cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gordie Howe
Pitkä ura Detroitissa
Howe palasi kaudelle 1950–1951 täysin toipuneena ja teki kauden aikana 86 pistettä – peräti 20 enemmän kuin pistepörssin toiseksi sijoittunut Maurice Richard. Howe voitti tuolloin ensimmäisen neljästä perättäisestä Art Ross Trophystä pistepörssin voittajana. Kukaan pelaaja ei ollut aiemmin voittanut pistepörssiä useammin kuin kahdesti perättäin. Howe teki kauden aikana myös 43 maalia ja voitti maalintekijätilaston.
Kausi 1951–1952 oli Howelle vielä edellistäkin kautta parempi. Hän teki 47 maalia ja 86 pistettä, ja hänet valittiin lisäksi liigan arvokkaimman pelaajan palkinnon Hart Memorial Trophyn saajaksi. Red Wings voitti lisäksi keväällä Stanley Cupin häviämättä otteluakaan pudotuspeleissä. Seuraavalla kaudella Red Wings kärsi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella yllätystappion Boston Bruinsille, mutta runkosarjassa Howe ylitti ensimmäisenä pelaajana 90 pistettä tehtyään kauden aikana tehopisteet 49 maalia ja 46 syöttöpistettä. Red Wings uusi Stanley Cup -voittonsa kausilla 1953–1954 ja kausilla 1954–1955.
thumb|Gordie Howe 1960-luvun alkupuoliskolla muropaketin keräilykortissa. Keväällä 1955 Howe juhli uransa viimeistä Stanley Cupia, mutta hän jatkoi silti koko 1950- ja 1960-luvun NHL:n parhaimpina pistemiehinä. Hän voitti jälleen kaudella 1956–1957 NHL:n pistepörssin tehtyään 89 pistettä. Hänet palkittiin kausilla 1956–1957, 1957–1958 ja 1959–1960 NHL:n arvokkaimpana pelaajana. Howe teki vuonna 1960 uransa 965:nnen pisteensä ja ohitti Maurice Richardin NHL-historian eniten pisteitä tehneenä pelaajana. Kaudella 1962–1963 Howe voitti kuudennen kerran urallaan NHL:n pistepörssin ja Hart Memorial Trophyn liigan arvokkaimpana pelaajana. Kauden 1963–1964 alussa Howe nousi 544:nnellä maalillaan Richardin rinnalle myös NHL:n kautta aikojen maalintekijätilastossa.
Howe pelasi ison osan urastaan puolustusvoittoisella aikakaudella, 1940- ja 1950-luvuilla. NHL laajeni vuonna 1967 kuuden joukkueen sarjasta 12 joukkueen sarjaksi, minkä ansiosta hyökkäyspeli avautui. Howe pelasi kaudella 1968–1969 samassa ketjussa Alex Delvecchion ja Frank Mahovlichin kanssa. Heitä kutsuttiin nimellä ”The Production Line 3”, ja Howe ohitti ketjussa uransa piste-ennätyksen tehtyään ensimmäisen kerran urallaan yli 100 pistettä. Hän ylitti 100 pisteen rajan kauden viimeisessä ottelussa, kun hän teki neljä pistettä. Ottelu pelattiin päivää ennen Howen 41-vuotispäivää. Kaksi vuotta myöhemmin Howe ilmoitti lopettamisestaan. Hän oli tuolloin tehnyt 786 maalia, 1 023 syöttöpistettä ja 1 809 pistettä. Kaikki lukemat olivat NHL-ennätyksiä. Howen pakotti lopettamaan oikeaan ranteeseen tullut niveltulehdus.
Paluu
Howe ehti olla poissa kaukaloista kaksi kautta, kun WHA-joukkue Houston Aeros houkutteli hänet takaisin. Aeros tarjosi Howelle mahdollisuutta päästä pelaamaan samaan joukkueeseen poikiensa Markin ja Martyn kanssa. Gordie Howen ranne operoitiin, mikä mahdollisti hänen paluunsa. Hän vaikutti Houstonissa myös kaukalon ulkopuolella ja käytti paljon aikaa jääkiekon mainostamiseen.
Yhtenä hänen motiivinaan oli päästä pelaamaan kahden poikansa kanssa samaan joukkueeseen ja myös suojella näitä ammattikiekon varjopuolilta. Aeros voitti Howejen kahtena ensimmäisenä kautena WHA:n mestaruuden, Avco Cupin. Gordie Howe palkittiin keväällä 1974 myös WHA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän teki kauden aikana 100 pistettä ja ylitti sadan pisteen rajan myös kaudella 1975–1976. Syksyllä 1974 Howe pääsi pelaamaan myös Neuvostoliittoa vastaan pelaanneeseen Kanadan joukkueeseen niin kutsuttuun Summit Seriesiin.
Howet siirtyivät vuonna 1977 New England Whalersiin Aerosin jätetty WHA. Gordie Howe teki Whalersissa 96 pistettä, ja hän myös teki kauden aikana koko ammattilaisuransa 1000:nnen maalinsa. Howe pelasi New England Whalersissa kahden kauden ajan. Jälkimmäisellä kaudella hän pystyi loukkaantumisten takia pelaamaan vain 58 ottelua ja teki niissä 43 pistettä – yhden vähemmän kuin NHL:n tulokaskaudella. WHA lopetti toimintansa kauden jälkeen, ja osa joukkueista siirtyi pelaamaan NHL:ään. Hartford Whalers hyväksyttiin NHL:ään ja Howe palasi joukkueessa 51-vuotiaana NHL:ään. Hän pelasi kauden jokaisessa 80 ottelussa, ja hänet valittiin kauden aikana NHL:n tähdistöotteluun. Kauden jälkeen Howe päätti lopettaa uransa. Hän teki koko uransa aikana runkosarjassa 1 850 pistettä NHL:ssä ja pelasi 1 767 ottelussa. Lisäksi hän teki WHA:ssa 419 ottelussa 508 pistettä.
Howe teki vielä yhden paluun kaukaloon, kun julkisuustemppuna hän teki kaudella 1997–1998 yhden ottelun sopimuksen IHL-liigan Detroit Vipersin kanssa. Hän pelasi yhden vaihdon Vipersin ottelussa, ja hänestä tuli näin ainoa kuudella vuosikymmenellä ammattilaisjääkiekkoa pelannut pelaaja.
Pelityyli
Howe oli todella monipuolinen pelaaja, joka loisti jokaisella pelin osa-alueella, vaikka jotkin huippupelaajat olivatkin häntä parempia maalintekijöitä tai nopeampia luistelijoita. Howe oli fyysisesti ja henkisesti vahva, mikä mahdollisti hänen pitkän uransa, jonka aikana hän oli 20 kauden ajan NHL:n pistepörssin viiden parhaan joukossa. Howen pelityyli oli yhdistelmä aggressiivisuutta, kovuutta ja hyökkäystaitoa, minkä ansiosta hänen mukaansa on nimetty niin sanottu ”Gordie Howen hattutemppu”, joka koostuu maalista, syötöstä ja tappelusta.
Kuolema
Howen terveys heikentyi viimeisinä vuosinaan, ja hän alkoi kärsiä jo ennen vaimonsa kuolemaa dementian ensioireista. Lokakuussa 2014 hän sai useampia aivoinfarkteja. Howe kuoli kesäkuussa 2016 poikansa Murrayn kotona Sylvaniassa, Ohiossa.
Jaalan suuralue
Suuralueen suurin ja samalla ainut taajama on Jaalan kirkonkylä, jossa oli 610 asukasta 31.12.2017.
Gurdžaanin piirikunta
Gurdžaanin piirikunta on piirikunta Kakhetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 54 337 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 846 neliökilometriä. Piirikunnan keskuksena toimii Gurdžaanin kaupunki.
Gurdžaani kuuluu Georgian viininviljelyalueeseen. Piirikunnan merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu Qvelatsmindan 700-luvulla rakennettu, Georgian ainoa kaksikupolinen kirkko.
Koutajoki
Koutajoki voi tarkoittaa seuraavia:
Teemu Bergman
Teemu Bergman (s. 1978 Kouvola) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten punkrockyhtye Pää Kiin keulakuvana, laulajana ja sanoittajana. Bergman on soittanut Pää Kiin lisäksi myös monissa muissa yhtyeissä joista tunnetuimmat ovat The Heartburns, Kakka-hätä 77, Nazi Death Camp ja Vaasankatu SS.
Elämä ja ura
Teemu Bergman syntyi Kouvolassa vuonna 1978. Hän sai ensimmäisen kitaransa 13-vuotiaana lahjaksi äidiltään. Bergman teki 15-vuotiaana ensimmäiset kappaleet. Bergman muutti Turkuun ja kävi siellä siviilipalveluksen. Hän olisi jäänyt Kouvolaan, mutta koska siellä ei ollut siviilipalveluspaikkoja vapaana, hän joutui muuttamaan Turkuun. Siviilipalveluksen jälkeen Bergman jäi Turkuun opiskelemaan sairaanhoitoalaa. Siellä hän perusti myös yhtyeen The Heartburns, jonka hajoamisen jälkeen perustettiin Kakka-hätä 77. Vuonna 2006 Bergman muutti Helsingin Kallioon.
Bergman julkaisi kaksi studioalbumia Kakka-hätä 77:n kanssa. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi Totaalinen kakkahätä julkaistiin vuonna 2007 koostuen yhtyeen kahdesta aiemmin julkaisemasta EP-levystä, Kakkahätä tappaa ja WTC räjähtää. Se ylsi Suomen virallisella listalla sijalle 15. Yhtyeen toinen studioalbumi Huoltoasemalle unohdettu mies julkaistiin vuonna 2011 saavuttaen virallisen listan 27. sijan. Kakka-hätä 77 hajosi samana vuonna, mutta jatkoi vuonna 2012.
Bergmanin menestynein yhtye Pää Kii perustettiin vuonna 2012. Yhtyeen samanniminen esikoisalbumi julkaistiin 30. marraskuuta 2012. Albumi menestyi hyvin ja se ylsi Suomen virallisella listalla kuudennelle sijalle. Se palkittiin myös Emma-gaalassa kriitikko-Emmalla ja se valittiin Soundi ja Rumba -lehtien vuoden albumiksi.
Bergmanilla on myös yhtye nimeltään Kytänsoittajat. Vuonna 2017 Bergmanin tuore projekti Pitsanaama on esittänyt folkhenkisiä versioita taiteilijan tuotannosta.
Bergmania on viime aikoina kiinnostanut myös kantri.
Sosiaalisessa mediassa levitettiin heinäkuussa 2021 syytöksiä, joista ainakin osa kohdistui Bergmaniin. Väitteet koskevat muun muassa sanallista ja fyysistä seksuaalista häirintää. Kohun seurauksena Pää Kii -yhtyeen keikat syksyltä 2021 peruttiin. Vastineessaan Bergman myönsi syyllistyneensä epäasialliseen käytökseen mutta kiisti rikossyytteet. Hän jätti rikosilmoituksen törkeästä kunnianloukkauksesta.
Hatsukaze
Hatsukaze oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1940 palvelukseenotettu Kagerō-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Toisen maailmansodan alkaessa Hatsukaze muodosti yhdessä Amatsukazen, Tokitsukazen ja Yukikazen kanssa 16. hävittäjäviirikön, joka muodosti 15. hävittäjäviirikön kanssa 2. hävittäjälaivueen.
Alus osallistui viirikkönsä mukana 26.–28. helmikuuta 1942 Jaavanmeren taisteluun. Taistelussa alukset laukaisivat torpedonsa liian etäältä, jolloin ne eivät osuneet.
Alus kuului kontra-amiraali Omorin risteilijöistä ja hävittäjistä koottuun osastoon, jonka tehtävänä oli tulittaa 2. marraskuuta 1943 Bougainvilleä. Osasto kohtasi kuitenkin Keisarinna Augustan lahdella liittoutuneiden laivasto-osaston. Hatsukaze ja raskas risteilijä Myōkō törmäsivät toisiinsa hyökätessään liittoutuneita vastaan. Yhdysvaltain laivaston hävittäjät USS Dunlap, USS Craven ja USS Maury upottivat pahoin vaurioituneen Hatsukazen.
Luettelo Ranskan puolueista
Ranskan poliittiset puolueet sisältää luettelon Ranskan nykyisistä poliittisista puolueista, sekä valtakunnallisista, alueellisista että paikallisista. Puolueet voidaan jaotella kolmeen ryhmään. Ensinnä tulevat kansanedustuslaitoksessa edustettuina olevat puolueet, sitten lähinnä valtakunnalliset puolueet ja poliittiset liikkeet, joilla ei kuitenkaan ole parlamentaarista edustusta. Kolmas ryhmä ovat alueelliset ja paikalliset puolueet sekä alueellista autonomiaa tai itsenäisyyttä ajavat liikkeet.
Parlamentaariset puolueet vaalikaudella 2017–2022
Kansallisia parlamenttipuolueita ovat ne puolueet, joilla on edustus Manner-Ranskan alueelta tasavallan kansallisessa senaatissa tai kansalliskokouksessa. Alueellisia kansallisia puolueita ovat lähinnä ne, jotka toimivat merentakaisissa departementeissa ja joilla on myös enemmän ja vähemmän kiinteä suhde Manner-Ranskan johonkin puolueeseen.
Abrictosaurus
Abrictosaurus oli dinosaurussuku, joka eli noin 200–195 miljoonaa vuotta sitten varhaisella jurakaudella. Suvusta tunnetaan yksi laji, A. consors. Abrictosauruksen fossiileja on löydetty kaksi, yksi Etelä-Afrikasta ja toinen Lesothosta.
Abrictosauruksen ensimmäiset fossiilit löysi Lesothosta paleontologi Richard Thulborn vuonna 1974. Hän uskoi löytäneensä uuden Lycorhinus-suvun lajin ja antoi tälle nimeksi Lycorhinus consors. Vuotta myöhemmin, vuonna 1975 paleontologi James Hopson löysi Etelä-Afrikasta heterodontosaurin kallon, jonka Thulborn oli aiemmin väittänyt kuuluvan Lycorhinus angustidensille. Tutkittuaan kalloa Hopson totesi, että kallo ei kuulunut kyseiselle lajille, mutta sen sijaan se näytti kuuluvan Lycorhinus consorsille. Hopson yhdisti löytämänsä kallon ja L. consorsin luurangon ja huomasi lajin olevan uusi. Hän antoi tälle uudelle lajille nimeksi Abrictosaurus consors.
Abrictosaurus oli pienikokoinen dinosaurus. Sen pituus oli noin metri ja paino noin 45 kilogrammaa. Abrictosauruksella oli nokka, joka auttoi ruuan syömisessä. Kaula oli kohtalaisen pitkä. Takajalat olivat etujalkoja pidemmät. Häntä oli vahva ja pitkä. Jalat olivat kuin luodut juoksemiseen, ja niillä Abrictosaurus on varmasti juossut nopeasti karkuun saalistajia.
Abrictosauruksen ruokavaliosta ei olla varmoja. Useimpien mielestä se on ollut kasvinsyöjä, kuten muut heterodontosaurit. Hampaat viittaavat kuitenkin siihen, että Abrictosaurus olisi mahdollisesti ollut kaikkiruokainen.
Porin Ässien SM-liigakausi 1992–1993
Porin Ässien SM-liigakausi 1992-1993 oli jääkiekkoseura Porin Ässien 17. kausi jääkiekon SM-liigassa ja 37. kausi Suomen jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla. Edellisellä kaudella joukkue oli sijoittunut runkosarjassa sijalle 5 ja kohtasi puolivälierissä paikallisvastustajansa Lukon. Ässät voitti sarjan suoraan kahdessa ottelussa maalierolla 8-1. Välierässä tuleva Suomenmestari Jokerit voitti Ässät otteluvoitoin 3-2. Runkosarja 1992-1993 alkoi Ässillä 12.9. Isomäen jäällä Kiekko-Espoota vastaan ja päättyi 28.2. kotona Ilvestä vastaan.
Runkosarjassa Ässät keräsi 52 pistettä ja päätyi sijalle 7. Uudistetun sarjajärjestelmän ansiosta Ässät pääsi pudotuspeleihin, ja kaikkien yllätykseksi pudotti hallitsevan Suomenmestari Jokerit suoraan kolmessa ottelussa, ja pääsi näin toista kertaa peräkkäin mitalipeleihin. Välierissä Ässät putosi TPS:lle 3-1, ja pronssiottelussa hävisi Jypille 4-3. Lopullinen sarjasijoitus oli siis 4:s. Lähtökohdat kauteen
Ässät lähti Vasili Tihonovin johdolla kauteen suurin odotuksin, edellisellä kaudella joukkue oli kuitenkin vain voiton päässä finaalipaikasta. Nyt kun joukkueen runko oli vuoden kokeneempi. Hankintalistalle saatiin Latvianvenäläinen Vjačeslavs Fanduļs sekä Stanislav Meciar. Kesken kauden Ässiin siirtyi vielä puolustaja Karri Kivi. Menetyksiä koettiin kokeneemmassa kaartissa, kun omat pojat Tapio Levo ja Harry Nikander poistuivat Ässistä pitkän ässäuran jälkeen, Nikander lopetti uransa, ja Levo siirtyi 1-divisioonan Kalajoen Junkkareihin Levo palasi vielä kyllä kauden aikana liigaan, mutta Hämeenlinnan HPK:n riveihin.
Runkosarja
Ässien vastus olisi puolivälierissä siis Jokerit, puolustava mestari oli pelannut vakuuttavan runkosarjan, ja jäi vain pisteen päähän runkosarjan voitosta. Ennakkosuosikki oli siis selvä. Sarjan ensimmäinen peli pelattiin Helsingissä 6.3. Ässät aloitti pelin vahvasti ja meni toisessa erässä jo 1-4 johtoon. Jokerijoukkue kuitenkin Erik Hämäläisen hattutempun avulla punnersi pelin tasoihin ja johti jo 6-5, 3. erässä Ässien Helsinkiläisvahvistus Petri Varis tasoittaa, ja lopulta oma poika Heinänen tekee 7 maalin Ässille, Jokerit aloittaa takaa-ajon, siinä lopulta onnistumatta, Ässät vie värikkäiden vaiheiden jälkeen kotiedun heti alkuunsa Jokereilta. Seuraavana päivänä pelattaisiin Porissa. 6 000 porilaiskatsojaa tuleekin ihailemaan sunnuntainäytöstä isomäkeen. Olihan Ässillä mahdollisuus ottaa jo toinen voitto. Pelissä Ässät saakin unelma-alun Fandulin tehdessä 6 minuutilla avausmaalin. Toisessa erässä Janne Virtanen ja Arto Javanainen tekevät Ässämaalit, Jokerien tehdessä 1 lähdetään ratkaisuerään 3-1 numeroissa. Pelin loppuminuuteilla Jokerit saakin kavennettua mutta Ässien johto piti. Helsingissä pelattaisiin tiistaina 9.3. ja Jokerit pelaisi veitsi kurkulla, siinä tuhansille ässäfaneille syy lähteä Helsingin jäähalliin kannustamaan omiaan. Pelissä Ässät meneekin heti 2-0 johtoon, mutta menettää jälleen heti perään johtoasemansa, toiseen erään lähdetään numeroista 3-3, ja peliä mennäänkin 50 minuuttia ilman maaleja jatkoajalle asti. Ratkaisu nähdään lopulta kun Ässien Jarit Levonen ja Korpisalo häärivät, Levonen laukoo kiekon Jokeri-maalille Markus Kettererille, joka torjuu kiekon eteensä, maalille säntää Korpisalo, joka ohjaa kiekon Kettererin jalasta maaliin. Näin kevään suurin jättiyllätys oli tapahtunut, ja ässäriemu oli Helsingin hallissa rajaton. Paluumatkalla Ässien bussissa soi Frederikin pari vuotta aikaisemmin julkaisema kappale - Ässänä läpi Helsingin.
Kuuma välieräsarja Turkua vastaan
Heti Jokeri voiton varmistuttua, Helsingin jäällä ratkaisija Korpisalo uhkuu itseluottamusta ja toteaa kameroille "mennään loppuun asti mestaruuteen". Ässillähän ei ollut koko kevään aikana ollut kuin valitettavaa, ja nyt kun Jokerit oli vasten odotuksia tyrmätty suoraan 3 pelissä, ei runkosarjavoittaja tepsiä pidetty enää ollenkaan niin mahdottomana voittaa. Erityisesti luottoa löytyi siihen että Isomäestä ei Turkulaiset juhli. Sarja alkaakin Turussa kotijoukkueen 6-3 voitolla, seuraavaksi oli tpsn porukan vuoro tulla Porin lauantai-iltaan. Ässien kotitaika toimi jälleen ja ekan kympin jälkeen Janne Virtanen vei Ässät johtoon. Toisessa erässä Fandul kasvatti sitä, tässä erässä nähtiin myös sarjan yksi merkittävimmistä tappeluista, kun Ässä kapteeni Olli Kaski otti mittaa tpsn Raimo Summasesta, Kaski joutuukin melkoiseen mankeliin, ja kumpikin joutuu myöhemmin pelikieltoon tästä, Ässien Kaski 1 ja TPSn Summanen 2. Menetys oli kuitenkin Ässille isompi, Kaskelle ei löytynyt kokoonpanoon korvaajaa, toisin kuin tepsillä Summasen tilalle. 3 erässä Ässät tekee vielä kaksi maalia, Saku Koivun kavennus oli pelkkää kosmetiikkaa. Sarja oli 1-1. Seuraavana päivänä Turussa Ässät meneekin heti alussa johtoon, ja onnistuu yli pelin puolenvälin pitämään johtoa yllä, kunnes turkulaiset saavat juonesta kiinni, ja menevät viimeisessä erässä menojaan. Neljäs peli Porissa oli Ässien kannalta enää hävityn taistelun käymistä. TPS johti jo 1 erän jälkeen 0-3 ja peli päättyi lopulta 0-6. Näin Ässien kohtalo oli pettyen pelata toisen kerran peräkkäin pronssisista mitaleista. Pronssiottelussa Jyväskylässä ei nähty ihmeitä, kotijoukkue voitti tiukasti ja kummankin kausi päättyi.
A-nuoret
Ässien A-nuoret saavuttivat toisen perättäisen U20-vuotiaiden pronssimitalin. Valmentajina toimivat Simo Ketola sekä edustusjoukkueen kakkosvalmentaja Ismo Läntinen.
P Cygni -profiili
P Cygni -profiili on joidenkin kuumien ja kirkkaiden tähtien spektrissä näkyvä erikoinen intensiteettijakauma. Viivaprofiili on saanut nimensä erään kirkkaan sinisen muuttujan, P Cygnin mukaan, sillä se oli ensimmäinen tähti, jonka spektrissä näitä viivaprofiileja havaittiin.
Syntytapa
P Cygni -profiili muodostuu tavallisesta absorptioviivasta, jonka vieressä, lyhyemmän aallonpituuden puolella, on nähtävissä voimakas emissioviiva. Emissioviiva syntyy kun tähti lämmittää sitä ympäröivää kaasua, joka tämän seurauksena alkaa itsekin hehkua. Emissioviiva edustaa samaa alkuainetta kuin vastaava absorptioviiva, mutta se on sinisiirtynyt hehkuvan kaasun suuren nopeuden vuoksi määrällä
,
missä \lambda on vastaavan absorptioviivan aallonpituus, v kaasun liikkumisnopeus ja c valonnopeus. Miinusmerkki ilmaisee siirtymän olevan siniseen. Näin mittaamalla absorptioviivan ja emissioviivan välinen etäisyys, saadaan suoraan laskettua, kuinka suurella nopeudella tähdestä poistuu kaasua (ts. tähtituulen nopeus) ja viivan intensiteetistä kaasupilvessä olevan aineen määrä.
P Cygni -profiileja esiintyy etenkin CNO-syklin lopputuotteiden spektriviivoissa. (Tämä paljastaa, että emission synnyttävä aine on peräisin juuri tähdestä, eikä ole ympärillä muutoin lojuvaa ainetta!) Esiintyessään voimakkaina P Cygni -profiilit peittävät alleen heikompia absorptioviivoja ja näin vaikeuttavat tähden kemiallisen koostumuksen ja mahdollisesti jopa spektriluokan tunnistamista.
P Cygni -profiileja esiintyy vain tilanteissa, joissa tähteä koossapitävän gravitaation ja tähden energiantuoton välillä on paha epäsuhta eli säteilynpaine saa puhallettua tähden ainetta ympäröivään avaruuteen suuria määriä. Tästä syystä profiili on esiintyessään aina merkki tähden ulko-osien epävakaudesta.
P Cygni -profiilit ovat tyypillisiä elinkaarensa loppuvaiheessa oleville tähdille, kuten O-luokan ylijättiläisille, Ofpe/WN9-tähdille sekä kirkkaille sinisille muuttujille.
Käänteinen P Cygni -profiili
Joskus tähden spektrissä voi näkyä myös P Cygni -profiili, jossa emissioviiva on punasiirtynyt absorptioviivaan nähden. Tällaista löydöstä kutsutaan käänteiseksi P Cygni -profiiliksi (engl. inverse P Cygni profile). Ilmiö johtuu ympäröivän kaasun virtauksesta tähden pinnalle ja se on tavallisimmin havaittavissa vasta muodostumassa olevien tähtien spektrissä.
Saara Elina
Saara Elina Kilpinen, taiteilija­nimenä Saara Elina (s. 1986 Tampere) on suomalainen näyttelijä.
Patrik Ogilwie
Patrik Ogilwie (1606-1674) oli Suomessa asunut, skotlantilaissukuinen sotilas ja maaherra.
Patrik Ogilwie oli majuri Turun läänin jalkaväkirykmentissä 10.10.1632 ja everstiluutnantti samassa rykmentissä 4.7.1642. Hänet mainitaan Ruotsiin naturalisoituna aatelismiehenä 1642 ja hänet otettiin Ruotsin ritarihuoneelle vuonna 1642 numerolla 277. Hän oli eversti Turun jalkaväkirykmentissä 30.5.1655 ja Viipurin itäisen jalkaväkirykmentin eversti 3.8.1657. Hänet nimitettiin Käkisalmen läänin maaherraksi 1.8.1660. Patrik Ogilwie oli aikanaan Suomen rikkaimpia miehiä.
Ogilwie kuoli keväällä 1674. Hänet haudattiin 13.12.1674 Turun tuomiokirkkoon kasvatti-isänsä, vuonna 1621 kuolleen eversti Samuel Cockburnin hautaan.
École pratique des hautes études
École pratique des hautes études (EPHE) on Pariisissa sijaitseva korkeakoulu, mutta ei yliopisto klassisessa mielessä.
EPHE perustettiin 31. heinäkuuta 1868 Ranskan opetusministeri Victor Duruyn asetuksella, ja se on yksi suurista korkeakouluista. Pääajatuksena oli valmistaa opiskelijoita tutkimukseen osallistumalla tutkimusharjoitteluun. Mitään tutkintotodistuksia ei vaadittu eikä myönnetty.
Sen uskontotieteen ja historian tutkinnot ovat maailman parhaita.
EPHE on jatkuvasti kouluttanut maailmanluokan asiantuntijoita Aasian ja islamin tutkimuksen alalla, ja heidän joukossaan on investointipankkiireja, diplomaatteja ja näihin aloihin erikoistuneita sotilasupseereita.
Jack Beresford
Jack Beresford (nuorempi) (1. tammikuuta 1899 Chiswick – 3. joulukuuta 1977) oli brittiläinen soutaja ja olympiavoittaja. Hän voitti mitalin viisissä peräkkäisissä olympialaisissa (1920–1936). Samaan on miessoutajista kyennyt vain toinen britti Steve Redgrave (1984–2000) ja parempaan kaikista soutajista Romanian Elisabeta Lipă (1984–2004).
Olympiasaavutukset
Vuoden 1940 kisojen peruuntuminen vei Beresfordilta mahdollisuuden kuudensiin olympialaisiin. Vuoden 1952 kesäolympialaisissa hän toimi Britannian soutujoukkueen johtajana. Hänen isänsä Julius Beresford voitti soudussa hopeaa kahdeksikossa vuoden 1912 kisoissa.
Lust for Life
Lust for Life voi tarkoittaa seuraavia:
Clara Schumann
thumb|Clara Schumann [[1878 Franz von Lenbachin maalauksessa]] Clara Josephine Wieck Schumann (13. syyskuuta 1819 – 20. toukokuuta 1896) oli saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän oli säveltäjä Robert Schumannin vaimo.
Schumann aloitti pianonsoiton harjoittelun jo hyvin nuorena isänsä Friedrich Wieckin opastuksella. 13-vuotiaasta naimisiinmenoon asti hänellä oli loistava ura pianistina. Avioiduttuaan Robert Schumannin kanssa Clara jatkoi esiintymistä ja säveltämistä ja kasvatti ohessa kahdeksan lasta. Hän oli usein vastuussa perheen taloudellisesta toimeentulosta ja jatkoi senkin vuoksi konsertointia.
Mustakoski
thumb|200px|Mustakosken kunta Segežan piirin kartalla. Mustakoski eli Tšornyi Porog  on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Segežan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Onihmajoen varrella 78 kilometriä maanteitse Segežasta luoteeseen. Taajamassa on 800 ja kunnassa 1 100 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Mustakosken kunnan pinta-ala on 1 821,53 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Segežan piirin Idelin ja Papinkosken kuntiin sekä etelässä Karhumäen, lännessä Mujejärven ja pohjoisessa Belomorskin piireihin.
Seudulla virtaavat Bolšaja, Bystritsa, Ieljoki (ven. Idel), Jelma, Kamennaja, Onihmajoki (Onigma), Rema ja Tungutjoki (Tunguda). Järviä ovat Hiisjärvi (Hižjarvi), Ieljärvi (Idel), Kuutsujärvi (Kutšozero) ja Ontajärvi. Kunnan alueella sijaitsee Verkošuon luonnonmuistomerkki.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu kolme asutusta: Perttijärvi, Oleni ja Vatša. Perttijärvellä on lähes 200 ja Vatšassa yli sata asukasta. Olenissa ei ole lainkaan vakituisia asukkaita. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 64 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 23 % valkovenäläisiä, 5 % karjalaisia, 4 % ukrainalaisia ja 2 % suomalaisia.
Historia
Mustakoski on perustettu metsätyöläisasutukseksi vuosina 1936–1937. Toisen maailmansodan jälkeen se muodosti lähiseutuineen kyläneuvoston ja vuosina 1972–1991 sillä oli kaupunkimaisen taajaman asema.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Kotškoman ja Repolan välinen maantie A134. Taajamasta on linja-autoyhteys Segežaan kolme kertaa viikossa.
Paikallisista työnantajista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut. Lisäksi toimii pieni puunhankintayritys. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kerhotalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja muutama kauppa.
Karelin piirikunta
Kareli sijaitsee Mtkvari-joen ja Tbilisin–Batumin rautatien varrella. Piirikunnan merkittävimpiin monumentteihin kuuluu Qintsvisin luostari, joka on tunnettu 1100–1200-luvuilla rakennetun Pyhän Nikolaoksen kirkon huomattavasta seinämaalauksesta.
Pakalitha Mosisili
thumb|Pakalitha Mosisili vuonna 2009. Bethuel Pakalitha Mosisili (s. 14. maaliskuuta 1945) on lesotholainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä toukokuusta 1998 kesäkuuhun 2012 ja uudelleen maaliskuusta 2015 alkaen.
Mosisili on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Teemu Niikko
Teemu Johannes Niikko (s. 13. joulukuuta 1980 Lahti) on suomalainen urheilutoimittaja ja juontaja. Niikko on tullut tutuksi muun muassa MTV3:n, Canal+:n ja Yleisradion urheilulähetyksistä.
Lääkärilehti
Lääkärilehti voi tarkoittaa seuraavia:
Teemu Niikko
Hän isännöi tätä nykyä C Moren ja MTV3:n Hockey Night -lähetyksiä. Vuoden 2017 alussa hän aloitti myös MTV Urheilun toimituspäällikkönä.
Anne-Lise Boge
Anne-Lise Boge (s. 1939) on norjalainen kirjailija, joka on varsinaiselta ammatiltaan opettaja. Hän on tullut tunnetuksi etenkin romaanisarjastaan Arvesynd. Arvesynd-sarja käsittää yhteensä 23 kirjaa ja sen on julkaissut Egmont-kustannus.
Teemu Niikko
Ura
Niikko on suorittanut akateemisen Bachelor of Arts -tutkinnon Englannissa, Chesterin yliopistossa. Hän on lisäksi opiskellut radiotyötä Laajasalon opistossa.
Ennen televisiouraansa Niikko työskenteli juontajana lahtelaisessa paikallisradiossa vuodet 2001–2003.
Niikko aloitti uransa Ylellä 2004, jossa työskenteli vuoteen 2010. Yle-aikanaan Niikko toimi muun muassa jääkiekon MM-kisalähetysten studioisäntänä vuosina 2007–2010, vuoden 2010 jalkapallon MM-kisalähetysten studioisäntänä ja urheiluruutu-lähetysten lukijana. Lisäksi hän juonsi kolme ensimmäistä Suomen Urheilugaalaa.
Hän siirtyi MTV3:n palvelukseen vuonna 2010. MTV:llä Niikko on toiminut muun muassa Tulosruudun ankkurina, jääkiekkolähetysten juontajana sekä toimituspäällikkönä.
Gavlyn
Gavlyn (s. 29. tammikuuta 1990) on yhdysvaltalainen rap-artisti, joka on Broken Complex- ja Organized Threat -liikkeiden jäsen.
Yksityiselämä
Gavlyn on syntynyt Los Angelesissa, San Fernandossa "The Valley" 29. tammikuuta 1990. Nykyään hän asuu Studio Cityssä.
Trimetyleenidiamiini
Trimetyleenidiamiini eli 1,3-diaminopropaani tai 1,3-propaanidiamiini (C3H10N2) on diamiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena muiden orgaanisten kemikaalien synteeseissä. Trimetyleenidiamiini on propyleenidiamiinin isomeeri.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa trimetyleenidiamiini on väritöntä nestettä ja sillä on kalamainen ja ammoniakinkaltainen haju. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin.
Trimetyleenidiamiinia voidaan valmistaa 1,3-propaanidiolin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Tyypillisempi tapa on kuitenkin akryylinitriilin ja ammoniakin välinen reaktio. Tässä reaktiossa muodostuu aminopropionitriiliä ja bis(syanoetyyli)amiinia. Nämä pelkistetään trimetyleenidiamiiniksi vedyttämällä ja katalyyttinä käytetään nikkeliä tai kobolttia.
Trimetyleenidiamiinista valmistetaan heterosyklisiä yhdisteitä, joita käytetään muun muassa tekstiiliteollisuudessa. Lisäksi siitä valmistetaan kelatoivia yhdisteitä korroosionestoaineiksi ja valokuvauskemikaaleiksi.
Pesnjary
Pesnjary on Valko-Venäjältä lähtöisin oleva musiikkiyhtye. Neuvostoliiton valtionomisteinen levy-yhtiö Melodija julkaisi yhtyeen ensimmäisen, sen omaa nimeä kantaneen pitkäsoittolevyn 1. syyskuuta vuonna 1969. Aikaisemmin yhtye oli esiintynyt nimellä Ljavony. Yhtyeen soittajat ovat vuosien varrella vaihtuneet, mutta laulusolisti Uladzimir Muljavin pysyi samana vuonna 2002 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Tämän jälkeen neljä eri yhtyettä on ilmoittanut olevansa alkuperäisen Pesnjaryn virallisia seuraajia. Neuvostoaikoina Pesnjary oli Valko-Venäjän tunnetuin yhtye. Se soitti monenlaista musiikkia, pääasiassa pohjautuen valkovenäläiseen kansanperinteeseen yhdisteltyinä rock-musiikin elementteihin. Vaikutteita se sai mm. Jethro Tullilta, Yesiltä ja Emerson, Lake & Palmerilta. Vuonna 1976 se eräänä harvoista neuvostoyhtyeistä teki kiertueen Amerikassa yhdessä New Christy Minstrelsin kanssa. Yhtye oli suosionsa huipulla 1970-luvun loppupuoliskolla.
Matti Leikola
Matti Eino Henrik Leikola (s. 10. marraskuuta 1935 Helsinki ) on suomalainen metsätieteilijä ja professori. Hän on ollut vuodesta 1979 Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen professori. Hänen tutkimusalojaan ovat olleet metsäekologiset ympäristötekijät, puiden kasvu ja metsänviljely.
Matti Leikola kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1955, suoritti metsätutkinnon vuonna 1961, valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1963 ja lisensiaatiksi vuonna 1967 sekä väitteli tohtoriksi vuonna 1969.
Matti Leikola toimi Suomen Partiopoikajärjestön koulutustoimikunnan jäsenenä vuosina 1965–1975 ja järjestön puheenjohtajana vuosina 1973–1974.
Leikolan isä on Erkki Leikola ja veli Anto Leikola.
Lammijärvi (Kiukainen)
Lammijärvi on kuivatettu järvi Satakunnassa Eurajoen ja Euran rajalla. Entinen järvi kuului Eurajoen vesistöön ja Eurajoki virtasi sen läpi Eurajoelle kuuluvan Irjanteen yläpuolella. Järvi kuivatettiin 1800-luvun alkupuoliskolla. Kuivatuksen tuloksena syntyi niittyjä, mutta nykyään paikalla on laaja peltoaukea.
Kalle Sorja
Kalle Sorja (s. 2. helmikuuta 1983 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Kakkosessa pelaavan FC Futuran valmentajana. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Lammijärvi (Kiukainen)
Historia
Vuoden 1741 Daniel Ekmanin kartassa järven nimi oli "Lambi träsk". Lammen ympärillä oli niittyjä ja nittyjen ladot oli kaikki merkitty karttaan. Järvi oli tuolloin asumaton. Järven pohjoisreunaan oli kirjoitettu vielä "Kaukomäki", mikä saatoi tarkoittaa niittyjen omistusta. Järvellä tuli olla ainakin kaksi omistajaa, sillä sen halki kulki Euran ja Eurajoen välinen raja.
Vuoden 1849 Lindströmin kartassa "Eura socken 1849" on Lammijärvi piiretty järvenä, mutta nimen alle oli kirjoitettu eli laskettu tai kuivatettu. Lindströmin tiedon mukaan järvenlasku olisi alkanut tai saatu päätökseen. Tähän hankkeeseen saattaa viitata Huhdan kylässä (Mikala) asuneen talollisen Matts Michelssonin vuoden 1833 hakemus kuivattaa "Panelianlammi". Tällä on saatettu tarkoittaa Lamminjärveä.
Althalus: Matka maailman ääriin
Kirjan päähenkilö on ammattivaras Althalus, jonka Dweia-niminen jumalatar palkkaa pelastamaan maailman ilkeältä Daeva-veljeltään ja tämän kätyriltä Ghendiltä.
Kalle Sorja
Sorja on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän teki Veikkausliiga-debyyttinsä 4. heinäkuuta 2002 vierasottelussa FC Jazzia vastaan.
Sorja on edustanut Suomea kahdesti nuorten maajoukkueessa ja 18 kertaa poikien maajoukkueessa.
Lammijärvi (Kiukainen)
Historia
Vuonna 1836 on joka tapauksessa toimitettu Lammijärven väliaikainen jako osakkaiden kesken. Heitä olivat Eurajoen Kaukomäen ja Sydänmaan osakkaita, joita oli 20 talon verran. Jakotapahtumassa tehtiin ensin kyläjako, jonka sisällä kylän talot saivat yhtä suuret osuudet.
Althalus: Matka maailman ääriin
Juoni
Alakuloisena hän suuntaa matkansa pohjoiseen ja tapaa ystävänsä Nabjorin leirissä Ghend-nimisen miehen. Ghend pyytää Althalusta noutamaan Kirjan Talosta Maailman Ääreltä ja hän suostuu, vaikkei luotakaan Ghendiin.
Lammijärvi (Kiukainen)
Maantieto
Vuonna 1741 Ekman piirsi kartan Eurajoesta ja siihen hän sijoitti Lammijärven Irjanteen itäpuolelle. Järven ympärille hän piirsi niittyjä, joiden ladotkin hän oli merkinnyt karttaan. Järvi oli tuolloin asumaton. Ekman lisäsi karttaan myös mittakaavan, mutta järven hän oli piirtänyt lähes ympyräksi, mikä vähentää kartan tarkkuutta. Järven halkaisija oli noin 1000 "pituusyksikköä", mutta pituusyksikön suuruus tulisi ensin tietää.
San Marinon Grand Prix 2000
San Marinon Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajetiin 9. huhtikuuta 2000 Imolassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas.
Althalus: Matka maailman ääriin
Juoni
Maailma ehtii ajan kuluessa muuttua huonompaan suuntaan. Dweia kertoo Ghendin olevan pahan jumalan Daevan palveluksessa, jonka tarkoituksensa on päästä maailman valtiaaksi. Althaluksen ja Dweian on löydettävät valitut ihmiset, joilla on tietty ominaisuus, jotta Daevan suunnitelmat voidaan estää heidän avullaan.
San Marinon Grand Prix 2000
Lauantaisissa aika-ajoissa taistelu paalupaikasta oli jännittävä. Schumacher oli ajanut muutaman sekunnin sadasosan paremman kierrosajan kuin paalupaikassa silloin kiinni ollut Mika Häkkinen. Häkkinen ehti kuitenkin lähteä vielä yhdellä nopealle kierroksella. Kahdella ensimmäisellä sektorilla Mika oli muutaman sadasosan Schumacheria jäljessä. Variante Alta shikaanin jälkeen Mika ajoi leveäksi, ja ensimmäisen Rivazza-mutkan hän ajoi pienessä sivuluisussa. Näytti jo siltä, että paalupaikka menisi Schumacherille. Vielä viimeisen mutkan Mika tuli sivuluisussa, mutta ylitettyään maaliviivan hän kuin ihmeen kaupalla ajoi paremman ajan kuin Schumacher, ja saavutti paalupaikan. Kilpailussa Schumacher kuitenkin voitti Häkkisen 1.168 sekunnilla. Kolmanneksi sijoittui David Coulthard, joka hävisi Schumacherille 51.008 sekuntia.
Nopeimman kierroksen ajoi Mika Häkkinen ajalla 1,26.523.
Lammijärvi (Kiukainen)
Maantieto
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Kyläjärvi on piirretty suurena järvenä. Vanhemmassa vuoden 1849 Lindströmin kartassa on jo maininta järvenlaskusta, joten Kalmbergin kartassa on oltava siinä asiassa virhe. Mutta jos järvi on piirretty karttaan muotonsa ja mittojensa puolesta oikein, voidaan sen mitat kuitenkin päätellä kartaston mittakaavan avulla. Tällöin järven pituus kunnanrajan suunnassa olisi ollut noin 2,2 kilometriä ja leveys olisi ollut noin 1,6 kilometriä. Järveen laski Eurajoki, jonka suu sijaitsi kaakkoisosassa olevassa niemessä. Myös järven laskuoja oli Eurajoki, ja sen luusua sijaitsi järven luoteiskulmassa. Pohjoispäässä olleeseen kapeaan lahteen laski metsäoja, jonka nykyinen nimi on Kauruunoja. Lounaan suunnasta järveen laski kahden lammen laskuojat. Lammet olivat Korpijärvi, joka on nykyään kuivattu pelloksi, ja Kaukjärvi, joka on kuivattu metsäksi.
Erikoista Kalmbergin kartassa on se, ettei järveä enää ollut silloin vaan sitä oli jo laskettu. Silti järvi on piirretty varsin suurena. Kalmbergin kartasto ei aina ole luotettava lähde, sillä se piirrettiin käyttäen pohjatietoina alueen pitäjänkarttoja, joita ei aina päivitetty. Kartasta saa kuitenkin hyvän käsityksen järven ulkonäöstä ja summittaisesta koosta. Esimerkiksi järvi oli itäistä suuntaa lukuun ottamatta soiden ympäröimä. Soista on edelleen jäljellä läntinen ja eteläinen suo, joita kutsutaan nykyään Lamminsuoksi ja Kahalansuoksi. Ne muodostavat suuren turvetuotantoalueen. Pohjoisemmasta Kaakkerinsuosta on kuivatettu vain sen sisältämät Kotojärvi ja Peräjärvi. Järvien nimet olivat 1800-luvulla Isokakkurijärvi ja Wähäkakkurijärvi.
Tom Hanks (seismologi)
Thomas C. Hanks on yhdysvaltalainen seismologi, joka suositteli vuonna 1979 momenttimagnitudin käyttöä Richter-asteikon sijasta. Hän on työskennellyt US Geological Survey:ssä (USGS).
Tahvo Kaila
Irja Eevi Tellervo Ruokonen, kirjailijanimi Tahvo Kaila (3. joulukuuta 1904 Jyväskylä – 23. elokuuta 1979 Varkaus) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Eeva Laviala.
Irja Ruokosen vanhemmat olivat liikemies Johannes Paavo Kaila (Johansson) ja kanslianhoitaja Eva Charlotta Koskinen. Hän oli naimisissa piiriesimies Veikko Herman Ruokosen kanssa.
Ruokonen asui Varkaudessa vuodesta 1935 alkaen.
Azerit
Azerit ( tai azәrilәr) ovat turkkilainen kansa. Azerit ovat tyypillisesti muslimeita, ja heidän kulttuuriperintönsä muodostuu turkkilaisista, iranilaisista ja kaukasialaisista piirteistä.
Azerit historiallisessa Azerbaidžanissa
Vaikka Azerbaidžan tasavallan ja Iranin historiallisen Azerbaidžan maakunnan azerit elävät eri puolilla valtioiden välistä rajaa, he muodostavat yhden etnisen ryhmän. Pohjoisen ja etelän azerit kuitenkin erottaa toisistaan rajan lisäksi myös pari vuosisataa kestänyt erillinen sosiaalinen kehitys toisaalta Venäjän keisarikunnan ja Persian, ja toisaalta Neuvostoliiton ja toisaalta Iranin vaikutuspiirissä. Azerin kieli yhdistää azereita ja on ymmärrettävissä myös turkmeenin ja turkin puhujille (mukaan lukien Irakin turkomaanien ja kaškaiden murteiden puhujat). Kaikki nämä kielet ovat kehittyneet oğuz-turkkilaisten puhumasta kielestä: he muuttivat Keski-Aasiasta Kaukasukselle 1000-luvulla. 1700- ja 1800-luvuilla käytyjen Venäjän–Persian sotien jälkeen Persian Kaukasuksen alueet, jotka olivat osin vain nimellisesti Persian hallinnassa, luovutettiin Venäjän keisarikunnalle. Niihin kuului osia nykyisestä Azerbaidžanin tasavallasta. Gulistanin rauhansopimus vuonna 1813 ja Turkmantšain rauha vuonna 1828 määrittelivät lopullisesti Venäjän ja Persian, nykyisen Iranin, välisen rajalinjan.
Historia
Azerbaidžanin uskotaan saaneen nimensä Atropatesilta, meedialaiselta satraapilta (kuvernööriltä), joka hallitsi Atropatenessa (nykyisessä Iranin Azerbaidžanissa). Atropates on peräisin muinaispersian kielen juuresta, joka tarkoittaa "tulen suojelemaa". Azerbaidžanin alueella on ollut lukuisia eri kansoja ja valloittajia, kuten kaukasialaisia, meedialaisia, skyyttejä, persialaisia, armenialaisia, kreikkalaisia, roomalaisia, kasaareja, arabeja, oğuz-turkkilaisia, seldžukkeja, mongoleja ja venäläisiä.
Antiikki
Kaukasian albanialaisten uskotaan olleen nykyisen Azerbaidžanin alueen varhaisimpia asukkaita. Aikaisiin valloittajiin kuuluivat skyytit yhdeksännellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Skyyttien jälkeen aluetta Araks-joen eteläpuolella hallitsivat meedialaiset. He muodostivat 900–700 eaa. välillä laajan valtakunnan, jonka akemenidit kaatoivat noin vuonna 550 eaa. Siihen aikaan zarathustralaisuus levisi Kaukasuksella ja Atropatenessa. Akemenidit vuorostaan kukisti Aleksanteri Suuri vuonna 330 eaa., mutta meedialaisen satraapin Atropateen annettiin jäädä valtaan. Kun Persian seleukidit taantuivat 247 eaa. Armenian kuningaskunta sai valtaansa osia Kaukasian Albaniasta pitäen aluetta hallussaan vuosien 190 eaa. ja 387 jaa. välillä. Kaukasian albanialaiset perustivat kuningaskunnan ensimmäisellä vuosisadalla eaa. ja pysyivät suureksi osaksi itsenäisinä, kunnes sassanidit tekivät kuningaskunnasta vasallivaltionsa vuonna 252. Kaukasian Albanian hallitsija, kuningas Urnayr, otti kristinuskon virallisesti valtionuskonnokseen 300-luvulla ja Albania pysyi kristittynä valtiona 700-luvulle saakka. Sassanidien valtakausi päättyi, kun islaminuskoiset arabit voittivat heidät vuonna 642.
Keskiaika
Arabit voittivat sassanidit ja Bysantin valtakunnan edetessään Kaukasuksen alueelle. Arabit tekivät Albaniasta vasallivaltionsa sen jälkeen, kun kristittyjen aloittama ja prinssi Javanshirin johtama vastarinta kukistui vuonna 667. 800- ja 900-lukujen välillä arabikirjoittajat alkoivat viitata Kura- ja Araks-jokien väliseen alueeseen nimellä Arran. Siihen aikaan Basrasta ja Kufasta Azerbaidžaniin tulleet arabit ottivat haltuunsa alueen alkuperäisväestön hylkäämiä maa-alueita, ja arabeista tuli maata omistavaa eliittiä. Kääntyminen islamiin oli hidasta, ja paikallinen vastarinta jatkui vuosisatojen ajan. Katkeruus lisääntyi pienten arabiryhmien muuttaessa kaupunkeihin, kuten Tabriziin ja Maraghahiin. Muuttoaalto synnytti suuren kapinan Iranin Azerbaidžanissa vuosina 816–837 paikallisen zarathustralaisen aatelittoman Bābakin johtamana. Vaikka vastustus jatkuikin joillakin alueilla, valtaosa Azerbaidžanin asukkaista kääntyi islamiin. Myöhemmin 900- ja 1000-luvuilla kurdien dynastiat, shaddadidit ja rawadidit, hallitsivat osia Azerbaidžanista.
1000-luvun puolessavälissä seldžukkidynastia kaatoi arabihallinnon ja perusti valtakunnan, joka käsitti suurimman osan Etu-Aasiasta. Seldžukkikausi merkitsi oğuz-turkkilaisten nomadien saapumista alueelle ja siten Azerbaidžanin turkkilaistumisen alkamista, kun turkkilainen kieli korvasi aiemmat kaukasialaiset ja iranilaiset kielet.
Iranilainen kulttuurivaikutus kuitenkin säilyi laajalti, mistä todistavat ajan kirjailijoiden, kuten persiaksi kirjoittaneen Nezāmī Ganjavīn, teokset. Syntyvä turkkilainen identiteetti kronikoitiin eeppisiin runoihin tai dastaneihin, joista vanhin on Dede Korkutin kirja, joka koostuu varhaisia turkkilaisia Kaukasuksella ja Vähässä-Aasiassa käsittelevistä allegorisista tarinoista. Turkkilaisvallan keskeyttivät mongolit vuonna 1227, ja myöhemmin mongolit ja Timur Lenk hallitsivat aluetta vuoteen 1405 saakka. Turkkilaishallinto palautui sunnalaisten Qara Qoyunlū (musta lammas -turkmeenit) ja Aq Qoyunlū -federaatioiden (valkoinen lammas -turkmeenit) myötä; ne hallitsivat Azerbaidžania, kunnes šiialainen safavididynastia nousi valtaan vuonna 1501.
Uusi aika
thumb|left|300px|Hedelmätori [[Urmiassa, Persiassa 1900-luvun alussa.]]
Safavidit, jotka nousivat valtaan Iranin Azerbaidžanista ja hallitsivat vuoteen 1722, perustivat modernin iranilaisen valtion. Safavidit tunnetaan saavutuksistaan valtionrakennuksessa, arkkitehtuurissa ja tieteissä, mutta heidän valtakuntansa mureni sisäisen rappion ja venäläisten sekä afgaanien ulkoisen painostuksen vuoksi. Safavidit tukivat ja levittivät šiiaislamia, joka on tärkeä osa Iranin azereiden ja myös monien Araks-joen pohjoispuolella elävien azereiden kansallista identiteettiä. Safavidit tukivat taiteita ja kulttuuria, ja šaahi Abbas I loi intellektuaalisen ilmapiirin, joka joidenkin tutkijoiden mukaan merkitsi uutta "Persian kulta-aikaa".
Osmanien hallinto seurasi lyhytaikaista safavidivaltiota ennen khorasanilaisen päällikön Nadir Šahin valtaannousua. Hän vähensi šiialaisuuden vaikutusta. Seuraavaksi hallitsi lyhyesti Karim Khan, jonka jälkeen valtaan nousivat qajarit, jotka hallitsivat Azerbaidžania ja Irania vuodesta 1779 lähtien. Samaan aikaan Venäjä häämötti uhkana Persian alueille Kaukasuksella. Venäjän–Persian sodat alkoivat 1700-luvulla ja päättyivät 1800-luvun alussa Gulistanin sopimuksen myötä vuonna 1813 ja Turkmantšain sopimuksen myötä vuonna 1828. Ne luovuttivat virallisesti qajaridynastian Iranin Kaukasian alueet Venäjän keisarikunnalle.
Iranin Azerbaidžanin roolia Iranin perustuslaillisessa vallankumouksessa ei voida yliarvioida. Suurimmat demokratiaa tavoittelevan vallankumouksen hahmot Sattar Khan ja Bagher Khan olivat molemmat Iranin Azerbaidžanista. Vuosien 1906–1911 vallankumous ravisteli qajarien dynastiaa, jonka kuninkaat olivat käytännössä myyneet valtionsa brittiläisen imperiumin tupakka- ja öljytavoitteille ja menettäneet alueita Venäjälle. Perustuslaillisten yritysten tuloksena perustettiin parlamentti (Majlis). Sitä seurasivat joillakin alueilla talonpoikaiskapina veronkerääjiä ja maanomistajia vastaan, jotka olivat kuningaskunnan ainoita kotimaisia tukijoita. Demokratiaa puolustavia sanomalehtiä julkaistiin, ja iranilainen älymystö alkoi omaksua Pariisista ja Pietarista saapuvia modernistisia aatteita. Qajar-šaahi ja hänen brittiläiset neuvonantajansa murskasivat vallankumouksen, mutta dynastian kaatumista ei enää voitu viivyttää kauan. Qajar-dynastian viimeinen šaahi syöstiin pian vallasta Reza Khanin johtamassa sotilasvallankaappauksessa. Hän oli upseeri vanhassa kasakkarykmentissä, jonka Venäjä oli luonut ja johon se oli asettanut upseerit suojelemaan qajarhallitsijaa ja Venäjän etuja. Yrittäessään luoda homogeenisuutta valtioon, jossa puolet väestöstä kuului etnisiin vähemmistöihin, Reza Shah kielsi nopeassa sarjassa azerin kielen käytön koulujen alueilla, teatteriesityksissä, uskonnollisissa seremonioissa ja lopulta julkaistavissa kirjoissa.
Kun Reza Shah syöstiin valtaistuimelta syyskuussa 1941 venäläiset joukot ottivat haltuunsa Tabrizin ja Luoteis-Persian sotilaallisista ja strategisista syistä. Tabrizissa julistettiin syntyneeksi itse Stalinin käskystä perustettu nukkevaltio, Azerbaidžanin kansanhallitus, Sayyid Jafar Pishevarin johdossa. Länsimaiden painostuksesta puna-armeija kuitenkin vetäytyi pian, ja Iran sai azerialueensa takaisin hallintaansa vuoden 1946 loppuun mennessä.
Professori Gary R. Hessin mukaan:
Iranissa azerit integroituivat pitkälti osaksi nyky-Iranin yhteiskuntaa, mutta pohjoisessa azerit kokivat siirtymän Venäjän keisarikunnasta lyhytaikaiseen itsenäisyyteen vuosina 1918–1920 ja sitten edelleen Neuvostoliiton osaksi, huolimatta siitä, että Woodrow Wilson puolusti Azerbaidžanin itsenäisyyttä Versailles’n rauhankonferenssissa. Azerbaidžanin tasavalta sai itsenäisyytensä takaisin vuonna 1991, mutta joutui sotaan Vuoristo-Karabahin enklaavin hallinnasta Armenian kanssa.
Alkuperä
thumb|200px|Azereita [[Bakun keskustassa Azerbaidžanissa.]]
Monissa lähteissä azereita nimitetään turkkilaiseksi kansaksi, sillä he puhuvat turkkilaista kieltä. Nykyisten azerien uskotaan kuitenkin olevan pääosin Kaukasuksen ja Pohjois-Iranin alueilla ennen turkkilaistumista eläneiden kaukasialaisten ja iranilaisten kansojen jälkeläisiä. Useat historioitsijat, kuten Vladimir Minorski, selittävät, miten iranilaisista ja kaukasialaisista tuli turkkilaista kieltä puhuvia:
Niinpä vuosisatoja kestänyt turkkilainen muuttoliike ja alueen turkkilaistuminen auttoivat muodostamaan nykyiset azerit.
Turkkilaistuminen
thumb|150px|[[Sattar Khan (1868–1914) oli merkittävä vallankumoushahmo Qajar-dynastian loppukauden Iranissa.]]
Vaikka "turkkilainen penetraatio alkoi todennäköisesti hunnien kaudella ja sen jälkimainingeissa", ei ole juurikaan näyttöä "vakituisista asutuskeskuksista". Varhaisin merkittävä turkkilainen maahanhyökkäys alkoi Mahmud Ghaznilaisen myötä ja kiihtyi seldžukkien aikana. Oğuz-turkkilaisten muutto nykyisestä Turkmenistanista, minkä on osoittanut kielellinen samankaltaisuus, jatkui vilkkaana mongolien kaudella, sillä monet Il-kaanien komennossa olleet joukot olivat turkkilaisia. Safavidikaudella Azerbaidžanin turkkilaistuminen jatkui qizilbashien vaikutuksessa. Itse Azerbaidžanin nimi on muuntunut alueen turkkilaiskautta edeltävästä nimestä, Azarbaydžan or Adarbaydžan, ja on osoitus vähittäisestä kielenvaihdosta, jonka aikana alueen paikannimet säästyivät turkkilaistumiselta, joskin muuntuneina.
Suurin osa tutkijoista näkee tämän migraation turkkilaistaustan todennäköisimpänä syynä. Migraatioon kuului kuitenkin todennäköisimmin aiemmin ei-turkkilaisen alkuperäisväestön kielellinen turkkilaistuminen ja pienien turkkilaisten heimojoukkojen assimilaatio.