cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iso-Melkutin
Historiaa
Iso-Melkutin on syntynyt viimeisen jääkauden sulamisvaiheen aikana kolmannen salpausselän syntyaikoina, kun luoteesta virranneen mannerjäätikön sulamisvedet purkautuivat kaakkoon päin muodostaen suuren sandurin, jota kutsutaan Pernunnummen sandurdeltaksi. Iso-Melkutin sijaitsee sandurin eteläreunan tuntumassa ja se on saattanut syntyä jäätikkörailoon pudonneiden jättimäisten jäälohkareiden hautauduttua hiekkaan ja soraan. Kun nämä myöhemmin sulivat paikalleen, syntyivät syvät kuopat, joihin järvien vesi sitten jäi.
Yli 600 metriä lännessä sijaitsevan Tammelen Kaitajärven luotaustiedoista on muodostettu syvyyskartta, joka on julkaistu kartastoissa. Siinä näkyy rantojen vedenalaiset jyrkkärinteiset rannat ja kaakkoispään syvänne, jotka ovat hyviä supan tunnusmerkkejä.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Iso Melkuten järvi". Järvi oli silloin erämaajärvi vailla asutusta lähimallakaan. Alajuoksun järvissä oli pari myllyä, mitkä ovat järven pohjoispuolella kulkeneen tien lisäksi alueen ainoat karttamerkinnät.
Vuoden 1958 peruskartassa johtaa Räyskälästä järvelle muutama polku ja Yli-Myllystä erottavalle kannakselle sieltä tuleva tie. Vuoden 1979 kartassa kulkee metsissä useitakin teitä ja järven ympärille on merkitty polkuja. Suuresta Valkealammista on kaivettu Melkuttimeen oja.
Poppis Suomela
Kari "Poppis" Suomela (s. 29. elokuuta 1966 Somero) on suomalainen naparetkeilijä. Hän on hiihtänyt muun muassa Grönlannin halki, magneettiselle pohjoisnavalle, pohjoisnavalle ja etelänavalle. Hän on kahdestoista ihminen maailmassa ja ainoa suomalainen, joka on hiihtänyt ilman ulkopuolista tukea molemmille navoille.
Elintarvikevirasto
Elintarvikevirasto eli EVI oli suomalainen viranomainen, joka seurasi elintarvikkeita ja niiden valvontaa. Sen tehtävänä oli valvoa elintarvikkeiden turvallisuutta ja terveydellisyyttä. Elintarvikevirasto toimi yhdessä muiden viranomaisten kanssa.
Elintarvikevirasto toimi maa- ja metsätalousministeriön alaisena. Se toimi yhteistyössä myös kauppa- ja teollisuusministeriön ja sosiaali- ja terveysministeriön kanssa.
Palmyran atolli
Palmyran atolli on Yhdysvalloille kuuluva asumaton 11,9 neliökilometrin kokoinen atolli pohjoisella Tyynellämerellä. Atolli sijaitsee noin puolessa välissä Havaijia ja Samoaa. Sitä hallitaan suoraan Washingtonista käsin. Atolli koostuu noin 50 pikkusaaresta, joita peittää tiheä kasvillisuus, kookospalmut ja balsan tapaiset puut. Saarten korkeuserot ovat pienet, korkeimmat kohdatkaan eivät kohoa kahta metriä merenpinnan yläpuolelle.
Vakituista asutusta ei ole, mutta saarilla on tilat sinne suuntaavien tutkijoiden väliaikaiseen asumiseen. Nämä tulevat usein vain viikoksi tai kuukaudeksi kerrallaan.
Historia
Palmyran löysi kapteeni Edmund Fanning vuonna 1798. Hän ei kuitenkaan astunut maihin tai nimennyt saaria.
Vuonna 1802 amerikkalainen kapteeni Cornelius Sawle käytti atollia hetkellisesti turvapaikkanaan, ja hänen kommennossaan oleva alus Palmyra antoi sittemmin nimensä atollille. Vuonna 1862 Havaijin kuningas Kamehameha IV lähetti Zenas Bentin ja Johnson B. Wilkinsonin atollille tehtävänään ottaa se kuningaskunnan haltuun. Kun Yhdysvallat otti Havaijin haltuunsa vuonna 1898, Palmyran atolli siirtyi sen mukana osaksi uutta emämaata. Havaijin territoriosta tuli maahan sulautettu territorio vuonna 1900, mutta kun territoriosta tuli 59 vuotta myöhemmin osavaltio, Palmyran atolli ei kuulunut uuden osavaltion alueisiin. Tästä syystä Palmyran atolli on edelleen maahan sulautettu territorio.
Vuonna 1911 saaret päätyivät Honolulussa asuvan tuomari Henry E. Cooperin omistukseen, ja tämä alkoi kasvattaa saarilla kookospähkinöitä. Hän myi saaret, kahta lukuun ottamatta, 11 vuotta myöhemmin Leslie ja Ellen Ful­lard-Leolle. Cooperin kuoltua kaksi hänelle jäänyttä saarta periytyivät hänen jälkeläisilleen.
Toisen maailmansodan aikana saarella oli katuja, penkereitä ja kiitoteitä, mutta ne ovat kasvaneet umpeen ja muuttuneet käyttökelvottomiksi.
Nykyään
Kahta Cooperilta periytyvää saarta lukuun ottamatta loput saarista olivat vuoteen 2000 saakka Fullard-Leon kolmen lapsen omistuksessa. Tämän jälkeen voittoatavoittelematon luonnonsuojeluyhdystys osti saaret kokonaisuudessaan ja on siitä asti hallinnoinut sitä yhdessä U.S. Fish and Wildlife Service -viraston kanssa.
Koska Palmyran atolli on maahan sulautettu territorio, sen alueella syntyneet henkilöt ovat syntyperäisiä Yhdysvaltain kansalaisia.
Nahemah
Nahemah on vuonna 1997 perustettu espanjalainen sinfoninen black metal/progressiivinen death metal -yhtye.
Karjalan Maaselkä
Karjalan Maaselkä on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Seesjärven etelärannalla 33 kilometriä Tšopinasta luoteeseen. Kylässä on neljä asukasta (vuonna 2013).
Paatenen pogostaan kuulunut Karjalan Maaselkä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopussa. Vuonna 1597 siellä oli 19 ja vuonna 1763 48 taloa. 1800-luvun lopussa kylässä oli kirkko. 1900-luvun alussa Maaselkä lähikylineen muodosti Paatenen volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 sen kuudessa kylässä oli 950 asukasta. Maaselän kylässä oli 50 taloa, koulu ja 314 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Seesjärven piiriin kuulunut Karjalan Maaselän kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassa asutuksessa oli 2 000 asukasta, joista noin 60 % oli karjalaisia ja 25 % venäläisiä. Suurlahden (ven. Velikaja Guba) uudiskylä oli pääosin venäläinen, kun taas Maaselässä asui 341 karjalaisen lisäksi vain yksi suomalainen. Vuonna 1961 Karjalan Maaselkä liitettiin Tšopinan kyläneuvostoon.
Tuomo Kesäläinen
Tuomo Kesäläinen (s. 1983 Aura) on naantalilainen tietokirjailija ja luontomatkailuopas, jonka kirjat käsittelevät erityisesti geologisia muodostelmia kuten luolia ja rotkoja. Luolia Kesäläinen on tutkinut kymmenen vuotta.
Buharan alue
Buharan alue on hallinnollinen alue Uzbekistanin eteläosassa Keski-Aasiassa Turkmenistanin rajalla. Alueella on noin 1 600 700 asukasta (2009), ja sen pinta-ala on 41 937 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Buhara. Buharan alue rajoittuu pohjoisessa ja idässä Navoiyn alueeseen, kaakossa Qashqadaryon alueeseen, lounaassa ja lännessä Turkmenistaniin sekä luoteessa Xorazmin alueeseen ja Karakalpakian tasavaltaan.
Alueen merkittävin joki on Zeravšan. Buharan alueella tuotetaan öljyä, puuvillaa, hedelmiä ja silkkiä.
Historia
Buharan aluetta hallitsivat arabit 700-luvulla ja Persia 800- ja 900-luvuilla. Mongolit valloittivat alueen 1200-luvun alussa ja vuodesta 1555 lähtien alue kuului Buharan kaanikuntaan. Venäjä valloitti kaanikunnan 1866 ja teki siitä vasallivaltion. Kaanikunta liitettiin Neuvostoliittoon 1920 ja siitä muodostettiin Buharan kansantasavalta, joka kuitenkin jo 1924 lakkautettiin. Tällöin nykyinen Buharan alue liitettiin Uzbekistanin neuvostotasavaltaan.
Janne Leskinen
Janne Leskinen (s. 24. heinäkuuta 1971 Kuopio) on suomalainen alppihiihtäjä ja urheiluvaikuttaja.
Leskinen kuului Suomen alppihiihtomaajoukkueeseen. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin kokonaiskilpailussa oli 65. kaudella 1995–96. Vuosi 1996 oli Leskisen uran paras, kun hän sijoittui neljänneksi supersuurpujottelussa sekä maailmancupin osakilpailussa Garmisch-Partenkirchenissä että MM-kisoissa Sierra Nevadassa. Leskinen osallistui myös Lillehammerin olympialaisiin vuonna 1994 ollen supersuurpujottelussa 13. Leskisellä on alppihiihdossa 16 Suomen mestaruutta.
Urheilu-uransa jälkeen Leskinen on toiminut Suomen Hiihtoliiton alppihiihdon ja freestylen lajijohtajana ja alppihiihdon lajiliitto Ski Sport Finlandin toimitusjohtajana. Hän toimi Lahden 2017 MM-hiihtojen pääsihteerinä. Vuosina 2008–2020 Leskinen kuului kansainvälisen hiihtoliiton (FIS) alppilajien johtoryhmään.
Oman olympialaisissa
Oman osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Los Angelesissa 1984, ja on ollut mukana kaikissa kesäolympialaisissa sen jälkeen. Talvikisoihin maa ei ole osallistunut.
Oman ei ole saavuttanut yhtään olympiamitalia. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, on yltänyt yleisurheilija Mohamed Al-Malky, joka oli kahdeksas miesten 400 metrin juoksussa Soulissa 1988.
Plejadi (ranskalainen runoilijaryhmä)
Plejadi oli seitsemän ranskalaisen runoilijan muodostama ryhmä, joka vaikutti 1500-luvun keskivaiheilla. Ryhmän jäsenet olivat Pierre de Ronsard, Joachim Du Bellay, Étienne Jodelle, Rémy Belleau, Jean-Antoine de Baïf, Jacques Peletier ja Pontus de Tyard. Ryhmän tavoitteena oli luoda uutta kansallista runoutta antiikin runous esikuvanaan. Ryhmän johtaja oli Ronsard, ja sen manifestin La Défense et illustration de la langue française laati du Bellay vuonna 1549. Ryhmän nimi juontuu seitsenjäsenisestä aleksandrialaisesta Plejadi-runoilijaryhmästä.
Chilentarantula
Chilentarantula (Grammostola rosea) on kuivilla alueilla viihtyvä lintuhämähäkkilaji, jota tavataan Pohjois-Chilessä ja mahdollisesti myös Boliviassa ja Argentiinassa.
Chilentarantula on väriltään pääasiassa tummanruskea, mutta sillä on myös vaaleanpunaisia karvoja, joista se on saanut tieteellisen nimensä. Lajista tunnetaan erilaisia värimuotoja, jotka on toisinaan luokiteltu erillisiksi lajeiksi. Laji on lintuhämähäkiksi keskikokoinen: täysikasvuisen naaraan ruumiinpituus on enimmillään 7,5 cm ja jalkojen kärkiväli noin 15 cm.
Libya olympialaisissa
Libya osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968. Seuraavan kerran se oli mukana Moskovassa 1980, ja kaikissa kesäolympialaisissa Soulista 1988 lähtien. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Libya ei ole saavuttanut yhtään olympiamitalia. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, on yltänyt taekwondoin Salem Ezedin, joka oli jaetulla seitsemännellä sijalla miesten kärpässarjassa Ateenassa 2004.
Ust-Kulom
Ust-Kulom on kylä, maalaiskunta ja Ust-Kulomin piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdan rannalla 189 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista itään. Asukkaita kylässä oli 5 500 henkeä (vuonna 2002) ja 5 141 vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan.
Ust-Kulomin kirkonkylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Nimi perustuu Kulom-jokeen, jonka suussa se sijaitsee. 1800-luvulla Ust-Kulom oli volostin ja vuodesta 1921 laajan kihlakunnan keskus. Kihlakuntaan kuuluivat myös nykyiset Troitsko-Petšorskin, Kortkerosin ja Vuktylin piirit sekä Ižman yläjuoksu. Vuonna 1929 perustettiin Ust-Kulomin piiri.
Maanteitse noin 20 kilometriä Ust-Kulomin kyläkeskuksen pohjoispuolella Uljanovossa sijaitsee ortodoksisinen Pyhän Kolminaisuuden ja lähetyssaarnaaja Tapani Permiläisen mukaan nimetty luostari (myös: Uljanan luostari, Uljanovon luostari), joka rakennettiin vuonna 1860 paikalle, jossa kylän kirkko sijaitsi aiemmin.
Laitakari (Luvia)
Laitakari on niemi ja venesatama Luvialla Satakunnassa. Matkaa kunnan keskustaan on noin neljä kilometriä. Laitakarissa sijaitsee muun muassa suuri pienvenesatama, tanssilava ja ravintola sekä kioski. Osa alueesta tunnetaan nykyään myös Luvian Merihelmi -nimellä. Lisäksi Laitakarissa on vuonna 2010 valmistuneen kaljaasi Ihanan telakka ja kotisatama.
Luvian Laitakari on perinteinen laivanrakennuspaikka, jossa veistettiin purjelaivoja 1500-luvun lopusta aina 1900-luvun alkuun. 1800-luvulla se oli yksi Suomen vilkkaimmista telakka-alueista. Kaiken kaikkiaan nimeltä tunnetaan noin 70 Laitakarissa valmistettua laivaa. Viimeinen purjealus Laitakarissa laskettiin vesille vuonna 1919. Laivanrakennusperinne elvytettiin vuosituhannen vaihteessa, kun Laitakarissa alettiin suunnitella uuden purjealuksen valmistamista. Vuonna 2010 laskettiin vesille kaljaasi Ihana, joka myös antoi nimensä satamakahvilalle.
Wakensaari
Wakensaari eli Waken atolli on 7,38 neliökilometrin kokoinen Yhdysvalloille kuuluva atolli pohjoisella Tyynellä valtamerellä, noin 2/3-matkan päässä Havaijilta Pohjois-Mariaanien saarille. Se on Yhdysvaltojen territorio.
Wakensaari on kolmen keskuslaguunia ympäröivän saaren (Wake, Wilkes ja Peale) muodostama atolli. Saaret ovat yhteydessä toisiinsa penkereen välityksellä. Saaret ovat sammuneen vedenalaisen tulivuorenkraatterin reunojen jäänteitä ja laguuni on entinen kraatteri. Atolli sijaitsee länteen kansainvälisestä päivämäärärajasta, joten se on päivän edellä Yhdysvaltojen 50 osavaltiota.
Espanjalaiset löysivät saaren vuonna 1568. Britit vierailivat siellä vuonna 1796 ja nimesivät sen kapteeni William Waken mukaan. Yhdysvaltalainen Charles Wilkes kartoitti atollin 1841, ja vuonna 1899 Yhdysvallat liitti sen alueisiinsa saadakseen sinne lennätinaseman. 1930-luvun puolivälissä siitä tehtiin laivastotukikohta, ja sinne rakennettiin paikka Guamiin ja Filippiineille lentävien vesitasokoneiden yöpymistä varten. Yhdysvallat aloitti myös sukellusvenetukikohdan rakennustyöt, mutta se jäi kesken toisen maailmansodan alkaessa.
Toisessa maailmansodassa Wakensaarella käytiin useita taisteluita ja Japani valloitti saaren, koska yhdysvaltalaisilla ei ollut riittävästi sotilaita puolustamaan saarta. Japani käynnisti hyökkäyksensä Wakensaarta kohtaan 18. joulukuuta 1941. Saari antautui 23. joulukuuta 1941.
Japanilaisten antauduttua yhdysvaltalaiset palasivat saarelle 1945. Siellä on edelleen sotilaslentokenttä, ja NOAA:n ja NWS:n tutkimusasemia. Saarilla asuu joitakin satoja Yhdysvaltain asevoimien sotilaita. Siviilikoneet voivat laskeutua kentälle hätätilanteessa. Saarella on myös autettu merihätään joutuneita, vuonna 1975 vietnamilaisia ja 1995 kiinalaisia.
Ihmisen toiminta keskittyy Wakelle ja Wilkesille. Pealella on hyvin vähän toimintaa, eikä lainkaan asutusta. Wilkesin länsiosa on linnustonsuojelualue, jolla elää noin miljoona lintua.
Ferganan alue
Ferganan alue on hallinnollinen alue Uzbekistanin itäosassa Ferganan laaksossa Kirgisian rajalla Keski-Aasiassa. Alueen pinta-ala on 7 005 neliökilometriä, ja vuonna 2009 siellä eli 3 048 700 asukasta. Alueen pääkaupunki on Fergana. Ferganan alue rajoittuu pohjoisessa Namanganin alueeseen ja Andižanin alueeseen. Muualla alue rajoittuu Kirgisiaan.
Alueen halki virtaa Syrdarja. Alueella viljellään puuvillaa, riisiä ja hedelmiä. Lisäksi tuotetaan silkkiä. Viljely vaatii keinokastelun.
Fimbulwinter
Fimbulwinter on suomalaisen black metal -yhtye Satanic Warmasterin viides studioalbumi. Se julkaistiin 14. marraskuuta 2014 levymerkillä Werewolf Records.
Taškentin alue
Taškentin alue on hallinnollinen alue Uzbekistanin itäosassa Kazakstanin rajalla Keski-Aasiassa. Alueen ja koko Uzbekistanin pääkaupunki on Taškent, joka ei kuitenkaan kuulu hallinnollisesti Taškentin alueeseen vaan muodostaa sen kanssa tasavertaisen kaupunkialueen (shahar). Alueen pinta-ala on 15 585 neliökilometriä, ja vuonna 2009 siellä oli 4 789 500 asukasta. Taškentin alue rajoittuu pohjoisessa Kazakstaniin, idässä Kirgisiaan ja Namanganin alueeseen, etelässä Tadžikistaniin ja lännessä Sirdaryon alueeseen.
Jere Vilkkinen
thumb|left|Jere Vilkkinen esiintymässä vuonna 2014. pienoiskuva|Jere Vilkkinen esiintymässä Munkers-kitaransa kanssa.
Taškentin alue
Alueen halki virtaa Širšik-joki. Alueella viljellään puuvillaa ja hedelmiä.
Fimbulwinter
Albumi nousi Suomen virallisella albumilistalla sijalle 14.
Jere Vilkkinen
Jere Petteri Vilkkinen (s. 1. marraskuuta 1974 Turku) on FBI-beat-yhtyeen jäsen, laulusolisti sekä soittaja instrumentteina kitara ja pasuuna. Hän on myös näytellyt Timo Koivusalon elokuvassa Kulkuri ja joutsen sekä Timo Puustisen elokuvassa Aika tappaa.
Vilkkinen osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoiden vuoden 2014 Tangolaulukilpailuun. Hän ylsi kahdeksan parhaan laulajan joukkoon, mutta ei kuitenkaan finaaliin asti, johon tuomaristo valitsee kuusi kilpailijaa. Vilkkinen osallistui myös vuoden 2015 kilpailuun yltäen jälleen kahdeksan parhaan kilpailijan joukkoon, mutta jääden toistamiseen ilman kuuden parhaan finaalipaikkaa. Vuoden 2015 kilpailun jälkimainingeissa perustettiin Lauluyhtye Adio, johon kuuluvat finalistit Kalle Jussila, Markku Ketola, Rami Rafael ja Benjamin Enroth. Vilkkinen kiinnitettiin tähän kokoonpanoon viidenneksi jäseneksi laulamaan bassoa. Vilkkinen liittyi syksyllä 2016 myös The Youngers -rautalankayhtyeeseen, joka on saanut paljon tunnustusta kotimaisen rautalankamusiikin alueella.
Vilkkinen julkaisi esikoissinglensä "Kunpa lauantai jo olla vois" vuonna 2018, kappale edusti Indie-Countrya. Hän on sittemmin toiminut vain orkesterimuusikkona, ja työskennellyt LVI-alan toimihenkilötehtävissä suoritettuaan LVI-tekniikan Insinöörin (AMK) tutkinnon.
Eoin MacNeill
thumb|185px Eoin MacNeill (15. toukokuuta 1867 Glenarm, Antrimin kreivikunta – 15. lokakuuta 1945 Dublin) oli irlantilainen historiantutkija ja vallankumouksellinen nationalistinen poliitikko. Hän toimi vuonna 1913 perustettujen Irlannin vapaaehtoisjoukkojen esikuntapäällikkönä ja yritti estää vuoden 1916 pääsiäiskapinan aloittamisen, koska piti sitä ennenaikaisena.
Elämä
MacNeill oli lähtöisin keskiluokkaisesta katolisesta perheestä ja hän opiskeli Irlannin kuninkaallisessa yliopistossa. Hän aloitti nuorena virkamiesuran oikeuslaitoksessa ja omistautui vuodesta 1887 iirin kielen tutkimiselle. Hän perusti yhdessä Douglas Hyden ja eräiden muiden kanssa irlantilaisen kulttuuriperinnön ja iirin vaalimiselle omistetun Gaelic League -järjestön vuonna 1893. MacNeill oli järjestön ensimmäinen sihteeri vuoteen 1897 ja sen julkaiseman An Claidheamh Soluis -lehden ensimmäinen päätoimittaja vuosina 1899–1901. Hän mullisti Irlannin varhaishistorian tutkimuksen esittäessään arvion, että 400-lukua varhaisempaa aikaa koskeneet kirjalliset lähteet eivät olleet aitoja. Hänet nimitettiin vuonna 1909 Irlannin varhaishistorian professoriksi University College Dubliniin.
MacNeill julkaisi 1. marraskuuta 1913 An Claidheamh Soluisissa artikkelin ”The North began”, jossa hän kehotti Irlannin nationalisteja kokoamaan puolisotilaalliset vapaaehtoisjoukot unionistien perustamien Ulsterin vapaaehtoisjoukkojen vastapainoksi. Tämä johti Irlannin vapaaehtoisjoukkojen perustamiseen 25. marraskuuta samana vuonna ja MacNeillista tuli niiden esikuntapäällikkö. Joukkojen päätarkoituksena oli turvata Irlannin itsehallintolain eli home rulen toteutuminen, mutta maanalainen Irlannin tasavaltalaisveljeskunta (IRB) aikoi käyttää niitä separatistiseen kapinaan ja onnistuikin saamaan monia miehiään keskeisiin asemiin organisaation johdossa. MacNeill kuului maltillisiin separatisteihin. Irlannin vapaaehtoisjoukkojen jäsenmäärä nousi pian 170 000:een ja huhtikuussa 1914 perustettiin myös naisille suunnattu sisarjärjestö Cumann na mBan. Vapaaehtoisjoukot kuitenkin hajosivat syyskuussa 1914 pääosan seuratessa John Redmondia, ja MacNeill jäi johtamaan noin 10 000 miestä käsittäneitä tynkäjoukkoja, jotka koostuivat enimmäkseen jyrkistä tasavaltalaisista.
Ensimmäisen maailmansodan aikana MacNeillin päätavoitteena oli pitää Irlannin vapaaehtoisjoukot valmiudessa, jotta niitä ei voitaisi riisua aseista, ja hän valmistautui torjumaan yritykset toteuttaa Irlannissa kutsuntoja tai peruuttaa luvattu itsehallinto. Hän oli valmis myös johtamaan separatistista kapinaa, mutta ei katsonut ajankohdan olevan oikea. IRB:hen kuuluneet vapaaehtoisjoukkojen johtajat kuitenkin suunnittelivat hänen tietämättään kapinan alkavaksi pääsiäissunnuntaina 1916. MacNeill sai kuulla suunnitelmasta kolme päivää etukäteen. Tuolloin hänelle esitettiin salainen asiakirja, jonka mukaan Irlannin brittihallinto oli määrännyt vapaaehtoisjoukkojen johtajat pidätettäviksi. Asiakirja oli todellisuudessa IRB:n väärennös, jonka tarkoituksena oli MacNeillin ja muiden epäröijien taivuttelu kapinasuunnitelman taakse. MacNeillin mielestä joukot eivät olleet valmiita, mutta Patrick Pearse, Thomas MacDonagh ja Sean MacDiarmada vakuuttivat hänelle suuren aselastin olevan tulossa. Kun MacNeill sai pääsiäislauantaina kuulla mainitun saksalaisilta tilatun aselastin uponneen mereen, hän antoi viime hetkellä määräyksen kapinan peruuttamisesta. Kapina aloitettiin tästä huolimatta, mutta MacNeillin peruutusmääräyksen seurauksena se käynnistyi vain Dublinissa. MacNeill ei ottanut osaa kapinaan, mutta siitä huolimatta hän joutui kapinan kukistamisen jälkeen sotaoikeuteen. Hänet tuomittiin elinikäiseen pakkotyörangaistukseen, mutta hän vapautui yleisellä armahduksella kesäkuussa 1917.
MacNeill liittyi myöhemmin Sinn Féin -puolueeseen ja hänet valittiin parlamenttiin vuoden 1918 vaaleissa sekä Derryn että Irlannin kansallisen yliopiston edustajana. Vuonna 1921 hänet valittiin sekä Pohjois- että Etelä-Irlannin parlamentteihin. Hän toimi Irlannin tasavaltalaishallituksen valtiovarainministerinä keväällä 1919 sekä teollisuusministerinä 1919–1921. Irlannin itsenäisyyssodan aikana MacNeill oli brittien vankina marraskuusta 1920 kesäkuuhun 1921. Hän tuki Ison-Britannian ja Irlannin sopimusta ja toimi Irlannin vapaavaltion väliaikaisen hallituksen opetusministerinä syksyllä 1922 sekä uudelleen 1923–1925. Hän oli myös parlamentin eli Dáil Éireannin jäsenenä 1919–1927, ensin Sinn Féinin ja vuodesta 1923 Cumann na nGaedhael -puolueen edustajana. Vuosina 1921–1922 hän toimi puhemiehenä. MacNeill edusti Irlannin vapaavaltiota vuosina 1924–1925 toimineessa rajakomissiossa, jonka oli määrä neuvotella uusiksi Irlannin ja Pohjois-Irlannin välisen rajan kulku. Kun tietovuoto paljasti marraskuussa 1925, että komission rajaehdotus ei juuri muuttaisi kiisteltyä rajaa, MacNeill erosi sekä komissiosta että Irlannin hallituksesta. Hän putosi parlamentista seuraavissa vaaleissa. Sen jälkeen MacNeill vetäytyi politiikasta ja omisti loppuikänsä Irlannin historian tutkimiselle sekä erilaisten historia-alan seurojen ja komiteoiden puheenjohtajuudelle. Hän jäi eläkkeelle professorinvirastaan vuonna 1941.
STI
STI voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Willi Frommelt
Willi Frommelt (s. 18. marraskuuta 1952 Schaan, Liechtenstein) on liechtensteinilainen alppihiihtäjä.
Frommelt sai pronssia St. Moritzin 1974 MM-kilpailujen syöksylaskussa. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän saavutti pronssia pujottelussa. Olympiakisojen yhteydessä käydyssä alppiyhdistetyn MM-kilpailussa hän sai hopeaa. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 1978 hän oli suurpujottelussa kolmas.
Yvonne Strahovski
Yvonne Strahovski (s. 30. heinäkuuta 1982 Maroubra, Sydney) on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Sarah Walkerin roolista televisiosarjassa Chuck ja Serena Joy Waterfordin roolista televisiosarjassa The Handmaid’s Tale – Orjattaresi.
Elämä
Strahovski syntyi Sydneyn lähiössä Maroubrassa nimellä Yvonne Strzechowski, mutta hän otti myöhemmin sukunimekseen helpommin lausuttavan taiteilijanimen Strahovskin. Hänen puolalaiset vanhempansa muuttivat Varsovasta Australiaan. Hänen isänsä on elektroniikkainsinööri ja äitinsä työskentelee laboratorioteknikkona.
Strahovski aloitti näyttelemisen näyteltyään koulunsa Loppiaisaatto-näytelmässä Violan roolissa. Valmistuttuaan yliopistosta Strahovski esitti suomalaisen ystävänsä kanssa suomalaisnäytelmiä australialaisyleisölle. He näyttelivät Jari Tervon kirjaan perustuvassa näytelmässä Finn City Darlinghurst Theatressa Sydneyssä.
Ura
Strahovski aloitti uransa Australiassa esiintymällä elokuva- ja televisiorooleissa, joihin lukeutuvat muun muassa esiintyminen satiirisen Double the Fist -televisioshow’n jaksossa sekä Freya Lewisin rooli draamasarjassa headLand.
Strahovski on tehnyt myös äänirooleja; hän ääninäytteli ja antoi ulkonäkönsä Mass Effect -pelisarjan hahmolle Miranda Lawsonille.
Caroline Honoré
Honoré edusti Ranskaa kaksissa arvokilpailuissa. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 13,09 m ja Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 tuloksella 13,41 m.
Honoré voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1993 ja 1996. Hän paransi heinäkuussa 1993 Annecyssa Ranskan ennätystä kahdesti samassa kilpailussa: ensin tulokseen 13,51 m ja sitten tulokseen 13,65 m. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä seuraavan vuoden kesäkuuhun saakka. Uransa pisimmän hypyn 13,84 m Honoré teki vuonna 1999. Hän edusti seuratasolla Stade Clermontois'ta. Hän oli pituudeltaan 171-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 56 kiloa.
Nieminen
Nieminen tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Sukunimi Nieminen kuuluu ns. Virtanen-tyyppiin, 1800-luvun lopulla nopeasti yleistyneisiin länsisuomalaisiin sukunimiin, joihin päädyttiin, kun liitettiin johonkin luontoaiheiseen sanaan vanhojen itäsuomalaisten sukunimien mallista omaksuttu johdin-nen. Nykyään Nieminen on Suomen neljänneksi yleisin sukunimi, mutta aikaisemmin se oli Suomen toiseksi yleisin sukunimi (yleisin oli Virtanen). Nieminen on muun muassa seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
Nopeusvalvontakamera
thumb|Nopeusvalvontakamera [[Puolassa vuonna 2009.]] pienoiskuva|upright|Nopeusvalvontakamera [[Hatanpään valtatiellä Tampereella.]] Nopeusvalvontakamera (kansankielessä usein peltipoliisi, Suomen poliisin käyttämä nykyinen termi on liikenneturvallisuuskamera ) on automaattisen liikennevalvonnan työväline, jolla viranomainen valvoo nopeusrajoitusten noudattamista. Laite paljastaa mittauskohdassa ylinopeutta ajavat ajoneuvot. Mittauksen perusteella ylinopeutta ajaneen auton haltijalle lähetetään ajoneuvokohtainen liikennevirhemaksuvaatimus.
Hetkellistä nopeutta valvova laite mittaa auton nopeuden joko kahden, lähelle toisiaan tien pinnan alle upotetun induktiosilmukan tai pylväässä olevan tutkan avulla, ja nopeusrajoituksen ylittyessä se laukaisee kameran ja salamavalon. Laitteen ottamassa kuvassa näkyvät auton kuljettaja ja ajoneuvon rekisteritunnus sekä rikkeen tapahtuma-aika. Kuva voidaan lähettää auton omistajalle tai haltijalle liikennevirhemaksuvaatimuksen mukana tai se voi olla vaadittaessa nähtävissä poliisin palvelupisteessä tai sähköisessä asiointijärjestelmässä.
On myös olemassa keskinopeutta mittaavia laitteita. Ne tunnistavat ajoneuvon kahdessa pisteessä reitin varrella ja laskevat keskinopeuden reitillä. Näitä laitteita ei ole käytössä Suomessa.
Kamerat Suomessa
Suomen pääteistä ensimmäisenä automaattisen nopeusvalvonnan piiriin otettiin Helsinki–Turku-tie, silloinen valtatie 1 eli nykyinen seututie 110. Kameravalvonta alkoi kokeiluna Piikkiön ja Muurlan välillä huhtikuussa 1992, jolloin tieosuudelle oli asennettu 12 kameratolppaa. Niistä kuitenkin vain yksi kerrallaan oli valvontakäytössä. Kahden ensimmäisen vuoden aikana nopeus mitattiin 1,5 miljoonalta ajoneuvolta, joista 0,2 prosenttia tuli kuvatuksi ylinopeuden vuoksi. Kamerat vähensivät merkittävästi etenkin suuria ylinopeuksia, ja toimintaa esitettiin laajennettavaksi. Kesällä 1996 Suomen pääteille tuli noin 800 kameratolppaa lisää.
Poliisin mukaan 2021 Suomessa on 1085 kiinteää valvontapistettä, jotka kattavat noin 3 784 km tieverkosta. Ainoastaan pienessä osassa kerrallaan oli kuvaava kamera. Kameroiden ottamat kuvat siirretään automaattisesti ja langattomasti poliisin liikenneturvallisuuskeskukseen Helsingin Malmille, jossa kuvat käsitellään, ja ajoneuvon omistajalle lähetetään kirjallinen huomautus tai maksumääräys rekisterinumeron perusteella.
2010-luvun keskivaiheilla poliisi tehosti automaattista nopeusvalvontaansa, ja ylinopeuksista annetut huomautukset, rikesakot ja päiväsakot lisääntyivät nopeasti. Kun vuonna 2014 niitä annettiin yhteensä 334 000, vuonna 2018 niitä annettiin 609 000. Huomautuksia ja rikesakkoja annettiin vuonna 2018 suunnilleen yhtä paljon ja päiväsakkorangaistuksia yli 20 km/h ylityksistä noin kaksi prosenttia kokonaismäärästä.
Vuonna 2017 nopeusvalvontakameroiden kuvauskohteina olivat Suomessa useimmin BMW-, Audi- ja Mercedes-Benz-merkeillä ajavat. Harvimmin ylinopeudesta rangaistiin Toyotalla, Suzukilla ja Ladalla ajavia. Ajettuja kilometrejä kohti peltipoliisi välähti useimmin amerikkalaismerkkien Dodge, Jeep ja Chevrolet kohdalla.
Uudet ruotsalaistyyppiset kamerapylväät
2010-luvun lopulla uusia valvontakameroita alettiin asentaa erityisesti kaupunkien liikennevalo-ohjattuihin risteyksiin. Nopeusvalvonnan lisäksi näin pyritään saamaan kiinni punaista valoa päin ajavia. Esimerkiksi alkuvuonna 2019 kerrottiin Helsinkiin olevan tulossa 70 uutta peltipoliisia, joista 60 asennetaan liikennevaloristeyksiin.
Perinteisten laatikkomaisten ”peltipoliisien” tilalle alettiin vuonna 2019 asentaa sylinterin muotoisia kamerapylväitä. Uudet automaattikamerat ovat ruotsalaisen Sensys Gatso Groupin tuotteita. Ne käyttävät tien alle asennetun induktiosilmukan sijaan pylväässä sijaitsevaa tutkaa, joka on tracking radar -tyyppinen. Tutka mittaa ajoneuvon käyttämää aikaa, nopeutta, etäisyyttä, suuntaa ja ajokaistaa; se seuraa kohdettaan koko sen ajan, kun kohde on tutkan näkökentässä; ja pystyy seuraamaan useita ajoneuvoja ja useita kaistoja samaan aikaan.
Liikennelääketieteen professori Timo Tervon mukaan keskinopeusvalvonnan toteutus Sensysin kameroilla tulisi kalliiksi. .
Uudenmallisia kameroita on helppo asentaa minne tahansa halutaan, kun taas induktiosilmukoita on ollut vaikea kaivaa katujen alle tiheään asutuissa taajamissa.
Loppukeväästä 2019 ensimmäiset 40 kameraa otettiin käyttöön aluksi nelos- ja kuutostiellä, mutta myöhemmin niitä siirretään muuallekin uudentyyppisiin pylväisiin ja hankitaan lisää.
Vuoden 2020 tieliikennelaki
Kesäkuun alusta 2020 tuli voimaan uusi tieliikennelaki, joka velvoittaa poliisin saamaan automaattisessa nopeusvalvonnassa niin tarkkoja kuvia, että niistä voi tunnistaa kuljettajan. Nopeusrikkeestä lähetettävä liikennevirhemaksuvaatimus sisältää kuvan kuljettajasta. Alustavien arvioiden mukaan joka viides kuva on niin huonolaatuinen, että uuden lain mukaan sakkolappua ei voi lähettää.
Zbyněk Irgl
Zbyněk Irgl (s. 29. marraskuuta 1980 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Irgl pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Vítkovicessa.
Irglin ura pääsarjatasolla alkoi kotikaupunkinsa joukkueessa HC Vítkovicessä vuonna 1998. Kauden 2006–2007 runkosarjan jälkeen Irgl siirtyi Vitkovicestä Sveitsin Davosiin, jossa pelasi pudotuspelit ja oli voittamassa Sveitsin mestaruutta. 15 pudotuspelissä hän teki 8 maalia, ollen näin pudotuspelien paras maalintekijä. Kaudelle 2007–2008 hän siirtyi Venäjälle Lokomotiv Jaroslavliin. Kaudeksi 2010–2011 Irgl vaihtoi HK Atlantiin, josta hän jatkoi seuraavaksi kaudeksi Dinamo Minskiin.
Irgl on ollut Tšekin maajoukkueessa kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 (hopeaa), 2007 ja 2008. Hän on voittanut Tšekin joukkueessa myös nuorten maailmanmestaruutta 2000.
Radonitsa
Radonitsa eli Tuomaan tiistai tai vainajien pääsiäinen on suomalaisen ja slaavinkielisen ortodoksisen kirkon keväinen vainajien muistopäivä. Radonitsaa vietetään Tuomaan sunnuntain jälkeisenä tiistaina runsas viikko Pääsiäisen jälkeen.
Radonitsa-termin taustalla on venäjän kielen iloa merkitsevä sana. Radonitsana seurakunnan pappi toimittaa yleensä muistopalveluksen ortodoksisella hautausmaalla ja ihmiset käyvät haudoilla muistelemassa edesmenneitä. Ortodoksisen perinteen mukaan tänä vainajien pääsiäisenä haudoille voidaan tuoda pääsiäisherkkuja - kuten keitettyjä kananmunia tai leivonnaisia - tai muisteluvehnää (koliva).
Valko-Venäjällä radonitsa on yleinen vapaapäivä.
Paul von Nicolay
Paul Ernst Georg von Nicolay (Venäjällä myös Pavel Nikolajevitš Nikolai, Па́вел Никола́евич Никола́и, 14. helmikuuta 1860 Bern – 6. lokakuuta 1919 Viipuri) oli venäläinen evankelista.
Henkilöhistoria
Paul von Nicolay syntyi Sveitsissä, jossa hänen isänsä Nicolaus Armand von Nicolay toimi diplomaattina. Nicolay opiskeli Pietarin valtionyliopistossa oikeustieteitä ja työskenteli valmistuttuaan valtioneuvoston kansliassa hengellisia asioita hoitavalla osastolla. Hän liittyi Venäjän Raamattuseuraan vuonna 1887 toimien saarnaajana venäläisissä vankiloissa. Kaksi vuotta myöhemmin Nicolay erosi virastaan valtioneuvoston kansiassa ja aloitti 1899 John R. Mottin kehotuksesta hengellisen toiminnan opiskelijoiden keskuudessa. Hän kohosi nopeasti Pietarin kristillisen opiskelijaliikkeen johtohahmoksi, ja vuonna 1917 Nicolay valittiin Opiskelijoiden kristillisen maailmanliiton WSCF:n varapuheenjohtajaksi.
Nicolay peri 1869 isältään Viipurissa sijaitsevan Monrepos’n kartanon. Hän järjesti kartanossa kristillisiä leirejä ja luovutti korvauksetta sen maita Hiekan kaupunginosasta rukoushuoneen, koulun ja paloaseman rakentamista varten. Vuonna 1916 Nicolay luovutti yhdessä sisarensa Marien kanssa isoisoisänsä Ludwig Heinrich von Nicolayn keräämän Monrepos’n kirjaston 8 000 arvokkainta nidettä Helsingin yliopiston kirjastolle. Niitä säilytetään nykyisin Kansalliskirjaston päärakennuksen Monrepos-salissa.
Nicolay osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1888, 1891 ja 1899.
Sydänoireista kärsinyt Nicolay kuoli kotonaan lokakuussa 1919, ja hänet haudattiin Monrepos’n puistossa sijaitsevaan Ludwigsteinin hautasaareen. Naimattomana ja lapsettomana kuollut paroni Paul von Nicolay oli aateloidun Nicolayn suvun viimeinen miespuolinen jäsen. Greta Langenskjöld kirjoitti hänen elämäkertansa, joka ilmestyi 1923.
Beira
Beira on kaupunki Mosambikissa Intian valtamereen laskevan Púnguè-joen suulla. Vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan Beirassa oli 533 825 asukasta. Se on Mosambikin neljänneksi suurin kaupunki ja Keski-Mosambikissa sijaitsevan 2,2 miljoonan asukkaan (2017) Sofalan provinssin pääkaupunki. Beiran satama toimii tärkeänä porttina sisämaahan sekä Zimbabween, Sambiaan ja Malawiin.
Mosambikin sisällissodan aikana Beira oli Renamo-vastarintaliikkeen keskus. MGM-puolueen johtaja ja perustaja Daviz Simango valittiin vuonna 2003 Beiran pormestariksi.
Vuonna 2000 kaupunki kärsi pahoin tulvista. Maaliskuussa 2019 erityisesti Mosambikissa, Zimbabwessa ja Malawissa vaikuttanut trooppinen hirmumyrsky Idai (matalapaineen aiempine vaiheineen) surmasi yli 250 ihmistä ja aiheutti laajamittaisia tulvia ja muuta tuhoa. Kansainvälisen Punaisen Ristin arvion mukaan ainakin 55 ihmistä menehtyi Beirassa ja jopa 90 prosenttia Beiran ja lähiseutujen rakennuksista sekä huomattava osa liikenneyhteyksistä tuhoutui tai vaurioitui suuresti. Pelastustöiden edetessä uhriluvun uskottiin nousevan.
Meri-Maaselkä
Meri-Maaselkä on asutus Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Poventsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Matkozero-järven etelärannalla 35 kilometriä Poventsasta pohjoiseen. Paikkakunnalla on yksi asukas (vuonna 2013).
1900-luvun alussa Meri-Maaselkä lähikylineen muodosti Petrovski Jamin volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 sen 11 kylässä oli 555 asukasta. Meri-Maaselän kylässä oli 26 taloa, koulu ja 157 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin aluksi Poventsan ja myöhemmin Karhumäen piiriin kuulunut Meri-Maaselän kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen 11 asutuksessa oli lähes 600 asukasta, jotka kahta karjalaista lukuun ottamatta olivat kaikki venäläisiä. Meri-Maaselän kylässä asukkaita oli yli 300. Kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1958 ja sen asutukset liitettiin Poventsan taajamaneuvostoon ja Danilovan kyläneuvostoon.
Yukihiro Matsumoto
thumb|right|Yukihiro Matsumoto Yukihiro Matsumoto (myös "Matz", s. 14. huhtikuuta 1965) on japanilainen ohjelmoija, joka tunnetaan kehittämästään Ruby-ohjelmointikielestä. Hän aloitti työn Rubyn parissa vuonna 1993 ja julkaisi sen 1995. Hän on MAP-kirkon jäsen eli mormoni.
Yukihiro Matsumoto valmistui Tsukuban yliopistosta.
Heart
Heart on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka aloitti toimintansa Seattlessa 1960-luvulla. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 1976, ja se on julkaissut yhä jatkuvan uransa aikana seitsemän top-10-albumia Yhdysvalloissa. Yhtyeessä on soittanut useita muusikoita; sen pitkäaikaisimmat jäsenet ovat siskokset Ann ja Nancy Wilson.
Historia
Heartin perustivat basisti Steve Fossen sekä kitaristit Roger ja Mike Fisher vuonna 1963. Yhtye oli aluksi nimeltään Army ja myöhemmin White Heart sekä Hocus Pocus ennen kuin se otti nimekseen Heart. Ann Wilson tuli yhtyeen laulajaksi vuonna 1970 ja hänen siskonsa Nancy kitaristiksi 1974. Samoihin aikoihin Mike Fisher jätti yhtyeessä soittamisen ja keskittyi managerointiin.
Heart siirtyi Vancouveriin ja teki levytyssopimuksen Mushroom Recordsin kanssa 1975. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa Dreamboat Annie vuonna 1976. Albumi nousi Billboardin listalla seitsemänneksi ja myi yli miljoona kappaletta. Heartin 1970-luvun albumit olivat tyyliltään hard rockia ja folk rockia.
thumb|Nancy Wilson ja Roger Fisher vuonna 1978. Yhtye siirtyi Portrait Recordsille 1977, mistä seurasi pitkä oikeusjuttu Mushroomin kanssa. Mushroom julkaisi vuoden 1977 alussa Heartin keskeneräisen albumin Magazine, ja pian sen jälkeen Portrait julkaisi albumin Little Queen. Mushroom joutui kuitenkin vetämään albumin myynnistä, jotta yhtye pystyisi viimeistelemään sen. Little Queen menestyi hyvin, ja siltä julkaistiin menestyssingle ”Barracuda”. Uudelleenmiksattu Magazine julkaistiin uudelleen seuraavana vuonna, kuten myös albumi Dog and Butterfly.
Bebe le Strange (1980) nousi listaviitoseksi. Seuraavat kaksi albumia, Private Audition ja Passionworks eivät enää myyneet kultaa, minkä johdosta Heart siirtyi Capitol Recordsille. Albumi Heart (1985) nousi listaykköseksi, myi yli viisi miljoonaa kappaletta ja tuotti neljä top-10-singleä. Bad Animals (1987) tuotti myös neljä hittisingleä, joista ”Alone” nousi listaykköseksi. Myös seuraava albumi Brigade (1990) oli menestys.
Vuonna 1990 Wilsonin siskokset muodostivat akustisen yhtyeen nimeltä Lovemongers, joka julkaisi EP:n. Heartin seuraava studioalbumi oli Desire Walks On (1993). 2000-luvulla Heart on julkaissut albumit Jupiter’s Darling ja Red Velvet Car (2010), jolla yhtye palasi alkuaikojensa melodiseen hard rockiin ja folksoundiin. Sen uusin albumi on Fanatic (2012).
Heart sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 2012. Se nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen 2013. Yhtye oli saanut vuoteen 2013 mennessä 20 top-40-singleä, seitsemän top-10-albumia sekä neljä Grammy-ehdokkuutta.
Heart oli tauolla vuosina 2017-2019. Ann Wilsonin kumppani Dean Wetter pahoinpiteli Nancy Wilsonin kaksoslapsia vuonna 2016 kesken kiertueen. Sisarusten välit tulehtui pahasti, ja Ann ilmoitti vuoden 2017 alussa yhtyeen olevan tauolla. Vuonna 2019 ilmoitettiin Heartin tekevän paluukiertueen uudella kokoonpanolla.
Kuudes silmä
Kuudes silmä on helsinkiläinen punkyhtye, joka on alun perin perustettu jouluna 2009. Yhtyeen alkuaikoina kokoonpano on vaihtunut ja yhtyeen nykyiset jäsenet ovat Jere Lehmus (laulu, kitara), Alisa Konovalova (rummut), Matti Reinola (bassokitara) sekä Sirkku Rantanen (syntetisaattori).
Kuudes silmä teki ensimmäisen keikkansa kesällä 2012. Musiikillisesti Kuudes silmä edustaa suomenkielistä post-punkia ja yhtyeen esikuvina ovat mm. Rudimentary Peni, The Cure, The Mob ja Killing Joke. Musiikillisesti yhtyettä on verrattu myös Musta Paraati -yhtyeeseen.
Kaukokartoitus
Kaukokartoitus (, josta toisinaan lyhenne RS) on etämittausta, jossa mittalaite kulkee yleensä lentokoneen, helikopterin tai satelliitin mukana.
Kaukokartoitussatelliitit havainnoivat, esimerkiksi kuvaavat, Maan pintaa (mukaan lukien meret ja muut vesistöt) ja ilmakehää sekä mittaavat maan geoidia, vetovoimaa ja magneettikenttää eri aallonpituuksilla.
Osa satelliiteista on sääsatelliitteja, osa eri alojen tutkimussatelliitteja. Sotilaallisia kaukokartoitussatelliitteja ovat tiedustelu- eli vakoilusatelliitit, jotka on listattu ao. artikkelissa.
Kaukokartoitus Suomessa
Kaukokartoitus Suomessa sai alkunsa Suomen ilmavoimien lentokuvauksena, johon tykistön kenraali Nenonen toi merkittävän panoksen 1920- ja 1930-luvulla. Ilmavoimien koneita käytettiin luonnonvarojen kartoitukseen yhteistoiminnassa Geologisen tutkimuskeskuksen, Geodeettisen laitoksen jne. mittauskampanjoissa. Veljekset Karhumäki on ollut merkittävä ilmavalokuvien ottaja.
1970-luvulla Suomessa alettiin vastaanottaa NOAAn sääsatelliittien dataa. 1980-luvulla Suomi liittyi EUMETSAT-sääsatelliittijärjestöön. 2000-luvulla useat tutkimusryhmät käyttävät useiden avaruusjärjestöjen kuvamateriaalia tutkimustyössään. Avaruustekniikan opetus Suomessa on painottunut kaukokartoitukseen. Kaukokartoitusaineistoja hyödynnetään runsaasti myös metsätaloudessa ja metsäntutkimuksessa. Metsän kaukokartoituksessa keskitytään juuri nyt lentokoneesta tehtävään laserkeilaukseen, jonka avulla saadaan jopa maastomittauksia tarkempaa 3D-puustotietoa.
SuomiLove
SuomiLove oli vuosina 2014–2022 Yle TV1 ja Yle TV2 -kanavilla esitetty musiikkiohjelma, jossa kuuden ensimmäisen tuotantokauden ajan esiteltiin yhden tuotantokauden aikana sata suomalaista rakkaus- ja ystävyystarinaa, joihin liittyi jokin suomalainen musiikkikappale. Seitsemännellä ja kahdeksannella kaudella ohjelmaa uudistettiin ja sen kaudet alettiin lähettää kokonaisuudessaan suorina lähetyksinä. Seitsemännellä kaudella jaksot olivat eri artistien itsensä näköisiksi räätälöimiä ”SuomiLove-iltoja”, jolloin luovuttiin ohjelman alkuperäisestä ideasta.
Maaliskuussa 2023 ohjelman kerrottiin siirtyvän MTV:n ohjelmistoon. Ohjelman uusi nimi tulee olemaan Love.
Taustaa
Ohjelmaa juonsivat kahden ensimmäisen kauden ajan Marja Hintikka ja Ilkka Villi. Kolmannelle kaudelle uusina juontajina aloittivat Jenni Pääskysaari ja Mikko Leppilampi. Viidennellä kaudella Mikko Leppilammen tilalla uutena juontajana aloitti Mikko Kuustonen, Jenni Pääskysaaren jatkaessa toisena juontajana. Kuustonen ja Pääskysaari jatkoivat ohjelmassa myös kuudennen kauden ajan. Seitsemännellä kaudella Kuustosen juontajaparina aloitti Susanna Laine, kahdeksannella puolestaan Jannika B.
Neljän ensimmäisen kauden ajan ohjelman studio-osuudet nauhoitettiin Yleisradion studioilla Helsingissä. Viidennestä kaudesta alkaen studio-osuudet kuvattiin Mediapoliksessa Tampereella.
Ohjelma palkittiin Kultaisella Venlalla vuoden 2014 parhaana viihdeohjelmana ja vuoden 2015 parhaana musiikkiviihdeohjelmana. Sarjan formaattia myydään ulkomaille nimellä Soundtrack of Love. Ohjelmaformaattiin perustuvat sarjat esittettiin keväällä 2016 Belgiassa ja Virossa. Sveitsissä formaattiin perustuvaa ohjelmaa alettiin esittää maaliskuussa 2017.
Ensimmäinen tuotantokausi
Ensimmäinen kausi koostui kymmenestä studiossa nauhoitetusta jaksosta sekä kauden päätteeksi suorana lähetetystä konsertista Lahden Sibeliustalolta.
Viimeisen jakson konsertin juonsivat Ilkka Villi ja äitiyslomalla ollutta Marja Hintikkaa tuurannut Jenni Pääskysaari. Konsertissa paljastettiin kauden aikana järjestetyn äänestyksen tulos, jossa etsittiin Suomen suosituinta rakkauslaulua. Voittajaksi äänestettiin Lauri Ylösen säveltämä, Paula Vesalan sanoittama ja Johanna Kurkelan esittämä ”Rakkauslaulu”.
Kauden kappaleita julkaistiin kokoelmalevyllä loppuvuodesta 2015. Singleinä kokoelmalta julkaistiin Jannan versio kappaleesta ”Voi kuinka me sinua kaivataan” sekä Anna Puun ja Kasmirin duetto Puun ”Linnuton puu” -kappaleesta.
Toinen tuotantokausi
Ensimmäisen tuotantokauden päätteeksi ilmoitettiin sarjan saavan toisen kauden. Toinen kausi koostui ensimmäisen tapaan kymmenestä studiossa nauhoitetusta jaksosta, sekä kauden päätteeksi suorana lähetetystä konsertista Lahden Sibeliustalolta. Kauden juontajina jatkoivat Marja Hintikka ja Ilkka Villi.
Kolmas tuotantokausi
Toisen kauden päätteeksi julkistettiin, että ohjelma tulee jatkumaan kolmannelle tuotantokaudelle. Kolmannella kaudella ohjelmaa juonsivat Mikko Leppilampi ja Jenni Pääskysaari. Myös ohjelman esityskanava vaihtui TV2:sta TV1:een. Kolmas tuotantokausi koostui edellisten kausien tapaan kymmenestä studiossa nauhoitetusta jaksosta, sekä kauden päätteeksi suorana lähetetystä konsertista Lahden Sibeliustalolta.
Kolmannen kauden studiokuvauksissa sattui 9. elokuuta 2016 onnettomuus, kun osa katsomon takaseinästä "antoi periksi" ja sen myötä viisi henkilöä kaatui.
Neljäs tuotantokausi
Kolmannen kauden päätteeksi julkistettiin, että ohjelma tulee jatkumaan neljännelle tuotantokaudelle. Neljännen kauden esittäminen alkoi 9. joulukuuta 2017. Neljännellä kaudella juontajina jatkoivat Jenni Pääskysaari ja Mikko Leppilampi. Kausi koostui edellisten kausien tapaan kymmenestä studiossa nauhoitetusta jaksosta sekä kauden päätteeksi suorana lähetetystä konsertista Lahden Sibeliustalolta.
Konsertissa paljastettiin kauden aikana olleen äänestyksen tulos, jossa etsittiin Suomen suosituinta rakkauslaulua. Neljännen kauden voittajaksi äänestettiin Reino Nordinin kappale ”Antaudun”.
Viides tuotantokausi
Neljännen kauden päätyttyä tiedotettiin, että ohjelmasta on luvassa viides tuotantokausi. Kauden esittäminen alkoi 26. tammikuuta 2019. Avausjaksoa seurasi 525 000 katsojaa. Ohjelman uutena juontajana aloitti Mikko Kuustonen, jonka juontajaparina jatkoi aiemmillakin kausilla juontanut Jenni Pääskysaari.
Kauden päätösjaksossa konsertti järjestettiin ensimmäistä kertaa Helsingin Hartwall Arenalla ja paljastettiin kauden aikana olleen äänestyksen tulos, jossa etsittiin Suomen suosituinta rakkauslaulua. Viidennen kauden voittajaksi äänestettiin Elastisen kappale ”Supervoimii”. Päätösjaksoa seurasi 338 000 katsojaa.
Kuudes tuotantokausi
Ohjelman kuudes tuotantokausi alkoi 21.joulukuuta 2019 Yle TV1:llä.
Kauden suosituimmaksi lauluksi äänestettiin Ellinooran ja Eetun yhteiskappale ”Bäng Bäng typerä sydän”.
Seitsemäs tuotantokausi
Seitsemännen kauden esittäminen alkoi 6. maaliskuuta 2021.
Seitsemännellä kaudella ohjelmaa uudistettiin ja jaksoissa oli vaihtuva pääartisti, joka räätälöi jakson itsensä näköiseksi. Kauden artistit olivat Kaija Koo, Antti Tuisku, Lauri Tähkä, Elastinen ja Sanni.
Kahdeksas tuotantokausi
SuomiLoven kahdeksas kausi alkoi 5. maaliskuuta 2022.
Igor Smirnov
Igor Nikolajevitš Smirnov (, s. 23. lokakuuta 1941 Petropavlovsk-Kamtšatski, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto nykyään Venäjä) on transnistrialainen poliitikko, joka oli kansainvälisesti tunnustamattoman Transnistrian presidentti kahdenkymmenen vuoden ajan vuosina 1991–2011.
Smirnov on entinen kommunisti, joka oli mukana monissa paikallisneuvostoissa Transnistrian ollessa osa Moldavian sosialistista neuvostotasavaltaa. Hän johti 1989 työläisten neuvostoa (OSTK), joka vastusti romanialaisnationalisteja ja etenkin yrityksiä asettaa moldovan kieli (romania) Moldavian ainoaksi viralliseksi kieleksi.
Myöhemmin Smirnov valittiin alueen korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi paikallista kommunistipuolueen vastaan ja tässä asemassa hän julisti Transnistrian moldovalaisen tasavallan itsenäiseksi valtioksi 2. syyskuuta 1990. Alun perin alue oli Moldovalainen Transnistrian sosialistinen neuvostotasavalta. Myöhemmin hän julisti itsensä tasavallan presidentiksi noin kuukausi ennen Neuvostoliiton hajoamista. Transnistrian ja keskushallituksen välillä käytiin lyhyt aseellinen konflikti.