cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ganymedes
Ominaisuudet
Galileo-kiertolaisen ensimmäisen ohilennon aikana havaittiin että Ganymedeksellä on oma magneettikenttä Jupiterin valtavan magneettikentän sisällä. Se ilmeisesti muodostuu samalla tavoin kuin Maan magneettikenttä, sähköä johtavan aineen liikkeistä kuun sisuksissa. Tämän aineen uskotaan olevan hyvin suolapitoista vettä, tai sitten magneettisuus on peräisin kuun metallisesta ytimestä. Ganymedes on ainoa kuu, jolla tiedetään olevan magneettikenttä.
Divertikuliitti
Hoito
Avohoito on sairauden hoitamisen ensimmäinen vaihe. Siihen kuuluvat antibiootit, kuten kefalosporiinin ja metronidatsolin yhdistelmä. Avohoidon jälkeen annetaan samaa lääkitystä mutta laskimonsisäisesti. Jos antibiootit eivät auta sairauteen, käytetään kirurgisia toimenpiteitä, jolloin tehdään avanne, asetetaan dreeni eli laskuputki tai tehdään suolileikkaus. Leikkaus tehdään joko rauhallisessa vaiheessa tai päivystysleikkauksessa riippuen potilaan iästä. Alle 50-vuotiaille leikkaus tehdään rauhallisessa vaiheessa. Leikkauksessa poistetaan sigmasuoli eli divertikkeleitä kantava paksusuolen osa.
Divertikuloosin akuuttivaihetta voidaan hoitaa myös vähäkuituisella ruokavaliolla.
Ganymedes
Rata ja kierto
Ganymede kiertää Jupiteria 1 070 400 kilometrin etäisyydellä, kolmas Galilean satelliittien joukossa, ja kiertää seitsemän päivää ja kolmen tuntia. Kuten useimmat tunnetut kuut, Ganymede on vuorovesilukittu, ja toinen puoli on aina kohti planeettaa, joten sen päivä on myös seitsemän päivää ja kolme tuntia. Sen kiertorata on hyvin lievästi eksentrinen ja kalteva Jovian päiväntasaajaan nähden, ja epäkeskisyys ja kaltevuus muuttuvat lähes jaksoittain auringon ja planeetan painovoiman häiriöiden vuoksi vuosisatojen ajan. Muutosalueet ovat 0,0009–0,0022 ja 0,05–0,32°. Nämä kiertoradan vaihtelut saavat aksiaalisen kallistuksen (kierto- ja kiertoakselien välinen kulma) vaihtelemaan välillä 0 - 0,33°.
Ganymede osallistuu kiertoradan resonansseihin Europan ja Ion kanssa: jokaista Ganymeden kiertorataa kohden Europa kiertää kahdesti ja Io neljä kertaa. Konjunktiot (kohdistus Jupiterin samalla puolella) Ion ja Europan välillä esiintyvät, kun Io on periapsiksessa ja Europa apoapsissa. Europan ja Ganymeden väliset konjunktiot syntyvät, kun Europa on periapsissa. Io–Eurooppa- ja Europa–Ganymedes-konjunktioiden pituusasteet muuttuvat samalla nopeudella, mikä tekee kolmoiskonjunktioista mahdotonta. Tällaista monimutkaista resonanssia kutsutaan Laplacen resonanssiksi. Nykyinen Laplace-resonanssi ei pysty pumppaamaa Ganymeden kiertoradan epäkeskisyyttä korkeampaan arvoon. Arvo noin 0,0013 on todennäköisesti jäännös aikaisemmasta aikakaudesta, jolloin tällainen pumppaus oli mahdollista. Ganymedian kiertoradan eksentrisyys on hieman hämmentävää; Jos sitä ei pumpata nyt, sen olisi pitänyt rapistua jo kauan sitten Ganymeden sisäosien vuorovesihäviön vuoksi. Tämä tarkoittaa, että eksentrinen virityksen viimeinen jakso tapahtui vain useita satoja miljoonia vuosia sitten. Koska Ganymeden kiertoradan epäkeskisyys on suhteellisen alhainen – keskimäärin 0,0015 – vuorovesilämpeneminen on nyt merkityksetöntä. Kuitenkin aiemmin Ganymedes on saattanut kulkea yhden tai useamman Laplacen kaltaisen resonanssin[h] läpi, jotka pystyivät pumppaamaan kiertoradan epäkeskisyyden jopa 0,01–0,02 arvoon. Tämä todennäköisesti aiheutti Ganymeden sisätilojen merkittävän vuorovesikuumenemisen; uritetun maaston muodostuminen voi johtua yhdestä tai useammasta kuumennusjaksosta.
Laplacen resonanssin alkuperästä Ion, Europan ja Ganymeden keskuudessa on kaksi hypoteesia: että se on alkukantainen ja on ollut olemassa aurinkokunnan alusta asti [40] tai että se kehittyi aurinkokunnan muodostumisen jälkeen. Mahdollinen tapahtumasarja jälkimmäisessä skenaariossa on seuraava: Io nosti vuoroveden Jupiterilla, mikä sai Ion kiertoradan laajentumaan (vauhdin säilymisen vuoksi), kunnes se kohtasi 2:1-resonanssin Europan kanssa; sen jälkeen laajeneminen jatkui, mutta osa kulmamomentista siirtyi Europaan, kun resonanssi sai myös sen kiertoradan laajentumaan; prosessi jatkui, kunnes Europa kohtasi 2:1 resonanssin Ganymeden kanssa.[39] Lopulta kaikkien kolmen kuun välisten konjunktioiden ajautumisnopeudet synkronoitiin ja lukittuivat Laplacen resonanssiin.
NHL:n varaustilaisuus 1991
NHL:n varaustilaisuus 1991 oli NHL:n 29. vuotuinen varaustilaisuus. Se järjestettiin Memorial Auditoriumissa, Buffalossa, 22. kesäkuuta 1991. Quebec Nordiques varasi ensimmäisenä kanadalaisen keskushyökkääjän Eric Lindrosin. Yhtään suomalaista ei varattu ensimmäisellä kierroksella. Myöhemmillä kierroksilla varattiin kuusi suomalaista.
Ensimmäisenä varattu Eric Lindros ei suostunut tekemään sopimusta hänet varanneen Quebec Nordiquesin kanssa, minkä seurauksena Nordiques kauppasi Lindrosin Philadelphia Flyersiin ja sai vaihdossa kuudentena varatun Peter Forsbergin.
Liisa Rantalaiho
Liisa Rantalaiho (s. 25. tammikuuta 1933 Kuorevesi) on suomalainen sosiologi. Hän johti Raija Julkusen kanssa Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimushanketta Suomen hyvinvointiyhteiskunnasta ja sukupuolirooleista.
Muumipeikko ja pyrstötähti (elokuva)
Muumipeikko ja pyrstötähti (jap. 楽しいムーミン一家 ムーミン谷の彗星 Tanoshii Mūmin Ikka: Mūmin Tani no Suisei, ) on vuonna 1992 japanilais-suomalais-hollantilaisena yhteistyönä valmistunut animaatioelokuva, joka pohjautuu Tove Janssonin alun perin vuonna 1946 julkaistuun samannimiseen kirjaan. Elokuva on ensimmäinen täyspitkä Muumi-elokuva. Se valmistui Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan jälkeen, vaikka sen tapahtumat sijoittuvat kronologisesti ennen sarjan tapahtumia. Alkuperäiset ääninäyttelijät ovat pitkälti samoja kuin animaatiosarjan alkuperäisessä suomenkielisessä dubbauksessa.
Elokuvasta valmistui vuonna 2020 uusittu versio, jossa musiikit, äänimaailma ja dubbaus on tehty uudelleen. Kuva on laadultaan 4K-tasoa. Elokuvan suoratoisto- ja televisio-oikeudet ovat hankkineet C More ja MTV. Uudistettua versiota tullaan viimein julkaisemaan 29. syyskuuta 2023.
Taustaa
Tove Janssonin ensimmäinen Muumi-kirja Muumit ja suuri tuhotulva (1945) sai jatkoa vuonna 1946, kun Muumipeikko ja pyrstötähti, johon elokuva perustuu, julkaistiin. Teoksen alkuperäinen nimi oli Kometjakten, ja se julkaistiin suomeksi vuonna 1955. Jansson teki kirjaan kuitenkin myöhemmin muutoksia, ja vuonna 1968 julkaistiin muunneltu versio Kometen kommer. Eroja versioiden välillä oli muun muassa silkkiapinan vaihtuminen kissaan. Kissa esiintyy myös elokuvassa.
Japanilais-suomalais-hollantilaisena yhteistyönä tehtiin animaatiosarjaa Muumilaakson tarinoita 1990-luvun alussa. Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuva tehtiin sarjan jälkeen, mutta sen tapahtumat sijoittuvat kronologisesti ennen sarjan tapahtumia. Elokuva on ensimmäinen kokoillan Muumi-elokuva.
Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuvan ohjasi myös animaatiosarjan ohjannut japanilainen Hiroshi Saito, ja suomennoksen ohjaajana toimi Tiina Harpf. Suomennoksesta ja sovituksesta vastasi Jertta Ratia-Kähönen. Elokuvan ideoivat Tove Janssonin kirjan pohjalta hänen veljensä Lars Jansson sekä Dennis Livson. Tuottajana toimi Dennis Livson, joka tuotti myös Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan, ja suomennoksen tuottajana oli Päivi Moore. Keskeisimmät tekijät olivat kaikki samoja kuin televisiosarjassa.
Juoni
thumb|left|200px|Elokuvan suomenkielinen alkutunnus. Muumiperhe on asettunut asumaan Muumilaaksoon, ja Muumipappa rakentaa joen yli siltaa. Muumipeikko lähtee Nipsun ja Pikku Myyn kanssa rannalle, jossa Nipsu löytää luolan ja Muumipeikko merenpohjasta helmen. Filosofiksi esittäytyvä Piisamirotta saapuu sateisena iltana Muumitaloon ja kertoo menettäneensä kotinsa Muumipapan rakentaman sillan takia. Hän kertoo kummallisista aavistuksistaan. Seuraavana aamuna sade on lakannut, mutta kaikki on mustana avaruudesta laskeutuneen noen takia. Piisamirotta ennustaa katastrofin kohtaavan koko maapalloa.
Et tu, Brute?
pienois|300px|[[Vincenzo Camuccini, Caesarin kuolema, 1798.]] Et tu, Brute? (”Sinäkin, Brutukseni?”) on latinankielinen fraasi, jonka Julius Caesarin väitetään sanoneen viimeisinä sanoinaan ennen kuolemaansa. Fraasia käytetään tunnistettaessa ystävänä esiintynyt petturi. Se esiintyy muun muassa Shakespearen näytelmässä Julius Caesar.
Muumipeikko ja pyrstötähti (elokuva)
Juoni
Muumipeikko, Pikku Myy ja Nipsu kuulevat Yksinäisillä vuorilla sijaitsevasta tähtitornista ja lähtevät sinne ottamaan tulevasta katastrofista selvää. Matkalla vuorille he tutustuvat Nuuskamuikkuseen, joka kertoo heille pyrstötähdestä. Nuuskamuikkunen lähtee heidän mukaansa tähtitornille.
Et tu, Brute?
Suetonius mainitsee perimätiedon, jonka mukaan Caesar huudahti kreikaksi ”Καὶ σὺ, τέκνον?” (Kai sy, teknon?), ”Sinäkin, poikani?”, huomattuaan ystävänsä Marcus Brutuksen salaliittolaisten joukossa. Plutarkhoksen mukaan taas Caesar ei sanonut tuolloin mitään Brutukselle.
Muumipeikko ja pyrstötähti (elokuva)
Juoni
Matkalla tähtitornille Nipsu pelastuu jättiläisliskon kynsistä rotkosta, joka on täynnä granaatteja. Jatkaessaan matkaa seurue löytää vuorenrinteestä kultaisen nilkkarenkaan. Nuuskamuikkunen kertoo Muumipeikolle Niiskuneidistä ja Niiskusta, jotka ovat Muumipeikon näköisiä, ja myös matkalla tähtitorniin. Nilkkarengas kuuluu hänen mukaansa Niiskuneidille.
Tähtitornilla nelikko saa kuulla tähtitieteilijöiltä, että pyrstötähti putoaa Muumilaaksoon kahden päivän päästä. He kuulevat myös Niiskuneidin käyneen tähtitornissa. Kaveruksille tulee kiire palata takaisin kotiin.
Lähestyessään kotia he näkevät Muumilaakson väen pakenevan pyrstötähteä. Pyörremyrsky lähenee, ja kaverukset kohtaavat postimerkkeilijä-Hemulin, joka on huolissaan vain postimerkkiensä kohtalosta. Jouduttuaan pyörremyrskyyn he matkaavat Muumitalolle tuulessa lentävällä teltalla. Yläilmoissa Hemuli pudottaa postimerkkikansionsa ja hyppää sen perään, pudottaen myös Muumipeikon. Kaksikko leijailee Hemulin mekon helmoilla, ja he pelastuvat.
Muumitalossa Muumimamma leipoo kakkua Muumipeikolle, sillä on hänen syntymäpäivänsä. Muumimamma ja Muumipappa ovat huolissaan lapsista, kunnes Piisamirotta kertoo nähneensä näiden palaavan. Muumipeikko esittelee vanhemmilleen uudet ystävänsä, ja Muumimamma kertoo Hemulille pyörremyrskyn tuomasta postimerkkikansiosta, joka osoittautuu Hemulin kansioksi.
Joukkio päättää lähteä turvaan Nipsun löytämään luolaan. Matkalla luolaan kakkua kantava Nipsu huomaa pienen kissan, lähtee antamaan sille kakkupalaa ja jättää kakun kannon päälle. Muumimamma huomaa Nipsun kadonneen, mutta kakku otetaan mukaan. Joukko asettuu luolaan, jonne myös Piisamirotta ilmaantuu, vaikka aiemmin väitti ettei ollut kiinnostunut pelastautumisesta. Kakku katoaa, ja sitä etsitään joukolla, kunnes Pikku Myy tajuaa Piisamirotan istuneen kakun päälle. Pyrstötähden iskeytymisen laskettu aika lähestyy, mutta Nipsu puuttuu. Muumipeikko ja Nuuskamuikkunen lähtevät etsimään häntä. He löytävät kävelykykynsä menettäneen Nipsun ja kissan, ja kantavat nämä turvaan luolaan.
Lopulta pyrstötähti ei törmääkään maahan, vaan ohittaa täpärästi Muumilaakson. Kaikki ovat pelastuneet ja kadonnut merikin tulee takaisin.
Julkaisu
Elokuva sai ensi-iltansa Japanissa 8. elokuuta 1992 ja Suomessa 2. huhtikuuta 1993. Japanin ensi-illan päivämäärä 8. elokuuta eroaa vain päivällä kirjassa ja elokuvassa mainitusta pyrstötähden iskeytymispäivämäärästä. Muumipeikko ja pyrstötähti oli vuonna 1993 seitsemänneksi katsotuin elokuva Suomessa 166 738 katsojalla. Kaikkiaan elokuva keräsi Suomessa 176 413 katsojaa.
Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä. Alkuperäinen suomalainen DVD-julkaisu sisältää suomeksi puhutun version lisäksi ruotsinkielisen version, sekä suomenkielisen version saamenkielisellä tekstityksellä. Vuonna 2012 VL-Media teki elokuvalle uudet painokset, joka myös sisältää suomeksi puhutun version lisäksi ruotsinkielisen version, sekä suomenkielisen version saamenkielisellä tekstityksellä. Vuonna 2018 elokuva julkaistiin uudelleen DVD:llä digitaalisesti restauroituna versiona. Elokuvaa ei ollut tuolloin äänitetty uudelleen suomeksi kuten Muumilaakson tarinoita -sarjalle tehtiin vuonna 2017, joten myös uusi DVD-julkaisu sisältää alkuperäisen suomenkielisen version elokuvasta. Aiemmista DVD-julkaisuista poiketen uusi julkaisu ei tosin sisällä muita kielivaihtoehtoja tai tekstityksiä.
Musiikki
Elokuvan alkuperäisen, japaninkielisen version taustamusiikin on säveltänyt Sumio Shiratori. Se käsittää lähes pelkästään Shiratorin televisiosarjaan Muumilaakson tarinoita säveltämiä taustamusiikkikappaleita uudelleenkäytettyinä. Kokonaan uutta ovat ainoastaan alku- ja loppulaulut ”Shiawase No Morugaane” ja ”Kono Sora e, Tsutaetai”, jotka esittää Sumio Shiratorin vaimo, laulaja Emiko Shiratori.
Elokuvasta Japanin ulkopuolella esitetty versio sisältää kuitenkin kokonaan toisen taustamusiikin, jonka on säveltänyt Pierre Kartner, eli sama henkilö, joka teki myös Muumilaakson tarinoiden Japanin ulkopuolella käytetyt tunnuslaulut. Kartnerin musiikki on useissa kohtauksissa tunnelmaltaan täysin toisenlainen kuin Shiratorin.
Kartnerin säveltämä taustamusiikki sisältää kolme laulua, jotka esittää suomeksi Benny Törnroos, Muumilaakson tarinoiden tunnuslaulujen esittäjä. Elokuvan alkutekstien aikana soi kappale ”Muumien kaunis maa”. Nipsun granaattirotkokohtauksessa soi taustalla osa kappaleesta ”Rohkeus voittaa”, ja elokuvan päättää ”Jo taivas sineen pukeutuu”. Ruotsinkielisessä versiossa loppulaulu alkaa soida jo Muumipeikon herätessä luolassa, mutta suomenkielisessä versiossa vasta siinä kohtaa, kun Muumipeikko ja Nuuskamuikkunen huomaavat kalliolla meren tulevan takaisin. Benny Törnroos toimi myös ruotsinkielisten musiikkien laulajana.
Erot kirjan ja elokuvan välillä
Elokuvasta on jätetty pois joitain kirjassa esiintyviä kohtia, muun muassa kohtaukset joissa Muumipeikko ystävineen käy tanssiaisissa ja kaupassa. Pikku Myy taas ei esiinny kirjassa, mutta hänet lisättiin elokuvaan.
Myös pienempiä eroja on: esimerkiksi kirjassa seurue lentää teltan sijasta postimerkkeilijä-Hemulin hameella, elokuvassa kuitenkin Muumipeikko myöhemmin lentää hameella. Kirjassa he tapaavat lisäksi perhosia keräävän Hemulin ja joutuvat kondorikotkan hyökkäyksen kohteeksi.
Ääninäyttelijät
Suurin osa alkuperäisen suomenkielisen version näyttelijöistä esitti roolejaan myös Muumilaakson tarinoita -sarjassa. Nipsulla, Niiskuneidillä, Nuuskamuikkusella ja Mymmelillä on eri ääninäyttelijät kuin televisiosarjassa. Ruotsin- ja japaninkielisten versioiden näyttelijät ovat kaikki sarjasta tuttuja.
Vuoden 2020 uudistettu versio
Uuden version on ohjannut ja tuottanut Antti J. Jokinen sekä Dennis Livsonin poika Ted Livson. Musiikin on säveltänyt Leri Leskinen, ja Jukka Immonen. Paula Vesala ja Suvi Teräsniska olivat mukana kappaleiden Rakkaus ja ystävyys ja Tuuthan sä viel takaisin? teossa.
Elokuvaa uudistettaessa sen yhdestä kohtauksesta poistettiin viinilasit, tuottajan mukaan Suomessa kiristyneiden ikärajojen takia. KAVI:n ikärajakriteereissä ei kuitenkaan mainita vastaavanlaisen sisällön johtavan ikärajan nousuun.
Elokuvan oli tarkoitus saada ensi-iltansa syyskuussa 2020, mutta koronaviruspandemian takia julkaisu viivästyi. Uusi ensi-iltapäivämäärä on 29. syyskuuta 2023.
Ääninäyttelijät
Uusissa dubbauksissa on samoja näyttelijöitä kuin aiemmissa tuotannoissa. Niiskuneidillä on sama näyttelijä kuin Muumilaakson tarinoiden vuoden 2017 dubbauksessa ja Hemulilla sama kuin Muumien maailmassa. Ruotsinkielisessä versiossa Muumipeikolla, Muumimammalla, Muumipapalla, Pikku Myyllä ja Nipsulla on samat näyttelijät kuin Muumilaakso-sarjassa. Lisäksi ruotsinkielisessä versiossa Niiskuneidillä on sama näyttelijä kuin Muumit Rivieralla -elokuvassa.
August Valta
August Valta (14. syyskuuta 1892 Pielavesi – 12. elokuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen isännöitsijä, sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansanedustaja.
Vuonna 1905 Valta muutti Pielavedeltä Helsinkiin, jossa toimi viilaajana ja veturinlämmittäjänä. Suomen sisällissotaan Valta osallistui punaisten puolella. Sodan jälkeen hänet pidätettiin ja tuomittiin neljäksi vuodeksi kuritushuoneeseen ja menettämään kansalaisluottamuksensa kuudeksi vuodeksi.
Kuopioon Valta muutti vuonna 1924 SDP:n Kuopion läntisen vaalipiirin piirisihteeriksi. Kansanedustajaksi Valta valittiin vuosiksi 1927–1933. Vuonna 1930 Valta valittiin Metallityöväen liiton ensimmäiseksi sihteeriksi ja taloudenhoitajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1943 saakka.
Eduskuntaan Valta nousi uudelleen Uudeltamaalta vuonna 1941 ns. kuutosiin kuuluneen K.H. Wiikin tilalle. Edustajantoimi todettiin lakanneeksi marraskuussa 1944 Wiikin palattua vankilasta eduskuntaan. Vallasta tuli isännöitsijä ensimmäisen kerran vuonna 1942, aluksi Hakan palvelukseen. Helsingin kaupungin kunnallisten työväenasuntojen isännöitsijä hän oli vuodesta 1947 alkaen.
Valta oli myös pitkäaikainen Helsingin kaupunginvaltuutettu. Erilaisia luottamustoimia työväenliikkeen yhdistyksissä ja järjestöissä hänellä oli runsaasti. Valta oli kahdesti naimisissa.
Matias Vainionpää
Matias Vainionpää (s. 2. lokakuuta 2001 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Seinäjoen Jalkapallokerhossa. Vainionpää teki Veikkausliiga-debyyttinsä vuonna 2020. Vainionpää valittiin myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Vainionpää on pelipaikaltaan puolustaja.
Starfinder Roleplaying Game
Starfinder Roleplaying Game on Paizo Publishingin julkaisema tieteisfiktiota ja fantasiaa sekoittava pöytäroolipeli, jonka tapahtumat sijoittuvat samaan universumiin kuin Paizon edellinen suurjulkaisu Pathfinder Roleplaying Game. Se käyttää Pathfinderin tapaan D20 System -mekaniikkaa.
Inspiraation lähteitä ovat olleet Tähtien sota, Alien-elokuvat, Guardians of the Galaxy ja Warhammer 40,000.
Maailma ja pelaaminen
Pelin maailma on sama kuin Pathfinderissa, mutta tapahtumat sijoittuvat tuhansien vuosien päähän tulevaisuuteen. Ajanjaksosta, joka tunnetaan pelissä nimellä "The Gap", ei ole säilynyt mitään historiankirjoitusta, ei edes muistoja. Tällöin planeetta Golarion katosi mystisesti eivätkä edes jumalat tiedä syytä tähän. Universumin keskus on Absalom station -avaruusasema.
Hahmoluokkia on seitsemän, jotka edustavat perinteisiä tieteisfiktion stereotyyppejä. Avaruustaisteluita varten on omat sääntönsä. Jokaisella pelaajalla on avaruusaluksella taistelun aikana tehtävänsä, joita ovat kapteeni, lentäjä, ampuja, insinööri ja tiedeupseeri.
Vastaanotto
Arvostelijoiden mielestä Starfinder onnistui hyvin Pathfinderin tuomisessa scifi-maailmaan ja d20-pelimekaniikoiden soveltamisessa.
Tampereen yliopiston Playlab!-verkkolehden arvostelussa peliä pidettiin mekaniikaltaan raskaana, mutta viihdyttävänä. Aloittelijalle se voi olla vaikea.
Eliisa Pitkäsalo
Eliisa Pitkäsalo (s. 1968 Pietarsaari) on suomalainen kääntämisen ja kirjallisuuden tutkija, Tampereen yliopiston monikielisen viestinnän ja käännöstieteen sekä kääntäjän suomen opintojen yliopisto-opettaja ja  Turun yliopiston monikielisen käännösviestinnän dosentti. Hän on myös Multimodality in Translation and Interpreting (MULTI) -tutkimusryhmän jäsen ja yhteyshenkilö.
Opinnot ja ura
Eliisa Pitkäsalo valmistui vuonna 1998 filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta  pääaineenaan yleinen kirjallisuus. Sen jälkeen hän työskenteli useita vuosia suomen kielen, kirjallisuuden ja kulttuurin tuntiopettajana, lehtorina ja yliopistonlehtorina Nyugat-magyarországi Egyetem Savaria Egyetemi Központ -yliopistossa (lyhenne NymE SEK, ennen Berzsenyi Dániel Fӧiskola) Szombathelyssä Unkarissa. Tänä aikana Pitkäsalo toimi myös vastuuhenkilönä useissa suomen ja unkarin kieltä sekä suomalaista ja unkarilaista kirjallisuutta ja kulttuuria tarkastelevissa konferensseissa, käänsi unkarilaista kaunokirjallisuutta, ohjasi käännöshankkeita ja toimitti erilaisia unkariksi käännettyjä suomalaisia teoksia sekä  lyriikkaa ja  novellistiikkaa  esittelevät kaksikieliset valikoimateokset.
Vuonna 2009 Pitkäsalo väitteli filosofian tohtoriksi nykykulttuurin tutkimuksen oppiaineesta Jyväskylän yliopistosta. Väitöskirjan aiheena oli kalevalaiset henkilöhahmot  Johanna Sinisalon romaanissa  Sankarit. Väitöskirja julkaistiin vuonna 2011 muokattuna versiona nimellä Kalevalaiset sankarit nykymaailman menossa: tutkimus Johanna Sinisalon kirjasta Sankarit. Pitkäsalo on aktiivinen tutkija ja on julkaissut runsaasti artikkeleita useilta eri tutkimusalueilta. Tällä hetkellä hän tutkii sarjakuvan  lukukokemusta sekä oikeudellisten tekstien  visualisoimista ja  saavutettavuutta.
Vuodesta 2011 alkaen Pitkäsalo on työskennellyt Tampereen yliopistossa monikielisen viestinnän ja käännöstieteen suomen opintojen vastaavana yliopisto-opettajana. Vuonna 2017 hän vastaanotti monikielisen käännösviestinnän dosentuurin Turun yliopistosta. Pitkäsalo on ollut myös useiden konferenssien ja symposiumien järjestelijätoimikunnissa, toiminut suomi toisena ja vieraana kielenä kurssien kouluttajana ja johtajana. Hän vierailee säännöllisesti tutkijan ja opettajan roolissa suomalaisissa ja eurooppalaisissa yliopistoissa. Lisäksi hän edistää työllään Suomen ja Unkarin välistä kieli- ja kulttuuriyhteistyötä.
Hassan II
Hassan II (9. heinäkuuta 1929 – 23. heinäkuuta 1999) oli Marokon kuningas vuosina 1961–1999. Hänen isänsä oli Muhammad V, Marokon sulttaani ja myöhemmin kuningas.
Elämä
Hassan syntyi ja kävi koulunsa Rabatissa. Hän opiskeli myöhemmin lakia Bordeaux'n yliopistossa.
Hassan oli maanpaossa Korsikalla, jonne ranskalaiset viranomaiset ajoivat hänen isänsä Muhammad V:n vuonna 1953. Korsikalta he muuttivat Madagaskarille tammikuussa vuonna 1954. Muhammad V palasi Marokkoon vuonna 1955. Hassan neuvotteli helmikuussa vuonna 1956 Marokon itsenäisyydestä. Hänet nimitettiin Marokon armeijan komentajaksi. Samana vuonna Marokossa tapahtui berberikapina, jonka Hassan kukisti.
Muhammad V muutti arvonimensä sulttaanista kuninkaaksi vuonna 1957, ja saman vuoden heinäkuussa Hassan julistettiin kruununprinssiksi. Kuninkaaksi Hassan nousi isänsä kuoltua vuonna 1961.
Kuninkaana
Kun isä Muhammad oli hallinnut maata Istiqlal-puolueen tuella, Hassan taas joutui Istiqlalin ja niin vasemmisto-opposition arvosteltavaksi. Levottomuuksien takia Hassan julisti maahan poikkeustilan vuonna 1965. Kuninkaana Hassan II selvisi kahdesta häneen kohdistuneesta murhayrityksestä vuonna 1971 ja 1972.
Casablancaan valmistui Hassanin käskystä 200 metriä korkea moskeija, jonka nimeksi tuli Hassan II:n moskeija. Moskeija on omistettu profeetta Muhammedille ja se otettiin käyttöön 30. elokuuta 1993.
Vallankaappausyritys
10. heinäkuuta 1971 kuningas Hassan vietti 42-vuotisjuhliaan Rabatin kesäpalatsissa, johon oli kutsuttu diplomaatteja ja seurapiirejä. Joukko korkeita sotilashenkilöitä, noin tuhat sotakorkeakoulun kadettia johtajinaan kenraali Madbouh ja eversti Ababou, yritti juhlan aikana vangita kuninkaan ja kaapata vallan käsiinsä. Kiivaassa ammuskelussa surmattiin 92 vierasta, heidän joukossaan Belgian suurlähettiläs Marcel Dupret, ja haavoittuneita oli 133. Kuningas vietiin pieneen paviljonkiin, jossa häntä pidettiin vankina, kun taas radiossa levitettiin propagandaa siitä, että Hassan olisi kuollut ja tasavalta olisi julistettu. Heti kaappauksen aikana Libya ilmoitti tukevansa kaappaajia.
Murhayritys
16. elokuuta 1972 Hassan oli palaamassa valtiovierailulta Ranskasta, kun neljä Marokon ilmavoimien F-5-hävittäjää ampui kuninkaan yksityistä Boeing 727 -lentokonetta. Vaikka kuninkaan kone sai pahoja vaurioita, lentäjä onnistui laskeutumaan Rabatiin. Hävittäjät tulittivat vielä konetta lentokentällä, jolloin kahdeksan ihmistä sai surmansa ja viisikymmentä, joista neljä oli ministereitä, loukkaantui. Hyökkäyksen jälkeen koneet palasivat sotilastukikohtaan Kemitraan, joka miehitettiin samana päivänä. Kahdeksan lentoupseeria pidätettiin, mutta kaksi pakeni helikopterilla Gibraltariin, josta Britannian viranomaiset palauttivat heidät Marokkoon.
Murhayrityksen aikana Marokon puolustusministeri ja armeijan komentaja kenraali Muhammed Oufkir teki itsemurhan. Oufkirin motiivi oli luultavasti syöstä Hassan valtaistuimelta ja nostaa kuninkaan 9-vuotias poika Sidi Muhammed valtaistuimelle, jotta voisi hallita tämän nimissä. Kuninkaan kuolema oli pitänyt lavastaa lento-onnettomuudeksi.
Länsi-Saharan kysymys
200px|thumb|Kuningas Hassan II kuvattuna vuonna 1978 Hassan järjesti niin sanotun rauhanmarssin 9. marraskuuta 1975, johon osallistui noin 350 000 henkilöä kävelemällä ja ajamalla kuorma-autolla läpi Espanjan Saharan, josta oli kiistaa Espanjan ja Marokon välillä. Agadirissa Hassan puhui 100 000 vapaaehtoiselle ennen marssia Saharaan. Samana aikana ilmoitettiin, että Espanjan prinssi Juan Carlos olisi vierailulla El Aaiúnin kaupungissa Saharan rannikolla.
Hassanin suunnitelmista tiedettiin, sillä Algeria uhkasi sotilaallisesti Marokkoa, mikäli se toteuttaisi suunnitelmansa hyökätä. YK:ssa seurattiin tarkoin suunnitelmia, sillä Algeria oli käynyt 1960-luvulla Marokkoa vastaan niin sanotun hiekkasodan. 40 000 marssiin osallistunutta leiriytyi kahdeksan kilometrin päähän Espanjan alueen sisäpuolelle miinakenttien ja muukalaislegionalaisten eteen, jotka olivat tulleet suojelemaan aluetta. 7. marraskuuta 100 000 ihmistä vyöryi uudelleen Espanjan Saharaan, mutta samalla kerrottiin radiossa, että Marokko ja Espanja neuvottelivat Madridissa alueen tulevaisuudesta.
Algeria ja Marokko katkaisivat diplomaattiset suhteet Länsi-Saharan kiistan takia 6. joulukuuta 1976. Vuonna 1984 Marokko erosi Afrikan yhtenäisyysjärjestöstä, koska se tunnusti Länsi-Saharan ja Polisario-liikkeen.
Suhteet Israeliin
Hassan II pyrki sovittelemaan Arabimaailman ja Israelin välisissä riidoissa. Marokossa asuva juutalaisyhteisö ei joutunut milloinkaan Hassanin valtakautena minkään vainon kohteeksi. Suhteet Algeriaan horjuivat, ja vuonna 1963 puhkesi sota, joka myöhemmin jäi historiankirjoihin hiekkasodan nimisenä.
Lokakuussa 1974 Hassan järjesti arabivaltioiden kokouksen Rabatissa, jossa hän pyrki solmimaan rauhan Jordanian kuninkaan Husseinin ja PLO:n johtaja Jasser Arafatin välille. Myös Egyptin presidentti Anwar Sadat oli mukana ja korosti arabivaltioiden yhtenäisyyttä.
Israelin pääministeri Shimon Peres ja Hassan tapasivat toisensa salaisessa neuvotteluissa Ifranessa Atlas-vuoristossa Marokossa 22. heinäkuuta 1986. Tapaaminen oli ainutlaatuinen, sillä Israelin pääministeri matkusti ensi kertaa Maghreb-valtioon. Heti tämän jälkeen Syyria ja Libya katkaisivat suhteet Marokkoon, kun taas Egypti piti johtajien tapaamista edistyneenä.
Vesa-Pekka Pihlavisto
Vesa-Pekka Pihlavisto (s. 15. huhtikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin aitajuoksu. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja häntä valmensivat Kurt Eriksson ja Seppo Haavisto.
Pihlavisto voitti 400 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden kaikkiaan kuusi kertaa. Hän osallistui Stuttgartin MM-kilpailuihin 1993 sekä Splitin 1990 ja Helsingin 1994 EM-kilpailuihin pudoten kuitenkin joka kerta alkuerissä. Pihlavisto juoksi 26. heinäkuuta 1994 oman ennätyksensä ja tuolloisen Suomen ennätyksen 49,69.
Hesse
Hesse tai Heße voi tarkoittaa seuraavia:
Länsimaisen filosofian historia
Länsimaisella filosofialla on pitkä historia, joka kytkeytyy muiden tieteiden ja erityisesti luonnontieteiden kehitykseen. Se jaetaan ylätasolla tyypillisesti kolmeen jaksoon – antiikkiin, keskiaikaan ja uuteen aikaan. Antiikin filosofian aika kesti Rooman valtakunnan kukistumiseen, ja siihen sisältyvät muun muassa kaikki kuuluisat kreikkalaiset filosofit. Keskiaika kesti renessanssiin tai 1300-luvun loppupuolelle saakka. Termiä ”uuden ajan filosofia” käytetään monilla tavoilla, mutta yleisesti se sisältää kaiken keskiajan lopusta 1900-luvun alkupuolelle. Nykyfilosofiaan kuuluu filosofinen kehitys 1900-luvulta nykypäiviin.
Antiikin filosofia
thumb|260px|Kreikkalaisia filosofeja ja muita vaikuttajia aikajanalla. Länsimaisen filosofian historian katsotaan yleisesti saaneen alkunsa Joonian kreikkalaisissa siirtokunnissa Vähässä-Aasiassa miletoslaisen Thaleen myötä. Hän vaikutti noin vuoden 585 eaa. aikoihin. Hän katsoi kaiken saaneen alkunsa vedestä. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan ja seuraajiaan olivat Anaksimandros ja Anaksimenes.
Seuraavien vuosisatojen aikana eri puolelle kreikankielistä maailmaa ilmaantui erilaisia ajattelijoita ja koulukuntia, joista merkittävimpiä olivat Herakleitos, joka painotti kaiken muuttuvaisuutta ja kaoottista luonnetta; Anaksagoras, joka katsoi kaiken olevan niin järjestyksessä, että sitä täytyy ohjata jonkinlaisen Mielen; pluralistit ja atomistit, kuten Empedokles, Leukippos ja Demokritos, jotka pyrkivät ymmärtämään kaikkeutta osiensa kokonaisuutena; sekä elealaiset Parmenides ja Zenon, jotka kummatkin katsoivat, että kaikkeus on yksi ja muutos on mahdotonta. Näiden lisäksi vaikuttivat sofistit, ammattimaiset kiertelevät opettajat, joiden kiinnostus varsinaiseen filosofiaan vaihteli. He saivat, mahdollisesti epäoikeudenmukaisesti, maineen, jonka mukaan heille totuus oli vain mielipide ja että he pyrkivät vain opettamaan ihmisiä todistamaan oikeaksi minkä tahansa mielipiteen nämä vain halusivat.
Ennen pitkää tämä filosofinen liikehdintä keskittyi Ateenaan, josta oli tullut Kreikan hallitseva kaupunkivaltio. Ateenan moniin filosofikouluihin tuli oppilaita jopa Roomasta saakka. On keskusteltu paljon siitä, miksi ateenalainen kulttuuri rohkaisi filosofiaa. Erään suositun teorian mukaan tämä johtui siitä, että Ateenassa oli käytössä suora demokratia, joka velvoitti vapaat miespuoliset kansalaiset osallistumaan yhteisten asioiden hoitoon. Platonin kirjoituksista tiedetään, että monet sofistit ylläpitivät puhuja- ja väittelykouluja, olivat yhteisön arvostettuja jäseniä ja ansaitsivat opetuksestaan hyvin. Tiedetään myös, että puhujilla oli suuri vaikutus Ateenan politiikkaan ja historiaan. Toisen teorian mukaan filosofian kehitys oli osittain seurausta orjatyövoiman käytöstä – orjat tekivät raskaat työt, jotka muuten olisivat olleet miespuolisten kansalaisten tehtäviä. Näin nämä miehet olivat vapaita osallistumaan kansankokouksiin ja käyttämään suuria määriä aikaa keskusteluihin paitsi yhteiskunnallisista myös yleisemmistä filosofisista kysymyksistä. Joka tapauksessa vallankäyttö tällaisessa kaupunkivaltiossa vaati puhujantaitoa ja sivistystä, jonka avulla toisten vakuuttaminen oman asian taakse oli mahdollista. Koska väittelyiden voittaminen johti valtaan ja tämä puolestaan vaurauteen, puhujantaitoja haluttiin kehittää ja opettajille maksettiin hyvin.
Avainhahmo kreikkalaisen ajattelun kehittämisessä oli Sokrates, joka opiskeli monen sofistin alaisuudessa ja luettiin itsekin aluksi sofisteihin. Kerrotaan, että hän vietti tämän jälkeen suuren osan elämästään houkutellen ateenalaisia keskusteluihin, joissa hän pyrki määrittämään, oliko kenelläkään hänen keskustelukumppaneistaan todella tietoa siitä mistä he puhuivat, erityisesti silloin kun he puhuivat tärkeistä asioista kuten oikeudenmukaisuudesta, kauneudesta ja totuudesta. Sokrates ei kirjoittanut mitään, mutta innoitti useita oppilaita. Vanhalla iällään hän joutui niiden vihamielisyyden kohteeksi, jotka eivät erottaneet sofistiikkaa ja filosofiaa ja katsoivat näiden tuhoavan kaupungin moraalin. Näin Sokrates teloitettiin vuonna 399 eaa.
Tiettävästi ensimmäisenä sanoja ”filosofia” ja ”filosofi” käytti Pythagoras. Sokrates ja hänen oppilaansa vakiinnuttivat termien käytön. Sokratesta edeltäneitä filosofeja kutsutaan esisokraatikoiksi. Sokrateen merkittävin oppilas oli Platon, joka kirjoitti joukon filosofisia dialogeja käyttäen opettajansa menetelmiä ongelmien lähestymiseksi. Platonin keskeinen ajatus on ideaoppi, jonka mukaan ikuiset ideat ovat maan päällä havaitsemiamme asioita aidompia ja todellisempia. Platon perusti Ateenan Akatemian. Hänen maineikkain oppilaansa oli Aristoteles. Aristoteles tunnetaan ennen kaikkea metafysiikastaan ja logiikastaan.
Jyrkysjärvi (Jämsä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 132,4 metriä mpy.
Länsimaisen filosofian historia
Antiikin filosofia
Ateenan filosofikoulut lakkautettiin antiikin ajan lopulla uskonnolle vaarallisina.
Keskiajan filosofia
Keskiajan filosofia käsittää tuhatvuotisen ajanjakson Augustinuksesta (350-luku) Vilhelm Occamilaiseen (1350-luku). Keskiajan filosofia perustui pitkälti Platonin ja Aristoteleen teoksiin, joihin pohjautuva ajattelu kukoisti ensin islamilaisessa maailmassa, siirtyäkseen sitten läntiseen Eurooppaan.
Keskiajan filosofia oli pääasiassa uskonnollispainotteista. Keskiaikaisissa yliopistoissa harjoitettiin ennen kaikkea teologiaa, ja filosofia oli alistettu teologian aputieteeksi. Yksi vallitsevista keskiaikaisista filosofisista suuntauksista oli skolastiikka, jossa Raamatun oppeja pyrittiin todistamaan oikeiksi järjen avulla. Aluksi keskiaikaiset filosofit yrittivät tukea Raamattua platonismilla (kuten Augustinus), mutta epäonnistumisten jälkeen monet (kuten Tuomas Akvinolainen) päätyivät aristotelismiin.
Perttu Leppä
Perttu Leppä (s. 8. helmikuuta 1964 Joensuu) on suomalainen elokuvaohjaaja.
Länsimaisen filosofian historia
Keskiajan filosofia
Skolastinen filosofia oli keskittynyt ennen kaikkea Jumalan olemassaoloon ja luonteeseen, ja se pyrki soveltamaan aristoteelista logiikkaa kaikilla elämänalueilla. Ensimmäisiä argumentteja Jumalan olemassaolon todistamiseksi oli ontologinen argumentti, jonka kehitti Anselm Canterburylainen. Se määritteli Jumalan täydelliseksi olennoksi. Koska olemassaolo on hyvää, ja Jumalalla on hyvyys, siksi hänen täytyy olla olemassa. Toinen merkittävä keskiaikainen jumalatodistus oli kosmologinen argumentti, jonka kehitti Tuomas Akvinolainen. Sen mukaan kaikella olevalla täytyi olla syy. Näin kaikella aiheutetulla tai luodulla täytyy olla ei-aiheutettu tai ei-luotu ensimmäinen syy, joka on Jumala.
Perttu Leppä
Uran alku
Ennen elokuvauraansa Perttu Leppä opiskeli Tampereen yliopiston draamalinjalla sekä valokuvausta Roomassa. Taideteollisen korkeakoulun elokuvalinjalle Leppä pääsi 1985. Vuonna 1990 hän pyrki ja pääsi Yleisradion ammattiopiston käsikirjoituskoulutukseen, josta osa tapahtui Texasin Austinissa. Lepän läpimurtotyö oli tummasävyinen komedia Karavaani (1992), jossa sodassa isänsä menettänyt Santtu-poika yrittää löytää paikkansa miesten maailmassa. Sotavammaisten miehittämällä metsätyömaalla Santtu yrittää opetella hanurilla Duke Ellingtonin Caravan-sävelmää.
Länsimaisen filosofian historia
Keskiajan filosofia
Muita merkittäviä keskiaikaisia filosofeja olivat muun muassa Pierre Abélard, Duns Scotus ja Vilhelm Occamilainen.
Perttu Leppä
Uran alku
Suomen elokuvasäätiön, AVEKin ja televisioyhtiöiden tukeman Sparrausrinki-projektin puitteissa syntyi Perttu Lepän vajaan tunnin mittainen Tyttöjä ja jäätelöä vuonna 1995. Kritiikeissä tätä tyttöjä tiirailevista teinipojista kertovaa elokuvaa pidettiin pienenä pettymyksenä Karavaanin jälkeen. Tässä elokuvassa, kuten monissa Lepän varhaistöissä, esiintyvät vakiohahmot Patu ja Lajunen. Patu sai alkunsa jo nuoren pojan kasvutarinassa Yksi-yksi (1991), ja Patu ja Lajunen seikkailivat myös seuraavassa elokuvassa Angora (1996).
Länsimaisen filosofian historia
Uuden ajan filosofia
Uuden ajan filosofian voidaan katsoa alkaneen renessanssin aikana sellaisten nimien kuin Erasmus Rotterdamilainen, Francis Bacon ja Galileo Galilei myötä. He edustavat humanismin ja empirismin nousua skolastisen perinteen sijasta. 1600-luvun filosofiaa hallitsi pyrkimys järjestää filosofia rationaalisille, skeptiselle, loogiselle ja aksiomaattiselle perustukselle. Tällaista filosofista työtä tekivät muun muassa René Descartes, Blaise Pascal ja Thomas Hobbes. 1600-luvun filosofit pyrkivät usein yhdistämään uskonnollisia ajatuksia filosofiseen kehykseen, ja saattoivat omaksua dualistisen ajattelumaailman välttääkseen ateismin. Tällaisen vastakohdaksi muodostui monismi, jota kannattivat muun muassa George Berkeley ja Baruch Spinoza.
Perttu Leppä
Uran alku
Patu ja Lajunen esiintyvät hahmoina myös Perttu Lepän ensimmäisessä pitkässä elokuvassa Pitkä kuuma kesä (1999), joka kertoo Kalle Päätalo -nimisen punk-yhtyeen kommelluksista matkalla maineeseen ja Tavastia-klubille.
Länsimaisen filosofian historia
Uuden ajan filosofia
1700-luvun filosofia käsittää valistukseksi kutsutun aikakauden pääosan ja keskittyy järjestelmällisen empirismin nousuun, joka seurasi Isaac Newtonin luonnonfilosofiasta. Valistukseen kuuluvat muun muassa Denis Diderot, Voltaire ja Jean-Jacques Rousseau, ja se kulminoituu Immanuel Kantissa ja Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen hengessä vaikuttaneessa amerikkalaisessa poliittisessa filosofiassa.
1800-luvulla filosofit omaksuivat ajatukset sisäsyntyisestä järjestyksestä Goetheltä ja kantilaisesta metafysiikasta. Merkittävimpiä filosofisia suuntauksia oli niin sanottu saksalainen idealismi, jonka piirissä merkittävää työtä teki erityisesti Georg Wilhelm Friedrich Hegel, joka kuvasi dialektisen järjestelmän tiedon järjestämiseksi. Kuten 1700-luvulla, tieteen kehittyminen toisaalta seurasi filosofiasta ja toisaalta haastoi filosofiaa uusilla ongelmilla. Yhtenä esimerkkinä tästä ovat Charles Darwinin työt, jotka perustuivat Adam Smithin kaltaisilta filosofeilta peräisin olevaan ajatukseen orgaanisesta itsesäätelystä, mutta päätyivät haastamaan monia vakiintuneita oletuksia.
Vallankumous tieteessä
Renessanssi merkitsi antiikin kulttuurin ja filosofian uutta henkiinheräämistä. Samalla alettiin rakentaa uutta tiedettä, joka perustuisi havaintoihin, havaintojen selittämiseen ja matematiikkaan. Muun muassa Leonardo da Vinci kehitti sekä taidetta että tekniikkaa.
Francis Bacon oli yleisnero ja brittiläisen empirismin edelläkävijä. Hän oli ensimmäisiä, joka näki luonnontieteellisen menetelmän merkityksen tieteen kehitykselle sekä ne hyödyt, jotka tiede voi tekniikan kehityksen myötä tarjota ihmiskunnalle. Häntä voidaan pitää yhtenä ensimmäisistä, joka työskenteli aktiivisesti tieteenteorian hyväksi. Käytännön tiedemiehenä hän ei kuitenkaan saanut aikaan merkittäviä saavutuksia. Galileo Galilei harjoitti sekä teoreettista että käytännöllistä tiedettä. Hän keskittyi kokeisiin ja on tällä tavalla lähempänä nykyajan tiedettä kuin Bacon menetelmäoppeineen.
Tähtitiedettä kehittivät sekä Nikolaus Kopernikus että Giordano Bruno. Sen sijaan, että maa nähtiin itsestään selvänä kaikkeuden keskipisteenä, alkoi kehittyä aurinkokeskinen maailmankuva. Myös Bruno, Galilei ja Tyko Brahe antoivat panoksensa tähän löytöön.
Isaac Newton kehitti mekaniikkaa ja differentiaalilaskentaa. Hänen mekaniikan mallinsa säilyi hallitsevana aina Albert Einsteinin suhteellisuusteoriaan saakka. Carl von Linné sai aikaan vallankumouksen kasvitieteessä.
Muutokset yhteiskunnassa ja yhteiskuntatieteissä
Teologiassa renessanssi johti reformaatioon ja vastareformaatioon. Yhteiskunnassa tapahtui muitakin muutoksia, ja tapa hallita valtioita alkoi muuttua. Ristiriidat johtivat joissain tapauksissa myös vallankumouksiin ja sisällissotiin, tunnetuimpana Ranskan suureen vallankumoukseen. Sama henki, joka sai tiedemiehet luopumaan auktoriteeteista ja sen sijaan tutkimaan luontoa kokeiden kautta, sai teologit tutkimaan Raamattua alkukielillä ja filosofit lukemaan klassikoita. Yhdessä he kyseenalaistivat katolisen kirkon valta-asemaa ja opetuksia, ja koettelivat järjellä, mikä oli totta ja arvokasta säilytettäväksi.
Erasmus Rotterdamilainen aloitti Raamatun tutkimisen sen alkukielillä ja toimitti kreikankielisen tekstilaitoksen Uudesta testamentista vuonna 1516. Alkukieliin perustuva eksegeesi oli merkittävää uskonpuhdistuksen synnylle. Kun ihmiset saattoivat itse lukea pyhiä kirjoituksia, he saattoivat itse päättää kuinka eläisivät niiden mukaan, ilman riippuvuutta perinteisistä tulkinnoista. Erityisesti Pohjoismaissa Martti Luther on tunnetuin reformaattori, mutta monissa maissa Jean Calvinin merkitys on jopa suurempi. Ulrich Zwingli on näitä vähemmän tunnettu, mutta hänen uudistuksensa kuvaavat hyvin reformaation henkeä.
Filosofialla oli suora vaikutus muun muassa Ranskan suureen vallankumoukseen ja Yhdysvaltain itsenäistymiseen. Voltaire, Rousseau ja John Locke olivat poliittisella filosofiallaan luoneet teoreettista perustaa vallankumouksille ja ihmisoikeuksille aikansa yhteiskunnissa. He kirjoittivat muun muassa yhteiskuntasopimuksista ja luonnonoikeudesta. Locken ohella Thomas Hobbes loi pohjaa liberalismille, vaikka hänen ihmiskuvansa, johon sisältyi ”kaikkien sota kaikkia vastaan”, antoikin synkemmän kuvan ihmisluonteesta kuin Locken kuva vapaista ihmisestä, jotka päättävät lyöttäytyä yhteen ja perustaa valtion.
Rationalistit
Rationalismi on yhteisnimitys filosofisille suuntauksille, jotka keskittyvät ihmisjärkeen (latinaksi ratio), ajatteluun ja asioiden loogiseen järjestykseen. Rationalismin mukaan kaikki filosofiset ongelmat voidaan ratkaista ennen kaikkea järkeä käyttämällä. Rationalismi kehittyi 1600- ja 1700-luvuilla filosofien René Descartes, Baruch Spinoza ja Gottfried Wilhelm Leibniz rakentaessa metafyysisiä järjestelmiä vastauksena empirismille. Empirismin tavoin myös rationalismi jätti jälkensä valistusajatteluun ja sitä kautta koko nykyiseen tiedekäsitykseen.
René Descartes rakensi filosofiansa ajatuksen ”ajattelen, siis olen” ympärille. Hän edisti myös matematiikkaa ja luonnontieteitä muun muassa kehittämällä karteesisen koordinaatiston. Poliittisessa filosofiassa Thomas Hobbesin Leviathan muodostuu deduktiivisesta päättelystä ja johtopäätöksistä koskien hallitsijan oikeuksia ja valtaa.
Empiristit
Brittiläinen empirismi perustuu Francis Baconin esityöhön, mutta varsinaisesti sen muotoili John Locke, joka katsoi, että kaikki tieto tulee aistikokemuksesta. Locken jälkeen empirismiä kehittivät George Berkeley, joka väitti idealistisesti, että vain aistihavainnot ovat olemassa, ja se huipentui David Humen loogisiin johtopäätöksiin. Hume muun muassa kritisoi syy-seuraussuhteen perustumista aistikokemukseen, mistä seurasi koko induktiivisen tieteen kritiikki.
Kant ja romantiikka
Immanuel Kant kirjoitti tietoteoriaa ja etiikkaa käsitteleviä teoksia, jotka muuttivat filosofista kenttää ratkaisevasti. Kantin tietoteoria sovitti yhteen rationalismia ja empirismiä. Hänen pääajatuksensa oli, että ”oleva sellaisenaan” jää tuntemattomaksi. Eetikkona hänet tunnetaan kategorisesta imperatiivistaan, jonka mukaan ihmisen on toimittava aina siten, että hänen toimintansa kantava ajatus voi periaatteessa tulla laiksi kaikkina aikoina.
Johann Gottlieb Fichte ja Friedrich von Schelling olivat Kantin seuraajia, jotka kielsivät ”olevan sellaisenaan” ja tulivat tunnetuiksi idealisteina. G. W. F. Hegelin seuraajat jakaantuivat kahteen ryhmään, oikeistolaisiin vanhahegeliläisiin, jotka painottivat Hegelin filosofian konservatiivista puolta, sekä vasemmistolaisiin nuorhegeliläisiin, jotka painottivat hänen filosofiansa vallankumouksellista puolta. Nuorhegeliläisillä oli suurempi vaikutus historian kulkuun, ja heihin kuului alussa myös Karl Marx. Marx tutustui Berliinissä Friedrich Engelsiin ja lyöttäytyi nuorhegeliläiseen ryhmään, joka seurasi Hegelin dialektista teoreettista menetelmää. Myöhemmin Marx katsoi tämän teorian ”seisovan päälaellaan”.
Yhteiskunta ja tiede 1700- ja 1800-luvuilla
Adam Smith saattoi alulle nykyaikaisen taloustieteen ja antoi teoreettisen pohjan kapitalismille. Konservatiivisia näkemyksiä yhteiskunnasta edustivat Hegelin lisäksi muun muassa Edmund Burke.
Marxismi, kommunismi ja sosialismi ovat Karl Marxille eri määrissä kiitollisuudenvelassa synnystään ja kasvustaan. Myös työväenliike ja naisasialiike saivat alkunsa 1800-luvulla, ja muuttivat yhteiskuntaa useissa maissa erityisesti 1900-luvun aikana. Myös anarkismi ja vallankumouksellisuus nousivat, eräänä ensimmäisistä teoreetikoistaan Mihail Bakunin.
Charles Darwinin kehittämä evoluutioteoria muutti suuresti kuvaa ihmisten alkuperästä ja asemasta maailmassa.
Utilitarismi ja eksistentialismi
Utilitarismi eli hyötyetiikka on seurausetiikan muoto, jonka perusperiaatteen mukaan teon moraalinen hyvä määräytyy sen meissä ja ympäröivissä ihmisissä tuottaman hyödyn, joka usein määritellään onnellisuudeksi, perusteella. Utilitarismin alullepanijana pidetään Jeremy Benthamia, joka painotti mielihyväperiaatteen ohjaavan ihmisen käyttäytymistä. Toinen merkittävä hahmo utilitarismissa on John Stuart Mill.
Friedrich Nietzsche kyseenalaisti moraalin perusteita, ja katsoi, ettei mitään yhtä kaikille ihmisille yhteistä moraalia ole olemassa. Nietzsche yhdistetään usein nihilismiin, vaikka hän ei kannattanutkaan sitä. Nietzscheä, Arthur Schopenhaueria ja Søren Kierkegaardia on usein pidetty eksistentialismin edelläkävijöinä.
Nykyajan filosofia
1900-luku merkitsi suurta mullistusta koko länsimaisessa filosofiassa, mikä on toisaalta johtanut konflikteihin ja voimakkaaseen jakautumiseen koko filosofisessa kentässä. Monet perinteiset itsestäänselvyydet on hylätty, ja tilalle on tullut uusia tieteellisiä, loogisia, yhteiskunnallisia ja taloudellisia ongelmia. Pohjaa uudelle filosofialle ovat luoneet muun muassa psykoanalyysin perustaja Sigmund Freud, tieteenfilosofi Ernst Mach (Wienin piiri ja looginen empirismi) ja pragmatisti John Dewey.
Yhtenä merkittävänä ongelma-alueena on ollut tietoteoria, mikä näkyy Bertrand Russellin, Ludwig Wittgensteinin ja Karl Popperin filosofiassa. Niin sanotussa mannermaisessa filosofiassa Fenomenologisesti suuntautunutta filosofiaa seurasi eksistentialismi, jota edustivat Jean-Paul Sartre, Simone de Beauvoir, Martin Heidegger, Karl Jaspers ja Albert Camus, sekä myöhemmin postmoderni filosofia, jota ovat edustaneet Jean-François Lyotard, Michel Foucault ja Jacques Derrida). Jotkut filosofit ovat hyödyntäneet varhaisempia filosofisia perinteitä työssään. Muun muassa Hans-Georg Gadamer ja Alasdair MacIntyre ovat kummatkin omalla tavallaan herättäneet aristotelismin perinnettä henkiin.