cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keplerin yhtälö
Ratkaisu
Jos taivaankappaleen rata halutaan esittää ajan funktiona, lasku vaatii käytännössä eksentrisen anomalian ratkaisemista jokaista aika-askelta varten. Tästä syystä Keplerin yhtälön mahdollisimman tehokas ratkaisu on tärkeää. Yhtälön muoto tuottaa kuitenkin hankaluutta, sillä jos rata on hyvin soikea eli e on lähellä ykköstä ja etenkin jos tämän lisäksi M on pieni (lähellä nollaa), yhtälön iterointi suppenee varsin hitaasti ja voi olla numeerisesti epätarkka. Tästä syystä erilaisia menetelmiä yhtälön ratkaisemiseksi on esitetty satoja.
Eräs kätevimpiä menetelmiä on seuraava. Merkitään, ja lasketaan tämän ensimmäinen ja toinen derivaatta E:n suhteen eli ja. Nyt yhtälö voidaan ratkaista valitsemalla alkuarvoksi E_0 = M ja iteroimalla kaavasta
,
kunnes haluttu tarkkuus on saavutettu (eli kunnes, missä \epsilon on yleensä luokkaa 10−6 tai pienempi). Tämä menetelmä toimii aina ja suppenee hyvin nopeasti.
Rudi Schneider
Rudi Schneider (27. heinäkuuta 1908 – 1957) oli itävaltalainen meedio. Hän väitti saaneensa yhteyden henkimaailmaan jo lapsuusiällään. Oletettuja paranormaaleja kykyjä tutki muiden muassa Harry Price.
Myös Rudin veli Willi toimi meediona.
Sebastian Deisler
thumb|right|Deisler kesällä 2005 Sebastian "Basti" Deisler (s. 5. tammikuuta 1980 Lörrach, Länsi-Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Entisestä lahjakkuudesta käytettiin mediassa muun muassa nimityksiä Das Supertalent ja Basti Fantasti.
182 senttimetriä pitkä Deisler aloitti ammattilaisuransa kaudella 1998/1999 Saksan Bundesliigassa Borussia Mönchengladbachin riveissä. Hän pelasi debyyttikaudellaan 17 liigaottelua ja teki yhden maalin. Seuraavaksi kaudeksi Deisler siirtyi Hertha BSC Berlinin joukkueeseen. Kolmen Hertha-kauden jälkeen hän siirtyi FC Bayern Müncheniin, jota hän edusti 58 liigaottelun verran.
Saksan maajoukkueessa Deisler pelasi 36 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä helmikuussa 2000 Alankomaita vastaan. Deisler oli mukana 2005 Maanosaliittojen Cupissa, jossa hän pelasi viisi ottelua.
Deisler kärsi uransa aikana monista loukkaantumisista. Hän oli pitkään pelaamattomana myös masennuksen vuoksi. Masennuksen aiheuttivat loukkaantumisten aiheuttama pelaamattomuus, mutta myös yleisön ja median Deisleriin kohdistamat odotukset, joita hän ei pystynyt täyttämään. Sebastian Deisleria pidettiin todellisena lahjakkuutena ja saksalaisen jalkapalloilun uutena supertähtenä. Häntä kehuivat julkisesti mm. Franz Beckenbauer ja Uli Hoeneß. Deisler ilmoitti lopettavansa uransa 16. tammikuuta 2007 loukkaantumisiin vedoten.
Harald Kaunotukka
Harald Kaunotukka (,, , 850–933) oli Norjan perustaja ja maan ensimmäinen kuningas. Hän oli Norjan kuninkaana vuosina 872–931.
Harald oli Norjan kaakkoisosan hallitsijan Halvdan Mustan poika, ja hän seurasi isäänsä jo kymmenvuotiaana. Harald Kaunotukka valloitti vuonna 866 useita pieniä kuningaskuntia, ja vuonna 872 hän julistautui koko Norjan kuninkaaksi. Tosiasiassa Harald hallitsi lähinnä Norjan rannikkoalueita, ja muualla todellista valtaa käyttivät paikalliset päälliköt. Haraldin kova hallinto ja ankara verotus ajoivat useita mahtimiehiä maasta, muun muassa Islantiin, Skotlantiin ja Irlantiin. Näin Harald osaltaan oli myötävaikuttamassa viikinkiretkien kasvuun. Harald Kaunotukka valloitti myös Orkneysaaret ja Shetlannin.
Haraldin valtakauden loppuaikoja varjostivat hänen lukuisten poikiensa keskinäiset taistelut vallasta. Vanheneva Harald luovutti ylimmän vallan suosikilleen Eerik Verikirveelle, joka hallitsi kuninkaana isänsä rinnalla.
Haraldin valtakauden jälkeen maata jälleen hallitsivat erilaiset ryhmitelmät jaarleja ja Haraldia vähäpätöisempiä kuninkaita. Vasta Olavi Pyhä pystyi vuonna 1015 yhdistämään maan uudelleen, jolloin myös kristinuskosta tehtiin Norjan ainoa sallittu uskonto.
Harald Kaunotukka esiintyy päähenkilönä televisiosarjassa Viikingit. Häntä esittää näyttelijä Peter Franzén.
Snøfrid Svåsedotter
Snøfrid Svåsedotter eli Snöfrid Svåsentytär oli Heimskringlan ja Ågrip kuningassaagojen mukaan yksi Norjan kuninkaan Harald Kaunotukan monista vaimoista jonka Snorre Sturlasson kertoo olleen saamelainen. Saagoissa kerrotaan kuinka Harald rakastuu yliluonnollisen kauniiseen Snøfridiin eikä lopulta halua luopua tämän ruumista edes naisen kuoleman jälkeen.
Norjalaiset historioitsijat ovat hiljattain halunneet nähdä Snøfridin saamelaisuuden symbolina. Tämän avioliittoa kuningas Haraldin kanssa voidaan näin pitää kertomuksena norjalaisten ja saamelaisten välisestä varhaisesta poliittisesta liittoutumasta. Norjalainen filologian tutkija Else Mundal ja uskontohistorian tutkija Gro Steinslant puoltavat tätä näkemystä kansojen välisestä liitosta. Heidän mukaansa Haraldin avioliitto solmi näin heimojen välisen siteen.
Tunkelo (täsmennyssivu)
Tunkelo voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Italian Grand Prix 1978
Italian Grand Prix 1978 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 1978 Autodromo Nazionale Monzan radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda.
Pilvimetsä
Pilvimetsä on vuoristoissa esiintyvä kasvillisuustyyppi trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä. Sitä esiintyy erittäin kosteassa ilmastossa vuoriston merenpuoleisella rinteellä, tyypillisesti 500–2500 metrin korkeudella.
Italian Grand Prix 1978
Kisan alussa nähtiin yksi Formula 1-sarjan historian tuhoisimmista kolareista. Kilpailun lähettäjät vaihtoivat virheellisesti lähtövalot vihreiksi jo ennen, kuin kaikki autot olivat päässeet lähtöruutuihinsa, minkä vuoksi edelleen liikkeellä olleet peräpään autot saivat lentävän lähdön. Lähtösuoran jälkeisessä Variante del Rettifilo-mutkassa kolariin otti osaa kaikkiaan kymmenen autoa. Ruotsalaisen, MM-sarjassa toisena 13 pisteen erolla Mario Andrettiin olevan Ronnie Petersonin, auto syttyi palamaan. Kuljettajista mm. James Hunt meni tapauksen jälkeen auttamaan häntä ulos autosta. Peterson toimitettiin tapahtuman jälkeen nopeasti sairaalaan, jossa hän kuoli seuraavana aamuna rasvatulppaan. Lauda voitti kilpailun johtamatta yhtään kierrosta.
Pilvimetsä
Pilvimetsää kasvaa Afrikan, Keski- ja Etelä-Amerikan, Indonesian ja Uuden-Guinean vuoristojen rinteillä. Tietyillä alueilla lauhkealla vyöhykkeellä voi kasvaa pilvimetsää suuresti muistuttavia metsiä.
Maailman pilvimetsien yhteenlaskettu pinta-ala oli vuonna 2004 noin 400 000 neliökilometriä. Niitä uhkaavat sekä ilmaston lämpeneminen että maankäytön muutokset.
Tauno Peltomäki
Peltomäki oli aloitteentekijä ja patsastoimikunnan puheenjohtaja kun Kuruun pystytettiin 1956 Hirvenhiihtäjien patsas. Runoilija J. L. Runeberg oli käyttänyt Hirvenhiihtäjät-runonsa esikuvana Kurun Pyydysmäessä asunutta torpparia ja metsästäjää Matti Hietalaa (s. 1801). Peltomäki oli Hietalan jälkeläinen neljännessä polvessa.
Peltomäen puoliso oli vuosina 1961–1974 toimittaja Helena Peltomäki.
Aiheesta muualla
]
Matti Haapala
Matti Haapala (24. heinäkuuta 1858 Jalasjärvi – 29. lokakuuta 1912 Jalasjärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Haapalan vanhemmat olivat Juho Matinpoika Haapala ja Susanna Ulrika Haapala ja puoliso Susanna Liisa Haapala. Matti Haapala perusti muun muassa osuusmeijerin ja yksityisen kansakoulun Jalasjärvelle. Hän toimi myös kuntakokouksen puheenjohtajana ja säästöpankin isännistön puheenjohtajana. Haapala oli talonpoikaissäädyssä Ilmajoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1904–1905. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Jalasjärven edustajana.
Öölanti
thumb|right|150px|[[Öölanninpäivännouto on Öölannin maakuntakukka.]] thumb|right|150px|[[Satakieli on Öölannin maakuntaeläin.]]
thumb|right|250px|Borgholmin linna. thumb|right|250px|Öölannin [[alvarimaisemaa.]]
Öölanti on Ruotsin toiseksi suurin saari Gotlannin jälkeen, ja sijaitsee etelämpänä ja lähempänä rannikkoa kuin Gotlanti. Öölantiin on päässyt vuodesta 1972 alkaen autolla 6,07 kilometriä pitkää Öölannin siltaa pitkin Kalmarista.
Öölannin tärkeimpiä elinkeinoja ovat kalastus, lampaankasvatus, kalkkikivenlouhinta ja matkailu. Saaren ainoa kaupunki on Borgholm.
Maantieto
Öölanti on pitkä, kapea ja alava saari Ruotsin kaakkoisrannikolla. Se on 137 kilometriä pitkä ja leveimmillään 16 kilometriä leveä. Saaren korkein kohta on Högsrum (55 metriä) ja suurin järvi Möckelmossen.
Nähtävyyksiä
Öölannissa on kuninkaallisen perheen kesäpalatsi Solliden sekä useita arkeologisia nähtävyyksiä, kuten kivikautinen kylä. Matkailijat tulevat saarelle usein kauniin sään, kukkean luonnon (etenkin muuttolintujen ja kämmeköiden) tai muinaismuistojen perässä. Öölannissa on myös eläinpuisto. Alun perin 2 000 tuulimyllystä on vielä 400 jäljellä. Etelä-Öölannin viljelyseutu, johon kuuluu laaja kalkkikiviylänkö eli alvari, on UNESCOn maailmanperintökohde.
Kunnat
Öölanti on jakautunut Ruotsin 1970-luvun alun kuntauudistuksista lähtien kahteen kuntaan.
Väestö lääneittäin
Öölannissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 24 760 asukasta, jotka asuivat kaikki Kalmarin läänissä. Läänistä kuuluu osia myös muihin maakuntiin.
Lagle Parek
Lagle Parek (s. 17. huhtikuuta 1941 Pärnu) on virolainen lapsuudessa Siperiaan karkotettu, myöhemmin Neuvosto-Viron toisinajattelijoihin kuuluva ja itsenäistymisvaiheessa Kansallinen riippumattomuuden puolueen (ERSP) perustajia, myöhemmin puheenjohtaja ja itsenäisyyden alkuvaiheen sisäministeri.
Kasvu karkotettujen virolaisten perheessä - lapsuus Siperiassa
Lagle Parek syntyi virolaisperheeseen, jossa isä-Karl oli ollut Viron tasavallan puolustusvoimien kapteeni ja maanpuolustusopettaja sekä äiti-Elsbet Pärnun museonjohtaja. Neuvostoliiton miehitysviranomaiset vangitsivat isä-Karlin pian neuvostovallan myötä ja siirsivät hänet Leningradiin, jossa hänet ammuttiin. Vuoden 1949 maaliskuun kyyditykset kohdistuivat Laglen perheeseen. Tällöin hänen äitinsä, sisarensa ja isoäitinsä karkotettiin Siperiaan Novosibirskin alueelle. Äiti Elsbet vangittiin vuonna 1951 Siperiassa Pärnun museosta löydettyjen kiellettyjen kirjojen säilyttäjänä, joten Lagle eli sisarensa ja isoäitinsä kanssa Siperiassa aina Stalinin kuoleman jälkeiseen armahdukseen ja Viroon paluuseen asti eli vuoteen 1955.
Viroon palattuaan Lagle jatkoi koulunkäyntiään Türissä, jossa hän kävi lukion. Kuultuaan helmikuussa 1956 XX NKP:n puoluekongressissa Neuvostoliiton uuden puoluejohtajan Nikita Hruštšovin antamasta Stalin-kritiikistä 15-vuotias Lagle käänsi luokkahuoneensa Stalinin muotokuvan seinää vasten. Tämän ensimmäisen poliittisen kannanoton vuoksi hänet olisi voitu erottaa koulusta. Myöhemmin Lagle Parek opiskeli Tallinnan ammattikorkeakoulussa rakennustekniikka ja valmistui insinööriksi 1960. Sen jälkeen hän työskenteli 20 vuoden ajan rakennusprojekteissa ja kansallisia kulttuurimonumentteja hoitavassa suunnittelulaitoksessa Tartossa.
Neuvosto-Viron toisinajattelija - vankeustuomio
Lagle Parek osallistui tiukan neuvostovallan aikaan 10. lokakuuta 1981 kirjeeseen, jossa 28 Baltian eli Liettuan, Latvian ja Viron toisinajattelijaa esittivät Euroopan eri maiden hallituksille Neuvostoliiton esittämän eurooppalaisen aloitteen Pohjoismaiden ydinaseettoman vyöhykkeen laajentamista koskemaan myös Baltiaa. Parek oli mukana myös julkaisemassa toisinajattelijoiden samizdat-lehteä.
Parek pidätettiin 5. maaliskuuta 1983 ja tuomittiin 16. joulukuuta kuuden vuoden vankeuteen ja olemaan sen jälkeen kolmen vuotta karkotettuna Virosta. Hänen ja muiden pidätettyjen ryhmän vaatimuksena oli mm. vaatimus Afganistanista vetäytymisestä, poliittisten vankien vapauttamista ja etuoikeutetuille (nomenklatuuran) tarkoitettujen kauppojen sulkemista. Parekin kanssa samaan aikaan tuomittiin myös kaksi muuta virolaista eli Heiki Ahonen ja Arvo Petsi hieman lyhyempiin rangaistuksiin. , Parekin vankeus kesti kuitenkin kolme vuotta eli hänet vapautettiin tammikuussa 1987. Neuvostoliiton johtoon oli noussut Mihail Gorbatšov maaliskuussa 1986; glasnost (avoimuus) ja perestroika (uudistukset) ja olivat ajankohdan Gorbatšovin johtaman Neuvostoliiton muotisanat.
Mukana laulavassa vallankumouksessa
thumb|175px|left|[[Hirvepark-puisto|Tallinnan Hirvepark-puisto on pystytettiin myöhemmin kuvassa näkyvä elokuun 23. päivän 1987 muistomerkki.]] Parek palasi vapautumisensa jälkeen Viroon. Hän oli mukana heti käynnistyneessä Laulavassa vallankumouksessa. Vallankumouksen ensiaskeleita otettiin 23. elokuuta 1987 Tallinnan Hirvepark-puistossa oppositiohenkisessä mielenosoituksessa, jossa vaadittiin Molotov–Ribbentrop-sopimuksen salaisen lisäpöytäkirjan julkaisemista. ,
Vuoden 1988 tammikuussa perustettiin Viron kommunistisen puolueen rinnalle uusi ns. kansallisradikaalien muodostama Kansallinen riippumattomuuden puolue eli, jossa Lagle Parek oli perustajajäseniä. Parek johti puoluetta neljän vuoden ajan eli elokuu 1989-heinäkuu 1993. Parek oli mukana vuonna 1990 valitun ensimmäisen tasavallan aikaisten virolaisten ja heidän jälkeläistensä valitseman Viron kongressin toiminnassa. ERSP panosti erityisesti tähän Neuvosto-Viron Korkeimman neuvoston kanssa kilpailevaan edustuslaitokseen, joka kokoontui vuosina 1990-1992, kunnes uusi itsenäisen Viron riigikogu oli valittu.
Viron uudelleenitsenäistyttyä elokuussa 1991 ERSP osallistui parlamentin eli riigikogun vaaleihin ja Parek ERSP:n edustajana samaan aikaan järjestettyhin presidentinvaaleihin. ERSP sai uuteen riigikoguun kaikkiaan 10 kansanedustajaa 101-jäseniseen riigikoguun ja äänistä 8,8%:a. Parek sijoittui presidentinvaaleissa neljänneksi Arnold Rüütelin saadessa eniten ääniä eli 43% äänestäneistä. Parek sai äänistä 4,3%. Presidentinvaalit siirtyivät tulosten perusteella riigikogulle, koska kukaan ehdokkaista ei saanut enemmistöä annetuista äänistä. Riigikogun vaaleissa tuli Lennart Meri valituksi uuden itsenäisyyden ensimmäiseksi presidentiksi.
Vaalitulosten perusteella Mart Laar muodosti hallituksen, johon ERSP myös osallistui. Parekista tuli ERSP:n edustajana uusi sisäministeri. Laarin hallituksen aika oli myrskyisää, koska itsenäisen Viron yhteiskunta oli vasta muotoutumassa; esimerkiksi lainsaadäntötyö oli juuri käynnistynyt. Parekilla oli sisäministeriön toimialueella suuria haasteita, joita toivat mm. poliisien ja suojeluskuntalaisten kireät välit. Yhtenä Parekin aikaisista sisäministeriön alaisita ratkaisuista oli erottaa rajavartioston päällikkö Andrus Öövel asioiden uudelleenjärjestämiseksi. Rikollisuuden kasvu oli myös merkittävää hänen sisäministeriaikanaan. Parek erosi sisäministerin tehtävästä omasta tahdostaan 23. maarraskuuta 1993 perustellen, "ettei saa ministeriönsä henkilöstöä toimimaan tahtonsa mukaan".
Vetäytyminen poliittisesta toiminnasta
Nykyään Parek asuu luostarissa Tallinnan lähiössä. Hän on virolaisen Caritasin toimitusjohtaja ja Kistler-Ritso -säätiön hallituksen jäsen.
Ruuhasjärvi
Ruuhasjärvi on monialtainen järvi Kouvolan Jaalassa Kymenlaakson luoteisosassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 31 kilometriä pohjoiseen.
Maantietoa
Ruuhasjärvi on 3,2 kilometriä pitkä, 2,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 131 hehtaaria eli 1,3 neliökilometriä. Ruuhasjärvi koostuu lounaisesta, luoteisesta ja itäisestä altaasta, jotka edelleen jakautuvat useisiin lahtiin. Itäinen allas on lounais–koillissuuntaisesti pitkä ja ja sen keskiosassa sijaitsee noin neljä hehtaaria laaja 15–16 metriä syvä alue. Luoteinen allas on matala, lounaisen altaan syvin kohta on 11,5 metriä. Kaikkiaan Ruuhasjärvestä noin kahdeksasosa on vähintään 10 metriä syvä. Järven ulottuvuutta lisää koilliseen johtava Orisalmi, joka päättyy luusuaan, josta lähtee laskuoja koilliseen Huhdasjärveen.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 6,12 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00612 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 4,7 metriä. Sen syvänteessä on 16,4 metriä syvää. Siinä on yksi saari, jonka pinta-ala on 4 aaria.
Järven rantaviivan pituus on 14,5 kilometriä, josta saaren rantaviivan osuus on 50 metriä. Ruuhasjärven länsirannalla sijaitsee Hartolan kylän kulttuurimaisema. Koillisessa sijaitsee Huhdasjärven kyläkeskus. Ruuhasjärven keskellä sijaitsee Viikinniemi, jonka korkein kohta on noin 30 metriä järven pintaa ylempänä. Järven itäinen ranta on muita rantoja jyrkempää.
Vesistösuhteet
Ruuhasjärvi (14.942.1.011) kuuluu Huhdasjärven alueeseen (14.942), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Karijärven valuma-alue (14.94) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9). Ruuhasjärvi on Huhdasjärven alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Huhdasjärvi ja kolmanneksi laajin on Kaajärvi. Huhdasjärven alueeseen kuuluu 27 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joita edellä mainittujen ohella ovat muun muassa Hyvikäs, Ahvenistonlampi, Nöyleppilampi ja Maajärvi.
Sammon puolustus
Sammon puolustus on Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1896 maalaama taideteos, joka on nykyisin esillä Turun taidemuseon kokoelmissa. Merkkiteoksen luonnos valmistui vuonna 1894.
Sammon puolustuksessa on kuvattu Kalevalasta Sammon ryöstöä kuvaava tilanne, jossa Väinämöinen miehineen puolustaa Pohjolasta ryöstettyä Sampoa Louhelta ja hänen miehiltään. Temperamaalauksen mitat ovat 122 × 125 cm.
Tarinan mukaan Sammon puolustus oli rikkaan taiteiden suosijan Salomo Wuorion tilausteos. Maalauksen valmistuttua se sijoitettiin hänen kotinsa ruokasaliin, mutta palautettiin kuitenkin melko pian takaisin taiteilijalle. Syyksi kerrottiin, että talon emännän mielestä maalaus oli liian provosoiva, väkivaltainen ja värikäs katsottavaksi.
Eddingtonin luku
Astrofysiikkassa Eddingtonin luku, (NEdd) oli aikansa kuvaus protonien määrästä havainnoitavassa maailmankaikkeudessa. 1938 luvun laskemisen esitti englantilainen astrofyysikko Arthur Eddington. Lukua käytettiin kosmologiassa ja sitä käsittelevässä fysiikassa.
Sammon puolustus
Akseli Gallen-Kallela laati samannimisen teoksen myös osana kattofreskoja Suomen paviljonkiin Pariisin maailmannäyttelyssä 1900. Taiteilija palkittiin maailmannäyttelyssä ja esillä ollut teoskokonaisuus oli kansainvälisesti yksi taiteilijan uran kohokohtia. Kattofreskot kuitenkin tuhoutuivat paviljonkia purettaessa. Teoksen kokoa 146 × 152 cm oleva guassiluonnos paperille vuodelta 1899 on edelleen tallessa ja kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Uuden version Sammon puolustus -kattofreskostaan taiteilija maalasi vuonna 1928 Suomen kansallismuseoon.
Eddingtonin luku
1930 luvun lopulla hienorakennevakion kokeellinen arvo oli noin 1/136. Eddington väitti, että hienorakennevakio olisi tasan 1/136 esteettisistä ja numerologisista syistä. Hänen "todisteensa" oli että NEdd = 136×2256, joka on noin 1.57×1079. 1938 Tarner-luennoilla Trinity Collegessa, Eddington sanoi:
Togo (täsmennyssivu)
Togo tarkoittaa seuraavia:
Aleksanteri Nevskin katedraali (Kööpenhamina)
Aleksanteri Nevskin katedraali on Kööpenhaminassa sijaitseva ortodoksinen kirkko. Katedraali sijaitsee yhdellä Kööpenhaminan pääkaduista, Bredgadella, Frederiksstadenin kaupunginosassa. Kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitsee Amalienborgin linna ja Marmorikirkko. Kirkko on valmistunut vuonna 1883. Kirkon on suunnitellut venäläinen arkkitehti David Grimm. Kirkon suojelupyhimys on Aleksanteri Nevski, keisari Aleksanteri II:n suojeluspyhimys. Kirkko on yksi Kööpenhaminan suosituimmista nähtävyyksistä.
Eddingtonin luku
Tämä suuri numero nimettiin "Eddingtonin luvuksi". Hieman tämän jälkeen parantuneet mittausjärjestelyt paransivat hienorakennevakion arvon olevan lähempänä lukua 1/137. Näihin löytöihin Eddintong muutti "todistettaan" siten, että hänen lukunsa olisi tasan 1/137.
Aleksanteri Nevskin katedraali (Kööpenhamina)
Historia
Kirkon synty sai alkunsa, kun Tanskan kuninkaan Kristian IX:n tytär, prinsessa Dagmar nai Venäjän keisari Aleksanteri III:n. Dagmar kääntyi luterilaisuudesta ortodoksisuuteen ja otti Venäjän keisarinnana käyttöön nimen Maria Fjodorovna. Vieraillessaan Tanskassa, Maria Fjodorovna ilmaisi halun ortodoksisen kirkon perustamisesta Kööpenhaminaan.
Aleksanteri III:n noustessa keisariksi, Venäjän hallitus hankki palan maata Bredgadelta ja antoi 300 000 kultaruplaa kirkon toimintaan. Keisari itse lahjoitti lisäksi 70 000 kultaruplaa henkilökohtaisista varoistaan. Kirkko valmistui vuonna 1883. Avajaistilaisuuteen osallistuivat keisari Aleksanteri III, keisarinna Maria Fjodorovna, suurherttua Nikolai sekä Euroopan kuninkaallisten perheiden jäsenet.
Arkkitehtuuri
Kirkon suunnittelija on David Grimm. Kirkko on rakennettu graniitista ja tanskalaisista tiilistä. Kirkon kellojen kokonaispaino on 640 kg. Suurin kello painaa 288 kg. Kadulle päin olevien kupolien alla sijaitsee Bronnikovin maalaama ikoni Aleksanteri Nevskissä. Kirkon marmoriset portaat on suunniteltu vanhaan venäläiseen tyyliin. Portaat johtavat ensimmäisen kerroksen kirkkosaliin, jossa sijaitsee bysanttityylisiä freskot. Lattia on koristeltu marmorimosaaiikilla.
Venona-projekti
Venona-projekti oli Yhdysvaltain ja Ison-Britannian tiedustelupalveluiden yhteistyössä toteuttama projekti, jonka päämääränä oli kryptoanalyysin avulla purkaa Neuvostoliiton tiedusteluelimiltä siepattua pääasiassa toisen maailmansodan aikaista kryptattua tietoliikennettä.
Suurin osa Venona-projektissa puretuista viesteistä oli siepattu Neuvostoliiton tiedustelupalveluiden, muun muassa KGB:n, GRU:n sekä laivaston GRU:n, lähetyksistä vuosina 1942–1945. Venona-projektissa purettiin myös Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön ja kauppaministeriön salattuja viestejä. Venona-projektin käynnisti Yhdysvallat toisen maailmansodan aikana helmikuussa 1943, ja se jatkui vuoteen 1980, jolloin lopetettiin. Britannia liittyi mukaan projektiin vuonna 1948.
Tarkkaan ottaen projektista on käytetty vuosikymmenten varrella useita muitakin nimityksiä, kuten Bride ja Drug. Venona on käytetyistä nimityksistä vain viimeisin.
NSA käyttää yleensä koodinimistä raporteissaan kirjoitusasua, jossa kaikki kirjaimet ovat isoja. Siksi NSA:n raporteissa lukee "VENONA", jota käytetään muuallakin, mutta yleisin muoto on "Venona", jota myös CIA käyttää.
Venona-projektin käynnistyminen
CIA ja NSA julkistivat vuosina 1995–1996 aiemmin salaiseksi määriteltyjä Venona-projektin tietoja. CIA:n mukaan Yhdysvaltain tiedustelu oli saanut vuonna 1942 selville purettuaan Japanin armeijan esikunnan ja sen Berliinin ja Helsingin välisten sotilasattaseoiden salatun tietoliikenteen, että suomalaiset kryptoanalyytikot olivat selvittäneet ominaispiirteitä venäläisten tietoliikenteen salauksesta ja että suomalaiset jakoivat tämän tiedon japanilaisille. Tämän seurauksena Yhdysvaltain maavoimien Signals Security Agency (SSA) käynnisti eversti Carter Clarken määräyksestä 1.2.1943 ohjelman, jonka tarkoituksena oli tutkia Neuvostoliiton kryptattua tietoliikennettä. Clarken huolena oli, että Neuvostoliitto ja Natsi-Saksa saattaisivat neuvotella salassa erillisrauhan, ja hän halusi pystyä varoittamaan tästä tarvittaessa esimiehiään.
Neuvostoliiton johto Moskovassa oli saanut kuitenkin agenteiltaan pian tiedoksi sekä vihollisten (Saksa ja Suomi) että liittolaisten (Yhdysvallat) yrittävän lukea sen salattua tietoliikennettä. Neuvostoliiton Berliinin agentit olivat tiedottaneet Moskovaan, että suomalaiset joukot olivat löytäneet osittain palaneita koodikirjoja ja kryptografista materiaalia Neuvostoliiton Petsamon konsulaatista kesäkuussa 1941, ja että myös saksalaiset yrittävät nyt käyttää venäläisten koodikirjaa, jonka suomalaiset olivat löytäneet. Tieto ei kuitenkaan huolettanut Neuvostoliiton johtoa Moskovassa, koska tietoliikenteen turvallisuus perustui kertakäyttöavaimille. KGB:n koodikirja korvattiin uudella vasta vuoden 1943 lopulla.
Mitä Venona-projektilla saavutettiin
NSA:n mukaan Venona-projektissa puretut viestit johtivat useiden KGB:n lukuun vakoilua harjoittaneiden agenttien paljastumiseen. Heitä olivat mm. Klaus Fuchs, Harry Gold, David Greenglass, Theodore Hall, William Perl, Ethel ja Julius Rosenberg sekä ns. Cambridgen viitoset, joista paljastuivat Guy Burgess, Donald Maclean, Anthony Blunt ja Kim Philby.
Salattujen viestien purkamisen ja Venona-projektin onnistumisen kannalta keskeinen tekijä oli Neuvostoliiton kryptografisten materiaalien käytössä tapahtunut karkea virhe. Jostakin syystä kryptauksessa käytettävien ns. kertakäyttöavainlehtiöiden (one time pad) sivuista osaa oli käytetty uudestaan avainlehtiöiden valmistuksessa.
Suomen rooli Venona-projektissa
Suomi joutui edellä mainitulla tavalla ikään kuin vahingossa tai sattuman kautta mukaan tapahtumiin, joista Venona-projekti sai alkunsa; amerikkalaisten siepattua ja purettua japanilaisten salattua tietoliikennettä, jossa käsiteltiin suomalaisten kryptoanalyytikoiden tietämystä Neuvostoliiton tiedusteluelimien viestinnän salauksesta.
Lisäksi CIA:n julkistamien tietojen mukaan Office of Strategic Services (OSS) osti vuoden 1944 lopulla sisällöltään tuntemattomia (unidentified) Neuvostoliiton kryptografisia asiakirjoja Suomesta pois muuttaneilta Suomen armeijan sotilasarvoltaan upseeritasoisilta kryptoanalyytikoilta. (Katso Operaatio Stella Polaris) On esitetty, että OSS:n ostamaan materiaaliin olisi kuulunut osittain palanut koodikirja, jonka suomalaiset joukot olivat löytäneet Neuvostoliiton Petsamon konsulaatista kesäkuussa 1941.
OSS:n ostamat asiakirjat kuitenkin palautettiin pian venäläisille Yhdysvaltain ulkoministeri Edward P. Stettiniuksen suositeltua presidentti Franklin D. Rooseveltille, että asiakirjojen palauttaminen olisi Yhdysvaltain edun mukaista. CIA:n Venona-projektia koskevassa julkisessa raportissa kuitenkin todetaan tekstin alaviitteen 33 kohdassa, että OSS:n pääjohtaja kenraalimajuri William J. Donovan on saattanut kopioida (tai kopioituttaa) asiakirjat ennen niiden palauttamista. Tosin raportissa mainitaan, että Yhdysvaltain maavoimien Signaalitiedustelupalvelun arkistoista ei löydy näyttöä kopioinnista, eikä CIA:n ja NSA:n arkistoistakaan löydy tietoa kopioinnista.
Joka tapauksessa Neuvostoliiton Petsamon konsulaatista suomalaisten löytämät asiakirjat ovat päätyneet amerikkalaisille tiedusteluelimille, koska NSA:n avattua arkistojaan 90-luvun puolessa välissä salaisiksi ei enää luokitella asiakirjoja "NR 3702 CBTM13 20287A 19410530 Papers Found in USSRConsulate at Petsamo" NSA:n nettisivun mukaan Petsamosta löytynyt venäläisten koodikirja oli päätynyt amerikkalaisille tiedusteluelimille maavoimien signaalitiedustelun everstiluutnantti Paul Neffin saatua haltuunsa toisen maailmansodan loppupäivinä valokopion osittain palaneesta koodikirjasta Natsi-Saksan ulkoministeriön signaalitiedustelun arkistosta, joka sijaitsi linnassa Saksissa.
CIA:n raportissa todetaan suomalaisten kryptoanalyytikoiden tietoa venäläisten salauksesta hyödynnetyn Venona-projektissa: "Gene Grabeel, a Virginia schoolteacher who had recently arrived at Arlington Hall as part of its large civilian contingent, began the effort to read the Soviet diplomatic messages (and would continue working on the project for the next 36 years). She and others assigned to the project in 1943 spent months sorting stored and incoming telegrams by communications circuits. They gradually expanded their knowledge of the characteristics that separated the messages into the groups that the Finnish cryptanalysts had investigated".
Athan Theohariksen kirjan "Chasing Spies" mukaan suomalaisten salakirjoitusalyytikoiden tiedon hyödyntämisellä amerikkalaisten tiedusteluelinten kryptoanalyysissä viitataan Japanin armeijan esikunnan ja sen sotilasattaseoiden välisestä viestinnästä purettuihin tietoihin. Sellaista tietoa ei ole vahvistettu, että suomalaisten OSS:lle myymiä tietoja olisi käytetty Venona-projektissa. Sen sijaan on NSA:n vahvistamalla tavalla tiedossa, että Saksan haltuun päätyneet kopiot suomalaisten Petsamosta hankkimasta tiedustelutiedosta, mukaan lukien venäläisten koodikirja, ovat edelleen päätyneet amerikkalaisten tiedusteluelinten haltuun Saksan arkistoista Saksan hävittyä toisen maailmansodan.
Imre Kovács
Imre Kovács (26. marraskuuta 1921 Budapest – 9. maaliskuuta 1996 Budapest) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Kovács voitti Unkarin miesten maajoukkueessa olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän oli mukana myös MM-hopeaa saavuttaneessa Unkarin joukkueessa Sveitsissä 1954 muttei pelannut.
Julian Schnabel
Varhaisvuodet ja koulutus
Schnabelin vanhemmat olivat newyorkilainen äiti Esther Schnabel ja Prahasta kotoisin ollut isä Jack Schnabel. Schnabelin lapsuudessa perhe muutti Texasiin. Vaikka hän oli juutalainen, hän kävi siellä katolista koulua. Juuri Brownsvillessa hän asui tärkeimmät nuoruusvuotensa aloittaen siellä lainelautailun ja päätti ryhtyä taiteilijaksi.
Hän suoritti B.F.A.-tutkinnon Houstonin yliopistossa. Valmistuttuaan hän lähetti hakemuksen päästäkseen opiskelemaan Whitney Museum of American Artiin New Yorkin. Hakemuksessa oli mukana diakuvia hänen töistään leipäpalasten välissä. Pyrkiessään ammattitaiteilijaksi Schnabel työskenteli kokkina ja kävi usein ravintola-yökerho Max’s Kansas Cityssä tehdessään taidetta. Vuonna 1975 Schnabel piti yksityisnäyttelyn Houstonin nykytaiteen museossa. Seuraavina vuosina hän kävi useita kertoja Euroopassa, missä Antoni Gaudí, Cy Twombly ja Joseph Beuys tekivät häneen suuren vaikutuksen.
Taide
Schnabelin tyypillisimmissä töissä on piilevää raakuutta samalla kun ne tulvivat energiaa. Schnabel väittää, että hänen ”tavoitteenaan on tunnetila, johon ihmiset voivat sananmukaisesti kävellä ja uppoutua”.
Hänen töitään on eri puolilla maailmaa taidemuseoiden kokoelmissa, esimerkiksi Metropolitan Museum of Artissa, Museum of Modern Artissa (MoMA) ja Pariisin Pompidou-keskuksessa.
Elokuvaohjaukset
Kuvataiteilijan työn lisäksi Schnabel on käsikirjoittanut ja ohjannut neljä elokuvaa. Basquiat (1996) on elämäkertaelokuva toisesta 1980-luvun kauhukakarasta, taidemaalari Jean-Michel Basquiatista (1960–1988), joka kuoli huumeisiin 27-vuotiaana. Ennen yötä (2000) on sovitus kuubalaisen runoilijan Reinaldo Arenasin omaelämäkerrallisesta romaanista, jonka Schnabel myös tuotti.
Perhonen lasikuvussa (2007) on ranskalaisen Elle-lehden päätoimittajan Jean-Dominique Baubyn muistelmien (1997) sovitus. Bauby halvaantui aivoverenvuodon seurauksena niin, että vain aivot toimivat. Hän kommunikoi vasenta silmää räpäyttämällä. Perhosesta lasikuvussa Schnabel sai parhaan ohjaajan palkinnon vuoden 2007 Cannesin elokuvajuhlilla, parhaan ohjauksen Golden Globe -palkinnon, Independent Spirit -palkinnon parhaalle ohjaajalle sekä neljä Oscar-ehdokkuutta. Ennen yötä palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla, ja sen pääosan esittäjä Javier Bardem sai Oscar-ehdokkuuden sekä parhaan näyttelijän Golden Globe -palkinnon.
Lou Reed’s Berlin (2007) on konserttielokuva, jossa Lou Reed esittää ensimmäistä kertaa livenä vuonna 1973 julkaistun Berlin-albuminsa materiaalin.
Eero Mäkelä
Eero Mäkelä (11. joulukuuta 1942 Turku – 10. kesäkuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen keittiömestari ja suomalaisen keittotaidon grand old man.
Antipodisaaret
Antipodisaaret ovat Uudelle-Seelannille kuuluva asumaton saariryhmä Uuden-Seelannin pääsaarten eteläpuolella. Ne sijaitsevat 860 kilometriä Stewartinsaaresta kaakkoon. Saariryhmän pääsaari on pinta-alaltaan 20 neliökilometriä. Lisäksi Antipodisaariin kuuluu noin 0,5 neliökilometriä suuri Bollons Island, joka sijaitsee pääsaaresta pohjoiseen, sekä useita pienempiä luotoja. Pääsaarella sijaitsee saarten korkein kohta, 366 metriä korkea aktiivinen tulivuori Mount Galloway.
Eero Mäkelä
Myös valokuvausalasta kiinnostunut Mäkelä kouluttautui kuitenkin keittiöalalle ja työskenteli 1962 lähtien monissa huippuravintoloissa, kuten Kämp, Marski, Adlon, Palacessa 1976 lähtien, Hotelli Haaga kunnes keskittyi omaan ravintolaan Kanavarantaan. Ensimmäiset opintomatkansa Ranskaan hän teki 1979.
Julian Schnabel
Vastaanotto
Julian Schnabelin taide on herättänyt erilaisia reaktioita. Jo vuonna 1983 taidekriitikko Jaakko Lintinen arvioi Taide-lehdessä, että ”...mitä hänestä on puhuttu, kirjoitettu, kohistu ja mitä kaikkea arvostelu hänestä on sanonut, miten paljon mielipiteet menneet ristiin, sitä on vaikea enää ylittää.” Lintinen totesi, että ”Schnabelin kohdalla voidaan puhua amerikkalaisesta liioittelevasta tohinasta (hyping hype), mutta ei siitä niin vähällä selviä.” Kirjoittaja arvioi, että Schnabelin joittenkin maalausten kookkaassa maskuliinisessa komeudessa on – New Yorkin näkökulmasta nähtynä – sitä sytykettä ja sykettä mitä hienostuneen, hiljaan puhuvan ja älyllisen taiteen jälkeen odotettiin.
Antipodisaaret
Saaret kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeseen Uuden-Seelannin subantarktiset saaret vuodesta 1998.
Eero Mäkelä
Palace Gourmet sai hänen keittiöpäällikkyysaikanaan 1987 ensimmäisen Suomeen myönnetyn Michelin-tähden. Mäkelän harrastuksiin kuului myös ranskan kielen opiskelu.
Antipodisaaret
Eläimet
Saarilla asuu useiden eri lintulajien edustajia, kuten saarille endeemiset antipodienviherkaija, Cyanoramphus hochstetteri ja Coenocorypha aucklandica meinertzhagenae, joka on töpökurppiin kuuluva alalaji.
Julian Schnabel
Vastaanotto
Omaelämäkerrallisessa kirjassaan C.V.J. (1987) Schnabel kertoo joutuneensa erimielisyyksiin vaikutusvaltaisen yhdysvaltalaisen taidekriitikon Clement Greenbergin kanssa. Hänen mielestään Greenberg ikään kuin sanoo: ”…olen auktoriteetti, koska minulla on hyvä maku.” Schnabel väitti, että ”…hän (Greenberg) nauttii uskottavuudesta ja vallasta, joka on ollut eräs kaikkein tuhoavin, sisällyksettömin, positivististin ja jäykistävin voima, joka on kohdistettu taiteen kasvua vastaan tässä maassa (tällainen positivismi on vielä voimissaan muissa formalistisissa valepuvuissa).”
Antipodisaaret
Eläimet
Merilinnuista pienimmät ovat ulappakeijuja ja suurin albatrossi Diomedea antipodensis. Bollons Islandilla pesii pieniä etelänalbatrossipopulaatioita, yhdeksää ulappakeijulintulajia, pystytöyhtöpingviinejä ja kalliotöyhtöpingviinejä.
Eero Mäkelä
Eero Mäkelä toimi ensimmäisten Suomessa järjestettyjen pohjoismaisten ravintolakokkien ammattitaitokilpailujen päätuomarina. Kilpailut järjestettiin Helsingissä Ravintolakoulu Perhossa vuonna 1982. Hän toimi tuomarina myös monissa kansainvälisissä kilpailuissa, muun muassa neljä kertaa Bocuse d'Or -kilpailussa Lyonissa. Hän opetti alan oppilaitoksissa ja koulutti sekä harrastajia että muun muassa Alkon myyjiä.
Antipodisaaret
Eläimet
Luultavasti vuonna 1893 saarille syntyi vahingossa hiiripopulaatio, joka sai alkunsa karille ajaneesta laivasta tai jostain hylkeenpyydystäjien joukosta. Pääsaarelle syntyi vuosien saatossa arviolta 200 000 hiiren populaatio, jotka osoittautuivat ongelmaksi syömällä valtavasti selkärangattomia eläimiä ja saarille tärkeiden kasvien siemeniä. Ne kilpailivat saarten lintupopulaatioiden kanssa ruoasta, ja tiedossa oli, että hiiret saattoivat syödä myös lintujen munia ja poikasia. Hiiret vaikuttivat saarten biologiseen monimuotoisuuteen. Vuonna 2016 uusiseelantilainen julkinen laitos Department of Conservation, joka vastaa muun muassa Uuden-Seelannin ympäristön- ja luonnonsuojelusta, toteutti saarilla Million Dollar Mouse -projektin. Projektin tarkoitus oli hävittää hiiret Antipodisaarilta, ja sen rahoittivat lahjoitusvaroilla Morgan Foundation, WWF New Zealand, voittoa tavoittelematon organisaatio Island Conservation ja Uuden-Seelannin asukkaat. Hävitys toteutettiin pudottamalla pääsaarelle helikopterilla kahteen kertaan syöttejä, jotka sisälsivät hiirenmyrkkyä brodifakumia. Helmikuussa 2018 havaittiin, että hiiret olivat kokonaan hävinneet saarelta.
Eero Mäkelä
Mäkelä toimi Suomen gastronomien seuran puheenjohtajana ja muussa alan järjestötyössä. Eero Mäkelä toimi myös Suomen Keittiömestarit ry:n puheenjohtajana ja myöhemmin yhdistyksen kunniapuheenjohtajana. Mäkelä oli aktiivinen ja tunnettu keittiömestari, joka teki koko uransa ajan korvaamatonta työtä suomalaisen ruokakulttuurin eteen kotimaassa ja maailmalla.
Julian Schnabel
Yksityiselämä
Schnabel asuu New Yorkissa, johon hän rakennutti yksitoistakerroksisen studiorakennuksen ja kerrostalon Manhattanin lounaisreunaan Hänellä on myös työhuone ja asunto Montaukissa Long Islandin itäpäässä sekä talo San Sebastiánissa Espanjassa. Hänellä kolme lasta ensimmäisen vaimonsa, vaatesuunnittelija Jacqueline Beaurangin kanssa: poika Vito, joka on taidekauppias, ja kaksi tytärtä, Lola, joka on taidemaalari ja elokuvantekijä, Stella, joka on runoilija ja näyttelijä. Hänellä on lisäksi kaksospojat Cy ja Olmo toisen vaimonsa, baskinäyttelijä ja malli Olatz López Garmendian kanssa. Garmendia esiintyi elokuvassa Ennen yötä, ja hänet nähdään myös elokuvassa Perhonen lasikuvussa Baubyn fysioterapeuttina. Median taiteen kauhukakaraksi nimittämä Schnabel pukeutuu usein vaaleanpunaiseen pyjamaan kiertäessään maailmaa.
Antipodisaaret
Aiheesta muualla
-49.68306°N, 178.78333°W
Julian Schnabel
Suomessa
Suomessa lehdistö kutsui Schnabelia ”Taidepiirien pahaksi pojaksi”
Helsingin Sanomien taidekriitikko Timo Valjakka arvioi, että ”kahdella samanaikaisella näyttelyllä Helsingissä esiintyvän taiteilijan teokset ovat liian suuria, liian raskaita ja vernissa niiden pinnassa on liian kiiltävää." Valjakan arvion loppulause kuului: ”Hänen teostensa ääressä syntyy mielikuva taiteilijasta, joka tarvittaessa vääntää vaikka maailman radaltaan raivatakseen itselleen aitiopaikan maalaustaiteen mestarien Pantheonissa. Tämä pyrkimys on ollut lähtökohtana teoksille, joita tuskin kukaan voi ohittaa pysähtymättä.”
Turun Sanomien taidekriitikko Lars Saari totesi, että ”Schnabel on monella mittarilla mitattuna komea maalari, mutta hänen suurten kankaidensa postmoderni estetiikka tuntuu paluulta sellaiseen 80-lukuun, jonka kuvapinnan monisysteemistä autonomiaa painottavat eleet eivät tunnu erityisen kiinnostavilta nykytaiteen ajankohtaisten sosiopoliittisten diskurssien näkökulmista.”
Siemenvalkuainen
thumb|Kuvassa jyvän siemenvalkuaisesta käytetään termiä ydin. Siemenvalkuainen tai sisävalkuainen eli endospermi on koppisiemenisten kasvien siementen sisältämä ravinteikas solukko, jota kasvin alkio käyttää ravinnokseen. Viljakasvien endospermiä kutsutaan myös jauhoytimeksi, ja se on massaltaan 80–85 % jyvän massasta. Endospermi esiintyy suurimmassa osassa kukkivia kasveja. Alkio saa ravintonsa lähinnä endospermistä, joka siten auttaa siemenen itämisessä. Endospermit sisältävät tärkkelystä, vaikka ne voivat sisältää myös öljyä ja proteiinia. Endospermejä käytetään joissain yleisissä ruoissa, kuten kookosmaidossa (kookosvesi on kookospähkinän nestemäistä endospermiä) ja maississa, jonka endospermirikkaita jyviä syödään.
James L. Buckley
thumb|James L. Buckley
Buckley valmistui Yalen yliopistosta vuonna 1943 ja sai sieltä oikeustieteellisen oppiarvonsa vuonna 1949. Hän oli Yhdysvaltain laivaston palveluksessa vuosina 1942–1946. Buckley sai juristin oikeudet Connecticutissa vuonna 1950 ja aloitti ammatin harjoittamisen New Havenissa. Hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin New Yorkin osavaltiosta vuonna 1970, ja hän istui liittovaltion 92.–94. senaateissa 3. tammikuuta 1971 – 3. tammikuuta 1977. Hän oli epäonnistuneesti uudelleen ehdokkaana vuonna 1976 ja toistamiseen Connecticutin osavaltiosta vuonna 1980. Buckley oli vuosina 1981–1982 Yhdysvaltain ulkoministeriössä turvallisuuden, tieteen ja teknologian alivaltiosihteerinä. Vuosina 1982–1985 hän oli Radio Free Europe/Radio Libertyn puheenjohtaja. Vuosina 1985–1996 hän istui District of Columbian valitustuomioistuimen tuomarina.
Hole (yhtye)
Hole oli Yhdysvalloissa vuosina 1989–2002 ja 2009–2012 toiminut vaihtoehtorock-yhtye, jonka keulahahmo oli Courtney Love. Se perustettiin Los Angelesissa. Yhtye tuli suosioon sen toisen albumin Live Through This (1994) aikoihin. Tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Teenage Whore”, ”Beautiful Son”, ”Doll Parts”, ”Miss World”, ”Old Age”, ”Celebrity Skin” ja ”Malibu”.
Historiaa lyhyesti
Julkaistuaan muutamia singlejä Sympathy for the Record Industryllä Hole sai levytyssopimuksen Caroline Recordsilta ja levytti ensimmäisen studioalbuminsa Pretty on the Inside (1991). Albumin julkaisun yhteydessä yhtye teki kiertueen Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Ensimmäisen albuminsa jälkeen Hole sai kahdeksan levyn sopimuksen Geffen Recordsilta.
Toinen albumi Live Through This ilmestyi 1994. Se sisälsi Courtney Loven kuolleen aviomiehen Kurt Cobainin taustalaulua, ja albumi julkaistiin vain muutama päivä sen jälkeen, kun Cobain oli löydetty kuolleena. Basisti Kristen Pfaff päätti muun muassa tämän johdosta lähteä yhtyeen riveistä takaisin aikaisempaan yhtyeeseensä Janitor Joeen, mutta hän kuolikin vähän ennen palaamista yhtyeeseen heroiinin yliannostukseen, josta järkyttyi varsinkin Pfaffin poikaystävä, Holen kitaristi Eric Erlandson. Melissa Auf der Maur tuli uudeksi basistiksi Pfaffin tilalle. Kyseisellä albumilla yhtyeestä tuli suosittu monien singlehittien siivittämänä (esim. "Miss World" ja "Doll Parts"). Albumi oli mukana monien kriitikoiden vuoden 1994 parhaiden albumien listoilla.
Euroopassa 23. huhtikuuta 2010 julkaistu Nobody's Daughter on Courtney Loven ja Billy Corganin yhteistyönä syntynyt uusin Hole-albumi.
Alfonsina Storni
pienoiskuva|Alfonsina Storni, 1916. Alfonsina Storni (29. toukokuuta 1892 – 25. lokakuuta 1938) oli argentiinalainen runoilija.
Storni syntyi Sveitsissä, jossa hänen perheensä tilapäisesti eli. Myöhemmin perhe asettui Rosarioon, ja vuonna 1907 Storni liittyi kiertelevään teatteriryhmään. Hän luki itsensä opettajaksi ja kirjoitti uransa aikana useisiin lehtiin.
Stornin ensimmäinen runokokoelma La inquietud del rosal julkaistiin vuonna 1916. Hänen merkittävän uransa katkaisi itsemurha 46-vuotiaana. Postuumisti julkaistu runo ”Voy a dormir” oli hänen ”itsemurhaviestinsä”.
Ariel Ramírez ja Félix Luna kirjoittivat Stornin kuolemasta laulun nimeltä ”Alfonsina y el Mar” (Alfonsina ja meri), jota on esittänyt muun muassa Mercedes Sosa. Suomeksi kappaleen ovat levyttäneet ainakin Anneli Saaristo ja Reima Helminen.
Kaukasia 30 päivässä
thumb|290px|Kaukasian geopoliittinen kartta. Kaukasia 30 päivässä on tammikuun 7. päivänä 2015 alkanut kymmenosainen kulttuuriohjelmasarja, jossa seurataan Ville Haapasalon tutustumismatkaa Kaukasian seudulle. Sarja kuvattiin kesän ja syksyn 2014 aikana.
Ohjelmasarjassa tutustutaan Venäjän federaation hallitsemiin Pohjois-Kaukasuksen alueisiin ja tasavaltoihin sekä Georgiaan, Armeniaan ja Azerbaidžaniin.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin tammikuun 7. päivänä 2015 kello 21.00–21.45 Yle Teema -kanavalla. Ohjelmasarjan jaksot uusitaan ensiesityksen jälkeen kahdesti samalla viikolla. Sarjan kaikki jaksot ovat katseltavissa Yle Areenassa huhtikuun 12. päivään 2015 saakka.
Jaksot
Ville Haapasalo liikkuu kuvausryhmineen jakson eri osissa erityisesti seuraavilla alueilla ja paikkakunnilla.
Departementti
thumb|right|350px|Tummanvihreällä maat, joissa departementit ovat ensimmäisen tason hallintoalueita. Vaaleammanvihreissä maissa ne ovat toisen tason hallintoalueita.
Departementti on hallinnollinen alue useissa ranskan- ja espanjankielisissä maissa.
Farley Mowat
Farley McGill Mowat (12. toukokuuta 1921 Belleville, Ontario – 6. toukokuuta 2014 Port Hope, Ontario ) oli kanadalainen biologi, joka oli myös tunnettu kirjailija ja luonnonsuojelija. Hän oli Kanadan luetuimpia kirjailijoita.
Mowatin kirjoja on käännetty 52 kielelle ja myyty yhteensä yli 14 miljoonaa kappaletta. Suurta suosiota ovat saaneet hänen pohjoisen Kanadan luonnonkuvauksensa People of the Deer (1952) ja Never Cry Wolf (1963). Älä hukkaa hauku -teos oli pohjana vuonna 1983 aiheesta tehdylle elokuvalle Kun sudet ulvovat.
Matkapuhelinvirus
Matkapuhelinvirukset ovat matkapuhelimissa tai langattomissa kämmentietokoneissa (PDA-laitteet) tuhoa aiheuttavia viruksia. Langattomat verkot kehittyvät yhä monimutkaisemmiksi, joten on yhä vaikeampaa suojautua elektronisilta hyökkäyksiltä virusten tai muiden haittaohjelmien muodossa.
Asennuttuaan tietokonevirus alkaa etsiä uusia kohteita käyttäen Bluetoothia, ja lähettää itsestään kopion toiseen matkapuhelimeen tai kaikkiin puhelinnumeroihin, joita puhelimen yhteystiedoissa on. Uuden sukupolven virukset saattavat tulevaisuudessa hyödyntää 3G-yhteyksiä. Uudet virukset voivat tulevaisuudessa hyödyntää nykyisten kehittämiä tekniikoita.
Historia
Kesäkuussa vuonna 2004 löydettiin ensimmäinen matkapuhelinvirus. Ojam-yhtiö valmisti antipiratismiviruksen heidän Mosquito-pelinsä vanhaan versioon. Tämä virus lähetti tekstiviestejä yhtiölle matkapuhelimen käyttäjän tietämättä. Virus poistettiin pelin uudemmista versioista, mutta se voi olla vielä ladattavissa jostain tiedostojenjakolähteestä tai ilmaisista ohjelmistolähteistä.
Heinäkuussa vuonna 2004 tietokoneharrastajat julkaisivat langattoman Bluetooth-yhteyden kautta leviävän Cabir-nimisen tietokoneviruksen.
Maaliskuussa vuonna 2005 raportoitiin, että tietokonemato Commwarrior-A on saastuttanut Symbian sarjan 60 matkapuhelimia. Tämä mato monistaa itseään multimediaviestien (MMS) kautta. Se lähettää itseään puhelimen osoitekirjassa oleviin matkapuhelimiin. Tätä tietokonematoa ei pidetä vaarallisena. Asiantuntijat pitävät sitä uuden sukupolven matkapuhelinhaittaohjelmana.
Suojautuminen
Viruksilta voidaan välttyä käyttämällä Bluetooth-yhteyttä vain silloin kun sitä tarvitaan. Puhelimeen kannattaa ladata vain puhdasta aineistoa. Puhelimeen voi hankkia virustentorjuntaohjelmiston.
Christian Lell
Christian Lell (s. 29. elokuuta 1984 München, Baijeri, Saksa) on saksalais-itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa kesästä 2012 alkaen Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea. Lellin pelipaikka on oikea laitapuolustaja.
180 senttimetriä pitkä Alemannia Münchenin kasvatti liittyi Bayern Münchenin joukkueeseen jo kaudeksi 1993–1994. Tuolloin hän pelasi vielä junioriotteluita, mutta kaudeksi 2002–2003 hän nousi seuran ykkösjoukkueeseen. Vuosina 2004–2006 Lell edusti 1. FC Kölniä lainasopimuksella. Uransa aikana Lell on pelannut 127 Bundesliigaottelua, joista 26 Kölnin paidassa ja 28 Hertha Berlinin paidassa. Hän on saavuttanut Bayern Münchenin riveissä liigan, liigacupin ja Saksan cupin mestaruudet.
Lell on pelannut kaksi ottelua Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Vuonna 2010 Lell ilmoitti halustaan edustaa Itävallan maajoukkuetta, siirto osoittautui kuitenkin sääntöjen puitteissa mahdottomaksi johtuen aikaisemmasta junioriedustuksesta Saksan paidassa.
Donetskin lentoaseman toinen taistelu
Donetskin lentoaseman toinen taistelu oli elokuun 2014 lopulta 26. tammikuuta 2015 saakka käyty taistelu Donetskin kansainvälisen lentoaseman hallinnasta Itä-Ukrainan sodan aikana. Ukrainalaiset olivat vallanneet lentoaseman kapinallisten pidettyä sitä hetken hallussaan toukokuussa 2014. Taistelut hellittivät joksikin aikaa, kunnes ne kiihtyivät jälleen elokuun lopussa. Lentoaseman ukrainalaiset puolustajat torjuivat useita kapinallisten hyökkäyksiä ja tulivat tunnetuksi Ukrainassa "kyborgeina". Kiivaita taisteluja käytiin lentoaseman terminaalirakennusten hallinnasta. Puolustavat ukrainalaisjoukot päättivät lopulta vetäytyä 21. tammikuuta vuoden 2015 puolella ja taistelut aseman tuntumassa hellittivät lopulta ukrainalaisten epäonnistuneiden vastahyökkäysten jälkeen 26. tammikuuta. Rintamalinja paikalla jähmettyi sittemmin paikalleen. Kapinallisille valtaus oli merkittävä propagandavoitto.