cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mynämäki
Mynämäkeläisiä merkkihenkilöitä
Lizelius toimitti ensimmäisen suomenkielisen sanomalehden Suomenkieliset Tieto-Sanomat vuonna 1776 (näytenumero oli ilmestynyt jo syyskuussa 1775). Lizelius myös käänsi ja toimitti Raamatusta uudistetun version, jossa kieliasua, oikeinkirjoitusta ja käännösvirheitä oli korjattu. Se ilmestyi 1758. Lizeliuksen uudistama toinen laitos ilmestyi 1776 ja tämä Lizeliuksen Raamattu levisi kaikkialle Suomeen ja säilyi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkoraamattuna yli 150 vuotta – aina siihen asti kunnes kirkolliskokous hyväksyi uudet käännökset vuosina 1933 (Vanha testamentti) ja 1938 (Uusi testamentti) (joita nykyään kutsutaan Vanhaksi kirkkoraamatuksi). Monet herätysliikkeet käyttävät kuitenkin yhä edelleen Lizeliuksen käännöstä, koska heidän mielestään myöhemmät käännösversiot eivät ole alkutekstin mukaisia.
Gadolin löysi vuonna 1794 uuden alkuaineen, yttriumin (Y), minkä seurauksena löytyi kokonainen uusi alkuaineryhmä, harvinaiset maametallit eli lantanoidit. Gadolinin tutkima mineraali nimettiin gadoliniitiksi vuonna 1800. Hänen mukaansa nimettiin myös vuonna 1880 löydetty alkuaine gadolinium (Gd).
Saarimaalle myönnettiin professorin arvo 1950. E. A. Saarimaa kirjoitti oppikirjan Kielenopas sekä muita kielenhuollon oppaita ja suomen kielen ja kirjallisuuden oppikirjoja.
Lindström rakensi ensimmäisen Suomessa valmistetun auton, Korvensuu 1913:n.
Junnila perusti Jukon, josta tuli merkittävä maatalouskoneiden kehittäjä, valmistaja ja viennin uranuurtaja Suomessa.
Kyrölä rakensi 1940-luvun lopulla kansakoulupohjalta omatekoisen lentokoneen.
Sukari on suomalainen liikemies ja julkisuuden henkilö, joka on perustanut ja omistaa suurimman osan muun muassa Ideaparkista ja Maskun Kalustetalosta.
Ruokakulttuuri
Mynämäen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla poffe eli vohveli sekä lehmän- tai kutunmaidosta tehtävä laurinjuusto, joka kuivatetaan kunnes sitä voi leikata saksilla esimerkiksi piimävelliin. Se voidaan myös savustaa suopursun avulla.
M/S Amadea
M/S Amadea on Amadea Shipping Co. Ltd:n omistama risteilyalus. Alus on rakennettu Mitsubishin telakalla Nagasakissa, Japanissa vuonna 1991. Laivan matkustajakapasiteetti on 584 ja kaikille matkustajille on varattu hyttipaikka. Amadea on rekisteröity Bahaman lipun alle ja sen kotisatama on Nassau. Nykyisin aluksella liikennöi saksalainen Phoenix Reisen.
Käyttöhistoria
thumb|left|Asuka 6. huhtikuuta 1991 alus laskettiin vesille ja joulukuussa se luovutettiin Nippon Yusen Kaishan omistukseen, joka rekisteröi aluksen Japanin lipun alle nimellä Asuka. Kotisatamaksi tuli Tokio. 24. joulukuuta alus lähti neitsytmatkalleen Jokohamasta kohti Taiwania. Neitsytmatkan jälkeen alus aloitti risteilyt itäiseen Aasiaan ja Australiaan.
Aiheesta muualla
thumb|left|230px|Amadea [[Valparaíson satamassa, Chilessä tammikuussa 2007.]]
Vuotuiskierto
pienoiskuva|Saamelaisperhe Norjassa noin vuonna 1900.
Vuotuiskierto on tavallisesti metsästäjä-keräilijäryhmän tai paimentolaisheimon kiertämistä vuodenaikojen mukaan esimerkiksi kesäisistä asuinpaikoista talvisiin. Tällöin pysytellään suunnilleen samalla alueella vuodesta toiseen.
Vuotuiskierto
Vuotuiskierto on monestikin välttämättömyys, useinkin kasvillisuus ja eläimistö muuttuvat jollakin tietyllä alueella lämpötilan, sademäärän tai vastaavan tekijän takia vuodenaikojen mukaisessa rytmissä. samalta paikalta ei välttämättä saa elämiseen tarvittavaa ravintoa ympäri vuoden sillä yleensä kivikautisella tekniikalla, joka on käytössä. Eri vuodenaikoina eri seuduilla on riistaa, keräiltäviä kasveja, kaloja ja muita luonnon antimia eri tavoilla. Esimerkiksi marjoja saa syksyllä, talvella voi metsästää ansoilla jne. Jotkut eläimet saattavat vaeltaa tiettyjä reittejä pitkin eri vuodenaikoina, samoin jotkut kalat tulla rannikon lähelle joinakin kuukausina.
Niinpä voidaan monestikin vaihtaa kesä- ja talvileirin väliä. Joillain alueilla lämpötila on leirin vaihtoa määräävä tekijä, toisilla sade, kolmansilla kalojen muutto, jne.
Monesti vuotuiskiertoon liittyy se että tiettynä vuodenaikoina hajallaan olevat pienemmät ryhmät kokoontuvat yhteen esimerkiksi metsästykseen, jonka jälkeen pidetään juhlat.
Vuotuiskierto synnyttää luonnollisesti vuotuisesti toistuvia rituaaleja ja juhlia.
Se että eri ryhmien vuotuiskierto tapahtui suunnilleen samoilla alueilla vuodesta toiseen, johtui muun muassa kilpailevista ryhmistä jotka olivat naapurialueilla.
Paikallaan asuminen eli sedentismi on nomadiseksi katsottavan vuotuiskierron vastakohta. Sedentismi on mahdollista, kun jollain alueella pystyy tulemaan toimeen ympäri vuoden. Puolinomadi asuu suuren osan vuodesta paikoillaan, osan vaeltaa. Vertailun vuoksi vuotuiskiertoislle kansoilla sampea pyytävät ja joissa villinä kasvavaa intiaaniriisiä keräävät menominit asuivat koko vuoden lähes paikallaan Puolinomadeja olivat puolimaanviljelijä-intiaanit, mm sacit, meskwakit jotka osan vuodesta viljelivät maata, osan metsästivät biisonia.
Esimerkkejä vuotuiskierrosta
Näin esimerkiksi Afrikan mbutit kokoontuvat monesta leiristä sadekautena riistan ajometsästykseen, jossa tarvitaan paljon väkeä jotta metsästys onnistuisi. Kanadan subarktisen alueen intiaanit elivät suurimman osan vuotta vaeltelevina perheryhminä, mutta samaa murretta olevat kohtasivat kesällä joksikin aikaa toisensa. Esimerkiksi chipeywanit vaelsivat talvella metsään, kesällä tundralle riistaansa karibua seuraten. Majaa vaihdettiin muutaman kerran vuodessa. Metsien ojibwa-intiaaneillakin oli erikseen kesä- ja talvileiri, samoin kuin micmeceilla jotka kalastivat kesäisin suurina ryhminä rannikoilla, ja metsästivät pienempinä ryhminä talvella, jolloin suurten eläinten väsyttäminen lumeen oli helppoa. Alqonquinit ja ojibwayt vaelsivat talvisin pääkylästään jopa 50–100 km:n päähän, ja palasivat pikkuriistan pyyntiin kotikyläänsä kesäksi. Tällöin elämäntapa oli talvella puoliksi vaeltelevaa.
Muinaisia vuotuiskiertoja
Vuosikiertoa esiintyi melko varmasti kuivan ja kostean vuodenajan mukaan kivikautisen Meksikon Tehuacánin laaksossa
Vuotuiskiertoja on koetetu ennallistaa muun muassa mesoliittiseen Tanskaan ja Portugaliin näistä maista tehtyjen arkeologisten löytöjen pohjalta.
Esimerkiksi Portugalissa pääleiri siirrettiin mesoliittisena aikana kesäksi rannikon lähelle, jotta voitiin kalastaa. Syksyllä ja talvella pääleiri oli jokisuiston juuressa, jolloin kerättiin männynsiemeniä ja tammenterhoja sekä metsästettiin saksanhirveä ja villisikaa, ja hankittiin äyriäisiä ja simpukoita. Kevään ja kesän pääleiri oli rannikkoa lähellä, muttei itse rannikolla. Päälairistä erkani pienempiä ryhmiä muun muassa metsästämään kalastamaan erityisesti kotkakalaa.
Barbro Martinsson
Barbro Martinsson (s. 16. elokuuta 1935) on ruotsalainen maastohiihtäjä.
Bnei Sakhnin FC
Bnei Sakhnin Football Club on jalkapalloseura Sakhninin kaupungista. Seura pelasi kaudella 2018–19 Israelin pääsarjassa Ligat ha’Alissa. Sakhnin on voittanut kertaalleen Israelin Cupin. Tämä tapahtui vuonna 2004.
Matti Rautio
pienoiskuva|right|Matti Rautio. Matti Olavi Rautio (25. helmikuuta 1922 Helsinki – 22. kesäkuuta 1986 Tampere) oli suomalainen säveltäjä.
Matti Rautio syntyi Helsingissä. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Aarre Merikannon johdolla ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1946 pääaineena musiikkitiede. Hän työskenteli opettajana Sibelius-Akatemiassa vuosina 1947–1964 ja korkeakoulun lehtorina vuosina 1956–1975, Sibelius-Akatemian koulumusiikkiosaston johtajana vuosina 1966–1970 sekä Tampereen yliopiston kansanmusiikin lehtorina vuodesta 1975 sekä vt. professorina vuosina 1977–1982. Hän toimi Suomen Musiikinopettajain Liiton puheenjohtajana vuosina 1961–1972 ja musiikkilehti Rondon päätoimittajana vuosina 1963–1969. Rautio julkaisi vuonna 1959 tutkielman Rytmikasvatus ja koulusoittimet. Hän oli myös tunnettu ja suosittu musiikkipakinoitsija.
Säveltäjänä hän sai teoksiinsa vaikutteita uusklassismista (mm. Sergei Prokofjevilta ja Dmitri Šostakovitšilta). Raution varhaisimpia teoksia oli Suita per piano, jonka avausosa oli omistettu Carl Czernyn muistolle. Rautio sävelsi vuonna 1955 Divertimenton I veljelleen, sellisti Erkki Rautiolle. Vuonna 1957 valmistui hänen balettinsa Sininen haikara. Tanhumusiikin (1960) valmistumisen jälkeen Rautio piti säveltämisestä yli vuosikymmenen mittaisen tauon.
1970-luvulla Matti Rautio sävelsi muun muassa pianokonserton, sarjan Hanoniana (1971) ja Divertimenton II (1972).
Matti Raution veljiä olivat viulisti ja kapellimestari Paavo Rautio ja sellisti Erkki Rautio. Erkki Raution poika on pianisti Martti Rautio (s. 1962).
Falstaff
Falstaff on Giuseppe Verdin koominen ooppera, jonka libreton on kirjoittanut Arrigo Boito. Libretto perustuu William Shakespearen näytelmään Windsorin iloiset rouvat.
Teos sai ensi-iltansa La Scalassa Milanossa 9. helmikuuta 1893. Suomen ensiesitys oli Suomalaisessa oopperassa 20. tammikuuta 1955.
Verdi oli Falstaffia säveltäessään 79-vuotias. Hän sävelsi oopperan lähes salaa peläten kuolevansa kesken sävellystyön. Ooppera jäikin hänen viimeiseksi yllätyksekseen. Falstaff on yhtenäinen musiikkidraama eikä sisällä erillisiä aarioita. Oopperassa voidaan kuulla wagneriaanista, lähes keskeytymätöntä musiikkia. Tunnettu numero on loppufuuga "Tutto nel mondo è burla".
OBS Studio
OBS Studio (aiemmin Open Broadcaster Software ) on avoimen lähdekoodin ohjelmisto videokuvan kaappaamiseen ja lähettämiseen esimerkiksi pelaamisen suoratoistoon. Ohjelmassa voi myös tehdä myös videoeditointia useista lähteistä. Ohjelmalla voi tallentaa suoraan verkkokamerasta ja mikrofonista, yhdistää videopelin kuvaa, lisätä olemassaolevia videoita ja still-kuvia, sekä kaapata kuvaa ikkunasta tai osasta näyttöä. Ohjelmalla voi tehdä live-editointia ja sitä voi käyttää useimpien suoratoistopalveluiden kanssa lähetykseen. Ohjelma tukee videokuvan pakkaamista x264-ohjelmistolla tai grafiikkaprosessorin tuella.
Kiistat
Streamlabs kopioi projektista lisenssin alaisesti, mutta ei sen hengessä: huomiota herätti, kun Streamlabs kopioi Lightstreamin verkkosivua ja sai negatiivista huomiota osakseen. Streamlabs Studio on tilauspohjainen ohjelmisto pelikuvan kaappaamiseen Xbox-konsolista. Streamlabs käytti OBS-nimeä Streamlabs OBS -ohjelmassa huolimatta OBS-projektin pyynnöstä olla käyttämättä sitä, joka aiheutti sekaannusta käyttäjille.
Conny Bloom
Conny Bloom on ruotsalainen laulaja, säveltäjä ja kitaristi.
Varaktori
250px|thumb|Varaktorin piirrossymboli. thumb|Varaktoreja|alt=
Varaktori eli kapasitanssidiodi on sähköisesti säädettävä kondensaattori. Yleisin varaktori on puolijohdediodi, jonka tyhjennysalueen leveyttä voidaan säätää estosuuntaisella tasajännitteellä. Varaktorista käytetään myös nimeä varaktoridiodi. Varaktorin eräs tärkeä sovellus on värähtelypiirin resonanssitaajuuden säätö esimerkiksi radiovastaanottimissa.
Varaktoreita voidaan valmistaa myös ferrosähköisistä eristeistä, joiden permittiivisyys riippuu sähkökentästä.
Joseph Haydn
Franz Joseph Haydn [haidn] (31. maaliskuuta 1732 Rohrau, Itävalta – 31. toukokuuta 1809 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän oli klassismin musiikin merkittäviä säveltäjiä ja nykymuotoisen sinfonian ja jousikvarteton kehittäjiä.
Elämän teot
thumb|left|200px|[[Ludwig Guttenbrunn, Joseph Haydn, 1770.]] Joseph Haydnin molemmista veljistä Michaelista ja Johannista tuli myös muusikkoja. Joseph lauloi vuosina 1740–1749 Stefanuksen tuomiokirkon poikakuorossa äänenmurrokseensa asti. Hänet erotettiin kuorosta äänenmurroksen aikaan mutta varsinainen syy saattoi olla huono käytös.
Myöhemmässä nuoruudessaan hän toimi ainakin viulistina ja musiikinopettajana tavallisen kansan keskuudessa, missä hän sai vaikutteita itävaltalaisesta kansanmusiikista.
1750-luvulla Haydn tutustui Wienin italialaisiin muusikkopiireihin, joissa säveltäjä Nicola Porpora antoi hänelle sävellyksenopetusta. Oltuaan ensin vuonna 1759 lyhyen aikaa kreivi Morzinin kapellimestarina, säveltäjän uran tuotteliain kausi alkoi hänen päästyään ruhtinas Pál Antal Esterházyn ja myöhemmin tämän pojan Miklósin hovin kapellimestariksi. Haydnin työsuhde kesti yli 30 vuotta. Hänen tehtäviinsä kuului soitinten huoltaminen, säveltäminen ja konserttien järjestäminen. Vuodesta 1776 alkaen oopperoita ja musiikkinäytelmiä esitettiin päivittäin; vuosina 1780–1790 Haydn johti yli tuhat oopperaesitystä. Vuoteen 1784 mennessä esitetyistä 78 oopperasta Haydn kirjoitti itse 15.
Hovissa oli yli 20-jäseninen korkeatasoinen orkesteri ja laulajisto. Hänen työsuhteensa oli melko vapaamuotoinen, mutta yksi hänen työtehtävistään oli sinfonioiden säveltäminen, joita hän tuottikin runsaasti. Hovissa hän sai pysyvän lempinimen Papa Haydn, sillä hän oli huolehtivainen orkesterin jäsenten suhteen.
Kansainvälistä huomiota Haydn sai ensi kerran sävellettyään Stabat materin vuonna 1767. 1770-luvun sävellyksiin kuuluvat useat tunnetut sinfoniat ja jousikvartetot, esimerkiksi Jäähyväissinfonia (1772), sekä hänen ensimmäinen oratorionsa Il ritorno di Tobia.
thumb|Johann Carl Rössler, Joseph Haydn, 1799.
Palatessaan Lontooseen vuonna 1794 Haydnin maine oli jo taattu. Ensiesityksensä saivat silloin muun muassa Lontoon-sinfoniat nrot 99–104. Palattuaan Wieniin hän sävelsi muun muassa Luominen-oratorion (Die Schöpfung, 1798) Raamatun luomiskertomukseen ja John Miltonin Kadotettuun paratiisiin perustuvan oratorion pohjalta, sekä Die Jahreszeiten (Vuodenajat, 1801), jonka libretto perustui osaltaan James Thompsonin samannimiseen englantilaiseen runoelmaan. Muita Haydnin viimeisten elinvuosien tunnetuimpia sävellyksiä ovat kaksi jousikvartettoa (opus 77, 1799), Nelson-messu, Luomismessu sekä Trumpettikonsertto, joka katosi pian ensimmäisten esitystensä jälkeen ja löydettiin uudestaan vasta 1900-luvun alussa.
Musiikki
Haydn tunnettiin ystävällisenä, huolettomana ja huumorintajuisena luonteena. Se heijastuu myös hänen musiikkiinsa, joka on viihdyttävää, kevyttä ja tehty pilke silmäkulmassa sisältäen usein yllätyksiä. Tunnetuin ”yllätys” tapahtuu sinfoniassa nro 94, jonka toisen osan alussa hiljaisen melodian päälle tulee äkillisiä voimakkaita sointuja. Lisäksi Haydn teki muutamiin jousikvartettoihinsa valeloppuja (opus 33, nro 2 sekä opus 50, nro 3) ja erääseen trioon (opus 50, nro 1) rytmi-illuusion. Samoin Haydnin tunnetuimmissa oratorioissa on monia orkestereilla tehtyjä ”ääniefektejä”, jotka kuvaavat eläimiä ja muita luonnonilmiöitä.
Musiikillisena esikuvana Haydnille oli Johann Sebastian Bachin poika Carl Philipp Emanuel, jota voidaan pitää myös yhtenä klassismin musiikin kehittäjistä. Bachin kuoleman jälkeen barokki oli mennyt pois muodista, ja muusikot kokeilivat erilaisia uusia tyylejä, mukaan lukien Haydn. Hän itse oli myöhemmin innoittajana ja esikuvana Mozartille ja Beethovenille, kahdelle muulle klassismin ajan suurelle säveltäjälle. Mozart oli Haydnin läheinen ystävä ja Beethoven oli vähän aikaa hänen oppilaanaan.
Haydnin sävellysten rakenteelle on ominaista suurempien teemojen melko kaavamainen kehittely pienistä motiiveista. Ne ovat yleensä sonaattimuodossa: teema esitellään, jonka jälkeen sävellaji kehittyy eteenpäin alkuperäisestä; teemaa kehitellään, muunnellaan, pirstotaan ja siihen saatetaan tuoda uusia aiheita; lopussa teema palaa jälleen alkuperäisen kaltaisena ja päättyy usein codaan.
Haydn kuitenkin erosi sonaattimuodon käytössä nuoremmista aikalaisistaan, Mozartista ja Beethovenista, jotka niin ikään edustivat tämän muodon huipentumaa. Haydn tunnetaan ”monotemaattisista esittelyvaiheistaan”, joissa pääsävellajin vakiinnuttavat sävelkulut ovat identtisiä avausteeman kanssa. Haydn eroaa Mozartista ja Beethovenista myös siinä suhteessa, että hän vaihtaa teemojen keskinäisiä paikkoja kertausjaksossa ja sisällyttää myös siihen temaattista kehittelyä.
Haydnin muotopuolen innovatiivisuus sai hänet tuomaan fuugan klassismin tyyliin sekä rikastamaan rondo-muotoa sitä koossapitävällä aiempaa pidemmälle viedyllä tonaalisella järjestelmällisyydellä. Niin ikään Haydn oli kaksoisvariaation keskeinen edustaja eli hän varioi usein kahta muuttuvaa teemaa, jotka saattavat olla toistensa molli- ja duurimuunnokset.
Haydnia pidetään klassisen sinfonian ja jousikvartettojen isänä. Hän sävelsi peräti 106 sinfoniaa (niistä 104 numeroitua, lisäksi sinfoniat A ja B, laskuista on jätetty pois Sinfonia Concertante ”nro 105” ja yksi kadonnut teos), jotka noudattavat neliosaista jakoa ja sonaattimuotoa. Useilla sinfonioilla on lisänimi. Jousikvartettoja hän sävelsi 83 kappaletta. Myös hänen pianosonaattinsa (52 kpl), pianotrionsa, divertimentonsa ja messunsa muodostivat perustan näiden tyyppien tyylille klassismin aikana. Haydnin konsertoista klassikoita ovat ainakin trumpettikonsertto sekä ensimmäinen sellokonsertto. Messuista Nelson-messu kuuluu arvostetuimpien kuoroteosten joukkoon.
Teosluettelo
Haydn teki itse muistinsa varassa teosluettelon vuonna 1805, ja useilla teoksilla on oma opusnumeronsa. Vuonna 1957 Anthony van Hoboken teki perusteellisen luettelon, johon viittaavat tunnukset ovat muotoa Hob tai H.
Tunnetuimpia teoksia
thumb|250px|[[Gott erhalte Franz den Kaiserin alkuperäinen nuottikäsikirjoitus.]]
Malice Mizer
Malice Mizer (マリス・ミゼル; Marisu Mizeru) on japanilainen vuonna 1992 perustettu visual kei -yhtye. Yhtyeen musiikki on sekoitus monia tyylilajeja, kuten rockia, metallimusiikkia, klassista musiikkia, poppia, elektronisia soundeja ja monia muita eri tyylejä. Tyyli on hyvin tärkeä osa Malice Mizeriä. Sen kitaristi Mana on yksi Gothic Lolita -tyylin luojista.
Yhtye ei nykyisin toimi aktiivisesti, vaan sen jäsenet työskentelevät omien soolouriensa kanssa. Malice Mizer on kuitenkin vielä virallisesti olemassa.
Pripetin suot
Pripetin suot (myös Rokitnon tai Pinskin suot) on suuri suoalue Ukrainan ja Valko-Venäjän rajamailla Pripet-joen ja sen sivuhaarojen molemmin puolin. Se on yksi Euroopan suurimmista kosteikkoalueista.
Alun perin suoalue kattoi Puolan alavat maat ja suuren osan Valko-Venäjän eteläosasta. Sen itäosaa on ojitettu ja kuivattu vuodesta 1872 alkaen laitumeksi ja viljelymaaksi. Kuivattamista edistettiin mittavilla maanrakennustöillä 1900-luvulla. 1960- ja 1970-luvulla ojitetut pellot tuottivat runsaita satoja muutaman vuosikymmenen ajan, mutta niiden maaperä köyhtyi, ja nyttemmin on alettu keskustella joidenkin osien ennallistamisesta.
Suuren osan vuodesta suoalue on luonnollinen este sotajoukkojen etenemiselle. Toisen maailmansodan aikana suoalue erotti toisistaan eteläisen ja itäisen rintaman taistelut. Myös neuvostopartisaanit piileksivät suolla. Sodan alkuvaiheessa saksalaiset uhosivat ”kuivattavansa suot, tyhjentävänsä alueen roskaväestä ja asuttavansa sinne kunnon arjalaisia talonpoikia”. Hanketta johti Konrad Meyer-Hetling. Adolf Hitler peruutti suunnitelman vuonna 1941. Yksi syy oli pelko siitä, että kuivatusta maasta tulisi pölyävää aroa.
Lähteet
51.81528°N, 24.95278°W
Jooel Vatanen
Jooel Vatanen (PT Vatanen) (s. 1990 ) on Pohjois-Karjalan Tuupovaarasta kotoisin oleva porvoolainen kuntosaliyrittäjä, personal trainer ja sosiaalisen median vaikuttaja.
Vatanen aloitti YouTube-videoiden teon vuonna 2012. Sitä ennen hän kirjoitti urheilublogia. Kesäkuussa 2023 Vatasella oli Instagramissa 140 000 seuraajaa ja YouTubessa 175 000 tilaajaa. Helmikuussa 2021 hänellä oli Snapchatissa 180 000 seuraajaa.
Vatanen omistaa Ptvgym Oy -yrityksen. Vuonna 2022 yhtiön liikevaihto oli 3,2 miljoonaa euroa ja tulos 901 000 euroa.
Vuonna 2020 ensimmäistä kertaa järjestetyssä Creator Awards Finland -gaalassa Vatanen valittiin vuoden yrittäjäksi sekä yleisön suosikiksi yli 35 000 äänellä.
Suoraa toimintaa 2 – pako helvetistä
Elokuvan ohjasi Lance Hool ja käsikirjoittivat Steve Bing, Larry Levinson ja Arthur Silver. Se on Suoraa toimintaa -elokuvasarjan toinen osa.
Juoni
Elokuva sijoittuu aikaan ennen ykkösosaa, James Braddock on helikopterissa neljän muun sotilaan kanssa. Kopteri ammutaan alas ja sotilasjoukkio otetaan vangiksi ja viedään salaiseen vankileiriin jota johtaa kovalla kädellä eversti Yin. Mutta Braddock ei vankeuteen alistu ja aloittaa heti vastaiskut vangitsijoitaan vastaan.
Tuotanto
Lance Hoolin ohjaama Suoraa toimintaa 2 – pako helvetistä kuvattiin peräkkäin Joseph Ziton Suoraa toimintaa -elokuvan kanssa. Hoolin elokuvan oli alun perin tarkoitus olla näiden kahden elokuvan ensimmäinen elokuva.
Tästä johtuen Cannon vaihtoi vain nimiä ja julkaisupäiviä niin, että suunniteltu jatko-osa julkaistiin ensin ja suunniteltu ensimmäinen elokuva julkaistiin esiosana. Sitä seurasi toinen jatko-osa, Braddock: Missing in Action III, jossa oli sama hahmo, mutta erillisellä käsikirjoituksella.
Néa Filadélfeia
Néa Filadélfeia on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Filadélfeia-Chalkidónan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Νέας Φιλαδέλφειας, Dimotikí Enótita Néas Filadélfeias) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Keski-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 25 734 (vuonna 2011). Néa Filadélfeia on Filadélfeia-Chalkidónan kunnan kuntakeskus.
pienoiskuva|vasen|Néa Filadélfeian kaupunkia. Néa Filadélfeia sijaitsee noin kuusi kilometriä Ateenan keskustasta pohjoiseen ja se on käytännössä Ateenan esikaupunki. Kaupungin nimi, ”Uusi Filadélfeia”, viittaa Vähässä-Aasiassa sijainneeseen Filadelfeian kaupunkiin. Néa Filadélfeia oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Filadélfeia-Chalkidónan kunnaksi yhdessä Néa Chalkidónan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Vaalbara
Vaalbara oli oletettu muinainen jättiläismanner. Se saattoi olla olemassa jonkin muotoisena ryhmittymänä jo varhaisarkeeisella maailmankaudella 3,6 miljardia vuotta sitten, ja laajimmillaan se oli ehkä noin 3,1 miljardia vuotta sitten, minkä jälkeen se hajosi. Vaalbara koostui kahdesta kratonista, Etelä-Afrikan Kaapvaalista ja Australian Pilbarasta. Sen nimi on yhdistelmä näiden kratonien nimistä. Vaalbaran olemassaolo on päätelty paleomagneettisista todisteista.
James Morrison
thumb|James Morrison James Morrison (s. 13. elokuuta 1984 Rugby, Warwickshire) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä.
Hänen debyyttialbuminsa Undiscovered julkaistiin heinäkuussa 2006 ja se nousi albumilistojen kärkeen jo ensimmäisellä myyntiviikollaan.
Morrisonin musiikillisia vaikuttajia ovat Al Green, Otis Redding, Cat Stevens ja The Kinks.
10,000 Days
10,000 Days on Toolin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 2. toukokuuta 2006. Albumilla yhtye löi lopullisesti itsensä läpi musiikin valtavirrassa. Kappaleet "Vicarious" ja "The Pot" julkaistiin singleinä, joista jälkimmäinen nousi Yhdysvaltojen Billboard-listalla ykköseksi.
27. maaliskuuta 2006 Billboard-verkkosivusto julkaisi artikkelin 10,000 Daysista, missä kerrottiin "Vicariousin" tulevan olemaan ensimmäinen singlejulkaisu albumilta. Kappale julkaistiin radiosoittoon virallisesti 17. huhtikuuta. Kappaleen musiikkivideon ensi-iltaa oli alustavasti suunniteltu kesäkuulle, mutta sitä ei ole vieläkään julkaistu lukuun ottamatta singlejulkaisua.
Koti kuntoon
Koti kuntoon (Home Improvement) on amerikkalainen sitcom-tyyppinen televisiosarja, jonka pääosassa esiintyi Tim Allen. Sarjaa tehtiin yhteensä kahdeksan kautta ja 204 jaksoa vuosina 1991–1999.
Juoni
Tim Allenin esittämä Tim Taylor on Tool Time -nimisen (suom. Työkalutunti) remonttiohjelman juontaja, joka pitää koneista ja niiden virittämisestä. Sarjassa seurataan Taylorin perhettä, johon kuuluu Tim-isän lisäksi Jill-äiti sekä kolme vilkasta poikaa, Brad, Randy ja Mark. Vanhin poika Brad (Zachery Ty Bryan) on urheilullinen, kun taas vuoden nuorempi veli Randy (Jonathan Taylor Thomas) viljelee sarkasmia ja on perheen pojista älykkö. Nuorin poika Mark (Taran Noah Smith) on sosiaalisesti hieman kömpelö. Muita keskeisiä hahmoja sarjassa ovat Timin apujuontaja Al (Richard Karn), työkalutyttö Lisa sekä neuvoja-antava naapurinsetä Wilson (Earl Hindman), jonka kasvoja ei koskaan näytetä. Työkalutyttö Lisana toimi sarjan alkuvuosina (1991-1993) Pamela Anderson ja myöhemmin Heidinä Debbe Dunning.
Brescian maakunta
Brescian maakunta on maakunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa.
Brescian maakunnan pinta-ala on 4 786 km2 ja asukasluku vajaat 1,3 miljoonaa. Maakunta muodostuu 205 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Brescia.
Suurimmat kaupungit
Brescian maakunnan suurimmat kaupungit ovat (31.12.2015):
Maastohiihto talviolympialaisissa 1936 – miesten 50 km
Miesten 50 kilometrin hiihto käytiin vuoden 1936 Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa käytiin lauantaina 15. helmikuuta. Osallistujia oli 36 yhdekstätoista eri maasta. Lämpötila vaihteli kilpailun aikana –2 ja +3 C° välillä, mikä aiheutti sen että kilpailijoiden oli vaikeuksia löytää sopiva voitelu suksiin. Korkeuseroja radalla oli 380 metriä.
Ruotsalaiset lähettivät kilpailuun vahvan joukkueen, heiltä kilpailuun osallistuivat matkan maailmanmestarit Elis Wiklund ja Nils-Joel Englund, sekä edellisten kisojen 18 km hiihdon hopeamitalisti Axel Wikström. Heidän vahvimpina haastajinaan olivat Suomen Klaes Karppinen ja Norjan Per Samuelshaug. Ruotsalaiset aloittivat kilpailun vahvasti, heidän lisäkseen mitalitaistelussa pysyivät mukana kilpailun ensimmäisellä puoliskolla vain Karppinen. Ruotsalaiset ottivat lopulta selkeän neloisvoiton muista kilpailijoista. Elis Wiklundin voittoaika oli yli yhdeksän minuuttia parempi kuin viidenneksi sijoittuneella Karppisella.
Itä-Pirkanmaan seutukunta
pienoiskuva|Itä-Pirkanmaan seutukunnan sijainti Suomessa vuonna 2000. Itä-Pirkanmaan seutukunta oli Pirkanmaalla sijainnut Suomen seutukunta. Siihen kuuluivat Juupajoki, Längelmäki ja Orivesi. Seutukunta lakkautettiin vuonna 2001 yhdessä Koillis-Pirkanmaan ja Pohjois-Pirkanmaan seutukuntien kanssa ja niiden alueista muodostettiin uusi Ylä-Pirkanmaan seutukunta. Längelmäki lakkautettiin vuonna 2007, ja sen alueet liitettiin Oriveteen ja Jämsään.
Radiolinkki
Radiolinkki on tietoliikenteessä yhteys kahden paikan välille radiotietä hyväksikäyttäen. Linkki voidaan muodostaa kiinteiden mastojen välille, tai se voidaan rakentaa maastoon väliaikaista käyttöä vasten (esimerkiksi puolustusvoimien viestiliikenne, tai television ulkolähetykset).
Tyypillisen mikroaaltoradiolinkin lähetysteho on 100 mW (+20 dBm) suuruusluokkaa. Antennin vahvistus on 30-45 dBi. Vastaanottoteho on esimerkiksi -40 dBm, vastaanottimen katkosraja on -80 dBm. Häipymisvara on siten esimerkiksi 40 dB, jolloin sateen aiheuttaman katkoksen pituus jää taajuudesta riippuen tyypillisesti alle minuuttiin pahimpanakaan kuukautena vuodessa.
Suomessa on mikroaaltoradiolinkkejä käytössä muun muassa 7, 13, 15, 18, 23, 32 ja 38 GHz taajuusalueilla. Tyypillinen sovellus on matkapuhelintukiaseman ja runkoverkon välinen yhteys. Linkin kapasiteetti oli aiemmin GSM-verkossa esimerkiksi 8 Mbit/s, 3G-tukiasemayhteyksillä 40-400 Mbit/s ja 4G/5G-verkoissa 1-2 Gbit/s.
Suomen ensimmäisen puhelinliikenteen radiolinkkiyhteyden rakensi Oulun Puhelin Osakeyhtiö Oulun ja Utajärven välille. Noin 60 kilometrin pituinen viisikanavainen linkkiyhteys valmistui joulukuussa 1954 ja otettiin käyttöön tammikuun alussa 1955.
Aiheesta muualla
Viestintävirasto - Radiolinkit
KDM Peter Tordenskiold (F356)
KDM Peter Tordenskiold (runkonumero F356) oli Tanskan laivaston Niels Juel -luokan korvetti.
Valmistus
Alus tilattiin Aalborg Yard Limitediltä, missä köli laskettiin 5. joulukuuta 1979. Se laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1980 ja valmistui 30. maaliskuuta 1981.
Palvelus
Alus teki laivastovierailun Gibraltarille huhtikuussa ja Portugaliin toukokuussa 1989 sekä lokakuussa 1990 Trondheimiin Tordenskioldin syntymän 300-vuotis juhlallisuuksiin. Se kuului Naton pysyvään Atlantille sijoitettuun laivasto-osastoon syyskuusta lokakuuhun 1993 ja huhtikuusta heinäkuuhun 1994, joiden aikana alus osallistui Jugoslavian vastaisen saarron valvontaan.
Alus oli UNIFILin laivasto-osastossa Libanonin rannikolla huhtikuusta heinäkuuhun 2008. Sillä aloitettiin palveluksesta poisto valmistelut 18. elokuuta 2009.
Hiljaiset Levyt
Hiljaiset Levyt on tamperelainen rock-musiikin julkaisuun keskittynyt levy-yhtiö, joka perustettiin vuonna 1985. Aluksi levymerkki toimi rekisteröidyn yhdistyksen (Hiljainen Kulttuuriyhdistys) puitteissa, mutta julkaisutoiminnan vakiintuessa toiminta muuttui osakeyhtiöpohjaiseksi vuonna 1990. Hiljaisten Levyjen johtajana on toiminut sen perustamisesta asti Jukka Junttila.
Robert Carr
Leonard Robert Carr, Hadleyn paroni Carr PC (11. marraskuuta 1916 – 17. helmikuuta 2012) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän toimi urallaan Yhdistyneen kuningaskunnan sisä- ja työministerinä. Carr istui sekä Britannian parlamentin alahuoneessa että ylähuoneessa.
Nuoruus ja perhe
Robert Carr syntyi vuonna 1916 Ralph Edward ja Katie Elizabeth Carrin perheeseen. Hän valmistui Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegesta vuonna 1938. Carr meni 1943 naimisiin Joan Kathleen Twiningin kanssa, ja he saivat kaksi lasta.
Poliittinen ura
Carr valittiin Britannian parlamentin alahuoneeseen 1950. Konservatiivipuolueen voitettua parlamenttivaalit 1970 Carr nimitettiin työministeriksi. Hänen tehtävänään oli ohjata uusi työsuhdelaki parlamentin läpi. Laki sai aikaan lakkoaallon. Vuonna 1971 Carr joutui anarkistiryhmä The Angry Brigaden pommi-iskun kohteeksi. Ryhmittymä räjäytti Carrin kotona Barnetissä kaksi pommia, jotka vaurioittivat pahoin talon pohjakerrosta mutta sekä Carr että hänen perheensä säilytivät haavoittumattomina.
Carr oli vuonna 1972 hetken Lord President of the Councilina Privy Councilin johdossa ja alahuoneen puheenjohtajana ennen kuin sai paikan sisäministerinä (1972–1974). Sisäministerinä hän joutui käsittelemään Irlannin tasavaltalaisarmeijan pommikampanjan ja Idi Aminin Ugandasta karkottamien 40 000 aasialaisen kohtaloa. Carr toimi vuonna 1974 hetken Konservatiivipuolueen johtana, kun Edward Heath oli pakotettu eroamaan. Margaret Thatcher otti paikan pian puoluejohdossa.
Alahuoneessa Carr oli vuoteen 1976, jolloin hän sai arvonimekseen Hadleyn paroni Carr ja hän sai paikan parlamentin ylähuoneesta. Carr kuoli 95-vuotiaana vuonna 2012.
GOD TV
GOD TV (alun perin Christian Channel Europe) on maailmanlaajuinen kristillinen tv-kanava. Sen perustivat Rory ja Wendy Alec Englannissa tammikuussa 1995. Tammikuussa 2002 lähetykset siirrettiin Israeliin, jolloin näkyvyysalue arvioitiin olevan 15 satelliitin avulla 80% maapallosta. Israelista se lähettää kuutta kanavaansa eri puolille maailmaa ympäri vuorokauden: GOD TV USA; the GOD Channel UK; GOD Europe; the GOD Channel, Africa; the GOD Channel, Asia; and the GOD Channel, Australasia.
GOD TV:n vakituisia sisällöntuottajia ovat muun muassa Mike Bickle, Reinhard Bonnke, Benny Hinn, T. D. Jakes, Joyce Meyer, Nathan Morris, Hillsong-seurakunta, Brian Houston, David Pawson ja Andrew Wommack. Suomessa GOD TV näkyy Internetin lisäksi neljän satelliitin kautta maksuttomana kanavana. . Suomalainen Taivas TV7 on esittänyt aikaisemmin GOD TV:n ohjelmia.
Kanavaa on kritisoitu menestysteologiasta (Prosperity Gospel). The Daily Telegraph -lehdessä James Hall kirjoitti kriittisen artikkelin kanavasta otsikolla Halo to Christian Profits.
Entakaponi
Entakaponi on Orion Pharman kehittämä Parkinsonin taudin hoitoon tarkoitettu lääkeaine. Entakaponi tehostaa taudin hoitoon perinteisesti käytetyn levodopan vaikutusta. Levodopa muuttuu aivoissa dopamiiniksi, joka pilkkoutuu ennenaikaisesti COMT-entsyymin katekoli-O-metyylitransferaasin vaikutuksesta. Entakaponi on vaikutustavaltaan COMT-estäjä, joka estää levodopan perifeeristä muuttumista hyödyttömäksi 3-O-metyylidopaksi. Entaponia myydään kauppanimillä Comtess, Comtan ja Stalevo (yhdistelmälääke, johon on yhdistetty kolme Parkinsonin taudin hoidossa käytettävää lääkeainetta: levodopa, karbidopa ja entakaponi).
Entakaponin kemiallinen kaava on C14H15N3O5, moolimassa 305,286 g/mol ja CAS-numero 130929-57-6.
Buddhalaisuus Etelä-Koreassa
pienoiskuva|Munkkeja [[Anyang|Anyangin kaupungissa]] Buddhalaisuus on merkittävä uskonto Etelä-Koreassa. Maan väestöstä noin 15,5 % on sanonut olevansa buddhalaisia vuonna 2015 tehdyn väestönlaskennan yhteydessä. Enemmistö (56,1 %) eteläkorealaisista ei kuitenkaan kuulu mihinkään järjestäytyneeseen uskontoon. Suurimmat koulukunnat ovat jogye ja taego. Molemmat edustavat mahajanabuddhalaisuutta. Koreassa tästä käytetään nimitystä seon, joka on korealainen versio Japanin zen- ja Kiinan chan-buddhalaisuudesta.
Historia
Buddhalaisuus saapui Korean niemimaalle oletetusti 400-luvulla Kiinasta. Buddhalaisuuden kultakausi alkoi 660-luvulla, kun Korean pienemmät kuningaskunnat yhdistyivät ja uskonto levisi sekä kansan keskuudessa että kuninkaallisessa hovissa. Kungfutselaisuus säilyi kuitenkin vahvana varsinkin valtaa pitävän eliitin keskuudessa.
Monien vuorten läheisyyteen, jossa harjoitettiin aiemmin korealaista šamanismia, rakennettiin buddhalaisia temppeleitä. Sen sijaan, että buddhalaisuus olisi syrjäyttänyt šamanismin, uusi uskonto sulautui vanhaan, ja mm. luonnon palvonta säilyi vahvana.
Japanin vallan aikana (1910–1945) japanilaiset buddhalaiset pyrkivät sulauttamaan korealaista buddhalaisuutta osaksi japanilaisia koulukuntia. Tällä oli kuitenkin päinvastainen vaikutus ja korealaiset koulukunnat ovat pysyneet erillään japanilaisista näihin päiviin saakka.
Nykyään
Nykyään eteläkorealaisten keskuudessa suurin yksittäinen buddhalainen koulukunta on jogye. Kaikista uskontokuntiin kuuluvista eteläkorealaisista buddhalaiset muodostavat toiseksi suurimman ryhmän (35 %) protestanttien jälkeen. Tämä tarkoittaa hieman yli 7,62 miljoonaa buddhalaista.
Monet eteläkorealaiset buddhalaiset temppelit järjestävät turisteille temppelivierailuita, joissa vietetään lyhyt aika temppelissä maallikkona ja tutustutaan buddhalaisuuteen munkkien, nunnien ja koulutettujen asiantuntijoiden opastuksella. Temppeleitä maassa arvioidaan olevan noin 9000.
Etelä-Koreassa toimii myös useita buddhalaisia yliopistoja (esim. Dongguk-yliopisto ja Wonkwang-yliopisto).
Yksi tärkeimmistä buddhalaisista juhlista Etelä-Koreassa on Buddhan syntymäpäivä, jota vietetään kuukalenterin neljännen kuun kahdeksantena päivänä. Päivää juhlitaan värikkäillä koristeilla ja lyhdyillä. Suurimmissa kaupungeissa, kuten Soulissa ja Busanissa, järjestetään myös paraateja.
Konfliktit kristittyjen kanssa
Lokakuussa 2010 soulilaisen protestanttisen kirkon seurakuntalaiset julkaisivat YouTube-videon, jossa he rukoilivat Bongeunin temppelin tuhoutumisen puolesta. Kirkon edustajat kävivät henkilökohtaisesti pastori Choi Ji-hon johdolla pyytämässä anteeksi temppelin apotilta Myeongjinilta. Bongeun on eteläisen Soulin suurin buddhalainen temppeli.
Koiton talo
Historia
Vuonna 1883 perustettu Raittiusyhdistys Koitto aloitti keräämään varoja uuteen taloon vuonna 1904. Rakentamista varten perustetun osakeyhtiön suurimpia osakkeenomistajia olivat erilaisten yritysten ja yhteisöjen lisäksi senaattorit August Ramsay, J. R. Danielson-Kalmari ja A. O. Kairamo. Muita osakkaita olivat muun muassa liikemiehet Julius Tallberg, G. W. Sohlberg sekä talon suunnittelusta vastannut arkkitehti Vilho Penttilä. Viisikerroksinen rakennus valmistui lopulta vuonna 1907. Jugend-tyylisessä talossa oli myös kansallisromanttisia aineksia, kuten tornit ja linnamaiset erkkerit. Rakennuksessa sijaitsivat raittiusyhdistyksen toimitilojen lisäksi muun muassa liiketiloja, vuokra-asuntoja, ravintola, kahvila sekä voimistelu- ja juhlasali näyttämöineen.
Vuonna 1974 Museovirasto suojeli rakennuksen. Samalla vuosikymmenellä taloyhtiö ajautui pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin, koska vuokria oli pidetty liian pieninä.
Jaakkima
Jaakkima on entinen Suomen kunta Laatokan Karjalassa Neuvostoliittoon 1940 liitetyllä alueella. Kunnan pinta-ala oli 501,9 km², ja sen asukasluku vuonna 1939 oli 8 503. Lahdenpohjan kauppala sijaitsi kunnan sisällä Laatokan rannalla. Pääasiallisin elinkeino oli maatalous, josta sai elantonsa 75 % kunnan asukkaista. Käsityöammatit ja teollisuus työllistivät noin 12 % väestöstä. Lukuisat kotitarvesahat, myllyt, nahkatehdas Metsämiklissä, lastuvillatehdas Nivalla ja tiilitehtaat Miklissä ja Kalinkummussa olivat pienimuotoista teollisuutta Jaakkimassa. Annalan Saha ja puutalotehdas Sorolan kylässä. Se työllisti noin 100 henkeä ja valmisti Suomen ensimmäiset puuelementtitalot ja harjoitti myös vientiä. Lahdenpohjan kauppalassa suurin työllistäjä oli Laatokan Puu ja vaneritehdas.
Koiton talo
Historia
Vuonna 1985 Raittiusyhdistys Koitto muutti pois rakennuksesta ja taloa korotettiin arkkitehti Timo Viikarin suunnitelmien mukaan. Sisäpihalle puolestaan nousi uusi kaksikerroksinen siipirakennus ja samassa yhteydessä sisustusarkkitehti Kaisa Blomstedt muutti juhlasalin väritystä alkuperäisen mukaiseksi.
Jaakkima
Jaakkiman evankelisluterilainen seurakunta perustettiin 1600-luvun alkupuolella. Ensimmäinen kirkkoherra oli nimeltään Simon Paganus. Jo ennen luterilaista aikaa Jaakkimassa oli kreikkalaiskatolinen usko ja kirkko Sorolan saaressa ja Miklissä. Miklissä oli ortodoksinen kirkko Kirkkolammen rannalla, ja ortodoksit kuuluivat hallinnollisesti Sortavalan kreikkalaiskatoliseen seurakuntaan. Lahdenpohjan kauppalan evankelis-luterilaiset kuuluivat Jaakkiman seurakuntaan myös kuntaeron jälkeen. Jaakkimassa vaikuttivat myös helluntailaiset ja adventtikirkko.
Koiton talo
Historia
Erilaisten omistajavaihdosten jälkeen Koiton talo päätyi vuonna 1997 suomenruotsalaisen säätiön Svenska kulturfondenin haltuun. Rakennuksessa suoritettiin jälleen Timo Viikarin suunnittelema saneeraus ja se muun muassa yhdistettiin samassa korttelissa sijaitseviin kauppakeskus Forumin tiloihin. Juhlasalin värimaailma uusittiin arkkitehti Johannes von Martensin johdolla ja se on nimetty Aktia Pankin mukaan Aktia-saliksi. Kiinteistöyhtiön uudeksi nimeksi tuli omistajanvaihdoksen myötä Fastighets Ab Gryningen I Helsingfors.
Jaakkima
Jaakkiman Yhteiskoulu (JYK) perustettiin vuonna 1919. Ensimmäiset ylioppilaat kirjoittivat vuonna 1937. Yhteiskoulu jäi talvisodan evakkoon Nokialle, jossa siitä tuli Nokian yhteiskoulu. Jatkosodan aikana JYKin tehtävää jatkamaan perustettiin Lahdenpohjan keskikoulu, joka toimi vuosina 1942–1944. Jaakkiman Kristillinen Kansanopisto perustettiin 1929. Sen upea opistorakennus on edelleen olemassa Lahdenpohjassa ja jatkaa kurssimuotoista opetusta nuorisolle. Jaakkiman Kristillinen Kansanopisto oli talvisodan evakossa Heinolassa ja jatkosodan jälkeen se toimi Lemillä, kunnes sai omat uudet toimitilat Ruokolahdella, jossa se toimii edelleen Jaakkiman kristillisen opiston nimellä. Jaakkimassa oli myös miesteollisuuskoulu Metsämiklin kylässä kansakoulun naapurissa. Se koulutti nuoria miehiä puusepän ammattiin.
Koiton talo
Koiton talon toimintaa
Koiton juhlasalissa aloitti toimintansa heti sen valmistumisen myötä vuotta aikaisemmin perustettu Koiton Näyttämö, josta myöhemmin 1920-luvun alussa tuli ammattiteatteri. Talon historiassa 1920- ja 1930-lukuja leimasi kommunistien ja sosialidemokraattien välinen valtataistelu rakennuksen hallinnasta. Alun perin porvarillisen wrightiläisen työväenliikkeen osana perustetun Koiton johtoon oli myöhemmin tullut sosialidemokraatteja, vaikka virallisesti se yritti pysytellä puoluepolitiikan ulkopuolella. 1920-luvulla talosta tuli kielletyn Suomen Kommunistisen Puolueen maanalaisen toiminnan keskus ja vuonna 1927 yhdistyksen puheenjohtajaksi valittiin ensimmäistä kertaa kommunisti. Kolme vuotta myöhemmin viranomaiset sulkivat rakennuksen, avaamisen ehdoksi asetettiin kommunistien erottaminen Koitosta. Toisen maailmansodan jälkeen SKP onnistui Yrjö Leinon ja Hertta Kuusisen johdolla saamaan haltuunsa lukuisia järjestötaloja, joista Koiton talo vuonna 1948 oli yksi.
Jaakkima
Sodan jälkeen pääosa jaakkimalaisista sijoitettiin Etelä-Pohjanmaalle Seinäjoen ympäristöön. thumb|150px|right|Jaakkiman perinnevaakuna.
Koiton talo
Koiton talon toimintaa
1950-luvulta lähtien rakennuksessa oli vuokralla parikymmentä SKP:a tai SKDL:a lähellä olevaa järjestöä ja yhdistystä. Talossa toimi lukuisia harrastekerhoja, tunnettuja Koiton käyttäjiä olivat muun muassa laulukuoro Koiton Laulu sekä urheiluseura Helsingin Visa. Koiton salissa esiintyivät lukuisat teatteriryhmät, kuten Ryhmäteatteri, Penniteatteri, KOM-teatteri, Ahaa Teatteri ja Ylioppilasteatteri. Lisäksi Åke Blomqvistin tanssikoulu oli Koiton talossa 30 vuoden ajan. Rakennuksen liiketiloissa toimi ravintolan ohella useita yrityksiä, kuten DDR:n valtiollinen lentoyhtiö Interflug, Neuvostoliittoon matkoja järjestänyt Lomamatkat sekä Kustantamo Kansankulttuuri n kirjakauppa.
Jaakkima
Kylät
Jaakkiman suurpitäjä jaettiin kolmeen kuntaan 1920-luvun alkupuolella. Vuonna 1923 sen kymmenen eteläisintä kylää Harvia, Huhtervu, Ihalanoja, Kalksalo, Kesvalahti, Kostamojärvi, Kuhkaa, Kumola, Oinaanvaara ja Tervajärvi muodostivat uuden Lumivaaran kunnan. Vuonna 1924 Jaakkiman kauppakylästä, Lahdenpohjan hovin alueista ja joistakin Lahdenpohjan kylän tiloista muodostettiin Suomen 13. kauppala nimellä Lahdenpohjan kauppala. Jaakkiman pitäjään/kuntaan jäivät seuraavat kylät: Iijärvi, Kokonniemi, Korteela, Kurenranta, osia Lahdenpohjasta, Meriä, Metsämikli, Miinala, Mikli, Nivan asemakylä (Metsämiklin pohjoisoosa), Oppola, Paikjärvi, Pajasyrjä, Parkonmäki, Reuskula, Rukola, Sorola, Uusikylä ja Vaara.
Kukkalampi oli toinen kyläkeskus Pajasyrjän kylässä ja Aurajoen kyläksi nimitettiin Paikjärven läntistä kylänosaa. Paikjärven kylään perustettiin Huuhanmäen varuskunta-alue 1930-luvun alkupuolella, sinne rakennettiin myös uusi kansakoulu ja puhuttiin Huuhanmäen kylästä.
Koiton talo
Koiton talon toimintaa
Vuonna 1983 SKP myi enemmistöosuutensa 140 miljoonalla markalla talon osakkeista idänkauppaa käyneelle Fexima Oy:lle ja kolme vuotta myöhemmin omistajaksi tuli rakennusliike Haka. Kaupan taustalla oli SKP:n pyrkimys irrottautua Neuvostoliiton kommunistisen puolue en taloudellisesta otteesta.
Jaakkima
Kylät
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 15 koulupiiriin.
Koiton talo
Koiton talon toimintaa
2000-luvulla Koiton talossa ovat toimineet muun muassa yökerho ja ruokaravintola. Nykyään talon neljässä kerroksessa sijaitsee omistajanvaihdosten myötä suomenruotsalaisia järjestöjä ja seitsemännessä kerroksessa on Ruotsalaisen kansanpuolueen puoluetoimisto.
Jaakkima
Kylät
Jaakkiman pitäjän kuntakokoukset pidettiin vanhassa pitäjätuvassa kirkon alapuolella, kunnes uusi toimitalo valmistui funkishenkisenä vuonna 1939. Uusi kunnantalo sijaitsi kirkkoa vastapäätä Sortavala–Kurkijoki-valtatien toisella puolella.
Jaakkiman kirkko
1900-luvun alussa kirkko sai lämmityslaitteet ja vuonna 1919 sähkövalaistuksen. Vuonna 1927 nokeentunut kirkko maalattiin valkoiseksi. Vuonna 1935 kirkon lattiat uusittiin, ikkunoihin asennettiin tuplalasit ja sen sisäkatto eristettiin. Välirauhan aikana kirkon sisustusta tuhottiin, mutta jatkosodan aikana, Jaakkiman takaisinvaltauksen jälkeen, sitä jälleen kohennettiin.
Kellot
Uusi kirkko sai uudet kellot, jotka tilattiin Helsingistä Osberg & Badenin tehtaalta, josta ne valmistuivat 1875 ja 1876. Tapuliin asennettiin kuitenkin heti valmistumisen jälkeen edellisen kirkon kolme kelloa. Uusimmat ja suurimmat kellot sijaitsevat Teuvan kirkolla. Suurin on valmistunut 1876, ja se on ollut käytössä Teuvan uuden kirkon tornissa vuodesta 1953 alkaen. Toinen kello valmistui 1875, ja siihen on tullut halkeama. Kello onkin asetettu Teuvan hautausmaalle osaksi Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkkiä. Kaksi pienempää kelloa on valettu 1680-luvulla Tukholmassa, ja ne on sijoitettu Kesälahdelle Väärämäen kyläkirkon kellotapuliin vuonna 1955. Suurempi vuonna 1682 valajamestari Mikael Baderin valama kello on edelleen käytössä, mutta pienempi Jonas Wolfbeinin vuonna 1689 valama kello on säröytynyt. Viides, sadan kilon kelloksi kutsuttu, kello on luovutettu vuonna 1954 Suomussalmelle Alavuokin rajaseutukirkolle.
Alttaritaulu
Alttaritaulun on maalannut taidemaalari Carl Erik Löfgren, ja sen aihe on Kristus Öljymäellä. Jaakkiman seurakunta osti alttaritaulun nuorelta taiteilijalta vuonna 1855 hänen opiskellessaan Düsseldorfissa. Alttaritaulu on käytössä Kesälahdella Villalan pääkirkossa, joka on valmistunut 1950.
Kattokruunut
Jaakkiman kirkossa oli neljä erikokoista kristallikoristeista pronssikruunua. Kirkosta pelastetut kattokruunut olivat pitkään vaneriaskeissa Närpiön kirkon pihalla hevostallissa. Vasta 1980-luvun alussa laatikoita avattiin ja todettiin niiden sisältävän kuljetuksessa vaurioituneita kruunuja. Palasista saatiin koottua yksi kruunu, joka vihittiin käyttöön vuonna 1984. Se on käytössä Närpiön kirkossa, lähimpänä urkuja.
3272 Tillandz
3272 Tillandz on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty lääketieteen professori Elias Tillandzin mukaan.
Tillandzin likimääräinen läpimitta on 10 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,24 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 4 kuukautta.
Johannes (Viipurin lääni)
thumb|150px|right|Johanneksen epävirallinen perinnevaakuna.
Johannes (, ent. Kakin kappeli, ) on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella, Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella. Se sijaitsi Viipurinlahden itärannalla Viipurin ja Koiviston välissä. Johannes eriytettiin Viipurista vuonna 1859, jolloin pitäjästä alettiin käyttää Johannes-nimeä. Vuonna 1939 Johanneksen pinta-ala oli 217,6 km² ja asukasluku 10 303 henkeä.
Nykyisin Johanneksen kirkonkylän eli Vaahtolan kylän kohdalla on Sovetski-niminen kaupunkityyppinen taajama, Sovetskin eli Johanneksen kaupunkikunnan keskus.
Johanneksessa oli alun perin Hackmanin vuonna 1928 perustama sellutehdas Johanneksen selluloosa, joka nykyisin toimii nimellä OAO Vyborgskaja tselljuloza.
Historiaa
Ensimmäiset asukkaat muuttivat Johanneksen suurimman kylän Kaijalan paikkeille jo yli 5 000 vuotta sitten. Kylässä tehtiin 1930-luvulla aktiivisesti kaivauksia, jotka alkoivat, kun vasta 17-vuotias Eino Väntsi löysi noin 50 palaa keramiikkaa kaivaessaan maata omenapuun istuttamista varten kotitalonsa pihassa. Väntsi kirjoitti asiasta kansallismuseoon, joka lähetti Sakari Pälsin toteamaan, millaisesta löytöpaikasta on kysymys. Varsinaisia kaivauksia Väntsin tilalla johti Aarne Äyräpää, jonka mukaan Kaijala on tuohon aikaan sijainnut meren rannalla. Kun maanpinta jääkauden jälkeen jatkoi kohoamistaan, siirtyi asutus hiljalleen loittonevan veden perässä.