cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šintolainen pyhäkkö
Pyhäkön portti torii merkitsee rajaa maallisen ja pyhän alueen välillä. Pyhäkön sisin on maja nimeltä honden tai shinden. Niitä on erityyppisiä Japanin eri alueilla. Pyhäkön alueella on muitakin rakennuksia, mutta niitä ei ole järjestetty minkään yleisen mallin mukaan. Näihin kuuluvat haiden, jossa järjetetään seremonioita ja joissa voi käydä muutenkin rukoilemassa, ja uhrihalli eli heiden.
Jokaisessa japanilaisessa kylässä on šintopyhäkkö, josta kyläläiset itse huolehtivat. Pyhäköstä ja sen jumalasta huolehtii kyläyhteisö eli seurakunta, ujiko tai miyaza. Tällainen pienen pyhäkön jumala kuuluu vain paikallisyhteisölleen, ja pyhäkön suojelukseen kuuluva alue on tarkasti tiedossa. Jotkin suurten kaupunkien suuret pyhäköt katsotaan kuitenkin kuuluvaksi koko Japanille. Pyhäkköšintolaisuuden organisaatiot ovat vuoden 1945 jälkeen olleet kokonaan kylien valvonnan alaisia: sitä ennen ne olivat vielä valtion laitoksia. Pyhäkköšintolaisuuden keskusjärjestö Jinja Honcho perustettiin 1946, ja siihen kuuluvat useimmat pyhäköt, yhteensä noin 80 000. Myös alueellisia pyhäkköjen yhteenliittymiä on olemassa.
Šintolaispyhäköt on yleensä pystytetty puilla ja pensailla reunustettuihin lehtoihin vuorten tai mäkien rinteille. Niissä on oveton portti torii, joka erottaa kamin asunnon profaanista maailmasta. Toriin muodostavat kaksi pystypaalua ja kaksi poikkipaalua. Vuodesta 1884 toriita ovat käyttäneet vain valtion šintolaispyhäköt sekä kaksi lahkoa. Šintolaispyhäköihin johtavat pitkät ja lyhdyin koristellut kujat. Pyhäkköjä vartioivat riisinolkiköydet (shimenawa), jotka pitävät pahat voimat ja epäpuhtaat asiat loitolla.
Pyhäkkö on puinen ja rakennettu pylväiden varaan. Se on pelkistetty ja muistuttaa asuintaloa. Uudet pyhäköt maalataan nykyisin punaisiksi. Pyhäkössä on kaksi osaa: sisempi, jossa jumalan ajatellaan oleskelevan, sekä rukoushuone, jossa suoritetaan riitit ja uhraamiset. Varhaisimmat pyhäköt rakennettiin luultavasti 500-luvulla. Pyhäköt on tapana koota uudelleen joka kahdeskymmenes vuosi, jotta ne säilyttäisivät puhtautensa ja kulumattoman muotonsa. Nykyisin šintolaispyhäkköjä on Japanissa noin 100 000.
Tuulieroosio
upright|pienoiskuva|Tuulieroosion kuluttamaa kiveä on [[Altiplano alueella Boliviassa.]] upright|pienoiskuva|Tuulen kaivertamaa kiveä, [[Arizona, Yhdysvallat.]]
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 69 kg
Miesten 69 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta – 3. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistui 24 nyrkkeilijää. Olympiakultaa voitti kuubalainen Roniel Iglesias, joka voitti loppuottelussa brittiläisen Pat McCormackin.
Tuulieroosio
Tuulieroosio eli eolinen eroosio on tuulen aiheuttamaa maaston rapautumista. Tuulen lennättämä hiekka voi muokata kallioita (esimerkiksi Egyptin sienikalliot). Nopein tuulieroosion muoto on hiekka-aavikoiden tai hiekkarantojen dyynien jatkuva muodonmuutos. Tuulieroosiota esiintyy eniten alueilla, joilla on vähän tai ei yhtään kasvillisuutta, varsinkin kuivilla seuduilla. Tuuli kuluttaa kuljettamalla (lössimaa), hiomalla (sienikalliot), lajittelemalla sekä kasaamalla (dyynit) ainesta.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 69 kg
Karsinnat
Eri maanosille myönnettiin eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsi kuusi urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta neljä ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta viisi urheilijaa. Yhdestä maasta sai osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaettiin rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ollut vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsi kisoihin. Isäntämaa Japanille oli taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani sai urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saanut ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsuttiin yksi urheilija.
Tuulieroosio
Tuulieroosio on tehokkainta sellaisilla alueilla, missä kasvipeite ei suojaa maanpintaa, esimerkiksi aavikoilla, kylmillä kasvittomilla alueilla, rannoilla sekä paikoilla, joista ihmisen toiminnan takia kasvipeite on hävinnyt. Saharan autiomaa on pääosin niin sanottua puhallettua kivikenttää. Tuulen aiheuttama kulutus on voimakkainta aavikoilla, missä kuljetettavana on paljon hiekkaa, sekä muuta kuivaa maa-ainesta.
Tuulieroosion vaikutuksia mitataan käyttäen apuna muun muassa ilmakuvia ja kenttätutkimusta, sekä kasvipeitteen muutoksia voidaan seurata myös käyttämällä aikaisempia tietoja, ilma- ja satelliittikuvia.
Sheridan
Sheridan voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Gouré (departementti)
Gouré on departementti Nigerin Zinderin alueella. Sen pinta-ala on 95 182 neliökilometriä. Asukkaita on 309 000 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Departementin hallinnollinen keskus on Gourén kaupunki. Sen lisäksi siihen kuuluvat Alakossin, Bounén, Gamoun, Guidiguirin, Kellén ja Teskerin maalaiskunnat.
Noël Lee
Lee aloitti musiikkiopinnot viisivuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli Harvardin yliopistossa Walter Pistonin, Irving Finen ja Tillman Merrittin johdolla sekä Uuden-Englannin konservatoriossa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani. Hän siirtyi vuonna 1948 Pariisiin, jossa häntä opetti Nadia Boulanger.
Paristasadasta Leen vuoden 1955 jälkeen tekemästä pianolevytyksestä neljätoista sai Grand Prix du Disquen. Ohjelmistoon kuului muun muassa Johann Sebastian Bachia, Franz Schubertia, Claude Debussya, Maurice Ravelia ja Elliott Carteria. Hän levytti soolouransa ohessa myös nelikätisellä pianolla sekä piano–viulu-duona.
Vaikka Noël Lee tunnetaan ensisijaisesti pianistina, hän oli myös monipuolinen säveltäjä. Tuotantoon kuuluu esimerkiksi kamarimusiikkia, orkesterimusiikkia, pianoteoksia ja laulumusiikkia.
Duldurga
Duldurga on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Iljaan laskevan Duldurga-joen suussa 192 kilometriä Tšitasta etelään. Kylä on Agan Burjatiaan kuuluvan Duldurgan piirin keskus. Asukkaita on 6 600 henkeä (vuonna 2010).
Duldurga on perustettu vuonna 1803. Siellä toimii sähkölaitos, metsäteollisuus- ja maatalousyrityksiä sekä hiilikaivos. Kylässä sijaitsee Alhanain kansallispuiston hallinto. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, sairaala ja poliklinikka.
Edvard Furuhjelm
Knut Elis Gustaf Edvard Furuhjelm (6. maaliskuuta 1845 Helsinki – 13. helmikuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri ja Oulun läänin kuvernööri.
Henkilöhistoria
Furuhjelm kävi 1856–1865 Haminan kadettikoulun ja palveli sitten Pietarissa Preussin kuningas Friedrich Wilhelm III:n krenatöörirykmentissä 1865–1868 ja Henkivartioväen Liettuan rykmentissä 1868–1872. Furuhjelm oli komppaniaupseerina Haminan kadettikoulussa 1872–1880 yleten luutnantiksi 1872, alikapteeniksi 1876 ja kapteeniksi 1878. Furuhjelm ylennettiin everstiluutnantiksi 1880 ja hän palveli sitten 7. Hämeenlinnan tarkk’ampujapataljoonassa 1880–1890. Hänestä tuli eversti 1890 ja hän toimi 4. Oulun tarkk’ampujapataljoonan komentajana 1890–1899. Furuhjelm oli Suomen sotakomissariaatin yli-intendenttinä 1899–1900 ja Oulun läänin vt. kuvernöörinä 1900–1903. Koska Furuhjelm ei suostunut järjestämään laittomina pitämiään asevelvollsuuskutsuntoja hän joutui eroamaan kuvernöörin virasta 1903. Samalla hän erosi myös sotapalveluksesta kenraalimajurin arvoisena. Furuhjelm toimi tämän jälkeen Helsingin Säästöpankin tarkastajana 1903–1906 ja Säästöpankin esimiehenä 1906–1910.
Furuhjelm osallistui valtiopäiville aatelissäädyssä sukunsa edustajana 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsen 1893–1898.
Suomalaisten runojen uskonto
Suomalaisten runojen uskonto on Kaarle Krohnin vuonna 1915 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustantamana ilmestynyt kirja, joka käsittelee suomalaisen kansanuskon haltia- ja jumalakäsityksiä. Kirja kattaa myös kristinuskon vaikutuksesta syntyneet uskomukset pyhimyksistä ja paholaisista. Teos ilmestyi ensimmäisenä osana Suomen suvun uskonnot -kirjasarjaa. Sen aineisto pohjautuu suurelta osin Kaarle Krohnin kaksi vuosikymmentä aikaisemmin toimittamaan Suomen suvun pakanallinen jumalanpalvelus -kirjaan, jota hän täydensi kansanrunoudesta kerätyllä aineistolla. Teos on kuvitettu 37:llä tapoja ja esineitä kuvaavalla piirto- ja valokuvalla.
Oleg Moldovan
Oleg Moldovan (s. 27. lokakuuta 1966 Chișinău) on moldovalainen riistamaaliampuja ja olympiamitalisti.
Moldovan on saavuttanut olympialaisissa Sydneyssä 2000 hopeaa 10 m olympiakiväärissä.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1925
Kautta aikain ensimmäiset hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 4.–14. helmikuuta 1925 Janské Lázněssa (saks. Johannisbad) Tšekkoslovakiassa.
18 km
Päivämäärä: 12. helmikuuta
<br style="clear:both" />
50 km
Päivämäärä: 14. helmikuuta
<br style="clear:both" />
Normaalimäki + 18 km
Päivämäärä: 4. helmikuuta
<br style="clear:both" />
Mäkihyppy
Päivämäärä: 12. helmikuuta
<br style="clear:both" />
Mitalitaulukko
<br style="clear:both" />
Teuvan kirkko
Teuvan kirkko on Teuvalla sijaitseva vuonna 1953 tiilestä rakennettu päätytornillinen pitkäkirkko, jonka on suunnitellut arkkitehti Elsi Borg. Kirkko rakennettiin Teuvan vanhan kirkon tuhouduttua tulipalossa 1950. Kirkko on suojeltu kirkkohallituksen suojelupäätöksellä vuonna 2019.
Edellisen kirkon vakuutuskorvaukset eivät inflaation vuoksi riittäneet, vaan kirkko rakennettiin lahjoitusvaroin.
Rakennus
Alttaripäädystä ulkonee runkohuonetta matalampi ja kapeampi kuori ja niiden välisestä kulmauksesta molemmin puolin sakasti ja kirkkosaliin yhdistettävissä oleva seurakuntasali. Runkohuoneessa on jyrkkä satulakatto, kirkkosali on kaksilaivainen. Päälaivassa on tasalakinen taitekatto, sivu- ja päälaivan välissä on pilaristo. Kirkon kellot ovat vuosilta 1865 ja 1972. Kirkkorakennus peruskorjattiin vuosina 1993–1994. Toinen peruskorjaus valmistuu keväällä 2020.
Sisätilat
Kirkon pinta-ala on 800 neliömetriä, ja sinne mahtuu 750 henkeä. Kirkon alttaritaulun Kymmenen neitsyttä on maalannut Tove Jansson 1953, ja se on tekijänsä ainoa alttaritaulu.
Kirkon saarnatuolin on suunnitellut Elsi Borg, ja apostoli Paavalia, evankelistoja ja Moosesta esittävät puuveistokset on veistänyt T. J. Korpi. Luovutettuun Karjalaan Lumivaaran kirkkoon valmistetut kattokruunut tuotiin sodan vuoksi Teuvalle ja asennettiin kirkkoon 1978. Seurakuntasalissa on tekstiilitaiteilija Kaarina Heikinheimon teos.
Kirkon vanhemmat 32-äänikertaiset urut oli valmistanut Kangasalan urkutehdas 1953. Uudet 19-äänikertaiset urut valmisti Urkurakentamo Veikko Virtanen 1994, ja niiden julkisivun on suunnitellut Carl-Johan Slotte.
Puureliefi (Mellunmäen metroasema)
Puureliefi on Veikko Turtiaisen tekemä reliefi Mellunmäen metroaseman liukuportaiden yläpuolella Helsingissä. Reliefin on lahjoittanut metroasemalle paikallinen Lionsklubi.
Säteily­paine
Säteily­paine on sähkömagneettisen säteilyn aiheuttama tavallisesti hyvin pieni paine, joka kohdistuu kaikkiin pintoihin, joihin osuu sähkömagneettista säteilyä. Massiivisissa tähdissä säteilypaineella on huomattava merkitys, samoin joissakin muissa kuumissa ja tiheissä ympäristöissä, kuten mustien aukkojen ympäristössä. Säteilypaine aiheutuu fotonien liikemäärästä, eikä sitä pidä sekoittaa tähdestä sinkoutuvien massallisten hiukkasten aiheuttamaan, käytännössä merkityksettömään vaikutukseen.
Esimerkiksi Maahan saapuu Auringosta 1 370 W/m2 säteilyä, joka aiheuttaa 4,6 μPa:n (mikropascalin) säteilypaineen. Jos tähden sisuksissa säteily ylittää niin kutsutun Eddingtonin rajan, säteily alkaa puhaltaa tähden kaasua ulospäin. Säteilypaine kasvaa lämpötilan neljänteen potenssiin eli. Suuren jättiläistähden sisällä lämpötila on jopa 1 000 miljoonaa kelviniä.
Säteilypainetta on ajateltu käytettäväksi hyväksi hitaassa mutta taloudellisessa avaruusmatkailussa aurinkopurjeilla tai sähköpurjeilla varustetuilla aluksilla.
Venäläinen Pjotr Lebedev osoitti säteilypaineen olemassaolon ensi kertaa v. 1899.
Imagine (tietokoneohjelma)
Imagine (myös nimellä Imagine 3D) oli Impulse, Inc:n kehittämä Amigalle julkaistu 3D-grafiikan säteenseuranta ja mallinnusohjelma.
Ohjelma on kehitetty yrityksen aiemman TurboSilver-ohjelman pohjalta, jonka yhtiö esitteli vuonna 1986 AmiEXPOssa.
Ohjelman ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1990.
Version 5 julkaisun jälkeen kehityksessä on ollut mukana tuki PowerPC-suorittimille ohjelman versioon 6.
Lehdistössä
Amiga Magazine vertaili ohjelman versiota 2.0 Caligari -ohjelman versioon 2.0 vuonna 1992. Lehti esitteli ohjelman versiota 3.0 vuonna 1994.
Ohjelman versio 4.0 on julkaistu CU Amiga -lehden kansilevykkeellä vuonna 1997.
Georgie Henley
thumb|220px|Prinssi Kaspianin ensi-illassa heinäkuussa 2008 Georgina "Georgie" Helen Henley (s. 9. heinäkuuta 1995 Ilkley, Yorkshire, Englanti) on lapsinäyttelijä, joka teki elokuvadebyyttinsä vuonna 2005 Lucy Pevensien roolissa Narnian tarinat: Velho ja leijona -elokuvassa.
Hänellä on kaksi vanhempaa sisarta: Rachael Henley ja Laura Henley. Hänen vanhempansa ovat Helen ja Mike Henley.
Ennen Narnia-aikaa hän kävi muiden lasten tavoin paikallista koulua kotipaikkakunnallaan. Vapaalla hän harrastaa teatteria teatteriryhmässä. Hän päätyi koekuvauksiin, kun hänen teatteriryhmänsä ohjaaja kuuli, että erääseen elokuvaan etsittiin lapsinäyttelijöitä. Hän otti yhteyttä elokuvan roolittajaan. Hänen sinnikkään taivuttelunsa ansiosta roolittaja saapui Ilkleyn kylään kuvaamaan lapsia. Georgie Henley pyydettiin jatkokuvauksiin, ja pian hän oli koneessa matkalla Uuteen-Seelantiin elokuvaa kuvaamaan.
Kurt Maflin
Kurt Graham Maflin (s. 8. elokuuta 1983 Lewisham, Lontoo, Englanti) on englantilaissyntyinen, mutta myöhemmin norjalaistunut snooker-ammattilainen. Hän on ollut ammattilainen vuodesta 2000 asti.
Ura
Maflinin ammattilaisura alkoi vuonna 2000. Tuolloin hän edusti Englantia. Tähänastisen uransa ainoan turnausvoiton Maflin otti vuonna 2003 ei-rankatulta Challenge Tourilta. Vuonna 2004 hän muutti Norjaan ja lopetti snookerin vuodeksi.
Vuonna 2006 Maflin aloitti snookerin uudelleen, nyt edustaen Norjaa. Samana vuonna hän voitti amatöörien MM-kultaa Jordanian Ammanissa voittaen finaalissa Englannin Daniel Wardin. Vuonna 2009 Maflin joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, joka piti hänet sivussa jonkin aikaa. Kaudella 2012-2013 Maflin selviytyi semifinaaleihin Players Championship Grand Finalissa ja kaudella 2014-2015 niin ikään semifinaaleihin China Openissa. Hän voitti puolivälierissä entisen maailmanmestarin Shaun Murphyn.
Ovi sydämeen
Ovi sydämeen on Anita Hirvosen studioalbumi vuodelta 1981. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Long Beachin katurata
Toyota Grand Prix of Long Beach on katurata Kalifornian Long Beachissä, Yhdysvalloissa. Sen lähtöruutu on Ocean Boulevardilla. Ahtaan radan ja tiukkojen mutkien takia rata on hyvin hidas verrattuna muihin ratoihin, ja rataa onkin kutsuttu "Yhdysvaltojen Monacon GP:ksi".
Rata rakennettiin 1975 Formula 5000:n kilparadaksi, mutta sitä käytettiin vain kyseisenä vuotena. Vuosina 1976–1983 radalla ajettiin Formula 1:sten Länsi-Yhdysvaltain GP. Vuodesta 1984 rataa kiersi Champ Car -luokka, kunnes sarjan romahduksen jälkeen kisa siirtyi vuonna 2009 IndyCar Seriesille. Myös American Le Mans Series- ja Formula E -sarja käyttävät rataa.
Rataa on muuteltu hieman sen alkuperäisestä muodosta, mutta pääosin se noudattelee samaa linjaa, kuin alussakin.
Monokulaari
Monokulaari on muutettu linssikaukoputki, jota käytetään kaukaisten objektien tarkentamiseen lukuisten linssien tai prismojen kautta; prismoja käyttävä monokulaari on kevyt teleskooppi. Voluumi ja paino monokulaarissa ovat vähemmän kuin puolet verrattuna kiikareihin, jonka ansiosta sitä on helppo kantaa mukana. Monokulaarit tuottavat kaksiulotteisen kuvan, kun taas kiikarit kolmiulotteisen.
Abin Sur
Abin Sur on DC Comicsin sarjakuvasankari, jonka loivat John Broome ja Gil Kane. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Showcase-sarjakuvan numerossa 22 vuonna 1959. Abin Sur tunnetaan hahmona, joka luovuttaa voimasormuksensa Hal Jordanille juuri ennen kuolemaansa.
Historia
Abin Sur on kotoisin Ungara-planeetalta, jossa hän toimi historian opettajana yliopistossa. Hänestä tuli Vihreä Lyhty 1860-luvulla kuolemaisillaan olleen Starkaorin värvättyä hänet Vihreän Lyhdyn joukkoihin sektorille 2814. Abin Sur taisteli Amerikan vanhassa lännessä, jossa hän teki yhteistyötä Hal Jordanin esi-isän kanssa taistellakseen muukalaisolento Traitoria vastaan. Vieraillessaan toisen maailmansodan jälkeisten tapahtumien jälkeen uudelleen maaplaneetalla Abin Surin voimasormus menettää voimansa, kun eräs hänen jahtaamansa vihollinen onnistuu neutralisoimaan sen. Hän löytää tajuttomana olevat Alan Scottin ja Jay Garrickin ja lainaa Scottin hieman erilaista voimasormusta. Abin Sur onnistui myös yllättämään vihollisensa, sillä Scottin voimasormus ei ole voimaton keltaiselle värille, kuten muut sormukset.
Erään partion aikana Legion hyökkää Abin Surin kimppuun. Pahasti loukkaantuneena hän tekee hätälaskun lähimpänä olevalle planeetalle, joka sattuu olemaan Maa. Pahojen vammojensa vuoksi Abin Sur tietää kuolevansa pian ja lähettää sormuksensa etsimään sopivan seuraajan. Ensimmäiseksi vaihtoehdoksi nousi Clark Kent, mutta koska hän ei ole maapallon alkuperäinen asukas, sormus ei valinnut häntä. Seuraavaksi ehdolla olivat Hal Jordan ja Guy Gardner. Jordan tuli valituksi oltuaan lähempänä ja sormus valitsi hänet sopivimmaksi Abin Surin korvaajaksi.
Abin Sur kykenee auttamaan Hal Jordania tuonpuoleisesta elämästä, kun Jordan astuu kuoleman rajamaille Lordi Nekronin luokse. Jordan yrittää estää Nekronia astumasta elävien maailmaan ja tuhoaa hänet. Jordan kykenee villitsemään kuolleita Vihreiden Lyhtyjen joukkoja tuhoamaan vihollisen, jotta vartijat saisivat Kronan ja heidän joukot takaisin elävien kirjoihin ja sulkemaan portaalin. Ennen portaalin sulkemista Abin Sur auttaa Jordania pakenemaan rajamailta ja kiittää häntä hyvästä työstä Vihreänä Lyhtynä.
Superystävät
Abin Sur esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 1978 Superystävät animaatiosarjan jaksossa "Secret Origins of the Superfriends". Hahmon äänenä toimi Dick Ryal. Jaksossa Lex Luthor matkusti ajassa taaksepäin aikeenaan huijata Abin Sur antamaan voimasormuksensa hänelle Hal Jordanin sijasta, mutta hänen suunnitelmansa epäonnistui muiden sankareiden matkustettua menneisyyteen ja estettyä Luthoria jälkeenpäin toteuttamasta suunnitelmaansa.
Teräsmies
Abin Sur esiintyi toisen kerran televisiossa Teräsmies-piirrossarjan jaksossa "In Brightest Day", vuonna 1999. Jaksossa käytettiin Kyle Raynerin alkuperäistarinaa, sekoitettuna Hal Jordanin tarinaan. Abin Sur saapui maaplaneetalle rikkinäisellä aluksellaan Sinestron jahdatessa häntä. Aluksen laskeuduttua maaplaneetalle Abin Sur lähetti sormuksensa etsimään sopivan seuraajan voimasormuksen kantajaksi. Sormus löysi Kyle Raynerin sormuksen kantajaksi. Teräsmies huomasi rikkinäisen aluksen ja tarkasti tilanteen, jossa Abin Sur käski auttaa suojelemaan uutta voimasormuksen kantajaa Sinestrolta.
Hahmon ääninäyttelijää Peter Mark Richmania ei mainittu sarjan lopputeksteissä.
Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama
Abin Sur esiintyi ensimmäisen kerran elokuvissa vuoden 2008 animaatiossa Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama, jossa hahmon äänenä toimi Corey Burton.
Abin Surin voimasormus toi Hal Jordanin autiolle paikalle, jossa lentäjä näkee hänen makaavan kallion vieressä. Abin Sur selittää tulevasta uhkasta, hirviömäisestä olennosta joka on tulossa tuhoamaan ihmiset, koska se pelkää heitä. Abin Sur kertoo loukkaantuneensa pahoin erään suuren räjähdyksen myötä, jossa oli liian paljon keltaista energiaa yrittäessään saapua maaplaneetalle. Hän uskoo Jordanin olevan sopiva seuraaja Vihreäksi Lyhdyksi ja antaa voimasormuksensa tälle ennen kuolemaansa.
Green Lantern: First Flight
Abin Sur esiintyi toisen kerran animaatioelokuvassa Green Lantern: First Flight vuonna 2009, jossa hahmon äänenä toimi Richard McGonagle.
Abin Sur saapui maaplaneetalle syöksylaskulla ja lähetti sormuksensa etsimään uuden kantajan hänen tilalleen. Sormus nappasi simulaatioharjoituksessa olleen Hal Jordanin ja toi sen Abin Surin luokse. Jordan näkee loukkaantuneen Abin Surin ja rientää auttamaan. Abin Sur kuitenkin haluaa jäädä paikalleen tehdessään kuolemaa. Hän kertoo voimasormuksen valinneen Jordanin ja olevan nyt Vihreä Lyhty, yksi universumin suojelijoista ja käskee käyttää sormusta viisaasti ennen kuin Abin Sur kuolee aluksensa räjähtäessä.
Green Lantern: Emerald Knights
Abin Sur esiintyi animaatioelokuvassa Green Lantern: Emerald Knights, jossa häntä ääninäytteli Arnold Vosloo. Tämä versio toimi aiemmin Sinestron kanssa, ja Atrocitus varoitti häntä hänen lähestyvästä kuolemastaan ​​ja Sinestron tulevasta petoksesta. Lisäksi hänen voimasormustaan ​​käytti alun perin Avra, ensimmäinen vihreä lyhty, joka käytti sormusta rakennelmien luomiseen.
Green Lantern
Abin Sur esiintyi vuoden 2011 elokuvassa Green Lantern, jossa häntä esitti Temuera Morrison. Tämä versio taisteli aiemmin Parallaxia vastaan ​​ja käytti tähtialusta evakuoidakseen planeettojen populaatiot, joihin kokonaisuus oli kohdistanut huomionsa. Parallaxin haavoitettua häntä kuolettavasti, Abin pakenee yhdellä tähtialuksensa pakokapselilla, mutta laskeutuu maahan ja siirtää voimasormuksensa Hal Jordanille ennen kuolemaansa. Myöhemmin Extranormal Operations (DEO) -osasto löytää ja vie Abinin ruumiin, joka antaa Hector Hammondille tehtäväksi suorittaa ruumiinavauksen, jonka seurauksena Hammond saa tartunnan Parallaxin DNA:sta.
Justice League: The Flashpoint Paradox
Abin Sur esiintyi cameo-roolissa animaatioelokuvassa Justice League: The Flashpoint Paradox, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Tämä versio kuoli ennen kuin hän pystyi luovuttamaan voimasormuksensa Hal Jordanille, ja Yhdysvaltain hallitus sai takaisin hänen ruumiinsa ja avaruusaluksensa, jota he myöhemmin käyttivät yrittäessään pysäyttää Atlantiksen ja Themysciran välisen sodan.
Superman: Red Son
Abin Sur esiintyi cameo-roolissa animaatioelokuvassa Superman: Red Son, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Hänen kuolemansa jälkeen Yhdysvaltain hallitus löysi tämän version ja hänen aluksensa vuonna 1967 näytön ulkopuolella. Useiden epäonnistuneiden yritysten jälkeen irrottaa hänen voimasormustaan ​​opiskelua varten ennen sen sormen leikkaamista, presidentti John F. Kennedy ja Lex Luthor tuovat eversti Hal Jordanin paikalle selvittääkseen, voiko hän käyttää sormusta. Vuoteen 1983 mennessä yhdysvaltalaiset tiedemiehet lopulta kääntävät sormuksen takaisin ja myöntävät sen kyvyt Jordanille ja pienelle sotilasjoukolle, jotta he voivat taistella Neuvostoliiton Teräsmiestä vastaan.
Sosiaalisten tilanteiden pelko
Sosiaalinen ahdistuneisuus on pelon, huolen tai epäilyksen kokemus sosiaalisissa tilanteissa ja muiden arvosteltavaksi joutumisen pelkoa. On yksilöllistä, kuinka usein tai millaisissa tilanteissa tällaista ahdistusta koetaan. Julkiseen puhetilanteeseen, esiintymiseen tai haastatteluun liittyvä ahdistus tai pelko on yleistä. Sosiaalinen ahdistus voi liittyä ujouteen. Kokemukseen kuvataan usein liittyvän fysiologisia ilmiöitä (esimerkiksi hikoilua, punastumista), kognitiivisia tai havaintotoimintoja (pelko, että joutuu kielteisen arvostelun kohteeksi; hyväksymättömyyden merkkien etsiminen) ja käytöksellisiä piirteitä (esimerkiksi jonkin tilanteen vältteleminen).
Sosiaalisten tilanteiden pelko eli sosiaalinen fobia (ICD-10-luokittelussa F40.1) on psykiatrian ja muiden mielenterveysammattien diagnoosi, joka viittaa voimakkaaseen pitkäaikaiseen sosiaaliseen ahdistuneisuuteen ja joka aiheuttaa voimakasta ahdistusta ja toimintakyvyn heikentymistä ainakin eräissä arkielämän alueissa. Diagnoosi voi olla ”täsmällinen” pelko (jolloin vain tietyt tilanteet ovat pelättyjä) tai yleinen pelko. Yleinen sosiaalisten tilanteiden pelko yleensä sisältää itsepintaista, intensiivistä ja kroonista pelkoa, että muut tuomitsevat tai nolaavat ja nöyryyttävät joidenkin tekojen vuoksi. Nämä pelot saattaa laukaista muiden ihmisten todellinen tai kuviteltu tarkkailu. Vaikka ihminen saattaa tiedostaa oman kanssakäymispelkonsa olevan liiallista tai kohtuutonta, sen voittaminen on usein erittäin vaikeaa. Erään kyselyarvion mukaan arviolta jopa 33 prosenttia ihmisistä saattaa jossain elämänsä vaiheessa täyttää joitain sosiaalisten tilanteiden pelon kriteereitä, miesten ja naisten suhteen ollessa noin 1:1,5.
Sosiaalisten tilanteiden pelkoon liittyviin fysiologisiin oireisiin kuuluu usein punastelua, hikoilua, vapinaa, pahoinvointia ja änkyttämistä. Voimakkaan pelon ja kurjan olon aikana saattaa myös esiintyä paniikkikohtauksia. Ajoissa tehty diagnoosi voi auttaa vähentämään oireita ja uusien ongelmien, kuten masennuksen kehittymistä.
Määritelmä
DSM:n mukaan sosiaalifobia on jatkuva yhden tai useamman sellaisen tilanteen pelko, jossa henkilö voi altistua muiden tarkkailulle ja pelkää, että hän saattaa tehdä jotain tai toimia tavalla, joka on noloa tai nöyryyttävää. Jotta joku olisi sosiaalifoobikko, altistumisen pelätylle tilanteelle täytyy aiheuttaa ahdistusta ja henkilön täytyy tunnistaa tämä pelko kohtuuttomaksi (tosin tämä saattaa puuttua lapsilta). Jos henkilöllä on joku muu sairaus, sosiaalisten tilanteiden pelko ei liity siihen. Esimerkiksi, jos henkilöllä on aiempia kokemuksia paniikkikohtauksista, paniikkikohtaus ei saa olla potilaan pelko. Potilaat ovat yleensä muita ihmisiä epävarmempia ja tarkkailevat itseään tavallista enemmän. Seurauksena on, että sosiaalifoobikot yleensä välttelevät tai suorastaan karttavat tilanteita, joissa he saattaisivat olla huomion kohteina. Potilaat usein tunnistavat pelkonsa liiallisiksi tai kohtuuttomiksi, mutta eivät tunnu pääsevän irti kierteestä. Näin ollen sosiaalifobian diagnoosi tehdään vain, kun pelko johtaa ammatillisten toimien, sosiaalisten tilanteiden, tai ihmissuhteiden välttelemiseen.
Mielenterveyden ammattilaiset usein erottavat laaja-alaisen ja tarkan sosiaalisten tilanteiden pelon. Henkilöillä, joilla on laaja-alainen sosiaalisten tilanteiden pelko, on suurta ahdistuneisuutta useimmissa tai kaikissa sosiaalisissa tilanteissa. Stanfordin yliopiston tutkimus osoitti, että ahdistuneisuus on todennäköisempää, kun sosiaaliset kohtaamiset eivät ole tuttuja, sisältävät valta- tai statuseroja, sisältävät sukupuolieroja tai läsnä on ihmisiä. Täsmentyneeseen sosiaaliseen tilanteeseen kohdistuvasta pelosta kärsivä saattaa kokea ahdistuneisuutta vain joissakin tilanteissa. Esimerkiksi kaikkein yleisin tarkka sosiaalisten tilanteiden pelko on glossofobia, julkisen puhumisen ja esiintymisen pelko, tunnettu myös nimellä ramppikuume. Muita esimerkkejä tarkasta sosiaalisten tilanteiden pelosta on kirjoittaminen julkisesti (skriptofobia) ja julkisten käymälöiden käytön pelko (paruresis).
Sosiaalifobian ja ujouden välisestä suhteesta käydään paljon keskusteluja. Ujous ei ole sosiaalisten tilanteiden pelon kriteeri. Henkilöt, joilla on sosiaalisten tilanteiden pelko, saattavat tuntea olonsa melko mukavaksi joidenkin tiettyjen tai monenkin ihmisen seurassa, mutta silti tuntea itsensä hyvin ahdistuneeksi tietyissä sosiaalisissa tilanteissa. Lapsipsykologi Samuel Turner on tehnyt yhteenvedon ujouden ja sosiaalisten tilanteiden pelon yhteisistä tekijöistä ja niiden välisistä eroista. Molemmissa on useita piirteitä:
Kielteiset ajatukset sisältävät:
Sosiaalisten tilanteiden pelko eroaa ujoudessa siinä, että se:
Tällaisissa vertailuissa on ongelmansa. Voi olla, että nämä erot ovat enemmän määrällisiä kuin laadullisia. Jotkut väittävät, että ujoutta hoidetaan sosiaalifobiaan tarkoitetuilla lääkkeillä määrittämällä ujous psyykkiseksi sairaudeksi.
SV Caiquetio
Sport Vereingang Caiquetio on arubalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Paradera. Kaudella 2010-2011 seura pelasi Aruban Division Dosissa, joka on Aruban kolmanneksi korkein sarjataso.
Sosiaalisten tilanteiden pelko
Määritelmä
Sosiaalisten tilanteiden pelkoa ei tule sekoittaa paniikkihäiriöön. Paniikkihäiriöstä kärsivä on varma, että hänen paniikkinsa johtuu jostain elimellisestä viasta. Paniikkihäiriöinen usein menee sairaalaan tai soittaa ambulanssin kohtausten aikana tai niiden jälkeen. Sosiaalifoobikko saattaa myös saada paniikkikohtauksen. Hän on kuitenkin tietoinen siitä, että hänen tuntemansa äärimmäisen ahdistuneisuuden taustalla on kohtuuton pelko. Sosiaalifoobikot menevät harvoin tilanteessa vapaaehtoisesti sairaalaan, sillä he pelkäävät auktoriteettiasemassa olevien (kuten sairaalatyöntekijöiden) torjuntaa ja tuomitsemista. Laaja-alaista sosiaalisten tilanteiden pelon muotoa kutsutaan joskus virheellisesti yleistetyksi ahdistuneisuushäiriöksi. Pääero näiden kahden välillä on se, että sosiaalifoobikko kokee ahdistuneisuutta sosiaalisissa tilanteissa, kun taas yleistetty ahdistuneisuushäiriö on voimakasta ahdistuneisuutta kaikissa tilanteissa (työ, koulu, jne.), eikä se välttämättä liity muihin ihmisiin.
SV Caiquetio
Seura pelasi korkeimmalla sarjatasolla vielä kaudella 2007, mutta sijoittui vasta yhdeksänneksi, ja pelasi neljän joukkueen putoamiskarsinnan, jossa se oli viimeinen. Täten Caiquetio putosi toiselle sarjatasolle.
Sosiaalisten tilanteiden pelko
Kognitiiviset näkökulmat
Sosiaalisten tilanteiden kognitiivisessa muodossa sosiaalifoobikot pelkäävät muiden ihmisten heistä saamaa kielteistä kuvaa. He saattavat olla liiallisen epävarmoja, esimerkiksi kiinnittävät itseensä liikaa huomiota tekojensa jälkeen, tai heillä saattaa olla liian suuret vaatimukset itselleen. Sosiaalipsykologian itsepresentaatio-teorian mukaan potilas yrittää luoda hyvätapaisen vaikutelman muille, mutta uskoo, ettei pysty sitä tekemään. Monta kertaa ennen ahdistuneisuutta aiheuttavaa sosiaalista tilannetta potilaat saattavat kuvitella, mikä kaikki saattaa mennä pieleen ja kuinka he voisivat toimia jokaisessa odottamattomassa tilanteessa. Tapahtuman jälkeen heillä saattaa olla tunne, ettei tilanne mennyt hyvin. Tämän seurauksena he saattavat keksiä mitä tahansa, missä he mahdollisesti olivat jollain tavalla epätavallisia tai noloja. Nämä ajatukset eivät pääty vain pian tapahtuman jälkeen, vaan saattavat jatkua jopa viikkoja.. Sosiaalisten tilanteiden pelosta kärsivä tulkitsee helposti neutraaleja tai epäselviä tilanteita kielteisesti, ja – vaikka ei vielä sitovat – tutkimukset sanovat, että sosiaalisesti ahdistuneilla on enemmän kielteisiä muistoja kuin vähemmän ahdistuneilla. Esimerkki tällaisesta tilanteesta voi olla työntekijä, joka esiintyy työtovereilleen. Esiintymisen aikana henkilö ehkä änkyttää yhden sanan ja pelkää, että kollegat panivat juuri sen sanan selvästi merkille ja kuvittelevat hänen olevan huono esiintyjä. Tämä kognitiivinen ajattelu lisää ahdistusta, mikä voi vuorostaan lisätä änkyttämistä ja hikoilua ja aiheuttaa jopa paniikkikohtauksen.
Käyttäytymisteoreettiset näkökulmat
Sosiaalisten tilanteiden pelko on yhden tai useamman tilanteen pysyvä pelko, jossa henkilö altistuu muiden ihmisten tarkkailulle, ja pelko siitä, että hän saattaa tehdä jotain tai tavalla, joka on noloa tai nöyryyttävää. Se ylittää normaalin ujouden aiheuttaessaan liiallista sosiaalista välttelyä ja huomattavaa sosiaalista tai ammatillista kyvyttömyyttä. Pelätyt aktiviteetit saattavat sisältää lähes minkälaista sosiaalista toimintaa tahansa, etenkin pienissä ryhmissä, seurustelussa, juhlissa, puhuttaessa vieraille, ravintoloissa, jne. Fyysisiin oireisiin kuuluvat ”pään tyhjeneminen”, nopea syke, punastuminen, vatsakivut. Kognitiiviset vääristymät ovat tuntomerkki. Ajatukset ovat usein vahingollisia eivätkä vastaa totuutta.
Psykologi B.F. Skinnerin mukaan fobioita hallitsee pakenemis- ja välttelykäyttäytymiset. Esimerkiksi opiskelija saattaa lähteä luokkahuoneesta joutuessaan puhumaan luokan edessä (pakeneminen) ja kieltäytyä tekemästä suullisia esitelmiä aiemman paniikkikohtauksen vuoksi (välttely). Pienet välttelykäyttäytymiset syntyvät, kun henkilö välttelee katsekontaktia ja ristii kätensä välttääkseen näkyvää vapinaa. Taistele-tai-pakene laukeaa vastauksena tällaisille tapahtumille. Näiden automaattisten reaktioiden ennalta ehkäiseminen on sosiaalifobian hoidon pohjana.
Fysiologiset näkökulmat
Sosiaalifobiaan kuuluu samanlaisia fysiologisia reaktioita kuin muissakin ahdistuneisuushäiriöissä. Kun edessä on hankala tilanne, sosiaalisesta pelosta kärsivä lapsi voi Aikuinen taas voi Punastuminen liitetään usein sosiaalifobiasta kärsiviin henkilöihin. Nämä näkyvät oireet pahentavat ahdistuneisuutta muiden seurassa. Tutkimus vuodelta 2006 osoitti, että aivojen alue nimeltä amygdala, osa Limbistä järjestelmää, on yliaktiivinen, kun potilaille näytetään uhkaavia kasvoja tai kun heidät altistetaan pelottavalle tilanteelle. Heille selvisi, että potilailla, jotka kärsivät vakavasta sosiaalifobiasta, näkyi yhteys kasvaneen reaktion ja amygdalan välillä.
Esiintyvyys
Psykologi, kouluttajapsykoterapeutti Arto Pietikäisen mukaan suomalaisista kolmannes jännittää sosiaalisia tilanteita, joka kymmenes niin paljon, että hänen toimintakykynsä heikkenee.
Kun yleisyys arvioitiin psykiatristen kliinisten tutkimusten perusteella, sosiaalisten tilanteiden pelon luultiin olevan verrattain harvinainen. Itse asiassa totuus on päinvastainen; sosiaalinen ahdistuneisuus on yleinen, mutta monet ovat liian pelokkaita etsimään apua, mikä johtaa ongelman vähättelyyn. Yleisyys vaihtelee laajasti sen epäselvän diagnoosikriterian vuoksi ja sen oireet menevät päällekkäin monien muiden sairauksien kanssa. Psykologi tohtori Ray Crozier sanoo: ”On vaikeaa saada varmuutta, haastatellaanko henkilöä pitäen kiinni DSM-IV:n kriteriasta, vai tuoko hän vain esille huonoja sosiaalisia taitoja tai ujoutta.” Yli 8 000 yhdysvaltalaisen vastaukset The National Comordibity -kyselyssä vuonna 1994 paljastivat yhden vuoden ja elinikäisen yleisyyden 7.9 ja 13.3 %:iin, tehden sen kolmanneksi yleisimmäksi psyykkiseksi sairaudeksi masennuksen ja alkoholiriippuvuuden jälkeen. Yhdysvaltain epidemiologisen datan mukaan sosiaalifobia vaikuttaa 5,3 miljoonaan Yhdysvaltain kansalaiseen joka vuosi. Kulttuurillisten tutkimusten mukaan konservatiivejen joukossa yleisyys on 5 %. (!?) Kuitenkin muut arviot vaihtelevat Yhdysvaltain väestossä 2 ja 7 %:n välillä.
Sosiaalifobian alkaminen ajoittuu yleensä 11. ja 19. ikävuoden välille. Yli 25-vuotiaana alkaminen on harvinaista. Sosiaalisten tilanteiden pelko esiintyy naisilla kaksi kertaa miehiä useammin, tosin miehet hakevat siihen todennäköisemmin apua. Sosiaalifobian yleisyys näyttää olevan nousemassa valkoisten, naimisissa olevien ja hyvin koulutettujen henkilöiden joukossa. Ryhmänä ne, joilla on yleistetty sosiaalifobia, epätodennäköisemmin valmistuvat lukiosta ja tulevat todennäköisemmin turvaamaan valtion rahalliseen apuun, tai heillä on köyhyysrajan palkkoja. 2002 tehdyt kyselyt paljastavat Englannin, Skotlannin ja Walesin yleisyyden olevan 4 prosenttia, 1,8 prosenttia ja 6 prosenttia. Vuonna 2003 Australiassa sosiaalifobia on 5:nneksi ja 8:nneksi yleisin sairaus 15–24-vuotiailla miehillä ja naisilla.
Yhteys muihin sairauksiin
Sosiaalifobialla on suuri yhteys muihin psyykkisiin sairauksiin. Sosiaalifobiaa esiintyy usein heikon itsetunnon ja kliinisen masennuksen rinnalla, ja syynä voivat olla ihmissuhteiden puute ja pitkäaikainen eristäytyminen välttelemällä sosiaalisia tilanteita. Poistaakseen ahdistustaan ja helpottaakseen masennustaan sosiaalifobiasta kärsivä saattaa nauttia alkoholia tai muita aineita, mikä voi johtaa aineiden väärinkäyttöön. On arvioitu, että viidesosa sosiaalifobiapotilaista kärsii myös alkoholiriippuvuudesta. Yleisin täydentävä tila on unipolaarinen masennus. Masennuksen lisäksi yleisimpiä rinnakkaisia häiriöitä ovat paniikkihäiriö (33 prosentilla), yleistynyt ahdistuneisuushäiriö (19 prosentilla), posttraumaattinen stressihäiriö (36 prosentilla), aineiden väärinkäyttöhäiriö (18 prosentilla) ja itsemurhan yritys (23 prosentilla) Välttelevä persoonallisuushäiriö on myös yleinen sosiaalifobian yhteydessä. Erään tutkimuksen mukaan sosiaalifobia liittyy usein kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön.
Hoito
Pelosta kärsivää voidaan hoitaa psykoterapialla, lääkityksellä tai molemmilla. Sosiaalista fobiaa voidaan hoitaa myös leikkaushoidolla. Kognitiivinen käyttäytymisterapia, joko yksin tai ryhmässä, on tutkimuksissa osoittautunut sosiaalista fobiaa hoidettaessa tehokkaaksi. Kognitiivisten ja käytöksellisten komponenttien tavoitteena on muuttaa ajatusmalleja ja fyysisiä reaktioita ahdistavissa tilanteissa.
Aiemmin mainittu lääkitys sisältää antidepressanttien luokan nimeltä selektiiviset serotoniinin takaisinoton estäjät (SSRI:t). Sosiaaliseen ahdistuneisuuteen on alettu kiinnittää huomattavasti enemmän huomiota vuodesta 1999 lähtien, kun sen hoitamiseen käytettäviä lääkkeitä hyväksyttiin käyttöön ja tuli myyntiin.
Alla on eräs valintataulukko lääkkeiden valintaan: (tavoitteena tehokkuus ja vaikuttavuuden säilyminen pitkällä ajalla)
Tietyt yhdistelmät tai yksittäiset lääkkeet vaarallisia: tarkista lääkäriltä kaikki hoitosuositukset.
Formoosireaktio
Formoosireaktio on kemiallinen reaktio, jossa formaldehydi reagoi emäksisissä olosuhteissa muodostaen hiilihydraatteja. Ensimmäisen kerran reaktion raportoi venäläinen kemisti Aleksandr Butlerov vuonna 1861. Formoosireaktio on tärkeässä osassa elämän alkuperää koskevissa teorioissa ja astrobiologiassa, koska sen välivaiheita esiintyy tähtienvälisessä aineessa.
Reagenssit ja mekanismi
Butlerov havaitsi formaldehydin muodostavan emäksisessä vesiliuoksessa noin 20 eri hiilihydraattia sisältävän seoksen. Reaktiolle mekanismin esitti ensimmäisenä Ronald Breslow. Formaldehydi reagoi kondensaatioreaktiolla emäksisissä olosuhteissa kahdenarvoisen kationin esimerkiksi kalsiumionin läsnä ollessa muodostaen glykolialdehydiä. Glykolialdehydi reagoi näissä olosuhteissa edelleen glyseraldehydiä, joka voi edelleen isomeroitua dihydroksiasetoniksi. Nämä alkoholit reagoivat edelleen muodostaen tetrooseja, pentooseja ja heksooseja. Formoosireaktio on autokatalyyttinen, sillä ensimmäisessä vaiheessa muodostuva glykolialdehydi muodostaa kalsiumionin kanssa kompleksin, joka katalysoi glykolialdehydin muodostumista formaldehydistä. Reaktiotyypiltään formoosireaktion vaiheet ovat aldoliadditioita. Butlerovin raportoimana muodostuu eri sokereiden raseeminen seos, mutta kiraalisten yhdisteiden esimerkiksi L-aminohappojen on havaittu katalysoivat D-konfiguraation omaavien hiilihydraattien muodostumista.
Formoosireaktio ja elämän alkuperä
Formoosireaktio on tärkeä elämän alkuperän kannalta, koska se antaa selityksen hiilihydraattien muodostumiselle yksinkertaisista lähtöaineista. Ongelmana on, että reaktio tarvitsee 1–2 % formaldehydipitoisuuden toimiakseen tehokkaasti ja koska formaldehydi on hyvin reaktiivinen molekyyli on luonnossa tällaisen pitoisuuden saavuttaminen vaikeaa. Toinen ongelma on, että formoosireaktio on epäspesifinen reaktio, joka tuottaa suuren joukon eri hiilihydraatteja, mutta hyvin vähän elämälle tärkeää riboosia, koska riboosi reagoi hyvin helposti muiksi hiilihydraateiksi formaldehydin kanssa. Eräiden boraattimineraalien kuten booraksi ja colemaniitti kuitenkin pysäyttävät formoosireaktion riboosin asteelle. Tämä johtuu siitä, että riboosi muodostaa näiden mineraalien kanssa rengasrakenteisen boraattiesterin, joka ei reagoi eteenpäin formaldehydin kanssa. Formaldehydiä ja glykolialdehydiä on spektroskooppisten tutkimusten perusteella havaittu muun muassa tähtienvälisessä aineessa ja komeetoissa.
SMS Augsburg (1909)
SMS Augsburg oli Saksan keisarikunnan laivaston Kolberg-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Kielin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1908 telakkanumerolla 34. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 1. joulukuuta 1910.
Palvelus
Alus oli tykistökoululaivana 1912 ja siirrettiin 1914 rannikkopuolustukseen.
Alus aseistettiin uudelleen 1916–1917 kuudella 150 millimetrin SKL 45 pituuskaliiperin tykillä ja aseistusta vahvennettiin 1918 kahdella 88 millimetrin 45 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä ja kahdella 500 millimetrin torpedoputkella.
Syyskuussa 1920 ensimmäisen maailmansodan jälkeen alus luovutettiin sotakorvauksena Japanille aluksena Y3, jota ei kuitenkaan vastaanotettu ja romutettiin Dordrechtissä 1922.
Douglas SBD Dauntless
Douglas SBD Dauntless oli Douglas Aircraft Companyn valmistama lentotukialuksilta toimiva syöksypommittaja toisessa maailmansodassa.
Tausta
Kone valmistui ja testilennot aloitettiin 22. huhtikuuta 1938. Moottorina oli 825 hevosvoiman Pratt & Whitney R-1535-94 kuin BT-1 tuotantomalleissa. Laskutelineet ylhäällä tapahtuneen laskun jälkeen Douglas päätti 21. kesäkuuta 1938 päivätyn sopimusmuutoksen jälkeen vaihtaa moottoriksi 1000 hevosvoiman Wright R-1820-G113, johon liitettiin kolmilapainen vakionopeus potkuri. Lisäksi koneeseen asennettiin koukku lentotukialus käyttöä varten. Muokattuna kone toimitettiin 24. elokuuta 1938 Anacostiaan vastaanottotesteihin. Laivaston koelentäjät olivat tyytyväisiä huippunopeuteen 429 km/h, mikä ylitti taatun huippunopeuden 415 km/h sekä BT-1:n huippunopeuden 359 km/h.
Helmikuussa 1939 kone luovutettiin Langley Memorial Aeronautical Institutelle tuulitunnelikokeisiin, joissa oli tarkoitus testata mahdollista nopeuden lisäystä ja parantaa sakkaus ominaisuuksia. Testien tuloksena NACA esitti lukuisia muutoksia siipiin ja runkoon. Merkittävimmät muutokset liittyivät mahdollisen tehokkaamman moottorin asentamiseen ja tuotannon yksinkertaistamiseen. Muutosten toteuttamisen jälkeen XBT-2 katsottiin valmiiksi tuotantoon ja ensimmäinen tilaus tehtiin 8. huhtikuuta 1939.
Tuotanto
Ensimmäinen tilaus No. 65969 sisälsi 36 SBD-1-lentokonetta, joissa oli huomioitu vaatimukset tiedustelupommittajaksi ja vaihdettu toimittajan nimeä. Northrop oli muuttunut Douglas Aircraft Companyn El Segundon tehtaaksi. Konemäärää nostettiin myöhemmin 144:ään ja käsitti sekä SBD-1 että SBD-2 malleja. Tuotantolinjalta valmistui huhtikuussa 1940 ensimmäinen kone (s/n 549 BuNo 1596), jonka ensilento oli 1. toukokuuta ja luovutus laivastolle 6. syyskuuta. Kone vastasi XBT-2:ta, mutta siinä oli moottorina 1000 hevosvoiman Wright R-1820-32 ja siiven keskiosien lisätankit kasvattivat polttoainemäärän 795 litraan. Lisäksi aseistusta oli täydennetty lisäämällä toinen eteenpäin ampuva .50" konekivääri. Ensimmäisen koneen jälkeen valmistui nopeasti 56 identtistä lentokonetta, joista viimeinen luovutettiin 18. joulukuuta. Näiden lisäksi toimitettiin 87 SBD-2-konetta, joista ensimmäinen luovutettiin 18. joulukuuta. Koneita valmistettiin 22. heinäkuuta 1944 saakka, jolloin viimeinen SBD-6 (s/n 6563 BuNo 55049) valmistui.
Versiot
Koneesta valmistettiin useita versioita :
Käyttö
Vuoden 1940 lopulla luovutettiin ensimmäiset SBD-1-koneet merijalkaväelle VMB-2:lle (myöh. VMSB-232) San Diegoon. Japanilaisten hyökätessä Pearl Harboriin oli varustettu vielä neljä laivuetta, merijalkaväen VMB-1 (myöh. VMSB-132) sekä laivastossa USS Enterprisen VS-6 ja VB-6 sekä USS Lexingtonin VB-2. Hyökkäyksessä joutui yllätetyksi siirtolennolla Pearl Harborin ja Enterprisen välillä. Lisäksi VNSB-232 yllätettiin kentällä Ewassa Havaijilla. Enterprisen Dauntless upotti seuraavana päivänä keisarillisen Japanin laivaston sukellusveneen. Helmikuussa 1942 koneet iskivät Gilbertin ja Marshallin saarten alueelle ja kuukautta myöhemmin Marcukselle ja Wakelle.
Midwayn taistelussa 128 Dauntlessia upottivat lentotukialukset Akagin, Kagan, Soryun ja Hiryun. Taistelussa menetettiin 40 Dauntlessia. Sodan kuluessa kalustolla varustettiin kaikkiaan 20 merijalkaväen laivuetta. Lisäksi laivasto käytti konetta Tyynenmeren lisäksi Pohjois-Afrikan maihinnousussa ja taistelussa Atlantista. Dauntless oli tarkoitus korvata Curtiss SB2C Helldiverilla, mutta kehitysaikaiset ongelmat hidastivat tuotantoon saamista. Lentohenkilöstö oli lisäksi mieltynyt koneen toimintavarmuuteen ja kestävyyteen. Pian sotatoimien päätyttyä kalusto kuitenkin siirrettiin varastoihin ja toisarvoisiin tehtäviin.
Yhdysvaltain maavoimien lentojoukot käyttivät maatukikohtiin sijoitettavaa versiota Dauntlessista, joka sai tunnuksen A-24. Se ei kuitenkaan saanut vastaavaa tunnustusta käytöstään. Ensimmäinen operatiivinen yksikkö oli 27. pommituslentorykmentti, joka siirrettiin Filippiineille Tyynenmeren sodan alkaessa. Se oli Hollannin Itä-Intiassa ja Uudessa-Guineassa, missä siihen liittyi samoin varustettu 8. pommituslentorykmentti. Yksiköt kärsivät kovia tappioita taistellessaan eteneviä japanilaisia vastaan lentäessään ilman hävittäjä suojaa vaakapommituslentoja. Kovien tappioiden jälkeen pääosa A-24A-DE ja A-24B-DT Banshee koneista siirrettiin koulutuskäyttöön Yhdysvaltoihin. Poikkeuksena Makin Islandilla toiminut 51. hävittäjäpommittajalaivue, jonka kalustona oli A-24B-DT Bansheet. Koneet olivat kuitenkin sodan jälkeen perustettujen Yhdysvaltain ilmavoimien kalustoluetteloissa vielä joitakin vuosia ennen lopullista poistoaan nimellä F-24.
Ensimmäinen Yhdysvaltain asevoimien ulkopuolinen koneen käyttäjä oli Britannian kuninkaalliset ilmavoimat ja Britannin kuninkaallisen laivaston ilmavoimat, joka vastaanotti yhdeksän SBD-5-konetta (JS997-JS999 ja JT923-JT928). Koneet eivät kuitenkaan sopineet Britannian tarpeisiin eikä niitä sijoitettu testien jälkeen laivueisiin.
Uusi-Seelanti lainasi Yhdysvaltain merijalkaväeltä 18 SBD-3 (NZ5001-NZ5018), 27 SBD-4 (NZ5019-NZ5045) ja 23 SBD-5 (NZ5046-NZ5068). Ensimmäiset SBD-3-koneet luovutettiin 29. heinäkuuta 1943 ja kaksi päivää myöhemmin ne luovutettiin Seagrovessa lähellä Aucklandia perustettavana olevalle 25. laivueelle. Laivue koulutettiin Uudessa-Seelannissa ja Uusilla-Hebrideillä Espiritu Santossa käyttäen SBD-3 ja SBD-4 kalustoa, minkä jälkeen laivueen kalusto vaihdettiin SBD-5-koneisiin. Laivue siirtyi 22.-23. maaliskuuta 1944 Pivaan Bougainvilleen Salomoninsaarille ja osallistui 24. maaliskuuta ensimmäiseen operaatioon. Laivue lakkautettiin kahdeksan viikkoa myöhemmin ja lentokoneet palautettiin merijalkaväelle.
Hieman Uuden-Seelannin jälkeen Ranskalle luovutettiin A-24B-DT-kalustoa, jolla varustettiin ilmavoimien yksiköitä. Aluksi koneiden pienen määrän vuoksi ne olivat koulutuskäytössä hävittäjälaivueissa. Myöhemmin koneita sijoitettiin myös Mecknèsissä Marokossa sijainneeseen hävittäjäkouluun ja pommituslentolaivue GB I/17 Picardiehen Riyakiin, jossa ne olivat aavikonvalvonnassa. Laivue siirrettiin myöhemmin Syyriaan. Laivue GB I/18 Vendée tuki syyskuusta 1944 liittoutuneiden maajoukkojen etenemistä Ranskassa, kunnes laivue lakkautettiin Euroopan sotatoimien päätyttyä ja sen kalusto siirrettiin Mecknèsiin, tykistökouluun Cazauxiin ja Marokon aavikkopoliisille. Viimeiset koneet sijoitettiin varastoihin 1953.