cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kizner
Kizner ( ja ) on taajama ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Ljugajoen varrella 135 kilometriä Iževskistä lounaaseen. Taajama on Kiznerin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Asukkaita on 10 000 henkeä (vuonna 2002).
Kizneristä tuli piirikeskus vuonna 1939 ja kaupunkimainen taajama vuonna 1942. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja ja tataareja.
Paikkakunnalla toimii puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Kiznerissä on kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, ammattikoulu, kultturitalo, elokuvateatteri, kirjasto, kotiseutumuseo, piirisairaala sekä muta- ja kivennäisvesihoitoja antava parantola.
Aiheesta muualla
56.28333°N, 51.51111°W
Nicky Grist
Nicky Grist (s. 1. marraskuuta 1961) on brittiläinen ralliautoilun kartanlukija. Hän on kotoisin Walesista. Grist on toiminut urallaan muun muassa Malcolm Wilsonin, Armin Schwarzin ja Juha Kankkusen kartanlukijana.
Ura
Nicky Grist Juha Kankkusen kartanlukijaksi Argentiinan rallissa 1993 lyhyellä varoitusajalla kun Juha Piironen joutui sairaalaan aivoverenvuodon vuoksi.
Vuodesta 1997 vuoteen 2002 Grist toimi Colin McRaen kartturina, mistä hänet kenties muistetaan parhaiten. Kauden 2002 jälkeen pari erosi erimielisyyksien vuoksi, mutta heidän välinsä palautuivat myöhemmin. Viimeisen kerran pari ajoi yhdessä 2006 Turkin rallissa. Kisa oli myös Gristin viimeinen MM-startti.
Kaikkiaan Gristillä on 21 MM-rallivoittoa.
Uransa jälkeen Grist on toiminut kommentaattorin tehtävissä.
Frozen – huurteinen seikkailu
Frozen – huurteinen seikkailu (Frozen) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Disneyn animaatioelokuva. Elokuvan innoittajana on toiminut H. C. Andersenin kirjoittama Lumikuningatar-satu. Elokuvan päähenkilöt ovat prinsessasiskokset Anna ja Elsa. Elsalla on kyky taikoa jäätä ja lunta, mutta hän ei osaa hallita taikavoimiaan ja eristäytyy muusta maailmasta. Elokuvan alkuperäisversiossa hahmoja ääninäyttelevät Kristen Bell ja Idina Menzel, ja suomenkielisessä versiossa Saara Aalto ja Katja Sirkiä.
Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa 27. marraskuuta 2013 ja Suomessa 20. joulukuuta 2013. Elokuva oli arvostelu- ja kaupallinen menestys: syksyyn 2014 mennessä se oli kerännyt maailmanlaajuisesti lippuluukuilla lähes 1,3 miljardia dollaria. Elokuvateattereiden lipputuloilla mitattuna Frozen oli maailman menestynein animaatioelokuva (ennen kuin sen ohitti Leijonakuninkaan uusintaversio vuonna 2019). Tuloja on tämän lisäksi kertynyt myös oheistuotteista kuten leluista, peleistä, vaatteista ja musiikista. Elokuvan Oscar-palkitun tunnuskappaleen ”Let It Go” laulavat elokuvassa Idina Menzel ja lopputeksteissä Demi Lovato. Molemmat versiot julkaistiin elokuvan soundtrackillä.
Elokuva on saanut jatkoa lyhytanimaatioista Frozen – kuumetta (2015), Olafin jouluinen seikkailu (2017) ja Olipa kerran lumiukko (2020). Elokuvasta tehtiin myös kokopitkä jatko-osa, Frozen II, joka sai ensi-iltansa 22. marraskuuta 2019. Elokuvasta tehtiin Broadway-musikaali keväällä 2018.
Juoni
Pohjoisessa Arendel-nimisessä kuningaskunnassa elää kuningas ja kuningatar, joilla on kaksi tytärtä: prinsessat Anna ja Elsa. Kruununperijätär Elsa on syntynyt taianomaisten voimien kanssa, joiden avulla hän voi hallita jäätä ja lunta. Eräänä yönä tyttöjen leikkiessä Elsa vahingoittaa sisartaan pahoin. Kuningas ja kuningatar vievät tyttärensä peikkojen luo, jossa Peikkopappa parantaa Annan ja neuvoo Elsaa opettelemaan voimiensa hallitsemista. Kuningaspari päättää eristää siskot toisistaan ja sulkea linnan muulta maailmalta. Anna kasvaa optimistisena yksinäisyydessä, Elsa omia voimiaan peläten. Tyttöjen ollessa teini-ikäisiä heidän vanhempansa menehtyvät.
Elsa kruunataan Arendelin uudeksi kuningattareksi ja juhlat alkavat. Hans ja Anna löytävät yhteisen sävelen nopeasti, ja pian Hans kosii Annaa, joka suostuu empimättä. Elsa kieltäytyy siunaamasta heidän liittoaan, ja sisarukset riitaantuvat. Hermostunut Elsa paljastaa jäiset voimansa koko juhlakansalle. Wesseltonin herttua lietsoo ihmisiin paniikkia, ja Elsa pakenee Pohjoisvuorelle jäädyttäen tietämättään koko kesäisen Arendelin ikitalveen. Anna päättää etsiä sisarensa ja jättää valtakunnan vastuun prinssi Hansille.
Annan hiukset alkavat muuttua valkeiksi, ja Kristoff ymmärtää mistä on kyse. Hän vie Annan peikkoperheensä luo, ja Peikkopappa kertoo, että Annan voi pelastaa vain tosirakkauden teko. Kristoff päättää viedä Annan Hansin luo, jotta Hans voisi suudella Annaa ja tyttö pelastuisi. Samalla Elsan itsehillintä alkaa järkkyä, ja joukko Arendelista tulleita miehiä hyökkää hänen kimppuunsa. Elsa taistelee vastaan kaikin voimin, kunnes Hans saa hänet järkiinsä. Jääpalatsi alkaa luhistua, ja Elsa menettää tajuntansa.
Elsa herää vangittuna Arendelin vankityrmästä. Hans kertoo, ettei Anna ole palannut vieläkään, ja pyytää Elsaa palauttamaan kesän. Elsa paljastaa Hansille, ettei tiedä miten talven saa päättymään. Kristoff tuo heikkokuntoisen Annan takaisin Arendeliin ja palaa Svenin kanssa kohti erämaata. Anna pyytää Hansilta tosirakkauden suudelmaa pelastuakseen, mutta Hans kieltäytyy ja paljastaa todelliset suunnitelmansa. Hans jättää Annan jäätymään kylmään ja lukittuun huoneeseen.
Hans kertoo Annan kuolleen ja määrää Elsan surmattavaksi maanpetoksesta. Elsa pakenee tyrmästä, ja Arendelin lumimyrsky voimistuu. Kristoff huomaa jonkin olevan vialla ja palaa Svenin selässä takaisin Arendeliin. Olaf pelastaa Annan lukitusta huoneesta ja saa Annan tajuamaan Kristoffin rakkauden.
Anna ja Kristoff koettavat tavoittaa toisensa, ennen kuin on liian myöhäistä. Hans tavoittaa pakenevan Elsan ja kertoo Annan kuolleen Elsan taian vuoksi. Murtunut Elsa lyyhistyy, ja lumimyrsky alkaa laantua. Anna ja Kristoff huomaavat toisensa, ja Kristoff juoksee kohti Annaa voidakseen pelastaa tämän tosirakkauden teolla. Anna vaihtaa suuntaa viime hetkellä päättäen pelastaa Elsan itsensä sijasta, ja heittäytyy Elsan eteen Hansin yrittäessä surmata tämän miekalla. Anna jäätyy juuri kun miekan terä koskettaa häntä, ja Hans paiskautuu jäätymisen voimasta taaksepäin.
Niilo Perander
Nils August ”Niilo” Perander (4. kesäkuuta 1850 Kuopio – 17. marraskuuta 1906 Viipuri ) oli suomalainen varatuomari, joka toimi Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena vuosina 1890–1902 sekä edelleen vuonna 1906 juuri ennen kuolemaansa. Ensimmäisen sortokauden aikana 1902 Perander erotettiin virastaan poliittisista syistä. Hänen isänsä oli Kuopion pormestari Nils Fredrik Perander ja sisar runoilija Emma Åkerman.
Frozen – huurteinen seikkailu
Äänirooleissa
Muiden peikkojen rooleissa ovat Antti Jaakola, Pasi Ruohonen, Antti L. J. Pääkkönen, Ulla Renko, Raili Raitala, Katja Aakkula, Samuel Harjanne ja Camilla Bäckman.
Niilo Perander
Opiskeluaikoinaan Perander esitti Aramin roolin Aleksis Kiven näytelmän Lea kantaesityksessä, joka nähtiin Helsingin Nya Teaternissa 10. toukokuuta 1869. Ensi-iltaa on myöhemmin pidetty suomenkielisen ammattiteatterin syntyhetkenä. Ohjaaja Kaarlo Bergbomille Peranderin esitteli hänen opiskelutoverinsa Johan Jacob Ahrenberg, jonka enon luona Perander asui opiskellessaan Helsingin yliopistossa.
Frozen – huurteinen seikkailu
Äänirooleissa
Jäämiehiä esittävät Ari Leskelä, Eero Vitie, Ilkka Järvinen, Kim Gustafsson, Makla Laine, Matti Collan, Reijo Österlund sekä Simo Karhula.
Arvostelut
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 188 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 89 prosenttia oli positiivisia.
Tematiikka
Monesta muusta aikaisemmasta Disneyn prinsessasadusta poiketen Frozenissa ei ole pelastavaa prinssiä, vaan elokuvan aktiivisena sankarina toimii prinsessa Anna. Elokuvan ilmestyttyä useat psykologit huomauttivat Elsan käytöksen viittaavan ahdistuneisuuteen ja masennukseen. Elokuvan ohjaaja ja käsikirjoittaja Jennifer Lee vahvisti että Elsan ahdistukseen viittaava käytös oli elokuvaan tarkoituksellisesti kirjoitettu.
Tuotto
Taloudellisesti Frozen – huurteinen seikkailu oli lippukassamenestys: se tuotti maailmanlaajuisesti yli miljardi dollaria. Elokuva oli kaikkien aikojen eniten tuottanut animaatio vuoteen 2019 asti (ennen kuin sen ohitti Leijonakuninkaan uusintaversio vuonna 2019), vuoden 2013 toiseksi tuottanein elokuva, vuoden 2013 eniten tuottanut animaatio ja Walt Disney Animation Studiosin kaikkien aikojen tuottanein animaatio.
Vuonna 2014 elokuvaa myytiin Suomessa 47 000 kappaletta DVD:nä, ja se oli Suomen viidenneksi myydyin DVD. Blu-ray-levyjä myytiin toiseksi eniten, 12 000 kappaletta.
Sudenkääpä
Sudenkääpä (Boletopsis grisea) on koko Suomessa harvinaisena tavattava, maassa kasvava kääpälaji. Se on männyn mykorritsasieni, joten sitä tavataan lähinnä mäntykankailla.
Sudenkäävän itiöemät ovat yksivuotisia ja jalallisia, pyöreähkön lakin halkaisija on 7-13 cm. Itiöemän yläpinta on aluksi muodoltaan kupera, väriltään hopeisen vaalea ja tahmean tuntuinen, vanhetessaan muoto laakenee, väri muuttuu harmaanruskeaksi ja yläpinnan keskelle muodostuu suomumaisia lohkeamia. Muutenkin itiöemä halkeaa helposti säteittäin. Kuivana kääpä kutistuu ja kovettuu. Pillipinta on valkoinen mutta syvällä pilleissä on harmaata väriä, mikä on hyvä tuntomerkki verrattaessa lampaankääpään ja sen sukulaisiin. Pillejä mahtuu 3-4 millimetrille. Malto on tasavärinen, nuorella käävällä valkoinen mutta lohkopinnassa pian punaharmaaksi muuttuva, vanhalla käävällä vaaleanharmaa. Sudenkäävässä on mieto mutta epämiellyttävä maku.
Sinun kirjeesi
Sinun kirjeesi (alkuteos Письмовник - Pismovnik) on venäläisen kirjailijan Mihail Šiškinin romaani vuodelta 2011. Teos on ilmestynyt Vappu Orlovin suomentamana vuonna 2012.
Sinun kirjeesi on monin palkinnoin palkitun Šiškinin neljäs romaani, mutta hänen teoksistaan ensimmäinen suomennettu. Teos sai vuonna 2011 Venäjän suurimman kirjallisuuspalkinnon Bolšaja Kniga (Suuri kirja).
Arviossaan on venäläisen kirjallisuuden professori Tomi Huttunen luonnehtinut teosta psykologisesti tarkkanäköiseksi, eurooppalaiseksi romaaniksi, jota lukiessa ei tarvita venäläisiä silmälaseja. Suomentaja Vappu Orlov on tavoittanut kielen vaivattomasti.
Berndt Ahnger
Berndt Johan Ahnger (3. kesäkuuta 1840 Rautalampi – 4. heinäkuuta 1890 Porvoon pitäjä) oli suomalainen varatuomari, joka työskenteli Suomen senaatin virkamiehenä muun muassa kauppa- ja teollisuustoimikunnassa. Hän kuoli heinäkuussa 1890 kesähuvilallaan Porvoon maalaiskunnassa.
Ahnger esitti Joasin roolin Aleksis Kiven näytelmän Lea kantaesityksessä, joka nähtiin Helsingin Nya Teaternissa 10. toukokuuta 1869. Ensi-iltaa on myöhemmin pidetty suomenkielisen ammattiteatterin syntyhetkenä. Jari Halosen elokuvassa Aleksis Kiven elämä Ahngeria näytteli Esa Valkiala.
Berndt Ahngerin puoliso oli kirjailija Mina Ahnger.
Irwin Hoffman
Irwin Hoffman (26. marraskuuta 1924 New York – 19. maaliskuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen kapellimestari.
Hoffman johti 1950–1960-luvuilla Vancouverin sinfoniaorkesteria. Hän pääsi sen jälkeen Chicagon sinfoniaorkesterin apulaiskapellimestariksi ja toimi sen tilapäisenä ylikapellimestarina vuosina 1968–1969.
Hoffman oli Floridan orkesterin ensimmäinen ylikapellimestari vuosina 1968–1988. Myöhemmin hän on työskennellyt Kolumbiassa ja Costa Ricassa.
Fribourg
Fribourg ( tai Freiburg im Üechtland,, ) on kaupunki läntisessä Sveitsissä. Se on Fribourgin kantonin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Sarinejoen varrella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2015 lopussa oli 38 489. Kaupungin pinta-ala on 9,33 neliökilometriä.
Väestö
Vuonna 2000 kaupungin asukkaista 64 prosenttia puhui äidinkielenään ranskaa, 21 prosenttia saksaa, 4 prosenttia italiaa ja loput 11 prosenttia muita kieliä, kuten albaniaa, serbiaa, espanjaa ja portugalia. Samana vuonna 69 prosenttia asukkaista ilmoitti uskonnokseen katolilaisuuden ja 9 prosenttia protestanttisuuden. 14 prosenttia tunnusti jotakin muuta uskontoa ja 8 prosenttia ei kuulunut mihinkään uskontokuntaan.
Kaupunki on virallisesti kaksikielinen, sen virallisia kieliä ovat ranska ja saksa. Kaupunki sijaitsee ranskankielisen ja saksankielisen Sveitsin rajalla. Se perustettiin 1100-luvulla, ja tuolloin saksa oli kaupungin pääkieli. Saksa oli kaupungin ainoa virallinen kieli vuoteen 1800 saakka, jolloin rinnalle astui ranska.
Liikenne
Moottoritie A12 Veveystä Berniin kulkee Fribourgin kautta. SBB:n rautatiet Lausannesta Berniin kulkee kaupungin kautta. Lisäksi Fribourgista haarautuu rautatie Payerneen ja Murteniin.
Julkista liikennettä kaupungissa ja lähialueilla hoitaa pääosin Transports publics fribourgeois -yhtiö.
Koulutus
Kaupungissa toimii kaksikielinen Fribourgin yliopisto.
Urheilu
Fribourg-Gottéron-jääkiekkojoukkue pelaa maan ylimmällä sarjatasolla National League A:ssa.
Kiznerin piiri
thumb|175px|Kiznerin piiri Udmurtian kartalla. Kiznerin piiri on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 2264,5 neliökilometriä. Asukkaita on 20 300 henkeä (vuonna 2010).
Kiznerin piiri sijaitsee Udmurtian lounaisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Vavožin, idässä Možgan ja kaakossa Grahovon piireihin, etelässä Tatarstaniin ja lännessä Kirovin alueeseen. Pinta-alasta 60 % on metsää. Seutu kuuluu Vjatkan vesistöön. Hyötykaivannaisia ovat öljy, savi ja kalkkikivi. Kiznerin lähellä on ainutlaatuinen kivennäisvesiesiintymä.
Piiriin kuuluu 14 maalaiskuntaa: Baldeika, Bemyž, Bezmenšur, Jagul, Kizner, Korolenko, Krymskaja Sludka, Lipovka (keskuspaikka Kizner), Murkoz-Omga, Sarkuz, Staraja Bodja, Staryi Karmyž, Staryje Kopki ja Verhni Bemyž. Hallinnollinen keskus on Kiznerin taajama. Toinen suurempi asutuskeskus on Bemyžin entinen piirikeskus.
Asukkaista 46,0 % on udmurtteja, 38,2 % venäläisiä ja 12,9 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun läpi kulkee Moskovan, Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Kizneristä on maantieyhteys Bemyžin ja Možgan kautta Iževskiin. Piirissä on metsä-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, rehukasvien, perunan, juureksien, vihanneksien ja pellavan viljelyyn.
Piirissä toimii taidekoulu, ammattikoulu ja kotiseutumuseo. Sen alueella sijaitsee Multanin oikeusjutun tunnetuksi tekemä Vuž Multanin kylä (nykyinen Korolenko). Paikallislehtenä ilmestyy Novaja žizn.
Antonia Gerena Rivera
Antonia Gerena Rivera (19. toukokuuta 1900 Loíza – 2. kesäkuuta 2015 Miami ) oli puertoricolainen nainen. Hänestä tuli vanhimmaksi koskaan elänyt puertoricolainen nainen hänen ohitettuaan Ramona Trinidad Iglesias-Jordanin iän. Antonia Gerena Rivera kuoli Floridassa 2. kesäkuuta 2015 115 vuoden ja 14 päivän iässä.
Brewsteriitti
thumb|Brewsteriittiä Brewsteriitti on zeoliitteihin kuuluva silikaattimineraalisarja. Ennen vuotta 1997 brewsteriitti tunnistettiin mineraaliksi, mutta vuoden 1997 uudelleenluokittelussa Kansainvälinen mineraloginen unioni (IMA) muutti sen sarjan nimeksi, ja mineraaleille annettiin nimet brewsteriitti-Sr ja brewsteriitti-Ba. Yleisempi brewsteriitti-Sr on vesipitoinen strontium- ja alumiinisilikaatti, (Sr,Ba)2Al4Si12O32 · 10H2O. Vähäisiä määriä bariumia on usein korvaamassa osan strontiumista. Oikea nimi määräytyy hallitsevan alkuaineen mukaan. Mineraalit ovat erotettavissa visuaalisesti, ja sarjan nimeä käytetään siihen asti kun mineraalia ei ole vielä määritetty.
Brewsteriitti on hydrotermaalinen mineraali, jota esiintyy vulkaniiteissa, kuten basaltissa.
Mineraali on nimetty Sir David Brewsterin mukaan, joka kuvaili sen vuonna 1822.
Behringer
Behringer International GmbH on Saksassa vuonna 1989 perustettu, äänilaitteistoja valmistava yritys.
Tuotteet
pienoiskuva|Behringer UBB1002 -[[miksauslaite|mikseri]] Yhtiö suunnittelee ja valmistaa muun muassa PA-laitteistoja, miksereitä, vahvistimia ja äänikortteja. Viime aikoina Behringer on laajentanut valikoimaansa käsittämään myös efektipedaaleita, digitaalipianoja ja sähkökitaroita. Tämän lisäksi yritys valmistaa valaistuslaitteita musiikkiesityksiin.
Yhdysvaltain telehallintoviraston kanne
Helmikuussa 2006 Yhdysvaltain telehallintovirasto (FCC) syytti Behringeriä siitä, ettei viittäkymmentä sen tuotetta ollut testattu Yhdysvaltain lakien velvoittamalla tavalla. Yritys tuomittiin miljoonan dollarin sakkoihin.
Patenttisyytteet
Behringeriä on syytetty patenttirikkomuksista ainakin Mackien ja Rolandin  suunnilta. Mackien kanne kuitenkin soviteltiin oikeussalin ulkopuolella, eikä ratkaisun yksityiskohtia ole paljastettu. Patenttikiistojen ratkaisemista hankaloittaa se, että useimmat äänipiirit muistuttavat teknisten ratkaisujensa osalta pakostakin toisiaan, esimerkiksi vahvistinmalleissa.
Alfred Moquin-Tandon
Christian Horace Benedict Alfred Moquin-Tandon (7. toukokuuta 1804 Montpellier – 15. huhtikuuta 1863 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä ja kasvitieteilijä.
Moquin-Tandon väitteli lääketieteen tohtoriksi 1828. Hän toimi eläintieteen professorina Marseillessa 1829–1833, jolloin hänet nimitettiin Toulousen kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi ja kasvitieteen professoriksi. 1850 Ranskan hallitus lähetti hänet Korsikalle kartoittamaan saaren kasvistoa. 1853 hän muutti Pariisiin, ja hänestä tuli myöhemmin Jardin des Plantesin ja Ranskan tiedeakatemian johtaja.
Hän laati lintutieteelliset tekstit teokseen L'Histoire Naturelle des Iles Canaries (1835–1844), jonka muita kirjoittajia olivat Philip Barker Webb ja Sabin Berthelot.
Yhdessä Webbin ja Berthelotin kanssa hän nimesi kanarianpeipon (Fringilla teydea). Hänen kunniakseen on nimetty afrikanmeriharakka (Haematopus moquini).
Moquin-Tandonin nimeämien kasvien tieteellisen nimen jälkeen liitetään auktorilyhenne Moq.
Heihachi Mishima
Heihachi Mishima on kuvitteellinen hahmo Tekken-pelisarjassa. Hän esiintyy kaikissa Tekken-peleissä. Hänen isänsä on Jinpachi Mishima, ja hänen lapsiinsa kuuluvat Kazuya Mishima sekä Lars Alexandersson. Hän on adoptoinut Lee Chaolanin. Jin Kazama on hänen lapsenlapsi.
Heihachi Mishiman alkuperäinen ääninäyttelijä Daisuke Gôri (1952–2010) ääninäytteli Heihachia ensimmäisestä Tekkenistä Tekken 6 -peliin asti.
Tekken
Heihachi on turnauksen järjestäjä. Hän häviää pojalleen Kazuyalle ja tämä nousee Mishima Zaibatsun johtoon.
Tekken 2
Kazuyan saatua Mishima Zaibatsun, Heihachi harjoitteli voimistuakseen ja saadakseen sen takaisin. Heihachi voittaa poikansa ja heittää hänet jyrkänteeltä alas. Heihachi saa haluamansa takaisin.
Tekken 4
Kahta vuotta myöhemmin Heihachi ei saanut vangittua Ogrea. Hän laittoi tutkijansa etsimään Ogresta jäänyttä kudosta ja sitten yhdisti oman geneettisen materiaalinsa ja Ogresta jääneet kudokset. Koe epäonnistui, koska sen onnistumiseen tarvittaisiin paholaisgeeni. Heihachi etsi Jiniä, joka oli muuttunut paholaiseksi viime turnauksen jälkeen. Etsinnän aikana Heihachi sai selville, että Kazuyan ruumis oli varastoitu G Corporationin laboratorioon. Heihachi määräsi Tekken Forcen mylläämään läpi G Corporationin kaikki laboratoriot. He löysivät oikean laboratorion ja kaikki tuntui menevän hyvin, kunnes G Corporationin herättämä Kazuya hakkasi kaikki soturit. Heihachi tarvitsi Jinin tai Kazuyan ruumiin ja tämän takia hän päätti järjestää neljännen turnauksen.
Tekken 5
Hävittyään Jin Kazamalle Honmarussa, Heihachin oli piirittänyt joukko Jack-robotteja. Heihachi ja Kazuya taistelivat ensin yhdessä niitä vastaan, mutta Kazuya muuttui paholaiseksi ja lensi pois jättäen Heihachin yksin. Jack-robotit itsetuhoutuivat ja Honmaru räjähti Heihachi sisällään. Suuri räjähdys olisi tappanut tavallisen ihmisen, mutta vahva Heihachi selviytyi. Kuukausi myöhemmin Heihachi kuuli, että joku oli vallannut Mishima Zaibatsun ja päätti pitää viidennen turnauksen.
Tekken 2
Heihachi pitelee tajutonta Kazuyaa sylissään. Sitten hän heittää Kazuyan tulivuoren pohjalle. Heihachi hyppää helikopterin kyytiin ja tulivuori purkautuu. Lähikuva Heihachin hymystä näytetään.
Tekken 3
Heihachi päihittää True Ogren, joka haihtuu ilmaan. Hän huomaa Jinin makaavan tajuttomana maassa. Seuraavaksi näytetään taivaalla lentäviä helikoptereita. Heihachi ja tajuton Jin ovat yhdessä niistä. Jin makaa paareilla, joiden vieressä istuu Heihachi. Pian hän huomaa, että Jinin otsaan alkaa muodostua paholaisen merkkejä. Heihachi nostaa Jinin ja heittää hänet helikopterista ulos.
Tekken 4
Heihachi ja Kazuya menevät Honmaruun. He huomaavat Jin Kazaman olevan ketjuilla kiinni katossa. Kahdet ketjut ilmestyvät Kazuyan käsiin ja ne vievät hänet Jinin vierelle. Kazuya yrittää vapaaksi, muttei pääse. Heihachi sanoo, että ketjut neutraloivat voimat ja paholaisgeenin. Heihachi nauraa ja kävelee ulos rakennuksesta. Hän aikoo yhdistää Ogren kudoksen ja Kazuyan ja Jinin paholaisgeenit. Lopussa ruutuun tulee teksti "Myöhemmin maailmassa alkoi pimeyden kausi..." Teksti katoaa ja video loppuu.
Tekken 6
Raketti lentää avaruusaseman ohi. Jin ja Kazuya ovat köytettyinä paareihin ja Heihachi potkaisee Jinin matkaan. Kazuya onnistuu potkimaan myös Heihachin heidän matkaansa ja he palavat tultuaan maan ilmakehään.
Aiheesta muualla
Tekken
Emil Tomula
Eemil Salomon Tomula (8. kesäkuuta 1889 Mouhijärvi – 1. helmikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kemisti ja Helsingin yliopiston ylimääräinen professori vuodesta 1947. Sitä ennen hän toimi Valtion maanviljelyskemian laboratorion johtajana 1924–1947. Hän tutki epäorgaanista ja analyyttista kemiaa, maanviljelyskemiaa ja viljakemiaa ja julkaisi yhdessä Sulo Kilven kanssa vuonna 1939 Kvantitatiivisen analyysin oppikirjan, jonka uusi painos oli käytössä vielä 1950-luvullakin.
Tomula kehitti niin sanotun kotkafosfaatin yhdessä Johannes Valmarin kanssa. Tomula sai professorin arvonimen vuonna 1939.
Pravoje delo
Pravoje delo (, Oikea asia/aate) on 16. marraskuuta 2008 Moskovassa perustettu oikeistolainen venäläinen puolue. Se muodostui Oikeistovoimien liitto, Venäjän demokraattinen puolue ja Kansalaisvoima -puolueiden yhdistyessä.
Puolueen johtoon tulivat sen perustamiskokouksessa Georgi Bovt, Leonid Gozman ja Boris Titov.
Kun puolue perustettiin, ainakin länsimaissa sitä kommentoitiin uutena Kremlin tukipuolueena, ei aitona oppositiona.
Puolue ajaa liberaalia markkinataloutta, demokratiaa ja keskiluokan etuja.
Puolue on lähempänä Medvedeviä kuin Putinia. Vaikka puoluetta pidetään monesti Kremlin politiikan myötäilijänä, sen jäsenet ovat antaneet oppositiohenkisiä lausuntoja. Pravoje Delo -puolueen painoarvo kasvoi ja puolueen linja näytti muuttuvan liberaalimmaksi, kun suurliikemies Mihail Prohorov valittiin puolueen johtoon. Tämä herätti ristiriitaisia arvailuja siitä, mikä "uuden oikeiston" merkitys Venäjän politiikassa olisi. Toisten mielestä kyse oli muutosvoimasta, toisten mielestä Medvedev-Putin -linjan tukemisesta.
Suurliikemies Prohorov puolueen johtoon
Venäjän 3. rikkain mies, oligarkki Mihail Prohorov valittiin johtamaan puoluetta 25. kesäkuuta 2011. Prohorov arvosteli puheessaan keskitettyä hallintotapaa jota vertasi keisarikuntaan. "Uutta oikeistoa" edustanut Prohorov ehdotti Moskovan ja Pietarin aluejohtajien valitsemista vaaleilla, ja vaalien lisäämistä myös muissa hallintoportaissa, ja Prohorov puhui myös monopolien murtamisesta. Hän myös sanoi että suunnittelee kieltäytyvänsä puolueen perinteisestä ideologiasta. Prohorov sanoi myös haluavansa edistää nimenomaan pienyritystoimintaa ja ratkaista Venäjän sosiaalisia ongelmia. Prohorov tavoitteli 2. suurimman puolueen asemaa parlamenttivaaleissa ja lopulta suurimman. Yleensä ajateltiin suurkaupunkien väestön äänestävän monesti Prohorovia. Toisaalta Prohorovin kytkeytyminen suurpääomaan ja keskiluokkaan antoi viestiä, etteivät köyhemmät Prohorovin johtamaa puoluetta äänestäisi. Tavallista köyhää kansaa olivat ärsyttäneet Prohoroviin liitetyt puheet eläkeiän nostamisesta ja 60-tuntisesta työviikosta. Prohorovin mahdollisuuksia vaaleissa epäiltiin myös, koska hänen puolueellaan ei ollut yhtään paikkaa Venäjän duumassa.
Prohorov sanoutui irti oppositiosta, ja hänen uskottiin loppujen lopuksi ajattelevan ja toimivan suunnilleen Medvedevin tavoin jos pääsisi päättämään asioista. Todellisena Venäjän oppositiona pidettyjen pienryhmien johtajat, muun muassa Nemtsov, antoivat lausuntoja, joiden mukaan Prohorovin tulo mukaan vaalitaistoon oli pelkkä aitoa oppositiota vastaan suunnattu temppu. Toisaalta eräs hallinnon puolella ollut oligarkki sanoi, että Prohorovin välimatka oppositioon oli hämäystä. Monet uskoivat, ettei Prohorovin mukaantulo Venäjän politiikkaan aiheuttaisi siinä suuria muutoksia, vaan Putin-Medvedevin tandemin linja jatkuisi.
Prohorovin lähtö puolueesta
Prohorov ilmoitti eroavansa puolueesta syyskuussa 2011, kun puolueessa oli noussut kapina häntä vastaan. Prohorov syytti kapinasta Medvedeviä ja sanoi puoluetta Kremlin sätkynukeksi. Prohorov ilmoitti aikovansa perustaa oman ryhmittymänsä. Venäjän keskusvaalilautakunta ilmoitti, ettei uusia poliittisia puolueita oteta enää vaaleihin.
Jason-3
Jason-3 on kansainvälinen Maan meriä ja ilmastonmuutosta tutkiva tieteellinen satelliitti. Sen pääinstrumentti on tutka-altimetri, jolla mitataan merenpinnan korkeutta.
Jason-3 on jatkumoa vuosina 2001 ja 2008 laukaistulle Jason-1- ja Jason-2-satelliiteille. Jason-3 on Yhdysvaltain NASAn ja NOAAn, Ranskan CNES’n ja Euroopan EUMETSATin yhteishanke. Satelliitti laukaistiin onnistuneesti SpaceX:n Falcon 9 v1.1 -raketilla 17. tammikuuta 2016 kello 18.42 UTC-aikaa 66 asteen inklinaation polaariradalle Kaliforniasta.
Satelliitin rakensi Thales Alenia Space.
Historia
thumb|left|x220px|Jason-3-satelliitin kiertoradalle laukaissut Falcon 9 -raketti laukaisualustalla 16. tammikuuta 2016. Jason-3 oli alun perin tarkoitus laukaista 22. heinäkuuta 2015, mutta laukaisua lykättiin ensin 9. elokuuta, kun satelliitin yhdestä moottorista löydettiin epäpuhtauksia. Moottori jouduttiin korvaamaan uudella. Laukaisu viivästyi jälleen tämän jälkeen, kun Falcon 9 -raketin CRS-7 -rahtilento epäonnistui raketin tuhouduttua noin kaksi minuuttia laukaisun jälkeen. Jason-3 laukaistiin lopulta onnistuneesti 17. tammikuuta 2016 kello 18.42 UTC-aikaa Vandenberg Air Force Basesta, Kaliforniasta. Laukaisun yhteydessä SpaceX saada raketin ensimmäisen vaiheen laskeutumaan ASDS-lautalle. Raketti osui onnistuneesti lautalle, mutta kaatui yhden tukijaloista petettyä.
Kantojyrsin
Kantojyrsin on maatalouskone, joka jyrsii kannon hakkeeksi. Puun kaadon jälkeen jäljelle jää kanto. Kantojyrsimellä voi poistaa haittaavat kannot viheralueilta tai rakennuksien tieltä.
Kantojyrsintää tarjoavia yrityksiä on Suomessa lähes sata. Osa yrittäjistä tarjoaa vain kantojyrsintäpalvelua, toiset myyvät sitä esimerkiksi puunhoidon, tai viherrakentamisen yhteydessä.
Kantojyrsimiä on markkinoilla useilta valmistajilta. Niiden koko vaihtelee pienestä käsin kannateltavasta laitteesta aina telaketjuilla kulkeviin, lähes kymmenen tonnin painoisiin raivauskoneisiin. Kantojyrsimiä on tarjolla myös muihin maatalous-, ja maansiirtokoneisiin kiinnitettävinä lisälaitteina. Yleisin kantojyrsinmalli on omalla moottorilla ja pyörillä kulkeva noin 500 kiloa painava kone, jonka leveys on noin metri. Yleensä jyrsimessä on kovametalliterät, jotka jyrsivät kannon maan pinnan tasolle tai sen alapuolelle, jyrsimen koosta riippuen jopa lähes metrin syvyyteen. Jäljelle jää kasa purua ja vain hieman kantoa suurempi kuoppa. Puru kelpaa katteeksi tai se voidaan kompostoida.
Kantojyrsimien tuotemerkkejä ovat muun muassa Rayco, Vermeer, Predator, Laski, Dosko ja Carlton.
Kolgan kartano
pienoiskuva|Kolgan kartano Kolgan kartano sijaitsee Kuusalun kunnassa Harjumaan maakunnassa Virossa.
Kartanon omistivat Suomen Stenbockit, jotka lahjoittivat kartanon säätiölle.
Kolga kuului Gotlannin saaren Roman sisterssiläisluostarille vuosina 1230–1519. Ruotsin kuningas Juhana III antoi Kolgan läänitykseksi vuonna 1581 Pontus De La Gardielle. Kolga siirtyi Christine Catharina de la Gardien ja Gustav Otto Stenbockin avioliiton seurauksena Stenbock-suvulle vuonna 1658. Kartano oli heidän suvullaan aina vuoden 1940 neuvostomiehitykseen asti. Neuvostovallan aikana suurin osa rakennuksista päästettiin huonoon kuntoon, mutta ne on saatu kunnostettua.
Vanhin päärakennus valmistui 1642, mutta se jäi vuosina 1765–1768 rakennetun barokkikartanon sisälle. Siipiosat on rakennettu klassismin mukaisine pylväikköineen 1820-luvulla.
Skotlannin kirkko
Skotlannin kirkko, tunnettu myös skottilaisella nimellään the Kirk, on reformoitu, presbyteriaaninen kirkko, joka toimii Skotlannin kansallisena kirkkona. Se ei ole valtionhallinnon alaisuudessa eikä samaan tapaan valtionkirkon asemassa kuten Englannissa Englannin kirkko. Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti julisti sen itsenäiseksi vuonna 1921 (Church of Scotland Act 1921), mikä sovitti vuosisatoja jatkuneet ristiriidat valtionhallinnon ja kirkon välillä.
Skotlannin kirkko erosi katolisesta kirkosta vuonna 1560, kun parlamentti hyväksyi uskonpuhdistaja John Knoxin ankaran kalvinistisen uskontunnustuksen.
Kirkossa on noin 800 pappia ja 340 000 jäsentä.
Katolinen esihistoria
On löytynyt arkeologisia todisteita kristinuskon läsnäolosta Whithornissa Etelä-Skotlannissa liittyen Ninianiin, 400-luvulla eläneeseen lähetyssaarnaajaan, josta tiedetään vain vähän varmaa. Enemmän tietoa on irlantilaisesta lähetyssaarnaajasta Columbasta, joka saapui Ionan saarelle vuonna 563. Täällä hän yhdessä muiden munkkien kanssa perusti luostariyhteisön sekä vesiyhteyksiä käyttäen julisti kristinuskon sanomaa Invernessissä asti. Columba kuoli vuonna 597, samana vuonna jolloin Augustinus Canterburylainen saapui Englantiin paavi Gregorius Suuren lähettämänä. Jonkin aikaa Brittein saarilla vaikuttivat rinnakkain roomalainen ja kelttiläinen kristillisyys, jotka erosivat joiltain osin toisistaan. Whitbyn synodin myötä vuonna 664 roomalaisesta kristillisyyden muodosta tuli vallitseva.
Vuonna 1054 suuren skisman jakaessa kirkon katoliseen ja ortodoksiseen kirkkoon asettui Skotlanti katolisen kirkon kannalle. Skotlannissa rakennettiin monia kirkkoja, kuten Pyhän Gilesin katedraali Edinburghissa ja Pyhän Andreaan katedraali Fifessä, sekä useita luostareita. Vuodesta 1378 alkaen katolista kirkkoa vaivasi skisma, joka johtui kahdesta kilpailevasta paavinistuimesta, Roomasta ja Avignonista. Englanti kannatti Rooman paavia, mutta Skotlanti tunnusti Avignonin paavin Benedictus XIII:n, joka 1413 antoi paavillisen bullan Skotlannin ensimmäisen yliopiston, St Andrewsin yliopiston, perustamisesta. Neljä vuotta myöhemmin skisma päättyi sovintoon. Vuonna 1472 paavi Sixtus IV teki St Andrewsin hiippakunnasta arkkihiippakunnan ja 20 vuotta myöhemmin paavi Innocentius VIII teki saman Glasgown hiippakunnalle.
Katoliselle kirkolle löytyi haastajansa jo ennen uskonpuhdistusta. Ensimmäisellä Glasgown arkkipiispalla oli ongelmanaan Ayrshiren alueella vaikuttanut kirkon opetuksia kyseenalaistava liikehdintä. 'Kylen lollardeina' tunnettu ryhmä vaati muun muassa papistolle oikeutta avioitua ja kansalle oikeutta lukea Raamattua ja viettää jumalanpalvelusta omalla kielellään. 'Lollardi' oli pilkalliseksi tarkoitettu, 'mutisemista' tarkoittava nimitys, jolla nimitettiin 1300-luvulla eläneen teologin John Wycliffen opetusta kannattavia. Liikkeellä oli Skotlannissa myös marttyyrinsä, kuten Perthissä vuonna 1407 roviolla poltettu James Resby ja St Andrewsissä vuonna 1433 saman kohtalon kokenut Paul Crawer.
Uskonpuhdistus ja Skotlannin kirkon synty
Vuonna 1517 Martti Luther julkaisi 95 teesiään Saksan Wittenbergissä. Lutherin katolisen kirkon opetusta ja käytäntöjä vastaan esittämä kritiikki levisi nopeasti kirjapainotaidon ansiosta. Ne innostivat myös Skotlannissa sellaisia henkilöitä kuin Patrick Hamilton, joka oli opiskellut Saksassa. Hän koki marttyyrikuoleman St Andrewsissa vuonna 1528. Kuitenkin tuli muita, jotka ajoivat asiaa eteenpäin, kuten George Wishart ja hänen tukijansa John Knox. Wishart koki Hamiltonin tavoin marttyyrikuoleman mutta Knox, joka sai voimakkaita vaikutteita Jean Calvinilta oleskellessaan Sveitsin Genevessä, selvisi ja jatkoi työtään. Elokuussa 1560 Skotlannin parlamentti hylkäsi paavin auktoriteetin ja teki katolisen messun laittomaksi. Heti seuraavana vuonna tilanne kuitenkin mutkistui, kun Skotlannin kuningatar Maria Stuart, joka oli katolisuuden innokas kannattaja, palasi Ranskasta.
Knoxin ja hänen seuraajiensa tavoite oli uudistaa kirkkoa, ei perustaa uutta. Useat katolisena aikana seurakuntaviroissa olleet jatkoivat työssään, ajaen muutoksia kirkossa ja seurakunnissa. Papeista (priest) tuli pastoreita (minister) ja piispoista superintendenttejä eli pastoreita alueellisella vastuulla. Lisäksi uusia rakenteita kehiteltiin, tosin vasta 1592 oli täysi presbyteriaaninen järjestys omaksuttu kirkon ja parlamentin toimesta. Siihen kuului useita vanhimmista ja pastoreista koostuvia hallinnon tasoja, kuten kirkonkokous (Kirk Session), presbyteerio (Presbytery), synodi ja yleiskokous (General Assembly).
Maria Stuartin aviomiehen lordi Darnleyn murhan ja Stuartin kolme kuukautta myöhemmin Bothwellin jaarlin (jota epäiltiin osalliseksi murhaan) solmiman avioliiton jälkeen Mariaa painostettiin luopumaan kruunusta poikansa Jaakon hyväksi. Marian tukijat yrittivät ajaa hänen asiaansa mutta Langsiden taistelussa 1568 koetun tappion jälkeen Maria pakeni Englantiin, jossa hänet vangittiin ja lopulta teloitettiin 1587.
Englannin ja Skotlannin yhdistyminen, kiista kirkon järjestyksestä
Vuonna 1603 Englannin kuningattaren Elisabet I:n kuoltua Englanti ja Skotlanti yhdistyivät kuningas Jaakko I:n alaisuudessa. Hän halusi yhtenäistää kirkolliset käytännöt rajan molemmin puolin ja kannatti episkopaalista eli piispajohtoista järjestelmää. Niinpä sekä Jaakon että hänen seuraajiensa Kaarle I:n ja Kaarle II:n aikana Skotlannin kirkon järjestys vaihteli presbyteriaanisen ja episkopaalisen välillä. Stuart-suvun kuninkaat uskoivat heillä olevan jumalallinen oikeus hallita sekä kirkkoa että valtiota, mutta heitä vastustivat voimakkaasti uskonliittolaiset (Covenanters), jotka vuonna 1638 allekirjoittivat Presbyteerisen kansallisen liiton (Presbyterian National Covenant). Vasta vuonna 1690 Mainion vallankumouksen jälkeen Skotlannin kirkko vakiintui presbyteeriseksi.
Hajaannus
Vuonna 1707 Skotlannin ja Englannin parlamentit yhdistettiin. Pian vuoden 1690 päätöksiin alettiin tehdä heikennyksiä. Vuonna 1711 palautettiin vuonna 1690 lakkautettu patronaattioikeus. Tämä antoi maanomistajille ja kaupunginraadeille vallan nimittää pastoreita avoimiin virkoihin, jolloin seurakunnilta poistui heidän oikeutensa kutsua pastorit virkaan. Tämä aiheutti hajaannusta kirkossa seuraavan puolentoista vuosisadan ajan. Vuonna 1733 joukko pastoreita, jotka protestoivat kirkon heidän mielestään hyväksyvää asennetta patronaattioikeuteen erosi. Vuonna 1761 seurasi toinen joukkoeroaminen. Toisaalta eronneiden ryhmittymien kesken erimielisyydet johtivat uusiin jakautumisiin.
Vähitellen alkuperäiset eroamisten syyt vaipuivat menneisyyteen ja alkoi tapahtua paluuliikennettä. Mutta vuonna 1843 syntyi entistä paljon suurempi skisma. Vuoden 1843 hajaannuksena (Disruption of 1843) tunnettu skisma johti yhden kolmasosan pastoreista ja seurakunnista eroon Skotlannin kirkosta sekä Skotlannin vapaakirkon (Free Church of Scotland) perustamiseen. Jatkuva kiista seurakuntien oikeudesta kutsua itse pastorinsa yhdessä sen kanssa, että kirkollinen lainsäädäntö tehtiin voimattomaksi maallisen oikeuden toimesta olivat osaltaan hajaannuksen taustalla. Aiemmin eronneet ryhmät muodostivat vuonna 1847 Skotlannin yhdistyneen presbyteerikirkon (United Presbyterian Church of Scotland). Vaikka osa ryhmistä pysyi edelleen itsenäisinä oli 1800-luvun puolivälissä Skotlannissa kolme merkittävää presbyteerikirkkoa, Skotlannin kirkko, Skotlannin vapaakirkko ja Yhdistynyt presbyteerikirkko.
Vuonna 1874 parlamentti poisti vihdoin patronaattioikeuden, mikä avasi mahdollisuuden jälleenyhdistymiselle. Tämä vei kuitenkin aikaa ja tapahtui vaiheittain. Vuonna 1900 Skotlannin vapaakirkko ja Yhdistynyt presbyteerikirkko yhdistyivät nimellä Skotlannin yhdistynyt vapaakirkko (United Free Church of Scotland), tosin Skotlannin vapaakirkosta vähemmistö erityisesti Ylämaiden alueella päätti pysyä itsenäisenä kirkkona. Yhdistynyt kirkko liittyi Skotlannin kirkkoon vuonna 1929. Tosin myöskään Skotlannin yhdistyneestä vapaakirkosta kaikki eivät hyväksyneet yhdistymistä, vaan jatkoivat itsenäisenä kirkkona.
Hallinto
Skotlannin kirkon hallintotapa on presbyteerinen. Tällä tarkoitetaan sitä, ettei yhdelläkään henkilöllä tai ryhmällä ole kirkon sisällä enempää valtaa kuin kenelläkään muulla. Kirkolla ei ole ketääm yhtä henkilöä joka toimisi sen johtajana, vaan tämän tehtävän katsotaan kuuluvan Jumalalle. Kirkon uskon ja elämän ylimpänä ohjeena pidetään Raamatun opetuksia.
Kirkon hallinto pohjautuu erilaisten neuvostojen (court) perustalle ja sen järjestyksen peruslinjat on pitkälti määritelty vuosien 1560-1690 välisenä aikana. Näillä hallintoelimillä on erilaisia komiteoita, joihin voi kuulua muitakin kirkon jäseniä, ja valtakunnallisella tasolla ne työllistävät ihmisiä täysipäiväisesti. Paikallistasolla seurakuntaa johtaa kirkonkokous (kirk session). Se koostuu seurakunnan vanhimmista sekä puheenjohtajana toimivasta pastorista.
Piiritasolla hallintoelin on presbyteerio (presbytery). Ne koostuvat kaikista piirin pastoreista sekä samasta määrästä vanhimpia, yhdessä diakonaattiin kuuluvien jäsenten kanssa. Kirkolla on 46 presbyteeriota ympäri Skotlantia sekä Englannissa, Euroopassa ja Jerusalemissa.
Valtakunnallisella tasolla kirkon korkein päätöksentekoelin on yleiskokous (General Assembly). Se koostuu noin 400 pastorista, 400 vanhimmasta sekä diakonaatin jäsenistä, jotka kaikki edustavat presbyteerioita.
Kirkko ja valtio
Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki ei ole Skotlannin kirkon pää, toisin kuin Englannin kirkossa. Hänellä on oikeus osallistua yleiskokoukseen, mutta ei ottaa osaa sen päätöksentekoon. Hallitsijanvalassaan hän on luvannut "ylläpitää ja säilyttää protestanttisen uskonnon ja presbyteerisen kirkkojärjestyksen".
Skotlannin kirkko ei ole valtion määräysvallassa, eivätkä Skotlannin tai Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentit vaikuta kirkon nimityksiin.
Teologia
Kirkko on sitoutunut Westminsterin tunnustukseen, jonka kirkon yleiskokous hyväksyi vuonna 1647, jolloin se syrjäytti vuoden 1560 Skotlannin tunnustuksen, tosin se ei kumonnut sitä. Päätöksen ratifioi Skotlannin parlamentti vuosina 1649 ja 1690. Tunnustuksen ja Raamatun lisäksi kirkko pitää hyvänä summauksena opistaan Apostolista uskontunnustusta.
Kirkko tunnustaa yhden Jumalan, joka on Isä, Poika ja Pyhä Henki. Se ylistää Jumalaa Isänä, joka on luonut universumin ja pitää sen toiminnassa. Se julistaa Jeesusta Kristusta Jumalan Poikana, joka syntyi Neitsyt Mariasta Pyhän Hengen voimasta ja tuli näin yhdeksi ihmisistä. Hän toi tiettäväksi Jumalan myötätunnon ja armon ja toi toivoa ja syntien anteeksiantamuksen ja voitti ristinkuolemallaan ja ylösnousemisellaan pahan. Pyhään Henkeen luotetaan yhdistäjänä Kristukseen ja parannukseen ja anteeksiantamukseen viejänä, joka opastaa kristittyjä auttaen heitä ymmärtämään Raamattua ja uudistaen heitä sakramenttien kautta. Kirkko iloitsee ikuisen elämän lahjasta, koska heillä on ylösnousemuksen toivo Kristuksen kautta, jonka he odottavat tulevan takaisin tuomitsemaan maailman, jolloin kaikki tehdään uudeksi.
Naispappeus
Vuonna 1966 yleiskokous hyväksyi naiset tasavertaisiksi vanhimman tehtävään ja vuonna 1968 pastorinvirka avattiin naisille. Vuonna 2004 Alison Elliotista tuli ensimmäinen nainen, joka asetettiin yleiskokouksen moderaattoriksi ja ensimmäinen moderaattorina toimiva vanhin sitten 1500-luvun. Vuonna 2016 hieman yli puolet vanhimmista ja noin yksi kolmasosa pastoreista oli naisia.
Samaa sukupuolta olevien avioliitto
Vuonna 2013 Skotlannin kirkon yleiskokous päätti hyväksyä parisuhteessa elävien homoseksuaalien pääsyn pastoreiksi. Päätös johti useiden seurakuntien eroamiseen Skotlannin kirkosta ja näiden liittymiseen Skotlannin vapaakirkkoon. Stornowayssä sijainneesta High Churchistä, joka oli tuolloin Skotlannin kirkon suurin seurakunta Ulko-Hebrideillä, erosi vuonna 2014 250-henkinen joukko, mukaan lukien seurakunnan koko kirkonkokous. Tämä joukko liittyi Skotlannin vapaakirkkoon High Free Church -seurakuntana. Samaten Ulko-Hebrideillä sijaitsevassa Tarbertissa Tarbert Churchin jäsenistä 94 erosi ja liittyi vapaakirkkoon North Harris Free Churchinä, 131 henkeä jäi Tarbert Churchiin. Edinburghissa kaksi seurakuntaa erosi Skotlannin kirkosta ja liittyi uudelleenjärjestäytyneinä Skotlannin vapaakirkkoon. Myös Dundeen Broughty Ferryn alueella toimineesta St James Churchistä lähti joukko pastorinsa johdolla perustaen Broughty Ferry Presbyterian Churchin. . Vuonna 2016 kyseinen seurakunta liittyi Skotlannin vapaakirkkoon. Yhteensä kymmenen Skotlannin kirkon pastoria liittyi Skotlannin vapaakirkkoon vuoden 2014 aikana.
Vuonna 2018 Skotlannin kirkon yleiskokous äänesti samaa sukupuolta olevien parien vihkimisen mahdollistavien lakien laatimisesta. Aloite hyväksyttiin äänin 345-170. Näitten lakien laatiminen annettiin lainopillisten kysymysten komitean hoitoon. Kokouksen päätöksen mukaisesti lakien tulisi tehdä mahdolliseksi samaa sukupuolta olevien parien kirkollinen vihkiminen mutta samalla antaa pastorille oikeus kieltäytyä vihkimästä. Komitealla on kaksi vuotta aikaa työskentelyyn ja lopullinen äänestys asiasta järjestetään vuonna 2021.
Huhtakurjenpolvi
Huhtakurjenpolvi (Geranium bohemicum) on ruohovartinen yksivuotinen kasvi. Se elää yleensä satunnaisena metsäpalo- ja kaskiaukeilla (huhta tarkoittaa havupuukaskea) sekä nuotiopaikoilla. Huhtakurjenpolven siemenet itävät vasta, kun ne ovat kuumentuneet noin 45 asteeseen. Kun metsäpalot ovat harvinaistuneet, huhtakurjenpolvikin on taantunut. Suomessa se luokitellaan silmälläpidettäväksi.
Huhtakurjenpolvi kasvaa noin 30 cm korkeaksi. Sen varsi on pysty ja lehdet sormijakoisia, isohampaisia. Kukat ovat sinivioletteja, melkein sinisiä, ja 15–35 mm leveitä, ja niissä on tummemman violetteja suonia.
Huhtakurjenpolvea tavataan Etelä-Suomessa, Keski-Ruotsissa ja paikoin etelämpänä Euroopassa.
Veijo Varpio
Veijo Aleksanteri Varpio (8. syyskuuta 1928 Kotka – 7. lokakuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori) ja juristi. Hän toimi Savonlinnan oopperajuhlien tuotantojohtajana vuodesta 1978 ja sen jälkeen vuodesta 1980 Helsingin juhlaviikkojen toiminnanjohtajana 14 vuotta.
Fëanor
Fëanor on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin kirjassa Silmarillion.
Lista Calaquendich
Trae
Trae on yksi Screwed Up Clickin, Guerilla Maabin ja S.L.A.B.in alkuperäisistä jäsenistä. Screwed Up Click ryhmän jäsenet olivat kotoisin Etelä-Houstonista. Z-Rolla ja Traella on myös A.B.N. (Assholes by Nature) niminen hip hop-yhtye.
Vuonna 2008 Trae palkittiin Houstonissa yhteisönsä eteen tehdystä työstä. Joten Houstonin Pormestari Bill White sekä Houstonin kaupungin valtuutettu Peter Brown myönsivät hänen kunniakseen Houstonissa heinäkuun 22. pvä Trae päiväksi. Tällaista kunnianosoitus ei ole vielä myönnetty kenellekään muulle rap-artistille.
Vuonna 2008 ilmestyi ”Adventures of Trae Tha Truth” lyhyt animaatio sarja. Sarjoissa kerrotaan Traen elämästä. Ensimmäisessä osassa käsiteltiin Ozone Awardsissa Traen ja Mike Jonesin välillä tapahtunutta tappeluvälikohtausta. Sarjan jaksoja voi katsoa YouTubessa.
Suomen Hammaslääkäriliitto
Hammaslääkäriliiton tarkoituksena on liittää Suomen hammaslääkärit ja hammaslääketieteen opiskelijat yhteen yhteiskunnallisten ja ammatillisten etujen valvomiseksi. Hammaslääkäriliitto myös edistää suun ja hammassairauksien hoitoa Suomessa sekä tukee suun terveydenhoitotyötä. Valtuustoon kuuluu 40 jäsentä. Suomen Hammaslääkäriliitto kuuluu AKAVAan.
Varansa SHL saa jäsenmaksuista. Liittoon kuuluu noin 95 prosenttia Suomen hammaslääkäreistä eli noin 6 800 jäsentä.
Hammaslääkäriliitto julkaisee 14 kertaa vuodessa ilmestyvää Suomen Hammaslääkärilehteä.
Samppanja
thumb|Lasillinen samppanjaa.|alt= Samppanja on kuohuviini, jota tuotetaan Champagnen historiallisessa maakunnassa Ranskassa. Samppanja on suosittua erityisesti juhlajuomana.
Samppanjaa tehdään valkoisista Chardonnay- sekä punaisista Pinot Noir- ja Pinot Meunier -viinirypäleistä. Samppanja on yleensä valkoista, sillä rypäleiden kuoret poistetaan nopeasti ennen käymistä. Jos samppanjaan lisätään punaviiniä tai kuoret jätetään pidemmäksi aikaa (method saignée), saadaan rosésamppanjaa. Samppanja valmistetaan kaksinkertaisen käymisen avulla, ja välissä siihen lisätään sokeria. Toisen käymisen aikana syntyvä hiilidioksidi liukenee juomaan ja aiheuttaa sen kuohumisen ja poreilun. Valmiin samppanjan alkoholipitoisuus on 12 prosenttia. Suurin osa samppanjasta on nykyisin kuivaa, mutta vielä 1800-luvulla samppanja juotiin aina makeana.
Puolet tuotetusta samppanjasta nautitaan Ranskassa. Samppanja oli kauan kuninkaallisten suosima juoma, mutta 1900-luvun aikana sen käyttö on yleistynyt, vaikka se onkin edelleen kallista muihin viineihin verrattuna.
Mihkel Toomse
Mihkel Toomse (18. marraskuuta 1905 Lümanda, Saarenmaa, Viro – 21. helmikuuta 1986) oli virolainen kielitieteilijä. Hänestä tuli murretutkimuslaitoksen johtaja 1940, Tarton yliopiston ylimääräinen professori hän oli 1943–1944. Hän siirtyi 1944 Saksaan, sitten Englantiin. Vuodesta 1953 hän toimi Balttilaisen tutkimuslaitoksen tutkijajäsenenä Bonnissa.
Samppanja
Historiaa
thumb|[[Jean François de Troyn Osterilounas (1735) kuvaa ostereiden ja samppanjan nauttijoita.]]
Viininviljelyn alkuvaiheet Champagnessa
Samppanja on syntynyt pitkän kehityksen tuloksena. Champagnessa on viljelty viiniä jo roomalaisten ajoilta asti. Viininviljely alkoi vakiintua maakunnassa 500-luvun lopulla, ja sen viinien suosio alkoi kasvaa vallanpitäjien ja rikkaiden juomina. Suosion kasvuun vaikutti etenkin maakunnan hyvä sijainti Pariisiin nähden. Henrik IV (1589–) oli ilmeisesti ensimmäinen kuningas, joka esitteli samppanjan hovissaan. Aurinkokuningas Ludvig XIV (1643–) joi harvoin muuta viiniä kuin samppanjaa, minkä johdosta samppanjasta tuli koko hovin suosikkijuoma ja muotia myös Lontoossa. Tuohon aikaan 1600-luvulla samppanja oli tosin vielä kalpeaa ja hyvin hapokasta punaviiniä, eikä siinä ollut kuplia kuten nykyisin.
Dom Pérignon
Samppanjan kehitykseen on vaikuttanut eniten ranskalaismunkki Dom Pérignon (1638–1715). Hän kehitti korjuu- ja puristusmenetelmiä niin, että valkoista samppanjaa pystyttiin tekemään tummista rypäleistä. Hän kehitti sekoitustekniikoita ja alkoi erotella puristuksen eri vaiheissa saatavaa mehua. Hän havaitsi, että pullottaminen säilytti viinin paremmin kuin tynnyrissä säilytys. Lisäksi hän kehitti 47 vuotta kestäneen uransa aikana myös muun muassa korkkeja, kellarointia, viiniköynnösten hoitoa ja useita valmistustekniikoita. Dom Pérignon pyrki kuitenkin estämään viiniään kuplimasta, joskin hän viimeisinä vuosinaan teki kokeiluja myös kuohuvalla samppanjalla ja myi sitä. Kuohuva samppanja nousi suosituksi vasta hänen kuolemansa jälkeen.