cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Théoden
Théodenin ”elämäkerta”
Drúadanin metsässä Théoden kohtasi metsäläisten johtajan, Ghân-buri-Ghânin. Ghân-buri-Ghân lupasi näyttää rohirrimille salareitin Sauronin joukkojen ohi Rammas Echorille. Rohanin joukot hyökkäsivät Sauronin joukkojen kimppuun Pelennorin kentillä. Sauronilla oli enemmän joukkoja, mutta rohirrimin hyökkäys oli niin hurja, että örkit ja haradrim joutuivat kauhun valtaan ja pakenivat. Théoden hyökkäsi haradrimin ratsuväen kimppuun ja surmasi niiden johtajan.
Yhtäkkiä Nazgûlien herra syöksyi Siivekkäällä pedolla taivaalta ja hyökkäsi Théodenin hevosen Lumiharjan kimppuun. Lumiharja kuoli ja kaatui Théodenin päälle. Silloin Dernhelm-niminen Rohanin mies saapui puolustamaan Théodenia. Dernhelm tappoi Pedon ja sitten Merrin avustuksella Noitakuninkaan.
Merri meni kuolevan Théodenin luokse. Myös Éomer ja Rohanin sotilaita saapui Théodenin luo. Hän nimesi Éomerin Rohanin kuninkaaksi ja käski hänen ratsastaa voittoon. Hän olisi vielä halunnut nähdä kerran Èowynin, mutta ei tiennyt Dernhelmin olleen Éowyn valepuvussa. Théoden kuoli vakavasti haavoittuneen Éowyn vieressä. Théoden oli toisen haaran viimeinen kuningas.
Elokuvat
Ralph Bakshin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -piirroselokuvassa vuodelta 1978 Théodenin äänenä on Phillip Stone.
Peter Jacksonin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa Théodenia esittää Bernard Hill. Kuninkaan paluussa Théoden puhuu kuollessaan Éowynille ja on tietoinen tämän läsnäolosta, toisin kuin kirjassa.
Figuren in Tolkiens Welt
Gurué
Gurué on kaupunki Mosambikin pohjoisosassa. Se tunnetaan teeviljelmistään. Vuonna 2007 Guruéssa oli noin 145 000 asukasta. Se on Mosambikin kymmenenneksi suurin kaupunki.
Superpesiksen kausi 2010
Superpesiksen kausi 2010 voi tarkoittaa:
With the Lights Out
With the Lights Out on grungeyhtye Nirvanan marraskuussa 2004 julkaistu box-set. Se sisältää kolme levyllistä ennenjulkaisettomia kappaleita, kuten Kurt Cobainin viimeiseksi jääneen nauhoituksen ”Do Re Mi” maaliskuulta 1994. Boksi sisältää myös yhden dvd:n, jossa on Nirvanan videoita.
Albumi pääsi vuonna 2004 Billboard 200 -albumi-listan 19. sijalle. Box-set myi viikon aikana 105 760 kappaletta ja on tähän asti kaikista eniten myynyt box-set. With The Lights Out -nimen on valinnut Kurt Cobainin tytär Frances Bean Cobain.
Ari Moilanen (painonnostaja)
Ari Moilanen (s. 1956) on suomalainen painonnostaja ja painonnostovalmentaja. Hän valmentaa OAK:ssa (Ounasvaaran Atleetti Klubi).
Ari Moilanen on ollut aktiivinen painonnostovalmentaja, joka on toiminut muun muassa Viron miesten lentopallomaajoukkueen fysiikkavalmentajana 2006, Uuden-Seelannin painonnostomaajoukkueen päävalmentajana 2007–2009, Pekingin olympialaisissa 2008 Uuden-Seelannin painonnostojoukkueen johtajana ja päävalmentajana ja Suomen joukkueen päävalmentajana.
Moilanen sai vuonna 1992 elinikäisen kilpailu- ja toimitsijakiellon dopingin vuoksi. Toimitsijakielto on sittemmin purettu.
Jimmy Snuka
thumb|Jimmy Snuka James Reiher (18. toukokuuta 1943 Fidži – 15. tammikuuta 2017 ) oli fidžiläinen showpainija, joka tunnettiin 1980-luvulla nimellä Jimmy ”Superfly” Snuka. Hän oli 183-senttinen ja 111-kiloinen. Snuka teki ensiesiintymisensä vuonna 1969. Hänen lopetusiskunaan oli superfly splash, mutta hän käytti useasti myös piledriveriä ja headbuttia. Hän otteli WrestleManiassa The Undertakeria, Shawn Michaelsia ja Yokozunaa vastaan. Snuka oli kaikkien aikojen ensimmäinen ECW:n maailmanmestari ja voitti tittelin kahdesti. Hän voitti myös esimerkiksi NWA:n Yhdysvaltain mestaruuden.
Jimmy Snuka esiintyi myös 2008 Royal Rumblessa.
Jimmy Snuka oli showpainija Dwayne "The Rock" Johnsonin setä.
Radeon 7000 -sarja
R100 oli koodinimi ATI Technologiesin ensimmäisen sukupolven Radeon-näytönohjainpiirille. Alkuperäiseltä koodinimeltään piiri oli Rage 6. Piiri tuotiin markkinoille aluksi nimellä Radeon 256, myöhemmin myös nimillä Radeon SDR, Radeon DDR sekä Radeon 7200. 7000 sarjan näytönohjaimet julkaistiin vuonna 2000.
R100 tuki myös Z-puskurin pakkausta, sekä hierarkista Z-puskuria, joiden yhdistelmää ati kutsui HyperZ-nimellä.
R100 näytönohjain käytti DDR muistia jota kortissa oli mallista riippuen 32 - 64 megabittiä. 64 megabitin mallissa oli myös VIVO (Video In Video Out) mahdollisuus.
Luettelo ensimmäisen sukupolven Radeon-näytönohjaimista
Ensimmäinen Radeon-sukupolvi sisälsi Direct3D 7.0- ja OpenGL 1.0 -yhteensopivan 3D-kiihdytyksen. Näytönohjaimet perustuivat R100-, RV100- ja RV200-piireihin.
Ylä-Savon seutukunta
Ylä-Savon seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjois-Savon maakunnassa. Siihen kuuluu seitsemän kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 111. Iisalmi on Ylä-Savon suurin kaupunki ja Ylä-Savon keskus.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
ROMmon
ROMmon Oy oli suomalainen tietoverkkojen mittaus- ja valvontajärjestelmiä valmistava ja markkinoiva yhtiö. ROMmon kehitti vuodesta 2001 helposti käyttöönotettavaa mittaus- ja monitorointijärjestelmää ammattilaisten käyttöön.
F-Secure osti ROMmonin koko osakekannan 30. marraskuuta 2005. ROMmonin perustajana ja toimitusjohtajana toimi suomalainen Internet-pioneeri Petri Helenius. Yrityksen hallituksen puheenjohtajana toimi 2001–05 Harri Hursti.
Arthur Sullivan
thumb|240px|Arthur Sullivan Arthur Seymour Sullivan (13. toukokuuta 1842 Lontoo – 22. marraskuuta 1900 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä. Sullivan tunnetaan parhaiten opereteista, jotka hän teki yhdessä libretisti William S. Gilbertin kanssa. Hänen tuotantonsa sisältää 23 oopperaa, 13 orkesteriteosta, 8 kuoroteosta ja oratoriota, kaksi balettia, näyttämömusiikkia, hymnejä. lauluja ja pianokappaleita.
Sullivan syntyi Lambethissa ja opetteli lapsena soittamaan eri instrumentteja. Myöhemmin hän alkoi myös säveltää lauluja. Vuonna 1858 Sullivan muutti Leipzigiin, jossa hän jatkoi opintojaan ja aloitti orkesterin johtamisen. Hän palasi Englantiin vuonna 1861.
Sullivan tutustui William S. Gilbertiin 1870-luvun alussa. Vuonna 1871 tuottaja John Hollingshead tilasi Sullivanin työskentelemään Gilbertin kanssa Thespis-oopperaa varten. He palasivat yhteen vuonna 1875, luodessaan operetin Trial by Jury ja aloittivat pitkän yhteistyön. H.M.S. Pinafore (1878) teki parivaljakosta kansainvälisen ilmiön. Se esitettiin Lontoossa 571 kertaa, mikä oli tuohon aikaan valtava määrä. Gilbertin ja Sullivanin yhteistyö ajautui joksikin aikaa ongelmiin 1890-luvun alussa, alkaen The Gondoliersin (1889) rahoitusta koskevasta kiistasta.
Sullivan lyötiin ritariksi vuonna 1883. Hän kuoli keuhkokuumeeseen marraskuussa 1900.
Giovanni Alfonso Borelli
Giovanni Alfonso Borelli (alun perin Giovanni Francesco Antonio Alonso, 28. tammikuuta 1608 – 31. joulukuuta 1679) oli italialainen fysiologi sekä fyysikko. Borelli löysi vuonna 1656 valkosolut, jotka Antoni van Leeuwenhoek kuvasi 1680-luvun alussa. Borelli mittasi yhdessä Vincenzo Vivianin kanssa aiempaa huomattavasti tarkemman nopeuden äänelle. Borelli ja Viviani päätyivät tutkimuksissaan tulokseen 350 metriä sekunnissa.
Hopsin
pienoiskuva|Hopsin Hopsin (oikealta nimeltään Marcus Jamal Hopson, s. 18. heinäkuuta 1985) on amerikkalainen rap-artisti ja tuottaja. Vuonna 2009 hän perusti oman levy-yhtiönsä nimeltä Funk Volume. Hän jätti yhtiön vuonna 2016 ja perusti uuden yhtiön Undercover Prodigy. Hopsin erottuu muista tyylisuuntansa artisteista käyttämällä esiintyessään värikkäitä piilolinssejä.
17. joulukuuta 2014 Hopsín ilmoitti lopettavansa uransa ja muuttavansa Australiaan, mutta noin viikkoa myöhemmin artisti raportoi tämän olleen vain huumorimielessä tehty vedätys fanien päänmenoksi ja jatkavansa uraansa tavalliseen tapaan.
Toisin kuin useimmat genrensä kollegat, Hopsin ei käytä mitään päihteitä ja kertoo nauttivansa enemmän skeittauksesta ja urheilusta.
George Jeffreys
George Jeffreys (15. toukokuuta 1645 – 18. huhtikuuta 1689) oli walesilainen tuomari ja lordikansleri, joka muistetaan parhaiten julmista tuomioistaan sekä oikeuden irvikuviksikin sanotuista istunnoista, joita yleisesti kutsutaan ns. Verisiksi käräjiksi. Tuomarina ollessaan Jeffrey määräsi jopa 200 kapinallista, joista useiden syyllisyyttä tuki vain hatarat todisteet, hirteen ja 800 orjuuteen. Jeffreys myös myi armahduksia tuomionsa saaneille. Jeffreysin kovat tuomiot johtuivat lojaalisuudesta kuningas Jaakko II:sta kohtaan sekä halusta päästä tämän suosioon ja nousta lordikansleriksi. Jeffreyn haave toteutuikin, mutta hän ehti olla lordikanslerina vain lyhyen aikaa ennen kuin Jaakko II syöstiin vallasta ja vihainen väkijoukko vangitsi Ranskaan pakenemassa olleen Jeffreysin. Tämä kuoli neljän kuukauden kuluttua vankeudessa.
Jon Fjeldså
Jon Fjeldså (s. 13. joulukuuta 1942, Bodø) on tanskalainen, Andien trooppiseen linnustoon erikoistunut lintutieteilijä. Hän on Kööpenhaminan yliopiston Eläintietellisen museon emeritusprofessori.
George Jeffreys
Varhainen elämä jakoulutus
Jeffreys syntyi perheensä tilalla Acton Hallissa, Wrexhamissa, Walesin pohjoisosassa kuudenneksi pojaksi John ja Margaret Jeffreykselle. Hänen veljensä Thomas, myöhemmin Sir Thomas, oli Englannin konsuli Espanjassa ja osa Alcántaran ritarikuntaa. George opiskeli vuosina 1652-1659 Shewsburyn sisäoppilaitoksessa ja vuosina 1661-1662 Lontoossa Wesminster Schoolissa. Hän opiskeli myös Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa vuonna 1662 yhden vuoden ajan valmistumatta ja siirtyi sitten Inner Templen lakikouluun opiskelemaan vuonna 1663.
Jon Fjeldså
Fjeldså valmistui norjalaisesta Bergenin yliopistosta maisteriksi (M.Sc.) vuonna 1970. Tohtoritutkinnon (D.Sc.) hän suoritti Kööpenhaminan yliopistossa (1974), josta hän oli saanut työpaikan vuonna 1971.
Työurallaan hän työskenteli Bergenin yliopiston assistenttina (1970), sitten Kööpenhaminan yliopiston Eläintieteellisen museon apulaisprofessorina (1971-), lehtorina (apulaisprofessorina 1974-) ja professorina vuodesta 1996.
Fjeldså toimi Tanskan luonnonhistoriallisen museon selkärankaisten osaston johtajana, Kööpenhaminan yliopiston biodiversiteetin professorina ja kuraattorina. Hän tutkii etenkin Andien trooppisen linnuston eliömaantiedettä ja DNA-näytteisiin perustuvaa runsaslajisten lintusukujen taksonomiaa, ja on julkaissut aiheesta useita kirjoituksia. Fjeldså tutkii varpuslintujen evoluutiota yhdessä Ruotsin ja Ranskan luonnonhistoriallisten museoiden sekä Kalifornian yliopiston kanssa.
Fjeldså on ollut kuvailemassa ja nimeämässä useita uusia lintulajeja ja -alalajeja, muun muassa junininsirkkua (Atlapetes melanopsis), yhdessä Thomas Valquin kanssa, ja keltarintalepinkäistä (Laniarius liberatus).
Teoksia
Esimerkkejä, kirjatuotanto paljon laajempi
Their Satanic Majesties Request
Their Satanic Majesties Request on The Rolling Stonesin vuoden 1967 joulukuussa julkaistu albumi. Se on tyyliltään psykedeelinen ja yhtyeen eräänlainen oma versio The Beatlesin aiemmin samana vuonna julkaistusta albumista Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Levy ei koskaan ole saanut kovinkaan suurta arvostusta osakseen ja myös yhtyeen jäsenet, erityisesti rumpali Charlie Watts, ovat myöhemmin todenneet sen olevan epäonnistunut projekti. Solisti Mick Jagger tosin on kehunut sen kappaleita "She’s a Rainbow" ja "2000 Light Years from Home".
Työstö
The Beatlesin jäsenet John Lennon ja Paul McCartney vierailevat albumin avauskappaleella "Sing This All Together", jossa he laulavat taustoja. Albumi sisältää myös ainoan yhtyeen studioalbumilla julkaistun kappaleen, jonka on kirjoittanut basisti Bill Wyman; "In Another Land". Se myös julkaistiin singlenä, jossa kappaleen esittäjäksi oli merkitty Wyman itse. Levyn tunnetuin kappale lienee kuitenkin b-puolen aloittava "She's a Rainbow". Albumin kappaleista kahta on esitetty yhtyeen kiertueilla; "2000 Light Years from Home" (Steel Wheels -kiertueella 1989-1990) ja "She's a Rainbow" (Bridges to Babylon -kiertueella 1997-98).
Julkaisu
Etelä-Afrikassa albumi julkaistiin nimellä The Stones Are Rolling sanan "satanic" vuoksi.
Yhdysvaltalainen hard rock -yhtye Kiss levytti oman versionsa kappaleesta "2000 Man" vuoden 1979 Dynasty -albumilleen.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Pervouralsk
Pervouralsk on kaupunki Tšusovaja-joen varrella Sverdlovskin alueella Venäjällä noin 45 kilometriä Jekaterinburgista länteen. thumb|right|230px thumb|100px|right
Urheilu
Jääpalloseura Uralski Trubnik pelaa Venäjän pääsarjassa.
Lähteet
.
Ehrnrooth
Ehrnrooth on suomalais-ruotsalainen aatelissuku, joka tunnetaan erityisesti sotilassukuna ja talouselämän vaikuttajina.
Sukuun kuuluvia ja muita Ehrnrooth-nimisiä on nykyään noin 250.
Suvun vanhempi historia
Ehrnroothin suku on perimätiedon mukaan lähtöisin Pommerista Saksasta, josta se saapui Baltian kautta Suomeen. Hans Plagman -nimisen upseerin arvellaan muuttaneen Liivinmaalta Suomeen vuoden 1600 tietämillä. Hänen poikansa Hans Plagman (k. 1679) toimi kauppiaana ja raatimiehenä Turussa. Tämän poika, Käkisalmen tuomari Johan Plagman (1623–1696) aateloitiin vuonna 1687 nimellä Ehrenrooth, mutta nimen kirjoitusasusta jäi myöhemmin yksi e-kirjain pois. Suku introdusoitiin kaksi vuotta myöhemmin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1123.
Sukuun kuulunut kenraalimajuri Carl Gustaf Ehrnrooth sai vuonna 1801 Miekkaritarikunnan ristin ja hänet korotettiin samassa yhteydessä ritaristoon. Kun Suomen ritarihuone järjestäytyi vuonna 1818, Carl Gustaf Ehrnroothin jälkeläiset merkittiin sinne aatelisena sukuna numero 73 (kommendörsätten) ja muut Ehrnroothit aatelisena sukuna numero 85. Ruotsissa sukua ei asunut vuoden 1809 jälkeen, mutta vuosina 1946 ja 1978 Suomesta muuttaneille suvun jäsenille myönnettiin uudelleen edustusoikeus Ruotsin ritarihuoneella.
Suvussa on 1700-luvun alusta alkaen ollut runsaasti upseereita, ja siihen on kuulunut yhteensä seitsemän kenraalia. Suku on vuodesta 1791 omistanut Seestan kartanon Nastolassa.
Talouselämän vaikuttajat
Ehrnroothin suku tunnetaan nykyisin suuresta varallisuudestaan ja merkittävistä omistuksistaan lukuisissa pörssiyhtiöissä. Sukuun on kuulunut useita vuorineuvoksia. Ehrnrootheja on 1990-luvulla kutsuttu jopa Suomen talouselämän vaikutusvaltaisimmaksi perheeksi ja ”Suomen Wallenbergeiksi”. Vaikka suvun taloudellisen mahdin onkin sittemmin sanottu hiipuneen, Ehrnrootheilla on edelleen vahva asema muun muassa Fiskarsin omistajina. Fiskarsin suurimpien osakkeenomistajien joukossa on Ehrnroothien suvun sijoitusyhtiöitä, kuten Alexander Ehrnroothin johtama Virala ja Paul Ehrnroothin Turret.
Vuoden 2015 alussa Helsingin Sanomat laski Ehrnroothien omistaneen pörssiyhtiöiden osakkeita yli 1,3 miljardin euron arvosta ja olleen siten Suomen toiseksi rikkain suku Herlinien jälkeen.
Suvun jäseniä
Jääkärikapteeni ja kirjailija Jalmari Kara (ent. Forsström) oli kenraali Johan Casimir Ehrnroothin avioton poika.
Avioliiton kautta sukuun liittyy myös:
Simon Stevin
thumb|Simon Stevin Simon Stevin (1548/1549 Brugge – 1620 mahdollisesti Leiden) oli flaamilainen matemaatikko ja insinööri. Hän vaikutti monilla tieteenaloilla sekä teorian että käytännön näkökulmasta. Hän kirjoitti teoksensa hollanniksi eikä latinaksi, kuten yleensä tapana oli hänen aikakautenaan.
Stevin oli ensimmäinen, joka selitti vuorovesi-ilmiön johtuvan Kuun painovoimasta. Musiikin alalla hän määritteli matemaattisesti tasavirityksen tietämättömänä aiemmista kiinalaisista teksteistä. Stevinin keksintöihin kuuluvat myös purjeella kulkevat rattaat, joiden nopeus ylitti hevoskäyttöisten rattaiden nopeuden.
Kullervon sotaanlähtö
pienoiskuva|[[Vanha ylioppilastalo|Vanhan ylioppilastalon fresko]]
Kullervon sotaanlähtö on Akseli Gallen-Kallelan Kalevala-aiheinen maalaus vuodelta 1901. Hän teki aiheesta freskon (355 × 687 cm) Helsingin Vanhan ylioppilastalon toisen kerroksen musiikkisaliin sekä temperatyön (89 × 128 cm), joka kuuluu nykyään Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Maalaus
Maalauksessa Kalevalan tarustoon kuuluva Kullervo istuu valkean ratsun selässä taaksepäin kääntyneenä keskellä talvista maisemaa puhaltaen suureen tuohitorveen lähtösoittoaan. Revontulet ja tähdet taustanaan hän on lähdössä sotaan, kostoretkelle setäänsä Untamoa vastaan. Läähättävä susi tai koira seuraa häntä. Maalauksessa Kullervo on pukeutunut vaaleanruskeisiin niin sanottuihin Saksan saappaisiin, harmaaseen nuttuun ja punaiseen kypärään. Hevosen koristeltu loimi on ylellinen ja Kalevalan mukaisesti hevosella on kultasuitset. Myös Kullervon punavalkoinen huotra kuvastaa varallisuutta.
Äänen ja soiton on katsottu kuvaavan äänen voimaa tässä teoksessa, ja Gallénille (vuodesta 1907 Gallen-Kallela) ääni olikin mahtava luonnonvoima, jota hän korosti useassakin mytologisessa teoksessaan.
Maalauksen synnystä
Kullervon sotaanlähdön kuvaidea syntyi Sääksmäellä vuonna 1894. Sen innoittajina oli paitsi Elias Lönnrotin Kalevala-eepos myös Daniel Europaeuksen kokoama ja muun muassa Kaarlo Slöörin täydentämä Kullervo-tarusto, jotka julkaistiin Lönnrotin luvalla nimellä Kullervon runot vuonna 1882. Gallén sommitteli vuosina 1894–1900 useita luonnoksia tuohitorveen puhaltavasta Kullervosta ratsun selässä. Niiden perustana ovat Kalevalan 36. runo ja sen säkeet 155–162.
Gallénin koulutoveri maisteri Otto Donner nuorempi tilasi ja rahoitti freskon tarkoituksenaan lahjoittaa se Helsingin Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston ylioppilaskunnalle. Hän oli nähnyt aikaisemmin Gallénin luonnoksia aiheesta tämän ateljeessa.
Mielikuva teoksen freskomuodosta kiteytyi taiteilijalle vasta vuoden 1898 Italiaan suuntautuneen matkan jälkeen. Hän oli matkallaan nähnyt Sienan Palazzo Publicossa sijainneet Simone Martinin freskot, joissa esiintyvästä ratsastajahahmosta Gallén oli vaikuttunut. Tällöin Suomen jugendtyyli, Kalevalan runot ja Italian varhaisrenessanssi löysivät yhteyden, ja koristeellinen kansallinen tyyli liittyi kansainväliseen kenttään. Gallén ei kuitenkaan omien sanojensa mukaan plagioinut Martinia, vaan hämmästyi nähdessään freskon Sienassa. Hän piti yhtäläisyyttä kummallisena sattumana, eikä hyväksynyt plagiointisyytöksiä. Gallén totesi, että vaikka kuvataiteessa on ollut tavallista, että maalaajat ottavat vaikutteita toisilta tai jopa plagioivat ilman kunniansa menettämistä, ei tällainen soveltuisi hänen luonteelleen.
Jean Sibeliuksen Kullervo-sinfoniassa sotaanlähtö on osa 4, Alla marcia. Sen motto on "Läksi soitellen sotahan, iloitellen tappelohon", ja musiikissa on vaikutteita karjalaisesta kansanmusiikista.
Helmi
thumb|250px|Japanilaisia viljeltyjä helmiä. Helmi on helmisimpukoiden ja eräiden suurikokoisten kotiloiden synnyttämä helmiäispallo. Helmet ovat hyvin suosittuja koruissa. Nykyisin suurin osa saatavilla olevista helmistä on viljeltyjä helmiä.
Vuoroittaiset ohuet mineraali- ja sarveisainekerrokset aiheuttavat valon taittumisen eri tavoin helmen kerroksissa, mikä synnyttää helmelle sille tyypillisen silkkisen kiillon. Joskus päällekkäiset kerrokset ovat kasvaneet limittäin, ja helmen pinnalla saattaa näkyä valon hajoamisesta johtuvaa sateenkaarenväristä hohtoa. Helmien väri vaihtelee tavallisesti valkoisesta kermanväriseen ja vaaleanpunaiseen, mutta myös hopeanvärisiä, sinisiä ja lähes mustia helmiä tavataan.
Helmien viljely
thumb|200px|left|Helmien viljelyä [[Indonesiassa.]] Ennen 1900-luvun alkua kaikki helmet saatiin helmenkalastajien sukeltaessa hakemaan meren ja jokien pohjasta simpukoita, jotka tarkistettiin yksitellen. Japanilainen Kokichi Mikimoto kehitti ensimmäisenä helmien viljelytekniikan ja patentoi sen vuonna 1896. Siinä helmisimpukan sisään asetetaan toisen simpukan kuoren helmiäisestä muotoiltu kiillotettu pieni pallo, jonka ympärille simpukka alkaa pian kasvattaa mineraalikerroksia. Helmen kehittyminen vie vain kolmesta kuuteen vuotta. Mikäli simpukka selviää helmen poistosta hengissä, siihen istutetaan seuraava helmen alkio.
Alkuperäiset japanilaiset viljellyt helmet, niin sanotut Akoya-helmet, viljellään pienikokoisissa simpukoissa ja ylittävät harvoin halkaisijaltaan kymmentä millimetriä. Viime vuosikymmeninä on alettu viljellä helmiä myös eteläisen Tyynenmeren ja Intian valtameren suurikokoisissa simpukoissa, joista Pinctada maxima kasvaa suunnilleen ruokalautasen kokoiseksi. Etelämeren helmet saavuttavat jopa 14 millimetrin koon ja ovat väriltään hopeanhohtoisia. Niitä viljellään lähinnä Australiassa ja Tahitilla. Myös Kiinan helmiviljely on maailmanlaajuisesti yhä merkittävämpää.
Musta helmi
Tahitin helmi eli Musta helmi on erityinen laji, joita syntyy Ranskan Polynesian viiden saariryhmän laguunien vesissä. Jo ennen kuin eurooppalaiset löysivät Tahitin ja sen saaret, oli musta helmi, tahitilaisittain Poe Rava, ansainnut mainetta ja arvostusta Euroopassa harvinaisuutensa vuoksi. Tahitin helmet tunnettiin "Kuningattarien helminä" ja "Helmien kuningattarina".
Erik von Schantz
Erik Gottfrid von Schantz (25. elokuuta 1877 Hämeenlinnan maalaiskunta – 28. huhtikuuta 1962 ) oli suomalainen diplomi-insinööri ja valtiopäivämies.
Von Schantzin vanhemmat olivat merikapteeni, valtiopäivämies Fabian Wilhelm von Schantz ja Gerda Ottilia Andersson. Von Schantz valmistui Kadettikoulusta vuonna 1898 ja diplomi-insinööriksi vuonna 1901 Polyteknillisestä opistosta. Hän toimi Oy Gottfr. Strömberg Ab:n toimitusjohtajana 1919–1924 ja Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana 1924–1948. Von Schantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Nikola Lončar
Nikola Lončar (s. 31. toukokuuta 1972 Kragujevac, Jugoslavia) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Seurajoukkueet
Lončar aloitti pääsarjauransa KK Partizanissa vuonna 1989. Seuran paidassa hän voitti maansa mestaruuden vuosina 1992 ja 1995. Lisäksi Lončar voitti Euroliigan-mestaruuden kaudella 1991–1992. Kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi Real Madridiin, josta hän jatkoi yhden kauden jälkeen italialaiseen Pallacanestro Vareseen. Kaudeksi 1997–1998 Lončar siirtyi Paris Basket Racingiin. Hän aloitti kauden 1998–1999 Maccabi Tel Avivissa, mutta sai potkut joulukuussa 1998. Tämän takia hän siirtyi loppukaudeksi Joventut Badalonaan. Seuraavan kauden alkaessa Lončar ei pelannut missään seurassa, mutta tammikuussa 2000 hän siirtyi RB Montecatini Termeen.
Kaudet 2000–2002 Lončar pelasi CB Breogánissa ja vuodet 2002–2005 hän vietti Club Estudiantesissa. Kaudeksi 2005–2006 hän palasi Partizaniin. Lončar lopetti uransa vuonna 2006 Olimpia Milanossa.
Tammisaaren saariston kansallispuisto
Maantiede
Suurin osa puiston pinta-alasta muodostuu lähellä avomerta sijaitsevista kallioluodoista ja niitä ympäröivistä vesialueista. Noin 85 prosenttia puiston pinta-alasta on merta. Suurimat puistoon kuuluvat saaret ovat Älgö ja Jussarö. Useilla kansallispuistoon kuuluvilla saarilla maihinnousu ja liikkuminen on kielletty 1.4.–31.7. välisenä aikana pesimälinnuston ja kasvillisuuden turvaamiseksi. Lisäksi joillain saarilla maihinnousu ja liikkuminen on kielletty ympäri vuoden.
pienoiskuva|vasen|Rödjanin tila Älgön saarella toimii luontotupana. Sisäsaariston luontoa löytyy ennen kaikkea Älgön (ennen Elgö) saarelta ja arkikielellä sanotaankin usein "Älgön kansallispuisto". Entinen kalastajatila Rödjan Älgön etelärannalla toimii luontotupana. Rödjan on myös suosittu etappisatama veneturisteille matkalla esimerkiksi Helsingistä Tukholmaan. Myös Skedön luoteispäästä löytyy kansallispuistoon kuuluvalla alueella sijaitseva retkisatama. Rödjan ja Elgö on mainittu tanskalaisessa purjehdusoppaassa jo 1240-luvulla.
Retkeilyreitit
Kansallispuistossa on kolme merkittyä retkeilyreittiä. Älgön saarella on kahden kilometrin pituinen luontopolku, joka alkaa Rödjanin kalastajatilalta. Modermaganin saarella on 1,5 kilometriä pitkä luontopolku ja Jussarön saarella 4,7 kilometriä pitkä luontopolku.
Kävijämäärät
Vuonna 2021 puistossa kirjattiin 59 400 kävijää. Samana vuonna tehdyn kävijätutkimuksen mukaan suosituimmat vierailukohteet olivat Jussarö, Rödjan, Modermagan ja Fladalandet. Tutkimukseen osallistuneista 76 prosenttia yöpyi kansallispuistossa ja 24 prosenttia oli päiväkävijöitä. Osallistuneista 69 prosenttia oli käynyt puistossa aikaisemmin.
Lämminverinen
thumb|[[Varenne on lämminverinen ravuri]] thumb|Lämminverinen ratsu ([[holsteininhevonen)]] Lämminverisellä hevosella tarkoitetaan hevosta, joka kuuluu kevytrakenteiseen hevostyyppiin. Suomessa termillä viitataan usein nimenomaan lämminveriravureihin. Lämminveriset ovat kylmäverisiä nopeampia ja ketterämpiä ja yleensä myös luonteeltaan niitä vilkkaampia ja arempia.
Lämminveriseen hevostyyppiin kuuluu suurin osa ratsu- ja ravihevosroduista, vaikkakin esimerkiksi suomenhevonen luetaan kylmäveriseksi roduksi ja sitä voidaan käyttää sekä työhevosena että ratsuna ja ravurina. Lämminveriset ratsurodut jaetaan edelleen kahteen alatyyppiin, täysiverisiin ja puoliverisiin. Jotkin rodut, esimerkiksi Yhdysvaltojen monet karjahevos- ja ratsurodut, kuitenkin jäävät näiden kahden alaluokan ulkopuolelle.
Dysnomia (mytologia)
Dysnomia oli kreikkalaisessa mytologiassa laittomuuden henki, yksi Eriin tyttäristä. Hänen vastakohtansa oli Eunomia, laillisen järjestyksen henki.
Pokhara
Pokhara on Nepalin toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Kaskin piirikunnassa, maan pääkaupungista Kathmandusta noin 200 kilometriä länteen. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 255 000 asukasta.
Kaupunki sijaitsee Pokharan laaksossa, jota ympäröivät lumihuippuiset vuoret. Paikka on vanhojen silkkiteiden risteyskohdassa. Sinne pääsi vain jalkaisin kunnes vuonna 1968 valmistui uusi tie.
Kiži
thumb|Kristuksen kirkastuksen kirkko, kellotapuli ja Jumalansynnyttäjän suojeluksen kirkko Kiži on puukirkoistaan tunnettu Äänisen saari Karjalan tasavallassa Venäjällä. Runsaan viiden kilometrin pituinen ja alle 800 metriä leveä saari on Unescon maailmanperintökohde. Kižin suojelualue on puolestaan 500 neliökilometrin laajuinen, Venäjän federaatiotasolla hyväksytty luonnon- ja kulttuuriympäristön suojelualue, joka kattaa paljon Kižin saarta laajemman alueen.
Pokhara
Pokharassa on Nepalin toinen kansainvälinen lentoasema. Pokharan kaupungissa, asutuksen keskellä sijaitsevalla Pokharan lentoasemalla on asfaltoitu, noin 1,4-kilometrin kiitotie.
Kiži
Hallinnollisesti saari kuuluu Suurlahden maalaiskuntaan. Saaren museotoiminnot siirtyivät Karjalan tasavallalta Venäjän valtiolle vuonna 2001.
Pokhara
Historia
Pokharaa on vuosien saatossa hallinneet kiinalaiset, tiibetiläiset ja britit.
Kiži
Kiži on Karjalan tasavallan merkittävimpiä matkailukohteita ja suosittu koko Venäjän laajuisesti. Kižiin on nopea yhteys kantosiipialuksella Petroskoista, jonne on matkaa noin 70 kilometriä.
Kižin maailmanperintöalue
thumb|Kristuksen kirkastuksen kirkon [[kupolit]] thumb|Lazarus Muromilaisen kirkko. thumb|Eräs saaren rukoushuoneista (Arkkienkeli Mikaelin tsasouna ?). thumb|Tuulimylly ja eräs saaren rukoushuoneista.
Äänisellä sijaitseva Kižin pogostan maailmanperintöalue (60 ha) on perustettu maailmankuulun puukirkkoryhmän säilyttämiseksi. Ainutlaatuista rakennuskantaa täydentävät ortodoksiset rukoushuoneet eli tsasounat, perinteiset karjalaistalot, aitat, myllyt, pajat, savusaunat sekä runsas vanha esineistö. Museosaari on kuulunut vuodesta 1990 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Juhani Aho
Juhani ”Jussi” Aho (alkuaan Johannes Brofeldt, vuodesta 1907 Juhani Aho; 11. syyskuuta 1861 Lapinlahti – 8. elokuuta 1921 Helsinki) oli ensimmäisiä suomeksi pitkän uran tehneitä ammattikirjailijoita. Hänen kirjailijanuransa kesti nelisenkymmentä vuotta. Ahon tuotannosta mainitaan usein hänen kirjoittamansa novellit, lastut, ja niissä ja muussa lyhytproosassa hän oli parhaimmillaan.
Kiži
Kižin maailmanperintöalue
Kižin kokonaisuuden ytimenä ovat Kristuksen kirkastumisen (Preobraženie) ja Jumalansynnyttäjän suojeluksen (Pokrova) kirkot sekä niihin liittyvä kellotorni. Täyspuinen Kristuksen kirkastuksen kirkko on rakennettu vuonna 1714. Sen 22 haapapaanuista kupolia loistavat hopeisina, ja väitetään, ettei sen rakentamiseen ole käytetty ainuttakaan rautanaulaa. Alun perin Kristuksen kirkastuksen kirkko rakennettiin kesäkirkoksi. Kirkko on ollut turisteilta suljettu vuodesta 1980 asti. Korjauksen suunnitellaan valmistuvan vuonna 2018.
Preobraženien kirkon vierellä on Pokrovan kirkko. Sen rakentamisajankohtana pidetään vuotta 1764, mutta siitä kiistellään vielä. Rakenteeltaan Pokrovan kirkko eroaa Preobraženien kirkosta, mutta rakentajien onnistui yhdistää molemmat kirkot ja myöhemmin vielä kellotornikin yhdeksi kokonaisuudeksi.
Juhani Aho
Nuoruus
Ahon vanhemmat olivat rovasti Henrik Gustaf Theodor Brofeldt ja Karolina Fredrika Emelie Snellman, joille syntyi yhteensä kymmenen lasta. Lapinlahden Väärnin pappilassa syntynyt Johannes eli Juhani oli heistä vanhin. Yksi hänen pikkuveljistään oli kirjailija ja rehtori Kaarlo Brofeldt.
Kiži
Kižin maailmanperintöalue
Läheisyydessä sijaitsee 1300-luvulla rakennettu Lazar Muromilaisen kirkko, joka tunnetaan myös Lasaruksen kuolleista herättämisen kirkkona. Se on vanhin puurakennustaiteen muistomerkki Venäjällä. Tsasouna siirrettiin Kižin saarelle vuonna 1960 Äänisjärven etelärannalla sijaitsevasta Muromin luostarista. Tätä tsasounaa paikalliset asukkaat pitivät ihmeitä tekevänä. Kižin ulkomuseoon kuuluu monta muutakin tsasounaa. Näitä ovat arkkienkeli Mikaelin tsasouna (1600–1700-luku), Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (Uspenie) tsasouna (1600–1700-luku), Kristus Käsittätehty -ikonin tsasouna (1600–1700-luku) ja Pietarin ja Paavalin tsasouna (1600-luku).
Ikonit
Kižin museon kokoelmassa on kaikkiaan 579 ikonia 1500–1800-luvuilta, niiden joukossa on muun muassa Kristuksen-ikoni, Aabrahamin ja Saaran elämä - ja Pyhän Sosiman ja Savvatin elämä Solovetskissa -ikonit. Pyhittäjät munkki Sosima Solovetskilainen ja munkki Savvati Solovetskilainen olivat Solovetskin luostarin perustajia yhdessä erakkomunkki Herman Solovetskilaisen kanssa. Sosima syntyi Tolvuja-kylässä Kižin saaren lähellä.
Juhani Aho
Nuoruus
Isä oli ottanut osaa 1800-luvun alun herännäisyyteen, mutta hän siirtyi myöhemmin beckiläiseen teologiaan. Äiti pysyi herännäisenä kuolemaansa saakka. Vanhempien uskonnollinen tausta saattoi olla syy Ahon herännäismyönteiseen suhtautumiseen. Esimerkiksi romaanissaan Muuan markkinamies Aho on kuvannut heränneet sympaattisina ja oikeamielisinä ihmisinä. Myös novellikokoelmassa Heränneitä (1894) hän luo heränneistä myönteistä kuvaa. Ahon isä Theodor Brofeldt työskenteli Iisalmen emäseurakunnan pappina 55 vuoden ajan ja sai rovastin arvonimen. Hän asui perheineen Mansikkaniemen pikkupappilassa Iisalmen Koljonvirralla, jossa myös Juhani Aho vietti varhaisvuotensa. Aho kävi Kuopion lyseota vuodesta 1872 ja pääsi ylioppilaaksi 1880. Sen jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa suomen kieltä, kirjallisuutta ja historiaa. Aho sai jo nuorena ylioppilaana huomiota, kun hän voitti osakuntansa (Savo-karjalainen osakunta) kirjoituskilpailun.
Kiži
Ikonit
Museo on avannut Internetissä virtuaalisen ikonostaasin, jonka nimenä on Kolmen vuosisadan pituinen taival. Kokoelmaan kuuluu puolisataa arvokasta pyhäinkuvaa 1500–1700-luvuilta. Ikonit ovat peräisin 22-kupolisesta Kristuksen kirkastuksen kirkosta, Karjalan vanhimmasta kirkosta Lasaruksen kirkosta ja arkkienkeli Mikaelin tsasounasta. Virtuaaliseen kokoelmaan on tallennettu 25 ikonia Kristuksen kirkastuksen kirkon nelirivisestä ikonostaasista, joka sisältää 101 ikonia. Verkosta löytyy myös tietoja kirkkojen historiasta ja sisäkuvasta.
Nykyisin sisälle pääsee arkkienkeli Mikaelin tsasounaan. Lasaruksen kirkkoa voi katsella vain ulkopuolelta. Myös Kristuksen kirkastumisen kirkko on suljettu peruskorjauksen takia. Vanhoja ikoneja voi katsella aitoina vain yhdeksänkupolisessa Jumalanäidin kirkossa, joka on saaren toiseksi tunnetuin nähtävyys.
Juhani Aho
Kirjailijan ura
oikea|pienoiskuva|274x274px|Juhani Aho poikansa [[Heikki Aho|Heikki Ahon kanssa Tuusulassa vuonna 1897. ]] Aho kirjoitti useita romaaneja ja novelleja. Vuonna 1884 hän jättäytyi yliopistosta kirjailijaksi ja vapaaksi toimittajaksi. Aho työskenteli useissa lehdissä ja oli mukana perustamassa Päivälehteä, jonka seuraajaa Helsingin Sanomia hän avusti kuolemaansa saakka. Ensimmäiset novellit julkaistiin 1883. Jo Ahon varhaistuotanto ilmensi realismia, mutta se toi siihen myös uutta ilmettä käsittelemällä uuden ja vanhan ristiriitaa (esimerkiksi esikoisromaani Rautatie vuodelta 1884). Hänen pääteoksekseen luetaan Rautatie, kertomus maaseudun ukosta ja akasta, jotka ensi kertaa kuulevat rautatiestä ja haluavat lopulta päästä sitä katsomaan. Kirjailijan myöhäiskauden huomattavimmasta teoksesta Juhasta on tehty kaksi oopperaa ja neljä elokuvaa. Aho on tunnettu myös kehittämästään novellityypistä, suosituista lyhyistä kertomuksistaan eli lastuista, joista tunnetuin on Siihen aikaan kun isä lampun osti. Vaikka lastut ovat saavuttaneet suurta suosiota lukijoiden keskuudessa, kirjailija ei itse niistä juuri perustanut, vaan pikemminkin kuvasi niitä muun luomistyön ohessa lenteleviksi kappaleiksi. Vuosina 1891–1921 lastuja ilmestyi kahdeksan kokoelmaa.
Kiži
Historia ja nykyisyys
Kižin museosaari sijaitsee Äänisen saariryhmän keskellä, ja se on saanut nimensä kisoista (karjalan kielellä kiži). Saaresta muodostui jo 1400-luvulla alueellinen keskus eli pogosta. Museoalue avattiin vuonna 1966. Kižin saari toimii historiallis-arkkitehtuurisena ja etnografisena museona. Se on Karjalan tasavallan suurimpia nähtävyyksiä, ja siellä järjestetään myös Karjalan historiaan, arkkitehtuuriin ja etnografiaan liittyviä tapahtumia.
Kižin suojelualue
Kižin saari kuuluu laajempaan 22.syyskuuta 1989 tehdyllä päätöksellä Venäjän federaation tasolla suojeltuun Kižin suojelualueeseen (laajuus 500 km² eli 50 000 ha). Siellä on monenlaisia rauhoitettuja puulajeja, lintuja ja eläimiä, ja saaristossa on säilynyt valtavien kuusien metsikkö. Luonnonpuistossa järjestetään ekologisia vene- ja kävelyretkiä (kasvitieteellisiä, geologisia sekä ornitologisia), joiden kesto vaihtelee neljästä tunnista pariin päivään.
Juhani Aho
Kirjailijan ura
Ahon tuotanto on monitahoinen. Se sisältää psykologista realismia (muun muassa Yksin), naturalismia lähenevää realismia (Helsinkiin) ja jopa esseistiikkaa (välillä myös voimakkaasti impressionismia) läheneviä lastuja.
Kiži
Kirjallisuutta
Opolovnikov, A. V.: Sokrovištša russkogo severa. Moskva, 1989. ISBN 5-274-00335-4.
Aiheesta muualla
62.07583°N, 35.22389°W
Juhani Aho
Kirjailijan ura
Aho myös suomensi kaunokirjallisuutta, etenkin pohjoismaista mutta myös ranskalaista. Hän osallistui myös vuosina 1906–1920 raamatunkäännöskomitean työhön.
Useat Ahon teoksista ovat kansankuvausta. Hän kirjoitti kuitenkin kuvauksia sekä tavallisesta kansasta että sivistyneistöstä. Papin rouva -teoksessa luonnonkuvaus nousee keskeiseksi henkilöiden sisäisen elämän kuvastajaksi ja eroaa näin ollen kauemmas tyypillisestä realismista. Ahon tuotanto jakautuu eri vaiheisiin, joista yksi osuu 1890-luvulle, jolloin Ahon elämässä tapahtui vakiintumista ja tuotannossa syttyi kiinnostus kalevalaisuutta ja herännäisyyttä kohtaan. Ahon tuotannon merkittävintä osaa edustavat lastut, joka on Ahon lyhyille teksteille keksimä termi. Parhaimmillaan hän oli juuri lyhyessä proosassa.
Aho oli ensimmäinen suomalainen kirjailija, joka oikeasti eli kirjoittamalla. Hänestä tuli jo elinaikanaan eräänlainen kansalliskirjailija, minkä vuoksi hän joutui kirjoittamaan liian paljon ja osallistumaan erilaisiin julkisiin tehtäviin, mikä puolestaan hajotti hänen voimiaan. Aho oli myös aikansa tunnetuimpia suomalaiskirjailijoita Euroopassa, koska hänen kirjoistaan ilmestyi erikielisiä käännöksiä melko nopeasti. Jo 1890-luvulla hänen kirjojaan oli käännetty kymmenelle kielelle. Benet R. Barrios käänsi Ahon lastuja katalaaniksi, ja käännökset ilmestyivät uudestaan kuvallisessa kirjasessa Finlandeses (1905).
Aho haaveili vanhemmiten kansainvälisistä markkinoista ja Nobelin palkinnosta. Aho oli myös useita kertoja ehdolla Nobelin palkinnolle.
Yksityiselämä
pienoiskuva|Juhani Aho kalastamassa Viitasaaren [[Huopanankoski|Huopanankoskella vuonna 1912.|alt=|oikea|262x262px]] Ahon kotiolot vaikuttivat myös hänen kirjallisuuteensa. Juha-romaanin kolmiodraaman taustalla näkyy kahden sisaren rakkaus. Aho oli naimisissa taiteilija Venny Soldan-Brofeldtin kanssa, mutta rakasti myös Tilly Soldania, vaimonsa siskoa. Kaikki asuivat samassa pihapiirissä, ja Aholla oli lapsia molempien siskosten kanssa.
Aholla oli tiivis yhteys Elisabeth Järnefeltiin, jonka ”kouluun” hän kuului. Heidän kirjeenvaihtonsa kesti vuosia. Järnefelt rohkaisi nuorta kirjailijaa etsimään omaa tietään. Samoin Aholla oli lämmin suhde Minna Canthiin, joka ihastui Ahoon. Ahon suhdetta Järnefeltiin, mutta myös Canthiin kuvaa Tarja Lappalainen teoksessaan Salonkielämää – rakkautta, riitoja ja kirjoittamisen paloa.
Huomionosoituksia
thumb|right|upright=0.5|Juhani Aho vuoden 1961 juhlapostimerkissä.
thumb|upright|[[Juhani Ahon patsas|Ahon patsaan paljastustilaisuus Helsingin Eirassa 11. syyskuuta 1961. Helsingin Sanomien seppeltä laskemassa Eljas Erkko (oik.) ja päätoimittaja Yrjö Niiniluoto. Taustalla Ahon kotitalo Armfeltintie 6.]]
Little Miss Sunshine
Little Miss Sunshine on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Jonathan Dayton ja Valerie Faris. Elokuvaa on ylistetty ja kiitelty maailmanlaajuisesti. Elokuva voitti Best Feature - World Cinema Audience -palkinnon Sydneyn elokuvajuhlilla. Elokuva sai myös neljä Oscar-ehdokkuutta mukaan lukien Paras elokuva ja sai niistä kaksi; Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen ja Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon.
Suomen ensi-ilta oli 24. marraskuuta 2006.
Juoni
Sheryl Hoover (Toni Collette) on kahden lapsen ylityöllistetty äiti, joka asuu Albuquerquessa, Uudessa Meksikossa. Hänen veljensä Frank (Steve Carell) on homoseksuaali ja ranskalaiselle kirjailija Marcel Proustille omistautunut tutkija, joka asuu väliaikaisesti Sherylin perheen parissa yritettyään itsemurhaa. Sherylin aviomies Richard (Greg Kinnear) ponnistelee tehdäkseen itselleen uraa motivoivana puhujana ja elämäntapavalmentajana. Dwayne (Paul Dano), joka on Sherylin poika tämän aiemmasta avioliitosta, on levoton teini, joka on vannonut olevansa puhumatta niin kauan, kunnes saavuttaa unelmansa ja pääsee koelentäjäksi. Richardin rivosuinen isä Edwin (Alan Arkin) on toisen maailmansodan veteraani ja saanut vastikään häädön vanhainkodista heroiinin käytön ja myynnin vuoksi. Sen vuoksi myös hän asuu perheen parissa. Edwin on erityisen läheinen seitsenvuotiaan pojantyttärensä Oliven (Abigail Breslin) kanssa.
Olive saa suureksi ilokseen kuulla, että hänet on hyväksytty ”Little Miss Sunshine” -kauneuskilpailuun, joka pidetään Redondo Beachilla, Kaliforniassa kahden päivän päästä. Oliven vanhemmat ja Edwin, joka on valmentanut Olivea, haluavat tukea tyttöä. Frank ja Dwayne eivät voi kuitenkaan jäädä kotiin yksin, joten koko perhe lähtee yhdessä kohti Kaliforniaa. Koska perheellä ei ole ylettömästi rahaa, he lähtevät 1 287 km:n pituiselle matkalle keltaisella Volkswagen Kombi -pikkubussillaan.
Perheenjäsenten väliset suhteet kiristyvät matkan aikana, ja pikkubussissa ilmenee tuon tuostakin kaikenlaisia vikoja. Kun pikkubussi hajoaa heti alkumatkasta, perhe käsittää, että heidän on työnnettävä sitä, kunnes se saavuttaa noin 30 kilometrin tuntivauhdin, ja juostava sitten takaisin sen kyytiin. Myöhemmin pikkubussin äänitorvi alkaa tuutata jatkuvasti, minkä seurauksena poliisi pysäyttää perheen kerta toisensa jälkeen.
Koko matkan ajan perheen kohtaloksi koituu yhtä jos toista takaiskua. Sen myötä perheenjäsenet alkavat ymmärtää tarvitsevansa toisiaan. Richard menettää tärkeän sopimuksen, jonka avulla hän olisi voinut saada uuden uransa vihdoin käyntiin. Frank kohtaa entisen poikaystävänsä, joka oli aiemmin jättänyt hänet toisen akateemikon vuoksi ja saanut hänet yrittämään itsemurhaa. Edwin kuolee heroiinin yliannostukseen. Päästäkseen kauneuskilpailuihin ajoissa perhe salakuljettaa Edwinin ruumiin ulos sairaalasta aikomuksenaan haudata se kilpailun jälkeen. Juuri ennen heidän saapumistaan perille Dwayne huomaa olevansa värisokea, jolloin Frank kertoo hänelle, ettei värisokea voi koskaan ryhtyä koelentäjäksi. Järkytys saa Dwaynen rikkomaan hiljaisuuden valansa ja purkamaan kiukkunsa kovaäänisesti kieltäytyen jatkamasta matkaa ja paljastaen perhettä kohtaan tuntemansa vihan ja halveksunnan. Hän ryntää itkien ulos pikkubussista, mutta Oliven halaus rauhoittaa hänet, ja hän palaa takaisin perheen luo.
Perhe käy raivoisan kilpa-ajon aikaa vastaan ehtiäkseen kilpailupaikalle ajoissa. Kun he viimein pääsevät perille, Olive jää miltei kilpailun ulkopuolelle, koska hän saapuu paikalle neljä minuuttia myöhässä. Oliven valmistautuessa kilpailuun muu perhe tarkkailee toisia kilpailijoita: hoikkia, erotisoituja pikkutyttöjä, joilla on täydellisesti muotoillut hiukset, huulipunaa ja yllään aikuismaiset bikinit tai upeat iltapuvut. Tytöt esittävät prameita tansseja, taidokkasta musiikkia tai notkeita voimisteluliikkeitä suurella päättäväisyydellä. Perheelle käy pian selväksi, ettei Olivesta (vaatimaton, kalpea, pulskahko, silmälasipäinen ja täysin kokematon, mitä tulee kauneuskilpailuihin) ole juuri vastusta näille tytöille.
Juuri ennen kuin Oliven on määrä esiintyä kilpailun kykyosuudessa, Richard ja Dwayne käsittävät, että Olivesta tulee taatusti kaikkien pilkan kohde. He haluavat säästää Oliven nöyryytykseltä ja juoksevat pukuhuoneeseen taivutellakseen hänet luopumaan kilpailusta. Sheryl kuitenkin vaatii, että ”Olive saa olla Olive”, ja niin Olive nousee lavalle. Hän esittää riemukkaasti isoisänsä hänelle opettaman tanssin, joka on Rick Jamesin kappaleen ”Super Freak” tahtiin tehty burleskiesitys. Olivella ei ole hajuakaan hänen esityksensä yleisössä aiheuttamasta tyrmistyksestä ja kauhusta. Kilpailun järjestäjät raivostuvat ja vaativat Sheryliä ja Richardia hakemaan Oliven pois lavalta. Sen sijaan perheenjäsenet liittyvät yksi kerrallaan Oliven mukaan lavalle ja tanssivat hänen kanssaan.
Seuraavaksi perhe nähdään hotellin turvallisuudesta vastaavan toimiston ulkopuolella. Poliisi kertoo heille, että he voivat lähteä, kunhan he lupaavat, ettei Olive enää ikinä osallistu yhteenkään Kaliforniassa järjestettyyn kauneuskilpailuun. Richard kertoo Olivelle, että tämän isoisä olisi tästä ylpeä. Perhe pakkautuu onnellisena ränsistyneeseen pikkubussiinsa ja suuntaa takaisin kohti Albuquerqueta.
Tapio Heikkilä
Tapio Heikkilä (s. 8. huhtikuuta 1990 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Norjassa.
Heikkilä teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 15. toukokuuta 2008 ottelussa FC Hakaa vastaan. Hän siirtyi 2013 Helsingin Jalkapalloklubiin 2+1-vuotisella sopimuksella. Joulukuussa 2015 hän siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhoon kaksivuotisella sopimuksella mutta pelasi seurassa vain yhden liigacupin ottelun ja siirtyi helmikuussa 2016 Norjaan IK Startin joukkueeseen. Hän pelasi kaudella 2016 Norjan pääsarjassa 30 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Seuraavat kolme kautta hän pelasi Norjan toisella sarjatasolla Startin ja Sandnes Ulfin joukkueissa. Kaudeksi 2020 hän palasi FC Honkaan.
Saavutukset
Honka
HJK
Eeva-Liisa Myllymäki
Eeva-Liisa Myllymäki (o.s. Kalliolahti, s. 5. maaliskuuta 1948 Kuortane) on suomalainen juoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Kuortaneen Kuntoa. Urheilu-uran läpimurtovuosi oli 1963. Uraa kesti vammojen vuoksi vain vuoteen 1968.
Myllymäki (tuolloin vielä Kalliolahti) saavutti hopeaa junioreiden EM-kilpailujen 800 metrillä Odessassa 1966 ajalla 2.08,1. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sai samalla matkalla pronssia Göteborgissa 1963. Myllymäki edusti Suomea maaotteluissa kahdesti 400 metrillä ja 11 kertaa 800 metrillä. Syyskuussa 1966 kaksi viikkoa ennen nuorten EM-kisoja hän voitti 800 metrin maaottelujuoksun Helsingissä uudella Suomen ennätysajalla 2.10,0. Vuonna 1964 hän juoksi Sippolassa 600 metrin junioreiden Suomen ennätyksen 1.34,8. Ennätyksen rikkoi Maria Valtanen vasta vuonna 2006.
Myllymäki voitti Kalevan kisoissa 800 metrin mestaruuden Turussa 1963 ajalla 2.15,8 ja Porissa 1967 juostuaan 2.10,7. Oulussa 1964 hän sai hopeaa, samoin 400 metrillä Jyväskylässä 1965. Hän on edelleen (tilanne 2021) nuorin Kalevan kisojen voittaja oltuaan 15 vuoden ja 4 kuukauden ikäinen 1963. SM-viesteissä hän kuului Kuortaneen Kunnon kultajoukkueeseen 3 × 800 metrin viestissä vuosina 1965, 1966 ja 1967 yhdessä Helena Ilkan ja Tuula Kuuselan kanssa. Maastojuoksun naisten henkilökohtaisen Suomen mestaruuden Myllymäki voitti vuosina 1963, 1964, 1965, 1966 ja 1967. Vuosina 1965 ja 1966 hän voitti lisäksi vuoden toiset SM-kilpailut, ”syysmaastot”. Hänen edustamansa Kuortaneen Kunto voitti maastojuoksun joukkue-SM-kultaa vuosina 1963–1966.
Myllymäki oli 800 metrin mestaruuden vuonna 1963 voittaessaan 15 vuoden ja 4 kuukauden ikäinen ja hän on edelleen kaikkien aikojen nuorin yleisurheilun Suomen mestari.
Myllymäki joutui lopettamaan uransa vain 20-vuotiaana jalkavaivojen vuoksi. Uransa lopettamisesta hän totesi :
Wojtek Wolski
Ura
Lahjakkaasta puolalaisesta jalkapalloilijasuvusta tuleva Wolski päätyi jääkiekkoilijaksi vanhemman veljensä kautta perheen muutettua Saksan kautta Kanadaan Wolskin ollessa muutaman vuoden ikäinen. Toronton alueen juniorijoukkueissa saavutettu menestys takasi ensimmäisen kierroksen varauksen NHL:n vuoden 2004 varaustilaisuudessa, ja Wolski pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa Colorado Avalanchen paidassa kaudella 2005–2006 pärjättyään hyvin kautta edeltävällä harjoitusleirillä. Toisella kaudellaan Wolski murtautui Coloradon vakiokokoonpanoon. Maaliskuussa 2010 Wolski kaupattiin Phoenix Coyotesiin vaihdossa Peter Muelleriin ja Kevin Porteriin. Kauden lopussa New York Rangers nappasi Wolskin riveihinsä.
Dimeeri
Dimeeri on yhdiste, joka koostuu kahdesta identtisestä tai samankaltaisesta molekyylistä. Siinä kaksi monomeeriä on liittynyt toisiinsa sidoksella, joka voi olla joko vahva tai heikko.
Orgaanisessa kemiassa
Etikkahappo muodostaa dimeerejä kaasuna, sen monomeerit yhdistyvät toisiinsa vetysidoksella. Sopivissa olosuhteissa suurin osa molekyyleistä, joissa on OH-ryhmä, muodostavat dimeerejä, kuten vesi-dimeeri.
Disyklopentadieeni on epäsymmetrinen dimeeri, joka on muodostunut kahdesta syklopentadieeni-molekyylistä Diels–Alder-reaktiossa. Kuumennettaessa se hajoaa retro-Diels–Alder-reaktiossa muodostaen kaksi identtistä monomeeriä:
Termiä homodimeeri käytetään, kun molekyylit ovat täysin identtisiä (esim. A–A) ja heterodimeeri kun ne eroavat toisistaan (esim. A–B). Dimerisaatin vastakohtaa sanotaan dissosiaatioksi.
Lääketieteessä
D-dimeeri on fibriinin hajoamistuote, jota vapautuu verenkiertoon kun fibriinin aiheuttama verihyytymä hajoaa. Sen nimi johtuu siitä, että se sisältää kaksi ristiinlinkittynyttä fibrinogeenin palasta. Se on mitattavissa oleva arvo ja kertoo verihyytymien olemassaolosta.
Tähdistö
pienoiskuva|[[Iso karhu|Ison Karhun tähdistö, jonka rajat turkoosilla. Otavan tähtikuvio vihreällä.]] Tähdistö on tarkasti rajattu alue taivaalla. Kaikki alueen sisällä olevat tähdet kuuluvat kyseiseen tähdistöön.