cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaasuturbiini
Kaasuturbiinin peruslaskentaa
p_3 = Paine ennen turbiinin sisäänmenoa [kPa/bar]
p_4 = Paine turbiinin jälkeen [kPa/bar]
= turbiinin polytrooppihyötysuhde
Turbiinin tuottama teho voidaan laskea
Atanasios
Athanasios tai Atanasios on kreikkalainen nimi. Tätä nimeä kantoivat muun muassa:
Kaasuturbiini
Kaasuturbiinin peruslaskentaa
= Turbiini tuottama teho. [kW]
h_4 = Entalpia turbiinin jälkeen [kJ/kg]
h_3 = Entalpia ennen turbiinia [kJ/kg]
Challes-la-Montagne
Challes-la-Montagne on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 200 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Challes-la-Montagnen pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä.
Kaasuturbiini
Kaasuturbiinin peruslaskentaa
Kaasuturbiiniprosessissa sijaitsevan polttokammion polttoaineteho lasketaan
= Polttokammion polttoaineteho [kW]
Challes-la-Montagne
Kunnan nimi oli aiemmin lyhyesti Challes, mutta sen nimi vaihdettiin 7. heinäkuuta 2006.
Kaasuturbiini
Kaasuturbiinin peruslaskentaa
h_3 = Entalpia polttokammion jälkeen [kJ/kg]
h_2 = Entalpia ennen polttokammiota [kJ/kg]
Kaasuturbiiniprosessin terminen hyötysuhde lasketaa akselitehon ja polttoaineteho avulla
Yllä olevissa yhtälöissä alla olevat termit ovat aina samoja. Massavirtauksen oletetaan pysyvän samana.
q_m = Kaasuturbiiniprosessin läpi menevä massavirta [kg/s]
R = Ainekohtainen kaasuvakio [J/kgK]. Ainekohtaisen kaasuvakion saa, kun jakaa universaalin kaasuvakion [8314,510 J/kmol*K] aineen moolimassalla. Esimerkiksi ilmalle
c_p = Ominaislämpökapasiteetti [J/kgK]
Materiaalit
Alkuun turbiinissa käytettiin jonkin verran austeniittisia teräksiä ja Yhdysvalloissa myös kobolttiseoksia, mutta varsin varhaisessa vaiheessa siirryttiin kuitenkin nikkelipohjaisten superseosten käyttöön. Nikkeliseoksia käytettiin 40-luvulla jonkin verran sähkövastuksissa, minkä perusteella niillä tiedettiin olevan erinomainen hapettumisen vastustuskyky korkeissa lämpötiloissa – toivottava ominaisuus kaasuturbiinin siivelle. Nikkeliseosten huono virumiskestävyys osoittautui ongelmaksi, joka kuitenkin pystyttiin suurelta osin ratkaisemaan uusilla seosaineilla. Nikkeliseokset yleistyivät nopeasti ja ovat nykyään ylivoimaisesti yleisin turbiinin siipimateriaali.
60-luvulta lähtien materiaalivalintaan on vaikuttanut merkittävästi siipien jäähdyttäminen, joka toteutetaan ajamalla jäähdytysilmaa säteittäisten kanavien läpi siivissä. Jäähdytyksellä on onnistuttu alentamaan siiven keskilämpötilaa, mutta samalla siipeen syntyy voimakkaita lämpötilaeroja sisä- ja ulkopintojen välille.
Seuraavassa on käsitelty yleisimpiä turbinin siipimateriaaleja.
Superseokset
Toisen maailmansodan jälkeen alettiin eräitä suuria mekaanisia rasituksia korkeissa lämpötiloissa kestäviä metalliseoksia kutsua superseoksiksi. Superseosten tärkeimmät ominaisuudet ovat hyvä virumislujuus yli 650 °C:n lämpötiloissa sekä kuumakorroosion ja kulumisen kestävyys. Tämä tekee superseoksista hyviä materiaaleja kaasuturbiinin siipiin; suurimpaan osan nykyaikaisista kaasuturbiineista turbiiniosan siivet tehdäänkin nikkelipohjaisista superseoksista.
Kobolttipohjaisilla superseoksilla on korkeampi sulamispiste kuin nikkelipohjaisilla, mikä tekee niistä oivan materiaalin kaikkein kuumimpiin turbiineihin. Toisaalta alle 1100 °C:n lämpötiloissa nikkelipohjaiset superseokset ovat lujempia ja siten suurimpaan osaan turbiineja parempia materiaaleja. Kobolttiseoksia käytetään jonkun verran johtosiivissä, joissa lujuusominaisuudet eivät ole yhtä kriittisessä asemassa kuin juoksusiivissä. Osaltaan kobolttiseosten käyttöä rajoittaa niiden korkea hinta.
Pinnoitteet
Superseosten pintaan muodostuu hapettumisen kautta yleensä itsestäänkin korroosiolta suojaava oksidikerros, mutta turbiininsiipiä pinnoitetaan myös valmistuksen yhteydessä. Niiden tarkoitus on lähinnä suojata siipiä hapettumiselta, korroosiolta sekä eroosiolta ja toisaalta – varsinkin kulkuneuvoissa – turbiiniin ajautuvilta partikkeleilta. Yleisimmin pinnoitteet pohjautuvat joko nikkeli- tai kobolttialuminideihin. Pinnoite toimii eräänlaisena alumiinivarastona suojaavaa oksidikerrosta varten. Diffuusiotyypin aluminidipinnoite on halpa asentaa ja huollon yhteydessä helppo poistamisen ja uudelleenpinnoituksen kannalta. Pinnoittaminen tapahtuu useimmiten suojakaasussa upottamalla siivet hienojakoiseen pinnoitejauheeseen ja kuumentamalla 700–1100 °C:een. Kerroksen paksuudeksi tulee yleensä noin 50 μm.
Turbiininsiipien valmistaminen
Kaasuturbiinin rasitetuin ja suurimmat vaatimukset asettava osa ovat turbiinin siivet. Siksi niiden valmistamisessa tulee laatuun ja kestävyyteen kiinnittää erityistä huomiota.
Valaminen
Nykyaikaisten turbiinisiipien muotojen ollessa monimutkaisia jo ulkopintojenkin osalta – puhumattakaan mahdollisista sisäisistä jäähdytyskanavista – ei ole ihme että yleisin valmistusmenetelmä on valaminen. Suuri osa valuteollisuuden kapasiteetista tarkkojen ja integriteetiltään korkeatasoisten valujen tuottamiseksi on kaasuturbiiniteollisuuden kysynnän synnyttämää. Tarkka monella ainesosalla seostaminen tekee superseosten valmistuksesta vaativan prosessin. Metallin sulattaminen – yleensä elektronisuihkulla tai valokaarella – tapahtuu tyhjiössä epäpuhtauksien ja ainesosien hapettumisen välttämiseksi. Myös itse valaminen tapahtuu tyhjiössä ilmanpoiston aiheuttamien hankaluuksien ja hapettumisen estämiseksi. Usein jähmettymisprosessi käynnistetään nopealla jäähdyttämisellä yhdeltä sivulta, jolloin tavoitteena on hallittu jähmettyminen siten, että kiteet muodostuvat turbiinin säteen suuntaisiksi. Tämä parantaa siiven virumis- ja väsymiskestävyyttä.
Takominen
Koska turbiininsiiveltä vaaditaan hyvää väsymiskestävyyttä, valmistetaan turbiininsiipiä takomalla. Muokatuilla kappaleilla on yleensä paremmat säröily- ja väsymislujuudet kuin valetuilla kappaleilla, sillä viat ja suuret kiteet ovat halkeilleet sekä huokoisuus on parantunut kuumamuokkauksen aikana. Varsinkin ennen valutekniikan kehittymistä nykytasolle turbiininsiipien takominen oli hyvin yleistä, mutta nyttemmin se on jäänyt vähemmälle. Tähän on monta syytä. Joillakin superseoksilla on hankalat ominaisuudet takomisen kannalta, esimerkiksi erittäin kapea takomiseen sopivan lämpötilaväli. Toisaalta monimutkaistuvat rakenteet, mm. jäähdytyskanavat ovat äärimmäisen hankalia valmistaa takomalla.
Kaasuturbiinivoimalaitos
thumb|200px|Fingridin Forssan varavoimala, jossa 2 kpl 159 MW:n kaasuturbiinia. Kaasuturbiinivoimalaitos on sähkön tuotantolaitos, jossa generaattoria pyöritetään kaasuturbiinilla.
Hyötysuhde ja energiantuotanto
Polttokammiossa vapautettavasta energiasta poistuu savukaasujen mukana 65 % savukaasuhäviönä. Turbiinin tehosta yli puolet kuluu kompressorin pyörittämiseen, joten sähköntuotannon hyötysuhde jää parhaimmillaankin 35 %:iin. Pelkästään sähköä tuotettaessa kokonaishyötysuhde on sama kuin sähköntuotannon eli enintään 35 %. Tämän vuoksi kaasuturbiinivoimalaitosta käytetään sellaisenaan vain vara- ja huipputuotantoon. Kaasuturbiinivoimalaitosten etu on niiden nopea ja tehokas säädettävyys. Kaasuturbiini voidaan käynnistää tai pysäyttää hyvin nopeasti, ja siten voimalaitoksen tuotantoa voidaan säätää nopeasti vastaamaan sähkön tarvetta.
Kaasuturbiinilaitokset ovat elintärkeä osa Suomen sähköhuoltoa sillä isossa verkkohäiriössä niillä saadaan erittäin nopeasti (täysi teho 10 minuutissa käynnistyskäskystä) lisää tuotantoa vaikkapa suuren voimalaitoksen tai siirtolinjan häiriön aikana. Turbiinit soveltuvat myös erittäin hyvin tällaiseen käyttöön varmatoimisuutensa, teknisten ominaisuuksiensa ja halpuutensa johdosta. Lisäksi kaasuturbiinin käyttöä varavoimana puoltaa se että niitä ei normaalitilanteessa käytetä kuin muutamia tunteja vuodessa (koekäytöt kerran kuukaudessa ja satunnainen tarve) jolloin polttoainekustannuksilla ei ole suurta merkitystä.
Kaká
Ricardo Izecson dos Santos Leite eli Kaká (s. 22. huhtikuuta 1982 Brasília, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän voitti maailmanmestaruuden nuorena pelaajana vuonna 2002 ja oli myöhemmin pitkään Brasilian maajoukkueen tärkeimpiä pelaajia. Hän menestyi Euroopan kentillä Milanin ja Real Madridin joukkueissa. Kaká oli pelaajana molempijalkainen. Hänen nuorempi veljensä Digão on myös entinen jalkapalloilija.
Kaká tunnetaan hyvistä fyysisistä ominaisuuksistaan sekä puhtaasta laukauksestaan. Hänellä on ollut helmikuusta 2007 myös Italian kansalaisuus. Kaká on valittu Brasilian liigan parhaaksi pelaajaksi vuonna 2002 ja Uefan Mestarien liigan parhaaksi keskikenttäpelaajaksi 2005. Lisäksi hän on voittanut Uefa-supercupin 2003, Italian supercupin 2004 sekä Serie A:n samana vuonna ja Mestarien liigan vuonna 2007. Joulukuussa 2007 ranskalainen France Football -lehti valitsi Kakán maailman parhaaksi pelaajaksi ja palkitsi hänet Kultaisella pallolla. Myöhemmin samassa kuussa myös Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA valitsi hänet vuoden pelaajaksi.
Milanon menestysvuosien jälkeen Kaká liittyi Real Madridiin maailmanennätyksen rikkoneella 56 miljoonan punnan siirtosummalla vuonna 2009. Realissa vastuuta ei kuitenkaan tullut niin paljon kuin AC Milanissa, joten vuoden 2013 syyskuussa Kaká siirtyi takaisin Milanoon. Osasyynä tähän olivat muun muassa hänen loukkaantumisensa.
Kaká on tunnettu myös humanitäärisestä työstään. Vuonna 2004 hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin Maailman ruokaohjelman lähettiläs. Kaká on ensimmäinen 10 miljoonaa seuraajaa saavuttanut urheilija Twitterissä.
Alkuvaiheet
Toisin kuin monet muut brasilialaistähdet Kaká ei ole lähtöisin kurjista oloista vaan keskiluokkaisesta Cuiabássa asuneesta perheestä, jonka isä oli tieinsinööri. Kakán ollessa seitsenvuotias perhe muutti São Pauloon, Morumbin kaupunginosaan lähelle São Paulon stadionia. Kakán taidot huomattiin jo nuorena, ja muun muassa kaupungin suurseura São Paulo oli kiinnostunut hänestä.
18-vuotiaana Kaká kaatui uima-altaalla lyöden niskansa altaan reunaan. Sairaalassa hänellä huomattiin kaularangan murtuma. Tästä parantuminen vaikutti syvästi Kakáan, ja hänet tunnetaan nykyisin uskovaisena urheilijana, joka muun muassa Milanin voittaessa Mestareiden liigan kantoi ”Kuulun Jeesukselle” -t-paitaa.
São Paulo
Kaká aloitti jalkapallouransa 8-vuotiaana liittyen kotikaupunkinsa suurseura São Pauloon. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä tammikuussa 2001 ja teki 12 maalia 27 ottelussa. Toisella kaudellaan hän teki 22 ottelussa 10 maalia. Tämän jälkeen hän herätti kiinnostusta monissa Euroopan suurseuroissa. Kaká pelasi São Paulossa yhteensä 59 ottelua, joissa hän teki 23 maalia.
Milan
thumb|right|upright|Kaká ja Brasilian presidentti [[Luiz Inácio Lula da Silva|Lula.]] Vuonna 2003 Kaká siirtyi italialaiseen Milaniin 8,5 miljoonan euron siirtosummalla. Ensiesiitymisensä Italian pääsarjassa Kaká teki Anconaa vastaan, ja jo ensimmäisien kuukausiensa aikana hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon. Ensimmäisellä kaudellaan, joka päättyi Milanin mestaruusjuhliin, hän pelasi 30 ottelua ja teki niissä 10 maalia.
Seuraavalla kaudellaan hän muodosti keskikentän viisikon, jonka yläpuolella pelasi ukrainalainen maalitykki Andri Ševtšenko. Kauden päätteeksi Milan sijoittui toiseksi pääsarjassa ja eteni Mestarien liigan finaaliin saakka. Finaalissa Milan hävisi rangaistuspotkukilpailussa Liverpoolille. Häviöstä huolimatta Kaká äänestettiin turnauksen parhaaksi keskikenttäpelaajaksi.
Vuonna 2006 Ševtšenkon siirryttyä Chelseaan, Kakásta tuli Milanin hyökkäyspelin johtohahmo. Mestarien liigan kaudella 2006–2007 hän oli turnauksen paras maalintekijä 10 osumallaan. Joukkue eteni finaaliin saakka, jossa se kohtasi Liverpoolin. Tällä kertaa finaali päättyi Milanin juhliin 2–1-voiton myötä.
30. syyskuuta 2007 Kaká pelasi 200:nnen ottelunsa Milanissa 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Cataniaa vastaan. 2. joulukuuta 2007 Kaká valittiin maailman parhaaksi jalkapalloilijaksi ja samalla hänestä tuli kahdeksas AC Milanissa pelannut pelaaja, joka on voittanut Kultaisen pallon. Helmikuussa 2008 Kaká teki Milanin kanssa jatkosopimuksen, jonka pituus on vuoteen 2013.
13. tammikuuta 2009 englantilaistelevisiokanava BBC raportoi englantilaisseura Manchester Cityn tehneen Kakásta yli 100 miljoonan punnan ostotarjouksen. Milanin johtaja Umberto Gandini ilmoitti joukkueen neuvottelevan sopimuksesta, mikäli Kaká ja Manchester City pääsevät yhteisymmärrykseen sopimusehdoista. Kaká ilmoitti kuitenkin haluavansa jatkaa Milanossa ja unelmoivansa toimia joukkueen kapteenina tulevaisuudessa. 19. tammikuuta Silvio Berlusconi ilmoitti neuvottelujen päättyneen Manchester Cityn vedettyä tarjouksensa pois, ja täten Kakán jatkavan italialaisseurassa. Aikaisemmin illalla myös italialaisseuran kannattajat protestoivat vakavasti brasilialaispelurin mahdollista lähtöä seurasta.
Real Madrid
2. kesäkuuta 2009 lehtitietojen mukaan Kaká ja Real Madrid olisivat solmineet viisivuotisen sopimuksen ja siirtosumma olisi noin 65 miljoonaa euroa. Asiasta uutisoivat ainakin espanjalais-ja italialaismedia. Lopulta 8. kesäkuuta siirto varmistui ja siirtosummaksi ilmoitettiin 65 miljoonaa euroa ja sopimus on pituudeltaan kuusivuotinen. Kakán virallinen esittely tapahtui kesäkuun lopussa Santiago Bernabéulla.
Ensiesiintymisensä Real Madridissa hän teki harjoitusottelussa Torontoa vastaan. Ensimmäinen maali syntyi harjoitusottelussa Borussia Dortmundia vastaan, jonka Real Madrid voitti lopulta numeroin 5–0. Ensimmäisen virallisen maalinsa hän teki maan pääsarjan 4. ottelukierroksella vierasottelussa Villarrealia vastaan rangaistuspotkusta. Hän onnistui maalinteossa myös Madridin-derbyssä Atlético Madridia vastaan. Hän teki kaksi maalia 21 helmikuuta Villarrealia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan Realissa hän pelasi 33 ottelua ja teki yhdeksän maalia. Liigassa hän pelasi 25 ottelua joissa hän syötti kuusi ja teki itse kahdeksan maalia.
Seuraava kausi 2010–11 meni osittain pilalle, koska hän kuntoutui polvileikkauksesta ja pääsi pelaamaan liigaa vasta 3. tammikuuta ottelussa Getafea vastaan. Hän pelasi keväällä kuitenkin tehokkaasti tehden liigassa seitsemän maalia 14 ottelussa. Hän muun muassa teki kaksi maalia ja syötti kaksi 23 huhtikuuta pelatussa ottelussa Valenciaa vastaan sekä teki kaksi maalia huhtikuun yhdeksännen päivän 0-3-vierasvoitossa Athletic Bilbaota vastaan. Kaikki kilpailut mukaan lukien hän pelasi yhteensä 20 ottelua, teki kahdeksan maalia ja syötti kuusi. Kauden päätteeksi Kaká juhli seurakavereidensa kanssa Copa del Reyn voittoa.
Kaká lopetti pelaajauransa vuonna 2017. Hänen viimeinen seuransa oli yhdysvaltalainen Orlando City.
Maajoukkueura
Brasilian maajoukkueessa Kaká pelasi ensimmäisen kerran 31. tammikuuta 2002 Boliviaa vastaan. Maajoukkueessa Kaká on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2002 sekä Confederations Cupin vuonna 2005 ja 2009. Kaikkiaan Kaká on pelannut 92 maaottelua, joissa hän on tehnyt 29 maalia.
Nyrok Dolls
Nyrok Dolls on Mauri Kunnaksen perustama yhtye. Yhtyeen perustamishetkenä voidaan pitää Kustannusosakeyhtiö Otavan pikkujouluja vuonna 2004, jolloin Mauri Kunnas yritti saada lähes jokaista vastaantulijaa mukaan yhtyehankkeeseensa. Ensimmäisinä mukaan lähtivät Pasi Heikura ja Juba Tuomola. Ennen juhlia Kunnas oli jo esittänyt ajatuksen yhtyeen perustamisesta Henkka Hyppöselle ja Arto Nybergille.
Ensimmäiset harjoitukset yhtye järjesti tammikuussa 2005 kokoonpanolla Arto Nyberg, Juba Tuomola, Pasi Heikura ja Mauri Kunnas. Myöhemmin yhtyeessä ovat olleet mukana Kjell Westö, Aku Syrjä, Henri Hyppönen, Tiina Nopola, Sinikka Nopola ja Silja Sillanpää. Ensimmäinen julkinen esiintyminen Nyrok Dollsilla oli kesän 2005 lopussa.
Alkuperäinen Nyrok Dolls on yhtye Mauri Kunnaksen tekemässä Nyrok City -sarjakuvassa. Nimi on väännös yhtyeestä New York Dolls. Yhtyeen nimi otettiin käyttöön Pasi Heikuran aloitteesta, Kunnaksen alkuvastustuksen jälkeen. Nyrok Dollsien managerina toimii Otavan toimitusjohtaja Pasi Vainio.
Kokoonpano
Lokakuussa 2007 Kårenilla Turussa yhtye esiintyi kokoonpanossa :
Vårt Land
Vårt Land on Swedmedian kautta ruotsalaisen valtakunnallisen kristillisen lehden Dagenin osaomistaja.
Levikki
Vårt Landin nettolevikki:
João Belo -luokka
João Belo -luokka oli Portugalin laivaston neljän 1960-luvun lopulla Ranskassa suunnitellun ja valmistetun aluksen muodostama fregattiluokka. Luokan alukset muistuttavat Ranskan laivaston Commandant Rivière -luokan aluksia, mutta niiden varustusta on täydennetty tropiikin vaatimusten mukaisesti.
1960-luvulla Portugalin laivasto yritti tuloksetta tilata Leander-luokan aluksia, mutta poliittisten erimielisyyksien vuoksi hankintaa ei voitu toteuttaa. Hankinta suunnattiin sen vuoksi Ranskaan.
Alukset
Alukset tilattiin 1964.
Belgian Grand Prix 1972
Belgian Grand Prix 1972 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. kesäkuuta 1972 Nivelles-Baulers -radalla. Kilpailun voitti Emerson Fittipaldi, jolle voitto oli kauden toinen.
Juha Karhu
Juha Karhu -nimisiä henkilöitä ovat:
Mysi Lahtinen
Mysi Lahtinen (synt. Pirkko Maria Mattila; 29. tammikuuta 1938 Lapua – 8. maaliskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen tietokirjailija, joka kirjoitti juhlia ja perinteitä sekä ruoanlaittoa käsitteleviä kirjoja ja lehtipakinoita. Hän piti muun muassa ruokapalstaa Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä vuosina 1986–1999 ja 2017 ja hänellä oli televisiossa Nelonen-kanavalla oma ruokaohjelmasarja Kotona tehtyä vuonna 1998. Hänen kirjallinen esitystapansa oli pakinoivaa ja kielellä leikittelevää, esimerkkinä otsikko ”Broilerin lyhyt kananlento häkistä pataan”. Lahtinen asui puutalossa Helsingin Suomenlinnassa.
Sid Meier’s Alpha Centauri
Sid Meier’s Alpha Centauri on Firaxis Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin vuoropohjainen strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna.
Peli on Brian Reynoldsin ja Sid Meierin suunnittelema. Pelille on julkaistu laajennusosa Sid Meier’s Alien Crossfire. Peli tunnetaan lyhenteellä SMAC tai lyhyemmällä nimellä Alpha Centauri.
Juoni
Peli alkaa avaruusalus Unityn lähestyttyä Alfa Centaurin maankaltaista planeettaa Chironia. Avaruusalus tuhoutuu sabotaasin vuoksi, ja seitsemän eri ryhmittymän edustajat laskeutuvat eri puolille planeettaa.
Pelaaminen
Pelaaja omaksuu jonkin sivilisaation johtajan roolin ja pyrkii laajentamaan siirtokuntaa. Pelin voittamiseksi on monta eri tapaa.
Tayn rautatiesilta
thumb|250px|Uudemman sillan keskiosaa lähikuvassa. Tayn rautatiesilta on 3 264 metrin pituinen Firth of Tayn ylittävä rautatiesilta Skotlannissa Dundeen kaupungin ja Fifen kaupungin Wormitin esikaupungin välillä. Silta korvasi aikaisemman junalauttayhteyden. Nykyisin käytössä oleva silta on järjestyksessään toinen: Tayn ensimmäinen rautatiesilta sortui 28. joulukuuta 1879 ja vei mukanaan matkustajajunan ja 75 ihmistä.
Sid Meier’s Alpha Centauri
Kaupungit
Kaupunkeja voidaan rakentaa, valloittaa ja tuhota. Kaupunki kerää resursseja (mineraaleja, energiakrediittejä ja ravinteita) ympäröivästä maastosta. Mineraaleilla voidaan rakentaa yksiköitä ja huoltaa niitä. Mineraaleja voidaan myös muuttaa energiaksi. Mitä enemmän ravinteita kerätään kaupunkilaisille ruuaksi, sitä nopeammin väkiluku kasvaa.
Tayn rautatiesilta
Rautatiesillan lähellä on myös maantiesilta.
Ensimmäinen Tayn silta
Ensimmäinen silta rakennettiin 2. heinäkuuta 1871 ja 1. kesäkuuta 1878 välisenä aikana rautatieinsinööri Thomas Bouchin johdolla. Sillan valmistuttua Bouch lyötiin ritariksi. Silta oli ristikkorakenteinen valu- ja takorautainen silta. Vastaavaa rakennetta oli aiemmin käytetty muun muassa Crumlinin viaduktissa Etelä-Walesiin vuonna 1858 sekä Lontoon Kristallipalatsissa.
Sid Meier’s Alpha Centauri
Diplomatia
Pelaaja voi suorittaa useita diplomaattisia toimintoja toisen ryhmittymän kanssa. Teknologioita, energiakrediittejä ja kaupunkeja voidaan vaatia muilta ryhmittymiltä sodalla uhkaamalla.
Pelin voittaminen
Pelissä voi voittaa usealla tavalla:
Tayn rautatiesilta
Ensimmäinen Tayn silta
Ehdotuksia Tayn ylittävän sillan rakentamiseksi on tehty vuodesta 1854 lähtien. The North British Railway (Tay Bridge) Act sai kuninkaallisen vahvistuksen 15. heinäkuuta 1870, ja sillan peruskivi muurattiin 22. heinäkuuta 1871. Ensimmäinen höyryveturi ylitti sillan 22. syyskuuta 1877, ja valmistuessaan alkuvuodesta 1878 silta oli yksi maailman pisimmistä. Ajavaiset järjestettiin 1. kesäkuuta 1878. . Vieraillessaan paikkakunnalla Yhdysvaltain presidentti Ulysses S. Grantin kerrotaan kommentoineen sen olevan suuri silta pienelle kaupungille.
Sid Meier’s Alpha Centauri
Spartan Federation
Militaristinen spartalaisryhmä on sotilaalliseen valmiuteen panostava kurinalainen yhteiskunta. Pelin alussa spartalaisilla on Doctrine: Mobility -teknologia ja he pystyvät rakentamaan sotilasyksiköiden prototyyppejä ilman ylimääräisiä mineraaleja. Heidän pääkaupunkinsa nimi on Sparta Command. Sotavalmisteluihin käytetty työvoima heikentää mineraalituotantoa kymmenellä prosentila.
Tayn rautatiesilta
Tayn siltaturma
thumb|250px|Sortunut ensimmäinen Tayn silta pohjoisesta nähtynä Myrskytuulten riepotellessa aluetta 28. joulukuuta 1879 sillan keskinen osa sortui ja putosi jokeen juuri kun kuuden vaunun mittainen matkustajajuna oli ylittämässä siltaa. Turmassa menehtyi 75 henkeä. Menehtyneiden joukossa oli sillan suunnittelijan sir Thomasin tyttären aviomies. Dundeelaisen kaupunkitarinan mukaan myös Karl Marxin oli tarkoitus olla junassa, ellei tämä olisi ollut liian sairas matkustaakseen.
Sid Meier’s Alpha Centauri
Gaia’s Stepdaughters
Gaian tavoite on suojella planeetan luontoa ja estää ekologinen katastrofi. Heillä on pelin alussa Centauri Ecology -teknologia. Heidän pääkaupunkinsa on Gaia’s Landing. Gaialaiset pystyvät kaappaamaan planeetaan luonnossa kasvavia "mielimatoja".
Tayn rautatiesilta
Tayn siltaturma
Tutkijat päättelivät sillan sortumisen johtuneen lieriönmuotoisten valurautapylväiden heikosta laadusta. Nämä valurautalieriöt kannattelivat sillan kolmeatoista pisintä jännettä, joista jokainen oli 75 metrin mittainen. Kohtalokkaita suunnitteluvirheitä löydettiin myös takorautaisissa kiinnikkeissä, jotka tutkijoiden mielestä antoivat ensimmäisenä periksi. Kiinnikkeille tehtiin rasituskokeita, ja niiden todettiin murtuvan jo 20 tonnin painon alla, vaikka kestävyysvaatimus oli 60 tonnia. Bouch ei myöskään ollut suunnitelmissaan ottanut huomioon tuulikuormaa, sillä sen huomioiminen siltasuunnitelmissa ei kuulunut yleiseen käytäntöön ennen Tayn siltaturmaa. Ensimmäisenä sortunut sillan keskiosa, joka tunnettiin nimellä High Girders, oli myös yläpainoinen ja siten epävakaa.
Virallinen tutkimus
Virallisen tutkimuksen puheenjohtajana toimi Henry Cadogan Rothery, apulaisinaan rautatietarkastaja eversti William Yolland sekä insinööri William Henry Barlow. Tutkinnassa pääteltiin sillan olleen ”huonosti suunnitellun, huonosti rakennetun ja huonosti huolletun, ja että sen sortumiseen johtaneet syyt olivat viat rakenteissa, jotka olisivat romahduttaneet sillan ennemmin tai myöhemmin”.
Sid Meier’s Alpha Centauri
Peacekeeping Forces
"Rauhanturvaajat" korostavat diplomatiaa, ihmisoikeuksia ja Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan noudattamista. Pelin alussa rauhanturvaajilla on Biogenetics-teknologia, ja he vetävät puoleensa älyllistä eliittiä, jonka vuoksi heidän joka neljäs asukkaansa on lahjakas (talent). Heidän pääkaupunkinsa on United Nations Headquarters.
Human Hive
"Ihmispesä" on totalitaristinen poliisivaltio. Hivellä on pelin alussa Doctrine: Loyalty -teknologia. Hiven väestönkasvu ja mineraalituotanto ovat 10 % muita korkeampia. Heidän pääkaupunkinsa on The Hive. Hive ajautuu helposti konfliktiin rauhanturvaajien ja uskovaisten kanssa.
Tayn rautatiesilta
Virallinen tutkimus
Ongelma jatkui aina turmaan saakka. Sillan keskiosa oli epävakaa vaakasuoraan liikkeeseen joutuessaan. Ongelman havaitsivat maalarit, jotka maalasivat siltaa kesällä 1879. Matkustajana pohjoiseen matkaavissa junissa valittivat vaunujen oudosta liikkeestä sillalla, mutta sillan omistaja North British Railway ei reagoinut valituksiin mitenkään. Eräät huomattavat matkustajat, kuten dundeelaiset Provostit, ottivat aikaa junan ylittäessä siltaa ja totesivat junien kulkevan sillalla noin 65 kilometrin tuntinopeudella, kun suurin sallittu nopeus oli 40 kilometriä tunnissa.
Sid Meier’s Alpha Centauri
Lord’s Believers
"Uskovaiset" edustavat kristillistä fundamentalismia ja suhtautuvat epäluuloisesti tieteelliseen kehitykseen. Heidän pääkaupunkinsa on New Jerusalem. Uskovaisilla on pelin alussa Social Psych -teknologia. Heillä on myös 25 prosentin bonus hyökkäykseen, heidän vakoojansa ovat normaalia tehokkaampia ja vihollisen vakoojien toiminta on vaikeampaa. He pystyvät varustamaan neljä sotilasyksikköä kaupunkia kohden ilman mineraalikuluja. Koska planeetta on heidän mielestään luvattu maansa, ekologinen vahinko on laajempi ja resurssituotanto sienikasvustossa on vähäisempää. Ryhmän tekoäly on aggressiivinen ja todennäköisesti ajautuu sotaan Yliopiston kanssa.
Tayn rautatiesilta
Virallinen tutkimus
Virallinen tutkimus myös tuhosi Bouchin ammatillisen maineen. Tutkintalautakunta totesi hänen olevan päävastuussa sillan huonosta suunnittelusta, rakentamisesta ja huollosta, ja hänen olevan yksin vastuussa suunnitteluvirheistä. British Board of Trade oli saanut Bouchilta suunnitelmat samalle rataosalle rakennettavaa Forthin rautatiesiltaa varten, mutta tutkinnan jälkeen asettivat sillalle tiukemmat 2,7 kilopascalin lujuusvaatimukset. Sillan rakennusurakan sai hoitaakseen William Arrol, ja sen suunnittelijoina toimivat Benjamin Baker ja John Fowler. Bouch menehtyi alle vuosi turman jälkeen.
Sid Meier’s Alpha Centauri
Morgan Industries
"Morganin teollisuustuotanto" edustaa kapitalismia ja vapaata markkinataloutta. Morganilla on pelin alussa Industrial Base -teknologia ja 100 ylimääräistä energiakrediittiä. He saavat myös bonuksen energiatuotantoon, mutta heidän kaupunkinsa eivät voi ylittää väkilukua neljä, ennen kuin Hab Complex -rakennus on valmis. Heidän pääkaupunkinsa on Morgan Industries.
Cult of Planet
Ryhmä fanaattisia planeetan palvojia. Heitä johtaa Profeetta Cha Dawn jonka uskotaan olevan "Planeetan äänen" fyysinen ilmentymä. Pelin alussa heillä on Social Psych- ja Centauri Ecology teknologiat käytössä.
Cybernetic Consciousness
Kyborgirotu jota johtaa Aki-Zeta 5, entinen norjalainen Aki Luttinen. Pelin alussa heillä on käytössä Information Networks- ja Applied Physics teknologiat.
Data Angels
Hakkereita ja krakkereita, vakoilun asiantuntijoita. Heidän johtajansa on Sinder Roze. Pelin alussa heillä on käytössä Information Networks- ja Planetary Networks teknologiat.
Nautilus Pirates
Merenkultuun keskittynyt sivilisaatio jota johtaa kapteeni Ulrik Svensgaard. Piraateilla on pelin alussa Doctrine: Mobility- ja Doctrine: Flexibility teknologiat.
Manifold Usurpers
Muukalaisrotu jonka tehtävä on käyttää hyväkseen "Kuuden monimuotoisuuden" voimaa. Johtajana toimii valloittaja Judaa Maar. Muukalaiset tulevat planeetalle viisi vuotta myöhemmin kuin ihmiset ja pelin alussa heillä on Progenitor Psych-, Centauri Ecology-, Field Modulation-, Applied Physics- ja Biogenetics teknologiat.
Vastaanotto
Peliä myytiin huhtikuusta kesäkuuhun vuonna 1999 yli 54 000 kappaletta, yhteensä noin 168 000 kappaletta.
Tayn rautatiesilta
Virallinen tutkimus
Onnettomuuspaikalta pelastettiin ainoastaan junan veturi, 4-4-0 -pyörästöinen NBR 22, joka ei ollut kärsinyt suuria vaurioita. Se korjattiin Cowlairsissa ja oli käytössä vuoteen 1919. Turman vuoksi se sai lempinimen The Diver (Sukeltaja), ja useat taikauskoiset veturinkuljettajat kieltäytyivät viemästä sillä junaa uudelle Tayn sillalle.
Toinen Tayn silta
thumb|250px|Tayn uudempi silta Wormitin rannalta nähtynä. Uuden sillan rakensi William Arrol 18 metriä ensimmäisen sillan kohdalta ylävirtaan saman suuntaiseksi William Henry Barlow'n suunnitelmien mukaan. Suunnitelmat sillan rakentamiseksi hyväksyttiin heinäkuussa 1881, ja peruskivi muurattiin 6. heinäkuuta 1883. Siltaan käytettiin 25 000 tonnia rautaa ja terästä, 70 000 tonnia betonia, kymmenen miljoonaa tiiltä, jotka painoivat yhteensä 37 500 tonnia, sekä kolme miljoonaa niittiä. Siltatyö vaati neljäntoista työntekijän hengen, mihin syynä oli usein hukkuminen.
Silta avattiin liikenteelle 13. heinäkuuta 1887 ja on edelleen käytössä. Sen ylitse johtava rautatie on kaksiraiteinen. Vuonna 2003 sillan vahvistus- ja uusimistyö, johon käytettiin kaikkiaan 20,85 miljoonaa puntaa, voitti British Construction Industry Civil Engineering Awardin työn laajan mittakaavan sen vaatiman logistiikan ansiosta. Työn yhteydessä sillalta poistettiin yli tuhat tonnia lintujen ulostetta käsityökaluin ja pakattiin 25 kilogramman säkkeihin. Satojatuhansia niittejä poistettiin ja korvattiin uusilla. Työ tehtiin korkealla vedenpinnan yläpuolella sään ja vuoroveden armoilla.
Alkuperäisen sillan pilareiden tyngät ovat edelleen nähtävissä uuden sillan rinnalla jopa korkean nousuveden aikana.
Pierre Littbarski
Ura pelaajana
Littbarski pelasi suurimman osan urastaan Bundesliigassa 1.FC Kölnin joukkueessa. Hän pelasi joukkueessa vuodesta 1978 vuoteen 1986 ja jälleen vuodesta 1987 vuoteen 1993. Välillä hän kävi pelaamassa kauden Ranskan Ligue 1:ssä Racing Club de Parisin joukkueessa. Littbarski voitti Saksan Cupin vuonna 1984, mutta liigamestaruus jäi saavuttamatta. 1.FC Köln ylsi Littbarskin aikana kolmeen hopeaan ja kahteen pronssiin. Vuonna 1986 1.FC Köln pääsi UEFA Cupin loppuotteluun, mutta hävisi ottelun. Saksasta Pierre Littbarski siirtyi Japanin J. Leagueen JEF United Ichiharaan vuonna 1993. JEF Unitedista hän siirtyi vielä kaudeksi Japanin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle JFL:ään Brummell Sendaihin ja lopetti siellä uransa vuonna 1997.
Ura valmentajana
Valmentajanuran Pierre Littbarski aloitti JFL:n (silloin kolmanneksi korkein sarjataso) Yokohama FC:n peräsimessä vuonna 1999. Yokohama FC voitti sarjatason 1999 ja 2000. Kauden jälkeen hän siirtyi Bayer Leverkusenin apuvalmentajaksi, josta kaudeksi 2001–02 2. Bundesliigaan MSV Duisburgin päävalmentajaksi. Kaudella 2003–04 hän valmensi jälleen Yokohama FC:tä, nyt Japanin 2. divisioonassa, ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Australian A-Leagueen Sydney FC:n valmentajaksi. Littbarskin alaisuudessa Sydney FC voitti A-Leaguen ensimmäisen mestaruuden. Littbarski ei kuitenkaan allekirjoittanut uutta sopimusta, koska olisi joutunut pudottamaan palkkaansa.
Vuoden 2006 kotikisoissa Pierre Littbarski toimi TV-kommentaattorina RTL-kanavalla.
Joulukuussa 2006 Littbarski siirtyi japanilaisseura Avispa Fukuokan päävalmentajaksi. Hän sai potkut seurasta kehnon menestyksen vuoksi heinäkuussa 2008. Pian Avispa-potkujensa jälkeen Littbarski allekirjoitti sopimuksen iranilaisseura Saipa FC:n kanssa. Pesti päättyi kuitenkin jo lokakuussa, kun Littbarski ilmoitti ettei halua jatkaa tehtävissään. Hän valmensi seuraa yhdeksässä ottelussa.
Littbarski palasi valmennustehtäviin jo marraskuussa 2008, kun Sveitsin Axpo Super Leaguen häntäpäähän juuttunut liechtensteiniläisseura FC Vaduz palkkasi hänet päävalmentajakseen. Littbarski ei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta pääsarjasta, mutta sai kuitenkin jatkaa tehtävässään. Lopulta pesti päättyi kuitenkin kahdeksan ottelun tappioputken jälkeen potkuihin huhtikuussa 2010.
Kesäkuussa 2010 Littbarski allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Bundesliigaseura VfL Wolfsburgin kanssa. Littbarski toimi Steve McClarenin apulaisvalmentajana. Helmikuussa 2011 Littbarskista tuli seuran päävalmentaja McClarenin saatua potkut. Pesti päävalmentajana jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä jo maaliskuun puolivälissä Littbarski sai tehdä tilaa Felix Magathille.
Pohjan pojat (kolhoosi)
Pohjan pojat oli Pohjolan punaisen sissipataljoonan miesten vuonna 1922 Vienan Karjalaan perustama kolhoosi. Pataljoonan palattua Läskikapinana tunnetulta retkeltä osa siihen liittyneistä miehistä perusti Karjalan työkansan kommuuniin kuuluneen kolhoosin. Se kuitenkin hajosi pian. Syynä oli viranomaisten vastustus kansallismielisenä pidettyä toimintaa kohtaan.
Champagne-en-Valromey
Champagne-en-Valromey on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 674 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Champagne-en-Valromeyn pinta-ala on 18 neliökilometriä.
Say (Niger)
Say on kaupunki, kunta ja Sayn departementin hallinnollinen keskus Tillabérin alueella Nigerissä. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 60 kilometriä maan pääkaupungista Niameysta kaakkoon. Kunnassa on 70 200 asukasta (vuonna 2017, arvio).
Suufiopettaja Mamane Diobon vuonna 1825 perustama Say oli 1800-luvulla tärkeä fulbejen poliittinen ja uskonnollinen keskus. Ranskalaiset miehittivät sen vuonna 1897. Kaupunki on sittemmin menettänyt merkitystään, mutta vuonna 1957 sinne avattiin Nigerin ensimmäinen madrasa ja vuonna 1986 islamilainen yliopisto.
Sayhin on päällystetty maantieyhteys Niameysta. Siellä pidetään matkailijoiden suosimat värikkäät perjantaimarkkinat. Lähistöllä sijaitsee W-kansallispuisto ja rautamalmiesiintymiä.
Slovenian NUTS-aluejako
thumb|upright=1.5|Slovenian jakautuminen NUTS2- ja NUTS3-tasoihin. Slovenian NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. Slovenialla ei ole NUTS1-tasoa. Slovenia jakautuu NUTS2-tasolla kahteen alueeseen ja NUTS3-tason muodostavat 12 aluetta.
NUTS-alueet on jaettu seuraavan taulukon mukaan :
Dialloubé
Dialloubé on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Moptin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sisämaasuistossa 75 kilometriä Moptista pohjoiseen. Kunnassa on 30 900 ja kylässä 6 000 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja ilmasto
Dialloubén kunnan pinta-ala on 1 400 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Moptin piirin Konnan, etelässä Kounarin ja Socouran, lännessä Ténenkoun piirin Togoro Kotian ja Togoré-Coumbén sekä pohjoisessa Youwaroun piirin Bembéré Taman ja Déboyen kuntiin.
Kunnan alue on pääosin Nigerjoen tulvatasankoa. Vesistöjä ovat Nigerin pääuoma etelässä, sen sivuhaarat Mayo Dembi ja Mayo Kakagnan sekä niitä yhdistävä Bora, lukuisat tulvajärvet ja pohjoisessa Débojärvi. Kasvillisuus on melko runsasta ja varsinkin tulvaniittyjä käytetään karjan laiduntamiseen.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sadekausi kestää heinäkuusta syyskuuhun ja kuiva kausi lokakuusta kesäkuuhun. Vuotuinen sademäärä on 350–400 millimetriä.
Asutus
Vuonna 1996 perustettu kunta käsittää entisen Dialloubén arrondissementin. Siihen kuuluu 21 kylää: Abdaramane, Batamani, Dayébe, Dialloubé, Gobe, Kakagnan bozo, Kakagnan peul, Kanio, Noga, Ouro alpha ka, Payona, Saba, Saré hambanou, Saya, Severy bozo, Severy ouro, Sormé, Tanouma guido, Tanouma ouro, Teby ja Wampiri. Suurin osa kylista sijaitsee kunnan eteläosassa. Asukkaat ovat fulbeja, rimaibeja, diawandoja, markoja ja bozoja.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Kunnan liikenneyhteydet ovat erittäin huonot varsinkin tulva-aikana. Vesiliikennettä vaikeuttaa jokien mataluus.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi (yli 50 % tuotannosta), durra, maissi, hirssi, lehmänpapu ja vihannekset. Kalaa viedään myytäväksi Youwarouhun ja Moptiin. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Dialloubéssa ja Kakagnanissä pidetään viikoittaiset markkinat kuivana aikana helmikuusta kesäkuuhun. Teollisuutta tai matkailupalveluja kunnassa ei ole lainkaan.
Kunnassa toimii seitsemän alakoulua, Dialloubén yläkoulu, kaksi koraanikoulua, kahdeksan lukutaitokeskusta sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). Terveyspalveluihin kuuluu neljä vaatimatonta terveyskeskusta ja neljä karjan rokotuspaikkaa. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja, joiden määrä ja laatu on riittämätön. Muita palveluja ovat joukko kauppoja, puimuri, viljavarasto ja kaksi hirssimyllyä.
Nähtävyydet
Paikallinen nähtävyys on vuosittainen degal-juhla, jolloin karja ylittää Nigerjoen ja aloittaa laiduntamisen sisämaasuistossa. Degalin vastine on Diafarabéssa pidettävä yaaral. Molemmat juhlat on otettu mukaan Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
1. deild karla
1. deild karla on Islannin jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Kaudella 2018 sarjassa pelaa 12 joukkuetta. Jokaisen kauden päätteeksi kaksi parasta nousevat pääsarjaan Úrvalsdeildiin ja kaksi huonointa putoavat kolmannelle sarjatasolle 2. deild karlaan.
Kinkkuelämää
Kinkkuelämää on Nyrok Dollsin esikoisalbumi, joka julkaistiin 20. marraskuuta 2006. Levyn tuotolla tuettiin Pelastakaa Lapset ry:n toimintaa lasten hyvinvoinnin puolesta.
Champdor-Corcelles
Champdor-Corcelles on kunta itäisessä Ranskassa Ainin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Historia
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 kun kaksi kuntaa Champdor ja Corcelles yhdistyivät.
Tiimiakatemia
Tiimiakatemia on vuonna 1993 perustettu Jyväskylän ammattikorkeakoulun liiketalouden alan yrittäjyyden erikoiskoulutusyksikkö Jyväskylässä. Tiimiakatemialla oppiminen tapahtuu pääosin käytännön kautta. Käytäntöä tukee teoriaoppiminen esimerkiksi kirjoista. Lisäksi tiimiyrittäjät treenaavat eli jakavat teoriaa toisilleen. Tiimit perustavat oikeat yritykset, joissa he toimivat 3 vuoden ajan oppien markkinointia, johtamista ja ennen kaikkea tiimityöskentelyä. Oppiminen tapahtuu tekemällä oikeaa liiketoimintaa, oikeiden asiakkaiden kanssa ja oikealla rahalla.
Tiimiakatemia palkittiin vuonna 2000 Opetusministeriön arviointineuvoston Koulutuksen laatuyksikkö –palkinnolla ja vuonna 2008 elinkeinoministeri Mauri Pekkarinen julisti Tiimiakatemian yrittäjyyden huippuyksiköksi. Tiimiakatemian perustaja, päävalmentaja ja Tiimiakatemian valmennusmenetelmien keksijä Timo Johannes Partanen sai perjantaina 26.11.2010 opetusneuvoksen arvonimen. Nimityksen myönti tasavallan presidentti Tarja Halonen.
Vuonna 2015 aloituspaikkoja on 40. Tiimiakatemian tutkintonimike on tradenomi ja opintojen laajuus on 210 opintopistettä. Vuonna 2007 Tiimiakatemiasta tuli oma koulutusohjelma (Yritystoiminnan kehittämisen koulutusohjelma) ja aloituspaikkoja syksyllä 2008 alkaviin opintoihin oli 60.
Opetus
Tiimiakatemian koulutus rakentuu tradenomin perusopintojen sekä tiimiopintojen pohjalta. Ensimmäinen puoli vuotta opiskellaan tradenomin perusopinnot Rajakadun pääkampuksella. Tiimiakatemian opetus kehittää yrittäjävalmiuksia sekä tiimitaitoja ja on vielä keskimääräisiä ammattikorkeakouluopintoja käytäntöpainotteisempaa. Koulutus on epämuodollista siten, että varsinaista tuntiopetusta ei ole, vaan opiskelija korvaa teoriaopinnot opiskeluaikana luettavilla eri tasoisilla, pääasiassa liiketaloustieteen kirjoilla. Tiimiakatemian opiskelijat jaetaan koulutuksen alkuvaiheessa omiin tiimeihinsä, jotka perustavat yritykset, jotka ovat useimmiten osuuskuntia. Yritysten kautta he tulevat tarjoamaan palveluita ammattikorkeakoulun ulkopuolelle oppien samalla yrittäjyyttä käytännössä.
Partus Oy ja Tiimiakatemian aikuiskoulutus
Partus Oy (y-tunnus: 1569781-6) perustettiin vuonna 1991 tukemaan Tiimiakatemian perustamista. Partus Oy toteuttaa Tiimiakatemian valmennusmenetelmillä liikkeenjohdon koulutus- ja konsultaatiopalveluja. Nykyään Partus Oy vastaa Tiimiakatemian aikuiskoulutuspuolesta ja Tiimiakatemian oppimismetodien leviämisestä ympäri maailman. Partuksen koulutusohjelmat ovat suunnattu yrittäjille, tiimijohtajille, esimiehille ja opettajille. Ohjelmissa käytetään samoja oppimisen menetelmiä kuin tradenomiohjelmassa. Kaikki aikuiskoulutusohjelmat ovat pitkäkestoisia 1,5 vuoden ohjelmia. Niistä on valmistunut yhteensä yli 1000 oppijaa niin yksityiseltä, julkiselta kuin kolmannelta sektorilta. Aikuiskoulutusohjelmat ovat pääsääntöisesti Opetushallituksen hyväksymiä ammatillisiin tutkintoihin valmistavia ohjelmia.
Muut Tiimiakatemiat
Tiimiakatemia on levinnyt jo 10 maahan, muun muassa Espanjaan, Unkariin ja Brasiliaan. Tiimiakatemian metodeja käyttää jo yli 10 000 ihmistä. Suomessa Tiimiakatemian oppimismallit ovat levinneet muun muassa seuraaviin korkeakouluihin: Tampereen ammattikorkeakoulussa toimii Tiimiakatemian idealle pohjautuva Proakatemia, Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulussa Oiva-akatemia, Kymenlaakson ammattikorkeakoulussa BusinessAkatemia, Kemi-Tornion ammattikorkeakoulussa LiikeAkatemia ja Savonia-ammattikorkeakoulussa Amkidea. Lappeenrannassa Saimaan ammattikorkeakoulu tarjoaa opiskelijoilleen myös mahdollisuuden opiskella vastaavalla tavalla.
800 metrin juoksu
800 metrin juoksu on yleisurheilun keskipitkä juoksulaji. 400 metrin juoksuradalla rata kierretään kaksi kertaa. Laji on ollut nykyaikaisten olympiakisojen ohjelmassa ensimmäisistä, vuoden 1896 kisoista lähtien. Naisten 800 metrin kilpailu oli ensimmäistä kertaa ohjelmassa jo vuoden 1928 kisoissa, mutta hengästyneet naiset aiheuttivat IAAF:n urheilujohtajissa reaktion, joka lopulta johti yli 200 metrin juoksumatkojen kieltämiseen naisilta. Olympiakisojen naisten ohjelmaan laji palasi vasta 1960 kisoissa.
Nykyaikana 800 metrin kilpailun ensimmäisen sadan metrin aikana kullakin kilpailijalla on oma rata, jota pitkin edetä. Tämän jälkeen saa siirtyä sisäradalle.
800 metrin juoksijat juoksevat usein myös muita matkoja, pääasiassa 1 500 ja 400 metriä. Malliesimerkki tästä on Jarmila Kratochvílová. Pääasiassa nykyaikana 800 metrin juoksijat juoksevat kuitenkin ratakierrosta lähinnä viestijoukkueissa.
800 metrin juoksu olympialaisissa
800 metrin juoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimaan ensimmäisistä nykyaikaisista olympialaisista lähtien, vuodesta 1896. Menestyneimmät maat olympiakilpailuissa ovat olleet Yhdysvallat, Iso-Britannia ja Kenia.
800 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Yleisurheilun MM-kilpailuissa 800 metrin juoksu on ollut kisahistorian alusta alkaen, vuodesta 1983. MM-kilpailuissa ovat parhaiten menestyneet miesten kilpailuissa Kenia ja naisten kilpailuissa Mosambik Maria Mutolan menestyksen ansiosta.
Miesten kaikkien aikojen kymmenen parasta
Lähde: WA (Päivitetty 25. heinäkuuta 2023)
Takkirauta
Takkirauta on rautaseos, jossa on noin 4–5 % hiiltä. Takkirautaa saadaan masuunin tuotteena pelkistettäessä rautamalmia koksilla. Raudan sulaessa masuunissa se valuu kiinteän koksikerroksen läpi, jolloin siihen imeytyy jonkin verran hiiltä muodostaen eutektisen seoksen. Takkirauta on hyvin haurasta ja kovaa, ja sitä on mahdotonta muokata mekaanisesti. Niinpä metallurgisessa teollisuudessa takkirauta mellotetaan joko valuraudaksi, teräkseksi tai kankiraudaksi polttamalla siitä ylimääräinen hiili pois.
Menetelmän takkiraudan tuottamiseksi kehitti englantilainen Abraham Darby I (1678–1717). Aikoinaan takkirauta laskettiin masuunista muotteihin ja valettiin rautaharkoiksi (harkkorauta), jotka sitten toimitettiin terästehtaalle ja sulatettiin ennen mellotusta. Nykyään lähes kaikki terästehtaat toimivat rautatehdas–terästehdas-kombinaatteina: takkirauta lasketaan masuunista sulana suoraan konvertteriin, jossa se konvertoidaan teräkseksi.
Uusi romaani
Uusi romaani on alun perin ranskalainen kirjallisuuden suuntaus, joka tarkoittaa 1950-luvulla ilmestyneitä kokeellisia  romaaneista, jotka irtautuivat realistisen romaanin perinteestä. Uuden romaanin kirjailijoita ovat muun muassa Alain Robbe-Grillet, Nathalie Sarraute ja Claude Simon. Siihen liittyviä käsitteitä ovat muun muassa antiromaani ja katseen koulukunta.
Historia
Käsitettä nouveau roman käytti ensimmäisenä huhtikuun 1955 Cahiers du Sudissä 1950-luvun ranskalaisen kirjallisuuden vaikuttajahahmo Bernard Dort Alain Robbe-Grillet'n romaanin  Le Voyeur (Näkijä) arvostelussa. Emile Henriot käytti sitä Le Monde -lehdessä 22. toukokuussa 1957 julkaistussa kirjoituksessa, jossa hän kuvaa humoristiseen sävyyn ajan ilmiöitä, kuten Neuvostoliiton Sputnik-avaruuskokeita, Renault'n uutta automallia, Kwaï-joen silta -elokuvaa, Rooman sopimusta sekä erilaisia samaan aikaan ilmestyneitä romaaneja, kuten Michel Butorin La Modification, Alain Robbe-Grillet'n La Jalousie, Claude Simonin Le Vent, tentative de description d'un retable baroque, Claude Mauriacin Toutes les femmes sont fatales ja Philippe Sollersin Le Défi.
Les Editions de Minuit -kustannusyhtiön ympärille oli ryhmittynyt joukko romaanikirjailijoita, kuten Samuel Beckett, Michel Butor, Claude Ollier, Robert Pinget, Alain Robbe-Grillet, Nathalie Sarraute ja Claude Simon, jotka etsivät uusia muotoja romaanitaiteelle. Niinpä aluksi puhuttiin myös "keskiyön kirjailijoista" (minuit = 'keskiyö').
Sovinnaisesta romaanimuodosta pyrittiin eroon, koska haluttiin rikkoa vakiintuneet ajattelutavat. Robbe-Grillet kirjoittaa teoksessaan Pour un nouveau roman (1963) ymmärtävänsä, miksi kaikki taiteelliset uudistusliikkeet on tehty realismin nimissä. Kosketusta todellisuuteen ei saada, ellei kuluneita taidemuotoja hylätä.
Mainitut kirjailijat olivat päätyneet luopumaan juonesta, kaikkitietävästä kertojasta, suoraviivaisesta aikajärjestyksestä ja kerronnasta, psykologisesti kuvatuista henkilöhahmoista ja pyrkimyksestä realistiseen todellisuuden kuvaukseen. Balzacin aikaisesta realistisesta tyylistä haluttiin eroon, sillä ympäröivä maailma oli erilainen kuin sata vuotta sitten, jolloin Balzac kirjoitti romaanejaan. Uuden romaanin kirjailijat eivät halveksineet Balzacia vaan sitä, että jotkut edelleen kirjoittivat kuten Balzac aikoinaan. Romaanimuodossa ja kerronnan rakenteessa samoin kuin kirjan ja lukijan välisessä suhteessa tapahtui huomattavia muutoksia.
André Breton ja Jean-Paul Sartre olivat Ranskan keskeisiä mielipidevaikuttajia 1940- ja 1950-luvuilla. Uuden romaanin kirjailijat vastustivat varsinkin Sartren asemaa ja hänen vaatimustaan taiteen yhteiskunnallisesta sitoutumisesta. Eksistentialismi oli hallitseva aatesuuntaus. Sartren eksistentialismissa on paljon vaikutteita saksalaisfilosofien, Martin Heideggerin ja Edmund Husserlin fenomenologiasta.
Sartren kannattama eksistentialistinen romaani ja käsitys kantaa ottavasta kirjallisuudesta kyseenalaistettiin. Sartren essee Mitä kirjallisuus on? (1948) -teos toi mieleen sosialistisen realismin, josta oli aiemmin kirjoittanut myös Louis Aragon Pour un réalisme socialiste (1935). Kirjallisuuden käyttäminen propagandavälineenä sai yksimielisen tuomion uuden romaanin kirjailijoilta.
Uuden romaanin kirjailijat eivät myöskään jakaneet Sartren ihmiskeskeistä maailmankuvaa. Teoksessaan Pour un nouveau roman Robbe-Grillet arvosteli aikansa elänyttä käsitystä, jonka mukaan ihminen on kaikkeuden keskipiste. Uutta romaania on arvosteltu epäinhimillisyydestä, koska kuvaus on ulkokohtaisen kylmää ja esineellistä. Robbe-Grillet kiisti syytökset sanomalla, että ihminen on läsnä joka sivulla, joka rivillä ja joka sanassa, sillä kaikki nähdään ihmiskatseen kautta, mistä on syntynyt uuteen romaaniin liittyvä käsite "katseen koulukunta" (l'école du regard).