cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rubiinitetra
Alkuperä
Rubiinitetra on kotoisin Guyanasta Etelä-Amerikasta.
Olov Svebilius
Olov Svebilius (myös Olof Svebilius, Olaus Swebilius; 1624–1700) oli ruotsalainen arkkipiispa, joka uudisti muun muassa katekismuksen.
Svebilius oli Linköpingin hiippakunnan piispa vuodesta 1678 ja arkkipiispa vuodesta 1681. Hänen virkakautensa aikana 1686 tuli voimaan uusi kirkkolaki. Uusi katekismus ilmestyi 1689, sen käänsi suomeksi Daniel Juslenius 1746. Samoin ilmestyi uusi virsikirja ruotsiksi 1695, suomeksi 1701, kirkkokäsikirja ruotsiksi 1693 ja suomeksi 1694 ja koraalikirja ruotsiksi 1697, suomeksi 1702. Niin sanottu Svebiliuksen katekismus on edelleen käytössä esimerkiksi rukoilevaisten piirissä.
Rubiinitetra
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Rubiinitetra on parvikala ja parvessa tulisi olla vähintään 6–10 yksilöä. Kauneimmillaan vasta yli 20 kalan parvessa. Maksimimäärän määrää vain akvaarion koko.
Vesiolot ja ravinto
Veden sopiva happamuus on pH 6–7. Sopiva veden kovuus on °dH 5–12. Veden lämpötilan tulisi olla välillä 24–28 °C.
Rubiinitetralle kelpaavat ruoaksi kaikenlaiset tehdasvalmisteiset kuivahiutaleruoat.
Jyväskylän ammattiopisto
thumb|270px|Viitaniemen kampus Jyväskylän ammattiopisto (vuodesta 2018 Gradia) on monialainen nuorten ammatillinen oppilaitos, jolla on tutkintoon johtavaa koulutusta kolmessa yksikössä: Tekniikka ja liikenne, Kauppa ja palvelut sekä Hyvinvointi ja kulttuuri. Jokaisessa kolmesta yksiköstä opiskelee noin 1 500 perustutkinto-opiskelijaa. Lisäksi oppilaitoksessa toimivat Yhteisten opintojen yksikkö ja Opiskelijapalvelut-yksikkö. Ammattiopistoa johtaa rehtori ja ammattiopiston yksiköitä yksikönjohtajat yhdessä koulutuspäälliköiden kanssa. Jyväskylän ammattiopistossa nuoret voivat suorittaa 25 eri alan perustutkintoa ja valmistua 39 ammattinimikkeellä.
Jyväskylän ammattiopiston palveluksessa on 500 henkilöä ja sen liikevaihto on 41 miljoonaa euroa. Opiskelijoita ammattiopistossa opiskelee noin 4 400 ja taiteen perusopetuksessa noin 1 200. Tutkinnon suorittaneita opiskelijoita on vuosittain noin 1 200. Koulutusta toteutetaan kuudessa toimipisteessä Jyväskylässä ja Petäjävedellä.
Jyväskylän ammattiopisto on osa Jyväskylän koulutuskuntayhtymää, johon kuuluvat myös Jyväskylän oppisopimuskeskus, Jyväskylän aikuisopisto, Jämsän ammattiopisto, Jyväskylän lukiokoulutus ja kiinteistöliikelaitos. Ravintola Priimus on osa Jyväskylän ammattiopistoa.
Jyväskylän ammattiopistossa toimii myös aktiivinen opiskelijayhdistys, Jyväskylän ammattiopiston Opiskelijayhdistys JAMO ry.
Idänrusokerttu
Idänrusokerttu (Curruca cantillans) eli aiemmalta nimeltään rusorintakerttu on kerttujen heimoon kuuluva pieni varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 12 cm, paino 11 g ja siipien kärkiväli 15–19 cm. Juhlapukuinen koiras on päältä siniharmaa, kurkusta, kupeilta ja rinnasta punertava sekä vatsasta valkoinen. Sillä on punainen silmä ja valkoinen viiksijuova. Naaras on harmaapäinen, rinnassa on punertava sävy ja silmän ympärillä on vaalea rengas. Nuori lintu muistuttaa nuorta pensaskerttua, mutta siipien ruskea väri ei ole punertavaa. Naaras ja nuori lintu vaikea erottaa kaspiankertusta. Ääni on hernekerttumainen naksaus. Laulu hermostuneen kuuloista liverrystä.
Aiemmin rusorintakerttu (Sylvia cantillans) jaettiin kolmeen alalajiin, joista euroopassa tavataan 2 alalajia, läntinen cantillans ja itäinen albistriata. Luoteis-Afrikassa lisäksi inornata. Nykyään nämä on jaettu omiksi lajeikseen idänrusokerttu (Curruca cantillans), lännenrusokerttu (Curruca inornata) ja rätinärusokerttu (Curruca subalpina)
Vanhoilla idänruseokertuilla on täydellinen sulkasato kesällä, ja sekä vanhoilla että nuorilla osittainen sulkasato talvehtimisalueilla.
Esiintyminen
Etelä-Eurooppa sekä Pohjois-Afrikka. Euroopassa pesii 1,5–2,7 miljoonaa paria, joista yli puolet Espanjassa. Muuttolintu, joka talvehtii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Suomessa tavataan satunnaisesti muutolla harhautuneita yksilöitä. Tavattu Suomessa ainakin 24 kertaa (viimeisimmät 13.4.2010 Helsingin Viikissä sekä 28.4.2013 Espoon Lukupurossa), ensihavainto Helsingissä 26.5.1968. Vain yksi syyshavainto: 26.9.1988–9.10.1988 Luvian Säpissä vanha lintu, joka rengastettiin.
Elinympäristö
Pesimäympäristö voi olla mitä moninaisimmissa kuivissa pensaikko- ja avoimissa metsähabitaateissa.
Lisääntyminen
Pesä sijaitsee matalalla pensaassa tai pienessä puussa, 30–150 cm maanpinnan yläpuolella. Munia on 3–5, joita molemmat puolisot hautovat 11–12 päivää. Pesäpoikasaika on 11–12 päivää.
Reflections Within Dissonance
Kokoonpano
+
Nicolas Edme Restif de La Bretonne
Nicolas Edme Restif de La Bretonne (22. lokakuuta 1734 Sacy – 3. helmikuuta 1806 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, jonka useat teokset luokiteltaisiin nykyisin aikuisviihteeksi.
Vanhan hallinnon aikana
La Bretonne syntyi kahdeksantena lapsena varakkaaseen talonpoikaisperheeseen Yonnen maakunnassa. Hän oli terveydeltään erityisen heikko ja siksi häntä ajateltiin kirkon palvelukseen. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että hän olisi ansioitunut enemmänkin hameenhelmojen perässä juoksijana ja siksi hän luopui kirkollisen uran haaveista. Vuonna 1751 vanhemmat lähettivät pojan Auxerreen kirjapainon oppipojaksi. Hän kuitenkin rakastui isäntänsä aviopuolisoon. Kun nuorimies oli saanut opin kirjanpainajaksi, niin hän lähti Pariisiin, jossa hän vietti erittäin epäsäännöllistä elämää. Vuonna 1767 hän julkaisi ensimmäisen merkittävän teoksensa La Famille vertueuse. Tätä seurasivat Le Paysan perverti (1776), La vie de mon père (1779), Les Contemporaines (1780), jonka ansiosta hänestä tuli kuuluisa, La Paysanne pervertie (1784), Les Parisiennes (1787) sekä Ingénue Saxancourt (1789).
Hän nautti suuresti Pariisin ja eritoten Île Saint-Louis’n saaren kaduilla vetelehtimisestä ja erittäinkin yöaikaan, jolloin hän kirjoitti tekstejä seinille ja silloille. La Bretonnella oli useita työpaikkoja eri yrityksissä, mutta hän muutti säännöllisesti, sillä näin hän pakeni velkojiaan. Ehkä hän toimi ilmiantajana kuninkaalliselle poliisille, ja toimi ehkä varjostustehtävissä, mutta tästä ei ole olemassa minkäänlaisia todisteita. Itse hän nimitti itseään "pöllöksi" (ransk. le hibou).
Hänen kirjansa ilmestyivät usein kuvitettuina ja kuvien naisilla oli yleensä pienet jalat ja suuret ympyriäiset suut. Palais-Royalen naiset hän esitteli eräänlaisen oppaan tavoin, mutta kyseessä on enemmänkin eräänlainen sanomalehtimäinen sarjahaastattelu.
Vallankumouksen aikana
Vallankumouksen rahauudistus raunioitti lopullisesti La Bretonnen talouden ja hänet oltiin vähällä pidättää Terrorin aikana. Kirjoittamisella hän tuskin pystyi elämään. Hän oli eräs vallankumouksellisten tapahtumien silminnäkijä ja todistaja ja siksi hän julkaisikin teokset Le Palais-Royal (1790) ja Les Nuits de Paris (1793). Vuonna 1794, hän päätti kirjoittaa muistelmansa nimeltä Monsieur Nicolas, joka ilmestyi kahdeksana eri vihkona vuosina 1794 ja 1797. Vuonna 1795 vallankumouksellinen Konventti tuli hänen avukseen ja myönsi kirjailijalle tuhannen frangin avustuksen.
Markiisi de Sade ja La Bretonne ovat näkemyksiltään hyvin vastakkaiset ja juuri sen tähden he ehkä inhosivat toisiaan. Kuitenkin päinvastaista ihailua ja arvostusta La Bretonne on saanut osakseen esimerkiksi Benjamin Constantin ja Friedrich von Schillerin taholta.
Flotsam and Jetsam
thumb|Flotsam and Jetsam esiintymässä 2008. thumb|Laulaja Eric A. Knudtsen on kuulunut yhtyeeseen alusta asti. Kuva vuodelta 2008. Flotsam and Jetsam on yhdysvaltalainen speed/thrash metal -yhtye. Basisti Jason Newsted perusti yhtyeen vuonna 1983 Phoenixissa, Arizonassa. Vuonna 1986 hän kuitenkin erosi yhtyeestä liittyäkseen Metallicaan.
Oktobristit
Oktobristit (virallisesti Lokakuun 17:nnen liitto oli Venäjän keisarikunnassa toiminut konservatiivis-liberaalinen puolue. Se perustettiin keisari Nikolai II:n 30. lokakuuta (J: 17. lokakuuta) 1905 antaman lokakuun manifestin jälkeen, ja puolueen nimi viittasi juuri tähän tapahtumaan. Puolueen johtajana oli tehtailija Aleksandr Gutškov.
Puolue saavutti enemmistöaseman kolmannessa (1907–1912) ja neljännessä (1912–1914, 1915–1917) valtakunnanduumassa, kun vaalilakien muutoksella äänien painoa muutettiin konservatiiveja suosivaksi. Duuman puhemiehenä toimi pitkään oktobristien Mihail Rodzjanko. Oktobristit eivät kannattaneet parlamentarismia, vaan toimeenpanovallan vastuuta pelkästään keisarille.
Oktobristit siirtyivät ensimmäisen maailmansodan aikana kannattamaan parlamentille vastuullisen hallituksen muodostamista ja liittyivät niin sanottuun edistykselliseen blokkiin. Lopulta puolue yhdistyi Perustuslaillisdemokraattiseen puolueeseen eli niin sanottuun kadettipuolueeseen vuonna 1915. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen oktobristien ja kadettipuolueen johtajat olivat parin kuukauden ajan johtavassa asemassa Venäjän väliaikaisessa hallituksessa.
Notosaurit
Notosaurit (Nothosauroidea, suppeammin Nothosauria) olivat triaskautisia vesimatelijoita, jotka muistuttivat elintavoiltaan hieman hyljettä. Keskimäärin 3 m pitkien notosaurusten niska oli pitkä. Notosaurukset pyydystivät terävillä hampaillaan kaloja. Nothosauria-alalahko kehittyi Pachypleurosauria-alalahkon notosaureista. Notosauruksille sukua olleista pistosaureista kehittyivät joutsenliskot.
Luokittelu
Notosaureihin kuuluvat alalahkot ja heimot:
Bogor
Bogor on Indonesian Länsi-Jaavan provinssin suurimpia kaupunkeja. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan siellä asui 950 334 asukasta. Kaupunki sijaitsee Jaavan saarella noin 60 kilometriä etelään Jakartasta ja kuuluu siten sen vaikutuspiiriin. Bogoriin on pääkaupungista vajaan tunnin matka junalla tai linja-autolla. Kaupunki on Jakartan ja Bandungin välisen maantien varrella. Alue on hyvin sateista, ja jopa niin sanottuna kuivana kautena sataa päivittäin. Vuosittainen sadanta on noin 4 080 millimetriä. Bogor on kaupunki, jossa lienee eniten ukkosmyrskyjä maailmassa. Kaupunki on tulivuorten ympäröimä.
Kaupungin kieli on sundan paikallinen Bogorin murre, vaikka jo Jakartassa kuulee enemmän indonesiaa.
Historiallisesti paikalta tunnetaan Tarumanegara, joka oli 1500 vuotta sitten koko Indonesian toiseksi suurin hinduvaltio Borneolla sijaitsevan Kalimantanin jälkeen. Tältä ajalta on peräisin seudulla tavattavia kivikirjoituksia, jotka on kirjoitettu sanskritin kielellä. Vuonna 1482 tiedetään paikalla vaikuttaneen Siliwagin kuningaskunnan.
Hollantilaiset siirtomaaisännät antoivat kaupungille nimen Buitenzorg, joka tarkoittaa suunnilleen huoletonta. Lyhyen brittiherruden aikana 1811–1816 paikalla vaikutti Sir Thomas Stamford Raffles, jonka mukaan on nimetty maailman suurin tunnettu kukka, Rafflesia arnoldii.
Kasvitieteellä on muutenkin Bogorissa valtaisa merkitys. Jo 8. toukokuuta 1817 avattiin suuri 87 hehtaarin kasvitieteellinen puutarha. Sieltä voi löytää rafflesian lisäksi suuren Amorphophallus titanum -lajin sekä yli 200 palmulajia ja lähes 900 eri orkideaa.
Suggestio
Suggestio on erään yksinkertaisen määritelmän mukaan toimintaa, jolla ihmisen aivoihin juurrutetaan jokin ajatus. Hypnoositutkija André Muller Weitzenhofferin määritelmän mukaan suggestio on mikä tahansa viestinnän muoto – verbaalinen tai nonverbaalinen, yksinkertainen tai monimutkainen – jonka tarkoituksena on saada kohdehenkilö kokemaan asioita tai toimimaan tietyllä tavalla, joko tahtonsa mukaisesti tai sen vastaisesti. Kehotuksesta suggestio eroaa siinä, että suggestiota hoitaa egon alitajuinen osa mutta kehotusta käsittelee pääasiassa egon tietoinen osa.
Suggestioita tavataan monella alueella, kuten opetuksessa, mainonnassa, politiikassa, uskonnoissa ja ideologioissa.
Hypnoosin vaikutus suggestioalttiuteen
Hypnoositilassa oleva ihminen on altteimmillaan vastaanottamaan suggestioita. Hypnotisointi ei kuitenkaan tuo välttämättä mitään lisäarvoa verrattuna pelkkän oman mielikuvituksen käyttöön,vaan voi jopa heikentää suggestioiden vaikutusta. Psykologit Wayne Braffman ja Irving Kirsch havaitsivat tutkimuksessaan, että 54 prosenttia hypnotisoiduista koehenkilöistä ei reagoinut annettuihin suggestioihin yhtään voimakkaammin kuin pelkän mielikuvituksen varassa toimineet. Lisäksi 25 prosenttia hypnotisoiduista reagoi annettuihin suggestioihin heikommin kuin pelkkää mielikuvitustaan käyttäneet.
Metamorphignition
Metamorphignition on yhdysvaltalaisen teknisen death metalin yhtyeen Arkaikin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2012.
Albumi koostuu kolmesta luvusta: Tapasiatic Exodus, Sirens in Electric Veils sekä Paths of Recognition.
Ivan Klíma
pienoiskuva|Ivan Klíma (2009). Ivan Klíma (s. 14. syyskuuta 1931 Praha) on tšekkiläinen kirjailija. Hänellä oli juutalainen isä, mutta hänelle annettiin protestanttinen kasvatus; tästä huolimatta hän vietti toisessa maailmansodassa yli kolme vuotta keskitysleirillä.
Klíma syntyi ja opiskeli Prahassa. Hän työskenteli alun perin toimittajana ja on kirjailijanuralla saavuttanut menestystä sekä proosallaan että näytelmäteoksillaan. Hän oli vuonna 1969 vierailevana professorina Ann Arborissa, Michiganissa, mutta palasi sitten Prahaan, jossa on asunut siitä lähtien.
Klíman teosten julkaisu Tšekkoslovakiassa laillisesti oli pitkään mahdotonta. Kirjailija palkittiin vuonna 2002 Franz Kafka -palkinnolla.
Libertad 1
upright|pienoiskuva|Nanosatelliitti Libertad 1.
Libertad 1 on ensimmäinen Kolumbiassa rakennettu satelliitti.
Satelliitti laukaistiin 17. huhtikuuta 2007 Dnepr-kantoraketilla.
Kalle Akkola
Kalle Nikolai Akkola (ent. Karl Keihäs, 15. huhtikuuta 1900 Turku – 15. toukokuuta 1967 Turku) oli suomalainen taidemaalari.
Akkolan vanhemmat olivat kivityömies Karl Edvard Keihäs ja Maria Alexandra o.s. Manninen. Hän opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1915–1918. Hänen töitään oli näytteillä Tukholmassa 1929. Akkola oli Kupittaan Saven palveluksessa koristemaalarina ja hän asui Turussa Itäharjunkadulla lähellä työpaikkaansa.
Warren Jeffs
Warren Steed Jeffs (s. 3. joulukuuta 1955 San Francisco) on yhdysvaltalaisen moniavioisuutta harjoittavan uskonlahkon entinen johtaja. Hän johti FMAP-kirkkoa vuosina 2002–2007.
Warren Jeffsillä kerrotaan olleen 80 vaimoa, yli 250 lasta, ja noin 10 000 kannattajaa jotka katsoivat hänen olevan profeetta. Jeffs tuomittiin syksyllä 2007 vankeuteen ”kymmenestä vuodesta elinkauteen” avunannosta raiskaukseen Utah’ssa. Hän oli pakottanut 14-vuotiaan tytön avioliittoon 19-vuotiaan serkun kanssa. Häntä on syytetty vastaavista rikoksista myös Arizonassa, ja hän päätyi FBI:n kymmenen etsityimmän henkilön listalle 6. toukokuuta 2006. Hän omistaa uskonlahkon tilan, jolta on otettu viranomaisten huostaan satoja lapsia, joiden vanhemmista ja oloista on epäselvyyttä. Warren on tällä hetkellä vankilassa, ja hän saa hakea seuraavan kerran ehdonalaiseen vuonna 2038.
Johannes Kert
Viron armeijassa
Viron uuden itsenäisyyden aikaan Johannes Kert liittyi Viron armeijaan sen upseeritehtäviin toimien muun muassa Kuperjanovin jalkaväkipataljoonan komentajana vuonna 1992. Vuosina 1993–1996 Kert toimi Kaitseliiton komentajana. Sen jälkeen hän toimi Viron puolustusvoimien komentajana vuosina 1996–2000. Hän oli tuolloin Euroopan nuorin puolustusvoimien komentaja. Hänen erottuaan puolustusvoimain komentajan tehtävistä Kert jatkoi seuraajansa neuvonantajana ja toimi Viron maavoimien komentajana vuosina 2001–2002. Sen jälkeen hän toimi Viron sotilaallisena edustajana NATOssa ja Euroopan unionissa vuosina 2002–2008, jolloin hän jätti Viron puolustusvoimat.
Virolaisena poliitikkona
Kert liittyi vuonna 2014 Viron reformipuolueeseen. Hänet valittiin kahdesti Riigikoguun, ja hän oli kansanedustajana 2015–2021. Kert kuoli kesken toisen edustajakautensa. Hänen varaedustajansa oli Tiiu Aro.
K&C
K&C ry on oululainen melontaseura, joka on perustettu vuonna 1982.
Yhdistyksen nimen taustalla ovat englannin kielen sanat kayak ja canoe (suomeksi kajakki ja kanootti), jotka ovat kuvaavat melontaan käytettäviä vesikulkuneuvoja. Seuran alkuperäinen nimi oli Kiiminkijoen Melojat ry, nimenmuutos tehtiin 1999.
Kanoottiliitto valitsi K&C:n vuoden 2005 ja 2009 melontaseuraksi.
Filosofem
Filosofem on Varg Vikernesin yhden miehen yhtyeen, Burzumin, albumi. Levy oli Vikernesin viimeinen äänitys ennen hänen vangitsemistaan vuonna 1993, vaikka Filosofem julkaistiinkin vasta 1996. Albumin suosio oli yllätys (varsinkin black metal -tuotokseksi) sen saadessa loistavia arvioita jopa valtavirran musiikkilehdiltä. Lyhennetty versio kappaleesta numero 5 löytyy elokuvan Gummo soundtrackilta. Myös albumin aloitusraidasta "Dunkelheit" on saatavilla musiikkivideo Burzumin kotisivuilta.
Albumin kansikuvassa on Theodor Kittelsenin taideteos. Taideteoksen nimi on "Under fjeldet toner en".
Muna ja minä
Muna ja minä (The Egg and I) on Betty MacDonaldin samannimiseen romaaniin perustuva yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1947. Sen on ohjannut Chester Erskine, joka myös käsikirjoitti ja tuotti sen yhdessä Fred F. Finklehoffen kanssa. Elokuva kertoo nuoresta avioparista (Claudette Colbert ja Fred MacMurray), jotka ryhtyvät kanalanpitäjiksi.
Marjorie Main oli roolistaan ehdolla naissivuosa-Oscarin saajaksi. Hänen ja Percy Kilbriden esittämien sivuhahmojen Ma and Pa Kettle pohjalta tehtiin vuosina 1949–1956 yhteensä yhdeksän komediaelokuvaa, joista ensimmäinen esitettiin myös Suomessa nimellä Kuriton perhe. Sen ja useimmat muut sarjan elokuvat ohjasi Charles Lamont.
Romaani ja elokuvat poikivat CBS-verkossa 1951–1952 lähetetyn komediallisen ”saippuaoopperan” eli Yhdysvaltojen television päiväohjelmistoon kuuluneen sarjan.
Ratsumies
Ratsumies, Op. 32 on Aulis Sallisen säveltämä ooppera, joka sai ensi-iltansa Savonlinnan oopperajuhlilla 17. kesäkuuta 1975. Sen libreton on kirjoittanut akateemikko Paavo Haavikko. Teos sävellettiin alun perin Olavinlinnan 500-vuotispäivien kunniaksi järjestettyyn sävellyskilpailuun.
Ratsumies omaperäisyydestään huolimatta liittyy vahvasti suomalaiseen oopperaperinteeseen ja sen kantaesityksen jälkeen siitä povattiin kolmatta kansallisoopperaa Leevi Madetojan Pohjalaisien ja Aarre Merikannon Juhan rinnalle. Myöhemmin Sallisen ja Joonas Kokkosen oopperoita on alettu nimittää karvalakkioopperoiksi. Ratsumies koostuu kolmesta sinfonisesta jaksosta, jotka sisältävät temaattisesti yhtenäisiä aineksia ja orkesterilla on keskeinen osa tarinankerronnassa. Ratsumies ei ole varsinaisesti historiallinen ooppera, vaan se kertoo mitä 500 vuotta sitten olisi saattanut tapahtua. Ooppera on kertomus "miehestä ja naisesta, sodasta, hevosista, naisista, onnesta, kuolemasta".
Sikyóna
Sikyóna on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Σικυωνίων, Dímos Sikyoníon), joka sijaitsee Korinthian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 612,6 neliökilometriä ja väkiluku 22 794. Varsinaisen Sikyónan kylän väkiluku on 1 185 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kiáto.
Sikyóna sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa. Nykyinen Sikyónan kunta muodostui, kun Sikyóna, Feneós ja Stymfalía yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kylä ja kunta ovat perineet nimensä antiikin ajan Sikyonin kaupungista, joka sijaitsi kunnan alueella.
Novinka
Novinka on maalaiskunta Karjalan tasavallan Kontupohjan piirissä Venäjällä. Sen keskuskylä Ulitina Novinka eli Ylä-Novinka sijaitsee Vašozeron lounaispuolella 13 kilometriä Kontupohjasta kaakkoon. Kylässä on 254 ja kunnassa 416 asukasta (vuonna 2014).
Maantiede ja asutus
Novinkan kunnan pinta-ala on 464,06 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kontupohjan piirin Tedjärven ja luoteessa Kontupohjan kuntiin sekä muualla Ääniseen.
Kunnan alueella virtaavat Tšapa ja Tšebinka -joet. Järviä ovat Äänisen lisäksi Vašozero, Maloje, Nurmozero ja Gangozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat gabrodiabaasi, doleriitti, hiekka ja sora. Luonnonsuojelualueita ovat istutetut siperianlehtikuusi-, tervaleppä- ja siperiansembrametsät. Alueelle suunnitellaan Äänisniemen luonnonpuistoa.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu yhdeksän kylää: Golyševa Novinka, Gorka, Jerkojeva Novinka, Kulmuz eli Kulmus (ven. Kulmuksa), Lukin Navolok, Pieni Hanhijärvi (Maloje Gangozero), Podgornaja, Suuri Hanhijärvi (Bolšoje Gangozero) ja Tšobalahti eli Tsopolahti (Tšebolakša).
Urkurakentamo Martti Porthan
Urkurakentamo Martti Porthan on urkujen valmistaja, joka aloitti toimintansa vuonna 1986. Urkurakentamon pääverstas on Janakkalassa Tervakoskella, pilliverstas puolestaan Kangasalla.
Novinka
Historia
Lyydiläisalueen itäpuolella sijainneet pääosin venäläistyneet Novinkan kylät kuuluivat 1900-luvun alussa Kontupohjan volostiin ja kyläkuntaan. Ulitina Novinkassa oli vuonna 1905 35 taloa, koulu ja 274 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Kontupohjan piiriin kuulunut Novinkan kyläneuvosto. Sen neljässä asutuksessa oli vuonna 1933 800 asukasta, joista lähes kaikki olivat venäläisiä. Myöhemmin siihen liitettiin myös Gorkan ja Kulmusin kyläneuvostot.
Urkurakentamo Martti Porthan
Yritykseen tuli työntekijöitä toimintansa lopettaneesta Kangasalan urkutehtaasta, ja sen jatkajan Kangasalan urkurakentamon lopettaessa sieltä hankittiin Porthanille metallipilliverstas. Yritys rakentaa niin sanottuja tyylinmukaisia urkuja.
Urkurakentamo Martti Porthan on rakentanut pohjoissaksalaista tyyliä edustavat Janakkalan kirkon urut, keskisaksalaista barokkia edustavat Kotkan kirkon urut ja romanttista tyyliä edustavat Vähänkyrön ja Iitin kirkon urut. Iitin uruissa on tallella vanha julkisivu. Vuonna 2006 valmistuivat pohjoissaksalaista barokkityyliä edustavat urut Helsingin tuomiokirkon kryptaan.
Urkurakentamo suosii umpipuuta urkusoinnin parantamiseksi ja valmistaa urkujen pillit itse. Myös lämpökäsiteltyä puuta käytetään, koska sen ominaisuudet muistuttavat parisataa vuotta sitten kaadettua puuta. Solukkoa tukkiva pihka ja muut mineraalit häviävät, solurakenne avautuu, jolloin puun akustiset ominaisuudet paranevat.
17. kesäkuuta 2006 Urkurakentamo Martti Porthan täytti 20 vuotta. Juhlan kunniaksi järjestettiin Janakkalan kirkossa juhlakonsertti, jossa esiintyivät Kati Hämäläinen, Päivi Järviö, Kari Jussila ja Olli Porthan. Juhlapuheen piti Hannu Taanila.
Novinka
Nähtävyydet
Paikallisia nähtävyyksiä ovat muutamat vanhat asuintalot, 1800-luvun puolivälissa rakennettu Gorkan kirkko sekä Kulmusin hautausmaan karsikkometsä.
Urkurakentamo Martti Porthan
Vuoden 2022 aikana urkurakentamon viimeisetkin palkatut työntekijät siirtyivät eläkkeelle, ja tällöin jäivät keskeneräisiksi Ylivieskan uuteen kirkkoon rakenteilla olleet urut.
Porthanin valmistamia urkuja
thumb|250px|Hollolan keskiaikaisen kirkon urut
Hou Yifan
Hou osallistui ennätyksellisen nuorena, vain 12-vuotiaana sekä naisten MM-turnaukseen, että shakkiolympialaisiin Kiinan joukkueessa. Vuonna 2008 MM-turnauksessa Naltšikissa hän eteni ensimmäisen kerran finaaliin, mutta hävisi sen Aleksandra Kostenjukille. Samana vuonna hän nousi historian nuorimpana naisena shakin suurmestariksi. Tällä hän rikkoi molemmat aiemmat ennätykset, jotka olivat tehneet juuri ne kaksi naispelaajaa, jotka olivat marraskuussa 2010 hänen yläpuolellaan FIDE:n rating-listalla, Judit Polgar ja Humpy Koneru. .
Naisten maailmanmestaruus
Joulukuussa 2010 Housta tuli 13. shakin naisten maailmanmestari hänen kukistettuaan cupfinaalissa maannaisensa Ruan Lufein.
Marraskuussa 2011 Houn puolusti menestyksellä arvoaan MM-ottelussa Intian Humpy Konerua vastaan Albanian Tiranassa.
Yifan menetti maailmanmestaruustittelinsä 2012 karsiuduttuaan knockout-turnauksesta, jonka voitti Hanna Ušenina. Yifan sai mestaruuden takaisin kukistamalla Ušeninan ottelussa syyskuussa 2013.
Neljännen mestaruutensa Hou voitti 2016 pelatussa ottelussa puolustavaa mestaria, ukrainalaista Marija Muzytšukia vastaan.
Pakolaishallitus
Pakolaishallitus on poliittinen ryhmittymä, joka väittää olevansa maan laillinen hallitus, mutta on erinäisistä syistä kykenemätön hallitsemaan aluettaan ja toimii siksi vieraasta maasta käsin. Pakolaishallitukset toimivat yleensä sillä oletuksella, että ne pystyisivät joskus saamaan vallan takaisin kotimaassaan.
Pakolaishallituksia on usein olemassa sodanaikaisten miehitysten aikana. Esimerkiksi kun Saksa teki aluevaltauksia toisessa maailmansodassa, useat Euroopan hallitukset ja monarkit hakivat turvapaikkaa Britanniasta.
Käytännössä pakolaishallituksella ei ole todellista valtaa, vaikka jotkin valtiot saattavat tunnustaakin sen maan lailliseksi hallitukseksi. Pakolaishallituksen toimintaan kuuluvat vain hallinnolliset asiat kuten sopimuksien solmiminen, perustuslain muuttaminen, asevoimien ylläpito, diplomaattisuhteiden ylläpitäminen, henkilökorttien myöntäminen ja vaalien pitäminen.
Mein Teil
Mein Teil on Rammsteinin 16. singlejulkaisu. Se perustuu maaliskuussa 2001 Saksassa tapahtuneeseen ihmissyöntitapaukseen, jossa Armin Meiwes söi erään Internetissä tapaamansa miehen. Bändi sai ajatuksen laulun tekoon, kun yksi jäsenistä toi treenipaikalle lehden, jossa oli Armin Meiwesistä kertova uutinen. Laulua käytetään monissa elokuvissa. Rammstein sai kappaleella historiansa toisen Grammy-ehdokkuuden.
Transvaal
Etelä-Afrikan tasavalta eli Transvaal oli vuosina 1852–1902 itsenäinen buuritasavalta nykyisen Etelä-Afrikan pohjoisosassa. Nimi Transvaal tarkoittaa Vaal-joen ”takaista” eli pohjoispuolista aluetta.
Historia
Transvaalin asuttivat 1830- ja 1840-luvuilla Kapmaasta brittien vainoa paenneet voortrekkerit. Tätä tapahtumaa kutsutaan nimellä ”Suuri vaellus”. Buurit voittivat helposti paikalliset asukkaat valtataistelussa ja perustivat useita tasavaltoja brittihallinnon ulkopuolelle. 1850-luvulla britit tulivat yhteisymmärrykseen buuritasavaltojen kanssa ja myönsivät itsenäisyyden Transvaalille, josta tehtiin viralliselta nimeltä Etelä-Afrikan tasavalta (ZAK). Toinen pitkäikäisemmäksi muodostunut buuritasavalta oli Transvaalin eteläpuolella sijainnut Oranjen vapaavaltio. Ensimmäisen presidentin Marthinus Wessel Pretoriuksen yritys yhdistää Transvaal ja Oranje johti vuosina 1862–1864 käytyyn Transvaalin sisällissotaan. Britannia valloitti Transvaalin vuonna 1877. Vuonna 1880 Transvaalin buurit nousivat kapinaan koventunutta brittihallintoa vastaan. Buurien johtaja Paul Kruger vaikutti keskeisesti siihen, että ensimmäinen buurisota saatiin päätökseen ja Transvaal sai takaisin itsenäisyytensä vuonna 1881. Sittemmin Kruger valittiin Transvaalin presidentiksi.
Vuoden 1885 alun Witwatersrandin suuri kultalöydös johti ulkomaalaisten muuttovirtaan Transvaaliin. Pelko kasvavasta brittimallin käyttöönotosta seudulla johti buurien tekemään ennalta ehkäisevään iskuun vuonna 1899. Toinen buurisota johti lopulta Transvaalin uuteen valloitukseen vuonna 1900 ja sen muodolliseen liittämiseen brittiläiseen imperiumiin vuonna 1902. Sen alueesta muodostettiin Transvaalin siirtomaa. Vuonna 1910 entiset buuritasavallat liittyivät yhteen Kapmaan ja Natalin siirtomaiden kanssa, muodostaen Etelä-Afrikan unionin. Entisestä Transvaalin alueesta tuli tämän jälkeen Etelä-Afrikkaan kuulunut Transvaalin provinssi, joka lakkautettiin vuonna 1994.
Harri Rantanen (basisti)
Harri Rantanen (s. 1960) on suomalainen basisti. Hän asui 11-vuotiaaksi Tukholmassa. Hänen setänsä Veikko Rantanen oli tanssimuusikko, jonka instrumentti oli myös basso. 1970-luvulla hän tutustui gospel-piireissä Teppo Nuorvaan, Jaakko Löyttyyn ja myöhemmin Heikki Silvennoiseen.
Rantanen on studiotyön lisäksi keikkaillut muun muassa Ben Granfelt Bandissä, Freud Marx Engels & Jung -yhtyeessä, Nylon Beat -yhtyeessä sekä Pekka Ruuskan yhtyeessä. Rantanen ja Nykänen ovat mukana myös tanssiorkesteri Dallapén uudessa tulemisessa. Konserttikiertueita hän on tehnyt muun muassa Paula Koivuniemen ja Jari Sillanpään kanssa. 1990-luvun alussa hän tuurasi myös Mikko Löyttyä Q.Stone-yhtyeen kiertueilla. Jope Ruonansuun levyillä hänen nimensä oli muodossa Harri Humppa Rantanen.
Harri Rantanen on esiintynyt Kummeli-sketsisarjan mukana muun muassa Kummeli Stories- elokuvassa, jonka alkupuolella hän nousee alastomana portaita samalla, kun taustalla kuulutetaan ”Kapteeni Rantanen, pukunne on saapunut pesulasta”.
Hänen esikuviaan basisteina ovat olleet muun muassa Stu Cook, Roger Glover, Jack Bruce, John Paul Jones, Jaco Pastorius sekä suomalaisista soittajista Pekka Pohjola ja Juha Tikka.
Itsesuggestio
Itsesuggestio eli autosuggestio on suggestiomenetelmä, jossa henkilö pyrkii vaikuttamaan alitajuntaansa niin sanotun sisäisen puheen avulla. Itsesuggestion tarkoitus on ohjata ihmisen mieltä positiiviseen suuntaan.
Itsesuggestiota käytetään esimerkiksi rituaaleissa, joissa pyritään muokkaamaan tietoisuuden tilaa esimerkiksi mantroja toistamalla. Itsesuggestiota voidaan käyttää myös keskittymisen kohentamiseen ja shaolin-munkit kykenevät suggestoimaan itselleen kivuttoman tilan muun muassa meditaation avulla. Itsesuggestiota käytetään myös lisäämään mahdollisuutta nähdä selkounia.
Itsesuggestiota voidaan käyttää myös esimerkiksi painon tai addiktioiden hallinnan apuna.
Ihmisten suggestioherkkyys vaihtelee siten, että 10–15 prosenttia ei reagoi juuri lainkaan suggestioihin, toiset 10–15 prosenttia reagoivat herkästi ja loput 70–80 prosenttia reagoivat jonkin verran.
VHL-B
VHL-B on Venäjän jääkiekon kolmanneksi korkein sarjataso. Venäjän jääkiekkoliitto perusti sarjan syksyllä 2011 korvaamaan lakkautetun Pervaja Ligan. Aluksi sarjaa pelattiin nimellä Venäjän jääkiekkoliiga (ven. Российская хоккейная лига, РХЛ eli RHL). Vuonna 2015 sarja siirtyi VHL:än alaisuuteen, ja otti käyttöön nykyisen nimensä.
Lidija Jusupova
Lidija Muhtarovna Jusupova (, s. 15. syyskuuta 1961) on tšetšenialainen ihmisoikeusasianajaja ja -aktivisti. Jusupova on venäläisen Memorial-ihmisoikeusjärjestön Groznyin toimiston johtaja. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Thorolf Rafton muistopalkinto hänen toiminnastaan Tšetšenian sodan unohdettujen uhrien puolestapuhujana sekä ihmisoikeusrikkomusten dokumentoijana.
VHL-B
Kaudella 2021–2022 sarjassa pelaa viisi joukkuetta.
Juan Guaidó
Juan Gerardo Guaidó Márquez (s. 28. heinäkuuta 1983 La Guaira, Venezuela) on venezuelalainen poliitikko ja Venezuelan kansalliskokouksen eli parlamentin puheenjohtaja. Guaidó tunnetaan siitä että Yhdysvallat ja EU tunnustivat hänet maan presidentiksi Nicolás Maduron sijaan vuoden 2018 presidentinvaalien jälkeen, kun maan oppositio syytti vaalivilppiä.
Guaidó on presidentti Hugo Chávezin ajoista lähtien ollut pitkään mukana oppositioliikkeessä. Hän aloitti poliittisen uransa sosialidemokraattisen opiskelijaliikkeen johtajana ja alkoi järjestää Chávezia vastustavia mielenosoituksia sen jälkeen kun Chávez oli vaientanut hänen kritiikkinsä kieltäytymällä uusimasta Venezuelan suosituimman televisioaseman toimilupaa. Hän auttoi Caracasin Chacaon kaupunginosan entistä pormestaria Leopoldo Lópezia keskustavasemmistolaisen Kansan tahto -puolueen (Voluntad Popular) perustamisessa vuonna 2009.
Guaidó julistautui Venezuelan virkaa toimittavaksi presidentiksi 23. tammikuuta 2019. Muun muassa kuusitoista Amerikan valtioiden järjestön jäsenmaata, kuten Yhdysvallat, Kanada, Argentiina ja Brasilia, sekä Iso-Britannia antoivat tukensa Guaidólle. Yhdysvallat tunnusti Guaidón aseman väliaikaisena presidenttinä 23. tammikuuta 2019. Suomi ja yhdeksän muuta EU-maata tunnustivat Guaidón väliaikaiseksi presidentiksi 4. helmikuuta 2019.
Guaidó sai haltuunsa 1,3 miljardin arvosta Venezuelan kultavaroja Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloista Citgo-öljynjalostamon, joka on valtiollisen öljy-yhtiö PDVSA:n tytäryhtiö. Tammikuussa 2023 kolme Guaidóa tukeneesta neljästä Venezuelan kansalliskokouksen puolueista päättivät erottaa hänet väliaikaisen presidentin asemasta ja hajottaa hänen hallituksensa. Huhtikuun lopussa 2023 Guaidó matkusti Kolumbiaan yrittääkseen osallistua kansainväliseen konferenssiin, mutta maa karkotti hänet edelleen Miamiin Yhdysvaltoihin.
Tokodede
Tokodede on Itä-Timorissa puhuttava malaijilais-polynesialainen kieli. Kielellä on noin 39 500 puhujaa Liquiçán alueella, erityisesti Lois-joen varrella. Puhujien määrä on laskenut viime vuosina. Sen katsotaan kuitenkin olevan edelleen elinvoimainen.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Kiantajärvi
Kiantajärvi sijaitsee Suomussalmella, Kainuussa. Järven pinta-ala on 191 neliökilometriä ja sen suurin pituus on noin 45 km. Järvi on pohjoisosastaan kaksihaarainen ja sen itäisimmät osat ulottuvat noin kahden kilometrin päähän Venäjän rajasta. Kiantajärvi jakaantuu useisiin erillisiin altaisiin ja järven pohjan muodot ovat erittäin vaihtelevia matalikkoineen ja jyrkkine syvänteineen.
Kiantajärveä säännöstellään voimakkaasti järven alapuolella sijaitsevien useiden vesivoimaloiden avulla. Pinnankorkeuden alin säännöstelyraja on 195,5 m merenpinnan yläpuolella ja ylin vastaavasti 199,5 m. Vuotuinen vedenkorkeuden vaihteluväli on siis enimmillään neljä metriä. Kiantajärven vedet purkautuvat kohti Oulujärveä Ämmäkoskeen vuonna 1959 valmistuneen Ämmän voimalaitoksen kautta. Joen keskimääräinen sekuntivirtaama on 20–70 kuutiota. Nykyisin järvi on paitsi voimatalouden vesivarasto myös tärkeä veneily- ja vapaa-ajankalastusalue.
Historiaa
Ämmän ruukki, järvimalmista rautaa jalostanut tehdas toimi järvestä laskevassa Ämmäkoskessa vuosina 1841–1878. Ilmari Kiannon kirjailijakoti Turjanlinna sijaitsi Niskanselän itärannalla Hulkonniemellä. Kiannon hauta on Turjanlinnan edustalla olevassa Niettussaaressa.
Talvisodan aikana järvi joutui sotanäyttämöksi, kun neuvostoliittolainen 163. divisioona, jonka pääosat saapuivat Juntusrannan suunnalta ja osa Raatteentietä, miehitti kirkonkylän ympäristön ja otti varsinkin Juntusrannassa paljon siviilejä vangeiksi. Kiantajärven Niskanselkä ja Haukiperä toimivat luonnollisena puolustuslinjana. Venäläiset pääsivät talvisodassa pisimmillään järven lounaisrannalle kirkonkylän kohdalla kapeassa Haukiperässä, mutta hyökkäys torjuttiin. Suomussalmen taistelujen loppuvaiheessa 29. joulukuuta 1939 kirkonkylään ja Hulkonniemelle saarroksiin joutuneista venäläisistä pääosa vetäytyi Suomussalmelta Kiantajärven jäätä pitkin koilliseen. Uhkan poistuttua suomalaisten huomio kääntyi Raatteen tielle.
Harald Østberg Amundsen
Harald Østberg Amundsen (s. 18. syyskuuta 1998) on norjalainen maastohiihdon MM-mitalisti.
Amundsen saavutti nuorten MM-kilpailuissa 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kultaa 2018 ja pronssia 2017 sekä viestissä kultaa 2017 ja 2018. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun ja viestin maailmanmestaruuden sekä sai 15 kilometrin perinteisen kilpailussa hopeaa ja vapaan hiihtotavan sprintissä pronssia 2020.
Amundsen saavutti ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021, pronssia 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti samalla matkalla hopeaa. Kuvaavaa Norjan hiihdon tasolle on se, että hopeamitalista huolimatta Amundsenia ei valittu puolustamaan viestikultaa.
Amundsen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Beitostølenissä joulukuussa 2018 sijoittuen 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 30:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Falunin 15 kilometrin vapaan kilpailussa tammikuussa 2021. Ensimmäisen palkintopallisijansa hän saavutti sijoittumalla Falunin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi maaliskuussa 2022. Saman kauden maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas. Kaudella 2022–2023 hän voitti Les Roussesin kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailun ja oli Falunin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kolmas.
Anastasia (vuoden 1956 elokuva)
Anastasia on vuonna 1956 valmistunut 20th Century Foxin tuottama draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Anatole Litvak. Elokuvan pääosissa näyttelevät Ingrid Bergman, Yul Brynner ja Helen Hayes.
Elokuva kertoo tsaari Nikolai II:n nuoresta tyttärestä prinsessa Anastasiasta, joka on paennut Ranskaan.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Anastasian vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Super Meat Boy
Juoni
Tarina kertoo elävästä lihakuutiosta sekä tämän siteistä koostuvasta tyttöystävästä, Tohtori Fetuksen kidnapattua sidetytön lihakuutio lähtee tämän perään pelastaakseen hänet.
Aleksandr Tjukavin
Aleksandr Vasilevitš Tjukavin (, s. 25. maaliskuuta 1975, Kotlas Neuvostoliitto) on venäläinen tukimiehenä pelaava jääpalloilija, joka viimeksi edustanut Arkangelin Vodnikia. Hän on menestyksellisimpiä jääpalloilijoita maailmassa uran jatkuessa huipputasolla vielä lähes 20 vuoden jälkeen. Saavutuksena mm. kahdeksan maailmanmestaruutta ja 16 Venäjän mestaruutta.
Saavutukset
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Kevin Kline
Kevin Delaney Kline (s. 24. lokakuuta 1947 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuvissa, televisiossa ja teatterin lavalla, ja hänet on palkittu muun muassa Oscarilla ja kahdella Tonylla.
Elämä ja ura
Kline syntyi St. Louisissa vuonna 1947. Hän esiintyi koulunäytelmissä ja jatkoi näyttelemistä Indianan yliopistossa Bloomingtonissa. Valmistuttuaan sieltä Kline muutti New Yorkiin ja aloitti opinnot Juilliardissa. Vuonna 1972 hän liittyi New Yorkin Acting Company -teatteriin. Ryhmä kiersi Yhdysvaltoja esittäen Shakespearen näytelmiä, joissa Kline näytteli muun muassa Romeota ja Hamletia.
Vuonna 1978 Kline voitti Tony-palkinnon roolistaan Broadway-näytelmässä On the Twentieth Century. Kolme vuotta myöhemmin hän sai toisen Tonynsa roolistaan näytelmässä The Pirates of Penzance, josta tehtiin myös elokuvaversio vuonna 1983.
Kline esiintyi television saippuasarjassa Search for Tomorrow ja teki elokuvadebyyttinsä Alan J. Pakulan elokuvassa Sofien valinta (1982), mistä hän sai Golden Globe -ehdokkuuden. Seuraavana vuonna hän näytteli Lawrence Kasdanin elokuvassa Sisärengas, vuonna 1985 lännenelokuvassa Silverado ja vuonna 1987 Richard Attenborough’n elokuvassa Huuto vapaudelle.
Kline voitti Otto Westin roolistaan komediassa Kala nimeltä Wanda (1988) parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon. Klinen seuraava komedia oli Saippuakuplia (1991), mistä hän sai jälleen Golden Globe -ehdokkuuden.
Kline esiintyi 1990-luvulla monenlaisissa rooleissa elokuvissa kuten Chaplin (1992), Dave (1993) ja Ollako vai eikö olla? (1997), mistä hän sai taas Golden Globe -ehdokkuuden. Näyteltyään elokuvassa Jäämyrsky (1998) Kline palasi Shakespearen pariin elokuvassa William Shakespearen Kesäyön unelma (1999).
Klinen elokuvia 2000-luvulla ovat esimerkiksi Elämää rakentamassa (2001), Keisareiden kerho (2002), De-Lovely (2004), Vaaleanpunainen pantteri (2006), Robert Altmanin huonot vitsit (2006), Kuten haluatte (2006), Ehdottomasti ehkä (2008), Salaliittolainen (2011), Näin ystävien kesken (2011), Darling Companion (2012) ja Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö (2017). Elokuvien ohella Kline on näytellyt televisiosarjoissa kuten Bob’s Burgers.
Kline on ollut naimisissa näyttelijä Phoebe Catesin kanssa vuodesta 1989 lähtien. Heillä on kaksi lasta, joista toinen on näyttelijä Owen Kline.
Parakoun ulkomuseo
Parakoun ulkomuseo ( tai ) on museo, joka sijaitsee noin 1,5 kilometriä Beninin Borgoun departementin Parakoun kaupungin keskustasta etelään. Ulkomuseossa on viisi pohjakaavaltaan ympyrän muotoista kokonaisuutta, jotka edustavat paikallisen Batanou-kansan perinteisiä asumuksia.
Historia
Museo syntyi Dahomeyn alaa koskevan tutkimuslaitoksen johdolla. Museossa oli tarkoitus käsitellä Beninin kansallista ja alueellista kulttuuria perinteisen arkkitehtuurin, kasvitieteellisen puutarhan, eläimistön, kasviston, eläintarhan, etnologian, arkeologian, vaatteiden sekä sosiaalisen ja taiteellisen elämän kautta.
Museon perustuskivi laskettiin vuonna 1969 ja työt alkoivat vuonna 1972, jolloin museolle rajattiin 55 hehtaarin kokoinen alue ja kaivettiin viemärit. Vuonna 1974 rakennettiin kolme tattia (perinteiset talot pohjoispuolella). Työt keskeytettiin kuitenkin maaliskuussa 1974 varojen vähyyden takia.
Vuonna 1999 valtio käynnisti hankkeen uudelleen keskittymällä alkuperäisessä hankkeessa olleisiin arkkitehtuuriin ja etnografiaan. Museo avattiin yleisölle vuonna 2004.
Vuonna 2006 museo oli taloudellisissa vaikeuksissa, koska sillä ei ole varoja ja ylläpitoa, jotta se voisi täyttää tehtävänsä näyttelyiden järjestämisessä.
Kokoelma
Museo koostuu rakennuksesta, jossa on lapsille suunnattuja koulutustiloja, kolmesta talosta ja portista, joka muistuttaa perinteistä Borgu-arkkitehtuuria. Jokainen talo, jota kutsutaan "lohkoksi", koostuu yhdeksästä kierroksesta, jotka toimivat joko näyttelytilana, varastona tai toimistona. Taloilla on erilaisia toimintoja: näyttelyitä sisältävä museorakennus, hallinnollinen lohko ja käsityöläisten tila. Vuonna 2008 rakennettiin neljäs lohko tilapäisten näyttelyiden toteuttamiseen.
Etnografinen kokoelma sisältää 563 inventoitua kohdetta, jotka on jaettu useisiin luokkiin. Niitä ovat kodin huonekalut, maataloustyökalut, taonta- ja kudontatyökalut, ansat tai esteet, keramiikka, vallan ominaisuudet, kulttuurikohteet, sota-aseet ja metsästys, soittimet, taiteelliset vaatteet ja arkeologia.
Solar Fieldsin diskografia
Tämä on Solar Fieldsin diskografia.
Bronkhorstspruitin taistelu
Bronkhorstspruitin taistelu oli ensimmäinen suurempi yhteenotto ensimmäisessä buurisodassa. Taistelu käytiin 20. joulukuuta 1880 buurien pysäytettyä brittiarmeijan kolonan Bronkhorstspruitissa. Syntynyt yhteenotto oli nöyryyttävä häviö briteille ja he kärsivät buureja paljon suuremmat tappiot.
Tausta
Ensimmäinen buurisota oli syttynyt 16. joulukuuta 1880 buurien julistettua Transvaalin itsenäiseksi. Monet brittivaruskunnat alueella, kuten Potchefstroom, piiritettiin nopeasti julistuksen jälkeen. Sodan ensimmäinen varsinainen taistelu puolestaan käytiin 20. joulukuuta Bronkhorstspruitissa buurien ja brittiarmeijan kolonan välillä. 94. jalkaväkirykmentin brittikolonaa Pretorian itäpuolella komensi everstiluutnantti Philip Anstruther. Kolonaan kuului 34 vaunua, kahdeksan upseeria, yksi vääpeli ja 238 muuta sotilasta. Mukana oli myös kolme naista ja kolme lasta.
Anstruther oli tietoinen väklivaltaisuuksien alkamisen mahdollisuudesta ja joutuvansa mahdollisesti väijytetyksi maantiellä. Keskipäivällä 20. joulukuuta kolona havaitsi Franz Joubertin komentaman 150:n buurin joukon. Kolona pysähtyi ja Anstruther otti vastaan valkoisen lipun kanssa lähestyneen buurin. Anstrutherille luovutettiin vaatimus kääntymisestä kohti Lydenburgia, josta Anstruther kieltäytyi.
Taistelu
Joubertin saatua tiedon vastauksesta buurit lähestyivät kolonaa, jonka sotilaat valmistautuivat puolestaan puolustamaan asemiaan. Taistelu jäi kuitenkin hyvin lyhyeksi. Buurien avattua tulen he hallitsivat selvästi taistelukenttää ja kaikki brittiupseerit saivat nopeasti osuman. Vain noin 15-minuutin taistelun jälkeen kuolettavasti haavoittunut Anstruther määräsi lopettamaan tulen ja antautui joukkoineen.
Seuraukset
Birit olivat menettäneet taistelussa kaatuneina 57 sotilastaan. Haavoittuneita oli 100 ja heistä 20 oli haavoittunut kuolettavasti. Buurien tappiot olivat sitä vastoin vain kaksi kaatunutta ja viisi haavoittunutta. Buurit olivat osoittutuneet erityisen eteviksi aseiden käyttäjiksi. Kaikki brittihaavoittuneet olivat saaneet keskimäärin viisi osumaa. Anstruther oli saanut viisi osumaa jalkoihinsa. Taistelun jälkeen buurit alkoivat hoitamaan haavoittuneita brittejä. Joubert ja Anstruther nostivat yhdessä maljan kuningatar Viktorialle ja pois marssitettavat haavoittumattomat britit soittivat mennessään kappaletta Rule, Britannia!. Briteille tappio oli joka tapauksessa hyvin nöyryyttävä ja sitä kuvailtiin buurien toteuttamaksi verilöylyksi.
Snacky
Snacky on suomalainen hampurilaisravintoloiden tuotemerkki ja aikoinaan useissa kaupungeissa toiminut drive in -hampurilaiskioskiketju. Vuonna 1980 perustettu ketju toimi ensin vuoteen 1995 asti ja uudelleen 2007–2015. Ketjun ajauduttua konkurssiin sen omistaja tuomittiin törkeistä talousrikoksista vankeuteen. Snacky palasi vuonna 2021 jälleen takaisin, nyt tuoteryhmänä Ride Kitchen Oy:n virtuaaliravintolassa, josta voi ostaa Snacky-tuotteita Foodoran ja Woltin kautta. Lisäksi tuotemerkin omistavalla Snacky Oy:llä on yksi kivijalkaravintola Espoon Mikkelässä.
Linnanmäki
pienoiskuva|Huvipuiston alue ilmasta keväällä 2017. Linnanmäki (, puhekielessä Lintsi) on Helsingissä Alppiharjun kaupunginosassa sijaitseva huvipuisto, joka avattiin vuonna 1950.
Albany River Rats
Albany River Rats oli AHL-liigassa pelannut yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki oli New Yorkin osavaltion pääkaupunki Albany.
Linnanmäki
Linnanmäellä on 43 erilaista huvipuistolaitetta. Linnanmäellä on pohjoismaisista huvipuistoista eniten laitteita kävijämäärään nähden. Huvipuistossa on lisäksi muita kohteita, kuten pelihalleja, huvipuistopelejä, kioskeja, ravintoloita, Peacock-teatteri sekä Pohjoismaiden ainoa Sea Life -keskus, Sea Life Helsinki. Huvipuistossa vierailee päivittäin noin 7 000 kävijää ja vuosittain yli miljoona kävijää. Elokuussa 2006 Linnanmäellä vieraili huvipuiston 50. miljoonas kävijä.
Snacky
Historiaa
Vuonna 1989 Snackyn osti Tuko-kaupparyhmään kuulunut Tukku Oy, myöhemmin nimillä Tukkuparti ja Sentra toiminut yritys, joka omisti tuolloin myös Spar-ketjun, Carrolsin ja Pizza Hutin Suomen-toiminnan. Oy Snacky Ab toimi Tukkupartin tytäryhtiönä ja franchise-yrittäjien päämiehenä. Myöhemmin Snacky oli osa Tukkupartin tytäryhtiötä Centramarketia. Snacky kuitenkin lopetettiin vuonna 1995, kun Oy Sentra Ab:ksi muuttunut Tukkuparti päätti keskittyä hampurilaisbisneksessä Carrolsiin. Snacky-tuotemerkin seuraava omistaja oli vuonna 2000 Sentran toimitusjohtajan tehtävästä Carrols-yrittäjäksi lähteneen Björn Westerholmin yhtiö Westica Partners, joka kuitenkin piti tuotemerkin pöytälaatikossa ilman toimintaa. Tammikuussa 2007 Snacky-merkin osti Jukka Niemisen ja Lennart Helakorven Burger Bakers Oy ja aloitti sillä jälleen liiketoiminnan.
Albany River Rats
Albany River Rats, tuolloin vielä nimeltään Capital District Islanders, aloitti AHL:ssä vuonna 1990. NHL-seura New York Islandersin farmiseura pelasi kotiottelunsa New Yorkin osavaltion Troyssa sijaitsevalla Houston Field House -areenalla. Vuonna 1993 seura muutti Albanyyn ja nimi River Rats otettiin käyttöön. Seura aloitti tuolloin yhteistyön NHL-seura New Jersey Devilsin kanssa. Devilsin ja River Ratsin yhteistyö päättyi 13:n vuoden jälkeen vuonna 2006, jolloin Lowell Devilsistä tuli New Jersey Devilsin uusi farmiseura (Devils osti AHL-seura Lowell Lock Monstersin ja nimesi seuran uudelleen). Devils-yhteistyön päätyttyä River Rats oli kaudesta 2006–2007 NHL-seura Carolina Hurricanesin farmiseura. Seuralla oli kaudella 2006–2007 yhteistyösopimus myös Colorado Avalanchen kanssa, jonka AHL-yhteistyökumppaniksi tuli kauden jälkeen Lake Erie Monsters. Carolina Hurricanesin lisäksi River Rats oli viimeisinä vuosinaan yhteistyössä myös ECHL-seura Florida Everbladesin kanssa.