cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karhunmetsästys
Haaskapyynti ja syötit
Karhu on ennen muuta kasvinsyöjä ja käyttää haaskoja ravintonaan vain tilaisuuden tullen. Susi on arka käyttämään muiden kaatamia eläimiä haaskana, mutta karhu on lähes ennakkoluuloton tässä. Yhdelle haaskalle saattaa ilmestyä monia karhuja, jotka ruokailevat arvojärjestyksessä. Arvojärjestyksen määrää lähinnä karhun koko. Emo pentuineen voi olla arka käymään yhteisellä haaskalla, sillä urokset surmaavat pentuja saadakseen pennuttoman naaraan kiimaan ja jatkamaan omaa sukuaan.
Haaskapyynti on tapahtunut lavoilta, puihin tai pylväiden varaan rakennetuista suojista, joiden eteen haaska on laadittu.
Karhunkierros, pesäpyynti, myrkkypyynti, loukut ja ansat
Aiemmin yleinen pyyntimuoto oli pyynti talvipesältä. Pesä etsittiin tai löydettiin sattumalta ja merkittiin, eli tehtiin niin kutsuttu karhunkierros.
Karhu ryhtyy etsimään talviunipaikkaa itselleen ensilumien tultua. Havaittuaan karhun jälkiä lumessa metsästäjä alkoi kiertää laajoja ympyröitä karhun jälkien ympärillä. Jos hän kierroksellaan löysi karhun jäljet uudelleen, hän aloitti uuden kierroksen karhun menosuuntaan. Jos taas metsästäjä huomasi kiertäneensä kokonaisen ympyrän ylittämättä karhun jälkiä toista kertaa, hän alkoi pienentää ympyrää kunnes karhun pesäpaikka löytyi. Hän merkitsi paikan esimerkiksi puihin kiinnitetyillä nuolilla löytääkseen sen myöhemmin talvella karhun kaatoa varten.
Myöhemmin talvella karhu häädettiin pesästä ja surmattiin ampumalla, aiemmin keihästämällä. Ansoina on käytetty häkkejä, hirsistä rakennettuja loukkuja tai karhunrautoja.
Aseet
Metsästysasetuksen mukaan jos asetta käytetään hirven tai karhun ampumiseen, patruunan luodin painon oltava vähintään yhdeksän grammaa ja osumaenergian 100 metrin päässä piipun suusta mitattuna vähintään 2 700 joulea (E 100 > 2 700 J) tai, milloin luodin paino on vähintään 10 grammaa, osumaenergian vastaavalla tavalla mitattuna vähintään 2 000 joulea (E 100 > 2 000 J). Kokovaippaista luotia ei saa käyttää. Tehdasladattuja vaatimukset täyttäviä patruunoita on saatavilla mm kaliipereissa .260REM ja 6,5x55SE, sekä näitä tehokkaammissa kaliipereissa.
Metsästäjällä pitää olla ampumakoe (karhukoe) suoritettuna. Haulikkoa, jousta tai käsiasetta, kuten pistoolia tai revolveria, ei saa käyttää. Haulikkoa käytetään vain ns. SRVA (Suurriistavirka-apu) tilanteissa, kuten esimerkiksi poliisin järjestämässä kolarissa vammautuneen karhun jahdissa. Tämä ei ole lain tarkoittamaa metsästystä, mistä syystä metsästyslakia ja -asetusta ei tarvitse kaikilta osin noudattaa.
Karhukoirat
Suosittuja rotuja ovat laikat (länsi- ja itärodut), Karjalan karhukoira, harmaanorjanhirvikoira, jämtlanninpystykorva. Myös muita hirvenmetsästyksessä käytettäviä pystykorvarotuja käytetään. Nykyään myös ajavat koirat ovat tulleet muotiin kuten venäjänajokoira, amerikankettukoira ja plotinajokoira.
Peijaiset
Saaliiksi saadun karhun kunniaksi on Suomessa perinteisesti järjestetty juhlat, karhunpeijaiset, joissa syödään karhun lihaa. Peijaisperinne ei ole vieläkään katkennut, ja sitä on monin paikoin yritetty elvyttää.
Adelswärd (vapaaherra ja kreivi)
Adelswärd oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut vapaaherrallinen (nro 249) ja kreivillinen (nro 138) aatelissuku. Johan Hultmanin poika Johan (s. 1718) auskultoi Svean hovioikeudessa 1737 ja antautui tämän jälkeen sotilasuralle. Erosi palvelusta sotaneuvoksena vuonna 1760 ja korotettiin Adelsnäsin vapaaherraksi vuonna 1770. Hänen jälkeläisistään Eric Reinhold (1778-1840) korotettiin kreiviksi vuonna 1823 toimittuaan sitä ennen Uriestadin käskynhaltijana ja kruununprinsessan hovin johtajana.
Little Mary Mixup
Little Mary Mixup on suomalainen yhtye, joka on saanut nimensä sarjakuvasta.
Sten Eriksson Leijonhufvud
Sten Eriksson Leijonhufvud eli Sten Eerikinpoika Leijonhufvud (1518–1568) oli ruotsalainen valtaneuvos vuodesta 1539. Hän oli diplomaatti ja toimi Venäjälle lähetetyn rauhanvaltuuskunnan johdossa. Vuonna 1568 hän liittyi Juhana-herttuan ja Kaarle-herttuan kapinaan, jossa hän haavoittui ja sitten myöhemmin sai surmansa. Hän sai Juhanalta postuumisti kreivin arvon, ja puoliso ja lapset saivat Raaseporin kreivikunnan.
Seismologia
right|345px| Seismologia (kreikan kielestä seismos=maanjäristys, logos=tieto) eli maanjäristystiede on tieteen ala, joka tutkii maanjäristyksiä ja maan läpi kulkevia aaltoliikkeitä. Seismologiaan kuuluu myös vedenalaisten maanjäristysten, tulivuorenpurkausten, mannerlaattojen liikkeiden sekä tsunamien tutkiminen.
Yksi ensimmäisistä merkittävistä havainnoista oli se, että maapallon keskusta on nestemäinen. Paineaallot kulkevat maan ytimen läpi, mutta poikittaiset tai mutkittelevat aallot tarvitsevat kiinteää ainetta edetäkseen, joten ne eivät kulje ytimen läpi.
Maaperän piirteiden kartoittamista kutsutaan tarkemmin nimellä seismografia. Räjähdysten aiheuttamia seismisiä aaltoja on käytetty mineraalien ja öljylähteiden löytämiseen kiven sisältä.
Bielefeld
Bielefeld on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltion itäosissa Saksassa Teutoburgin metsän reunalla. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 326 870 asukasta.
Bielefeld on Westfalenin itäosan voimakas kulttuuri- ja talouskeskus. Se on myös merkittävä yliopisto- ja kongressikaupunki.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat kaupungista ovat 1000-luvun ensimmäiseltä vuosisadalta. Se sai kaupunkioikeudet ilmeisesti vuonna 1214. 1300-luvulla se liittyi Hansaliittoon. Vuonna 1647 se siirtyi Brandenburgin alaiseksi. Kaupunki vaurioitui toisessa maailmansodassa pahoin, mutta tuhoutuneet osat on rakennettu uudelleen.
Kaupunki kasvoi kuntaliitosten avulla 1973. Sen jälkeen rakennettu metro on parantanut liikenneyhteyksiä.
thumb|left|600px|Bielefeldin kaupunkimaisemaa
Ray Lema
thumb|250px|Ray Lema helmikuussa 2008. Ansi Ray Lema (s. 1946) on kinshasankongolainen muusikko.
Lema syntyi Lufutotossa. Hän työskenteli silloisen Zairen kansallisbaletissa ennen lähtemistään Yhdysvaltoihin 1979 ja sen jälkeen Eurooppaan. Hänen ensimmäiset albuminsa olivat Koteja (1982), Kinshasa-Washington DC-Paris (1982), Médecine (1985) ja Bwana Zoulou Gang (1988). Sen jälkeen Lema solmi levytyssopimuksen Island Recordsin kanssa ja saavutti kansainvälistä suosiota albumeillaan Nangadeef (1989) ja Gala (1990).
Lema on säveltänyt jonkin verran elokuvamusiikkia.
Cloris Leachman
Cloris Leachman oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on palkittu uransa aikana Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja kahdeksalla Emmyllä. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella.
Ura
Leachman oli kolmesta siskoksesta vanhin. Hän opiskeli Northwestern Universityssä ja kilpaili vuonna 1946 Miss Americassa; pian tämän jälkeen hän aloitti uransa näyttelijänä. Hän pääsi stipendin turvin opiskelemaan New Yorkin The Actors Studioon Elia Kazanin johdolla.
Leachman oli vuosina 1947–1948 Broad­way-komedian John Loves Mary pää­osa­esittäjän vara­näyttelijänä ja pääsi tekemään vuonna 1948 ensi­esiintymisensä Broad­wayllä näytelmässä Sundown Beach, jota esitettiin vain viikon. Leachman näytteli myös näytelmän As You Like It (1950) uusinta­esityksissä ja esimerkiksi Arthur Millerin The Cruciblessa (1953) ja King of Heartsissa (1954).
Leachmanin ensimmäinen elo­kuva oli Robert Aldrichin vuoden 1955 Kohtalokas tapaaminen. Sitä ennen hän oli esiintynyt myös jo monissa televisio­draamoissa, ja tuotanto­kaudella 1957–1958 hän näytteli pitkä­ikäisessä Lassie-televisio­sarjassa. Leachman keskittyi 1960-luvulla erityisesti televisioon ja oli vierailevana näyttelijänä useisa sarjoissa.
Leachman sai huomiota prostituoidun Agnesin roolista elo­kuvasta Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1969) ja kritiikkien arvostusta Peter Bogdanovichin Viimeisestä elo­kuvasta (1971), mistä Leachman voitti parhaan nais­sivu­osan Oscar-palkinnon. Leachman seuraavat roolit olivat televisio­elo­kuvissa, joista huomattavimmat olivat Of Thee I Sing (1972), Kauppias ja enkeli (1973) ja Kohti unelmia (1974). Kauppiaasta ja enkelistä hänet palkittiin Golden Globella.
Suosittu The Mary Tyler Moore Show toi Leachmanille myös yleisön huomiota. Siinä hän näytteli Mary Richardsin vuokran­antajaa Phyllis Lind­stromia. Hän voitti roolistaan Emmy-palkinnon vuosina 1974 ja 1975. Leachmanin hahmon ympärille kehitettiin myös spin-off-sarja Phyllis (1975–1977). Leachman voitti 1970-luvulla Emmy-palkinnon myös televisio­elo­kuvasta A Brand New Life (1973) ja Cher-varietee­ohjelman jaksosta. Elo­kuvien puolella Leachman näytteli muun muassa Mel Brooksin Frankenstein Juniorissa (1974).
Leachman jatkoi 1970-luvun jälkeen uraansa erityisesti televisio­näyttelijänä. Hän esiintyi vuosina 1986–1988 tilanne­komedia­sarjassa The Facts of Life ja vuonna 1989 lyhyt­aikaiseksi jääneessä The Nutt House -sarjassa. Leachman sai viidennen Emmynsä Screen Actors Guildin 50-vuotis­juhla­ohjelmasta ja kuudennen televisio­sarjasta Promised Land. Hänellä oli myös toistuva rooli sarjassa Enkelin kosketus (1997–2003) ja kuului vuosina 2001–2002 The Ellen Show’n vakio­kokoon­panoon. Veljemme on nero sarjassa Leachman näytteli 2001–2006 Ida-iso­äitiä. Siitä hän sai uransa seitsemännen ja kahdeksannen Emmy-palkinnon. Televisio­sarjassa Isän tyttö Leachman näytteli 2010–2014 ja sen jälkeen slaavilaista jumalaa sarjassa American Gods. Hän ääni­näytteli animaatio­sarjoissa Creative Galaxy ja Justice League Action. Leachmanin 2000-luvun elo­kuviin kuuluvat The Comedian (2016), I Can Only Imagine (2018) ja Jump, Darling (2020).
Yksityiselämä
pienois|pysty|Cloris Leachman vuonna 2014. Leachman oli naimisissa George Englundin kanssa vuosina 1953–1979. Heillä oli viisi yhteistä lasta, neljä poikaa ja yksi tytär.
Leachman oli laulaja Anabel Englundin iso­äiti.
Azerbaidžan Eurovision laulukilpailussa
Azerbaidžan osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 2008. Maa olisi halunnut mukaan jo vuonna 2007, mutta EBU:n säännöt eivät sallineet tätä, koska maata ei katsottu sen aktiivijäseneksi. Kolmesta Kaukasian tasavallasta se tuli viimeisenä mukaan viisuihin: Armenia osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2006 ja Georgia vuonna 2007. Azerbaidžan kuitenkin voitti Kaukasian maista ensimmäisinä, jo neljännellä osallistumiskerrallaan vuonna 2011. Azerbaidžan on ensimmäisestä osallistumiskerrastaan lähtien selviytynyt aina semifinaalista loppukilpailuun, mutta vuoden 2018 kisassa se karsiutui ensimmäistä kertaa. Maan edustuskappaleet ovat aina olleet englanninkielisiä, niissä ei ole toistaiseksi käytetty kertaakaan maan kansalliskieltä azeria.
Vuoden 2013 skandaali
Heti vuoden 2013 kilpailun jälkeen internetissä alkoi levitä video, jossa kaksi azerbaidžanilaista yritti ostaa Liettuassa ääniä paikallisilta nuorilta. He tarjosivat rahaa vastineeksi siitä, että he saisivat nuorten puhelimet lainaan ja äänestäisivät niillä. EBU:n virallisen ääntenvalvojan Jon Ola Sandin mukaan asiasta ei voida olla varmoja. Kuitenkin 6. helmikuuta 2014 vahvistettiin, että jonkun maan televisioyhtiö oli yrittänyt huijata ostamalla ääniä vuoden 2013 Euroviisuissa. Huijausyritystä tehneestä maasta ”ei oltu varmoja”, mutta vahvoja epäilyksiä Azerbaidžania kohtaan on.
Sijoitukset
thumb|Ell ja Nikki esittämässä vuoden 2011 voittokappaletta ”[[Running Scared (Eldarin & Nigarin kappale)|Running Scared”.]]
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Azerbaidžanin antamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa.
Azerbaidžanin saamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Azerbaidžan ei selviytynyt finaaliin vuonna 2018. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Minetit
pienoiskuva|SM-kultaan johtanut suoritus vuodelta 2018. Minetit on tamperelainen joukkuevoimisteluryhmä. Joukkue on voittanut naisten sarjan maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2017 ja 2021 sekä Euroopan mestaruuden 2016.
Joukkue kuuluu Tampereen Urheiluakatemiaan sekä Suomen Voimisteluliiton maajoukkueeseen.
Historia
Minettien MM-kultaa voittanut kilpailujoukkue perustettiin vuonna 2011. Joukkue kuului aluksi Tampereen Voimistelijoihin, mutta vaihtoi seuraa Tampereen Sisuun vuonna 2018. Syksyllä vuonna 2012 Team Minetit -nimellä kilpaillut Minetit voitti 12-14-vuotiaiden SM-hopeaa.
Muonion kotiseutumuseo
Muonion kotiseutumuseo on vuonna 1982 perustettu ja kesällä 1991 yleisölle avattu kotiseutumuseo Muoniossa.
Muonion kotiseutumuseon alkujaan kahden perheen asuntona ollut päärakennus rakennettiin 1800-luvun loppupuolella. Museon perustamisen yhteydessä päärakennus siirrettiin Kihlangista nykyiseen sijaintiinsa. Kihlangista siirrettiin alueelle myös riihilato ja venekatos. 1850-luvulta peräisin oleva vilja-aitta on siirretty Ylimuoniosta, ja lisäksi Muoniossa asuneiden lahjoitukset ovat kartuttaneet museon esineistöä. Museon päärakennuksen ulkoseinään on kiinnitetty jääkärien pohjoisinta etappitietä kuvaava muistomerkkilaatta.
Muonion kotiseutumuseoon kuuluva ulkorakennus on ajalta ennen sotia ja on alun perin rakennettu nykyiseen paikkaansa. Myös ulkorakennus on toiminut aiemmin asuntona.
The Sisters of Mercy
The Sisters of Mercy on vuonna 1980 perustettu englantilainen rock-yhtye. Vaikutteita The Sisters of Mercy on kertonut saaneensa muun muassa Leonard Cohenilta, The Stoogesilta, The Velvet Undergroundilta, Suicidelta ja Motörheadilta. Yhtye on nimetty Cohenin kappaleen ”Sisters of Mercy” mukaan. Vuonna 1986 The Sisters of Mercystä eronneet Wayne Hussey ja Craig Adams perustivat oman yhtyeen, jonka alkuperäinen materiaali koostuikin kaksikon vanhasta Sisters-kappalemateriaalista. Yhtye aloitti alun perin Sisterhood-nimisenä, mutta tästä vihastuneena yksin jäänyt The Sisters of Mercy -keulahahmo Andrew Eldritch levytti nopeasti The Sisterhood -nimellä singlen ja albumin, pakottaen Husseyn ja Adamsin valitsemaan yhtyeelle uuden nimen The Mission.
Nykyisin The Sisters of Mercy pysyttelee koossa konsertoinnin avulla. Viimeisimmän albuminsa he julkaisivat vuonna 1990. Yhteensä he julkaisivat vain kolme pitkäsoittoa. Yhtyeen ainoa vielä mukana oleva alkuperäinen jäsen on laulaja ja lauluntekijä Andrew Eldritch (edes Doktor Avalancheksi nimetty rumpukone ei ole alkuperäinen jäsen). Doktor Avalanchen kulloinenkin hoitaja tunnetaan aina nimellä ”Nurse”.
The Sisters Of Mercy on vierallut Suomessa kolme kertaa: Tuska-festivaalilla 2006, Helsingin Nosturissa maaliskuussa 2009 ja Tavastialla heinäkuussa 2011. Yhtyeen Tuskan esitys sai alan medioissa hyvin vaihtelevia arvosteluja.
The Sisters of Mercyn paluusta
Wayne Hussey sanoi haastattelussa vuonna 2016, että hän kuunteli vuoden 1985 Sisters of Mercy -debyyttilevyä First and Last and Always uudelleen vasta sitten, kun The Smashing Pumpkins -yhtyeen Billy Corgan lähestyi häntä. Husseyn mielestä levy kuulosti mahtavalta, ja se innoiti häntä The Missionin Another Fall From Grace -levyn teossa, jossa myös on käytetty rumpukonetta. Hussey ei pahemmin ollut välittänyt ajatella Sisters of Mercy -kauttaan, koska se päättyi vihanpitoon Eldritchin kanssa. Wayne Hussey piti heidän aikaansaamaansa musiikkia kuitenkin niin hienona, ja aika on parantanut haavoja – ettei hänellä ja Craigilla olisi mitään sitä vastaan, jos Eldritch-Marx-Hussey-Adams-kokoonpano soittaisi livenä vanhojen aikojen musiikkia. Hussey oli saanut myös negatiivisia kommentteja The Missionin levystä, että se kuulostaa liikaa The Sisters of Mercyltä. Hussey itse kommentoi tätä: "No minähän soitan kitaraa niillä molemmilla levyillä! Kuinka itseään voi muka plagioida?"
Foinikialaiset
thumb|350px|Foinikia ja sen kauppareitit. Foinikialaiset olivat Lähi-idässä itäisen Välimeren pohjukassa nykyisen Libanonin tienoilla noin 3500–146 eaa. vaikuttanut seemiläistä foinikian kieltä puhunut kansa, joka perusti myöhemmän Rooman kilpailijan Karthagon vuonna 814 eaa. suojaisaan merenlahteen. Foinikialaiset olivat läheistä sukua kanaanilaisille, ja tällä nimellä he kutsuivat myös itseään. Foinikialaiset lienevät asuneet maassaan jo 3500–3000 eaa. Voimakkaimmillaan foinikialaiset olivat noin 1200–800 eaa. Tunnetuimmat klassisen Foinikian kaupungit olivat Sidon ja Tyros, mutta aiemmin Ugarit ja Byblos olivat merkittävämpiä. Byblos asutettiin jo 3000-luvulla eaa., mutta amorilaiset hävittivät sen noin 2150 eaa. Kaupunki rakennettiin myöhemmin uudestaan, ja Foinikian rannikolle nousi myös useita muita kauppakaupunkeja ja kulttuurikeskuksia, kuten Ugarit, Tripoli, Sidon, Tyros ja Akko.
Foinikialaiset olivat kauppiaita ja merenkulkijoita, jotka perustivat kauppasiirtokuntia hyvinkin kauas kotimaastaan. Foinikia laajeni merelle, koska maa-alueilla oli jo muita kansoja. Toisaalta idässä oli vuoristo. Ei tiedetä, miten varhain Foinikian rannikolta on purjehdittu vaikka joidenkin teorioiden mukaan olisi purjehdittu jo neoliittisella kivikaudella. Foinikian yhdistivät maa- ja merikaupan reitit. Idästä tuli kauppatavaraa, jota voitiin myydä edelleen merikaupan välityksellä.
Foinikian seutu tuotti setripuuta, jota myytiin muun muassa Egyptiin. Foinikialaiset olivat taitavia laivanrakentajia ja merenkulkijoita. Purjehdusmatkat ulottuivat muun muassa Espanjaan ja ehkä Englantiin asti. Foinikialaisia siirtokuntia oli Karthagon lisäksi Kyproksella, Rodoksella, Kreetalla, Maltalla, Sisiliassa, Sardiniassa, sekä Marseillessa Etelä-Ranskassa ja Cádizissa Espanjassa.
Alkuperä: kanaanilaiset
Jo muinaisen Egyptin ensimmäisen ja toisen dynastian aikana egyptiläiset hankkivat Libanonin seetriä Foinikian Bybloksesta eli Gublasta, josta tuli lopulta egyptiläisten tukikohta. Viidennen dynastian aikoihin Sahu-Ra:n hallitessa Egyptiä merikauppa ulottui ainakin Vähä-Aasian länsirannikolle asti. Myöhemmin kolmannella vuosituhannella Urukin Lugalzaggesi ja Akkadin Sargon lienevät saapuneet tännekin valloitusretkillään. Ugaritissa ja Bybloksessa oli egyptiläisiä temppeleitä ja Mesopotamian nuolenpääkirjoitusta.
Merkittävimpiä kanaanilaisia kaupunkeja olivat Ugarit (nykyinen Ras Shamra Syyrian alueella) sekä Syyrian Ebla, joka hallitsi laajaa aluetta 2300-luvulla eaa. Useimmat kanaanilaisten kaupungit tuhoutuivat sodassa Egyptiä vastaan 1500-luvulla eaa.; lopullisesti kanaanilaiskaupungit autioituivat 1200-luvulla eaa., kun merikansat tekivät rajun hyökkäyksen itäisen Välimeren alueelle.
Foinikialaisten kukoistuskausi noin 1200-800 eaa.
Foinikialaiset alkoivat perustaa siirtokuntia Välimeren rannikoille ja jopa Atlantin puoleisille Euroopan ja Afrikan rannoille noin 1100 eaa. Ensimmäisiä olivat Cadiz Espanjassa, Lixis Marokossa, Utica Pohjois-Afrikassa ja Kition Kyproksella. Utican lähelle perustettiin suuri ja rikas Karthago.
Hieman vuoden 1200 eaa. jälkeen merikansat ryöstivät ja tuhosivat pahoin monia Välimeren rantojen kaupunkeja. Foinikian kaupungit nykyisen Libanonin rannikolla selvisivät hyökkäyksistä vähällä ja saivat siten edullisen aseman kilpaileviin kansoihin verrattuina.
Foinikialaisten merkittävimmiksi kaupungeiksi nousivat lasinvalmistuksen keskus Sidon ja purppurakaupan keskus Tyros.
Etelässä foinikialaisten jälkeen filistealaiset jatkoivat merikauppaa. Alalakh ja Ugarit tuhoutuivat täysin merikansojen hyökkäyksissä. Egyptiläiset eivät pystyneet edistämään Foinikian kauppaa. Assyrian Tigletpileser I uhkasi Foinikiaa, ja useat kaupungeista päättivät maksaa veroa Assyrialle. Aramealaiset ja filistelaiset laajensivat valtaansa sisämaassa, ja he etenivät myös eteläiseen Foinikiaan sekä sisämaassa Karmelin vuoren seuduille. He estivät Foinikian merikaupan. Pian Daavid loi Israelin suurvallan jonka kauppaa Foinikia hoiti. Sidon oli vallannut silloin Tyyroksen. Foinikian kauppa vapautui, ja erityisesti Byblos ja Sidon kukoistivat ja sekä Tyros ja Arvad menestyivät. . 1000–900 eaa. Egyptin faaraot Sheshonk ja Onsorkon valtasivat taas Bybloksen, joka sai siten tukea Sidonia vastaan. Noin 800–700 eaa. Sidon ja Tyros nousivat johtoon. Tyros jatkoi Sidonin pääkaupunkina, kunnes Assyria tunkeutui alueelle ja hajotti kaupunkivaltioiden yhdistelmän.
Foinikialaisten vallan hiipuminen
Kreikkalaiset syrjäyttivät lopulta asteittain foinikialaiset Välimeren kaupassa vuosisadalta 800–700 eaa. alkaen.
Assyria valtasi Foinikian osia alkaen 900-luvulta eaa. Foinikialaisille oli kova isku, kun Assyriasta irtautuneen Uus-Babylonian Nebukadnessar valloitti maan 573 eaa. Foinikia antoi laivastonsa ajan mitan mukaan supervallaksi nousseelle Persialle 538 eaa., muun muassa tukemaan Persian hyökkäystä Kreikkaan.
Kun Aleksanteri Suuri valloitti alueen 332 eaa., alueen loisto oli heikkenemässä, ja Foinikia liitettiin hellenistiseen imperiumiin. Vuonna 64 fonikiasta tuli roomalaisen Syyrian provinssin osa, mutta Aranus, Sidon ja Tyrus säilyttivät itsehallintoasemansa.
Karthago oli 200-luvulle eaa. tultaessa ehtinyt kasvaa suurvallaksi, mutta heikkeni merkittävästi roomalaisia vastaan käydyissä puunilaissodissa. Karthago tuhoutui lopullisesti kolmannessa puunilaissodassa 149–146 eaa.
Kulttuuri
Foinikialaiset olivat merkittävä sivistyksen välittäjä idän ja lännen välillä. Foinikialaiset harjoittivat myös orjakauppaa. He puhuivat seemiläistä foinikian kieltä, joka oli erittäin läheistä sukua heprealle, ja käyttivät aakkoskirjoitusta, foinikialaisia aakkosia. Ugaritissa foinikialaiset käyttivät kuitenkin omaa aakkosversiotaan nuolenpääkirjoituksesta.
Foinikialaisten uskonnossa luonnonvoimilla oli keskeinen sija. He palvoivat monia jumalia ja jumalattaria, joita olivat esimerkiksi  Baal ja Astarte (tunnettu myös nimillä Ištar tai Inanna).
Riikinruotsi
Riikinruotsi eli ruotsinruotsi tarkoittaa Ruotsissa puhuttuja ruotsin kielen varianttia ja alueellisia yleiskieliä, erotuksena esimerkiksi Virossa ja Suomessa puhutuista ruotsin kielen varianteista. Samalla tavalla termiä riikinruotsalaiset käytetään Ruotsissa asuvista ruotsinkielisistä erotuksena suomenruotsalaisista tai vironruotsalaisista.
Foinikialaiset
Talous
Foinikialaiset veivät muun muassa setripuuta, lasituotteita, metallitavaroita, maljakoita, aseita ja koruja. Tunnetuin foinikialainen vientituote oli purppuran värinen kangas, joka tehtiin erikoisella salassa pidetyllä tavalla. Foinikialaiset olivat tunnettuja lasinvalmistustaidostaan ja purppuranvärisestä kankaastaan. Värin valmistusohje oli pitkään foinikialainen salaisuus. Väriä saatiin eräiden kotiloiden rauhasista. He valmistivat myös muita värejä. Foinikia toi idästä silkkiä.
Riikinruotsi
Riikinruotsissa termi 'rikssvensk' tarkoittaa myös riikinruotsalaista yleiskieltä, standardisoitua kirjakieltä (vrt. kirjoitettu kieli) ja puhuttua yleiskieltä (vrt. puhekieli).
Foinikialaiset
Talous
Foinikian sota-alukset olivat aikaisempia vahvempia ja isompia.
Riikinruotsi
Tukholman yliopiston pohjoismaisten kielten professorin Olle Josephsonin mukaan kirjoitettu ruotsi on suhteellisen yhtenäinen kaikkialla, mutta etenkin puhutussa yleiskielessä ja murteissa esiintyy vaihtelua sekä maiden välillä että maiden sisällä. Alueellinen yleiskieli on välimuoto murteen ja yleiskielen välillä. Alueellisiksi yleiskieliksi lasketaan muun muassa Etelä-, Keski- ja Länsi-Ruotsissa, sekä Norlannissa, Gotlannissa ja Suomessa puhutut ruotsin kielen variantit.
Foinikialaiset
Kaupungit
Tunnetuimmat Foinikian kaupunkivaltiot olivat Sidon ja Tyros. Muita olivat Arvad (Aradus), Byblos eli Gubla, Ugarit, Tripoli, Batrun, Beirut ja Baalbek. Foinikian kaupunkivaltiot liittoutuivat yhteen yhteisten etujen vuoksi. Eri aikoina eri kaupunki oli johtavassa asemassa. Johdossa oli Ugarit 1600–1500, Byblos 1400–1300, Sidon 1200–1100, Tyros 1100–800 ja Tripoli viidennellä vuosisadalla (500–400) eaa.
Riikinruotsi
Standardisoitu kirjakieli riikinruotsissa
thumb|right|175px|Kustaa Vaasan Raamattu vuodelta 1541 kirjoitettiin aikana, jolloin ruotsin kirjakieli alkoi yhtenäistyä.
Elias Wessénin mukaan kirjakieli ilmaisi maan yhtenäisyyttä sekä itsenäisyyttä korkean kulttuurin välittäjänä ja on ollut tämänkin vuoksi melko altis vieraiden kielten vaikutuksille aikojen kuluessa. Vanhimmat säilyneet ruotsinkieliset kirjoitukset ovat 1200-luvun lopulta ja 1300-luvulta, kuten lakikokoelma Länsigöötanmaan laki, jonka vanhimmat osat ovat vuodelta 1225. Syy siihen, että kirjakieltä alettiin yhdenmukaistaa 1500-luvulla, oli, että näihin aikoihin alettiin painaa valtakunnallisia tekstejä ruotsiksi. Erityisen merkityksellinen teos oli Kustaa Vaasan Raamattu vuodelta 1541, joka on ensimmäinen ruotsinkielinen Raamattu. Se kirjoitettiin aikana, jolloin ruotsalainen yleiskirjakieli alkoi kehittyä.
Foinikialaiset
Kaupungit
Foinikialaisten perustama kaupunki Kyproksella oli Kition, nykyinen Larnaka.
Riikinruotsi
Standardisoitu kirjakieli riikinruotsissa
Vuosien 1375 ja 1526 välillä, kun Ruotsissa puhuttiin vielä myöhempää muinaisruotsia, Vadstenan luostarissa jäljennettiin paljon uskonnollisia tekstejä. Koska tekstejä nimenomaan jäljennettiin, oli jäljennöstyö tehtävä vakiintuneiden periaatteiden mukaisesti, eikä niinkään ääntämisen. Molden ja Wessénin mukaan juuri se, että kirjallinen toiminta keskittyi niin suurissa määrin yhteen paikkaan, oli suotuisaa kirjakielen vakiintumiselle. Niin kutsutuissa Vadstenan käsikirjoituksissa käytetty innovatiivinen kirjakieli sai täten yleiskielen aseman.
Nykyään riikinruotsalaisella yleiskielellä tarkoitetaan sitä kielimuotoa, jota lapset oppivat lukemaan sekä kirjoittamaan koulussa. Yleiskielen sanojen oikeinkirjoitus ja taivutus voidaan tarkistaa Ruotsin Akatemian ylläpitämästä sanakirjasta, Svenska Akademiens ordlista.
Puhuttu yleiskieli riikinruotsissa
1600-luvulla puhekieli yhtenäistyi koulutuksen ja standardisoidun kirjakielen vaikutuksesta. Samaan aikaan maan pääkaupungista tuli poliittinen, hallinnollinen, uskonnollinen sekä kulttuurillinen keskus, minkä vuoksi juuri Mälarin alueella puhutut murteet loivat perustan yleiskielelle. Pääkaupunkiseudulla puhutut murteet ovat kuitenkin olleet alttiina monille vaikutteille ja pitää sisällään erilaisista murteista peräisin olevia sanoja ja sanamuotoja. Aatelisten muutettua pääkaupunkiin eri puolilta maaseutua erilaiset murteet, sanat ja sanamuodot sekoittuivat toisiinsa. Esimerkiksi sana smör (suom. 'voi') on sanan uplantilainen muoto. Vaihtelua voi havaita esimerkiksi sanoissa, joissa konsonanttiyhdistelmä rd korvataan ns. paksulla l:llä (mitä ei tehdä riikinruotsissa). Ilmiö on tuttu monissa murteissa, joissa on sanoja kuten vålnad (sanasta vårda) ja utböling (sanasta börd).
Kansakoulu tuli pakolliseksi Ruotsissa vuonna 1842, minkä jälkeen kirjakielellä oli entistä suurempi vaikutus puhekieleen. Aiemmin puhutussa yleiskielessä sanat av, till ja efter voitiin lausua myös å(v), te ja ätter, joitakin sanoja lausuttaessa käytetään kuitenkin edelleen puhekielistä lausumistapaa, kuten esimerkiksi sanoissa skjuss (skjuts) ja bråsska (brådska).
Aiemmin ajateltiin, että televisiolla sekä radiolla on suurin vaikutus murteiden välisten erojen tasoittumiseen. Kyseiset mediat antavat ennemminkin mallin yleiskielelle, ja on olemassa näyttöä siitä, että ne ovat vahvistaneet murteita sekä näyttäneet, että murteilla on funktio myös paikallisen murrealueen ulkopuolella. Muun muassa Pohjanmaalla on havaittu nuorten käyttävän murretta tekstiviesteissään.
Lounaismurteet
pienoiskuva|Lounaismurteiden levinneisyysalue
Lounaismurteet ovat Lounais-Suomessa melko pienellä mutta tiheästi asutulla maantieteellisellä alueella (kolmio Vihti–Turku–Merikarvia) puhuttuja suomen kielen murteita.
Jako alaryhmiin ja tuntomerkit
Lounaismurteilla on runsaasti omaleimaisia piirteitä, ja ne jaetaan useimmiten seitsemään eri alaryhmään, joista kaksi (pohjoisryhmä ja itäryhmä) kuuluu varsinaisiin lounaismurteisiin ja loput viisi (Länsi-Uudenmaan murteet, Someron seudun murteet, Turun ylämaan murteet, Ala-Satakunnan murteet ja Porin seudun murteet) ovat niin sanottuja lounaisia välimurteita.
Lounaismurteiden kotoperäinen sanasto on laaja, ja niissä on paljon lainasanoja germaanisista kielistä. Muista suomen murteista poiketen sananalkuiset konsonanttiyhdistelmät ovat yleisiä, ja niitä esiintyy myös puhtaasti suomenkielisissäkin sanoissa; samoin lähes kaikissa onomatopoeettisissa sanoissa (präiskiä, fletku, krapsuttaa) on sananalkuinen konsonanttiyhdistelmä. Lounaismurteet ovat ainoa Suomen murreryhmä, jossa soinniton f-äänne esiintyy natiivina eli kotoperäisenä. Ääntämyksessä on myös muita ainutlaatuisia piirteitä, kuten eräiden vokaalien ääntäminen puolipitkänä (tavallisesti lyhyt) sekä niin sanottu mediaklusiili, puolisoinnillinen, äänne. Alueen tärkeimmät kaupungit ovat Turku, Pori, Rauma, Salo ja Uusikaupunki, joissa jokaisessa on oma murremuotonsa.
Varsinaiset lounaismurteet
Varsinaisilla lounaismurteilla on paljon yhteisiä piirteitä viron kielen kanssa, ja on väitetty, että lounaismurteet olisivat kielellisesti lähempänä viroa kuin muita suomen kielen murteita, muun muassa painollisen tavun pitkät vokaalit diftongioituivat lopullisesti vasta 1600-luvulla, ja joissakin murremuodoissa niitä esiintyy yhä, esimerkiksi sää puhu sooppa (pro suopaa tai suappa "sinä valehtelet"). Lounaismurteet tunnistaa parhaiten ehkä niiden erikoisesta rytmistä, joka johtuu painottomien ja painollisten tavujen välisestä jyrkästä erosta.
Lounaiset välimurteet
Monissa murreluokituksissa omaksi, lounaismurteista erilliseksi murreryhmäkseen luetaan lounaiset välimurteet. Niitä puhutaan varsinaisten lounaismurteiden ja hämäläismurteiden väliin jäävällä kapeahkolla vyöhykkeellä (kuvassa vinoviivoituksella), joka ulottuu Vihdistä Someron, Loimaan, Kokemäen ja Porin kautta Merikarvialle. Näissä läntisen Uudenmaan, lounaisimman Hämeen, koillisen Varsinais-Suomen ja keskisen Satakunnan murteissa lounaismurteiden ja hämäläismurteiden piirteet osittain sekoittuvat. Näistä murteista puuttuvat muutamat lounaismurteiden leimallisimmat piirteet, esimerkiksi pitkät vokaalit ovat säilyneet sanan lopussa ja loppuheittoa ei ole. Näihin murteisiin kuuluu esimerkiksi lounaishämäläinen Someron murre ja suurempien kaupunkien murteista Porin seudun murre.
Lounaismurteet kauno- ja tietokirjallisuudessa
Rauman murteen on kirjalliseen muotoon siirtänyt Hj. Nortamo teoksissaan. Hänen manttelinperijänään on pidetty kirjailija Tauno Koskelaa. Tämänpäivän tunnetuin 'raumangiälen' käyttäjä on murrekirjailija Hannu Heino.
Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan hahmoista kersantti Hietanen puhuu lounaismurretta.
Murrerunoilija Heli Laaksonen on julkaissut laajan kokoelman kolumneja ja runoja lounaismurteilla. Tunnetuin näistä teoksista on Laaksosen esikoisrunokirja, Pulu uis.
Turun murteen kieliopin ja harjoituskirjan Tämmöttös julkaisi Turun yliopiston fonetiikan emeritusprofessori Kalevi Wiik vuonna 2002.
Adlerberg
thumb|Adlerberg-suvun vaakuna. Adlerberg on Ruotsin ritarihuoneeseen kuuluva aatelissuku numero 1061 B. Ruotsin arkkipiispa Olaus Svebiliuksen (1624–1681) lapset aateloitiin isänsä ansioiden perusteella vuonna 1684.
Ekologinen jalanjälki
400px|pienoiskuva|Kansallinen ekologinen ylijäämä tai alijäämä, mitattuna maan biokapasiteetti per henkilö (maailman hehtaareina) vähennettynä ekologisella jalanjäljellä per henkilö (myös globaaleilla hehtaareilla). Tiedot vuodesta 2013. [[Tiedosto:Human welfare and ecological footprint.jpg|pienoiskuva|[[Inhimillisen kehityksen indeksin ja ekologisen jalanjäljen suhde eri mailla.]] Ekologinen jalanjälki kuvaa sitä, kuinka suuri maa- ja vesialue tarvitaan ihmisen tai ihmisryhmän kuluttaman ravinnon, materiaalien ja energian tuottamiseen sekä syntyneiden jätteiden käsittelyyn. Käsitteen kehittivät Mathis Wackernagel ja William E. Rees 1990-luvun alussa. WWF:n mukaan ihmiskunnan ekologinen jalanjälki ylittää maapallon kestokyvyn jo 25:llä prosentilla.
Ekologista jalanjälkeä käytetään laajalti kestävän kehityksen mittarina. Sitä mitataan yleensä hehtaareina, tarkemmin ottaen globaalihehtaareina (gha). Yksi globaalihehtaari tarkoittaa hehtaarin kokoista aluetta, jonka tuottavuus vastaa maapallon keskiarvoa. Ekologisen jalanjäljen avulla voidaan tutkia yksittäisten henkilöiden, hyödykkeiden, palvelujen, yritysten, teollisuudenalojen, alueiden ja kansojen kulutuksen kestävyyttä.
Vuonna 2007 maailman ekologinen jalanjälki oli 2,7 globaalihehtaaria henkeä kohti, kun maapallon biokapasiteetti eli tuottava maa-ala oli 1,8 hehtaaria henkeä kohti. Ekologinen jalanjälki keskimäärin kutistui vuosina 1993–2009 niissä 24 maassa, joissa kansantuote oli yli 30 000 dollaria/asukas. Nopeimmin jalanjälki kasvoi melko köyhissä maissa.
Ekologisen jalanjäljen ja biokapasiteetin välinen tase ilmaistaan ”maapalloissa”, jolloin yksi maapallo vastaa maailman biokapasiteettia kyseisenä vuonna. Voidaan esimerkiksi laskea, miten monta maapalloa tarvittaisiin, jos kaikki maailman ihmiset eläisivät kuten suomalaiset. Maapallon biokapasiteetiksi arvioitiin vuonna 2003 11,2 miljardia hehtaaria. Helmikuussa 2006 maailman väkiluku oli 6,5 miljardia. Tällä väestömäärällä tarvittaisiin noin 4,5 maapalloa tyydyttämään ihmiskunnan tarpeet, jos kaikkien ekologinen jalanjälki olisi yhtä suuri kuin suomalaisten. Yhdysvaltalaisten jalanjäljellä (9,6 ha) maapalloja tarvittaisiin 5,6. Jos taas kaikki eläisivät kuten intialaiset keskimäärin (jalanjälki 0,8 ha), ihmiskunnalle riittäisi puolikas maapallo.
Ekologisen jalanjäljen perusteella laskettavalla nk. ekovelkapäivällä (eng. Ecological Debt Day; myös nimitystä Maailman ylikulutuspäivä (eng. Earth Overshoot Day) käytetään) havainnollistetaan vuosittaista kapasiteetin ja kulutuksen suhdetta.
Valtiotason tarkastelua
Vuonna 2017 yhden suomalaisen ekologinen jalanjälki oli 5,8 ja Suomen biokapasiteetti henkeä kohden 12,4. Vuonna 2017 suomalaiset kuluttivat luontoa 7,4 gha:n verran vähemmän, kuin mitä Suomen luonto tuottaa. Suomalaisen ekologinen jalanjälki 188 valtion vertailussa oli sijaluvulla 22 vuonna 2016.
Vuonna 2007 Kiina kulutti eniten luonnonvaroja ja sen ekologinen alijäämä oli maailman suurin. Suurimmat biokapasiteetin kuluttajat Kiinan jälkeen olivat Yhdysvallat ja Intia. Jos Kiinan luonnonvarojen käyttö henkeä kohden kasvaisi Yhdysvaltojen tasalle, se veisi yksistään koko maapallon biokapasiteetin. Kiina käyttää jo yli 16 prosenttia maailman biokapasiteetista, johon sisältyvät muun muassa veden, maan ja puun käyttö.
Rinnakkaisia käsitteitä
Hiilijalanjälki tarkoittaa jonkin tuotteen, toiminnan tai palvelun aiheuttamaa ilmastokuormaa eli sitä, kuinka paljon kasvihuonekaasuja tuotteen tai toiminnan elinkaaren aikana syntyy.
Vesijalanjälki tarkoittaa sitä, kuinka paljon henkilö, yhteisö, valtio tai vastaava on kuluttanut maailman vesivaroja kaikkien kuluttamiensa hyödykkeiden myötä. Kulutettuihin vesivaroihin lasketaan talousveden lisäksi kaikki vesi, joka on tarvittu esimerkiksi viljelyyn, teollisuuden prosesseissa ja tuotteiden valmistukseen.
Lakhes (dialogi)
Lakhes on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen ryhmittelyssä on Urhoollisuudesta (, Peri andreias). Dialogissa Sokrates keskustelee Lakheen, Nikiaan ja eräiden muiden henkilöiden kanssa urhoollisuuden määritelmästä.
Historia
Platonin teosten joukossa Lakhes kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen. Tarkemmin dialogi on ajoitettu kirjoitetuksi 370-luvulla eaa. dialogien Lysis ja Kharmides jälkeen. Dialogia on usein pidetty yhtenä Platonin varhaisimmista. Holger Thesleff piti aiemmin dialogia epäperäisenä, jonkun Platonin oppilaan tämän eläessä kirjoittamana.
Sisältö
Dialogin henkilöt ovat Sokrates; Lysimakhos, sotapäällikkö ja poliitikko Aristeideen poika; tämän ystävä Melesias, poliitikko Thukydideen poika; sotapäällikkö ja poliitikko Nikias, Nikeratoksen poika; sotapäällikkö ja poliitikko Lakhes; sekä Aristeides nuorempi, Lysimakhoksen poika. Heidän käymänsä keskustelu käsittelee urheutta tai "miehuullisuutta" (andreia), joka oli yksi neljästä kreikkalaisesta perushyveestä hurskauden (aiheena Euthyfronissa), järkevyyden (Kharmides) ja oikeudenmukaisuuden tai oikeamielisyyden (Valtio) ohella. Keskustelijat pyrkivät muodostamaan urheudelle yleispätevän määritelmän. Samalla sivutaan sitä erityisesti Protagoraassa käsiteltyä kysymystä, voiko hyvettä opettaa.
Kasvatus ja sotilaallisen koulutuksen arvo
Keskustelu alkaa siitä, että keskustelijat ovat olleet seuraamassa Stesilaos-nimisen raskasaseisen asetaistelijan esitystä. Aluksi käsitellään sitä, onko vastaavanlaisella asekoulutuksella arvoa ihmisen kasvatuksen kannalta. Lysimakhos ja Melesias kysyvät Lakheelta ja Nikiaalta neuvoa siihen, tulisiko heidän kouluttaa kuuluisien isoisiensä mukaan nimetyt poikansa asekoulutuksessa. Lakhes kannattaa ajatusta, Nikias vastustaa sitä. Tämän jälkeen keskustelijat pyytävät kysymykseen neuvoa Sokrateelta.
Sokrates kysyy, mikä kasvatuksen alkuperäinen tarkoitus on. Kun päädytään siihen, että tarkoituksena on iskostaa nuoriin hyveellisyyttä ja vielä tarkemmin urheutta, Sokrates kysyy Lakheelta ja Nikiaalta, mitä urheus tarkemmin ottaen on. Tämän jälkeen suurimman osan dialogista muodostaa Lakheen, Nikiaan ja Sokrateen keskustelu, jossa muotoillaan erilaisia määritelmiä urheudelle.
Nikias esittää argumentteja sen puolesta, että nuorille miehille tulee antaa asekoulutus. Hänen mukaansa tällainen koulutus edistää fyysistä kuntoa, valmistaa miehen sotilaallisiin velvollisuuksiin, antaa etulyöntiaseman kouluttamattomia vastaan, auttaa ymmärtämään sotastrategioita, tekee miehestä rohkeamman ja antaa miehelle sotaisan ulkomuodon. Lakhes puolestaan puhuu asekoulutuksen tarpeellisuutta vastaan väittämällä, etteivät spartalaisetkaan harrasta sellaista. Myöskään Lakheen kohtaamat opettajat eivät ole itse olleet urhoollisia sotilaita, mikä osoittaa sen, etteivät nämä ole itse hyötyneet tiedoistaan. Lisäksi koulutus saa aikaan sen, että miehet ottavat sodassa typeriä ja haitallisia riskejä.
Melesias ja Lysimakhos pyytävät Sokratesta päättämään, kumpi osapuoli on oikeassa. Sokrates aloittaa yrittämällä määritellä, mikä keskustelun varsinainen aihe on. Hän päätyy siihen, että kysymys koskee nuorten miesten luonteen kehittämistä, ja kysyy, onko tätä varten olemassa päteviä opettajia. Sokrates tunnustaa itse olevansa kyvytön tähän, ja olettaa, että Lakhes ja Nikias ovat joko kokeneita asiassa tai tuntevat alan asiantuntijoita. Sokrates tarjoutuu kuulustelemaan näitä nähdäkseen, onko näillä kokemusta asian suhteen. Kysymys koskee siis sitä, ovat sotapäälliköt päteviä puhumaan koulutuksesta.
Urhoollisuuden luonne
thumb|200px|Dialogin alku ensimmäisessä painetussa laitoksessa ([[editio princeps) vuodelta 1513.]]
Sokrates käyttää lääketieteellistä analogiaa: jos silmät paranevat sillä, että niihin lisätään näkö, silloin nuoren miehen luonne paranee, jos siihen lisätään hyvyys. Koska vaaditaan tieto siitä, mitä näkö on, jotta sitä voidaan pitää parannuksena, samoin on tiedettävä, mikä on hyvää, jotta sitä voidaan käyttää luonteen kehittämiseen. Sen sijaan, että yritettäisiin määritellä, mitä hyvyys yleisesti on, Sokrates ehdottaa, että on helpompaa yrittää määritellä hyvyyden osa-alue, joka on oleellisin keskustelun kannalta: urhoollisuus.
Lakheen ensimmäinen urhoollisuuden määritelmä on, että urhoollinen sotilas on sellainen, joka pitää taistelussa tällä määrätyn paikan, ilman että juoksee karkuun vihollisen hyökätessä. Sokrates vastaa, että tämä määritelmä on sidoksissa jalkaväen toiminnan tiettyyn tilanteeseen, kun taas hän kaipaa yleisempää urhoollisuuden määritelmää, joka toimisi paitsi kaikissa sotatilanteissa myös kaikissa elämän tilanteissa.
Lakhes tarjoaa toisen määritelmän: urhoollisuus on ”jonkinlaista sielun lujuutta”. Sokrates huomauttaa, että monissa taistelutilanteissa on järkevintä vetäytyä tai paeta. Koska urhoollisuus on hyve, se ei voi olla ristiriidassa järkevyyden kanssa, ja siksi ei voida ajatella, että urhoollisuus vaatii aina sielun lujuutta. Lakhes joutuu myöntämään tämän.
Näin ollaan siis umpikujassa. Lakhes haluaisi kuitenkin jatkaa keskustelua ja sanoo, että hänellä on kyllä aavistus siitä, mitä urhoollisuus on, mutta hän ei kykene pukemaan sitä sanoiksi. Siksi Nikiasta pyydetään esittämään oma määritelmänsä. Nikias ehdottaa, että urhoollisuus on sitä, että ”tietää mikä on sodassa ja kaikessa muussakin pelättävää ja mikä on vaaratonta”. Urhoollisuus on siis tietynlaista tietoa.
Tämän johdosta Sokrates kysyy, voiko sika olla urhoollinen? Nikias kieltää tämän, koska katsoo, että urhoollisuus vaatii tietyn määrän viisautta, ja siksi hyvin harvoja voidaan pitää todella urhoollisina. Sokrates vastaa leikillisesti, että Nikias on saanut vaikutteita Damon-nimiseltä sofistilta, ja tarjoutuu vastaamaan Nikiaan väitteeseen.
Nikias täsmentää, että jokin ”pelättävä” tarkoittaa odotusta tulevaisuudessa tapahtuvasta pahasta ja jokin ”toivottava” tarkoittaa odotusta tulevaisuudessa tapahtuvasta hyvästä. Sokrates huomauttaa, että todellinen tieto vaatii ymmärrystä paitsi tulevasta myös menneestä ja nykyisestä. Siksi jos urhoollisuus on tietoa hyvästä ja pahasta, sen tulee olla tietoa myös nykyisestä ja menneestä hyvästä ja pahasta. Sokrates toteaa, että Nikias on itse asiassa määritellyt hyveen itsensä, kun taas urhoollisuus on vain yksi osa hyvettä. Siksi keskustelussa on päädytty ristiriitaan, ja määritelmän tulee olla väärä.
Lopuksi Sokrates toteaa, että kummankin keskustelukumppanin tarjoamat määritelmät ovat epätyydyttäviä, ja niin dialogi päättyy aporiaan.
Adele ei ole vielä syönyt
Adele ei ole vielä syönyt (Adéla ještě nevečeřela) on tšekkoslovakialainen musta komedia, joka valmistui vuonna 1977. Elokuvan ohjasi Oldřich Lipský ja pääosissa olivat Rudolf Hrušínský, Michal Dočolomanský ja Miloš Kopecký.
Juoni
1800-luku on juuri taittumassa 1900-luvulle. Ledvina Prahan polisiisista pyytää kaupungissa vierailevan newyorkilaisen etsivän, Nick Carterin, apua koiran outoon katoamistapaukseen. Tutkimusten aikana tapahtuu salaperäinen murha, jonka tekijöinä ovat kasvitieteilijä paroni von Kratzmar ja lihansyöjäkasvi nimeltä Adele.
Von Kratzmar kidnappaa uhrinsa, sitoo heidät ja kun hän alkaa soittaa gramofonillaan kappaletta "Schlafe mein Prinzchen" (tai "Wiegenlied"), on Adelen aika herätä syömään. Paroni pitää itseään väärinymmärrettynä nerona ja haluaa kostaa häntä aikaisemmin opettaneelle professorille. Von Kratzmar kutsuu itseään "Puutarhuriksi", pahamaineiseksi rikolliseksi, jonka Nick Carter luuli kuolleen vuosia sitten suolla.
Saturn
Ehdokkuudet:
ZX Spectrum
Sinclair ZX Spectrum on brittiläisen Sir Clive Sinclairin suunnittelema mikrotietokone, joka julkaistiin vuonna 1982. Alun perin koneen nimi oli ZX82, mutta se uudelleennimettiin myöhemmin Spectrumiksi (suom. spektri) koneen väriominaisuuksien korostamiseksi; koneen edeltäjät ZX80 ja ZX81 näyttivät vain mustavalkoista kuvaa.
thumb|250px|Sinclair ZX Spectrum+ thumb|250px|Sinclair 48K ZX Spectrumin [[emolevy (Issue 3B. 1983) (valmistettu 1984)]]
Tietokonetta myytiin yli viisi miljoonaa kappaletta.
Koneen kehittäjä Sir Clive Sinclair lyötiin ritariksi vuonna 1983 osaltaan ZX Spectrumin ansiosta.
Suoritin ja muisti
Muiden 1980-luvun kotimikrojen tapaan ZX Spectrumin suoritin ja muisti sijaitsivat näppäimistön sisällä; lisäksi tarvittiin kuvaruuduksi televisio ja tallennusvälineeksi c-kasettisoitin tai 3" levykeasema (vain ZX Spectrum +3). Kone käytti suorittimenaan Zilogin Z80:aa, joka toimi 3,50 tai 3,55 megahertsin nopeudella. Koneen keskusmuistina oli joko 16 tai 48 kilotavua vapaata RAM-muistia sekä järjestelmän/ohjelmointikielen sisältävä 16-kilotavuinen ROM-muisti. 16-kilotavuiseen malliin julkaistiin myös laajennuspaketti.
Näppäimistö ja BASIC
ZX Spectrumin näppäimet ovat kumia ja kirjanmerkkien lisäksi niihin on merkitty BASIC-käskyjä. Käskyjä ei saa kirjoittaa auki, vaan ne pitää tuottaa yhdellä napin painalluksella. Kirjoittamiseen huonosti soveltuvat kuminäppäimet korvattiin Spectrum+ mallissa kovamuovinäppäimillä. ZX Spectrumille myytiin myös näppäimistökuorta, jonka sisään alkuperäisen koneen saattoi pujottaa.
ZX Spectrumin varusohjelman oleva BASIC-ohjelmointikieli sisältää joitakin ominaisuuksia, joita muiden konevalmistajien BASIC-versioissa ei ollut, esimerkiksi PRINT AT -funktio yhdistää LOCATE- ja PRINT-käskyt sekä konekielisten sovellusten käynnistämiseen käytetty USR-funktio numeerisella argumentilla. Tyypillinen tapa soveltaa tätä oli joko PRINT USR <numero>, jolloin konekieliohjelma suoritettiin ja paluuarvo oli Z80-prosessorin BC-rekisterin arvo, tai RANDOMIZE USR <numero>, jolloin konekieliohjelma suoritettiin ja sen paluuarvo annettiin merkityksettömänä satunnaislukugeneraattorin siemeneksi, jos sitä koskaan ennen jälleenkäynnistystä yleensäkään tarvittiin.