cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metsä Group
Kohti omaa puunjalostusteollisuutta
Metsäliitolla oli suuria vaikeuksia seuraavien vuosikymmenien aikana. Pyöreän puun vientikieltoa suomalaiset metsäteollisuusyhtiöt yrittivät useamman kerran onnistumatta siinä. Toisaalta pyöreän puun kysyntää tosin vähensi kaivosteollisuuden modernisoitumisnen Länsi-Euroopassa, sillä kaivospölkkyjä ei enää tarvittu entiseen malliin. Uhkatekijät entisen muotoiseen raakapuun myyntiin pakottivat Metsäliiton hakemaan toiminnalleen uusia vaihtoehtoja. Tästä ensimmäisiä merkkejä olivat omat sahat, jotka osuuskunta sai haltuunsa vuoden 1949 alussa Eräjärveltä ja Mietoisista, kun se osti turkulaisen Oy K.E. Blomberg Ab:n koko osakekannan. Vuonna 1952 osuuskunta hankki omistukseensa Häme Faneeritehdas Oy:n Hämeenlinnasta. Metsätuotteiden maailmanmarkkinoilla tapahtui vuoden 1949 aikana lisäksi merkittävä muutos, kun markkinat alkoivat vetää ennätysmäisesti. Tämä jakso päättyi Korean sodasta aiheutuneeseen "Korean konjunktuuriin" vuoden 1952 loppuun mennessä. Tämä kehitys helpotti osuuskunnan pääomapulaa, mutta ei vielä ratkaisevasti. Se oli edelleen riippuvainen muista rahoittajatahoista mahdollisia investointeja tehtäessä.
Vuosi 1953 muutti hieman yllättäen osuuskunta Metsäliitossa tilannetta. "Lapin leivän isä", silloinen vielä oululaisten tervaporvarien, erityisesti Snellmanin kauppahuoneen jälkeläisten omistama, Ab Kemi Oy ajautui talousvaikeuksiin Korean korkeasuhdanteen jälkeisessä matalasuhdanteessa. Suomen Pankki pelasti tilanteen, mutta halusi muita metsäteollisuuden toimijoita osakkaaksi. Tässä yhteydessä Metsäliitto tuli 12 %:n osuudella Kemi Oy:hyn. Metsäliiton edustajasta maat. ja metsät. tri Onni Koskikalliosta tuli yhtiön johtokunnan puheenjohtaja ja Ilmari Kalkkisesta sen jäsen. Tavoitteena tällä investoinnilla oli avata Pohjois-Suomen Metsäliiton metsänomistajille puunmyyntikanava.
Samoihin aikoihin keväällä 1953 Metsäliiton edustajat kävivät neuvotteluja oman selluloosatehtaan hankkimiseksi. Tätä varten perustettiin Metsäliiton Selluloosa Oy, jonka perustajina olivat Osuuskunta Metsäliitto, Maataloustuottajain Keskusliitto sekä Keskusosuusliike Hankkija. Wärtsilä-yhtymällä oli Äänekoskella puunjalostusyksikkö Wärtsilä-Selluloosa Oy, joka käsitti sulfiittiselluloosa-, kartonki- ja paperitehtaan, hiomon, sahan, spriitehtaan, kemiallisen tehtaan sekä vesi- ja höyrylaitokset. Kauppasopimuksen neuvottelijat Wärtsilän puolelta vuorineuvos Wilhelm Wahlforss ja uuden omistajan puolelta Ilmari Kalkkinen, MTK:n Veikko Ihamuotila ja Onni Koskikallio. Äänekosken tehtaiden myötä Metsäliitto pääsi konkreettisesti toteuttamaan ydintehtävää, jota varten se oli perustettu: "edistämään pieniläpimittaisen puun menekkiä". ,
Laajentuva monialainen puunjalostusosuuskunta
Vuoden 1959 osuuskunta Metsäliittoa perustamisestaan lähtien johtanut metsäneuvos Ilmari Kalkkinen jäi eläkkeelle. Hänen seurajakseen tuli Viljo A. Kytölä, joka oli ollut jo pitkään Metsäliitossa. Hän toimi niin osuuskunnan johtokunnan puheenjohtajana kuin toimitusjohtajana. Edessä oli laajeneva ja monipuolistuva osuuskunta laajoine investointeineen.
Kaakkois-Suomeen Lappeenrantaan Metsäliitto rakensi syksyllä 1961 uuden Metsä-Saimaan sahan, rimalevytehtaan ja höyryvoimalaitoksen rakennustyöt syksyllä 1961 Osakkuussyhtiö Kemi Oy:ssä käynnistettiin vuonna 1961 yhtiössä tehtäviä investointeja varten osakeanti, jonka seurauksena Metsäliiton osuus yhtiössä kasvoi 14 %:sta 17 %:iin. Samana vuonna Äänekoskella käynnistettiin uusi sellutehdas. Kartonkitehdas käynnistyi Äänekoskella vuonna 1966.
Kiihkeimmän keskustelun aikaansai kuitenkin Kuopion rakennettavaksi suunniteltu Savon Sellu -hanke, joka sai lähtölaukauksen huhtikuussa 1962. Hanke oli osa ajalle tyypillisiä kehitysalueille suunniteltuja teollistamishankkeita, joihin presidentti Kekkonenkin otti aktiivisen, myönteisen kannan. Hankkeella oli alun perin vastustajina Suomen Pankki, MTK ja suuret metsäyhtiöt. Metsäliittokin oli kriittinen hankkeelle, mutta valtion rahoitusjärjestelyt saivat Metsäliiton matkaan. Metsäliitto vaatimus tehtaan tuotantosuunnaksi oli aallotuskartonki, mikä poikkesi alkuperäisestä paikallisten toimijoiden haluamasta paperitehtaasta. Sellua ja kartonkia tuottanut tehdas käynnistyi vuonna 1968.
Metsäliitto laajensi toimintaansa 1960-luvun puolivälissä läntisellä Uudellemaalle Lohjalle. Se osti Oy Faner Ab:n vaneritehtaat Lohjalta ja Punkalaitumelta. Samalle paikkakunnalle Metsäliitto oli rakentamassa omaa paperitehdastaan perustamansa Metsäliiton Paperi Oy:n nimissä. Paperitehtaan sijoituspaikaksi tuli Lohjan Jönsböle, ja tehdas käynnistyi helmikuussa 1966.
Laajamittainen laajennusohjelma ja puun heikko menekki ajoivat Metsäliiton 1960-luvun puolivälissä vakavaan kriisiin. Tilanne ratkesi Suomen Pankin silloisen pääjohtajan Klaus Wariksen myöntämällä rahoituksella ja neuvotteluilla muiden metsäyhtiöiden kanssa, jotta ne ryhtyivät ostamaan Metsäliiton ylimääräistä puuraaka-ainetta. ,
Laajentuminen pakottaa muuttamaan yritysrakennetta - Metsäliitto-Yhtymä syntyy
Laajennusten myötä Metsäliitto oli muuttunut raakapuun vientiin keskittyneestä yrityksestä jäseniltä ostettua puuta jalostavaksi metsäteollisuusyritykseksi. Vuonna 1973 muodostettiin Metsäliitto-Yhtymä, joka muodostui raakapuun hankinnasta vastaavasta osuustoiminnallisesta osasta ja puuta jalostavasta Metsäliiton Teollisuus Oy:stä, johon kuuluivat kaikki Metsäliiton teolliset yksiköt. Yhtymän pääjohtajaksi tuli jo aiemmin Metsäliitolla työskennellyt, mutta ennen tätä nimitystään Raision tehtaat Oy:n palveluksessa työskennellyt Veikko Vainio, osuuskuntaa johti toimitusjohtajana Mikko Wuoti ja Metsäliiton Teollisuutta aiemmin Lohjan Kirkniemen tehtaiden johtajana toiminut Pentti Rautalahti. Molempien johtokunnan puheenjohtajana oli Veikko Ihamuotila, MTK:n ykkösmies. Metsäliitto siirsi 1970-luvun alussa pääkonttorissa Espoon Tapiolaan.
1960-luvun lopulla metsäteollisuudessa todettiin, että Pohjanmaan alueella oli mahdollisuus laajentaa puunjalostusta. Tältä pohjalta syntyi selluyhtiö Oy Metsä-Botnia Ab Kaskisiin vuonna 1973, jonka perustajina olivat Metsäliitto 51 %:n osuudella sekä perinteikkäät teollisuusyritykset Nokia ja G.A. Serlachius Oy. Tehdas valmistui öljykriisin aikana vuonna 1978, ja sen vuotuinen tuotantokapasiteetti oli 250 000 tonnia markkinasellua. ,
Metsäliitto-Yhtymälle 1980-luvun alkupuolisko oli taloudellisesti menestyksellistä aikaa. Jäsenistöä oli jo 130 000. Samanaikaisesti yhtymä laajeni myös ulkomaille hankkimalla aaltopahvitehtaita Tanskasta ja Kreikasta. Kotimaassa oli käynnissä jatkuvasti investointeja. Äänekoskella vanhat sulfaatti- ja sulfiittiselluloosatehtaat ajettiin alas, ja tilanne rakennettiin vuonna 1985 käyttöönotettu uusi Metsä-Botnian 500 000 tonnia vuodessa havu- ja lehtipuusellua tuottava tehdas. Äänekosken sellutehtaan puunhankinnassa saatavien tukkien sahaamiseksi Metsäliitto hankki kolmanneksen Serlachiuksen silloin omistamasta Vilppulassa sijainneesta Pohjan Sahasta.
Fuusio G.A. Serlachiuksen kanssa - Metsä-Serla syntyy
Serlachiuksen ja Metsäliiton yhteistyöstä oli siis kokemusta jo Metsä-Botnian Kaskisten sellutehtaan ja Pohjan Sahan yhteydessä. Keväällä G.A. Serlachiuksen pääomistaja ja toimitusjohtaja, vuorineuvos Gustaf Serlachius ja Metsäliiton vuorineuvos Mikko Wuoti valmistelivat pääneuvottelijoina yhtiöiden fuusion. Päätöksen yhdistymisestä Metsäliiton osuuskunnan piirissä ajoi läpi Heikki Haavisto. Fuusiota perusteltiin synergiaeduilla. Serlachiuksella oli pehmopaperia ja metsäomaisuutta, Metsäliiton Teollisuus Oy:llä aikakauslehtipaperia ja kartonkia sekä puunhankintaa. Tehtaat sijaitsivat etäällä toisistaan kilpailematta samoista raaka-aineista. Yritykset olivat kooltaan lähes samankokoiset. Serlachius hieman suurempi, mutta velkaisempi. Fuusiossa omistus jaettiin tasan, mutta Metsäliitolla oli enemmän äänivaltaisia A-osakkeita. Uuden yrityksen Metsä-Serlan johtoon nousi molempien osapuolien edustajia. Gustaf Serlachiuksesta tuli Metsä-Serlan hallituksen puheenjohtaja ja Metsäliiton Teollisuuden Ebbe Sommarista toimitusjohtaja. Uusi pääkonttori sijoittui Helsinkiin Fabianinkadulle.
Kannattavuuden parantamiseksi jouduttiin sulkemaan uudessa yrityksessä sahoja. Tenholan Skogbyn saha sekä Metsä-Saimaan rima- ja vanerilevytehdas Lappeenrannassa suljettiin syksyllä 1987. Vilppulan levytehdas myytiin samoihin aikoihin. Mäntän tehdas siirtyi tuotamaan liukosellua, jolloin jouduttiin irtisanomaan 400 työntekijää. Syksyllä 1987 lakkautettiin Iisalmen Ylä-Savon saha. Kolhon ja Nurmeksen pylväskyllästämöt myytiin Enso-Gutzeitin kanssa luodulle yhteisyritykselle. Takon aaltopahvitehtaan toinen kone pysäytettiin. Näiden toimien jälkeen Metsä-Serlan väki oli vähentynyt 800:lla. Ennen vuoden loppua työntekijämäärä väheni vielä 600:lla. Seuraavan vuoden aikana Metsä-Serla myi kiinteistöjään, myi tanskalaisen Evopanin ja sulki Äänekosken massatehtaan. Väkeä väheni näin 400:lla. Vaikka tehtiin saneerausta, tehtiin myös investointeja. Metsä-Botnian Kaskisten tehdas uudistettiin, samoin Kankaan paperitehdas ja Äänekosken kartonkitehdas. Seuraavana vuonna Mänttään investoitiinn uusi pehmopaperikone. .
Vaikka Metsä-Serlan toimitusjohtaja Ebbe Sommar oli onnistunutkin saneerauksessa, Äänekosken uuden paperikoneen käyttöönotosta tuli hänen kompastuskivensä. Hänen työsuhdettaan ei jatkettu hänen saavutettuaan eläkeiän. Kone saatiin käyttöön vasta 1989, joka johti 300 miljoonan markan alaskirjaukseen. Lopulta Äänekosken paperitehtaasta tuli kaiken kaikkiaan lähes kahden miljardin erhe. Se kaatoi Ebbe Sommarin.
Osuuskunnan johdossa olleet
Toimitusjohtajat vuoteen 1972 ja sen jälkeen pääjohtajat:
Toimitusjohtajat vuodesta 1973:
Metsäliiton hallintoneuvoston puheenjohtajat:
Viktoria Helgesson
Viktoria Helgesson (s. 13. syyskuuta 1988 Tibro) on ruotsalainen taitoluistelija. Hän kilpaili yksinluistelussa ja voitti vuonna 2015 päättyneellä urallaan kaikkiaan kahdeksan aikuisten Ruotsin-mestaruutta. EM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan viides (kolmesti) ja MM-kilpailuissa kymmenes.
Ura
Tibro KK:ta seuratasolla edustanut Helgesson aloitti luisteluharrastuksen kolmevuotiaana äitinsä Christinan johdolla, joka valmensi Viktoriaa myös tämän kilpauralla. Hän nousi Ruotsin maajoukkueryhmään vuonna 2002 ja voitti juniorina yhden nuorten Ruotsin-mestaruuden, vuonna 2004. Hän myös osallistui kaksiin nuorten MM-kilpailuihin, vuosina 2004 ja 2007.
Aikuisten Ruotsin-mestaruuskilpailuissa Helgesson kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2006 ja voitti hopeaa. Vuodesta 2007 alkaen hän voitti kuusi peräkkäistä Ruotsin-mestaruutta, kunnes hänen pikkusiskonsa Joshi voitti hänet vuonna 2013. Vuosien 2014 ja 2015 Ruotsin-mestaruuskilpailuissa Viktoria voitti jälleen kultaa ja Joshi hopeaa.
Helgesson kilpaili vuonna 2008 ensimmäisen kerran sekä aikuisten EM-kilpailuissa että MM-kilpailuissa. Hän sijoittui molemmissa 18:nneksi. Myöhemmin hän kilpaili EM-kilpailuissa joka vuosi vuoteen 2015 saakka ja MM-kilpailuissa vuoteen 2013 saakka. EM-kilpailuista hänen paras sijoituksensa on viides sija vuosilta 2012, 2013 ja 2015. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa, Ruotsin kotikisoissa, Helgesson luisteli koko uransa ennätyspisteet sekä lyhyt- että vapaaohjelmassa. MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kymmenenneksi, vuonna 2010. Talviolympialaisissa hän kilpaili yhden kerran, Sotšissa 2014. Hän sijoittui olympialaisten lyhytohjelmassa 27:nneksi, eikä näin päässyt mukaan vapaaohjelmaan.
Taitoluistelun Grand Prix -sarjassa Helgesson debytoi vuonna 2010. Hänen paras GP-saavutuksensa on pronssisija vuoden 2011 Skate America -kilpailusta. Kyseessä oli kaikkien aikojen ensimmäinen ruotsalaisen taitoluistelijan voittama mitali Grand Prix -sarjassa.
Helgesson lopetti oman kilpauransa keväällä 2015, minkä jälkeen hän on toiminut valmentajana Tibro KK:ssa.
Saldanhanlahti
thumb|Satelliittikuva Saldanhanlahdesta Saldanhanlahti on merenlahti Länsi-Kapin provinssissa Etelä-Afrikan länsiosassa.
Saldanhanlahdella on käyty kaksi meritaistelua. Lahti on saanut nimensä tutkimusmatkailija António de Saldanhan mukaan, joka oli Albuquerquen laivaston yhden laivan kapteeni.
Isoympyrä
thumb|right|Isoympyrä jakaa [[pallo (geometria)|pallon kahdeksi yhtäsuureksi puolipalloksi.]] Isoympyrä (eli ortodromi) on pallon pinnalla oleva ympyrä, jolla on sama halkaisija kuin itse pallolla, eli joka jakaa pallon kahdeksi yhtä suureksi puolipalloksi. Kaikki pallon keskipisteen kautta kulkevat tasot leikkaavat pallon pinnan isoympyrää pitkin. Isoympyrä on siis suurin ympyrä, joka voidaan piirtää pallon pinnalle.
Esimerkiksi variaatiolaskennalla voidaan osoittaa, että pallon pinnalla olevan kahden pisteen välinen etäisyys on lyhin pisteiden kautta kulkevaa isoympyränkaarta pitkin. Siten isoympyrä on pallopinnan geodeettinen viiva, eli ne ovat tason suorien vastineita pallogeometriassa. Maapallon pinnalla meridiaanit ovat isoympyröitä; leveyspiirit päiväntasaajaa lukuun ottamatta sen sijaan eivät, vaan ne ovat pikkuympyröitä. Myös lentoreitit pyritään laatimaan isoympyröitä pitkin kulkeviksi.
Kiovan polytekninen instituutti
Igor Sikorskyn Kiovan polytekninen instituutti (NTUU KPI) on Ukrainan Kiovassa sijaitseva teknillinen yliopisto, jolla on kansallisen teknillisen yliopiston asema. Elokuussa 2016 instituutti nimettiin kuuluisan lentokone- ja helikopterisuunnittelijan Igor Sikorskyn mukaan.
Se perustettiin vuonna 1898. Alussa opiskelijoita oli 360. Instituutin perustajiin kuuluivat kuuluisat venäläiset tiedemiehet Dimitri Mendelejev, Nikolai Žukovski ja Kliment Timirjazev. Nykyisin opiskelijoita on 42 000 ja opettajia 2 500.
Kuuluisiin oppilaisiin kuuluvat mm.
Selebi-Pikwe
Selebi-Pikwe on kaivoskaupunki itäisessä Botswanassa. Vuonna 2001 siellä oli 49 849 asukasta. Nikkelikaivos aloitti toimintansa 1973 ja se on ollut siitä lähtien kaupungin tärkein työnantaja.
Alkuaan alueella oli kaksi pientä paikkakuntaa, Selebi ja Pikwe, joiden kallioperässä oli laaja tutkimaton kupari- ja nikkeliesiintymä. Maanalaiset rikkaudet tutkittiin 1960-luvulla. Kaivos ja pikkukaupunki rakennettiin metsään näiden kahden paikkakunnan väliin, ja alueelle annettiin yhdistelmänimi Selebi-Pikwe.
Seudun tärkein työnantaja on Bamangwato Concessions Ltd. -yhtiön (BCL) kaivos, jossa nikkoliittimalmia louhitaan useasta kaivoskuilusta ja avolouhoksesta. Se tarjoaa työtä 4200 hengelle. Malmi kuljetetaan kaivoksesta rautateitse sulatettavaksi. Hämmästyttävää kyllä kuljetuksessa käytettävät veturit ovat höyryvetureita, jotka on ostettu Zimbabwen (National Railways of Zimbabwe, NRZ) ja Etelä-Afrikan rautateiltä (South African Railway, SAR). Veturit aiotaan korvata dieselvetureilla 2015 jälkeen.
Kaivosyhtiö aiotaan pitää toiminnassa vuoteen 2010. Nikkelin korkea hinta saattaa aikaansaada toiminnan jatkumisen pidempäänkin. Ei kuitenkaan ole aivan varmaa avataanko uusia kaivoskuiluja, mutta nykyisistä kuiluista malmi on louhittu muutamassa vuodessa.
Isiro
Isiro on Ylä-Uelen maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuonna 2004 siellä oli noin 148 000 asukasta.
Se on maan koillisosan liikenteen solmukohta, sieltä on lentoja Kisanganiin ja maantieyhteys Sudaniin ja Ugandaan. Aiemmin sieltä pääsi myös rautateitse Kongojoelle.
Siirtomaa-aikana Isoro tunnettiin nimellä Paulis belgialaisen everstin mukaan. Yliopisto on avattu vuonna 1998.
Kapiteeli
Kapiteeli voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lemniskaatta
thumb|200px|right|Bernoullin lemniskaatta ja sen molemmat polttopisteet Lemniskaatta on algebrallisessa geometriassa käytetty nimitys muutamasta suljetusta, kahden silmukan muodostamasta käyrästä, jotka muodoltaan muistuttavat numeroa 8 tai äärettömän merkkiä ∞. Termi johtuu latinan sanasta ”lēmniscātus”, joka tarkoittaa ”riippuvin nauhoin koristettua”, joka vuorostaan johtuu kreikan kielen nauhaa tarkoittavasta sanasta λημνίσκος tai viittaa mahdollisesti villaan, josta nauhoja tehtiin.
Boothin lemniskaatta
Algebrallisesti Boothin lemniskaatta voidaan määritellä neljännen asteen yhtälön kuvaajaksi, kun d on negatiivinen. Jos d on postitiivinen, saman yhtälön kuvaaja on Boothin ovaali.
Bernoullin lemniskaatta
thumb|Bernoullin lemniskaatta Vuonna 1680 Giovanni Domenico Cassini tutki joukkoa käyriä, joita nykyisin sanotaan Cassinin käyriksi. Cassinin käyrä on määritelmän mukaan niiden pisteiden ura, joiden kahdesta kiinteästä pisteestä, käyrän polttopisteistä, mitattujen etäisyyksien tulo on vakio. Siinä erikoistapauksessa, että tämä vakiotulon neliöjuuri on yhtä suuri kuin puolet polttopisteiden välisestä etäisyydestä, tuloksena saadaan lemniskaatta.
Vuonna 1694 Johann Bernoulli tutki erästä Leibnitzin aikaisemmin esittämää isokrooniprobleemaa ja siinä yhteydessä tarkemmin myös edellä mainittua Cassinin käyrän erikoistapausta, jota nykyisin sanotaan Bernoullin lemniskaataksi. Se voidaan analyyttisesti määritellä yhtälön kuvaajaksi. Myös Johann Bernoullin veli Jakob Bernoulli tutki samaa käyrää samana vuonna, kuitenkaan kiinnittämättä huomiota siihen, että se oli Cassinin käyrän erikoistapaus, ja antoi sille nimen lemniskaatta.
Bernoullin lemniskaatta voidaan yksinkertaisemmin määritellä geometrisesti niiden pisteiden uraksi, joiden polttopisteistä mitattujen etäisyyksien puolikkaiden tulo on yhtä suuri kuin polttopisteiden välisen etäisyyden neliö.
Muita lemniskaattoja
right|thumb|”Paholaisen käyrä”, kun a = 0,8 ja b = 1
Kaksitoistasäveljärjestelmä
Kaksitoistasäveljärjestelmä eli dodekafonia on musiikin säveltämisen tekniikka, joka perustuu kaikkien kahdentoista kromaattisen tasavireisen sävelen tasavertaisuuteen. Päinvastoin kuin taidemusiikin aiemmissa säveltasojärjestelmissä, modaalisuudessa ja tonaalisuudessa, dodekafonisessa sävellyksessä ei ole perussäveltä, johon muut sävelet suhteutuvat.
Kaksitoistasäveljärjestelmän keksijänä pidetään yleisesti itävaltalaista Arnold Schönbergiä, vaikka samanaikaisia, jopa hieman varhaisempia pyrkimyksiä tämänkaltaiseen atonaalisen musiikin järjestämiseen esiintyi monilla muillakin säveltäjillä.
Kaksitoistasäveljärjestelmässä sävelten tasaveroisuus pyritään takaamaan siten, että kaikkia säveliä kuullaan periaatteessa yhtä monta kertaa. Tasalukuisuus varmistuu rivillä, jossa sävelet on laitettu tiettyyn perättäisyysjärjestykseen. Ankarimman toteutustavan mukaan yhtään säveltä ei saa toistaa ennen kuin 11 muuta on kuultu, mikä kuitenkin käytännössä harvoin toteutuu moniäänisessä musiikissa. Rivin katsotaan takaavan sävellyksen koheesion samoin kuin sävellaji tai moodi ennen. Hyvinkin erilaisin periaattein rakennetut rivit tuottavatkin hyvin erikuuloista musiikkia. Kaksitoistasäveljärjestelmää voidaan pitää yksiulotteisena sarjallisuutena, sillä siinä rivi säätelee nimenomaisesti vain säveltasona. Sarjallisuus kehitettiinkin myöhemmin kaksitoistasäveljärjestelmästä.
Aiheesta muualla
Kaksitoistasäveljärjestelmä Sibelius-Akatemian 1900-luvun musiikin historian sivuilla
Leo Freisinger
Leonhard ”Leo” Freisinger (7. helmikuuta 1916 Chicago, Illinois – 29. elokuuta 1985 Mission Viejo, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Freisinger voitti 500 metrillä olympiapronssia Garmisch-Partenkirchenissä 1936. Hän sijoittui samoissa kisoissa 1 500 metrillä neljänneksi mutta ei kilpaillut kahdella muulla matkalla.
Hittejä, piisejä ja hittipiisejä
Hittejä, piisejä ja hittipiisejä on suomalaisen Aknestik-yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1997.
Kokoonpano
+
Reims Aviation
thumb|250px|right|[[1977 Reims F182Q]] thumb|250px|right|Reims F152 Reims Aviation on ranskalainen lentokonetehdas, joka toimii Reimsin kaupungissa ja valmistaa nykyisin Reims F406 -lentokonetta.
Tausta
Yhtiön perustaja Max Holste suunnitteli lentokoneita vuodesta 1931 lähtien. Hänen ensimmäinen koneensa oli SHB1. Vuonna 1946 hän perusti oman Avions Max Holste -tehtaan Reimsiin. Hän suunnitteli 1950-luvulla Broussard MH1521 -lentokoneen ja vuonna 1959 siitä kehitettiin Super Broussard MH260.
Vuonna 1960 Avions Max Holste -yhtiön täytyi talousvaikeuksissa solmia yhteistyösopimus Cessnan, jolle siirtyi 49 prosenttia yhtiön osakkeista, kanssa Cessnan koneiden Euroopan-markkinointia varten. Yhtiö nimeltä Reims Aviation syntyi tähän tarpeeseen vuonna 1962. Se valmisti ja myi F172 Reims Rocket -lentokonetta, joka oli tehokkaampi versio Cessna 172 -lentokoneesta. Vuonna 1989 Reims Aviation osti Cessnan omistusosuuden yhtiössä. Yksimoottoristen koneiden valmistus lopettiin tuolloin. Vain Reims F406 jäi tuotantoon.
Yhtiö toimii myös lentokoneiden ja helikoptereiden huolto-organisaationa.
Nokturno
Nokturno (harvoin myös nokturni, ranskan yöllistä tarkoittavasta sanasta) on eräs sävellystyyppi. Romantiikan ajalla suositun, yöllistä tunnelmaa jäljittelevän nokturnon isänä pidetään irlantilaista säveltäjä–pianisti John Fieldiä, mutta kaikkein tunnetuimmat nokturnot (yhteensä 21) kirjoitti pianolle hänen kollegansa Frédéric Chopin.
Thmuis
Thmuis ( tai Thmouis) eli Ta-maut oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Mendesioksen nomokseen. Kaupungin rauniokumpu eli tell tunnetaan nimellä Tell el-Timai.
Maantiede
Thmuis sijaitsi kanavan varrella Niilin Tanitikos- ja Mendesios-suuhaarojen (Taniksen ja Mendesin suuhaarojen) välillä. Sen ympärillä oli soista maastoa, ja niin sen olemassaolo oli suuressa määrin riippuvainen kanavoinneista ja patovallituksista. Mendesin kaupunki sijaitsi vain noin puolen kilometrin päässä Thmuisista, ja kaupungit muodostavat historiassa eräänlaisen kaksoiskaupungin. Nykyisin Thmuisin rauniot ovat lähellä Al-Mansuran kaupunkia.
Historia
Thmuis oli alun perin oman Thmuitesin nomoksensa pääkaupunki. Herodotoksen aikaan nomos oli yhdistetty Mendesioksen nomokseen. Tämä oli mitä todennäköisimmin seurausta siitä, että Mendes oli tuohon aikaan suurempi kaupunki, sekä siitä, että kaupungeilla oli yhteinen kultti, jonka kohteena oli vuohenhahmoinen Banebdjedet- eli Mendes-jumala. Kreikkalaiset yhdistivät jumalan Paniin.
pienoiskuva|vasen|upright=0.9|Kuningatar [[Berenike II|Berenike II:sta esittävä mosaiikki Thmuisista. Tekijä Sofilos, n. 200 eaa. Kreikkalais-roomalainen museo, Aleksandria.]] Thmuis kukoisti hellenistiseltä kaudelta lähtien, jolloin se syrjäytti Mendesin, jonka paikka jäi asumattomaksi mahdollisesti Niilin uomassa tapahtuneiden muutosten vuoksi. Tituksen johtama Rooman armeija kokoontui Thmuisiin ensimmäisen juutalaissodan aikaan vuonna 70 jaa. ennen hyökkäystä Jerusalemiin.
Thmuis kukoisti vielä myöhemmällä roomalaisella tai varhaisella bysanttilaisella kaudella 300-luvulla jaa. keisareiden Valentinianuksen ja Theodosius Suuren aikana. Tuolloin sillä oli oma hallintonsa, joka ei ollut Aleksandrian alaisuudessa. Ammianus Marcellinus kutsui kaupunkia yhdeksi Egyptin merkittävimmistä tuolloin.
Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin. Sen tunnetuin piispa on Serapion Thmuislainen, jota ortodoksinen kirkko kunnioittaa pyhänä. Kaupunki vaikuttaa tulleen hylätyksi arabikaudella vuonna 831 verokapinan tukahduttamisen jälkeen.
Rakennukset ja löydökset
Tell el-Timai on yksi Niilin suiston suurimpia kaupungin rauniokumpuja. Kaupungin paikalta on löydetty muun muassa hellenistiselle kaudelle ajoittuvan, Ptolemaios II:n rakennuttaman temppelikokonaisuuden rauniot. Se on mahdollisesti ollut omistettu jumalattareksi korotetulle kuningatar Arsinoe II:lle. Paikalta on löydetty myös muun muassa hautoja ja sarkofageja.
Jacques Piccard
thumb|right|Jacques Piccard ja Don Walsh Jacques Piccard (28. heinäkuuta 1922 Bryssel, Belgia – 1. marraskuuta 2008 La Tour-de-Peilz, Vaud’n kantoni, Sveitsi) oli sveitsiläinen seikkailija, joka laskeutui 23. tammikuuta 1960 Don Walshin kanssa ensimmäisinä ihmisinä Challengerin syvänteeseen Trieste-nimisellä sukelluslaitteella.
Piccard suunnitteli muun muassa Ben Franklin- eli Grunman/Piccard PX-15 -batyskafin (1968). Hän syntyi Brysselissä, Belgiassa, Auguste Piccard'n poikana. Kuumailmapallolla maailman ympäri lentänyt Bertrand Piccard (s. 1958) on hänen poikansa.
Zavodovskin saari
Zavodovskin saari on tuliperäinen Eteläisten Sandwichsaarten pohjoisin saari Eteläisessä jäämeressä. Se sijaitsee 350 kilometriä Etelä-Georgiasta kaakkoon, ollen Eteläisten Sandwichsaarten lähin saari.
Saaren löytyminen
Zavodovskin saaren löysi venäläinen tutkimusmatkailija ja meriupseeri Fabian Gottlieb von Bellingshausen 24. joulukuuta 1819. Bellingshausen nimesi saaren Vostok-tutkimusaluksensa kapteenin Ivan Zavodovskin mukaan.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Zavodovskin saari Zavodovskin saari on pinta-alaltaan noin 5 neliökilometriä ja sen korkein kohta on 551 metriä merenpinnasta sijaitseva Asphyxia kerrostulivuoren huippu. Tulivuori on aktiivinen ja viimeinen purkaus on havaittu 30. maaliskuuta vuonna 2016.
Saari on tärkeä myssypingviinien pesintäpaikka.
Paul Holmgren
Paul Howard Holmgren (s. 2. marraskuuta 1955 Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi oikeana laitahyökkääjänä. NHL:ssä hän pelasi urallaan yhteensä 527 ottelua tehoilla 144+179=323 Minnesota North Starsin ja Philadelphia Flyersin riveissä. AHL:ssä hän pelasi urallaan yhteensä 6 ottelua joissa teki tehot 4+4=8.
Holmgren toimi Philadelphia Flyersin general managerina vuodet 2006–2014 ja päävalmentajana vuodet 1988–1992.
(r)Evolution
(r)Evolution on ruotsalaisen power metal -yhtye HammerFallin yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2014 levymerkillä Nuclear Blast.
Krokus
Yhtyeen kokoonpano on sittemmin muuttunut ajan mukana huomattavasti. Sen kuuluisimpia jäseniä ovat olleet Mark Storace, Fernando Von Arb, Mark Kohler, Chris Von Rohr ja Freddy Steady. Kiefer kuoli vuonna 1986. Yhtye soitti yleensä menevää rockia, mutta hitaitakin rock-kappaleita mahtui joukkoon.
Historia
Kitaristi Tommy Kiefer ja rumpali Chris von Rohr perustivat yhtyeen vuonna 1974. Alun perin he soittivat progressiivista rokkia, mutta nähtyään AC/DC:n lavalla he päättivät siirtyä tekemään raskaampaa musiikkia.
Vuoden 1980 levy Metal Rendez-Vous nosti yhtyeen näkyville Yhdysvalloissa ja Englannissa. Tämän levyn suosituimpia kappaleita olivat "Heatstrokes", joka oli jonkin aikaa Britannian metallilistojen ykkönen. Muita yleisön suosimia levyn kappaleita olivat mm. Bedside Radio ja reggaevaikutteinen, silti metallisen hidas Tokyo Nights. Yhtyeen levy One Vice at a Time toi sille maineen AC/DC-imitaattorina, mutta Krokusin suosio kasvoi yhä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Krokusta on sanottu "Euroopan AC/DC":ksi. thumb|right|300px|Krokus lavalla vuonna 2008. Yhdysvalloissa heidän lopullinen läpimurtonsa synty albumin Headhunter (1983) myötä, sitä myytiin Amerikassa platinalevyn verran. Kanadassa ja Sveitsissä levyä myytiin kultalevyn verran. Levyn hittikappaleiksi muodustuivat kappaleet "Screaming in the Night" ja "Eat the Rich. Seuraavana vuonna ilmestynyt The Blitz oli siirtymä kaupalliseen popmetallin suuntaan.
Vuonna 1986 julkaistu Change of Address oli kaupallinen pettymys. Seuraavan levyn jälkeen Heart Attack hajosi. Fernando Von Arb kokosi yhtyeen uudelleen, täysin uudella kokoonpanolla vuonna 1991.
Vuoden 1995 levy To Rock or Not to Be myi hyvin Sveitsissä.Samoin vuoden 2006 Hellraiser myi kultaa Sveitsissä muttei muualla menestynyt niin hyvin, samoin kuin vuoden 2010 Hoodoo, joka myi Sveitsissä platinaa.
Vuonna 2007 tunnetuimmat Krokuksen jäsenet Mark Storacen, Fernando Von Arbin, Mark Kohlerin, Chris Von Rohrin ja Freddy Steadyn palasivat yhteen ja soittivat konsertin Tommy Kieferiä, joka oli kuollut vuonna 1986, muistoksi. Kokoonpano teki yhdessä albumin Hoodoo-levyn.
Syyskuussa 2018 yhtye ilmoitti aloittavansa viimeisen ”Adios Amigos” -kiertueen vuoden 2019 aikana.
Aulus Gabinius
Aulus Gabinius (kuoli 47 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän oli aluksi Pompeiuksen kannattaja, mutta siirtyi myöhemmin kannattamaan Julius Caesaria. Gabiniuksen isoisä oli luultavasti Aulus Gabinius, jonka isoisän kerrottiin olleen vapautettu orja. Gabinius oli naimisissa Palicanuksen tyttären Lollian kanssa.
Aulus Gabiniuksen toimiessa kansantribuunina vuonna 67 eaa., hän sääti lain joka antoi Pompeiukselle suuren vallan, kun tämä lähti sotimaan Välimerellä toimivia merirosvoja vastaan. Vuosina 66–63 eaa. Aulus toimi Pompeiuksen legaattina idässä. Vuonna 58 eaa. hän toimi konsulina. Vuosina 57-54 eaa. hän toimi Syyrian maaherrana. Hän uudelleenorganisoi Juudean hallinnon ja asetti Antipatroksen Juudean hallitsijaksi ja Hyrkanoksen ylipapiksi. Vuonna 55 eaa. hän otti vastaan suuren määrän rahaa Ptolemaios XII:lta, jonka hän auttoi takaisin Egyptin valtaistuimelle. Palattuaan Roomaan häntä vastaan nostettiin oikeusjuttuja ja hänet tuomittiin kiristyksestä maanpakoon. Julius Caesar kutsui Aulus Gabiniuksen takaisin Roomaan vuonna 49 eaa. Caesar nimitti Gabiniuksen legaatikseen Illyriaan, jossa tämä kuoli vuonna 47 eaa.
Dick Figures
Dick Figures on yhdysvaltalainen tikku-ukkoanimaatiosarja, jonka loivat Ed Skudder ja Zack Keller. Sarja on suunnattu aikuisille ja yli 15-vuotiaille. Sarjan päähenkilöt ovat kaksi hyvää ystävää Red ja Blue. Ensimmäinen jakso esitettiin 18. marraskuuta 2010. Sarjaa on tehty yli 50 jaksoa ja niitä on katsottu YouTubessa yli 250 miljoonaa kertaa. Sarjaa jatkava animaatioelokuva Dick Figures the Movie ilmestyi 17. syyskuuta 2013. Harrastajaryhmä Dubbinaattorit on dubannut sarjasta suomeksi yhdeksän jaksoa.
Shaolin
Shaolin on chán-buddhalainen (zen) luostarialue Kiinan Henanin maakunnan  Zhengzhoun prefektuuritason kaupungin Denfengin piirikuntatason kaupungissa, 13 kilometriä Denfengin keskuksesta luoteeseen.
Perimätiedon mukaan 500-luvulla elänyt, Intiasta muuttanut zenbuddhalainen munkki Bodhidharma saarnasi ja mietiskeli siellä. Hän kehitti keskeisen pohjan chán-buddhalaisuudelle. Shaolinin temppelissä harjoitetun näkemyksen keskeisenä voimaannuttavana hahmona on Kinnara-jumalatar. Luostari kasvoi erityisesti Sui- ja Tang-dynastioiden aikana. Rosvojen ja muiden vihollisten uhkaamina Shaolin-munkit kehittivät itsepuolustuslajeja, jotka nykyään tunnetaan Shaolin kungfuna. Shaolinin munkkien elämä on askeettista ja kurinalaista.
Vuonna 2010 luostari on lisättiin Denfengin Taivaan ja maan keskuksen historiallisten kohteiden osana Unescon maailmanperintölistalle.
Albano Pera
Albano Pera (s. 13. helmikuuta 1950) on italialainen haulikkoampuja.
Albamo Pera on saavuttanut olympialaisissa hopeaa kaksoistrapissa Atlantassa 1996. Lisäksi hän saavuttanut MM-kilpailuissa kuusi joukkuemaailmanmestaruutta ja useita himmeämpiä mitaleita.
John Otto
John Everett Otto (s. 22. maaliskuuta 1977 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) on Limp Bizkitin rumpali. Hän oli mukana perustamassa yhtyettä vuonna 1994. Basisti Sam Rivers on hänen serkkunsa.
John Otto kuuluu yhä Limp Bizkitin kokoonpanoon. Hänellä on kaksi lasta.
Tammisaaren kirjasto
Tammisaaren kirjasto, myös muodossa Tammisaaren kirjasto, Axxell & Novia on Raaseporin kaupungin Tammisaaren kaupungin keskusta-alueella toimiva kaupunginkirjaston toimipiste. Tammisaaren kirjasto perustettiin vuonna 1862. Nykyinen kirjastorakennus on vuodelta 1977. Sen suunnitteli arkkitehti Ola Hansson ja sisustuksen Pekka Manner.
Raaseporin kaupunginkirjasto toimii useiden kirjastorakennusten, kirjastoauton ja verkkokirjaston välityksellä. Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle-kirjastoja, jonka osa Raaseporin kaupunginkirjasto on. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös raaseporilaisten käytettävissä.
Alaska SeaLife Center
Alaska SeaLife Center on vuonna 1998 perustettu yksityinen meriympäristön tutkimuskeskus ja akvaario. Se sijaitsee Alaskassa Sewardin kaupungissa. Siellä vierailee vuosittain noin 150 000 kävijää.
Tutkimuskeskuksen tavoitteena on Alaskan merialueen luonnontutkimus. Tutkimuskohteena on muun muassa kuinka ilmastonmuutos ja muut ympäristömuutokset vaikuttavat pohjoisen herkkään ekosysteemiin. Rahoituksen keskus saa pääosin apurahoista. Yleisölle avoinna oleva akvaario rahoitetaan sisäänpääsymaksuilla. Keskuksessa on myös näyttely- ja tutkimuslintuja sekä uhanalaisten lintujen reservi.
Marias Pass
thumb|Junaliikenne kulkee Marias Pass -solan läpi Kalliovuorten yli. thumb| Marias Pass on vuoristosola Kalliovuorten vedenjakajalla Glacierin kansallispuiston läheisyydessä luoteisessa Montanassa Yhdysvalloissa. Solan matalin ylityskorkeus on 1 588 metriä.
Vega (kuunari)
350px|right Vega kuuluu Suomessa sotakorvauksina rakennettuihin 300 tonnin puurakenteisiin merikuunareihin. Vega rakennettiin Oy Laivateollisuus Ab:n telakalla Pansiossa, Turussa ja toimitettiin Neuvostoliittoon vuonna 1952. Alusta on käytetty Neuvostoliitossa koululaivana, ja sen kotisatama oli Tallinna.
Marias Pass
Solan löysi joulukuussa 1889 Great Northern Railwayn palveluksessa työskennellyt insinööri John Frank Stevens. Hänen tehtävänään oli löytää rautatielle matalin mahdollinen Kalliovuorten ylitys Montanassa. Solan olemassaolosta oli ollut huhuja, mutta ne varmistuivat vasta Stevensin ja tämän mustajalkojen heimoon kuuluneen intiaanioppaan, Coonsahin, löytäessä solan.
Vega (kuunari)
Alus poistettiin käytöstä vuonna 1979. Vega oli tarkoitus kunnostaa Virossa Viron merenkulkumuseon voimin, mutta hanke ei onnistunut. Hän seisoi vuosina 1979−1986 Piritan satamassa sekä vuosina 1986−1997 vetotelakkahallissa nykyisessä Peetrin satamassa Kalamajassa.
Marias Pass
Sola osoittautui ihanteelliseksi reitiksi rautatielle, sillä solaa lähestyttäessä maasto oli avointa ja solaan johtava laakso oli yhdestä kymmeneen kilometriä leveä. Ylös solan huipulle johtavat rinteet muodostivat myös tasaisen nousun, joten rautatien linjaaminen ei vaatisi suuria maansiirtotöitä.
Vega (kuunari)
Suomessa esiintyi kiinnostusta aluksen kunnostamiseen näytteenä sotakorvausten yhdestä erikoisesta osasta ja suomalaisesta laivanrakennuksesta. Kunnostuksesta vastaamaan perustettiin 3. kesäkuuta 1996 Vega-säätiö. 7. joulukuuta samana vuonna allekirjoitetulla sopimuksella Vega luovutettiin irtaimistoineen säätiölle. Kesäkuussa 1997 alus siirrettiin Pietarsaareen.
Marias Pass
thumb|left|Marias Pass -patsas Rautatien rakentaminen aloitettiin 1. elokuuta 1890 Fort Assiniboinesta alkaen. Solan länsirinteellä rautatien linjaus seuraa Flathead-joen pohjoishaaraa.
Solan läpi kulkeva rautatielinja on edelleen käytössä. Nykyisin nimellä Hi Line Route tunnetun rataosuuden omistaa BNSF Railway, ja se on osa BNSF:n Chicagosta Seattleen ulottuvaa päärataa. Myös U.S. Route 2 -valtatie kulkee solan läpi. Solan huipulla on John Frank Stevensin kunniaksi pystytetty patsas.
Brunkebergin taistelu
Brunkebergin taistelu käytiin Tukholman ulkopuolella 10. lokakuuta 1471. Sen osapuolina olivat Ruotsin valtionhoitaja Sten Sture vanhempi ja Tanskan kuningas Kristian I. Taistelu päättyi Sten Sturen joukkojen voittoon, ja Kristian menetti mahdollisuudet Ruotsin kruunuun.
Taustaa
Toukokuussa 1471 Sten Sture vanhempi oli valittu Ruotsin valtionhoitajaksi. Sture edesauttoi Ruotsin eroa Kalmarin unionista ja sai taakseen paljon tukijoita, joista suurin osa oli Tukholman ja Bergslagenin alueen talonpoikia. Bergslagen oli kaivosalue, jonka kaupankäynti saksalaisten kaupunkien kuten Lyypekin kanssa häiriintyi usein tanskalaisten käsissä olleen unioniulkopolitiikan seurauksena. Taisteluun ajauduttiin pääasiassa tästä syystä.
Taistelua käytettiin myöhemmin usein propagandatarkoituksissa, kun haluttiin painottaa vapautumista tanskalaisten sortajien vallan alta. Tosiasiassa taistelun molempien osapuolten joukoista suuri osa oli ruotsalaisia ja sen syyt olivat pääasiassa taloudellis-poliittiset.
Silmälasihaahka
Silmälasihaahka (Somateria fischeri) on Suomessa tavattavan haahkan sukulainen.
Koko ja ulkonäkö
Silmälasihaahka on hiukan haahkaa pienempi, 52–57 cm pitkä. Koiras on huomiota herättävä kirjavassa höyhenpeitteessään: selkä on valkea, vartalo muuten musta ja pää kellanvihreä valkeita "silmälaseja" lukuun ottamatta. Naaras on sorsalintujen tapaan ruskeansävyinen mutta selvästi haahkan muotoinen, ja sen silmälasit erottuvat muuta höyhenpeitettä vaaleampina.
Levinneisyys
Silmälasihaahka pesii Alaskan ja Koillis-Siperian rannikoilla. Länsi-Euroopasta, lähinnä Pohjois-Norjasta, tunnetaan muutama havainto. Näistä ainakin osa on varmentamattomia. Ei tavattu Suomessa. Silmälasihaahkakannan pääasiallinen talvehtimispaikka on keskellä Beringinmerta.
Ravinto
Silmälasihaahka syö simpukoita meren pohjasta.
Pierre Degeyter
thumb|Pierre Degeyter. Pierre Degeyter (8. lokakuuta 1848 Ghent, Belgia – 27. syyskuuta 1932 Saint-Denis, Ranska) oli belgialaissyntyinen ranskalainen sosialisti ja muusikko, joka tunnetaan parhaiten työväenlaulu ”Kansainvälisen” säveltäjänä. Toisin kuin laulun sanoittaja Eugène Pottier, Degeyter ehti elinaikanaan nähdä sen kohoamisen kansainvälisen sosialistisen liikkeen tunnuslauluksi.
Degeyter syntyi työläisperheeseen, joka muutti Belgiasta Ranskan Lilleen. Hän työskenteli puuseppänä ja oli harrastajamuusikko, joka lauloi kuorossa ja soitti eri soittimia. Degeyter kuului Ranskan työväenpuolueeseen ja johti Lillessä toiminutta La Lyre des Travailleurs -nimistä työväen kuoroa ja musiikkiseuraa. Vuonna 1888 hän sävelsi kuoron tilauksesta musiikin edellisenä vuonna kuolleen sosialistirunoilija Pottierin kirjoittamaan runoon L'Internationale, ”Kansainvälinen”. Nuotit julkaistiin nimellä Degeyter mainitsematta säveltäjän etunimeä, mikä aiheutti myöhemmin epäselvyyttä, ja hänen veljensä Adolphe väitti myös olevansa todellinen säveltäjä. Näitä väitteitä käytettiin poliittisena lyömäaseena varsinkin sen jälkeen, kun Pierre Degeyter vanhoilla päivillään vuonna 1920 liittyi Ranskan kommunistiseen puolueeseen. Vuonna 1922 Ranskan korkein valitusoikeus ratkaisi tekijänoikeuskiistan hänen hyväkseen.
Englannin Valioliigan kausi 2017–2018
Englannin Valioliigan kausi 2017–2018 oli englantilaisen seurajalkapalloilun korkeimman sarjatason Valioliigan 26. kausi. Kausi alkoi 11. elokuuta 2017 ja se päättyi 13. toukokuuta 2018. Chelsea lähti kauteen hallitsevana mestarina. Newcastle United, Brighton & Hove Albion ja Huddersfield Town nousivat Mestaruussarjan kaudelta 2016–2017.
Nico Oksanen
Kalevan kisoissa Oksanen voitti kultaa vuonna 2023 tuloksella 18,74, minkä lisäksi hän on saavuttanut hopeaa 2019 silloisella ennätyksellään 17,88 ja pronssia 2022 tuloksella 17,35. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 2022 ja 2023. Hän kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran 2019.
Englannin Valioliigan kausi 2017–2018
Manchester City voitti Valioliigan kolmatta kertaa ja teki Englannin pääsarjahistorian piste-ennätyksen sadalla pisteellä. Liverpoolin Mohamed Salah rikkoi maaliennätyksen tehtyään 32 maalia. Arsenalia yli 20 vuotta valmentanut Arsène Wenger jätti seuran kauden päätteeksi. Swansea City, Stoke City ja West Bromwich Albion putosivat seuraavaksi kaudeksi Mestaruussarjaan.
Nico Oksanen
Oksasen ennätys kuulantyönnössä on 13. heinäkuuta 2023 Nousiaisissa työnnetty 18,75.
Englannin Valioliigan kausi 2017–2018
Parhaat maalintekijät
Lähde: Premier League
Rotting Christ
Rotting Christ on kreikkalainen black metalia esittävä yhtye. Se perustettiin Ateenassa vuonna 1987.
Jessica Tuck
Jessica Ines Tuck (s. 19. helmikuuta 1963 New York, New York, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Jessica Tuck esiintyi saippuasarjassa One Life to Live vuosina 1988–1992. Hän vieraillut sarjassa myöhemminkin. Vuonna 1992 hän sai roolistaan Daytime Emmy -ehdokkuuden. Tuck on sittemmin näytellyt useissa televisiosarjoissa kuten Sunset Beach ja Päivien viemää. Hän on esiintynyt elokuvissa Batman Forever, High School Musical 2 ja Secretary.
Tuck esitti Gilliania sarjassa Amyn lailla vuosina 1999–2005. Tuck alkoi näytellä vampyyri Nania sarjassa True Blood vuonna 2008. Hänen roolinsa oli aluksi pieni, mutta kuului sarjan neljännellä tuotantokaudella sarjan päähenkilöihin.
Tuck on Plymouth Theatre Companyn perustajajäsen. Hän toimii myös Power House Theatre -teatterissa Santa Monicassa. Hän pitää Powerhousessa Spark Rose -nimistä tarinankerrontailtaa.
Yksityiselämä
Jessica Tuck on opiskellut Yalen yliopistossa psykologiaa. Hän on naimisissa liikemies Robbie Koseffin kanssa. Parilla on vuonna 2003 syntynyt tytär.
Milania Väänänen
Milania Väänänen (s. 29. marraskuuta 2003) on suomalainen taitoluistelija. Hän on kilpaillut muun muassa Finlandia Trophyssä 2021, Tallinnan Euroopan mestaruudessa vuonna 2022 ja Suomen mestaruuksissa. Väänänen aloitti uransa yksinluistelijana kuusivuotiaana Lahden taitoluistelijoissa. Uransa myöten hän on edustanut Suomessa muita seuroja. Väänäsen äidin puolen juuret ovat peräisin Venäjältä, kun taas hänen isänsä on suomalainen.
Vilhelm Champeauxlainen
Vilhelm Champeauxlainen (n. 1070 – 18. tammikuuta 1121 Châlons-en-Champagne ) oli ranskalainen skolastinen filosofi ja teologi.
Elämäkerta
Vilhelm syntyi Champeaux'ssa lähellä Melunia. Opiskeltuaan Anselm Laonlaisen ja Roscellinuksen oppilaana hän opetti Notre Damen katedraalikoulussa. Hänestä tuli sen kaniikki vuonna 1103. Hänen tunnetuin oppilaansa on Pierre Abélard. Vuonna 1108 hän vetäytyi Pariisin St. Victorin luostariin ja jatkoi opettamista siellä. Myöhemmin hänestä tuli Châlons-en-Champagnen piispa, ja hän otti osaa investituurariitaan paavi Calixtus II:n tukijana. Vilhelm edusti tätä Moussonin konferenssissa.
Vilhelm kannatti universaalikiistassa äärimmäistä realismia, ja häntä voidaan pitää tällaisen kannan perustajana. Kannan mukaan universaalit ovat olemassa itsenäisenä ihmismielestä ja partikulaareista eli yksilöolioista riippumatta.
Vilhelmin ainoat painetut teokset ovat eukaristiaa koskeva katkelma osana Jean Mabillonin toimittamaa Bernhard Clairvauxlaisen teosten laitosta, sekä teokset Moralia A brevi ala ja De Origine Animae teoksessa E. Martnes, Thesaurus novus Anecdotorum, 1717, vol. 5. Viimeksi mainitussa hän katsoi, että kastamattomana kuolleet lapset joutuvat kadotukseen, koska puhdas sielu turmeltuu ruumiissa. Hän kannatti sielua koskevaa kreationismia, eli oppia, jonka mukaan Jumala luo uuden sielun erikseen jokaiselle ihmiselle.
Vilhelmiltä tunnetaan lisäksi joitakin katkelmia, joista merkittävin on De Essentia Dei et de Substantia Dei. Hänen nimiinsä on laitettu myös etiikkaa ja raamatuntulkintaa käsittelevä teos Liber Sententiarum.
Roppō
Roppō viittasi alun perin Japanin lain kuuteen pääosaan. Termiä käytetään myös yleisesti viittaamaan lain kuuteen pääalueeseen.
Kuusi lakia ovat:
Sana roppō on muunnos Japaniin Meiji-kauden alussa tuodun Ranskan lakikokoelman Code Napoléonin nimestä, japaniksi Napoleon go-hōten. Vaikka Code Napoléon koostui viidestä pääosasta, japanilaiset lisäsivät omaan kokoelmaansa perustuslakinsa, ja kokoelman nimitykseksi tuli "roppō".
Lainsäädäntö on Japanissa usein niukkaa. Lakikirja Roppō zensho, joka muistuttaa kooltaan suurta sanakirjaa, sisältää kaikki kuusi lakia sekä muita Japanin parlamentin säätämiä lakeja.
Uusikylä (Tampere)
pienoiskuva|[[Tampereen jäähalli aivan Uudenkylän tuntumassa.]] Uusikylä on pienehkö Tampereen kaupunginosa, joka sijaitsee noin neljän kilometrin päässä keskustasta. Uusikylä rajautuu idässä Ruotulaan ja Huikkaaseen, etelässä Hakametsään, lännessä ja pohjoisessa Kissanmaahan. Vuonna 2011 Uudessakylässä oli 1 312 asukasta.
Aivan 1900-luvun alussa rakennettiin Messukylän Takahuhdin kylästä Tampereen keskustaan tie, jonka varteen Messukylän puolelle, heti kaupungin rajan taakse muodostui pian tamperelaisten rakentama asuinalue, Uusikylä. Kolmen Takahuhdin kylän talon, Kokon, Kyrölän ja Jankan omistajat vuokrasivat halukkaille rakennuspaikkoja. Alueen ensimmäinen asukas oli Konsta Wilkman Messukylästä. Kaikki Uudenkylän talot oli aluksi rakennettu vuokramaalle, mutta jo vuonna 1918 talojen omistajat lunastivat tontit omikseen. Vuonna 1919 Uudessakylässä oli kolmisenkymmentä asuinrakennusta, ja vuonna 1938 asukkaita oli alueella 813. Alue liitettiin muun Messukylän kunnan mukana Tampereen kaupunkiin vuoden 1947 alussa ja ensimmäinen asemakaava valmistui vuonna 1958.
Irock
Irock on suomalaisen kitaristi-laulaja Ile Kallion debyyttialbumi sooloartistina. Se ilmestyi sekä Suomessa, että Ruotsissa vuonna 1977. Albumilta julkaistiin samana vuonna Cindy / Love Song -single.
Oksikodoni
pienoiskuva|OxyNorm -lääkepakkaus
Irock
Re-masteroitu CD-versio albumista ilmestyi 31. lokakuuta 2007.
Oksikodoni
Oksikodoni eli oksikoni on opioideihin kuuluva vahva kipulääke, joka on syntetisoitu tebaiinista. Oksikodonin nimi on johdettu kodeiinista, joka on rakenteeltaan melko samanlainen.
Oksikodoni on yksi voimakkaimmista kipulääkkeistä, joita voi ottaa suun kautta eli oraalisesti. Lääkettä määrätään usein leikkauksen jälkeisen kivun hallintaan. Se on myös laajalti käytetty hoitokeino syöpäkipujen ja jopa vakavien kroonisten kipujen hoidossa. Kun oksikodonia käytetään suositellun annoksen mukaan suhteellisen lyhyen aikaa, se on tehokas kipulääke hallittavin sivuvaikutuksin. Sen teho on 1,5-kertainen morfiiniin verrattuna.
Pahoinvointi, ummetus, ihottuma, kutina, huimaus ja tunnehäiriöt ovat useimmin raportoituja sivuvaikutuksia. Lääkkeen väärinkäyttö tai pitkäaikainen lääketieteellinen käyttö voi aiheuttaa väliaikaista impotenssia ja merkittävää eturauhasen suurenemista.
Oksikodoni muuttuu aineenvaihdunnassa sytokromi P450 -entsyymien CYP 3A4:n katalysoimana noroksikodoniksi (päämetabolia reitti) ja CYP 2D6:n katalysoimana oksimorfoniksi. Oksikodonin, kuten muidenkin opioidien, yliannostuksen oireet voi kumota naloksonilla ja nalmefeenilla.
Suomessa oksikodonia myydään valmistenimillä Oxanest, Oxycodone, Oxycontin, Oxycorion, Oxynorm, Oxyratio ja Oxyswiss sekä naloksonin kanssa yhdistelmälääkkeenä nimillä Oxycodone-Naloxone, Tanonalla ja Targiniq. Lisäksi myynnissä on muun muassa Orionin ja Ratiopharmin rinnakkaisvalmisteet.
Yhdysvaltalainen Purdue Pharma on tehnyt suuren omaisuutensa Oxycontinilla, joka vapauttaa oksikodonia hitaasti elimistöön.
Kemiaa
Oksikodonin nimi on johdettu kodeiinista. Niiden kemialliset rakenteet ovat miltei samanlaiset eroten vain seuraavasti:
Hydrokodonista oksikodoni eroaa vain hiili-14:ssä olevan hydroksyyliryhmän verran.
thumb|30 mg oksikodonitabletteja.
GET-ligaenin kausi 2018–2019
GET-ligaen-kausi 2018–2019 oli GET-ligaenin historian 80. kausi. Runkosarja alkoi syyskuussa 2018 ja päättyi maaliskuussa 2019. Pudotuspelit pelattiin 7. maaliskuuta–15. huhtikuuta 2019. Vålerenga Ishockey voitti runkosarjan, mutta hävisi välierissä Frisk Askerille, joka voitti finaalissa Storhamar Ishockeyn 4–2. Voitto oli Askerille sen seurahistorian neljäs.
Runkosarjan pistekuningas oli ruotsalainen Vålerengan Rasmus Ahlholm, joka teki 47 otteluun pisteet 34+47=81.
Irock
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Ile Kallio, ellei toisin mainittu.