cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elisabet Pfalzilainen
Elämä
Vuonna 1667 hänestä tuli Herfordin evankelisen luostarin abbedissa. Vuonna 1670 hän otti vastaan Jean de Labadien seuraajia, joiden hurskaus vetosi häneen. Myöhemmin hän oli yhteydessä kveekareihin, ja itse William Penn tuli 1677 Robert Barclayn kanssa kolmeksi päiväksi hänen luokseen. Ystävyys Penniin säilyi Elisabetin kuolemaan asti 1680, ja Penn kunnioitti hänen muistoaan teoksensa No Cross, No Crown (1682) toisessa painoksessa ylistäen hänen hurskauttaan ja hyveellisyyttään, vaatimattomuuttaan, huolehtivaisuuttaan, oikeudenmukaisuuttaan, nöyryyttään ja armeliaisuuttaan. Gottfried Leibniz vieraili Elisabetin luona 1678.
Luonne
thumb|Elisabet Pfalzilaisen muistomerkki Herfordissa.
Elisabetia on kuvailtu erittäin älykkääksi naiseksi, joka puhui kuutta kieltä ja jolla oli matemaattisia kykyjä. Kirjeenvaihdossaan Descartesin kanssa hän esittää hyvin kriitisiä kysymyksiä Descartesin dualismia koskevasta filosofiasta, jossa esitetään, että ihmisen mieli ja ruumis ovat toisistaan erillisiä. Hän kysyy, miten mieli ja ruumis ovat vuorovaikutuksessa keskenään, jos ne ovat erillisiä.
Descartes ei antanut kysymykseen tyydyttävää vastausta.
Pelon tunne
Pelon tunne (Taste of Fear, Yhdysvalloissa Scream of Fear) on Seth Holtin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1961. Sen tuotti Hammer Film Productions.
Tarina
Elokuva alkaa Genevessä kun Penny Applebyn (Susan Strasberg) hukkunut ruumis nostetaan järvestä viranomaisten toimesta. Seuraavaksi leikataan kohtaukseen Rivieralla jossa Penny onkin pyörätuoliin sidottuna äitipuolensa (Ann Todd) luona käymässä.
Tytön isä (Fred Johnson) on poissa, mutta yhtäkkiä tyttö näkeekin hänet eri paikoissa mutta kukaan muu ei näekään. Hän alkaa tuntea hyytävää pelkoa: onko hänen järkensä katoamassa?
Äitipuolesta ei ole apua ja paikalla oleva lääkärikin (Christopher Lee) käyttäytyy salamyhkäisesti...
Lopuksi paljastuu että kysymyksessä on perintöön liittyvä rikos: tyttö ja hänen isänsä ovat joutuneet äitipuolen murhaamiksi ja tytön ystävä esiintyy tämän hahmossa selvittääkseen rikoksen.
Rooleissa
Actors-studion perustajan, metodinäyttelemisen kantaviin voimiin kuuluneen Lee Strasbergin tytär Susan Strasberg tekee tässä ensiroolissaan vakuuttavaa työtä, mitä vain vahvistaa Seth Holtin osaava ohjaajanote.
Elokuvassa nähdään harvinaisesti myös Christopher Lee hyvän miehen osassa.
Elokuva onkin vakuuttava näyttö kahden vasta-alkajan - ohjaajan ja naispääosan esittäjän - taidoista ja lupaus loistavasta tulevaisuudesta, joskin Holtin uralla tämä jäi tähdenlennoksi hänen kuoltuaan vain hiukan myöhemmin.
FESS
FESS-leikkaus eli functional endoscopic sinus surgery on yleisnimitys nenän ja sen sivuonteloiden tähystysleikkauksesta. Nenän ja nenän sivuonteloiden leikkauksella eli FESS-leikkauksella voidaan hoitaa ja ehkäistä toistuvia ja pitkäaikaisia sivuontelotulehduksia. Leikkaus on tarpeen myös silloin, kun nenäkäytävien polyyppien hoidossa ei lääkkeellisellä hoidolla saada riittävää vastetta.
FESS-leikkaukseen voidaan turvautua kun potilaalla on toistuvia äkillisiä poskiontelotulehduksia, oireita antava krooninen poskiontelon- tai seulalokeroston tulehdus, toistuvaa nenäpolypoosia, nenäoireisiin liittyviä kasvosärkyjä, otsaontelotulehdus tai kitaontelon tulehdus.
FESS-leikkaus tehdään yleensä paikallispuudutuksessa sovittuna ajankohtana. Myös nukutuksessa tehtävä leikkaus on mahdollista. Leikkauksessa poistetaan sairaat kudokset nenän sivuonteloista ja avarretaan sivuonteloiden ilmastointiaukkoja normaalin ilmankierron turvaamiseksi. Leikkaus tehdään sieraimien kautta nenätähystintä käyttäen ja sen kesto on noin 30-90 min. Leikkauksen jälkeen nenäkäytäviin saatetaan asettaa tamponit estämään arpikudosmuodostusta ja verenvuotoa vuorokauden ajaksi. Joskus poskionteloleikkaus joudutaan tekemään huulien poimun kautta poskiontelon etuseinämän läpi. Tällöin haava suljetaan suun limakalvoille tulevilla ompeleilla.
Kevin Curren
Kevin Melvyn Curren (s. 2. maaliskuuta 1958) on Etelä-Afrikassa syntynyt, vuonna 1985 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut tennispelaaja.
Kaksinpelissä Curren pääsi finaaliin Australian avoimissa 1984 ja Wimbledonissa 1985. Ensimmäisessä hän kuitenkin hävisi Mats Wilanderille ja jälkimmäisessä Boris Beckerille. Kaksinpelissä hänen korkein sijoituksensa maailmanlistalla oli viides sija.
Nelinpelissä Curren saavutti Grand Slam -otteluissa neljä mestaruutta: vuonna 1981 Yhdysvaltain avoimissa sekanelinpelissä, vuonna 1982 Wimbledonissa sekanelinpelissä ja Yhdysvaltain avoimissa sekä miesten nelinpelissä että sekanelinpelissä. Nelinpelissä Currenin korkein sijoitus oli kolmas, ja hän voitti 26 turnausta nelinpelissä.
Kanadan kommunistinen puolue
Kanadan kommunistinen puolue (Communist Party of Canada, CPC) on kanadalainen kommunistinen puolue, joka on perustettu vuonna 1921. Puolue perustettiin salaisesti eräässä ladossa lähellä Guelphin kaupunkia ja se oli perustamisestaan lähtien mukana Kominternissa.
CPC oli aluksi kielletty ja vuonna 1922 sen peitejärjestöksi organisoitiin ”Workers' Party of Canada”. CPC laillistettiin 1924, jolloin Workers' Partyn toiminta lakkasi. 1930-luvulla viranomaiset häiritsivät monin tavoin puolueen toimintaa muun muassa pidättämällä sen johtohenkilöitä. Kun CPC kiellettiin jälleen 1941 sen jäsenet muodostivat ”Labour-Progressive Party” -nimisen puolueen. LPP:n kansanedustaja Fred Rose lavastettiin Neuvostoliiton vakoojaksi vuonna 1947 ja erotettiin Kanadan parlamentista.
Nikita Hruštšovin paljastettua edeltäjänsä Stalinin julmuudet ja Neuvostoliiton miehitettyä Unkarin vuonna 1956 LPP menetti jäseniään ja kannattajiaan. Kanadan kommunistinen puolue sallittiin uudestaan vuonna 1959. Tšekkoslovakian miehitys vuonna 1968 aiheutti lisää katoa jäsenistössä.
Neuvostoliiton romahtaminen johti hajaannukseen koko kommunistisen liikkeen piirissä, eikä Kanadan kommunistinen puolue ollut poikkeus. Uudistusmieliset voimat yrittivät George Hewisonin johdolla kammeta puolueen linjaa pois perinteisestä marxismi-leninismistä, mutta lopulta vanhoillinen linja, jota edusti puheenjohtaja Miguel Figueroa, voitti ja reformisteille jäi puoluetta lähellä ollut yhdistys Cecil-Ross Society.
Vaalitulokset
1: Yhdeksäs edustaja, Dorise Nielson oli kommunistisen puolueen jäsen mutta tuli valituksi Progressive Unity puolueen listalta.
2: Kommunistisen puolueen toiminta kiellettiin vuonna 1941, eikä se pystynyt osallistumaan vuosien 1943 ja 1959 välillä vaaleihin. Tuona aikana puolue toimi nimellä: Labour Progressive Party.
3: Vuonna 1972 puolueen ehdokkaat listautuivat sitoutumattomina. Ei ole tarkkaa tietoa kuinka monta ehdokasta yritti tulla valituksi.
4: Vuonna 1993 puolueella ei ollut vaadittavaa määrää ehdokkaita (50), eikä täten voinut osallistua parlamenttivaaleihin valtakunnallisena puolueena, Puolueen ehdokkaat listautuivat sitoutumattomina. Puolueen virallinen asema palautui vasta vuoden 2000 vaalien alla. Ei ole tietoa kuinka monta puolueen ehdokasta listautui sitoutumattomana vuosin 1993 ja 1997 välillä.
Veneitä rannalla
Veneitä rannalla on suomalaisen taiteilijan Berndt Lindholmin öljyvärityö kankaalle vuodelta 1870. Kooltaan tämä maalaus on 25×32 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1975.
Berndt Lindholmin maalasi tämän kirkasta valoa sädehtivän Veneitä rannalla -työn Pohjois-Ranskassa Dunkerquessa, lähellä Belgian rajaa. Lindholm oli asunut Pariisissa vuoden 1868 alusta ja oli nyt paluumatkalla Suomeen. Hän oli ensimmäisiä taiteilijoita Skandinaviassa, joka maalasi ulkoilmamaalauksia. Niissä häntä innoitti elävän valovaikutelman tavoittaminen, välitön todellisuudenkuvaus. Nimenomaan tuolla Pariisin matkallaan hän oli innostunut katsomaan luontoa omin silmin. (Hänen opettajanaan siellä oli Louis Cabat.) Lindholm oli kirjoittanut kotimaahan vuonna 1869 ja kertonut sanoutuvansa irti vanhanaikaisesta "düsseldorfilaisuudesta" ja maalaavansa tästedes uusimman ranskalaisen taiteen tapaan luonnossa.
Pinja
Pinja (Pinus pinea) on mäntyjen (Pinus) sukuun kuuluva havupuu, jonka alkuperäistä esiintymisaluetta on Etelä-Eurooppa. Pinjan syötäviä siemeniä on käytetty hyödyksi jo esihistoriallisilta ajoilta. Sitä käytetään nykyisin myös koristekasvina ja voidaan kasvattaa bonsai-puuna.
Kuvaus
Pinja voi kasvaa 25 metriä korkeaksi, mutta jää useimmiten 12–20 metrin mittaiseksi. Puun kasvutavalle on tyypillistä sateenvarjon muoto, jossa lyhyen rungon päässä on leveä tasaisesti kaartuva tai lähes tasainen latvus. Kävyt ovat 8–15 cm pitkiä, ja siementen valmistuminen kestää 36 kuukautta. Siemenet ovat suuria, väriltään vaaleanruskeasta valkoiseen ja 2 cm pitkiä. Niissä on surkastunut 4–8 mm:n pituinen siipi, joka karisee herkästi pois. Siipi on tehoton tuulilevitykseen, ja siemeniä levittävätkin eläimet, kuten siniharakka (Cyanopica cyanus).
Levinneisyys
Pinja on alun perin kotoisin luultavasti Pyreneiden niemimaalta. Välimeren alueella sitä on kuitenkin kasvatettu siementen vuoksi jo niin kauan, että se on levinnyt luontoon, ja sitä pidetään usein alkuperäisenä lajina. Siemenillä on käyty myös kauppaa jo varhain. Noin vuodesta 1700 lähtien pinjoja on viety myös muille välimerenilmastoa muistuttaville alueille, kuten Kaliforniaan, Etelä-Afrikkaan ja Australiaan. Länsi-Euroopassa se voi selvitä Etelä-Skotlannissa saakka ja Yhdysvaltain itärannikolla New Jerseyssä saakka.
Siementen ravintokäyttö
Pinjansiemeniä syödään paitsi sellaisenaan, myös paahdettuina ja jauhettuina esimerkiksi pestokastikkeessa. Niiden makua pidetään erityisen hienostuneena.
Tuholaiset
Vuonna 2014 pohjoisamerikkalainen mäntykilpikirva (Toumeyella parvicornis) kulkeutui Italian länsirannikolle todennäköisesti lastilaivan mukana. Luontaisen vihollisen puuttuessa se on levinnyt vähitellen pohjoiseen aina Roomaan asti, jossa vuonna 2021 arviolta neljä viidestä pinjasta, joita on kaupungissa kymmeniätuhansia, kärsi tuholaisesta ja oli siksi näivettymässä.
Väinö Ikonen (painija)
Väinö Ikonen voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa maailmanmestaruuden Helsingissä 1921 ja sai pronssia Pariisin 1924 olympialaisissa, joissa otteli voitot Italian Giovanni Gozzista Norjan Svend Martinsenista, Viron Anton Koolmannista ja Itävallan Adolf Herschmannista. Hän hävisi tiukat ottelut Viron Eduard Pütsepille ja Anselm Ahlforsille. Vuonna 1926 Ikonen alkoi hiljalleen vähentää kilpailuja. Seuratasolla hän edusti kilpaurallaan Helsingin Kisa-Veikkoja ja oli vuonna 1935 perustamassa Helsingin Paini-Miehet ry:tä. Hän toimi Suomen Painiliiton johtokunnassa, painituomarina muun muassa Berliinin 1936 olympialaisissa sekä Suomen painijoukkueen valmentajana ja johtajana.
Satelliitintorjunta-ase
pienoiskuva|Kiinan Fengyun-1C:n tuhoamista seurannut avaruusromu kuukausi testin jälkeen. Punaisella tunnetut romun kieroradat. valkoisella [[Kansainvälinen avaruusasema|Kansainvälisen  avaruusaseman kiertorata.]] Satelliittintorjunta-ase (engl. ASAT, anti satellite activities) on ase, jolla tuhotaan keinotekoisia satelliitteja. Sodan sattuessa sillä pyritään estämään tai häiritsemään vihollisen viestintää, satelliittipohjaista paikantamista, tiedustelua ja muita satelliitein toteutettuja sotilaallisesti hyödyllisiä toimintoja. Monesti satelliitintorjunta-ase on ohjus tai toinen satelliitti ("tappajasatelliitti"). Suuren nopeuden vuoksi pelkkä massa ilman erillistä räjähdettä riittää tuhoamaan satellitin (eli kineettinen taistelukärki).
ASAT-aseen käyttö avaruudessa synnyttää suuren määrän avaruusromua. Rajähdyksen seurauksena osa romusta vaihtaa merkittävästi kiertorataansa. Tapahtuman kaoottisen luonteen vuoksi tätä ei voi tarkalleen ennustaa eikä siten riskiä muille kohteille.
Toistaiseksi ASAT-asetta ei ole käytetty suoranaisessa sodassa. Yhdysvallat, Venäjä (Neuvostoliitto), Kiina ja Intia ovat käyttäneet ASAT-asetta onnistuneesti; tuhoten oman satelliitin demonstraationa.
Satelliitintorjuntakokeita
thumb|USAFn F-15 Eagle koelaukaisee satelliittitorjuntaohjuksen.Kylmän sodan aikana Yhdysvallat ja Neuvostoliitto kehittivät ASAT-aseita ja tekivät kokeita niillä.
Kiinan kansantasavalta teki 11. tammikuuta 2007 kokeen, jossa Feng-Yun-sääsatelliitti tuhottiin ballistisen ohjuksen kantamalla kineettisellä kärjellä, joka tuhosi satelliitin 800 km:n korkeudella. Kiinalaiset eivät myöntäneet eivätkä kieltäneet tehneensä koetta. Kyseessä oli ensimmäinen satelliittien tuhoamiskoe sitten 1980-luvun, jolloin Yhdysvallat ja Neuvostoliitto tekivät omia kokeitaan.
Yhdysvallat teki 21. helmikuuta 2008 Tyynellämerellä kokeen, jossa risteilijä USS Lake Erielta laukaistulla SM-3-ohjuksella tuhottiin putoamassa ollut tiedustelusatelliitti. Yhdysvallat väitti satelliitin rakettipolttoaineen aiheuttavan terveyshaittoja. Venäjä ja Kiina pitivät sitä peiteltynä satelliitintorjuntaohjuksen kokeena.
27. maaliskuuta 2019 Intia tuhosi 300 kilometrin polaariradalla olleen satelliitin ASAT-ohjuksella.
Naamiotuliperä
Naamiotuliperä (Stagonopleura oculata) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Naamiotuliperää tavataan Australian lounaisosissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ejvind
Ejvind on alkuperältään norjalainen miehen etunimi. Nimen merkitys on epävarma, mutta todennäköisimmin se on yhdistetty onnea ja taistelua tarkoittavista sanoista. Nimi esiintyy myös kirjoitusasuissa Eivind, Ejwind ja Eyvind, norjassa myös Øyvind tai Øivind.
Suomessa nimi Ejvind on harvinainen ja on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä vain muutamalle kymmenelle henkilölle. Se esiintyy kuitenkin suomenruotsalaisessa kalenterissa, jonka mukaan Ejvindin nimipäivä on 3. heinäkuuta. Samalla päivällä esiintyy kalenterissa myös nimen muunnos Öjvind, joka sekin on Suomessa ollut alle 70 henkilöllä.
Boracay
Boracay on pieni saari Filippiineillä noin 315 kilometriä Manilasta etelään Visayasin saariryhmän läntisellä alueella Panayn saaren luoteiskärjessä. Saari on yksi Filippiinien suosituimmista matkailukohteista. Saaren kaksi merkittävintä nähtävyyttä ovat Valkoinen ranta ja Bulabog-ranta, jotka sijaitsevat saaren vastakkaisilla puolilla. Valkoisen rannan hiekka on hienoa ja valkoista, ja se on saaren suosituin uimaranta. Se on noin neljä kilometriä pitkä, ja sen varrella on hotelleja, ravintoloita ja muita liikkeitä.
Saari ja rantavedet ovat roskaantuneet turistien vuoksi, ja rakentaminen on ollut hallitsematonta, ja siksi se suljettiin puoleksi vuodeksi vuonna 2018 siivoustoimien ajaksi. Saarella kävi esimerkiksi vuonna 2017 noin kaksi miljoonaa turistia. Saaren noin 40 000 asukasta saavat elantonsa lähinnä turismista.
Frédéric Piette
Frédéric Piette (s. 22. syyskuuta 1946 Doingt-Flamicourt, Somme, Ranska) on entinen ranskalainen kiekonheittäjä.
Piette edusti maataan Prahan EM-kilpailuissa 1978. Hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 57,54 m.
Ranskan mestaruuden 189-senttinen ja aktiivivuosinaan 94 kiloa painanut Piette voitti vuosina 1973–1974 ja 1976–1981. Hän paransi maansa ennätystä seitsemän kertaa vuosina 1973–1977: huhtikuussa 1973 hän vei ennätyksen Michel Chabrierilta tuloksellaan 58,08 m, 20. syyskuuta 1975 hän ylitti ensimmäisenä ranskalaiskiekonheittäjänä 60 metrin rajan tuloksellaan 60,96 m ja syyskuussa 1977 hän heitti yhdessä kilpailussa kaksi viimeistä ennätystään, 61,26 ja 61,76 m. Ennätyksen hän menetti vasta heinäkuussa 1987 Patrick Journoudille.
Öinen ratsastus ja auringonnousu
Öinen ratsastus ja auringonnousu op. 55 on Jean Sibeliuksen vuonna 1908 säveltämä sinfoninen runo.
Öinen ratsastus ja auringonnousu sijoittuu Sibeliuksen elämässä aikaan, jolloin hän oli juuri toipunut kurkun kasvaimen leikkauksesta ja sairaudestaan pelästyneenä luopunut kokonaan alkoholin ja tupakan käytöstä. Teoksen kantaesitys Pietarissa vuoden 1909 tammikuun alussa ei ollut menestys. Kapellimestari Aleksandr Ziloti ei saanut teoksesta otetta, ja hän oli myös tehnyt siihen lyhennyksiä, ja useimmissa lehdissä teosta arvosteltiin tylysti. Säveltäjä Aleksandr Glazunov sen sijaan sanoi sävellystä harjoituksissa "hyvin kauniiksi".
Sibelius kuvaa ratsastusta teoksessa pikemmin rytmisellä karakteristisuudella kuin hivelevillä soinneilla. Lyömäsoittimia hän käyttää useita mutta on jättänyt harpun pois. Ratsastusta edustaa trokeerytmin hallitsema allegro, joka soljuu siirtymävaiheen kautta largoon, auringonnousuun, joka rakentuu kahdesta teemasta. Erik Tawaststjernan sanoin lopun täyteläinen vaskivoittoinen orkesterikudos on "naturalistista, primitivististä impressionismia – kaukana Debussystä: boreaalisen ihmisen valonpalvonnan heijastusta".
Greg Graffin
thumb|180px|Greg Graffin Gregory Walter Graffin (s. 6. marraskuuta 1964 Madison, Wisconsin ), joka tunnetaan myös nimellä Greg Graffin, on yhdysvaltalainen muusikko ja professori. Hänet tunnetaan punk rock -yhtye Bad Religionin solistina sekä perustajajäsenenä.
Bad Religion
Vuonna 1979, 14 vuoden ikäisinä, Greg Graffin perusti Bad Religionin muutaman lukioaikaisen luokkatoverinsa kanssa. Yhtye perustettiin eteläisessä Kaliforniassa, San Fernando Valleyssä. Tehtyään jonkin aikaa nimeä itselleen Los Angelesin punk-scenessä sekä julkaistuaan kolme EP:tä ja kaksi täyspitkää albumia yhtye hajosi vuonna 1984. Yhtye kasattiin uudelleen vuonna 1987 How Could Hell Be Any Worse? -albumin aikaisella kokoonpanolla. Uutena jäsenenä tässä vaiheessa yhtyeeseen oli liittynyt entinen Circle Jerksin kitaristi Greg Hetson. Yhtye julkaisi seuraavana vuonna laajalti arvostetun comeback-albuminsa Suffer. Yhtye on vuoden 1988 jälkeen levyttänyt ja keikkaillut tauotta näihin päiviin asti. Bad Religion tunnetaan poliittisesti kantaa ottavista lyriikoistaan sekä tunnusomaisista harmonioista ja melodioista.
Nurmirousku
Nurmirousku (Lactarius flexuosus) on nimensä mukaisesti erityisesti nurmikoilla tiiviinä tuppaina kasvava harmahtavan vaaleanpunertava rouskulaji. Nurmirousku kelpaa ryöpättynä syötäväksi, mutta on kirpeän makuinen eikä näin mikään herkullinen ruokasieni.
Greg Graffin
Bad Religion
Graffin sekä yhtyeen kitaristi Brett Gurewitz ovat tällä hetkellä yhtyeen pääasialliset laulujen sanoittajat. 1990-luvun loppupuolella Graffin vastasi kolmen albumin osalta kappaleiden kirjoittamisesta yksinään, Gurewitzin erkaannuttua yhtyeestä väliaikaisesti. Greg Graffin nauhoitti ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 1997. Albumi "American Lesion" sisälsi pehmeämpää ja enemmän popmusiikkiin orientoitunutta materiaalia. Julkaistuaan 1990-luvulla viisi albumia monikansalliselle levy-yhtiölle, Atlantic Recordsille, Bad Religion palasi Epitaphille. Näihin aikoihin myös Gurewitz palasi yhtyeen jäsenistöön. Graffinin seuraavasta sooloalbumi nimeltään Cold as the Clay julkaistiin vuonna 2006. Uudella albumillaan Graffin esittää vanhoja amerikkalaisia folk-lauluja taustayhtyeen säestämänä. Albumin tuotti Brett Gurewitz ja sen julkaisijana toimi Epitaph Recordsin vuonna 1999 perustettu sisarlevy-yhtiö ANTI-Records. Albumi julkaistiin 10. heinäkuuta 2006.
Nurmirousku
Tuntomerkit
Nurmirouskun 5–15 cm leveä lakki on violetin tai ruskehtavan harmaa, ja siinä on usein selviä tummempia vyöhykkeitä tai laikkuja. Lakki on pinnaltaan kuiva, usein epäsäännöllisen muotoinen ja mutkalaitainen sekä aluksi kupera, myöhemmin laakeneva ja tyypillisesti keskeltä hieman kuopalla. Nurmirouskujen lakit ovat useinkin kasvaneet kiinni toisiinsa. Heltat ovat tasatyviset, paksut, hyvin harvassa ja kellertävän valkeat. Maitiaisneste on pysyvästi valkoista ja erittäin kirpeää. Jalka on lyhyt (3–5 cm), paksu (1–3 cm), vaalean violetinharmaa, kova, täyteinen ja tyveen suippeneva. Malto on vaaleaa ja esimerkiksi jalkaa puristamalla sen voi huomata olevan varsin kovaa. Tuoksu on heikon hapokas, maku on tuoreena polttavan kirpeä.
Greg Graffin
Akateeminen ura
Graffin on opiskellut geologiaa Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa (UCLA). Hän suoritti maisterin tutkinnon geologiasta UCLA:ssa ja filosofian tohtorin tutkinnon (Ph.D.) eläintieteestä Cornellin yliopistossa evoluutiobiologian laitoksella. Bad Religionin virallisilla nettisivuilla ja Cornellin yliopiston sivuilla olleen videopätkän mukaan Graffinin päättötyö olisikin kuitenkin ollut eläintieteen alaan kuuluva tutkimus. Graffinin päättötyön nimi oli "Monism, Atheism and the Naturalist Worldview: Perspectives from Evolutionary Biology".
Nurmirousku
Samankaltaisia lajeja
Nurmirouskun lähin sukulainen on rusonurmirousku (Lactarius roseozonatus), josta sen erottaa vain mikroskoopilla. Nurmirouskua erehdytään joskus luulemaan ruokasienenä huomattavasti arvokkaammaksi haaparouskuksi. Haaparouskun jalka on pitempi ja ontto, heltat ovat tiheämmässä, malto on pehmeämpää ja lakki on tahmea tai limainen. Nurmirousku on helppo erottaa lievästi myrkyllisestä lakritsirouskusta, sillä lakritsirouskun maitiaisneste on vesikirkasta ja sen tuoksu on lakritsimainen.
Greg Graffin
Akateeminen ura
Tällä hetkellä Greg Graffin asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa. Bad Religioniin liittyvän toiminnan lisäksi hän on luennoinut Kalifornian ja Cornellin yliopistoissa. Hänen kirjallinen tuotantonsa käsittää neljä julkaistua teosta, joista yksi on suomennettu.
Nurmirousku
Kasvuaika ja -paikka
Nurmirousku kasvaa heinä-syyskuussa nurmikoilla, puistoissa, metsäniityillä, metsäteillä, lehdoissa ja sekametsissäkin. Nurmirousku on koivun ja mahdollisesti myös männyn mykorritsasieni. Se on yleinen Etelä-Suomessa, mutta harvinaistuu pohjoista myöten. Pohjoisin löytö on tehty Kolarin korkeudelta.
Käyttö ravintona
Nurmirousku kelpaa syötäväksi noin kymmenen minuutin ryöppäyksen jälkeen. Se on kuitenkin pitkänkin ryöppäyksen jälkeen melko kirpeä, joten se on ruokasienenä sangen vähäarvoinen. Nurmirousku sopii suolattuna sekasieneksi vaikkapa muiden rouskujen kanssa.
Lê Công Vinh
Lê Công Vinh (s. 10. joulukuuta 1985 Quỳnh Lưu) on vietnamilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Lê debytoi Vietnamin maajoukkueessa 2004. Hän on pelannut 82 maaottelua ja tehnyt niissä 50 maalia.
Weltcup-Piste
Weltcup-Piste on laskettelurinne Ofterschwangissa Saksassa.
Weltcup-Pistessä järjestetään alppihiihdon maailmancupin naisten tekniikkalajikilpailuja.
Reitti
Suurpujottelun lähtö sijaitsee 1 300 metriä merenpinnan yläpuolella Weltcup-Express-tuolihissin yläaseman vieressä.
Weltcup-Piste alkaa kumpuilevana Herdebuch (Kantakirja) -osuudella, jonka jälkeen rinne kääntyy oikealle. Sitten tulee Sonnenhof ja Fäßlers Berg -osuudet. Sen jälkeen tulee tiukahko oikea-vasen S-mutka, vasemmalle kääntyvän mutkan nimi on Leitnercorner.
Leitnercornerin jälkeen avautuu loppujyrkänne Zielhang, jossa sijaitsee koko rinteen jyrkin kohta 47 %. Weltcup-Pisten suur- ja pujotteluradat päättyvät 920 metriä merenpinnan yläpuolella lähelle Ofterschwangin keskustaa.
Väinö Meltti
Väinö Johannes Meltti (12. maaliskuuta 1898 Viipuri – 3. toukokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi muun muassa kansanedustajana ja Uudenmaan läänin maaherrana. Hän edusti vuoteen 1941 SDP:tä ja sotien jälkeen SKDL:ää. Hän suomensi kaunokirjallisuutta.
Meltin vanhemmat olivat kaakelintekijä Antti Meltti ja Hilma Josefina Tokon-Autio. Hän valmistui ylioppilaaksi 1921 ja filosofian kandidaatiksi 1927. Hän oli Akateemisen Sosialistiseuran perustajajäseniä vuonna 1925. Meltti työskenteli Suomen Sosialidemokraatti -lehdessä ensin toimittajana 1922–1928 ja sitten toimitussihteerinä 1928–1930. Hän toimi myös SDP:n valistussihteerinä 1927–1928. 1930-luvulla Meltti johti ensin Valkeakosken työväenopistoa 1930–1932 ja sen jälkeen Kotkan työväenopistoa 1932–1941.
Bertram Thomas
Bertram Thomas (13. heinäkuuta 1892 Pill, Englanti – 27. joulukuuta 1950 Kairo, Egypti ) oli brittiläinen virkamies ja ensimmäinen länsimaalainen, joka ylitti Rub’ al-Khalin autiomaan Arabian niemimaalla.
Väinö Meltti
Meltti valittiin Sosialistisen Yhtenäisyyspuolueen puoluetoimikunnan varajäseneksi maaliskuun 1946 perustavassa kokouksessa ja varsinaiseksi jäseneksi vuosien 1947 ja 1951 puoluekokouksissa. SYP:n päätettyä erota SKDL:stä maaliskuussa 1955 Meltti erosi SYP:stä.
Bertram Thomas
Thomas opiskeli Trinity Collegessa ja työskenteli virkamiehenä vuodet 1908–1914. Ensimmäisessä maailmansodassa Thomas taisteli Belgiassa ja Irakissa. Tämän jälkeen hän toimi Britannian hallinnossa Mesopotamian mandaattialueella ja Transjordaniassa. Vuonna 1925 Thomas nimitettiin Muscat ja Omanin sulttaanin talousministeriksi ja visiiriksi.
Väinö Meltti
Sodan jälkeen Meltti toimi Vapaa Sana -lehden päätoimittajana lyhyen aikaa 1944 sekä Valtion tiedotuskeskuksessa apulaisjohtajana 1945 ja johtajana 1945–1946. Vuonna 1946 Meltti nimitettiin Uudenmaan läänin maaherraksi. Hän jatkoi tehtävässä kuolemaansa saakka.
Bertram Thomas
Omanissa Thomas työskenteli vuoteen 1932. Hän teki tuona aikana monia matkoja aavikkoalueille. Helmikuun viidentenä päivänä 1931 Thomas saapui beduiiniryhmän kanssa Dohaan Persianlahden rannalle. Hän oli lähtenyt Dhofarista Intian valtameren rannalta 58 päivää aikaisemmin. Thomasista tuli matkansa ansiosta ensimmäinen eurooppalainen, joka ylitti karun Rub’ al-Khalin. Tämän jälkeen hän ei tehnyt enää uusia tutkimusmatkoja Thomas julkaisi vuonna 1932 matkoistaan kirjan Arabia Felix, jossa hän kuvaa aavikon eläimiä, asukkaita ja kulttuuria.
Väinö Meltti
Meltti avioitui vuonna 1922 Martta Hellä Forsströmin kanssa. Myös Hellä Meltti oli vuonna 1961 lyhyen aikaa SKDL:n kansanedustaja.
La storia di una donna
La storia di una donna (”Erään naisen tarina”) on vuonna 1920 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Eugenio Peregon ohjaaman melodraaman pääosaa esittää elokuvadiiva Pina Menichelli.
Juoni
Ampumahaavan saanut kaunis nainen tuodaan sairaalaan. Lääkäri löytää päiväkirjan, joka kertoo tuntemattoman naisen tarinan. Orvoksi jäänyt Beatrice on palkattu seuraneidoksi rikkaalle kreivittärelle, jonka poika Paolo viettelee hänet. Kreivitär ajaa pois Beatricen, joka joutuu huijari Fabianon uhriksi. Lapsen synnyttänyt Beatrice päättää kostaa Paololle, jonka morsian näkee heidät arveluttavassa tilanteessa. Fabiano yrittää saada haltuunsa Paololle uskotut salaiset asiakirjat. Beatrice katuu, paljastaa kaiken Paololle ja joutuu Fabianon ampumaksi. Paolo saapuu lapsensa kanssa sairaalaan lohduttamaan kuolevaa Beatricea.
Teemat ja vastaanotto
La storia di una donna on tyypillinen esimerkki 1910-luvun elokuvadiivojen tähdittämistä melodraamoista, joissa oikeudeton nainen joutuu kaikin tavoin sadistisen miesten maailman uhriksi: raiskatuksi, aviottomaksi äidiksi, prostituoiduksi ja lopulta sijaiskärsijänä tapetuksi. Yleisön ja kriitikkojen positiivisesti vastaanottama elokuva on samalla havainnollinen todiste Italian elokuvateollisuuden uusiutumiskyvyttömyydestä, joka lamautti sen 1920-luvun alussa: päiväkirjaan perustuvasta uudenlaisesta kerrontatavastaan huolimatta se kuvaa maailmaa, jota ei ensimmäisen maailmansodan jälkeen ollut enää olemassa. Samaan aiheeseen perustuu Amleto Palermin vuonna 1928 ohjaama La confessioni di una donna (”Erään naisen tunnustukset”).
Restaurointi
Elokuva on restauroitu Bolognan elokuva-arkistossa osana EU:n rahoittamaa projektia. Restauroitu versio perustuu Brasilian ja Belgian elokuva-arkistoissa säilyneisiin alkuperäisiin nitraattifilmikopioihin. Portugalin- sekä ranskan- ja flaaminkieliset välitekstit on käännetty italiaksi. Alkuperäisestä 2000 metrin pituudesta on säilynyt 1300 metriä.
Suolahden Urho
thumb|Suolahden Urhon logo Voimistelu- ja Urheiluseura Suolahden Urho on vuonna 1908 perustettu liikunnan yleisseura, jossa on noin 800 jäsentä. Seuran johtokunnan alaisuudessa toimii kahdeksan lajijaostoa. Suolahden Urholle valmistui uusi kotihalli kesällä 2020. Se pyrkii olemaan maailman energiatehokkain jäähalli. sen katsojakapasiteetti on 1 220 katsojaa. Urhon miesten edustusjoukkue pelaa 2-divisioonassa ja II-joukkue 3-divisioonassa.
Lepäntatti
Lepäntatti (Gyrodon lividus) on koko maassa on kellertävä, joskus rusehtava Suomessa kasvava tattilaji. Jalka ja pillistö ovat myös kellertäviä. Laji kasvaa Keski-Suomeen saakka harvinaisena jo kesällä. Se viihtyy leppäpuiden seurassa.
Oliivituliperä
Oliivituliperä (Neochmia temporalis) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Oliivituliperää tavataan luonnonvaraisena Australian kaakkois- itä- ja koillisosissa. Lajia on yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
BeOS
BeOS on Be Incorporated -yhtiön käyttöjärjestelmä tietokoneille. Käyttöjärjestelmä on alun perin suunniteltu yhtiön BeBox-tietokoneeseen, jolle se on julkaistu vuonna 1995.
BeBox ei kuitenkaan koskaan levinnyt laajaan käyttöön, joten Be, Inc. sovitti käyttöjärjestelmänsä myös IA-32-pohjaisiin PC-koneisiin vuonna 1998. BeOS suunniteltiin erityisesti raskaaseen multimediakäyttöön.
Historia
Be, Inc.n perusti vuonna 1990 Applen entinen johtaja, Jean-Louis Gassée. Yhtiö aloitti BeBox-tietokoneen suunnittelun ja valmistuksen, sekä loi sille oman käyttöjärjestelmän, BeOSin. Tavoitteena oli luoda multimediakäyttöjärjestelmä, joka huomioisi uuden digitaalisen median tarpeet. Järjestelmä haluttiin suunnitella ilman menneisyyden painolastia. Erityistä huomiota kiinnitettiin järjestelmän helppokäyttöisyyteen ja moniajon tehokkuuteen.
BeOS suunniteltiin alusta alkaen graafisella käyttöliittymällä käytettäväksi. Järjestelmän ominaisuuksia ovat usean suorittimen tehokas hyödyntäminen, laaja säikeistäminen, keskeyttävä moniajo sekä 64-bittinen, journaloiva tiedostojärjestelmä BeFS. Käyttöliittymä suunniteltiin selkeäksi, siistiksi ja yhtenäiseksi. BeOSin ohjelmointirajapinta (API) kirjoitettiin C++-kielellä, ja se on suurelta osin POSIX-yhteensopiva. Käyttöjärjestelmässä on lisäksi bash-komentotulkki.
BeBox-tietokoneissa käytettiin aluksi AT&T:n valmistamaa Hobbit-suoritinta, ja tälle myös BeOSin ensimmäinen versio suunniteltiin. Yhtiön rahoittajina toimivat monet digitaaliseen mediaan erikoistuneet yritykset, muun muassa Silicon Graphics. Myöhemmin, kustannus- ja valmistussyistä johtuen, BeBoxin suorittimeksi vaihdettiin vuonna 1994 PowerPC. BeBox-tietokoneen kehittäminen kuitenkin lopetettiin 1997, koska varat eivät riittäneet, valmistus takelteli ja käyttäjät turhaantuivat. BeBox-koneita valmistettiin yhteensä noin 1 800 kappaletta. .
BeOS sovitettiin PowerPC-arkkitehtuurille osittain myös siinä toivossa, että Apple harkitsisi sen käyttöä Macintosh-tietokoneissa ikääntyvän Mac OS -käyttöjärjestelmän korvaajana. BeOSin sijaan Apple päätti, että NeXTSTEP olisi parempi vaihtoehto, ja se hankkikin NeXTin vuonna 1996. Be-yhtiön epäonneksi Apple kieltäytyi julkaisemasta PowerPC G3 -arkkitehtuurin tietoja. Ilman yksityiskohtaisia tietoja arkkitehtuurista Be:llä ei ollut mitään mahdollisuuksia sovittaa BeOS-järjestelmää uusimpiin Macintosheihin.
Vuonna 1998 yhtiö julkaisi ensimmäisen IA-32 -arkkitehtuurille suunnatun version käyttöjärjestelmästä, version BeOS R3. Syynä oli Applen hyökkäävä ote sekä yhtiön kasvava velkataakka. 1990-luvun loppupuolella BeOS-käyttöjärjestelmä keräsi uskollisen mutta pienen käyttäjäkunnan, mutta yhtiö ei silti päässyt veloistaan. Viimeisenä keinona Be, Inc. julkaisi maaliskuussa 2000 aggressiivisen markkinointikampanjan saattelemana ilmaisen, mutta karsitun version käyttöjärjestelmästä vapaaseen jakeluun; se pohjautui versioon BeOS R5 ja kantoi nimeä BeOS Personal Edition 5.0 (BeOS PE). PE:n pystyi käynnistämään Windowsista ja Linuxista, ja sen oli tarkoitus kasvattaa kuluttajien kiinnostusta sekä antaa sovelluskehittäjille jotain, millä leikkiä. Järjestelmää jaettiin ilmaiseksi muun muassa monien lehtien mukana ja myös Be-yhtiön FTP-palvelimelta.
Be, Inc. julkaisi samalla tavalla myös karsitun version BeIA-sovelluksestaan, mutta aika oli jo ajanut sen ohi. Vuonna 2001 Be, Inc. myytiin Palmille (nyk. PalmOne). BeOS R5 on viimeinen virallisesti julkaistu versio, mutta kehitteillä oli myös BeOS R6, koodinimeltään Dan0. Se vuoti julkisuuteen hieman yhtiön myymisen jälkeen.
Vaikka Be-yhtiö lopetti, BeOS on säilynyt suosittuna ns. hardcore-käyttäjien keskuudessa. Käyttöjärjestelmälle luodaan vieläkin aktiivisesti uusia ohjelmia, ja sille tehdään paikkauksia ja ajureita.
Joe Rullier
Joe Rullier (s. 28. tammikuuta 1980 Montreal, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Juniorista ammattilaiseksi
Rullier pelasi viimeiset juniorivuotensa QMJHL:n Rimouski Océanicissa, jota edusti 1996–2000. Hän oli voittamassa viimeisellä kaudellaan sekä QMJHL:n mestaruutta että koko Kanadan juniorijärjestelmän Canadian Hockey Leaguen mestaruutta, Memorial Cupia. Rullier varattiin NHL:ään varaustilaisuudessa 1998, kun Los Angeles Kings otti hänen oikeutensa 133. varausvuorolla.
Rullier aloittii ammattilaisuransa kaudella 2000–2001, kun hän edusti koko kauden farmisarja AHL:n Lowell Lock Monstersia. Rullier pelasi viisi kautta Los Angelesin organisaatiossa, muttei pelannut otteluakaan NHL:ssä. Kaudet 2001–2005 hän pelasi Manchester Monarchsissa. Rullier teki elokuussa 2005 sopimuksen New York Rangersin kanssa. Rullier pelasi AHL:n Hartford Wolf Packissa 51 ottelua, kunnes hänet lainattiin takaisin Manchesteriin vaihdossa Brad Smythiin.
BeOS
Käyttöjärjestelmän rakenne ja ominaisuudet
Myös ajurit ovat eräällä tavalla palveluita, eikä yksikään viallinen ajuri voi kaataa koko järjestelmää — ainakaan teoriassa.
Joe Rullier
Juniorista ammattilaiseksi
Heinäkuussa 2006 Rullier teki sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Rullier pelasi tammikuulle 2007 Vancouverin organisaatiossa Manitoba Moosessa, kunnes hänet kaupattiin Anaheim Ducksiin vaihdossa Colby Genowayhyn. Rullier kaupattiin vielä toistamiseen kesken kauden 2006–2007, kun Anaheim lähetti hänet Tampa Bay Lightningiin, josta se sai Doug O’Brienin. Rullier pelasi kauden aikana kolmessa eri joukkueessa AHL:ssa: Manitobassa, Portland Piratesissa ja Springfield Falconsissa.
Kiertelyä Pohjois-Amerikan ja Euroopan välillä
Rullier teki Rauman Lukon kanssa sopimuksen kesällä 2007, mutta ei kuitenkaan saapunut Raumalle, vaan jatkoi AHL:ssä. Rullier teki sopimuksen myös Ruotsin Elitserienissä pelaavan Södertälje SK:n kanssa, mutta Ruotsissakaan hän ei pelannut yhtäkään ottelua. Rullier teki lokakuussa 2008 koesopimuksen AHL-seura Bridgeport Sound Tigersiin, joka kuitenkin vapautti hänet sopimuksestaan joulukuussa 20 pelin jälkeen. Hän siirtyi loppukaudeksi Sveitsin pääsarjaan Kloten Flyersiin.
BeOS
Käyttöjärjestelmän rakenne ja ominaisuudet
Tiedostojärjestelmä BFS oli osin aikaansa edellä. Se on 64-bittinen, journaloiva tiedostojärjestelmä, joka muistuttaa suuresti tietokantaa. Jokaiseen tiedostoon voi liittää mielivaltaisen määrän mielivaltaisia määreitä, esimerkiksi äänitiedostoon määreet Artist, Title ja Genre (tai vaikka suomenkieliset Esittäjä, Nimi ja Musiikkityyli). Tiedostojärjestelmään voi suorittaa kyselyitä määreiden perusteella, esimerkiksi hakea kaikki Blues-äänitiedostot, jotka on julkaistu vuonna 1985 ja joiden esittäjän nimessä on merkkijono "Ray", mutta ei merkkijonoa "Charles". Tiedostojärjestelmään tehdyt muutokset päivittyivät reaaliajassa tietokantaan, kuten Applen uudessa Spotlight-järjestelmässä.
Joe Rullier
Kiertelyä Pohjois-Amerikan ja Euroopan välillä
Rullier aloitti kauden 2008–2009 AHL:n Binghamton Senatorsissa, mutta ei pelannut joukkueessa kuin kolme ottelua. Seuraavaksi hän siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon jääkiekon SM-liigaan tultuaan joukkueeseen loppukauden 2008–2009 kestäneellä sopimuksella marraskuussa 2008. Hän pelasi kuitenkin vain kuudessa ottelussa harjoituksissa tulleen sormivamman ja sitä seuranneen leikkauksen vuoksi. Rullier ei pelannut loppukaudella otteluakaan, ja kaudella 2009–2010 hän teki pelaajasopimuksen vasta joulukuussa, kun Jokerit kiinnitti miehen puolustajapulan takia joukkueeseen tammikuuhun kestävällä sopimuksella.
Syksyllä 2010 Rullier oli Boston Bruinsin harjoitusleirillä, mutta hänet vapautettiin koesopimuksesta ennen kauden alkua. Joulukuun alussa hän teki sopimuksen ECHL:ssä pelaavan Bakersfield Condorsin kanssa. Condorsissa Rullier pelasi helmikuun alkuun, jolloin hän siirtyi loppukaudeksi Slovakian pääsarjan HC Slovan Bratislavaan.
BeOS
Käyttöjärjestelmän rakenne ja ominaisuudet
Version R5, sekä aiempien versioiden, tietoliikenneosuus oli melko hidas ja kaatuili usein. Samoin kuin Dan0, verkkoon levisi Be-yhtiön lopettamisen jälkeen myös epävirallinen ja "puoliksi laiton" versio uudesta tietoliikenneprotokollapinosta, koodinimeltään BONE.
Classics (Triumphin albumi)
Classics on Triumphin ensimmäinen kokoelma-albumi. Kokoelma on julkaistu 1989.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet Rik Emmett, Mike Levine ja Gil Moore, ellei toisin mainittu.
BeOS
Käyttöjärjestelmän rakenne ja ominaisuudet
BeOS käytti kauttaaltaan Unicode-merkistöä, minkä vuoksi esimerkiksi tiedostonnimiin voi kirjoittaa lähes mitä tahansa kirjoitusmerkkejä.
Projekteja BeOSin henkiin herättämiseksi
Monet ihmiset rakastivat BeOSia, ja BeOSin käyttäjäkunta pettyi, kun Be-yhtiö epäonnistui taloudellisesti, eikä käyttöjärjestelmän kehittäminen ollut enää mahdollista. Vuodesta 2002 lähtien on aloitettu useita, itsenäisiä projekteja BeOS-käyttöjärjestelmän henkiin herättämiseksi eri tavoin. Tavoitteina on lopulta jatkaa siitä, mihin Be, Inc. jäi. Kaikki projektit ovat avoimen lähdekoodin projekteja (samoin kuin Linux, BSD ja GNU ovat avoimen lähdekoodin versioita UNIX-järjestelmästä), koska BeOS-käyttäjät eivät halua enää "menettää" käyttöjärjestelmäänsä.
Seuraavat projektit eivät vaikuta enää olevan aktiivisesti käynnissä:
Projekteja BeOSin jatkamiseksi
ZETA oli kaupallinen käyttöjärjestelmä, joka perustui BeOS R5.1:n lähdekoodiin. Sitä kehitti alun perin saksalainen YellowTAB-yhtiö ja levitti myöhemmin Magnussoft. YellowTAB sai käyttäjäyhteisöltä kritiikkiä siitä, ettei se suostunut kertomaan, onko sillä laillista oikeutta lähdekoodin hyödyntämiseen. Access, joka osti BeOSin lähdekoodien oikeudet omaavan PalmSourcen, on myöhemmin sanonut, ettei YellowTABilla ollut oikeutta levittää muunnettua versiota BeOSista. Tämän johdosta Magnussoft lakkautti käyttöjärjestelmän myymisen.
Nimen ääntäminen
Englanniksi BeOS tulee ääntää kuten "bee oh es", tai suomalaisittain kirjoitettuna "bii ou es". Monet suomalaiset käyttäjät ääntävät sen yksinkertaisesti "beos", jossa eo voidaan lausua diftongina, vaikkei se suomen kielessä esiinnykään. Ei ole myöskään väärin lausua sanaa kahtena tavuna, "be'os".
Bill Ward
thumb|Bill Ward vuonna 1970 William Thomas ”Bill” Ward (s. 5. toukokuuta 1948 Birmingham, Englanti) on englantilainen rumpali ja heavy metal -yhtye Black Sabbathin alkuperäisjäsen.
Black Sabbathissa
Ward perusti 1960-luvun puolessa välissä blues rock -tyylisen Mythology-yhtyeen kitaristi Tony Iommin kanssa. Tavattuaan Ozzy Osbournen ja Geezer Butlerin he perustivat Polka Tulk Blues Bandin. Nimi vaihtui ensin Earthiksi ja vuonna 1969 Earthista tuli Black Sabbath ja samalla tyyli muuttui raskaammaksi. Yhtyeestä tuli tuolloin orastavan heavy metal -genren pioneeri ja yhtyeen ensimmäisiä albumeja pidetään genren klassikkoina.
Runsaan kymmenen vuoden jälkeen vuonna 1980 Ward erosi Black Sabbathista kesken Yhdysvaltain kiertuetta. Hänellä oli paha alkoholi- ja huumeongelma ja lisäksi hänen vanhempansa olivat hiljattain kuolleet. Seuraavat pari vuotta hän taisteli henkilökohtaisten ongelmiensa kanssa ja vuonna 1983 hän palasi Black Sabbathiin. Ward oli mukana Born Again -albumin levytyksessä, mutta katsoi olevansa vielä kykenemätön lähtemään kiertueelle päihdeongelmien takia. Hän pääsi lopulta eroon päihteistä ja on vuodesta 1984 viettänyt päihteetöntä elämää.
Hän palasi takaisin Black Sabbathiin vuonna 1984 ja oli mukana muutaman kuukauden. Tuolloin yhtyeessä vokalistina toimi David Donato. Tämä kokoonpano ei kuitenkaan päässyt studiotreenejä ja Kerrang!-lehden artikkelia pidemmälle.
Vuonna 1985 alkuperäinen Black Sabbath esiintyi Live Aid -hyväntekeväisyystapahtumassa Philadelphiassa. Yhtye soitti kolme kappaletta ja esiintyminen myös televisioitiin.
Alkuperäiskokoonpano esiintyi myös vuonna 1992 Ozzy Osbournen kiertueen päätöskeikalla Costa Mesassa. Osbourne ilmoitti, että keikka olisi hänen viimeinen, ja hän halusi päättää sen alkuperäisen Black Sabbathin kanssa. Konsertti ei kuitenkaan jäänyt Osbournen viimeiseksi hänen jatkettua soolouraansa paria vuotta myöhemmin.
Seuraavan kerran Ward oli Sabbathin mukana vuonna 1994, jolloin hän oli rumpalina yhtyeen Etelä-Amerikan kiertueella tuolloisen varsinaisen rumpalin Bobby Rondinellin erottua yhtyeestä ennen kiertuetta. Yhtyeen kokoonpano oli muuten alkuperäinen lukuun ottamatta laulaja Tony Martinia ja kosketinsoittaja Geoff Nichollsia.
Vuonna 1997 alkuperäinen Black Sabbath kokoontui Ozzfest-kiertuetta varten, mutta rumpalina toimi Bill Wardin sijasta Mike Bordin. Syyt tähän ovat epäselvät. Vuoden 1997 lopulla Ward palasi Sabbathiin kun se esiintyi kotikaupungissaan Birminghamissa. Vuoden 1998 keväällä hän sai lievän sydänkohtauksen Sabbathin harjoitellessa kiertuetta varten ja kesän kiertueilla häntä tuurasi Vinnie Appice. Tämän jälkeen toivuttuaan Ward oli mukana kaikilla Sabbathin kiertueilla 1998–2005. Black Sabbath nimettiin Britannian musiikkiteollisuuden UK Hall of Fameen vuonna 2005 ja Pohjois-Amerikan vastaavaan US Rock & Roll Hall of Fameen vuonna 2006.
Black Sabbath -reunion 2011 ja poisjäänti
Black Sabbath ilmoitti tekevänsä maailmankiertueen ja uuden studioalbumin vuonna 2012 alkuperäisellä kokoonpanolla 11. marraskuuta 2011 pidetyssä lehdistötilaisuudessa, jossa yhtyeen jäsenet mukaan lukien Ward olivat mukana. Helmikuun alussa 2012 Ward ilmoitti kuitenkin internet-sivustollaan jäävänsä toistaiseksi pois Black Sabbathin uudesta kokoonpanosta sopimuksellisten ongelmien vuoksi. Lisäksi yhtyeen kevään ja kesän konsertit peruutettiin kitaristi Tony Iommin syöpähoitojen takia Download-festivaalin konserttia lukuun ottamatta. Muissa jo sovituissa konserteissa muutamaa peruutusta lukuun ottamatta yhtyeen tilalla esiintyi "Ozzy & Friends" -kokoonpano, jossa mukana olivat Ozzy Osbourne yhtyeineen sekä Geezer Butler, Osbournen ex-kitaristi Zakk Wylde ja vierailevana kitaristina Slash.
Huhtikuussa 2012 ilmoitettiin, että Black Sabbath esiintyy Download-festivaalin lisäksi elokuussa 2012 Lollapalooza-festivaaleilla Chicagossa sekä Birminghamissa 19. toukokuuta 2012. Toukokuun 15. päivä 2012 Ward ilmoitti tiedotteessa, ettei osallistu näihin Black Sabbathin konsertteihin edelleen jatkuvien sopimuksellisten ongelmien vuoksi. Hänen tilallaan rummuissa nähtiin Ozzy Osbournen yhtyeen rumpali Tommy Clufetos. Wardin ja yhtyeen tilanne herätti paljon keskustelua yhtyeen fanisivuilla ja internetfoorumeilla. Yhtyeen muut jäsenet ilmoittivat muutamaan otteeseen "oven olevan edelleen auki" Wardille.
Elokuussa 2013 Ward kertoi Guitar International -julkaisun haastattelussa poisjääntinsä johtuvan pelkästään sopimuksellisista ongelmista ja kiisti olevansa fyysisesti heikossa kunnossa. Ward painotti, ettei ole eronnut yhtyeestä ja kertoi olevansa avoin tuleville mahdollisuuksille soittaa Black Sabbathissa.
Sooloura ja muut projektit
Black Sabbathin ohella 1980-luvulla Wardin hieman tuntemattomampia yhtyeitä ovat olleet Max Havoc ja England's Glory. Lisäksi 1980-luvun lopulla hän oli mukana Blues Thunder -projektissa Walter Troutin ja Tim Bogertin kanssa. Vuonna 1983 Ward soitti rumpuja tuntemattomaksi jääneessä heavy metal-projektissa The Mezmeristissä, jonka äänitys julkaistiin uudelleen masteroituna syyskuussa 2013.
Bill Ward on pyörittänyt omaa Bill Ward Bandiaan enemmän ja vähemmän aktiivisesti vuodesta 1986 lähtien. Muita vakituisia jäseniä yhtyeessä ovat olleet kitaristi Keith Lynch, basisti Paul Ill ja rumpali Ronnie Ciago. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, vuoden 1990 Ward One: Along the Way, jolla vierailivat muun muassa Ozzy Osbourne ja Zakk Wylde sekä vuoden 1997 When the Bough Breaks. Vuonna 2002 yhtye julkaisi singlenä kappaleen "Straws", jonka tuotto meni hyväntekeväisyyteen. Sooloyhtyeessään Ward ei yleensä soita rumpuja, vaan laulaa ja soittaa myös kosketinsoittimia. Ward lauloi myös Black Sabbathin aikoina kaksi yhtyeen kappaletta, "It's Alright" (1976) ja "Swinging the Chain" (1978). Vuonna 2013 Ward kertoi, että hänellä on kaksi sooloalbumia työn alla ja joista toinen on julkaisuvalmis. Wardin sooloalbumit eivät ole saaneet suurempaa kaupallista menestystä, mutta musiikillisesti monipuolisina ne ovat keränneet Black Sabbath -fanien ja kriitikoidenkin suosion.
Vuonna 2006 ilmoitettiin, että Black Sabbathin Heaven and Hell -albumin tehnyt kokoonpano (Ronnie James Dio, Tony Iommi, Geezer Butler ja Bill Ward) tekee kiertueen vuonna 2007 nimellä Heaven and Hell. Kiertueen tarkoitus oli promotoida tulevaa The Dio Years-kokoelmaa. Bill Ward jättäytyi kuitenkin projektista ja hänen tilallaan nähtiin Vinnie Appice. Wardin poisjäännin syyksi epäiltiin hänen lojaalisuuttaan alkuperäistä Black Sabbath -kokoonpanoa kohtaan. Ward on myöhemmin haastattelussa todennut hänen poisjääntinsä johtuneen musiikillisista erimielisyyksistä.
Elokuussa 2013 Ward julkaisi "Absence of Corners" -nimisen rumputaidekokoelman. Ward soitti erilaisia komppeja väriloistekapuloiden ja efektien avulla ja näistä otetut kuvat julkaistiin taideteoksina.
Toukokuussa 2015 julkaistiin pitkän odotuksen jälkeen Wardin uusin sooloalbumi Accountable Beasts. Albumi on saanut pääosin positiivisen vastaanoton monipuolisten sävellystensä puolesta, mutta sitä on kritisoitu heikosta tuotannosta.
Kesäkuussa 2016 Ward julkisti uuden trio-muotoisen, Day of Errors-nimisen yhtyeensä, jossa hän toimii rumpalina.
Soittotyyli
Wardin soittotyylissä on paljon vaikutteita jazzista ja bluesista. Hän kiinnostui rumpujen soitosta jo hyvin nuorena ja hänen esikuvinaan olivat amerikkalaiset jazz- ja big band -rumpalit kuten Gene Krupa, Louie Bellson ja Buddy Rich. Nämä vaikutteet kuuluvat esim. Black Sabbathin debyyttialbumin kappaleissa "Wicked World" ja "Sleeping Village". Wardin tavaramerkkinä on ollut myös tapana lyödä rumpuja kovaa, ja lisäksi hänet muistetaan varsinkin 1970-luvulla erityisen suuresta rumpusetistä, johon kuuluivat tuplabassorumpujen lisäksi muun muassa gongi ja useita muita rumpuja. Tähän liittyen yliopiston opiskelijat testasivat aikoinaan sensoreilla Wardia yhtyeen konsertin ajan, ja tulosten mukaan Wardin 90 minuutin rumputyöskentely vastasi kahdenkymmenen mailin eli yli kolmenkymmenen kilometrin juoksua.
Yksityiselämä
Bill Ward asuu Yhdysvaltain länsirannikolla ja hänellä on kolme lasta, pojat Nigel ja Aron sekä tytär Emily. Ward tunnetaan myös kasvissyöjänä. Lisäksi Ward juontaa Rock 50 -nimistä, kerran kuussa tulevaa internetradio-ohjelmaa, jossa hän soittaa musiikkia laidasta laitaan.
Roope Hämäläinen
Roope Hämäläinen (s. 18. elokuuta 1992 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa II-divisioonajoukkue Karjalan Koplassa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.