattaisi hillitä hakkuita ja istuttaa hakatun tilalle uutta metsää. Vuonna 1923 maa-alasta lähes 60 prosenttia oli metsää, vuonna 2006 enää vajaa kaksi prosenttia. Metsien katoaminen aiheuttaa maaperän eroosion kiihtymistä, joka pienentää satoja ja aiheuttaa vaarallisia maanvyörymiä. Puuton maaperä ei pidätä vettä, joten rankkasateet aiheuttavat tulvia ja mutavyöryjä. Esimerkiksi syksyllä 2004 hurrikaani Jeannen aiheuttamat tulvat ja mutavyöryt hukuttivat Haitissa tuhansia ihmisiä, metsäisessä naapurimaassa Dominikaanisessa tasavallassa vain 18 henkeä.
Haitin viimeiset aarniometsät sijaitsevat Massif de la Sellessa ja Massif de la Hottessa. La Visitessä on havumetsiä ja ruohikkoa, ja siellä tavataan monia harvinaisia lintulajeja. Pic Macayassa on maan viimeiset sirpaleet pilvimetsää, joka on monen uhanalaisen kasvi- ja eläinlajin koti.
Haiti on menettänyt ison osan alkuperäisestä luonnostaan, eikä maassa ole juurikaan tehty laajamittaisia suojelutoimia. Haitissa on yksi Unescon Maailmanperintöluettelon kohde, kolmen historiallisen kohteen kokonaisuus Haitin historiallinen kansallispuisto. Lisäksi maassa on kaksi kansallispuistoa, Pic Macayan kansallispuisto maan eteläosassa ja La Visiten kansallispuisto maan kaakkoisosassa.
Intiaanien tuho ja orjaplantaasit
Hispaniolan saaren alkuperäiset asukkaat olivat arawak-intiaaneja. Espanjalaisten tullessa 1400-luvun lopulla arawakeja oli eri arvioiden mukaan ainakin miljoona, ehkä kolme miljoonaa. Muutamassa vuosikymmenessä heidän lukumääränsä pieneni alle sadantuhannen. Heitä oli 1540-luvulla enää muutamia. Arawakien tuho, joidenkin mukaan kansanmurha, johtui osittain huonosta kohtelusta, osittain ennalta tuntemattomista taudeista kuten isorokko, influenssa ja tuhkarokko.
Espanjalaiset käyttivät saarta sokeriruo’on viljelyyn ja Keski- ja Etelä-Amerikan valloitustensa tukikohtana. He luovuttivat saaren länsiosan (josta myöhemmin kehittyi Haiti) Ranskalle vuonna 1697.
Intiaanien tilalle saarelle tuotiin työvoimaksi kaiken kaikkiaan 790 000 orjaa Afrikasta. Plantaasit menestyivät – saarella tuotettiin 1780-luvulla 60 prosenttia Euroopassa kulutetusta kahvista ja 40 prosenttia sokerista.
Itsenäistyminen, jakautuminen ja yhdistyminen
Ranskan vallankumouksen jälkimainingeissa saaren orjat nousivat kapinaan vuonna 1791. Kapinallisia johti aluksi Toussaint L'Ouverture. Orjat valtasivat lopulta koko Hispaniolan saaren ja vaikka L'Ouverture jäi ranskalaisten vangiksi kapina jatkui myöhemmin. Lopulta ranskalaiset vetäytyivät ja Haiti julistettiin itsenäiseksi 1. tammikuuta 1804. Se oli siten toinen amerikkalainen siirtomaasta itsenäistynyt valtio Yhdysvaltojen jälkeen.
Vuonna 1821 lähtien presidentti Jean Pierre Boyer (presidentti Pétionin seuraaja) yhdisti pohjoisen ja eteläisen Haitin yhdeksi valtioksi. Kun Santo Domingo itsenäistyi Espanjan vallan alta, Boyer miehitti sen. Dominikaanisen tasavallan historioitsijat ovat kuvanneet haitilaisvallan ajan (1822–1842) äärimmäisen väkivaltaisena. Tänä aikana Boyer vapautti myös dominikaanisen alueen orjat. Boyerin aikana talous alkoi rapistua – tämän estämiseksi hän kirjoitti lain, jonka tarkoitus oli estää maanviljelijöiden liikkumista maassa. Vastaavia keinoja käytettiin myöhemmin muun muassa Meksikossa kaupunkislummien rakentumisen ehkäisyyn.
Boyerin hallinto neuvotteli Loring D. Deweyn kanssa, joka edusti American Colonization Society (ACS) -organisaatiota, ja pyrki aikaansaamaan Yhdysvalloissa olevien vapaiden mustien siirtolaisuutta Haitiin. Yli 6 000 vapaata mustaa yhdysvaltalaista muuttikin Haitiin. Haitin köyhyyden takia monet heistä palasivat Yhdysvaltoihin.
Ranskan vastaisku murskaa Haitin talouden vuonna 1825
Boyer häädettiin vallasta vuonna 1843, kun yläluokka oli kääntynyt häntä vastaan. Tätä seurasi pitkä sarja vallankaappauksia. Kaikkiaan itsenäisyytensä 200 vuoden aikana Haitissa on tehty 32 vallankaappausta. Yläluokka ja armeija, myöhemmin kaupankäynnin suuremmat yrittäjät, etenkin siirtolaiset Yhdysvalloista, Englannista ja Saksasta, ovat olleet vallankaappausten takana.
Länsimaiden Haitin saarto ja sen vaikutukset
Haitin itsenäistyminen rohkaisi orjia kapinaan muuallakin. Rankaisutoimena kaikki orjuutta ylläpitäneet Euroopan suurvallat (muun muassa Ranska, Englanti ja Itävalta-Unkari) ja Yhdysvallat asettivat Haitin täydelliseen saartoon, joka jatkui useita kymmeniä vuosia.
Haiti pakotettiin vuonna 1833 maksamaan entiselle siirtomaaisännälleen Ranskalle jättikorvaukset Ranskan menettämästä omaisuudesta, orjista. Korvausten maksaminen saattoi Haitin pysyvän velkataakan alle ja lamautti taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen. Tämä loi pohjan Haitia itsenäistymisestä alkaen vaivanneille köyhyydelle, siitä johtuneille levottomuuksille, hallinnon pohjautumiselle sotilaskomennolle ja väkivallalle.
Haitia hallitsivat 1800-luvun lyhytaikaiset presidentit, mikä heijasteli poliittista epätasapainoa hallitsevan mulattieliitin ja lukumäärältään suuremman mustaihoisen köyhälistön välillä.
Yhdysvaltain miehitys 1915–1934
Yhdysvallat miehitti Haitia vuosina 1915–1934. Maa oli ulkovaltojen vaikutusvallan, sekä mulattien ja mustien välisten jännitteiden aiheuttamassa poliittisessa kaooksessa ja jatkuvassa kapinatilassa. Yhdysvaltain merijalkavälki oli noussut maihin Vilbrun Guillaume Samin saatua surmansa kapinallisten käsissä. Taustalla oli myös Yhdysvaltojen halu pitää kurissa saksalainen vaikutus Haitissa.
Miehitykseen liittyi taisteluja, joissa merijalkaväki menetti 98 sotilasta ja 3 250 haitilaista kuoli, mikä sai aikaan Yhdysvalloissa prikaatikenraali George Barnettin johtaman tutkimuksen merijalkaväen toimista. Yhdysvaltalaiset purkivat olemassa olleen hallinnon ja ohjasivat maata rakentamalla keskusjohtoisen hallitusjärjestelmän ja perustivat ja kouluttivat maan kansalliskaartin. He lähtivät vuonna 1934 ja jättivät pääkaupungin pienen mulattieliitin haltuun.
Haitin talous oli paremmassa kunnossa miehityksen jälkeen kuin ennen sitä, mutta talous oli kohennettu vuonna 1922 saadulla 40 miljoonan dollarin lainalla. Haitin keskuspankki Banque Nationale oli New Yorkissa toimivan pankin omistuksessa. Kansantulosta virtasi merkittävä osa ulkomaisille investoijille.
Yhdysvaltain miehitys loi lopullisen rajan Haitin ja Dominikaanisen tasavallan välille, joilla oli ollut maakiistoja. Kun Yhdysvaltojen asevoimat lähtivät Dominikaanisesta tasavallasta, sen diktaattori Rafael Trujillo komensi armeijan tappamaan maassa asuvat haitilaiset. Kolmessa päivässä 10 000–20 000 haitilaista murhattiin.
Duvalier’iden aika
pienoiskuva|[[François Duvalier|Francois Duvalier (Papa Doc), presidentti vuosina 1957-1971|alt=]] pienoiskuva|[[Jean-Claude Duvalier (Baby Doc), presidentti vuosina 1971-1986]]
Vuoden 1956 vaaleissa presidentiksi valittiin lääkäri François Duvalier (”Papa Doc”). Hän vahvisti asemaansa tukeutumalla haitilaisten vahvaan taikauskoon. Hän edisti voodoon harjoittamista ja karkotti katolisen arkkipiispan. Yhdysvallat yritti kaataa Duvalier’n siinä onnistumatta ja katkaisi talousavun.
Duvalier loi henkilökultin ympärilleen. Duvalier’n turvallisuuden takasi salainen poliisi Tonton Macoute (kreolia, merkitsee ”peikko”), jonka joukot olivat suuremmat kuin Haitin armeijan. Joukot surmasivat Papa Docin 14 vuotta kestäneen diktatuurin aikana 30 000–60 000 ihmistä. Korruptio ja kidutus muodostuivat maan tavaksi. Näin Duvalier suojautui sotilasvallankaappaukselta. Duvalier’n perhe keskitti käsiinsä maan talouden valtaamalla itselleen sen tärkeimmät yhtiöt. Yhdysvallat tuki Haitia taloudellisesti Duvalier’n kaudella, koska se halusi pysäyttää kommunismin.
Vuonna 1964 Duvalier julistautui elinikäiseksi presidentiksi. Papa Doc kuoli vuonna 1971, jolloin hänen 19-vuotias poikansa Jean-Claude Duvalier (”Baby Doc”) julistautui isänsä seuraajaksi elinikäisenä presidenttinä ja varmisti valtansa epärehellisessä äänestyksessä. Maasta pakeni jatkuvasti suuri määrä venepakolaisia.
Duvalier’iden Haiti pysyi äärimmäisen köyhänä maana, ja 1980-luvun alussa maan talous heikkeni. 1980-luvun alun muutamat kapinayritykset epäonnistuivat, mutta vuonna 1985 kansa oli saanut Duvalier’sta tarpeekseen. Köyhässä Gonaïvesin kaupungissa, missä työttömyys oli 80 prosenttia, alkoi koululaisten mielenosoitus. Armeija tulitti mielenosoitusta tappaen muutamia protestoijia. Katolisen kirkon radioasemat levittivät tästä tietoa ennen kuin hallitus ehti sulkea ne. Nyt ensi kertaa vaadittiin Duvelier’n hallinnon kaatamista. Mielenosoitukset kasvoivat jatkuvasti myös vuonna 1986. Osin ne olivat nälkäisen väkijoukon halua ryöstellä ruokaa kaupoista ja varastoista.
Vuonna 1986 ”Baby Doc” Duvalier joutui pakenemaan maasta. Kun Duvalier oli paennut, raivostuneet kansalaiset pieksivät ja lynkkasivat Duvalier’n tonton macouteja ja muita duvalier’steiksi ajateltuja (lähinnä kaupungeissa, ei maalla). Duvalier’n jälkeen maassa oli kolme hallitsijaa, joiden aikana väkivalta jatkui. Näistä viimeinen, Prosper Avril kukisti kapinat ja mellakat tontonien avulla.
Duvalier’iden jälkeen
Vuonna 1990 Jean-Bertrand Aristide äänestettiin presidentiksi. Prikaatikenraali Raoul Cédras kaappasi vallan vuotta myöhemmin. Amerikan valtioiden järjestö asetti Haitin kauppasaartoon vuosiksi 1991–1992 ja YK vuonna 1993. Yhdysvallat vaati Aristiden valtaan palauttamista. Yhdysvallat teki maihinnousun Haitiin vuonna 1994. Vuonna 1995 YK:n rauhanturvaajat alkoivat korvata Yhdysvaltojen joukkoja. Vuonna 1995 Aristiden kannattajat voittivat parlamenttivaalit, mutta René Préval presidentinvaalit. Seuraavat presidentinvaalit vuonna 2000 voitti puolestaan jälleen Aristide. Häntä vastaan tehtiin vuonna 2001 vallankaappausyritys ja vuonna 2004 hänet syrjäytettiin ja pakotettiin maanpakoon. YK:n rauhanturvaoperaatio MINUSTAH aloitti vuonna 2004.
Presidentti Jean-Bertrand Aristiden syrjäyttäminen lisäsi kansan liikehdintää kaduilla. Helmikuun 2006 presidentinvaaleissa voittajaksi nousi ensimmäisellä kierroksella René Préval, joka astui virkaansa toukokuussa 2006. pienoiskuva|vasen|Aristide ja [[Bill Clinton vuonna 1994.]]
Huhtikuussa 2008 Haitissa oli väkivaltaisia ruokamellakoita ruoan ja polttoaineen hintojen nousun vuoksi. Pääministeri Jacques-Édouard Alexis joutui eroamaan näistä syistä.
Vuoden 2010 tammikuussa Haitissa tapahtui tuhoisa maanjäristys, joka ravisteli myös Kuubaa, Bahamasaaria ja Dominikaanista tasavaltaa. Järistyksessä kuoli yli 220 000 ihmistä ja 1,3 miljoonaa ihmistä jäi kodittomaksi. Kansainväliset rahoittajat kuten EU lahjoittivat jälleenrakennukseen yhteensä 7,3 miljardia euroa. Loppuvuodesta 2010 maanjäristyksen pakolaisiksi ajamien ihmisten keskuudessa puhkesi koleraepidemia. Lokakuun puolivälistä jouluun mennessä maassa kuoli koleraan lähes 2 600 ihmistä. Epidemia aiheutti myös hyökkäyksiä YK:n rauhanturvajoukkoja vastaan, joita syytettiin sen levittämisestä, sekä noitavainoja.
Vuoden 2010 maanjäristyksen jälkeen
Toukokuussa 2011 Haitin presidenttinä aloitti aikaisempi haitilaisen pop-musiikiin tähtiartisti Michel Martelly, joka oli voittanut toisella kierrokselta maaliskuun 2015 presidentinvaalit. Hän seurasi virassa vuosina 2006-2011 ollutta presidentti Rene Prevalia.
Helmikuussa 2015 Haitilla oli levottomuuksia mielenosoittajien vaatiessa hallitusta laskemaan polttoaineiden hintaa. Myös presidentti Michel Martellya vastaan protestoitiin vaalien myöhästyessä ja parlamentin kauden päättyessä presidentin alettua hallita asetuksilla.
Lokakuussa 2015 Haitissa pidettiin presidentinvaalit, joiden tulos kuitenkin mitätöitiin ilmeisen vaalivilpin takia. Uudet vaalit oli tarkoitus järjestää lokakuussa 2016, mutta niitä jouduttiin lykkäämään, koska hurrikaani Matthew iski Haitiin surmaten 1000 ihmistä ja jättäen 1,4 miljoonaa ihmistä humanitaarisen avun varaan. Presidentti Martelly oli jättänyt virkansa helmikuussa 2016 ja maata oli siitä lähtien hallinnut väliaikaishalliinto, Vuoden kestäneen poliittisen epävakauden ja tuoreiden hurrikaanin aiheuttamien tuhojen keskellä kauan lykätyt presidentinvaalit sitten lopulta järjestettiin marraskuun lopussa vuonna 2016.
Presidentinvaalin tulokseksi ilmoitettiin, että edellisen presidentin Michel Martellyn puolueen tukema ehdokas Jovenel Moise oli saanut 55,6% äänistä, joten toista kierrosta ei tarvittu. Tämä aiheutti levottomuuksia erityisesti pääkaupungin vahvalla entisen presidentin Jean-Bertrand Aristiden vasemmistolaisen Fanmi Lavalas -puolueen kannatusalueella, joissa vaalitulosta syytettiin vilpilliseksi vallankaappaukseksi.
Flying the Flag (for You)
Flying the Flag (for You) on Scooch-yhtyeen kappale, jonka se lauloi edustaessaan Isoa-Britanniaa Helsingissä järjestetyissä vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuissa. Laulun ovat sanoittaneet Russ Spencer, Morten Schjolin, Andrew Hill ja Paul Tarry. Kappale keräsi yhteensä 19 pistettä ja se sijoittui sijalle 23.
Haiti
Vuoden 2010 maanjäristyksen jälkeen
Tammikuussa 2017 tuomioistuin vahvisti vaalituloksen, että keskusta-oikeistolaisen Haitian Tet Kale -puolueen ehdokaana ollut entisen presidentti Martellyn tukema banaaninvienti-alalla toiminut liikemis Jovenel Moise voitti marraskuun 2016 presidentinvaali ensimmäisellä kierroksella. Jovenel Moise vannoi helmikuussa 2017 maan parlamentissa virkavalansa Haitin uutena presidenttinä seuraavalle viisivuotiskaudelle. Martellyn virkakauden loputtua helmikuussa 2016 oli Haitin väliaikaisena presidenttinä toiminut senaatin puheenjohtaja Jocelerme Privert. Oppositio edelleen kyseenalaisti presidentinvaalin rehellisyyden ja järjesti mielenosoituksia virkaanastujaisten aikana myös parlamenttitalon edessä.
Flying the Flag (for You)
Kappaleen teemana on lentokone, johon yhtyeen jäsenet olivat pukeutuneet sturteiksi ja lentoemänniksi. Jäsenet ovat Natalie Powers, Russ Spencer, David Ducasse ja Caroline Barnes.
Haiti
Vuoden 2010 maanjäristyksen jälkeen
Heinäkuussa 2018 maassa oli väkivaltaisia protesteja hallituksen aiottua lopettaa polttoaineiden tukiaiset. IMF:n kanssa tehdyn sopimuksen mukaan rahat piti sen sijaan käyttää koulutukseen, terveydenhuoltoon ja työpaikkojen luomiseen. Pääministeri Jack Guy Lafontant erosi kuolonuhreja vaatineiden mellakoiden jälkeen.
Levottomuudet ja epävakaus Haitissa ovat jatkuneet ajoittain kärjistyen. Syyskuussa 2019 levottomuudet taas kiihtyivät; protestoijat valtasivat poliisiaseman ja ryöstelivät kauppoja. Presidentti Jovenel Moisen eroa vaadittiin. Kesäkuussa 2019 Haitin korkein hallinto-oikeus oli julkaissut raportin, jonka mukaan presidentti Moise oli ollut keskeinen henkilö Venezuelasta saatujen kehitysapurahojen väärinkäytössä. Presidentti kiisti korruption ja kieltäytyi eroamasta sanoen, ettei suostu jättämään maataan "aseellisten jengien ja huumekauppiaiden haltuun."
Heinäkuussa 2019 presidentti Jovenel Moise nimesi maan pääministeriksi Fritz-William Michelin, joka oli jo neljäs pääministeri Moisen tuolloin vasta kaksi ja puoli vuotta kestäneen valtakauden aikana. Edellinen pääministeri oli eronnut, koska ei saanut hallitukselleen maan parlamentin hyväksyntää.
Haitin tilanne on jatkunut vaikeana. Marraskuussa 2019 yli kolmannes kansasta eli noin 3,7 miljoonaa ihmistä oli riippuvaisia kansainvälisestä ruoka-avusta. Inflaatio oli noin 20% ja poliittinen tilanne jatkui epävakaana ja levottomana; maassa ei ollut maaliskuun 2019 jälkeen hallitusta, koska oppositio oli estänyt parlamentaarisen äänestyksen presidentin ehdokkaasta pääministeriksi.
Politiikka ja oikeuslaitos
Haiti on semipresidentiaalinen tasavalta. Maan perustuslaki hyväksyttiin vuonna 1987, mutta se otettiin käyttöön vasta vuonna 1995. Perustuslain mukaan presidentti on sekä valtionpäämies että valtion ylin vallan käyttäjä. Presidentinvaalit uusitaan viiden vuoden välein; sama presidentti ei voi hallita kahta perättäistä kautta, mutta tämä voi kuitenkin asettua uudelleen ehdolle myöhemmin. Jovenel Moïse nousi presidentiksi helmikuussa 2017 saatuaan ensimmäisellä kierroksella yli puolet äänistä.
Presidentin nimittämä pääministeri johtaa hallitusta. Parlamentti on kaksikamarinen: ylähuoneessa eli senaatissa on 30 jäsentä, alahuoneessa 119 jäsentä. Senaatin jäsenet valitaan kuudeksi vuodeksi, ja heistä kolmannes eli kymmenen on erovuorossa kahden vuoden välein. Alahuoneen vaalit pidetään perustuslain mukaan neljän vuoden välein.
Haiti on poliittisesti ollut jo vuosikymmeniä muutostilassa. Kansa haluaisi demokratiaa, mutta käytännössä maata hallitsee kaupunkilainen eliitti. Maaseudun haitilaiset eivät näe hallituksen tuoneen heille turvallisuutta, terveydenhuoltoa, puhdasta vettä tai toimivaa liikennejärjestelmää, ja siksi monet boikotoivat epärehellisinä pidettyjä vaaleja. Presidenttiehdokkailla ei monesti ole juurikaan poliittista taustaa; Michel Martelly luotti omaan taustaansa suosittuna laulajana ja yökerhon omistajana ja hänen itse valitsema seuraajansa Jovenel Moïse ei kuulunut mihinkään puolueeseen. Poliittisilla puolueilla ei ole juurikaan merkitystä, ja puolueet voivat käytännössä kaatua yhdessä yössä. Kun Michel Martelly nousi vuonna 2012 presidentiksi, monet edellisen presidentin René Prévalin perustaman Initen kannattajat siirtyivät Martellyn taustalla olleen Haitian Tèt Kale -puolueen kannattajiksi. Tèt Kale -puolueella ja sen kanssa liittoutuneilla puolueilla on vuosien 2015 ja 2016 vaalien jälkeen selvä enemmistö sekä senaatissa että alahuoneessa. Alahuoneessa on jäseniä 21 puolueesta. Presidenttinä on helmikuusta 2017 lähtien ollut Haitian Tet Kale -puolueen tukemana valittu Jovenel Moise.
Haitin oikeuslaitos perustuu nimellisesti ranskalaiseen Code Civiliin. Sen huipulla on korkein oikeus, jonka jäsenet presidentti nimittää kymmeneksi vuodeksi. Oikeusjärjestelmää pidetään heikkona, ja siihen vaikutetaan poliittisesti kaikilla tasoilla. Ihmiset saattavat olla vangittuina kuukausi ilman oikeudenkäyntejä, ja toisaalta monet rikolliset ovat pystyneet ostamaan itsensä vapaiksi.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Haiti ei ole enää vapaa maa. Haitin asema heikkeni osittain vapaasta ei-vapaaseen presidentti Jovenel Moïsen murhan, vaalijärjestelmän ja muiden valtion instituutioiden jatkuvan hajoamisen sekä järjestäytyneen rikollisuuden ja väkivallan syövyttävien vaikutusten vuoksi kansalaisten elämään. Haitin vaalijärjestelmän heikentyminen viime vuosina on johtanut useisiin mandaattien vanhentumiseen ja perustuslaillisiin umpikujiin, mikä on jättänyt kansalaiset vaille kunnollista poliittista edustusta. Aseellisten rikollisryhmien rehottava korruptio ja väkivalta heikentävät peruspalveluja ja lisäävät väestön fyysistä turvattomuutta. Oikeuslaitoksella ja lainvalvontaviranomaisilla ei ole resursseja, riippumattomuutta ja rehellisyyttä noudattaakseen asianmukaista oikeudenkäyntiä ja oikeusvaltioperiaatetta. Hallituksen vastaiset mielenosoitukset johtavat usein poliisin liialliseen voimankäyttöön.
Hallinnollinen jako
pienoiskuva|Haitin departementit Haiti on jaettu paikallishallinnollisesti kolmeen tasoon Ylimpänä on kymmenen departementtia, jotka ovat jaettu edelleen arrondissementteihin ja ne kuntiin. Paikallishallinnon valta riippuu paljon alueesta. Kaupunkikeskuksissa ja niiden läheisyydessä paikallishallinto toimii alueensa valtakeskittymänä, mutta maaseudulla kylien vanhemmilla saattaa olla enemmän valtaa kuin valituilla virkamiehillä. Seuraavassa luettelossa Haitin departementit ja niiden arvioitu asukasluku vuonna 2009.
Talous
pienoiskuva|Näkymä Cap Haïtienin kaupunkiin Haiti on yksi maailman köyhimpiä valtioita ja läntisen pallonpuoliskon köyhin ja vähiten kehittynyt maa. Haitin taloutta heikensi vuoden 2010 maanjäristys, minkä takia maan bruttokansantuote heikkeni sinä vuonna 6,6 prosentilla. Seuraavana vuonna se kasvoi ulkomaisen avun ansiosta 5,5 prosentilla. Talouskasvu on sen jälkeen hidastunut. Vuosina 2017–2018 se oli 1,8 prosenttia.
Vuoden 2012 tilastojen mukaan noin 59 prosenttia haitilaisista eli köyhyysrajan alapuolella ja yli 24 prosenttia äärimmäisessä köyhyydessä. Vuonna 2015 ihmillisen kehityksen indeksissä Haiti sijoittui 163:ksi, ja samana vuonna Haitin tulojen epätasaisuutta mittaava Gini-kerroin oli 60,8, läntisen pallonpuoliskon korkein.
Teollisuustuotanto työllistää 11,5 prosenttia väestöstä. Teollisuustuotanto on keskittynyt erityisestä ruoka- ja juomateollisuuteen sekä tekstiileihin. Iso osa Haitin sokerista menee rommin valmistukseen. Maasta tulee tunnettu Rhum Barbancourt -rommi. Haitissa on muun muassa bauksiitti-, kulta- ja kuparivarantoja, mutta kaivosteollisuus on ollut hiljaiselossa vuodesta 1983.
Vuonna 2006 Haiti oli maailman korruptoitunein valtio. Vuonna 2014 se oli 161. sijalla maailman 174 valtion joukossa. Maailmanpankin mukaan Haitissa on maailman neljänneksi vaikeinta perustaa yritys (sija 180/183). Omaisuudensuoja on maassa äärimmäisen heikko ja byrokratia on työlästä. Monet investoinnit vaativat erityisluvan, ulkomainen maanomistus on rajoitettua ja valtionomaisuuden yksityistäminen hidasta. Hallitus sääntelee hintoja jonkin verran.
Suurin osa haitilaisista myös asuu taloissa, joita ei omista kukaan, minkä vuoksi taloja ei kannata rakentaa niin järistyskestäviksi kuin omistettuja taloja rakennettaisiin. Talot saattaa nimittäin menettää toiselle eikä niitä ehkä voi edes myydä.
Liikenne
Haitin tiet ovat huonokuntoisia. Port-au-Princesta on päällystetty tie Cap-Haïtieniin, Les Cayesiin ja Jacmeliin. Kaupunkien tiet ovat usein täynnä kuoppia. Maaseudulla keskeisimmät liikkumisvälineet ovat kävely, polkupyörä, aasi ja bussit, joita kutsutaan nimellä tap-tap.
Haitissa on kaksi kansainvälistä lentoasemaa, Port-au-Princen Toussaint Louverturen kansainvälinen lentoasema ja Cap-Haïtienin kansainvälinen lentoasema. Maan sisäisestä lentoliikenteestä vastaavat Sunrise Airways ja Mission Aviation Fellowship. Kansainvälistä matkustaja-alus liikennettä ei oikeastaan ole. Maan suurimmat satamat ovat Port-au-Princessä ja Cap-Haïtienissa, jonka sataman kautta kulkee valtaosa maan ulkomaankaupasta.
Väestö
pienoiskuva|Paikallista väestöä [[Port-au-Princen keskustassa vuonna 2012.]] Yhdistyneiden kansakuntien arvion mukaan Haitissa oli vuonna 2018 noin 11 113 000 asukasta. Väestönkasvu oli vuonna 2015 noin 1,4 prosenttia. Suurin osa haitilaista on afrikkalaistaustaisia mustia. Heitä oli vuonna 2000 väestöstä 94,2 prosenttia. Mulatteja oli 5,4 prosenttia. Haitissa on myös pieni eurooppalainen vähemmistö. Ranska on toinen virallisista kielistä, mutta vain kymmenesosa väestöstä puhuu sitä sujuvasti. Toista virallista kieltä, kreolia, puhuvat käytännössä kaikki. Espanjaa ja englantia käytetään koulutettujen piirissä.
Uskonnoista kristinusko on yleisin, katolisia on vuoden 2003 tilastojen mukaan 54,7 prosenttia kansasta. Pienempiä ryhmiä ovat baptistit, helluntailaiset ja adventistit. CIA:n arvion mukaan puolet haitilaisista harjoittaa myös voodoota. Voodoosta tuli virallinen uskonto vuonna 2003. Haitilaisten mielestä sitä voi hyvin harjoittaa kristinuskon rinnalla.
pienoiskuva|vasen|Port-au-Princessä sijaitseva 1890-luvulla rakennettu Hotel Oloffson. Haitin suurin kaupunki on sen pääkaupunki Port-au-Prince, jossa oli vuonna 2018 YK:n arvion mukaan 2,64 miljoonaa asukasta. Siellä on kymmenen kertaa niin paljon asukkaita kuin maan toiseksi suurimmassa kaupungissa, Cap-Haïtienissa. Haiti on yleisesti varsin tiheään asuttu, ja varsinkin alankoalueilla on paljon asukkaita. YK:n tilastojen mukaan kaupungeissa asui vuonna 2018 noin 55,3 prosenttia asukkaista.
Terveyspalvelut saavuttavat sangen pienen osan väestöstä: Amerikan terveysjärjestön (PAHO) mukaan 40 prosenttia väestöstä on ilman perusterveydenhuoltoa, 76 prosenttia synnytyksistä tapahtuu ilman asiantuntevaa apua, yli puolella väestöstä ei ole lääkkeitä saatavilla ja puolet lapsista on rokotettu. Väkivalta ja yleinen turvattomuus estävät laajalti perusterveydenhuoltopalvelujen viemisen koko väestölle. Haitia on pitkään uhannut kansainvälinen epäonnistuneeksi valtioksi (failed state) julistaminen.
Vuonna 2008 arvioitiin, että useimmat YK:n vuosituhattavoitteista jäävät Haitissa saavuttamatta. Ainoana todennäköisenä pidettiin tavoitetta 3, ”Edistää sukupuolten välistä tasa-arvoa ja parantaa naisten asemaa”, ja lisäksi mahdollisena tavoitetta 2, ”Ulottaa peruskoulutus kaikille”.
Kulttuuri
Haitilaiseen yhteiskuntaan on sen itsenäistymisestä asti kuulunut kaksi luokkaa: pääosin mulateista muodostuva eliitti, joka on säilyttänyt ranskan äidinkielenään, ja laaja musta väestönosa, joka vaalii afrikkalaisia juuriaan, kreolia ja voodoota.
pienoiskuva|Taloja Pestelissä Tyypillisissä haitilaistaloissa on kaksi huonetta ja kuisti. Kuivilla alueilla ne tehdään kivestä tai savesta ja rapataan tai kalkitaan. Etelässä rakennusmateriaalina käytetään mäntypuuta, muualla paikallista palmua. Ne joilla on varaa maalaavat tai rappaavat talonsa pastelliväreillä, koristelevat mystisillä symboleilla ja räystäslautoihin kaiverretuilla kuvioilla.
Haitilaiset syövät päivän pääaterian yleensä iltapäivällä. Kaupungeissa syödään riisiä ja papuja, maalla perusruokaa ovat bataatti, maniokki, jamssi, maissi, riisi, pavut, leipä ja kahvi. Niiden kanssa on käytännössä aina papuja jossain muodossa ja useimmiten myös joko kanaa, kalaa tai vuohenlihaa, harvemmin sikaa tai nautaa. Hedelmät ovat suosittuja välipaloja.
Frankétienne (alkujaan Franck Étienne) on haitilainen taidemaalari ja kirjailija, joka kirjoittaa sekä ranskaksi että kreoliksi. Muut tunnetut haitilaiskirjailijat ovat kirjoittaneet yleensä ranskaksi, kuten Jean Price-Mars, Jacques Roumain ja Jacques-Stephen Alexis.
Alhaisen lukutaitoisten määrän takia radio on Haitin tärkein joukkotiedotusväline. Maassa toimii yli 250 radiokanavaa. Päivittäisiä sanomalehtiä on kaksi ja lisäksi yksi viikoittainen. Televisiossa on kaksi yksityistä, ranskankielistä kanavaa sekä valtiollinen kulttuurikanava, joka lähettää ohjelmaa ranskaksi, espanjaksi ja Haitin kreolikielellä.
Urheilu
Jalkapallo on Haitin suosituin urheilulaji. Haitin jalkapallomaajoukkue on osallistunut kerran maailmanmestaruuskilpailuihin 1974, jolloin se putosi heti ensimmäisellä kierroksella hävittyään kaikki kolme otteluaan. Maajoukkue on toukokuussa 2017 FIFA-rankingissa sijalla 65.
Haitissa esiintyy paljon uhkapelaamista ja vedonlyöntiä. Myös kukkotappelut ovat maassa yleisiä.
Epämetalli
Epämetallit ovat alkuaineita, jotka eivät käyttäydy kuten metallit. Epämetallit muodostavat usein kovalenttisia sidoksia. Epämetallit ovat yleensä kaasuja tai kiinteitä aineita. Jotkut epämetallit (esimerkiksi jodi) ja puolimetallit (esimerkiksi pii) kuitenkin kiteytyvät metallinkiiltoiseen muotoon, joten epämetallin käsite on määriteltävä aineen kemian eikä ulkonäön mukaan.
Varsinaisia epämetalleja ovat hiili, typpi, happi, fosfori, rikki ja seleeni, halogeenit (fluori, kloori, bromi, jodi ja astatiini) ja jalokaasut (helium, neon, krypton, argon, ksenon ja radon) joskus myös puolimetallit (boori, pii, germanium, arseeni, antimoni, telluuri ja polonium). Vety lasketaan usein epämetallien joukkoon, koska se on kaasu ja muodostaa usein kovalenttisidoksia normaaliolosuhteissa. Vedyn pelkistymisreaktiot ovat kuitenkin harvinaisia, ts. se yleensä luovuttaa eikä vastaanota elektroneja, kuten varsinaiset epämetallit, joten se ei ole kemiallisesti ottaen epämetalli. Hydridi-ionia, joka on elektronin vastaanottanut vety, esiintyy vain poikkeuksellisen elektropositiivisissa tapauksissa, kuten alkalihydrideissä (esimerkiksi litiumhydridi LiH), ja itse asiassa vety alkaa käyttäytyä kuin metalli korkeassa paineessa.
Alkuaineina epämetallit ovat vakaita eivätkä reagoi aggressiivisesti. Ne eivät muodosta metallisidoksia, joten niillä ei ole metallikiiltoa sekä niiden lämmön- ja sähkönjohtokyky on huono. Hiili on kiinteä, jonkin verran sähköä johtava aine, jonka esiintyy standardiolosuhteissa grafiittina tai amorfisena eli aktiivihiilenä. Typpi, happi, vety ja halogeeneista fluori ja kloori ovat kaksiatomisia kaasuja. Fosfori, rikki ja seleeni muodostavat moniatomisia rakenteita, joten ne ovat kiinteitä, kiteytyviä aineita. Kiinteät epämetallit eivät liukene veteen, kaasumaiset vain vähän, eivätkä kummatkaan reagoi veden kanssa kuten halogeenit.
Typpi palaa vasta erittäin kuumassa, mutta useat muut epämetallit syttyvät ja jauhemuodossa saattavat palaa jopa räjähtämällä. Syntyvät oksidit ovat kaasuja (hiili, rikki, typpi) tai kiinteitä aineita. Epämetallioksidien vesiliuokset ovat happamia ja ne syövyttävät metalleja. Typpihappo, fosforihappo ja rikkihappo ovat vahvoja happoja, seleenihappo on keskivahva ja hiilihappo taas on heikko happo. (Divetyoksidi eli vesi on neutraali ja voi toimia niin happona kuin emäksenäkin.)
Epämetallien keskinäiset sidokset ovat usein kovalentteja, ts. elektronit jaetaan. Erityisesti hiili-hiili-sidos on tästä syystä erittäin kestävä, joten hiilen yhdisteistä eli orgaanisista aineista voi tulla erittäin monimutkaisia.
Myös 2000-luvulla keinotekoisesti aikaansaadut halogeeni tennessiini ja jalokaasu oganesson ovat teoriassa epämetalleja, mutta niiden epästabiiliuden vuoksi asiaa on vaikea käytännössä osoittaa.
Real Sitio de San Ildefonso
Real Sitio de San Ildefonso on kunta Segovian maakunnassa Espanjassa. Kunnan asukasluku on 5352 (1.1.2016).
Finlaysonin kirkko
thumb|250px|Finlaysonin kirkko, Isänmaan puolesta kaatuneiden muistolaatat. Finlaysonin kirkko on Tampereella Finlaysonin tehdasalueella sijaitseva uusgoottilaista tyyliä edustava entinen Finlaysonin puuvillatehtaan kirkko, joka on valmistunut vuonna 1879. Kirkon rakennutti tehtaan johtaja Wilhelm von Nottbeck. Kirkkoa käytettiin ennen tehtaan työntekijöiden hartaustilana. Nykyisin se kuuluu Tampereen evankelis-luterilaisille seurakunnille, ja se on käytössä lasten tiekirkkona ja suosittuna vihkikirkkona. Kirkko valmistui alun perin rukoushuoneeksi. Kirkoksi sen vihki 28. syyskuuta 2009 piispa Matti Repo.
Real Sitio de San Ildefonso
Kunnassa on neljä asutustaajamaa: San Ildefonso (La Granja), Riofrío, Valsaín ja La Pradera de Navalhorno.
Finlaysonin kirkko
Historia
Finlaysonin tehtaan työntekijöiden käyttöön rakennettu kirkko valmistui vuonna 1879. Kirkko rakennettiin ensisijaisesti hartaustilaksi, mutta siellä myös aloitettiin vuoden ensimmäinen työpäivä jumalanpalveluksella aina 1970-luvulle asti. Finlaysonin tehtaan työntekijät muodostivat oman seurakuntansa vuosina 1846–1860. Tehtaalla oli oma pappi, tehtaansaarnaaja 1846–1880. Hänen tehtävänsä oli huolehtia tehtaalaisten hengellisestä hyvinvoinnista ja vastata suomenkielisestä jumalanpalvelustoiminnasta. Viran lakattua Tampereen papit huolehtivat myös Finlaysonin kirkon tilaisuuksista. Tehdas luovutti kirkon vastikkeetta tontteineen Tampereen evankelis-luterilaisille seurakunnille vuonna 1981. Luovutuksen ehtona oli, että kirkkoa tulee jatkossakin kutsua Finlaysonin kirkoksi.
Arkkitehtuuri
thumb|left|230px|Finlaysonin kirkon sisätila. Kirkon suunnittelusta vastasi Tampereen silloinen kaupunginarkkitehti F. L. Calonius. Kirkko on yksilaivainen ja goottilaistyylinen. Kirkon julkisivun materiaalina on puhtaaksi muurattu punatiili. Se muistuttaa englantilaista kongregationaalikirkkoa siten, että kirkon saarnatuoli ja urut sijaitsevat tavanomaisesta poiketen alttarin takana. Urkujen päällä arkkienkeli Mikaelia kuvaava patsas katselee kohti vanhaa tehdasaluetta. Kirkossa ei ole minkäänlaista alttaritaulua tai -veistosta. Aluksi kirkossa oli yhtenäiset penkkirivistöt, jotka erotettiin keskikäytävällä vasta myöhemmin. Ulkopuolta koristavat useat huiput ja ristit.
Real Sitio de San Ildefonso
Real Sitio de San Ildefonsossa sijaitsevat Espanjan kuningashuoneelle kuuluvat palatsit: Palacio Real de Riofrío sekä Palacio Real de La Granja.
Finlaysonin kirkko
Arkkitehtuuri
Kirkon urut on rakentanut urkurakentamo William Hill & Son 1850-luvulla, ja Finlaysonin kirkkoon ne hankittiin Pietarista 1879.
Kirkkoa korjattiin syyskuusta 2007 loppukesään 2008. Lautalattia korvattiin laattalattialla. Samalla kirkon väritystä tummennettiin aiempaan verrattuna. Naapuritontilta saadun lisätilan ansiosta kirkkoon saatiin rakennettua puuttuvat sakastitilat. Ne yhdistettiin lasikäytävillä kirkkoon.
Toiminta nykyisin
Nykyisin kirkon omistaa Tampereen evankelis-luterilainen seurakuntayhtymä. Kirkossa on istumapaikat 280 henkilölle.
Finlaysonin kirkkoa on käytetty vuodesta 1996 Suomen ainoana lasten kirkkona eli lasten katedraalina. Lasten alttareilla on nähtävillä Lasten Raamattu, ja vieressä on kutakin tapahtumaa ilmentävät asetelmat. Takaosassa olevalla lasten alttarilla lapset voivat itse leikkiä. Vuodesta 1998 lähtien se on toiminut kesäisin lasten tiekirkkona. Koska kirkko on rakennettu rukoushuoneeksi, siellä ei pidetä säännöllistä sunnuntaijumalanpalvelusta. Kirkko on keskeisen sijainnin, pienehköön koon ja viehättävän arkkitehtuurin takia Tampereen suosituimpia vihkikirkkoja. Samoista syistä sekä hyvän akustiikan ansiosta se on myös suosittu konserttikirkko.
Aristides Quintilianus
Aristides Quintilianus (200-luku) oli kreikkalais-roomalainen kirjailija. Häntä pidetään uusplatonilaisena. Hän kirjoitti kolme kirjaa käsittävän tutkielman musiikista, De musica ("Musiikista").
Eratosthenes
Eratosthenes Kyreneläinen (, 276–194 eaa.) oli antiikin kreikkalainen matemaatikko, maantieteilijä, tähtitieteilijä, filosofi, runoilija, historioitsija ja filologi. Häntä on sanottu ”maantieteen isäksi”. Hän mittasi noin vuonna 240 eaa. maapallon ympärysmitan, otti käyttöön leveys- ja pituuspiirit ja laski Maan akselin kallistuskulman. Lisäksi hän määritti vuoden pituudeksi 365 ¼ päivää, ja tuloksen vuoksi hän ehdotti karkauspäivän lisäämistä joka neljäs vuosi.
Eratostheneen vaikutus matematiikassa näkyy geometriassa ja lukuteoriassa. Lukuteorian saralla hän kehitti niin sanotun Eratostheneen seulan, joka on yksinkertainen, joskin aikaa vievä algoritmi alkulukujen tunnistamiseksi. Geometriassa hän antoi oman ratkaisuehdotuksensa kuution kahdentamisena tunnettuun geometriseen ongelmaan. Siinä tarkoituksena on konstruoida annetun kuution avulla toinen kuutio, jonka tilavuus on kaksi kertaa niin suuri kuin alkuperäisen kuution. Hänen tärkeä matemaattinen työnsä oli Platonikos, joka ammensi perusteensa nimensä mukaisesti platonilaisesta filosofiasta. Se käsittelee aritmetiikan ja geometrian perusteita sekä musiikinteoriaa. Lisäksi kirjassa käydään platonilainen dialogi tähtitieteen ja matematiikan välillä.
Eratosthenes oli laajalti tunnettu jo aikalaistensa keskuudessa monitaituruutensa vuoksi. Pilkallisesti häntä kutsuttiin Betaksi, koska hän oli ”ikuinen kakkonen”, ei millään harjoittamistaan aloista huipulla. Itseään hän kuvaili ”filologiksi” eli oppineisuuden ystäväksi. Toiset aikalaiset taas ihailivat häntä ”toisena Platonina” tai ”jokapaikanhöylänä” (pentathlos). Hänen tuotantonsa on säilynyt katkelmina, ja monesti teoksesta tunnetaan vain nimi. Esimerkiksi hänen laatimansa 675 kiintotähteä sisältänyt luettelo on hävinnyt, mutta hänen teoksistaan on saatu tietoa muiden kreikkalaisten teksteistä. Tärkeimpiä lähteitä ovat olleet Kleomedes, Strabon, Hesykhios ja Eutokios.