cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Swazimaa
Historia
Vuonna 1890 Etelä-Afrikka otti maan valtaansa, ja buurisotien jälkeen 1902 Swazimaasta tuli brittiläinen protektoraatti. Vuonna 1968 Swazimaa itsenäistyi. Aluksi siitä tehtiin brittimallin mukainen parlamentaarinen monarkia kaksikamarisine parlamentteineen, hallituksineen, puolueineen ja lähinnä edustus- ja seremoniatehtäviä hoitavine monarkkeineen, mutta vuonna 1973 kuningas Sobhuza II lakkautti poliittiset puolueet ja hallituksen, muutti parlamentin neuvoa-antavaksi elimeksi ja otti itselleen pääosan valtaoikeuksista, jollaiset olivat olleet siirtomaakautta edeltäneillä Swazimaan kuninkailla. Swazimaan antama tuki ANC:lle aiheutti 1980-luvulla ulkopoliittisia ongelmia naapurimaan Etelä-Afrikan kanssa.
Politiikka
Swazimaa on Afrikan viimeinen absoluuttinen monarkia. Sitä on hallinnut kuningas Mswati III vuodesta 1986. Hänen edeltäjänsä kuningas Sobhuza II lakkautti perustuslain vuonna 1973 ja kielsi kaikki puolueet. Vuonna 2006 voimaan astunut perustuslakiuudistus jätti puolueiden aseman epäselväksi. CIA määrittelee poliittisiksi yhdistyksiksi seuraavat: African United Democratic Party (AUDP), Imbokodvo National Movement (INM), Ngwane National Liberatory Congress (NNLC) ja People's United Democratic Movement (PUDEMO).
Oppositio on toistuvasti vaatinut demokratiaa mielenosoituksin ja lakoin. Mswati III on ollut uudistuksille vastahakoinen: mielenosoituksia on hajotettu kyynelkaasulla ja aktivisteja vangittu. Kuningasta arvostellaan ylellisestä elämäntavasta maassa, jossa riehuu yksi maailman suurimmista HIV-epidemioista.
Loppuvuodesta 2008 Swazimaassa käytiin parlamenttivaalit, joissa oli ehdolla vain puolueista riippumattomia ehdokkaita. Äänestäjät valitsivat alahuoneen edustajat, joiden joukosta kuningas valitsi parlamentin ja ylähuoneen jäsenet. Paikalliset kansalaisjärjestöt pitivät vaaleja huijauksena. Oppositio boikotoi vaaleja.
Myös elokuun 2013 vaaleissa puolueet oli kielletty.
Asemiehet tappoivat 21. tammikuuta 2023 tunnetun oppositiopoliitikon ja ihmisoikeuslakimiehen Thulani Masekon hänen kotonaan. Muutama tunti aikaisemmin maan absoluuttinen monarkki kuningas Mswati III haastoi hänen valtaansa vastustaneita aktivisteja.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2022 määritelmän mukaan Swazimaa ei ole vapaa. Maa on monarkia, jota tällä hetkellä hallitsee kuningas Mswati III. Kuningas käyttää äärimmäistä valtaa kaikissa kansallisen hallinnon haaroissa ja hallitsee tehokkaasti paikallishallintoa vaikuttamalla perinteisiin päällikköihin. Poliittista erimielisyyttä sekä kansalais- ja työväenaktivismia rangaistaan ​​ankarasti kapina- ja muiden lakien mukaan. Muita ihmisoikeusongelmia ovat turvallisuusjoukkojen rankaisemattomuus sekä naisten ja LGBT+-ihmisten syrjintä.
Hallinnollinen jako
thumb|120px|left|Swazimaan aluejako Hallinnollisesti Swazimaa on jaettu neljään piiriin. Pääkaupunki Mbabane sijaitsee Hhohhon piirissä.
Piirit jakautuvat 55 inkhundlaan (mon. tinkhundla), jotka vuorostaan jakautuvat 360 umphakatsiin (mon. imiphakatsi). Umphakatsit vastaavat kooltaan paikallisia yhteisöjä, kuten kyliä, ja niiden johdossa on paikallinen päällikkö.
Talous
Maan pääelinkeino maatalous työllistää lähes 80 prosenttia väestöstä – suurin osa heistä harjoittaa omavaraistaloutta. Omavaraisviljelijöiden tärkein viljelystuote on maissi; kaupallisesti viljeltyjä tuotteita ovat myös sokeriruoko, puuvilla, riisi ja sitrushedelmät. Sokeri ja puutavara ovat tärkeimmät vientituotteet. Maantieteellisen sijaintinsa takia Swazimaa on taloudellisesti hyvin riippuvainen Etelä-Afrikasta – 90 prosenttia tuonnista tulee sieltä ja 60 prosenttia viennistä menee sinne. Maan valuutta on sidottu Etelä-Afrikan randiin suhteessa 1:1. Swazimaassa harjoitetaan myös paljon karjanhoitoa sekä metsätaloutta. Metsätalous perustuu yksinomaan istutusmetsiin.
Bruttokansantuote (Gross domestic product) henkeä kohden on Swazimaassa vuoden 2008 arvion mukaan 4 400 dollaria, mutta se jakaantuu kovin epätasaisesti: 69 % väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella ja rikkain 10 % väestöstä saa 40 % tuloista. Työttömyysaste 2002–2006 oli 30 %. Bruttokansantuotteensa puolesta Swazimaa kuuluu kuitenkin keskituloisiin maihin.
YK:n kehitysohjelman UNDP:n laskemalla inhimillisen kehityksen indeksillä (Human Development Index, HDI) mitattuna Swazimaa oli vuonna 2007 sijalla 142 yhteensä 185 arvioidusta maasta. Vuosina 1980–2007 luku on ollut keskimäärin nousussa, mutta mukaan mahtuu myös laskukausia.
Merkittävimmät luonnonvarat ovat asbesti, kivihiili, tinakivi ja puu, ja merkittävimmät vientituotteet ovat sokeri ja puu.
Swazimaassa on 14 lentopaikkaa, joista yhdellä on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Rautatietä on 301 kilometriä ja päällystettyä maantietä 1 078 kilometriä. Manzinista on kansainvälisiä linja-auto- ja minibussilinjoja Johannesburgiin, Durbaniin ja Mosambikiin. Maan sisäisessä julkisessa liikenteessä minibussitaksit ovat suosituin vaihtoehto.
Väestö
Pääosa väestöstä on swazeja, mutta vähemmistöinä on myös zuluja ja eurooppalaissyntyisiä (3 %) sekä Mosambikista tulleita pakolaisia. Yleisin uskonto on kristinusko, usein sekaantuneena paikallisiin kansanuskontoihin. Siionin kristityihin kuuluu 40 % kansasta, 20 % on katolisia, 10 % muslimeita.
Swazimaan HIV-sairastuneisuusaste on yksi Afrikan korkeimmista, vuonna 2007 se oli 26,1 prosenttia. ja vuonna 2020 edelleen 26,8%.
Kulttuuri ja media
thumb|Umhlangaan osallistuvia tyttöjä. Uudistuksista huolimatta perinteinen kulttuuri on säilynyt Swazimaassa elinvoimaisena, ja perinteisiä värikkäitä vaatteita ja ”mehiläiskeko-kampauksia” käytetään edelleen yleisesti eri tilanteissa.
Kaksi vuosittaista juhlaa ovat erityisen tunnettuja: incwala sadon kypsyessä joulukuussa ja umhlanga elo-syyskuun vaihteessa. Molempiin liittyy kansantansseja ja kuninkaan ja kuningataräidin kunnioittamista.
Valtio valvoo joukkoviestimiä tarkasti. Ainoa ei-valtiollinen radiokanava on kristillinen kanava. Yksityinen sanomalehti The Times of Swaziland pidättäytyy arvostelemasta hallintoa. Vuonna 2003 hallitus keskeytti jopa oman päivittäisen sanomalehtensä Swaziland Observerin julkaisun vuodeksi korruptiokirjoitusten vuoksi.
Urheilu
Swazimaan olympiajoukkue on osallistunut vuoden 1972 kisoihin ja vuodesta 1984 alkaen kaikkiin kesäolympialaisiin. Mitaleita maa ei ole saavuttanut. Swazimaan jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan selviytynyt arvokisoihin. Lokakuussa 2020 se oli FIFA-rankingissa sijalla 153.
Alifeira
Alifeira (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Andrítsaina-Kréstenan kunnan alueella lähellä nykyistä Alífeiran kylää.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|pysty|Alifeiran kaupunginmuuria. Alifeiran kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100 neliökilometriä.
Historia
Varhaisimmat löydyt Alifeiran paikalta ovat peräisin geometriselta kaudelta. Alifeiran kaupungin tiedetään olleen olemassa viimeistään arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa arkaaisen tai klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Varmuudella se on ollut polis ainakin hellenistisellä kaudella. Alifeiran arvellaan kuuluneen peloponnesolaisliittoon. 300- ja 200-luvulla eaa. Alifeira kuului Arkadian liittoon ja liitettiin synoikismoksessa vuonna 371 eaa. perustettuun Megalopoliihin, johon siirrettiin iso osa sen väestöstä. Kaupunki säilyi silti olemassa. Pausaniaan mukaan Alifeira oli mainittuna vuonna osa kynurialaisten heimovaltiota. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Alifeireus ja Alifēreus, myöhemmin latinaksi Aliphiraeus.
Varhaiset tutkimusmatkailijat, kuten William Leake, John Anthony Cramer, Ludwig Ross ja Ernst Curtius, tunnistivat kaupungin paikan. Nykyinen Alífeiran kylä, entinen Rongózio(n), nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1927. Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat Anastásios Orlándoksen johdolla vuosina 1932–1933. Akropolis oli kaivettu vuoteen 1935 mennessä.
Rakennukset ja löydökset
Linnoitteet
Alifeiran yläkaupunki on ollut suojattu moni- ja suorakulmaisista kivistä tehdyin muurein, joissa on ollut määrävälein torneja. Muureja on pääosin kukkulan loivemmilla pohjois- ja itäsivuilla. Muilta sivuilta rinteet olivat tarpeeksi jyrkät muutoinkin. Portit olivat todennäköisesti luoteissivulla lähellä Asklepieionia sekä itäsivuilla. Kukkulan korkein kohta eli eräänlainen akropolis oli ympäröity erillisillä muureilla, jotka ympäröivät epäsäännöllisen nelikulmion muotoisen alueen ja oli suojattu kolmella tornilla. Tämän alueen pituus oli noin 65 metriä ja leveys noin puolet tästä. Muurit olivat olemassa viimeistään vuonna 370 eaa. Alakaupunki oli suojattu omalla proteikhisma- eli esimuurillaan.
Athenen temppeli pienoiskuva|Athenen temppelin rauniot.
Athenelle omistettu temppeli oli rakennettu hieman alemmalle pengertasanteelle akropolis-huipun itäpuolella ja sijoitettu poikkeuksellisesti pohjois-eteläsuunnassa. Se rakennettiin arkaaisen kauden lopulla noin vuosina 500–490 eaa., mutta itse pyhäkkö on ollut olemassa jo aiemmin. Temppelirakennus edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 × 15 pylvästä. Sen euthynterian koko on noin 10,7 × 29,6 metriä. Temppelissä ei ollut pronaosta eikä opisthodomosta.
Temppelin edustalta on löydetty pitkän alttarin jäänteet sekä patsaiden jalustoja. Antiikin lähteiden mukaan pyhäkössä oli thebalaisen kuvanveistäjä Hypatodoroksen 400-luvulla eaa. tekemä pronssinen Athenen patsas, ja myös sen jalusta on löydetty.
Asklepiokselle omistettu pyhäkkö sijaitsi alempana harjanteella varsinaisen akropolis-alueen luoteispuolella. Se oli ympäröity peribolos-muurilla, joka toimi joissakin kohdissa samalla osana linnoitteita. Pyhäkössä oli Asklepioksen temppeli, joka rakennettiin noin vuonna 300 eaa. Se oli tyypiltään yksinkertainen suorakulmainen distylos in antis -temppeli, jonka koko oli noin 5,8 × 9,3 metriä. Sisällä on säilynyt kuvapatsaan sekä uhripöydän jalustat. Temppelin alttari sijaitsi sen itäpuolella, ja oli kooltaan noin 2,2 × 5,4 metriä. Alttarin kaakkoispuolella sijaitsi rakennus, jonka oletetaan liittyneen parantamistoimintaan.
Muut rakennukset ja löydökset pienoiskuva|Hautamuistomerkki.
Kaupungin rakennusten raunioita on löydetty sekä yläkaupungin muurien sisäpuolelta että alakaupungin alueelta. Alakaupungissa sijaitsi Tritonis-lähde (nyk. Nerosítsa), joka kytkettiin myyttiin Athenen syntymästä. Kaupungin hautausmaita on löydetty kukkulan länsi- ja itärinteistä. Huomattavimpia hautoja ovat viisi kallioon kaiverrettua heroonmaista kammiohautaa, jotka ajoitetaan hellenistiselle kaudelle. Eräs suurimmista on piirtokirjoituksen perusteella osoitettu Senthealle tai Santheaalle.
Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut (uinti)
Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut järjestettiin vuonna 1940 Helsingissä 20.–22. heinäkuuta. Uintitapahtumat olivat 20. heinäkuuta. Erikoista suomalaisessa urheilussa oli se, että SVUL:n ja TUL:n urheilijat kilpailivat nyt keskenään samassa kilpailussa. Kilpailut käytiin Uunisaaren merikylpylässä.
John Oesch
John Esch tai Oesch (1791 Saksa – 12. maaliskuuta 1850 Huron, Kanada) oli saksalainen baptistipastori, joka tuli tunnetuksi Kanadassa amisseista eronneiden mennoniittien perustajana ja piispana.
Elämä Saksassa
Vuonna 1820 John Esch meni naimisiin Barbara Schultzin kanssa. Häät pidettiin entisessä luostarissa lähellä Müncheniä. Vuonna 1823 John ja Barbara asuivat Probfeldissä, ja heille oli siihen mennessä syntynyt kolme lasta, joista nuorin oli kuitenkin kuollut jo vauvana.
Piispuuden aika
Helmikuussa 1829 John asetettiin kirkolliseen pappishallitukseen Wilmotin amissimennoniittiseurakunnassa, ja saman vuoden syyskuussa hänet vihittiin virkaatekeväksi piispaksi Ohiossa Butlerin piirikunnassa. Joseph Goldschmidt ja John Brenneman olivat ensimmäiset amish-menoniittien virkavihkimyksen saaneet piispat Wilmotissa vuonna 1824. Nafziger oli jo vihitty piispa, kun hän saapui Saksasta vuonna 1826, mikä teki Johnista ensimmäisen Amish-mennoniittojen piispan Kanadassa.
Seuraavat 20 vuotta John palveli kasvavan amissimennoniittiyhteisönsä piispana. Seurakunta järjestäytyi South Easthope- ja East Zorra -kaupungeissa, mutta yhtään piispaa ei asetettu kuin vasta useita vuosia myöhemmin, mikä teki heistä riippuvaisia ​​Wilmotin piispan palveluista.
1840-luvun loppupuolella Johnilla ja Barbaralla oli tiedetty olevan 14 elossa olevaa jälkeläistä, joista kahdeksan oli poikia. He tahtoivat muuttaa suuremmalle tilalle. Eräänä päivänä John lähti jalkaisin Huron Roadille ja huomasi, että Hayn kylässä oli rajattomasti vapaata maata. Kun suuri joukko Waglereita saapui Wilmotiin vuoden 1848 lopulla tai vuoden 1849 alussa, John jätti vaatimuksensa 15 maahan saapuneelle maahanmuuttajille ja teki sopimuksen Kanadalaisen yhtiön kanssa 600 hehtaarin alueesta Hay Townshipissa. Hän muutti perheineen Bayfieldiin, jossa hän ja hänen naimattomat poikansa ryhtyivät työskentelemään uuden kodin rakentamiseksi Kanadaan.
Maaliskuussa 1850 John sairastui ja menehtyi 58 tai 59 vuotiaana ja hänet haudattiin Kanadassa Ontariossa sijaitsevalle Lakeviewin mennoniitta hautausmaalle. Hän laatia testamentin jossa hän oli huolehtinut vaimonsa ja pienten lastensa taloudellisista tarpeista. Puoliso Barbara Schultz kuoli 18. tammikuuta 1881 (77-vuotiaana). Useista perheenjäsenistä tuli joidenkin Johnin Hayssä tekemien maaosien omistajia ja Waglerit ostivat maatilan Wilmotista.
Wray
Wray on etu- ja sukunimi ja voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Norman Tokar
Norman Tokar (25. marraskuuta 1919 – 6. huhtikuuta 1979) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen tuotantoonsa kuuluu tilannekomedian Leave It to Beaverin jaksoja ja useita Disney-elokuvia.
Tokar syntyi Newarkissa, New Jerseyssä, ja kuoli 59-vuotiaana Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Luettelo eduskunnasta 2019 pudonneista kansanedustajista
Tämä on luettelo vaalikaudella 2015–2019 kansanedustajina olleista henkilöistä, jotka olivat ehdolla eduskuntavaaleissa 2019 mutta eivät tulleet valituiksi.
Tintin (lehti)
pienoiskuva|Tintin-lehden logo Tintin (Le Journal de Tintin) oli belgialainen sarjakuvalehti, jota julkaistiin viikoittain vuosina 1946–1988. Tintin keskittyi ns. realistisiin sarjakuviin. Lehdessä julkaistiin useita tunnettuja sarjakuvia, kuten Blake ja Mortimer, Alix sekä lehden nimikkosarjaa Tintin seikkailut.
Ajatus lehden perustamisesta syntyi Tintin luojan Georges Rémin (Hergé) ja kustantaja Raymond Leblancin tapaamisessa. Leblanc perusti Lombard-kustantamon, joka alkoi julkaista Tintin-lehteä. Ranskankielisen päälehden rinnalla ryhdyttiin pian julkaisemaan myös flaaminkielistä versiota nimeltään Kuifje.
Lehdessä työskenteli alusta lähtien joukko lahjakkaita sarjakuvantekijöitä. Hergén lisäksi lehteen tekivät sarjakuvia Edgar Pierre Jacobs, Paul Cuvelier ja Jacques Laudy. Jacobs vastasi scifi-sarja Blake ja Mortimerista, ja Hergé alkoi Tintin lisäksi piirtää Tintin-lehteen uudelleen aiempaa sarjaansa Veikko, Tette ja Jykke. Vuonna 1948 Jacques Martin liittyi joukkoon ja loi Alix-sarjakuvan. Samaan aikaan myös Dino Attanasio ja Willy Vandersteen alkoivat tehdä sarjakuvia lehteen. Vuonna 1949 Kuifjessa työskennellyt Bob De Moor alkoi piirtää myös Tintiniin. Hergé vastasi lehden taiteellisesta linjasta ja vaati muun muassa Willy Vandersteenia piirtämään sarjansa Anu ja Antti (Suske en Wiske) uudelleen Ligne claire -piirrostyylin mukaan.
Leblanc sopi ranskalaisen kustantajan Georges Dargaudin kanssa Tintinin ranskalaisen version julkaisusta, ja lokakuussa 1948 ilmestyi ensimmäinen ranskalainen Tintin. Belgian ja Ranskan Tintin-lehdissä julkaistiin samoja sarjakuvia, ja niissä oli ainoastaan pieniä toimituksellisia eroja.
Tintinissä alkoi 1950-luvulla ilmestyä Raymond Redingin ensimmäinen urheiluaiheinen sarjakuva Jari, ja Albert Weinberg alkoi tehdä lentoaiheista Dan Cooperia 1957 ja Jean Graton formuloiden maailmaan sijoittuvaa Michel Vaillantia. Tibet puolestaan alkoi piirtää lehteen humoristista lännensarjakuvaa Chick Bill. Myös Goscinnyn ja Uderzon Umpah-Pah alkoi ilmestyä Tintinissä. Lisäksi Spirousta, Tintinin pahimmasta kilpailijasta, siirtyi Tintiniin André Franquin, joka oli riitaantunut Dupuis-kustantamonsa kanssa. Riita sovittiin sittemmin, mutta Franquin oli jo ehtinyt tehdä viisivuotisen sopimuksen Tintinin kanssa. Franquin loi Tintiniin Heiska ja Heta -sarjakuvan (Modeste et Pompon) ja jatkoi samalla Spiroussa sen nimikkosarjakuvan Piko ja Fantasio tekoa.
Uusia huumorisarjakuvia alkoi ilmestyä Tintinissä 1960-luvulla, piirtäjinä muun muassa Greg ja Bob De Groot. Myös uusia realistisia sarjoja julkaistiin. Lehden painopiste palasi 1970-luvulla realistisiin sarjakuviin, ja tuolloin alettiin julkaista muun muassa Deribin lännensarja Buddy Longwayta. Myös ulkomaisia sarjakuvia ryhdyttiin julkaisemaan Tintinissä, kuten Hugo Prattin Corto Maltesea ja Will Eisnerin Spiritiä.
Lehden myyntitulot alkoivat laskea 1980-luvulla. Tintinin ranskalainen versio oli lopetettu jo vuonna 1972. Alkuperäisen belgialaisen Tintin-lehden viimeinen numero ilmestyi marraskuussa 1988. Kuukausi tämän jälkeen Yéti Presse alkoi julkaista Tintin Reporter -lehteä, mutta se lopetettiin jo muutaman kuukauden päästä. Lombard julkaisi vielä vuodesta 1989 Tintinin jatkajaa nimellä Hello Bédé Senkin julkaisu lopetettiin vuonna 1993.
GP3 Saksan Grand Prix 2011
GP3 Saksan Grand Prix 2011 oli GP3-kauden 2011 viides osakilpailu, joka ajettiin 23.–24. heinäkuuta Nürburgringin moottoriradalla Saksassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Saksan GP:n ohessa.
Callum MacLeod teki debyyttinsä Carlin -tallissa korvaten Daniel Moradin.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Marussia Manor Racing -tallin kuljettaja Rio Haryanto. Sunnuntain kilpailun voitti Lotus ART -tallin Valtteri Bottas.
Stephen Miller
Stephen Miller (s. 23. elokuuta 1985 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen virkamies ja Yhdysvaltain presidentin vanhempi neuvonantaja presidentti Donald Trumpin hallinnossa. Hän on aikaisemmin työskennellyt muun muassa kongressiedustajien Michele Bachmannin ja John Shadeggin tiedottajina sekä senaattori Jeff Sessionsin neuvonantajana. Miller liittyi Donald Trumpin vaalikampanjatiimiin tammikuussa 2016, jossa hän muun muassa kirjoitti useita Trumpin puheita sekä oli mukana Trumpin talouspolitiikkaa suunnitelleessa ryhmässä.
Millerin äärioikeistolaiset näkemykset herättivät Yhdysvalloissa huomiota jo Millerin opiskeluaikoina: esimerkiksi lukiossa ollessaan Miller julkaisi kirjoituksen, jossa hän vertasi terrorisminvastaista sotaa vastustaneita opiskelijatovereitaan terroristeihin. Trumpin hallinnossa Miller on tullut tunnetuksi hyvin provokatiivisesta käyttäytymisestään sekä merkittävästä vaikutusvallastaan Trumpin päätöksentekoon.
Grant Hart
Grantzberg Vernon Hart (18. maaliskuuta 1961 South Saint Paul, Minnesota – 13. syyskuuta 2017 Minneapolis, Minnesota ) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko, joka tunnetaan Hüsker Dü -yhtyeen rumpalina ja lauluntekijänä. Hartin alkoholi- ja huumausaineongelmat sekä yhtyeen manageri David Savoyn itsemurha vuonna 1987 johtivat yhtyeen hajoamiseen. Hart toimim myöhemmin sooloartistina ja esiintyi vuonna 1997 hajonneen Nova Mob -yhtyeensä kanssa.
Hart kuoli syöpään syyskuussa 2017.
Viisasten kerho
Viisasten kerho oli vuosina 1945–1995 lähetetty tietokilpailuluonteinen Yleisradion radio-ohjelma, jossa studioon kokoontunut ryhmä nimettöminä esiintyneitä ”viisaita” etsi vastauksia kuuntelijoiden lähettämiin kysymyksiin. Kerhon puheenjohtaja valitsi ohjelmassa esitetyt kysymykset. Ohjelmaan päässeen kysymyksen esittäjä sai pienen rahapalkinnon. Jos kerho ei osannut vastata, palkinto oli kaksinkertainen. Viisasten kerhon 50-vuotisjuhlaistunto vuonna 1995 oli samalla ohjelman viimeinen lähetys.
Kerhon puheenjohtajina toimivat Tauno Rautiainen (1945–1962), Esko Kivikoski (1963), Teppo J. Suonperä (1964–1973), Kauko Saarentaus (1973–1983 ja 1989–1990), Jyrki Otila (1983–1989) ja Jorma Lindfors (1990–1995).
Kerhon jäseniä, jotka radiolähetyksessä pysyivät nimettöminä, olivat muun muassa Esko Kivikoski, Keijo Virtamo, Tauno Tainio, Erik Toivanen, Pertti Jotuni, Antero Manninen, Eino Parikka, Kyösti Kiiskinen ja Helge Rontu.
Lihula
pienoiskuva|[[Nelikopteri|Nelikopterilla ilmasta kuvattu video Lihulan linnanrauniossa mutta kaupunkissa]] Lihula on Läänerannan kuntaan kuuluva epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Länsi-Virossa, Pärnumaan maakunnassa, noin 50 kilometriä Haapsalusta kaakkoon. Se on Läänerannan kunnan hallinnollinen keskus.
Vuoden 2015 alussa Lihulassa on asukkaita 1 237, ja asukastiheys on 295 asukasta neliökilometrillä. Lihulan pinta-ala on 4,19 neliökilometriä.
Historia
Lihula oli Viron piispan asuinpaikka 1200-luvulla. Lihulan piispanlinnasta ovat jäljellä Lihulan linnanrauniot. Kaupungissa käytiin elokuussa vuonna 1220 Lihulan taistelu ruotsalaisten ja virolaisten välillä. Taistelu päättyi virolaisten voittoon.
Väestö
Vuonna 2011 Lihulan epäitsenäisessä kaupungissa oli 1 338 asukasta, joista 1 302 (97,3 %) oli virolaisia, 21 (1,6 %) venäläisiä ja 15 (1,1 %) muita kansallisuuksia.
Luettelo pikkuplaneetoista: 24001–25000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 24001:stä ja päättyen 25000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Siiranmäen taistelu
Taistelu
Neuvostoliiton hyökkäys Siiranmäessä alkoi 13. kesäkuuta 1944 kenttätykistön, maataistelukoneiden ja panssarivaunujen tukemana. Hyökkäys alkoi kahden divisioonan voimin ja raskaiden tappioiden vuoksi sitä jouduttiin tukemaan vielä kolmannella divisioonalla. Toisen päivän hyökkäystä edelsi yli kahden tunnin tulivalmistelu. Ehrnroothin toteuttamilla nopeilla tykistön tukemilla vastaiskuilla neuvostojoukkojen sivustoihin saatiin kaikki vihollisen sisäänmurrot lyötyä takaisin. Taisteluissa tuhottiin 21 vihollisen panssarivaunua, joista sotamies Eero Seppänen (Mannerheim-ristin ritari n:o 138) tuhosi kahdeksan.
Ylipäällikkö Mannerheim määräsi 15. kesäkuuta 1944 Kannaksella taistelevien armeijakuntien komentajaksi kenraaliluutnantti K. L. Oeschin, jonka samana päivänä antamalla vetäytymiskäskyllä joukot aloittivat peräytymisen Vuosalmelle (Äyräpää). Siiranmäki oli puolustajien hallussa vetäytymisen alkaessa 16. kesäkuuta illalla. Yleistilanteen vaatima vetäytyminen tapahtui 17. kesäkuuta.
Suomalaisten tappiot olivat noin 1 000 ja venäläisten noin 5 000 kaatunutta.
Greg Norton
Norton perusti Hüsker Dün hajottua vuoden 1988 paikkeilla Grey Area -yhtyeen, joka jäi vaille menestystä ja hajosi jo 1991. Norton on sittemmin vetäytynyt musiikkibisneksestä ja pitää nyt vaimonsa Sarah'n kanssa ravintolaa Wisconsinissa.
Tuuli kuvia kuljettaa
Tuuli kuvia kuljettaa on Matti Siitosen eli Fredin kolmastoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1995.
Alchemy Vol.1
Alchemy Vol.1 on suomalaisen rockyhtye Poets of the Fallin ensimmäinen kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin Suomessa ja iTunesissa 16. maaliskuuta 2011. Albumi sisältää viisi kappaletta albumilta Signs of Life, kolme kappaletta albumilta Carnival of Rust, kaksi kappaletta albumilta Revolution Roulette, kolme kappaletta albumilta Twilight Theater, sekä kaksi uutta kappaletta.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 9.
Eldridge
Eldridge on etu- ja sukunimi ja voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Petr Holík
Petr Holík (s. 3. maaliskuuta 1992 Zlín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa Extraligassa pelaavaa HC Kometa Brnoa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Holík laukoo vasemmalta. Hän on kaksinkertainen Extraligan mestari.
Ura
Holíkin ensimmäinen seura Tšekin pääsarjatasolla oli PSG Zlín, jossa hän pelasi vuosina 2010-2017. Kaudella 2015–2016 hän rikkoi piste-ennätyksensä nakuttamalla 41 tehopistettä 52:ssa ottelussa. Hän siirtyi KHL:n Severstaliin, jossa hän ehti pelata 10 ottelua tehoin 1+2=3. Hän siirtyi takaisin Extraligaan, HC Kometa Bron riveihin kaudeksi 2018–19.
Sauryavong Savang
Prinssi Sauryavong Savang (22. tammikuuta 1937 – 2. tammikuuta 2018 ) oli Laosin viimeisen kuninkaan, Savang Vatthanan, nuorin poika. Marraskuussa 1975, kun hänen isänsä oli syrjäytetty, Sauryavong pakeni Laosista uimalla Mekong-joen yli Thaimaan puolelle.
Sukunsa päämies asuu maanpaossa Ranskassa ja oli paikallisen autoyrityksen Renault'n palveluksessa. Hänen sijaisenaan ja suvun päänä toimii hänen veljenpoikansa Soulivong Savang. Vuonna 1965 Saryavong otti puolisokseen prinsessa Dalavanin. Avioliitosta syntyi neljä lasta: Sthira Sauryavong, Dayavant Sauryavong, Balavant Sauryavong ja Krishnajina Sauryavong. Sauryavong johti Laosin kuninkaallista sukua yhdessä prinssi Mangkra Souvannaphouman ja Soulivong Savangin ja Thayavong Savangin kanssa.
Syyskuussa 1997 kruununprinssi Soulivong Savang ja tämän veli Thayavong Savang osallistuivat Royal Lao -konferenssiin Seattlessa Yhdysvalloissa, jossa 300 laosilaista maanpakolaista ja hmong-kansan edustajia oli paikalla.
Petén
thumb|Sijainti
El Petén on departementti Guatemalan pohjoisosassa, joka kattaa kolmasosan maasta. Peténin pinta-ala on 33 566 km² ja asukasluku noin 450 000 vuonna 2005. Alueella sataa runsaasti, mutta siellä on myös kuiva vuodenaika. Alueen suurin kaupunki on La Libertad. Hallinnollinen keskus on Flores.
Alue tunnetaan klassisen mayasivilisaation keskuksena. Maya-ajan varhaisia keskuksia olivat aluksi El Mirador ja Cival noin 500 eaa. – 200 jaa. Klassisella maya-ajalla keskuksiksi kasvoivat muun muassa Tikal, Naranjo, Piedras Negras ja Uaxactun.
Wendy Fitzwilliam
pienoiskuva|Wendy Fitzwilliam vuonna 1999. Wendy Marcelle Fitzwilliam (s. 4. lokakuuta 1972) on trinidadtobagolainen, joka valittiin Miss Universumiksi vuonna 1998. Hän syntyi kahdesta tyttärestä ensimmäiseksi ja valmistui vuonna 1996 Länsi-Intian yliopistosta.
Fitzwilliam työskentelee lakialalla. Kauneuskilpailuvoittonsa jälkeen hän levytti jazzia ja täydensi opintojaan. Hän synnytti ensimmäinen lapsensa toukokuussa 2006.
Bob Mould
Hüsker Dü hajosi 1980-luvun viimeisinä vuosina. Mouldin ensimmäinen sooloalbumi oli Workbook vuonna 1989. Hän perusti sitten vuosina 1992–1995 toimineen Sugar-yhtyeen. Hän on avoimesti homoseksuaalinen.
Mould on kiinnostunut Hüsker Dü -uransa jälkeen elektronisesta musiikista ja käsikirjoittanut amerikkalaista vapaapainia.
Renault Modus
Renault Modus on Renault’n vuosina 2004–2012 valmistama pieni tila-automalli, joka perustuu tekniikaltaan Renault Clioon. Sen seuraajaksi tuli crossover-malli Renault Captur. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Renault Modus. Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä Modus sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Renault Grand Modus Vuonna 2007 Modus koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet ajovalot, puskurit ja etusäleikön. Seuraavana vuonna esiteltiin 24 senttimetriä pidempi Grand Modus. Myös sen akseliväli on 93 millimetriä normaalia mallia pidempi.
Contender
Contenderia purjehditaan trapetsilta eli venettä ohjataan ja käsitellään "ilmassa roikkuen". Veneen käsittely vaatii hyvien fyysisten ominaisuuksien, ketteryyden ja notkeuden, lisäksi myös hyviä veneenkäsittely- ja purjehdustaitoja päästääkseen edes alkuun. Contender-purjehtijan ihannepaino on varsin laaja – luokassa on ollut hyvin erikokoisia kansainvälisiä mestareita aina 60 kg:stä yli 90 kg:aan.
2000-luvulla kansainvälisiin purjehduskilpailuihin on osallistunut noin 150 Contender-purjehtijaa.
Konstantin Volkov (jääkiekkomaalivahti)
Konstantin Leonidovitš Volkov (s. 20. syyskuuta 1997 Murmansk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti. Hän edustaa KHL-seura Dinamo Moskovaa. Volkovin vahvuuksia ovat Elite Prospectsin mukaan maalialueella sijoittuminen, hanska- ja kilpitorjunnat sekä palautuminen.
Ura
Volkov pelasi kaudella 2014–2015 kolme ottelua SKA-1946:ssa Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa torjuntaprosentilla 88,2. Hän siirtyi kesken kauden SKA-Varjagiin Venäjän nuorten kansalliseen jääkiekkosarjaan, jossa hän pelasi 28 ottelua torjuntaprosentilla 90,6. Hän edusti Varjagia myös pudotuspeleissä torjuntaprosentilla 92,8. Kausi 2015–2016 noudatti Volkovilla samaa kaavaa kuin edellinen: hän edusti aluksi SKA-1946:ta 17 ottelussa torjuntaprosentilla 90,2, kunnes siirtyi jälleen Varjagiin, jossa hän pelasi tällä kertaa kuusi ottelua torjuntaprosentilla 92,5.
Volkov jatkoi SKA-1946:n edustamista kaudella 2016–2017. Hän pelasi runkosarjassa 36 ottelua torjuntaprosentilla 93,4 sekä pudotuspeleissä torjuntaprosentilla 90,3. Hän voitti sarjan vuoden maalivahdin palkinnon sekä tuli varatuksi NHL-seura Nashville Predatorsiin. Volkov pääsi seuraavalla kaudella edustamaan KHL-seura SKA Pietaria, mutta ei pelannut yhtään peliä, minkä lisäksi hän pelasi aiemmin tutuissa SKA-1946:ssa ja SKA-Varjagissa sekä SKA-Nevassa. Koko kauden runkosarjan keskimääräinen torjuntaprosentti oli 82,3. Volkov pääsi pelaamaan pudotuspelejä SKA-1946:ssa torjuntaprosentilla 93,5.
Volkov pelasi vuodet 2018–2021 Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL:ssä. Hän edusti kaudella 2018–2019 sekä Sokol Krasnojarskia että Jugra Hanty-Mansijskia. Hän pelasi seuraavat kaksi kautta Jugrassa ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2021. Keväällä 2021 Volkov teki vuoden sopimuksen SM-liigaseura Porin Ässien kanssa.
Tuula Koukku
Vuonna 2005 Koukulle myönnettiin Suomen Kuvalehden journalistipalkinto. Sen perusteluissa valintaraati sanoi Koukun toimineen ansiokkaasti tieteen popularisoimiseksi journalismissa sekä kouluttaneen suuren joukon tiedetoimittajia eri medioihin tieteen edistämiseksi. ”Hänen työnsä osoittaa, että myös monimutkaisten ilmiöiden ja asioiden syy-yhteydet on mahdollista hahmottaa luotettavalla tavalla sirpaloituvan mediatulvan keskellä. Tieteen popularisoiminen on vaikea alue, jolla voi onnistua vain huippujournalisti.” Samana vuonna koko Koukun johtama Tiede-lehden toimitus sai Suomen tiedetoimittajain liiton Tiedetoimittaja-palkinnon.
Miika ja trampoliini
Miika ja trampoliini on tiettävästi ensimmäinen videopalvelu YouTubeen ladattu suomalainen video. Se ladattiin PetriFB -nimisellä käyttäjätunnuksella palveluun 8. heinäkuuta 2005, 77 päivää koko YouTuben ensimmäisen videon "Me at the zoo" julkaisusta. Videossa nuori poika hyppii trampoliinilla. Se on katsottavissa palvelussa edelleen.
PetriFB -kanavalle on ladattu myös useita muita hyvin vanhoja YouTube-videoita. Samana päivänä (8. heinäkuuta 2005) kanavalle on ladattu kaksi muutakin videota; Jumppaesitys, jossa lapset voimistelevat heprealaisen musiikin tahdissa sekä Punahilkka, jossa esitetään oma versio näytelmästä Punahilkka.
Eteläjukagiiri
Eteläjukagiiri eli metsäjukagiiri tai kolymajukagiiri on metsäjukagiirien puhuma kieli, joka on toinen kahdesta säilyneestä jukagiirikielestä. Kieli on lähes kuollut, ja sitä puhuu nykyään vain viisi ihmistä Venäjän Sahan tasavallan pohjoisosassa. Toisen lähteen mukaan puhujia olisi alle 50 noin 400 metsäjukagiirista. Suurin osa puhujista on vanhuksia.
Luokitus
Metsäjukagiiri on läheistä sukua noin 60 puhujan tundrajukagiirille eli pohjoisjukagiirille. Toisinaan pohjois- ja eteläjukagiiria pidetään saman kielen kahtena, tosin toisistaan suuresti eroavana, murteena. Tällöin jukagiiri olisi isolaattikieli. 1800-luvun lopulta on mainintoja kahdesta jukagiirin sukuisesta kansasta ja kielestä: tšuvaneista ja omokeista. Molemmat ovat hävinneet vaikka esiintyvät yhä jopa Venäjän kansallisuusluokituksessa. Myös jukagiiristen kielten sukulaisuudesta uralilaisiin kieliin on keskusteltu paljon. Kielioppi ja sanasto eroavat kuitenkin niin paljon nykyisistä uralilaisista kielistä, että kielikunnat on todennäköisesti eronneet toisistaan jo yli 8 000 vuotta sitten. Huomattava osa jukagiirikielten sanastosta on alkuperältään tuntematonta.
Jukagiirikielille on viime aikoina yritetty luoda yhteistä, kyrilliseen kirjaimistoon perustuvaa kirjakieltä. Metsäjukagiirissa on aikoinaan ollut myös omaperäinen kuvakirjoitus, jota metsästäjät käyttivät kartoissaan.
Puhuma-alue
Eteläjukagiiria puhutaan nykyään pienellä alueella Venäjällä Kolymajoen lähteillä sijaitsevalla metsäalueella. Se jakautuu hallinnollisesti Sahan tasavallan ja Magadanin alueen kesken. Aiemmin kieltä on puhuttu huomattavasti laajemmalla alueella Kolyman yläjuoksulla.
Rankka kutsumus
Rankka kutsumus – Sairaanhoitajan päiväkirja (2007, kustannusosakeyhtiö Nemo) on Kaarina Davisin esikoisteos. Teos valittiin 22.11.2007 Tieto-Finlandia-ehdokkaaksi ja se sai Mielenterveysseuran tunnustuspalkinnon.
Teos kuvaa sairaanhoitajan työtä. Se ottaa kantaa hoitajien työoloihin ja sisältää osia Davisin omasta päiväkirjasta, jota hän on kirjoittanut työstään.
Soulivong Savang
Prinssi Soulivong Savang (s. 8. toukokuuta 1963) on Laosin viimeisen kuninkaan Savang Vatthanan pojanpoika.
Soulivong Savang syntyi Luang Prabangin kuninkaallisessa palatsissa prinssi Vong Savangin poikana joka oli Savang Vatthanan poika. Kommunistien vallankumouksen jälkeen vuonna 1975 Laosin kuninkaallisen perheen jäseneet pidätettiin ja pantiin arestiin. Soulivong pakeni kotiarestista yhdessä veljensä Thayavong Savangin kanssa vuonna 1981, ja he saapuivat Ranskaan pakolaisina. Monet Laosin kuninkaallisen perheen jäsenet murhattiin.
Soulivong Savang meni Ranskassa Clermont-Ferrandin yliopistoon ja opiskeli lakia. Soulivong työskentelee ns. Laos-ohjelman kanssa, jonka tarkoitus on luoda perustuslaillinen kuningaskunta Laosiin. Soulivongin setä prinssi Sauryavong Savang on suvun päämies.
Souligvong johtaa Laosin kuninkaallista sukua yhdessä prinssi Mangkra Souvannaphouman ja Thayavong Savangin ja Sauryavong Savangin kanssa.
Räpina
Räpina on epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Räpinan kunnassa Kaakkois-Virossa, Põlvamaan maakunnassa, noin 60 kilometriä Tartosta kaakkoon.
Asukkaita Räpinassa on 2 312, ja asukastiheys on 607 asukasta neliökilometrillä (1.1.2015). Räpinan pinta-ala on 3,81 neliökilometriä.
Historia
Kaupunkioikeudet Räpina sai vuonna 1993, mutta vuonna 2002 se menetti itsenäisen asemansa, kun Räpinan kunta ja Räpinan kaupunki yhdistyivät uudeksi Räpinan kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Räpinan kunta, Meeksi ja Veriora yhdistettiin jälleen uudeksi Räpinan kunnaksi.
Väestö
Vuonna 2011 Räpinan epäitsenäisessä kaupungissa oli 2 455 asukasta, joista 2 097 (85,4 %) oli virolaisia, 315 (12,8 %) venäläisiä ja 39 (1,6 %) muita kansallisuuksia.
Simsalabim Jim
Simsalabim Jim on Juice Leskisen 21. albumi. Se on ainoa Leskisen levy, jonka yhtyeeksi on ilmoitettu Juice Leskinen ETC. Lyhyen, lähes EP-mittaisen levyn julkaisi vuonna 1992 Johanna, Juice Leskiselle omistetulla GS-alamerkillä.
Kappalelista
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Juice Leskinen, sovittanut Kampman & Perelló, paitsi ”Että mitenkä” (säv. ja san. Juice Leskinen, sov. Kampman & Huhtajärvi).
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano
Juice Leskinen Grand Slam -yhtyeen siirryttyä ”telakalle” Leskinen kokosi ympärilleen ETC-kokoonpanon. Se jäi lyhytikäiseksi; yhtye perustettiin alkuvuodesta 1992 ja se hajosi vuoden loppuun mennessä. Oikeammin ETC oli projekti, jonka olikin tarkoitus kestää vain vuoden 1992 loppuun. Yhtyeen nimi sisältää Leskiselle tyypillisen sanaleikin; ETC voidaan lausua englantilaisittain ”etsii”. ETC äänitti myös singlen ”Sietämätön mies” / ”Herbaa”, jonka A-puolen kappaleella yhtye oli mukana myös Syksyn sävel -karsinnoissa. Lisäksi Juankosken kulttuurihistoriallisen seuran julkaisemalle LP:llä Unelmia Ponomareffin pajalta (1992) kuullaan ETC:n uudet sovitukset Juice Leskisen kappaleista ”Juankoski, here I come” ja ”Se oli jautaa”.
Harouna Niang
Harouna Niang (s. 1955 Diakalel ) on malilainen taloustieteilijä, joka toimi maan teollisuus- ja kauppaministerinä vuosina 2020–2021.
Niang suoritti taloustieteiden tutkinnon Algerin yliopistossa vuonna 1978 ja maisterintutkinnon vuonna 1985. Hän työskenteli erilaisissa hallintotehtävissä ja oli pääministeri Soumana Sackon kabinettipäällikkö vuosina 1991–1992. Niang toimi pääsihteerinä teollisuus-, käsityö- ja matkailuministeriössä vuosina 1995–1997 ja teollisuus-, kauppa- ja liikenneministeriössä vuosina 1997–2001. Hän oli toimitusjohtajana Malin vedonlyöntiyhtiössä vuosina 2001–2004 ja Markalan sokeriyhtiössä vuosina 2005–2012. Sen jälkeen hän toimi riippumattomana konsulttina.
Quantel Paintbox
thumb|Quantel Paintbox Quantel Paintbox oli työasema, joka oli tarkoitettu kuvankäsittelyyn ja grafiikan luomiseen. Brittiläinen yritys Quantel julkaisi Quantel Paintboxin vuonna 1981. Quantel Paintbox oli aikoinaan erittäin edistyksellinen, ja sitä käytettiin 1980-luvulla lähinnä tuottamaan grafiikkaa sekä tehosteita videoihin ja televisiolähetyksiin. Työasemassa oli värimonitori, näppäimistö, 70 megatavun kiintolevy, ja sen grafiikkaohjelmistoa käytettiin piirtoalustan ja kosketuskynän avulla.
Paintboxia käytettiin eniten television urheilu- ja uutislähetyksissä, mutta BBC käytti työasemaa myös draama- ja viihdeohjelmissa. Doctor Who oli ensimmäisiä tv-sarjoja, jonka tehosteet tehtiin Quantel Paintboxilla. Vuonna 1987 BBC tuotti ohjelman Painting with Light, jossa Howard Hodgkin, Sir Sidney Nolan, Richard Hamilton ja David Hockney tekivät taideteoksia Quantel Paintboxilla. Myös Queenin The Miracle -albumin kansikuva ja Dire Straitsin Money for Nothing -kappaleen videotehosteet tehtiin Quantel Paintboxilla.
Paintbox menetti markkina-asemansa 1990-luvulla, kun kilpailijoiksi ilmaantui uusia kuvankäsittely-, grafiikka- ja editointiohjelmia. Quantel haastoi Adoben oikeuteen patenttirikkomuksesta, mutta hävisi oikeusjutun vuonna 1997, kun Adobe vapautettiin syytteistä.
Marek Piekarczyk
Marek Józef Piekarczyk (s. 13. heinäkuuta 1951 Poznań) on puolalainen laulaja ja lauluntekijä, satunnainen näyttelijä ja televisiopersoona. Hän on tunnettu esiintymisistään rock-yhtyeessä TSA, jonka jäsen hän on ollut yhtyeen taukoja lukuun ottamatta vuosina 1981-2018. Vuosina 1990–1991 hän oli Balls' Power -yhtyeen jäsen. Hän on julkaissut musiikkia myös sooloartistina.
Hexen
Hexen: Beyond Heretic (tyyliteltynä HeXen tai HEXEN) on Raven Softwaren kehittämä ja id Softwaren julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu vuonna DOSille ja myöhemmin peli on käännetty eri alustoille.
Pelin nimi tulee todennäköisesti saksankielisestä sanasta "Hexen", joka tarkoittaa noitaa.
Pelaaminen
Hexenissä pelialue on rakennettu siten, että jokainen jakso koostuu keskuspaikasta ja alajaksoista, jotka voi suorittaa eri järjestyksissä. Yhdessä alajaksossa voi vaikuttaa toiseen, joten niiden välillä joutuu usein liikkumaan ristiin.
Hexen muistuttaa Hereticiä monessa mielessä. Esimerkiksi Energia-Potion on graafiselta asultaan täsmälleen samannäköinen Hereticissä ja Hexenissä. Myös jotkut hirviöt ovat samoja. Pelissä voi valita kolmesta hahmosta, joilla on erilaiset aseet. Soturihahmo joutuu pelaamaan pitkän aikaa ilman ampuma-asetta.
Pelin tarkoituksena on tuhota Korax, yhden kolmesta Käärmeratsastajasta (eng. The Serpent Riders), jotka ovat valloittaneet Cronos-maailman. Ensimmäisen näistä Käärmeratsastajaveljeksistä, D'Sparillin, pelaaja kohtasi Hereticissä, ja viimeisen, Eidolonin, pelaaja tulee kohtaamaan pelissä Hexen II.
Pelaajahahmot
Pelin alussa pelaaja saa valita yhden kolmesta hahmosta. Hahmot ovat soturi, kleeri ja velho. Jokaisella on omat vahvuutensa ja heikkoutensa.
thumb|left|Soturi, Baratus
Soturi
Soturi (Fighter) on hahmoista fyysisesti vahvin ja nopein. Soturi hyötyy eniten suojuksista ja panssaroinnista, joita löytää pelin aikana. Soturin aseet ovat lähinnä lähitaistelua varten. Soturin ainoa ase pelin alussa on Spiked gauntlets(=piikkihansikkaat). Myöhemmin saa Timon's axe -kirveen, Hammer of retribution -sotavasaran ja Quietus-miekan. Piikkihansikkaat ja kirves ovat molemmat pelkästään lähitaisteluaseita. Hammer of retribution ja Quietus voivat molemmat ampua magiaa, mutta molemmat aseet ovat silti tehokkaampia lähitaistelussa. Ts. jokaista soturin asetta kannattaisi käyttää lähitaistelussa.
Pappi
Pappi (Cleric) on tasavahva sekä fyysisesti että maagisesti. Pappi ei kuitenkaan ole yhtä vahva fyysisesti kuin soturi tai yhtä vahva maagisesti kuin velho. Kleerin ensimmäinen ase, Spiked mace(=piikkinuija), on koko pelin tehottomin ase. Kleerin toista asetta, Serpent staff:ia(=käärmesauva), pystyy käyttämään sekä lähi- että kaukotaistelussa. Matkan päähän ase ampuu kaksi myrkyllistä kuplaa, jotka haavoittavat vihollista. Käsikähmässä ase imee viholliselta elämää ja siirtää tämän pelaajalle. Käärmesauva on ainoa ase pelissä, jolla pystyy parantamaan itseään. Kolmas ase, Firestorm(=tulimyrsky-loitsu), ampuu tulivanan, joka saattaa imeä vihollisen tuleen ja tappaa sen. Kleerin paras ase on kuitenkin Wraithverge(="haamusauva"), joka lähettää pahoja henkiä vihollisten perään. Henget repivät viholliset kappaleiksi, olivatpa ne kuinka kestäviä tahansa.
thumb|left|Velho, Daedolon
Velho
Velho (Mage) on maagisesti vahvin hahmoista. Fyysisesti velho on hahmoista heikoin ja hitain, mutta velhon tehokkaat loitsut tekevät tästä kuitenkin pahan vastuksen. Velhon ensimmäinen ase, Sapphire wand(=safiirisauva), on heikkotehoinen, mutta sillä on todella pitkä kantama, se ei käytä taikavoimaa ja sen ammukset läpäisevät viholliset, joten sillä voi helposti vahingoittaa useampaa vihollista yhdellä laukauksella. Velhon toinen ja kolmas ase ovat molemmat pikemminkin taikoja kuin aseita. Toinen ase, Frost shards(=jäänsirpaleet), ampuu jääsiruja velhon kädestä, jotka vahingoittamisen lisäksi saattavat myös jäädyttää vihollisen jääpatsaaksi. Kolmas taika, Arc of Death(=kuolonsalama), ampuu sähköisen pilarin velhon käsistä, joka vahingoittaa vihollista. Bloodscourge(=verivitsa)-sauva on kiistatta velhon tehokkain ase. Sauva ampuu kolme hakeutuvaa tulipalloa, jotka liiskaavat kohtalaisen helposti raskaammankin mörön kilon paloiksi. Aseella on todella pitkä kantomatka.
Hirviöt
thumb|right|Ettin
Ettin
Ettinit olivat aikoinaan ylpeitä legioonalaisia, mutta Korax lumosi ettinit ja ne muuttuivat hirviöiksi. Ettinit eivät aiheuta pelaajalle suurta varaa - paitsi isoissa laumoissa - sillä ne voivat vain iskeä lähietäisyydeltä piikkinuijallaan. Ettinit eivät voi torjua hyökkäyksiä. Ne myös pysähtyvät hetkellisesti, jos pelaaja haavoittaa niitä.
Koraxilla on rajaton määrä ettineitä, joten hän lähettää niitä säännöllisesti pelaajan harmiksi pelin kuluessa. Nämä ettinit ovat viisaampia kuin tavalliset veljensä, sillä he seuraavat pelaajaa, kunnes kuolevat tai jäävät kiinni johonkin esteeseen.
thumb|right|Afrit
Afrit
Afrit muistuttaa paljon gargoylea Hereticistä. Afriteja näkee jokaisella alueella Hexenissä. Ne voivat vahingoittaa pelaajaa ampumalla kolmen tulipallon sarjoja pelaajaa päin. Nämä eivät kuitenkaan ole erityisen vaarallisia, mutta afritit voivat olla vaikea vastus, jos pelaajalla ei ole yhtään pitkänkantaman asetta. Onneksi afritin tuliset siivet tekevät hirviön näkyväksi pimeillä alueilla.
thumb|right|Serpent
Chaos Serpent
Aikoinaan D'Sparil ratsasti Serpentillä, mutta tässä maailmassa Serpentit ovat vapaita, mikä tekee niistä heikkoja. Serpentejä on kaksi eri lajia:
Kehitys
Peli on tehty Doomin pelimoottorilla. Hexen suunniteltiin alun perin Hereticin lisäosaksi, mutta julkaistiin lopulta erillisenä pelinä.
Pelin musiikista vastasi Kevin Schilder.
Vastaanotto
Hexen sai pääasiassa varsin myönteiset arviot lehdistössä. Pelin grafiikka oli ehkä rujompaa kuin Hereticissä, mutta monipuoliset ja laajat jaksot sekä hirviö- ja asevalikoima vakuuttivat.
Mikrobitin J. & P. Piira antoivat Hexenille arvostelussaan 94 pistettä sadasta. He kehuivat pelin kenttäsuunnittelua, tunnelmaa, grafiikkaa ja ääniä.
Pelit-lehden Niko Nirviltä Hexenille heltisi 87 pistettä sadasta. Hän kehui graafisia efektejä, ääniä ja moninpeliä mutta moitti grafiikan osittaista suttuisuutta.
Julkaisut
Vuonna 1999 pelin tekijät julkaisivat pelin lähdekoodit ilmaiseksi jakeluun. Tämän seurauksena pelistä on tehty versioita uusille alustoille, esimerkiksi Linuxille.
Muolaan kirkko
thumb|400px|Muolaan kirkko ennen talvisotaa. thumb|300px|Muolaan kirkon peruskivi, joka löytyi kirkon paikan raivastöiden yhteydessä.
Muolaan kirkko oli Muolaan luterilaisen seurakunnan kirkko. Se sijaitsi entisen Muolaan kunnan itäosassa Kirkkorannan kylässä Kirkkojärven länsirannalla olevalla mäellä luovutetussa Karjalassa. Muolaan kirkko rakennettiin luonnonkivistä ja tiilistä vuosina 1849–1852 ja sen suunnitteli intendenttikonttorin johtaja arkkitehti Ernst Lohrmann vuosina 1840–1843. Kirkon rakennusmestarina toimi Sandell ja kirkkoa varten valmistettiin 240 000 tavallista tiiltä ja 50 000 reunatiiltä. Tämä Muolaan viimeiseksi jäänyt kirkko oli järjestyksessä seurakunnan viides tai kuudes kirkko ja se vihittiin käyttöön ensimmäisenä adventtina 1852.
Ulkoasu
Muolaan kirkko oli päätytornillinen pitkäkirkko ja tyyliltään se edusti empireklassismia. Kirkko oli 39 metriä pitkä ja 19 metriä leveä. Se oli rakennettu noin metrin korkuisen harmaakivijalustan päälle. Kirkon seinät oli rapattu ja maalattu valkoiseksi. Nelikulmainen ja suuri torni sijaitsi kirkon länsipäässä ja ulkoni vain vähän itse runkohuoneesta. Kellotornin yläosassa oli joka sivulla kelloluukut ja niiden yläpuolella päätykolmiot. Tornin katto oli matala pyöreä kupu, jonka päällä oli risti. Kirkon itäpäässä puolestaan oli muuta kirkkoa matalampi puolipyöreä sakaristo. Kirkossa oli matala satulakatto. Kirkon kummallakin pitkällä sivulla oli viisi suurta ja korkeaa ikkunaa, joiden yläpäät olivat kaarevat. Sivuseiniä rytmittivät ikkunoiden kautta kulkeneet poikittaiset profiililinjat. Kirkon pääsisäänkäynti sijaitsi kellotornin alaosassa ja lisäksi kirkon molemmilla pitkillä sivuilla oli keskimmäisten ikkunoiden kohdalla eteisettömät sivuovet. Sekä kirkon pääsisäänkäynnin että alttarin yläpuolella oli puoliympyrän muotoinen ikkuna.
Sisäosat
thumb|left|400px|Sisäkuva Muolaan kirkosta vuonna 1938. thumb|300px|Muistotilaisuus Muolaan kirkon raunioilla 30. kesäkuuta 2002. thumb|300px|Muolaan kirkon rauniot talvisodan jälkeen. [[Kuva:The ruins of the Muolaa church (summar 2001).jpg|thumb|300px|Muolaan kirkon rauniot kesällä 2001. Alttarin paikalle on pystytetty muistoristi ja sen vasemmalla puolella on kirkon peruskivi, joka löytyi raivaustöiden yhteydessä. Vertaa kuvaa Muolaan kirkon alttarista ennen sotia]] Muolaan kirkko oli kooltaan suuri, siinä oli noin 2 200 istumapaikkaa. Kirkkosali oli kolmilaivainen, jonka keskilaivaa kattoi puurakenteinen tynnyriholvi. Sivulaivoja erottivat päälaivasta tukevat doorilaiset pylväsrivit, jotka kannattelivat kirkon sivuilla kahdessa kerroksessa olleita lehtereitä. Kirkkosali oli maalattu valkoiseksi ja sisustus oli rakennuksen tyylin mukaan selkeälinjaista. Alttarin vasemmalla puolella oli saarnastuoli, jonne oli käynti seinän takana olleesta sakaristosta. Urkuparvi sijaitsi tornin puoleisessa päässä ja sitä kannatteli kaksi pylväsparia, joiden välinen lehterikaide kirkkosaliin päin kaartuva.