cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shenandoahin laakson sotaretki 1862
Taustaa
Shenandoahin laaksolla oli Yhdysvaltain sisällissodassa strategisesti erittäin merkittävä. Laakso kulkee koillisesta lounaaseen, minkä vuoksi se toimi tärkeänä kulkuväylänä taisteluun osallistuneille joukoille, ja sen kautta oli mahdollista muun muassa hyökätä kummankin valtion pääkaupunkeihin. Lisäksi laakso on hyvin hedelmällinen, minkä vuoksi se oli tärkeä alue Konfederaation ruokahuollolle. Esimerkiksi vuonna 1860 noin 19 % kaikesta Virginiassa kasvatetusta viljasta oli peräisin Shenandoahin laaksossa.
Sotaretken alku ja Kernstown
Konfederaation kenraali Thomas Jackson päätti keväällä 1862 hyökätä Shenandoahin laaksossa olleita Unionin joukkoja vastaan. Päätöksen taustalla olivat Konfederaation kenraali Joseph E. Johnston ja kenraalimajuri Robert E. Lee, jotka halusivat ohjata Unionin joukkoja Shenandoahin laaksoon sen sijaan, että nämä osallistuisivat Unionin kenraalimajuri George B. McClellanin hyökkäykseen kohti Richmondia. Lisäksi hyökkäyksellä yritettiin luoda painetta Fredericksburgiin sijoitettuja 40 000 Unionin sotilasta vastaan, joiden oli määrä liittyä mukaan Richmondin valloitukseen.
Jackson marssitti noin 3 500 miestä Mount Jacksonista kohti pohjoista. 22. maaliskuuta Jacksonin armeijaan kuulunut, eversti Turner Ashbyn komentama ratsuväkiyksikkö kohtasi Winchesterin lähellä Unionin kenraali James Shieldsin divisioonan. Ashby uskoi kohtaamisensa ja paikallisilta siviileiltä saamansa tiedon perusteella, että Shields olisi parhaillaan vetäytymässä laaksossa ja että tällä olisi laaksossa jäljellä vain pieni määrä joukkoja. Tämän tiedon pohjalta Jackson päätti hyökätä Shieldsin joukkoja vastaan 23. maaliskuuta.
Ashbyn tiedot osoittautuivat kuitenkin vääriksi, sillä Unionilla olikin paikalla enemmän joukkoja kuin Ashby oli olettanut. Taistelu päättyi Jacksonin taktiseen häviöön, mikä jäi hänen sotaretkensä ainoaksi tappioksi. Jacksonin aggressiivisuus johti kuitenkin siihen, että Unioni yliarvioi Jacksonin armeijan miesvahvuuden. Tämän seurauksena Lincoln määräsi tuhansia Unionin sotilaita palaamaan takaisin laaksoon, minkä vuoksi taistelua onkin pidetty Konfederaation strategisena voittona. Tämä häiritsi Unionin yrityksiä valloittaa Richmond.
Front Royal
Milroyn lyömisen jälkeen Jackson suuntasi 17 000 mieheen kasvaneen armeijansa Nathaniel Banksin joukkoja vastaan. Banksin joukkojen pääosa oli tuolloin Strasburgissa. Jackson onnistui laakson muotoja hyödyntäen kiertämään Banksin selustassa sijainneeseen Front Royalin etuvartioasemaan, jota vastaan Jackson hyökkäsi yllättäen 23. toukokuuta. Etuvartioasemaa komentanut eversti John Kenly ei yrityksistään huolimatta kyennyt vastaamaan Jacksonin hyökkäykseen, vaan antautui lopulta yhdessä lähes 900 miehen kanssa Jacksonille. Voiton myötä Jackson uhkasi nyt Banksin huoltoyhteyksiä.
Middletown
Banks päätti vetäytyä välittömästi kohti Winchesteriä, jossa hän toivoi voivansa puolustautua paremmin Jacksonia vastaan. Jackson kuitenkin hyökkäsi 24. toukokuuta Middletownissa vetäytyviä Unionin joukkoja vastaan, jotka hajaantuivat niin, että vetäytyvien joukkojen etuosat jatkoivat matkaansa kohti Winchesteriä ja takaosat taas vetäytyivät laaksosta länteen. Jackson olisi halunnut ajaa Winchesteriin vetäytyneitä joukkoja takaa, mutta hänen omat joukkonsa ryhtyivät ryöstelemään Unionin hylkäämiä vaunuja, eikä Jackson pystynyt lähtemään heti takaa-ajoon. Tämän vuoksi Banks ja hänen jäljellä olleet joukkonsa pystyivät saapumaan turvallisesti Winchesteriin seuraavana yönä.
Winchester
Jackson hyökkäsi Winchesteriä vastaan heti seuraavana aamuna, 25. toukokuuta. Jackson onnistui jälleen lyömään Unionin joukot ja Banks jatkoi vetäytymistään Harper’s Ferryyn.
Winchesterin taistelun jälkeen Jackson oli pakottanut kaikki Unionin joukot ulos Shenandoahin laaksosta. Jackson oli reilussa kahdessa viikossa löynyt miesalivoimastaan huolimatta kaksi Unionin armeijaa, ja samalla hän oli onnistunut välillisesti häiritsemään Unionin yrityksiä valloittaa Richmond.
Anja Haahdenmaa
Anja Maija Haahdenmaa (s. 28. lokakuuta 1936 Sakkola) on suomalainen näyttelijä. Haahden­maa on näytellyt puhen­äytelmien lisäksi paljon musikaaleissa ja opereteissa.
Shenandoahin laakson sotaretki 1862
Winchester
Abraham Lincoln päätti vastata Jacksonin menestykseen määräämällä Unionin joukot etenemään laaksossa kolmesta eri suunnasta, jolloin nämä voisivat saada Jacksonin yhdessä ansaan. Jackson päätti vetäytyä laaksosta. Banksin, Fremontin ja Shieldsin komentamien joukkojen tarkoituksena oli valloittaa Strasburg ennen kuin Jackson ehtisi sinne ja katkaista näin Jacksonin pakoreitti. Jackson kuitenkin ehti kaupunkiin juuri ennen Unionin joukkoja 1. kesäkuuta ja onnistui täpärästi pakenemaan. Tämän jälkeen Jackson jatkoi vetäytymistään kohti laakson eteläosia.
Anja Haahdenmaa
Varhainen elämä
Anja Haahden­maa syntyi puuseppä Kalle Haahden­maan (s. 1895 Iisalmi ) ja Sylvi Elina Revon (s. 1903 Viipuri ) perheeseen Viipurin läänin maalais­pitäjässä. Hänen opintohistoriansa käsittää laulu­opintoja Lea Piltin, Taru Linnalan ja Lauri Leinosen johdolla. Haahden­maan vanhempi sisar Anneli Haahdenmaa oli näyttämö­taiteilija.
Ura
Haahden­maa on näytellyt Helsingin Kaupunginteatterissa ja sen edeltäjässä Helsingin Kansanteatterissa vuodesta 1961. Uransa alussa hän työskenteli Lahden Kaupunginteatterissa 1955–1957 ja Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1957–1961. Hänen uransa alkuvuosien näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Pirkko näytelmässä Anna Liisa, Denise Pikku pyhimyksessä, Katri Tukkijoella ja Bianca Othellossa.
Shenandoahin laakson sotaretki 1862
Cross Keys ja Port Republic
Lähestyessään Port Republicia Jackson päätti lopettaa vetäytymisen ja puolustautua takaa-ajajiaan vastaan. Jackson ryhmitti joukkonsa joenhaaraan, jossa sijaitsivat kaikki alueen sillat. Siltojen hallitsemisen ansiosta Jackson pystyi estämään takaa-ajajiaan yhdistämästä joukkojaan häntä vastaan. 8. kesäkuuta Jacksonin joukot taistelivat Cross Keysin joenhaarassa Fremontin joukkoja vastaan ja onnistuivat pitämään asemansa hämärän laskeutumiseen saakka, jolloin taistelu päättyi. Unionin joukot eivät näin saaneet yhdistettyä joukkojaan.
Anja Haahdenmaa
Ura
Helsingin Kaupungin­teatterissa Haahden­maan näyttämö­tehtäviä ovat olleet muun muassa Hodel musikaali Viulunsoittaja katolla, joka oli ohjelmistossa vuosina 1965–1972, 446 esitys­kertaa,, Kati operetissa Ylioppilas­prinssi, 1968), Athena musikaalissa Zorbas, 1970–1972, 140 esitys­kertaa, , Annan­silmä musiikki­näytelmässä Tuli­puna­kukka, 1974–1975 ja Telefuuni-Sandra näytelmässä Niskavuoren leipä, 1995).
Haahden­maa on työskennellyt myös lasten­näytelmissä: vuosina 1975–1979 Kaupungin­teatterin ohjelmistoon kuuluneessa Nalle Puhissa hänellä oli Nasun rooli ja vuosina 1990–1991 esitetyssä Robin Hoodissa Marianin äidin rooli.
Teatteri­uransa ohella Haahden­maa on näytellyt useissa televisioelokuvissa ja -sarjoissa sekä parissa valko­kangas­elo­kuvassa. Vuonna 1961 hänellä oli Anjukka Reijosen rooli Valentin Vaalan väri­elo­kuvassa Nuoruus vauhdissa.
Yksityiselämä
Anja Haahden­maa avioitui insinööri Jorma Ojanteen kanssa 1956. Liitto päättyi 1981. Vuonna 1984 hän avioitui pankin­johtaja Kaj Kinnusen kanssa. Haahden­maalla on yksi poika ja kaksi tyttöä.
Shenandoahin laakson sotaretki 1862
Cross Keys ja Port Republic
Cross Keysin taistelun jälkeisenä päivänä Jackson jätti Ewellin huolehtimaan paikan puolustamisesta ja hyökkäsi itse Shieldsin pienempää osastoa vastaan Port Republicissa. Jackson ei onnistunut siirtämään joukkojaan niin nopeasti Port Republiciin kuin oli kuvitellut, mutta onnistui silti lyömään Shieldsin joukot. Tämän jälkeen Fremont ja Shields perääntyivät.
Sotaretken päättyminen
Fremontin ja Shieldsin perääntymisen jälkeen Jackson pystyi poistumaan Shenandoahin laaksosta vapaasti. Jacksonin joukot poistuivat laaksosta noin viikon viimeisen taistelun jälkeen ja liittyivät Konfederaation kenraalin Robert E. Leen tueksi piiritetyssä Richmondissa.
Merkitys
Shenandoahin laakson sotaretki sujui Konfederaation osalta erinomaisesti. Jackson menetti McDowellin taistelusta alkaen ainoastaan 2 000 miestään, mutta aiheutti samalla Unionille noin 5 000 miehen tappiot. Konfederaation joukot saivat myös kaapattua itselleen paljon tärkeitä tarvikkeita. Sotaretki teki Jacksonista myös juhlitun sankarin Etelävaltioissa.
Taisteluissa menestymisen lisäksi Jackson saavutti sotaretkensä tärkeimmän tavoitteen eli Unionin joukkojen pitämisen poissa Richmondista. Jackson sitoi toiminnallaan lähes 60 000 Unionin sotilasta Shenandoahin laaksoon. Richmond antautui lopulta Unionin joukoille vasta juuri ennen sodan päättymistä huhtikuussa 1865.
Arovästäräkki
Arovästäräkki (Macronyx fuellebornii) on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää mantereen eteläistä osaa: Angolan, Kongon etelä- ja keskiosia, Sambian, Tansanian lounaisosan, Pohjois-Namibian ja todennäköisesti myös Malawin pohjoisreunan. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Anton Reichenow kuvaili lajin holotyypin Unikan ylängöltä Lounais-Tansaniasta 1900.
Mä haluun viihdyttää (kappale)
Mä haluun viihdyttää on suomalaisen iskelmälaulajan Kikan esikoissingle. Mä haluun viihdyttää on Kikan debyyttialbumin Mä haluun viihdyttää ensimmäinen single. Stock Aitken Watermanin (SAW) tuottamasta Kylie Minoguen hitistä Got to Be Certain lainaava kappale levytettiin Juha Vainion ja Veikko Samulin tuottamana tammikuussa 1989. Sinkun B-puolella on niin ikään ”sawmainen” Ei kauniimpaa voi todella tietää.
Kansi
Levy-yhtiö Audiovox ei sen kummemmin keskustellut Kikan tai tämän managerin Pia Temisevän kanssa Kikan imagosta. Kikan oma rohkea tyyli kelpasi levy-yhtiöllekin. Promo- ja kansikuvia varten Kikka ja Temisevä tekivät tuubimekkoja Kikan lempiväreistä, vaaleanpunaisesta ja limenvihreästä. Limenvihreä asu on singlen kannessa, vaaleanpunainen asu musiikkivideolla. Syy itse halvasta kankaasta tehtyihin asuihin oli pragmaattinen, sillä sekä Kikka että Temisevä olivat melko rahattomia, eikä levy-yhtiö ollut vielä tässä vaiheessa kiinnostunut rahoittamaan Kikan stailausta.
Musiikkivideo
Kikan manageri Pia Temisevä onnistui saamaan Kikan mukaan Ylen suosittuun Jukebox-tv-ohjelmaan, jonka juontajana toimi Mikko Alatalo. Ohjelmaa varten tarvittiin musiikkivideo, joka kuvattiin Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella, eli silloisella Tulliklubilla, joka oli videon kuvausten aikaan remontissa. Temisevä ompeli Kikan esiintymisasuksi halvasta vaaleanpunaisesta kankaasta topin ja minihameen, mutta tanssivan Kikan päällä toppi valui alas sen verran, että nänni vilahtaa. Videon kuvauksissa paidan valahtaminen tallentui kameralle, mutta ohjaaja Jouko Konttinen lupasi Kikalle ja tämän managerille Pia Temisevälle, ettei vilautus päädy lopulliseen videon.
Videon ensiesitys oli lokakuussa 1989. Kikka sekä Temisevä ja tämän poikaystävä kokoontuivat tämän asunnolle videon ensi-iltana. Kun vilautus näkyy lähetyksessä Kikka ja Temisevä pitävät sitä katastrofina, joka tulee tuhoamaan molempian naisten urat. Temisevän mukaan he viettivät Kikan kanssa kappaleen televisioesitystä seuranneen viikonlopun neljän seinän sisällä, puhelin seinästä irroitettuna. Maanantaina puhelimen vastaaja oli kuitenkin täynnä keikka- ja haastattelupyyntöjä, ja musiikkivideon kautta Kikka ponnahtikin koko kansan tietoisuuteen.
Rami Oravakangas
Rami Oravakangas (s. 14. maaliskuuta 1985) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Häntä valmentaa Martti Oravakangas. Hän on edustanut Pyhäjärven Pohtia vuoteen 2014, Ylikiimingin Nuijamiehiä vuoteen 2019, Limingan Niittomiehiä 2020–2021 ja sen jälkeen Pudasjärven Urheilijoita.
Etiopianvästäräkki
Etiopianvästäräkki (Macronyx flavicollis) on Etiopian kotoperäinen varpuslintulaji. Sen esiintymisalue käsittää maan pohjois-, keski- ja lounaisosan vuoristoseudut. Eduard Rüppell kuvaili lajin holotyypin Simienvuorilta vuonna 1840.
Rami Oravakangas
Oravakangas on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 2009–2012. Hän on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia 800 metrillä vuoden 2008 kisoissa ja vuoden 2011 kisoissa. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut 800 metrin Suomen-mestaruuden vuonna 2011, saavuttanut hopeaa vuonna 2010 sekä pronssia vuonna 2007, vuonna 2009 ja vuonna 2012. 400 metrillä hän oli kolmas vuonna 2007. Maastojuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut lyhyen matkan joukkuekilpailussa hopeaa vuosina 2015 ja 2016 ja pronssia 2021.
Siperiansampi
Siperiansampi (Acipenser baerii) on isokokoinen Siperian joissa elävä kalalaji. Sillä on pitkulainen kuono ja neljä viiksikarvaa suunsa edessä. Selän väri vaihtelee vaalean harmaasta tumman ruskeaan, vatsapuolen väri valkeasta kirkkaan keltaiseen.
Siperiansampia on kalastettu ruokakalaksi ja kaviaarinsa takia. Nykyisin se on eniten viljelty sampilaji Euroopassa.
112 – hengenpelastajat
112 – hengenpelastajat on saksalainen päiväsaippua. Sarja kertoo poliisien, palomiesten, ensihoitajien ja sairaankuljettajien työstä ja arjesta sekä näiden välisistä suhteista. Sarja on pyörinyt Saksassa elokuusta 2008 lähtien ja yksi jakso on puolen tunnin mittainen. Sarjassa on runsas henkilökavalkadi ja sitä näyttää Suomessa Sub. Jokaisessa jaksossa käsitellään yhtä hätätilannetta Düsseldorfin hätäpäivystysasemalla jossa myös henkilökunta ja kalusto sijaitsee. Ohjelman päähenkilöitä ovat Florian Carstens, Martin Carstens sekä Stephanie Felten.
Pilvisyys
thumb|right|400px|Maapallon pilvisyystilanne 11. heinäkuuta 2005.
Hankolampi (Ikaalinen)
Hankolampi on Pirkanmaalla Ikaalisten Juhtimäen ja Ylöjärven Vekaran rajalla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Hankolampi on osa Liesijoen aluetta.
Reipå
Foren kirkko Reipåssa|250px|thumb Reipå on runsaan 300 asukkaan kylä Meløyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjan pohjoisosassa.
Pilvisyys
Pilvisyys on pilvien peittämä osuus taivaasta. Se voi olla esimerkiksi kokonaan pilvessä, puolipilvinen, lähes pilvetön tai pilvetön. Pilvipeite vaikuttaa esimerkiksi Auringon näkymiseen paitsi laajuudeltaan, myös paksuudeltaan. Ohut yläpilvi varjostaa vain vähän, ja Aurinko kuultaa pilven läpi.
Reipå
Reipåssa sijaitsee Foren kirkko.
Hankolampi (Ikaalinen)
Maantietoa
Lammen pituus on 700 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 4,8 hehtaaria. Se sijaitsee Ikaalisten Juhtimäen ja Ylöjärven Vekaran puolivälissä Hankovuoren itäpuolella metsämaastossa olevassa painanteessa. Painanne on soistunutta metsää, jonka lounaispuolella Hankovuori kohoaa yli 20 metriä korkealle. Lampeen liittyy viisi suo-ojaa, joista pisin alkaa Lähteennevalta. Järven kaakkoispäästä lähtee lammen laskuoja ja se laskee Syväjärven luoteispäähän. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Sinne pääsee metsäautotieltä, joka lähtee Syvärärven pohjoispään ohi kulkevalta Vekaralle johtavalta tieltä. Kunnanraja ylittää järven eteläpään niin, että suurin osa ja ainoa asunto jäävät Ikaalisten puolelle.
Pilvisyys
Kuvaukset
Virallisissa säähavainnoissa pilvisyys ilmoitetaan kahdeksasosina taivaankannen pinta-alasta:
Pilvisyysmerkit ammattimaisella sääkartalla, ei esimerkiksi TV:n sääkartalla:
Maapallon pilvisyys
Maan pinnasta on noin 70 % pilvien peitossa, yhtenäisiä laajoja pilvialueita on 20–30 %. Pilvisyyden pienienkin muutosten arvellaan vaikuttavan maan pintalämpötilaan, koska pilvet heijastavat monesti paljon säteilyä, toki pilvilajista riippuen. Eri alueiden tyypillinen pilvisyys vaihtelee huomattavasti. Aavikot ja jäätiköt ovat melko pilvettömiä, meret pilvisiä. Kosteat manneralueet ovat melko pilvisiä. Pilvisyys Saharan yllä on 10–40 %, sademetsässä 60–70 % ja savannilla 50 % ja Euroopan ja Aasian metsäalueilla 50–70 %. Pilvettömintä on Etelämantereella. Hyvin pilvistä on esimerkiksi keskisellä pohjoisella Pohjois-Atlantilla, 80–100 %. Merien pilvisyys on välillä 40–100 %, mannerten 5–7 5%. Pilvien valonheijastuskyky on keskimäärin 55 %, 40–80 %.
Mäntyjen ja kuusien vapauttamat terpeenit nousevat ilmakehään ja lisäävät pilviä tuhannen metrin korkeudessa. Männyt ja kuuset vapauttavat niitä enemmän lämpimämmässä.
Andrias Rammo
Andrias Rammo on 22-vuotias suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuvassa Pahan kukat sekä televisiosarjoissa Salatut elämät ja sen spin-offissa Kämppä tyhjänä, joissa hänen roolihahmonsa nimi on Dani Liukkonen.
Pahan kukat nimisessä elokuvassa (2016) Andrias Rammo oli silloin 17-vuotias. Hänet oli aluksi valittu elokuvan päärooli-osaan, mutta hän oli liian vanha tähän kyseiseen rooliin, ja sai pienen sivuroolin, jossa pääsi samaan kohtaukseen Krista Kososen kanssa.
Angrivarit
Angrivarit olivat germaaniheimo, joka asui Visurgiksen eli Weser-joen molemmilla puolilla, mutta pääosin Weserin ja Elben välimaastossa. Etelässä suuri harjanne erotti heidän alueensa keruskien maista. Angrivarien nimen taustalla oli sana ”anger”, niitty. Angrivarit olivat aluksi hyvissä väleissä roomalaisten kanssa, mutta vuonna 16 jaa. he liittyivät keruskien johtamaan liittoutumaan. Roomalaiset löivät germaaniliittoutuman kahdessa taistelussa. Vuonna 100 keruskien johtama liitto hajosi, ja angrivarit hyökkäsivät yhdessä chamavien kanssa naapuriensa brukterien kimppuun ja valloittivat heidän maansa.
Keltakurkkuvästäräkki
Keltakurkkuvästäräkki (Macronyx croceus) on afrikkalainen varpuslintu. Sen laaja elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan Senegambiasta mantereen poikki Keniaan ja Tansaniaan, ja etelään Etelä-Afrikkaan saakka. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Senegalista 1816.
Jukka Savonheimo
Reino Jukka Antero Savonheimo (s. 20. lokakuuta 1966 Helsinki) on suomalainen keski- ja kestävyysmatkojen juoksija sekä maastojuoksija. Parhaiten Savonheimo on menestynyt 1 500 metrin matkalla.
Savonheimo voitti 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruuden Oulussa 1990 ja Jyväskylässä 1992. Hopealla hän on tällä matkalla ollut 1988, 1991 ja 1995 sekä pronssilla 1993, 1994 ja 1997. Hallissa Savonheimo on voittanut SM-kultaa 1 500 metrillä 1996 ja 1998 sekä 3 000 metrillä 1990, 1993, 1996 ja 1998. Hopealla hän oli sisäradalla 1 500 metrillä 1999. Maastojuoksussa paras SM-sijoitus on lyhyen radan kilpailun pronssi vuodelta 1998. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän on ollut kahdesti. Vuonna 1996 Belgian Charleroissa hän juoksi sijalle 48. ja 1997 Portugalin Oeirasissa hän oli 66.
Seuratasolla Savonheimo edustaa Turun Weikkoja.
Venezuelan koripallomaajoukkue
Venezuelan koripallomaajoukkue edustaa Venezuelaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Venezuelan koripalloliitto.
Historia
Ensimmäisen kerran maa selviytyi Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1955. Tällöin maa ei kuitenkaan selviytynyt ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Vuonna 1988 Venezuela oli ensimmäistä kertaa mukana Amerikan-mestaruuskilpailuissa, jotka toimivat myös karsintoina olympialaisiin. Maan sijoitus oli tällöin seitsemäs. Venezuela selviytyi ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin vuonna 1990. Maa sijoittui kisojen yhdenneksitoista. Seuraavana vuonna Venezuela voitti ensimmäisen Etelä-Amerikan-mestaruutensa. Ensimmäisen kerran maa selviytyi olympialaisiin vuonna 1992 voitettuaan Amerikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa. Maa sijoittui olympiaturnauksen yhdenneksitoista. Vuosina 2002 ja 2006 Venezuela selviytyi MM-kilpailuihin, mutta maa sijoittui parhaimmillaan neljänneksitoista.
Intoxicate O.S.
Intoxicate O.S. on Shade Empiren toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2006. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 25.
Kokoonpano
+
Kultakurkkuvästäräkki
Kultakurkkuvästäräkki (Macronyx aurantiigula) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Afrikan rannikosta Somalian kaakkoisosan, Kaakkois-Kenian ja Luoteis-Tansanian. Anton Reichenow kuvaili lajin holotyypin Tansanian itäosasta 1891.
Gankovo
Gankovo on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Tihvinän piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kapšajoen rannalla 42 kilometriä Tihvinästä koilliseen. Kylässä on 680 ja kunnassa 1300 asukasta.
Gankovon kunta sijaitsee Tihvinän piirin pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Lotinapellon piiriin, idässä Pašozeron, kaakossa Šugozeron, lounaassa Borin sekä lännessä Gorkan ja Koskovon kuntiin. Kunnan pinta-ala on 1384 neliökilometriä. Seudulla virtaavia jokia ovat Kapša, Paksujoki, Sarka ja Šižnja. Suurimmat järvet ovat Bolšoje, Kazalma ja Sapozero.
Ricardo Zamora
thumb|Ricardo Zamora
Ricardo Zamora Martínez (21. tammikuuta 1901 Barcelona, Espanja – 8. syyskuuta 1978 Barcelona, Espanja) oli espanjalainen jalkapallomaalivahti.
Ricardo Zamora oli jalkapallomaailman kuuluisin maalivahti maailmansotien välisenä aikana. Zamora syntyi vauraaseen perheeseen ja hänelle suunniteltiin lääkärin ammattia. Jalkapalloura alkoi koulujoukkueen maalivahtina, ja varsin pian Zamora tarttui paikallisen seuran Universitarin edustajien haaviin. Zamora teki ensiesiintymisensä Universitarin maalissa 13-vuotiaana koulupoikana. Jo kahden vuoden kuluttua hän siirtyi Espanyoliin, jonka riveissä voitti Katalonian-mestaruuden vuonna 1918.
Seuraavana vuonna Zamoran jalkapalloura näytti päättyvän ennen kuin ehti kunnolla alkaakaan: isänsä kuoltua hän joutui keskittymään lääketieteen opintoihinsa ja siirtymään jäähdyttelemään Barcelonan nelosjoukkueeseen. Barcelonan johto nosti hänet kuitenkin oitis ykkösmiehistöönsä, ja vuonna 1920 Zamora johti joukkueen cup-kilpailu Copa del Reyn voittoon. Samana vuonna hänet kutsuttiin Espanjan maajoukkueen kokoonpanoon Antwerpenin kesäolympialaisiin. 19-vuotiaan Zamoran torjunnat Antwerpenissä toivat yllätyshopeaa ja tekivät hänestä manner-Euroopan kohutuimman veräjänvartijan.
Zamora oli Espanjan maajoukkueen itseoikeutettu ykkösmaalivahti seuraavien neljäntoista vuoden ajan. Vuonna 1929 hän oli maalipuiden välissä, kun Espanja ensimmäisenä mannermaisena joukkueena kautta aikain voitti Englannin; Madridissa pelattu ottelu päättyi 4–3. Saavutusta korostaa entisestään vielä se, että Zamora pelasi täydet 90 minuuttia, vaikka oli murtanut rintalastansa kesken ottelun. Tuolloin ei vielä saanut suorittaa vaihtoja. Espanjan vastavierailussa Wembleylle vuonna 1931 Zamoralle osui harvinainen heikko päivä: isännät voittivat 7–1. Italian MM-kilpailuissa 1934 Zamora oli jälleen loistovedossa, kun Espanja löi Brasilian 3–1 ja pelasi isäntien kanssa tasan 1–1. Zamora joutui loukkaantuneena kuitenkin syrjään uusintaottelusta, joka päättyikin Italian voittoon. Hän pelasi urallaan yhteensä 46 ottelua Espanjan maajoukkueessa.
Espanjan kentillä Zamora voitti Barcelonassa toistamiseen cupin vuonna 1922 ja palasi sitten Espanyoliin, jonka johti cupin voittoon vuonna 1929. Kaudella 1928–1929 ensimmäistä kertaa pelatun Primera Divisiónin mestaruuden hän voitti kahdesti Real Madridissa, jonne siirtyi vuonna 1930 ennenkuulumattomalla 150 000 pesetan summalla. Zamoran ura maajoukkueessa ja Espanjan liigakentillä päättyi vuonna 1936 puhjenneeseen sisällissotaan.
Sisällissodan päätyttyä Zamora palasi kotimaahan ja ryhtyi valmentajaksi. Hän luotsasi Athletic Aviaciónin (nykyinen Atlético Madrid) liigamestariksi vuosina 1940 ja 1941, ja valmensi Espanjan maajoukkuetta lyhyen aikaa vuonna 1952. Espanjan jalkapallon varhaisvuosien suurimman tähden muistoa pitää yllä urheilulehti Marcan jakama vuosittainen Zamora-palkinto, joka luovutetaan La Liga -kauden parhaalle maalivahdille. Zamora äänestettiin World Soccer -lehden vuonna 1999 järjestämässä äänestyksessä 1900-luvun sadan parhaimman jalkapalloilijan joukkoon.
Perforiini
thumb|Malli perforiinin rakenteesta Perforiini on solun hajottamiseen osallistuva proteiini, jota tappaja-T-solut ja luonnolliset tappajasolut erittävät tuhotessaan kohdesolujaan.
Toimintamekanismi
Virusinfektoituneen tai pahanlaatuiseksi muuttuneen solun tunnistaessaan tappaja-T-solu vapauttaa eksosytoosilla perforiinia ja grantsyymeja kohdesolun pinnalle. Solunulkoisen nesteen korkean kalsiumpitoisuuden vaikutuksesta perforiini liittyy kohdesolun solukalvoon, polymerisoituu ja muodostaa solukalvon läpäiseviä kanavia. Kanavien avulla solun sisälle kulkeutuu solunulkoisesta nesteestä kalsiumioneja, jotka käynnistävät kohdesolussa solukalvon korjausmekanismin. Tähän korjausmekanismiin sisältyy solukalvon vaurioituneiden osien ottaminen solun sisälle endosytoosilla. Muodostuviin endosytoosirakkuloihin kulkeutuu myös solukalvon pinnalta tappaja-T-solun erittämiä perforiini- ja grantsyymiproteiineja. Grantsyymi vapautuu todennäköisesti perforiinin avustuksella endosytoosirakkuloista solulimaan, jossa se käynnistää kohdesolun apoptoitumisen.
Tommi Hovi
Tommi Hovi (s. 5. tammikuuta 1980) on entinen keräilykorttipeli MTG:n moninkertainen mestari, hänet nimitettiin Magic: The Gathering Pro Tour Hall of Fame -listalle vuonna 2005. Hovi oli ensimmäinen, joka onnistui voittamaan kaksi Pro Tour -mestaruutta.
Ruusuvästäräkki
Ruusuvästäräkki (Macronyx ameliae) on kaakkoisafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää mantereen kaakkoisosan Keniasta ja Tansaniasta Etelä-Afrikkaan ja Angolan itä- ja keskiosiin. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Léonce de Tarragon kuvaili lajin holotyypin Durbanista Etelä-Afrikasta 1845.
Emil Ábrányi
upright|pienoiskuva|Emil Ábrányi, arviolta vuonna 1911.
Emil Ábrányi (22. syyskuuta 1882 – 11. helmikuuta 1970) oli unkarilainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän toimi kapellimestarina nykyisessä Unkarin valtionoopperassa 1911–1919 sekä sen johtajana 1919–1920 ja Budapestin kunnallisteatterin johtajana 1921–1926.
Ábrányi opetti orkesterinjohtoa Budapestin musiikkiakatemiassa. Hän tuli tunnetuiksi oopperoistaan, joihin kuuluvat muiden muassa Monna Vanna (1907), Paolo és Francesca (1912), Don Quijote (1917) ja A vak katona (1923).
Ábrányin viimeiset oopperat jäivät esittämättömiksi. Hän kuoli synnyinkaupungissaan Budapestissa 1970.
Clifton (New Jersey)
Clifton on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Passaicin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 84 136.
Maantiede
thumb|vasen|Cliftonin kartta. thumb|vasen|Dundeen pato Passaicjoella. Clifton sijaitsee New Jerseyn osavaltion koillisosassa Passaicin piirikunnassa Passaicjoen varrella. Sen naapurikaupunkeja ovat Paterson ja Passaic. Kaupungin länsipuolella sijaitsee Garret Mountain Reservation -puisto, jonka kallioiden mukaan Clifton on saanut nykyisen nimensä.
Historia
Hollantilaiset ostivat nykyisen Cliftonin käsittäneen alueen delaware-intiaaneilta vuonna 1679 ja sen ensimmäiset siirtolaiset saapuivat vuonna 1685. Alun perin seutu tunnettiin intiaanien käyttämällä nimellä Acquackanock. Acquackanockin kaupunki eli township käsitti tuolloin nykyiset Patersonin, Passaicin, Little Fallsin ja West Patersonin alueet. Myöhemmin Clifton oli osa Passaicin kaupunkia ja itsenäinen Cliftonin kaupunki perustettiin vuonna 1917. Kaupunki kasvoi huomattavasti 1900-lvun aikana.
Talous
Nykyinen Clifton on teollisuusaluetta. Paikallisen teollisuuden tuotteisiin kuuluvat esimerkiksi teräs, tekstiilit, kemikaalit ja elektroniikka, sekä muovi- ja paperituotteet.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Cliftonissa aikavälillä 2014–2018 olivat 74 307 USD ja henkilöä kohden 33 355 USD. 9,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 84 136 ja vuoden 2019 arvion mukaan 85 052. Kaupungin asukkaista 66,1 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 45,3 %), 6,4 % afroamerikkalaisia, 37,7 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 9,7 % aasialaisia. 54,1 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 35 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aircrack-ng
Aircrack-ng on WLAN-verkkojen penetraatiotestaamiseen tarkoitettu ohjelmistopaketti. Pakettiin kuuluu ilmaisin, snifferi sekä 802.11 WLAN -verkkoihin soveltuvat WEP-, WPA- ja WPA2-PSK-salauksien krakkaus- ja analysointiohjelmat. Siitä on kehitetty versiot Windowsille ja OpenWrt Linuxille, sekä Maemo- ja Sharp Zaurus -laitteille. Ohjelma on GPL-lisensoitu aivan kuten Aircrack-ng GUI.
Aircrack-ng-ohjelmistopaketti sisältää seuraavat ohjelmat:
Waseelah Saad
Waseelah Fadhl Saad (s. 25. marraskuuta 1989) on jemeniläinen pikajuoksija.
Saad oli mukana 100 metrin juoksussa Osakan maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 ja Pekingin olympiakisoissa 2008, joissa kummassakaan ei selvinnyt alkuerästään jatkoon. Pekingissä Saad juoksi uuden maansa ennätyksen 13,60. Saad on ensimmäinen olympiakisoihin osallistunut jemeniläinen naispikajuoksija.
Margaret Bourke-White
Margaret Bourke-White (14. kesäkuuta 1904 New York, New York, Yhdysvallat – 27. elokuuta 1971 Stamford, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka teki pitkän uran Henry Lucen Fortune- ja Life-lehdissä. Hän kuvasi muun muassa ensimmäisenä länsimaisena toimittajana Neuvostoliiton ensimmäistä viisivuotissuunnitelmaa, toisen maailmansodan tapahtumia, Intian itsenäisyystaistelua ja Korean sotaa. Hänen kuvansa Fort Peckin padosta on Yhdysvalloissa ollut 1930-luvun nousukauden symboleja. Bourke-White teki myös useita kirjoja kirjailija Erskine Caldwellin kanssa.
Nuoruus ja opiskelu
Bourke-White aloitti vuonna 1921 taideopinnot Columbian yliopistossa. Toisena lukukautena hän kävi Clarence Hudson Whiten valokuvauskurssin, josta hän piti. Hän oli kurssia varten saanut äitiltänsä lahjaksi käytetyn ICA Reflex -kameran. Bourke-White opiskeli useissa yliopistoissa, ja vuonna 1921 hän siirtyi Michiganin yliopistoon opiskelemaan herpetologiaa. Yliopistossa Bourke-White tapasi Everett Chapmaniin, jonka kanssa avioitui vuonna 1924. Pariskunta jatkoi opintojaan Purduen yliopistossa, missä Bourke-White keskittyi paleontologiaan. Sen jälkeen Bourke-White opiskeli Western Reserve -yliopistossa ja viimeisen vuotensa Cornellin yliopistossa. Ithacaan Bourke-White oli muuttanut vuonna 1926 erottuaan Chapmanista.
Uran alku teollisuuskuvaajana
Bourke-White ansaitsi Cornellissa hieman rahaa myymällä valokuvia koulun rakennuksista ja piha-alueista. Kuvat olivat suosittuja, ja jotkut uskoivat Bourke-Whiten opiskelevan valokuvausta. Hän päätti näyttää portfoliotansa arkkitehtitoimisto York and Sawyerille. Siellä hänelle sanottiin, että hän voisi saada töitä mistä tahansa arkkitehtitoimistosta.
Bourke-White muutti valmistumisensa jälkeen Clevelandiin ja otti tavoitteekseen päästä naisena kaupungin terästehtaisiin. Hän perusti asuntoonsa studion, jonka myöhemmin siirsi Terminal Toweriin. Pilvenpiirtäjän läheisyydessä oli Clevelandin tunnettu teollisuusalue, niin sanottu The Flats, missä hän pääsi kuvaamaan teräksen valmistusta. Hänen kuvansa vakuuttivat myös Otis Steelin johdon.
Fortune- ja Life-lehteen
Fortune-lehden kustantaja Henry Luce näki Bourke-Whiten valokuvat ja palkkasi hänet lehteensä. Pian hänet lähetettiin Chicagoon kuvaamaan Swift and Companyn lihanpakkaamoon. Bourke-Whiten artikkeli ”Hogs” oli popularisoimassa valokuvaesseetä. Seuraavaksi Bourke-White lähetettiin vuonna 1930 Saksaan kuvaamaan Kruppin rautaruukkia.
Saksasta Bourke-White jatkoi omillaan Neuvostoliittoon kuvaamaan ensimmäistä viisivuotissuunnitelmaa. Länsimaiden valokuvaajat eivät ole aiemmin päässeet kuvaamaan Neuvostoliittoon, mutta Bourke-White onnistui suhteidensa, työnsä laadun ja viikkojen lobbauksen ansiosta saamaan viisumin. Hän teki vuosina 1930–1933 kolme matkaa Neuvostoliittoon, missä hän kuvasi teollisuutta ja elämää. Kuvia julkaistiin neuvostolaisissa lehdissä, Fortunesssa ja The New York Times Magazinessa sekä Bourke-Whiten kirjassa Eyes on Russia. Kuvat nostivat hänen Yhdysvaltojen tunnetuimpien valokuvaajien joukkoon.
Luce tarjosi 1936 Bourke-Whitelle kokopäiväistä paikkaa uudesta Life-lehdestään. Bourke-White otti paikan vastaan ja pysyi lehdessä lopun uraansa. Lifen ensimmäinen numero ilmestyi 23. marraskuuta 1936, ja sen kannessa oli Bourke-Whiten ottama kuva Fort Peckin padosta. Kuva monumentaalisesta rakennelmasta symboloi 1930-luvun lamasta selviytymistä. Yhdysvaltain postilaitos valitsi kuvan 1900-luvun lopulla postimerkkisarjaansa edustamaan 1930-lukua.
Teollisuuskuvista yhteiskunnallisiin aiheisiin
thumb|Bourke-Whiten valokuva Louisvillestä: kaupungin afroamerikkalaisia leipäjonossa yhdysvaltalaista elämäntapaa julistavan mainoskyltin edessä. Bourke-White keskittyi alkujaan teollisuuskuviin, mutta 1930-luvun kuluessa hän alkoi entistä enemmän kiinnostua yhteiskunnallisista aiheista. Hän kuvasi muun muassa yhteiskunnallisia epäkohtia Louisvillessä vuoden 1937 tulvan aikana ja seuraavana vuonna Jersey Cityn korruptoinuttu pormestaria Frank Hagueta. Bourke-White todisti myös huhut kaupungin slummien lapsityövoiman käytöstä.
Bourke-White aloitti 1930-luvun lopulla yhteistyön kirjailija Erskine Caldwellin kanssa. He dokumentoivat Yhdysvaltain eteläosissa 1930-luvun laman vaikutuksia. Caldwellin kirjoittama ja Bourke-Whiten kuvittama You Have Seen Their Faces ilmestyi vuonna 1937. Se menestyi sekä kriittisesti että taloudellisesti. Lifen toimeksiannosta Bourke-White ja Caldwell lähtivät vuonna 1938 kuvaamaan Tšekkoslovakiaan ja Unkariin Hitlerin ja natsismin nousua. He järkyttyivät näkemästään ja kuvasivat usean kuukauden ajan väkivaltaa ja antisemitismiä. Matkasta koottiin vuonna 1946 kirja Dear Fatherland, Rest Quietly: A Report On The Collapse Of Hitler’s Thousand Years.
Toisen maailmansodan kuvat
Helmikuussa 1939 Bourke-White ja Caldwell menivät naimisiin. Pian tämän jälkeen Life lähetti Bourke-Whiten valokuvaamaan Britannian valmistautumista sotaan. Sieltä hän jatkoi Romaniaan, Turkkiin ja Lähi-itään. Yhdysvalloissa Bourke-White ja Caldwell dokumentoivat yhdysvaltalaista elämää ja julkaisivat kirjan Say Is This the USA?. He olivat kesällä 1941 Moskovassa, kun Saksa pommitti kaupunkia. Bourke-White oli paikalla ainoana länsivaltioiden valokuvaajana ja sai muun muassa kuvan, jossa Kremliä valaisivat sen ympärillä räjähdelleet pommit.
Yhdysvaltain asevoimat akkreditoivat Bourke-Whiten sotakirjeenvaihtajaksi ensimmäisenä naisena. Lifen ja Pentagonin tekemän sopimuksen mukaan ilmavoimat sai oikeudet Bourke-Whiten kuviin. Hän kuvasi useiden kuukausien ajan tukikohtaa Englannissa, mutta kuultuaan suunnitelmasta hyökätä Pohjois-Afrikkaan hän kysyi lupaa lähteä kuvaamaan sitä. Bourke-Whitea kuljettanut laiva joutui kuitenkin torpedohyökkäykseen, ja hän pelastautui muiden laivalla olleiden kanssa pelastusveneisiin.
Intiasta Korean sotaan
thumb|Bourke-White ja [[Jun Miki Tokion verisenä vappuna 1952.]] Sodan jälkeen Bourke-White kuvasi Intiassa kahden vuoden ajan hindujen ja muslimien välistä taistelua ja maan itsenäisyystaistelua. Hän otti vuonna 1946 yhden tunnetuimmista Mahatma Gandhia esittäneistä valokuvista, joka esitti Gandhia rukkinsa kanssa. Kuvan ottamiselle oli kaksi ehtoa: hiljaista päivää viettänyttä Gandhia ei saanut puhutella eikä kuvassa saanut käyttää keinovaloa.
Konservatiivinen kolumnisti Westbrook Pegler syytti Bourke-Whitea kommunistiksi tai näiden tukijaksi. Bourke-White yritti todistaa isänmaallisuuttaan ottamalla kuvia Korean sodan rintamalta. Hän vietti Koreassa yhdeksän kuukautta ja palasi Yhdysvaltoihin tammikuussa 1953.
Viimeiset vuodet
Bourke-Whitella diagnosoitiin vuoden 1954 alussa Parkinsonin tauti, mutta jatkoi Life-lehden kuvaajana vielä muutaman vuoden ajan. Vuonna 1957 tauti oli edennyt siihen pisteeseen, ettei Bourke-White pystynyt fysioterapiasta huolimatta enää työskentelemään. Hän kirjoitti vuosien 1955–1963 aikana omaelämäkertaansa Portrait of Myself.
Bourke-White taisteli melkein 20 vuoden ajan Parkinson tautia vastaan. Hän kuoli sen aiheuttamiin komplikaatioihin elokuussa 1971.
MARC 21
MARC 21 (MARC = MAchine Readable Cataloguing) on kirjastoissa, arkistoissa ja museoissa aineistojen luettelointiin ja luettelotietojen vaihtoon käytettävä kansainvälinen formaatti. MARC 21 korvaa vähitellen MARC:in aikaisempia, kansallisia versioita.
MARC-formaatin tarkoitus ja kehitys
Aluksi Yhdysvaltain kansallisessa käytössä olleesta formaatista luotiin myöhemmin eri maiden kirjastolaitoksia varten kansallisia versioita, kuten Isossa-Britanniassa UKMARC, Ruotsissa SWEMARC ja Suomessa FINMARC. FINMARC tuli käyttöön 1970-luvun lopulla. Myös Yhdysvalloissa nimi vaihtui versioiden kehittyessä muita vastaavaan muotoon USMARC.
Formaattien kansainväliset kehityslinjat, kansalliset sovellukset sekä kirjastojärjestelmien toimittajien suunnalta tulevat kehitystarpeet ovat johtaneet useiden rinnakkaisten MARC-versioiden käyttöön myös Suomessa. Voyager-kirjastojärjestelmän myötä sitä käyttävissä Linnea-kirjastoissa ja ammattikorkeakoulujen AMKIT-konsortioon kuuluvissa kirjastoissa käytettiin MARC 21 -formaatin ja FINMARC:in piirteitä yhdistelevää MARC21-Fin-versiota. Yleiset kirjastot (kaupungin- ja kunnankirjastot) ovat käyttäneet FINMARC (1998) -formaattia. Pääkaupunkiseudun yleiset kirjastot sekä eräät muut yleiset kirjastot ovat ottaneet käyttöön MARC 21 -formaatin.
FINMARC:in tuki päättyi vuoden 2005 lopussa ja samana vuonna tehtiin päätös Voyager-järjestelmän käyttäjien siirtymisestä MARC 21 -formaattiin tieteellisten kirjastojen Linnea2-konsortiossa ja ammattikorkeakoulukirjastojen AMKIT-konsortiossa.
MARC 21 kirjaston kannalta
Yhteinen kansainvälinen luettelointiformaatti merkitsee muun muassa sitä, että kirjastot voivat kopioida valmiita luettelotietueita toisten kirjastojen luetteloista eri puolilta maailmaa. Tällainen kopioluettelointi voi nopeuttaa teosten luettelointia ja saamista käyttöön, säästää työtä ja kustannuksia. Luetteloformaatin muutos luo tarpeita kouluttaa luetteloijia uusien työvälineiden käyttöön.
Luettelointitapahtumassa kohtaavat luetteloinnin yleiset periaatteet, luettelointisäännöt (Suomessa muun muassa Suomalaiset luettelointisäännöt), kirjastojärjestelmän ominaisuudet sekä kirjaston omat käytännöt ja työprosessit.
Kun luettelointiformaatti vaihtuu, kirjaston luettelotietokannat konvertoidaan eli luettelointitietueiden rakenne muunnetaan uuden formaatin mukaiseksi. Tähän tarkoitukseen käytetään erikseen luotavia konversio-ohjelmia tai vaihtoformaatteja. Tietojen siirtämistä formaatista toiseen säätelee ISO 2709 -standardi.
MARC 21 asiakkaan kannalta
Perinteisesti kokoelmaluetteloitaan ovat asiakkaille avanneet ennen kaikkea kirjastot. Myös muut muistiorganisaatiot, kuten arkistot ja museot, ovat lähtemässä mukaan tähän kehitykseen. MARC 21 kykenee käsittelemään lukuisia erilaisia aineistotyyppejä (ks. taulukko), joten luettelotietoja voidaan vaihtaa erityyppisten tiedontallentajien kesken tai koota ne yhteiseen luetteloon.
Asiakas ei välttämättä näe lainkaan MARC-formaatissa esitettäviä luettelotietoja, vaan ne muotoillaan luettelotietokannan käyttöliittymään havainnollisempaan muotoon. MARC-esitystapa voi olla vaihtoehtoisesti tarjolla ja sitä kutsutaan sen erikoistarkoitusta kuvaavalla nimellä (esimerkiksi luetteloijan näyttö tai MARC-näyttö).
Formaatti vaikuttaa kirjastoluettelon mahdollistamiin tiedonhakutapoihin, sillä osa formaatin kentistä määrittää hakuelementtejä. Esimerkki tästä on, että nimekkeen alussa oleva artikkeli (En, Ett, The jne.) ohitetaan haussa käytettävää indeksiä rakennettaessa ja tämä ohitusohje merkitään ohitusindikaattorilla kentän yhteyteen luetteloitaessa. Asiakkaan on tiedettävä tämä saadakseen hakunsa onnistumaan.
MARC 21:n rakenne
MARC-tietueen rakenne koostuu seuraavista osista: nimiö, hakemisto ja kentät. Kongressin kirjasto ylläpitää MARC:in rakennekuvauksia XML-kielellä.
Nimiö
Nimiö (engl. leader) kertoo, millaista tietoa kenttiin on tallennettu. Nimiö mahdollistaa osaltaan formaatin yleiskäyttöisyyttä. Esimerkiksi kentässä 06 kerrotaan minkä tyyppistä aineistoa tietue koskee (ks. taulukkoa kohdassa MARC21 asiakkaan kannalta). Nimiössä määritellään muun muassa millaista merkistöä tietue sisältää sekä millainen kuvailun tarkkuustaso on (taso vaihtelee eri kirjastotyypeissä ja kirjastoissa). Nimiö varaa MARC 21 -tietueen 24 ensimmäistä merkkipaikkaa.
Hakemisto
Järjestelmä tuottaa hakemiston (engl. directory), joka kertoo, miten vaihtuvamittaiset kentät sijaitsevat tietueessa. Hakemisto käyttää tietueen merkkipaikkoja 24:stä lähtien jaksoittain. Kussakin jaksossa kuvataan yksi kenttä, sen koodi, pituus ja aloituskohta.
Kentät
Kentillä on kolminumeroinen tunnus. Kentän ensimmäiset numerot kertovat, minkäluonteista tietoa kenttä sisältää, esimerkiksi 1-alkuisiin kenttiin (ilmaistaan ohjeissa muodossa 1XX) tehdään ns. pääkirjaus, tallennetaan bibliografisen kohteen nimi tai yhtenäistetty nimeke. Numerolla 9 alkavat kentät on varattu kansallisiin ja kirjastokohtaisiin erityistarkoituksiin. Kenttien sisältöä rakenteistetaan edelleen indikaattoreilla ja osakentillä. Indikaattori on merkki, joka kertoo kenttäkohtaisesti, miten tietty osakenttä käsitellään. Esimerkiksi suomalaisen henkilönimeen viittaamiseen liittyvän kentän 900 ensimmäisellä indikaattorilla säädellään nimen tulkintaa: nimen osien järjestys voi olla suora (Ville Virtanen) tai käänteinen (Virtanen Ville). Kolmas vaihtoehto on perheen tai suvun nimi (Virtanen).
São Cristóvão
São Cristóvão on kaupunki Brasilian koillisosassa Sergipen osavaltiossa. Kunnan pinta-ala on 437 neliökilometriä ja vuonna 2009 siellä oli 75 104 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1590, ja se oli osavaltionsa pääkaupunki vuoteen 1855. São Cristóvãossa sijaitseva São Franciscon aukio on valittu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Historia
São Cristóvão perustettiin turvaamaan Portugalin siirtokuntia Brasilian rannikolla paikallisia ja ranskalaisia salakuljettajia vastaan. Cristóvão de Barros perusti kaupungin Poximjoen muodostamalle kannakselle. Maa-alueen hänelle oli myöntänyt kuningas Filip II. Kaupunki siirrettiin kahteen otteeseen pian perustamisensa jälkeen. Vuonna 1607 se muutti nykyiselle paikalleen.
São Cristóvãosta tuli Sergipen pääkaupunki ja merkittävä hallinnollinen ja taloudellinen keskus Salvadorin ja Recifen välille. Kaupunki oli myös merkittävä välietappi sisämaahan suuntaaville uudisasukkaille. Vuonna 1855 Sergipen pääkaupunki siirrettiin São Cristóvãosta Aracajúun.
Osavaltionhallitus julisti São Cristóvãon kansallismonumentiksi vuonna 1938. Vuosina 1941–1962 monia kaupungin historiallisista monumenteista peruskorjattiin. Vuonna 1967 Historiallisen ja taiteellisen kulttuuriperinnön kansallisinstituutti suojeli kaupungin. Kaupungissa sijaitseva São Franciscon aukio listattiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2010.
Korean demokraattisen kansantasavallan merivoimat
thumb|Laivastolippu Pohjois-Korean merivoimat (koreaksi 조선인민군 해군) on yksi Korean demokraattisen kansantasavallan armeijan muodostavista puolustushaaroista. Merivoimat perustettiin 5. kesäkuuta 1946. 1990-luvulla merivoimien vahvuus oli noin 40 000-60 000 henkilöä. Vuonna 2008 noin 46 000 henkilöä. Merivoimiin kuuluu 708 alusta, joiden joukossa 3 fregattia ja 70 sukellusvenettä, joista arviolta 20 kuuluu Romeo-luokkaan, 40 Sang-O-luokkaan. Lisäksi merivoimilla on käytössään 10 pienoissukellusvenettä.
Merivoimia pidetään kykenevänä toimimaan lähinnä rannikolla noin 50 merimailin etäisyydellä mantereesta. Merivoimat koostuvat länsi- ja itärannikon ryhmistä, jotka eivät voi tukea toisiaan mahdollisessa sotatilanteessa. Alusten lyhyen toimintasäteen johdosta niiden on mahdotonta kulkea rannikolta toiselle.
Vought SB2U Vindicator
Vought SB2U Vindicator on yhdysvaltalainen lentotukialuskäyttöön suunniteltu tiedustelukone ja syöksypommittaja, jota käytettiin toisessa maailmansodassa. Kokometallirakenteinen Vindicator oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen yksitasoinen pommikonetyyppi. XSB2U-1-prototyypin ensilento oli 4. tammikuuta 1936. Lentotukialuksista USS Lexington, USS Saratoga, USS Ranger, USS Wasp ja USS Essex käyttivät tyyppiä. Yhdysvaltain merijalkaväki käytti koneen SB2U-3-tyyppiä maakentiltä ja osallistui niillä Midwayn taisteluun. Koneen V-156-tyyppiä toimitettiin Ranskalle ja Britannialle.
Tyynenmeren sodassa kone osoittautui hitaaksi ja haavoittuvaksi, ja sen tukialuskäyttö jäi kohtalaisen vähäiseksi, esimerkiksi Douglas SBD Dauntlessiin verrattuna. Vindicatoria käytti joulukuussa 1941 vain kaksi Yhdysvaltain lentotukialusta: USS Ranger sekä USS Wasp. Kummankin SB2U-lennosto käsitti 36 lentokonetta. SB2U korvattiin pian uudemmilla konetyypeillä vuonna 1942. Vindicator ei ollut lentäjien keskuudessa suosittu kone, ja sillä oli lempinimet Wind Indicator ja Vibrator. Se vedettiin pois ensilinjasta pian Midwayn taistelun jälkeen.
Konetyypin moottori oli sama kuin joissakin Suomessa käytetyissä Fokker D.XXI -malleissa, joissa voimanlähde oli sekin alitehoinen. SB2U Vindicatorin myöhemmät versiot käyttivät edeltäjiänsä raskaampikaliiperisia 12,7 mm (0,50 tuuman) puolustusaseita. thumb|right|SB2U-1 Vindicator projektiokuvina.
SNCAC
Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Centre eli SNCAC (vapaasti suomennettuna Keskinen ilmailuteollisuusyhtiö) oli ranskalainen lentokonetehdas.
Historia
SNCAC valmisti matkustajalentokoneita, lentoveneitä, muita vesilentokoneita, koulukoneita ja raskaita pommikoneita Armée de l'Airille. Se rakensi valtion rahoituksella useita prototyyppejä, joista vain harvat pääsivät sarjatuotantoon.
John Whitehead (tutkimusmatkailija)
Whitehead nimesi linnuista mindoronkeisarikyyhkyn (Ducula mindorensis).
Whiteheadin kunniaksi on nimetty joukko lintulajeja, kuten korsikannakkeli (Sitta whiteheadi)
Cherry Hill
Cherry Hill on kunta (township) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Camdenin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 71 045.
Maantiede
thumb|vasen|[[Barclay Farm House, historiallinen rakennus 1800-luvun alkupuolelta.]] thumb|vasen|Cherry Hill Mall. Cherry Hill sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Camdenin piirikunnassa Pennsauken Creek- ja Copperjokien varrella.
Historia
Eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat nykyisen Cherry Hillin alueelle 1600-luvulla. Jokien varteen perustettiin valssimyllyjä. Paikkakunnan alkuperäinen nimi oli Waterford. Se kuului entiseen Gloucesterin piirikuntaan, kunnes Camdenin piirikunta perustettiin vuonna 1844. Paikkakunnan nimi oli tuolloin Delaware. Nykyisen nimensäse sai vasta äänestyksen jälkeen vuonna 1961 paikallisen maatilan mukaan.
Berhtwald
Berhtwald tai Brihtwald (k. 731) oli Canterburyn arkkipiispa Entinen Reculverin luostarin apotti valittiin virkaan heinäkuussa 692 ja vihittiin virkaan seuraavana vuonna. Ennen häntä vain Deusdedit Canterburylainen ja pian virkaan vihkimisensä jälkeen kuollut Wighard olivat ollet syntyperäisiä englantilaisia.
Cherry Hill
Historia
1950- ja 1960-luvulla paikkakunta oli tunnettu viihdetarjonnastaan. Suosittuja kohteita olivat Cherry Hill Inn, Latin Casino-yökerho ja Garden State Parkin ravirata. Cherry Hill Mall oli puolestaan yksi Yhdysvaltojen itärannikon ensimmäisistä katetuista kauppakeskuksista.
Berhtwald
Berhtwald kuoli 13. tammikuuta 731.
Cherry Hill
Talous
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Cherry Hillissä aikavälillä 2014–2018 olivat 99 996 USD ja henkilöä kohden 48 765 USD. 5,9 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.