cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
A. F. Airo
Kansanedustajaksi
Vuosina 1958–1966 Airo istui eduskunnassa kokoomuksen kansanedustajana. Eduskunnan pöytäkirjojen mukaan Airo käytti erittäin vähän puheenvuoroja koko kahdeksanvuotisen kansanedustajakautensa aikana. Kokoomuksen silloisen puoluesihteerin Rauno Kosken mukaan Airo oli kuitenkin puolueväen ja eduskuntaryhmän keskuudessa hyvin arvostettu. Ainoan maanpuolustusta koskevan linjapuheenvuoronsa Airo piti joulukuussa 1961, jolloin hän – äskettäiseen noottikriisiin viitaten – vaati voimakkaasti Suomen puolustuksen kohentamista, koska hänen mukaansa kysymys oli paitsi puolustuskyvystä, myös maanpuolustustahdon uskottavuudesta.
Joulukuussa 1964 Airo yhtyi Margit Borg-Sundmanin johdolla tehtyyn eduskuntakyselyyn, jonka aiheutti Hannu Salaman romaani Juhannustanssit. Kyselyssä tiedusteltiin, mihin toimenpiteisiin hallitus aikoo ryhtyä jumalanpilkkaa sisältävän ja sukupuolikuria loukkaavan kirjallisuuden julkaisemisen lopettamiseksi.
Kunniamerkit
Kenraali Airolle myönnettiin seuraavat kunniamerkit:
Sen enempää presidentti Urho Kekkonen kuin hänen seuraajansa Mauno Koivistokaan eivät suostuneet ylentämään Airoa täydeksi kolmen leijonan kenraaliksi. Kumpikin hyvitti tätä kuitenkin omalla tavallaan. Yhtenä viimeisistä virkatehtävistään Kekkonen vahvisti helmikuussa 1981 valtakunnan uuden protokollajärjestyksen, jonka mukaan toisen maailmansodan aikana tärkeillä johtopaikoilla toimineista ja muutoin erityisen ansioituneista henkilöistä muodostettiin pieni erillinen ryhmänsä. Virassaan olevien tasavallan presidentin ja eduskunnan puhemiehen jälkeen valtioneuvos K.-A. Fagerholm sijoitettiin kolmanneksi, entinen pääministeri Jukka Rangell neljänneksi ja Airo viidenneksi ennen pääministeriä. Mauno Koivisto puolestaan myönsi Airolle äärimmäisen harvinaisen Suomen Valkoisen Ruusun suurristin miekkojen kera 6.12.1982. Tämä kunniamerkki oli järjestyksessä kolmas; se oli aiemmin myönnetty kahdelle muulle kenraaliluutnantille, Hjalmar Siilasvuolle ja Edvard Hanellille.
Airon arvostuksen osalta kävi niin, että hänen sotien aikaisiin saavutuksiinsa alettiin kiinnittää sitä enemmän huomiota, mitä kauemmas sotavuosista edettiin ajallisesti. Huomion kiinnittyminen häneen 1970-luvun lopulta lähtien johtui suurelta osin siitä, että hän oli viimeinen elossa oleva, tärkeällä paikalla lähellä Mannerheimia toiminut kenraali. Iältään vanhempi, merivoimien komentajana toiminut kenraali Väinö Valve ei työskennellyt Päämajassa eikä muutoinkaan kuulunut Mannerheimin lähipiiriin.
Myöhemmät vaiheet
Airo piti omana tietonaan paljon sellaista, mitä Mikkelissä sota-aikana tapahtui tai päätettiin, kaikki häntä haastatella yrittäneet toimittajat ja kirjailijat, muun muassa Mauri Sariola, saivat aina saman vastauksen: ”Ne asiat eivät kuulu ulkopuolisille!” Nämä tiedot Airo myös vei mukanaan hautaan.
Vuonna 1970 Otava julkaisi jatkosodan aikaisen pääministerin, vuonna 1963 kuolleen Edwin Linkomiehen muistelmat. Suomen Kuvalehti julkaisi jo ennakkoon otteita teoksesta kuusiosaisena artikkelisarjana. Linkomies kirjoitti, että Airo oli alkanut sodan aikana käyttää liikaa alkoholia, mikä oli vähentänyt marsalkka Mannerheimin arvonantoa Airoa kohtaan. Lisäksi Airo oli Linkomiehen mukaan suhtautunut kielteisesti hallituksen kevättalvella 1944 käymiin rauhantunnusteluihin Neuvostoliiton kanssa. Airo kirjoitti närkästyneen palautteen otsikolla ”Soopaa à la Linkomies” sanoen puolestaan, että Linkomies ei ollut ollut lainkaan kiinnostunut rintamatilanteesta. Airoa loukkasi myös Linkomiehen väite, että Airo olisi ollut ”nuoremman kansalliskiihkoon taipuvaisen upseeripolven henkinen johtaja” ja hänen mukaansa ”moisen höpinän” perusteena oli hänen kymmenvuotinen kautensa Upseeriliiton puheenjohtajana.
13. syyskuuta 2003 Heinolan Maaherranpuistossa paljastettiin kuvanveistäjä Toivo Pelkosen tekemä ritarikenraali A.F. Airon muistomerkki. Muistomerkkihankkeen alullepanijana toimi Lahden sotaveteraanipiiri.
Seinäraunioinen
Seinäraunioinen (Asplenium ruta-muraria) on Euroopassa ja Aasiassa kasvava kalkkikallioiden saniainen. Suomessa laji on harvinainen ja se on luokiteltu vaarantuneeksi. Se on rauhoitettu Kainuun, Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien alueella sekä Ahvenanmaalla.
A. F. Airo
Myöhemmät vaiheet
Vuonna 2004 järjestetyssä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Airo sijoittui jaetulle 96. tilalle yhdessä laulaja Lauri Ylösen kanssa. Kumpikaan ei ollut mukana alkuperäisellä asiantuntijaraadin kokoamalla sadan suurimman suomalaisen listalla, vaan he nousivat lopulliselle listalle yleisöäänten perusteella.
Hautajaiset
thumb|right|Muistolaatta A. F. Airon syntymäkodin paikalla sijaitsevassa talossa (Itäinen Pitkäkatu 26, Turku). Aksel Fredrik Airo kuoli 87-vuotiaana 9. päivänä toukokuuta 1985. Hänet siunattiin sotilaallisin kunnianosoituksin Helsingin Temppeliaukion kirkossa ja hänet on haudattu Ristintaipaleelle. Hänen tuhkansa kätkettiin tykinhylsyssä kotipihaan rakennettuun kalliohautaan, johon kaksi vuotta myöhemmin haudattiin myös puoliso Aino Airo.
Kirjallisuutta
Muiden kirjoittamia teoksia Airosta
Seinäraunioinen
Ulkonäkö ja koko
Seinäraunioisen maavarsi on lyhyt ja tummasuomuinen. Lehdet kasvavat 6–24 cm korkeiksi ja kasvavat yleensä pieninä, tiheinä kimppuina. Lehden ruoti on vihreä tummaa tyveä lukuun ottamatta. Ruoti on 1–2 kertaa lehtilavan pituinen. Lapa on leveänpuikea, 3–8 cm pitkä ja 2–3 kertaa parilehdykkäinen. Pikkulehdykät ovat vastapuikeita tai vinoneliömäisiä sekä hammaslaitaisia tai säännöttömästi liuskaisia. Tasasoukat, katesuomuiset itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehtilavan alapinnalla lehtisuonten sivussa. Seinäraunioisen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Kypsinä itiöpesäkeryhmät peittävät koko liuskan alapinnan.
Seinäraunioinen voi risteytyä joskus liuskaraunioisen (A. septentrionale) kanssa.
Levinneisyys
Seinäraunioista tavataan laajalla alueella Marokosta ja Algeriasta Eurooppaan, jossa lajia kasvaa lähes koko mantereella. Suomessa, Baltian maissa ja Venäjällä esiintyminen muuttuu kuitenkin varsin laikuttaiseksi. Kaukasukselta seinäraunioisen levinneisyysalue jatkuu läpi Aasian Himalajalle ja Kiinaan asti.
Suomessa seinäraunioisen kanta on vahvimmillaan Varsinais-Suomessa sekä Koillismaalla Kuusamon ja Sallan alueilla Venäjän rajan tuntumassa. Muualla maassa laji tunnetaan Ahvenanmaalta, jossa se on hyvin harvinainen, sekä yksittäinen esiintymä Etelä-Savosta.
Elinympäristö
Seinäraunioinen kasvaa kalkkikivikallioilla ja -soraikoilla.
Työtehoseura
Työtehoseura (TTS) on suomalainen koulutus- ja tutkimusorganisaatio, jonka toiminta-ajatuksena on parantaa yksilöiden, yritysten ja yhteisöjen tuottavuutta, kilpailukykyä ja hyvinvointia kehittämällä niiden osaamista. Seura perustettiin vuonna 1924 nimellä Maatalouden Työtehoseura. Työtehoseura on yksi Suomen vanhimmista itsenäisistä ja valtakunnallisesti toimivista koulutus- ja tutkimusorganisaatioista. Organisaatiomuodoltaan Työtehoseura on rekisteröity yhdistys, jolla on noin 1 500 jäsentä. Yhdistys omistaa täysin TTS Kehitys Oy:n ja esimerkiksi kiinteistöosakeyhtiöitä. Lisäksi Työtehoseura omistaa 40 prosenttia Suomen ympäristöopisto SYKLI:stä. Konsernin palveluksessa on noin 180 työntekijää, ja sen vuosittainen liikevaihto on noin 25 miljoonaa euroa. Yhdistyksen liiketoiminta on jaettu neljään liiketoimintayksikköön:
Työtehoseura on eräs Suomen toisen asteen ammatillista tutkinto-opetusta tarjoavista oppilaitoksista. Vuonna 2015 sillä oli järjestämislupa 370 ammatillisen peruskoulutuksen vuotuiselle kokonaisopiskelijamäärälle (2. aste). Lyhytkestoiset koulutukset mukaanluettuna Työtehoseura kouluttaa noin 10 000 opiskelijaa vuosittain. Työtehoseura on vuosittain mukana noin 80 tutkimushankkeessa mm. tuottavuuden, bio- ja kiertotalouden ja asumisen alueella. Työntutkimukset ja laitetestaukset ovat tärkeä osa tutkimustoimintaa.
Toimipisteet
Työtehoseuralla on 12 toimipistettä. Päätoimipiste sijaitsee Nurmijärven Rajamäellä (Kiljavantie 6, 05201 Rajamäki). Muita keskeisiä toimipaikkoja ovat
Leave Me Alone
Leave Me Alone on Hanna Pakarisen kappale Lovers-albumilta vuodelta 2007. Kappaleen on säveltänyt Martti Vuorinen ja Mika Huttunen, sanoittanut Martti Vuorinen ja Hanna Pakarinen. Kappaleesta tehtiin Euroviisujen vuoksi myös musiikkivideo.
Euroviisut
Leave Me Alone oli Suomen edustuskappale vuoden 2007 Euroviisuissa.
Suomi oli suoraan mukana finaalissa edellisvuoden voiton ansiosta. Pakarisen esiintymisvuoro oli viidentenä. Leave Me Alone sijoittui lopulta 17. saatuaan yhteensä 53 pistettä. Täydet 12 pistettä antoivat Islanti ja Ruotsi.
Single
Albumilla kappaleen kesto on 3.34, mutta Euroviisujen aikarajan vuoksi se editoitiin uuteen pituuteen. Singlestä painettiin ainakin neljä eri versiota.
right|thumb|Hanna esittämässä Leave Me Alonea Euroviisuissa.
Via sacra
thumb Via sacra (myös Sacra via, suom. Pyhä Tie) oli katu antiikin Roomassa. Se johti Capitoliumin Juppiterin temppeliltä Colosseumille. Sen varrella sijaitsivat monet antiikin Rooman merkittävimmistä temppeleistä ja sen yllä kaartuvat Tituksen riemukaari, Augustuksen riemukaari, Tiberiuksen riemukaari ja Septimus Severuksen riemukaari.
Aphrodite Terra
thumb|right|200px|Aphrodite Terra, mannermainen alue lähellä Venuksen päiväntasaajaa.
Aphrodite Terra (suom. Afroditen maa) on mannerta muistuttava alue lähellä Venuksen päiväntasaajaa. Se on pinta-alaltaan noin neljä kertaa Venuksen toisen ”mantereen” Ishtar Terran kokoinen. Aphrodite Terra sijaitsee Venuksessa leveydellä 10 pohjoista - 10 eteläistä leveyttä suunnilleen 60–150 itäistä pituutta. Manner on 1–5 kilometriä korkealla eli selvästi korkeammalla kuin muu Venuksen pinta. Kaksi laajinta korkeaa aluetta ovat Ovda Regio mantereen keskiosassa ja Thetis Regio sen itäosassa.
Aphrodite Terran keskiosissa on suuria nauhamaisia laaksoja, muun muassa Dali Chasmata ja Diana Chasmata.
Kovel
Kovel on kaupunki Volynin alueella Ukrainan luoteisosassa. Kaupungin arvioitu väkiluku oli noin 69 000 (2013).
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet: Pohjois-Amerikan kivikautisella pitkällä jääkauden jälkeisellä arkaaisella ajalla tapahtui kulttuurien alueellinen eriytyminen. Tämä näkyi monenlaisena keihäänkärkityyppinä. Lounaan aavikkokulttuuri oli syntynyt jo paleointiaanien aikana, samoin Columbian ylätasangolle tyypillinen kulttuuri. Pohjois-Amerikan arkaainen kulttuuri tunnetaan vain osittain ja säilyneet jäänteet ovat monestikin keihäänkärkiä ja muuta kovaa materiaalia. Joillain alueilla arkaainen kausi tunnetaan jopa huonommin kuin aiempi paleointiaanien kausi. Varsinkin kaakossa lämmin, kostea ilmasto on monestikin mädättänyt kasvikuidusta, puusta, puunkuoresta, luusta ja nahasta tehdyt tarve-esineet.
Kovel
Varhaisin maininta Kovelista on vuodelta 1310. Kaupunki kuului Puolaan aina Puolan jakoihin saakka, ja uudestaan sotien välisenä aikana. Toisen maailmansodan jälkeen kaupungin puolalaisväestö karkotettiin ja se liitettiin Ukrainan neuvostotasavaltaan.
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Tyynenmeren rannikon arkaaiset kulttuurit olivat karkeasti sanoen Kalifornian kulttuuripiiri ja Seattlen seudun luoteisrannikon kulttuuri, joka pohjautui lähinnä meripyyntiin. Muut kulttuurit voidaan jakaa Kalliovuorten ylänköjen kulttuureihin, lounaan aavikkokulttuureihin mm. Cochiseen edeltäjineen, Mississipin länsipuolisiin Suurten tasankojen preeriakulttuureihin ja itäisen metsän kulttuureihin. Itäisen metsän kulttuuri jakautui taas muun muassa Mississippiin, Atlantin rannikkoon, ja Suuriin järviin. Atlantin rannikko voidaan edelleen jakaa moneen lohkoon, muun muassa koillisrannikkoon. Yhdysvaltain Atlantin keskirannikkoon liittyi Lamoka Laken karibunpyyntikulttuuri Suurilla järvillä kalastettiin, niiden läheisyydessä metsästettiin karibua ja louhittiin lopulta kupariakin. Kanadassa kukoisti subarktinen karibun pyyntikulttuuri, josta on säilynyt arkaaiselta ajalta vain vähän tietoja. Noin 4000 eaa. Pohjois-Kanadaan ilmestyi Yhdysvaltain itäosien metsistä arkaaisia metsäintiaaneja, kun ilmasto lämpeni ja tundra metsittyi. Tämä perinne päättyi noin 2000 eaa., jolloin tundra ja arktinen kulttuuripiiri levisivät pohjoisimpaan Kanadaan metsän hävitessä. Noin 2500 eaa. Kanadan pohjoisosiin levisi jousipyssy joka syrjäytti keihäslingon. Atlantin rannikon Koillisalueen punamaalikulttuuri, Newfoundland ja Maritime archaic -kulttuuri olivat toisilleen läheisiä.
Suuri allas
Jääkauden lopussa Suuren altaan alkujaan metsäinen ja vetinen alue kuivui lopulta laajalti pensasaroksi ja aavikoksi. Tämä johti suurriistan vähenemiseen suhteessa pienriistaan. Kasvien keruun merkitys kasvoi myös. Niinpä tänne syntyi siirtymäkauden jälkeen aavikkokulttuuri. Viileää ja kosteaa oli ainakin alueen joissain osissa vielä 7000–5000 eaa. . Mutta niin sanottu kun maapallon lämpötila oli maksimissaan 5000–2500 eaa., tämä näkyy löytöpaikkojen vähyytenä varsinkin n. 4400 eaa. . Vaikka laaja alue kuivuikin, vuoren rinteet ja vesistöjen lähistöt säilyivät ainakin osin kosteina. Ihmiset viettivät liikkuvaa elämää koko ajan ravintoa etsien. Niinpä syksyllä kerättiin vuoren rinteiltä männyn siemeniä. Nevadassa kerättiin vuorilta sieltä kasvavan männyn pähkinöitä ainakin 2500 eaa. Tällöin noin 2500 eaa. lähtien ilmasto taas hieman viileni kohti nykyistä. Noin 1200 eaa. vesilintujen pyydystyksen merkitys kasvoi. Noin 500 jaa. etelästä levinneet vaikutteet tai muuttoaalto toivat osin maanviljelyyn pohjautuneen pueblokulttuuria muistuttavan Fremontin kulttuurin, jolloin arkaainen kausi päättyi täällä. Luultavasti Fremontin päättymisen aikoihin vuoden 1400 jaa. jälkeen uto-asteekin pohjoista haaraa numic-kieliä puhuvat pshoshonien, paiutien jne. edeltäjät levittäytyivät Suureen altaaseen Kaakkois-Kaliforniasta ja Etelä-Nevadasta.
Kolumbian ylätasanko
Suurta allasta kosteampi ilmasto laajalla alueella, runsaat lohivarat nimenomaan Fraserjoen laaksossa, vähemmän Kolumbianjoen laaksossa sekä joillain alueilla elävät preeriaeläimet mahdollistivat puolikiinteän asumisen puoliksi maanalaisissa taloissa jo 1. vuosituhannella eaa., ellei aiemminkin. Kolumbiajoen laaksossa asuneet varhaiset sahaptin-ihmiset nojasivat enemmän keräilyyn kuin lohestukseen, koska lohi ei noussut niin helposti Kolumbiajokeen. Niinpä heidän elämänsä muistutti enemmän suuren altaan liikkuvaa elämää. Varhaiset Frasejoen jokilaakson valuma-alueessa asuneet salishanit taas nojasivat vahvasti lohen pyyntiin. Maanvyöry hautasi erään heidän kuoppatalokylistään noin 1265 jaa. . Klamathien ja Modocien esi-isät elivät luoteisrannikon, Kalifornian Suuren altaan ja Ylätasangon rajamailla. Esim Surprise Valleystä on löydetty heidän kuoppatalojaan ajalta 4000–3000 eaa. Nifghfire Islandilta on löydetty kuoppataloja jo ajalta 2100 eaa. . Luultavasti Suprpisen laakson Klamath-kulttuuri hävisi, kun shoshonen sukuiset numic-kansat levittäytyivät seudulle.
Kalifornia
Kalifornian ympäristö oli ja on monipuolinen ja vaihteleva vuoristometsistä aroihin ja aavikoihin. Se mahdollisti ehkä vuoteen 500 jaa. mennessä noin 500 heimon synnyn alueelle. Kalifornian rikas kasvisto ja eläimistö mahdollistivat suuren väestön elämisen suhteellisen pienellä alueella. Varhaisella holoseenilla Santa Barbaran kanavan ympäristössä ns California Bigth-alueella oli enemmän merieläinten pyyntiä kuin metsästystä. Ihmiset elivät luututkimusten mukaan myöhäpaleoseenilla ja varhaisholoseenilla terveellisemmin kuin myöhemmin, ja liikkuvaa melko väkivallatonta elämää. Kun varhaisholoseeni n. 8900–5500 kalenterivuotta eaa. lähestyi loppuaan, asutus alkoi asettua paikoilleen. Ehkä n. 7500 eaa. keskisessä ja eteläisessä Kaliforniassa oli kasvien keruuta ja jauhinkiviä, niin kuin Suuressa altaassa ja Oregonissa. Keskiholoseenilla n. 5400–1850 kalenterivuotta eaa. näkyy haudoissa eroja hautavarustuksissa, vaikka yhteisöt näyttävätkin olleen melko tasa-arvoisia. Asuinpaikat olivat yhä yleensä pieniä ja niissä asuttiin melko lyhyen aikaa. Silti suurempia luultavasti puolipysyviä asuinpaikkoja oli liittyen keräilyyn. Kuoppataloja tehtiin 3100–2100 eaa. luultavasti valaanluilla peitettyinä, samoihin aikoihin kuin Kolumbian ylätasangoillakin. Noin 4700 eaa. ilmestyivät kiviset huhmaret.
Noin 3000 eaa. ilmasto muuttui kosteammaksi, ja elinympäristö kävi kasveille ja riistalle sopivammaksi. Noin 2500 eaa. ilmestyi pohjoiseen, Sacramenton laaksoon Windimllerin kulttuuri jolle olivat tyypillisiä muun muassa hiotut sauvamaiset kiviset riipukset. Noin 2000 eaa. alkoi kehitys, jossa heimot erikoistuivat kukin alueensa luonnonvaroihin, jotkut merinisäkkäisiin, toiset kalaan, kolmannet tammenterhoihin. Niinpä syntyi ylijäämäravinnon tuotantoa, varastointia ja kauppaa. Nämä ovat sivilisaatiolle tyypillisiä piirteitä. Kaliforniassa ei kuitenkaan syntynyt sivilisaatiota, koska ihmisten ei tarvinnut runsaiden luonnonvarojen takia viljellä maata, jota yleensä pidetään sivilisaation synnyn edellytyksenä. Valta jäi valtionjohtajien sijasta "suurmiehille".
Noin 1000 eaa. vakaa keskiholoseenin asutuskuvio muuttui. Noin 600–1100 syntyi California Bightiin jonkinlainen eliitin ohjaama yhteiskunta. Uusia "innovaatioita" ehkä n. 600–1300 jaa. olivat simpukankuoriset ongenkoukut ja merikelpoiset lankkuveneet, "tomolit". Simpukankuorikoruja alattiin valmistaa kiviporilla noin 900 jaa. mikä erikoistui joillekin ryhmille/ihmislle noin 1150-1200 jaa. . Noin 1100 jaa. Santa Barbaran salmen alueella tapahtui yhteiskunnan uudelleenjärjestymistä, kun keskiholoseenin paikat hylättiin. Tämän on tulkittu liittyvän mm El Ninoon aiheuttamiin kalasaalismuutoksiin tai kuivuuteen. Myöhäisholoseenilla joka oli n. 1850 kalenterivuotta eaa., ympäristön kuormitus ja väkivalta lisääntyivät saavuttaen huippunsa joskus välillä 600–1200 jaa. ennen vuoden 1000 jaa. jälkeen ollutta väestöhuippua, joka päätti koko holoseenin jatkaneen väestönkasvun. Chumashit rakansivat yleensä pieniä taloja mutta suuriakin ainakin jo 1300 jaa.
Luoteisrannikko
Luoteisrannikon ensimmäiset tunnetut asukkaat olivat liikkuvia metsästäjä-keräilijöitä noin 10000 eaa. joiden jäljiltä on jäänyt vain pieniä paikkoja, joista joitain käytettiin monta kertaa. Veneitä käytettiin ja yhteisöt olivat liikkuvia. Noin vuonna 9500 eaa. pohjoisrannikolla oli enimmäkseen mikroterätyökaluja, mutta keskirannikolla etelässä ohuita 2-puolisesti työstettyjä työkaluja ja cobblee tools. Tällä varhaiskaudella oli harppuunoita eli barbed points, wedges, ja fish gorges. Epäsuoria todisteita on ongenkoukuista ja verkoista.
Luoteisrannikolle syntyi varhainen arkaainen kulttuuri jo noin 7700 eaa., jolloin jääkausi oli päättymässä ja merenpinta nousi. Ehkä alue metsittyi tällöin. Noin 3500 hiotut kivikärjet (groud slate poits) ja kivinuijat yleistyivät. Kauppaverkostot syntyivät viimeistään keksiholoseenilla, elei jo aiemmin.
Kiinteää asutusta ilmastyi vasta keskiholoseenin lopuilla, jolloin Brittiläisessä kolumbiassa tehtiin puolimaanalaisia kuoppataloja noin 4000–3000 eaa. . Ne liittyivät kalastuskulttuuriin. Tehtiin suuria harppuunoita kalastuksen tehostamiseksi. Myös alettiin tehdä parempia puutöitä, ehkä suuriin puihin koverrettuja kanootteja.
Hautoja ja ehkä hautausmaitakin oli 4000 eaa., ja hautausmaita varmasti 2000 eaa. . Joidenkin luututkimisten mukaan ihmiset olivat hyvin terveitä keksi- ja myöhäisholoseenilla, mutta oli paljon väkivaltaa. Ruoan tuotanto kasvoi varsinkin ajalla 2500–1000 eaa. liittyen väestönkasvuun, kylät kasvoivat ja olivat kiinteitä. Neliömäiset pintarakennelmat ilmestyivät keski-keskiholosenilla joskus puolivälissä aikaa 5400–1850 kalenterivuotta eaa. eli 6500–3500 radiohiilivuotta sitten.
Kuparia työstetiin n. 900 eaa. ja koreja tehtiin ehkä 500 eaa. . Taloista on lujia todisteita vasta MP-kaudelta 1800–200/500 jaa., ehkä n. 500 eaa. . MP-kaudella 1800–200/500 sodat jatkuivat pohjoisessa kiivaina, mutta laantuivat aikaa myöten hiemen etelässä. Lp-kaudella 200/500 jälkeen puuntyöstön merkitys kasvoi, lankkutaloja., lineearikyliä, metsästys- ja kalastuskulttuuri yhtenäistyi rannikolla ja talojen koossa oli selviä varallisuudesta/yhteiskunnallisesta asemasta kertovia eroja n. 500 jaa. . Sodat ja linnoittaminen yleistyivät rannikolla noin 800 jaa. alkaen. Simpukankuorikashautaukset päättyivät lähes täysin n. 1000–1200 jaa. .
Myöhäisholoseeni jaetaan seuraaviin aikoihin: Middle Pacific 1800 eaa.-200/500 jaa., Lte Pacicic 200/500–1770 jaa. ja nykyaikaan 1770-. Näihin aikoihin noin 3000 eaa. kulttuuri alkoi muistuttaa myöhempää. Myöhemmin seudulle tulivat monesta osasta kootut metsästysvälineet, mikä tapahtui myös Georfian salmessa ja Fraserjoen laaksossa. Noin 500 jaa. alkoi näkyä selvää yhteiskuntaluokkien väristä eroa eli jakoa rikkaisiin ja köyhiin. Omaisuus perustui täällä lähinnä joidenkin yksilöiden kykyyn kalastaa enemmän kuin toiset.
Subarktinen alue
Intiaanit levittäytyivät Keski-Kanadassa niinkin pohjoiseen kuin Thelon-joelle ehkä jo 6000 eaa. . Alaskaan ilmestyi juuri metsittyneelle alueelle noin 4000 eaa. pohjoinen arkaainen perinne. Pohjoinen arkaainen saattoi olla nadene-intiaanien esi-isien luoma, mutta tästäkin kiistellään paljon. Mikroteräperinne levittäytyi 5000 eaa. sisämaassa ja rannikolla Brittiläisen Kolumbian leveyksille pohjoisesta.
Arktinen alue
Arktisella alueella alkoi merkittävä kehitys noin 4000 eaa., jolloin sinne ilmestyivät aasialaiset paleoeskimot joskus 4000 eaa. Paleoeskimojen levittäytyminen vei tilaa varsinkin Kanadan pohjoisosien intiaaneilta silloin kun ilmasto kylmeni jääkauden jälkeisen lämpöhuipun jälkeen. Paleoeskimot loivat arktisen pientyökalukulttuurin, joka sopeutui vuosituhansien kuluessa entistä paremmin arktisiin ympäristöihin.
Pyrimidiini
thumb|Pyrimidiinin rakenne Pyrimidiini on aromaattinen heterosyklinen orgaaninen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on C4H4N2. Pyrimidiinin emäsjohdokset (pyrimidiiniemäkset) ovat rakenneosana nukleosideissa, nukleotideissa ja nukleiinihapoissa.
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Lounainen alue
Nimeltä mainiten Yhdysvaltain lounaisosan aavikolla kukoisti Cochise-kulttuuri 7000–1000 eaa., Kulttuuriin liittyi metsästystä, keräilyä ja kuoppatalot, maanviljelykin alkoi 3500 eaa. ehkä Meksikosta saatuna lainana. Cochise jätti jälkensä muun muassa New Mexicon Bat Caveen. . Arkaainen traditio merkitsi lisääntyvää keräilyä ja viljan viljelyä, mikä lienee Amerikassa keksitty itsenäisesti neljässä eri paikassa. Noin 2 000 eaa. maissi levisi eteläiseen Pohjois-Amerikkaan melko nopeasti. Las Capasista on löydetty vanhoja kastelukanavia, ja Pohjois-Chihuahuasta noin 1 200 eaa. ikäisiä terasseja. Molemmat viljelytekniikat lisäsivät maatalouden tuottavuutta ja edistivät väestönkasvua ja valtioiden syntyä. Metsästys ja keräily jatkuivat edelleen, mutta ihmiset elivät nyt kiinteästi taloissa.
Pyrimidiini
Pyrimidiinistä käytetään myös nimeä 1,3-diatsiini. Pyrimidiinin moolimassa on 80,09 g/mol, sulamispiste 20–22 °C, kiehumispiste 123–124 °C, suhteellinen tiheys 1,016 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 31 °C, taitekerroin 1,501–1,504 ja CAS-numero 289-95-2. Pyrimidiini liukenee veteen.
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Tasanko
Tasangon arkaaisesta kulttuurista tiedetään melko vähän. Se lienee pohjautunut ainakin osin biisonin metsästykseen. Biisoni lienee ollut harvinainen tai poissa 5000–3000 eaa. ja 500–1300 jaa. . Paleointiaanien tyyppinen pitkulainen kärki oli täällä käytössä vielä n. 6000 eaa. . Arkaainen lovitettu nuolenkärki ilmestyi Mummy Caven löytöjen mukaan tasangoille noin 5600 eaa. . Varsinkin varhaisarkaaisella kaudella oli nykyistä lämpimämpää ja kuivempaa, jolloin biisonille paras pitkäheinäpreeria supistui lyhytheinäpreerian kustannuksella, ja monille ylämaille ilmestyi aavikkoa muistuttava ympäristö. Tämän uskotaan lisänneen kasvien keruuta. Keskiarkaaisella kaudella n. 2900–1000 eaa. ilmestyi pohjoisille tasangoille keskimäärin läpimitaltaan viiden metrin kokoisia kiviympyröitä, jotka ovat ehkä tiipiin pohjia tai seremoniallisia kehiä. Kiviympyröitä käytettiin luultavasti vain vähän aikaa kerrallaan, joskus ne ovat yksittäin, joskus satoja samassa paikassa. Näistä kehistä ei ole löydetty juuri lainkaan esineitä. Luoteisella tasangolla metsästettiin biisonin lisäksi vuorilammasta ja muulihirveä.
Pyrimidiini
Nukleiinihapoissa pyrimidiinejä on kolmea tyyppiä: sytosiini (C), tymiini (T) ja urasiili (U). Urasiili esiintyy vain RNA:ssa ja tymiini vain DNA:ssa. Sytosiinia on sekä DNA:ssa että RNA.ssa. DNA:n kaksoiskierre syntyy pyrimidiiniemästen liittyessä vetysidoksin puriiniemäksiin. Sytosiini liittyy vetysidoksella guaniiniin, tymiini ja urasiili taas adeniiniin. Emäkset ovat kiinnittyneet DNA:n tai RNA:n sokeriosan ykköshiileen. Tiamiini (B1-vitamiini) on pyrimidiinijohdos.
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Itäinen Pohjois-Amerikka
Idempänä arkaaiset suuralueet olivat metsäinen, tiheästi asuttu Mississipin itäinen puoli ja läntinen puoli, lähinnä Suuret tasangot. Luultavasti Mississippi sivuhaaroineen oli itäisessä metsässä ja muualla Keskilännessä merkittävä kulkuväylä jo varhain. Arkaainen kausi lienee alkanut ensin juuri itäisissä metsissä. Nykyisessä Tennesseessä noin 7500 eaa. oli alettu käyttää arkaaiselle kaudelle tyypillisiä nurkista reitettyjä keihäänkärkiä ja langasta kudottuja tekstiilejä sekä jauhinkiviä tammenterhojen ja hikkoripähkinöiden jauhamista varten.
Pyrimidiini
Pyrimidiinien biosynteesistä
Pyrimidiinin soluissa tapahtuva biosynteesi vaatii, niin kuin puriinien biosynteesi, PPriboosiP:tä, glutamiinia, hiilidioksidia ja aspartaattia sekä tetrahydrofolaatin johdannaisia. CPT ja TMP, jotka sisältävät sytosiinia ja tymiiniä, tuotetaan soluissa yhdeksän askeleen reaktioketjussa, joka haarautuu UDP:n kohdalla.
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Itäinen Pohjois-Amerikka
Karkeasti ottaen varhaisarkaaisella kaudella 8000–6000 eaa. metsästys oli tärkein elannon lähde, mutta sen ohella myös pähkinöiden keräily. Keskiarkaaisella kaudella 6000–4000 eaa. peuranmetsästys väheni, mutta pähkinöitä kerättiin enemmän ja siementen keruu alkoi. Myöhäisarkaaisella kaudella metsästys ja keräily olivat suunnilleen yhtä merkittäviä ravinnon hankinnassa. Tällöin kalastuksen merkitys kasvoi, samoin hedelmien keruu alkoi ja kasvoi, pienten siementen merkitys kasvoi kauden keksivaiheilla ja auringonkukan siementen keruun merkitys kasvoi. Arkaaisen kauden jälkeisellä siirtymäjaksolla alettiin noin 1200–700 eaa. viljellä kurpitsaa ja auringonkukkaa.
Pyrimidiini
Pyrimidiinien biosynteesistä
Alkukohta on ATP, glutamiini ja hiilidioksidi CO2. Entsyymi tuottaa niistä CAP:ta ja asparagiinihappoa. Näistä edelleen CAA:ta, DHOA:aa, OA:ta, OMP:ta, UMP:ta ja UTP:ta. Dihydro-oroottihapon DHOA:n muuttaminen oroottihapoksi OA:ksi vaatii entsyymin lisäksi NAD+:aa. OA:n muunto OMP:ksi vaatii PP-Riboosi-P:tä. UMP muutetaan edelleen UTP:ksi ja entsyymin, ATP:n ja glutamiinin avulla CTP:ksi. Toinen haara tuottaa entsyymin avulla UMP:stä dUDP:tä. dUMp:tä ja lopulta N5,N10-metyleeni-H4-folaatin kautta H2-folaattia ja TMP:tä. Reektioketjut tarvitsevat yhdeksää entsyymiä.
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Itäinen Pohjois-Amerikka
Yhdysvaltain lounaisosissa oli kuivaa 8000–4000 eaa., ja pohjoisessa Keskilännessä oli kuiva jakso noin 6000–2000 eaa. . Itäisellä alueella oli ruokalistalla muun muassa riistaa, makean veden simpukoita ja hikkorinpähkinöitä. Noin 6 000 eaa. alkoi äkkiä puutarhaviljely ja ilmestyivät myös ensimmäiset tunkiot merkkinä kiinteistä asutuksista. Windower Pondissa, Illinoisissa Kosterissa tehtiin hautauksia ja tältä ajalta on löydetty merkkejä kesystä koirasta. Itäiseen Keski-Amerikkaan levisi keski- ja myöhäisarkaaisella ajalla maissi. Auringonkukkaa ja sen jo kadonnutta sukulaista viljeltiin.
Kirsi Kemppainen
Kirsi Kemppainen (s. 4. joulukuuta 1975) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimi Riitta Maunula. Hän saavutti urallaan neljä hopeamitalia SM-hallikisoista 400 metrin matkalla. Kalevan kisoissa hänen paras sijoituksensa oli neljäs, jonka hän saavutti vuosina 1997 ja 1999 samalla matkalla. SM-viesteissä hän voitti Suomen mestaruuden Tampereen Pyrinnön 4 × 400 metrin joukkueessa vuonna 1998 ja sijoittui samalla matkalla pronssille vuonna 1996. Pikaviestistä hänellä on myös yksi pronssimitali vuodelta 1994.
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Itäinen Pohjois-Amerikka
Noin 6000 eaa. alettiin idässä kerätä pieniä siemeniä, ja noin 4000 eaa. auringonkukkaa ja hedelmiä. Pavun ja kurpitsan squesh auringonkukan viljely alkoi 1000–500 eaa., mikä katsotaan siirtymäajaksi arkaaisesta itäisen metsämaan perinteeseen.
Kirsi Kemppainen
Kemppainen edusti Suomea vuonna 1994 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Lissabonissa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi ajalla 3.37,55. Hän edusti Suomea myös ensimmäisissä alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Turussa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Joukkue juoksi matkalla edelleen voimassa olevan 22-vuotiaiden Suomen ennätyksen 3.34,88 sijoittuen neljänneksi.
Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Itäinen Pohjois-Amerikka
Mainen seuduilla Atlantin rannikolla vallinnut Maritime archaic -perinne kehittyi luultavasti paikalle varhain, noin 9000–8000 eaa. saapuneista paleointiaaneista, joista on jäänyt mm Folsomia hieman muistuttavat Debertin löydöt. Syntynyt Labradorin ja Newfoundlandin meren rannikon arkaainen perinne kehittyi tyylipuhtaaksi punamaalikulttuuriksi noin 5500–3000 eaa. Punamaalikulttuurissa käytettiin piikiveä ja pyriittiä tulentekoon. Näitä on löydetty Port au Choixin haudasta Lopullisesti meriarkaainen perinne sammui noin 1500–1000 eaa. uusien heimojen tuloon alueelle. Uusia kansoja olivat paleoeskimiot ja ehkä uudet intiaanit, jotka saattoivat liittyä myöhempiin beothukeihin.
vanha kuparikulttuuri Suurista järvistä etelään noin 4 000 eaa. – 1500 eaa./1 000 jaa. oli tyypillinen itäinen arkaainen perinne, metsästäjä-keräilijöiden ja kalastajien kulttuuri. Mutta erikoisen kulttuurista teki se että se louhi kuparia käyttöesineitä varten mm Lake Superiorin eteläpuolella. Suurilla tasangolla keskiarkaaisella kaudella 6 000 – 3 000 eaa. biisonit vähenivät, kun tuli ilmastonmuutos ja Kalliovuorilla alettiin pyytää vuorivuohia ja lampaita. Tiipiit ja "lääkepyörät" (kivistä maahan tehdyt kuviot) ilmestyivät. Kumpujen rakentaminen alkoi joskus 5000 eaa. tienoilla keskiarkaaisella ajalla Yhdysvaltain itäosassa, Myöhäisarkaainen/jälkiarkaainen itäisen metsämaan perinne näkyi kummunrakentajat noin 1 000 eaa. alkaen.
Sphenacodontoidea
Sphenacodontoidea on synapsidien kladi, joka käsittää heimon Sphenacodontidae sekä terapsidit, joihin kuuluvat esimerkiksi nisäkkäät.
Fylogenia
Fröbisch, J., Schoch, R.R., Müller, J., Schindler, T., & Schweiss, D. 2011 (Muut paitsi Caseasauria tutkimuksen kladogrammista, Caseasauria tekstiosasta):
Unien Angus
Unien Angus on Alexander McCall Smithin kaunokirjallinen teos vuodelta 2007. Se uudelleentulkitsee Irlannin ja Skotlannin kelttiläisen jumaltaruston Angus-hahmoa. Hahmo on komea ja iloluonteinen ja edustaa unia ja nuoruutta.
Ilovaarirock
Ilovaari (vuoteen 2017 saakka Ilovaarirock) on Joensuussa joka kesä, heinäkuun toisena viikonloppuna järjestettävä nostalgiahenkinen rocktapahtuma. Se pidetään keskellä Joensuuta Ilosaarella eli Ilosaarirockin alkuperäisellä pitopaikalla.
Ilovaarirock sai alkunsa vuonna 1996 pidettyjen Ilosaarirockin 25-vuotisjuhlien jälkeen.
Pariisin rauhankonferenssi
pienois|Pariisin rauhankonferenssin ”neljä suurta”: [[David Lloyd George|Lloyd George, Orlando, Clemenceau ja Wilson.]]
Pariisin rauhankonferenssi neuvotteli ensimmäisen maailmansodan jälkeiset rauhansopimukset ympärysvaltojen ja keskusvaltojen välille. Konferenssi alkoi 18. tammikuuta 1919 ja kesti noin vuoden. Konferenssin viimeinen istunto oli 16. tammikuuta 1920.
Konferenssiin osallistui edustajia niistä 28 valtiosta, jotka katsottiin sodan voittajiksi. Käytännössä kaikki keskeiset asiat päätti ”neljän suuren” ryhmä: pääministeri David Lloyd George Britanniasta, presidentti Woodrow Wilson Yhdysvalloista, pääministeri Georges Clemenceau Ranskasta ja pääministeri Vittorio Orlando Italiasta.
Konferenssin ilmapiiri oli erittäin riitainen, sillä Britannian, Yhdysvaltojen, Ranskan ja Italian tavoitteet olivat hyvin erilaisia. Kaikkein jyrkintä linjaa edusti Ranska, joka halusi täyden korvauksen Saksalta sodan aiheuttamista vahingoista. Britannia halusi myös rangaista Saksaa, mutta ei halunnut Saksan heikkenevän liikaa, jotta Ranska ei saisi liian vahvaa asemaa Manner-Euroopassa. Yhdysvaltojen näkemykset asioista olivat maltillisimmat. Italia keskittyi kaappaamaan itselleen niin paljon lisää maa-alueita kuin suinkin mahdollista.
Rauhansopimusten lisäksi konferenssissa pohdittiin sitä, miten ensimmäisen maailmansodan kaltaiset katastrofit voitaisiin jatkossa estää. Päätettiin perustaa Kansainliitto, jonka tehtäväksi tuli konfliktien rauhanomainen sovittelu ja aseistariisunnan edistäminen. Varsinkin Yhdysvaltain presidentti Wilson uskoi siihen, että Kansainliitto edistäisi maailmanrauhaa.
Billy Casper
thumb|Billy Casper (vasemmalla). William Earl ”Billy” Casper (24. kesäkuuta 1931 San Diego, Kalifornia – 7. helmikuuta 2015 Utah ) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän saavutti ammattilaisuransa aikana 51 voittoa PGA Tourilla.
Casper oli Ryder Cupissa Yhdysvaltain joukkueen kapteenina vuonna 1979. Hän voitti Masters Tournamentin (1970) ja kahdesti U.S. Openin (1959, 1966).
Casper sai vuonna 1978 paikan World Golf Hall of Famessa. Hän oli mormoni.
Et pourquoi les crayons ?
Et pourquoi les crayons ? on Amélie-les-crayonsin ensimmäinen täysin studiossa äänitetty albumi. Albumi on äänitetty vuonna 2004 Lyonissa. Siihen on haluttu saada akustinen ja yksinkertainen soundi. Levyllä on myös kaikki kappaleet, jotka olivat Amélien edellisellä EP-levyllä.
Kimmo Sorko
Kimmo Sorko (s. 1954 ) on suomalainen filosofian maisteri ja sotahistorioitsija. Hän on kirjoittanut useita talvi- ja jatkosodan joukko-osastohistorioita.
Châtillon-la-Palud
Châtillon-la-Palud on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 074 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Châtillon-la-Paludin pinta-ala on 14 neliökilometriä.
Heli Jeskanen-Sundström
Heli Marjatta Jeskanen-Sundström, o.s. Jeskanen (s. 3. kesäkuuta 1947 Polvijärvi) toimi Tilastokeskuksen pääjohtajana 2001–2012.
Jeskanen-Sundström syntyi metsäteknikko Reino Jeskasen ja Airi Veikkolaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1979 on arkkitehti Leif Sundström. Jeskanen-Sundström valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1976. Tilastokeskuksessa hän toimi ylijohtajana vuodesta 1996 vuoteen 2001, jolloin hänet valittiin pääjohtajaksi. Tilastokeskuksessa työskentelyn Jeskanen-Sundström aloitti harjoittelijana jo vuonna 1968 ja teki laitoksessa koko työuransa. Jeskanen-Sundströmiä seurasi Tilastokeskuksen pääjohtajana Marjo Bruun, hänen edeltäjänsä oli Timo Relander.
Theodor Kallifatides
thumb|Theodor Kallifatides Hki vuonna 2004. pienoiskuva|Kallifatides 2012 Theodor Kallifatides (s. 1938) on ruotsinkreikkalainen kirjailija. Hän on asunut Ruotsissa vuodesta 1964. Hän työskenteli ensin filosofian opettajana Tukholman yliopistossa ja sitten Bonnierin kirjallisuuslehden päätoimittajana. Monet Kallifatidesin teokset kuvaavat elämää Kreikassa tai kreikkalaisen elämää ulkomailla. Hän on kirjoittanut myös runoja ja rikosromaaneita, sekä Ateenaa esittelevän teoksen, jonka kuvitti Henrik Tikkanen.
Vuonna 2009 Kallifatidesin romaani Rakkaus (1979) pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Alan Gelfand
pienoiskuva|Alan Gelfand rullalautailemassa.Alan "Ollie" Gelfand (s. 1963 New York) on rullalautailutemppu ollien keksijä.
Gelfand muutti New Yorkista Hollywoodiin, Floridaan perheensä kanssa vuonna 1968. Alan Gelfand aloitti rullalautailun vuonna 1974, kun hänen isänsä osti hänelle ensimmäisen rullalautansa. Vuonna 1976 hän voitti Etelä-Floridan rullalautailukilpailun.
Deinococcus radiodurans
Deinococcus radiodurans (aiemmin Micrococcus radiodurans) on ekstremofiilinen bakteerilaji ja tunnetuista organismeista säteilynsietokykyisin. Bakteeri kestää erityisen hyvin ionisoivaa säteilyä, kuivuutta ja ultraviolettisäteilyä. D. radiodurans -bakteerin tiedetään selviytyvän 10 000 grayn säteilyannoksesta. Tappava annos ihmiselle on 5 graytä ja ruoansulatuskanavan alaosassa eläville kolibakteereille 2000 graytä. D. radiodurans ei ole todettu taudinaiheuttajaksi, kuten ei ole muitakaan suvun Deinococcus lajeja. Deinokokit ovat liikkumattomia eivätkä muodosta itiöitä. Muuten äärioloissa viihtyvän lajin D. radiodurans optimikasvulämpötila on kuitenkin 30 ja 37 °C välillä. Bakteerilajista kertoi ensimmäisenä Arthur W. Andersonin johtama tutkijaryhmä vuonna 1956. Bakteerilajia tutkitaan paljon, varsinkin sen käyttö biopuhdistajana kiinnostaa.
Löytäminen
Deinococcus radiodurans löydettiin Oregonin Agricultural Experiment Stationissa vuonna 1956. Bakteeri löytyi kokeessa, jossa pakattua ruokaa yritettiin steriloida säteilyttämällä. Kokeen tulos oli, ettei ruokapakkaus steriloitunut, koska bakteeri sieti säteilyä.
Alkuperä
Luonnollinen taustasäteily on maapallolla normaalisti hyvin vähäistä, joten D. radioduransin sopeutuma suurien säteilyannoksien kestoon on outo. Tutkijoiden piirissä pohdittiin bakteerilajin alkuperää. Anatoli K. Pavlovin johtaman venäläis-yhdysvaltalainen tutkimusryhmä esitti vuonna 2006 alkuperäksi Marsia ja selitti bakteerin tulleen meteoriitin mukana Maahan. Avaruus selittäisi poikkeuksellisen sopeutuman.
Venäläis-yhdysvaltalainen tutkimusryhmä sai kuitenkin selville, että D. radiodurans on peräisin maapallolta. Tutkimus paljasti, että bakteerin DNA-jaksot ovat hyvin lähellä Maassa elävien bakteerien jaksoja.
Lorschin luostari
thumb|Lorschin luostarin portinvartijan mökki 800-luvulta. Lorschin luostari on luostari Lorschin kaupungissa läntisessä Saksassa, noin kymmenen kilometriä Wormsista itään. Se oli yksi frankkien valtakunnan kuuluisimmista luostareista. Raunioituneenakin sitä pidetään yhä Saksan merkittävimpiin kuuluvana esiromaanisena rakennuksena. Luostarin kronikka (Lorschin koodeksi), joka koottiin 1170-luvulla, on merkittävä dokumentti Saksan varhaiskeskiajan historiasta.
Vuonna 1991 luostari valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon. Perusteluina mainittiin, että luostari ja sen 1 200 vuotta vanha loistavassa kunnossa oleva portti (Torhall) ovat harvinaista todistusaineistoa frankkien valtakunnan arkkitehtuurista. Lisäksi Lorschin luostari on todisteena lännen heräämisestä ajan uusille aatteille Kaarle Suuren alaisuudessa.
Aiheesta muualla
49.65361°N, 8.56972°W
Tilataide
thumb|[[Kain Tapperin teos Ajan virta vuodelta 2000 Turun Vanhalla Suurtorilla.]]
Tilataide on taiteilijan esimerkiksi näyttelytilaan tai ulos luoma kokonaistaideteos. Tilateokset saattavat olla hyvin vaihtelevia, koska niihin voidaan yhdistää erilaisia elementtejä, kuten maalattuja tai veistettyjä osia, ääniä tai valoa. Olennaista niille on katsojan mahdollisuus astua sisälle taiteilijan luomaan tilaan.
Tilataide kehittyi varsinaisesti toisen maailmansodan jälkeen, mutta sen edeltäjänä on pidetty muun muassa venäläissyntyistä konstruktivistia El Lisitskiä. 1950-luvun lopussa Allan Kaprow liitti tilateoksiinsa happeningit ja että ideana oli saada katsojat ”astumaan sisään” taideteokseen ja osallistumaan tapahtumien kulkuun.
Ympäristötaide on luontoon tai rakennettuun ympäristöön, esimerkiksi arkkitehtuurimiljööseen tehtyä taidetta. '
Tilan ehdoilla
Tilataiteessa teosta ja sitä ympäröivä tila muodostaa kokonaisuuden. Tilataiteen ja ympäristötaiteen ero on siinä, että tilataidetta voi olla rajatuissa, rakennetuissa ympäristöissä, rakennusten sisällä tai ulkopuolella, kun taas ympäristötaide ottaa kokonaisvaltaisempaa suhdetta luontoon tai ihmisen luomaan ympäristöön. Esimerkiksi Kaarina Kaikkonen edustaa sekä tila- että ympäristötaidetta, hän on tehnyt tilallisia teoksia jo 80-luvun puolivälistä alkaen,
Modernismin aikana kuvanveistosta katosi distanssi, juhlallinen etäisyys teoksen ja sen ympäristön välillä, joka saatiin muun muassa veistosten jalustojen avulla sekä teosten dominanssi eli hallitsevuus, jolla veistokset olivat hallinneet ja valloittaneet julkisia ja virallisia tiloja. Modernismille oli myös tyypillistä, että taiteilijat alkoivat työstää itse ja suoraan käyttämiään materiaaleja.
Aikaisemmin taideteos oli taiteilijan jättämä hallitseva merkki ympäristöön, paikan täyttäminen tai valloitus, jossa teoksella oli vähän tai ei ollenkaan tekemistä sijoitusympäristönsä kanssa. Tila- ja ympäristötaiteen lähtökohtana on tavallisesti teoksen sijoitusympäristön ja tilan edellyttämän vaatimukset. Jotkut ympäristötaiteilijat ovat luopuneet kokonaan oman henkilökohtaisen tyylin esittelystä ja he pyrkivät saamaan kaikki teoksen piirteet ja ominaisuudet ympäristön ehdoilla toimiviksi.
Aluksi oli "Environment"
Tilataide tuli Suomeen 1960-luvun lopulla. Aluksi käsitteellä ei ollut kunnollista suomenkielistä vastinetta, joten kriitikot käyttivät uudesta taidesuunnasta yleisesti englannin sanaa environment ’ympäristö’. Esimerkiksi Ars 69 -näyttelyn yhteydessä Markku Komonen kirjoitti, että ”…tilan tuntua tehostavat ja laajentavat environment -teokset.”
Ideakävely
Kuusi teosta, jotka juhlistavat saksalaisia ideoita, paljastettiin keväällä 2006 Berliinissä FIFAn jalkapallo-ottelun kunniaksi.
Ympäristötaide
thumb|Ympäristötaideteos Ballochissa Skotlannissa.
Ympäristötaide on rakennettuun kulttuuriympäristöön tai luonnonympäristöön tehtyä taidetta. Ympäristötaideteos voi olla myös teko, tapahtuma tai prosessi. Ympäristötaiteeksi voidaan sanoa myös ekologisia asioita käsittelevää taidetta.
Ympäristötaide sai alkunsa 1960- ja 1970-luvuilla Yhdysvalloissa. Aluksi ympäristötaide assosioitui selkeimmin veistoksiin, varsinkin maataiteessa ja paikkasidonnaisessa taiteessa (site-specific art). Aiempi kuvanveisto nähtiin vanhanaikaisena. Lisäksi katsottiin, ettei se ollut harmoniassa luonnon kanssa.
Suomessa
Helsingin taidemuseossa Meilahdessa järjestettiin ensimmäinen suomalaisen ympäristötaiteen näyttely Siirrettävä tuonela vuonna 1983. Myös rakennusta ympäröivä puisto on ollut näyttelykäytössä.
Asiakastutkimus
Asiakastutkimus on tutkimus, jolla selvitetään esimerkiksi asiakastyytyväisyyttä, asiakkaiden mieltymyksiä, ostopäätöksiin vaikuttavia tekijöitä tai asiakassuhteen muutoksia. Asiakastutkimuksen tiedonkeruumetodit ovat markkinatutkimuksen kaltaisia, eli asiakastutkimuksen tiedonkeruu tyypillisimmin toteutetaan kyselynä.
Asiakastyytyväisyystutkimus on tyypillisin asiakastutkimuksen muoto ja samalla yksi yleisimmin toteutettuja tutkimuksia yrityksissä.
Asiakastyytyväisyyteen liittyy kiinteästi asiakasuskollisuus. Suomalaisten yritysten asiakasuskollisuutta on tutkittu mm. TNS gallupin Asiakkuusindeksi-tutkimuksessa.
Retikulosyytti
right|thumb|retikulosyyttejä right|thumb|kypsiä punasoluja Retikulosyytti ( = ontelo, solu) on nisäkkäiden punasolun epäkypsä muoto. Niitä vapautuu verenkiertoon, jossa ne kypsyvät lopullisesti. Retikulosyyteissä ei ole enää tumaa, mutta niissä on yhä mitokondrioita, Golgin laitteita ja ribosomeja. Näiden soluelinten avulla syntetisoidaan hemoglobiinia ja muodostetaan solun tukirankaa.
Retikulosyytin nimi tulee sanasta "reticular", joka tarkoittaa verkkomaista. Nimitys johtuu ribosomi-RNA:sta, joka näyttää sopivassa värjäyksessä verkkomaiselta.
Haamuvalo
Haamuvalo tarkoittaa väitettyä maanpäällistä tai taivaalla näkyvää valoilmiötä, jolle ei nykyisin tunneta kattavaa tieteellistä selitystä. Useita maanpinnalla tai sen lähellä näkyviä haamuvaloja kutsutaan kansanperinteessä esimerkiksi virvatuliksi, mutta tunnetaan myös korkeammalla esiintyviä valoja, kuten maavalot tai maanjäristysvalot.
Retikulosyytti
Elimistön punasolumäärän laskiessa, esimerkiksi verenvuodon seurauksena, kasvaa punasolujen tuotanto luuytimessä ja retikulosyyttien osuus verenkierrossa. Retikulosyyttilaskennan avulla saadaan tarvittaessa luotettava kuva punasolujen muodostumisnopeudesta.
Leppymättömät (albumi)
Leppymättömät on YUP:n vuonna 2003 julkaisema yhdeksäs albumi. Kappaleet ”Joutilas” ja ”Pahassa paikassa” on julkaistu singleinä. Suomen virallisella albumilistalla Leppymättömät sijoittui parhaimmillaan sijalle 2. (9/2003).
Haamuvalo
Haamuvalot ovat innoittaneet monenlaisia uskomuksia. Maan lähellä nähtyjen haamuvalojen kuvitellaan olevan aaveita tai aaveiden tai muiden olentojen kantamia lyhtyjä. Taivaalla nähtyjä valoilmiöitä on saatettu pitää vaikkapa lohikäärmeinä. Nykyisin taivaalla nähtyjä tunnistamattomia valoja saatetaan pitää maapallon ulkopuolisen elämän aluksina.
Bissandougou
Bissandougou on kaupunki Guineassa. 1800-luvulla se oli djulasotapäällikön Samori Tourén Mandinkavaltakunnan pääkaupunkina. Touré tunnettiin huomattavasta vastarinnastaan Ranskan siirtomaahallintoa vastaan ja oli Ranskan imperiumia sekä pienempiä Afrikan valtioita vastaan ylivoimainen vuosia.
9. huhtikuuta 1891 eversti Louis Archinardin johtamat Ranskan joukot hyökkäsivät Bissandougouhun ja polttivat kaupungin. Jäänteitä kaupungin muinaisista linnoituksista voidaan löytää nykyisen kaupungin alueelta vielä nykyäänkin.
Guinean itsenäistyessä Samori Tourén lapsenlapsenlapsi Ahmed Sékou Touré valittiin maan ensimmäiseksi presidentiksi.
Käärinliina
Käärinliina on kangas johon ruumiis kääritään.
Sanonnalla "Käärinliinoissa ei ole taskuja" tarkoitetaan, ettei maallinen omaisuus lähde ihmisen mukana ajasta iäisyyteen ihmisen kuollessa.
Katso myös
Suaire Плащаница Плащаниця
Robert Pirès
thumb|Robert Pirès Robert Emmanuel Pirès (s. 29. lokakuuta 1973 Reims, Ranska) on ranskalainen, vuosina 1996–2004 maajoukkueessa pelannut jalkapalloilija. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1998 ja Euroopan-mestaruuden vuonna 2000. Hän pelasi huippuvuosinaan kotimaansa lisäksi englantilaisseura Arsenalissa. Pirèsin pelipaikka oli keskikentällä, useimmiten laidalla hyökkäävässä roolissa.
Seurajoukkueura
Pirès aloitti jalkapallouransa kotikaupunkinsa pikkuseurassa, josta hän siirtyi ensimmäiseen ammattilaisseuraansa, FC Metziin kaudeksi 1992–1993. Hän debytoi Metzissä 2. huhtikuuta 1993. Vuonna 1998 Ranskan liigan huippuseura Olympique Marseille osti hänet. Siellä hän ehti pelata kaksi kautta, kunnes Englannin Valioliigan Arsenal hankki Ranskan maajoukkueessa vähän aikaa sitten Euroopan-mestaruuden voittaneen laitalinkin riveihinsä. Kauden 2005–2006 jälkeen Pirés siirtyi espanjalaisseura Villarrealiin, jossa hän pelasi kesään 2010 asti. Hänen viimeinen seuransa oli Intian liigan FC Goa, jota hän edusti kaudella 2014–2015. Helmikuussa 2016 Pirès ilmoitti lopettavansa pelaajauransa, 42-vuotiaana ja viimeisenä pelaajana Ranskan vuonna 1998 maailmanmestaruuden voittaneesta joukkueesta.
Maajoukkueura
Ranskan maajoukkueessa Pirès pelasi säännöllisesti vuodesta 1996 lähtien, mutta vuoden 2004 jälkeen hän ei ole enää esiintynyt "Les Bleusin" riveissä. Hänen maajoukkuesaldokseen jäi 79 ottelua ja niissä 14 maalia. Kirkkaimpina maajoukkueuran saavutuksina Pirèsillä on maailmanmestaruus kotikisoista 1998 ja Euroopan-mestaruus vuodelta 2000. Lisäksi hän on voittanut FIFA:n Maanosaliittojen Cupin kahdesti, vuosina 2001 ja 2003.