cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zmitrok Bjadulja
Kirjailija sai surmansa evakuointimatkalla maaliskuussa 1941 ja hänet on haudattu Oralin kaupunkiin Kazakstanissa.
thumb|270px|left|Kaksi valkovenäläistä kirjailijakuuluisuutta: Zmitrok Bjadulja (alias Samuil Plaunik) ja [[Jakub Kolas (1939).]]
Charles Bennett
Charles Bennett (28. joulukuuta 1870 Shapwick – 9. maaliskuuta 1949 Bournemouth) oli brittiläinen juoksija. Ammatiltaan hän oli veturinkuljettaja.
Bennet oli 1800–1900-lukujen vaihteessa maansa parhaita pitkien ja keskipitkien matkojen juoksijoita. Hän voitti Englannin amatöörimestaruuden neljällä maililla vuonna 1897 ja maastojuoksumestaruuden vuosina 1899 ja 1900, jolloin hän voitti mestaruuden myös maililla ja pääsi Pariisin olympialaisiin. Pariisin kisojen 1 500 metrillä Bennett johti koko kisan ja voitti myös paikallisen suuruuden ja ennakkosuosikin Henri Delogen. Hänen voittoaikansa 4.06,2 oli silloinen maailmanennätys. Aika paransi Edwin Flackin edellistä olympiaennätystä 27 sekuntia. Bennett voitti Pariisista myös toisen olympiakullan 5 000 metrin joukkuekilpailusta. Hän saavutti vielä hopeaa 4 000 metrin estejuoksusta joukkuetoverinsa John Rimmerin takana.
Bennett kuoli Bournemouthissa 78 vuoden iässä.
Faustin-Archange Touadéra
Faustin-Archange Touadéra (s. 21. huhtikuuta 1957) on keskiafrikkalainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 2008–2013. Vuonna 2016 hänet valittiin presidentiksi.
Touadéra valittiin jatkokaudelle presidenttinä 2020 järjestetyssä äänestyksessä. Osa väestöstä ei voinut äänestää vaaleissa levottomuuksien vuoksi ja opposition edustajat vaativat vaalien mitätöimistä.
Touadéra on koulutukseltaan matematiikan tohtori.
Carl Gustav Jacob Jacobi
thumb|Carl Gustav Jacob Jacobi Carl Gustav Jacob Jacobi (10. joulukuuta 1804 Potsdam – 18. helmikuuta 1851 Berliini) oli saksalainen matemaatikko. Jacobi tutki muun muassa elliptisiä funktioita ja kehitti Jacobin theetafunktion. Hänen panoksensa differentiaaliyhtälöiden teoriaan on myös ollut merkittävä. Jacobin mukaan on nimetty eräs Kuun kraattereista.
Hänen veljensä oli fyysikko Moritz Hermann von Jacobi.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1972
Vuoden 1972 talviolympialaiset järjestettiin Sapporossa, Japanissa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös kyseisen vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.
15 km
<br style="clear:both" />
30 km
<br style="clear:both" />
50 km
<br style="clear:both" />
4 × 10 km viesti
<br style="clear:both" />
5 km
<br style="clear:both" />
Normaalimäki
<br style="clear:both" />
Suurmäki
<br style="clear:both" />
Matti Piuhola
Matti Piuhola (19. lokakuuta 1929 Isokyrö – 31. joulukuuta 2007 Seinäjoki) oli suomalainen elokuvahistorioitsija ja vanhojen elokuvien ja niiden oheistuotteiden keräilijä.
Nuorena miehenä Piuhola järjesti elokuvakiertueita, jotka olivat suosittuja 1940-luvulta 1970-luvulle paikoissa joissa ei ollut kiinteitä elokuvateattereita. Elämänsä aikana hän keräsi merkittävän ja arvostetun kokoelman vanhoja elokuvia, julisteita, äänilevyjä ja elokuva- ja musiikkilaitteita. Hän saattoi järjestää omia elokuvanäyttelyitä kokoelmansa voimin, josta löytyi ensimmäinen suomalainen elokuvajuliste Kokkolasta vuodelta 1897 ja ensimmäiset suomalaiset äänielokuvat Turusta vuodelta 1929. Suomalaisten elokuvien lisäksi hän keräsi myös ulkomaalaisia elokuvia, muun muassa tuhoutuneeksi luullun filippiiniläisen elokuvan Zamboanga vuodelta 1937.
Vuonna 1996 Piuhola teki dokumentin Elävien kuvien kampeajat, joka sisälsi hänen kuvaamiaan haastatteluja ja joka käsitteli elokuvan historiaa. Lisäksi hän kirjoitti historiallisia artikkeleita pohjalaisiin lehtiin.
Venäläinen chanson
Venäläinen chanson on musiikin genre, joka on neologistisesti nimetty ranskalaisen chansonin mukaan. Musiikillisesti tyylin on juuret ovat 1800-luvun romansseissa. Sen esimuotoa ovat laulaneet maaorjat ja tsaarinajan poliittiset vangit. Se on kehittynyt Neuvostoliiton pakkotyöleireillä. Hruštšovin suojasään aikana vapautetut miljoonat pakkotyövangit levittivät musiikkia tehokkaasti koko Neuvostoliiton alueelle. Neuvostojärjestelmä ei kuitenkaan hyväksynyt vankien musiikkia, ja sitä esitettiin vain yksityistilaisuuksissa ja jaeltiin maanalaisesti kaseteilla. Sanoitukset käsittelevät usein romantisoivasti vankiloita ja rikollisia. Tyyli tunnetaan myös nimellä ”blatnaja pesnja”, joka tarkoittaa lauluja rikollisista (”varkaan laulu”). Sitä on usein verrattu gangsta rapiin. Se on myös samaan tapaan vedonnut huomattavasti varsinaista rikollista alamaailmaa suurempaan yleisöön.
Tunnettuja esiintyjiä ovat Arkadi Severnyi (ven. Аркадий Северный), Mihail Krug (ven. Михаил Круг), Bulat Okudžava (ven. Булат Шалвович Окуджава), Vladimir Vysotski (ven. Влади́мир Высо́цкий) ja Mihail Šufutinski (ven. Михаи́л Шуфути́нский)
Bollnäsin kunta
thumb|right|250px|Näkymä Bollnäsiin. thumb|right|250px|Talvista Hälsinglandia. thumb|right|250px|Näkymä Rengsjöhön Bullerbergetiltä. thumb|right|250px|Varpen-järvi. thumb|right|250px|Ljusnan-jokea Orbadenin kohdalla. thumb|right|250px|Växbon mylly.
Kunnan maapinta-ala on 1 814,04 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 26 809 henkeä (31.12.2020).
Kirjailija Timo K. Mukka on syntynyt Bollnäsissä hänen perheensä ollessa siellä evakossa Lapin sotaa. Bollnäsissa pelaa myös jääpallojoukkue Bollnäs GoIF/BF, joka pelaa Ruotsin korkeimmalla pääsarjatasolla Elitserienissä.
Vuonna 2007 kunnassa oli 117,04 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 6,4 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Family
Family on englantilainen rockyhtye, joka toimi vuosina 1967–1973. Yhtyeen musiikkia on luokiteltu progressiiviseksi rockiksi, mutta vaikutteita on tullut folkista, psykedeelisestä rockista, fuusiojazzista ja tavallisesta rock ’n’ rollista. Yhtye ei ollut koskaan erityisen suosittu Yhdysvalloissa, lähinnä se sai suosiota Britanniassa.
Bollnäsin kunta
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1862 kuntauudistuksessa alueelle perustettiin kuusi maalaiskuntaa. Vuonna 1888 Bollnäsin maalaiskuntaan perustettiin Bollnäsin taajaväkinen yhdyskunta. Vuonna 1906 taajaväkisestä yhdyskunnasta perustettiin Bollnäsin kauppala. Vuonna 1907 Arbrån maalaiskuntaan perustettiin Arbrån taajaväkinen yhdyskunta. Vuonna 1919 Bollnäsin maalaiskuntaan perustettiin vielä Björkhamren taajaväkinen yhdyskunta, josta vuonna 1923 tehtiin Björkhamren kauppala. Vuonna 1942 kauppalat yhdistettiin Bollnäsin kaupungiksi.
Family
Family esiintyi Suomessa Ruisrock-festivaaleilla vuonna 1970.
Bollnäsin kunta
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Undersvik liitettiin Arbråhon ja Segersta Hanebohon. Bollnäsin kaupunkiin uudistus ei vaikuttanut, mutta jo vuonna 1959 Bollnäsin maalaiskunta liitettiin kaupunkiin. Vuonna 1971 Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon, jolloin Bollnäsin kaupungista tuli Bollnäsin kunta. Vuonna 1974 kuntauudistus saatiin päätökseen liittämällä kuntaan Alftan, Arbrån, Hanebon ja Rengsjön kunnat. Vuonna 1977 tehtiin vielä yksi muutos siirtämällä entinen Alfta Bollnäsin länsipuolella sijaitsevaan Ovanåkerin kuntaan.
Vaakuna
Vaakunaselitys: Sinisessä kentässä hopeinen kurki, jonka päälaki, jalka ja nokka punaiset, pitämässä punaista kiveä ylös nostetussa oikeassa jalassaan, seisten kahden jänteenä olevan hopeisen aaltokoron päällä. (Ruotsiksi I blått fält en trana av silver med hjässa, ben och näbb röda, vilken i sin upplyfta högra fot håller en röd sten, stående ovanför två av vågskuror bildade strängar av silver.)
Bollnäsin kaupunki sai vaakunan vuonna 1943. Siinä olivat kurki (pitäjänsinetistä 1600-luvulta) ja rautatietä symbolisoiva pyörä. 1970-luvun kuntauudistuksen jälkeen Bollnäsin kunnan vaakunaa muutettiin poistamalla pyörä, koska rautatien merkitys oli vähentynyt. Sen sijaan vaakunaan lisättiin kaksi jännettä, jotka symboloivat Ljusnan- ja Voxnan-jokia. Vaakuna rekisteröitiin Patentti- ja rekisterihallituksessa vuonna 1976. Vaakuna otettiin käyttöön sinä aikana, jolloin Alfta oli osa kuntaa, ja jänteet tulevat osin myös Alftan vaakunasta.
Seuraavassa on esitetty nykyisen Bollnäsin alueella sijainneiden entisten kuntien vaakunoita. Undersvikillä, Segerstalla, Hanebolla ja Rengsjöllä ei ollut omaa vaakunaa.
Väestönkehitys
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 218 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,8 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 1,7 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 192 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 173 585 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 59 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Taajamat
Kunnassa on 8 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 67,5 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 8 518 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Bollnäsin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Diamonds (Martin Garrixin, Julian Jordanin ja Tinie Tempahin kappale)
Diamonds on alankomaalaisten DJ-tuottajien Martin Garrixin ja Julian Jordanin sekä brittiläisräppärin Tinie Tempahin musiikkikappale. Sen julkaisi STMPD RCRDS digitaalisesti ladattavana singlenä 8. lokakuuta 2021. Kappaleen on sanoittanut Tempah ja sen tuottivat Jordan ja Garrix. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
Skorpioni (sarjakuvahahmo)
Skorpioni, oikealta nimeltään McDonald "Mac" Gargan on superroisto Marvel Comicsin sarjakuvissa ja on Hämähäkkimiehen verivihollinen. Hänen ensiesiintymisensä tapahtui Amazing Spider-Man-lehden numerossa 20. Hahmon loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Nykyään Skorpioni on uusi Venom.
Voimat ja varusteet
Skorpioni pystyy nostamaan voimillaan jopa noin 11 tonnia. Skorpioni pystyy hyppimään pitkiä matkoja, esim. kerrostalon katolta toiselle. Hän pystyy myös ampumaan happoa hännästään. Hän käyttää häntäänsä myös usein vastustajan huitomiseen tai vihollisten vangitsemiseen, kietoen ne häntänsä sisään. Skorpioni on myös nopea ja pystyy juoksemaan noin 60 km/h vauhdilla.
Televisio
thumb|left|Skorpioni Hämähäkkimies-animaatiosarjassa. Skorpioni esiintyi Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa, toisessa jaksossa "Skorpionin myrkky".
Heinrich Himmler
Heinrich Luitpold Himmler (7. lokakuuta 1900 München, Saksan keisarikunta – 23. toukokuuta 1945 Lüneburg, liittoutuneiden miehittämä Saksa) oli natsi-Saksan vaikutusvaltaisimpia henkilöitä. SS:n ja Gestapon päällikkyys takasi hänelle erittäin keskeisen aseman diktatorisen valtion johdossa. Himmler oli vastuussa Saksan keskitys- ja tuhoamisleirijärjestelmän organisoimisesta ja oli näin yksi holokaustin pääsyyllisistä.
Nuoruus
thumb|200px|Himmler pikkupoikana (1907). Himmler syntyi Münchenissä keskiluokkaiseen saksalaiseen perheeseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli upseerioppilaana 11. baijerilaisrykmentissä mutta ei osallistunut taisteluihin.
Skorpioni (sarjakuvahahmo)
Televisio
15 "Kavala kuusikko 2/2",
Heinrich Himmler
Nuoruus
Himmler opiskeli teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui laboratorioteknikoksi. Hän liittyi Ernst Röhmin organisoiman kansallismielisen Reichskriegsflagge-liikkeen toimintaan ja osallistui vuoden 1923 oluttupavallankaappaukseen, jossa hän toimi sotaministeriön rakennuksen vallanneen ryhmän lipunkantajana.
Sodan päätyttyä Himmler osallistui aktiivisesti puolisotilaallisten, oikeistolaisten Freikorpsien toimintaan, jotka taistelivat kommunisteja, sosiaalidemokraatteja ja muita hänen Saksan vihollisiksi katsomiaan ryhmittymiä vastaan. Vuonna 1923 hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Myöhemmin hän liittyi SA:han ja yleni pian johtamaan alun perin Adolf Hitlerin suojeluskaartiksi perustettua SS:ää.
Skorpioni (sarjakuvahahmo)
Televisio
27 "Viimeinen painajainen",
46 "Partners", 53 "Häät" ja
Heinrich Himmler
Himmlerin SS
thumb|200px|Himmler vuonna 1929.
SS:n kehitys rauhan aikana
Himmler kehitti SS:n kansallissosialistisen puolueen todelliseksi sisärenkaaksi, johon oli tiukat jäsenvaatimukset. Kansallissosialistien noustua valtaan 1933 Himmler sai johtoonsa yksi kerrallaan Saksan osavaltioiden poliittiset poliisit, lopulta vuonna 1934 myös Gestapon, jonka jäseniä liitettiin SS:ään. Salaisen poliisin perustaminen sen alaisuuteen oli Hermann Göringin idea. Himmlerin käsissä oleva valta lisääntyi entisestään, kun hänestä tuli huhtikuussa 1934 Gestapon päällikkö ja sen toiminta laajeni koko maahan. Samana vuonna säädetty maanpetturuuslaki kielsi ihmisiä arvostelemasta natsipuoluetta. Himmler oli mukana juonittelemassa SA:n johtoa vastaan, ja puolueen sisällä tehtiinkin suurpuhdistus niin sanottuna pitkien puukkojen yönä. Hitlerin luvalla SS surmasi suuren osan SA:n johtohenkilöstöä, mukaan lukien Ernst Röhmin.
Skorpioni (sarjakuvahahmo)
Televisio
Martin Landau ja hänen jälkeensä Richard Moll olivat Skorpionin äänenä. Landau jätti hahmon roolin vuonna 1995 miessivuosa-Oscarin elokuvasta Ed Wood, jossa hän esitti näyttelijä Bela Lugosia.
Heinrich Himmler
SS:n kehitys rauhan aikana
SA:n vallan hajottamisen jälkeen oli Himmlerin johtama SS eittämättä voimakkain natsi-Saksan turvallisuuselin. Vuonna 1940 Himmler järjesti SS:n aseelliseksi siiveksi Waffen-SS-joukot, jolloin jäsenmäärää kasvatettiin huomattavasti ja samalla tiukkaa sisäänottoseulaa löysennettiin.
SS:n vallan kasvu sodan aikana
Sodan syttyessä 1939 SS:n Totenkopf-yksiköt olivat vastuussa keskitysleiri- ja myöhemmin tuhoamisleirijärjestelmästä. SS:n tehtäviin kuului juutalaisten, romanien, homoseksuaalien, kommunistien, ”ali-ihmisten” ja muiden poliittisesti epäluotettavien ainesten seulominen väestöstä ja passittaminen leireille. Täten Himmler oli yksi natsi-Saksan kansanmurhakoneiston pääarkkitehdeista. Adolf Galland muistelee elämäkerrassaan lentäneensä Himmlerin ja Albert Speerin kanssa maaliskuussa 1942 itärintamalle. Koneen ikkunasta näkyi hetkellisesti tuhansien neuvostosotavankien leirit. Galland kertoi hämmentyneensä Himmlerin todetessa, että
Skorpioni (sarjakuvahahmo)
Elokuvat
Mac Gargan esiintyy vuonna 2017 elokuvassa Spider-Man: Homecoming, näyttelijänään Michael Mando. Mac Gargan oli yksi Adrian Toomesin / Korppikotkan asiakkaista, jotka ostivat häneltä aseita. Heidän oli tarkoitus tehdä kauppansa Staten Island Ferryllä. Hämähäkkimiehen saapuminen paikalle johti kuitenkin Garganin pidätykseen. Kun Toomes itsekin joutui lopulta vankilaan, Gargan kertoi tälle rikollisten aikovan yhdistää voimansa Hämähäkkimiestä vastaan.
Heinrich Himmler
Himmlerin vierailu Suomessa vuonna 1942
Kesällä 1942 Himmler vieraili Suomessa yhtenä tarkoituksenaan vaatia Suomea luovuttamaan Saksaan juutalaisia, joista hänellä on nimilista. Suomalaisilla tiedusteluelimillä oli jo tuolloin kuva saksalaisten väkivallasta juutalaisvähemmistöä ja miehitettyjen venäläisalueiden siviiliväestöä kohtaan.
Suomen korkein valtio- ja sotilasjohto oli jo pitkään etukäteen ollut tietoinen Himmlerin vierailusta, mutta sen todelliset syyt olivat hämärän peitossa. Koska vierailuun epäiltiin liittyvän arkaluonteisia asioita, se pyrittiin pitämään salassa julkisuudelta. Himmlerin seurueeseen kuuluivat hänen henkilökohtainen hierojansa Felix Kersten, adjutantti sekä kaksi turvamiestä. Vierailu alkoi Himmlerin ja presidentti Risto Rytin tapaamisella presidentin vapaa-ajan asunnossa Tamminiemessä. Himmlerin ja Rytin keskustelujen sisällöstä ei ole varmuutta, mutta ne lienevät ainakin sivunneet juutalaiskysymystä, koska Ryti merkitsi päiväkirjaansa Himmlerin olevan ”äärimmäisen jyrkkä antisemitisti”. Toisena vierailupäivänä Himmler tapasi marsalkka Gustaf Mannerheimin Päämajassa Mikkelissä, josta matka jatkui saksalaisten joukkojen tarkastuskäynnille Rovaniemelle ja Kiestinkiin.
Himmlerin on kerrottu matkansa aikana ihailleen vaaleita suomalaispoikia, koska näiden piirteet sopivat hyvin yhteen natsien rotukäsitysten kanssa. Vaaleat "arjalaiset" olivat natsien käsityksen mukaan herrakansaa, johon kuuluivat esimerkiksi skandinaavit.
Laal
Laal on luokittelematon, 750 ihmisen puhuma kieli (tieto vuodelta 2000). Sitä puhutaan kolmessa tšadilaisessa kylässä: Gorissa, Damtarissa ja Mailaossa. Kielellä ei ole kirjoitettua muotoa. Se on mahdollisesti isolaattikieli. Laal on uhanalainen kieli sen pienen puhujamäärän takia. Lisäksi monet puhujat ovat alkamassa käyttää suurempaa baguirmin kieltä.
Heinrich Himmler
Himmlerin vierailu Suomessa vuonna 1942
Hän oli kiinnostunut suomalaisesta kansanperinteestäkin. Hän muun muassa tilasi vuonna 1937 Suomesta kaikkiaan kymmenen kanteletta, joiden sävelkuluista Himmler oli löytävinään "ikivanhaa viisautta, joka puhutteli hyvin suoralla tavalla".
Laal
Kielessä on monia lainasanoja baguirmin kielestä. Lisäksi useimmat laalin puhujat puhuvat niellimiä toisena kielenään.
Heinrich Himmler
Himmlerin vierailu Suomessa vuonna 1942
Himmlerin illastaessa suomalaisten isäntiensä kanssa Suomen sotilastiedustelu murtautui Himmlerin huoneeseen ja valokuvasi Himmlerin listan luovutettavista juutalaisista. Pääosin Suomi onnistui torjumaan koko loppusodan toistuvat vaatimukset juutalaisten luovuttamisesta Saksaan. Kuuluisan juutalaiskeskustelunsa pääministeri Jukka Rangellin kanssa Himmler kävi automatkalla Kangasalan Vehoniemeltä Rangellin kesähuvilalle Luopioisiin.
Laal
Puhujat
Laalin puhujat ovat pääasiassa kalastajia ja maanviljelijöitä. Suurin osa heistä on muslimeja.
Heinrich Himmler
Himmlerin vierailu Suomessa vuonna 1942
Lisäksi Himmler ehdotti Saksan ja Suomen yhteistä operaatiota Ruotsin valtaamiseksi. Tämän suomalaiset torjuivat heti.
Laal
Äänteet
Seuraavassa osassa on transkriboitu Laalin konsonanttien äänteet IPAn avulla:
Heinrich Himmler
Himmler sodanjohdossa vuosina 1944–1945
Himmleriä miellytti ajatus päästä sotilasjohtajaksi, joten hän pyrki sodan loppupuolella suurten sotatoimiyhtymien komentajan tehtäviin. Sotilasjohtajan tehtävään Himmler oli kuitenkin kokematon ja epäpätevä, millä oli negatiivinen vaikutus Saksan jo ennestään kehnoon sotamenestykseen länsirintamalla vuosina 1944–1945. Himmlerin sopimattomuudesta tehtävissä järkyttynyt panssarikenraali Heinz Guderian uskoi, että Himmlerin ainoa motiivi oli kunnian haaliminen itselleen.
Loppuvuonna 1944 Himmler pääsi armeijaryhmä Oberrheinin komentajaksi. Armeijaryhmää vastassa oli Yhdysvaltain maavoimien 7. armeija ja Ranskan maavoimien 1. armeija Alsacessa Reinin länsirannan puolella. Yhdysvaltalaisten komentaja oli kenraali Alexander Patch ja ranskalaisten komentaja kenraali Jean de Lattre de Tassigny. 1. tammikuuta 1945 Himmlerin armeijaryhmä käynnisti operaatio Nordwindin keventääkseen tyrehtyvän Ardennien hyökkäyksen tilannetta. Tammikuun lopulla Himmler siirrettiin itään sotilaallisen alkumenestyksen jälkeen. 24. tammikuuta armeijaryhmä Oberrheinin toiminnot lakkasivat, ja 25. tammikuuta operaatio Nordwind päättyi virallisesti.
Toisaalla Heer oli epäonnistunut Saksaa kohti marssivan puna-armeijan Veiksel–Oder-operaation torjumisessa, joten Hitler nimitti Himmlerin uuden armeijaryhmä Veikselin komentajaksi estämään Neuvostoliiton offensiivia Berliiniin. Himmler perusti Schneidemühlissä armeijaryhmä Veikselin komentokeskuksen, jonka päämaja oli hänen erikoisjunansa Sonderzug Steiermark. Himmler hyväksyi esikunnan pyynnön vastahyökkäyksestä, mutta Heerin epäonnistuttua operaatiossa Himmler teki SS-joukkojen Gruppenführer Heinz Lammerdingistä esikuntapäällikön. Himmlerin päämaja siirtyi ensin Falkenburgiin ja sitten Oderin länsirannalle. Saksan puolustuslinjojen murtumisen, kiristyneen sotilaallisen ilmapiirin ja Hitlerin painostuksen alla Himmler vaikutti kokouksissa hermostuneelta ja harkintakyvyttömältä. Hän omaksui Hitlerin ajatukset rangaista ankarasti vetäytyviä saksalaisia joukkoja ja olla antamatta periksi Saksaan vyöryvälle viholliselle. 30. tammikuuta Himmler antoi joukoilleen käskyn teloittaa kaikki saksalaiset sotilaat, jotka saadaan kiinni yrityksestä poistua luvattomasti kesken taistelun. Helmikuun puolivälissä kenraali Walther Wenck otti Pommerin offensiivin komennon Himmleriltä.
Himmler hylkäsi 13. maaliskuuta lopullisesti armeijaryhmä Veikselin komennon sairauden nojalla ja meni Hohenlychenissä sijaitsevaan parantolaan. Kenraali Guderian kävi vierailulla Himmlerin luona ja vei Hitlerille viestin, jossa Himmler pyysi lupaa poistua sotilasjohtajan tehtävistä. Hitler hyväksyi pyynnön ja nimitti Himmlerin seuraajaksi armeijaryhmä Veikselin komentajaksi kenraali Gotthard Heinricin.
Viime vaiheet
thumb|200px| Himmlerin ruumis brittiläisen toisen armeijan päämajan lattialla 23. toukokuuta 1945.
Himmler menetti keväällä 1945 uskonsa Saksan sotamenestykseen ja tajusi valtakunnan vääjäämättömän romahtamisen. Hän kuitenkin kuvitteli Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten antavan anteeksi natsien sotarikokset, koska ne tarvitsivat Saksasta mannereurooppalaisen liittolaisen bolševismin ja Neuvostoliiton nujertamiseksi. Himmler halusi solmia rauhan angloamerikkalaisten joukkojen kanssa ja päästä Saksan johtoon. Tosiasiassa liittoutuneet olivat sopineet Saksan kansallissosialismin kitkemisestä ja kaikkien natsijohtajien tuomitsemisesta sotarikosoikeudenkäynneissä. Liittoutuneet olivat perillä Himmlerin SS:n tekemistä joukkomurhista Puolassa ja muissa Saksan valloittamissa maissa, joten Himmler oli määrätty vangittavaksi rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Neuvottelut aselevosta ja pohjoismaisten vankien vapauttamisesta
Himmler tapasi Hitlerin viimeisen kerran 20. huhtikuuta tämän 56-vuotissyntymäpäivillä Berliinissä, jota Saksan puolustuksen murskannut puna-armeija lähestyi päivä päivältä. Hitler ilmoitti henkilökohtaisesta päätöksestä olla poistumatta pääkaupungista huolimatta Neuvostoliiton lähestyvästä hyökkäyksestä. Himmler lähti Berliinistä ja uskoi Hitlerin olevan kyvytön johtamaan Saksaa, koska Hitler oli jäänyt tälle uskollisten natsivirkamiesten, kuten propagandaministeri Joseph Goebbelsin ja puoluekanslian johtajan Martin Bormannin, kanssa Berliinin alla olevaan Führerbunkeriin. Ruotsin Lyypekin-konsulaatissa Himmler uskotteli kreivi Folke Bernadottelle, että Hitler kuolee kahden vuorokauden sisällä ja Himmler on Saksan tosiasiallinen johtaja. Himmler halusi Bernadotten lähettävän kenraali Dwight D. Eisenhowerille ehdotuksen, jossa Himmler sopii aselevon länsiliittoutuneiden kanssa. Himmler uskoi Yhdysvaltain ja Britannian hyväksyvän ehdotuksen ja kääntyvän Neuvostoliittoa vastaan Wehrmachtin rinnalla. Bernadotte kuitenkin sanoi Himmlerille, että länsiliittoutuneiden hyväksyntä aselevolle on hyvin epätodennäköistä. Bernadotten välityksellä Himmlerin ehdotus kulki presidentti Harry S. Trumanille ja pääministeri Winston Churchillille, mutta molemmat torjuivat sopimuksen, koska Hitlerin kohtalo oli jäänyt epäselväksi eikä Saksan johtajuuden kuulumista Himmlerille voitu virallisesti vahvistaa.
Britannian yleisradioyhtiö BBC teki 28. huhtikuuta radiolähetyksen Reutersin uutisesta, jossa kerrottiin Himmlerin vaatineen Saksan johtajuutta ja neuvotelleen aselevosta. Kaupunkisodan kouriin joutuneessa Berliinissä Hitler kuuli uutisen Himmlerin neuvotteluista. 23. huhtikuuta Luftwaffen komentaja Hermann Göring oli pyytänyt sähkeessä Hitleriltä vallan siirtämistä hänelle, minkä Hitler oli tulkinnut maanpetokseksi ja vallankaappaukseksi. Himmler ei ollut edes ilmoittanut suunnitelmistaan Hitlerille. Hitler oli pitänyt Himmleriä yhtenä lojaaleimmista natsijohtajista ja kutsunut häntä ”uskolliseksi Heinrichiksi”. Hitler syytti Himmlerin ja SS:n pettäneen hänet ja sanoi Himmlerin tehneen katalimman petoksen, jonka hän oli eläissään kokenut. Himmlerin petos oli osasyy Hitlerin motiiveihin kirjoittaa poliittinen testamenttinsa. Hitler julisti Himmlerin ja Göringin pettureiksi, riisui nämä viroistaan ja otti heiltä pois kansallissosialistisen työväenpuolueen jäsenyyden. Himmlerin seuraajaksi SS:n johdossa nimitettiin SS-Reichsführer Karl Hanke. Hitler määräsi myös Himmlerin adjutantin Hermann Fegeleinin teloituksen. 30. huhtikuuta Hitler teki itsemurhan.
Himmlerin neuvottelut Bernadotten kanssa johtivat natsien keskitysleirien 27 000 ruotsalaisen, norjalaisen ja tanskalaisen vangin vapauttamiseen. Bernadotte itse osallistui pelastusoperaation johtamiseen. Himmler kuitenkin epäonnistui aselevon solmimisessa ja meni suuramiraali Karl Dönitzin luokse Plönissä saadakseen turvapaikan. Hitler oli testamentissaan määrännyt Dönitzin Saksan johtajaksi, mutta Dönitz torjui Himmlerin ja epäsi häneltä luvan Flensburgiin perustetun pakolaishallituksen toimintaan osallistumiseen. Dönitz viittasi Hitlerin testamenttiin, jossa Himmleriltä oli riistetty kaikki valta. Seuraavaksi Himmler yritti loikata yhdysvaltalaisten puolelle ja esitti kenraali Eisenhowerille tarjouksen koko Saksan luovuttamisesta liittoutuneiden haltuun. Vastapalveluksena yhdysvaltalaisten olisi pitänyt antaa Himmlerille syytesuoja sotarikosoikeudenkäynneiltä ja pääsy virkamieheksi Saksan tulevassa hallitusmuodossa. Eisenhower torjui sotarikolliseksi luokitellun Himmlerin ehdotuksen. Suuramiraali Dönitz allekirjoitti 8. toukokuuta Saksan antautumissopimuksen, joka lopetti sodankäynnin Euroopassa.
Pakoyritys
Himmler pakeni mukanaan vain kaksi Gestapon turvamiestä, jotka olivat yhä uskollisia entiselle johtajalleen. Himmler otti käyttöön saksalaisen sotapoliisin univormun ja väärennetyt asiakirjat, ajeli viiksensä, laittoi silmälapun vasemman silmänsä päälle ja esiintyi salanimellä ”Heinrich Hitzinger”. Saksan miehitykseen osallistuneet Britannian maavoimien sotilaat kuitenkin huomasivat tavalliselta sotapoliisilta vaikuttaneen miehen asiakirjojen sisällön tekaistuksi ja päättivät viedä hänet kuulusteltavaksi. 22. päivänä toukokuuta majuri Sidney Excellin joukot pidättivät Himmlerin Bremenvörden lähettyvillä ja kuljettivat hänet kuulustelukeskukseen Lüneburgiin. Himmler paljasti briteille henkilöllisyytensä, vaikka hän ymmärsi joutuneensa sotavangiksi ja tuomittavaksi rikoksistaan. 23. päivänä toukokuuta Himmler tappoi itsensä puraisemalla rikki suuhunsa piilottamansa tappavan myrkyllisen syanidikapselin. Hänen viimeisten sanojensa on usein kerrottu olleen ”Minä olen Heinrich Himmler!” (Ich bin Heinrich Himmler!). Ruumiinavauksen jälkeen Himmler haudattiin metsään Lüneburgin lähettyville. Britit jättivät haudan sijainnin salaiseksi, jotta hautapaikasta ei tulisi uusnatsien pyhiinvaelluskohdetta.
Historia- ja mytologiaharrastukset
Himmler oli kiinnostunut erilaisista mytologioista, ja häntä voidaan pitää eräänlaisena new age -liikehdinnän varhaisena henkilöitymänä. Hänen ajattelunsa oli saanut voimakkaita vaikutteita "Veri ja maa" -tarusta, jossa germaanikansat nostetaan muiden kansojen yläpuolelle. Siihen kuului myös vahva usko luojajumalaan.
Himmler määräsi kustannuksia pelkäämättä korjauttamaan vanhan Wewelsburgin linnan saksalaisen sivilisaation pyhäköksi, jossa SS-veljeskunta oli määrä muodostaa. Vuodesta 1934 SS:n päällystö kokoontuikin linnassa useita kertoja vuodessa. Himmlerin avustaja Karl Wolff osoitti kullekin SS-päällikölle luostarimaisen kammion, jossa tämä oleskeli vanhasta Saksasta peräisin olevien aarteiden ympäröimänä ja saattoi syventyä saksalaiseen mystiikkaan. 12 johtavaa SS-upseeria istutettiin kuningas Arthurin tyyliseen pyöreään pöytään keskiaikaisia muistuttavien vaakunoiden alle.
Yhdessä Adolf Hitlerin kanssa Himmler oli kiinnostunut itävaltalaisen Hans Hörbigerin maailmanjääteoriasta, jonka mukaan jää täyttää avaruuden. Jään sirpaleet aiheuttavat auringonpilkut, ja Linnunrata on muodostunut suuressa törmäyksessä syntyneistä jääpaloista.
Himmler oli kiinnostunut myös Karjalasta. Kun hän sai lahjaksi kanteleen, hän halusi heti tilata SS-johdolle kymmenen kannelta lisää. Työhuoneensa seinällä hän piti valokuvaa karjalaisesta runonlaulajasta Timo Lipitsästä.
Kirjeet ja päiväkirjat
Himmlerin kirjeet vuosilta 1927–1945 ovat päätyneet Israeliin keräilijän haltuun. Saksalainen Die Welt -lehti on saanut kopiot niistä. Lehti ei kerro, kuinka kirjeet päätyivät keräilijälle, eikä se myöskään ole vielä kertonut niiden sisällöstä.
Vuonna 2016 Himmlerin päiväkirjat löytyivät Venäjän puolustusministeriön arkistoista Podolskista ja niistä kerrottiin julkaistavan vuonna 2017 kirja.
Toivio (Pirkkala)
thumb|Toivion kunnanosaa Eskolantien pohjoispäästä. Toivio on Pirkkalan 18. kunnanosa. Toivio sijaitsee valtatien 3 eteläpuolella Pirkkalan itäosassa lähellä Tampereen rajaa. Toiviossa sijaitsee Toivion koulu ja lainausasema.
Toivion rakentaminen alkoi 1950-alussa, jolloin sinne alkoi muuttaa maanhankintalain lunastetuille tiloille rintamamiehiä, kaatuneiden omaisia ja siirtoväkeä. Alue oli lunastusvaiheessa pääosin metsää, eikä sinne johtanut teitä. Ensimmäiseksi rakennettiin Saukontien ja Ruotutien varret, ja koulu ja päiväkoti valmistuivat 1958.
Osuusliike Tuotanto perusti 1952 Toivion ensimmäisen kaupan ja kymmenen vuotta myöhemmin alueella avasi myös ASO-ketjun kauppa. Tuotannon liike muutti vuonna 1984 nimensä S-valinta Punahilkaksi, joka oli myös Toivion viimeinen kyläkauppa, kun se sulki ovensa 1991. Samassa rakennuksessa toiminut posti lopetti samana vuonna toimintansa.
Toivion rakennuskaava hyväksyttiin 1987, jolloin alueen täydennysrakentaminen alkoi.
Toivion koulussa opiskelevat vuosiluokat 1-6 ja lisäksi se sisältää myös eskarin. Toivoon koulu on Vihreä lippu -koulu, joka sijaitsee metsän vieressä. Osa metsästä kuuluu välituntialueeseen.
POST-
POST- on yhdysvaltalaisen pop-punk-artisti Jeff Rosenstockin neljäs studioalbumi, jonka julkaisi Polyvinyl Records ja Quote Unquote Records 1. tammikuuta 2018. 10% albumin tuotosta Bandcamp -musiikkisivustolla lahjoitettiin Save Puerto Rico -hyväntekevyyskampanjalle. Hiro Tanaka kuvasi albumin kansikuvan.
Jeff kirjoitti albumin sanoitukset asuntovaunussa East Durhamissa, Catskillissä sijaitsevassa pienessä kylässä vuoden 2017 alussa, muutama päivä Donald Trumpin presidentin virkaan tulosta. Hän nauhoitti albumin yhdessä viikossa Jack Shirleyn kanssa. Albumin yksi iso teema on politiikka, joka tulee esille USA -kappaleessa.
Néstos (kunta)
Néstos ( eli Δήμος Νέστου, Dímos Néstou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kaválan alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Kunnan pinta-ala on 674,6 neliökilometriä ja väkiluku 22 331 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Chrysoúpoli.
Néstoksen kunta sijaitsee Kreikan koillisosassa Traakianmeren rannalla vastapäätä Thásoksen saarta. Se on saanut nimensä kunnan itärajan muodostavasta Néstos-joesta. Kunta syntyi, kun Chrysoúpoli, Keramotí ja Oreinó yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Néstoksen kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Italo Calvino
Italo Calvino (15. lokakuuta 1923 Santiago de las Vegas, Kuuba – 19. syyskuuta 1985 Siena, Italia) oli italialainen kirjailija ja toimittaja. Hänen kirjojensa tyyliä on luokiteltu neorealismiksi tai postmodernismiksi.
Nuoruus ja opiskelu
Italo Calvino syntyi vuonna 1923 Kuubassa Santiago de las Vegasin kaupungissa, missä hänen vanhempansa tekivät tieteellistä työtä. Mario Calvino oli maataloustieteilijä ja työskennellyt useita vuosia trooppisissa maissa. Eva Calvino oli puolestaan kasvitieteilijä.
Pian Italon syntymän jälkeen Calvinot muuttivat takaisin Italiaan. He asettuivat Mario Calvinon kotiseudulle Liguriaan. Italo vietti suuren osan lapsuudestaan San Remossa ja perheen maaseututalossa. Mario Calvino johti San Remossa kokeellista kukkaviljelyä, ja kotitaloa ympäröivillä kukkuloilla hän puolestaan kasvatti viinirypäleitä ja avokadoa.
Italo Calvino aloitti vuonna 1941 opiskelun Torinon yliopistossa. Kun saksalaiset valtasivat Ligurian toisen maailmansodan aikana, Calvino liittyi veljensä kanssa partisaaneihin. Hän taisteli vuosina 1943–1945 Italian vastarintaliikkeen mukana. Fasistit vangitsivat hänet joksikin aikaa, mutta hän onnistui pakenemaan. Calvino liittyi vuonna 1945 Italian kommunistisen puolueeseen, josta hän erosi vuonna 1956 Neuvostoliiton vallattua Unkarin.
Ura
Calvino alkoi kirjoittaa sodan jälkeen, ensin lähinnä sota-ajan kokemuksistaan. Samaan aikaan hän viimeisteli yliopisto-opintojaan. Hän oli opiskellut isänsä jalanjäljillä maataloustiedettä mutta siirtyi kirjallisuustieteeseen. Calvino valmistui vuonna 1947 ja teki päättötyönsä Joseph Conradin tuotannosta.
Jo opiskelu-aikana Calvino oli kirjoittanut kommunistiseen L’Unità-lehteen. Hän alkoi vuonna 1947 työskennellä kustantamo Einaudille, jolle hän teki töitä käytännössä koko uransa ajan. Calvino tutustui samaan aikaan muihin kirjailijoihin ja älykköihin. Hän teki yhteistyötä Cesare Pavesen ja Elio Vittorinin kanssa. He kirjoittivat useisiin kirjallisuus- ja kulttuurilehtiin.
Q-Max
Q-Max on nesteytettyä maakaasua kuljettavien LNG-säiliöalusten (engl. liquefied natural gas) kokoluokka. Q tulee Qatar-valtiosta, joka on maailman suurin nesteytetyn maakaasun viejä. Alukset kuljettavat Qatarin maakaasua Japaniin, Yhdysvaltoihin, Italiaan ja Isoon-Britanniaan.
Italo Calvino
Ura
Esikoisromaaninsa jälkeen Calvino yritti useita kertoja kirjoittaa toista romaania. Hänen pienoisromaaninsa Halkaistu varakreivi ilmestyi 1952 ja sai kiittävät arviot kriitikoilta, mutta kommunistiselta puolueelta se sai kritiikkiä, kun Calvino oli hylännyt siinä realismin. Teos on allegorinen kertomus miehestä, joka oli haljennut tykinlaukauksen takia kahtia pahaan ja hyvään mutta joka yhdistyy kokonaisuudeksi rakkauden kautta.
Q-Max
Q-Max-säiliöaluksen lastikapasiteetti on 262 000 – 266 000 kuutiometriä. Tyypillisen laivan pituus on 345 metriä, leveys 55 metriä ja syväys 12 metriä. Laivoissa on kaksi hidasta dieselmoottoria, dieselsähköinen voimansiirto ja kaksi potkuria. Koneteho on 2 × 21 770 kilowattia kierrosnopeudella 91 kierrosta minuutissa. Kuljetettava lasti on viidessä membraanisäiliössä ja laivoissa on kaasun uudelleennesteytyskoneisto.
Italo Calvino
Ura
Calvinon toinen fantasiateos oli vuonna 1957 julkaistu Paroni puussa, jonka päähenkilö kiipeää puuhun eikä enää laskeudu sieltä. Siinä Calvino tutkii todellisuuden ja mielikuvituksen välistä vuorovaikutusta ja jännitettä. Ritari joka ei ollut olemassa (1959) on puolestaan eeppisillä ritaritarinoilla pilaileva fantasiaromaani.
Q-Max
Q-Flex on nesteytettyä maakaasua kuljettavien LNG-säiliöalusten kokoluokka, johon kuuluvien laivojen lastikapasiteetti on 210 000 – 217 000 kuutiometriä. Q-Flex tulee sanoista Qatar-Flexible. Flexible eli joustava tarkoittaa että qatarilaista maakaasua kuljettava laiva voi koostaan huolimatta käyttää olemassa olevia terminaaleja. Q-Max-laivat vaativat terminaaleihin muutoksia.
Italo Calvino
Ura
Calvino jatkoi 1960-luvulla fantasiateosten parissa. Häneltä ilmestyi 1965 romaani Koko kosmokomiikka ja 1967 novellikokoelma Ti con zero. Koko kosmokomiikka on tajunnanvirtakerronnalla toteutettu teos, jossa käsitellään maailmankaikkeuden luomista ja kehittymistä.
Q-Max
Q-Flexin lastikapasiteetti on 40 % suurempi kuin perinteisillä LNG-säiliöaluksilla; Q-Maxin lastikapasiteetti on 70 % suurempi. Tyypillisen Q-Flex-säiliöaluksen pituus on 302 metriä, leveys 50 metriä, syväys 12 metriä ja korkeus 70 metriä. Maakaasu kuljetetaan viidessä lastitankissa, joista kukin on kooltaan noin 50 × 50 × 70 metriä. Rakenteeltaan Q-Flex muistuttaa Q-Maxia. Ensimmäinen Q-Flex-laiva luovutettiin syyskuussa 2004. Kaikki Q-Flex-laivat on rakennettu Etelä-Koreassa kolmen yhtiön telakoilla: Hyundai Heavy Industries, Samsung Heavy Industries ja Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering.
Italo Calvino
Ura
Calvino kiinnostui 1970-luvulla erityisesti itse fabuloinnista eli tarinoiden luomisen prosessista. Hän kirjoittikin teoksissaan Näkymättömät kaupungit (1972), Il castello dei destini incrociate (1973) ja Jos talviyönä matkamies (1979) kertomuksen rakennetta. Teokset ovat hyvin rakenteellisia, ja ne nostavat usein esiin itse kertomuksen. Calvino vaihtaa niissä myös usein näkökulmaa ja pyrkii tutkimaan mahdollisuuksien, sattumusten ja muutoksen luonnetta.
Calvinon viimeinen merkittävä kaunokirjallinen teos oli vuonna 1983 ilmestynyt romaani Herra Palomar. Hän kirjoitti uransa aikana myös esseitä, arvosteluja ja muita tekstejä. Hän julkaisi niitä 1980-luvulla, ja niistä merkittävin oli Una pietra sopra (1980). Calvino oli kuollessaan valmistamassa luentoja Harvardin yliopistoon. Niiden pohjalta vuonna 1993 ilmestyi Kuusi muistiota seuraavalle vuosituhannelle.
Yksityiselämä
Calvino kuoli aivoverenvuotoon Sienassa 1985.
Velimatti Honkanen
Velimatti Honkanen (s. 1. lokakuuta 1968 Nummi) on suomalainen journalisti, joka on työskennellyt pitkään Tekniikan Maailma -lehdessä, myös lehden päätoimittajana.
Honkanen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1993. Hän toimi valmistuttuaan suunnittelijana 1993–1996, Tekniikan Maailman avustaja hän oli ollut jo vuodesta 1989. Lehden autotoimittajaksi hän tuli vuonna 1996 ja työskenteli lehden toimituspäällikkönä 1996–2008. Vuonna 2009 Honkanen nimitettiin Tekniikan Maailman päätoimittajaksi. Otavamedian TM-lehtiperheen, johon kuuluvat paitsi Tekniikan Maailma, myös TM Rakennusmaailma ja niiden vironkieliset versiot sekä Vauhdin Maailma, päätoimittaja Honkanen oli vuoteen 2015 asti. Hän siirtyi tuolloin Tekniikan Maailman Ajoneuvot ja liikenne -osaston toimituspäälliköksi.
Reetta Piipari
Reetta Sinikka K. Piipari (s. 20. tammikuuta 1980 Kotka) on suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Pelaajaura
Piipari pelasi kaudet 1999–2003 Xavierin yliopistossa, jonka paidassa hän voitti vuonna 2001 yliopistokoripalloilun syöttötilaston. Vuonna 2003 hänet kutsuttiin WNBA-seura Washington Mysticsin harjoitusleirille, jolloin WNBA-varausta pidettiin mahdollisena. Piiparin WNBA-unelma ei kuitenkaan auennut, jonka johdosta hän siirtyi pelaamaan Espanjan pääsarjaan Basket Zaragozan paitaan. Kaudeksi 2004–2005 Piipari palasi Peli-Karhuihin. Kahden pelikauden jälkeen Peli-Karhuissa Piipari siirtyi takaisin Espanjan pääsarjaan Extrugasaan, joka oli juuri noussut pääsarjaan. Hänen lisäkseen myös Taru Tuukkanen siirtyi samaan seuraan. Kauden 2006–2007 jälkeen Piipari teki sopimuksen Gran Canaria La Caja de Canariasin kanssa. Piipari johti joukkueen sarjan yhdeksänneksi, jolloin Canaria jäi niukasti pudotuspelien ulkopuolelle. Kauden jälkeen Piipari teki seuran kanssa jatkosopimuksen. Tammikuussa 2009 Piipari teki paluun naisten SM-sarjaan Lappeenrannan Catzin joukkueeseen. Kaudeksi 2011-12 Piipari palasi Peli-Karhujen riveihin. Neljän PeKa-kauden jälkeen hän pelasi vielä yhden kauden I-divisioonassa Kouvojen naisjoukkueessa nostaen sen naisten Korisliigaan.
Kesäkuussa 2016 Piiparin uutisoitiin siirtyvän valmentajaksi Yhdysvaltoihin: hän aloitti vanhan high schoolinsa Minster High Schoolin tyttöjen koripallojoukkueen päävalmentajana. Jo Suomessa juniorijoukkueita valmentanut Piipari päätti näin ollen ainakin toistaiseksi pelaajauransa.
Guasetisaali
Guasetisaali (C16H14O5) on orgaaninen yhdiste. Se on guajakolin ja asetyylisalisyylihapon esteri. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa limaa irrottavana ainesosana yskänlääkkeissä sekä tulehduskipulääkkeenä. Se on käytössä muun muassa Italiassa kivuliaiden hengitystieoireiden lievittämiseen.
Guasetisaali on aihiolääke, joka metaboloituu ihmiselimistössä asetyylisalisyylihapoksi ja guajakoliksi. Yhdistettä voidaan valmistaa käsittelemällä asetyylisalisyylihappoa tionyylikloridilla, jolloin muodostuu asetyylisalisyylikloridi. Tämä reagoi guajakolin natriumsuolan kanssa muodostaen guasetisaalia. Reaktiossa käytetään faasinsiirtokatalyyttejä tai karbonyylidi-imidatsolia.
Matti Kankaanpää
Matti Kankaanpää (6. marraskuuta 1927 Jyväskylä – 13. heinäkuuta 2021 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli Valmetin toimitusjohtaja 1980–1991. Hän tuli Valmetin palvelukseen 1971 oltuaan sitä ennen Jaakko Pöyry & Co:n varatoimitusjohtaja 1968–1971. Kankaanpää sai vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1986.
Wendell Harrison
Wendell Harrison (s. 1942 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän soittaa sekä klarinettia että tenorisaksofonia. Hän aloitti klarinetinsoiton 7-vuotiaana ja tenorisaksofonin high school -aikanaan. Häntä opetti Barry Harris. Hän muutti vuonna 1960 New Yorkiin, jossa hän soitti Jack McDuffin, Elvin Jonesin, Sonny Stittin, Grant Greenin ja Sun Ran kanssa. Hän oli mukana Hank Crawfordin yhtyeessä yli neljän vuoden ajan.
Vuonna 1970 Harrison palasi Detroitiin työskentelemään sessiomuusikkona ja jazzopettajana. Hän perusti useita levy-yhtiöitä. Hänen kanssaan soittivat Leon Thomas, Marcus Belgrave, Kirk Lightsey, Charles Tolliver ja James Carter. Harrisonin levytysten joukossa ovat An Evening with the Devil (1975), Organic Dream (1981), Reawakening (1985), Forever Duke (1991) ja Eighth House: Riding with Pluto (2002).
Yahya Khan
Yahya Khan (1917 - 1980) oli pakistanilainen sotilas ja  poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1969-1971.
Intia hyökkäsi joulukuussa 1970, Pakistanin armeija kukistui nopeasti, Itä-Pakistanista tuli Bangladesh. Yahya Khan erosi 20. joulukuuta ja Zulfikar Ali Bhuttosta tuli presidentti.
Meidän Mirri
Meidän Mirri on alun perin vuonna 1952 julkaistu Tammen kultaiset kirjat -lastenkirjasarjan ensimmäinen osa, josta on tullut erittäin suosittu. Tästä Kathryn ja Byron Jacksonin kirjoittamasta sekä Alice ja Martin Provensenin kuvittamasta tarinasta on vuonna 2006 otettu Suomessa jo 13. painos. Kirjan suomentajaksi on merkitty Lea Karvonen. Karvonen on kuitenkin vain Tammen käyttämä nimimerkki, jonka takana toimi usea eri henkilö. Kirjan todellinen suomentaja ei siis ole tiedossa. Alkuperäinen englanninkielinen Katie the Kitten -kirja julkaistiin jo vuonna 1949, Little Golden Books -lastenkirjasarjassa. Kathryn ja Byron Jacksonin teoksiin kuuluu myös mm. Tammen kultaiset kirjat -sarjan 17. kirja, Hiekkarannalla. Kathryn Jacksonin käsialaa on myös esimerkiksi sarjan 147. kirja, Luiseva puiseva leijona. Byron Jackson on kirjoittanut puolestaan muun muassa sarjan kolmannen kirjan Pikku Viu Viu. Alice ja Martin Provensen ovat kuvittaneet useita muitakin Tammen kultaisia kirjoja.
Juoni
Kirja keskittyy kuvaamaan pienen kissanpennun elämää yhden lyhyen valveillaolohetken aikana. Tarinan kahdellatoista sivulla on kullakin yksi kuva, johon liittyy yleensä noin kaksi riviä tekstiä. Koko tarina on kerrottu preesensissä.
Kirjan ensimmäisellä sivulla esitellään kirjan päähenkilö, meidän Mirri, joka nukkuu vanhassa hatussa eteisen lattialla. Seuraavilla sivulla Mirri herää, kiipeää tuolille ja huitaisee ilmassa surisevia kärpäsiä. Tämän jälkeen Mirri menee keittiöön, jossa se säikäyttää koiran, mutta joutuu itse pienen hiiren säikäyttämäksi ja pakenee ulos.
Myös ulkona Mirri kohtaa monia seikkailuja. Piilouduttuaan pensaan alle se havaitsee sammakon, jota se lähtee jahtaamaan. Saalistus kuitenkin päättyy epäonnisesti. Haisteltuaan kukkasia Mirri yrittää myös kiivetä puussa olevaan linnunpesään, pyydystää mehiläisen sekä oman häntänsä. Pudottuaan penkiltä vesisankoon ja kuivattuaan itsensä Mirri pyytää naukuen ruoakseen maitoa, jonka se litkii taitavasti. Tarina päättyy onnellisesti, kun maidon juotuaan Mirri nukahtaa uudelleen hattuun.
Won’t Let You Go
Won’t Let You Go on alankomaalaisen DJ-tuottajan Martin Garrixin, ruotsalaislaulajan John Martinin sekä venäläisen DJ-tuottajaduon Matisse & Sadkon musiikkikappale. Sen julkaisi STMPD RCRDS digitaalisesti ladattavana singlenä 10. joulukuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Matisse & Sadkon jäsenet Aleksander ja Yury Parkhomenko, Martin, Garrix ja Michel Zitron, joista Alexander sekä Yury Parkhomenko ja Garrix myös tuottivat sen. Kappaleen lyriikkavideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
"Won’t Let You Go" ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille. Garrix on esittänyt kappaleen livenä muun muassa Electric Love ja Creamfields-festivaaleilla.
Pietari I
Pietari I on ollut seuraavien hallitsijoiden nimi:
Tales of the Teenage Mutant Ninja Turtles
Tales of the Teenage Mutant Ninja Turtles on Mirage Studiosin kustantama sarjakuvalehti, jossa keskitytään Teini-ikäisten mutanttininjakilpikonnien seikkailuihin. Sarjakuvan julkaiseminen aloitettiin toukokuussa 1987, ja sen loivat Kevin Eastman ja Peter Laird. Sen tarkoitus on täyttää puuttuvat tai lyhyeksi jääneet tarinat Teenage Mutant Ninja Turtles -sarjakuvasta. Sarjakuvan ensimmäinen osa lopetettiin huhtikuussa 1989 seitsemänteen numeroon.
Sarjakuvaa alkoi tehdä uudestaan tammikuussa 2004 Stephen Murphy, ja nimeksi tuli Tales of the TMNT. Sarjakuva on toiminut samalla uusien hahmojen esittelijänä, joista tunnetuimmiksi ovat nousseet muun muassa Joku, Nahkapää, Rottakuningas, Complete Carnage ja Radical. Mirage-yhtiön myynnin vuoksi sarjakuvan julkaiseminen päättyi toukokuussa 2010. Viimeiseksi tarinaksi jäi Return to New York, jonka tekivät Jim Lawson ja Eric Talbot.