cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Terekille ja takaisin
Kirjan sisältö
Taistelukuvauksia on esimerkiksi luvuissa Saksan kesäoffensiivi 1942 ja Malgobekin lopputaistelut. Luku Unser General esittää henkilökuvan Wiking-divisioonaa komentaneesta kenraali Felix Steinerista. Pataljoonan kaatuneista kertoo luku Niille, jotka eivät palanneet. Lukuun sisältyy luettelot pataljoonan palveluksessa kaatuneista ja myöhemmin Suomessa kaatuneista pataljoonaan kuuluneista.
Isohangokas
Isohangokas eli vanhemmalta nimeltään haarukkakehrääjä (Cerura vinula) on nirkkojen heimoon kuuluva perhonen.
Koko ja ulkonäkö
Helposti tunnistettava perhoslaji, jonka sukupuolet ovat hieman erinäköiset. Lajille ominaista on pörröinen karvoitus, vaaleanväriset siivet ja ruumis. Siivet ovat pohjaväriltään valkoisenharmaat. Siipisuonet ovat etenkin siiven tyviosassa oljenkeltaisia, mutta tummuvat siiven kärkeä kohti. Etusiiven tyviosassa on leveä, harmaa poikkivyö ja siiven etureunassa ja ulkosyrjässä on mustia täpliä. Naaraalla etusiipien kärkiosassa on harmaita, voimakkaasti aaltoilevia poikkijuovia. Takasiivet ovat koiraalla vaaleat tummilla siipisuonilla, naaraalla tuhkanharmaat. Keskiruumiissa on tummia läikkiä ja takaruumiissa tummia poikittaisia raitoja. Naaras on koirasta rotevampi ja sillä on leveämmät siivet. Pituudeltaan isohangokas on noin 35 mm ja siipiväli on koiraalla 50–67 mm ja naaralla 59–73 mm.
thumb|vasen|120px|Isohangokkaan toukka Isoiksi kasvaneet toukat ovat vihreitä ja niiden selkäpuolella on laaja ruskeanvioletti, satulamainen kuvio. Selkäkuvion reunassa on valkea juova. Pää on ruskea ja sitä ympäröi punertava rengas, jossa on kaksi mustaa silmätäplää. Kolmannen jaokkeen selkäpuolella on pyramidimainen, punertava kyhmy ja takapäässä kaksi pitkää uloketta. Täysikasvuinen toukka on 55–70 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika
Isohangokkaita elää laajalla alueella Euroopassa, mutta laji puuttuu suuresta osasta Välimeren ympäristöä. Levinneisyys jatkuu Länsi-Aasiaan ja Siperiassa Baikalille saakka. Lajia tavataan myös Pohjois-Afrikassa. Suomessa isohangokasta tavataan melko yleisenä ainakin Keski-Lapin korkeudelle saakka. Pääasiallinen lentoaika on toukokuussa, mutta lajia voi tavata huhtikuun lopulta jopa kesäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat
Isohangokkaan toukkia tuottavat munat ovat ruskeita ja ne jätetään tavallisesti parin munan ryhminä puiden lehtien yläpinnalle. Toukka kuoriutuu kahdesta kolmeen viikkoa muninnasta ja nuoret toukat elävät pareittain, isommat yksin. Toukka on aktiivinen päivällä ja viihtyy auringonpaisteessa, usein näkyvällä paikalla. Jos toukka kokee itsensä uhatuksi, se nostaa eturuumiinsa ylös ja seisoo neljän vatsajalkaparin tukemana, ylöspäin köyristyneenä. Toukka pyrkii pelottelemaan sitä uhkaavaa vaaraa vetämällä päänsä sisäänpäin esittäen niskan punaista rengasta, jonka yläosassa on isot, mustat, silmiä muistuttavat pisteet ja työntää peräpäänsä lisäkkeistä esille punaiset ulokkeet. Jos toukkaa häiritsee liikaa, se suihkuttaa kurkussaan olevista rauhasista muurahaishappoa.
Toukat ovat täysikasvuisia elo-syyskuun vaiheessa ja koteloituvat kasvillisuuteen, lähelle maan pintaa. Kotelo talvehtii, joskus useita kertoja.
Ravintokasvi
Toukka elää eri pajulajeilla (Salix) sekä haavalla (Populus tremula) ja muilla poppeleilla (Populus).
Risteyksessä (albumi)
Albumilta julkaistiin neljä singleä. ”Yksin” nousi neljäksi viikoksi Suomen kaupallisten radiokanavien soitetuimmaksi kappaleeksi, ja se pysyi radiosoittolistalla 36 viikkoa. Kappale nousi myös latauslistan toiselle sijalle ja striimasi kultaa. ”Ota mut” nousi radiosoittolistan sijalle kolme ja striimasi myös kultaa.
Kappaleet
Kaikki san. ja säv. Jonne Aaron, ellei muuta mainittu.
Treasure Chest
Treasure Chest on vuonna 2002 julkaistu saksalaisen power metal -yhtyeen Helloweenin kokoelmalevy.
Luettelo koiraroduista
Tämä on luettelo koiraroduista aakkosjärjestyksessä. Katso myös FCI:n määrittelemät roturyhmät.
Aiheesta muualla
Listă de rase de câini Породы собак
Przemyślin piirikunta
Przemyślin piirikunta on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 74 061. Piirikunta on jaettu kymmeneen maalaiskuntaan, jotka ovat Bircza, Dubiecko, Fredropol, Krasiczyn, Krzywcza, Medyka, Orły, Przemyśl, Stubno sekä Żurawica. Hallintokeskus Przemyśl muodostaa oman kaupunkipiirikuntansa.
Przemyślin piirikunnan pinta-alasta arviolta 40,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Przemyślin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 12,5 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Przemyślin piirikunnassa arvioitiin olevan 74 061 asukasta, joista 49,9 prosenttia naispuolisia ja 50,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 73 629 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 72 105 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 18,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 63,5 prosenttia ja eläkeikäisten 18,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 664 lasta.
Nellie Melba
thumb|Nellie Melba Nellie Melba (syntyjään Helen Porter Mitchell, myöhemmin Helen Armstrong, 19. toukokuuta 1861 Richmond, Melbourne, Victoria – 23. helmikuuta 1931 Darlinghurst, Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli australialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Hänen tähteytensä alkoi vuonna 1887 kaikilla maailman oopperanäyttämöillä, ja se kesti hänen jäähyväisnäytäntöönsä saakka, joka oli Covent Gardenissa vuonna 1926. Hänen äänensä sanottiin sopivan täydellisesti koloratuuriosiin kuten Rigoletton Gilda sekä lyyrisiin osiin kuten Lohengrinin Elsa ja Otellon Desdemona.
Dame Nellie oli myös konserttilaulajatar sekä uranuurtaja äänilevylaulussa.
Elämäkerta
Melban laulunopettajana toimi seitsemän vuoden ajan Pietro Cecchi ja myöhemmin Euroopassa saksalainen mezzosopraano Mathilde Marchesi. Marchesin suosituksesta laulajatar keksi itselleen taiteilijanimen Melba kotikaupunkinsa Melbournen mukaan.
Uransa loppuvaiheessa Melba järjesti pitkän jäähyväisnäytäntöjen sarjan eri puolilla maailmaa. Hän kuoli 23. helmikuuta 1931 Sydneyssä verenmyrkytykseen 69-vuotiaana pitkään kestäneen kuumeen jälkeen. Melba on haudattu Lilydalen hautausmaalle, joka sijaitsee Melbournessa.
Kunnianosoituksia
Melban kasvokuva, kokovartalokuva ja nimikirjoitus on painettu Australian nykyisen sadan dollarin setelin etupuolelle. Melban kunniaksi on nimetty maantie (Melba Highway) Victoriassa Australiassa sekä kaupunginosa (Melba) Canberrassa Australian pääkaupunkiterritoriossa.
Alakylä (Lappeenranta)
Alakylä on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustassa.
Alakylän nimi tulee sen sijoittumisesta jyrkän mäen alareunalle. Alakylä on tunnettu myös nimellä Kelttu. Kaupunginosan alue liitettiin Lappeenrannan kaupunkiin vuoden 1932 alueliitoksessa, mitä ennen se kuului Lappeeseen. Pohjoisen naapurikaupunginosansa Peltolan tavoin Alakylä oli Armilan kylän Nikurin talon Peltolan tilan mailla, jonne alkoi kehittyä esikaupunkiasutusta 1880-luvulla. Alue tunnettiin myös nimellä Siivola tai Sivola Nikurin talon isännän Vsevolod Wolkoffin mukaan. Vuodelta 1894 olevassa kartassa Viipurin maantien (nykyinen Kauppakatu) varressa hautausmaata vastapäätä eli nykyisten kaupunginosien rajalla oleva asutus on nimetty Sivolankyläksi.
Alakylässä oli vuonna 1964 valmistunut Alakylän koulu, joka purettiin vuonna 2012 homeongelmien vuoksi. Ratakadun varrella on kaupallisten palveluiden keskittymä.
Alakylän asutus on 80-prosenttisesti pientaloasutusta. Alakylän tilastoalueella on 1 769 asukasta.
Aiheesta muualla
61.05347°N, 28.206°W
Portobelo
thumb|310px|Kartta Portobelosta ja sen linnakkeista n. 1740 Portobelo, myös Portobello ja vanh. Puerto Bello, on Panamankannaksen pohjoisrannikolla sijaitseva satamakaupunki, joka kuuluu Panaman Colónin maakuntaan. Portobelo oli merkittävä satamakaupunki ja laivastotukikohta, jonka kehitys kuitenkin kärsi Karibian alueen kaapparitoiminnasta ja sodankäynnistä. Nykyään Portobelo on alle 3 000 asukkaan kokoinen unelias kylä.
Historia
Kristoffer Kolumbus löysi Portobelon lahden 2. marraskuuta 1502. Portobelon kaupungin perusti Espanjan siirtokunnaksi 1597 Francisco de Valverde y Mercado, ja siitä tuli syvävetisen luonnonsatamansa vuoksi merkittävä satamakaupunki ja sota- ja kauppalaivaston tukikohta 1500-luvulta 1700-luvulle. Kaupunki toimi Uuden-Granadan hopean vientisatamana Espanjaan ja se oli yksi etapeista, joiden kautta Espanjan aarrelaivastot kulkivat.
Vauraus houkutteli paikalle muun muassa kaapparikapteeni Henry Morganin, joka vuonna 1668 johti joukon kaappareita ja 450 yritykseen vallata kaupungin. Morgan onnistui tavoitteissaan ja ryösti Portobeloa kahden viikon ajan riisuen sen lähes kaikista sen rikkauksista. Vaikka valtaushanke oli rohkea, Morgan ei saanut tapahtumasta hyvää mainetta, sillä hänen joukkonsa syyllistyivät lukuisiin murhiin, kidutuksiin ja raiskauksiin noina viikkoina.
16. kesäkuuta 1726 kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Francis Hosier aloitti Portobellon laivastosaarron, jossa piirittäjälle kävi huonommin kuin piiritettävälle. Brittimerimiehet alkoivat kuolla tauteihin, jotka lopulta vaativat 4 000 henkeä. Laivasto-osasto lopetti saarron ja vetäytyi kaupungin edustalta joulukuussa.
1. joulukuuta 1739 kuninkaallisen laivaston osasto valtasi kaupungin Portobellon taistelun jälkeen vara-amiraali Edward Vernonin johdolla. Taistelu oli ensimmäinen merkittävä sotatoimi sodassa Jenkinsin korvasta. Britit tuhosivat kaupunkia suojanneet linnakkeet ja infrastruktuurin kannalta tärkeät rakennukset. Sotatoimi pakotti myös Espanjan siirtämään kauppareittejään turvallisimmille vesille. Tuho sekä kaupan heikentyminen lamautti kaupungin kehityksen ja se melkein autioitui. Britit kokivat taistelun kostona aiemman piirityksen epäonnistumiseen ja juhlivat voittoa nimeämällä mm. Lontoon, Dublinin ja Edinburghin kaupunginosia Portobelloiksi.
Portobelon talous elpyi vasta Panaman kanaalin rakentamisen myötä yli sata vuotta taistelua ja tuhoamista myöhemmin. Vuonna 1980 kaupunkia suojaamaan 1500-luvun lopulla rakennetut linnakkeet julistettiin Unescon Maailmanperintökohteiksi.
Klampen
Klampen (myös Kolmen Kauhan Maja) on rakennushistoriallisesti merkittävä kansallisromanttinen hirsivilla Suvisaaristossa Espoon lounaisosassa. Insinööri Einar Lindroos rakennutti sen itselleen.
Klampenissa on yhtymäkohtia Lars Sonckin jugend-kauden tuotantoon: tummat seinäpinnat, valkeat koristeteemat, taitekatto ja ulokkeiden käyttö. Kokonaisuuteen kuuluu päärakennuksen ohella piharakennuksia, kuten palvelijainasunto.
Fissio
230px|thumb|Fissioreaktio, jossa 235U virittyy 236U:ksi termisen neutronin osuttua siihen ja halkeaa kahdeksi ytimeksi. Lopputuotteina syntyvät esim. [[kryptonin ja bariumin isotoopit 92Kr ja 141Ba.]]
Fissio on ilmiö tai ydinfysiikan reaktio, jossa raskaan atomin ydin hajoaa kahdeksi tai useammaksi pienemmäksi tytärytimeksi ja samalla vapautuu energiaa (ja muita hiukkasia). Energia on ns. sidosenergiaa, sen määrä vastaa lähtöytimen ja tytärydinten välistä massavajetta. Fissiolle vastakkainen reaktio on fuusio, jossa taas kevyet atomien ytimet fuusioituvat raskaammaksi ytimeksi.
Monissa aineissa atomiytimien hajoamisia tapahtuu luonnostaan hitaasti kaiken aikaa. Tällaisia aineita kutsutaan radioaktiiviseksi. Yleensä raskaistakin ytimistä kuitenkin irtoaa vain pieni osanen kuten alfahiukkanen. Jotkin raskaat atomiytimet (esim. uraani-235:n) ydin, voivat myös hajota spontaanisti suunnilleen keskeltä kahtia kahdeksi keskiraskaaksi ytimeksi, jolloin samalla vapautuu neutroneja. Ilmiötä sanotaan spontaaniksi fissioksi. Kuitenkin myös U-235-atomeista paljon pienempi osa fissioituu spontaanisti kuin hajoaa alfahajoamisella. Tietyissä olosuhteissa tällainen ytimien hajoaminen aiheuttaa kuitenkin vuorostaan yhä useampia uusia hajoamisia, jolloin syntyy ketjureaktio.
Fissiolle ei voi esittää yhtä yksiselitteistä reaktioyhtälöä, vaan se voi tapahtua monella tavalla. Kun U-235-ytimeen osuu neutroni, se virittyy uraani-236:ksi, joka hajoaa edelleen ja voi fissioitua esimerkiksi seuraavasti: 23592U + 10n ⇒ 9236Kr + 14156Ba + 3 10n. Syntyvät fissiotuotteet voivat olla muitakin kuin krypton (Kr) ja barium (Ba), kunhan niiden massalukujen summa vapautuvat neutronit mukaan luettuina on 236 ja järjestyslukujen summa 92. Fissiotuotteina syntyvät ytimet ovat yleensä beeta-aktiivisia, joten ne muuttuvat vähitellen toisiksi nuklideiksi, joilla on sama massaluku mutta korkeampi järjestysluku. Useimmat fissiotuotteista ovat varsin lyhytikäisiä, mutta esimerkiksi cesium-137:n ja strontium-90:n puoliintumisajat ovat kymmeniä vuosia.
Otto Hahn ja Fritz Strassmann havaitsivat ensimmäisinä vuonna 1939, että uraanin pommittaminen neutroneilla tuottaa todellakin alkuaine bariumia, eikä vain jotain jolla on samankaltaisia kemiallisia ominaisuuksia. Tämän perusteella Lise Meitner ja Otto Frisch esittivät samana vuonna, että uraaniydin halkeaa kahteen lähes yhtä suureen osaan. Termi fissio on lainattu biologian solunjakautumista koskevasta käsitteestä.
Ydinvoimaloiden sähköntuotanto perustuu tällaisesta ketjureaktiosta saadun lämpöenergian hyväksikäyttöön hallituissa olosuhteissa. Jos ketjureaktio pääsee jostain syystä kiihtymään liiaksi, lämmöntuotanto kasvaa hyvin nopeasti. Tehon hallitsematon nousu on kaupallisessa energiantuotannossa käytetyissä kevytvesireaktoreissa estetty perustavanlaatuisilla luonnollisilla takaisinkytkennöillä siten, että lämpötilan nousu hidastaa välittömästi ketjureaktiota ja teho pienenee. Reaktorin jäähdytyksen menettäminen kuitenkin saattaa pahimmillaan aiheuttaa ydinvoimalan reaktorisydämen sulamisen, eli ns. sydämen sulamisonnettomuus. Syynä tähän on jälkilämpö, jota fissioissa syntyneiden kevyempien ytimien beetahajoaminen ja gammasäteily tuottavat ketjureaktion sammuttamisen jälkeen merkittäviä määriä 1–2 vuorokauden ajan. Jäähdytysvesikierron estyminen voi tällöin aiheuttaa sydämen ylikuumenemisen ja vaurioitumisen. Jäähdytysveden saatavuuden turvaaminen kaikissa olosuhteissa onkin yksi nykyaikaisten tehoreaktorien pääsuunnitteluperusteista.
Fissioon pohjautuvat ydinaseet ovat erityistapaus. Niissä fissio-olosuhteita eli reaktiivisuutta nostetaan hyvin nopeasti jolloin lyhyessä ajassa ehtii vapautua erittäin suuria määriä energiaa. Ytimen sidosenergia voidaan laskea Einsteinin yhtälöstä E=mc², missä m on massavaje. Fission tuottama energia voidaan tämän perusteella arvioida seuraavasti: uraanin sidosenergia per nukleoni on 7,6 MeV kun taas fission lopputuotteilla (massaluvut A=90–150) se on noin 8,5 MeV. Siispä fissioreaktiossa vapautuu energiaa noin 236·(8,5–7,6)=200 MeV mikä on paljon enemmän kuin missään kemiallisessa reaktiossa.
Hold Me Now
Hold Me Now oli vuoden 1987 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Johnny Logan englanniksi ja se toi Irlannille kolmannen sen seitsemästä voitosta. Johnny Loganille voitto oli toinen, eikä kukaan muu ole pystynyt voittamaan euroviisuja useampaan kertaan. Kappale sai 172 pistettä, voittaen seuraavaksi tulleen Saksan 31 pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli 20.
Kappale nousi voiton jälkeen listoille ympäri Euroopan ja muun muassa brittilistan kakkoseksi. Kappale olikin yksi neljästätoista kappaleesta jotka valittiin vuonna 2005 Eurovision viisikymmenvuotista taivalta juhlistavaan Congratulations-tapahtumaan ehdokkaaksi kaikkien aikojen euroviisuksi ja se sijoittui siinä kolmanneksi.
Ryhmä E
pienoiskuva|upright=0.92|[[Herakles taistelee Geryonia vastaan, taustalla kuoleva Eurytion. Yksityiskohta tuntemattoman Ryhmään E kuuluneen maalarin koristelemasta amforasta, n. 540 eaa.]] Ryhmä E (englanninkielisessä tutkimuksessa Group E) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalarien ryhmä, joka tuotti attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Ryhmä toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 560–540 eaa. Ryhmän tärkein edustaja oli Eksekias.
”Ryhmä” on muodostetty tutkimuksessa tyylillisin perustein. Sen nimi perustuu Eksekiaan nimen alkukirjaimeen. Ryhmää on kutsuttu myös Eksekiaan työpajaksi. Eksekias työskenteli ryhmässä uransa alkuvaiheessa, mutta toimi myöhemmin itsenäisesti.
Ryhmän nimiin on laitettu noin 100 eri vaasia. Ryhmä teki aikaisempaa suurempia vaaseja ja kehitti joitakin uusia vaasityyppejä. Maalausten kuva-aiheissa esiintyy ennen kaikkea mytologiaa sekä hevosvaunuaiheita.
Don’t Sit Down ’Cause I’ve Moved Your Chair
Don't Sit Down 'Cause I've Moved Your Chair on englantilaisen indie rock-yhtye Arctic Monkeysin kappale. Se julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta Suck It and See. Parhaimmillaan se ylsi Britannian singlelistalla sijalle 28.
Single julkaistiin digitaalisena latauksena 12. huhtikuuta 2011 ja myöhemmin 7 ja 10 tuuman vinyylilevyinä, joista jälkimmäinen sisälsi lisäksi kappaleen ”The Blond-O-Sonic Shimmer Trap”.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 14. huhtikuuta 2011 videopalvelu YouTubessa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Alex Turner.
Vjatka (täsmennyssivu)
Vjatka tarkoittaa seuraavia asioita:
Charley Chase
Charley Chase (synt. Charles Parrot, 20. lokakuuta 1893 Baltimore, Maryland – 20. kesäkuuta 1940 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Chase aloitti esiintymisen vaudevillessa ja siirtyi elokuviin vuonna 1913. Aluksi hän näytteli Al Christien tuottamissa komedioissa, mutta siirtyi niistä pian Mack Sennettin Keystone Picturesille. Keystonella ollessaan Chase myös ohjasi elokuvia, ja 1921 hän siirtyi ohjaajaksi Hal Roachin palvelukseen. Vuonna 1923 hän aloitti taas näyttelemisen ja otti tuolloin nimekseen näyttelijänä sukunimen Chase, jotta pystyisi pitäämään näyttelemisen erossa roolistaan ohjaajana, jota hän teki Parrottina. Näyttelijänä Chasesta tuli mykkäelokuvien aikakaudella eräs Roachin suosituimmista tähdistä, ja hän myös onnistui siirtymään menestyksekkäästi äänielokuviin. Hänen tunnetuimpiin elokuviinsa kuuluu vuonna 1933 valmistunut Päivänpaisteisia pässinpäitä, jonka pääosia näyttelivät Ohukainen ja Paksukainen.
Chasen sopimus Roachin kanssa päättyi 1936, ja hän siirtyi Columbia Picturesin palvelukseen. Näyttelemisen ohessa Chase myös ohjasi muun muassa The Three Stoogesien lyhytelokuvia. Chase kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1940. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
KK Igokea
Košarkaški klub Igokea on bosnialainen koripallojoukkue Aleksandrovacista, Laktašista.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1973. Joukkue voitti ensimmäisen Bosnian-mestaruutensa kaudella 2000–2001. Ensimmäisen cup-mestaruuden Igokea voitti vuonna 2007. Kaudella 2010–2011 seura osallistui ensimmäistä kertaa Adrianmeren liigaan. Vuonna 2013 seura voitti toisen cup-mestaruutensa.
Jokileppälinnut
Jokileppälinnut (Rhyacornis) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku.
Rafaela Silva
Rafaela Lopes Silva (s. 24. huhtikuuta 1994) on brasilialainen judoka.
Silva on voittanut kultaa judon MM-kilpailuissa 2013 ja 2022 sekä Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 alle 57-kiloisten sarjassa. Lisäksi hänellä on kolme MM-hopeaa, kaksi MM-pronssia, Pan-Amerikan kisoista hopeaa ja pronssia sekä judon Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuista kaksi kultaa, kolme hopeaa ja kolme pronssia. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 57-kiloisissa 2008. Hän on voittanut kahdeksan IJF World Tourin ja viisi maailmancupin / Continental Open -tason turnausta sekä kolme Brasilian-mestaruutta.
Carita Mäkelä
Carita Mäkelä (o.s. Bergström) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt muun muassa Disneyn piirrettyjen elokuvien ääninäyttelijänä.
Hänen vanhempansa olivat Matti ja Pirjo Bergström. Hän oli naimisissa näyttelijä Konsta Mäkelän kanssa vuosina 1989–2003.
Acherítou
Acherítou on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Kyproksen saarella. Se on de facto Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Gazimağusan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Famagustan alueeseen. Kylän väkiluku Pohjois-Kyproksen tilastoissa on 911 ja Kyproksen tasavallan tilastoissa (2011).
Osittaisfunktio
Osittaisfunktio on funktion yleistys, joka liittää jokaiseen lähtöjoukon \mathbf{}A alkioon \mathbf{}a enintään yhden maalijoukon \mathbf{}B alkion, jota merkitään, jos tämä \mathbf{}a:n liitettävä alkio on olemassa. Kyseessä on siis tavallisen funktion yleistys, sillä tavallinen funktio liittää jokaiseen joukon \mathbf{}A alkioon \mathbf{}a tarkalleen yhden joukon \mathbf{}B alkion, mutta funktion osittaisuus sallii sen, että joillakin \mathbf{}A:n alkioilla \mathbf{}a tällaista siihen \mathbf{}f-liitettävää \mathbf{}B-joukon alkiota ei ole. ("liitettäviä on nyt yhden sijaan nolla kappaletta.") Tällaisilla alkioilla \mathbf{}a sanotaan, että ei ole määritelty, ja toisinaan tämä ilmoitetaan merkinnällä
Acherítou
Acherítou sijaitsee Kyproksen itäosissa Ison-Britannian Dekéleian sotilastukikohta-alueeseen kuuluvan Ágios Nikólaoksen alueen länsipuolella, linnuntietä noin kahdeksan kilometriä länsilounaaseen Famagustan kaupungista.
Osittaisfunktio
.
Niitä joukon \mathbf{}A alkioita, joilla on määritelty, kutsutaan yhdessä funktion \mathbf{} f määrittelyjoukoksi, jota voidaan merkitä esimerkiksi symbolilla. Tavallisilla funktioilla eli määrittelyjoukko ja lähtöjoukko yhtyvät, mutta yleensä  eli määrittelyjoukko on pienempi ja sallittua on myös sekin, että  eli  ei ole määritelty missään joukon \mathbf{}A pisteessä.
Esimerkkejä
1)
Funktio, joka on määritelty niin, että ja  eli arvoilla \mathbf{}a ja \mathbf{}d funktio \mathbf{}f ei ole määritelty.
2)
Funktio, missä , on määritelty tarkalleen silloin, kun \mathbf{}n on neliö eli kuuluu joukkoon , sillä tarkalleen tällöin neliöjuuri kuuluu luonnollisten lukujen joukkoon, joka on nyt otettu maalijoukoksi.
Laskennan teoriassa funktioita lasketaan Turingin koneella niin, että syötteellä \mathbf{}n kone suoritettuaan äärellisen määrän laskenta-askelia kirjoittaa tulosteen, joka määritellään käytetyn Turingin koneen määräämän funktion -arvoksi. Kuitenkin useilla Turingin koneilla käy niin, että joillakin syötteillä alkanut laskenta ei pysähdy koskaan, tuloste jää näin saamatta ja jää siis määrittelemättömäksi kyseisellä koneella näillä syötteillä.
Ne partez pas sans moi
Ne partez pas sans moi (Älkää lähtekö ilman minua) oli vuoden 1988 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Céline Dion ranskaksi ja se toi Sveitsille toisen ja viimeisimmän voiton. Kappale sai 137 pistettä, voittaen vain pisteellä seuraavaksi tulleen Ison-Britannian. Kappaleen esiintymisnumero oli 9. Kappale on viimeisin ranskankielinen voittokappale.
Kappale ei erityisesti pärjännyt eurooppalaisilla musiikkilistoilla, siitä huolimatta Céline Dionista on tullut yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä euroviisuvoittajista. Kappale olikin yksi neljästätoista kappaleesta, joka valittiin vuonna 2005 Eurovision viisikymmenvuotista taivalta juhlistavaan Congratulations-tapahtumaan ehdokkaaksi kaikkien aikojen euroviisuksi, ja se sijoittui siinä kymmenenneksi.
Työmaavalaisin
Tyyppeinä voivat olla halogeenivalaisin ja LED-valaisin, aiemmin käytettiin hehkulamppuja.
Halogeenivalaisin
Perinteiseen hehkulamppuun verrattuna halogeenivalaisimen etuna on kirkkaampi valo.
LED-valaisimet
LED-valaisimet ovat syrjäyttämässä halogeenivalaimet. Nykyaikaiset LED-valaisimet ovat halogeenivalaisimia valovoimaisempia ja kuluttavat vähemmän virtaa, joten on kyetty kehittämään myös akkukäyttöisiä työmaavalaisimia sähköttömiin kohteisiin tai helppoon siirtelyyn. Led-valaisimet sietävät tärinää paremmin kuin halogeenivalot.
Kartion tai sylinterin muotoisten perinteisten roikkavalojen sijaan LED-työmaavalaisimet ovat usein suorakulmaisen levyn muotoisia valopaneeleita, jotka on saranoitu U-malliseen pidikkeeseen. Levyn taustapuolella on jäähdytysripoja. 2010-luvulla markkinoille on tullut myös työmaakohteen tasaiseen yleisvalaistukseen tarkoitettuja tehokkaita LED-valonauhoja.
Työmaavalaistuksen määräykset ja ohjeet
Suomessa työmaavalaistusta säätelevät työturvallisuuslain 34. pykälä, työturvallisuusasetuksen 205/2009 26. pykälä sekä standardi SFS-EN 12464-1 vuodelta 2011 ja sitä soveltavat ST-kortit.
Martti Sirén
Martti Sirén on suomalainen taikuri. Hän on toiminut pitkään taikuuden ammattilaisena. Sirén on toiminut Kouvolan Taikapäivien yhteydessä pidettävien taikureiden Suomen-mestaruuskisojen tuomarina vuosituhannen vaihteesta ja ollut vuodesta 1999 vuoteen 2016 "Jokeri - Taikuutta taikureille" -lehden päätoimittajana.
Bogoslovo
Bogoslovo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Pestovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin luoteisosassa 35 kilometrin päässä Pestovosta. Kylässä on reilut 200 ja kunnassa 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Bogoslovon kunnan pinta-ala on 395,66 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Vologdan alueeseen, idässä Pestovon maalaiskuntaan, etelässä Ohonan ja Laptevon kuntiin sekä lännessä Novgorodin alueen Hvoinajan piiriin. Pinta-alasta 64,7 % on metsää ja 32,6 % maatalousmaata.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 53 kylää ja muuta asutuskeskusta: Abrosovon kylä ja asemanseutu, Akinkino, Barygino, Belkovo, Brjakunovo, Dmitrovskojen kylä ja asutus, Dratševo, Dunevkan kylä ja asemanseutu, Dunilovo, Gora, Gorbuhino, Ivlevo, Jeskino, Jezžino, Kirva, Klimovštšina, Kopatševo, Krenitsy, Maklakovo, Makšejeva Gorka, Mankovo, Medvedevo, Mežduretšje, Moskotovo, Nazarjino, Novoje Sihino, Odintsovo, Osipovo, Ostrov, Pankovo, Pirogovo, Pljuštševo, Podlipje, Posjolok, Potulovo, Prokudino, Pustoška, Somino, Sorokino, Staroje Sihino, Stinkino, Tarasovo, Tokarevo, Tytškino, Varahino, Vetka, Vysokovo, Zaretšje sekä kaksi Zarutševjen kylää. Kylistä suurin on reilun 300 asukkaan Brjakunovo. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Abrosovon ja Brjakunovon kylähallinnot yhdistettiin Bogoslovoon vuonna 2005.
Kylistä on linja-autoyhteydet Pestovoon. Pietarin ja Moskovan välisellä ohitusradalla on Abrosovon rautatieasema. Työvoimasta 68 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (27,3 %), opetusala (18,6 %) ja jalostus (14,9 %). Kunnassa toimii yksi maatalousyritys, joukko sahalaitoksia sekä korjauspaja.
Palveluihin kuuluvat Bogoslovon keskikoulu ja Brjakunovon peruskoulu lastentarhoineen, Bogoslovon, Brjakunovon ja Abrosovon kulttuuritalot ja kirjastot, viisi postikonttoria ja kolme lääkintäasemaa. Nähtävyyksiä ovat Brjakunovon muinaislinna, muinaiset asuin- ja hautapaikat, Kirvan kirkko, Klimovštšinan ja Zaretšjen kartanoalueet sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset.
Ibar
Ibar on joki, joka virtaa läpi itäisen Montenegron, Serbian ja Kosovon. Joen pituus on noin 276 kilometriä.
Sudanin liitto
Mamadou Konatén ja Modibo Keïtan vuonna 1946 perustama Sudanin liitto oli osa Ranskan Länsi-Afrikassa ja Ranskan Keski-Afrikassa toiminutta Rassemblement démocratique africain -järjestöä. Vuoden 1956 vaaleissa Sudanin liitto löi kilpailijansa Sudanin edistyspuolueen, joka yhdistyi siihen vuonna 1959. Vuoden 1968 vallankaappaukseen saakka Sudanin liitto oli Malin ainoa puolue. Sen johtajana toimi maan presidentti Modibo Keïta. Vuoden 1962 puoluekokouksessa Sudanin liiton ideologiseksi perustaksi julistettiin tieteellinen sosialismi ja tavoitteeksi maan kehittäminen ei-kapitalistista tietä pitkin.
Sudanin liitto kiellettiin Moussa Traorén johtaman vallankaappauksen jälkeen. Puolueen veteraanit kuten Seydou Badian Kouyaté, Mamadou El Béchir Gologo ja Mamadou Madeira Keita perustivat sen uudelleen Traorén hallinnon kaaduttua vuonna 1991. Linjaltaan marksilainen puolue sai vuoden 1992 parlamenttivaaleissa kahdeksan edustajanpaikkaa. Tiéoulé Mamadou Konatén johtama siipi erosi Sudanin liitosta vuonna 1994 ja perusti uuden puolueen Bloc pour la démocratie et l’intégration africaine (BDIA). Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa kumpikin puolue sai yhden edustajan. Vuosien 2002 ja 2007 presidentinvaaleissa Sudanin liitto tuki Amadou Toumani Touréa.
Sudanin liitto ja BDIA yhdistyivät jälleen vuonna 2010 muodostaen uuden puolueen Union malienne du rassemblement démocratique africain.
Hilpas Sulin
Hilpas Sulin (s. 27. syyskuuta 1934 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Sulin oli merkittävä vaikuttaja HPK:n jääkiekkoilussa. Hämeenlinnassa hän teki pitkän uran sekä pelaajana että valmentajana. Sulin pelasi SM-sarjassa vuosien 1949–1960 välissä 87 ottelua saldolla 28+22. HPK:n päävalmentajana Sulin toimi suomensarjassa vuodet 1968–1975 ja I divisioonassa 1978–1981.
Pikkumaahutia
Pikkumaahutia (Mesocapromys sanfelipensis) on hutioiden (Capromyidae) heimoon ja hutioiden (Capromyinae) alaheimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen, mahdollisesti jo sukupuuttoon kuollut jyrsijälaji.
Pikkumaahutian ruumiin pituus on 30–50 senttimetriä ja hännän pituus 15–30 senttimetriä. Sen paino vaihtelee neljän ja seitsemän kilogramman välillä. Se muistuttaa ulkonäöltään paljon muita heimonsa lajeja, mutta on esimerkiksi isokorvahutiaa (Mesocapromys auritus) hieman suurikokoisempi. Turkki on väriltään tummanruskea ja häntä hieman punertavampi.
Pikkumaahutiaa on toistaiseksi tavattu ainoastaan kahdella Kuuban Canarreos-saariston läntisimmän saariryhmän saarella. Viimeksi sitä on havaittu vuonna 1978, jolloin saarelta pyydystettiin 43 yksilöä. Kaikki havainnot lajista ovat olleet samoista paikoista, missä kasvaa Salicornia perennis -suolayrttilajia.
Kuritus
Kuritus tarkoittaa toimenpiteitä, joilla yritetään pakottaa toinen ihminen, ihmisryhmä tai eläin järjestykseen tai noudattamaan sääntöjä, tilanteessa, jossa sääntörikkomus on tapahtunut tai tapahtumaisillaan. On tyypillistä, että kurituksen kohde on alistetussa asemassa.
Kuri-sanaan viittaavaa kuritus-käsitettä on käytetty useissa yhteyksissä, ja käyttötarkoituksestaan riippuen sillä on tarkoitettu hieman eri asioita. Kuri viittaa useimmissa käyttötarkoituksissaan toisen ihmisen tai ihmisryhmän aikaansaaman ulkoisen pakon ja vallankäytön, usein fyysisen väkivallan tai sen uhan avulla luotavaan järjestykseen (esm. kirkkokuri, koulukuri, puoluekuri, sotilaskuri, vrt. kurinalaisuus). Myös suomalaiset sananlaskut ja Raamattu tuntevat kurin "Joka kuritta kasvaa, se kunniatta kuolee." Sananlaskujen kirjassa puolestaan puhutaan kurituksesta: ”Joka vitsaa säästää, se vihaa lastaan; mutta joka häntä rakastaa, se häntä ajoissa kurittaa” (Snl. 13:24).
Usein kurituksella tai ruumiillisella kurituksella tarkoitetaan erityisesti lapsen pahoinpitelyä, jolla tähdätään kasvatuksellisen päämäärän saavuttamiseen fyysisen väkivallan keinoin. Ruumiillinen kuritus kiellettiin valtion kouluissa jo 6. kesäkuuta 1914. Suomessa keskustelua ruumiillisen kurituksen oikeutuksesta ja tarpeellisuudesta käytiin erityisen vilkkaana 1970-luvun lopussa. Suomessa vanhempien kuritusoikeus poistettiin rikoslaista 1979, ja vuonna 1984 alussa ruumiillinen kuritus kiellettiin kokonaan toisena maana maailmassa. Ruotsissa kuritus kiellettiin jo vuonna 1979, jota ennen sitä ei ollut kielletty yhdessäkään maassa. Suomen laissa lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta asetetaan kasvatukselle seuraava tavoite: "Lasta tulee kasvattaa siten, että lapsi saa osakseen ymmärtämystä, turvaa ja hellyyttä. Lasta ei saa alistaa, kurittaa ruumiillisesti eikä kohdella muulla tavoin loukkaavasti."
Kuritus Suomen lainsäädännössä
pienoiskuva|300px|Ruumiillisen kurituksen lainsäädännöllinen asema Euroopassa: {{legend|#09c70d|Kielletty sekä kotona että koulussa}}{{legend|#0000d8|Koulussa kielletty, kotona sallittu}}{{legend|#c70909|Sallittu sekä kotona että koulussa}} Suomessa lasten ruumiillinen kuritus kiellettiin vuonna 1984.
Lainsäädäntö Suomessa lähtee siitä, että lapsilla on samat oikeudet tulla suojelluksi väkivallalta kuin aikuisilla. Lapsiin kohdistuva väkivalta, myös ruumiillinen kuritus, ovat rikoslain mukaan pahoinpitelyä, tai törkeää pahoinpitelyä, mikäli siitä seuraa lapsen vammautuminen. Alle 18-vuotiaaseen kohdistunut tai lähisuhteessa tapahtuva lieväkin pahoinpitely on virallisen syytteen alainen rikos. Tämä merkitsee sitä, että virallinen syyttäjä voi vaatia tekijän tuomitsemista rangaistukseen, vaikkei pahoinpitelyn uhri sitä vaatisikaan. Lastensuojelulain mukaan jokaisella valtion, kunnan ja seurakunnan työntekijällä on velvollisuus ilmoittaa ilmeisessä lastensuojelun tarpeessa olevasta lapsesta kunnan lastensuojeluun.
Alun perin rikoslaissa (39/1889) määrättiin, että jos 7–15-vuotias lapsi oli syyllistynyt rikokseen, vanhempain tahi sen, jonka hoidossa ja valloissa lapsi on, tai toimeenpanevan viranomaisen pitää sitä huoneessa toteensaatavasti kurittaa. Pahoinpitelyä koskevassa luvussa säädettiin, että jos kurittaja on kuritusvaltaansa käyttäessään saattanut kuritetulle ainoastaan vähäisen vamman tai ei vammaa ollenkaan, ei rangaistusta tullut tuomita. Siltä, joka kuritti aiheettomasti, voitiin riistää edusmiesoikeus.
Kuritusväkivalta Suomessa
Lastensuojelun keskusliitto on esittänyt, että kurituksen sijaan puhuttaisiin kuritusväkivallasta, koska kyseessä on selkeästi rikos, väkivalta, joka kohdistuu puolustuskyvyttömään lapseen. Sanan kehitti liiton erityisasiantuntija Heikki Sariola.
Sekä uusimman valtakunnallisen lapsiuhritutkimuksen (Ellonen ym. 2008) "Lasten ja nuorten väkivaltakokemukset" että aikuisilla tehtyjen tutkimusten mukaan (esim. Lastensuojelun keskusliiton Omnibus-tutkimus naiset ja äidit käyttävät ruumiillista väkivaltaa lasten kasvatuksessa miehiä useammin. Yleisempiä lapsiin kohdistuvia väkivaltaisia tekoja ovat tukistaminen ja näpsäyttäminen tai lyöminen esimerkiksi kasvoihin tai sormille. Nämä ovat myös tekoja, joihin naiset tutkimusten mukaan syyllistyvät miehiä useammin.
Naiset näyttävät kyllä asennetasolla vastustavan lapseen kohdistuvaa kuritusväkivaltaa miehiä yleisemmin (naiset 19 %, miehet 32%), mutta tekojen tasolla he kuitenkin käyttävät lapsiin kohdistuvaa kuritusväkivaltaa useammin kuin miehet. Esimerkiksi lähes 60 prosenttia naisista tukisti lastaan, miesvastaajista puolet. Naiset myös esimerkiksi näpäyttävät lastaan sormille miehiä useammin (naiset 33%, miehet 27%). On huomattava, että erot miesten ja naisten käyttäytymisen välillä ovat tilastollisesti merkitseviä. Niin sanottuun piiskaamiseen eli selkään tai takamukseen lyömiseen erilaisilla välineillä miehet ja naiset syyllistyvät yhtä usein. .
Naisten väkivaltaisessa käytöksessä näyttäisi korostuvan erityisesti omien tunteiden ja impulssikontrollin heikko hallinta, kun pinna palaa lyödään lasta. Tämä piirre on tullut esiin myös muussa naisten tekemässä perheväkivallassa.
Suomalaiset näyttävät muutenkin hyväksyvän lapseen kohdistuvan väkivallan. Esimerkiksi ns. piiskaamista puolet vastaajista pitää ruumiillisena kurituksena, ei pahoinpitelynä. Myös lapsen tukistaminen on yleistä, 62 prosenttia ja läimäyttäminenkään ei 40 prosentin mielestä ole väkivaltaa vaan ruumiillista kurittamista. 50% suomalaisista tukistaa lapsiaan, 27% näpäyttää sormille, 16% läimäyttää, 12% nipistävää ja 7% piiskaa lapsiaan. Jopa hengenvaarallista vauvan tai lapsen ravisteluakaan ei kolmasosa suomalaisista pidä pahoinpitelynä.
Rock Me (Rivan kappale)
”Rock Me” oli vuoden 1989 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti yhtye nimeltä Riva kroatiaksi ja se toi Jugoslavialle sen ainoan voiton. Kappale sai 137 pistettä ja voitti seuraavaksi tulleen Ison-Britannian 7 pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli 22 eli se esiintyi viimeisenä.
Kuritus
Kuritus mustan kasvatuskulttuurin ilmentymänä
Kuritus on osa ns. mustaa pedagogiikkaa ja -kasvatuskulttuuria, ja sen puolustamisessa helposti sotketaan pakon ja väkivallan käsitteet olettaen, että lapsen pakottamisen tulisi tarkoittaa tahallista kivun aiheuttamista tai äärimuodossaan lapsen pahoinpitelyä rangaistustarkoituksessa. Usein mustan kasvatuskulttuurin ja -pedagogiikan alueella tarjotaan myös selitysyrityksinä keinotekoisen niukkoja vaihtoehtoja, kuten "On parempi kurittaa ja rakastaa lasta kuin jättää hänet täysin heitteille". (Tämä on argumentaatiovirhe nimeltä dilemman virheasettelu – oletetaan, ettei lastenkasvatuksessa ole muita vaihtoehtoja kuin pahoinpitely ja laiminlyönti).
Rock Me (Rivan kappale)
Kappaleesta tehtiin myös englanninkielinen versio, mutta kappale menestyi kaupallisesti surkeasti. Kappaletta onkin usein pidetty huonona voittoviisuna ja kappaleen voitto aiheutti runsaasti arvostelua kisoja kohtaan. Ison-Britannian yleisradioyhtiön BBC:n kommentaattori Terry Wogan kutsui kappaleen voittoa ”kisojen kuolinkelloiksi”.
Kuritus
Kuritus mustan kasvatuskulttuurin ilmentymänä
Väkivallan kierre näyttää toimivan myös mustan kasvatuskulttuurin ylläpitävänä voimana, koska itse on saatu selkäsaunoja, perinnettä on oikeus jatkaa, eli vahinko voidaan panna kiertoon. Tämä on tutkimuksissakin todettu ilmiö: uhrit, joita lapsuudessa on pahoinpidelty jopa luunmurtumiin saakka, saattavat aikuisina puolustaa kokemaansa väkivaltaa. He toteavat ansainneensa kurituksen, koska olivat niin villejä tai tottelemattomia. Lapset, joita on kuritettu ruumiillisesti nuorina, käyttävät itse aikuisina myös herkästi väkivaltaa omiin lapsiinsa ajattelematta väkivallan mielekkyyttä kasvatuksessa.
Kurituksen vaikutukset lapsen kehitykseen
Väkivalta, joko fyysinen (kivun tuottaminen lapselle) tai sosiaalinen (lapsen nöyryyttäminen, pelkotilojen luominen uhkailemalla tai pelottelemalla) saa lapsessa aikaan toisaalta vihaa ja uhmareaktion, ja toisaalta ristiriitaisen signaalin: ihminen, joka muodostaa hänelle kaikkein läheisimmän ihmissuhteen, aiheuttaakin hänelle turvattomuutta ja mielipahaa. Mikäli fyysinen kipu sekä siihen liittyvä henkinen väkivalta on riittävän voimakas, tuloksena tavallisesti on kaiken oma-aloitteisuuden lannistuminen ja sokea alistuminen: lapsi katsoo, että hän on täysin vanhempansa armoilla ja tottelee tätä väkivallan pelosta. Tällä saadaan myös aikaan sokea tottelevaisuus: lapsi tottelee aikuista vain, koska aikuinen sanoo niin; hänen oma moraalintajunsa ja käsityksensä oikeasta ja väärästä jäävät täysin kehittymättä. Samoin väkivalta antaa hänelle signaalin, että on täysin sosiaalisesti hyväksyttävää, että isommat lyövät, tukistavat ja hakkaavat pienempiään. Kurittaminen vaikuttaa tuhoisasti empatiakyvyn kehittymiseen: väkivaltaisen kasvatuksen saaneet lapset syyllistyvät itse muita helpommin väkivaltarikoksiin, koulukiusaamiseen ja omaisuusrikoksiin kuin ne, joita ei ole kasvatettu ruumiillisella kurituksella. He eivät kykene eläytymään toisen ihmisen asemaan ja kokemaan, miltä heistä tuntuu, koska he ovat sisäistäneet väkivallan ikään kuin luonnollisena, asiaankuuluvan asiana, joka on täysin sallittu tapa setviä ihmissuhteita. Vanhempana (noin 10–12 vuoden iässä) kurittaminen saa aikaan sen, että lapsi omaksuu ns. spartalaisen moraalin: kaikkea saa tehdä, mutta kiinni ei saa jäädä ja oikean ja väärän ymmärtämisen sijaan suuntaa henkiset resurssinsa siihen, miten ei jää kiinni tai miten kykenee välttämään rangaistuksen.
Ruumiillista kuritusta käsittelevä tutkimus voidaan summata lyhyesti: kurituksesta ja väkivallasta on lapselle pelkkää haittaa. Kurituksella ei saavuteta mitään kasvatuksellista hyötyä, ja sen avulla saadaan vain joko silmänpalvontaa tai sokeaa tottelevaisuutta ilman omaa harkintakykyä. Väkivalta traumatisoi, lisää nuoruus- ja aikuisiän aggressiivisuutta, ja haitat ulottuvat aikuisikään saakka. Esimerkiksi suomalaisessa Lea Pulkkisen tutkimusryhmän pitkittäistutkimuksessa on tullut esiin, että myönteistä kehitystä tukeviksi kasvuolojen piirteiksi todettiin vanhempien hyvä keskinäinen suhde, lapsen hyvä suhde isäänsä, äidin huolehtivuus ja kannustavuus sekä vanhempien kielteinen suhtautuminen ruumiilliseen kuritukseen. Kurituksen vahingollisuus on tutkimuksellisesti hyvin selkeä.
Insieme: 1992
Insieme: 1992 oli vuoden 1990 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Toto Cutugno italiaksi ja se toi Italialle toisen kolmesta voitostaan. Kappale sai 149 pistettä, voittaen seuraavaksi tulleet Ranskan ja Irlannin 17 pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli 19.
Kappale kertoi Euroopan yhdentymisestä. Kaupallisesti kappale menestyi kuitenkin surkeasti. Kari Tapio levytti kappaleen suomeksi nimellä Lapset suomenmaan.
Zaho
Elämäkerta
Darabid syntyi Algerin lähiössä Bab Ezzouar'ssa ja opetteli kitaran soittamista 7-vuotiaana. 18-vuotiaana Darabid muutti perheensä kanssa Montrealiin, Kanadaan, jossa hän tutustui tarkemmin musiikin maailmaan.
Sittemmin Darabid keskyttyi opiskelun jälkeen musiikin pariin ja oli muun muassa vierailevana artistina La Fouinen "Basta" singlellä. Hän teki myös taustavokalisointuja Flo Ridan ja Timbalandin singleen "Elevator". Aloittaessaan oman soolouransa Darabid otti käyttöön taiteilijanimen Zaho. Vuoden 2008 aikana hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Dima. Sittemmin Zaho on ollut vierailevana artistina ja laulanut duettoja muun muassa Idirin, Tunisianon ja Sopranon kanssa.
Coline Mattel
Coline Mattel (s. 3. marraskuuta 1995) on ranskalainen mäkihyppääjä.
Mattel on kilpaillut Continental Cupissa vuodesta 2007 lähtien. Hän on voittanut kuusi osakilpailua ja sijoittui kauden 2010–2011 kokonaiskilpailussa toiseksi. Naisten maailmancupin ensimmäisessä osakilpailussa Lillehammerissa joulukuussa 2011 hän sijoittui toiseksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Sotšissa joulukuussa 2012. Hän voitti samalla kaudella myös Sapporossa. Palkintokorokkeelle hän on sijoittunut yhteensä yhdeksän kertaa (12.1.2014 mennessä). Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2012–2013.
Mattel osallistui MM-kisoihin vuonna 2009, jolloin hän sijoittui viidenneksi. Hän voitti pronssia Oslon kisoista 2011 ja sijoittui neljänneksi Val di Fiemmessä 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 hän saavutti pronssia. Kyseessä on Ranskan kaikkien aikojen ensimmäinen mäkihypyn olympiamitali.
Sakonides
Sakonides oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 550–530 eaa.
Sakonides oli osa niin kutsuttua Pienet mestarit -ryhmää, ja teki sille ominaisia kyliksejä eli Pieni mestari -maljoja. Hänet tunnetaan ennen kaikkea huulimaljoista, joiden huulessa on kummallakin puolella suurikokoiset naisenpäät sivuprofiilina. Muutamista maljoista tunnetaan hänen signeerauksensa.
Romney Sandsin rautatieasema
Romney Sandsin rautatieasema on kapearaiteisen Romney, Hythe and Dymchurch Railwayn liikennepaikka Kentin kreivikunnassa Englannissa. Liikennepaikka sijaitsee Romney Marshin niemellä. Asema on ns. saariasema, eli asemarakennus sijaitsee välilaiturilla raiteiden välissä.
Historia
Alun perin liikennepaikka avattiin toukokuussa 1928 nimellä Maddieson's Camp läheisen lomakylän mukaan. Toista maailmansotaa edeltävänä aikana aseman paikkaa osoittivat pelkät aseman nimikilvet. Sodan jälkeisissä perusparannustöissä kaksiraiteinen osuus muutettiin yksiraiteiseksi, ja asemalle rakennettiin betoninen seisakelaituri. Asema säilyi muuttumattomana vuoteen 1973 saakka.
Vuonna 1973 asemalle päätettiin rakentaa sivuraide junien kohtaamista varten, jotta tunnin vuorovälein hoidettava liikenne New Romneyn ja Dungenessin välillä olisi mahdollista. Maanomistussuhteista johtuen sivuraiteen rakentaminen oli kuitenkin mahdotonta, joten asema siirrettiin lopulta lomakylään johtavan tien toiselle puolelle. Sivuraide rakennettiin talvella 1973–1974 yhdessä raiteiden välissä olevan laiturin ja lipputoimiston kanssa.
Lomakylä on edelleen toiminnassa, mutta omistussuhteiden muutoksen myötä se on nimetty uudelleen. Tämän vuoksi myös liikennepaikka nimettiin uudelleen Romney Sandsiksi suunnilleen vuonna 1980.
War Departmentin sivurata
Vuosina 1929–1951 silloinen Maddieson's Campin liikennepaikka oli risteysasema, josta alkoi sisämaahan johtava sotaministeriön sivurata. Rata rakennettiin ministeriön pyynnöstä hoitamaan Dengeen perustetun salaisen, akustiseen lentoliikenteen valvontaan tarkoitetun tukikohdan liikennettä. Tukikohdan toiminta oli menestyksekästä, mutta tutkan kehittäminen teki sen tarpeettomaksi lähes välittömästi.
Sotaministeriöllä oli oma veturi, jolla hoidettiin tukikohdan liikennettä. Veturia säilytettiin Hythen veturitalleilla, ja sillä oli lupa liikennöidä koko rautatiellä tarpeen mukaan. Veturi on myös ainoa muun kuin rautatieyhtiön omistama veturi, joka on ollut pidempiaikaisessa liikenteessä RH&DR:n omistamalla radalla.
Toisen maailmansodan jälkeen sivurata oli tavaraliikenteen käytössä kuuden vuoden ajan. Liikenne päättyi vuonna 1951, ja sivurata purettiin saman vuoden loppuun mennessä.
Villa Bergvik
Villa Bergvik on huvilakokonaisuus Suvisaaristossa Espoon lounaisosassa. Se erottuu Suvisaariston muista villoista suuren kokonsa ansiosta.
Kaksikerroksinen Villa Bergvik on jokaiselta julkisivultaan epäsymmetrinen, joten se saattaa olla rakennettu vaiheittain. Nykyasu lienee 1900-luvun alusta. Villa Bergvikin merkitystä lisäävät tontilla säilyneet 1900-luvun alun huvilakulttuurille tavanomaiset apurakennukset ja rakenteet, kuten talonmiehen asunto, huvimaja ja pengerretty ranta.
Logroñon verilöyly
Kultaa espanjalaisille
Espanjalaiset konkistadorit tulivat alueelle vuonna 1532. Francisco Pizarro kukisti inkat ja vangitsi heidän johtajansa Atahualpan. Espanjalaiset havaitsivat, että alkuasukkailla oli runsaasti kultaa. Shuarien maahan tunkeutui ensimmäisenä kapteeni Hernando de Benaventen johtama joukko vuonna 1549. Vuonna 1552 espanjalaiset perustivat viidakkoon Logroñon ja Sevilla de Oron kaupungit kootakseen shuareilta kultaa. Perustettiin myös kultakaivoksia, joihin shuareja otettiin pakkotyöhön. Heimo ei ollut kuitenkaan tottunut määräilyyn. Vuonna 1582 espanjalainen Juan Aldrete kirjoitti shuareista: "He ovat hyvin sotaisaa kansaa. Jivarot ovat surmanneet joukoittain espanjalaisia ja surmaavat yhä joka päivä." Vuonna 1599 ilmoitetut entistä suuremmat kultavaatimukset johtivat siihen, että heimon johtaja Quiruba (Quirruba) aloitti kapinan valmistelut. Päätettiin, että intiaanit iskevät samalla hetkellä eri espanjalaiskaupunkeihin ja tuhoavat ne. Oli tärkeää, että espanjalaiskuvernööri itse olisi paikalla. Kapinaan osallistuisi 20 000 intiaanisoturia.
Verilöyly
Yllätyshyökkäys tapahtui Logroñossa sovittuna yönä vuonna 1599. Espanjalainen historioitsija Juan de Velasco kuvaili sitä: "He surmasivat talossa kaikki lukuun ottamatta kuvernööriä, joka hyökkäyksen yllättämänä ei ollut ehtinyt edes pukeutua. Intiaanit sanoivat, että hänen oli aika ottaa vastaan aarre, jonka hän oli heiltä tilannut." Tämän jälkeen kapinalliset sulattivat kultaa ja kaatoivat sitä kuvernöörin suuhun surmaten tämän. Muualla kaupungissa nuoret naiset otettiin vangeiksi ja orjiksi, mutta muut asukkaat surmattiin ja talot poltettiin.