cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trijodityroniini
Trijodityroniinia muodostuu ensisijaisesti kilpirauhasen erittämästä tyroksiini-hormonista. Pieni osan elimistön trijodityroniinista erittyy lisäksi suoraan kilpirauhasesta.
Osa tyroksiinista tuotetusta trijodityroniinia on käänteiseksi trijodityroniiniksi (engl. reverse T3, rT3) kutsuttua R-isomeeria, jolla ei ole hormonaalista vaikutusta. Joskus 3 5′-deiodinaasientsyymin tuottaman rT3:n osuus kasvaa epätavallisen suureksi.
Trijodityroniinia käytetään lääkekäyttöön tuotettavan liotyroniinin eli pitkävaikutteisen synteettisen natriumliotyroniinin raaka-aineena.
Trijodityroniinimolekyylissä on kolme jodiatomia ja sen puoliintumisaika on yksi vuorokausi. T3 on rakenteeltaan muutoin samanlainen kuin T4, paitsi että siinä on yksi jodiatomi vähemmän. T3 on biologisesti merkittävästi aktiivisempi kuin T4 eli sen vaikutukset kohdesoluissa ilmenevät paljon pienemmillä pitoisuuksilla.
Verenkierrossa T3 sitoutuu herkästi kuljettajaproteiineihin. Kohdesoluissa T3 ja T4 sitoutuvat solu- ja tumareseptoreihin ja vaikuttavat sitä kautta muun muassa geenien ilmentymiseen.
Tuotanto
Maksa, munuaiset ja muut kudokset tuottavat suurimman osan elimistön tarvitsemasta T3- hormonista dejodinoimalla kilpirauhasen tuottamaa tyroksiinia eli T4-hormonia Kohdesoluissa on entsyymejä, jotka muuttavat T4:ää T3:ksi.
Kilpirauhasen T3-hormonin tuotanto tapahtuu kilpirauhasen rakkuloiden follikkelisoluissa. Nämä solut valmistavat tyroglobuliinia, proteiinia, jota varastoidaan rakkuloiden sisältämään hyytelömäiseen kolloidiin. Solut ottavat tyroglobuliinia rakkuloista sisäänsä pinosytoosin avulla ja pilkkovat sen T3:ksi ja T4:ksi. Tämä valmistus- ja eritysprosessi kiihtyy, kun aivolisäkkeen etulohko erittää verenkiertoon tyreotropiinia eli kilpirauhasta stimulovaa hormonia (TSH). TSH:n eritys etulohkosta puolestaan kiihtyy, kun hypotalamus erittää tyreotropiinia vapauttavaa hormonia (TRH). Noin 20 prosenttia kilpirauhasen tuottamista hormoneista on T3:a ja noin 80 prosenttia T4:ää.
3 5′-deiodinaasientsyymin tuottaman käänteisen trijodityroniinin eli rT3:n osuus saattaa kasvaa epätavallisen suureksi, jos sitä tuotetaan liikaa tai jos elimistö ei poista sitä normaaliin tahtiin. Tätä kutsutaan kilpirauhaseen liittymättömäksi tautitilaksi.
Vaikutus
Liotyroniinilla on laaja-alaisia aineenvaihduntaa kiihdyttäviä, kasvua edistäviä ja lisääntymiseen liittyviä vaikutuksia muun muassa sydämessä, maksassa, luurankolihaksissa, verisuonten sileässä lihaksessa, ihossa, munuaisissa ja keskushermostossa.
Trijodityroniini ohjaa nuorella yksilöllä myös kasvua ja kehitystä.
Solujen tumien geeniaktivaatio välittää trijodityroniinin vaikutuksen elimistöön.
T3 kääpiösimpansseilla
Bonoboilla eli kääpiösimpansseilla on erikoinen T3:n pitoisuus. Sen uskotaan vaikuttavan urosbonoboiden rauhanomaisuuteen: bonobonaarailla on korkeampi hormonipitoisuus. Bonoboiden T3-pitoisuuksia on verrattu simpansseihin ja ihmiseen, ja bonoboiden hormonipitoisuuden lasku alkaa vasta 20 ikävuoden paikkeilla, mikä on myöhemmin kuin ihmisen vastaava teini-iässä. T3-hormonin erikoinen profiili aiheuttaa bonobolle kehityksellistä viivästymistä. Simpanssiin verrattuna bonobon kognitiivinen kehitys ja kehon kasvu ovat viivästyneitä. T3-hormoni saattaa myös vaikuttaa stressireaktioihin.
Tyler Johnson (jääkiekkoilija)
Junioriura
220px|thumb|right|Johnson [[WHL (juniorisarja)|WHL-joukkue Spokane Chiefsin paidassa helmikuussa 2011.]] WHL-joukkue Spokane Chiefs varasi Johnsonin kotikaupunkinsa joukkueeseen 203. pelaajana vuonna 2005. Hän pelasi tämän jälkeen kaksi kautta Coeur d'Alene Coltsin joukkueessa voittaen kaudella 2006–2007 NORPAC:n piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 56+64=120. Ensimmäisellä WHL-kaudellaan 2007–2008 Johnson teki 69 runkosarjaottelussa tehot 13+29=42 sekä 21 playoff-ottelussa tehot 5+3=8. Hän voitti WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin ja palkittiin liigan pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana. Johnson voitti Chiefsissä myös Memorial Cupin.
Kaudella 2008–2009 Johnson oli Chiefsin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 26+35=61. Kaudella 2009–2010 hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 36+35=71. Helmikuussa 2010 Johnson äänestettiin Best of the West -äänestyksessä WHL:n parhaaksi aloittajaksi ja puolustavaksi hyökkääjäksi sekä neljänneksi parhaaksi luistelijaksi.
Syksyllä 2010 aikoinaan lähinnä pienen kokonsa vuoksi NHL:ään varaamatta jäänyt Johnson osallistui Minnesota Wildin harjoitusleirille, joka kuitenkin päättyi ylävartalovammaan ja hän palasi Spokane Chiefsiin. Johnson aloitti kauden 2010–2011 joukkueen kapteenina, mutta 5–10 ottelun jälkeen Johnson luovutti roolin kuitenkin takaisin Ottawa Senatorsin harjoitusleiriltä palanneelle Jared Cowenille. tehoilla 53+62=115 koko WHL:n maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi Medicine Hat Tigersin Linden Veyn jälkeen. Hänet palkittiin liigan urheiluhenkisimpänä pelaajana Brad Hornung Trophylla ja valittiin WHL:n läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Johnson valittiin myös liigan joulukuun 2010 parhaaksi pelaajaksi. Best of the West -äänestyksessä hänet äänestettiin WHL:n parhaaksi yli-ikäiseksi pelaajaksi, puolustavaksi hyökkääjäksi, luistelijaksi ja aloittajaksi sekä toiseksi parhaaksi joukkueelleen arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä kolmanneksi tarkimmaksi laukojaksi.
Ammattilaisura
Maaliskuussa 2011 Johnson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa 2011–2012 kokonaan farmijoukkue Norfolk Admiralsissa, AHL:ssä ja oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 31+37=68. Johnson oli maaliskuussa 2012 13 ottelun pisteputkessa ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen AHL:n tulokkaista. Hänet valittiin 11. maaliskuuta liigan viikon pelaajaksi ja saman maaliskuun kuukauden pelaajaksi. Johnson voitti kauden päätteeksi Calder Cupin ja valittiin AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kauden 2012–2013 Johnson aloitti luonnollisesti Lightningin uudessa farmijoukkue Syracuse Crunchissa tammikuuhun 2013 asti kestäneen NHL:n työsulun vuoksi. Hän vietti joukkueessa lopulta valtaosan kaudestaan ja oli Crunchin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 37+28=65, joilla Johnson voitti koko AHL:n maalipörssin (Willie Marshall Award) ja sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi. Kevään 2013 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras maalintekijä kymmenellä osumallaan. Johnson palkittiin kauden päätteeksi koko AHL:n arvokkaimpana pelaajana Les Cunningham Awardilla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa.
Johnson nostettiin työsulun päätyttyä kolmen muun pelaajan ohella Lightningin NHL-joukkueen harjoitusleirille tammikuussa 2013, mutta hänet pudotettiin sen päätteeksi kuitenkin takaisin Crunchin vahvuuteen. 14. maaliskuuta 2013 Johnson nostettiin ensimmäistä kertaa Lightningin kokoonpanoon ja hän teki samana päivänä NHL-debyyttinsä New York Islandersia vastaan. Johnsonin NHL-uran avausmaali syntyi seuraavassa ottelussa 16. maaliskuuta 2013 Carolina Hurricanesin Justin Petersin taakse. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana 14 NHL-ottelua tehopistein 3+3=6.
Johnson otti paikkansa Lightningin NHL-joukkueesta kaudella 2013–2014. Hänen varsinainen tulokaskautensa toi kaikissa 82 runkosarjaottelussa tehot 24+26=50 sekä neljässä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Johnson jakoi tulokkaiden maalipörssin voiton Colorado Avalanchen Nathan MacKinnonin kanssa ja sijoittui tulokkaiden pistepörssissä kolmanneksi. Hän teki NHL-uransa ensimmäisen kypärätempun 26. tammikuuta 2014 Colorado Avalanchea vastaan. Johnson valittiin kauden päätteeksi NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän oli ehdolla myös kauden parhaalle tulokkaalle myönnettävän Calder Memorial Trophyn voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta Nathan MacKinnonille. Toukokuussa 2014 Johnson teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Lightningin kanssa.
Heinäkuussa 2021 Lightning kauppasi Johnssonin ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa Chicago Blackhawksiin vaihdossa Brent Seabrookin pelaajaoikeuksin.
Maajoukkueura
Johnson edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän oli joukkueen paras maalintekijä kuudella osumallaan. Johnson palkittiin myös Yhdysvaltojen top-3-pelaajana.
Johnson pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Hänet valittiin siinä myös Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon päätteeksi Yhdysvaltain ottelun parhaaksi pelaajaksi.
DSL
Digital subscriber line (DSL) eli digitaalinen tilaajayhteys on kattonimitys joukolle tietoliikennetekniikoita, joilla tietoa siirretään perinteisen lankapuhelinverkon kaapelissa eli puhelinlinjassa hyödyntäen puhetaajuuksia korkeampia taajuuksia. Tällöin tiedonsiirtoyhteyden käytettävissä on perinteistä modeemia laajempi taajuusalue, jolloin voidaan saavuttaa suurempi tiedonsiirtonopeus. Yleisin DSL-yhteyden tyyppi on ADSL.
Lankapuhelinverkko on alun perin suunniteltu välittämään vain puhetta ja sen välittämä kaistanleveys on rajattu siten noin neljään kilohertsiin, mikä asettaa huomattavan rajoitteen modeemilla tapahtuvan tiedonsiirron nopeudelle. DSL-tekniikassa puhelinverkosta hyödynnetään ainoastaan sen passiivinen osuus, tilaajajohto, eli kaapelointi tilaajan ja paikallisen puhelinkeskustilan välillä, jolloin kaistanleveyttä rajoittavat puhelinverkon osat eliminoituvat. DSL-yhteyden mahdollistamiseksi puhelinkeskus ei saisi sijaita muutamaa kilometriä kauempana tilaajasta, koska korkeat taajuudet vaimenevat kaapelin pituuden kasvaessa, jolloin kaapelin välittämä kaistanleveys kaventuu vähitellen ja yhteyden suurin mahdollinen nopeus laskee, kunnes yhteyttä ei voida lopulta muodostaa lainkaan. Tämän vuoksi DSL-liittymiä ei aina voida tarjota haja-asutusalueilla.
Tyypillisessä toteutustavassa käyttäjällä on DSL-modeemi ja puhelinkeskuksessa on DSL-keskitin eli DSLAM (DSL Access Multiplexer), jonka tilaajakortille yhteys päättyy. Rinnakkaisyhteydellä, eli käytettäessä samaa puhelinliittymän tilaajajohtoa sekä puhelin- että DSL-yhteytenä, täytyy puhelinliikenne erottaa dataliikenteestä suotimin eli erottimin DSL-yhteyden molemmissa päissä. Suotimin erotettua data- ja puhelinliikennettä kutsutaan ala- ja yläkaistoiksi. Jos käyttäjällä on enemmän kuin yksi analoginen puhelin, on suositeltavaa asentaa jokaiseen puhelimeen suodin, jotta puhelin ei häiritse DSL-liikennettä ja puhelimesta ei mahdollisesti kuulu DSL-yhteyden aiheuttamaa kohinaa.
Toisessa toteutustavassa yhteys voidaan muodostaa DSL-modeemiparia käyttäen esimerkiksi kahden kiinteistön, rakennuksen, huoneiston tai muun kohteen välille silloin, kun halutaan hyödyntää olemassa olevaa puhelinyhtiön tai kiinteistön omaa puhelinkaapelointia. Tällöin asiakas vuokraa puhelinyhtiöltä tarvittaessa vain passiivisen johtoyhteyden, jolloin kohteisiin johtavat kaksi tilaajajohtoa kytketään suoraan toisiinsa keskuksesta käsin. Kiinteistön omaa kaapelointia käytettäessä johtoa ei tarvitse vuokrata, ja mahdolliset kytkennät suoritetaan talojakamossa tai muussa teletilassa. Näin voidaan yhdistää vaikkapa kahdessa eri rakennuksessa tai liikehuoneistossa toimivan yrityksen lähiverkot tai liittää yksittäisiä verkkokaapeloinnin ulottumattomissa sijaitsevia laitteita, kuten automaatteja, valvontakameroita tai WLAN-tukiasemia, lähiverkkoon.
DSL-yhteydet voivat olla joko symmetrisiä tai asymmetrisiä. Symmetrisessä yhteydessä siirtonopeus molempiin suuntiin on sama. Usein kuitenkin voidaan olettaa, että käyttäjä pääasiassa käyttää WWW-sivuja tai lataa tiedostoja verkosta, jolloin nopeuden verkkoon päin ei tarvitse olla kovin korkea. Silloin riittää asymmetrinen eli epäsymmetrinen yhteys, jossa nopeus on eri ulos- ja sisäänpäin.
DSL-standardit
Tavallisin kuluttajille tarjottava ratkaisu on ADSL. Yrityksille suunnattujen SHDSL-yhteyksien nopeus voidaan moninkertaistaa käyttämällä useita kuparipareja yhden sijasta. VDSL-pohjaisilla toteutuksilla saavutetaan jopa 100 Mbit/s symmetrinen nopeus yhdellä parilla.
TOC
TOC (aiemmin Throne of Chaos) oli vuonna 1991 perustettu suomalainen heavy metal -yhtye. Yhtye yhdisteli musiikissan death, black ja power metalia.
Vaikka Throne of Chaosta on vaikea kategorisoida jälkikäteen, ensimmäinen levy, Menace and Prayer, toi yhtyeelle mainetta Children of Bodomin jäljittelijänä jopa niin pitkälle, että TOC:ia pidettiin "Bodom-kloonina". Toisella albumillaan, Pervertigolla, yhtye käytti kahta vokalistia studiossa, joista kumpikaan ei laulanut Bodomin tyyliin. Lisäksi yhtye siirtyi kohti progressiivista ja perinteisempää metallia. Tuloksena oli vaikeasti luokiteltava ja monipuolinen albumi.
Yhtyeen viimeiset levyt saivat osin varsin suopeita arvosteluja kriitikoilta, mutta pojat päättivät kuitenkin lopettaa vuonna 2005.
Lebensraum
pienoiskuva|Suunniteltu [[Suur-Saksa|Suur-Saksan valtakunta, jonka rajat perustuvat Idän yleissuunnitelmaan, sekä Natsi-Saksan hallinnon ja Schutzstaffelin asiakirjoihin.]] pienoiskuva|[[Natsi-Saksan käynnistämä suurhyökkäys Neuvostoliittoon (operaatio Barbarossa) vuonna 1941.]] Lebensraum (saksaa, suomeksi elintila, elinalue) on 1900-luvun alussa vakiintunut käsite, jolla tarkoitettiin Saksan alueen väitettyä tai pelättyä ylikansoittumista ja siitä seurannutta ajatusta aluelaajennuksista. Jatkosodan aikana termiä käytettiin myös Suur-Suomi-aatteen yhteydessä. Italialaisilla oli vastaavanlainen ajatus ja käsite "Spazio vitale".
Jääkärinkatu
Jääkärinkatu on noin 250 metriä pitkä itä–länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Korkea­vuoren­kadulta ja päättyy länsipäässään Laivurin­kadun ylemmälle sivuhaaralle hieman Viiskulmasta etelään. Jääkärinkadun ajorata on koko pituudeltaan yksisuuntainen.
Jääkärinkatu 4:ssä sijaitsivat G.W. Sohlbergin tehdas- ja konttorirakennukset vuosina 1885–1975. Nykyään Jääkärinkadun varrella on etupäässä asuinkerrostaloja, joiden alakerroissa on kivi­jalka­kauppoja. Kadun varrella on myös kultasepänliike ja kebab-ravintola.
Nimen alkuperä
Jääkärinkatu on saanut nimensä sen länsipään tienoilla, nykyisen Tehtaanpuiston paikalla 1800-luvun alkupuolella sijainneen vuokra-alueen nimestä Jägersdorff. Alue oli vuonna 1834 vuokrattu Suomen kaartin käyttöön ampumarata-alueeksi. .
Nimi vahvistettiin alun perin vuonna 1842 ruotsin­kielisessä muodossa Jägare Gatan. Suomenkielisenä vastineena esiintyi vuonna 1866 Jääkerikatu. Kun ruotsin sana jägare kuitenkin tarkoittaa, paitsi sotilasta, jääkäriä, myös metsästäjää, kadusta käytettiin 1880-luvulta lähtien myös nimeä Metsästäjän­katu, joka vuonna 1909 vahvistettiin viralliseksi. Nykyinen suomennos vahvistettiin vuonna 1928 kaupunginvaltuuston asettaman, kadunnimistön yleistä tarkistamista käsitelleen komitean esityksestä, sillä sanan oletettiin tässä yhteydessä tarkoittavan sotilasta. Kun asia tuli käsittelyyn valtuustossa, sitä kuitenkin vastustivat eräät vasemmistolaiset valtuutetut.
Lebensraum
Saksa
Termin lebensraum kehitti saksalainen maantieteilijä Friedrich Ratzel, joka käytti sitä vuonna 1901 julkaisemassaan samannimisessä esseessä. Geopolitiikan isänä tunnettu ruotsalainen teoreetikko Rudolf Kjellén poimi käsitteen, ja tulkitsi sen kirjaimellisesti, ajatellen kansallisvaltiot eläviksi organismeiksi, joiden piti tarvittaessa valloittaa itselleen lisää ”elintilaa”. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen teoriaa kehitteli edelleen Ratzelin ja Kjellénin pohjalta saksalainen maantieteilijä Karl Haushofer. Natsien käyttöön välittynyt elintilateoria perustui lähinnä Ratzelin ajatusten väärintulkintaan.
Koska Saksalla ei ollut juurikaan siirtomaita verrattuna muihin ajan eurooppalaisiin suurvaltoihin, kuten Isoon-Britanniaan ja Ranskaan, lebensraumin tarpeesta tuli saksalaisten keskuudessa suosittu iskulause ensimmäiseen maailmansotaan mentäessä. Sodan päätyttyä Saksan tappioon elintilan puutteesta puhuivat lähinnä äärioikeistolaiset ja nationalistiset järjestöt, kuten Adolf Hitlerin johtama Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue.
Natsi-Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon toisessa maailmansodassa tavoitteeksi tarkentui saavuttaa niin sanottu Astrahan–Arkangeli-linja. Astrahan on kaupunki etelässä Kaspianmeren rannalla, Arkangeli taas Pohjoisen jäämeren rannalla. Saksa hävisi myös toisen yrityksensä kartuttaa elintilaansa. Tätä varten laadittiin idän yleissuunnitelma, joka käsitti sekä slaavilaisen väestön tuhoamista kuin sen siirtämistä Uralin toiselle puolelle Länsi-Siperiaan sekä joidenkin avainalueiden asuttamista germaanisella väestöllä.
Toisen maailmansodan jälkeen sana levisi kansainväliseen käyttöön, ja sillä viitataan yleensä Adolf Hitlerin 1920-luvulla kirjassaan Taisteluni luonnostelemaan suunnitelmaan hankkia Saksalle elintilaa idästä Neuvostoliiton alueilta.
Tomi Halonen
Tomi Halonen (s. 1963 ) on monissa media-alan yrityksissä vaikuttanut toimitusjohtaja.
Marraskuusta 2020 alkaen Halonen on työskennellyt Hopkins Oy:n toimitusjohtajana. Tätä ennen hän oli mainos- ja design-toimisto 358:n ja Radio Novan toimitusjohtaja. Aiemmin Halonen työskenteli verkkomarkkinointiyritys Estime Oy:n, Image Kustannus Oy:n ja Subtv:n toimitusjohtajana. Halonen siirtyi Subtv:lle mediatoimisto Carat Finlandin broadcast-ryhmän johtajan tehtävistä. Tätä ennen Halonen on työskennellyt MTV-Viihde Oy:n toimitusjohtajana (nyk. Fremantle) sekä mm. myynnin ja markkinoinnin esimiestehtävissä radio- ja TV-alalla.
Halonen toimii hallituksen puheenjohtajana Baba Foods Oy:ssä ja Graniitti Services Oy:ssä. Vuodesta 2016 alkaen hän on työskennellyt sivutoimisena yritysjohdon valmentajana oman yrityksensä Henko Cxo Coachingin kautta.
Halonen on työskennellyt toimitusjohtajana yli 20 vuotta ja media- ja viestintäalalla yli 30 vuotta. Koulutukseltaan hän on kauppatieteen maisteri. Lisäksi hän on Hyväksytty Hallituksen jäsen HHJ, ICF Certified Executive Coach, ICF Certified Business Coach Master, CxO Certified Business Mentor, BCI Team & Group Coach in Diploma sekä BCI Business Facilitator in Diploma. pienoiskuva|Tomi Halonen
Paperi
thumb|right|Tyhjä A4-paperiarkki Paperi on ohut ja litteä kuiduista puristamalla valmistettu yleinen kulutustavara. Yleensä paperia valmistetaan puumassasta, mutta muitakin kasvikuituja, kuten puuvillaa ja hamppua, voidaan käyttää. Monissa kielissä käytetty sana paperi juontuu papyruksesta.
Paperinvalmistuksessa käytetään termiä grammapaino, joka tarkoittaa paperin painoa grammoissa neliömetriä kohti. Paperin ja kartongin välinen standardinmukainen erottelu kulkee grammapainossa, jonka yli olevia laatuja kutsutaan kartongiksi. Kartonkeja käytetään useimmiten pakkauksiin. Muita kartonkien käyttökohteita ovat imukartongit, joiden valmistuksessa käytetään pellavaa imun muodostamiseen. Paksuimpia monista kartonkikerroksista koostuvia lajeja taas kutsutaan pahveiksi.
Paperiarkkien ohuet reunat voivat vahingoittaa ihoa johtaen paperihaavoihin.
Paperiarkeista käytetään seuraavia kappalemittoja:
Historia
thumb|200px|left|[[Oksyrhynkhos|Oksyrhynkhoksesta, Egyptistä löydetty papyrus. Reiät ovat tuhohyönteisten tekemiä.]] Paperin valmistusprosessin kuvasi kirjallisesti ensi kerran Kiinassa valtion virkamies Cai Lun vuoden 105 paikkeilla. Paperin valmistustaito levisi Koreaan ja Japaniin 600-luvun alussa. Muslimit oppivat valmistamaan paperia lumpuista 760-luvulla, kun taito levisi kalifaattiin Kiinasta. Paperin valmistustaidon uskotaan levinneen arabien mukana Kiinasta islamilaiseen Espanjaan 1100-luvulla ja edelleen tästä Eurooppaan 1300-luvun tienoilla. Ibn Battutan mukaan Marokon Fès al Balissa oli 1300-luvulla "400 myllynkiveä paperin valmistusta varten". Paperia vietiin täältä Al-Andalusiin Iberian niemimaalle, kunnes paperin valmistus levisi myös Eurooppaan. Paperin ohella kirjoitusmateriaalina oli pergamentti. Suomeen paperia tuotiin jo 1300-luvun puolessa välissä, varhaisin säilynyt suomalainen paperiasiakirja on vuodelta 1350. Keisari Napoleon otti Ranskassa paperin standardikoot käyttöön 1800-luvun alussa. Nämä standardit eivät levinneet laajalle.
Paperi säilyi suhteellisen kalliina vuosisatojen ajan, kunnes teolliset paperikoneet mullistivat valmistusprosessin ja oivallettiin, että paperia pystytään valmistamaan edullisemmin puumassan kuiduista. Paperikoneiden kehitys tapahtui erityisesti 1800-luvun alussa. Tuolloin raaka-aineena käytettiin yhä lumppuja. Menetelmä puuhiokkeen käyttöön kehitettiin Saksassa 1840-luvulla. Puuhiokkeen ohella tarvittiin edelleen myös lumppuja sitomaan massaa. Seuraava kehitysaskel oli kemiallisen menetelmän kehittäminen: puuhiokkeesta siirryttiin sellun käyttöön raaka-aineena.
Halvan paperin esiinmarssin myötä kirjat ja sanomalehdet yleistyivät teollistuneissa maissa, jolloin informaationlevitys mullistui lähes kaikkien lukutaitoisten saataville ja pakkaukset muodostuivat kulutuksen luontaiseksi osaksi. Sveitsi standardoi paperin koot 1921. Suomen kansallinen standardisoimisjärjestö SFS vakioi A- ja B-sarjojen paperikoot 1927. Paperikoot olivat neljä vuotta aiemmin perustetun järjestön ensimmäisiä standardeja.
Tietokoneiden siirtyessä kuvaputkinäyttöihin ja rivikirjoittimien kadotessa ennustettiin paperittoman toimiston ja jopa paperittoman yhteiskunnan tuloa, mutta päinvastoin tietotekniikan aikakaudella kulutus on moninkertaistunut. 1980-luvulla jotkut ennustivat jopa paperisen kirjan katoamista ja korvaamista sähköisillä näytöillä, mutta 2000-luvulla tällaista ei ole ollenkaan näkyvissä. PDAt ja kännykkäkalenterit ovat tulleet muistilehtiöiden rinnalle, mutta paperin katoamista ei ole silti näköpiirissä.
Valmistus
thumb|Paperinvalmistusta 1500-luvun Saksassa
Kuitupuu tuotiin ennen tavallisemmin uittamalla proomujen avulla, nykyisin maanteitse rekoilla, laivoilla tai rautateitse. Kuorimarummuissa puista poistetaan kuori. Rungot jatkavat matkaansa; kuoret poltetaan energiaksi tai käytetään maanparannusaineena. Osa puunrungoista haketetaan lastuiksi (puuhakkeeksi), jotka varastoidaan, osa hiotaan hiomakoneilla hiokemassaksi.
Paperimassaan voidaan myös lisätä erinäisiä täyteaineita esimerkiksi kaoliinia, talkkia, kalsiumkarbonaattia ja erilaisia väriaineita. Täyteainelisäyksen pääasialliset edut ovat opasiteetin (läpinäkymättömyyden) kasvaminen, matta-, kiiltopintaisuuden, värin säätely ja raaka-ainekustannuksien halventuminen.
Syntynyt oikeaan kosteuteen laimennettu, paineistettu paperimassa syötetään perälaatikosta viiralle, joka muodostetaan "huulen" avulla ohueksi tasaiseksi rainaksi. Sen jälkeen prosessin suurin tehtävä on poistaa vesi eri keinoin. Ensin viiralla vettä imetään pois mm. alipaineistetuilla imulaatikoilla. Muodostuva paperiraina otetaan ylös puristinosalle ottotelan avulla, seuraavaksi raina puristetaan suurien telojen läpi, "nippien" (märkäpuristus) avulla, ja viimeksi paperiraina kulkee kuivatusosalla. Se menee eri kuivatusryhmien välein, höyryllä paineistettujen, eri lämpöisten telojen "kuivatussylinterien", pitkin huomattavan matkan, jolloin loput tasapainokosteuden ylittävästä vedestä poistuu haihtumalla (kuivatus).
Näiden jälkeen paperi rullataan isolle konerullalle "tampuurille". Kuivaan paperiin voidaan lisätä erilaisia päällysteitä ja pintakäsittelyaineita, jotka parantavat paperin ominaisuuksia paremmin sen käyttötarkoitukseen soveltuvaksi.
Paperiarkkien koot
thumb|350px|A-sarjan paperikoot Kansainväliset paperiarkkien koot on määritelty ISO 216 -standardissa. Standardin mukaisia paperikokoja käytetään useissa maissa, merkittävinä poikkeuksina ovat mm. Yhdysvallat ja Kanada.
ISO 216 -standardi määrittää yleisesti käytössä olevat A-, B- ja C-sarjat, jotka eroavat toisistaan kokonsa puolesta. Yleisin käytössä oleva sarja on A-sarja, johon kuuluu Suomessa yleisin A4-paperi.
A0-arkin pinta-ala on tasan 1 neliömetri, B0-arkin lyhyempi sivu on pituudeltaan metri. Sekä A- että B-sarjoissa arkin lyhyemmän ja pidemmän sivun suhde toisiinsa on. A-sarjan eri kokoja käytetään muun muassa kirjoituspaperina, postikortteina ja käyntikortteina. B-sarjan kokoja käytetään esimerkiksi kirjoissa, piirustuksissa ja esitteissä.
C-sarja määrittelee kirjekuorien koot. C-sarjan kirjekuori on aina vastaavaa A-sarjalaista suurempi. C4-kirjekuoren sisälle mahtuu A4-kokoinen paperi taittamatta.
Paperin mineraalit
Paperin ydin on puukuiduissa. Kuituaineiden yhteensitomiseksi paperissa on myös erilaisia liima-aineita. Paperin painatusominaisuuksien parantamiseksi paperiin voidaan lisäksi laittaa kiviaineksesta peräisin olevia pigmenttejä. Joidenkin paperilaatujen koostumuksesta jopa kolmannes voi olla näitä mineraaleja. Tämän vuoksi koulukirjat, aikakauslehdet ja muut mineraalipitoisesta paperista valmistetut painotuotteet tuhkaavat poltettaessa normaalia paperia enemmän. Joissakin papereissa mineraaleja on täyteaineen lisäksi erityisenä pinnoitteena.
Mineraalien käytön tavoitteena on estää painovärien imeytyminen paperiin, jolloin teksti piirtyy terävämmin. Mineraalien tarkoituksena on myös heijastaa valoa niin, että teksti ei paistaisi paperin läpi. Näin syntyy voimakas kontrasti painomusteen ja valkoisen paperin välille. Pinnoitettu paperi heijastaa usein valoa niin voimakkaasti, että tekstin lukeminen saattaa vaikeutua. Tästä syystä kirjat, joissa on paljon luettavaa tekstiä, painetaan yleensä pinnoittamattomalle paperille. Mineraalit tekevät paperista myös hitaammin hajoavaa ja pidentävät näin paperin kestoikää.
Yleisimmin käytettyjä mineraaleja ovat kaoliniittisavi ja kalsiumkarbonaatti eli liitu. Myös hienoksi jauhettua kiteistä marmoria, kipsiä ja titaanioksidia käytetään. Syväpainatuksessa voidaan käyttää myös talkkia; offsetpainatukseen talkki ei sen sijaan sovi.
The C++ Programming Language
The C++ Programming Language on Bjarne Stroustrupin kirja C++-ohjelmointikielestä.
Kirja on kattava teos C++-kielen ominaisuuksista ja niiden käytöstä. Kirja on kasvanut kielen uusien versioiden ja ominaisuuksien julkaisun myötä, kirjan neljäs painos on päivitetty ja laajentunut kattamaan kielen C++11-version.
Kirjan ensimmäinen painos on julkaistu vuonna 1986 (ISBN 020112078X).
Suomalaiset Aseveljet Amerikassa
Suomalaiset Aseveljet Amerikassa on Yhdysvalloissa toimiva sinne muuttaneiden tai Yhdysvalloista Suomeen sotimaan lähteneiden suomalaisten sotaveteraanien yhdistys. Yhdistys perustettiin aluksi vuoden 1918 sodan amerikansuomalaisten veteraanien tarpeita varten Suomen Vapaussodan Rintamamiesyhdistyksen New Yorkin alaosastona vuonna 1934.
Yhdistys keräsi varoja vapaaehtoisjoukon lähettämiseksi Suomen talvisotaan. Vuonna 1940 yhdistyksen nimi muutettiin muotoon Suomalaiset Aseveljet Amerikassa.
Yhdistys on avustanut veteraaneja Suomessa esimerkiksi tukemalla Kaunialan sotavammasairaalaa. Toisaalta yhdistyksen jäsenet tukivat Yhdysvaltoihin muuttaneita asekätkijöitä heidän asettumisessaan uuteen kotimaahan. Yhdistyksen toiminta vilkastui näiden uuden jäsenten myötä. Nyt yhdistyksen tilanne on sama kuin muillakin veteraanijärjestöillä: väki vanhenee ja vähenee. Suomalaiset Aseveljet Amerikassa päätti siirtää osan muistoistaan ja perinteistään Suomeen.
19. kesäkuuta 2006 yhdistys luovutti arkistonsa sekä lippunsa ja miekkansa Suomeen Vapaussodan perinneliitolle. Lipun ja miekan luovutti yhdistyksen puheenjohtaja Ray Heinonen ja otti vastaan Vapaussodan perinneliiton puheenjohtaja kenraali Lauri Koho.
Leontyne Price
thumb|upright|Leontyne Price [[Porgy ja Bessin roolissaan vuonna 1953.]] Mary Violet Leontyne Price (s. 10. helmikuuta 1927) on yhdysvaltalainen, afroamerikkalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hänen roolejaan ovat esimerkiksi Giuseppe Verdin oopperoissa, varsinkin Aidassa, jonka nimiroolin hän on hallinnut vuosikymmeniä.
Price syntyi Laurelissa, Mississippissä, ja opiskeli Juilliard School of Musicissa. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1952. Saman vuosikymmenen aikana hän nousi maineeseen Bessin roolissa George Gershwinin oopperassa Porgy ja Bess sekä yhdysvaltalaisten nykysäveltäjien teosten kantaesittäjänä.
Price teki debyyttinsä Metropolitan-oopperassa 27. tammikuuta 1961. Hän on tulkinnut Verdin lisäksi muun muassa Samuel Barberin, Giacomo Puccinin, Georges Bizet’n, Richard Straussin ja Wolfgang Amadeus Mozartin tuotantoa. Hän pääsi esiintymään esimerkiksi Covent Gardeniin ja La Scalaan.
Price omaksui viimeisen uuden roolinsa vuonna 1977 Richard Straussin oopperassa. Hän piti viimeisimmän resitaalinsa Pohjois-Carolinan Chapel Hillissä 19. marraskuuta 1997.
Price on saanut lukuisia Grammy-palkintoja, National Medal of Artsin (1985) sekä Lifetime Achievement Grammyn elinikäisistä saavutuksista musiikin alalla. Vuonna 2011 hänen albuminsa A Program of Song (1959) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
...niin muistan
Niin muistan on suomalaisen Vera Teleniuksen kokoelma-albumi vuodelta 1990. Laulut on sävelletty runoilija Elvi Sinervon teksteihin.
Lampaannenäsaivartaja
Lampaannenäsaivartaja (Oestrus ovis) on lampaalla loisiva kiiliäislaji. Se on yksi Oestrus-suvun reilusta kolmestakymmenestä kiiliäislajista ja merkittävä ongelma lammastaloudelle ympäri maailmaa. Se aiheuttaa myös ihmiselle myiaasia.
Lampaannenäsaivartaja on noin 12–14 millimetriä pitkä karvainen kärpänen, jolla on likaisen harmaankirjava väritys. Aikuista kärpästä näkee harvoin. Muiden kiiliäisten tapaan sen suu ja ruuansulatuselimistö ovat surkastuneet. Kärpänen elää kuitenkin kiiliäiseksi epätavallisen pitkään: noin kuukauden. Tänä aikana se parittelee ja munii.
Castellaro
Castellaro on San Marinon pääkaupunkiin kuuluva kylä (ita. curazia). Alueen postinumero on 47890.
Lampaannenäsaivartaja
Saivartajien toukat elävät lampaiden ja vuohien nenä- ja poskionteloissa. Kärpäsnaaras munii lampaan turpaan, mistä toukat siirtyvät sierainten kautta sisälle. Kärpästen läsnä ollessa tartuntaa välttelevät lampaat painavat päänsä maahan, heiluttelevat sitä edestakaisin ja juoksevat paniikissa ympäriinsä. Isot lammasryhmät pyrkivät asettumaan kehään, jossa niiden maahan painetut päät ovat kehän keskellä. Toukkavaihe isännässä voi kestää kesäaikaan noin kuukauden, mutta jos toukka jää talvehtimaan, aika voi venyä jopa 10 kuukauteen. Kehityksensä lopuksi parisenttisiksi kasvaneet toukat pudottautuvat maahan koteloitumaan.
Castellaro
Vuonna 2014 alueelle suunniteltu navettarakennuksen saama rakennuslupa sai paikalliset asukkaat vetoamaan San Marinon kaupunginhallitukseen rakennusluvan peruttamiseksi.
Lampaannenäsaivartaja
Tartunnan saaneiden lampaiden nenästä valuu märkäistä vuotoa ja eläinten ruokahalu kärsii. Nenäsaivartajainfektio on eläimelle hengenvaarallinen, sillä märkivä tulehdus voi levitä aivoihin, jolloin seurauksena on kuolema. Myös muussa tapauksessa infektoituneiden eläinten tuotanto laskee. Lampaan nenäsaivartajan arvioitiin aiheuttaneen vuonna 1981 pelkästään Yhdysvaltojen lammastaloudelle 13,5 miljoonan dollarin menetykset.
Lampaannenäsaivartaja ei ole nirso isäntänsä suhteen, ja myös ainakin koira kelpaa toukkien kasvualustaksi. Lampaannenäsaivartajan aiheuttamia ihmisen myiaasitapauksia tunnetaan runsaasti (katso esim., , ), mutta toukat eivät tiettävästi pääse kehittymään ihmisessä koteloitumisvaiheeseen saakka.
Peter Michal Bohúň
thumb|Peter Michal Bochúň, Scena miłosna w parku. Peter Michal Bohúň (1822-1879) oli slovakialainen taidemaalari. Hän syntyi lähellä Bielsko-Białan kaupunkia, joka kuuluu nykyisin Puolaan. Hän lähti 1844 opiskelemaan taidetta Prahaan, mutta joutui palaamaan kotimaahansa isänsä kuoltua. Hän osallistui aktiivisesti vuoden 1848 mielenosoituksiin.
Ra (suomalainen yhtye)
Ra on suomalainen kolmihenkinen rockyhtye. Yhtyeen jäsenet kirjoittivat levytyssopimuksen vuonna 2007 ollessaan vasta 11-vuotiaita. Ensimmäisen singlen aika oli vuoden 2008 kesäkuussa, kun Painajainen julkaistiin. Ensimmäinen albumi, Punainen virta, julkaistiin helmikuussa, 25.2.2009.
Ran jäsenet Jaanis (s. 1995), Tomi (s. 1995) ja Jesse (s. 1995) tapasivat toisensa ala-asteen musiikkiluokalla ja yhteinen sävel löytyi Pohjois-Helsingin Bändikoulusta, jossa myös toinen nuorena aloittanut yhtye Tiktak sai alkunsa.
Haastattelussa yhtyeen jäsenet ovat kuvanneet omaa musiikkityyliään faaraoheavyksi, koska "se on heavya ja siinä on faaraotyyppiset sanat".
Ra -yhtyeen voi sekoittaa helposti myös muihin yhtyeisiin, sillä ennen tätä yhtyettä oli olemassa jo kaksi Ra -nimellä toimivaa yhtyettä. 90-luvulla perustettu amerikkalainen Alternative-metallia soittava Ra ja vuonna 1994 perustettu norjalainen psytrancea soittava Ra.
Hortense
Hortense on naisen etunimi. Se on johdettu latinankielisestä sanasta, joka tarkoittaa puutarhuria.
Mariam Hakobyan
Mariam Hakobyan armeniaksi Մարիամ Հակոբյան (s. 1949 Jerevan) on armenialainen kuvanveistäjä.
Hakobyan valmistui Jerevanissa Valtiollisesta kuvataideinstituutista vuonna 1974 on kuulunut Armenian taiteilijaliittoon vuodesta 1979. Hän on toiminut liitossa kuvanveistäjien jaoksen sihteerinä. Hän on perustanut NorEon-keskuksen jonka tehtävänä on auttaa armenialaisia taiteilijoita ammatillisissa kysymyksissä ja tuoda heitä esille maailman taide-elämässä.
Uransa varrella Hakobyan on pitänyt satoja näyttelyitä niin kotimaassaan kuin ulkomaillakin. Hänen grafiikkaansa ja pienoisveistoksiaan on monissa yksityiskokoelmissa ja museoissa eripuolilla maailmaa. Hänet on palkittu Italiassa vuonna 1998, Kiinassa 2001, Liettuassa vuonna 2003 ja Venäjällä 2004. Itävallan armenialainen yhteisö tilasi häneltä teoksen Usko kunnioittamaan Armenian 1700 vuotta pitkää taivalta kristittynä valtiona. Teos on Wienissä.
PEAR
PEAR on PHP:n sisarprojekti, jonka tavoitteena on luoda runko- ja julkaisujärjestelmä PHP:n ympärille.
PEAR-projekti alkoi vuonna 1999 kun Stig S. Bakken päätti edistää koodin uusiokäyttöä yleistä käyttötarkoitusta varten luotujen koodien osalta.
Taras Bulba
Taras Bulba on Nikolai Gogolin kirjoittama romaani. Se on kuvaus kasakoiden elämästä Ukrainan laajoilla tasangoilla 1600-luvulla. Se kertoo kasakoiden halusta taistella pyhän oikean venäläisen uskon puolesta. Teoksesta on ilmestynyt lukuisia suomennoksia: Samuli S. (Churberg 1878), J. A. Halonen (Karisto 1913), Juhani Konkka (WSOY 1940), Gunvor ja Kaarlo Salo (Tammi 1946), Ulla-Liisa Heino (Otava 1959) sekä Neuvosto-Karjalassa kaksi suomennosta, 1940 ja 1952. Siitä on tehty kaksi elokuvaa, Yhdysvalloissa 1962 (ohjaus J. Lee Thompson, pääosissa Yul Brynner ja Tony Curtis) ja Venäjällä 2009 (ohjaus Vladimir Bortko).
Juoni
Päähenkilö Taras Bulba on itse vanha kasakka, jo monet taistelut kokenut sankari. Hän haluaa opettaa myös kaksi poikaansa oikeiden kasakoiden elämään. Taras vie poikansa Ostapin ja Andrein Dneprin varrella olevaan Setsiin, kasakoiden leirikaupunkiin. Pian Taras Bulba huomaa, että kasakoilla ei ole suunnitteilla mitään isompaa taistelua, jossa hänen poikansa voisivat näyttää taitonsa. Niinpä hän manipuloi, ohjaa ja muokkaa Setsin kasakoiden mielialoja taitavasti päästäkseen tavoitteisiinsa.
Kuokkalan vesitorni
pienoiskuva|Kuokkalan vesitorni vuonna 2010. Kuokkalan vesitorni on Jyväskylän Kuokkalassa sijaitseva sienenmallinen vesitorni. Se on kaupunginosan keskeinen, kauas näkyvä maamerkki. Vesitorni on valaistu öisin.
Omar Epps
Omar Hashim Epps (s. 20. heinäkuuta 1973 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan House-televisiosarjan neurologi Eric Foremanina.
Epps on ollut naimisissa Keisha Spiveyn kanssa vuodesta 2004, ja heillä on kaksi lasta.
Ansaintamalli
Ansaintamalli (engl. revenue model) on käsite, jolla kuvataan tulojen hankkimista. Ansaintamalli määrittelee tulolähteet, yrityksen tai muun toimijan tarjoaman hyödyn (value), hyödyn hinnoittelun ja maksajan. Mallin avulla on tarkoitus tunnistaa tuote tai palvelu, jonka avulla syntyy tuottoa sekä ymmärtää tavat, joilla tuotetta tai palvelua myydään.
Liiketoimintamalli, ansaintalogiikka ja ansaintamalli
Liiketoimintamalli, ansaintalogiikka ja ansaintamalli liittyvät toisiinsa ja muodostavat monitasoisen yrityksen toimintaperiaatteita kuvaavan jäsennyksen. Liiketoimintamalli on yläkäsite, jota ansaintalogiikka ja -malli täsmentävät. Ansaintalogiikka strategisena käsitteenä kertoo yrityksen toiminnan tuloksellisuudesta osoittaessaan tulojen kertymisen tavat. Ansaintamalli voidaan käsittää suppeammin operatiivisiksi hinnoitteluperiaatteiksi, jotka täsmentävät yrityksen tulonmuodostuksen.
Ansaintamalleja
Keskeiset ansaintamallit ovat seuraavat:
Rencontres d’Arles
thumb|Yksi festivaalin näyttelyistä vuonna 2010. thumb|Valokuvaajat [[Robert Doisneau (vas.) ja André Kertész Arlesissa vuonna 1975.]] Rencontres d’Arles [ʁɑ̃kɔ̃tʁə daʁl], aiemmin Rencontres internationales de la photographie d’Arles, on Etelä-Ranskan Arlesissa vuosittain järjestettävä valokuvataiteen kansainvälinen festivaali. Vuonna 1970 aloitettu kesätapahtuma on yksi maailman vanhimmista, suurimmista ja arvostetuimmista valokuva-alan katselmuksista. Vuonna 2017 festivaaleilla kävi 125 000 vierasta.
Heinä-syyskuussa järjestettävän festivaalin ydin muodostuu kymmenistä yhtäaikaisista valokuvanäyttelyistä ja iltaisin valokuvien projisoinnista ulkotiloissa. Näyttelyt tuotetaan usein yhteistyössä ranskalaisten ja ulkomaisten alan museoiden kanssa. Joinakin vuosina osa ohjelmistoa on vierailevan taiteellisen johtajan suunnittelemaa, kuten vuonna 2004 Martin Parrin, vuonna 2006 Raymond Depardonin, vuonna 2008 Arlesissa syntyneen muotisuunnittelija Christian Lacroix’n ja vuonna 2009 Nan Goldinin. Näyttelypaikkoina on Arlesissa sellaisiakin tiloja joihin yleisöllä ei muuten ole pääsyä, kuten vanhoja roomalaisajan rakennuksia sekä tyhjille jääneitä teollisuustiloja. Festivaalin keskuspaikkana on SNCF-rautatieyhtiön vanhasta konepajasta kunnostettu valokuvakeskus L’Atelier des Forges. Näyttelyiden lisäksi ohjelmistoon kuuluu muun muassa keskustelutilaisuuksia ja työpajoja, jotka painottuvat festivaalin avajaisviikolle.
Tapahtuman perustivat vuonna 1970 valokuvaaja Lucien Clergue, kirjailija Michel Tournier ja historioitsija Jean-Maurice Rouquette.
Palkintoja ja kilpailuja
Vuodesta 2002 festivaaleilla on jaettu palkintoja, joiden kohteet ja kriteerit ovat vaihdelleet usein. 2010-luvun lopulla palkintoja on neljä: Prix Découverte (25 000 euroa) nuorelle ”löydölle”, Prix du Livre d’Auteur ja Prix du Livre Historique (kumpikin 8 000 euroa) uusille kuvateoksille ja vanhojen kuvien kokoelmateoksille, sekä Prix Photo-Texte (6 000 euroa) valokuvausta ja tekstiä yhdistäville teoksille. Vuodesta 2016 on lisäksi jaettu naisvalokuvaajille tarkoitettua palkintoa Prix de la Photo Madame Figaro-Arles (10 000 euroa). Vuonna 2016 Arlesissa alettiin pitää virtuaalitodellisuutta hyödyntävien teosten katselmusta, jonka pääpalkinto on 10 000 euroa.
Heinrich Sutermeister
Heinrich Sutermeister (12. elokuuta 1910 Feuerthalen – 16. maaliskuuta 1995 Vaux-sur-Morges) oli sveitsiläinen säveltäjä.
Sutermeister sai Münchenissä alan opetusta Carl Orffilta, ja Orff antoi merkittäviä vaikutteita hänen myöhempään tuotantoonsa. Palattuaan Sveitsiin 1930-luvulla Sutermeister omistautui säveltämiselle.
Rencontres d’Arles
Palkintoja ja kilpailuja
1980-luvun puolivälistä alkaen festivaalien ohjelmistoon kuului alle 35-vuotiaille valokuvaajille tarkoitettu European Kodak Award -kilpailu rahapalkintoineen. Arlesin loppukilpailua edelsivät maakohtaiset karsinnat. Vuodesta 1992 kilpailu muuttui katselmukseksi nimeltä Kodak European Panorama of Young Professional Photography. Sittemmin Arlesin alkuperäinen pääsponsori Kodak on vetäytynyt festivaalin tukemisesta menetettyään asemiaan valokuvauksen digivallankumouksessa.
Suomalaiskuvaajia Arlesissa
Vuoden 1986 festivaaleilla Suomi oli ensi kertaa esillä Arlesissa, kun Arno Rafael Minkkinen ja Markus Leppo kokosivat sinne katsauksen suomalaiseen valokuvaukseen. Sittemmin suomalaisista valokuvaajista ovat olleet laajemmin esillä ainakin Minkkinen (1994), Susanna Majuri (Work in Progress -pääpalkinto 2005) , Pentti Sammallahti (yksityisnäyttely 2005) , Tuomo Manninen (2007) ja Nelli Palomäki (Discovery-palkintoehdokkuus 2012).
Heinrich Sutermeister
Sutermeisterin merkittävimpiä teoksia on ooppera Romeo und Julia, joka sai kantaesityksensä Dresdenissä 1940. Hän kirjoitti runsaasti muuta näyttämömusiikkia sekä muun muassa konserttoja.
Tukholmassa kantaesityksen saanut Raskolnikov (1948) herätti suurta huomiota.
Lakarin koulu
Lakarin koulu on Pudasjärven keskustaajaman Kurenaluksen Lakarin asuinalueella sijaitseva koulu, jossa opiskelevat asuinalueella asuvat esikoululaiset ja 1–6 luokkalaiset. Lukukauden 2019–2020 alussa koulussa oli oppilaita 181. Koulu on saanut nimensä Isostakyröstä tulleen Juho Lakarin mukaan, joka toimi koulun ensimmäisenä opettajana.
Koulun toiminta alkoi vuonna 1872, jolloin se tunnettiin Kurenalan kansakouluna. Koulu toimi aluksi yksityistaloissa. Vuonna 1884 valmistui oma koulurakennus nykyiselle paikalleen.
Jääpallon SM-kilpailu 1919
Vuonna 1919 jääpallon SM-kilpailu oli taas mahdollista järjestää edelliskauden jäädessä väliin sisällissodan takia. Mukana oli joukkue ensimmäistä kertaa Helsingin, Viipurin ja Turun ulkopuolelta, kun Tampereen Pyrintö osallistui kilpailuun. Loppuottelussa pelasivat VBJS, eli Viipurin Sudet, sekä Helsingin IFK. Loppuottelu pelattiin Viipurissa, missä Sudet voitti ottelun maalein 11-2. Tulos oli sama kuin edellisissä kilpailuissa vuonna 1917. Tulos on edelleen Suomen jääpallohistorian suurinumeroisin finaalivoitto.
Alkuerät
1.kierros 2.kierros
Mestarijoukkue
Susien mestarijoukkue: Aarne Karvinen, Jussi Pelli, Niilo Joutsenlahti, Mikko Mäkinen, Edvard Kostamo, Aarne Nissinen, Toivo Pirhonen, Armas Ahnger, Lauri Mäkinen, Yrjö Penttilä, Kristian Poutiainen.
Maastohiihdon maailmancup 2008–2009
Maastohiihdon maailmancup 2008–2009 oli historian 28. virallinen maailmancup-kausi. Se alkoi 22. marraskuuta 2008 Jällivaarassa, Ruotsissa ja päättyi 22. maaliskuuta 2009 Falunissa, Ruotsissa.
Jussi Meresmaa
Jussi Meresmaa (s. 21. maaliskuuta 1978) on suomalainen frisbeegolfvaikuttaja, yksi Suomen menestyneimpiä frisbeegolfaajia sekä Innova Champion Europen ja Discmanian perustaja. Hän on voittanut frisbeegolfin avoimen sarjan suomenmestaruuden vuosina 2000 ja 2001 sekä parifrisbeegolfin suomenmestaruuden vuosina 1998 ja 1999. Meresmaalla on myös hallussaan useita Suomen ennätyksiä kenttälajeista, erityisesti juniorivuosiltaan. Meresmaan ammattilaisura frisbeegolfaajana alkoi vuonna 2006 ja toistaiseksi viimeisen PDGA-sanktioidun kisansa hän heitti vuonna 2015.
Meresmaa on ratasuunnittelijana ja Innova- sekä Discmania -kiekkojen maahantuojana ollut edesauttamassa frisbeegolfin etenemistä Suomen nopeimmin kasvavaksi urheilulajiksi. Innova Champion Europen kehittämä DiscGolfPark-konsepti on Suomen myydyin ratakokonaisuus, jota Suomen lisäksi viedään myös ulkomaille, kuten Ruotsiin, Norjaan ja Yhdysvaltoihin. Vuoden 2018 alussa DiscGolfPark -ratakokonaisuuksia oli Suomessa jo yli 180 kappaletta.
Meresmaa tuomittiin Ruotsissa elokuussa 2022 seksin ostamisesta toukokuussa 2022 Ruotsissa. Meresmaa jäi tuomion jälkeen välittömästi sivuun tehtävistään Discmania-yhtiössä.
Paskilli
thumb|upright|[[Pasquino, Nicolas Béatrizet'n piirros vuodelta 1550.]] Paskilli (< Pasquino) on nimettömän kirjoittajan solvauskirjoitus, kunnianloukkauskirjoitus, kitkerä henkilökohtainen proosa- tai runomuotoinen satiiri, herjakirjoitus, herjalaulu, joka voi sisältää myös kuvia. Paskillin kirjoittajaa sanotaan paskillantiksi. Sanan taustalla on Roomassa sijaitseva antiikinaikainen veistos Pasquino, jonka ympärille on tavattu kirjoittaa pilkkarunoja.
Montecassino
41.4906°N, 13.8138°W thumb|right|250px|Monte Cassinon luostari. thumb|right|250px|Monte Cassinon luostarin rauniot [[Monte Cassinon taistelun jäljiltä.]] Monte Cassinon kukkula on Italiassa Cassinon kaupungissa noin 130 kilometriä Roomasta etelään. Se tunnetaan paikkana, jonne Benedictus Nursialainen perusti ensimmäisen luostarinsa noin vuonna 529. Siitä sai alkunsa benediktiinimunkkien järjestö.
Luostari on tuhottu monta kertaa: langobardit riehuivat siellä vuonna 577, saraseenit vuonna 887. Vuonna 1349 voimakas maanjäristys vaurioitti rakenteita. Luostari tuhoutui täysin toisen maailmansodan aikana Monte Cassinon taistelussa helmikuussa 1944. Sodan jälkeen Italian valtio rakensi luostarin uudelleen. Paavi Paavali VI vihki sen uudelleen vuonna 1964.
Kumite
Kumite on karaten sparrausharjoittelumuoto, jossa harjoitellaan ottelutekniikoita. Kumite on myös karaten kilpalaji, jossa pisteitä saa vastustajaan osutuista puhtaista lyönneistä ja potkuista. Kumite vaatii hyvää perustekniikan hallintaa, hyvää peruskuntoa ja kisoissa myös sääntöjen tuntemista.
NGC 1395
NGC 1395 on galaksi Eridanuksen tähdistössä. Se loistaa +9,60 magnitudin voimakkuudella.
Kromidiopsidi
250px|thumb|right|Kromidiopsidikiteitä [[uvaroviittilouhoksesta Outokummusta.]]
Kromidiopsidi kuuluu diopsidiryhmään. Kemialliselta koostumukseltaan kromidiopsidi on kalsium-magnesiumsilikaattia. Väriltään se on smaragdinvihreä, pullonvihreä ja harvoin keltainen tai väritön. Kromidiopsidin Mohsin kovuus on 5,5–6,5 eli se on hauras kivi.
Kromidiopsidissa saattaa esiintyä harvoin kissansilmäilmiö ja tähti-ilmiö. Nämä kromidiopsidin muodot ovat erityisen haluttuja kiven keräilijöiden keskuudessa. Kiven kiteinen muoto on arvostettu jalokivi. Kromidiopsidi on tunnettu korukivenä vasta vähän aikaa, mutta se saavuttaa koko ajan suurempaa suosiota.
Esiintyminen
Kromidiopsidia löydetään useimmiten magmakivistä ja metamorfisista kivistä, joissa se muodostaa joskus jopa 10 cm:n mittaisia kiteitä. Kauneimmat kromidiopsidit tulevat Siperiasta, Venäjältä. Siperiasta tulleita kromidiopsedeja kutsutaan virheellisesti Siperian smaragdeiksi. Kiviä löydetään myös Kuubasta, Brasiliasta, Australiasta ja Japanista. Euroopan tärkein kromidiopsidi esiintymä on Suomen Outokummussa. Outokummun esiintymän kromidiopsidit ovat voimakkaan vihreitä ja sitä on runsaasti. Suomessa sitä esiintyy myös Kaavilla ja Polvijärvellä.
Kumite
Kilpa-kumitessa ottelijalla on joko punainen tai sininen vyö, tavallista kevyempi puku ja hammassuojat. Käsissä ovat kevyet rystyset ja kämmenselän peittävät ottelukäsineet. Jaloissa käytetään sääri- ja jalkapöytäsuojia. Naiset käyttävät rintasuojusta, miehet voivat käyttää alasuojia.
NGC 1395
NGC 1395 on elliptinen galaksi, joka sijaitsee noin 85 miljoonan valovuoden päässä Eridanuksen galaksijoukossa ja on sen eteläisen alaryhmän kirkkain galaksi.
Löytäminen
Saksalais-brittiläinen astronomi Wilhelm Herschel havaitsi NGC 1395:n ensimmäisenä 17. marraskuuta vuonna 1784.
Paskilli
Veistoksen on arveltu saaneen nimensä 1600-luvulla eläneestä roomalaisesta suutarista, joka lateli purevaa ivaa.
Luettelo renessanssisäveltäjistä
Tämä on luettelo renessanssiajan (noin 1400-1600) säveltäjistä.
Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö