cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rakkauden kiertokulku
Rakkauden kiertokulku (JHN 3039 LP / JHNK 3039 CAS) on Rauli Somerjoen kokoelma-albumi vuodelta 1984. Levyllä kappaleet ”Rakkauden kiertokulku”, ”Melkein halvaannuin”, ”Tynnörilintu” ja ”Eikö juu” ilmestyvät ensimmäisen kerran.
Tuntokarva
thumb|[[Kissalla on tuntokarvoja naamassaan ja eri puolilla kehoa]] Tuntokarvat ovat monilla nisäkkäillä kuonossa, muualla naamassa tai muualla kehossa olevia karvoja, joilla eläin saa tietoa ympäristöstään. Naaman tuntokarvoja eli naamakarvoja tai viiksiä kutsutaan biologiassa sierainkarvoiksi (vibrissa).
Tuntokarvat ovat yleensä melko jäykkiä orvaskeden sarveismuodostumia. Niiden juurta ympäröivän karvatupen yhteydessä on hermosoluja, jotka reagoivat vähäiseenkin liikkeeseen. Kun karvaa kosketetaan, hermosolut välittävät siitä tiedon keskushermostoon.
Tuntokarvojensa avulla eläin voi esimerkiksi määrittää pintojen ominaisuuksia, hahmottaa tilaa ja liikkua vedessä. Joskus tuntokarva korvaa eläimen näköaistin puutteita. Hämärässä ja pimeässä liikkuvat lajit aistivat tuntokarvoillaan kuljettavan reitin, sen ulottuvuudet ja mahdolliset esteet. Vedessä elävät nisäkkäät kuten hylkeet käyttävät viiksiään myös kalaparvien paikantamisessa. Kissat käyttävät naamakarvojaan ilmeisesti ainakin mittaamaan kulkuaukkojen kokoja. Ne pystyvät viiksillään myös aistimaan saaliseläimen liikkeestä lähtevät ilmavirtaukset. Viikset toimivat myös osana kissan elekieltä.
Antti Härmä
Antti Härmä (s. 5. tammikuuta 1987 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Härmä pelasi viimeksi kaudella 2011-2012 II-divisioona-joukkue Haukiputaan Ahmoissa. Aikaisemmin hän oli edustanut muun muassa KooKoota ja Espoon Bluesia. Jokipojissa Härmä vakiinnutti ykkösmaalivahdin paikan kaudella 2010–2011, pelaten 37 ottelua. Hän on myös edustanut Suomea jääkiekon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2007.
Paul Huge
Paul Huge (oikealta nimeltään Paul Tobias) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka on Axl Rosen lapsuudenystävä ja pitkäaikainen yhteistyökumppani. Hän liittyi uuteen Guns N’ Rosesiin jo 1990-luvun puolella – vielä kun Slash ja Duff McKagan olivat yhtyeessä.
Arkadi Tšernyšov
Tšernyšovin mukaan on nimetty yksi KHL-liigan neljästä divisioonasta.
Paul Huge
Huge ei pidä keikkailusta vaan viihtyy paremmin studiossa. Hän suostui kuitenkin uuden Guns N’ Rosesin keikkailevaan miehistöön ja teki kaikki yhtyeen vuosien 2000–2001 keikat, joiden jälkeen Richard Fortus kuitenkin korvasi hänet. Axl kertoi syyksi Hugen paremman sopivuuden studioympäristöön.
Kriegsmarine
Kriegsmarine oli Saksan asevoimien meripuolustuksesta vastannut puolustushaara, joka perustettiin toukokuussa 1935 suoritetun kansallisten asevoimien uudelleenorganisoinnin yhteydessä. Laivaston perustaminen rikkoi ensimmäisen maailmansodan rauhansopimuksen Saksalle asettamia rajoituksia. Sen edeltäjä oli Weimarin tasavallan aikainen laivasto Reichsmarine.
Kriegsmarine koostui yksittäisistä isommista laivoista, useampia laivoja sisältävistä laivasto-osastoista ja erilaisista maalla sijaitsevista huoltosatamista ja muusta kalustosta. Toisen maailmansodan aikana Kriegsmarinessa palveli yhteensä 1,5 miljoonaa sotilasta ja sen menetykset sodan aikana olivat 65 000 kuollutta, 105 000 kadonnutta ja 21 000 haavoittunutta.
Suolammi (Jämsä, Salosvesi)
Suolammi on 2,2 hehtaarin laajuinen metsäjärvi Koskenpään kylän koillispuolella Jämsässä. Etäisyys Jämsän keskustasta on 27 kilometriä pohjoiseen.
Kriegsmarine
Kriegsmarinen pääalukset olivat taistelulaivat Bismarck ja Tirpitz, ”taskutaistelulaivat” Lützow, Admiral Scheer ja Admiral Graf Spee, taisteluristeilijät Scharnhorst ja Gneisenau, kolme raskasta risteilijää, kuusi kevyttä risteilijää, sukellusveneet ja muut pienemmät alukset. Kahta ensimmäisen maailmansodan aikaista taistelulaivaa käytettiin pääasiassa koulutukseen.
Suolammi (Jämsä, Salosvesi)
Maantiede
Suolammin pituus etelästä pohjoiseen on 230 metriä. Järveä ympäröi Sammalsuo. Suolammi sijaitsee Salosvettä ja Pettämää yhdistävän Viekansalmen itäpuolella. Suolammin lounaiskulmasta lähtee laskuoja kilometrin päähän Pettämän Joensuunlahteen. Salosvesi-Pettämän korkeustaso on 40 senttimetriä Suolammia alempana. Suolammin itä- ja eteläpuolella järvisyys on vähäisempää kuin länsipuolella; kilometri itään sijaitsee Lampilanlammi (117,0 metriä mpy) ja kaksi kilometriä kaakkoon Hirvijärvi (163,2 metriä mpy). Hirvijärveltä 750 metriä kaakkoon sijaitsee toinen Suolammi (40 aaria, 169,5 metriä mpy).
Kriegsmarine
Taistelulaivat olivat kooltaan ja tulivoimaltaan verrattavissa Ison-Britannian kuninkaallisen laivaston suurimpiin aluksiin, mutta kuninkaallisen laivaston valtava toimintakapasiteetti ja alusten lukumäärä ylittivät Kriegsmarinen koon monin verroin. Bismarck ja Tirpitz olivat bruttovetoisuudeltaan yli 50 000 tonnia ja aseistuksena niissä oli kahdeksan 380 mm tykkiä.
Suolammi (Jämsä, Salosvesi)
Maantiede
Suolammi kuuluu Salosveden-Pettämän alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö.
Kriegsmarine
Pääoperaatiot
Muita merkittäviä taisteluita olivat Admiral Graf Speen tuho Río de la Platalla ja Taistelu Atlantista. Pienempiin yhteenottoihin kuuluivat HMS Royal Oakin, Bismarckin ja HMS Hoodin upotukset.
Ylin sodanjohto ei juurikaan arvostanut merivoimien toimintakykyä, ja se taistelikin liittoutuneiden suurta ylivoimaa vastaan. Sodan loppupuolella vihollisen ilmavoimat olivat nujertaneet suurimman osan sen yksiköistä, mutta pienemmät alukset operoivat aina sodan viimeisiin hetkiin saakka.
Komentajat
pienoiskuva|Saksan sotalippu 1935–1945. Kriegsmarinen olemassaolon aikana sen kolme komentajaa (Oberbefehlshaber des Marine) olivat:
Taisteluristeilijät
pienoiskuva|Taisteluristeilijä Gneisenau vuonna 1939.
Raskaat risteilijät
pienoiskuva|Raskas risteilijä Admiral Hipper vuonna 1939.
Hävittäjät
Yhteensä 51 hävittäjää suunniteltu, joista ainoastaan 40 saatiin sodan aikana palveluskäyttöön. Lisäksi palveluskäytössä oli kolme sotasaalisalusta:
Muut
Vuonna 1936 Kriegsmarine ryhtyi rakentamaan Saksan ensimmäistä lentotukialusta Graf Zeppeliniä, mutta sen rakennustyöt keskeytettiin myöhemmin.
Mesikot
Mesikot (Meliphagidae) ovat mettä syövien lintujen heimo, joka kuuluu varpuslintuihin. Heimon nimesi ja kuvaili Nicholas Aylward Vigors vuonna 1825. Mesikot elävät Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Tyynenmeren saarilla, Papua-Uudessa-Guineassa ja yksi laji Balilla. Heimoon kuuluu 50 sukua ja 178 lajia.
Havaijinviirumesikko ja kiharapyrstöt (suku) luettiin aikaisemmin mesikoihin, mutta nykyään erilliseen kiharapyrstöjen Mohoidae-heimoon ja uudenseelanninmesikko omaan Notiomystidae-heimoonsa.
Mesikot ovat pääasiassa pieniä tai keskikokoisia varpuslintuja, suurimmat niistä ovat lähes harakan kokoisia. Sukupuolet ovat tavallisesti samannäköisiä, mutta usein koiras on värikkäämpi ja suurempi kuin naaras. Ne elävät puissa ja rakentavat maljamaisen pesänsäkin yleensä puuhun tai pensaaseen. Vaaleapohjaisia, ruskeapilkkuisia munia on 2–4 ja haudonta kestää noin kaksi viikkoa: poikaset lähtevät pesästä 10–16 päivän ikäisinä. Mesikot syövät kukkien mettä, pieniä selkärangattomia ja hedelmiä sekä marjoja. Niiden kieli on rakenteeltaan sopeutunut hyvin meden lipomiseen.
Citius, altius, fortius
pienoiskuva|Vuoden 1948 olympialaisten mitali Citius, altius, fortius on latinankielinen lentävä lause ja Olympialiikkeen motto. Moton kehitti nykyaikaisten olympialaisten isä, paroni Pierre de Coubertin, vuonna 1894 omaksuttuaan sen dominikaani-isä Henri Didonilta.
Asevelvollisuus Suomessa
Asevelvollisuus kestää sotilasarvosta riippumatta 60-vuotiaaksi. Henkilön pitäminen reservissä riippuu sotilasarvosta: miehistön jäsen on reservissä 50-vuotiaaksi, upseerit ja aliupseerit 60-vuotiaiksi.
Lisäksi kaikki asevelvollisuusikäiset, jotka ei ole varsinaisessa reservissä tai palveluksessa, mukaan lukien terveydellisistä syistä vapautetut ja kutsunnoissa käymättömät, kuuluvat varareserviin eli aiempaan nostoväkeen.
Jokainen 18 vuoden täyttämisvuotta elävä suomalainen mies – ahvenanmaalaisia lukuun ottamatta – käsketään kutsuntoihin. Kutsunnoissa asevelvollinen määrätään yleensä vuoden tai kahden päästä alkavaan palvelukseen. Varusmies- tai siviilipalveluksen suorittamisen aloittamisajankohdan muutosta voi hakea kutsunnassa henkilökohtaisten syiden vuoksi aina sen vuoden loppuun asti, jona täyttää 28 vuotta. Aloittamisajankohdan lykkäämistä ei tämän jälkeen myönnetä, ja asevelvollisen on aloitettava palvelus, ellei häntä vapauteta siitä. Velvollisuus ase- ja siviilipalveluksen suorittamiseen päättyy sen vuoden lopussa, jolloin henkilö täyttää 30 vuotta.
Vastuu varusmiespalveluksen järjestämisestä on puolustusvoimilla, jonka reserviin miehiä asevelvollisuuden avulla koulutetaan. Vuonna 2015 oli tavoitteena kouluttaa 21 000 varusmiestä ja kertausharjoituksissa 18 000 reserviläistä. Vuonna 2018 vapaaehtoiseen asepalvelukseen haki 1 516 naista.
Vastuu siviilipalveluksen järjestämisestä on Työ- ja elinkeinoministeriöllä. Vuosittain hakeutuu siviilipalvelukseen noin 2 600 henkilöä.
Vuosittain kieltäytyy kokonaan asevelvollisuuspalveluksesta noin 70–80 miestä. Heitä kutsutaan totaalikieltäytyjiksi, joiden palvelusvelvollisuus katsotaan suoritetuksi, kun totaalikieltäytymisestä määrätty valvontarangaistus (ns. pantarangaistus) tai ehdoton vankeusrangaistus on suoritettu. Valvontarangaistus on ollut yleisin tapa, jolla totaalikieltäytyjät suorittavat tuomionsa 2012 lähtien, jolloin se tuli mahdolliseksi. Ahvenanmaalaiset miehet ovat vapautettuja asevelvollisuudesta rauhan aikana. Naiset eivät ole asevelvollisia, mutta voivat hakeutua asepalvelukseen vapaaehtoisina.
Historia
Suomessa on Ruotsin kuningaskunnan aikana vuoteen 1809 ja Suomen suuriruhtinaskunnan aikana ollut eri laajuisia asevelvollisuuksia, joista Ruotsin vallan loppupuolella leimaa-antavin oli ruotusotaväki. Haminan rauhan jälkeen Suomessa ei ollut käytännössä yleistä asevelvollisuutta. Oolannin sodan aikana pyrittiin perustamaan myös kansallista sotaväkeä suojaamaan Suomen rannikkoja Englannin laivaston ja Ranskan laivaston kauppasaartotoimia vastaa, joihin kuului rannikkokaupunkien vientitavaravarastojen hävittäminen nousemalla maihin laivoilta. Krimin sodan jälkeen asiaa pohdittiin ja 1878 säädettiin asevelvollisuuslaki.
Suomessa oli säätyvaltiopäivillä johtavana ajatuksena se, ettei asevelvollisuus Suomessa saisi johtaa maailmanlaajuiseen asevelvollisuuteen eli siihen, että suomalaisia asevelvollisia määrättäisiin mihin tahansa sotiin ja konflikteihin minne tahansa Venäjän keisarikunnan armeijan osana. Ensimmäisen maailmansodan lähestyessä tästä kehkeytyi riita Venäjän keisarikunnan sotaministeriön kanssa, mikä osaltaan johti helmikuun manifestin antamiseen vuonna 1899. Sen nojalla keisari Nikolai II päätti vuonna 1901 yhdistää Suomen armeijan Venäjän armeijaan. Kahden seuraavan vuoden aikana kutsuntalakkojen seurauksena Venäjän keisarikunta luopui yleisvenäläisen asevelvollisuuden vaatimuksesta suomalaisten osalta Suomen suuriruhtinaskunnassa ja puuttuva kansalaisvelvoite korvattiin Venäjän keisarikunnan sotilasbudjettiin sotilasmiljoonina. Suomen sisällissodan aikana Vaasan senaatti otti käyttöön käytöstä poistetun vuoden 1878 asevelvollisuuslain ja perusti Suomen maavoimien ensimmäisen joukko-osaston, Suomen Tasavallan Vartioston pääasiassa Jalasjärven suojeluskunnalta saaduilla kivääreillä ja osin sen joukoista. Suomen sisällissodan jälkeen säädettiin itsenäiselle Suomelle ensimmäinen oma asevelvollisuuslaki. Se oli voimassa vuoteen 1950 saakka, jolloin sen tilalle säädettiin uusi asevelvollisuuslaki. Nykyinen laki on vuodelta 2007. Vuoden 2007 Suomen asevelvollisuuslain uutuuksiin kuuluu asepalveluksessa olevalle ja reserviläiselle säädetty velvollisuus palvella tarvittaessa Suomen solmiman kansainvälisen sopimuksen perusteella enintään puoli vuotta ilman, että Suomen tasavalta on julistettu poikkeustilaan tai sotatilaan.
Varusmiespalvelus
thumb|250px|Suomalainen kranaatinheitinryhmä ampumassa.
Aseellinen varusmiespalvelus on 165, 255 tai 347 vuorokauden pituinen. Aseeton varusmiespalvelus kestää 255 tai 347 päivää. Palvelus vastaa muuten normaalia varusmiespalvelusta, mutta se ei sisällä aseellista koulutusta.
Palveluksen aloitettaessa ei voi tietää minkä pituiseen palvelukseen tulee määrätyksi, koska palvelusajan pituus määräytyy tehtävän ja siihen tarvittavan koulutuksen perusteella. Varusmiehiä kehotetaan usein lähtökohtaisesti varautumaan 347 vuorokauden palvelusaikaan.
Aseellinen varusmiespalvelus oli vuodesta 1998 lähtien säädetyn lainmuutoksen mukaan 180, 270 tai 362 vuorokauden mittainen, vuoteen 2013 asti. Ennen vuotta 1998 palvelusajat olivat 240, 285 tai 330 vuorokautta.
Miehistötehtäviin koulutettavat, joita on enemmistö, palvelevat tavallisesti 165 vuorokautta. Erityistehtäviin koulutettavat varusmiehet (esimerkiksi lääkintämiehet, miehistöarvossa palvelevat lääkärit ja sotilaspoliisit) palvelevat 255 tai 347 vuorokautta (esimerkiksi kuorma-autonkuljettajat tai panssarimiehet). Reservin aliupseereiksi ja reserviupseereiksi koulutettavien palvelujakson pituus on 347 vuorokautta. Jos asevelvollisen uskonnollinen tai eettinen vakaumus estää häntä suorittamasta asevelvollisuuttaan aseellisessa palveluksessa, hän voi suorittaa palveluksensa aseettomana joka on yleensä 255 tai 347 vuorokautta.
Varusmiespalveluksen jälkeen asevelvollisuus jatkuu reservissä. Reserviläisiä voidaan lain mukaan kutsua kertausharjoituksiin koulutuksesta riippuen enintään 40, 75 tai 100 vuorokaudeksi. Reservin kertausharjoitukset perustuvat asevelvollisuuslakiin, ja ne ovat yhtä velvoittavia kuin varusmiespalvelus.
Koko 2000-luvun ajan 71–81 prosenttia varusmiehistä on vastannut myönteisesti kysymykseen: "Jos Suomeen hyökätään, niin olisiko suomalaisten mielestänne puolustauduttava aseellisesti kaikissa tilanteissa, vaikka tulos näyttäisi epävarmalta?" Tosin varusmiespalveluksen aikana varusmiesten maanpuolustusmyönteisyys keskimäärin laskee, vaikka varusmiespalvelukseen ollaan entistä tyytyväisempiä.
Siviilipalvelus
Suomessa asevelvollisuuden voi suorittaa varusmiespalveluksen ohella myös siviilipalveluksena. Siviilipalvelus kestää 347 päivää ja se muodostuu 28 vuorokauden peruskoulutusjaksosta ja noin 10,5 kuukauden työpalvelusta.
Armeijan reservistä voi myös kieltäytyä varusmiespalveluksen jälkeen hakemalla täydennyspalvelukseen. Täydennyspalvelus kestää enintään 40 päivää, se on tällä hetkellä viisi päivää.
Siviilipalveluksesta ei voi palveluksen alkamisen jälkeen hakea takaisin varusmiespalvelukseen.
Aseistakieltäytyminen
Varusmiespalveluksesta ja siviilipalveluksesta kieltäytyminen eli totaalikieltäytyminen on säädetty lainvastaiseksi teoksi, josta rangaistuksena on ehdoton vankeusrangaistus. Aseistakieltäytymiseksi luetaan myös osittaiskieltäytyminen eli totaalikieltäytyjäksi ryhtyminen kesken palveluksen. Asevelvollisuuteen voi reagoida myös jättämällä saapumatta kutsuntoihin, mikä on lainvastaista.
Helsingin hovioikeus hylkäsi 23.2.2018 syytteen siviilipalveluksesta kieltäytymisestä. Käräjäoikeus oli aiemmin tuominnut vastaajan teosta laissa säädettyyn 173 päivän ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Hovioikeus kuitenkin katsoi, että tuomitseminen siviilipalveluksesta kieltäytymisestä on perustuslaissa kiellettyä syrjivää kohtelua Jehovan todistajiin nähden, jotka on lailla vapautettu sekä asepalveluksen että siviilipalveluksen suorittamisesta. Korkein oikeus ei myöntänyt syyttäjälle valituslupaa tapauksessa, joten hovioikeuden tuomio jäi pysyväksi.
Reservi- ja siviilipalvelus normaaliolojen häiriötilanteissa ja poikkeusoloissa
Kansainvälisen tilanteen kiristyessä puolustusvoimat kohottaa valmiuttaan käytettävissä olevan tiedustelutiedon nojalla. Jotta valmiuden kohottaminen onnistuisi, reservin täydennyskoulutus on aloitettava jo verrattain varhaisessa vaiheessa. Vuoden 2007 asevelvollisuuslaki täydensi tuntuvasti puolustusvoimien keinovalikoimaa aikaisempaan verrattuna.
Kriisin uhatessa tasavallan presidentti voi oikeuttaa päätöksellään pääesikunnan kutsumaan reserviläisiä ylimääräiseen palvelukseen (aikaisemman terminologian mukaan ylimääräisiin harjoituksiin, jollaiset toimeenpantiinkin syksyllä 1939). Päätösesityksen tekee presidentille puolustusministeri puolustusvoimain komentajan ja pääministerin ollessa läsnä. Puolustusvoimien aluetoimistot ja muut toimielimet määräävät tämän jälkeen reserviläisiä ylimääräiseen palvelukseen. Palvelukseen astuminen voidaan määrätä tällöin tapahtuvaksi välittömästi. Päätös ylimääräisen palveluksen aloittamisesta voi olla voimassa enintään kuusi kuukautta kerrallaan.
Vastaavasti uusi siviilipalveluslaki mahdollistaa, että valmiutta kohotettaessa myös siviilipalveluksen suorittaneita siviilivarantoon kuuluvia henkilöitä voidaan määrätä ylimääräiseen palvelukseen, jossa heitä koulutetaan liikekannallepanon aikaisiin tehtäviinsä. Tällöin palveluspaikkoina toimivat pelastus- ja väestönsuojeluviranomaiset sekä opetusministeriön hallinnonalan virastot. Siviilipalveluskeskuksen tehtävänä on varata jo rauhan aikana näiden virastojen käyttöön tarpeellinen määrä siviilipalvelusvelvollisia.
Varsinaisen kriisin alkaessa puolustusvoimat pannaan liikekannalle joko kokonaan tai osittain. Molemmista ratkaisuista päättää tasavallan presidentti valtioneuvoston esityksestä. Osittaisen liikekannallepanon aikana kutsutaan palvelukseen reserviläisiä. Täydellisen liikekannallepanon aikana voidaan kutsua myös varareserviin kuuluvia henkilöitä, joista yli 50-vuotiaita ainoastaan eduskunnan päätöksellä. Toisin kuin ylimääräisessä palveluksessa, josta asevelvolliselle ilmoitetaan henkilökohtaisesti, liikekannallepanossa palvelukseenastumismääräys voidaan antaa yleisellä kuulutuksella. Liikekannallepanon sattuessa siviilipalveluksessa olleet tai totaalikieltäymisestä vankeusrangaistukseen tuomitut voidaan määrätä valmiuslaissa tarkoitettuun työpalvelukseen tai siviilipalveluslain mukaiseen palvelukseen liikekannallepanon aikana. Kysymys siitä, täytyykö valmiuslain olla voimassa, jotta siviilipalvelusvelvollisia voitaisiin määrätä työpalvelukseen, ei ole käytännössä merkittävä, sillä liikekannallepano on mahdollinen vain, mikäli valmiuslain toimivaltuudet ovat käytössä.
Vapautus terveydellisestä syystä
Asevelvollinen voidaan vapauttaa palveluksesta terveydellisistä (joko fyysisistä tai psyykkisistä) syistä rauhanajaksi (palveluskelpoisuusluokka C). Vapautuksen myöntää kutsuntalautakunta. Palveluksesta vapautetaan lääketieteellisen diagnoosin perusteella. Tarvittaessa asevelvollinen voidaan määrätä lisätutkimuksiin, minkä jälkeen kutsuntalautakunta vahvistaa palveluskelpoisuusluokan. Tautiluokitus tulee puolustusvoimien tietoon ja se merkitään myös kutsuntatodistukseen.
Jos asevelvollisen terveydellinen ongelma on ohimenevä, palveluskelpoisuusluokaksi määrätään E, joka tarkastetaan erikseen määrätyn ajan kuluttua. Mikäli ongelma ei parane 25. ikävuoteen mennessä, asevelvollinen siirretään luokkaan C. Asevelvollinen voidaan määrätä myös palveluskelpoisuusluokkaan C jo kutsunnoissa, mikäli ongelma on luonteeltaan pysyvä. Palveluskelpoisuusluokka D on poistettu; sitä käytettiin silloin, kun asevelvollisen terveysvaivaa pidettiin niin vaikeana, ettei hänen katsottu kelpaavan minkäänlaiseen palvelukseen rauhan tai sodan aikana.
Ylipainoinen voi saada vapautuksen asevelvollisuudesta. Ylipaino on merkittävimpiä syitä vapautuksen saamiseen mielenterveysongelmien ohella.
Esimerkiksi vuonna 2012 kannabiksen käyttö esti tai siirsi palvelusta 156 nuorelta, jotka luokiteltiin tyypillisesti joko kelpoisuusluokkaan C tai E.
Palvelustaan suorittava varusmies, jonka terveydentila on heikentynyt, esimerkiksi diabetesta sairastava, vapautetaan samalla tavoin palveluksesta, mutta päätöksen tekee kutsuntalautakunnan sijasta lääkärintarkastuslautakunta.
Varusmiespalvelukseen ei kutsuta myöskään rikostaustansa vuoksi vaarallisiksi katsottuja henkilöitä (T-luokitus).
Ahvenanmaalaiset
Koska Ahvenanmaa on ollut 1920-luvun alusta alkaen demilitarisoitu alue, asevelvollisuus ei koske siellä pysyvästi asuvia. He voivat kuitenkin halutessaan suorittaa asepalveluksen aivan normaalisti, tavallisesti ruotsinkielisessä Uudenmaan prikaatissa, joskin käytännössä vain harvat näin tekevät.
Jehovan todistajat
Jehovan todistajien uskontokuntaan kuuluvat ovat saaneet lykkäystä armeijaan astumisesta, kunnes täyttävät 28 vuotta. Uskontokuntaan kuuluminen on pitänyt todistaa joka kolmas vuosi korkeintaan kaksi kuukautta vanhalla, seurakunnan antamalla todistuksella. Mikäli lykkäyksen edellytykset olivat tämän jälkeenkin vielä olemassa, vapautettiin asevelvollinen asevelvollisuuden suorittamisesta rauhan aikana.
Muun muassa YK:n ihmisoikeuskomitea on kritisoinut sitä, että Jehovan todistajille myönnettyä suosituimmuuskohtelua ei laajennettu koskemaan muita aseistakieltäytyjäryhmiä.
Ammattiurheilijat
Apulaisoikeusasiamies on vaatinut vuonna 2012 pääesikunnalta selvitystä ammattiurheilijoiden poikkeuksellisesta palveluksesta. Ammattiurheilijoiden asepalvelus on ollut kestoltaan muita lyhyempi. Pääesikunnan antaman vastauksen mukaan ”huippu-urheilijoiden asema nuorison esikuvina ja esimerkkeinä antaa perusteet yhdenvertaisuuslaissa mainitulle positiiviselle erikoiskohtelulle palvelusajan määräytymisessä”. Apulaisoikeusmiehen selvityspyynnön seurauksena Puolustusvoimat on toukokuussa 2015 ilmoittanut luopuvansa urheilijoiden erityiskohtelusta, joskin Varusmies-lehden päätoimittaja Juho Mäki-Lohiluoma epäilee epävirallisen erityiskohtelun jatkuvan tämänkin jälkeen.
Toisen valtion kansalaisuus
Asevelvollinen, jolla on toisen maan kansalaisuus ja joka on suorittanut vähintään neljä kuukautta asevelvollisen palvelua toisessa maassaan, voidaan vapauttaa varusmiespalveluksesta Suomessa.
Asevelvollisella ei ole velvollisuutta tulla kutsuntaan eikä varusmiespalvelukseen, jos hänellä on myös toisen valtion kansalaisuus ja hänen asuinpaikkansa on viimeiset seitsemän vuotta ollut muualla kuin Suomessa. Asevelvollinen voidaan kuitenkin määrätä palvelukseen, jos hän muuttaa Suomeen ennen sen vuoden loppua, jona hän täyttää 29 vuotta.
Asevelvollisuudesta sodan aikana vapautetut ryhmät
Sodan aikana asevelvollisuudesta ovat vapautettuja tietyt yhteiskunnalle tärkeää työtä suorittavat ryhmät. Nämä määrittelee Puolustusvoimien aluetoimisto työnantajan ehdotuksesta. Mikään työ tai ammatti ei anna nykyjärjestelmässä automaattista vapautusta.
Työnantajan on oltava sellainen, että sen toiminnan häiriötön jatkuminen on tärkeää koko yhteiskunnan kannalta. Varattavat henkilöt jaetaan neljään tärkeysluokkaan korvattavuutensa kannalta. Yritysten tulisi hoitaa henkilöstövarauksensa yhteistyössä muiden saman alan yritysten kanssa oman alansa huoltovarmuuspoolia hyödyntäen. Yritys, joka tahtoo varmistaa henkilöstönsä pysymisen nykyisissä tehtävissään myös kriisin sattuessa, ottaa yhteyttä aluetoimistoon ja ilmoittaa tälle kriittisen tärkeän henkilöstönsä. Jos varaushakemus hyväksytään, se on voimassa näiden henkilöiden osalta viisi vuotta kerrallaan. Henkilöitä, jotka työnantaja on hyväksytysti varannut käyttöönsä, ei kutsuta kertausharjoituksiin eikä kriisin sattuessa palvelukseen. Tehdyt varaukset on tarkistettava ja päivitettävä aluetoimistolle yhden–kolmen vuoden välein.
Naiset
Vapaaehtoista asepalvelusta suorittavia naisia vannomassa sotilasvalaa|thumb|right|300px Naiset eivät ole asevelvollisia. Jotkut feministit ovat tuoneet esille, että Suomen maanpuolustusjärjestely on tässä suhteessa miehiä syrjivä. On olemassa valtioita, joissa asevelvollisuus koskee myös naisia.
Elisabeth Rehn oli Suomen puolustusministerinä vuosina 1990–1994. Hänen kaudellaan valmisteltiin suunnitelma naisten vapaaehtoisesta asepalveluksesta ja siitä laadittiin lakiesitys. Ennen lakiesitystä oli kansalaisten suhtautumista naisten asepalvelukseen selvitetty haastattelututkimuksin. Tutkimuksen tulokset olivat myönteisiä.
Nainen voi hakea mihin tahansa aselajikoulutukseen ja hänet sijoitetaan parhaiten soveltuvaan tehtävään. Jos nainen ei ole keskeyttänyt asepalvelusta 45 päivän kuluessa palvelukseen astumisesta, häneen sovelletaan asevelvollisuuslain määräyksiä, joten palveluksen keskeyttäminen on mahdollista vain pätevästä syystä tai siirtymällä siviilipalvelukseen.
Kustannukset
Varusmiespalveluksen budjettikustannukset (kun asevelvollisuustyölle ei lasketa hintaa) ovat arviolta 350 miljoonaa euroa, missä varusmiehiä on keskimäärin palveluksessa 19 000 ja varusmiesvuorokausi maksaa 45 euroa. Päälle tulevat kertausharjoitusten kustannukset. Vakinaista väkeä puolustusvoimissa on 15 000 henkeä. Vuoden 2014 puolustusmenot olivat yhteensä noin 2,67 miljardia euroa. Suomen puolustusministeriön verkkosivulta löytyy tietoa muun muassa puolustusmenojen jakautumisesta, puolustusmenojen osuudesta valtion kokonaismenoista ja puolustusbudjetin BKT-osuudesta, joskaan Suomen puolustusministeriö ei julkaise asevelvollisuuden piilokuluja. Israelissa asevelvollisuuden piilokustannukset (1,7% BKT:sta) on tuotu näkyviksi ja kirjattu osaksi puolustuskuluja.
Varusmiespäiväraha on 5,20 euroa vuorokaudessa ensimmäisen 165 päivän ajalta, jonka jälkeen päivärahan määrä nousee porrastetusti.
Kansantaloudelliset kustannukset
Professori Panu Poutvaaran empiiristen tutkimusten mukaan asevelvollisuus näyttää halvemmalta ainoastaan siltä osin kuin pakkotyön hinta jätetään huomioimatta ja asevelvollisuus on siis pakkotyöpiiloveroa nuorille miehille, ja tämä tulisi hänen mukaansa korvata avoimella verolla. Koko kansantalouden mittakaavassa asevelvollisuusarmeija tulee 1–2 prosenttia bruttokansantuotteesta kalliimmaksi kuin ammattiarmeija. Tämä tarkoittaa, että puolustusvoimien todellinen kustannus Suomessa olisi näkyvän puolustusbudjetin (1,5 prosenttia bruttokansantuotteesta) ja asevelvollisuuden piilokustannusten summa eli 2,5–3,5 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Poutvaara esittää tulokselle myös teoreettisia todisteita, esimerkiksi ammattiarmeija mahdollistaa tehokkaamman ja tarkoituksenmukaisemman rekrytoinnin sekä koulutusaikojen eriyttämisen tehtävänkuvasta riippuen. Varusmiespalvelus usein keskeyttää työuran tai pitkittää opintoja, pakon vuoksi palvelukseen joutuvat myös siitä eniten kärsivät. Vapaaehtoiseen asepalvelukseen hakeutuisivat tavallista useammin ne, jotka siitä eniten hyötyisivät. Reserveihin vapaaehtoisesti sitoutuvista miehistä ja naisista saataisiin pienempi, mutta nykyistä paremmin koulutettu reservi.
Poutvaaran mukaan asevelvollisuuden lakkauttaminen vahvistaisi kansantaloutta ja ”vahva kansantalous pystyy rahoittamaan maanpuolustuksensakin paremmin kuin heikko”. Poutvaara kuuluu asevelvollisuuden lakkauttamista ajavan Ohi on -kansalaisaloitteen tukijoihin.
Professori Joshua C. Hallin mukaan taloustieteellinen kirjallisuus toteaa lähes yksimielisesti asevelvollisuuden olevan tehoton järjestelmä vapaaehtoismalliin verrattuna.
Liian suuren varusmiesmäärän kouluttaminen
Everstiluutnantti Mika Kerttusen mukaan varusmiesten vuosittainen koulutusmäärä voitaisiin laskea puoleen eli 12 500:een vuoden 2009 määrästä 25 000 varusmiehestä. Kerttusen laskujen mukaan 12 500 vuosittain koulutettua varusmiestä riittäisi muodostamaan 250 000 miehen vahvuiset sodanajan joukot. Suomen sodanajan joukkojen vahvuutta laskettiin 350 000 sotilaasta 230 000 sotilaaseen vuonna 2015. Vahvuutta on pienennetty muun muassa pudottamalla joukoista useimmat yli 35-vuotiaat. Sodanajan joukkojen määrä nostettiin uudelleen 280 000 mieheen vuonna 2017.
Professori Roope Uusitalon mukaan nykyinen koulutusmäärä, jota hän pitää liian suurena, johtuu siitä, että varusmiesten työn hinta on asevelvollisuuden seurauksena keinotekoisen matala : ”Koska asevelvollisen hinta on nykyään keinotekoisesti lähellä nollaa, tällainen optimointiongelma menee väkisinkin nykysysteemissä pieleen.” Uusitalon mielestä joukkoja olisi kenties supistettu toisella tavalla, jos varusmiehille pitäisi maksaa palvelusajasta kunnon korvaus: ”Joillekin olisi saattanut tulla mieleen sellainenkin ratkaisu, että supistetaan sodan ajan joukkoja kouluttamalla pienempi osa ikäluokasta ja pitämällä se reservissä yhtä pitkään kuin aikaisemmin.”
Varusmieskoulutuksen tehoton ajankäyttö
Varusmies-lehden päätoimittaja Juho Mäki-Lohiluoma pitää asevelvollisuuden ongelmana sitä, että asevelvollisuuden seurauksena Puolustusvoimat saa käyttöönsä ilmaiseksi työvoimapanoksen varusmiesten muodossa, mutta Puolustusvoimilla ei kuitenkaan ole velvoitetta käyttää tätä työvoimapanosta mahdollisimman tehokkaasti. Koska työvoimapanoksen kustannuksella ei ole omistajaa, järjestelmän kehittämiseen löytyy vain vähän haluja. Tatu Suontaustan mukaan ympäri vuorokauden kasarmilla viettävien varusmiesten koulutukseen käytettiin Suontaustan johtajakaudella vain kaksi tuntia päivässä. Tunnetut sotilaat -teoksen tutkijoiden mukaan jonottamiseen käytetään armeijassa puoli tuntia päivässä.
Negatiiviset vaikutukset työelämään
Professori Roope Uusitalon tekemän tutkimuksen mukaan asepalveluksella on työuria lyhentävä ja ansiotasoa laskeva vaikutus. Uusitalo ja valtiovarainministeriön erityisasiantuntija Ossi Korkeamäki (2011) tutkivat vuonna 1998 tehtyjen palvelusaikojen muutosten vaikutusta työmarkkinoihin ja tulosten mukaan ”varusmiespalveluksen keston kolmen kuukauden kasvu alentaa työllisyyttä yhteenlaskettuna noin kolmella kuukaudella ja vuosituloja 18–30 vuoden iässä yhteensä noin 8 000 eurolla”.
Terveysvaikutukset
Tuula Tähtisen väitöskirjaa varten tutkittujen Pohjan Prikaatin varusmiesten paino nousi palveluksen aikana 4,6 kg, ja lipideissä ja insuliinissa tapahtui monia terveydelle haitalliseen suuntaan johtavia muutoksia. Varusmiesten munkkien kulutuskertojen määrä nousi varusmiespalveluksen aikana 166 %, viinerien ja muiden kahvileipien 119 %, sokeroitujen virvoitusjuomien 43 %, oluen 24 % ja pitsojen 14 %.
Varusmiesten huonot palvelusolosuhteet ja päiväraha
Varusmiesliiton mukaan palvelus on varusmiehille taloudellinen taakka. Kasarmien ilmanlaatuongelmat ovat yleisiä ja varusmiesten ruokahuollossa on puutteita. Varusmiespalvelusta tutkinut dosentti Mikko Salasuo kritisoi varusmiesten altistamista unenpuutteelle.
Maanpuolustustahdon laskeminen
Risto Sinkon väitöskirjan mukaan maanpuolustustahto keskimäärin laskee varusmiespalveluksen aikana. Ohi on -kampanja väittää, että "asepalvelukseen pakottaminen vahvistaa maanpuolustustahtoa samalla logiikalla kuin pakkosyöttäminen lisää ruokahalua."
Kustannustehokkuus
Vuonna 2010 julkaistussa asevelvollisuuden vaihtoehtoja selvittäneessä Suomalainen asevelvollisuus -raportissa (ns. Siilasmaan raportti) todetaan, että ”Mielestämme asevelvollisuus on kustannustehokkain tapa tuottaa Suomen puolustuskyky.” Raportin kansantaloudellinen tarkastelu perustuu VATT:n Juha Honkatukian tekemiin laskelmiin, mutta raportista on kuitenkin jätetty pois Honkatukian laskelmiinsa lisäämä huomio: ”On korostettava, että tutkimuksessa tarkastellut vaihtoehdot eivät ole puolustuskyvyn suhteen yhteismitallisia, eikä tutkimuksen perusteella voida vielä esittää kustannustehokkainta tapaa esimerkiksi nykytasoisen puolustuskyvyn ylläpitämiseksi.”
Kunnon kohoaminen ja sosiaalisten taitojen hyödyt
Puolustusvoimien mukaan asevelvollisuus tuottaa useita hyötyjä, kuten kunnon kohoamista, sosiaalisia taitoja, esiintymiskykyä ja johtamistaitoja. Matti Santtilan väitöskirjan mukaan varusmiesten fyysinen kunto nousi palvelusaikana keskimäärin 20 prosenttia. Varusmiespalveluksesta hyötyivät erityisesti heikkokuntoiset.
Työmarkkina-aseman paraneminen
ETLA:n tutkijat Kari Alho ja Nuutti Nikula raportoivat selvityksessään varusmiespalveluksen vaikutuksista tulevaan työmarkkina-asemaan, että ”armeijan menestyksellinen suorittaminen indikoi erittäin voimakkaasti ja positiivisesti tulevaa työmarkkina-asemaa: korkeaa koulutusta, korkeaa työllistymistä ja korkeaa palkkaa”, joskin selvityksen mukaan on myös mahdollista, että pitemmän varusmiespalveluksen suorittavat henkilöt ovat luontaisesti ahkerampia kuin lyhyemmän varusmieskoulutuksen suorittaneet henkilöt. (s. 23).
Positiivinen kokemus
Puolustusvoimien tekemän loppukyselyn mukaan varusmiehet arvioivat armeija-ajan varsin positiiviseksi ja antavat siitä yleisarvosanaksi 4,1 (1–5). Puolustusvoimien koulutuskulttuuri on kehittynyt viimeisen kymmenen vuoden aikana positiivisesti ja on summamuuttujien perusteella tasolla 4,0 (1–5).
Riskiin suhteutettu tarve
Professori Vesa Kanniaisen väitöstutkimuksen mukaan pienen riskiluokan maalle vapaaehtoinen asepalvelus on oikea ratkaisu. Suuren riskiluokan maalle kansalliseen turvallisuuteen liittyvät näkökohdat sen sijaan puoltavat yleistä asevelvollisuutta; siihen liittyy laaja koulutettu reservi. Kanniaisen mukaan Suomi kuuluu historian valossa suuren riskiluokan maihin.
Asevelvollisuuden vaihtoehdot
Muun muassa Vihreä miesliike ja Sadankomitea ovat esittäneet, miten maanpuolustus olisi mahdollista järjestää ilman asevelvollisuutta. Kumpikin malli perustuu reserviläisarmeijaan, joka muodostetaan vapaaehtoisesti varusmiespalveluksen suorittaneista. Vihreän miesliikkeen mallissa reservin vahvuus olisi 137 000 miestä, Sadankomitean mallissa 50 000 miestä. Everstiluutnantti Rainer Peltoniemen mielestä laaja 900 000 miehen reservi on kuitenkin edelleen Suomelle tärkeä.
Maanpuolustuskorkeakoulun vuonna 2014 julkaisemassa ”Yleisesikuntaupseerikurssi 56: Joukko vaihtoehtoja Puolustusvoimien tulevaisuuteen 2030” -työpaperissa esitellään yhtenä maanpuolustuksen toteuttamisen vaihtoehtona vapaaehtoisuuteen perustuva reserviläisarmeijamalli, jonka vahvuus on 100 000 miestä. Työpaperissa otetaan lähtökohdaksi tilanne, jossa 2000-luvun kehitystrendit jatkuvat. Tällöin puolustusmäärärahat pienenevät hiljalleen, ja puolustuksen keskinäisriippuvuus kasvaa. Sodan ajan vahvuus pienenee taloudellisten rajoitteiden ja tekniikan kehityksen seurauksena. Paperi huomauttaa, että esitetyn kehityskulun toteutuminen riippuu hyvin vahvasti siitä, millaisena turvallisuusuhkana Venäjä tulevaisuudessa koetaan. Tutkimus vertailee kolmea eri vaihtoehtoista maanpuolustuksen toteuttamistapaa: koko ikäluokan kouluttamista osittain sotilas-, osittain siviilitehtäviin, vapaaehtoismallia, jossa palvelukseen kannustetaan rahallisin kannustimin sekä osittain kaaderi-, osittain miliisijärjestelmää soveltavaa mallia. Työpaperin mukaan vapaaehtoismalli tuottaa toimiessaan nykyistä ammattitaitoisempia ja motivoituneempia sodan ajan joukkoja, mutta riskinä on, ettei henkilöstöä saada rekrytoitua riittävästi.
Nykyjärjestelmä poliittisesti
Suomessa varusmiespalveluksen suoritusprosentti on perinteisesti ollut korkea, vuonna 2008 83 prosenttia ikäluokan miehistä suoritti varusmiespalveluksen. Osuus on kuitenkin nopeasti laskeva ja virallisten lukujen mukaan 2012 miehistä olisi enää 78 prosenttia suorittanut asevelvollisuuden, ja vuonna 2013 Aseistakieltäytyjäliitto ja Ohi on -kampanja arvioivat osuuden olevan selvästi alle 70 prosentin.
Huolimatta kansainvälisestä kehityksestä, jossa länsimaissa vain paria poikkeusta lukuun ottamatta on luovuttu laajasti toimeenpannusta yleisestä asevelvollisuudesta, on nykyisen laajuisesta asevelvollisuudesta pitkään vallinnut Suomen politiikassa lähes täysi konsensus. 2000-luvulla jotkut poliitikot, esimerkiksi Paavo Arhinmäki, Osmo Soininvaara, Liisa Jaakonsaari ja Tarja Cronberg, ovat kuitenkin ehdottaneet harkittavaksi siirtymistä Norjan tapaiseen valikoivaan asepalvelukseen, jonka suorittaisi huomattavasti pienempi osa, esimerkiksi 30 prosenttia miehistä. Eduskunnan äänestäessä 4. joulukuuta 2007 uudesta asevelvollisuuslaista ainoa kiistakysymys oli se, tulisiko varusmiehille myöntää isyysvapaata 12 vai 18 päivää.
Eduskuntapuolueista yleistä asevelvollisuutta kannattavat keskusta, RKP, perussuomalaiset ja kristillisdemokraatit. Järjestelmän uudistamista ja siirtymistä vapaaehtoisuuteen perustuvaan asepalvelukseen kannattavat puolestaan vihreät ja vasemmistoliitto. Sosialidemokraattien mukaan on syytä tehdä selvitys molempia sukupuolia koskevasta kansalaispalveluksesta. Kokoomuksen vuoden 2011 eduskuntavaaliohjelma ei tehnyt linjauksia asevelvollisuuden suhteen, mutta eräät korkean profiilin kokoomuspoliitikot, muun muassa Jyrki Katainen ja Alexander Stubb, ovat ilmaisseet pitävänsä nykykäytäntöä hyvänä.
Puolustusministeriö asetti vuonna 2009 Risto Siilasmaan johtaman selvitysryhmän selvittämään asevelvollisuuden yhteiskunnallisia vaikutuksia, mutta se ei loppuraportissaan esittänyt merkittäviä muutoksia vallitsevaan asevelvollisuusjärjestelmään. Työryhmän teki sen sijaan noin 80 ehdotusta asevelvollisten aseman ja varusmieskoulutuksen kehittämiseksi. Puolustusvoimat on toteuttanut ehdotuksista yli puolet ja pääosa tullaan toteuttamaan vuoden 2013 loppuun mennessä.
Puolustusvoimain komentaja Ari Puheloinen arvioi toukokuussa 2010, että sodanajan joukkoja tullaan vähentämään nykyisestä 350 000:sta. Puolustusministeri Jyri Häkämies niin ikään arvioi toukokuussa 2010, että asevelvollisuusjärjestelmä muuttuu kiristyvän julkisen talouden ja kallistuvan puolustusmateriaalin seurauksena ja muutokset tulevat jo seuraavan hallituksen ohjelmaan.
Kansanedustaja Eero Heinäluoma totesi Porissa 22. heinäkuuta 2010 Suomi-areena keskustelutapahtumassa pitävänsä vihreiden kantaa valikoivasta asevelvollisuudesta maanpuolustuksellisesti ”vaarallisena”. Heinäluoma nosti esimerkiksi Ruotsin, jossa hän katsoi valikoivan asevelvollisuuden lopulta johtaneen ammattiarmeijaan. Vihreiden silloinen puheenjohtaja Anni Sinnemäki puolestaan sanoi samassa keskustelussa uskovansa, että Suomessa on vuoteen 2020 mennessä luovuttu yleisestä asevelvollisuudesta.
Joulukuussa 2010 Vihreä miesliike julkaisi kannanoton, jossa esitettiin sekä nykyisen mallisen asepalveluksen että siviilipalveluksen ja totaalikieltäytyjien vankeusrangaistuksen lakkauttamista. Nykyistä järjestelmää korvaamaan kannanotossa ehdotettiin vapaaehtoisuuteen perustuvaa armeijaa. Kannanotossa ehdotettiin reservin pienentämistä siten, että koko ikäluokasta koulutettaisiin 12 prosenttia (noin 7 000 henkeä), ja tästä koituvilla säästöillä armeijan kalustoa pystyttäisiin päivittämään. Samalla myös varusmiesten palkkausta korotettaisiin entistä kilpailukykyisemmäksi. Toteutuessaan muutosten todettiin pidentävän miesten työuria ja olevan sekä eettisesti että tasa-arvon kannalta mielekkäämpiä Suomen puolustuksen pysyessä kuitenkin uskottavana.
Helsingin Sanomien päätoimittaja Mikael Pentikäinen arvioi maaliskuussa 2011, että asevelvollisuus säilyy, mutta yhä harvempi suorittaa sen ja reservin miesvahvuutta pienennetään ehkä kolmannekseen.
Maavoimien aiemman komentajan Raimo Jyväsjärven mukaan kriittisyys asevelvollisuutta kohtaan on Ukrainan kriisin myötä väistynyt tai kadonnut jopa kokonaan.
Asevelvollisuuden muuttamiseksi sukupuolille tasavertaiseksi aloitettiin kansalaisaloite ja Yhteisvoimat-kampanja tammikuussa 2022. Aloite pyrki muuttamaan asevelvollisuutta niin, että asepalvelukseen ei enää määrättäisi sukupuolen perusteella. Aloitteen mukaan nykyinen asevelvollisuus rajoittaa perusoikeuksia, sillä yksilö määrätään palvelukseen tahdostaan riippumatta, ja koska se koskee ainoastaan miehiä, loukkaa se yksilöiden oikeutta tulla kohdelluksi tasa-arvoiseksi. Aloite keräsi puolen vuoden aikana 4115 kannatusilmoitusta, eikä päätynyt eduskunnan käsittelyyn.
Asevelvollisuuden kannatus
Asevelvollisuutta on 2000-luvulla kyselyjen mukaan kannattanut noin 60–80 prosenttia suomalaisista. Ukrainan kriisin alkamisen jälkeen asevelvollisuuden kannatus on kaikissa ikäryhmissä noussut samalla, kun tunne Suomeen kohdistuvasta sotilaallisesta uhasta on lisääntynyt. Suurinta yleisen asevelvollisuuden kannatus on SDP:n ja keskustan kannattajien keskuudessa ja pienintä Vasemmistoliiton ja Vihreiden keskuudessa. Maanpuolustuskorkeakoulun tutkija Arto Nokkala on arvioinut, että yleisestä asevelvollisuudesta on tullut osa suomalaisuutta ja tuki sille saattaa toimia muun ohessa protestina liialliseksi koettua kansainvälistymistä vastaan.
FS Forbin (D635)
Forbin (runkonumero D635) oli Ranskan laivaston 1958 palvelukseen otettu Duperré-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin elokuussa 1954. Se laskettiin vesille 15. lokakuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1958.
FS Tartu (D636)
Tartu (runkonumero D636) oli Ranskan laivaston 1958 palvelukseen otettu Duperré-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Nantesista Ateliers et Chantiers de Bretagnelta, missä köli laskettiin marraskuussa 1954. Se laskettiin vesille 2. joulukuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 5. helmikuuta 1958.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1979.
Minea Blomqvist-Kakko
Minea ”Minni” Cecilia Blomqvist-Kakko (s. 12. maaliskuuta 1985 Espoo ) on suomalainen golfpelaaja. Hän on pelannut ammattilaisena loppuvuodesta 2003 alkaen.
Blomqvist-Kakko valittiin vuoden 2004 tulokkaaksi (Rookie of the Year) Ladies European Tourilla. Hän on myös ensimmäinen suomalainen golfaaja, joka on voittanut jollakin pääkiertueella. Voitto tuli Unkarissa vuoden 2004 Ladies Central European Open -kilpailussa. Samana vuonna, heti ensimmäisessä pelaamassaan major-kilpailussa, Women’s British Openissa, hän teki kautta aikojen alhaisimman kierrostuloksen 62 (-10) sekä miesten että naisten major-kilpailut huomioon ottaen. Kaudelle 2006 Blomqvist sai ensimmäisenä suomalaisena pelioikeuden LPGA-kiertueelle. Elokuussa 2008 Blomqvist-Kakko saavutti uransa toisen Euroopan-kiertueen osakilpailun voiton Finnair Mastersissa, Helsingissä.
Blomqvist-Kakko pelaa Callaway-mailoilla ja Titleist Pro V1x -palloilla. Kauden 2007 alusta alkaen hänen valmentajinaan ovat toimineet Timo Rauhala, Pia Nilsson sekä Lynn Marriott. Hänen managerinsa on Hjallis Harkimo. Blomqvist edustaa kotikenttänsä Kullo Golf -seuraa.
Turkin kansalliskirjasto
Kirjaston kokoelmaan kuului 2016 lopussa 1 181 821 kirjaa, 88 018 vanhaa turkkilaista kirjaa, 27 690 käsikirjoitusta, 1 423 harvinaista julkaisua (latinal.), 250 137 sarjajulkaisua (vuosikertaa, noin 10 milj. yksittäistä numeroa tms), 129 260 muita kuin painotuotetta/kirjaa ja 26 362 mikrofilmirullaa.
Minea Blomqvist-Kakko
Menestys major-kilpailuissa
DNP = ei pelannut CUT = ei selviytynyt kilpailun viimeisille kierroksille. "T" jaettu sijoitus Voitot merkitty vihreällä taustalla ja sijoitukset 10 parhaan joukkoon keltaisella taustalla.
Agostinho Neto
António Agostinho Neto (17. syyskuuta 1922 – 10. syyskuuta 1979) oli angolalainen poliitikko ja runoilija, joka toimi vuosina 1975–1979 maansa ensimmäisenä presidenttinä. Hänen syntymäpäivänsä on Angolassa virallinen juhlapäivä.
Agostinho Neto syntyi Angolassa ja palasi kotimaahansa opiskeltuaan Lissabonissa lääketiedettä. Hän joutui vangituksi vastustettuaan Portugalin siirtomaavaltaa, mutta onnistui pakenemaan Marokkoon. Neto oli yksi MPLA-puolueen ensimmäisistä jäsenistä ja nousi maansa valtionpäämieheksi 11. marraskuuta 1975 sen saavutettua itsenäisyyden. Kilpailevat puolueet UNITA ja FNLA eivät kuitenkaan hyväksyneet uutta hallitusta ja aloittivat sitä vastaan sisällissodan. Neto kielsi muiden puolueiden toiminnan ja pyrki tekemään maasta sosialistisen. Häntä vastaan tehtiin vallankaappausyritys 27. toukokuuta 1977. Yrityksen takana ollut ryhmä käytti nimeä fraktionistit. Suuri joukko sen tukijoita, esimerkiksi entinen sisäministeri Nito Alves, teloitettiin.
Agostinho Neto kuoli Moskovassa 1979 Angolan sisällissodan ollessa käynnissä. Häntä seurasi José Eduardo dos Santos. Neto sai vuonna 1975 Leninin rauhanpalkinnon.
Zeromayo Studios
Zeromayo Studios on yhdysvaltalainen sarjakuvayhtiö, jonka perustivat Peter Laird ja Jim Lawson vuonna 1996. Se sijaitsee Northamptonissa, Massachusettsissa. Sen tunnetuin sarjakuva on Planet Racers.
Historia
Zeromayo on Mirage Studiosin perustajan Peter Laird ja yhtiössä työskentelleen Jim Lawsonin perustama sarjakuvayhtiö. Turtlesien sarjakuvan kokiessa taantuman vuonna 1995, Laird päätti yhdessä Kevin Eastmanin kanssa lopettaa Turtlesien tekemisen ja keskittyä muuhun. Image Comics päätti kuitenkin tarjoutua jatkamaan Turtlesien sarjakuvan tekemistä. Samalla Laird päätti yhdessä Lawsonin kanssa luoda uusia sarjakuvia ja perustivat uuden yhtiön Zeromayo Studios. Ensimmäinen sarjakuva oli Planet Racers, joka kesti kolmen numeron verran. Laird vastasi sarjakuvan käsikirjoittamisesta ja Lawson kuvittamisesta. Toinen sarjakuva Paleo: Tales of the Late Cretaceous oli täysin Lawsonin tekemä, joka kesti 8 numeron verran.
Georg Tallberg
Tallberg saavutti olympiapronssia Moskovan 1980 kisoissa purjehduksen 470-luokassa yhdessä Jouko Lindgrenin kanssa. Saman vuoden EM-kilpailuissa he sijoittuivat kahdeksansiksi. H-veneellä Tallberg saavutti MM-pronssia vuonna 1987.
Dennis Oppenheim
Dennis Oppenheim (6. syyskuuta 1938 – 21. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hänen tuotannossaan heijastuvat 1960-luvun uudet ilmaisumuodot, kuten minimalismi, maataide, kehotaide, käsitetaide ja videotaide.
Oppenheim pyrkii töissään pääsemään lähemmäksi itse luomisprosessia siten, että työprosessi hänelle on jopa tärkeämpi kuin valmis teos. Hänen 1970-luvun puolimaissa tekemistään töistä ei ole jäljelläkään muuta kuin työskentelyn tallennukset.
Oppenheim teki 1960-luvulla taiteilija Edward Kienholzin kanssa realististen tilojen sisustuksia tunkkaiseen tyyliin. Oppenheim siirtyi kuitenkin pian minimalismiin ja toteutti yksinkertaisten rakenteiden toistoon perustuvia töitä. Vuonna 1967 hän siirtyi maataiteeseen käyttäen sekä ajan että tilan ulottuvuuksia. Tällöin hän myös toteutti karttoihin perustuvan teossarjan Site Markers. Pian tämän jälkeen hän siirtyi tilataiteeseen ja toteutti tilakokonaisuuksia, usein yhdistämällä täysin vastakkaisen tyylisiä tiloja. Aika on myös niissä keskeisenä osana.