cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Punk
Punkin jatkokehitys: uusi aalto ja hardcore
Vuosina 1977–1980 punk sekä musiikkityylinä että nuorisoliikkeenä yleistyi, levisi Isosta-Britanniasta muualle maailmaan ja kaupallistui. Monien keskeisten yhtyeiden osalta (muun muassa The Clashin London Calling -albumi) punkin kehitys kulki kohti rock-musiikin uutta aaltoa, samaan aikaan punkin kanssa erityisesti Talking Heads -yhtyeen käynnistämää suuntausta. Tältä pohjalta kehittyivät edelleen erilaiset 1980-luvun alun kokeelliset post-punk-tyylit (muun muassa Sex Pistolsin Johnny Rottenin seuraava yhtye Public Image Limited).
Näiden vastapainoksi epäkaupallisen ja kantaa ottavan punkrockin kehitystä jatkoivat anarkopunkyhtye Crass sekä monissa maissa aggressiivinen hardcore punk. Tätä tyyliä edustivat muun muassa yhdysvaltalaiset Black Flag, Dead Kennedys, Bad Brains ja Minor Threat ja kanadalainen D.O.A. Englantilaisten hardcore-yhtyeiden joukkoon lukeutuivat muun muassa Discharge, The Exploited, Amebix, Charged GBH, Chaos UK, Disorder, Subhumans, Broken Bones, Attak, Blitz ja The Varukers. Vuosi 1982 oli tämän musiikkityylin huippuvuosi. Myös Oi! on tuolloin alkanut punkrockin tyylisuunta, joka kuuluu erityisesti skinhead-kulttuuriin ja jota voidaan kutsua myös katupunkiksi. Oi!-yhtyeitä olivat muun muassa Angelic Upstarts, The 4-Skins ja Cockney Rejects. Näihin aikoihin syntyi myös horror punk, jossa hyödynnettiin kauhuteemoja. Tämän tyylin merkittävin edustaja oli Misfits.
Punk Suomessa
Suomessa punk ja uusi aalto vaikuttivat paljon suomalaiseen rock-musiikkiin, ja ne vaikuttivat merkittävästi suomenkielisten rocksanoitusten yleistymiseen. Kimmo Miettisen mukaan punk nousi Suomessa musiikki-ilmiönä, nuorisomuotina sekä 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa syntyneiden sukupolvikokemuksena suhteellisesti suuremmaksi kuin missään muualla maailmassa. Miettisen mukaan yhdysvaltalaisen Ramones-yhtyeen esiintymiset Helsingissä ja Tampereella yhtyeen ensimmäisellä Suomen-vierailulla toukokuussa 1977 olivat punkin suomalaisen läpilyönnin avaintapahtumia. Konserttien yleisönä oli paljon vaikutteille altista väkeä, joka alkoi miltei saman tien perustaa yhtyeitä.
Sidi Vainion mukaan punk antoi jokaiselle nuorelle tilaisuuden olla oma itsensä, ja jokaisella oli mahdollisuus olla menossa mukana. Pelle Miljoona näkee punkin suosion taustalla myös yhteiskunnallisia ja maantieteellisiä syitä: vaikka esimerkiksi nuorisotyöttömyys ei vielä 1970-luvulla ollut kovin vakava ongelma, nuoret saivat äänensä kuuluville yhteiskunnallisessa keskustelussa. Lisäksi punk ei ollut Suomessa vain kaupunkilainen ilmiö, kuten Britanniassa, vaan se levisi myös maaseudulle.
Suomessa ensimmäisenä punklevytyksenä pidetään Briardin esikoissingleä ”I Really Hate Ya” vuodelta 1977, vaikkakin vanhemmat yhtyeet kuten Sleepy Sleepers julistautuivat tuolloin punkyhtyeiksi. Sleepy Sleepersin kohdalla kyse oli lähinnä punkin humorististen elementtien parodioimisesta. Turkulaisen Dead End 5 -yhtyeen vuonna 1977 julkaistu ”James Dean pop” oli Ramonesien ”Blitzkrieg Bopin” suomenkielinen versio, mutta sitä ei pidetty punkkina, osittain tuolloiseen 50-luvun huumaan kuuluvan tekstin ansiosta.
Pelle, Eput ja monet muut muuttivat tyylinsä alkuaikojen punkista populaarimmaksi uuden aallon musiikiksi. Punk nähtiin underground-musiikkina ja Suomeen kehittyi ja juurtui hardcoreksi, HC:ksi tai ”hooseeksi” kutsuttu punkin rajumpi ja nopeatempoisempi alalaji. Hardcore punkin tunnetuimmat yhtyeet Suomessa ovat Terveet Kädet, Kaaos, Lama, Pyhäkoulu, Kohu-63, Riistetyt, Bastards, Rattus ja Appendix. Hardcore-tyylilaji on heti syntymisensä jälkeen saanut aikaan eri tyylilajeja muun muassa metallimusiikin keskuudessa. Lukuisten hardcoren omien alalajien, kuten emo, d-beat ja crust punk, oheen on syntynyt kymmeniä eri tyylilajeja grindcoresta rapcoreen.
Kaupallinen punk-kulttuuri oli Suomessa hyvin lyhytaikainen ilmiö, ja nuorison massakulttuurina se hiipui 1980-luvun puoliväliin mennessä. Varsinainen punk-kulttuuri säilyi silti muotivirtauksien ulkopuolella. Suomalaiset punk-yhtyeet ovat tehneet kiertueita maailmanlaajuisten, ruohonjuuritasolla toimivien tee se itse -verkostojen avulla eri puolella maailmaa. Erityisesti suomalaiset 1980-luvun hardcore-punk-yhtyeet muistetaan edelleen hyvin maailmalla, tästä todistavat esimerkiksi japanilaisen Laukaus-yhtyeen kaltaiset tribuuttiyhtyeet, jotka pyrkivät kuulostamaan autenttisilta 1980-luvun suomalaisilta hc-kokoonpanoilta.
Tyylilajeja
Punk-musiikki voidaan jakaa pienempiin alatyyleihin, joita ovat muun muassa:
Proteiinien kvaternäärirakenne
Luokittelu
Jos proteiinissa on 2 erillistä polypeptidiketjua eli proteiiniyksikköä, proteiini on dimeeri; jos niitä on 3, proteiini on trimeeri (katso taulukko alla ja numeerinen etuliite). Jos yksiköt ovat keskenään erilaisia, proteiini on heteromeeri. Jos yksiköt ovat keskenään samanlaisia, proteiini on homomeeri. Näitä voidaan käyttää etuliitteinä hetero- tai homo-. Jos vaikkapa 3 yksikköä sisältävässä trimeerissä on 2 samanlaista yksikköä ja 1 erilainen, proteiini on heterotrimeeri. Jos trimeerin yksiköt ovat samanlaisia, se on homotrimeeri.
Lisäksi useiden yksikköjen voidaan ajatella tuottavan 2:n tai useamman yksikön yksikköjä, joita sanotaan protomeereiksi. Esimerkiksi hemoglobiini A on heterotetrameeri, sillä siinä on 2 α-yksikköä ja 2 β-yksikköä – α- ja β-yksiköt ovat keskenään erilaisia ja niitä on 4. Hemoglobiinia voidaan myös sanoa diprotomeeriksi, sillä sen voidaan ajatella koostuvan 2:sta αβ-protomeeristä.
Symmetria
Kvaternäärirakenteita voidaan kuvata myös niiden symmetrian mukaan. Rakenteet voivat esimerkiksi olla kiertosymmetrisiä (eng. rotational symmetry), kierresymmetrisiä (eng. helical symmetry) tai ikosaedrisia. Kiertosymmetriset proteiinit voivat olla syklisiä tai diheraalisia. Syklisessä symmetriassa yksiköt ovat samassa tasossa ja tuottavat kehämäisen rakenteen. Hemoglobiini A on tästä esimerkki. Dihedraalisessa symmetriassa vähintään 2 yksikköä muodostaa tason, jonka päälle muodostuu toisia samanlaisia tasoja tasojen läpi kulkevan symmetria-akselin suuntaisesti. Tasot voivat olla kiertyneitä suhteessa toisiinsa. Ikosaedrinen symmetria on tyypillistä virusten kapsideissa (esimerkki: poliovirus), mutta jotkin kapsidit ovat kierresymmetrisiä (esimerkki: tupakan mosaiikkivirus).
Rakenteen etuja
Evoluutio on johtanut monissa tapauksissa kvaternäärirakenteisten proteiinien muodostumiseen yhtenäisten suurien tai pienempien proteiinien sijaan. Näihin verrattuna kvaternäärirakenteissa voi tapauskohtaisesti olla muun muassa seuraavia etuja:
Matomo
Matomo on maalaiskunta Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Matomo Marka sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tasangolla 45 kilometriä Macinasta kaakkoon. Vuonna 2009 kunnassa oli 10 800 asukasta.
Matomon kunta rajoittuu etelässä ja lounaassa Macinan piirin Sanan, luoteessa Moptin alueen Ténenkoun piirin Diafarabén sekä idässä Djennén piirin Kéwan ja Néma-Badenyakafon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkein viljelykasvi on riisi. Matomo Markassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Matomosta on tieyhteydet Saniin, Macinaan, Diafarabéen ja Djennéen. Ainoastaan Sanin tie on liikennöintikelpoinen ympäri vuoden. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua ja terveysasema.
Christina Swindle
Christina Marie Swindle (s. 6. lokakuuta 1984 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen uimari. Hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä vuoden 2003 Pan-Amerikan kisoissa Santo Domingossa Amanda Weirin, Colleen Lannen ja Courtney Shealyn kanssa. Samoissa kisoissa hän sai hopeamitalin 100 metrin vapaauinnissa.
Swindle rikkoi 50 ja 100 metrin vapaauinnin kansalliset high school -ennätykset vuonna 2000. Hänen yliopistonsa oli Auburnin yliopisto Alabamassa.
Pensasjänönputki
Pensasjänönputki (Bupleurum fruticosum) on sarjakukkaiskasvien heimoon kuuluva ikivihreä kasvi.
Pensasjänönputki kasvaa kaksi metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat yksinkertaiset, kiiltävän sinivihreät. Pienten keltaisten kukkien muodostama kukinto on huiskilo.
Pensasjänönputki kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Sitä kasvatetaan koristekasvina ja tuulensuoja-aitoina muuallakin. Britanniassa se on paikoin levinnyt luontoon viljelykarkulaisena.
Koskela (Oulu)
thumb|240px|Koskelan työväentalo eli Koskelankylän Walo Koskela on Oulun kaupunginosa, joka sijaitsee noin neljä kilometriä pohjoiseen keskustasta Oulu–Tornio-rautatien ja valtatien 4 välisellä alueella. Asukkaita kaupunginosassa on noin 3 500. Koskelan kaupunginosaan kuuluvat myös Mustasuon, Niittyaron ja Simpsinkankaan eli Simpsin osa-alueet.
Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Rajakylään ja Teknologiakylään, idässä valtatiehen sekä Iskon kaupunginosaan, etelässä Alppilaan, lounaassa Toppilaan ja lännessä Taskilaan.
Niittyarossa järjestettiin vuoden 1976 asuntomessut. Messutalot olivat ajalle tyypilliseen tapaan pääasiassa tasakattoisia, mutta messualueelle rakennettiin myös niin sanottuja käkikellotaloja. Mustasuon alue on pääasiallisesti omakotitalo- tai rivitaloasumista suosivaa lähiöaluetta. Kerrostaloja on lähinnä Simpsinkankaalla. Vanhimmat rakennukset sijaitsevat aivan rautatien varressa.
Historiaa
Koskela syntyi 1800-lopun lopulla Toppilan sahan työläisten asuntoalueeksi, jolloin alue kuului Oulun maalaiskuntaan (myöhemmin Oulujoki). Tuolloin alue tunnettiin nimellä Koskelankylä. Se muodostui tuolloisen Toppilan tilan maille kaavoittamattomasti, mikä on vieläkin näkyvissä alueen tieverkossa. Työläiset muuttivat alueelle ympäri Pohjois-Suomea, joten he muodostivat alueelle varsin heterogeenisen asujaimiston, jolta puuttuivat perinteiset sukulaisuuteen perustuvat turvaverkostot, joihin olisi pystynyt samaistumaan. Koskelankylän asukkaille yhteiseksi tekijäksi ja identiteetiksi muodostui koskelankyläläinen työläisstatus. Vanha Koskelankylä-nimitys näkyy edelleen Koskelassa sijaitsevan työväentalon, Koskelankylän Walon nimessä. Vuonna 1938 Koskelankylä liitettiin Oulunjoen kunnasta Oulun kaupunkiin.
Palvelut
Palvelut ovat keskittyneet Koskelan koulun läheisyyteen. Sieltä löytyvät kirjasto, neuvola, ostoskeskus, päiväkoti, Wellamo-koti, Koskelan palvelukeskus sekä palvelukeskus Runola. Toinen päiväkoti sijaitsee Purjehtijantiellä. Urheilukenttä on Niittyarossa.
Liikenne ja luonto
Koskelasta on hyvät kulkuyhteydet keskustan suuntaan. Alueella sijaitsi vuoteen 1970 asti Koskelankylän seisake. Oulun yliopisto sekä Teknologiakylä ovat lyhyen pyöräilymatkan päässä, samoin Linnanmaan market-alue.
Julius Nurminen
Julius Ivar Nurminen (9. kesäkuuta 1887 Sääksmäki – 24. heinäkuuta 1918 Tammisaari) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Elämä
Nurmisen vanhemmat olivat suutari Jakob Edvard Nurminen ja Maria Adolfiina Lindström. Opettajana toiminut Nurminen joutui erotetuksi poliittisista syistä ja oli sen jälkeen sos.dem puolueen puhujana ja Viipurin läänin läntisen vaalipiirin ja Kotkan alapiirin piirisihteerinä vuodesta 1908. Nurminen oli toimittajana Työ-lehdessä Viipurissa ja päätoimittajana Sortavalassa ilmestyneissä Päivän Tiedot -lehdessä 1916–1917 ja Kansa-lehdessä 1917.
Suomen sisällissodan jälkeen Nurminen vangittiin ja hän kuoli vankeudessa sairauteen Tammisaaren vankileirillä heinäkuussa 1918.
Tierpark Berlin
thumb|Eläintarhan pääsisäänkäynti. Tierpark Berlin on toinen Berliinin kahdesta eläintarhasta. Eläintarha on 160 hehtaarin kokoinen, mikä tekee siitä pinta-alaltaan Euroopan suurimman maisemaeläintarhan. Eläinmäärällä mitattuna Tierpark on kuitenkin huomattavasti pienempi kuin Berliinin toinen eläintarha, Zoologischer Garten Berlin. Tierparkissa on 6 572 yksittäistä eläintä, jotka edustavat 645 eri lajia.
Itä-Saksa perusti eläintarhan Friedrichsfelden linnan puistoon vuonna 1955, kun Zoologischer Garten oli Berliinin jaossa jäänyt Länsi-Berliinin puolelle. Viime vuosina eläintarha on tullut kuuluisaksi onnistuneesta norsujen kasvatusohjelmastaan. Eläintarha on myös yksi harvoista Länsi-Euroopan tarhoista, joissa on myskihärkiä.
Aiheesta muualla
52.50028°N, 13.5325°W
María Miliauro
María de los Angeles Miliauro (s. 16. syyskuuta 1968) on argentiinalainen entinen meloja. Hän kilpaili Soulin olympialaisissa 1988 500 metrin kajakkiyksiköissä, joissa hän putosi välierissä.
Mário Zagallo
thumb|150px|right|Pelaajat kutsuvat Mário Zagalloa "professoriksi" hänen laajan jalkapallotietämyksensä vuoksi.
Mário Zagallo, lempinimeltään Velho lobo eli Vanha susi, aloitti uransa 16-vuotiaana Américassa vuonna 1948, mutta siirto Flamengoon osoittautui edistysaskeleeksi uran kannalta. Flamengon riveissä tuli kolme Rio de Janeiron osavaltiomestaruutta vuosina 1953–55. Vuonna 1958 hän siirtyi Botafogoon, jossa tuli kaksi Rio de Janeiron mestaruutta lisää (1961 ja 1962) ja samana vuonna hänet valittiin myös Brasilian jalkapallomaajoukkueen mukana Ruotsin MM-kisoihin. Avaukseen Zagallo pääsi kuitenkin loukkaantumisten myötä. Heti ensimmäisessä ottelussa Paraguayta vastaan Zagallo teki kaksi maalia ja osoittautui avauskokoonpanopaikan arvoiseksi. Brasilia voitti kisoissa maailmanmestaruuden. Zagallon toinen maailmanmestaruus tuli pelaajana heti seuraavissa kisoissa vuonna 1962. Mário Zagallo esiintyi Brasilian maajoukkueessa pelaajana 37 kertaa ja teki niissä kuusi maalia. Pelaajauran hän lopetti vuonna 1965.
Pelaajauran päätyttyä Mário Zagallo aloitti Botafogon juniorivalmentajana. Heti seuraavana vuonna hän siirtyi seurajoukkueen peräsimeen ja valmensi sen osavaltiomestaruuksiin vuosina 1967 ja 1968. Brasilian maajoukkueen valmentajaksi Zagallo pääsi vuonna 1970 ennen Meksikon MM-kisoja, kun edellinen valmentaja João Saldanha oli saanut potkut. Zagallo valmensi brassit maailmanmestaruuteen ja hänestä tuli ensimmäinen, joka voitti jalkapallon maailmanmestaruuden sekä pelaajana että valmentajana. Pelaajana Mário Zagallo ei koskaan ollut todella suosittu Brasiliassa, koska häntä pidettiin liian eurooppalaistyylisenä, mutta valmentajana tullut MM-kulta nosti Zagallon suosiota. Suosio lopahti kuitenkin vuoden 1974 kisojen jälkeen, kun Brasilia jäi neljänneksi. Zagallon pesti Brasilian peräsimessä loppui ja hän aloitti arabivaltioiden kiertueen. Hän valmensi Kuwaitin, Saudi-Arabian ja Arabiemiirikuntien jalkapallomaajoukkueita. Arabiemiirit Zagallo valmensi vuoden 1990 MM-kisoihin, mutta sai potkut ennen lopputurnausta.
Vuonna 1991 Mário Zagallo aloitti Brasilian maajoukkueen valmennuspäällikkönä ja MM-kultaa tuli jälleen vuoden 1994 kisoissa. Kisojen jälkeen hän siirtyi päävalmentajan paikalle ja luotsasi brassit vuoden 1998 kisoissa loppuotteluun, mutta Ranska vei maailmanmestaruuden. Zagallo jätti Romárion valitsematta kisajoukkueeseen, jonka jälkeen Romário laittoi Zagallon kuvan ravintolansa oveen. Vuonna 2002 Brasilia pelasi näytösottelun Etelä-Koreaa vastaan ja Zagallo nimettiin otteluun Brasilian päävalmentajaksi. Ottelu oli tarkoitettu Zagallon jäähyväisotteluksi, mutta jo seuraavana vuonna Zagallo palasi Brasilian maajoukkueen valmennuspäälliköksi.
Brasilian maajoukkueen peräsimessä Mário Zagallo teki vakuuttavaa jälkeä. Hän valmensi 154:ssä maaottelussa, joista Brasilia voitti 110 ja hävisi vain 11. Myös seuratasolla tuli menestystä. Zagallo valmensi kaikkia neljää Rio de Janeiron suurseuraa ja kaikkien muiden peräsimessä tuli mestaruuksia paitsi CR Vasco da Gamassa. Zagallon mukaan on nimetty Maceión kaupungin jalkapallostadion Arena Zagallo.
Koosh
Koosh on pallomainen lasten lelu, josta riippuu kumisia nauhoja. Osalla koosheista oli myös muovista pää, kädet ja jalat. Scott Stillinger kehitti Kooshin vuonna 1986 helpoksi heiteltäväksi ja pideltäväksi leluksi tyttärelleen ja pojalleen. Se nimettiin siitä syntyvän äänen mukaan, kun se osuu maahan. Stillinger perusti lankonsa Mark Buttonin kanssa OddzOn Products Inc -yhtiön myydäkseen Koosheja. Pallo koostui noin 2000 nauhasta, joiden värit vaihtelivat laidasta laitaan. Kooshia voi myös pelata kahden mailan avulla kuin sulkapalloa. Kooshille on aivan omanlaiset mailat. Suomessa kooshit olivat suosittuja 1980- ja 1990-luvun vaihteessa. TV-mainoksen slogan oli "Koosh - hauskuus uus".
Puolan perustuslakituomioistuin
thumb|Puolan perustuslakituomioistuimen rakennus [[Varsovassa.]]
Puolan perustuslakituomioistuin on Puolan muusta oikeuslaitoksesta erillinen tuomioistuin, jonka pääasiallinen tehtävä on valvoa, että säädetyt lait ovat yhteensopivia ylempien säädösten, etenkin perustuslain, kanssa. Lakien perustuslaillisuuden juridisen valvonnan tarkoitus on varmistaa, että perustuslakia noudatetaan. Suurimmassa osassa manner-Euroopan maista on tätä tarkoitusta varten perustuslakituomioistuin.
Tuomioistuimessa on viisitoista tuomaria, jotka sejm nimittää yhdeksän vuoden kausille. Vuodesta 1997 lähtien jokaisen tuomarin kausi on ollut yhdeksän vuotta, mikä tarkoittaa, että jos tuomari luopuu virastaan kesken kauden, hänen seuraajansa virkakausi on täydet yhdeksän vuotta. Sejm nimittää tuomioistuimen tuomarit, Puolan presidentti nimittää tuomioistuimen presidentin ja varapresidentin. Sejmin puhemiehistö tai vähintään 50 parlamentaarikon ryhmä asettaa tuomariehdokkaat. Perustuslakituomioistuimen tuomarien yleiskokous taas asettaa ehdokkaat tuomioistuimen presidentiksi ja varapresidentiksi. Tehtäviin voidaan asettaa ehdokkaaksi vain henkilöitä, jotka ovat päteviä toimimaan perustuslakituomioistuimen tuomarina. Tuomarit eivät saa osallistua poliittiseen toimintaan eivätkä toimia muussa julkisessa virassa kuin tuomarinvirassaan.
Historia
thumb|Puolan perustuslakituomioistuimen istuntotiloja.
Vuonna 1982 perustuslakia muutettiin niin, että siinä mainittiin, että Puolalla on perustuslakituomioistuin. Tätä seurasi kolmen vuoden kiista siitä, millainen tuomioistuimesta tulee. Monet olivat huolissaan, että perustuslakituomioistuimesta tulisi liian itsenäinen ja sen poliittisesta ohjauksesta tulisi vaikeaa. Kompromissina sejm sai oikeuden tehdä päätöksiä perustuslakituomioistuimesta huolimatta, jos niille oli kahden kolmasosan määräenemmistö. Perustuslakituomioistuin aloitti toimintansa vuonna 1985.
Vuoden 2015 tuomarinimityskiista
Vuoden 2015 parlamenttivaalien alla Kansalaisfoorumi-puolue nimitti perustuslakituomioistuimeen uusia tuomareita, vaikka osan paikoista oli tarkoitus avautua vasta vaalien jälkeen. Kaksi nimityksistä todettiin laittomiksi ja kolme laillisiksi. Laki ja oikeus (PiS) -puolue muodosti vaalien jälkeen hallituksen, joka ei hyväksynyt edeltävän hallituksen nimityksiä. PiS asetti omat ehdokkaansa kaikkiin viiteen paikkaan ja puolueen ehdokkaana ollut Andrzej Duda vahvisti presidentiksi noustuaan PiS:n nimitykset jokaiseen viiteen tuomarinvirkaan. Kiistan vuoksi perustuslakituomioistuin on käytännössä toimintakyvytön. PiS:ää on syytetty demokratian heikentämisestä, minkä se on kiistänyt.
Schoch
Schoch on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Puolan perustuslakituomioistuin
Vuoden 2015 tuomarinimityskiista
Euroopan komissio pohti tammikuussa 2016, oliko toiminta demokratian ja EU:n perusarvojen mukaista. Frankfurter Allgemeine Zeitungin mukaan komissio aikoo aloittaa selvityksen Puolan demokratian tilasta ja myös rangaistusmenettelyn. Unkari on ilmoittanut aikovansa estää Puolan rankaisemisen.
Jim Paek
Jim Paek ( s.7. huhtikuuta 1967 Soul, Etelä-Korea) on korealaissyntyinen kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Paek toimii nykyisin Etelä-Korean jääkiekkoliiton johtajana ja valmentaa maan miesten jääkiekkojoukkuetta. Paek muutti vanhempiensa ja veljiensä mukana Koreasta Toronton alueelle Kanadaan 1-vuotiaana. Paek on ensimmäinen korealaissyntyinen NHL-pelaaja ja toistaiseksi ainoa korealaissyntyinen Stanley Cup -voittaja. Vuodesta 2011 lähtien Paekilla on ollut myös Yhdysvaltain kansalaisuus.
Pelaajaura
Paek liittyi OHL-seura Oshawa Generalsin joukkueeseen kaudelle 1984–1985. Pittsburgh Penguins varasi hänet vuoden 1985 drafissa 9. kierroksella numerolla 170. Pelattuaan kolme kautta OHL:ssa Paek siirtyi pelaamaan aikuisten sarjoihin IHL:n Muskegon Lumberjacksin joukkueeseen. IHL:ssa Paek pelasi myös kolmen kauden verran ennen debyyttiään NHL:ssa. Kaudella 1990-1991 Paek pääsi pelaamaan kolme ottelua Penguinsin riveissä ja sen lisäksi pelasi 48 ottelua Kanadan maajoukkueen mukana lähinnä Euroopassa. Penguinsin riveissä Paek pelasi lähes neljä kautta. 16. helmikuuta 1994 Penguins kauppasi Paekin ja Marty McSorleyn Los Angeles Kingsin riveihin saaden vaihdossa Tomas Sandströmin ja Shawn McEachernin. Kaliforniassa Paek viihtyi vain kyseisen kauden loppuun ennen kuin Kings kauppasi hänet Ottawa Senatorsille vastineeksi ehdollisesta varausvuorosta vuoden 1995 varaustilaisuudessa. Kaudella 1994–1995 Paek pelasi Senatorsin riveissä 29 ottelussa, joissa hän sai vain kaksi syöttöpistettä. Tähän päättyi myös Paekin ura NHL:ssa. NHL-uran kokonaissaldoksi jäi 217 ottelua joissa hän teki 5 maalia ja antoi 29 maaliin johtanutta syöttöä. Jäähyminuutteja Paekille kertyi 155.
Seuraavat viisi kautta Paek pelasi jälleen IHL:ssa, Houstonin, Winnipegin ja Clevelandin riveissä. Kaudelle 2000–2001 Paek teki sopimuksen Englantiin, BISL-joukkue Nottingham Panthersin kanssa. Paek aloitti myös seuraavan kauden Nottinghamissa mutta siirtyi viiden ottelun jälkeen Alaskaan, WCHL-joukkue Anchorage Acesin riveihin. Kaudelle 2002–2003 Paek palasi vielä vuodeksi Nottinghamiin ja päätti pelaajauransa kauden jälkeen.
Valmennusura
2014 Paek kutsuttiin valmentamaan Etelä-Korean alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta ja sen ohessa myös maan miesten maajoukkuetta. Nuorten maajoukkuetta Paek valmensi kaksissa II divisioonan MM-kisoissa. Paekin johdolla Korean miesten maajoukkue voitti 2015 I divisioonan B-lohkon ja nousi A-lohkoon. Ratkaisevassa ottelussa Korea voitti Viron ja samaan aikaan Kroatia vei pisteen Englannilta. 2017 I divisioonan kisoissa Korea sijoittui Itävallan jälkeen toiseksi joka sekin riitti nousuun huipputasolle.
Gaetano Preti
Gaetano Giovacchino Francesco Preti (28. helmikuuta 1891 – 2. maaliskuuta 1963) oli italialainen telinevoimistelija. Hän oli mukana Lontoon olympialaisissa 1908, joissa Preti voimisteli joukkuekilpailussa. Italia sijoittui kisassa kuudenneksi.
Mario Kart Arcade GP
Mario Kart Arcade GP on vain kolikkopelinä julkaistu Mario Kart -sarjan peli, joka on julkaistu vuonna. Pelin on kehittänyt Namco. Pelille on julkaistu jatko-osa Mario Kart Arcade GP 2.
Jekaterina Geladze
250px|thumb|right|Stalinin äidin muotokuva.
Jekaterina Giorgis asuli Džugašvili (o.s Geladze)(georgiaksi:ეკატერინე გიორგის ასული ჯუღაშვილი) (5. helmikuuta 1860 – 4. kesäkuuta 1937) oli suutari Besarion Džugašvilin aviovaimo ja diktaattori Josif Stalinin äiti.
Geladze syntyi Gorissa ortodoksisille vanhemmille. Vaikka perhe oli köyhä ja isä Glakh kuoli nuorena, Ekaterinasta tuli luku- ja kirjoitustaitoinen nainen. Hän meni naimisiin V. Džugašvilin kanssa vuonna 1874.
Ekaterina Geladzen ja Vissarion Džugašvilin kaksi ensimmäistä lasta, Mihail ja Georgi kuolivat pian synnyttyään. Kolmas ja viimeinen poika, Josif Stalin, syntyi 6. joulukuuta 1878. ”Sosoksi” kutsuttu Josif kasvoi perheväkivallan keskellä. Isällä oli alkoholiongelma, ja hän löi sekä vaimoaan että poikaansa. Isä kuitenkin jätti perheen, ennen kuin Josif oli ehtinyt täyttää kymmentäkään vuotta.
Isän lähdettyä Geladze joutui elättämään poikansa itse. Äiti toivoi pojastaan pappia.
Kun Stalin sai Neuvostoliitossa johtavan aseman, hän antoi äidilleen asuinpaikan kaukasuslaisesta palatsista, jota oli aiemmin käyttänyt tsaarin varakuningas. Geladze kirjoitti huoneestaan useita kirjeitä georgiaksi - hän ei koskaan oppinut venäjää kunnolla. Äidin tiedetään tavanneen poikansa ainakin vuonna 1935, jolloin hän oli tiettävästi jo huonossa kunnossa. Geladze kuoli vuonna 1937.
Mihail Timašov
Mihail Nikolajevitš Timašov (25. lokakuuta 1905 – 1938) oli udmurttilainen kirjailija.
Mihail Timašov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Udmurtian Alnašin piirin Jelkibajevon kylässä. Hän kävi opettajakurssin Jelabugassa, valmistui Možgan opettajaopistosta ja toimi sen jälkeen opettajana, koulutarkastajana sekä kulttuuritalon ja teatteriopiston johtajana Iževskissä. Možgassa työskennellessään hänestä tuli NKP(b):n jäsen. Hän kuului Udmurtian proletaarikirjailijoiden yhdistykseen ja kirjallisuuslehti Keńešin toimitusneuvostoon.
Timašov alkoi kirjoittaa opiskeluaikoinaan. Hänet tunnetaan ensimmäisen udmurtinkielisen musiikkinäytelmän Naśtok (1928) tekijänä. Hänen tärkeimmät teoksensa ovat historiallinen runoelma Kamit (1931) ja pienoisromaani Tyr toleź uljosyn (”Täydenkuun alla”, 1929), joissa – kuten vielä vuonna 1989 ilmestyneessä hakuteoksessa todetaan – tekijä syyllistyi ”venäläisten ja udmurttien välisten suhteiden historian yksittäisten tapahtumien virheelliseen tulkintaan” sekä ”vallankumouksen jälkeisen vuosikymmenen udmurttimaaseudun arjen naturalistiseen kuvaukseen”.
Timašov pidätettiin ns. ”Gerdin jutun” yhteydessä ja hän kuoli vankilassa.
Andreapol
Andreapol on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Valdain ylängön reunalla Väinäjoen yläjuoksulla. Kaupunki on Andreapolin piirin keskus. Sen kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie (Andeapolin aseman sijainti 56.64628°N, 32.26378°W). Kaupungin itäpuolella sijaitseva sotilaslentokenttä erottuu selvästi satelliittikuvasta. Asukkaita on 8 600 henkeä (vuonna 2009).
Andreapolissa sijaitsee Jaroslavin alueelta Velikije Lukin suuntaan ja edelleen Valko-Venäjän Navapolatskiin johtavan öljynsiirtoputken pumppuasema. Tätä pumppuasemaa on tarkoitus uudistaa tukemaan Venäjän rakenteilla olevaa toista Itämeren öljyputkea (BPS-2).
Arvernit
thumb|Gergovian rauniot. Arvernit olivat gallialainen heimo, joka asui nykyisessä Auvergnessa, Loiren ja Garonnen välisellä alueella. Heidän tärkein linnoituksensa oli Gergovia (nykyisin Clermont-Ferrand). Arvernit olivat pitkään koko Gallian johtava heimo, mutta vuonna 123 eaa. roomalaiset löivät heidät, minkä jälkeen heidän vaikutusvaltansa heikkeni. Johtaviksi heimoiksi nousivat heedut ja sekveenit.
Gallialaisten kuuluisin heimopäällikkö Vercingetorix kuului arverneihin. Vercingetorix johti 53–52 eaa. gallialaisten viimeistä suurta kansannousua roomalaisia vastaan. Julius Caesar löi lopulta Vercingetorixin Alesian piirityksessä.
Poliittisen itsenäisyytensä menetettyään arvernit kuitenkin vaurastuivat ja saivat Rooman vallan aikana provinssiyhteisön etuoikeutetun aseman (civitas libera). Gootit valloittivat vuonna 475 arvernien pääkaupungin Augustonemetumin.
Monica Niculescu
2009
Niculescu avasi kauden Brisbanen turnauksella, jossa hän hävisi avauskierroksella Tsvetana Pironkovalle kolmessa erässä. Ensimmäisellä kierroksella tuli tappio myös Moorilla Hobart International -turnauksessa, jossa hän hävisi Alona Bondarenkolle. Australian avoimissa Niculescu voitti Katie O'Brienin ensimmäisellä kierroksella luvuin 6–4, 6–4, mutta hävisi toisella kierroksella Sara Erranille 6–2, 6–3.
Open GDF Suez -turnauksessa Pariisissa Niculescu voitti Timea Bacsinszkyn ensimmäisellä kierroksella, mutta toisella kierroksella hallitseva mestari Amélie Mauresmo voitti hänet. Barclays Dubai Tennis Championships -turnauksessa Dubaissa hän voitti Peng Shuain 3–6, 7–5, 6–2, mutta hävisi maailmanlistan kolmoselle, Jelena Jankovićille toisella kierroksella luvuin 6–3, 6–2.
Bosoni
thumb|[[Bosen–Einsteinin kondensaattia]]
Bosoniksi sanotaan alkeishiukkasia ja niiden yhdistelmiä, joiden spin on kokonaisluku. Bosonit on nimetty Satyendra Bosen mukaan. Useita bosoneja käsittävä systeemi noudattaa Bosen–Einsteinin statistiikkaa.
Yleisesti ottaen hiukkaset voidaan jakaa kahteen luokkaan spinin mukaan: Mikäli spin on puoliluku (useimmiten +1/2, –1/2, +3/2 tai –3/2), kutsutaan hiukkasta fermioniksi ja spinin ollessa kokonaisluku (0, 1, 2), on kyseessä bosoni.
Bosoni vai fermioni?
Ero bosonien ja fermionien välillä perustuu viime kädessä niiden aaltofunktion käyttäytymiseen kahden hiukkasen vaihdossa. Kahden identtisen fermionin aaltofunktio on antisymmetrinen, bosonien tapauksessa symmetrinen. Tällöin kahden samassa tilassa olevan samanlaisen fermionin yhdistetty aaltofunktio häviää identtisesti, joten tällainen kokonaistila ei ole mahdollinen.
Erona bosonien ja fermionien välillä on myös se, että fermionien eri ryhmille kuten baryoneille ja leptoneille on voimassa lukumäärän säilymislaki. Tällaista säilymislakia ei ole bosoneille, vaan niitä voi eri vuorovaikutustapahtumissa syntyä ja hävitä.
Tuhon aikakirja
Tuhon aikakirja on Philip Reevein kirjoittaman Kävelevät koneet -kirjasarjan kolmas osa.
I’ll Stick Around
”I’ll Stick Around” on yhdysvaltalaisen Foo Fighters -yhtyeen kappale, joka julkaistiin vuonna 1995 singlenä sekä yhtyeen debyyttialbumilla Foo Fighters. Single oli Foo Fightersin tuotannon toinen.
Bosoni
Bosonit
Bosonit jakaantuvat kahteen ryhmään: perusvuorovaikutusta välittäviin alkeishiukkasiin ja yhdistelmähiukkasiin.
Alkeishiukkasbosonit
Mittabosonit ovat alkeishiukkasia eikä niillä siis ole omaa sisäistä rakennetta, ja ne toimivat fermioneiden välillä perusvuorovaikutusten välittäjinä. Hiukkasfysiikan standardimallin mukaisesti mittabosoneita ovat
I’ll Stick Around
Kappaleesta on tehty musiikkivideo, joka oli Foo Fightersin ensimmäinen. Sen on ohjannut Jerry Casale, joka on ohjannut myös Devo-yhtyeen musiikkivideoita.
Bosoni
Alkeishiukkasbosonit
Myös gravitaatiovuorovaikutuksen hypoteettinen välittäjähiukkanen, gravitoni, on teorian mukaan bosoni, samoin kuin standardimallin ennustama Higgsin hiukkanen on bosoni. Standardimallin muut hiukkaset ovat fermioneja.
Yhdistelmäbosonit
Yhdistelmähiukkaset koostuvat pienemmistä hiukkasista ja eivät täten ole alkeishiukkasia. Yhdistelmähiukkaset kuuluvat joko bosoneihin tai fermioneihin. Fermionien (esimerkiksi kvarkkien) spin on puoliluku. Yhdistäessä parillinen määrä spin-½-hiukkasia saadaan yhdistelmähiukkanen, jonka spin on kokonaisluku. Tällainen yhdistelmähiukkanen on siis bosoni, vaikka se koostuukin fermioneista.
Esimerkkejä yhdistelmähiukkasbosoneista:
Hank Locklin
pienoiskuva|Hank Locklin Lawrence Hankins Locklin eli Hank Locklin (15. helmikuuta 1918 McLellan, Florida – 8. maaliskuuta 2009 Brewton, Alabama) oli yhdysvaltalainen country-muusikko ja laulaja-lauluntekijä.
Locklin oli Grand Ole Opryn jäsen. Hänen tunnetuimpia hittejään ovat muiden muassa "Send Me the Pillow That You Dream On", "Geisha Girl" ja "Please Help Me I'm Falling", joka sijoittui Billboard Hot 100 -listalla kahdeksanneksi.
Locklin sai osakseen laajaa huomiota Euroopassa ja varsinkin Irlannissa – hän levyttikin vuonna 1963 albumin Irish Songs Country Style.
Locklin nähtiin vuonna 2006 Public Broadcasting Servicen Country Pop Legends -spesiaalissa, jossa hän esitti laulut "Send Me The Pillow That You Dream On" ja "Please Help Me I'm Falling".
Eddi Arent
thumb|right|Eddi Arent [[Willy Brandtin seurassa vuonna 1971.]] Eddi Arent (5. toukokuuta 1925 Danzig – 28. toukokuuta 2013 München ) oli saksalainen näyttelijä. Hänellä oli vuonna 1958 vähäinen rooli Géza von Radványin elokuvassa Der Arzt von Stalingrad. Tämän jälkeen hän esiintyi lukuisissa sivurooleissa useimmiten päähenkilöiden ujona ja hölmönä seuralaisena. Vaikka Arentin roolit olivat humoristisia, ne muuttuivat vähitellen vakavammiksi. Hän esiintyi muun muassa kymmenissä Edgar Wallacen teosten pohjalta tehdyissä elokuvissa. Aikoinaan hän teki yhteistyötä Werner Finckin kanssa.
Kansainvälinen Aspergerin päivä
Kansainvälinen Aspergerin päivä on 18. helmikuuta vietettävä vuosipäivä.
Päivän tarkoituksena on korostaa Aspergerin kulttuurista merkitystä haluttaessa ymmärtää ihmisen neurokirjoa hänen omasta näkökulmastaan. Asperger on osoittanut, että autismi ei ole tauti, sairaus tai vamma, vaan nämä ihmiset kuuluvat  ihmisen neurokirjoon siinä missä kaikki muutkin omilla vahvuuksillaan ja heikkouksillaan. Vuodesta 2009 eri maiden hallitukset mm. Australia vuonna 2013 ovat tunnustaneet Hans Aspergerin syntymäpäivän 18. helmikuuta Kansainväliseksi Aspergerin päiväksi (International Asperger’s Day, Dia Internacional da Síndrome de Asperger). Vuosi 2016 oli erityinen juhlavuosi, kun Hans Aspergerin syntymästä tuli kuluneeksi 110 vuotta.
Herb Jeffries
Herbert ”Herb” Jeffries (24. syyskuuta 1913 Detroit, Michigan – 25. toukokuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko ja näyttelijä.
Elämä ja ura
Jeffries syntyi amerikanirlantilaisen äidin ja italialais-afrikkalaisen isän poikana Michiganin osavaltion Detroitissa. Isä katosi perheen elämästä, ja äiti ansaitsi elantonsa pitämällä Detroitissa majataloa, jossa vieraili monia mustia muusikoita kiertueillaan. Jo ennen murrosikää Herb Jeffries keräsi rahaa laulamalla kadunkulmissa ja ravintoloissa. Hän jätti koulun kesken ja työskenteli ruokakaupassa. Vapaa-aikanaan hän vietti aikaa tanssiorkesterin muusikoiden kanssa ja katseli ihaillen mykkiä lännenelokuvia paikallisessa elokuvateatterissa.
Jeffries mainitsi Louis Armstrongin henkilönä, joka ensimmäisenä huomasi hänen kykynsä kuultuaan hänen lauluaan eräällä klubilla 1930-luvun alussa ja kirjoitti paperiseen lautasliinaan suosituskirjeen. Pian Jeffries saikin laulajan paikan chicagolaisen Erskine Taten Vendome-orkesterissa. Myöhemmin pianisti ja yhtyeenjohtaja Earl Hines palkkasi Jeffriesin, ja vuosina 1940–1942 Jeffries työskenteli Duke Ellingtonin orkesterissa.
Vapauduttuaan Yhdysvaltojen armeijasta vuonna 1946 Jeffries alkoi tehdä soolouraa matalaäänisenä jazzlaulajana. Hänen tunnuskappaleekseen muodostui ”Flamingo”, ja hän teki arvostettuja tulkintoja myös muun muassa jazzstandardeista ”Angel Eyes”, ”Satin Doll” ja ”Sophisticated Lady”.
Jeffries muutti Ranskaan 1950-luvun alussa, jossa hän avasi Flamingo-nimisen jazzklubin Pariisiin ja toisen Etelä-Ranskaan. Hän palasi elokuvatähdeksi näyttelemällä nimiroolin vuoden 1957 elokuvassa Calypso Joe, vastanäyttelijänään Angie Dickinson.
Kadonneeksi luultuja kopioita Jeffriesin lännenelokuvista löydettiin 1990-luvulla texasilaisesta varastosta, mikä herätti uutta kiinnostusta hänen elokuvauraansa. Hän näytteli elokuvissa Harlem on the Prairie (1937), Two-Gun Man from Harlem (1938), Harlem Rides the Range (1939) ja The Bronze Buckaroo (1939).
Jeffries julkaisi vielä vuonna 1995 albumin The Bronze Buckaroo (Rides Again). Hän kuoli sydänongelmiin satavuotiaana toukokuussa 2014. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli naimisissa viidesti.
Tert-oktaanitioli
tert-oktaanitioli on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C8H18S ja rakennekaava (CH3)2CSHCH2C(CH3)3. tert-oktyylimerkaptaanista käytetään myös nimityksiä tert-oktyylimerkaptaani, 2,4,4-trimetyyli-2-pentaanitioli ja 2-metyyli-2-heptaanitioli.
tert-oktaanitiolin moolimassa on 146,3 g/mol, sulamispiste –74 °C, kiehumispiste 155 °C, suhteellinen tiheys 0,85 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), ei liukene veteen, leimahduspiste 46 °C o.c. ja CAS-numero 141-59-3.
Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitto
Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitto MTL on Suomessa toimivien markkinoinnin ja viestinnän asiantuntijayritysten, kuten mainos-, media- ja viestintätoimistojen etujärjestö. Jäseninä on myös digitaalista markkinointia ja mainontaa tekeviä ns. digitoimistoja sekä tapahtumamarkkinointia tekeviä yrityksiä. Jäsenyritysten yhteenlaskettu myyntikate oli vuonna 2013 noin 220 miljoonaa euroa ja niiden palveluksessa toimii noin 1 600 henkilöä.
Historia
MTL perustettiin vuonna 1942 Mainostoimistojen liitoksi. Mediatoimistojen tultua mukaan vuonna 2000 nimi muutettiin Markkinointiviestinnän Toimistojen Liitoksi. Vuonna 2006 Viestintätoimistojen liitto ja MTL yhdistyivät. Suomen Tapahtumamarkkinointiyhdistys STAY liittyi MTL:ään 2010. Vuonna 2015 nimi muutettiin Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitoksi.
Toiminta
MTL järjestää jäsenyrityksilleen markkinointiviestintäalan kilpailuja, koulutusta ja tapahtumia sekä kerää ja tuottaa toimialaa koskevaa tietoa. MTL:n yksin tai yhdessä muiden alan toimijoiden kanssa järjestämiä kilpailuja ja palkintoja ovat Effie, Finnish Comms Awards, Suomen markkinointihenkisin insinööri, televisiomainontaa luotaava Parhaat Sekunnit ja Kultasulka-kilpailu markkinointiviestintää tunnetuksi tekeville kirjoituksille ja esityksille. MTL:n tapahtumia ovat erilaiset ajankohtaisseminaarit ja jokasyksyinen Markkinoinnin viikko.
MTL on jäsenenä kansainvälisissä alan kattojärjestöissä kuten EACA (The European Association of Communications Agencies) ja ICCO (The International Communications Consultancy Organisation).
Päätykolmio
pienoiskuva|upright=1.1|[[Ateenan akatemian päätykolmio, joka on koristeltu veistoksin.]] Päätykolmio (, harvemmin ) eli pedimentti on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa entablementin eli palkiston ja kattorakenteiden rajaama kolmiomainen tai harvemmin kaarimainen alue, joka on usein koristeltu veistoksilla.
Päätykolmiot sijoitettiin yleensä rakennuksen pääsisäänkäyntien yläpuolelle. Tyypillisessä kreikkalaisessa temppelissä ne sijaitsivat temppelin kummassakin lyhyessä päädyssä. Päätykolmiota rajaa alapuolella korniisin vaakasuora palkki geison ja yläpuolella vinot palkit eli simat. Kreikkalaisissa temppeleissä päätykolmio oli matalampi ja leveämpi kuin etruskitemppeleissä ja roomalaisessa temppelissä, ja sen sivukulma oli ensin mainituissa noin 15 astetta ja viimeksi mainituissa noin 20 astetta.
Myös nykyaikaisen satulakattoisen talon ylintä, kolmiomaista päätyalaa kutsutaan päätykolmioksi. Klassista päätykolmiota yleensä pienempi kolmiomainen tai kaarimainen koristeaihe esimerkiksi sisäänkäyntien ja ikkunoiden yhtedessä on frontoni. Päätykolmion tapainen koristeellinen seinäpinta tunnetaan nykyisin päätykolmion alkuperäisellä kreikkalaisella nimellä tympanon.
Päätykolmioveistokset
Päätykolmion veistoskoristelu tunnetaan ensimmäisenä Korkyran Artemiin temppelistä, joka ajoittuu noin vuoteen 590 eaa. Tunnetuimpia päätykolmiokoristeluja ovat Feidiaan johdolla veistetyt Parthenonin päätykolmioveistokset, jotka ovat osa Parthenonin marmoriveistoksia (Elginin marmoreita) ja nykyisin säilyneiltä osiltaan British Museumissa, sekä muun muassa Aiginan Afaian temppelin ja Olympian Zeuksen temppelin päätykolmioveistokset.
pienoiskuva|none|upright=2.2|[[Parthenonin länsipään päätykolmion veistosryhmän ennallistus, Akropolis-museo.]]
Nivelkärsäiset
pienoiskuva|250px|Pää (HEAD), Keskiruumis (THORAX), Takaruumis (ABDOMEN) – Tuntosarvi (anteenna), suukilpi (clypeus), etuselkä (pronotum), verkkosilmä (compound eye), kilveke (scutellum), reisi (femur), sääri (tibia), nilkka (tarsus), kynnet (claws). Siivet (HEMIELYTRON) – (clavus), – (corium), – (embolium), – (laterotergites), kärkikalvo (membrane). Nivelkärsäiset (Hemiptera) on lahko, joka kuuluu hyönteisten luokkaan. Lahkoon kuuluu maailmanlaajuisesti noin 80 000 lajia ja sen alalahkoja ovat luteet (Heteroptera), kaskaat (Auchenorrhyncha) sekä kirvansukuiset (Sternorrhyncha). Kirvansukuisiin kuuluvat puolestaan kempit, jauhiaiset, kirvat ja kilpikirvat.
Tunnistaminen
Nivelkärsäiset tunnistaa helposti niiden suuosista, jotka ovat kehittyneet pitkäksi pistäväksi kärsäksi. Kärsän avulla ryhmän hyönteiset nauttivat nestemäistä ravintoa, joka on yleensä kasviperäistä. Luteiden alalahkosta löytyy kuitenkin myös muutamia petoja sekä verta imeviä loisia.
Aikuisten nivelkärsäisten koko vaihtelee välillä 1 mm – 15 cm. Lahkon tieteellinen nimi Hemiptera tarkoittaa puolisiipistä ja viittaa tapaan, jolla monien lajien etusiipien tyviosa on paksuuntunut nahkamaiseksi ja lentämiseen sopimattomaksi. Rakenne on analoginen kovakuoriaisten peitinsiipien kanssa. Takasiivet soveltuvat lentämiseen. Osa lajeista on kokonaan siivettömiä.
Etenkin kirvansukuisten elinkierto on monimutkainen ja siihen kuuluu joukkosiirtymiä ravintokasvista toiseen. Kirvoille on tyypillistä useiden neitseellisesti lisääntyvien sukupolvien esiintyminen kasvukauden aikana. Talvehtiminen voi tapahtua aikuisena, toukkana tai munana. Muodonvaihdos on vaillinainen.
Mirjam Tuominen (kirjailija)
thumb|right|Mirjam Tuominen 1940-luvulla. Mirjam Irene Tuominen (19. huhtikuuta 1913 Kajaani – 31. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Ura
Tuomisen vanhemmat olivat konttoripäällikkö Ernst Tuominen ja Irene Barck. Hänen puolisonsa oli piirustuksenopettaja Torsten Korsström vuosina 1939–1949. Heidän tyttäriään ovat opettaja, ruotsintaja Kyra Korsström (1941–2021 ) ja kirjailija Tuva Korsström.
Tuominen valmistui filosofian maisteriksi 1935 ja hän toimi kirjallisuusarvostelijana useissa ruotsinkielisissä lehdissä. Ensimmäisen kirjansa, novellikokoelman Tidig tvekan, Tuominen julkaisi 1938. Hän julkaisi kaikkiaan parikymmentä kirjaa joiden joukossa oli novelli- ja esseekokoelmia ja runokokoelmia. Tuominen kääntyi katoliseen uskoon viimeisinä elinvuosinaan.
Tuominen jätti jälkeensä kaksi painamatonta käsikirjoitusta, päiväkirjoja sekä satoja lyijykynäpiirroksia ja noin 50 abstraktia maalausta. Tuomisen maalauksia oli ensimmäisen kerran esillä 1990 Amos Andersonin taidemuseon näyttelyssä.
Tuominen jäi unohduksiin pitkäksi aikaa kuolemansa jälkeen, mutta 1980-luvulla hänen teoksiaan alettiin taas julkaista sen jälkeen kun Ghita Barckin laatima elämäkerta Boken om Mirjam ilmestyi 1983. Vuonna 2018 ilmestyi Tuva Korsströmin kirjoittama elämäkerta vanhemmistaan Älvan och jordanden, jonka johdosta Korsströmille myönnettiin Tollanderin palkinto.
Arno Miettinen
Arno Miettinen (s. 1. heinäkuuta 1948, Taipalsaari ) oli Vihdin kunnanjohtaja vuodesta 1995 lähtien ja Rauman kaupunginjohtaja vuodesta 2005 vuoteen 2012, jolloin hän jäi eläkkeelle. Rauman kaupunginvaltuusto valitsi Miettisen yksimielisesti. Ennen kunnanjohtajauraansa hän oli työskennellyt Salossa ensin henkilöstöpäällikkönä, sitten kaupunginkamreerina ja kaupunginsihteerinä. Hän on valtiotieteen kandidaatti. Eläkkeelle jäätyään Miettinen toimi valtionosuusuudistuksen selvitysmiehenä.
Koutokeinon kirkko
250px|thumb|right|Koutokeinon kirkko Koutokeinon kirkko on arkkitehti Finn Brynin suunnittelema  kirkko Norjan Koutokeinossa. Kirkko valmistui vuonna 1958 ja sen rakennusmateriaalina on käytetty puuta. Kirkossa on 300 paikkaa.
Puhelias
Puhelias on näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten tarpeisiin kehitetty apuväline, jolla on mahdollista kuunnella ääneen luettua tekstiä, esimerkiksi sanomalehtiä tai kirjoja. Laite on suunniteltu korvaamaan aiemmin näkövammaisia varten tuotetut äänikasetit tai cd-levyt.
Puhelias on itsenäinen sähkölaite, joka kytketään tietoverkkoon tietokoneen tapaan. Siinä on sisäänrakennettu kaiutin sekä suuret, selkeät näppäimet, joilla käyttäjä pystyy ohjaamaan laitteen toimintaa. Käyttäjän niin pyytäessä laite ottaa automaattisesti yhteyttä ennalta sovittuun sisällöntuottajaan, esimerkiksi lehden julkaisijaan tai näkövammaisten kirjastoon ja lataa kuunneltavaksi ennalta tilatun aineiston, vaikkapa uusimman sanomalehden. Lataustekniikkana on Internet audio streaming, kuten esimerkiksi nettiradioissa. Tiedostomuotona on Daisy, jota useimmat näkövammaisille informaatiota tuottavat nykyään käyttävät. Haluttaessa laite voidaan kytkeä myös tietokoneeseen USB-portin kautta. Langattomia verkkoyhteyksiä varten siihen on saatavissa erillinen sovitin.
Vuonna 2008 Puhelias julkaistiin myös tietokoneohjelmana.
Vuonna 2012 yrityksestä ja sen tuotteista alettiin käyttämään pelkästään nimeä Pratsam, mm. lukuohjelmasta tuli nyt Pratsam Reader.
Näkövammaisten kirjasto Celia toteuttaa lainaamiensa kirjojen verkkokuuntelun Pratsamia käyttäen.
Kaija Väänänen
Kaija Väänänen, o.s. Nurro, (4. joulukuuta 1911 Kuopio – 27. maaliskuuta 1976 Tampere) oli suomalainen nuortenkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Anna Kasurinen ja Kaari Tuovinen.
Väänänen valmistui 1931 merkonomiksi Kuopion kauppaoppilaitoksesta. Valkeakoskella asuessan hän oli Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n palveluksessa kirjastonhoitajana 1946–1955 ja yhtiön henkilöstölehden toimitussihteerinä 1961–1974.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimellä Anna Kasurinen:
Sandia National Laboratories
250px|right Sandia National Laboratories on Yhdysvaltain energiaministeriön alainen ydinaselaboratorio, jonka pääyksikkö sijaitsee Albuquerquessa Uudessa-Meksikossa ja toinen yksikkö Livermoressa Kaliforniassa. Sandia on erikoistunut ydinaseiden sytyttimiin ja turvalaitteisiin, mutta on myös supertietokonetekniikan johtavia toimijoita. Laboratorio sai alkunsa Manhattan-projektin D-disioonan nimellä heinäkuussa 1945.
Hallinto
Sandiaa hallinnoi Sandia Corporation, jonka omistaa Lockheed Martin. Hallinto siirtyi jo 1949 Kalifornian yliopistolta yritykselle, joka oli tuollon ATT:n tytäryhtiö. Kansallisen laboratorion statuksen se sai 1979.
Vuonna 1998 laboratorion budjetti oli 1,36 miljardia dollaria, josta 47 % kohdistui aseohjelmiin, 16 % energiaministeriön ohjelmiin (ml. aseohjelmat), 9 % ydinaseiden leviämisen estämiseen ja 28 % energia- ja ympäristöohjelmiin.
Marja Suna
Marja Suna (14. maaliskuuta 1934 Helsinki – 4. lokakuuta 2022 Helsinki ) oli suomalainen vaatetussuunnittelija ja muotoilija. Suna suunnitteli urallansa muun muassa Marimekon vaatteita ja Kalevala Korun koruja.
Sandia National Laboratories
Hallinto
Vuonna 1998 sen työvoima oli 7 500 henkilöä.
Marja Suna
Elämä
Sunan vanhemmat olivat Taideakatemian koulun rehtori, professori Aarre Heinonen ja laulaja-kirjailija Tuomi Elmgren-Heinonen. Hän opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen muotitaiteen osastolla vuosina 1951–1954 ja valmistui sieltä muotisuunnittelijaksi.
Sunan taiteilijanuran keskeisin osa-alue oli 1950-luvun lopulta lähtien teollinen vaatesuunnittelu. Hän suunnitteli vaatemallistoja muun muassa Herralalle, Kestilälle, Silolle, Turolle, Turkistukulle, Luhdalle ja Marimekolle. Pääsuunnittelijana hän toimi sekä Herrala Oy:ssä että Silo Oy:ssä. Hän suunnitteli myös kenkiä, lasiesineitä ja koruja. Vuodesta 1998 lähtien Suna suunnitteli Kalevala Korulle kulta-, hopea- ja pronssikoruja, jotka ovat olleet myös kaupallinen menestys. Halu löytää uusia ilmaisukeinoja sai hänet 2000-luvulla aloittamaan lisäksi lasitaiteen tekemisen.
Teollisen muotoilijan uransa ohessa Suna teki runsaasti vapaata taidetta, jota on ollut julkisesti esillä monissa yksityis- ja yhteisnäyttelyissä. Hänen teoksensa käsittävät muun muassa paperi-, vaate- ja metalliveistoksia, uniikkikoruja sekä taidelasiteoksia. Laaja Sunan erityyppisten teosten näyttely on ollut esillä muun muassa Suomen lasimuseossa vuonna 2010. Hän toimi myös opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa.
Suna sai vuonna 1979 valtion taideteollisuuspalkinnon ja vuonna 2010 Kaj Franck -muotoilupalkinnon. Vuonna 1998 hänet valittiin vuoden muotitaiteilijaksi. Hän oli myös Taideteollisen korkeakoulun kunniajäsen.
Jens Weißflog
Jens Weißflog (s. 21. heinäkuuta 1964 Erlabrunn, Itä-Saksa) on itäsaksalainen ja myöhemmin liittotasavaltalainen mäkihyppääjä. Hän on yksi kautta aikain menestyksekkäimmistä mäkihyppääjistä.
Weißflog voitti kaudella 1983–1984 Keski-Euroopan mäkiviikon 19 vuoden iässä. Samana talvena hän voitti lisäksi maailmancupin kokonaiskilpailun ja Sarajevon olympialaisissa normaalimäen kultaa ja suurmäen hopeaa.