cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
KV23
Haudasta on löydetty ihmisen jäännöksiä, veistoksia, hautakalusteita, astioita ja kirjoitusvälineitä. Koristeluista osa on pudonnut ja osa tuhottu tarkoituksellisesti.
Juhani Koskinen
Yrjö Juhani Koskinen (15. huhtikuuta 1942 Turku – 16. marraskuuta 1990 Helsinki ) oli kirjallisuuden suomentaja. Hän sai Mikael Agricola -palkinnon vuonna 1977 Robert Penn Warrenin romaanin Kaikki kuninkaan miehet suomennoksesta.
Koskinen suomensi erityisesti yhdysvaltalaista ja pohjoismaista kaunokirjallisuutta, muun muassa Ray Bradburya (Fahrenheit 451), Elmore Leonardia ja Knut Faldbakkenia. Nykykaunokirjallisuuden suomentajana hänen sanottiin tavoittaneen taitavasti tyylin vivahteet.
Mikko Laine (jääkiekkoilija, 1976)
Mikko Laine (s. ) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Laine on pelannut vuosina 1999–2008 SM-liigassa Bluesissa, HIFK:ssa, HPK:ssa ja Kalpassa. Laine voitti Suomen mestaruuden HPK:ssa kaudella 2005–2006. Hänellä on kolme lasta.
Kauppakeskus Ruoholahti
Kauppakeskus Ruoholahti on Helsingin Ruoholahdessa sijaitseva kauppakeskus. Kauppakeskus toimii Alkon entisessä pullotuskeskuksessa, johon se avattiin vuonna 2003. Alkon pullotustoiminta tontilla päättyi vuonna 1993 ja varastointi vuonna 1997.
Kauppakeskuksessa toimii noin 20 yritystä, joista suurimmat ovat K-Citymarket, K-Rauta, Tokmanni, Jysk, Kaisan Cafe sekä Alko. Verkkokauppa.com toimi kauppakeskuksessa kahdeksan vuotta, kunnes se muutti Jätkäsaareen marraskuussa 2011. Kauppakeskuksessa toimii myös useiden yritysten toimistoja sekä erilaisia ravintoloita, apteekki sekä useita erikoisliikkeitä.
Jäänteenä rakennuksen Alko-historiasta on kauppakeskuksen alla Helsingin oikeustalolle johtava, yleisöltä suljettu tunneli, joka tunnetaan nykyisin Ruoholahden yhteissuojana.
Aiheesta muualla
60.16361°N, 24.91028°W
Slavutytš
Slavutytš on kaupunki Pohjois-Ukrainassa Dneprjoen vasemmalla rannalla, noin 40 km Tšernihivistä ja 200 km Kiovasta. Se sijaitsee Tšernihivin alueen sisällä, mutta kuuluu hallinnollisesti Kiovan alueen Vyšhorodin piiriin. Kaupunki rakennettiin vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen saastuneesta Prypjatista evakuoitujen asuinpaikaksi.
Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin noin 25 000 (2013 alussa). Kaupunki on nimetty Dneprin vanhan slaavilaisen nimen mukaan.
thumb|left|210px|Asuintaloja Slavutytšissä. thumb|left|210px|Slavutytš-Tšernobyl-rataa. Kaupungin rakennus alkoi 1986, pian Tšernobylin onnettomuuden jälkeen, ja ensimmäiset asukkaat muuttivat lokakuussa 1988. Slavutytš sijaitsee noin 50 km:n päässä onnettomuuspaikalta, ja ennen rakennustöiden alkua alue peitettiin kahdella metrillä puhdasta maata. Puolet kaupunkilaisista kävi edelleen työssä laitoksella, joka suljettiin lopullisesti vasta 2001. Kaupungista kulkee suora rautatie Valko-Venäjän alueen kautta voimalalle. Tämän jälkeen kaupunki on nimitetty erikoistalousalueeksi, mutta siitä huolimatta ainakin 1 500 on muuttanut muualle.
Kaupungin arkkitehtuuri on modernia ja sen suunnitteluun hankittiin arkkitehteja kahdeksasta neuvostotasavallasta. Kaupunki on jaettu kahdeksaan piiriin, joilla on kullakin omaleimainen tyylinsä.
Kivelä (Perniö)
Kivelä on pieni maarekisterikylä Salon kaupungin Perniössä. Kivelä sijaitsee kunnan keskiosissa Kemiöntien varrella.
Luettelo suomenkielisistä yliopistomatematiikan oppikirjoista
Tämä artikkeli on epätäydellinen luettelo suomenkielisistä yliopistomatematiikan oppikirjoista.
WWF Over the Edge
Over the Edge oli showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä kustansi World Wrestling Federation toukokuussa. Tapahtuma kehitettiin vuonna 1998 In Your House -tapahtumana. Tapahtuma lopetettiin toisen Over the Edgen (1999) jälkeen, koska Owen Hart kuoli sisääntuloa tehdessä.
Siĕm Réab (maakunta)
thumb|right|250px|Maakunnan sijainti thumb|right|250px|Näkymä Angkor Watin temppelialueelle ilmasta Siĕm Réab tai Siem Reap on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan luoteisosassa Tônlé Sab -järven rannalla. Maakunnan pinta-ala on 10 299 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 896 309. Maakunnan pääkaupunki on noin 168 000 asukkaan Siĕm Réab (2008). Siĕm Réab jakaantuu kahteentoista piirikuntaan.
Maakunnan alueella sijaitsee Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Angkorin raunioitunut temppelialue, jonka kuuluisin rakennus on Angkor Watin temppeli.
Lesčiai
right|350px|thumb|Lesčiai Lesčiai on nykyiseen Raseiņin kunnallispiiriin kuuluva kunnan osa, kylä, jossa on Raseiņin kunnallispiiriin vanhin puinen kirkko, Lesčiain Pyhän Kaitselmuksen kirkko, joka on maalattu keltaiseksi ja joka näkyy Vilnan-Klaipėdan valtatien pohjoispuolella kantatie 196:n varrella.
right|350px|thumb|[[Lesčiain Pyhän Kaitselmuksen kirkko ]] Alue on maaseutua ja siellä on ollut 400 lypsylehmän kolhoosi, jossa on ollut 140 työntekijää. Liettuan tasavallan itsenäistyttyä maat palautettiin niiden aikaisemmille omistajasuvuille. Alueella on jonkin verran nykyisen Euroopan unionin maatalouspolitiikan kannalta pienehköjä noin 20 lypsylehmän maatiloja. Enimmäkseen alueella kuitenkin harjoitetaan joko viljanviljelyä omalla maalla tai naapureilta vuokratuilla mailla. Kolhoosin rakennuksia ei käytetä enää, vaan suuri osa, mm. navetta, on tuhoutunut yksityistämisen aikana rakennustarvikkeiden ottamisen. Kylän kulttuuritalosta tuli pankki, joka ajautui vararikkoon, minkä jälkeen myös kulttuuritalo meni rakennustarvikkeiden uuskäyttöön.
Kirkon lisäksi toinen yleisessä käytössä oleva rakennus on osuuskauppa.
Matti Lamberg
Matti Mounir Lamberg (s. 6. tammikuuta 1993 Kiiminki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edusti urallaan SM-liigassa Jokereita, Helsingin IFK:ta, Vaasan Sportia ja Porin Ässiä tehden yhteensä 132 runkosarja- ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 12+12=24. Lamberg keräsi yhteensä 192 jäähyminuuttia. Hänet tunnettiin pelityyliltään pääasiassa voimahyökkääjänä, joka Elite Prospectsin analyysin mukaan pelasi pääasiassa "rouhijana" alemmissa ketjuissa, teki kovasti töitä ja taklasi kovaa, jonka myötä Lamberg otti toisinaan turhia jäähyjä. Hän laukoi oikealta. Lamberg kärsi urallaan myös paljon loukkaantumisista ja hän päätti lopettaa pelaajauransa terveydellisistä syistä vain 26-vuotiaana elokuussa 2019.
Seuraura
Lamberg syntyi Kiimingissä, mutta vietti lapsuutensa Haapavedellä. Hän on Haapaveden Urheilijoiden kasvatti. Lamberg siirtyi 13-vuotiaana Oulun Kärppiin, jonka harjoituksissa hän kulki päivittäin noin 240 kilometrin matkan kahden kauden ajan, kunnes Lamberg muutti 15-vuotiaana yksin Ouluun. Hän pelasi Kärppien ohella myös kaksi B-nuorten I-divisioonaottelua Laser HT:ssä kaudella 2009–2010. Lamberg voitti Kärpissä C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008 ja B-nuorten SM-hopeaa vuonna 2011. Kauden 2010–2011 hän pelasi lähinnä seuran A-nuorissa, mutta teki myös debyyttinsä miesten peleissä pelaamalla viisi ottelua Mestis-joukkue Kiekko-Laserissa.
Kauden 2011–2012 Lamberg toimi Kärppien A-nuorten varakapteenina. Hän pelasi kaudella myös kaksi ottelua Kiekko-Laserissa, joka ajautui kuitenkin konkurssiin joulukuussa 2011 ja joukkueen Mestis-kausi päättyi tähän. Lamberg pelasi kauden aikana myös yhden European Trophy -harjoitusottelun Kärppien SM-liigajoukkueessa.
Toukokuussa 2012 Lamberg teki yksivuotisen SM-liigasopimuksen Jokereiden kanssa. Hän aloitti kautensa lähtökohtaisesti loukkaantuneiden paikkaajana, mutta sai vastuuta joukkueen kokoonpanossa 1. syyskuuta 2012 Helsingin IFK:ta vastaan pelatun European Trophy -ottelun jälkeisten pelikieltojen takia. Lamberg teki liigadebyyttinsä samaa joukkuetta vastaan kauden avauskierroksella 13. syyskuuta 2012 ja sai paikallisottelussa jääaikaa 9.50 minuuttia. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki kolmannessa ottelussaan Turun Palloseuraa vastaan, saavuttaen samassa ottelussa lisäksi kaksi syöttöpistettä. Lamberg palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Kaikkiaan hän pelasi kauden 2012–2013 aikana SM-liigassa 19 runkosarjaottelua tehopistein 2+4=6. Syyskaudella tullut aivotärähdys esti kuitenkin Lambergin läpimurron ja kevätkaudella hän kärsi myös nilkkavammasta. Lamberg pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahden Mestis-ottelun verran Kiekko-Vantaassa. Joulukuussa 2012 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa.
Alkukaudella 2013–2014 Lamberg otti paikkansa Jokereiden SM-liigajoukkueen vakiokokoonpanosta, mutta ei loukkaannuttuaan pelannut enää loppukaudella liigassa, vaan se eteni lainalla Kiekko-Vantaassa. Hän ei jatkanut enää KHL:ään siirtyneissä Jokereissa, vaan jatkaa kaudella 2014–2015 SM-liigauraansa kaksivuotisella sopimuksella Helsingin IFK:ssa. Lamberg kuitenkin loukkaantui kauden aikana toistuvasti; hän joutui ylävartalovamman vuoksi sivuun lokakuussa 2014. Marraskuussa Lamberg loukkaantui heti paluuottelussaan ja palattuuaan kaukaloihin helmikuussa 2015 hän loukkasi nilkkansa maaliskuussa vain kolmen pelatun ottelun jälkeen. Yhteensä Lamberg pelasi kauden aikana vain 13 SM-liiga ja seitsemän Mestarien liigan ottelua.
Toukokuussa 2015 Lamberg joutui nilkkaleikkaukseen ja hän oli sivussa koko syyskauden 2015–2016. Lamberg oli jälleen pelikunnossa tammikuussa, ja palasi kaukaloihin helmikuussa 2016. Hän pelasi loppukaudella HIFK:ss neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Lamberg voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Hän pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua lainalla Kiekko-Vantaassa.
Lamberg siirtyi kaudeksi 2016–2017 Mestikseen perustettuun Espoo Unitediin. Hän pelasi siellä kuusi ottelua, kunnes lokakuussa 2016 Lamberg palasi SM-liigaan ja siirtyi loppukauden sopimuksella Vaasan Sportin riveihin. Joukkuetta valmensi hänelle Jokereista tuttu Tomek Valtonen. Lambergin teholumkema +3 oli Sportin yli puolet kaudet pelanneista joukkueen paras.
Kaudeksi 2017–2018 Lamberg siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Syyskuussa 2017 hän sai peräti 13 ottelun mittaisen pelikiellon taklattuaan Jukureiden Valtteri Hietasta päähän. Lambergin pelikieltoa ankaroitti kolmella ottelulla hänen aiempi kurinpitohistoriansa. Ässät valitti rangaistuksesta ja haki pelikieltoon lyhennystä, mutta Urheilun oikeusturvalautakunta ei kuitenkaan muuttanut tuomiota. Kaudeksi 2018–2019 Lamberg nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Hänen kautensa jäi loukkaantumisen vuoksi kuitenkin vain kahdeksan ottelun mittaiseksi.
Elokuussa 2019 Lamberg ilmoitti omalla Twitter-tilillään lopettavansa pelaajauransa vain 26-vuotiaana. Hän kertoi mitanneensa uransa aikana ulos sen, mitä terveyden rajoissa oli mitattavissa.
Kaudella 2019-2020 Lamberg aloitti NHL-seura Washington Capitalsin kykyjenetsijänä.
Maajoukkeura
Lamberg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013. Yhteensä hän on pelannut 21 nuorten ja 11 poikien maaottelua.
Muuta
Lambergin isä oli kotoisin Marokon Meknesistä ja oli etniseltä taustaltaan berberi.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1988 – naisten kaksinpeli
Pöytätenniksen naisten kaksinpeli Soulin kesäolympialaisissa 1988 alkoi 23. syyskuuta ja finaali pelattiin 1. lokakuuta 1988.
Sijoitukset
Sijoista 5-8 käytiin sijoitusottelut.
Urho Havumäki
Urho Kustaa Havumäki (sukunimi aik. Höök; 30. huhtikuuta 1904 Loppi – 13. tammikuuta 1961 Hämeenlinna) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja näytelmäkirjailija.
1-pentaanitioli
1-pentaanitioli on orgaaninen yhdiste (tioli), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C5H12S ja rakennekaava on CH3(CH2)4SH. 1-pentaanitiolista käytetään myös nimityksiä amyylimerkaptaani, pentyylimerkaptaani, amyylihydrosulfidi ja 2-metyylibutyylimerkaptaani.
1-pentaanitiolin moolimassa on 104,2 g/mol, sulamispiste −75,7 °C, kiehumispiste 61,3 kPa paineessa 126,6 °C, suhteellinen tiheys 0,84 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), ei liukene veteen, leimahduspiste 18 °C ja CAS-numero 110-66-7.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Charlie Austin
Charles ”Charlie” Austin (s. 5. heinäkuuta 1989 Hungerford) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Southamptonia. Oikeajalkainen Austin on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Douglas DC-4
thumb|Douglas DC-4
Charlie Austin
Seurajoukkueura
Kesällä 2013 hänen oli tarkoitus siirtyä Valioliigaseura Hull Cityyn, mutta kauppa kaatui lääkärintarkastuksessa. Sen sijaan Austin siirtyikin Mestaruussarjassa niin ikään pelanneeseen Queens Park Rangersiin. Seura nousi kauden 2013-14 jälkeen Valioliigaan nousukarsintojen kautta. Avausmaalinsa Valioliigassa Austin teki elokuussa 2014 Sunderland AFC:tä vastaan. Austin onnistui ensimmäisellä valioliigakaudellaan erittäin hyvin tehden 35 pelaamassaan ottelussa 18 maalia, vaikka Queens Park Rangers putosikin Mestaruussarjaan.
Douglas DC-4
Douglas DC-4 (Douglas Commercial 4) oli Douglas Aircraft Companyn suunnittelema nelimoottorinen matkustaja- ja kuljetuskone.
Charlie Austin
Seurajoukkueura
Austin siirtyi takaisin Valioliigaan 2016 tammikuussa. Austin teki Southamptonin kanssa neljän ja puolen vuoden mittaisen sopimuksen
Douglas DC-4
Kehitys
DC-4 suunniteltiin alun perin siviililiikenteeseen. Tärkein innovaatio oli siirtyminen nokkapyörällisen laskutelineen käyttöön kannuspyörän sijasta. Ensimmäinen DC-4E (E=Experimental) lensi kesäkuussa 1938. Konetyyppiä pidettiin kuitenkin liian monimutkaisena, ja se ei saanut suurta suosiota markkinoilla. Toisen maailmansodan syttyminen vei koneita armeijan käyttöön, USAAF tunsi koneet nimellä C-54 Skymaster, ja laivastoversion nimellä R5D. C-54 otettiin palveluskäyttöön helmikuussa 1942.
Armeijan käyttöön tehtiin 1 163 konetta. Sodan jälkeen niitä myytiin siviilikäyttöön. Sodan jälkeen valmistui vain 74 konetta. Koneesta oli tarjolla myös paineistetulla matkustamolla varustettu versio, mutta kaikki siviilikäyttöiset koneet olivat paineistamattomia.
Tekniset tiedot (DC-4-1009)
pienoiskuva|DC-4:n ohjaamo
Stŏeng Trêng (maakunta)
thumb|250px|Maakunnan sijainti Kambodžan kartalla. Stŏeng Trêng tai Stung Treng on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan koillisosassa rajautuen pohjoisessa Laosiin, jota kautta Mekongjoki virtaa maakunnan läpi etelään. Maakunta on pinta-alaltaan yksi Kambodžan suurimmista (11 092 km²), ja sen asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 111 734. Maakunta jakaantuu viiteen piirikuntaan.
Masuuni Brunou
Masuuni Brunou, Juankosken tehtaan ja työväen museo on Juankosken teollisuushistoriasta kertova museo. Museo sijaitsee entisessä masuuni- eli sulattorakennuksessa Juankosken keskustaajamassa, keskellä ruukkialuetta (katuosoite lähteestä riippuen Juankoskentie 9 tai Juankoskentie 7b ). Museon ylläpitäjänä on Juankosken Kulttuurihistoriallinen Seura.
Museossa on teollisuushistoriaan keskittyvä perusnäyttely. Lisäksi on vaihtuvia näyttelyitä erilaisista teemoista ja niissä näytetään paljon valokuvia. Esimerkiksi vuonna 2015 avattu ”Jussista Juiceksi – Juankoskelta Tampereelle” -teemanäyttely kertoo Juankoskella syntyneestä Juice Leskisestä.
Historia
Vuonna 1746 heinäkuussa Brynolf Brunou osakkaineen sai luvan perustaa rautaruukin  Juvankosken varrelle . Strömsdalsbruk oli järvimalmia käyttävistä tehtaista ensimmäinen Suomessa. Ensimmäiset vuodet olivat vaikeuksien ja omistajavaihdosten aikaa. Vuodesta 1851 alkaen venäläinen Ponomarev-omistajasuku omisti tehtaan ja sai sen kukoistamaan. 1900-luvulla ruukin omisti Anton von Alfhan, jonka aikana alkoi tuotantosuunnan muutos puuhiomoksi ja kartonkitehtaaksi. Alfhanin aikaan tuli myös kaksi tenniskenttää.
Kun masuunin tuotanto lopetettiin vuonna 1910, rakennuksen sisätilat muutettiin varastoksi. Vuonna 1990 perustettu Juankosken Kulttuurihistoriallinen Seura aloitti rakennuksen remontoimisen museoksi. Museon avajaiset olivat toukokuussa 1991. Museo on saanut nimensä Brynolf Brunoun mukaan, joka oli yksi tehtaan perustajista.
Aukioloajat
Museo on avoin kesäaikaan säännöllisesti kesäkuun puolesta välistä elokuun puoleen väliin. Muina aikoina tilauksesta.
Haiponjärvi
Haiponjärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva järvi Tammelan Torron ja Kallion kylien rajalla Torronsuon eteläpuolella. Järvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen valuma-alueeseen. Sen pinta-ala on 11,86 hehtaaria, rantaviivan pituus 2,5 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 122,0 metriä.
Järven luusua on kaakossa ja se laskee siellä olevan Mulkkusuon halki kulkevaa ojaa pitkin Mustalammiin, joka edelleen laskee Tourunjärveen.
Yhtä lähellä Torronsuota Haiponjärvestä itään sijaitsevat Karkonlammi, Kailaanlammi ja Hakolammi sekä Kolmikkaanjärvi näistä itään laskevat Torronsuohon ja kuuluvat Kokemäenjoen vesistöön.
VooDoo (rullakiekko)
VooDoo on vuonna 1996 perustettu helsinkiläinen rullakiekkojoukkue. Joukkueessa pelasivat mm. Kimmo Kuhta ja Mikko Laine.
Kaavin Kaiku
Kaavin Kaiku on Pohjois-Savossa Kaavin kunnassa toimiva urheilun yleisseura. Seuran perustamiskokous pidettiin 6. joulukuuta 1936. Alkuaikoinaan seuran toimintaan kuuluivat hiihto, yleisurheilu sekä pesäpallo ja seuran harjoituksia järjestettiin yhteistyössä suojeluskunnan kanssa. Seuran toiminta oli katkonaista sotavuosien 1939-1940 ja 1942-1944 aikana, mutta jatkui näiden jälkeen normaaliin tapaan.
Vuonna 1957 Kaaville rakennettiin ensimmäinen urheilukenttä ja vuonna 1965 Kaiku osti itselleen paikallisen nuorisoseurantalon, jonka nimi muutettiin samassa yhteydessä Iloharjuksi. Seuran lajivalikoima muokkautui vuosien saatossa siten, että vuonna 1962 mukaan tulivat lentopallo, jääkiekko ja suunnistus sekä 1990-luvulla kilpatanssi, salibandy ja naisten jalkapallo. Nykyisin seuran lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu, jalkapallo, sulkapallo, lentopallo, salibandy, jääkiekko sekä hiihto.
Joukkuelajeissa seuran parhaita saavutuksia on naisten lentopallojoukkueen menestyminen Mestaruussarjassa. Yksilölajien urheilijoista seuran suurimpia tähtiä ovat olleet hiihtosuunnistaja Hannu Koponen sekä keihäänheittäjä Harri Hakkarainen.
Luxemburgin cup
Luxemburgin cup on Luxemburgin jalkapallon kansallinen cup-turnaus. Turnaus on järjestetty vuodesta 1922 lähtien. Menestynein joukkue on FA Red Boys Differdange viidellätoista mestaruudellaan.
Lidija Ginzburg
Lidija Jakovlevna Ginzburg (18. maaliskuuta 1902 Odessa, Venäjän keisarikunta – 17. heinäkuuta 1990 Leningrad, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja esseisti. Hän oli Leningradin piirityksen aikana kaupungissa ja selvisi sieltä hengissä.
Ginzburg muutti Odessasta Leningradiin vuonna 1922 ja aloitti Taidehistorian korkeakoulussa opettajinaan Juri Tynjanov ja Boris Eihenbaum, jotka ovat venäläisen formalismin kaksi merkittävää hahmoa. Häntä itseään on luonnehdittu nuorformalistiksi.
Ginzburg selvisi hengissä paitsi Leningradin piirityksestä, myös 1940-luvun ja 1950-luvun alun juutalaisvastaisesta kampanjasta ja ystävystyi runoilijoiden uuden sukupolven kanssa sekä kannusti heitä. Hehin kuului muun muassa Alexander Kushner.
Ginzburg julkaisi useita merkittäviä kriittisiä tutkimuksia, esimerkiksi 'Lermontovin luova polku' ("Tvorcheskii put' Lermontova", 1940), 'Herzenin "Menneisyyteni ja ajatteluni" ("'Byloe i dumy' Gertsena", 1957), 'Lyriikasta' ("O lirike", 1964; 2. laaj. p. 1974), 'Psykologisesta proosasta' ("O psikhologicheskoi proze", 1971 2. uud. p. 1977) ja 'Kirjallisesta sankarista' ("O literaturnom geroe", 1979).
Ginzburg aloitti Leningradin piirityksen aikana vuonna 1942 muistiinpanojen tekemisen. Päiväkirjan tekstejä on julkaistu ensimmäisen kerran kirjallisuuslehti Nevassa vuonna 1984. Teos on ilmestynyt suomeksi nimellä Leningradin piirityksen päiväkirja (Into, 2011). Oxfordin yliopiston professori Andrei Zorin on julkaissut Ginzburgin 1940-luvun proosaa tieteellisenä laitoksena, johon sisältyy myös päiväkirja.
Sini Ariell
Ariellilla on vuonna 2012 avattu Pin-up-mallitoimisto ja lokakuussa 2013 avattu Pinup-Tattoo-tatuointistudio. Molemmat yritykset ovat tällä hetkellä lakkautettuja Sinin asuessa Australiassa Hän meni 2015 Marraskuussa naimisiin australialaisen miehen kanssa ja asuu nykyään Australiassa. Ariell oli aiemmin kahdeksan vuotta naimisissa suomalaisen miehen kanssa, josta erosi vuonna 2015.
Vuonna 2013 Sini Ariell toimi tuomarina Lontoon tatuointimessuilla järjestetyssä Miss Pinup UK- sekä Miss Pinup International -mallikilpailuissa.
Sinin ja hänen aviomiehensä häät kuvattiin Chanel 7 Australia’s Cheapest Weddings -tv-sarjaan. Siniä haastateltiin myös australialaisen TV-kanavan ABC:n Newcastlen paikallisuutisten verkkosivulle, hänen urastaan ja muutosta rakkauden perässä Suomesta Australiaan.
Trajanuksen nymfaion
Trajanuksen nymfaion oli antiikin aikainen nymfaion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Nymfaion rakennettiin roomalaisella kaudella, keisari Trajanuksen hallituskauden jälkimmäisellä puoliskolla noin vuonna 104–114 jaa. Sen omisti keisarille rakennuksesta löydetyn piirtokirjoituksen mukaan Tiberius Claudius Aristion. Nymfaion vaurioitui maanjäristyksessä ehkä vuonna 362 jaa., jonka jälkeen se korjattiin. Nykyisin muistomerkkiä on entisöity.
pienoiskuva|vasen|Trajanuksen nymfaionin rauniot. Nymfaion sijaitsi Kuretes-kadun varrella sen pohjoispuolella. Siinä oli noin 11,9 × 5,4 metrin kokoinen vesiallas, jota ympäröi kolmelta sivulta roomalaisen teatterin näyttämön taustaseinää (scaenae frons) jäljitellyt kaksikerroksinen, noin 9,5 metriä korkea seinä. Rakennelma avautui kadulle päin. Seinän alakerta oli koristeltu kompositapylväillä ja yläkerta korinttilaisilla pylväillä. Pylväiden väleissä oli patsaita. Keskellä olleessa syvennyksessä oli luonnollisen kokoinen Trajanuksen patsas. Muut patsaat esittivät muun muassa keisarin perhettä, kuten Nervaa, sekä Dionysosta, Afroditea ja satyyrejä.
Success Will Write Apocalypse Across the Sky
Success Will Write Apocalypse Across the Sky (usein lyhennetty SWWAATS) on yhdysvaltalainen, Floridan Tampassa perustettu grindcore-yhtye. Sen perustivat vuonna 2006 Dehumanized-, Filth Porn- ja Bodies in the Gears of the Apparatus-yhtyeiden jäsenet. Yhtye on julkaissut vuonna 2009 yhden pitkän albumin ja EP-levyn ja toinen albumi on työn alla.
Australianpääsky
Australianpääsky (Petrochelidon nigricans syn. Hirundo nigricans) on Australiassa, Timorissa ja Salomonsaarilla tavattava pääskyihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan australianpääsky on 12–13 cm. Australianpääskyn pää ja selkä ovat väritykseltään kiiltävän sinertävän mustat. Alaperä on vaalea ja siinä on mustia viiruja, yläperä on ruskean ja mustan kirjava. Pyrstö on haarapäinen. Rinta ja vatsa ovat väriltään kellertävän valkoiset ja niissä on heikkoa raidoitusta. Australianpääsky muistuttaa ulkonäöltään keijupääskyä (Petrochelidon ariel)
Levinneisyys ja elinympäristö
Australianpääsky pesii Australiassa, Timorissa ja Salomonsaarilla. Muuttoaikoina sitä tavataan myös Uudessa-Seelannissa ja Uudessa-Kaledoniassa. Lajin elinympäristöä ovat avoimet metsät ja aukiot metsissä sekä maatalousmaat, joilla kasvaa myös puita. Lajia tavataan usein vesialueiden lähettyviltä.
Elintavat
Australianpääskyt muodostavat usein pieniä kolonioita suurten puiden läheisyyteen. Iltaisin linnut kokoontuvat suuremmiksi ryhmiksi ja menevät yöpymään puiden koloihin. Laji kerääntyy myös suuremmiksi ryhmiksi muuttoaikoina. Linnut saapuvat talvehtimisalueiltaan elo-syyskuussa ja lähtevät maalis-huhtikuussa.
Ravinnokseen australianpääsky saalistaa ilmassa lentäviä hyönteisiä. Laji on taitava lentäjä ja syöksyy hyönteisen havaitessaan sen kimppuun.
Australianpääskyn pesimäkausi kestää yleisimmin elokuusta joulukuulle. Pesä rakennetaan puunkoloon heinistä ja lehdistä ja samaa pesää voidaan käyttää useana vuonna. Naaras munii kolmesta viiteen munaa. Myös koiras osallistuu munien hautomiseen.
Terassitalo 2
Terassitalo 2 on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta yksityistalojen kokonaisuudesta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Historia
Terassitalon 2 arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1967–1983. Se katettiin vuonna 1999. Tutkimukset ja ennallistustyöt jatkuvat edelleen.
Rakennukset ja löydökset
Korttelin koko on noin neliömetriä. Se noudattaa Kuretes-kadun puolella eli pohjoisosassaan kadun suuntausta ja eteläosassa kaupungin normaalia Hippodamoksen nimiin laitettua asemakaavaa. Korttelissa on ollut kuusi ja myöhemmässä vaiheessa seitsemän yksityistaloa, jotka oli rakennettu rinteeseen terassipengerryksille. Korttelin suurimmat rakennukset (asunnot 6 ja 7) sijaitsivat vierekkäin Kuretes-kadun puolella. Niiden keskiössä oli peristyylipiha, ja muut huoneet olivat sen ympärillä. Kuretes-kadun puolella talojen alakerrassa oli taverna- ja työpajatiloja. Asuntojen seinät oli usein koristeltu freskoilla ja mosaiikeilla, ja myös lattioissa oli lattiamosaiikit. Korttelista tehtyjä löytöjä on Efesoksen museossa.
pienoiskuva|upright=0.96|Terassitalon 2 yksityisasuntojen huoneita ja seinämaalauksia. upright=0.96|pienoiskuva|Terassitalon 2 lattiamosaiikkeja. pienoiskuva|upright=0.96|[[Sokratesta esittävä seinämaalaus.]] Asunto 1
Asunto 1 (tutkimuksessa WE 1) sijaitsi korttelin kaakkoiskulmassa. Siinä oli muun muassa vestibyyli ja neljän pylvään peristyylipiha. Asunto tunnetaan erityisesti niin kutsutusta Teatterihuoneesta, jonka seinä oli koristeltu Menandroksen komedioihin (Keritty kaunotar, Sikyonlaiset) ja Euripideen tragedioihin (Orestes) liittyvillä freskoilla. Maalauksissa on myös mytologisia aiheita, kuten Herakleen taistelu Akhelooksen kanssa.
Asunto 2
Asunto 2 (WE 2) sijaitsi korttelin lounaiskulmassa. Siinä oli neljän doorilaisen pylvään atrium ja yhdeksänpylväinen niin kutsuttu rhodoslainen peristyylipiha sekä muun muassa triclinium. Asunto oli koristeltu muun muassa Dionysosta ja Ariadnea esittäneellä lasimosaiikilla ja Tritonia esittäneellä lattiamosaiikilla.
Asunto 3 ja Asunto 5
Asunto 3 (WE 3) ja Asunto 5 (WE 5) sijaitsivat korttelin länsiosan keskellä. Ne muodostivat alun perin yhden asunnon, mutta erotettiin myöhemmin erilleen. Asuntojen seinämaalausten aiheena ovat muun muassa yhdeksän muusaa, Apollon ja Sapfo sekä tunnetut filosofit.
Asunto 4 (WE 4) sijaitsi korttelin itäosan keskellä. Sen seinämaalaukset esittivät muun muassa filosofi Sokratesta ja muusa Uraniaa. Asunnolla on oletettavasti ollut samat omistajat kuin Asunnossa 6, ja jossain välissä 100/200-lukua jaa. se on ilmeisesti toiminut Asunnon 6 liiketiloina.
Asunto 6
Asunto 6 (WE 6) sijaitsi korttelin koilliskulmassa. Se oli korttelin suurin asunto, ja pelkästään sen alakerroksen koko oli noin 950 neliömetriä. Piirtokirjoituksen mukaan sen omisti 100-luvulla jaa. Efesoksen merkkihenkilöihin kuulunut C. Flavius Furius Aptus. Asunnon peristyylipiha oli kaksikerroksinen. Sen ympärillä oli lukuisia huoneita, muun muassa tynnyriholvattu yksityisbasilika. Furius Aptuksella oli osa Dionysoksen kultissa kaupungissa, ja tähän liittyen myös monet asunnon maalaukset esittävät Dionysokseen liittyviä mytologisia aiheita.
Asunto 7
Asunto 7 (WE 7) sijaitsi korttelin luoteiskulmassa. Sen alakerroksen koko oli noin 900 neliömetriä. Asunnosta on löydetty muun muassa Livian ja Tiberiuksen rintakuvat. Asunto on tuhoutunut noin vuonna 262 jaa. Ainakin osa siitä on ollut käytössä vielä 300-luvulla jaa., jolta ajalta on peräisin seinämaalaus, jonka aihe liittyy Apuleiuksen romaaniin Kultainen aasi.
Eurajoen kirkko
thumb|245px|right|Eurajoen kirkko, sankarihaudat 1939–1944 Eurajoen kirkko eli Kustaa Aadolfin kirkko sijaitsee Eurajoen kirkonkylässä Eurajoen hautausmaan keskellä. Kirkko rakennettiin puusta Ruotsin intendenttikonttorin piirustusten mukaan, ja se valmistui vuonna 1803. Kirkko on tornillinen, erivartinen ristikirkko ja siinä on tilaa noin 650 henkilölle ja se toimii myös tiekirkkona.
Kirkon alttaritaulun on maalannut tuntematon taiteilija. Sen aiheena on kolmiyhteinen Jumala. 30-äänikertaiset ja 3-sormioiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1970. Urkujen julkisivu on Zachariassen-uruista vuodelta 1892.
Kellotapulin kolmesta kellosta vanhin on vuodelta 1690. Kirkon ympärillä on hautausmaa, jolla olevan sankarivainajien muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Jaakko Paatela ja toteuttanut kuvanveistäjä Jyrki Sailo. Hautausmaalle on pystytetty Karjalaan jääneiden ja menneiden sukupolvien muistomerkit.
Eurajoen kirkko on Eurajoen seurakunnan pääkirkko. Seurakunnan muihin kirkkorakennuksiin kuuluu Irjanteen kirkko Irjanteen kylässä noin 6 kilometrin päässä Eurajoen keskustasta sekä vuonna 2017 Eurajokeen liitetyllä Luvialla sijaitseva Luvian kirkko.
Akoluutti
Akoluutti on alempi kirkollinen virka katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa. Jumalanpalveluksessa hänen tehtävänään on toimia avustavana alttaripalvelijana.
Nimitys tulee kreikan kielen sanasta ακολουθος (akolouthos), joka tarkoittaa kumppania tai seuraajaa.
Akoluutti oli henkilö joka on saanut katolisen kirkon ylimmän vihkimyksen neljästä alimmasta vihkimyksestä (ordines minores). Näitä alemipia vihkimyksiä oli akoluutin ohella eksorkisti, lehtori ja ostiaari. Akoluutin tehtäviin kuului muun mauassa alttarikynttiloiden sytyttäminen, viinin ja veden valmistelu messua varten sekä kynttilöiden kantaminen kulkueissa. Vuonna 1972 latinalaista riitusta seuraavissa hiippakunnissa lopetettiin akoluutiksi vihkiminen. Akoluutin tehtäviä hoitavat ministrantit, messupalvelijat, joita ei vihitä tehtävään.
Salmonikirje
Salmonikirje on uhkauskirje, jonka tarkoituksena on useimmiten aineellisen edun kiristäminen siltä, jolle kirje lähetetään.
Billy Bishop
William Avery ”Billy” Bishop (8. helmikuuta 1894 – 11. syyskuuta 1956) oli kanadalainen ensimmäisen maailmansodan aikainen hävittäjä-ässä, jolla oli virallisesti 72 pudotusta. Se tekee hänestä parhaan kanadalaisen ässän, ja joidenkin lähteiden mukaan myös Yhdistyneen kuningaskunnan parhaan. Hän yleni myöhemmin ilmavoimien kenraaliksi.
James Bausch
James Aloysius Bernard Bausch (29. maaliskuuta 1906 Marion, Etelä-Dakota – 9. heinäkuuta 1974 Hot Springs, Arkansas) oli yhdysvaltalainen kymmenottelija ja olympiavoittaja Los Angelesissa 1932.
Billy Bishop
Elämäkerta
Bishop syntyi Owen Soundissa Ontariossa 8. helmikuuta 1894. Hänen vanhempansa olivat William A. ja Margaret Bishop. Perheessä oli yhteensä neljä lasta, joista Bishop oli toiseksi nuorin. Perheen isä oli lakimies ja oli saanut Greyn piirikunnan maistraatin tehtävän tuettuaan vuoden 1896 parlamenttivaaleissa voittajaehdokasta.
Bishop kiinnostui jo nuorena ampumisesta, kun hänen isänsä antoi hänelle joululahjaksi kiväärin ja lupauksen, että hän maksaisi neljännesdollarin jokaisesta oravasta, jonka tämä saisi ammutuksi. Bishop osoittautui ampumisessa lahjakkaaksi ja sai isältään säännöllisesti yli dollarin päivässä, kunnes oravat ehtyivät alueelta.
James Bausch
Bausch opiskeli Kansasin yliopistossa, missä hän oli tähtipelaaja sekä amerikkalaisessa jalkapallossa että koripallossa.
Billy Bishop
Elämäkerta
Koulussa Bishop joutui toistuvasti tappeluihin, osittain siksi, että hänen äitinsä puki hänet yleensä koulunkäyntiä varten muita oppilaita paremmin. Bishop myös pyrki puolustamaan nuorempia oppilaita silloin, kun nämä joutuivat vanhempien oppilaiden kiusaamiksi. Koulunkäynti häneltä ei kuitenkaan sujunut erityisen hyvin, sillä hän menetti yleensä kiinnostuksensa kaikkeen, mitä ei pystynyt hallitsemaan täydellisesti lyhyessä ajassa – kerran hän ilmoittautui mukaan juoksukilpailuun, mutta hänen kiinnostuksensa lopahti, kun hän jäi kilpailussa toiseksi.
15-vuotiaana Bishop sai kuulla lentokoneiden olemassaolosta. Hän päätti yrittää oman lentokoneensa rakentamista, mihin hän käytti pahvia, puulaatikoita ja narua. Hän hyppäsi lentokoneessaan vanhempiensa katolta kymmenen metrin korkeudesta, jolloin lentokone tuhoutui täydellisesti. Bishop itse ei loukkaantunut, ja hän oli enemmän huolissaan siitä, että hänen vanhempansa saisivat kuulla tapauksesta.
James Bausch
Olympialaisten ennakkosuosikki oli maailmanennätysmies Akilles Järvinen. Bauschin ennätys oli 8 022, yli 200 pistettä ME:tä heikompi. Ensimmäisen kilpailupäivän jälkeen johdossa oli lopulta neljänneksi jäänyt intiaanisukuinen Wilson Charles. Toisena päivänä Bausch siirtyi johtoon hypättyään seivästä tasan neljä metriä. Keihäänheitossa Bausch heitti yli viisi metriä normaalitulostaan pidemmälle ja johti selvästi ennen viimeistä lajia. 1 500 metrin juoksussa raskastekoinen Bausch ei pärjännyt, mutta jakoi voimansa taktisesti viisaasti ja voitti, vaikka hävisi Järviselle tasan puoli minuuttia. Bauschin tulos oli uusi maailmanennätys 8 462,23 pistettä. Myös Järvinen ylitti entisen ennätyspistemäärän. Erikoista oli, että kaikilla myöhemmin käytössä olleilla pistetaulukoilla Järvinen olisi voittanut kultaa. Sama kohtalo hänellä oli neljä vuotta aiemminkin.
Billy Bishop
Opinnot sotilasakatemiassa
Bishopin vanhempi veli Worth opiskeli Kingstonissa Royal Military College (RMC) -sotilasakatemiassa. Bishop itse yllätti vanhempansa ilmoittamalla 17-vuotiaana, että lähtisi samoin RMC:hen opiskelemaan. Hänen motiivinaan oli hänen heikko koulumenestyksensä, jonka perusteella hänen tuskin olisi ollut mahdollista päästä yliopistoon opiskelemaan.
RMC:ssä Bishop joutui muiden uusien opiskelijoiden tavoin jatkuvan hyväksikäytön, pahoinpitelyjen ja muun alentavan toiminnan kohteeksi. Hän ei läpäissyt ensimmäistä opiskeluvuottaan koulussa. Myöhemmin hänen opintonsa alkoivat sujua paremmin, mutta hän oli silti jatkuvasti oppilaana kuriton ja epätäsmällinen.
Alkuvuonna 1914 Bishop joutui kahdesti vakavien kurinpidollisten toimenpiteiden kohteeksi. Ensimmäisellä kerralla hän lähti Townesend-nimisen oppilastoverinsa kanssa veneilemään keskellä yötä, mutta vene kääntyi nurin, ja Townesend oli vähällä hukkua. Bishop sai tapauksen johdosta kuukauden poistumiskieltoa. Pari kuukautta myöhemmin Bishop päätti huijata kevään kokeissa, mistä hän jäi kiinni. Bishop päätettiin erottaa syyslukukauden alkaessa.
Lähto ensimmäiseen maailmansotaan
Bishop ei kuitenkaan päässyt Mississaugan ratsuväkirykmentin mukana taisteluun, sillä hän sairastui keuhkokuumeeseen ennen lähtöä. Parannuttuaan hän sai palveluspaikakseen 7. rakuunarykmentin Londonissa Ontariossa, missä jätti palvelustovereineen ravintolalaskun maksamatta ja varasti paikallisen tuomarin auton. Huhtikuussa 1915 hän oli kahdesti vähällä kuolla ratsastusonnettomuudessa.
7. rakuunarykmentti jätti Kanadan ja siirtyi Englantiin 6. kesäkuuta 1915 SS Caledoniassa. 21. kesäkuuta laivasaattueen kimppuun hyökkäsi sukellusveneitä lähellä Irlannin rannikkoa. Kaksi laivaa upposi ja 300 kanadalaista kuoli, mutta Caledonia säilyi vahingoittumattomana ja saapui Plymouthiin 23. kesäkuuta.
Tarkkailijana
Bishop turhautui nopeasti mutaan ja toiminnan puutteseen Shorncliffen tukikohdassa Etelä-Englannissa. Heinäkuussa 1915, kun Bishop näki kuninkaallisten lentojoukkojen lentokoneen palaavan tehtävästä, hän päätti siirtyä ilmajoukkoihin.
Koska lentojoukoissa ei ollut Bishopin siirtoa pyytäessä vapaita paikkoja lentäjille, hän valitsi tarkkailijan paikan. Hän sai lentokoulutusta ensin Salisbury Plainin ja myöhemmin Netheravonin lentokoulussa Avro 504:n lentämisessä. Hänen lentäjänään 21. lentueessa hänen koulutusaikanaan toimi Roger Neville. Ilmakuvien ottamisessa hän oli erinomainen, ja hänen kuviaan käytettiin myöhemmin opetusmateriaalina. Hän myös koulutti itse uusia tarkkailijoita kameran käyttämisessä.
Tammikuussa 1916 21. lentue komennettiin Ranskaan, ja se saapui Boisdinghemin lentokentälle lähelle Saint-Omeria varustettuna R.E.7-tiedustelulentokoneilla. Bishopin ensimmäinen taistelutehtävä oli toimia paikantajana brittien tykistölle. Aluksi lentokoneet eivät päässeet ilmaan ennen kuin ne olivat tyhjentäneet pommilastinsa ja konekiväärinsä. Bishop ja pilotti Neville lensivät Saksan rajojen yli lähelle Boisdinghemiä ja kun saksalainen haupitsi löytyi, he välittivät koordinaatit briteille, jotka pommittivat ja tuhosivat kohteen. Seuraavina kuukausina Bishop lensi tiedustelu- ja pommituslennoilla, muttei koskaan ampunut konekivääreillään vihollista kohti. Erään ilmaannousun aikana Bishopin kone kärsi pahan moottorivian, ja Bishop loukkasi polvensa pahasti. Vamma pahentui Lontoossa toukokuussa 1916, ja Bishop päästettiin sairaalaan Bryanston Squaressa, Lontoossa. Siellä ollessaan hän tapasi ja ystävystyi seurapiirihenkilö Francis Jeunen kanssa, joka oli sekä Winston Churchillin, että ministeri lordi Hugh Cecilin ystävä. Kun hänen isänsä kärsi pienen halvauskohtauksen, Jeune järjesti Bishopin toipumaan Kanadaan, minkä vuoksi Bishop ei ottanut osaa Sommen taisteluun.
Ilmataistelut
Marraskuussa 1916, saatuaan siipensä, Bishop liitettiin 37. laivueeseen RFC:ssä Scutton's Farmissa, Essexissä lentäen BE.2c.-konetta. Bishop ei pitänyt lentämisestä yöllä Lontoon yllä saksalaisia koneita etsien, ja pyysi näin siirtoa Ranskaan.
17. maaliskuuta 1917 Bishop saapui 60. laivueen kanssa Filescamp Farmiin lähelle Arrasia, missä hän lentäisi Nieuport 17 -hävittäjää. Siihen aikaan tavallinen elinaika uudelle lentäjälle oli 11 päivää, ja saksalaiset ässät ampuivat alas brittiläisiä koneita viidellä yhtä vastaan. Bishopin ensimmäinen partiolento oli kaikkea muuta kuin onnistunut; hänellä oli vaikeuksia ohjata konettaan, ilmatorjunta lähes ampui hänet alas ja hän eksyi joukosta. 24. maaliskuuta, kun Bishop syöksyi maahan koneellaan harjoituslennon aikana kenraali John Higginsin edessä, hänet määrättiin palaamaan lentokouluun Upavoniin. Mutta ennen kuin hän voisi lähteä, majuri Allan Scott, uusi 60. laivueen komentaja, taivutteli Higginsin antamaan Bishopin jäädä, kunnes sijainen saapuisi. Seuraavana päivänä Bishop saavutti ensimmäisen pudotuksensa, kun hän ohjasi yhtä neljästä Nieuportista, jotka kohtasivat kolme Albatros D.III -konetta lähellä St. Legeria. Bishop ampui alas kuolettavasti haavoittaen luutnantti Theilerin, mutta hänen moottorinsa rikkoutui tapahtumasarjassa. Hän laskeutui ei-kenenkään maalle, 275 metrin päähän saksalaisten etulinjasta. Juostuaan liittoutuneiden juoksuhautaan, Bishop vietti yön maassa vesisateessa. Siellä Bishop kirjoitti kirjeen kotiin, aloittaen: "Minä kirjoitan tämän poterosta 275 metrin päästä etulinjastamme, elämäni jännittävimmän päivän jälkeen. Kenraali Higgins henkilökohtaisesti onnitteli Bishopia ja kumosi käskynsä palauttaa Bishop lentokouluun. 20. maaliskuuta 1917 Bishop nimettiin lentokomentajaksi. Seuraavana päivänä hän sai toisen pudotuksensa. Bishop, lisänä yleisiin partiolentoihin laivueensa kanssa, pian lensi monia epävirallisia "yksinäinen susi" tehtäviä syvälle vihollisen alueelle, majuri Scotin tuurilla. Lopputuloksena hänen kokonaisuutensa kasvoi nopeasti. 8. huhtikuuta hän sai viidennen pudotuksensa ja hänestä tuli ässä. Tämän kunniaksi, Bishopin mekaanikko maalasi lentokoneen nokkaan sinisellä ässän. Laivuetoveri Albert Ball, joka oli siihen aikaan valtakunnan johtava ässä, oli maalauttanut potkurinsa punaiseksi.
30. huhtikuuta Bishop selvisi kohtaamisesta Manfred von Richthofenin, punaisen paronin, kanssa. Toukokuussa hän sai Distinguished Service Order-mitalin, ammuttuaan alas kaksi konetta, vaikka hänen kimpussaan oli samaan aikaan neljä muuta konetta.
2. kesäkuuta 1917 Bishop lensi yksinlennon vihollislinjojen taakse hyökätäkseen Saksan hallussa olevalle lentokentälle. Siellä hän ampui alas kolme lentokonetta jotka olivat nousemassa ilmaan ja tuhosi lukuisia muita maassa olevia koneita. Tästä hyvästä hän sai Viktorian ristin, vaikka on ehdotettu, että hän olisi kaunistellut menestystään.
Heinäkuussa 60. laivue sai uusia S.E.5-hävittäjiä, jotka olivat nopeampia ja raskaammin aseistettuja ja joissa oli parempi näkyvyys lentäjälle. Elokuussa 1917 Bishop ohitti Albert Ballin ilmavoitoissa tullen (väliaikaisesti) ilmavoitoissa mitattuna parhaaksi RFC:n lentäjä-ässäksi. Pian sen jälkeen hän sai Viktorianristin kesäkuun hyökkäyksestään saksalaisten lentokentälle.
Lähtö Kanadaan
Bishop palasi kotiin Kanadaan, jossa hänet vastaanotettiin sankarina. Tämä auttoi suuresti nostamaan sotaan väsyneiden kanadalaisten moraalia. 17. lokakuuta 1917 Timothy Eaton Memorial Churchissa, Torontossa, hän meni naimisiin Margaret Burdenin kanssa. Häiden jälkeen hänet käskettiin brittiläiseen sotilastehtävään Washingtoniin, auttamaan amerikkalaisia rakentamaan ilmavoimat. Siellä ollessaan hän kirjoitti omaelämäkerran nimeltä Winged Warfare.
Sotien välinen aika
thumb|right|200px|[[Alphonse Jongersin muotokuva Bishopista vuodelta 1937]]
Vuonna 1919 Bishop perusti Viktorian ristillä palkitun hävittäjä-ässä William Barkerin kanssa oman lentoyhtiönsä nimeltä Bishop-Barker Aeroplanes Limited. Hän myös suoritti Barkerin kanssa taitolentonäytöksiä Canadian National Exhibition -festivaaleilla, kunnes se katkaisi heidän sopimuksensa. Hän loukkaantui vuonna 1921 pakkolaskussa, ja lentoyhtiö lopetti pian toimintansa. Bishop muutti Kanadasta Englantiin, missä hänen ystävänsä Gordon Perry myi oikeuksia Delavaud-prosessin käyttöön raudanvaluteollisuudessa.
Vuoden 1929 pörssiromahdus vei Bishopilta hänen omaisuutensa. Perry tarjosi hänelle öljy-yhtiön varamyyntipäällikön virkaa Montrealissa, minkä Bishop otti vastaan. Hän muutti takaisin Kanadaan vuonna 1930.
Bishop ylennettiin Kanadan kuninkaallisten ilmavoimien kunniaeverstiksi vuonna 1931, kunniakenraalimajuriksi vuonna 1936 ja kunniakenraaliluutnantiksi vuonna 1938.
Toisessa maailmansodassa
Toisessa maailmansodassa Bishop toimi tammikuusta 1940 lähtien Kanadan kuninkaallisten ilmavoimien rekrytointipäällikkönä. Marraskuussa 1942 hänellä todettiin haimatulehdus, jonka hoitamiseksi hänelle suoritettiin leikkaus. Hän oli maaliskuuhun 1943 asti sairaslomalla.
Myöhempi elämä
Korean sodan alettua Bishop tarjoutui jälleen ilmavoimien palvelukseen, mutta tällä kertaa hänet käännytettiin pois. Hän alkoi asua talvet Floridassa Yhdysvalloissa.
Bishop kuoli nukkuessaan 10. syyskuuta 1956 62-vuotiaana Floridassa. Hänen hautajaisensa järjestettiin Timothy Eaton Memorial Church -kirkossa, ja 25 000 ihmistä seurasi hänen hautajaiskulkuettaan. Hänen maalliset jäännöksensä sijoitettiin krematoinnin jälkeen hänen kotikaupunkiinsa Owen Soundiin.
Jane Campion
Elizabeth Jane Campion (s. 30. huhtikuuta 1954 Wellington, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen elokuvaohjaaja. Hän on myös tuottanut ja käsikirjoittanut elokuvia.
Campion oli naimisissa niin ikään elokuva-alalla työskentelevän Colin Englertin kanssa, mutta liitto päättyi eroon. Heidän tyttärensä Alice on näyttelijä.
Viidakkokirja – Svengiseikkailu
Viidakkokirja - Svengiseikkailu (, Pohjois-Amerikassa The Jungle Book Rhythm N'Groove ) on Disneyn luomaan Viidakkokirja-animaatioon perustuva tanssipeli. Peli julkaistiin Euroopassa 17. marraskuuta ja Pohjois-Amerikassa 8. joulukuuta 2000. Pelissä pelaajan pitää tanssia erilaisten animaatiosta tuttujen kappaleiden tahdissa elokuvista ja sarjoista tuttujen hahmojen kanssa.
Pelaaminen
Pelissä pelaajan täytyy läpäistä erilaisia tasoja joita täytyy läpäistä joko tanssimaton kanssa tai ohjaimella joista ensimmäisenä mainittu laite on suositellumpi vaihtoehto. Pelissä on yhteensä 9 erilaista tasoa joissa tanssitaan Mowglilla tuttujen hahmojen kanssa. Jokaisessa tanssissa tulee erilaisia tahtipaneeleita joissa on aina nuoli johonkin suuntaan ja siihen suuntaan täytyy aina painaa joko ohjaimella tai tanssimatolla, tanssien aikana tulee vastaan myös lukuisia naamioita jotka antavat erilaisia erikoisuuksia, kuten "Tulimuuri" antaa tahtipaneelialueelle tulisen muurin joka estää tahtipaneeleiden pääsemisen varsinaiselle tahtialueelle ja jokaisella hahmolla on oma haastenaamio jonka saatua täytyy tanssia samaan tahtiin mitä kyseinen hahmo tanssii. Peli sisältää myös moninpelitilan jossa pelaaja voi ottaa haasteen toista pelaajaa vastaan.
Regina Sterz
Alppihiihdon maailmancupissa Sterz kilpaili ensimmäisen kerran Altenmarkt-Zauchenseessa 14. tammikuuta 2007. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 23:s Lake Louisenn supersuurpujottelussa joulukuussa 2008. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Banskon supersuurpujottelussa maaliskuussa 2009. Sterzin paras maailmancupin sijoitus on viides sija Cortina d'Ampezzon syöksylaskusta tammikuulta 2013.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Sterz oli syöksylaskussa neljästoista ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 23:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi ja syöksylaskussa 18:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli supersuurpujottelussa yhdestoista
Ilvesjoki (joki)
Ilvesjoki on Karviassa ja Kurikassa entisen Jalasjärven kunnan Ilvesjoen kylässä virtaava noin 35 kilometriä pitkä joki. Joki saa alkunsa kahdesta puronhaarasta Karvian alueella. Ala-Koskuella joki yhtyy Koskutjoen kanssa Mustajoeksi. Ilvesjoentien kohdalta Myllypadolle joessa on paikoin suvantoja ja koskia. Talousvetenä joen vettä ei käytetä.
Vedenlaatua joessa on tutkittu ainoastaan alaosassa. Vesi on ollut vuosina 1975, 1988 ja 2000 tehtyjen yksittäisten vedenlaatutietojen mukaan ravinne- ja humuspitoista, tummaa väriltään sekä lievästi hapanta tai hapanta. Peltoa joen valuma-alueesta on suunnilleen 14 prosenttia. Lisäksi suurin osa pelloista sijaitsee joen varrella. Suuret määrät peltoviljelystä aiheutuvia kuivatusvesiä johdetaan jokeen. Ilvesjoen alaosan alueella sijaitsevat Vapon Alkkian turvetuotantoalue kooltaan 261 hehtaaria sekä Ilvesneva-niminen suoalue. Vasikkaluoman−Liikaluoman alueella sijaitsevat puolestaan 90 hehtaarin Korvajärvennevan ja 105 hehtaarin Vasikkanevan turvetuotantoalueet. Ilvesjokeen johdetaan 541,3 hehtaarin alueelta turvetuotannon vesiä.
Joessa tavataan haukia, ahvenia, luonnontaimenia sekä rapuja. Kalastuksellisesti joen merkitys on keskinkertainen.
Iisveden rata
Iisveden rata on Suonenjoella sijaitseva Savon radan haara, joka eroaa Savon radasta Suonenjoen rautatieasemalla ja jatkuu 6 km:n päähän Iisvedelle. Iisveden rata valmistui 1. lokakuuta 1889 samalla rataosan Kouvola–Kuopio kanssa aluksi vain kesäisen laivaliikenteen tarpeisiin. Henkilöliikenne radalla lopetettiin jo vuonna 1936. Sota-ajan poikkeusoloissa 1.12.1942 alkaen radalla kulki henkilöjuna 2 kertaa päivässä, koska bussiliikennettä harjoittanut yhtiö A. Hänninen joutui lopettamaan toimintansa. Asemaseudulle perustettiin ensimmäinen saha 1894 ja pian nousi rinnalle kaksi muutakin sahaa. Sahatoiminnan ja puunkuormauksen sijoittuessa sataman länsipuolelle ja Jauholahden rannalle, rataa jatkettiin vielä Iisveden asemalta sahoille ja noin neljän kilometrin päähän Kinnulanniemeen 1927, jolloin radan kokonaispituudeksi tuli 10 kilometriä. Jauholahden radan loppupää Kinnulanniemeen on purettu, mutta alkupää sahalle on jäljellä. Rataosa Yläkoski-Iisvesi on suljettu liikenteeltä radan huonon kunnon vuoksi muutama vuosi sitten. Yläkoskella kuormataan raakapuuta säännöllisesti.
Iisvesi oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen sisämaan suurin puutavaran lähetysasema ja sisävesien suurin puutavaran lastauspaikka. Vuonna 1930 Iisveden asemalle kulki 17 henkilö- ja tavarajunaa vuorokaudessa.