cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turks- ja Caicossaaret
Turks- ja Caicossaaret on Britannialle kuuluva erillisalue Haitin pohjoispuolella. Alue koostuu kahdesta saariryhmästä, jotka sijaitsevat Bahamasaarilta kaakkoon vyöhykkeellä 21°45′ pohjoista leveyttä ja 71°35′ läntistä pituutta. Tärkeimmät tulonlähteet saarilla ovat matkailu, äyriäiset ja pankkipalvelut. Saarilla oli vuoden 2006 perustuslain mukaan huomattavasti päätäntävaltaa omissa asioissaan, mutta vuonna 2009 emämaa Britannia hajotti hallituksen korruption ja taloudellisten väärinkäytösepäilyjen takia, ja saaret siirrettiin suoraan kuvernöörin alaisuuteen.
Maantiede
thumb|left Turks- ja Caicossaaret koostuvat noin 40 saaresta, joista kahdeksan on asuttuja. Saaret jakaantuvat kahteen ryhmään, joita erottaa 35 kilometriä leveä salmi: läntisiin Caicos-saariin, joista kuudella on asutusta, ja itäisiin Turks-saariin, joista kahdella on asutusta. Maasto on matalaa, maaperä köyhää ja multakerros ohut. Kasvillisuus on enimmäkseen pensaistoa. Saarilla ei ole varsinaisia jokia eikä järviä, mutta joitakin murtovesilammikoita. Rannikoita reunustavat mangrovekasvustot.
Hurrikaanit ovat alueella yleisiä. Ilmasto on miellyttävän lämmin, ja sademäärät ovat pienten korkeuserojen takia vähäisempiä kuin muilla alueen saarilla. Sadetta saadaan vuodessa 1 000 – 1 500 mm, suurin osa siitä toukokuusta lokakuuhun kestävällä sadekaudella. Lämpötila vaihtelee 16 ja 32 asteen välillä.
thumb|left|Hiekkarantaa. Matkailijoita houkuttavia piirteitä Turks- ja Caicossaarilla ovat koralliriutat ja hiekkarannat. Herkkiä kohteita, kuten kosteikkoja ja laguuneita, on rauhoitettu. Suolankerääjät hävittivät suuren osan metsästä Grand Turkin, Salt Cayn ja South Caicosin saarilla. Rehevin luonto on North Caicosilla, jossa kasvaa monenlaisia hedelmäpuita ja elää maan suurin flamingoyhdyskunta. Saarilla pesii kaikkiaan sata lintulajia, ja toiset sata lajia käy siellä muuttolintuina. Saarilla esiintyy myös 35 perhoslajia ja kolme suurta liskolajia.
Historia
Turks- ja Caicossaarten ensimmäiset asukkaat olivat lucayanit, jotka olivat sukua monia muita Karibian saaria asuttaneille taino-intiaaneille. He asuttivat Bahamasaaret useina aaltoina 700-luvun paikkeilta alkaen ja he hävisivät eurooppalaisten saapumisen jälkeen kulkutauteihin ja orjuutukseen. Kolumbuksen vierailusta kiistellään, mutta ensimmäinen todistettavasti saarilla käynyt eurooppalainen oli espanjalainen konkistadori Juan Ponce de León, jonka retkikunta löysi saariston vuonna 1512. Eurooppalaisten kohtaamisen jälkeen vieraat taudit ja orjuus tuhosivat tainot 1500-luvun puoliväliin mennessä.
1500-luvulta 1700-luvulle saaristo oli välillä niin espanjalaisten, ranskalaisten kuin brittienkin hallussa. Merirosvot piileskelivät saarilla ja ryöstelivät suolankerääjiä.
Bermudalaiset aloittivat merisuolan keräämisen Grand Turk -saarella 1600-luvun lopulla. Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen nykyisestä Etelä-Yhdysvalloista tulleet viljelijät valloittivat saarilta alaa maatalouskäyttöön. Saarille perustettiin puuvillaplantaaseja, joilla Afrikasta tuodut orjat työskentelivät. Orjuuden kieltämisen jälkeen 1838 useimmat plantaasinomistajat lähtivät. Orjat jäivät kuitenkin asuttamaan saarta.
Saaret olivat osa Bahaman siirtokuntaa vuoteen 1848 saakka, jolloin asukkaat halusivat niistä itsenäisen siirtokunnan, joka liitettiin 1873 Jamaikan alaisuuteen. Vuonna 1959 saari sai vihdoin oman kuvernöörinsä, ja kun Jamaika itsenäistyi elokuussa 1962, Turks- ja Caicossaarista tuli Britannian erillisalue.
Kylmän sodan aikana saaria käytettiin lännen tukikohtana. Yhdysvallat piti siellä lentotukikohtaa 1944–1947 ja perusti ohjusaseman 1952. 1950- ja 1960-luvuilla Yhdysvalloilla oli saarilla avaruustoimintaa. Yhdysvaltain ensimmäinen miehitetty avaruuslento Friendship 7 laskeutui John Glennin ohjaamana Grand Turkin rantavesiin avaruusmatkan jälkeen vuonna 1962. Yhdysvallat sulki tukikohdan vuonna 1983.
Vuonna 2008 ensin hurrikaani Hanna ja sen jälkeen hurrikaani Ike tekivät pahaa tuhoa saarilla.
Politiikka
Turks- ja Caicossaarten perustuslaki otettiin käyttöön 30. elokuuta 1976, jota pidetään saarten kansallispäivänä. Vuonna 1982 hyväksyttiin saarten itsenäisyys, mutta politiikka muuttui nopeasti vastustamaan sitä, ja saaristo pysyi Britannian erillisalueena. Perustuslaki hylättiin vuonna 1986, mutta palautettiin uudistettuna 5. maaliskuuta 1988. Turks- ja Caicossaarten lakijärjestelmä perustuu englantilaiseen tapaoikeuteen, mutta se on saanut vaikutteita myös Jamaikan ja Bahaman laeista. Äänestysikä on 18 vuotta.
Saarten hallitsija on Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki, kuningas Charles III, joka nimittää kuvernöörin, joka taas nimittää pääministerin. Maaliskuussa 2009 Britannia päätti hajottaa saarten hallituksen ja parlamentin. Asiasta tehtyjen valitusten käsittelyn jälkeen päätös toteutettiin elokuussa. Britannian viranomaiset olivat saaneet tutkimuksissaan selville saaren hallinnossa esiintyneen poliittista moraalittomuutta ja epäpätevyyttä. Hallitus lakkautettiin 2009 enintään kahden vuoden ajaksi, ja johdossa on sen aikana brittiläinen kuvernööri kuningattaren alaisuudessa. Tarvittavaa vakautta ei saavutettu ja syyskuussa 2010 Britannia ilmoitti, että heinäkuulle 2011 suunnitellut vaalit peruutetaan.
Hajotettu yksikamarinen lakiasäätävä valtuusto muodostui 19 edustajasta, joista 13 valitaan yleisillä vaaleilla neljän vuoden välein. 4. maaliskuuta 2003 vaaleissa suurin puolue oli Edistyksellinen kansallispuolue (8 paikkaa), josta seuraavana oli Kansan demokraattinen liike (5 paikkaa). Yhdistynyt demokraattinen puolue nautti myös kannatusta, mutta se ei ole saanut paikkoja. Helmikuun 2007 vaaleissa Edistyksellinen kansallispuolue PNP voitti Michael Misickin johdolla 13 paikkaa ja Kansan demokraattinen liike PDM jäi kahteen paikkaan.
I Hired a Contract Killer
I Hired a Contract Killer on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Aki Kaurismäen ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama suomalais-ruotsalainen elokuva. Elokuvan pääosissa ovat Jean-Pierre Léaud, Margi Clarke ja Kenneth Colley. Kaurismäki näyttelee myös itse pienessä roolissa aurinkolasien myyjänä. Timo Salminen sai elokuvasta kuvaus-Jussin. 1990 Love Kirjat julkaisi elokuvan käsikirjoituksen sekä suomeksi että englanniksi. Mukana kirjassa on Kaurismäen teksti "Huomioita käsikirjoittajan itsesäälistä". 1997 elokuvan pohjalta tehtiin teatteriesitys Hannoverissa.
Turks- ja Caicossaaret
Talous
Turks- ja Caicossaaret käyttää valuuttanaan Yhdysvaltain dollaria. Vuonna 2008 bruttokansantuote henkeä kohti oli 26 280 dollaria. Hurrikaani Ike, kansainvälinen lama ja huono taloudenpito johtivat vuosien talousongelmiin. Valtiontalous oli alijäämäinen 2002–2011, vuonna 2008 inflaatio oli lähes 8 prosenttia ja BKT laski lähes 20 prosenttia vuoteen 2009. Britannia myönsi maalle 10 miljoonan punnan lainan 2010 ja sopi seuraavana vuonna 260 miljoonan dollarin velkajärjestelyistä viiden vuoden aikana. Talous saatiin jaloilleen, budjetti näytti ylijäämää 2012–2014 ja vuonna 2014 maan luottoluokitus oli BBB+. BKT henkeä kohti on noin 24 tuhatta dollaria.
Työvoimasta noin kolmannes työskentelee valtiolle ja viidesosa maatalouden ja kalastuksen parissa.
Aikaisemmin suolantuotanto oli tärkeä tulonlähde, mutta nyt turismi ja pankkipalvelut ovat syrjäyttäneet sen. Maanviljely on vähäistä, mutta saarilla sijaitsee maailman ainoa suuria kotiloita (conch) kasvattava nilviäisenviljelylaitos. Myös hummereita viedään ulkomaille. Maatalouden tuotteita ovat maissi, pavut ja sitrushedelmät. Yhdysvallat on pääasiallinen kauppakumppani.
Turks- ja Caicossaarten energialaitos tuottaa sähköä dieselvoimalan avulla. Koska maalla ei ole omaa syväsatamaa, generaattorien tarvitseman dieselin kuljetuskustannukset ovat korkeammat ja energian hinta on korkeampi kuin muualla Karibialla. Konsultit ovat selvittäneet uusiutuvien energialähteiden käyttöä, ja tuulivoimaa ja kaatopaikkakaasuja pidetään niistä potentiaalisimpina. Käyttöveden lämmitystä aurinkoenergialla varsinkin hotelleissa pidetään myös järkevänä kehityskohteena. Nykyisin tällainen järjestelmä on käytössä alle kahdella prosentilla saarelaisista, kun Barbadoksella aurinkokäyttöisiä vedenlämmittimiä käyttää yli puolet kotitalouksista.
Saarilla on yhteensä seitsemän lentokenttää. Useimmat ulkomaanlennot laskeutuvat Providencialesiin. Kaksi muuta kansainvälistä lentokenttää ovat Grand Turk ja South Caicos. Maantietä on 121 km, ja vain 24 km siitä on päällystettyä. Satamakaupungit ovat Cockburn, Grand Turk ja Providenciales. Providencialesista on lauttayhteys North Caicosiin. Grand Turkista Salt Cayhin kulkee lautta joka toinen viikko.
Väestö
Turks- ja Caicossaarten väestö on kasvanut 20 vuodessa nopeasti, sillä saarelle muuttaa paljon muiden Karibian saarten asukkaita. Varsinkin Haitista tulee laittomia maahanmuuttajia, joten todellisen väkiluvun arviointi on vaikeaa. Vuonna 1990 asukkaita oli 12 350 ja vuonna 2008 jo 32 700. Useimmat asukkaat ovat alkujaan afrikkalaista alkuperää.
Pääosa saarelaisista on kristittyjä, vuonna 1990 baptisteja oli 40 %, anglikaaneja 18 % ja metodisteja 16 %.
Kulttuuri
Saarilla, varsinkin Middle Caicosilla, on perinteisesti tehty tarvekaluja kuten koreja, hattuja ja kattoja punomalla ja palmikoimalla palmunlehtiä. Perinteisen musiikin soittimiin kuuluu marakassien, kitaran, haitarin ja rumpujen lisäksi saha, jota soitetaan vetämällä metallipuikkoa sen piikkien yli. Kansantarinoiden alkuperää voidaan jäljittää afrikkalaiseen sadunkerrontaperinteeseen.
Koulunkäynti on pakollista 13 vuoden ajan alkaen neljävuotiaasta. Alakoulua käy 78 prosenttia ja yläkoulua 70 prosenttia ikäluokasta.
Saarilla on yhdeksän jalkapallojoukkuetta, joissa pelaa 655 rekisteröityä pelaajaa. Jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan edennyt CONCACAF Gold Cupin lopputurnaukseen. Maajoukkue oli syyskuussa 2011 FIFAn rankingissa sijalla 195.
Brandeisin yliopisto
Brandeisin yliopisto (, [ˈbrændaɪs]) on Yhdysvaltojen kuuluisin juutalainen yliopisto. Yliopisto perustettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948 ja se sijaitsee Walthamissa, Massachusettsissa, noin 15 kilometrin päässä Bostonista.
Yliopistoa perustamassa oli monia kuuluisia juutalaisia, muiden muassa Albert Einstein. Yliopistoa ehdotettiin nimettäväksi hänen mukaansa, mutta Einstein ei pitänyt ajatuksesta, joten yliopisto nimettiin Yhdysvaltain korkeimman oikeuden ensimmäisen juutalaisen jäsenen Louis Brandeisin mukaan.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Brandeisin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 301–400.
Pauli Jokinen
Pauli Jokinen (s. 1974 Turku) on Helsingissä asuva kirjailija ja toimittaja. Jokinen on kirjoissaan keskittynyt Helsingin paikallishistoriaan, kulttuuriin sekä julkiseen taiteeseen. Jokinen on kirjoittanut muun muassa kirjat Sunnuntaikävelyllä Helsingissä - 52 reittiä historiaa ja nähtävyyksiä (2010) , Kulttuurikävelyllä Helsingissä - Taidetta, arkkitehtuuria ja historiaa (2011), Helsinki kävellen - Walkin in Helsinki (2012) , Muistolaattabongarin opas (2015) , Kaunis Helsinki (2016) ja Sunnuntaikävelyllä sotien ajan Helsingissä (2017).
Jokinen on työskennellyt toimittajana televisiossa ja pääkaupunkiseudun paikallislehdissä. Jokinen on toimittanut vuosina 2011-2014 taiteeseen ja kulttuuriin keskittynyttä verkkosivustoa Cult24.fi ja hän toimi myös kulttuuriin keskittyneen kaupunkilehden Cult24 Magazinen päätoimittajana ja kustantajana.
Jokinen toimi Kivinokkalaiset ry:n puheenjohtajana vuosina 2015-2017. Vuonna 2017 Jokinen oli perustamassa Helsingin kävelyfestivaalia ja hän toimii festivaalin johtajana.
Jokinen on järjestänyt Helsingissä opastettuja kävelykierroksia, joilla tutustutaan muun muassa kaupungin rikoshistoriaan. Toiminnastaan Jokiselle myönnettiin Helsinki Travel Award -palkinto vuonna 2020.
Nokisara
Nokisara (Carex fuliginosa) on sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se jaetaan eri alalajeihin, joista Suomessa ja Ruotsissa esiintyy vain napanokisaraa (Carex fuliginosa ssp. misandra). Nokisara muistuttaa sysisaraa (Carex atrofusca), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan lehtien sekä emitähkien ja pullakoiden ulkonäön perusteella.
Nokisara on kasvutavaltaan melko tiiviisti mätästävä. Lehdet ovat puhteenvihreitä sekä kouruisia ja lehtien tyvitupet ovat vaaleanruskeita. Nokisara on yhtäläistähkäinen saralaji, ja sen kukinto koostuu useammista nuokkuvista tähkistä. Hedekukat sijaitsevat ylimmän tähkän tyvellä ja emikukat ovat kolmiluottisia. Tähkäsuomut ovat tummanruskeita. Pullakot ovat ruskeita ja niissä on pitkä sekä ulkoneva suuota.
Nokisara kasvaa tunturiseuduilla kosteilla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla sekä lapinvuokkonummilla. Suomessa nokisaraa tavataan vain Kilpisjärven seudulla, Enontekiöllä. Nokisara on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi (NT) lajiksi.
Rosetta (luotain)
Rosetta on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) miehittämätön komeettaluotain. Se laukaistiin 2. maaliskuuta 2004 kello 7.17 (UTC). Luotaimen tavoitteena on tutkia komeetta 67P/Tšurjumov–Gerasimenkoa, jonka se saavutti vuonna 2014. Missioon kuului avaruusluotain ja Philae-laskeutuja.
Luotain on nimetty egyptiläisen Rosettan kiven, jonka avulla ratkaistiin hieroglyfikirjoitus, mukaan. Rosetta-luotaimen toivotaan antavan uutta tietoa aurinkokunnan tilasta ennen planeettojen muodostumista.
Laskeutuja on saanut nimen Niilin Philae-saaren mukaan. Tuolta saarelta löytyi obeliski, jonka monikielisen tekstin avulla Rosettan kivi pystyttiin kääntämään.
Rosetta kiersi ja tutki kohdekomeettaansa 789 Maan vuorokauden ajan. Tehtävänsä päätteeksi luotain ohjattiin törmäämään komeettaan. Yhteys Rosettaan menetettiin suunnitellusti 30. syyskuuta 2016 kello 11.19 (UTC).
Yleistä
1980-luvulla Halleyn komeetan ohilento aiheutti paljon kohua. Useat avaruusluotaimet lensivät komeetan ohi pyrkien tutkimaan sitä. Tällaisia olivat mm. NASAn ICE, Neuvostoliiton Vega ja ESAn Giotto. Niille kaivattiin jatkoa.
NASA ja ESA aloittivat yhteisten komeettamissioiden suunnittelun. NASA veti Comet Rendezvous Asteroid Flyby (CRAF) -lentoa, ja ESA johti sitä seuraavaa Comet Nucleus Sample Return (CNSR) -lentoa. Molempien piti perustua Mariner Mark II -satelliittirunkoon. CRAF oli Cassinin sisaralus, ja kun Cassinin kustannukset nousivat vuonna 1992 liian suuriksi, NASA peruutti CRAF-mission. ESA pyrki tämän jälkeen toimimaan itsenäisesti. Vuoteen 1993 mennessä ESAkin totesi näytteenhaun komeetalta Maahan liian kalliiksi. Tämän jälkeen ESAn missiosta tuli CRAFin kaltainen, ohilentoon yhdistettiin kuitenkin laskeutuminen pinnalle.
Rosetta oli alun perin tarkoitus laukaista 12. tammikuuta 2003 kohtaamaan komeetta 46P/Wirtanen vuonna 2011. Ariane 5:n laukaisu epäonnistui 11. joulukuuta 2002, ja siksi Rosettaa ei uskallettu laukaista vuoden 2003 alussa. Tämän takia komeetan uudeksi kohteeksi piti valita komeetta 67P/Tšurjumov–Gerasimenkon, joka saavutettaisiin vuonna 2014.
Suomalainen Patria on suunnitellut ja rakentanut Rosettan runkorakenteen (alumiinihunajakennorakenne) sekä sen sähkötehon jakelun laitteita. Ilmatieteen laitos on rakentanut osia Rosettan ja sen laskeutujan instrumenteista. Luotaimessa niistä ovat COSIMA (Cometary Secondary Ion Mass Analyzer), MIP (Mutual Impedance Probe), LAP (Langmuir Probe) ja ICA (Ion Composition Analyzer). Laskeutujaan Ilmatieteen laitos toimitti veden etsintään käytettävän PP-laitteen (Permittivity Probe), massamuistin (CDMS/MEM) laskeutujan tietokoneyksikköön sekä maatukilaitteistot COSIMAlle ja MIP:lle.
Aikataulu
thumb|450px|Rosettan rata.
Mittalaitteet
Mittalaitteet niiden tutkimuskohteiden mukaan.
2008
Tampereen teknillisen yliopiston professori Mikko Kaasalaisen johtama tutkimusryhmä onnistui kartoittamaan matemaattisen mallin avulla Šteinsin pimeän puolen.
Garanimals
Garananimals on yhdysvaltalaisen '''Garan. Inc.:n''' lastenvaatteiden tuotemerkki. Garan, Inc. on erikoistunut alusvaatteisiin ja etenkin lasten vaatteisiin. Vaikka tuotteista noin 80 % on tarkoitettu lapsille, sillä on myös joitain aikuistenkin trikootuotteita. Se valmistaa lastenvaatteita joissa on värikkäitä eläinhahmoja, niin että eläimistä tunnistaa yhteenkuuluvat asun eri osat kuten toisiaan vastaavat yöhousut ja -paidan. Yhtiön omistaa nykyisin suursijoittaja Warren Buffettin holdingyhtiö Berkshire Hathaway.
Garanilla on myös toinen lapsille suunnattu brändi, Bobby Brooks. Yritys myy valtaosan tuotteistaan yhdelle suurelle ostajalle, Walmartille.
Yrityksellä on tuotantoa Karibian alueella.
Historia
Vuonna 2019 yrityksellä oli 5 311 työntekijää.
Bao
thumb|250px|Tansanialainen Bao-lauta Bao on mancala-perheeseen kuuluva afrikkalainen lautapeli, jota pelataan erityisesti Tansaniassa ja Sansibarissa. Bao on kahden hengen peli, jossa ei ole lainkaan sattumaa.
C. C. Catch
C. C. Catch (oik. Caroline Catherine Müller, s. 31. heinäkuuta 1964 Oss, Alankomaat) on diskomusiikkia tuottanut alankomaalais-saksalainen laulaja, joka oli yhtyeineen aktiivinen vuosina 1985-1989.
C. C. Catchin läpimurtosingle oli I Can Lose My Heart Tonight ja hänen muita tunnettuja kappaleitaan ovat muun muassa Strangers By Night, Backseat Of Your Cadillac, 'Cause You Are Young ja Good Guys Only Win In Movies. Suurin osa C. C. Catchin musiikista sekä suurimmat hitit ovat hänen ja Dieter Bohlenin yhteistyön tulosta.
Kaikkien yllätykseksi tämä hedelmällinen yhteistyö päättyi vuonna 1989 Carolinen halutessa muuttaa imagoaan ja musiikkityyliään. Kaksikko kävi myös oikeudessa jonkinasteisen kahakan "C. C. Catch" nimen käytöstä, jonka Dieter väitti keksineensä. Caroline voitti kyseisen oikeudenkäynnin.
C. C. Catch levytti ja julkaisi vielä Hear What I Say albumin vuonna 1989, mutta on sen jälkeen pitänyt taukoa sillä saralla. Hänen tuotantoaan on kuitenkin julkaistu eri kokoelma-albumeilla vielä 2000-luvullakin. C. C. Catch on yhä suosittu Venäjällä ja muualla itäblokin maissa, joissa C. C. Catch keikkailee aktiivisesti.
Bao
Pelivälineet
Peliin tarvitaan lisäksi 64 siementä tai muuta vastaavaa pelinappulaa.
Pelin tavoite
Pelin voi voittaa kahdella tavalla. Ensisijainen tapa on tyhjentää vastustajan keskirivi (kutsutaan myös eturiviksi) siemenistä. Pelin voi voittaa myös tekemällä vastustaja siirtokyvyttömäksi, eli saattaa hänet tilanteeseen, jossa kupeissa on vain yksittäisiä siemeniä.
Pelin alkuasema ja Takasa-siirto
Nymba Takasan aikana. Nyuballa on erityisominaisuus, jos siinä on vähintään 6 siementä ja sitä ei ole purettu pelin aikana. Jos se on eturivin ainoa kolo, jossa on siemeniä, pelaaja kylvää siihen yhden siemenen ja poimii kaksi kylväen ne haluamaansa suuntaan. Nyumbaa ei siten tyhjennetä kokonaan.
Takasana aloitetun siirtovuoron aikana ei voi ryöstää.
Ryöstäminen
Nyumba ryöstövuoron aikana. Jos Nyumbaa ei ole purettu ja siinä on vähintään kuusi siementä, pelaaja saa lopettaa kylvön halutessaan viimeisen siemenen päätyessä Nyumbaan.
Mtaji-vaihe
Kun kaikki siemenet on kylvetty peliin, siirrytään Mtaji-vaiheeseen. Kylvö aloitetaan kupista, jossa on vähintään kaksi siementä. Pelaajan pitää edelleen ryöstää, jos mahdollista. Takasa-siirto tulee aloittaa eturiviltä, jos mahdollista.
Vladimir Menšov
thumb|Vladimir Menšov Vladimir Valentinovitš Menšov (, 17. syyskuuta 1939 ― 5. heinäkuuta 2021) oli venäläinen elokuvaohjaaja ja -näyttelijä, joka nousi kansainväliseen maineeseen elokuvallaan Moskova ei usko kyyneliin (1979).
Menšov syntyi Bakussa Azerbaidžanissa ja opiskeli näyttelijäksi Moskovan taideteatterin koulussa. Jatko-opintojaan hän suoritti Gerasimov-instituutissa, missä hän opiskeli elokuvaohjaamista.
Menšov näytteli urallaan yli sadassa elokuvassa, mutta hänet tunnetaan parhaiten ohjaajana. Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli vuonna 1976 ensi-iltansa saanut Rozygryš (1976). Se sai Neuvostoliitossa hyvän vastaanoton, ja Menšov sai sen jälkeen mahdollisuuden tehdä elokuvan Moskova ei usko kyyneliin. Se rikkoi Neuvostoliitossa katsojaennätyksiä, mutta länsimaissa elokuvan vastaanotto oli vaihteleva. Elokuva palkittiin silti vuonna 1980 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. , vaikka ei voinut käydä henkilökohtaisesti noutamassa sitä.
Menšovin puoliso oli näyttelijä Vera Alentova, ja parilla oli yhdessä tytär Julija Menšova. Hänen myöhempien elokuviensa joukkoon lukeutuvat Nukke (1988) ja Yövahti (2004).
Cambridgen yliopisto
Cambridgen yliopisto on Cambridgessa, Englannissa sijaitseva Oxfordin yliopiston jälkeen maailman toiseksi vanhin englanninkielinen yliopisto. Cambridgen yliopisto koostuu 31 collegesta sekä yli 150 tiedekunnasta, laitoksesta, koulusta ja muusta instituutiosta. Lisäksi yliopiston keskushallinto on suhteellisen pieni.
Oxfordin ja Cambridgen yliopistot (Oxbridge) ovat pitkään kilpailleet keskenään. Molemmat kuuluvat kultaiseen kolmioon yhdessä Imperial College Londonin kanssa. Perinteisesti Cambridgea on pidetty enemmän matemaattis-luonnontieteellisenä yliopistona ja Oxfordia humanistisena yliopistona. Kautta olemassaolonsa Cambridge on ollut ja on yhä yksi maailman tunnetuimmista akateemisista instituutioista. Yliopistossa opiskelleet tai opettaneet ovat voittaneet useita Nobel-palkintoja.
Yliopiston muodollisena johtajana eli kanslerina on toiminut lokakuusta 2011 alkaen David Sainsbury, joka seurasi tehtävässä kuningatar Elisabet II:n puolisoa prinssi Philipiä. Käytännössä yliopistoa johtaa sijaiskansleri. Cambridgen sijaiskanslerina on toiminut 2. lokakuuta 2017 alkaen Stephen Toope. Cambridgen yliopistossa opettaneisiin suomalaisiin kuuluvat muiden muassa filosofi Georg Henrik von Wright, ekonomisti Seppo Honkapohja, sosiaaliantropologi Harri Englund ja kehitysbiologi Yrjö Helariutta.
Lukuvuosi
thumb|Näkymä King’s Paradelta Cambridgen keskustasta. Senate House (vas.), Gonville and Caius College ja yliopiston kirkko, Great St Mary’s Church (oik.). Cambridgen lukuvuosi alkaa yliopiston sääntöjen mukaan aina 1. lokakuuta ja päättyy 30. syyskuuta. Akateeminen lukuvuosi on jaettu kolmeen lukukauteen:
Perustutkinto-opiskelijoiden läsnäolovelvollisuuden ja yliopisto-opetuksen kannalta merkityksellinen aika kunkin lukukauden aikana on nimeltään Full Term. Se on pituudeltaan kolme neljäsosaa koko lukukauden pituudesta ja sen tarkka alkamispäivä vaihtelee. Läsnäolovelvollisuuden täyttääkseen perustutkinto-opiskelijoiden on kunakin lukukautena oleskeltava Full Termin ajan kolmen mailin säteellä ja jatko-opiskelijoiden kymmenen mailin säteellä yliopiston kirkosta (Great St Mary’s Church).
Historia
Varhaisia arkistoja ei enää ole, mutta yliopiston uskotaan kasvaneen ryhmästä oppineita, jotka pakenivat Oxfordista kaupunkilaisia vastaan käytyjä taisteluita luultavasti noin vuonna 1209. Vuoteen 1226 mennessä oppineet olivat perustaneet keskushallinnon uudelle yliopistolle. Opiskelijoiden ja kaupunkilaisten välit olivat jatkuvasti tulehtuneet, koska 14–15-vuotiaat opiskelijat aiheuttivat kaupungilla häiriöitä ja toisaalta vuokraisännät kiskoivat ylihintaa asumispalveluista ja ruuasta. Kuningas Henrik III puuttui asiaan vuonna 1231 ja otti oppineet suojelukseensa estäen vuokraisäntiä käyttämästä heitä hyväkseen.
Toisen maailmansodan jälkeen naiset saivat Cambridgessa enemmän opinto-oikeuksia, mutta vain miehille tarkoitettujen collegeiden muuttaminen sekä naisille että miehille tarkoitetuiksi oli pitkä prosessi. Ensimmäiset kolme vanhaa collegea (Churchill, Clare College ja King’s College) alkoivat ottaa naisia perustutkinto-opiskelijoiksi vuonna 1972. Magdalene College hyväksyi naiset opiskelijoikseen viimeisenä vuonna 1988.
Colleget
Cambridgen yliopiston 31 collegea voivat vapaasti valita omat opiskelijansa, kunhan yliopiston asettamat minimivaatimukset täyttyvät. Kaikki colleget hyväksyvät kaikkien akateemisten oppiaineiden opiskelijoita. Melkein kaikki colleget hyväksyvät sekä mies- että naisopiskelijoita kolmea poikkeusta lukuun ottamatta. Nykyisistä collegeista Murray Edwards College, Newnham College ja Lucy Cavendish College ovat vain naisille tarkoitettuja. Lähes kaikki colleget kahta lukuun ottamatta hyväksyvät sekä perustutkinto- että jatko-opiskelijoita. Clare Hall ja Darwin College ovat vain jatko-opiskelijoille.
Collegen johtajan nimike vaihtelee. Johtajan virka tunnetaan collegesta riippuen nimillä Master, President, Principal, Mistress, Provost tai Warden.
Yliopiston kirjasto
Nykyinen West Roadilla sijaitseva kirjastorakennus, joka rakennettiin Rockefeller-säätiön lahjoituksen turvin, otettiin käyttöön 1934. Kirjasto on tarkoitettu Cambridgen tutkijoiden ja opiskelijoiden käyttöön; muut täysi-ikäiset käyttäjät voivat hakemuksesta saada lukuoikeuden. Vierailijoita varten avoinna on näyttelytila. Myös collegeilla on omat kirjastonsa ja monet niistä ovat sangen huomattavia.
Fitzwilliam-museo
thumb|242px|Fitzwilliam-museo. Cambridgen yliopiston museoista merkittävin on Fitzwilliam-museo, joka perustettiin vuonna 1816 irlantilaisen Richard Fitzwilliamin, Fitzwilliamin 7. varakreivin, testamenttilahjoituksella. Lahjoitus käsitti kirjaston, taidetta sekä rahaa näiden säilyttämistä varten. Fitzwilliamin kirjastoon kuuluu muun muassa 130 keskiaikaista käsikirjoitusta ja Händelin ja Purcellin nuottikäsikirjoituksia. Taideteosten joukossa on Rembrandtin etsauksia ja hollantilaisten mestareiden sekä Tizianin, Veronesen ja Palma Vecchion tauluja. Päärakennus (Founder’s Building), jonka oli suunnitellut George Basevi ja viimeistellyt C. R. Cockerell, avautui yleisölle vuonna 1848. Kokoelmat ovat karttuneet edelleen vuosien mittaan. Museo sijaitsee Trumpington Streetillä, ja sinne on yleisöllä vapaa pääsy.
Sherbrooke
Sherbrooke on Kanadan Québecin provinssin kaakkoisosassa, 147 Montrealista itään, Saint-François’n ja Magogjoen yhtymäkohdassa sijaitseva kaupunki. Sen väkiluku on noin 161 000 (2016).
Historia
Nykyisin Sherbrooke on ranskankielinen, mutta sen ensimmäiset, vuonna 1802 saapuneet pysyvät asukkaat olivat englanninkielisiä Amerikan vallankumouksen lojalisteja. Nimensä kaupunki sai vuonna 1818 kuvernöörikenraali John Coape Sherbrooken mukaan. Kaupunki kasvoi merkittävästi 1. tammikuuta vuonna 2002, kun siihen liitettiin Ascotin, Bromptonvillen, Deauvillen, Fleurimontin, Lennoxvillen, Rock Forestin ja Saint-Élie-d’Orfordin kaupungit.
Koulutus
thumb|left|Sherbrookelaista katunäkymää Sherbrookessa sijaitsee kaksi yliopistoa, ranskankielinen Université de Sherbrooke ja englanninkielinen Bishop’s University. Bishop’s University on Québecin ainoa englanninkielinen yliopisto, joka sijaitsee Montréalin saaren ulkopuolella.
Kansan Lehti
thumb|250px|Kansan Lehden päätoimittaja [[Jalmari Leino työpöytänsä ääressä vuonna 1944.]] thumb|250px|Lehden henkilökunta ryhmäkuvassa vuonna 1944. thumb|175px|Lehden etusivu marraskuussa 1906. Kansan Lehti oli Tampereella vuosina 1898–1991 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti. Vuonna 1919 sen nimenä oli Kansan Sana.
Historia
Kansan Lehti oli järjestyksessä kolmas Suomeen perustettu sosiaalidemokraattinen sanomalehti. Sitä ennen kaupungissa oli julkaistu Tampereen Sanomien ”nurkkalehtenä” Tampereen työväenyhdistyksen Kansalaista. Kansan Lehden puuhamiehiin kuului muun muassa Juho Hellberg, jonka kirjapainossa sitä aluksi painettiin. Vuonna 1901 lehteä kustantamaan muodostettiin Tampereen Työväen Sanomalehti Oy, joka myöhemmin perusti oman kirjapainoyhtiön. Poliittisesti Kansan Lehti noudatteli Työmiehen linjaa, mutta vuoden 1904 vaiheilla lehdet kiistelivät suhtautumisesta perustuslaillisiin ja samalla myös johtavan työväenlehden asemasta.
Sisällissodan syttyessä Kansan Lehti oli taloudellisesti menestyvä, varustukseltaan ajanmukainen ja poliittisesti merkittävä sanomalehti. Tampereen valtauksen jälkeen lehden ilmestyminen lakkasi ja sen kirjapaino joutui Tampereen Sanomien haltuun. Lehti pääsi ilmestymään uudelleen vuoden 1919 alussa nimellä Kansan Sana. Vanha nimi otettiin käyttöön seuraavan vuoden alusta lähtien. Työväenliikkeen jakautuessa Kansan Lehti edusti keskustasuuntausta ja pyrki vasemmistoa myötäilemällä estämään radikaalien irtaantumisen.
1920-luvun aikana Kansan Lehti muuttui kantaa ottavasta artikkeli- ja propagandalehdestä enemmän uutislehden suuntaan. Se kehitti ulkoasuaan ja pyrki kiinnittämään huomiota myös kulttuuriin. Kansan Lehti oli yksi harvoista sosiaalidemokraattisista sanomalehdistä, joka pystyi edes jollain tavalla kilpailemaan porvarillisten valtalehtien kanssa. Toisen maailmansodan jälkeen lehden taloudellinen tilanne heikkeni, mutta 1950-luvun lopulla sen sisältöä ryhdyttiin jälleen kehittämään. Vuoden 1960 alusta Kansan Lehti sai hoidettavakseen myös Jyväskylässä lakanneen Työn Voiman levikkialueen.
1960-luvun lopun talousvaikeuksista selvittiin ilmestyskertojen supistamisen, ammattiliittojen lehtisetelien ja valtion lehdistötuen avulla. Lehtiyhtiön talous pysyi kuitenkin heikkona vanhan kiinteistön ja kirjapainon investointien takia. Jyväskyläläisen Vastimen perustamisen jälkeen vuonna 1981 Kansan Lehti vetäytyi Keski-Suomesta ja keskittyi paikallisjournalismiin. Vuonna 1983 yhtiö ryhtyi Tampereen Tietoverkko Oy:n ja Tampereen Seudun Paikallisradio Oy:n osakkaaksi. Lisäksi perustettiin Kotikaupunki-niminen kaupunkilehti, joka sittemmin myytiin Lehtimiehet Oy:lle. Vuonna 1990 perustettiin iltapäivälehti Ilta-Tampere, joka seuraavana vuonna muuttui Urpo Lahtisen kanssa muodostetun yhteisyrityksen Iltatähdeksi. Kansan Lehden julkaiseminen lakkasi kirjapainoyhtiön taloudellisen ahdingon takia vuonna 1991. Sen tilalle perustettiin Demarin Pirkanmaan Demari -nimiset vaihtosivut, joista luovuttiin vuonna 2001 Uutispäivä Demarin syntyessä. Sittemmin Internetissä on julkaistu talkoovoimin Kansan Lehti -nimistä sivustoa.
Ilmestymistiheys ja levikki
Kansan Lehti ilmestyi maaliskuusta 1899 lähtien kolmesti, vuosina 1906–1918, 1919–1957 ja 1969–1972 kuudesti, vuoden 1919 alussa neljästi, vuosina 1958–1968 seitsemästi ja vuodesta 1972 lähtien viidesti viikossa. Vuosina 1906–1907 ilmestyi myös kolmipäiväinen painos. Lehden levikki oli 12 500 kappaletta vuonna 1906, 17 500 vuonna 1917 ja enimmillään 20 600 vuonna 1977. Toiminta-alueen laajeneminen Keski-Suomeen nosti levikkiä yli 6 000 kappaleella vuonna 1960. Alueen menettäminen 1980-luvun alussa aiheutti noin 9 000 kappaleen laskun. Vuosikymmenen lopulla levikki oli enää reilut 8 600 kappaletta.
Päätoimittajat
Lehden päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät:
Radiant Historia: Perfect Chronology
Radiant Historia: Perfect Chronology on Atluksen kehittämä roolipeli, joka julkaistiin Nintendo 3DS -käsikonsolille Japanissa vuonna 2017 ja lännessä vuonna 2018. Pelin julkaisi Atlus Japanissa ja Pohjois-Amerikassa, kun taas Euroopassa julkaisija oli Deep Silver. Peli on uudelleenjulkaisu alkuperäisestä Nintendo DS -käsikonsolille julkaistusta pelistä eli Radiant Historiasta. Se julkaistiin Japanissa vuonna 2010 ja Pohjois-Amerikassa vuonna 2011, mutta ei ollenkaan Euroopassa.
Peli sijoittuu Vainqueurin mantereelle, johon on levinnyt mysteerinen aavikoituminen. Hedelmällisen maan vähentyessä mantereen läntinen kuningaskunta Granorg ja itäinen valtio Alistel ovat sotineet jäljellä olevasta maasta viimeiset 50 vuotta. Pelin tarina alkaa, kun päähenkilö Stocke saa haltuunsa Valkoisen Kronikan, jonka avulla hän voi matkustaa eri aikajanojen välillä. Hänen tehtävänsä on muuttaa historiaa ja johdattaa maailma sen ihanteelliselle polulle. Seikkailunsa aikana Stocke tapaa erilaisia taistelutovereita, ja taistelee vihollisia vastaan vuoropohjaisissa, ruudukkoon sijoittuvissa tappeluissa.
Radiant Historia: Perfect Chronology sisältää uudistuksia sekä pelimekaniikkoihin että kosmeettisiin ominaisuuksiin. Huomattavimpia uudistuksia ovat uusi sivujuoni ja vaikeusasteet, animemainen taidetyyli sekä ääninäyttely.
Pelimekaniikat
Radiant Historia: Perfect Chronology -pelissä päähenkilö Stocke ja hänen taistelutoverinsa matkaavat ympäri sodan keskellä olevan Vainqueurin mantereen. Pelin maailma näytetään ylhäältä alas -perspektiivissä. Maailman kartta avautuu hiljalleen tarinan edetessä, ja haluamansa pisteen valittuaan pelaaja siirtyy laajempaan pelikenttään. Pelikentässä pelaaja voi löytää uusia polkuja ja salaisuuksia muun muassa liikuttamalla laatikoita ja räjäyttämällä räjähteitä sisältäviä tynnyreitä. Pelaaja voi myös iskeä vihollisia miekalla, mikä tainnuttaa ne ja mahdollistaa taistelun aloittamisen etulyöntiasemalla.
Aikamatkustus
Kahden eri aikajanan välillä matkaaminen on Radiant Historian pääelementti. Molemmat historiat sijoittuvat samalle mantereelle, mutta niissä on suuret erot tarinan kulun sekä hahmojen asenteiden ja kohtaloiden välillä. Historiat ovat kuitenkin yhteyksissä toisiinsa, joten toisella aikajanalla selvitetty tieto voi olla hyödyksi ensimmäisellä aikajanalla, ja hahmojen mielenmuutokset välittyvät historiasta toiseen. Tarinassa merkittävillä hetkillä syntyy ajan risteyskohtia, jotka merkitään Valkoiseen Kronikkaan. Risteyskohtiin voi palata myöhemmin uudelleen Historia-nimisen keskusalueen kautta.
Versiomuutokset
Radiant Historia: Perfect Chronology on uudelleenjulkaisu, johon on tehty sekä kosmeettisia että pelimekaniikkoihin liittyviä uudistuksia. Yksi merkittävimmistä uudistuksista on uusi sivujuoni, jossa pelaaja auttaa Nemesia-nimistä hahmoa keräämään artefakteja erityisistä ”entä jos” -aikajanoista, joita ei ole alkuperäisessä pelissä. Uutta uudelleenjulkaisulle ovat myös taisteluiden aikana satunnaisesti tapahtuvat tukitaidot sekä uudet vaikeusasteet. Kosmeettisena uudistuksena pelin hahmojen taidetyyli on muutettu enemmän tyypillistä japanilaista animea muistuttavaksi. Pelin yleinen pikselimäinen taidetyyli on kuitenkin pysynyt juuri muuttumattomana alkuperäisestä. Perfect Chronology -versioon on lisätty ääninäyttelyä merkittäviin kohtauksiin sekä uusi aloitusvideo, jonka on tehnyt A-1 Pictures.
Vuoden 1976 kesäolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1976 kesäolympialaisissa oli ohjelmassa 198 kilpailutapahtumaa. Mitalitaulukon ensimmäinen oli Neuvostoliitto.
Savion rautatieasema
Savion rautatieasema on Suomen rataverkon pääkaupunkiseudun lähiliikenteen 2-luokan perusasema Keravalla Savion kaupunginosassa. Asemalla pysähtyvät lähiliikenteen linjat ja. Asemaa on kunnostettu Keravan kaupunkiradan valmistuttua. Aseman eteläpuolella on Vuosaaren satamaradan erkanemiskohta.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat. Itäisintä raidetta käyttävät Vuosaaren satamaradan tavarajunat.
Historiaa
Savion ensimmäisenä liikennepaikkarakennuksena oli pieni laiturikatos. Ensimmäinen varsinainen asemarakennus valmistui vuonna 1935 samanaikaisesti tavaramakasiinin kanssa. Asemarakennuksessa oli odotushuone, tavaratila ja liikennepaikan hoitajan asunto. Vanha laiturisuoja siirrettiin Porvoon radan Vanikon seisakkeelle. Samaan aikaan Savion aseman naapurissa aloitti toimintansa kumitehdas.
Vuonna 1974 Savion asemalle rakennettiin uusi alikulkutunneli laitureille, ja asemarakennus jouduttiin purkamaan asema-alueen uudelleenjärjestelyn vuoksi. Vuonna 1975 Saviolle valmistui jälleen uusi asemarakennus. Kaksiosaisen rakennuksen toiseen päähän tulivat kioskitilat ja toiseen lipunmyyntipiste, ja niiden väliin jäi odotuskatos. Lipunmyynti Savion asemalla lopetettiin vuonna 1999.
August Wesley
August Anselm Wesley (synt. Wesslin, 3. elokuuta 1887 Tampere - mahd. 1942 Leningrad) oli suomalainen sanomalehtimies ja puoluetoimitsija, joka Suomen sisällissodan aikana toimi punakaartin yleisesikuntapäällikkönä. Wesley oli sekavana pidetyssä punakaartin hierarkiassa ylipäällikön jälkeen toisena aina huhtikuun 1918 alkuun saakka. Sodan loppuvaiheessa Wesley pakeni Neuvosto-Venäjälle Vienan Karjalaan, jossa hän palveli luutnanttina brittien perustamassa Muurmannin legioonassa. Myöhemmin hän kääntyi bolševikkeja vastaan ja pakeni Viroon, jossa Wesley osallistui Neuvosto-Venäjää vastaan käytyyn vapaussotaan. 1920–1930-luvuilla hän oli halukas tulemaan takaisin Suomeen, mutta viranomaiset estivät paluun, koska punakaartilaisten yleisen armahduksen ei katsottu koskevan Wesleyn kaltaisia johtohenkilöitä. Neuvostoliiton miehitettyä Viron vuonna 1940, Wesley painui maan alle, eikä hänen viimeisistä vaiheistaan ole tarkkaa tietoa.
Varhaiset vuodet
Tampereella syntyneen August Wesslinin vanhemmat olivat Keuruulta kotoisin ollut Johannes Wesslin ja Multialla syntynyt Fausta Lammintaus. Wesslin muutti 17-vuotiaana Yhdysvaltoihin, matkustaen laivalla Hampurista New Yorkiin, jonne hän saapui syyskuussa 1904. Yhdysvalloissa Wesslin ryhtyi käyttämään sukunimeä Wesley ja sai myöhemmin myös maan kansalaisuuden. Hän oli Amerikan sosialistisen puolueen jäsen, joka vaikutti amerikansuomalaisessa ammattiyhdistysliikkeessä agitaattorina ja luennoitsijana. Wesley opiskeli Duluthin suomalaisessa Työväen Opistossa ja toimi 1910-luvun puolivälissä myös laitoksen opettajana. Lisäksi Wesley työskenteli toimittajana suomenkielisessä Industrialisti-sanomalehdessä. Yhdysvaltojen liityttyä keväällä 1917 ensimmäiseen maailmansotaan, Wesley pakeni kutsuntoja Suomeen Japanin ja Venäjän kautta.
Paluu Suomeen ja 1918 sisällissota
Suomeen palattuaan Wesley asettui puolisonsa Fanny Käyhkön (1897–1978) kotiseudulle Joensuuhun, jossa hän työskenteli SDP:n Kuopion läänin itäisen vaalipiirin piirisihteerinä. Toimenkuva käsitti muun muassa eri puolilla maakuntaa pidetyt puhe- ja agitaatiotilaisuudet. Marraskuun 1917 yleislakon aikana Wesley valittiin Joensuun yleislakkokomitean puheenjohtajaksi sekä samassa yhteydessä perustetun työväen järjestyskaartin päälliköksi.
Wesley tunnettiin maltillisena laillisuuden kannattajana. Joulukuussa 1917 hän kuitenkin yritti kuljettaa aseita Joensuun järjestyskaartille Viipurista Sortavalan kautta. Viranomaiset takavarikoivat aseet jo Vuoksenniskalla, mutta suojeluskunnan ja venäläisen sotaväen kanssa tehtiin sopimus, jonka mukaan ne jäivät kaartin haltuun järjestyksenvalvontaa varten. Osa aseista kulkeutui myös Enon, Lieksan ja Värtsilän järjestyskaarteille. Suojeluskunnan Värtsilässä tekemä aseidenriisuntaoperaatio johti yhteenottoon, joka jäi sisällissodan ainoaksi Pohjois-Karjalassa käydyksi taisteluksi.
Kun valkoiset valtasivat Joensuun helmikuun alussa, pakeni Wesley Lappeenrantaan, jonne hän saapui 11. helmikuuta. Oman kertomuksensa mukaan Wesley kulki koko 310 kilometrin matkan hiihtämällä. Hän jatkoi Lappeenrannasta Helsinkiin, jossa Wesley valittiin ensin Helsingin punakaartin päälliköksi ja edelleen 16. helmikuuta punaisten yleisesikunnan päälliköksi. Wesley pyrki johtamaan esikuntaa tarmokkaasti, mutta hän ei kuitenkaan onnistunut saavuttamaan alaistensa täyttä luottamusta, vaikka Wesleytä kuvailtiinkin synnynnäiseksi johtajaksi ja hänen esiintymistaitoaan pidettiin hyvänä. Tampereen taistelun jälkeen Wesley siirrettiin tehtävästä agitaatiotoimikunnan päälliköksi, kun samassa yhteydessä Viipuriin siirtynyt punaisten johto nimitti 10. huhtikuuta Kullervo Mannerin ylipäälliköksi ja esikunnan johtoon diktaattorin valtuuksin.
Muurmannin legioonassa
Sodan loppuvaiheessa Wesley pakeni ensin Pietariin ja sieltä edelleen Vienan Karjalaan, jossa hän liittyi brittien perustamaan Muurmannin legioonaan. Kyseessä oli ympärysvaltojen Pohjois-Venäjän intervention aikana syntynyt joukko-osasto, joka oli koottu lähinnä Pohjois-Suomesta Neuvosto-Venäjälle paenneista punakaartilaisista. Muurmannin legioonassa luutnantiksi ylennetty Wesley työskenteli tulkkina ja suoritti erilaisia tiedustelutehtäviä brittien hyväksi. Hän oli myös ehdolla legioonan suomalaiseksi ylipäälliköksi, mutta hävisi vaalin, koska hänellä ei Aarne Orjatsalon ja K. E. Primus-Nymanin tavoin ollut miehistön keskuudessa vastaavaa luottamusta kuin tehtävään valitulla Verneri Lehtimäellä.
Aarne Orjatsalon ja Hannes Sulan ohella Wesley oli yksi Verneri Lehtimäen näkyvimmistä vastustajista legioonassa. Lokakuussa 1927 ilmestyneessä amerikansuomalaisen Eteenpäin-lehden jutussa Muurmannin legioonan komppanianpäälliköihin lukeutunut Akseli Kauppinen syytti ”Wesleyn sakkia” jopa esikuntaa vastaan tehdystä pommiattentaatin yrityksestä. Sen yhteydessä ilmeisesti sai surmansa legioonaan soluttautunut tamperelainen Skutnabb-niminen suojeluskuntalainen. Saksan antautumisen jälkeen syntyneen Neuvosto-Venäjän ja liittoutuneiden välirikon johdosta myös Muurmannin legioonan status muuttui. Wesley, Oskari Tokoi ja Primus-Nyman asettuivat avoimesti liittoutuneiden puolelle, kun taas Lehtimäki kannatti edelleen Venäjän bolševikkihallitusta. He kehottivat suomalaisia hylkäämään kommunismin ja alkamaan rakentamaan heidän kanssaan demokraattista ja sosialistista kansanvaltaa. Tämän jälkeen SKP julisti kolmikon pettureiksi ja lainsuojattomiksi, mikä käytännössä tarkoitti kuolemantuomiota.
Iso-Britannian tiedustelupalvelun Arkangelin toimistoa johtaneen Jack O'Brien-Hitchingin mukaan Wesley piti sisällissotaa virheenä ja katsoi, että suomalaisten välisen verenvuodatuksen tuli loppua. Wesley paljasti hänelle myös tietonsa suomalaisten legioonalaisten salaisesta varustautumisesta ja Lehtimäen suunnitelmasta hyökätä Suomeen. Tämän jälkeen O'Brien-Hitching lähetti omia tiedustelijoitaan legioonalaisten joukkoon. Saatuaan varmuuden suomalaisten vehkeilyistä muun muassa Verneri Lehtimäki ja Iivo Ahava joutuivat jättämään legioonan.
Syksyllä 1919 tapahtuneen Muurmannin legioonan lakkauttamisen jälkeen Britannia ja Yhdysvallat asettivat yhdeksi Suomen itsenäisyyden tunnustamisen ehdoksi, että legioonalaiset saavat palata takaisin Suomeen, eikä heitä rangaista toiminnastaan. Tämä ei kuitenkaan koskenut sisällissodan aikana punaisten johtotehtävissä toimineita, joten Wesleyllä ei ollut mahdollisuutta palata Suomeen. Hän oli tästä huolimatta tarjoutunut Suomen armeijan palvelukseen jo elokuussa 1919 yleisesikunnalle lähettämässää sähkösanomassa. Wesleylle tarjottiin mahdollisuutta muuttaa Britanniaan, mutta hän päätti siirtyä Arkangelissa brittijoukkoihin kuuluneiden virolaisten upseereiden mukana Viroon. Wesley saapui Tallinnaan 7. marraskuuta 1919 aluksella, jolla matkusti myös useita muita suomalaisia legioonalaisia. Heidän joukossaan olivat muun muassa Oskar Tokoi, Kalle Hämäläinen sekä Emil Elo, joilla Wesleyn tavoin oli SKP:n langettama epävirallinen kuolemantuomio. Lisäksi aluksen mukana oli lukuisten muiden Vienan Karjalan brittijoukoissa taistelleiden kansallisuuksien edustajia sekä muun muassa venäläisia sotavankeja.
Elämä Virossa
Viron vapaussodan aikana Wesley palveli aluksi Viron armeijan luutnanttina, mutta siirtyi pian maan sosiaaliministeriön tehtäviin. Sodan jälkeen vuonna 1920 Fanny Wesley ja pariskunnan kolmivuotias tytär Vappu muuttivat myös Viroon. Yhdessä vaimonsa kanssa Wesley perusti muun muassa lastenkoteja. Tallinnassa perheeseen syntyi toinen tytär Aino vuonna 1921, mutta avioliitto päättyi lopulta eroon. Wesley työskenteli myöhemmin kielenkääntäjänä Vaba Maa -sanomalehdessä sekä toimittajaa Tehnika Ajakiri -aikakauslehdessä ja Auto-moottoriurheilulehdessä. Hän myös käänsi joitakin teoksia viroksi ja suomeksi. Wesley käänsi muun muassa kiinalaisen filosofin Laozin teoksen Daodejing viroksi vuonna 1937 kirjan suomen- ja englanninkielisten laitosten pohjalta. Wesleyn käännöksessä on vaikutteita teosofiasta.
Talvisodan aikana Wesley yritti jälleen palata Suomeen. Helmikuun alussa 1940 Suomen Tallinnan-lähetystö kysyi Ulkoministeriön kantaa asiaan. Vastaus oli yksiselitteisesti kielteinen; ”Amnestia ei ulotu, asema kuten Oskari Tokoin.” Wesley tiedusteli asiaa uudelleen vielä 23. helmikuuta, ehdottaen voivansa toimia propagandistina puna-armeijan suuntaan, mutta Ulkoministeriön vastaus ei muuttunut. Neuvostoliiton miehitettyä Viron kesäkuussa 1940, Wesley painui maan alle. Hän piileskeli luultavasti Narvan lähistöllä ja Inkerinmaalla, viimeiset havainnot Wesleystä ovat keväältä 1941. Eräiden lehtitietojen mukaan Wesley kuoli nälkään Leningradin piirityksen aikana vuonna 1942.
Muuta
Siirtolaisuusinstituutin arkistossa on August Wesleyn kokoelma, joka sisältää muun muassa Titanicin haaksirikkoon liittyvää amerikansuomalaisten kirjeenvaihtoa. Tammikuussa 2017 Kansan Sivistysrahasto myönsi apurahan Wesleytä käsittelevän teoksen kirjoittamista varten.
Aiheesta muualla
[https://helda.helsinki.fi/bitstream/handle/10138/350918/August%20Wesley.pdf?sequence=1&isAllowed=y August Wesley. Maanpakolaisen elämä]
Gary Chalk
Gary Chalk (s. 17. helmikuuta 1952 Southampton, Englanti) on kanadalainen Gemini-palkittu näyttelijä, joka on tehnyt myös useita äänirooleja animaatioihin.
Ura näyttelijänä
Näyttelijänä ja ääninäyttelijänä tunnettu Chalk muutti Kanadaan neljävuotiaana, jossa hän aloitti näyttelijä uransa. Parhaiten Chalk tunnetaan Andrew Pawlachukin roolista televisiosarjassa Cold Squad, jossa hän näytteli vuosina 1999–2005 ja voitti Gemini-palkinnon kahtena vuotena peräkkäin. Chalk on esiintynyt useimmiten televisiosarjoissa, joita ovat olleet muun muassa Airwolf, 21 Jump Street, Ihmemies MacGyver, Nick Fury: Agentti Ässä, Ninja Turtles: The Next Mutation, Dark Angel, Tähtiportti ja Supernatural.
Ääninäyttelijänä
Äänirooleja Chalk on tehnyt jo 1980-luvulta lähtien ja hänen tunnetuimmat ääniroolinsa ovat Optimus Primal sarjassa Beast Wars: Transformers ja Optimus Prime sarjoista Transformers: Armada, Energon ja Cybertron. Ennen Transformers rooleja hän oli toiminut 1980- ja 1990-luvulla samaisen sarjan lelumainoksissa mainosäänenä. Beast Wars sarjaan Chalk päätyi kuullessaan ReBoot sarjan tekijöiden tuottavan uuden Transformers aiheisen sarjan, jonka koe-esiintymisissä hän kokeili muun muassa Optimus Primalin, Megatronin ja Rattrapin rooleja. Lopulta Chalk sai Primalin roolin, jonka toinen ääniehdokas oli Michael Donovan.
Chalk on myös kertonut ettei itse pidä ollenkaan dubbaamisesta ja ymmärtää fanien kritiikin sarjoja kohtaan.
Mirhavoitelu
Mirhavoitelu (tai myös mirhalla voitelu, kr. χρίσμα, ven. миропомазание) on ortodoksisen kirkon sakramentti eli mysteerio.
Mirhalla voitelu suoritetaan yleensä kasteen jälkeen. Se suoritetaan myös silloin, kun ortodoksiseen kirkkoon liittyvä on kastettu jossain muussa kristillisessä kirkkokunnassa hyväksytyllä tavalla. Silloin siis ei enää kasteta liittyvää uudelleen.
Mirhalla voitelu on kasteen mysteerion vahvistaminen ja vastaa läntisen perinteen konfirmaatiota. Voitelussa pappi tekee pienellä sudilla kastettavan otsaan, silmiin, sieraimiin, suulle, korville, rinnalle, käsille ja jaloille pienen ristin mirhalla lausuen joka kerran ristin tehdessään:
Mirhavoitelu täydennetään pikkulapsilla erillisellä seurakuntaan ottamisella; aikuisena liitetyille ei ottamista yleensä toimiteta - ellei kastettu sitä erikseen pyydä. Harvinaista ja oikeastaan poikkeuksellista sellainen on.
Mirhavoitelu suoritetaan vain protestanttisista kirkoista, kristillisistä lahkoista tai kristillisyyden ulkopuolelta tuleville, roomalaiskatolisuudesta siirtyville sitä ei suoriteta, koska sakramentti on yhteinen molemmille katolisille kirkoille.
Kreikan ortodoksinen kirkko tosin harjoittaa uudelleen kastamista ja mirhavoitelua - jopa muista ortodoksisista kirkoista tuleville, mutta kyseessä on pitkälti paikallinen omavaltaisuus.
Aiheesta muualla
Chrisma