cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hyperbeli
Origokeskinen hyperbeli
Kun suorien ja  leikkauspiste on origossa, on hyperbelin yhtälö,  ja a > 0. Tällöin hyperbelin huiput ovat (−a, 0) ja (a, 0).
Myös käänteislukufunktion kuvaaja on origokeskeinen hyperbeli, jonka toinen haara sijaitsee ensimmäisessä ja toinen kolmannessa neljänneksessä. Suorat, jotka ovat hyperbelien asymptootit, ovat nyt koordinaattiakselit ja ne leikkaavat origossa. Hyperbelien huiput ovat (1,1) ja (-1,-1).
Hyperbeli voidaan esittää hyperbolisten funktioiden avulla myös parametrimuodossa
Yleinen hyperbeli
Hyperbeli voidaan koordinaatiston muunnoksella muuttaa muotoon, jossa hyperbelin polttopisteet ovat koordinaattiakselilla. Tämä tapahtuu muodostamalla hyperbelin kertoimista matriisi ja soveltamalla matriisiin sopivaa muunnosta.
Liittohyperbeli
Liittohyperbeli on hyperbelin erikoistapaus, joka on muotoa.
Yksikköhyperbeli
Yksikköhyperbeli on hyperbeli, jossa a = b = 1, joten hyperbeli on muotoa.
Hyperboloidi
Hyperbeliä vastaava kolmiulotteinen kappale on hyperboloidi.
Lasitetra
Lasitetra (Prionobrama filigera) on tetroihin kuuluva eteläamerikkalainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa. Kala on tunnettu aiemmin myös tieteellisillä nimillä Aphyocharax analis, Aphyocharax filigerus, Bleptonema amazonae ja Prionobrama madeirae.
Koko ja ulkonäkö
Lasitetra kasvaa noin kuusisenttiseksi. Sillä on läpikuultavan hopeanhohtoinen vartalo ja kirkkaanpunainen pyrstö. Peräevän etureunassa on valkea juova, jonka takana on aikuisella koiraalla musta viivanpätkä.
Alkuperä
Lasitetroja elää luonnonvaraisesti Amazonjoen vesistössä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Lasitetra on keskissyvyydellä viihtyvä parvikala, joka kaipaa pinnassa kelluvia kasveja. Se sopii myös seura-akvaarioon. Se kutee kotioloissakin varsin usein pehmeässä vedessä, kun lämpötilaa nostetaan 26 asteen tienoille.
Vesiolot ja ravinto
Sopivat vesiolot ovat lämpötila 22–26 °C, happamuus pH 5,7–7,5 ja kovuus 4°–18°dH.
Aleksandr Ragulin
Aleksandr Pavlovitš Ragulin (5. toukokuuta 1941 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 17. marraskuuta 2004 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailmanmestari. Hän oli yksi parhaista Neuvostoliiton puolustajapelaajista kansainvälisellä tasolla. Ragulin tunnettiin isokokoisena pelaajana, sillä hänellä oli pituutta 185 cm ja painoa 100 kg. Hän aloitti jääkiekkouransa ollessaan 14-vuotias, vuonna 1955. Hän pelasi TsSKA-nimisessä joukkueessa vuodesta 1962. Parhaimmillaan hän oli 1960- ja 1970-luvulla. Hän kuoli sydäninfarktiin Moskovassa vuonna 2004.
Seuraura
Seurajoukkuetasolla Ragulin pelasi Moskovan TsSKA:ssa (vuosina 1962–1973) ja Himik Voskresenskissa. Ragulin voitti Neuvostoliiton liigamestaruuden yhdeksän kertaa vuosina 1963–66, 1968, 1970–73.
Saavutukset
Ragulin voitti olympiakultaa vuosina 1964, 1968, 1972. Ragulin voitti maailmanmestaruuden vuosina 1963–1971 ja 1973 – yhteensä kymmenen maailmanmestaruutta. Ragulin pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa vuosina 1960-1973. Ragulin pelasi 239 maaottelua ja teki 29 maalia
Pelaajana
Ragulin oli vahva ja kookas pelaaja, puolustuksen organisoija ja lukko, korkean taktisen ja teknisen taitotason pelaaja. Ragulinin oli tunnettu nopeista ja tarkoista pelinavauksista vastahyökkäyksissä. Hänellä oli myös voimakas lyöntilaukaus.
The Infernal Devices
The Infernal Devices on yhdysvaltalaiskirjailija Cassandra Claren kirjoittama nuorten fantasiakirjasarja ja Varjojen kaupungit -kirjasarjan esiosa. Kolmiosainen kirjasarja julkaistiin vuosina 2010–2013. Siihen kuuluvia romaaneita ei ole suomennettu.
Johann Gottlieb Goldberg
Johann Gottlieb Theophilus Goldberg (14. maaliskuuta 1727 Danzig – 15. huhtikuuta 1756 Dresden) oli saksalainen cembalisti ja säveltäjä. Johann Sebastian Bachin Goldberg-muunnelmat, BWV 988, on nimetty hänen mukaansa.
The Infernal Devices
The Infernal Devices sijoituu viktoriaaniseen Englantiin ja kertoo Tessa Graystä, joka saapuu maahan etsimään veljeään. Matkansa aikana hän tutustuu varjometsästäjiin ja muihin yliluonnollisiin olentoihin, kuten vampyyreihin ja velhoihin. Vähitellen Tessalle selviää, että hänellä itselläänkin on harvinaislaatuisia kykyjä.
Sarja on ollut suosittu, mutta ei yhtä suosittu kuin Varjojen kaupungit. Huhtikuussa 2013 se oli myydyin lastenkirjasarja The New York Timesin viikoittain julkaisemalla myydyimpien kirjojen listalla. Claren varjometsästäjistä kertova laajempi sarja The Shadowhunter Chronicles, johon myös The Infernal Devices kuuluu, oli vuonna 2022 kaikkien aikojen kymmenenneksi myydyin fantasiakirjasarja.
Johann Gottlieb Goldberg
Goldberg oli Bachin oppilaana vuosina 1733–1746 ja Bach ylisti häntä älykkäimmäksi ja työteliäimmäksi oppilaakseen. Goldbergin kerrotaan osanneen soittaa hyvin vaikeita teoksia suoraan nuoteista (”prima vista”) ilman harjoittelua ja hän oli myös erityisen taitava improvisoija. Jo teini-ikäisenä hän toimi Venäjän suurlähettilään kreivi Hermann Carl von Kaiserlingin hovicembalistina Dresdenissä.
The Infernal Devices
Kirjailija
pienoiskuva|Cassandra Clare vuonna 2013.
Johann Gottlieb Goldberg
Johann Nikolaus Forkelin Bach-elämäkerran mukaan kreivi von Kaiserling kärsi unettomuudesta ja pyysi Bachia säveltämään Goldbergin soitettavaksi jotakin ”rauhoittavaa ja hyväntuulista” musiikkia unettomia öitään varten. Bachin säveltämä kolmenkymmenen variaation kokoelma sai myöhemmin lisänimen ”Goldberg-muunnelmat” ensimmäisen esittäjänsä mukaan. Musiikkitieteilijät tosin epäilevät tarinan todenperäisyyttä muun muassa teoksesta puuttuvan omistuskirjoituksen takia.
Goldberg oli myös lahjakas konserttojen ja klaveerimusiikin säveltäjä, jonka ura jäi lyhyeksi, sillä hän kuoli vain 29 vuoden ikäisenä.
The Infernal Devices
The Shadowhunter Chronicles
The Infernal Devices kuuluu Cassandra Claren varjometsästäjistä kertovista teoksista koostuvaan The Shadowhunter Chronicles -mediatuotesarjaan, johon kuuluvat myös kirjasarjat Varjojen kaupungit, Varjometsästäjät, The Eldest Curses, The Last Hours ja toistaiseksi julkaisematon The Wicked Powers. The Infernal Devices julkaistiin vuosina 2010–2013 vuorotellen Varjojen kaupungit -kirjasarjaan kuuluvien romaanien Lasikaupunki, Langenneiden enkelten kaupunki, Kadotettujen sielujen kaupunki ja Taivaallisen tulen kaupunki kanssa.
Vuoteen 1878 sijoittuva The Infernal Devices on tarinan puolesta ensimmäinen Claren romaanisarjoista. The Bane Chronicles -novellisarjaan kuuluvat novellit ”What Really Happened in Peru”, ”The Runaway Queen” ja ”Vampires, Scones, and Edmund Herondale” sijoittuvat kuitenkin vielä varhaisempaan aikaan. Romaanisarjoista varjometsästäjien tarinaa jatkaa seuraavaksi vuonna 1903 tapahtuva The Last Hours.
Lajityyppi
The Infernal Devices on lajityypiltään nuorille suunnattua urbaania fantasiaa. Clare on itse kuvaillut kirjojaan yhdistelmäksi urbaania fantasiaa, seikkailua ja romanssia. Sarjaa pidetään lajiltaan myös steampunkina: se sijoittuu tyylilajille tyypilliseen viktoriaaniseen aikakauteen ja sisältää mekaanisia olentoja. Toisaalta sarjan sisällyttämistä lajityyppiin on myös kyseenalaistettu, sillä siinä ei käsitellä keskeisesti höyrypohjaista teknologiaa, eikä sarja ole yhteiskuntakriittinen.
Vastaanotto
Kirjasarja ei ole saanut samanlaista suosioita kuin Claren huippusuosittu Varjojen kaupungit. Se nousi kuitenkin myydyimmäksi lastenkirjasarjaksi The New York Timesin myydyimpien kirjojen listalla huhtikuussa 2013 ja sarjan kaksi ensimmäistä osaa olivat vastaavasti myydyimpiä lastenkirjoja julkaisunsa aikoihin. Vuonna 2022 The Shadowhunter Chronicles oli kokonaisuudessaan kaikkien aikojen kymmenenneksi myydyin fantasiakirjasarja, johon kuuluvia kirjoja oli myyty yhteensä yli 36 miljoonaa kappaletta.
Entertainment Weeklyn arvostelussa sarjaa kuvailtiin yhtä addiktoivaksi ja jopa paremmaksi kuin edeltäjänsä. Lehden mukaan sen viimeinen osa Clockwork Princess oli ilmestyessään Claren siihenastisista teoksista todennäköisesti paras. Sitä vastoin Tor Booksin julkaisemassa Clockwork Angel -romaanin arvostelussa ensimmäistä osaa kutsuttiin pettymykseksi ja Claren kerrontaa samalla tavalla viihdyttäväksi kuin huono tositelevisio. Sarjan juonta pidettiin yksinkertaisena ja ennalta-arvattavana, mutta ei varsinaisesti huonona. Suurempina ongelmina nähtiin steampunk-henkisen viktoriaanisen aikakauden epäonnistunut kuvaus, naurettavat hahmot ja etenkin Stephenie Meyerin Houkutus-kirjasarjasta tuttu Mary Sue -tyyppinen persoonaton päähenkilö.
Televisiosovitus
Clare vahvisti vuonna 2019, että Constantin Film on omistanut kirjasarjan elokuvaoikeudet jo pitkään ja sarjaan pohjautuva televisiosarja on suunnitteilla. Seuraavana vuonna tiedotettiin, että tulevaa sarjaa esittää BBC Three. Vuonna 2023 televisiosarja oli edelleen kehitysvaiheessa.
Claren mukaan uudella televisiosarjalla ei ole muita yhteyksiä Freeformin televisiosarjaan Shadowhunters kuin sama lähdemateriaali, eikä se sijoitu samanlaiseen maailmaan. Hän kuvaili tulevan sarjan muistuttavan enemmän kirjasarjaa maailmanrakennuksen ja mytologian osalta. Clare myös kiisti väitteet siitä, että Shadowhunters olisi peruttu uuden sarjan takia.
Andrew Wyeth
thumb|Andrew Wyeth vuonna 2007. Andrew Newell Wyeth (12. heinäkuuta 1917 Chadds Ford, Pennsylvania – 16. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän oli laajan yleisön keskuudessa aikansa suosituimpia; myös hänen isänsä N. C. Wyeth oli maineikas taiteilija. Hän oli maansa Taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1950 lähtien.
Wyeth oli itseoppinut, ja hänen ensimmäinen oma näyttelynsä oli vuonna 1937. Hän piti uransa käännekohtana lokakuussa 1945 tapahtunutta onnettomuutta, jossa sekä hänen isänsä että kolmivuotias veljenpoikansa menehtyivät junan murskattua heidän tasoristeykseen juuttuneen autonsa. Wyeth purki surunsa maalaustaiteeseen, ja hänen henkilökohtainen tyylinsä vakiintui pian tämän jälkeen.
Wyethin tunnetuin yksittäinen teos on juuri Cushingissa syntynyt Christina’s World (1948), joka kuuluu Museum of Modern Artin kokoelmiin New Yorkissa. Taiteilijalle myönnettiin 1988 Kongressin kultamitali. Hän kuoli 91-vuotiaana kotonaan Pennsylvaniassa.
Angelo Branduardi
thumb|Branduardi konsertissa [[Napolissa vuonna 2005.]]
Angelo Branduardi (s. 12. helmikuuta 1950) on italialainen muusikko.
Branduardi syntyi Cuggionossa lähellä Milanoa, mutta muutti jo lapsena Genovaan. Pikkupoikana hän soitti aluksi pianoa, mutta siirtyi sittemmin viulun pariin ja opiskeli viulunsoittoa Niccolò Paganini -konservatoriossa. Aikuisuuden kynnyksellä hän palasi Milanoon, missä tapasi Franco Fortinin ja siirtyi viulunsoitosta kitaraan. Hetkisen aikaa hän opiskeli myös filosofiaa, mutta lopetti sen pikaisesti koska ei löytänyt vastauksia häntä askarruttaneisiin kysymyksiin. Milanossa hän tapasi myös Luisa Zappan, jonka kanssa myöhemmin meni naimisiin.
Vuonna 1974 Branduardi julkaisi ensimmäisen albuminsa, joka kantoi hänen omaa nimeään. Siitä lähtien hän on jatkanut musiikin tekemistä ja julkaissut uusia levyjä vähintään joka toinen vuosi sekä tehnyt musiikkia elokuviin.
Cospicua
Cospicua tai Bormla (myös: Città Cospicua tai Civitas Cottonera) on Maltalla sijaitseva kivisin muurein linnoitettu kaupunki. Yhdessä Vittoriosan ja Senglean kaupunkien kanssa Cospicua muodostaa historiallisen kolmen kaupungin alueen. Vuonna 2014 kaupungissa asui yhteensä 5 395 henkeä tehden siitä tiheimmin asutun kaikista kolmesta kaupungista.
Kaupungin maltankielinen nimi Bormla juontaa juurensa sanasta Bir Mula, joka tarkoittaa herran kaivoa.
Historia
Cospicua on ollut asutettu neoliittiselta kaudelta lähtien. Kaupungin merkitys merenkulussa korostui foinikialaisten aikana noin 600 eaa. Johanniittain ritarikunta rakensi Cospicuan ympärille paksut kivimuurit suojaamaan kaupunkia, sekä sen naapurikaupunkeja Vittoriosaa ja Sengleaa. Rakennustyöt alkoivat 1638, mutta ne eivät valmistuneet 70 vuoteen. Vuonna 1722 suurmestari Marc'Antonio Zondadari julisti paikkakunnan kaupungiksi ja nimesi sen Città Cospicuaksi.
Vuonna 1776 Johanniittain ritarikunta rakennutti kaupunkiin telakan, jolla tuli olemaan tärkeä rooli kaupungin kehityksessä. Maltan ollessa osa brittiläistä imperiumia Ison-Britannian kuninkaallinen laivasto kehitti ja laajensi telakkaa erityisesti Krimin sodan aikana, ensimmäisen maailmansodan aikana ja ennen toista maailmansotaa. Cospicua ja kolmen kaupungin alue kärsi rajuista pommituksista toisen maailmansodan aikana, kun Malta oli akselivaltojen piirityksessä.
Maltan itsenäistyttyä vuonna 1964 Cospicuan telakasta tuli kiistakapula työntekijäliittojen ja Maltan eri hallitusten välillä. 2000-luvulla telakkaa pienennettiin suuresti, sillä sen tuotot olivat paljon vähäisemmät, kuin siitä aiheutuvat menot. Cospicuan telakka aiheutti 25% Maltan kansallisesta velasta. Nykyisin vanha telakka-alue on remontoitu turismin käyttöön ja siellä toimii muun muassa American University of Malta.
Cospicua tunnetaan myös maltankielisellä nimellä Belt l-Immakulata eli Tahrattomana kaupunkina. Nimi viittaa Neitsyt Marian perisynnittömään sikiämiseen. Kaupungissa sijaitsee Neitsyt Marian perisynnittömän sikiämisen kirkko (eng. Church of Immaculate Conseption). Tapahtuman muistopäivää vietetään kaupungissa vuosittain 8. joulukuuta.
Cospicuan kunnanhallitus perustettiin vuonna 1993. Ensimmäiset kunnallisvaalit pidettiin 16. huhtikuuta 1994, jolloin Joseph Carbonaro valittiin kaupunginjohtajaksi.
Kulttuuri
Cospicuan jalkapallojoukkue, St. George's F.C. on luultavimmin Maltan vanhin jalkapallojoukkue. Kirjallisten lähteiden mukaan vuonna 1885 Cospicuassa oli kolme jalkapallojokkuetta, jotka yhdistyivät muodostamaan nykyisen joukkueen vuonna 1890. Kaupungilla on myös kuuluisa purjehdusjoukkue, joka on yksi saaren myöskin yksi saaren vanhimpia. Joukkue on voittanut kansalliset purjehduskilpailut yhteensä 17 kertaa jääden toiseksi vain Senglean joukkueelle.
Cospicuan ensimmäinen partiolippukunta perustettiin vuonna 1917.
Kaupungissa on etnografian, antropologian ja paikallishistorian museo nimeltä Bir Mula Heritage.
Arkkitehtuuri
Cospicuaa ympäröivän linnoituksen muurit Santa Margerita Lines ja Cottonera Lines ovat suurelta osin säilyneet ehjinä. Kaupunkiin johtaa muurien läpi muutamia portteja, joista tunnetuin lienee Saint Helen's Gate. Cospicuassa on kaksi kirkkoa: the Parish church of the Immaculate Conception ja the church of St. Theresa, sekä kappelit the Chapel of St. Paul ja the Chapel of St. Margaret.
1500-luvun rakennusperinnöstä mainittakoon Johannittojen ritarikunnan rakentama tupa nimeltä the Lodge, jota käytetään nykyisin tapahtumapaikkana. Tuvan vieressä on lisäksi toinen 1500-luvun rakennus, jossa nykyisin sijaitsee paikallisen radiokanavan Kottoner 98FM:n tilat.
Manuel Rosenthal
Manuel Rosenthal (18. kesäkuuta 1904 – 5. kesäkuuta 2003) oli ranskalainen kapellimestari ja säveltäjä. Hän sai opetusta Maurice Ravelilta.
Manuel Rosenthal johti Seattlen sinfoniaorkesteria vuosina 1950–1951. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa säveltäjänä kuuluu Jacques Offenbachin musiikkiin perustuva baletti Gaîté Parisienne (1938). Hän kuoli Pariisissa 98-vuotiaana.
Cloaca Maxima
thumb|300px|Muinaisen Rooman keskustan kartta, jossa näkyy Cloaca Maxima keskellä pitkänä viivana kuvan yläosasta alaosaan.
Cloaca Maximan rakentamiseen käytettiin paljon osittain pakotettua työvoimaa. Apuna lienee ollut myös tuolloin rakennustaidon paremmin hallinneita etruskeja.
Livius kuvasi rakennustyön olleen vain tunneleiden kaivamista maan alle, mutta hän kirjoitti huomattavasti tapahtuman jälkeen. Muista lähteistä ja Cloaca Maximan kulkureitistä voidaan päätellä sen olleen alun perin avoin oja, joka muodostettiin läheisiltä kukkuloilta tulleista puroista. Nämä purot ohjattiin kulkemaan Forumin läpi ja sitten Tiberiin. Vähitellen tämä avoin oja joutui rakennusten alle, sillä ajan myötä tila Roomassa muuttui arvokkaammaksi ja rakennukset rakennettiin sen päälle. On mahdollista, että molemmat teoriat ovat totta ja on varmaa, että jotkin alhaisimmat viemärin osat on rakennettu suoraan maan alle muun viemäristön ollessa jo peittynyt. thumb|Yksi Cloaca Maximan suuaukoista. Pääviemäristä lähtee monia sivuhaaroja mutta kaikki näyttävät olevan "virallisia" viemäreitä, jotka palvelivat julkisia käymälöitä, kylpylöitä ja muita julkisia rakennuksia. Yksityiset rakennukset, jopa rikkaiden rakennukset, luottivat eräänlaisiin jätekuoppiin viemäreinään.
Cloaca Maximaa huollettiin hyvin koko Rooman valtakunnan olemassaolon ajan, ja on todisteita, että se oli käytössä vielä pitkään Länsi-Rooman romahtamisen jälkeen. Marcus Vipsanius Agrippan tiedetään tarkistaneen sen perinpohjaisesti vuonna 33 eaa., ja arkeologit ovat paljastaneet useita rakennustyylejä ja materiaaleja useilta aikakausilta, mikä osoittaa, että viemäristöä huollettiin ja korjattiin säännöllisesti. Viime aikoina jäljelle jääneet reitit on yhdistetty Rooman nykyiseen viemärijärjestelmään.
Cloaca Maximan suut Tiberiin ovat yhä näkyvillä lähellä Ponto Rotton ja Ponto Palatinon siltoja. Basilica Julian lähellä ovat näkyvissä myös portaat alas viemäriin. Osa Cloaca Maximasta on myös näkyvissä maan päältä lähellä Pyhän Giorgion kirkkoa Velabrossa.
Ranskan Grand Prix 2021
Ranskan Grand Prix 2021 (virallisesti Formula 1 Emirates Grand Prix de France 2021) oli Formula 1 -kauden seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 20. kesäkuuta Paul Ricardin moottoriradalla Le Castelletissa Ranskassa.
Vapaat harjoitukset
Ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Aston Martinin Sebastian Vettel ja Haasin Mick Schumacher ajoivat seinään, kun he testasivat autojensa suorituskyvyn rajoja ja pyörähtivät ratavalleja kohti. Monella kuljettajalla oli harjoitusten aikana vaikeuksia välttää pyörähtämisiä ja muun muassa Ferrarin Charles Leclerc ei ollut tyytyväinen autonsa asetuksiin. Mercedeksen kuljettajat Valtteri Bottas ja Lewis Hamilton vaihtoivat osakilpailua varten autoihinsa uudet rungot, koska talli pyrki muutoksella tasoittamaan runkojensa kauden aikaista kulumista. Muutoksen myötä Bottas oli ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein ennen Hamiltonia ja kolmanneksi sijoittunutta Red Bullin Max Verstappenia. Verstappen ei ollut kuitenkaan tyytyväinen autonsa tasapainotukseen. Williams-talli ajatti harjoitusten aikana testikuljettajaansa Roy Nissanya, joka ajoi hitaimman kierrosajan.
Toisissa vapaissa harjoituksissa vältyttiin suurimmilta vaikeuksilta lukuun ottamatta Verstappenin etusiiven osumista ratareunoihin ja sen myötä radalle asetettua virtuaalista turva-autoa. Kärkitallien ulkopuolelta Alpine näytti kotikilpailuaan varten parantunutta vauhtiaan, kun Fernando Alonso oli neljäs ja Ocon kuudes. Verstappen oli harjoitusten nopein ennen Bottasta ja Hamiltonia. Harjoitusten jälkeen kuljettajat antoivat palautetta radan korotettujen reunakivetysten muuttamisesta viikonlopun aikana, mikä ei lopulta toteutunut.
Aika-ajot
Aika-ajojen ensimmäisessä osiossa Tsunoda pyörähti, osui ratavalliin ja pysäytti autonsa vaurioituneen vaihdelaatikon vuoksi, minkä seurauksena radalle otettiin punaiset liput. Toinen punainen lippu ilmestyi radalle, kun Schumacher pyörähti mutkaosiolla ja rikkoi autonsa, minkä myötä Aston Martinin Lance Stroll ei voinut parantaa aikaisemmin häneltä hylättyä aikakierrostaan.
Aika-ajojen toisessa osiossa moni kuljettaja valitsi keskikovan rengasseoksen, koska tallit suunnittelivat heille yhden pysähdyksen taktiikkaa kilpailuun. Mercedes otti kaksoisjohdon toisen osion aikana. McLarenin Lando Norris pääsi jatkoon, vaikka hän joutui hankaluuksiin polttoaineen riittävyyden vuoksi. Alpinella puolestaan Alonso pääsi jatkoon viimeiseen osioon, mutta tallikaveri Esteban Ocon karsiutui.
Aika-ajojen kolmannessa osiossa Verstappen ajoi nopeimman kierrosajan ajoissa pehmeällä rengasseoksella, mutta hän joutui taistelemaan Hamiltonia vastaan, joka monen muun kuljettajan tavoin paransi kierrosaikojaansa. Kotikilpailuaan ajanut AlphaTaurin Pierre Gasly ajoi kuudenneksi. Leclercillä oli vaikeuksia autonsa etupään kanssa, minkä vuoksi hän oli vasta seitsemäs. Verstappen ajoi paalupaikalle, Hamilton oli toinen ja Bottas kolmas.
Kilpailu
Kilpailun lähdössä Verstappen ajoi mutkan 2 pitkäksi, minkä vuoksi Hamilton nousi kilpailun johtoon. Kärkikuljettajien takana Vettel ja McLarenin Daniel Ricciardo taistelivat Alpinen kuljettajia vastaan.
Verstappen nousi takaisin kilpailun johtoon tehtyään aikaisemman varikkopysähdyksen ja ohitti Hamiltonin tämän varikkokäynnin aikana. Mercedes pitäytyi yhden pysähdyksen taktiikassaan pitääkseen Verstappenin takanaan, mutta Verstappen teki toisen varikkopysähdyksen ja otti Mercedeksen kuljettajat uudelleen kiinni. Verstappen ohitti Bottaksen kierroksella 44 ja Hamiltonin kierroksella 52. Bottas ei ollut tyytyväinen yhden pysähdyksen taktiikkaan ja purki turhautumistaan talliradioon. Bottaksen tilannetta hankaloitti vielä kilpailun lopussa Red Bullin Sergio Pérezin tekemä ohitus ratarajojen ulkopuolelta, mitä tutkittiin kilpailun jälkeen, mutta Pérez ei saanut tilanteesta rangaistusta.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Hamilton oli toinen ja Pérez kolmas. Norris ja Ricciardo ajoivat viidenneksi ja kuudenneksi käytyään tiukan taistelun Gaslya ja Alonsoa vastaan. Ferrarin kilpailutaktiikka ja -vauhti olivat kadoksissa, kun Sainz ja Leclerc jäivät pisteittä kilpailussa.
Zorro
Zorro on alun perin taskukirjoissa ja sittemmin sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen supersankari. Kioskikirjailija Johnston McCulleyn luoma Zorro esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1919 elokuussa All-Story Weekly taskukirjan tarinassa The Curse of Capistrano. Tarina julkaistiin vuoden 1920 elokuvan jälkeen samalla nimellä The Mark of Zorro.
Zorro on oikealta nimeltään Don Diego de la Vega, joka kuuluu rikkaaseen de la Vega tilanomistajasukuun. Zorro taistelee tavallisten kansalaisten asialla valtiovaltaa vastaan. Zorro-tarinoiden synty sijoittuu 1820-luvulle Pueblo de Los Ángelesiin, Kaliforniaan. Kalifornia oli Zorro-tarinoiden tapahtuma-aikaan Espanjan tai siitä itsenäistyneen Meksikon hallussa. Zorro oli taitava miekkailija ja piiskan käyttäjä. Alkuperäisessä tarinassa hän kantoi myös revolveria. Zorroa avustavat pääosin kuuro ja mykkä intiaanipalvelija Bernardo, sekä luostarin munkki Felipe.
Zorron ensimmäinen tarina The Curse of Capistrano oli tarkoitus jäädä kertatarinaksi, mutta vuoden 1920 elokuvan menestyksen myötä Zorroa näytellyt Douglas Fairbanks vakuutti McCulleyta kirjoittamaan lisää tarinoita Zorrosta, joita hän kirjoitti aina kuolemaansa saakka. Hän kirjoitti muun muassa viisi kokonaista tarinasarjaa ja 57 lyhyttä tarinaa. Sittemmin Zorrosta on vuosien varrella tuotettu kirjallisuuden ja elokuvien lisäksi myös televisiosarjoja ja videopelejä.
Zorron synty
Zorron ensimmäinen tarina oli tarkoitus jäädä kertateokseksi, jonka vuoksi hahmon henkilöllisyys paljastettiin tarinan lopussa. Se sai kuitenkin odottamattoman suosion heti seuraavana vuonna 1920 mykkäelokuvan myötä, jonka jälkeen tarina julkaistiin kirjana The Mark of Zorro.
Hahmon ulkomuoto ei muuttunut suuresti ensimmäisestä tarinasta. Se koki pieniä muutoksia heti ensimmäisen elokuvan jälkeen, kuten pankkiryöstäjien kasvoilla pitämä huivi vaihtui dominonaamioksi, eikä Zorro enää kantanut revolveriä, jolla hän ajoittain uhkaili Kalifornian sotilaita.
Vaikutukset muuhun populaarikulttuuriin
Zorron on sanottu julkaisunsa jälkeen olleen alkuperäinen viittasankari, joka loi pohjan nykyaikaisille yhdysvaltalaisille naamio- ja kaksoishenkilöllisyyden omaaville sankareille, jotka ovat fyysisesti huippukunnossa ja taistelevat arkkivihollisia vastaan. Hahmossa on muun muassa paljon samaa kuin 1930-luvulla ensimmäisen kerran esiintyneessä Batmanissa. Molemmat ovat siviilissä varakkaita herrasmiehiä, joilla on toinen, salattu henkilöllisyys. Yhtäläisyydet eivät ole sattumia. Alkuperäisen Batmanin tarinan mukaan nuoren Bruce Waynen vanhemmat murhattiin, kun perhe oli palaamassa kotiin elokuvateatterista katsottuaan elokuvan Zorron merkki (1920).
Hahmo
El Zorro (espanjaa, suom. kettu) on mustiin pukeutunut, naamioitunut ja leveälieristä hattua käyttävä miekkailija, joksi 1800-luvun Kalifornian aatelismies Don Diego muuttuu öisin. Hevosensa Tornadon, miekkansa ja ruoskansa turvin hän taistelee pahoja voimia vastaan, ja aikaansaannoksensa hän signeeraa aina viiltämällä miekallaan Z-kuvion, usein tappamiensa vihollisten vaatteisiin. Alkuperäisessä McCulleyn tarinassa The Curse of Capistrano Don Diego seikkailee Zorrona Pueblo de Los Ángelesissa, Kaliforniassa Espanjan hallinnon aikaan. Hän auttaa sorrettuja ja avuttomia julmia poliitikkoja vastaan. Tarinassa 24-vuotiaan Diegon rakkauden kohteena on köyhtynyt aatelisnainen Lolita Pulido, joka ei ole kiinnostunut kömpelöä aatelismiestä esittävästä Diegosta, mutta sitä vastoin ihastunut urheaan Zorroon. Diego ei pidä minkäänlaisesta väkivallasta, vaan on mieluummin soittamassa kitaraa ja kuuntelemassa muiden sankaritarinoita. Hän käyttäytyy kohteliaasti naisia kohtaan ja pitää ystävänsä kersantti Gonzalesin tapaisia huonosti käyttäytyviä ja toiminnallisia ihmisiä viihdyttävinä. Zorron arkkivihollinen on kapteeni Ramón ja hänen apurinsa kersantti Pedro Gonzales, joka on samalla Diegon ystävä. Zorrolla on myös liittolaisia, kuten kuuro ja mykkä palvelija Bernardo; munkki Felipe; Diegon isä Don Alejandro Vega ja joukko aatelismiehiä, jotka olivat aluksi Zorroa vastaan, mutta kääntyivät sittemmin hänen puolelleen.
Sittemmin Zorron alkuperää on muokkailtu marginaalisti. Diegon tarina pääosin alkaa hänen saavuttuaan takaisin Kaliforniaan Espanjasta, jossa hän oli opiskellut yliopistossa ja harjoitellut muun muassa miekkailua. Pääarkkivihollinen on vaihdellut sarjoista ja elokuvista riippuen. Alkuperäinen kapteeni Ramón on sittemmin korvattu muilla kapteeneilla, kuten Esteban Pasquale, Montecero ja Harrison Love. Hänen apurinaan oli alun perin kersantti Gonzales, joka myöhemmin 1990-luvulta lähtien oli jäänyt enemmän sivummalle ja kersantti Garcia on esiintynyt enemmän apurin asemassa hieman koomisemmassa roolissa. Myös seikkailujen ajankohta on vaihdellut McCulleyn kirjoittamien tarinoiden ajankohta sijoittuu Espanjan Kaliforniaan vuosien 1769–1821 väliseen aikaan, sillä tarinassa esiintyvä Pueblo de Los Ángeles kaupunki on perustettu 1781. Myöhemmissä tarinoissa, kuten elokuvassa Zorron naamion ajankohta on sijoittunut Meksikon Kaliforniaan 1821–1846.
Myöhemmissä McCulleyn tarinoissa esiteltiin merirosvoja ja intiaaneja, jotka tietävät Zorron henkilöllisyyden. Myös Diegon sukunimi Vega muuttui muotoon de la Vega 1957 Disneyn tuottaman televisiosarjan myötä.
Allenden kirjoittamassa tarinassa Diego syntyi toukokuussa 1795 samaan aikaan äitinsä palvelijan lapsen Bernardon kanssa.
Kyvyt ja taidot
Zorro on ketterä urheilija ja akrobaatti, joka liikkuu sujuvasti kaupunkien katoilla myös piiskansa avulla, joka toimii ikään kuin köytenä hänen hyppiessään rakennuksesta toiseen esteiden ohi. Zorro käyttää aseinaan piiskan lisäksi rapiiria ja ensimmäisissä tarinoissa myös revolveria. Elokuvissa hänen on nähty käyttävän pukumiekkaa, jossa on lyhyempi terä kuin rapiirissa. Vaikka Zorro pääosin käyttää edellä mainittuja aseita, hän on esittänyt kamppailutaitojaan myös ilman aseita useita vihollisia vastaan. Zorrolla on joissain tarinoissa ollut käytössä myös keskikokoinen tikari vasemmassa saappaassa hätätapauksia varten. Zorro ei ikinä käytä raakaa voimaa, vaan käyttää enemmän ovelaa mieltään ja tekniikkaa voittaakseen vihollisensa. Hän on käyttänyt myös viittaansa aseena esimerkiksi sokaistessaan vihollisensa tai riistäessään heiltä aseet käsistä. Zorro taitaa myös jollain tasolla psykologista ivailua, jolla hän saa vastustajansa vihaiseksi ja menettämään malttinsa kesken taistelun.
Zorro taitaa myös ratsastuksen ja hänen pääratsunaan on pikimusta hevonen. Alkuperäisessä tarinassa hevosella ei ollut nimeä, mutta myöhemmissä versioissa se oli nimetty Tornadoksi, Toronadoksi ja Tempestiksi. Zorro on myös hetkellisesti ratsastanut valkoisella hevosella nimeltä Phantom.
Perhe ja sukulaiset
Diegon sukulaisista hänen isänsä on useimmiten ainut elossa oleva sukulainen. McCulleyn alkuperäistarinoissa hänen isänsä on tilanomistaja Don Alejandro de la Vega ja äiti Chiquita. Hänen äitinsä kuoli Diegon ollessa vielä lapsi, jonka jälkeen hänet lähetettiin Madridiin opiskelemaan. Hänellä on mainittu olevan myös setä Estevan de la Cruz vuoden 1957 Disneyn tuottamassa televisiosarjassa.
Diego on ollut myös kahdesti naimisissa. Hän meni aluksi naimisiin nuoruuden ihastuksensa Lolita Pudilon kanssa, mutta tämä kuoli pian kuumeeseen. Vuotta myöhemmin Diego tapaa Panchita Canchola nimisen naisen, jonka kanssa hän menee toistamiseen naimisiin ja päättää jättää Zorron tehtävät vähemmälle ja toimia vain, jos häntä todella tarvitaan apuun. Vain vuotta myöhemmin Panchita kuolee synnytyksessä, jossa he saavat pojan. Poika saa nimen Cesar.
Kirjallisuus
The Curse of Capistrano|thumb|right
Teoksen jälkeen McCulley kirjoitti Argosy ja West Magazine -lehtiin kymmeniä Zorro-novelleja ja myös pidempiä jatkotarinoita vuosina 1922–1959. Kokoelmajulkaisuja on tehnyt Pulp Adventures Inc.:
McCulleyn jälkeen Zorron hahmoa ovat käyttäneet monet kirjailijat.
Disney
Zorro sai ensimmäisen televisiosarjansa, kun Disney sai hahmon oikeudet 1950-luvulla. Sarjaa tuotettiin kaksi tuotantokautta ja sitä esitettiin vuosien 1957-1959 välisenä aikana yhteensä 78 jakson verran. Sarjan päättymisen jälkeen siitä tuotettiin neljä tunnin mittaista erikoisjaksoa aina vuoteen 1961 saakka. Disney jatkoi sarjan esittämistä uusinnoin vuodesta 1983 alkaen, kun yhtiö aloitti Disney Channel kanavan lähetykset. Uusinnat jatkuivat aina vuoteen 2002 saakka, jonka aikana nähtiin sarja ensimmäistä kertaa väreinä vuodesta 1992 lähtien. Zorroa esitti yhdysvaltalainen Guy Williams, joka oli sitä ennen esiintynyt pienissä elokuvarooleissa Sarjaa varten hän sai lisäharjoittelua miekkailussa Fred Cavensilta, joka oli sitä ennen opettanut ensimmäistä Zorroa näytellyttä Douglas Fairbanksia. Williams sai myös kitaransoiton opetuksia espanjalaiselta kitaristilta ja säveltäjältä Vincente Gomezilta.
Sarjassa eletään vuotta 1820, kun armeijan Kapteeni Monastario aiheuttaa diktaattorimaisilla teoillaan ongelmia kaupungin asukkaille ja pyrkii Kalifornian rikkaimmaksi henkilöksi pyrkimällä valtaamaan aluksi Los Angelesin omilla säännöillään. Tämän vuoksi Diego de la Vegan isä Alenjandro kutsuu poikansa palaamaan Espanjasta takaisin Kaliforniaan estääkseen Monastarion aikeet. Diego jättää yliopisto-opinnot kesken ja palaa isänsä pyynnöstä yhdessä palvelijansa Bernardon kanssa. Yhdessä he kuitenkin päättävät ettei kukaan saa tietää hänen ottavan salaisen henkilöllisyyden taistellakseen epäoikeutta vastaan. Diego päättää esittää olevansa harmiton runoista pitävä rikas poika, kun öisin hän liikkuu Zorrona jakamassa oikeutta. Zorron kukistettua Monastarion hän saa uuden uhkan tuomari Carlos Galindosta, joka on vain yksi Eagle -nimisen rikollispomon kätyri vallata Kalifornia itselleen.
1983 sarja sai jatkoa 5-osaisella tilannekomedialla Zorro and Son, jossa nimihahmoa esittää Henry Darrow ja sankarin poikaa esittää Paul Regina. Tarina keskittyi noin 26 vuotta myöhemmin alkuperäissarjan tapahtumista, kun ikääntynyt Zorro ei kykene enää puolustamaan Kalifornian kansalaisia ja hänen palvelijansa Bernardo lähettää Zorron pojan Carlosin Zorron roolissa. Sankari ei kuitenkaan ole aivan kuten isänsä vaan jahtaa naisia ja pelaa uhkapelejä.
Family Channel
Kolmatta Zorro-sarjaa esitettiin vuosien 1990–1993 aikana neljän tuotantokauden verran yhteensä 88 jaksoa. Tällä kertaa sarjan tuotti Family Channel, jossa Zorro seikkaili 1800-luvun alun Kaliforniassa. Tällä kertaa hänen apunaan on nuori mykkä poika Felipe ja hevosena Toronado, kun aikaisemmissa sarjoissa Zorron hevonen tunnettiin nimellä Tornado. Sankarin rakkauden kiinnostuksen kohteena on suorapuheinen ja itsenäinen Victoria Escalente, joka ylläpitää paikallista ravintolabaaria. Victoria puolestaan ei ole kiinnostunut Diegosta, joka on pikemminkin kuin veli hänelle.
Sarja aloittaa Zorron seikkailut suoraan, ja vasta ensimmäisen tuotantokauden puolessa välissä neliosaisessa jaksossa "The Legend Begino" Zorro kertoo muistellen tarinansa, kuinka hänestä tuli naamioitu sankari. Opiskellessaan Madridin yliopistossa hän saa kirjeen isältään, joka kehottaa poikaansa palaamaan kotiin. Diegon ohjaaja Sir Edmund saa kuulla viestistä ja kertoo sen Diegolle. Palattuaan Los Angelesiin Diego huomaa, että paikallinen alcalde eli pormestari Luis Ramone on langettanut suuret verot köyhille ja lukinnut kapinoineet vankilaan. Diego tajuaa pian, että hänen on tehtävä asialle jotain, mutta pysyttävä nimettömänä. Hän saa inspiraation kuullessaan kersantti Mendozalta, että sotilaiden pahin vihollinen on pelko ja että tuntematon aiheuttaa pelon. Diego sai myös inspiraation ollessaan matkalla kotitilalleen nähtyään matkalla ketun. Hän päätti käyttää kyseisen eläimen nimeä, sillä kettu on ovela ja miten sitä jahdataan turkkinsa vuoksi onnistuen silti selviytymään. Näiden pohjalta hän rakentaa itselleen Zorron roolin ja alkaa taistella sortoa vastaan.
Diego sen sijaan esiintyy sarjassa herrasmiehenä, joka on kiinnostunut tieteestä, lukemisesta, maalaamisesta ja runojen kirjoittamisesta, jotka ovat hänen todellinen persoonansa eikä vain esittämistä. Hänen toinen puoli persoonastaan pysyy silti salassa, joka on päättäväinen taistellessaan epäoikeutta ja sortoa vastaan Zorrona. Vain Diegon palvelija Felipe tietää hänen todellisen henkilöllisyyden, kun sitä vastoin isänsä Alejandro toivoisi poikansa olevan kuin Zorro. Victoria puolestaan odottaa päivää jolloin saisi tietää Zorron todellisen henkilöllisyyden mennääkseen hänen kanssa naimisiin ja paikallinen Alcalde vain haluaa saada Zorron kiinni ja päästää hänet päiviltään.
Telemundo ja Sony Pictures
2007 ilmestyi Telemundon ja Sony Pictures Televisionin yhteistuottama telenovela Zorro – miekka ja ruusu, jossa pääsankaria esitti Christian Meier. Sarjaa tuotettiin yhteensä 117 jakson verran yhden tuotantokauden ajan. Sarjan tunnuslaulun lauloivat Alejandro Fernández ja Beyoncé Knowles. Sarja pohjautui löyhästi Isabel Allenden kirjoittamaan Zorro-romaaniin.
GMA Network
2009 filippiiniläinen GMA Network esitti 98-osaisen toimintadraaman Zorron, jossa nimikkohahmoa esittää Richard Gutierrez. Poikkeuksellisesti Zorron alkuperä on hieman muunneltu versio. Nuori Antonio joutuu äitinsä Marcelan hylkäämäksi ja kasvaa rikkaan puutarhurin Don Roberto Pelaezin ja hänen vaimonsa Donya Chiquita Pelaez luona. Vartuttuaan vanhemmaksi Antonio vietti paljon aikaa intiaanien seurassa ja tuntee sympatiaa heitä kohtaan, kun Angelesin hallitus kohtelee intiaaneja kaltoin. Kauan kadoksissa ollut setänsä Diego de la Vega saapuu Antonion luokse Kaliforniasta. Hän ryhtyy opettamaan nuorelle pojalle miekkailua ja muita tärkeitä asioita, joita Zorro tarvitsee aloittaakseen sorrettujen puolustamisen.
Näyttelijä Gutierrez ja muut kanssanäyttelijät harjoittelivat sarjaa varten ratsastusta ja miekkailua Filippiinien miekkailujoukkueen valmentajan Benny Garcian johdolla.
The Amazing Zorro
Zorron ensimmäinen animaatioelokuva julkaistiin marraskuussa 2002 The Amazing Zorro. Sen ohjasi Scott Heming ja käsikirjoitti Bob Forward, joka oli sitä ennen muun muassa käsikirjoittanut useita supersankari teemaisia sarjoja, kuten He-Man, Prätkähiiret ja X-Men: Evolution. Tarina pohjautui Johnston McCulleyn ensimmäiseen tarinaan The Curse of Capistrano, jota oli hieman muokattu erilaiseksi. Eletään vuotta 1815, kun Alta Kalifornia on kuvernöörin ja kapteeni Ramónin vuoksi vaikeassa tilassa. Ihmisiä ja erityisesti köyhiä sorretaan. Samaan aikaan Alejandro de la Vega on saamassa vieraita, kun Pulido perhe saapuu vierailulle Pueblo de Los Ángelesiin. Perheen isä Don Carlos on menettänyt omaisuutensa ja yrittää pelastaa sen naittamalla tyttärensä de la Vegan perheen pojan Don Diegon kanssa. He eivät kuitenkaan tiedä, että Diego on naamiolainsuojaton Zorro. Kapteeni Ramón haluaa päästä eroon Zorrosta ja asettaa sadan kultakolikon palkkion naamiomiehestä. Samalla hän haluaisi viedä Pulido perheen tyttären Louisan itselleen. Toisin kuin alkuperäisessä tarinassa kersantti Gonzales on korvattu kersantti Garcialla, joka esiintyy huomattavasti maltillisempana, kuin aiemmissa televisiosarjoissa.
Zorro: Generation Z
BKN tuotti Zorro: Generation Z -sarjan, jonka luomisessa oli mukana Prätkähiiret -animaation luonut Rick Ungar. Sarjaa esitettiin alun perin vuosina 2008–2009 26-jakson verran, jossa tarinasta poiketen se sijoittuu tulevaisuuteen. 17-vuotias Diego de la Vega yrittää pelastaa pormestari Martinezin pahat aikeet. Hevosen sijaan Zorro liikkuu moottoripyörällä ja saa avukseen Bernardon lisäksi Scarlet Whip nimisen naissankarin.
Zorro: The Chronicles
Ranskalainen Cyber Group Studios tuotti Zorro: The Chronicles nimisen animaatiosarjan. Se oli ensimmäinen tietokoneanimoiti sarja Zorrosta, jota esitettiin alun perin vuosina 2015–2016. Sitä tuotettiin yhden tuotantokauden verran, joka kesti 26 jaksoa. Nimikko roolissa ääninäytteli Johnny Yong Bosch. Sarja kertoo 19-vuotiaasta Diego de la Vegasta, joka on juuri palannut takaisin Kaliforniaan Espanjasta. Hän on opiskelun lisäksi menestynyt kilpamiekkailija. Kaliforniassa Diego naamioituu Zorroksi puolustaakseen kaupungin asukkaita vallanhimoiselta kapteeni Monasteriolta. Hänen apunaan on hyvä ystävä Bernardo ja kaksoissisko Ines. Bernardo on ollut Diegon paras ystävä lapsuudesta saakka ja auttaa Diegoa Zorrona olemisessa. Hän antaa muiden ymmärtää olevansa kuuro ja mykkä, vaikka ei todellisuudessa ole kumpaakaan. Ines on Diegon kaksoissisar. Äitinsä kuoltua hän joutui aikuistumaan ikäisiään nopeammin ja oli isänsä apuna sillä välin, kun Diego opiskeli Espanjassa. Sarjan päävihollisena on Kapteeni Monasterio, joka pitää Montereyn varuskunnan ja Pueblo de Los Ángelesin kaupunkia rautaisella otteella. Hän on armeijan johtaja ja käyttää asukkaiden pelottelua hyväkseen, jolla hän saa ylläpidettyä järjestystä. Monasterio haluaa tällä tavalla rikastua ja saada lisää valtaa. Zorro onnistuu kuitenkin estämään Monasterion suunnitelmat.
Sarjakuvat
Zorro on ollut monien sarjakuvien aiheena. Alex Tothin Zorro-sarja aloitti vuonna 1949 Dell Comicsin Four Color -sarjassa ja sai oman lehden helmikuussa 1958. Sarja jatkoi ilmestymistä Dellin Walt Disney's Comics and Storiesissa. Disney Zorroja ilmestyi parisataa tarinaa, myös Suomessa omana lehtenään. Gold Key Comics julkaisi uudesta Dellin Zorro-tarinoita vuosina 1966–1968.
Topps Comics
Topps julkaisi ensimmäisen Zorro sarjakuvan lokakuussa 1993, Dracula Versus Zorro, joka kesti kahden numeron verran. Lisäksi se julkaisi marraskuussa 1993 yhden erikoisnumeron, jonka jälkeen siitä tehtiin 11-osainen sarjakuva. Se esitteli myös naispuolisen Zorrohahmon Lady Rawhiden. Sarjakuvan käsikirjoitti Don McGregorin ja kuvitti Mike Mayhew.
Dynamite Entertainment
Vuosina 2008–2010 Dynamite Entertainment julkaisi 20-osaisen sarjakuvan, joka sai vaikutteita Isabel Allenden kirjoittamasta Zorro-romaanista. Sarjakuva kertoo kirjan tavoin Zorron tarinan alku vuosista lähtien. Sarjakuvan jälkeen Don McGregor ja Mike Hayhew tekivät neliosaisen sarjakuvan Zorro: Matanzas, joka julkaistiin helmi-toukokuun aikana 2010. Tällä kertaa 1930-luvun Zorro esiintyi vierailevana hahmona myös 2013 julkaistussa 8-osaisessa Masks-sarjakuvassa yhdessä Green Hornetin ja Katon, The Shadow:n ja The Spiderin kanssa. Sarjakuvan käsikirjoitti Chris Roberson ja kuvituksesta vastasivat Alex Ross ja Dennis Calero.
2014-2015 välisenä aikana julkaistiin 7-osainen Django/Zorro, jossa Zorro teki yhteistyötä Django Unchained elokuvan Django Freemanin kanssa. Sarjakuvan käsikirjoittivat Quentin Tarantino ja Matt Wagner, kun kuvituksesta vastasi Esteve Polls. Tarina sijoittuu vuosia elokuvan tapahtumien jälkeen, kun Django matkaa lounaaseen, jossa hän tapaa sattumalta ikääntyneen ja sivistyneen Diego de la Vegan. Djangoa kiinnostaa Diegon luonne, sillä hän on ensimmäinen rikas valkoihonen, joka ei välitä ihoväristä ja kykenee pitämään puolensa taistelussa. Django ryhtyy Diegon henkivartijaksi, mutta pian hän myös ryhtyy taistelemaan vapauttaakseen paikallisen alkuperäiskansan orjuudesta. Django oppii ettei orjuus ole vain tummaihoisia kohtaan, kun Diego pukee ylleen vielä kerran Zorron naamion ja auttaa Djangoa vapauttamaan orjat.
American Mythology
Elokuussa 2018 American Mythology ilmoitti alkavansa julkaisemaan uusia aluperäistarinoita Zorrosta, joiden tarina keskittyisi yliluonnollisiin aiheisiin, kuten zombeihin ja hirviöihin. Ensimmäinen näistä oli lokakuussa julkaistu neliosainen Zorro: Swords of Hell -sarjakuvan, jossa Zorro taistelee elävä kuollutta ratsuväkiarmeijaa vastaan. Sarjakuvan käsikirjoitti David Avallone ja kuvitti Allan Martinez. Sittemmin joulukuusta 2018 lähtien se alkoi julkaista englanniksi käännettynä Zorro Legendary Adventures -sarjakuvaa. Se oli alun perin 1970- ja 1980-luvun ranskalainen sarjakuva, jota käsikirjoitti Jean-Marie Nadaud ja kuvitti Robert Rigot. Toukokuussa 2019 julkaistiin toinen neliosainen Zorro: Sacrilege, jossa salaperäinen pahuus on vallannut San Leticia kylän asukkaat verenhimoisiksi paholaisiksi. Zorro yrittää selvittää mistä pahat sielut ovat peräisin ja ajaa heidät takaisin manalaan. Tarinan käsikirjoitti Mike Wolfer ja kuvitti Mauricio Melo. Syyskuussa julkaistiin kolmas neliosainen Zorro: Rise of the Old Gods, jossa Zorro taistelee Cthulhua vastaan. Syyskuussa 2020 julkaistiin neljäs neliosainen minisarjakuva Zorro: Galleon of the Dead. Tarinassa Zorro pelastaa kalastajakylän aavelaivan kauhulta.
Paljastettu rakastaja
Paljastettu rakastaja on Mustan tikarin veljeskunta -kirjasarjan neljäs osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (toiselta nimeltään Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2007 ja se suomennettiin vuonna 2011.
Juoni
Butch on ainoa ihminen, joka on koskaan päässyt veljeskunnan sisäpiiriin. Hän haluaisi auttaa veljeskuntaa sodassa lessereitä vastaan, mutta kokee kuitenkin olevansa vain tiellä. Lisäksi hän on ihastunut vampyyrinaaras Marissaan, joka kieltäytyy tapaamasta häntä.
Kun Butch poistuu kantaklubiltaan eräänä iltana, hän törmää siviilivampyyriin ja tätä ahdisteleviin lessereihin. Butch kidnapataan, mutta kidutuksesta huolimatta Butch ei suostu paljastamaan lessereille veljeskunnan salaisuuksia. Tämän vuoksi Omega päättää siirtää osan itsestään Butchiin. Myöhemmin Vishous löytää Butchin ja hänet siirretään Marissan veljen johtamalle klinikalle hoitoon. Marissalla on pahoja aavistuksia ja löytää Butchin veljensä Haversin klinikalta. Vishousin parantava käsi ja Marissan läsnäolo saavat Butchin paranemaan vähitellen.
Butch saa myös tietää, että hän on kaukaista sukua vampyyrikuningas Wrathille. Koska hänessä on vampyyrin verta, hänellä on pieni mahdollisuus selvitä muutoksesta, jonka seurauksena hänestä tulisi vampyyri. Vishous ja Wrath onnistuvat kjäynnistämään muutoksen, mutta Butch lähes kuolee siihen, selviten kuitenkin toiselle puolelle. Hän ja Marissa ottavat rajusti yhteen, ja näyttää, että lopullinen ero on käsillä. Marissa löytää kuitenkin rohkeutta sopuun puhuttuaan Bethin, Maryn ja Bellan kanssa. Butch liittyy Veljeskuntaan, ja kirjan lopussa hän ja Marissa käyvät tapaamassa hänen äitiään, joka sairastaa Alzheimerin tautia.
Rickard Sandler
Rickard Johannes Sandler (29. tammikuuta 1884 Torsåker – 12. marraskuuta 1964 Hägersten) oli ruotsalainen sosialidemokraattinen poliitikko.
Sandleria ei enää valittu Per Albin Hanssonin seuraavaan, Hanssonin kolmanteen hallitukseen. Saksan lehdistö oli talvisodan alkupäivinä arvostellut liittolaiselleen Neuvostoliitolle uskollisena muun muassa Ruotsia Suomen yllyttämisestä sotaan Neuvostoliittoa vastaan. Vuosina 1941–1950 Sandler toimi Gävleborgin läänin maaherrana. Hän toimi myös Tilastollisen keskustoimiston ylijohtajana ministerivuosiensa välissä 1926–1932.
Sandler toimi Kansainliiton neuvostossa 2. lokakuuta 1936 – 20. tammikuuta 1939.
Jaden Yuki
Jaden Yuki (Yūki Jūdai) on kuvitteellinen hahmo manga- ja animesarjassa Yu-Gi-Oh! GX.
Juoni
Jaden on 15-vuotias pirteä ja tarmokas poika. Hän käy koulua Otteluakatemiassa, jossa hänen tavoitteenaan on tulla maailman parhaaksi ottelijaksi. Ennen pääsykokeitaan hän tapasi itse Yugi Muton, jonka antoi hänelle "Winged Kuriboh" -nimisen kortin. Jaden onkin hyvin lahjakas ottelija, jolla on hyvät vaistot, mutta hän sortuu kuitenkin usein ylimielisyyteen. Hän ei jaksa olla oppitunneilla ja monesti tylsistyy ja saattaa nukahdella kesken oppitunnin. Hän kuuluukin Sliferin Punaisiin, joihon luokitellaan koulun huonoimmat opiskelijat. Huolimatta siitä miten hyväntahtoinen Jaden onkaan löytyy häneltäkin vihamiehiä, kuten tohtori Crowler, jonka hän voitti tullessaan akatemian sisäänpääsykokeeseen. Siitä lähtien tohtori Crowler on yrittänyt päästä eroon Jadenista ja lähettänyt monia henkilöitä hänen peräänsä, mutta ei ole kertaakaan onnistunut. Obeliskin Sinisiin kuulunut Chazz Princeton oli aluksi myös yksi hänen ns. päävastustajistaan, jota vastaan hän onkin otellut muutaman kerran akatemiassa. Jadenin ystäviin lukeutuvat huonetoverinsa Syrus Truesdale ja Chumley Huffington, Ran Keltaisiin kuuluva Bastion Misawa sekä Obeliskeihin kuuluvat Alexis Rhodes ja Syrusin isoveli Zane Truesdale. Jaden käyttää ensimmäisellä kaudella pakkaa, joka koostuu lähes kokonaan "Elemental HERO" -korteista.
Ensimmäisen kauden toisella puoliskolla Jaden on yksi niistä, joille rehtori antaa yhden seitsemästä Pyhien Petokorttien kätköpaikkaan tarvittavista avaimista (etteivät varjoratsastajat vapauta niitä). Hän myös voittaa viisi seitsemästä varjoratsastajasta (Vaikka olisi voittanut muut kaksi, mutta Chazz ja Alexis halusivat voittaa nämä tunnesyistä. Tavoitteena esimerkiksi todistaa olevansa hyvä etsivä ja palauttaa veljensä muisti). Jaden voittaa myös Kagemarun, varjoratsastajien lähettäjän käyttämällä mentorinsa, professori Lyman Bannerin, jälkeensä jättämää korttia "Sabatiel – The Philosopher's Stone".
Jan Urbas
Jan Urbas (s. 26. tammikuuta 1989 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigajoukkue Fischtown Pinguinsissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta isokokoinen Urbas osaa pelata myös laidassa. EC VSV:n tiedotteen mukaan hän on voimahyökkääjä, joka tuo kaukaloon energisyyttä, osaa pelata kovaa, suojata kiekkoa ja on nopea ratkaisuissaan.
Jaden Yuki
Juoni
Kolmannen kauden keskellä Jaden saa tietää entisestä elämästään tulee Suprime King (Korkein kuningas) henkimaailmassa. Koska Jaden joutuu ottelemaan häntä vastaan ja ottelun aikana Supreme King hypnotisoi Jadenin ystävät ja he syyttävät Jadenia kaikesta, mikä heikentää Jadenia. Supreme King uhraa Alexiksen, Chazzin, Hassleberryn (myöhemmin selviää, että he vain joutuivat toiseen maailmaan) saadakseen Super Polymerzation tämä kuitenkin epäonnistuu ja Jaden voittaa ottelun, mutta Supreme Kingin henki ottaa vallan hänestä (tehden hänestä vielä voimakkaamman pahuuden herran). Myöhemmin Axel voittaa hänet ja Jaden palaa normaaliksi, mutta päästäkseen pois Jadenin pitää voittaa vanha korttihenkensä, Yubel, (jonka hän lapsena hylkäsi ja lähetti avaruuteen, koska tämä satutti Jadenin ystäviä). He ovat kuitenkin tasaväkisiä ja ottelun takia maailmat raunioituvat. Jadenille jää vain yksi vaihtoehto: käyttää "Super Polymerization" ja yhdistää Yubel itseensä (koska Yubel välitti Jadenista). Kun yhdistyminen on tehty, maailmat palaavat normaaleiksi ja muut ketkä joutuivat henkimaailmaan (Alexis, Aster, Syrus, Atticus, Hassleberry ja muut) palaavat Otteluakatemiaan. Jaden kuitenkin palaa vasta myöhemmin.