cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pesäpallo
Eteneminen, syöttäminen ja lyöminen
Kahdesta väärästä syötöstä ja jokaisesta niiden jälkeen annetusta väärästä syötöstä joukkue saa vapaataivaloikeuden, jonka kärkietenijä voi käyttää. Jos kentällä ei ole etenijää, lyöjä saa heti ensimmäisestä väärästä vapaataivaloikeuden. Jos lukkari antaa kolme väärää, kun kentällä ei ole yhtään etenijää, lyöjä voi edetä kakkospesälle. Jos vuorossa on viimeinen lyöjä, hän saa juoksun.
Joukkueiden tulee noudattaa pöytäkirjaan merkittyä lyöntijärjestystä, jota kuitenkin saa muuttaa ennen toista jaksoa ja supervuoroparia. Joukkueet voivat käyttää erikseen jokeripelaajaa, joka voidaan asettaa lyömään, jos lyöntivuoroinen pelaaja ei ole vielä asettunut vuoroon.
thumb|right|Etenijä juoksemassa kolmospesältä kotipesään. Lyöjällä on oikeus saada vuorollaan kolme oikeaa syöttöä. Lyönti on laiton, jos pallo osuu suoraan pelialueen ulkopuolelle tai suoraan lyönnistä sisäpelaajaan, lyönti osuu lyödessä mailaan useamman kerran, maila irtoaa lyöjän kädestä tai katkeaa lyödessä tai lyöjä lyö väärällä vuorolla. Palloa ei saa lyödä pompusta eikä ennen kuin se on päässyt syötön lakipisteeseen.
Lyöjä saa lähteä etenemään heti, kun pallo on irronnut syöttäjän kädestä. Etenijä palaa pesäkilvassa, jos hän on irronnut edelliseltä pesältä, jossa hänellä on pesäturva, ja pallo on seuraavalla pesällä olevalla ulkopelaajalla. Etenijä tekee pesärikon, jos hän tulee pesälle käymättä edellisellä pesällä. Etenijä haavoittuu, kun hän saapuu koppilyönnillä seuraavalle pesälle. Haavoittuneen pelaajan on palattava kotipesään. Lyönnistä tulee koppi, kun ulkopelaaja saa pallon haltuunsa sen käymättä maassa. Ulkopelaaja voi tällaisessa tilanteessa tehdä myös taktisen pudotuksen ja pudottaa pallon tahallisesti maahan kiinnioton jälkeen.
Kun kaikilla kenttäpesillä on etenijä ja lukkari antaa lyöntivuorossa olevalle pelaajalle tämän ensimmäisen syötön, syntyy ajotilanne. Ajotilanteessa on niin sanottu vaihtopakko eli jokaisen etenijän on edettävä seuraavalle pesällä ajolähtöä purkavan pelaajan lyöntivuorolla.
Etenijä, joka käy kaikilla pesillä ja pääsee takaisin haavoittumattoman kotipesään, tekee juoksun. Omalla lyönnillään kolmospesälle saapunut lyöjä saa niin sanotun kunniajuoksun ja voi jäädä pesälle yrittämään tuplajuoksua.
Tuomarit ja rangaistukset
thumb|Pesäpallotuomari keskustelemassa pelinjohtajan kanssa. Pesäpallo-ottelussa on viisi tuomaria. Pelituomari vastaa ottelun sääntöjenmukaisesta kulusta. Hänellä on apunaan syöttötuomari ja kolme muuta tuomaria sekä kirjuri. Syöttötuomari seuraa lukkarin ja lyöjän toimia sekä syötön laatua. Hän tuomitsee myös etukentän laittomat. Kakkos- ja kolmospesätuomari sekä takarajatuomari tuomitsevat pesätilanteet, toteavat lyöntien laillisuuden ja näyttävät kopit. Tuomarit päättävät tilanteen sisäpelaajan eduksi, jos he eivät voi varmasti havaita pelitapahtuman tulosta.
Tuomari voi tuomita pelaajien, pelinjohtajien ja joukkueiden toimihenkilöiden tekemien rikkomusten seurauksena teknisen palon, sisäpelaajan palauttamisen lähtöpesälle, etenemisen mitätöinnin, polttamisen, vapaataivaloikeuden, huomautuksen, varoituksen, pelirangaistuksen ja ottelurangaistuksen.
Pelirangaistus tuomitaan yleensä lievästä fyysisestä kontaktista, törkeästä provosoinnista, törkeästä kielenkäytöstä ja toisen pallon ottamisesta peliin. Pelirangaistuksen saanut pelaaja suljetaan ottelusta. Ottelurangaistuksen saa vakavammasta fyysisestä loukkauksesta, loukkaavista käsimerkeistä ja rasistisesta käyttäytymisestä. Ottelurangaistus johtaa automaattisesti yhden ottelun pelikieltoon.
Fyysiset ominaisuudet
Pesäpalloilijan tärkein fyysinen ominaisuus on nopeus. Pesäpallo onkin juoksuvoittoisimpia pallopelejä. Juoksun osuus lajissa on merkittävä, joten monet huippupelaajat ovat nopeita. Sisäpelissä pelaaja käyttää nopeuttaan pesältä pesälle etenemiseen. Pesältä lähdössä vaaditaan reaktionopeutta ja varsinkin kovien lyöntien aikana lyöntisuorituksessa räjähtävää nopeutta. Ulkopelissä pelaajalta vaaditaan myös hyvää reaktionopeutta ja heittosuorituksessa räjähtävää nopeutta.
Urheiluvälinevalmistaja Adidaksen tekemien mittausten mukaan pesäpalloilijat liikkuvat miesten superpesisotteluissa noin 7–8 kilometriä ottelussa. Pelitapahtuma alkulämmittelyineen kestää lisäksi noin kolme tuntia, joten pesäpallossa vaaditaan myös hyviä kestävyysominaisuuksia. Nopeuskestävyyttä vaaditaan erityisesti etenijöiltä.
Sisäpelitaidot
Eteneminen ja lyöminen ovat pesäpalloilijoiden keskeisimmät sisäpelitaidot. Etenemisessä tarvittavia ominaisuuksia ovat nopeus, kärkkymistaito, pesältä lähtö, kärkietenijän seuraaminen, reaktiokyky, pesälle syöksyminen sekä pallon ja merkin seuraaminen. Lyönnissä pelaajan tarvitsee hallita voimaa, nopeutta, lyöntiliikkeen tekniikkaa, lyöntipelin monipuolisuutta, tilannekohtaisia ratkaisuja ja keskittymiskykyä.
Etenijällä on kotipesästä takaisin kotipesään matkaa miesten kentällä 131 metriä. Etenemiseen keskeinen ominaisuus on tietenkin nopeus, mutta pesästä hieman irti oleva etenijä pystyy kärkkymisellä lyhentämään juoksumatkaa ykköseltä kakkospesälle 2–4 metriä ja kakkoselta kolmospesälle 3–6 metriä.
Pesäpallolyönnit jaetaan neljään kategoriaan, perus-, näpäys-, pomppu- ja hidastettuihin lyönteihin.
Peruslyönneiksi lasketaan kaikki polttolinjaan, sen ohitukseen ja takakentälle suunnatut maa- tai laakalyönnit. Peruslyöntejä ovat vaakamaila-, pystymaila- ja golflyönti. Vaakamailalyönnissä osuma tapahtuu hartiatasossa ja liike on voimakas ja yhtäjaksoinen. Se on lyönnin perusmuoto. Pystymailalyönnissä maila on pystysuorassa ja osumakohta on lähellä silmätasoa. Sitä käytetään välilyönteihin ja tolppasyöttöihin. Ulkopelaajan on vaikea ennakoida pystymailalyönnin suuntaa. Golflyönti tehdään selvästi hartiatason alapuolella, ja siinä mailan liikerata on vaakasuora tai laskeva. Lyönti on parhaimmillaan kolmospuolen lyönneissä.
Näpäyslyönti suunnataan etukenttään, ja se voi olla suora, kierteinen tai lyhyt. Pystymailanäpäytyksessä mailan ja pallon osumakohta on silmien tasolla ja lyönti tehdään kevyesti eteen ja alaspäin työntäen. Vaakamailanäpäyksessä lyöntiaskeleen aikana toinen käsi siirtyy keskellä mailaa ja mailalla tehdään vain kevyt liike eteenpäin. Siinä saadaan kierrettä palloon tekemällä osumahetkellä terävä veto- tai työntöliike.
Pomppulyönti suunnataan etukaaren kentän puolelle, ja se lyödään yläviistosta. Se suunnataan joko rajaan tai polttajille. Lyöntiaskeleen aikana vartaloa kierretään takanojaan, jotta lyöntiliike saadaan tehtyä mahdollisimman korkealta.
Hidastettu lyönti suunnataan joko polttolinjan eteen tai etumiesten ohitse. Siinä kädet liukuvat mailan puoliväliin ja painopiste on alempana kuin peruslyönnissä. Pallon lentorata jää vähäisemmän voimankäytön seurauksena noin 10–15 metriin. Lyönti voidaan tehdä myös normaaliotteella tai varsilyönnillä, jossa pallon osumakohta on lähellä käsiä. Tällöin lyönnin voi tehdä täysvoimaisena, mutta pallon lentorata jää kierteisyyden takia lyhyeksi.
Ulkopelitaidot
Ulkopelissä pelaajien tärkeimmät taidot ovat lukkaripeli, kiinniottaminen, heittäminen ja liikkuminen. Vaadittavat taidot vaihtelevat sen mukaan, onko pelaaja taka-, keski- tai etukentällä.
Pesäpalloheiton keskeisempiä tekijöitä ovat heittonopeus, -tarkkuus ja -voima sekä tilannehallinta. Perusheitto tehdään siten, että pallo nojaa etu- ja keskisormeen ja sitä tukevat peukalo ja nimetön. Pallo on heiton aikana irti kämmenestä. Heitossa käytetään hyväksi vartalon kiertoa, joten oikeakätisellä vasen jalka on edessä ja vasen kylki heittosuuntaan. Paino siirtyy heiton aikana oikealta jalalta vasemmalle, jolloin heittoon tulee mukaan myös lantioliike.
Heittoasento pitää hakea jo ennen pallon kiinniottoa, ja sen pitää olla valmiina, kun pallo siirtyy heittokäteen. Kun pallo on jo heittokädessä, heittäjän on syytä välttää ylimääräisiä askeleita, jotta heitto lähtee mahdollisimman nopeasti.
Sisäpeli
thumb|Tällaisella viuhkalla pelinjohtajat näyttävät pelaajilleen merkkejä. Sisäpelin taktiikoiden ääripäissä on nopea, yllätyksellinen ja jopa riskialtis pelitaktiikka ja varman päälle ottava taktiikka. Jälkimmäisessä pitkässä pelitavassa vaihto- ja kotiutuslyöntejä suoritetaan vain pakkotilanteissa. Juoksun jälkeen pelataan turvallista välilyöntiä tai varmaa koppipalloa. Nopeassa pelitavassa etenijä pyritään saamaan mahdollisimman nopeasti kolmospesälle.
Sisätaktiikan valintaan vaikuttaa runsaasti ottelun vastustaja ja pelitilanne. Taktiikka valitaan vastustajan ulkopelin heikkojen ja vahvojen alueiden mukaan. Ennen peliä sovitaan yleensä tiettyjen pelitilanteiden erilaiset lyöntivaihtoehdot. Lyöntijärjestys asetetaan pelaajien ominaisuuksien mukaan ja valitaan esimerkiksi ensimmäiseksi lyöjäksi nopea ja varma etenijä. Lisäksi joukkueilla on käytössä niin sanottuja jokerilyöjiä, joita voidaan käyttää lyöntijärjestyksen ulkopuolelta.
Pelinjohtaja ohjaa joukkueensa sisäpeliä niin sanotuilla merkeillä, joilla näytetään etenijöille ja lyöjälle, onko tarkoitus vaihtaa seuraavalla syötöllä etenijää eteenpäin. Etenijä tietää näin jo ennen lyöntiä, tuleeko hänen lähteä etenemään kohti seuraavaa pesää ja lyöjä tietää, minkälaista lyöntiä hänen tulee yrittää.
Merkkiä näytetään yleensä sitä varten tehdyllä väriviuhkalla, jossa merkki voidaan liittää viuhkan värien paikkaan, suuntaan ja järjestykseen. Päämerkkiin sisältyy tieto siitä, onko merkki päällä ja otetaanko väärä pois. Väärän poisotossa etenijä ei lähde juoksemaan väärällä syötöllä. Päämerkin lisäksi joukkueilla on esimerkiksi pika-, peruutus- ja automaattimerkkejä.
Ulkopeli
Ulkopelin taktiikka perustuu pesäpallossa usein erityisesti lukkarin osaamiselle ja vastustajan sisäpelin taktiikan tuntemiselle. Yleistaktiikkana voi olla joko riskejä karttava tai hyökkäävä taktiikka.
Riskejä karttavaa taktiikkaa käytetään erityisesti avarilla kentillä, joissa on paljon tilaa läpilyönneille, ja kovalyöntisiä joukkueita vastaan. Ulkokenttä sijoittuu riskejä karttavassa taktiikassa siten, että se sulkee rajat ja pesien taustat hyvin. Tavoitteena on antaa vastustajalle mahdollisimman vähän mahdollisuuksia läpilyönteihin. Lukkari heittelee taktiikassa paljon pyrkien häiritsemään lyöjän keskittymistä.
Hyökkäävämmässä taktiikassa joukkueella on omat ulkokenttäjärjestyksensä eri tilanteita varten. Lisäksi joukkueilla on usein lyöjiä varten omat järjestyksensä, joiden tarkoituksena on pakottaa lyöjä vaikeisiin ratkaisuihin. Hyökkäävässä ulkopelissä joukkue voi päästää esimerkiksi hitaamman etenijän tyhjälle kentälle, jolloin tämä muodostaa ”jarrun” nopeamman kärkijuoksijan eteen.
Sarjajärjestelmä
Suomessa pelataan pesäpalloa usealla eri sarjatasolla. Superpesis on korkein sarjataso sekä naisissa että miehissä. Miesten Superpesiksessä on 14 joukkuetta ja naisten Superpesiksessä 12 joukkuetta. Muut sarjatasot järjestyksessä ovat Miesten Ykköspesis ja Naisten Ykköspesis, Suomensarja ja Maakuntasarja. Lisäksi pelataan SM-sarjoja B- ja C-nuorissa sekä yli 35-vuotiaissa.
Miesten Superpesiksessä pelataan kaksinkertainen sarja ja kaksi paikalliskierrosta. Jokainen joukkue pelaa runkosarjassa yhteensä 30 ottelua. Kahdeksan runkosarjan parasta joukkuetta jatkavat puolivälieriin. Niiden voittajat pääsevät välieriin ja lopulta loppuotteluun. Puolivälierät, välierät ja loppuottelu pelataan paras viidestä -järjestelmällä, mutta pronssiottelu paras kolmesta. Runkosarjan viimeinen joukkue putoaa Ykköspesikseen, jonka voittaja puolestaan nousee seuraavaksi kaudeksi Superpesikseen.
Naisten Superpesiksessä pelataan puolestaan 22 ottelua joukkuetta kohden. Runkosarjan kahdeksan parasta pääsevät puolivälieriin, joista edetään välieriin ja loppuotteluun. Nämä ottelut pelataan miesten tavoin paras viidestä -järjestelmällä. Koska kaudella 2016 naisten Superpesistä pelasi 11 joukkuetta, Ykköspesiksen voittaja nousi suoraan mutta Superpesiksestä ei pudonnut yksikään suoraan.
Tilastoja
Miesten mestaruussarjassa on kerätty pisteitä vuodesta 1964 ja naisten mestaruussarjassa vuodesta 1981. Eniten mestaruussarjaotteluita on miehissä Toni Kohosella, joka ohitti vuonna 2015 entisen ennätysmiehen Pasi Pirisen. Pirisellä on puolestaan eniten kärkilyöntejä. Kaikkien aikojen etenijätilaston kärjessä on Sami Haapakoski, lyöjätilaston Jere Dahlström ja kunnaritilaston Kari Kuusiniemi.
Muut maat
Pesäpalloa ovat Suomen ulkopuolelle levittäneet etenkin Suomesta ulkomaille muuttaneet suomalaiset ja Suomesta kotimaihinsa palanneet ulkomaalaiset. Pesäpalloa pelataan ainakin Ruotsissa, Intiassa, Virossa, Japanissa, Australiassa, Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Esimerkiksi Australiassa pelataan sarjaa, jossa on useita joukkueita. Intiaan pesäpallo on levinnyt 2010-luvulla itsenäisesti, ja pelaajat ovat opetelleet säännöt YouTube-videoista. Vuonna 2016 Intiassa arvioitiin olevan jo joitakin tuhansia pelaajia.
Kansainvälinen kilpailutoiminta
Pesäpallon maailmancup on järjestetty kymmenen kertaa. Ensimmäisen kerran se järjestettiin 1992, jolloin mukana oli kahdeksan joukkuetta Suomesta, Ruotsista, Virosta, Saksasta, Australiasta ja Japanista. Turnauksessa pelataan miesten, naisten ja sekajoukkueiden sarjat. Suomi on voittanut kaikki 27 kultaa. Toiseksi menestynein maa on Australia yhdellätoista hopealla ja kahdeksalla pronssilla.
Pesäpalloliitto kerää yleensä maajoukkueen avoimen haun kautta, eikä maailmancupissa pelaa paras mahdollinen suomalainen joukkue. Esimerkiksi vuoden 2015 maailmancup pelattiin keskellä Superpesis-kautta, joten mukaan lähti alasarjoissa pelaavia suomalaisia.
Suosio ja asema Suomessa
thumb|left|Yleisöä [[Koskenkorvan pesäpallostadion|Koskenkorvan pesäpallostadionilla.]] Pesäpallo on kansallispelinä pitänyt asemansa Suomessa hyvin, vaikka kansainvälisesti laji ei ole tarjonnut merkittäviä arvokisavoittoja. Laji onkin osa suomalaista liikuntakulttuuria, ja sen katsottiin aiemmin toimineen jopa kansallisena yhdistäjänä. Pesäpalloon liittyy myös voimakas paikallistunne, sillä se on tyypillisesti hyvin maakunnallinen laji.
Pesäpallo on Suomen harrastetuimpia urheilulajeja. Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus Kihun tekemän tilaston mukaan pesäpallon lisenssipelaajia oli vuonna 2010 yli 16 000. Lisenssiurheilijoita oli enemmän vain jalkapallolla, jääkiekolla, salibandyllä ja yleisurheilulla. Pesäpallon harrastajia oli vuonna 2010 kaikkiaan noin 52 000. 2000-luvulla pesäpallon lisenssipelaajien määrä on ollut hienoisessa kasvussa, vaikka kokonaisharrastajien määrä puolestaan on tippunut. Pesäpalloliiton omien tilastojen mukaan pesäpalloilijoita oli Suomessa vuonna 2014 yli 15 700.
Pesäpalloammattilaisia on Suomessa palloilulajeista jääkiekon ja jalkapallon jälkeen kolmanneksi eniten. Vuonna 2013 ammattilaispesäpalloilijoita oli 96. Pesäpallon pelaajayhdistyksen Huippupesäpalloilijoiden tekemän vuoden 2014 kyselyn perusteella miesten pääsarjapelaajista noin 10 prosenttia oli täysammattilaisia. 30% pelaajista opiskeli pelaamisen rinnalla ja 60 prosenttia teki muita töitä. Pelaajista noin 15 prosenttia tienasi kauden aikana yli 30 000 euroa. Naispelaajista puolestaan 90% urheilijoista pelasi vain kulukorvauksilla ja loppujen vuosiansiot olivat 5 000 – 10 000 euroa.
Pesäpallon pääsarjan katsojaluvut ovat Suomen kolmanneksi korkeimmat. Vuoden 2011 tilastojen perusteella vain jääkiekon SM-liiga ja jalkapallon Veikkausliiga keräävät enemmän yleisöä. SM-liigan, Veikkausliigan ja Superpesiksen lisäksi vain jääkiekon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä on keskimäärin yli tuhat katsojaa ottelua kohden. Naisten Superpesis on puolestaan seurautuin naisten urheilusarja Suomessa. Pesäpalloliiton tilastojen mukaan miesten Superpesistä seurasi vuonna 2014 paikan päällä keskimäärin 1 481 katsojaa ottelua kohden ja naisten Superpesistä 536 katsojaa.
Tausta
Ensimmäiset merkinnät maailmanlaajuisesti pesäpallon tapaan pystysyöttöä käyttävistä pallonlyöntipeleistä löytyvät 1200-luvun Egyptistä. Suomeen pallonlyöntipelit rantautuivat 1600–1700-luvulla. Tarkempaa ajankohtaa ei kuitenkaan ole tiedossa. Pallonlyöntipelien yleistyessä pelin kulkua ja sääntöjä sovellettiin eri puolilla omiin suuntiinsa ja 1800-luvulla Suomessa harrastettiinkin kymmeniä eri pallopelejä.
Lauri ”Tahko” Pihkala innostui jo kouluaikanaan kuningaspallosta ja alkoi vuonna 1914 kehittää siitä urheilullisesti haastavampaa ja tarkemmin säädeltyä. Hän oli jo tutustunut Yhdysvalloissa baseballiin ja kuullut yhdysvaltalaisilta Tukholman olympialaisissa, että heidän menestyksensä perustui baseballin pelaamiseen. Pihkalan tavoitteena olikin kehittää nuorten urheiluvalmennukseen peli, joka olisi leikinomainen.
Synty
thumb|[[Etelä-Pohjalainen Osakunta|Etelä-Pohjalaisen Osakunnan pesäpallojoukkue vuonna 1930.]] Pihkala julkaisi vuonna 1914 kuningaspallon uudet säännöt ja esitteli vuonna 1915 uuden pitkäpalloksi kutsumansa pelin. Pihkala kehitti kuningaspalloa kilpailullisempaan suuntaan, sillä aiemmin laji oli lähinnä ollut pelailua, ilman kunnollisia sääntöjä voittajasta. Kuningaspallon kenttä oli ollut suorakaiteen muotoinen, mutta pitkäpallossa kenttä muistutti jo pesäpallokenttää, sillä sen kotipääty oli kaventunut ja pelialue leveni ulkopäätyä kohti. Pihkala otti sääntöihin myös termin ”kuollut”, ja joukkueiden vuoro vaihtui kolmen kuolleen jälkeen. Pihkala jätti pitkäpallossa kuningaspallon tapaan pystysyötöksi, vaikka hän olikin harkinnut baseballmaista laakasyöttöä. Ensimmäinen virallinen pitkäpallo-ottelu pelattiin vuonna 1919.
Pihkalan mukana uutta pallonlyöntipeliä olivat kehittämässä useat eri tahot, sille alkoi tulla urheilukoulutustehtävien lisäksi myös sotilaallisia, kasvatuksellisia ja kansaa yhdistäviä tekijöitä. Pallonlyönnistä alettiin jo tässä vaiheessa puhua koko kansan kansallispelinä. Pihkalan ajatuksissa kansallispelin asema on ilmeisesti herännyt jo aikaisin, ja hänen omiin kirjoituksiinsa termi ilmaantui jo vuonna 1916. Laji juurtui suhteellisen nopeasti useille paikakunnille Pihkalan kokoeilupelien kautta ja toisaalta koulujen välityksenä. Tuhannet lapset osasivat todennäköisesti jo 1920-luvun alussa pitkäpallon alkeet.
Pitkäpallo oli vasta eräänlainen kokeiluversio, jonka Pihkala halusi nähdä käytännössä. Sen sääntöjä muutettiin kahdesti. Vaikka pitkäpallo ottikin kehitysaskelia, se oli Pihkalan mielestä edelleen sekava laumapeli, josta puuttui mieskohtainen vastuu. Hän halusikin viedä sitä vielä lisää baseballin suuntaan ja lisäsi peliin pesiä, muutti juoksusääntöjä ja yhdenmukaisti koppikäytäntöjä. Juoksija oli aiemmin kuollut kopista vain pesätaipaleella, mutta jatkossa myös muiden pesien välillä.
Pihkala kokeili syksyllä 1920 uusia sääntöjä Jyväskylässä. Niiden tuloksena hän lisäsi peliin vielä neljännen pesän. Kenttäaluetta hän muutti siten, että eturajan sivurajat lähtivät jo syöttölautasen reunasta, kun aiemmin ne olivat lähteneet kymmenen metrin päästä toisistaan. Pihkala lievensi myös sääntöä etenijän kuolemasta ja kehitti koppitilanteessa haavoittumisen, jolloin juoksija vain menetti etenemismahdollisuutensa. Pihkalan uutta peliä alettiin kutsua nimellä pesäpallo. Nimeä oli käyttänyt 1910-luvun alussa naisliikunnan pioneeri Anni Collan baseballista. Pesäpallon keksimisen jälkeen baseballin nimeksikin vakiintui alkukielinen versio. Pesäpallo sai nopeasti erityisaseman Suomessa, sillä sen edeltäjää pitkäpalloa oli jo kutsuttu kansallispeliksi.
Ensimmäinen nykytyyppisen pesäpallon koepeli pelattiin 14. marraskuuta 1920 Helsingin Kaisaniemen kentällä. Siinä pelasivat vastakkain Pioneeripataljoona 1 ja Hämeenlinnan suojeluskunta. Aluksi suojeluskuntien urheiluvastaavat vierastivat pesäpalloa, mutta muuttivat mielensä kokeiltuaan peliä vuonna 1921. Urheiluseurojen, suojeluskuntajärjestön ja armeijan asettama komitea antoi Pihkalan liittää pesäpallon säännöt pitkäpallon sääntökirjaseen. Säännöt julkaistiin 1921 myös armeijan päiväkäskyn liitteenä.
Pesäpallon ensimmäisiä keskuksia olivat Jyväskylä, Hämeenlinna, Riihimäki ja Viipuri. Helsingissä perustettiin pallonlyönnin ensimmäinen erikoisseura, Helsingin Pallonlyöjät (HPL). Etelä-Pohjanmaalla pitkäpallo oli kerännyt paljon kiinnostusta, ja siellä pesäpallokin levisi nopeasti.
Leviäminen suojeluskunnissa ja kouluissa
Pesäpallo levisi voimakkaasti 1920-luvulla erityisesti suojeluskunnissa, jotka ottivat sen osaksi urheilukasvatustaan. Myös armeijassa siihen suhtauduttiin myönteisesti, sillä pelaamisen katsottiin kehittävän sotilaallisia taitoja. Pesäpallon asemaa avitti se, että Pihkala oli sekä armeijan että suojeluskuntien johtotehtävissä: hän palveli sotaministeriössä ja esikunnassa 1918–1921 ja suojeluskuntain yliesikunnan urheilutarkastajana 1921–1926.
Suojeluskuntajärjestössä urheilulle annettiin kaksi tehtävää: sen tarkoituksena oli kehittää sotilaskuntoa ja lisätä yhteenkuuluvuuden tunnetta. Pesäpallo oli keskeisimpiä lajeja, sillä sen katsottiin kehittävän sekä sotilaan fyysisiä että henkisiä ominaisuuksia. Pesäpallo oli järjestään päälajeja 1930-luvun puoliväliin, ja se levisi sen kautta Suomen syrjäseuduille asti. Suojeluskuntien merkitys oli suuri erityisesti 1920-luvulla, jolloin peliä ei vielä juurikaan harrastettu urheiluseuroissa.
Suojeluskuntien rinnalla pesäpallo levisi kouluissa, sillä se oli kansallislajina erityisasemassa koulujen liikuntaohjelmassa. Kansakouluissa pelattiin vielä 1920-luvulla pesäpalloa enemmän vanhempia pallonlyöntipelejä, mutta 1930-luvulla pesäpallo sai jo pysyvän jalansijan. Kymmenettuhannet suomalaiset oppivat kansakoulussa pesäpallon perustaidot. Oppikouluissakin pesäpallo nostettiin erikoisasemaan kansallispelinä ja älyä ja tarkkaavaisuutta kehittävänä lajina.
Ensimmäiset kilpailut
thumb|[[Hukat (urheiluseura)|Hukkien ja Lahden Koripalloilijoiden naisten joukkueet 1947.]] Pesäpallon kilpailutoiminta alkoi sekavasti, ja lajina se kuului ensin Suomen Palloliiton alaisuuteen. Se jäi siellä kuitenkin jalkapallon ja jääpallon varjoon. Suomen-mestaruudesta alettiin pelata 1922. Ensimmäisen mestaruuden voitti HPL. Ensimmäiset mestaruudet ratkaistiin cup-muodossa. Sarjamuotoon siirryttiin 1930, ja seuraavana vuonna perustettiin niin sanottu Suursarja ja sen alle myöhemmin niin sanottu valtakunnansarja. Suursarja jaettiin 1932 edelleen itä- ja länsilohkoon, joiden voittajat pelasivat Suomen-mestaruudesta.
Naisten kilpailutoiminta alkoi vuonna 1931. Ensimmäinen rekisteröity ottelu oli pelattu jo vuonna 1926, mutta kilpailujen aloittamista hidasti nihkeä suhtautuminen naisten kilpaurheiluun. Pesäpallon katsottiin kuitenkin yleisesti naisille soveliaaksi lajiksi, joten pesäpallossa alkoi ainoana joukkuepelinä naisten kilpailutoiminta ennen toista maailmansotaa.
Somalian kuiva vuoristometsä
pienoiskuva|Almadowin vuoristometsää [[Maakhirissa Somaliassa]] pienoiskuva|Somalian kuivan vuoristometsän luonnonmaantieteellisen alueen kartta Somalian kuiva vuoristometsäalue on yksi Maailman luonnonsäätiön nimeämistä ekologisista suojelukohteista. Se sijaitsee Afrikan sarven pohjoisosassa. Siihen kuuluu korkeita vuoristoalueita lähellä merta. Alueen kasvisto on ainutlaatuinen. Oman kasvilajiston lisäksi alueelta löytyy myös Välimeren alueen kasveja, joita ei löydy muualta Itä-Afrikassa. Tällä luonnonmaantieteellisellä alueella sijaitsee Somalian korkeimmat vuoret ja korkein sademäärä. Johtuen alueen vaikeapääsyisyydestä ja eristyneestä sijainnista luonto on säilynyt monin paikoin lähes koskemattomana.
Pesäpallo
Ensimmäiset kilpailut
Pesäpalloilijat aloittivat vuonna 1925 SVUL:ssa omana jaostonaan. Jaosto itsenäistyi 1932 Pesäpalloliitoksi. SVUL:n lisäksi lajia pelattiin myös Työväen urheiluliiton alaisuudessa. Ruotsinkielisten Idrottsbladet ei kuitenkaan ollut kiinnostunut pesäpallosta, sillä sen mukaan peli söi kansainvälisten lajien harrastajia ja resursseja.
Somalian kuiva vuoristometsä
Nykyään aluetta uhkaa metsän polttaminen puuhiileksi ja myynti sahatavaraksi sekä öljyn ja mineraalien etsintä. Väestön ja metsästyksen lisääntyessä suurempien nisäkkäiden määrät ovat pienentyneet. Alueen vaikeapääsyisyys ja kiistanalainen sijainti Somalimaan ja Puntmaan autonomisen alueen välissä on tehnyt alueesta somalialaisten merirosvojen turvapaikan.
Pesäpallo
Ensimmäiset kilpailut
Pesäpallo juurtui koko kansan keskuuteen jo 1930-luvun aikana. Sitä edisti vuosina 1930–1937 vietetty pesäpallopäivä, joka oli toukokuun lopussa, yleensä helatorstaina. Lajin levittämistä varten kehitettiin myös pesäpallon suurtapahtuma Itä–Länsi-ottelu, joka pelattiin ensimmäisen kerran 1932.
Somalian kuiva vuoristometsä
Luonnonmaantieteellinen alue
Tämä luonnonmaantieteellinen alue käsittää Afrikan sarven kärjen ulottuen Puntin autonomiselta alueelta Somalian rannikolta Somalimaahan. Surudin vuoristossa Somalian korkein vuori Shimbiris nousee 2 416 metrin korkeuteen. Alue jatkuu Punaisenmeren rannikkotasanteelta noin 300 kilometriä etelään ja lännessä kohti Intian valtamerta. Laajat vuoristoalueet nousevat yli 1 500 metrin korkeuteen.
Pesäpallo
Ensimmäiset kilpailut
Pesäpallo kehittyi myös sääntöjen ja taktiikoiden osalta 1920–1930-luvuilla. Pihkala pyrki kehittämään sääntöjä lähipiirinsä kanssa: vuonna 1931 otettiin käyttöön takaraja juoksumäärän pienentämiseksi, harhaheitolla eteneminen rajoitettiin yhteen pesänväliin ja räpylöiden käyttö sallittiin. Kotitaipaleen matkaa kasvatettiin vuonna 1933. Peli kehittyi myös pelaajien kautta, sillä juoksijat alkoivat aavistaa ja syöttäjät tehdä taktisia vääriä syöttöjä. Lisäksi juoksijat ja lyöjät alkoivat sopia erilaisia merkkejä siitä, koska kannatti lähteä juoksemaan. Varsinainen pelinjohtaja yleistyi kuitenkin vasta 1950–1960-luvuilla.
Somalian kuiva vuoristometsä
Ilmasto
Ilmasto on kuuma ja kuiva. Kausittaiset lämpötila vaihtelut ovat huomattavia. Keskimääräinen lämpötila vaihtelee 21 °C:n ja 30 °C:n välillä alangolla sekä 9 °C:n ja 21 °C:n välillä vuoristossa. Keskimääräinen sademäärä on alavilla alueilla alle 200 millimetriä vuodessa. Lähellä Maydhiä sademäärä on Somalian korkein, yli 700 mm vuodessa.
Pesäpallo
Näytöspelit ulkomailla
Pesäpalloinnostusta yritettiin viedä Suomen ulkopuolellekin 1930-luvulta alkaen, ja myös Lauri Pihkala seurasi pyrkimyksiä kiinnostuneena. Olympiakesänä 1936 suomalaiset ylioppilaat järjestivät Berliinissä näytösottelun. Siihen tuli yleisöä melko hyvin, mutta ottelun päättyessä katsomossa oli enää muutama katsoja. Myöhemmin myös Neuvostoliitossa pelattiin näytösottelu, mutta tämäkään yritys ei johtanut mihinkään. Pihkala kirjoittikin 1960-luvulla tyytyneensä siihen, että peli jäisi suomalaiseksi eikä siitä tulisi olympialajia.
Somalian kuiva vuoristometsä
Geologia
Pääasiassa vuoristoalueitten kallioperä koostuu kalkkikivestä ja kipsistä, jota peittää ohut saviperäinen maa, joka kerää vain vähän kosteutta sadeaikojen ulkopuolella.
Pesäpallo
Lajin kehittyminen toisen maailmansodan jälkeen
Pesäpallon sarjatoiminta laajeni toisen maailmansodan jälkeen, ja Helsingin olympialaisissa 1952 pelattiin PPL:n ja TUL:n organisoima näytösottelu. Ruotsiin laji sai jonkin verran jalansijaa 1950–1970-luvuilla suomalaissiirtolaisten ansiosta. Ruotsin pesäpalloliitto Sveriges Bobollsförbund perustettiin 1965. Lajin eteneminen Ruotsissa pysähtyi kuitenkin samoihin aikoihin.
Somalian kuiva vuoristometsä
Kasvillisuus
Monet kasvilajit ovat endeemisiä ja kasvavat vain tällä alueella, kuten Reseda sessilifolia -resedalaji. Kasvillisuus tällä luonnonmaantieteellisellä alueella vaihtelee johtuen korkeuseroista, sateiden määrästä ja maaperästä. Rannikon puoliautiomaaelinympäristöstä löytyy hyvin vähän muuta kuin ruohovartista kasvillisuutta. Ylemmillä alueilla sisämaassa puuvartinen kasvillisuus yleistyy. Kasvillisuutta hallitsevat akaasiat (Acacia), mirhapuut (Commiphora) ja olibaanit (Boswellia). Jyrkillä rinteillä kasvaa ikivihreitä lajeja, kuten Dracaena schizantha, Cadia purpea, Buxus hildebrandtii ja Pistacia aethiopica, kun taas katajametsää kasvaa korkeammalla vuoristossa.
Pesäpallo
Lajin kehittyminen toisen maailmansodan jälkeen
Naispesäpallon suosio alkoi kasvaa sodan jälkeen. Naispesäpallon suosion kasvu kuitenkin katkesi 1950-luvun taitteessa. Tähän oli syynä sarjajärjestelmän sekavuus ja se, että naiset eivät vielä olleet kiinnostuneet lajin kehittämisestä. Sarjajärjestelmää uudistettiin kuitenkin pian, ja kaudella 1955 naisetkin pelasivat ensimmäisen sarjamuotoisen SM-sarjansa. Naisten Itä–Länsi-ottelu pelattiin ensimmäisen kerran 1961.
Pesäpallon suosio kasvoi aina 1960-luvun lopulle saakka. Yhteiskuntarakenteen muutos ja maaltapako koettelivat erityisesti maaseutukyliä, jotka olivat olleet pesäpallon valtakeskuksia. Vasta 1970-luvun lopulla Pesäpalloliitossa onnistuttiin kääntämään tilanne, kun liiton toimintatapaa onnistuttiin sopeuttamaan uuteen yhteiskuntatilanteeseen. Lajin suosioon vaikutti todennäköisesti myös kansallisten arvojen uudelleen herääminen. Seuraverkko on muutosten seurauksena harventunut, ja pesäpallo on entistä enemmän keskittynyt erikoisseuroihin ja suuriin yleisseuroihin. Lajin voimakeskuksiksi muodostuivat jatkossa suuret ja keskisuuret maaseutupitäjät ja keskisuuret kaupungit.
Somalian kuiva vuoristometsä
Eläimistö
Erityisesti Cal Madowissa ja sen ympäristössä on rikkaampi eläimistö kuin muualla Somaliassa. Siellä esiintyy harvinaisimmat ja alkuperäisimmät lajit. Kuten paikallisia peippo-, kyyhkys-, ja varpuslajeja. Nisäkkäistä mainittakoon paikalliset antilooppi- ja gasellilajit.
Pesäpallo
Lajin kehittyminen toisen maailmansodan jälkeen
Pesäpallokenttää on suurennettu sen historian aikana useaan otteeseen. Takarajaa siirrettiin kauemmaksi vuosina 1954 ja 1975, jolloin kentän pituudeksi muodostui 94 metriä. Miesten pääsarja muotoutui vuonna 1964 kaksinkertaisen runkosarjan mittaiseksi. Jatkosarja tuotiin mukaan kaudeksi 1979. Sarjamuotoa uudistettiin jälleen kaudeksi 1986, jolloin runkosarjan kahden parhaan välillä pelattiin loppuottelu.
Peliolosuhteet menivät eteenpäin 1987, kun Ikaalisissa otettiin käyttöön ensimmäinen hiekkatekonurmikenttä. Ensimmäiset pesäpallostadionit puolestaan valmistuivat 1992 Seinäjoelle, Sotkamoon ja Vihtiin.
SM-sarjasta Superpesis
Pesäpallo eli 1990-luvulla Suomessa nousukautta. Laji pääsi vedonlyöntilistoille, ja sitä alettiin näyttää televisiossa. Molemmat tekijät toivat myös lisää sponsorirahaa, ja lajia yrittettiin viedä maakunnista suurempiin kaupunkeihin. Helsinkiin perustettiin Kaisaniemen Tiikerit, joka meni kuitenkin nopeasti konkurssiin.
Pesäpallo ajautui kuitenkin vuonna 1998 suurimpaan kriisiinsä sopupeliskandaalin takia. Elokuussa paljastui, että useat Superpesis-pelaajat ja toimihenkilöt olivat sopineet otteluiden lopputuloksia veikkausvoittojen saamiseksi. Petostutkinnassa epäiltiin jopa 460 henkilöä. Hovioikeudessa tuomittiin lopulta 20 henkilöä ehdollisiin vankeusrangaistuksiin tai sakkoihin.
Ennätykset
Joensuun Mailassa pelannut Juha Niemi löi pesäpallon pituuslyönnin maailmanennätyksen 130 metriä Liperin Viinijärven pesäpallokentällä 2014. Pesäpallon korkein laskettu yleisöennätys tehtiin 13. heinäkuuta 1952, kun Helsingin kesäolympialaisten näytösottelua oli seuraamassa 19 309 henkeä. Pesäpallon pelaamisen yhtäjaksoisen maailmanennätystä pitää hallussaan Kupittaan TYYkerit, kun joukkue pelasi 26. heinäkuuta 1998 yhteensä 30 tuntia, ottelu päättyi lopulta 248–187.
Mäkihypyn Alpen Cup
Mäkihypyn Alpen Cup on Kansainvälisen hiihtoliiton (FIS) järjestämä mäkihypyn sarjamuotoinen kilpailu alle 20-vuotiaille nuorille Keski- ja Itä-Euroopassa.
Miesten ensimmäinen kausi järjestettiin kaudella 1990–1991. Kesäkausi otettiin käyttöön kaudella 1996–1997 ja kaudella 1999–2000 oli kaksi erillistä sarjaa kesällä ja talvella. Kaudesta 2000–2001 alkaen on yhdistetty kesän ja talven kilpailujen pisteet yhteiseksi sarjaksi.
Kausina 2000–2004 ja kaudesta 2013–2014 alkaen on järjestetty myös oma sarja naisille.
Kilpailut on tarkoitettu vain korkeintaan 20-vuotiaille junioreille. Kauteen 2005–2006 saakka ikäraja oli 18 vuotta. Vuoteen 2006–2007 asti vain alppimaiden hyppääjät pääsivät kilpailemaan. Kaudesta 2007–2008 alkaen myös Itä-Euroopan valtioiden urheilijat ovat saaneet osallistua kilpailuihin, kuten bulgarialaiset, puolalaiset, romanialaiset, slovakialaiset, tšekkiläiset ja unkarilaiset.
Quimper
Quimper on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 63 238 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Quimperin pinta-ala on 84 neliökilometriä. Se on Finistèren departementin hallinnollinen keskus.
Quimper on tunnettu fajanssinvalmistusperinteestään. Suomalaissyntyinen keramiikkataiteilija Marjatta Taburet teki elämänuransa kaupungissa.
Arcanum: Of Steamworks and Magick Obscura
Pelaaminen
Peli on sekoitus Tolkien-tyylistä fantasiaa ja viktoriaanista steampunkia. Peli sijoittuu etäiselle Arcanumin mantereelle, joka muistuttaa todellista maailmaa 1800-luvun murroksen vaiheessa. Maailmassa vallinnutta ikivanhaa taikuuden ylivaltaa uhkaa teknologinen ja tieteellinen kehitys, joka on teollisen vallankumouksen aikaansaannos. Arcanumin maailmaa asuttavat ihmisten lisäksi örkit, haltiat, maahiset, peikot, kääpiöt ja puolituiset. Siten pelin paikat vaihtelevat kääpiöittein pimeistä kuumuutta hohkaavista maanalaisista kaivoksista maahisten hallitsemiin teknologisen kehityksen ja vaurauden kaupunkeihin.
Pelaajahahmon voi rakentaa kahden pääkategorian, taikuuden ja teknologis/tieteellisen väliltä yhdistelemällä mukaan vielä taitoja, kuten tiirikointi ja hiipiminen. Kuitenkin kaiken osaamisen keskittäminen ainoastaan yhteen osa-alueeseen on mahdollista ja se myös kannattaa, sillä taikoja opetteleva rationaalinen insinööri joutuu pakostakin ristiriitaan kahden ajattelusuunnan välillä. Tämä on Arcanumin kantava perusteema, taikuutta hallitsevien ja teknologiaan perehtyneiden vastakkainasettelu. Taikuus vaikuttaa teknisesti suuntautuneeseen hahmoon heikommin jos ollenkaan, kun taas tekniset laitteet toimivat huonosti maagien läheisyydessä.
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.3/10.
Kansan kolme periaatetta (hymni)
Kansan kolme periaatetta, virallisesti Kiinan tasavallan kansallislaulu , on Taiwanin kansallislaulu. Se käyttää samannimistä oppia osoittaakseen, miten uuden valtion ja sen kansan tavoitteet ja toiveet saavutetaan ja säilytetään.
Historia
Laulun sanoja oli tekemässä useita Guomindang-puolueen jäseniä: Laulun sanat esitettiin julkisesti ensimmäistä kertaa 16. heinäkuuta 1924 Sun Yat-senin aloittaessa luentonsa näillä sanoilla Whampoan sotilasakatemian avajaistilaisuudessa Kantonissa.
Pohjoisen sotaretken onnistumisen jälkeen Guomindang teki tästä puoluelaulunsa. Vuonna 1928 puolue pyysi laululle sävelmää. 139 muusikkoa lähetti ehdotuksensa, valittu sävellys oli Cheng Maoyunin käsialaa.
Guomindangin jäsenet esittivät San Min Chu-I:tä kansallislauluksi 24. maaliskuuta 1930, mutta monet vastustivat puolueen symbolin asettamista edustamaan koko valtiota. Niinpä perustettiin kansallislaulukomitea (國歌編製研究委員會), joka päätyi tukemaan Guomindangin ehdotusta. 3. kesäkuuta 1937 Keskuskomitea (中央常務委員會) hyväksyi sävelmän, josta tehtiin virallinen kansallislaulu 1943.
Perinteiset merkit
三民主義，吾黨所宗，
咨爾多士，為民前鋒；
夙夜匪懈，主義是從.
矢勤矢勇，必信必忠；
Pinyin
Sānmín Zhǔyì, wú dǎng suǒ zōng,
Yǐ jiàn Mínguó, yǐ jìn Dàtóng.
Zī, ěr duó shì, wèi mín qiánfēng;
Sù yè fěi xiè, Zhǔyì shì cóng.
Shǐ qín shǐ yǒng, bì xìn bì zhōng;
Yì xīn yì dé, guànchè shǐ zhōng.
Epävirallinen suomennos
Kansan kolme periaatetta, on oleva päämäärämme,
Luodaksemme vapaan maan, pyrkiäksemme maailmanrauhaan.
Eteenpäin toverit, olette kansan eturintama;
Oklahoma City
Oklahoma City on Oklahoman osavaltion pääkaupunki Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 579 999 ihmistä.
Kansan kolme periaatetta (hymni)
Epävirallinen suomennos
Pitäkää kiinni periaatteista, lepäämättä päivin ja öin.
Olkaa uutteria; olkaa urheita, vastatkaa luottamuksellisuudesta; vastatkaa uskollisuudesta;
Oklahoma City
Oklahoma Cityn pommi-iskussa kuoli 168 ihmistä 19. huhtikuuta 1995. Se oli tuhoisin terroristien Yhdysvalloissa tekemä isku ennen syyskuun 11. päivän terroritekoja vuonna 2001.
Kansan kolme periaatetta (hymni)
Epävirallinen suomennos
Yksi sydän; yksi sielu, jatkamme yhdessä loppuun saakka.
OpenAL
OpenAL (Open Audio Library) on ohjelmointirajapinta ja kirjasto, joka on tarkoitettu ääniohjelmointiin. Se ottaa inspiraationsa OpenGL-kirjaston puolelta. Sen tarkoitus on tuottaa alusta- ja laiteriippumattomalla tavalla tuki positionaaliseen ääneen ja erilaisiin reaaliaikaisiin ääniprosessointiefekteihin (äänen vaimenemiseen etäisyyden takia, Doppler-ilmiön mallintamiseen, jne). Lisäksi se tarjoaa laitevalmistajille mahdollisuuden kehittää omia laajennuksiaan ominaisuuksille, joita ei vielä ole hyväksytty standardiin. Se on avoimen lähdekoodin projekti, jonka aloitti Loki Software, ja jota nykyisin hallinnoi Creative Technology ja Apple. Alun pitäen tarkoituksena oli muodostaa OpenGL:n tapainen yhteinen "Architecture Review Board" -toimielin, mutta nykyäänkin jatkokehityksestä käydään edelleen keskustelua vain postituslistoilla.
Kansan kolme periaatetta (hymni)
Epävirallinen suomennos
Sanat ovat klassista kiinaa. Esimerkiksi: Täten ”San Min Chu-i” poikkeaa huomattavasti Kiinan kansantasavallan Vapaaehtoisten marssista, joka on kirjoitettu vuosia myöhemmin kokonaan puhekielellä.
Oklahoma City
Kaupungin ammattilaiskoripallojoukkue Oklahoma City Thunder pelaa NBA-liigassa.
Kansan kolme periaatetta (hymni)
Epävirallinen suomennos
”San Min Chu-i” on myös runollista kieltä, jonka tyyppi seuraa nelimerkkisiä runoja (四言詩), joita kutsutaan myös nelimerkkiseksi riimitetyksi proosaksi (四言韻文). Tällainen kirjallinen tyyli otettiin käyttöön Han-dynastian aikana. Kunkin rivin viimeisen merkin loppusointu on -ong (jotkut ovat pinyinillä -eng).
Runouden ytimekkyyden ja tiiviin luonteen sekä klassiselle kiinalle tyypillisen abstraktiuden vuoksi osalle sanoista on monia tulkintoja ja laulun kääntäminen muille kielille on erittäin vaikeaa. Laulussa kehotetaan seuraamaan tunnollisesti kansan kolmea periaatetta, joiden mukaisesti tasavalta (Min Guo) perustetaan.
Virallinen käyttö
Laulua soitetaan usein Taiwanilla. Vuosikaudet sitä soitettiin ennen jokaista elokuvaesitystä. Fujianin provinssissa sitä käytettiin ennen laittomasti Taiwanille muuttavien tunnistamiseen, sillä maahanmuuttajat eivät osanneet laulaa tätä laulua. Nykyisin tämä ei toimi, sillä maahanmuuttajien kerrotaan opettelevan laulu ennen siirtymisyritystä.
Taiwanin itsenäistymisen kannattajat ovat vastustaneet San Min Chu-I:tä kansallislauluna, sillä se on vahvasti assosioitunut Guomindangiin ja tehtiin alun perin manner-Kiinassa. Demokraattinen edistyspuolue on kuitenkin hyväksynyt sen käytön kansallislauluna, se tosin käyttää laulua selkeästi taiwanilaisissa yhteyksissä, esimerkiksi Taiwanin alkuperäisväestön laulamana tai taiwanin kielellä tai hakka-kielellä laulettuna.
Laulun on kielletty manner-Kiinassa, eikä sen julkista esittämistä suositella myöskään Hongkongissa, vaikkei se varsinaisesti olekaan kielletty. Chen Shui-bianin valtaanastujaisissa vuonna 2000 kansallislaulun esitti suosittu laulaja A-Mei, minkä vuoksi A-Mein kiertue manner-Kiinassa kiellettiin muutamien kuukausien ajaksi.
Kansainvälisissä tapahtumissa San Min Chu-I:n sijasta esitetään Lipun laulu (國旗歌; gúoqí gē) Kiinan kansantasavallan painostuksesta Taiwanin poliittisen tilanteen suhteen.
Fender
thumb|Akustinen Fender DG-4/TS|alt=
Fender Musical Instruments Corporation, alkujaan Fender Electric Instrument Manufacturing Company, on amerikkalainen Leo Fenderin 1940-luvulla perustama yhtiö, joka on yksi laajimmin tunnettuja sähkökitaroiden, bassokitaroiden ja vahvistimien valmistajia maailmassa. Yhtiön pääpaikka on Scottsdalessa Arizonassa, tuotantolaitoksia on Kaliforniassa, Meksikossa, Etelä-Koreassa ja Japanissa.
Fender Electric Instrument Manufacturing Companyn alkuperäinen kotipaikka oli Fullerton, Kalifornia. 1965 Leo Fender myi yhtiönsä Columbia Broadcasting Corporationille eli CBS:lle. 1985 osti oma henkilökunta työntekijä William Schultzin aloitteesta yhtiön takaisin CBS:ltä ja nimesi yhtiön Fender Musical Instruments Corporationiksi (FMIC).
Fender on erityisesti merkittävä roolissaan sähköisten soitinten tuonnissa suuren joukon käyttöön. Ensimmäinen umpirunkoinen sähkökitara Esquire ja ensimmäinen sähköbasso Precision Bass (P-Bass) voidaan katsoa Fender-yhtiön ansioksi. Telecaster nimettiin alkujaan Broadcasteriksi, mutta nimen oli jo rekisteröinyt Gretsch-yhtiö rumpusarjakseen. Leo Fenderiä voi myös pitää nykyaikaisen rockin symbolina pidetyn Stratocaster-kitaran keksijänä. Vaikka muut yhtiöt olivat tehneet sähkökitaroita ennen Fenderiä, ne olivat joko perinteisiä akustisia kitaroita varustettuna mikrofonilla tai erikoistuneempia soittimia, kuten Rickenbackerin umpirunkoiset havaijinkitarat.
Fender tekee myös sähköbassokitaroita. Suosituimmat mallit ovat Fender Jazz Bass ja Fender Precision Bass. Yhtiö on aina valmistanut myös vahvistimia ja niihin liittyviä tarvikkeita, joiden tuotanto alkoi 1948, kaksi vuotta ennen soittimien valmistamista. Viime vuosina Fender Musical Instruments Corporation on sekä laajentunut akustisten kitaroiden tekemiseen ja myyntiin että ostanut muita soitinvalmistajia, kuten Guild Guitar Company, Sunn Amplifier Company, SWR bassovahvistimet ja Jackson-kitarat. Fender valmistaa myös mandoliineja, banjoja ja viuluja.
Fender-nimen takana Fender Musical Instruments Corporation on jatkanut kasvuaan lisäten tuotevalikoimaansa pitäen kuitenkin mukana alkuvuosien perinteisen muotoilun. Tuotteiden keskeisimmät Tele, Strat, P-Bass, ja J-Bass ovat pääosin muuttumattomia 1950- ja 1960-luvun alkuperäisistä malleista. Fender-kitaroiden käyttäjiä ovat olleet Ritchie Blackmore, Jimi Hendrix, Eric Clapton, Keith Richards, Dave Murray, Adrian Smith, Janick Gers, Hughie Thomasson, David Gilmour, Mark Knopfler, Yngwie Malmsteen, David Howell Evans (The Edge) sekä Kurt Cobain.
Fender Musical Instruments Corporationin tytäryhtiö on useista tuotteista halvempia versioita Aasiassa tekevä Squier.
Sähkökitaroita
thumb|Fender Stratocaster ([[Stevie Ray Vaughan Signature)|alt=]]
Bassokitaroita
thumb|Jazz Bass 1966|alt=
OpenAL
Alkuperäinen referenssitoteutus on nykyisin tunnettu nimellä OpenAL SI ("Sample Implementation"). Varhaisissa versioissa lisenssinä oli BSD, mutta lisenssiksi valittiin lopulta LGPL, joka oli käytössä versioon 1.1 saakka. Koska referenssitoteutuksen versio 1.1 julkaistiin suljetun lisenssin alla, OpenAL:sta on haarautunut erilaisia versioita. LGPL:n alla on edelleen saatavilla laajasti käytetty OpenAL Soft -toteutus.
Kärnä (Lappajärvi)
Kärnä (myös Kärnänsaari) on saari ja kylä Lappajärvellä. Saaren erottaa mantereesta kapea salmi, jonka ylitse kulkee silta, joka on ainoa kulkuväylä Kärnän ja mantereen välillä. 1970-luvulla ennen Lappajärven patokapinaa Kärnä oli liittyneenä niemenä mantereeseen alhaisen vedenkorkeuden vuoksi. Kärnän metsästysseuran metsästysmaja sijaitsee Itäkylässä.
Kirjallisuutta
63.17778°N, 23.63333°W
Tusse
Tousin Michael Chiza (s. 1. tammikuuta 2002 Kongon demokraattinen tasavalta), tunnettu myös taiteilijanimellään Tusse, on kongolais-ruotsalainen laulaja. Hän edusti Ruotsia kappaleella ”Voices” vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa sijoittuen lopulta finaalissa 109 pisteellä sijalle 14.
Tusse syntyi Kongon demokraattisessa tasavallassa ja tuli Ruotsiin 8-vuotiaana tätinsä kanssa pakolaisena. Ruotsissa hän asui perheen luona Kullsbjörkenin kylässä, jossa hän on asunut vuodesta 2015 lähtien. Vuonna 2018 hän osallistui ruotsalaiseen Talang 2018 -ohjelmaan, jonka lähetti TV4-televisiokanava. Ohjelmassa hän eteni semifinaaliin, jonka jälkeen hän tippui kilpailusta. Hän sai kehua semifinaali-esityksestään tuomari Bianca Wahlgren Ingrossolta. Tusse oli myös finalisti Ruotsin vuoden 2019 Idol-kilpailussa. Finaalissa hänen kanssaan kilpaili Freddie Liljegren. Tusse julistettiin lopulta voittajaksi.
Voittonsa jälkeen Tusse julkaisi kolme singleä. Kaksi hänen singleään, hän esitti Idol-kilpailussa: cover-version Whitney Houstonin kappaleesta "How Will I Know" (22. marraskuuta 2019), jonka hän esitti Top 12 -kilpailijana. Finalistina hän esitti toisen singlensä, nimittäin hänen versionsa kauden voittokappaleesta "Rain" (3. joulukuuta 2019). Hänen kolmas single on nimeltään "Innan du går".
Tusse osallistui Ruotsin euroviisukarsintana toimivaan Melodifestivalen 2021 -kilpailuun kappaleella "Voices". Kilpailussa hän eteni suoraan finaaliin, joka järjestettiin 13. maaliskuuta 2021. Finaalissa hän voitti kilpailun 175 pisteellä.
Malån piiri
Malån piiri sijaitsee Malån kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on.
Rikos ja rangaistus
pienoiskuva|Mihail Petrovitš Klodt, Raskolnikov ja Marmeladov, 1874. "Rikos ja rangaistus" on Fjodor Dostojevskin tunnetuin teos. Vuonna 1866 julkaistu romaani on maailmankirjallisuuden klassikko. Teos käsittelee moraalisia ongelmia, ja siinä on myös salapoliisiromaanin ja rakkaustarinan piirteitä. Keskeisiä teemoja ovat syyllisyydentunto ja anteeksi saaminen katumisen kautta.
Rikos ja rangaistus alkoi ilmestyä jatkokertomuksena Russkije Vestnik (ven. Русский вестник) -lehdessä tammikuussa 1866 ja seuraavana vuonna se julkaistiin romaanina. Se on Dostojevskin ensimmäinen aateromaani. Dostojevski etsii vastausta kysymykseen: "jos jumalaa ei ole, onko ihmisen otettava hänen paikkansa?" Esittämällä tämän kysymyksen päähenkilö Raskolnikovin suulla, hän osoittaa mihin radikaalinuorison ateismi voi johtaa. Radikaalikriitikko Dmitri Pisarev torjui Dostojevskin kritiikin kumouksellista nuorisoa vastaan kirjoittamalla, että Raskolnikovin ongelmien juuret "eivät ole hänen aivoissaan vaan hänen taskuissaan."
Juoni
Rikoksessa ja rangaistuksessa nuori ylioppilas Rodion Romanovitš Raskolnikov tekee rikoksen 1860-luvun Pietarissa: murhaa köyhän panttilainaajaeukko Aljona Ivanovnan ja tämän paikalle sattuneen sisaren Lizaveta Ivanovnan. Päätökseen murhata hänet sysää äidiltä saapuva kirje, josta käy ilmi äidin ja Dunja-sisaren tukala tilanne. He ovat lähettäneet pääkaupungissa opiskelevalle pojalle ja veljelle viimeisiä rahojaan. Kirje tuo juonenkulkuun mukaan myös irstailevan Svidrigailovin, joka uhkaa Dunjan siveyttä.