cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pedro Castillo
Perun kongressi erotti Castillon virastaan 7. joulukuuta 2022 äänin 101–6 ja poliisi pidätti hänet. Varapresidentti Dina Boluarte on kutsuttu astumaan virkaan Castillon tilalle.
Poliittiset kannat
Analyytikot ovat kuvanneet Castilloa agraariseksi, etnonationalistiksi, populistiksi ja sosialistiksi. Monet kansainväliset uutistoimistot ovat luokitelleet Castillon äärivasemmistolaiseksi,     , vaikka hän on ottanut etäisyyttä puolueensa äärivasemmistolaisiin sanoen, että hänen hallintonsa ei tule olemaan "kommunistinen".
Ensimmäisen presidentinvaalikierroksen voitettuaan Castillo esitteli ideoitaan maltillisemmin yrittäen ylläpitää tasapainoa Vapaa Peru -puolueen vasemmistolaisten ihanteiden ja perulaisten mielipiteiden välillä. Vaikka hän ajaa vasemmistolaisia arvoja valtion menoissa ja ulkopolitiikassa, hän suhtautuu oikeistolaisemmin sosiaalisissa kysymyksissä ja ilmaisee suoraan vastustavansa "abortin, samaa sukupuolta olevien avioliittojen tai eutanasian laillistamista" ja "sukupuolten tasa-arvoa" koulutuksessa. Castillon mukaan abortit ja LGBT-oikeudet Perussa "eivät ole prioriteetteja".
Ulkopolitiikka
Castillo puolusti Nicolás Maduron hallitusta Venezuelassa kuvailemalla sitä "demokraattiseksi hallitukseksi" kun taas hänen Vapaa Perun puolueensa on jakanut kiitosta Fidel Castron ja Hugo Chávezin politiikasta.
Kiistoja
The Economist -lehden mukaan Castillo kyllä teki opettajalakossa yhteistyötä Loistava polku -terroristijärjestöön liittyvien ryhmien kanssa mutta myös Keiko Fujimorin puolueen kanssa.
Muuan muassa sanomalehti Peru.21 syytti Castilloa yhteyksistä Loistavaan polkuun julkaisemalla asiakirjoja, joiden oletetaan vahvistavan Castillon suhde liikkeeseen. Peru.21 toi uudelleen esiin Castillon väitetyt yhteydet MOVADEFiin, koska hän osallistui virtuaalikokouksiin organisaation johdon kanssa COVID-19-pandemian aikana Perussa.
Maja (täsmennyssivu)
Maja voi tarkoittaa seuraavia:
SPC700
Sony SPC700 on Super Nintendo Entertainment Systemissa (SNES) käytetty 8-bittisellä suorittimella varustettu äänipiiri. SPC700 on osana SNESin äänimoduulia. SPC700-piiri oli erittäin edistynyt aikaisekseen (1991) ja sitä voidaankin luonnehtia tietyin tavoin nykyisien wavetable-synteesiin perustuvien äänikorttien esi-isäksi.
SPC700:n ja sen kumppanina toimivan 16-bittisen S-DSP:n kehitti ja valmisti Sony. Super Nintendo Entertainment Systemin sisällä SPC700 sijaitsee S-DSP:n yläpuolella, äänimoduulin vasemmalla laidalla. Piiri on kytketty piirilevylle juotettuun 64 kilotavun muistiin ja käy 2,048 MHz:n nopeudella. Se koostuu kuudesta sisäisestä rekisteristä ja voi suorittaa 256 operaatiokoodia. SPC700:n ääninäytteet ovat digitaalisesti pakatussa muodossa. Toisin kuin useimpien muiden komponenttien kohdalla, SPC700 ei tue DMA tiedonsiirtoa, vaan kaikki informaatio täytyy siirtää neljän 8-bittisen rekisterin kautta, jotka näkyvät sekä SPC700:lle että Super Nintendo Entertainment Systemin suorittimelle.
Voronka (Vienanmeri)
Voronka ( tai Воронка Белого моря, Voronka Belogo Morja) on Venäjän luoteisosassa sijaitsevan Vienanmeren pohjoisin osa eli lahdensuu, joka aukeaa pohjoiseen Barentsinmerelle.
Vorongan määrittely
Vienanmeren lahdensuun alue, jota kutsutaan Vuorongaksi, on salmi, joka avautuu nopeasti leventyen Barentsinmerelle. Se jää idässä sijaitsevan Kaninin niemimaan ja lännessä Kuolan niemimaan väliin. Se muodostaa Vienanmeren ja Barentsinmeren välisen vaiheuttumisalueen, jolle ei löydy luonnollista rajakohtaa. Se kuitenkin määritellään esimerkiksi vuoden 1953 julkaisussa kansainvälisessä sopimuksessa Limits of Oceans and Seas. Vienanmeren ja Barentsinmeren rajaksi on sovittu Kaninin niemimaan kärjen ja Kuolan niemimaan Svjatoi Nos -niemen välinen linja (oheisessa kartassa suunnilleen Barentsinmeri-sanan kohdalla, Kuolan niemimaan pohjoisrannikolla pituuspiirillä 39°47'E). Vorongan eteläpuolella sijaitsee Vienankurkku, jonka takana aukeaa Vienanmeren ulappa. Vorongan kaakkoisosassa sijaitsee Mezeninlahti, joka on Voronkaa matalampi merialue. Voronka on yli 200 kilometriä pitkä ja 100–170 kilometriä leveä. Merialue jää lähes kokonaan pohjoisen napapiirin pohjoispuolelle.
Hallintoalueet, asukkaat ja talous
Kuolan niemimaan rannikot kuuluvat Murmanskin alueella Lovozeron piiriin. Itäiset rannat sijaitsevat Kaninin niemimaalla, jonka lounaisrannikkoa kutsutaan Ušinskin rannikoksi (Ушинский берег, Ushinski bereg) ja luoteisrannikkoa Kaninskin rannikoksi (Канинский берег, Kaninski bereg). Se sijaitsee Arkangelin alueella Nenetsien autonomisessa piirikunnassa. Seudulla on harvakseltaan kyliä, mutta suurin kaupunki Mezen sijaitsee Mezeninlahteen laskevan Mezenjoen suistossa. Kuolan rannikolla ei ole asuttuja kyliä. Kaninin rannikolla sijaitsevat vain Kija (Кия) ja Šoina (Шойна), jossa on lentokenttä. Asukkaiden elinkeinot liittyvät kalastukseen ja hylkeenpyyntiin.
Vorongan piirteitä
Voronkan keskisyvyys on 34 metriä ja suurin syvyys noin 80 metriä. Eteläisessä Vienankurkun syvyysjakauma jatkuu Vorongassa samalla tavalla eli syvännejakso seuraa salmen länsirannikkoa. Vallitsevat tuulet ja coriolis-ilmiö vaikuttavat merivirtoihin yhdessä niin, että virrat kiertävät Vienanmerta vastapäivään. Merivirta tulee Vienankurkkuun seuraten Kuolan niemimaan rannikkoa ja poistuu seuraamalla Kaninin niemimaan rannikkoa. Merivirrat ovat Vorongassa hitaita verrattuna vuoroveden aiheuttamiin virtauksiin. Vuorovesi aiheuttaa kahdesti vuorokaudessa virtauksen Vienanmerelle tai sieltä pois. Vedenpinta kohoaa useita metrejä ja sen vaikutus on suurin Kaninin rannikolla ja Mezeninlahdella (jopa 10 metriä). Salmen mataluus vaikeuttaa vuoroveden vaihtumista. Sen aiheuttamat virtaukset ovat voimakkaita. Esimerkiksi Vienankurkussa virtaukset saavuttavat 2,5 metriä sekunnissa. Virtaukset ovat liikutelleet ja kasanneet merenpohjaan hiekkaharjanteita ja vedenalaisia mäkiä.
Vienanmereen laskevien jokien vuotuinen virtaama on noin 215 kuutiokilometriä ja se poistuu Vorongan kautta Atlantille. Vuorovesi aiheuttaa kuitenkin lisävirtaamia kahdesti vuorokaudessa. Vuoroveden aiheuttama sisäänvirtaus on vuodessa 2 000 kuutiokilometriä ja ulosvirtaama on 2 200 kuutiokilometriä. Ulosvirtaama sisältää jokien vuotuisen virtaaman. Jatkuva vedenvaihto Barentsinmeren kanssa ylläpitää veden korkeaa suolaisuutta. Suolainen vesi jäätyy makeaa vettä alemmassa lämpötilassa. Lisäksi jatkuva vuorovesi kuljettaa jäätä ulos Vienanmerestä. Jääkantta ei talvelle ehdi koskaan muodostua paitsi aivan rannikolla rannan tuntumaan.
Saaria
Kuolan rannikko on lähes saareton ja sen saaret ovat pieniä. Aivan sen rannikon tuntumassa sijaitsevat esimerkiksi Gorjainov (Горяинов), Vešnjak (Вешняк) ja samannimisellä lahdella Lumbovski (Лумбовский). Itärannikolla Mezeninlahden suulla sijaitsee Moržovets, jossa on kymmenisen asukasta. Itäisellä rannikolla etenkin Mezeninlahdella voi vuoroveden matalanveden aikana paljastua matalia lietesaaria.
Jokia
Länsirannikolle laskee enimmäkseen pieniä jokia Kuolan niemimaalta. Suuri joki on 480 kilometriä pitkä Ponoi, jonka valuma-alueen pinta-ala on 15 500 neliökilometriä ja keskivirtaama 170 kuutiometriä sekunnissa. Ponoin pohjoispuolelta löytyy esimerkiksi Orlovka (Орловка), Katškovka (Качковка), Vilovataja (Виловатая), Kumžiha (Кумжиха), Pestšanka (Песчанка), Lumbovka (Лумбовка), Tšernaja (Черная), Zapadnaja (Западная) ja Kaškarakka (Кашкаракка). Itärannikon joista jätetään tässä luettelematta Mezeninlahden joet, jotka esitellään kyseisessä artikkelissa. Lahdensuulta alkaen ja kohti pohjoista löytyy edellisten lisäksi esimerkiksi Bolšaja Kija (Большая Кия), Malaja Kija (Малая Кия), Žukovka (Жуковка), Lukovka (Луковка), Šoina (Шойна), Mesna (Месна), Torna (Торна) ja Lybnabei (Лыбнабэй).
Hydrologiaa
Talven aikana vedenlämpötila laskee jäätymispisteeseen, joka suolaisuuden ollessa 29,0–30,0 promillea (‰) on −1,4 °C. Kesällä vesi lämpenee, mutta sekoittuminen Barentsinmeren veden kanssa pitää veden 7–8 °C lämpötilassa.
Kuninkaanmänty (Köyliö)
Kuninkaanmänty on Köyliössä sijaitseva kelottunut metsämänty (Pinus sylvestris), jonka juurella Ruotsin kuningas Kustaa III ruokaili Satakunnan vierailunsa yhteydessä vuonna 1775. Se sijaitsee Ilmiinjärven rannalla Köyliön ja Kokemäen välisen yhdystien 2140 varrella. Järven eteläpäässä olevan uimarannan pysäköintialueella on opastus Kuninkaanmännylle ja paikalla on myös infotaulu. Kuninkaanmännyn kyljessä on graniittinen muistolaatta, johon on kaiverrettu teksti ”Kuningas Kustaa III ruokaili seurueineen 24.6.1775 tämän männyn juurella”.
Historia
Kustaa III:n vierailu oli osa eerikinretkeä, jollaisen valtaistuimelle nousseet hallitsijat tekivät valtakuntansa eri osiin. Hämeenlinnasta matkaan lähtenyt kuninkaallinen seurue saapui 24. kesäkuuta 1775 Huittisiin, josta se jatkoi Kokemäelle ja sieltä edelleen Huovintietä pitkin Köyliön Ilmiinjärvelle. Kuninkaan ohella seurueeseen kuuluivat muun muassa valtakunnanmarsalkka Hans Henrik von Lieven, valtakunnanneuvos Ulrik Scheffer sekä useita kenraaleita ja korkeita virkamiehiä. Ilmiinjärven rannalla kuningas pysähtyi syömään päivällista tuuhean männyn juurelle. Ruokailun ja lepotauon jälkeen matkaa jatkettiin Kankaanpään kylään, jossa Kustaa tarkasti paikalle leiriytyneen Kuninkaallisen henkirakuunarykmentin harjoitukset. Kankaanpäässä yövyttyään seurue jatkoi aamulla kohti Turkua.
Ruokailupaikalla kasvanut puu nimettiin kansan keskuudessa Kuninkaanmännyksi, ja siitä tuli nopeasti suosittu nähtävyys. Tarinan mukaan männyn kylkeen oli vierailun aikana kaiverrettu myös kuninkaan nimikirjaimet, mutta kirkkoherra Viktor Salminen kertoi vuonna 1905 julkaistussa pitäjänhistoriikissa, että kirjoitus oli jo tuolloin tärvelty. Vielä 1950-luvulla nimikirjaimista kuitenkin kerrottiin olevan jäljellä joitakin piirtoja. Kuninkaanmännyn pinnassa on paljon muita kaiverruksia, joita paikalla vierailleet ovat vuosikymmenten kuluessa tehneet. Muun muassa nuorilla pariskunnilla oli tapana kaivartaa nimikirjaimensa puuhun aina 1900-luvun puoliväliin saakka. Vuonna 1957 mäntyyn kiinnitettiin muistolaatta. Kuninkaanmännyn lisäksi Kustaa III:n vierailun mukaan on nimetty Kankaanpään Kuninkaanlähde.
2000-luvun alussa Kuninkaanmännyn tyviosassa todettiin lahoamisen merkkejä. Puun pelättiin kaatuvan kovassa myrskyssä, minkä vuoksi sitä päätettiin keventää katkaisemalla latva. Syyskuussa 2005 Kuninkaanmänty lyhennettiin noin neljän metrin korkuiseksi ja sen päälle rakennettiin suojakatos. Puun todellisesta iästä ei tuolloin oltu varmoja, joten se määriteltiin irtisahatuista paloista Joensuun yliopiston dendrokronologian laboratoriossa. Dosentti Pentti Zetterbergin johdolla tehty tutkimus vahvisti, että mänty oli aloittanut kasvunsa noin vuonna 1722 ja oli jo täysikasvuinen kuninkaan vierailun aikana. Vielä 1920-luvulla Kuninkaanmännyn kerrottiin olleen Köyliönkartanon metsien suurin petäjä, mutta vuosilustojen perusteella säännöllinen kasvu loppui 1929, ja puu keloutui 1940-luvun ensimmäisen puoliskon aikana.
Köyliö-seura on teettänyt männystä sahatuista paloista muistoesineitä.
Paavo Niemelä
Paavo Heino Jalmari Niemelä (3. huhtikuuta 1936 Tyrnävä – 19. helmikuuta 2018 Oulu ) oli suomalainen keihäänheittäjä.
Niemelä saavutti keihäänheitossa SM-hopeaa Kalevan kisoissa 1963 ennätystuloksellaan 80,33 m. Hän oli Soini Nikkisen ja Pauli Nevalan jälkeen kolmas 80 metrin rajan ylittänyt suomalainen keihäänheittäjä. Kalevan kisoissa 1964 hän sai SM-pronssia tuloksella 72,80 m. Vuonna 1964 hän heitti parhaimmillaan tuloksen 78,35 m.
Niemelä oli Tyrnävän Tempauksen kasvatti ja edusti myös Posion Pyrintöä ja Kuusamon Erä-Veikkoja. Hän oli 169-senttisenä aikanaan maailman lyhimpiä huippukeihäänheittäjiä. Hän piti keihäänheitossa 30 vuoden tauon mutta aloitti 2000-luvulla kilpailemisen veteraanisarjoissa. Kesäkuussa 2008 hän heitti 70-vuotiaiden Suomen ennätyksen 47,10 m ja paransi heinäkuussa 2009 ennätystä tulokseen 50,22 m (500-grammaisella keihäällä).
Kyrölän koulu
Kyrölän koulu on Järvenpään Kyrölän kaupunginosassa toimiva noin 200 oppilaan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Kuntosali
thumb|right|Kuntosali Kuntosali on paikka, jossa perinteisesti voimailulajien urheilijat ovat harjoitelleet. Nykyään kuntosaliharjoittelu kuuluu voimailijoiden lisäksi myös lähes kaikkien muidenkin urheilijoiden harjoitusohjelmaan ja on myös suosittu harrastus tavallisten kuntoilijoiden keskuudessa. Lihaskunnon lisäksi voi harjoittaa myös aerobista kuntoaan. Jos palveluihin kuuluu perinteisen kuntosalin lisäksi muita liikuntapalveluja, kuten esimerkiksi ryhmäliikuntaa, palloilulajeja tai vesiurheilumahdollisuuksia, kutsutaan paikkaa yleisemmin nimellä kuntokeskus tai kuntoklubi. Kuntosalilla käyminen auttaa painonhallinnassa.
Vapaat painot
Perinteisimmät kuntosalivälineet ovat vapaat painot, toisin sanoen levytangot ja -painot sekä käsipainot. Kaikkia lihasryhmiä pystytään hyvin harjoittamaan vapailla painoilla, mutta jalkakyykyn suorittamiseen tarvitaan lisäksi yleensä kyykkyteline ja penkkipunnerruksen suorittamiseen punnerruspenkki. Vapailla painoilla tehtävissä liikkeissä liikerata on luonnollinen ja koordinaatio kehittyy paremmin kuin laitteilla tehtävissä liikkeissä. Vapailla painoilla loukkaantumisriski on kuitenkin korkeampi kuin laitteilla tehtävissä liikkeissä
Iso levytanko painaa tavallisimmin 20 kg, Kun taas naisille tarkoitettu levytanko painaa 15 kg, ja esimerkiksi hauiksen harjoittamiseen tarkoitettu pieni mutkatanko usein 8 tai 10 kg. Levypainojen yleisimmät koot ovat 1,25 kg, 2,5 kg, 5 kg, 10 kg, 15 kg, 20 kg, 25 kg ja 50 kg. Painot ovat usein standardivärisiä. Kilpailuja varten standardisoitu väri on:
Levypainojen paikallaan pitämiseen tarkoitettavien lukkojen standardipaino on 2,5 kg/kpl.
Käsipainoja on useilla kuntosaleilla kilon välein välillä 1–10 kg. Painavampia painoja löytyy usein 2,5 kg välein. Tavallisia ovat 12,5 kg, 15 kg, 17,5 kg, 20 kg jne. käsipainot.
Kuntosalilaitteet
Vapaiden painojen ohella kuntosaleilta löytyy yleensä kokoelma erilaisia laitteita. Lihaskunnon harjoittamiseen tarkoitettuja laitteita ovat:
Usein näkee myös monitoimilaitteita, jotka sisältävät useamman laitteen toimintoja.
Aerobisen kunnon harjoittamiseen tarkoitettuja laitteita ovat:
Historiaa
Ensimmäiset alkeelliset kuntosalit ja siellä suoritettavat harjoitusmuodot syntyivät Suomessa 1910- ja 1920-luvuilla. Siihen aikaan kuntosalit sisälsivät mahdollisuuden harjoittaa lähinnä perinteiseen telinevoimisteluun sekä painiin liittyviä harjoitteita. Kuntosaleja oli lisäksi mahdollista käyttää terapeuttisessa ja kuntouttavassa toiminnassa. Kaiken kaikkiaan kuntosalitoiminta oli 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä hyvin pientä, eivätkä kuntosalit juurikaan vastanneet nykyisen kaltaisia kuntosaleja.
Vasta 1950-luvun alkupuolella Suomessa otettiin ensimmäiset askeleet kohti nykyisen kaltaista kuntosaliharjoittelua, jossa tavoitteena voi olla kunnon ylläpitäminen, voiman hankinta tai lihasten kasvattaminen. Suomeen tuli runsaasti vaikutteita Amerikasta, jossa bodybuilding eli kehonrakennus oli saanut suosiota. Vielä kuitenkaan 1950- tai 1960-luvulla ei ollut kaupallisia kuntosaleja, vaan ne olivat useimmiten seurojen omistamia kellaritiloja, jotka sisälsivät lähinnä levytankoja, telineitä ja painoja. Kuntosalien käyttäjät olivat enimmäkseen voimailun harrastajia sekä urheilijoita, jotka kehittivät voimiaan ja kuntoaan jotakin toista urheilulajia varten, esimerkiksi jääkiekkoilijat olivat aktiivisia kuntosaliharjoittelijoita jo 1960-luvulla.
Kuntosaliharrastajien määrä
Kansallisen liikuntatutkimuksen 2005–2006 mukaan kuntosaliharrastajien määrä Suomessa (524 000) ylittää ensimmäisen kerran tutkimussarjan aikana yli puolen miljoonan harrastajan rajan. Kuntosaliharrastajien määrä on lisääntynyt neljän vuoden aikana 165 000, mikä merkitsee yli 40 000 uutta harrastajaa vuotta kohden. Kuntosaliharrastuksen yleistymistä voi tutkimuksen mukaan selittää kuntosalien määrän lisääntymisellä, salien laadun parantumisella ja alan yrittäjien aktiivisella markkinoinnilla. Tutkimuksen mukaan painonnostajien määrä on kuitenkin samalla aikavälillä laskenut 44 prosenttia. Harrastajien määrän kasvu selittyy tavallisten kuntoilijoiden määrän kasvulla.
Liikunta ja urheilu työllistävät yli 20 000 suomalaista, kun viime vuosikymmenellä määrä oli tuhansia pienempi. Uusia työpaikkoja on syntynyt etenkin kuntosalibisnekseen.
Kuntokeskukset
Suomessa on noin 450 kaupallista kuntosalia. Suurin osa kaupallisista kuntosaleista toimii itsenäisinä yrityksinä, osa taas toimii kuntokeskusketjujen puitteissa. Ketjuja ovat esimerkiksi CMS-klubit, jolla on 36 yksityisessä omistuksessa olevaa keskusta ympäri Suomea. Lady Linella on 32 naisille palveluja tarjoavaa keskusta. Forever-kuntoklubeilla on 12 keskusta, Finnbody-ketjuun kuuluu 5 keskusta. Elixialla keskuksia on yhdeksän, SATS:lla seitsemän, Motivuksella seitsemän, joista osa on vain naisille ja Vocatumilla kaksi, jotka molemmat sijaitsevat Oulun ympäristössä Kempeleessä ja Oulun Kynsilehdossa. Lisäksi on ei-kaupallisia, yhdistysmuotoisina toimivia kuntosaleja, ja kuntien omistuksessa on kuntosaleja lähes 200.
Kuntosaliohjaaja
Kuntosaliohjaaja on liikunta- tai kuntokeskuksessa toimiva henkilö, joka tarjoaa keskuksen jäsenille ohjaus- ja valmennuspalveluita Ohjaajat voivat olla koulutukseltaan esimerkiksi fysioterapeutteja, liikunnanohjaajia tai muita liikunta-alan koulutuksen omaavia henkilöitä. Tyypillinen ohjaustapaamisen kesto on 30–60 minuuttia ja se toteutetaan henkilökohtaisesti.
Liikunta- tai kuntokeskuksissa tarjotaan myös usein myös palvelua, jossa henkilökohtaisesta ohjauksesta ja pitkäkestoisesta valmennuksesta vastaavat personal trainerit eli henkilökohtaiset valmentajat. Henkilökohtaisessa valmennuspalvelussa ei välttämättä liikuta kuntokeskuksessa, vaan kuntoillaan asiakkaan toiveiden ja tarpeiden mukaan muuallakin, vaikkapa juoksulenkillä.
Kuntokeskustoiminnassa tunnetaan erikseen myös käsite ryhmäliikuntaohjaaja.
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Leevi and the Leavingsin albumi)
Lauluja rakastamisen vaikeudesta on Leevi and the Leavingsin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuosina 1994 ja 1999.
Robert Hunter (pyöräilijä)
Robert Hunter (s. 22. huhtikuuta 1977 Johannesburg) on eteläafrikkalainen maantiepyöräilijä, Ranskan ja Espanjan ympäriajoissa etappeja voittanut kirimies.
Hunter aloitti ammattilaisuransa Lampre-tallissa vuonna 1999, jolloin hän voitti Espanjan ympäriajon ensimmäisen etapin ja sijoittui pistekilpailussa toiseksi. Seuraavana vuonna hän voitti Alankomaiden ympäriajossa toisen ja kolmannen osuuden sekä pistekilpailun ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Maantieaika-ajon MM-kilpailussa hän oli viidestoista. Vuonna 2001 Hunter voitti Espanjan ympäriajon seitsemännentoista etapin ja sijoittui Ranskan ympäriajon toisella etapilla kolmanneksi.
Kaudella 2002, Mapei-tallissa ajaessaan, Hunter sijoittui kahdenneksitoista Flanderin ympäriajossa. Lisäksi hän oli kuudes Gent-Wevelgemissä ja voitti Puolan ympäriajon avausetapin.
Seuraavat kaksi vuotta Hunter ajoi Rabobank-tallissa. Vuonna 2004 hän voitti Qatarin ympäriajon kokonaiskilpailun sekä Sveitsin ympäriajon kolmannen ja viidennen osuuden. Kaudet 2005–2006 Hunter edusti Phonak-joukkuetta. Avausvuosi sveitsiläistallissa toi hänen meriittilistalleen ykköstilan Doha International GP:ssä sekä etappivoitot Setmana Catalana -kilpailussa, Georgian ympäriajossa ja Välimeren ajossa. Seuraavana vuonna hän voitti Afrikan aika-ajomestaruuden ja oli maantieajossa kolmas.
Vuodet 2007-2009 Hunter edusti Barloworld-tallia. Maaliskuussa 2007 hän voitti Volta Ao Santarem -etappikilpailun ja sijoittui kymmenenneksi Milano–San Remossa. Toukokuussa hän oli paras Tour de Picardie -kilpailussa. Ranskan ympäriajossa Hunter oli vahva usealla kirietapilla: hän oli neljäs toisella, viides kolmannella ja toinen neljännellä etapilla. Kilpailun yhdennellätoista osuudella, Marseille–Montpellier, Hunter lopulta onnistui täydellisesti loppukirinsä ajoituksessa, ylitti maalilinjan ensimmäisenä ennen Fabian Cancellaraa ja toi villillä kortilla kilpailussa mukana olleelle Barloworld-tallille jo toisen etappivoiton Mauricio Solerin voiton lisäksi. Seuraavalla etapilla Hunter sijoittui kolmanneksi ja kilpailun päätösosuudella neljänneksi. Pistekilpailussa hän sijoittui toiseksi Tom Boonenin jälkeen.
Ministeriö
Ministeriö on yleisesti valtion hallituksen tietyn hallinnonhaaran osasto. Suomessa ministeriöt ovat valtioneuvoston toimivaltaisia osastoja, joista kutakin johtaa se ministeri, jonka toimialaan kyseinen ministeriö kuuluu. Pääministeri on valtioneuvoston kanslian päällikkö. Kukin ministeriö sekä valtioneuvoston kanslia muodostavat oman hallinnonalansa yhdessä alaistensa virastojen ja laitosten kanssa.
Ministeriön dynamiikka
Mikko Kiesiläisen ja akatemiaprofessori Johanna Niemen mukaan moni Suomen ministeriö pitää säänneltävien puolta, mikä on merkki sääntelijän kaappaus -ilmiöstä. Esimerkiksi sosiaali- ja terveysministeriö vastustaa apteekkialan kilpailua, maa- ja metsätalousministeriö puolustaa miljardiluokan maataloustukia ja sisäministeriö edustaa poliisien katsantokantaa. Ratkaisuksi kaksikko ehdottaa, että Ruotsin tapaan ministeriöistä luovutaan ja valtioneuvosto toimii yhtenä virastona. Jo syksyllä 2015 hallitus selvitti asiaa.
Robert Hunter (pyöräilijä)
Vuonna 2008 Hunter voitti kaksi etappia Intaka Tech Worlds View Challenge -kilpailussa sekä neljännen etapin GP CTT Correios de Portugal -ajossa. Vuonna 2009 hän voitti Välimeren ajon neljännen osuuden ja Giro del Trentino -etappikilpailun kolmannen etapin. Italian ympäriajossa hän oli seitsemännellä osuudella toinen.
Hunter siirtyi kauden 2010 alussa Garmin-Transitions-talliin. Hän voitti samana vuonna Vuelta a Murcian kaksi ensimmäistä etappia. Kaudella 2011 hän edusti Team RadioShackiä. Hän voitti Tour de Mumbai II -kilpailun ja Itävallan ympäriajon ensimmäisen etapin. Viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2012–2013 hän ajoi Garmin-joukkueessa.
Gert Frank
Gert Frank (15. maaliskuuta 1956 Hobro – 19. tammikuuta 2019) oli tanskalainen pyöräilijä ja olympiamitalisti.
Etupäässä ratapyöräilijänä tunnettu Frank voitti maantiepyöräilyn joukkueaika-ajon olympiapronssia Montréalissa 1976. Hän menestyi sittemmin kuuden päivän kilpailuissa. Frank kuoli 62-vuotiaana 19. tammikuuta 2019.
Smeli
Smeli oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston Osvetnik-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta Nantesista Ranskasta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1928.
Palvelus
Alus saapui Kotorinlahdelle sisaraluksensa Osvetnikin kanssa 9. joulukuuta 1929. Vuonna 1932 Britannian laivastoasiamies raportoi muutamasta sotaharjoituksesta. Lokakuussa 1934 alus vieraili Ranskan protektoraatin Tunisian Bizertessä ja Kelibian redillä Tunisian rannikolla. Elo- ja syyskuussa 1937 alus vieraili Hrabrin ja emäalus Zmaj'n kanssa Kreetalla ja Korfulla.
Saksan hyökätessä 16. huhtikuussa 1941 Jugoslaviaan alus oli Kotorinlahdella yhdessä kolmen muun sukellusveneen kanssa. Italian XVII armeijakunnan joukot valtasivat 17. huhtikuuta Kotorin alueen ja samalla tukikohdassa olleet alukset.
R.Smg. Antonio Bajamonti
Hyväkuntoinen alus otettiin sotasaaliiksi ja nimettiin N2:ksi. Alus siirrettiin Pulaan huollettavaksi ja modernisoitavaksi, jolloin muun muassa osa aluksen aseistuksesta vaihdettiin ja komentotornia muokattiin. Muutosten jälkeen aluksen uppouma oli pinnalla 676 ja sukelluksissa 835 tonnia.
Vuorokausi Italian antautumisen jälkeen aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943 La Speziassa.
Paluu kauhujen kaupunkiin
Paluu kauhujen kaupunkiin (A Return to Salem’s Lot) on vuonna 1987 ilmestynyt kauhuelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Larry Cohen. Elokuva on jatko-osa Tobe Hooperin vuonna 1979 ohjaamalle minisarjalle Kauhujen kaupunki, joka perustuu kirjailija Stephen Kingin kirjoittamaan kauhuromaaniin Painajainen. Jatko-osalla ei ole juonellisesti mitään tekemistä kirjan kanssa.
Juoni
Antropologi ja elokuvantekijä Joe Weber kutsutaan Amazonilta kotiin kun hänen kapinallinen teini-ikäinen poikansa Jeremy on joutunut vaikeuksiin. Hän päättää muuttaa vaimonsa kanssa taloon Uudessa-Englannissa sijaitsevaan pieneen kaupunkiin nimeltä Salem's Lot. Hän on perinyt sen tädiltään josta oli jota ei ollut tavannut vuosiin. Sinne muutettuaan he huomaavat että kaupunki on vampyyrien asuttama. Joe tutustuu tuomari Axeliin jolta kuulee että vampyyrit muuttivat kaupunkiin 300 vuotta aiemmin, ja että vampyyriyhteisöstä on tullut varakas, koska vuosisatojen aikana kiinteistöjen arvo on noussut. He kuitenkin juovat nykyisin pääasiassa eläinten verta, koska ihmistenverestä on tullut vaarallista nautittava johtuen ihmisten käyttämästä alkoholista ja huumeista, sekä verestä mahdollisesti tarttuvista hepatiitti- ja AIDS-viruksista. Axel haluaa että Joe kirjoittaa vampyyrien historian. Samaan aikaan Joen pojan on vietellyt vampyyrityttö joka näyttää saman ikäiseltä kun Jeremy, ja hän haluaa liittyä vampyyriyhteisöön.
Näyttelijät
Lähde:
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kirjoitti: ”Cohen on hylännyt Kingin ja Hooperin perustarinan ja muovaa vampyyrimytologiasta purevan, tahallisella amatöörimäisellä välinpitämättömyydellä viehättävän yhteiskuntasatiirin.” Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Stefan Steen
Stefan Steen (toisinaan myös Stefan Stéen; s. 6. tammikuuta 1993 Sunne, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa monikansallisen Alps Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Vienna Capitals Silverissa.
Seuraura
Steen on Sunne IK:n kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Leksands IF:ään kaudeksi 2008–2009, jolloin Steen pelasi sekä seuran U16-, J18- että J20-junioreissa. Hän voitti kauden päätteeksi U16 SM:n pronssia. Steen myös puki myös Leksandin miesten joukkueen paidan kahteen Ruotsin toiseksi korkeimman sarjatason, HockeyAllsvenskanin otteluun, kuten myös seuraavalla kaudella 2009–2010. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Skellefteå AIK:n junioreihin. Steen voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa. Kaudella 2011–2012 hän puki seuran miesten joukkueen yhteen Elitserien-otteluun.
Toukokuussa 2012 Steen teki kaksivuotisen SHL-sopimuksen Skellefteån kanssa. Hän pelasi kauden 2012–2013 vielä kokonaan seuran J20-junioreissa ja puki vain yhteen Elitserien-otteluun. Alkukauden 2013–2014 Steen pelasi suurimmaksi osaksi lainalla Allsvenskanin IK Oskarshamnissa, jossa hän pelasi 15 ottelua. Hän sai tililleen ensimmäisen SHL-ottelunsa jo runkosarjan avauskierroksella 14. syyskuuta 2013 Frölunda HC:tä vastaan, kun Steen vaihdettiin loukkaantuneen Henrik Karlssonin tilalle Skellefteåan maalinsuulle kolmannessa erässä ajassa 48.44. Hän ehti pelata vain kuusi sekuntia, kun Frölunda kavensi ottelun ylivoimalla 3–2:een. Steen kuitenkin onnistui tämän jälkeen pitämään Skellefteån maalin puhtaana ottelun loppuun. Hänelle kirjattiin noin 11 minuutin pelin aikana yksi torjunta. Ensimmäisen SHL-ottelunsa aloittavana maalivahtina Steen pelasi 21. syyskuuta 2013 AIK IF:ää vastaan. Hän torjui Skellefteåan 5–1-voittoon päättyneessä ottelussa 17 kertaa. SHL-uransa ensimmäisen nollapelin Steen pelasi 1. maaliskuuta 2014 Leksands IF:ää vastaan. Hän torjui Skellefteåan 7–0-voittoon päättyneessä ottelussa 14 kertaa.
Kaudeksi 2014–2015 Steen siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Växjö Lakers HC:hen. Hän lähti kauteen pääasiassa kakkosmaalivahtina Cristopher Nihlstorpille. Steen pelasi runkosarjassa 22 ottelua torjuen kaksi nollapeliä. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Steen oli ollut kuusi viikkoa pelaamatta kokonaista ottelua, kunnes hänet vaihdettiin loukkaantuneen Nihlstorpin tilalle kesken toisen Skellefteå AIK:ta vastaan pelatun finaaliottelun. Lakers hävisi ottelun lopulta 0–3. Steen aloitti joukkueen kaksi seuraavaa finaaliottelua. 16. huhtikuuta 2015 pelattu kolmas vieraissa pelattu finaaliottelu oli hänen ensimmäinen playoff-ottelunsa aloittavana maalivahtina. Steen torjui Lakersin 2–4-voittoon päättyneessä ottelussa 23 kertaa. Seuraavan ottelun joukkue hävisi kokonaan 1–2, mutta Lakers onnistui Nihlstorpin kuntouduttua voittamaan lopulta Ruotsin-mestaruuden otteluvoitoin 4–2.
Alkukaudella 2015–2016 Steen torjui Lakersin kaikissa kuudessa CHL-ottelussa, mutta hän oli SHL:ssä kuitenkin selkeä kakkosmaalivahti Nihlstorpille ja pelasi runkosarjassa 16 ottelua. Pudotuspeleissä Steen pelasi viisi ottelua. Hän nousi Nihlstorpin ohi Lakersin aloittavaksi maalivahdiksi kolmeen viimeiseen välieräotteluun. Joukkue hävisi ottelusarjan lopulta Skellefteå AIK:lle otteluvoitoin 4–3. Steen pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Allsvenskan-joukkue IK Panternissa marraskuussa 2015.
Kaudeksi 2019–2020 Steen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Hän lähti kauteen Mika Järvisen aisaparina. Steen pelasi suurimman osan alkukauden otteluista, mutta lokakuussa 2019 Sport hankki maalivahtiosastolleen Niko Hovisen, kun joukkue aloitti etsimään uutta seuraa Järviselle. Steen jäi kauden mittaan lopulta Hovisen pääsääntöiseksi kakkosmaalivahdiksi ja hänen kautensa osoittautui pettymykseksi, sillä Steen torjui 23 pelaamassaan ottelussa vain kolme voittoa varsinaisella peliajalla.
Kaudeksi 2020–2021 Steen palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue BIK Karlskogan riveihin. Hän jäi runkosarjassa pääasialliseksi kakkosmaalivahdiksi Tim Juelille, mutta SHL:n nousukarsintasarjassa Steen jakoi varsin tasaisesti torjuntavastuun hänen kanssaan.
Kaudeksi 2021–2022 Steen siirtyi monikansallisen Alps Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Vienna Capitals Silveriin.
Maajoukkueura
Steen edusti Ruotsia alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2009 ja 2010, joista molemmat turnaukset päättyivät pronssiin. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2010, jolloin Steen voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 15 poikien maaottelua.
KF Ferizaj
Klubi Futbollistik Ferizaj on jalkapalloseura Ferizajin kunnasta. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Kosovon superliigassa, joka on maan korkein sarjataso.
Korppoon madonna
Korppoon madonna on vanhin Suomessa säilynyt kirkollinen puuveistos. Se on valmistettu pähkinäpuusta 1200-luvulla. Veistoksen arvellaan olevan peräisin Kölnistä. Se edustaa romaanista tyyliä. Ei ole varmuutta, onko veistos alun perin tehty Korppoon kirkkoa varten vai sinne myöhemmin siirretty.
RoboCop (tuotesarja)
RoboCop on tuotesarja, joka on lähtöisin Paul Verhoevenin ohjaamasta vuoden 1987 tieteis- ja toimintaelokuvasta.
Sarjakuvat
RoboCop-sarjakuvia on julkaistu useita:
Hiroaki Hidaka
Hiroaki Hidaka (1962 – 25. joulukuuta 2006) oli japanilainen rikollinen. Hän murhasi neljä naispuolista henkilöä huhti–syyskuussa 1996. Yksi uhreista oli vasta 16-vuotias. Murhaaja pidätettiin syyskuussa 1996, tuomittiin kuolemaan 9. helmikuuta 2000 ja teloitettiin hirttämällä vuonna 2006.
Westland Wessex
Westland Wessex on brittiläisen Westland Helicoptersin lisenssi valmistama Sikorsky H-34. Merkittävin ero alkuperäiseen oli turbiinimoottorin käyttöönotto. Ensimmäisiin versioihin asennettiin Napier Gazelle ja loppusarjan malleihin de Havilland Gnome. Aluksi helikoptereita valmistettiin kuninkaalliselle laivastolle ja myöhemmin myös ilmavoimille. Pieni määrä toimitettiin siviilikäyttöön ja vientiin.
Thrasyllos
Nykyään Thrasyllos tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän julkaisi yhden varhaisimmista Platonin teosten täydellisistä laitoksista ja järjesteli Platonin teokset tetralogioiksi eli neljän teoksen ryhmiksi. Diogenes Laertioksen mukaan Thrasyllos oli väittänyt Platonin itsensä järjestäneen dialogit tetralogioihin samalla tavalla, kun kreikkalaiset näytelmät oli järjestetty neljän teoksen ryhmiin, joissa oli kussakin kolme tragediaa ja yksi satyyrinäytelmä. Luokittelu on kuitenkin mitä ilmeisimmin Thrasylloksen oma.
Thrasylloksen jaottelussa jokaisella teoksella on kaksi nimeä, joista ensimmäinen liittyy henkilöön (esimerkiksi Kriton) ja toinen aiheeseen (esimerkiksi Siitä, mitä on tehtävä). Teokset on jaettu tetralogioihin perusteilla, joita ei nykyään täysin tunneta, mutta jaottelu ei liity ainakaan teosten kirjoitusjärjestykseen.
Hajautettu energiantuotanto
Hajautettu energiantuotanto tarkoittaa tuotantomallia, jossa suhteellisen pienikokoiset sähkön-, lämmön- ja kylmäntuotannon laitokset ovat hajautuneena ympäri siirtoverkkoa.
Hajautetun energiantuotannon lisääntyminen muuttaa merkittävästi erityisesti sähköverkon toimintaa. Lämmön ja kylmäntuotannossa tuotantorakenne on ollutkin aina suurelta osin hajautettu.
Hajautetun energiantuotannon haasteet ovat ennen kaikkea energian laadun ja määrän hallinnassa. Hajautetussa toimintamallissa energiayhtiöiden on keskenään sovittava käytännöistä, joilla kuluttajille varmistetaan energiansaanti. Asiaan vaikuttavat myös lakimuutokset: esimerkiksi Englannissa on suunnitteilla laki, joka velvoittaa energiayhtiön maksamaan korvauksia jo kolmen minuutin katkon jälkeen.
Sähköverkko
Sähköverkkojen alusta asti teollisuusmaiden sähköverkko on tuotantomalliltaan ollut keskitetty ja usein valtakunnan laajuinen, eli lukumääräisesti verrattain vähäiset suuret voimalaitokset tuottavat valtaosan sähköstä maantieteellisesti laajaan sähköverkkoon. Sähkönkuluttujat ovat hajautuneena ympäri verkkoa ja ovat ainoastaan kuluttajia.
2000-luvulla, erityisesti niin kutsutun uusiutuvan energiantuotannon yleistyessä, myös tarve hajautetulle energiantuotannolle kasvaa. Uusiutuvan energian muodot ovat usein luonteeltaan hajautettuja ja väistämättä suuresti aikariippuvaisia.
Kun ennen sähköverkko on nähty suurten voimalaitosten "yksisuuntaisena" jakeluverkkona, hajautettu energiantuotanto muuttaa sen luonnetta "monisuuntaiseksi" siirtoverkoksi. Seurauksena suuri määrä toimijoita sekä tuottaa että kuluttaa sähköä verkosta. Ongelmaksi nousee lukuisien eri toimijoiden yhteensovittaminen siten, että verkon tasapaino säilyy.
Hankkeita
European Distributed EnErgy Partnership EU-DEEP initiative –projektissa kahdeksan suurta eurooppalaista energiayhtiötä tekee yhteistyötä hajautetun energiatuotannon esteiden poistamiseksi vuosina 2004-2009. Energiayhtiöt ovat Gaz de France (Ranska), Tractebel (Belgia), Iberdrola (Espanja), RWE Energy (Saksa), Lodz Rgn Power (Puola), Electricity Authority of Cyprus, EPA Attiki (Kreikka) ja Latvenergo (Latvia). Siihen osallistuu myös useita valmistajia ja tutkimuslaitoksia. Suomesta projektiin osallistuu VTT. Projektin mukaan hajautettu energiantuotanto parantaa tehokkuutta, takaa puhtaiden energialähteiden turvallisuutta, toteuttaa kestävän kehityksen mukaista energialähteiden kehitystä, kuten uusiutuva energia ja polttokennot. Projektin tarkoitus on ehkäistä näiden tekniikoiden käyttöönoton, jakelun ja siirron esteitä ja koota hajautettu tuotanto suuriksi yksiköiksi.
Peter Flache
Flache varattiin OHL-joukkue Guelph Stormiin kuudennella kierroksella 123. pelaajana vuonna 1999. seuraavan vuoden NHL:n varaustilaisuudessa hänet varattiin Chicago Blackhawksiin 262. pelaajana.
Gates of the Arcticin kansallispuisto
Gates of the Arcticin kansallispuisto on Yhdysvaltojen Alaskassa, napapiirillä sijaitseva kansallispuisto. Gates of the Arctic julistettiin Yhdysvaltain kansalliseksi suojelumonumentiksi vuonna 1978, mutta jo kaksi vuotta myöhemmin 2. joulukuuta 1980 se kohotettiin kansallispuiston asemaan. Puiston 34 287 km² laajuista alaa hallinnoi Yhdysvaltain muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service. Denalin ja Kobuk Valleyn kansallispuistot sijaitsevat lähellä Gates of the Arcticia.
Suurin osa puistosta on autiota erämaata. Sinne ei johda maanteitä, eikä siellä ole vierailijoille rakennettuja tiloja kuten majataloja tai retkeilyalueita. National Park Service kuitenkin pyörittää pientä turistikeskusta läheisessä Coldfootin kylässä. Noin 1 500 ihmistä asuu puiston rajojen sisäpuolella pienissä yhteisöissä ja he saavat ravintonsa ja tarvikkeensa puiston luonnonvaroista.
Puisto sijaitsee tundralla. Sen eläimistöön kuuluu muun muassa hirviä, mustakarhuja, harmaakarhuja, susia ja ohutsarvilampaita. Puiston halki kulkee kuusi merkittävää jokea, joita ovat esimerkiksi Alatna- ja Kobuk-joki. Brooks Range -vuoristo sijaitsee puistossa. frame|left|Gates of the Arcticin kansallispuisto.
Saunakallion koulu
Saunakallion koulu on Järvenpään Jampassa toimiva yli 250 oppilaan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6 ja esikoululaiset).
Kampin keskus
Kampin keskus on Helsingin keskustassa, Kampin kaupunginosassa sijaitseva joukkoliikenneterminaali ja kauppakeskus. Se sijaitsee vanhan linja-autoaseman bussikentällä, Lasipalatsin takana. Rakennus­ryhmä käsittää Narinkkatorin, Urho Kekkosen kadun, Fredrikin­kadun ja Salomon­kadun välisen korttelin kokonaisuudessaan, ja lisäksi katujen ali kulkevat käytävät yhdistävät keskuksen viereisissä kortteleissa sijaitsevaan Sähkötaloon ja Scandic Hotelli Simonkentän rakennukseen.
Kampin keskus koostuu Kampin kauppakeskuksesta, paikallisbussiliikenteen terminaalista, kaukoliikenteen terminaalista eli Helsingin linja-autoasemasta ja Kampin metroasemasta. Rakennusryhmään liittyvät myös samassa korttelissa Urho Kekkosen kadun puolella olevat asuinrakennukset, joiden alimpiin kerroksiin kauppakeskus ulottuu. Terminaalin läpi kulkee päivittäin noin 200 000 ihmistä, ja se on yksi Pohjoismaiden vilkkaimmista terminaalialueista.
Hankkeen perusta
pienoiskuva|Kampin linja-autoasema ilmakuvassa vuonna 1964. Kunnianhimoisen rakennusprojektin tavoitteena oli Kampin suuren maanpäällisen linja-autokentän tehokkaampi hyödyntäminen. Samalla saatiin lisää liike-, toimisto- ja asuinrakennuksia. Erityisenä tavoitteena oli Espoon suunnan seutubussien sekä kaukoliikenteen linja-autoterminaalin ja tavara-aseman sijoittaminen maanalaisiin tiloihin. Kampin keskuksen asemakaava vahvistettiin 6. kesäkuuta 2000. Helsingin kaupunki ja SRV Viitoset Oy solmivat 14. kesäkuuta 2002 sopimuksen Kampin keskuksen suunnittelusta ja toteuttamisesta. Rakennusyhtiö sai tontin käyttöönsä sillä ehdolla, että rakentaa alueen valmiiksi veloituksetta sisältäen ulkotilat sekä linja-autoasemat Espoon liikenteelle sekä kaukoliikenteelle.
Omistajat
Huhtikuussa 2006 kauppakeskuksen omistajat, SRV-yhtiöt ja Pontos, myivät sen koko osakekannan Royal Bank of Scotlandille ja Boultbeelle 345 miljoonalla eurolla. Samalla keskuksen toimitusjohtaja Henrik Wiberg jätti tehtävänsä, ja hänen tilalleen nousi Tuomas Sahi.
Maaliskuussa 2008 brittiläinen kiinteistösijoitusyhtiö Protego Real Estate Investors osti kauppakeskuksen 452,5 miljoonalla eurolla hallinnoimansa Nordic Retail Fund -rahaston nimiin.
Rakentaminen
Maanalaista terminaalia varten kaivettiin 300 × 100 × 10 metrin kaivanto, josta puhkaistiin uusi sisäänkäynti Kampin metroasemalle. Vapaa tila terminaalin päällä (Tennispalatsinaukio) varattiin toriksi jalankulkijoille ja sen ohi kulkeva Salomonkatu kävelykaduksi. Rakennusaikana kaivannon alapuoliselle metroasemalle tihkui sateella kallion läpi vettä. Halkeamien syntyä edistivät osaltaan räjäytystyöt, jotka tärisyttivät maaperää.
Rakennusvaiheen kiihkeimpään aikaan alueella saattoi nähdä liki kymmenen nostokurkea urakoimassa. Pimeän työvoiman käytön ehkäisemiseksi työmaa noudatti urakoitsijoiden henkilökunnan kulunvalvontaa henkilökortteineen. Suljetulle työmaa-alueelle pääsivät ainoastaan valtuutetut työntekijät.
Valmistuminen
Presidentti Tarja Halonen avasi terminaalin käyttöön 2. kesäkuuta 2005 klo 14.00 käynnistämällä metroasemalle johtavat liukuportaat. Avajaisiin osallistui myös valtiovierailulla ollut Tšekin presidentti Václav Klaus puolisoineen.
Kampin keskus valmistui kahdessa osassa. Kesällä 2005 terminaalista valmistui noin viidennes eli kaukoliikenteen terminaali, Espoon-bussiterminaali, uudet liukuportaat Kampin metroasemalle sekä matkakeskus ja Espoon-terminaalin tasolla olevat kaupat, kuten ruokakauppa ja kahviloita.
Kampin keskuksen toinen vaihe valmistui 2. maaliskuuta 2006, jolloin avattiin Kampin 5-kerroksinen kauppakeskus terminaalin yläpuolelle. Samalla otettiin käyttöön rakennusryhmään liittyvät asunnot sekä piha- ja torialueet.
Laajentuminen Sähkötaloon
Kampin keskus laajeni Helsingin Energian Sähkötaloon. Laajennusosa avautui asiakkaille 11. lokakuuta 2007. Kampin kauppakeskuksen laajennusosaan kuuluvat Sähkötalon kaksi alinta kerrosta sekä vanhan sähköaseman Malminrinteen puoleinen osa.
Uusissa tiloissa oli noin 4 000 neliömetriä vuokrattavaa liiketilaa ja toimintansa siellä aloitti 16 uutta yrittäjää, muun muassa joka päivä iltamyöhään saakka auki oleva Lidl. Kaiken kaikkiaan Kampin kauppakeskuksessa on nyt liiketiloja noin 40 000 neliömetriä ja yrityksiä 166.
Sähkötalo toimii muutostöiden jälkeenkin Helsingin Energian pääkonttorina. Myös Helsingin Energian asiakaspalvelu jatkaa uusituissa tiloissa, joiden suunnittelussa on kiinnitetty huomiota erityisesti palvelun sujuvuuteen ja monipuoliseen, energiatehokkuutta edistävään energianeuvontaan. Sähkötalossa jatkuvat energianjakelun varmuutta turvaavat valvomotoiminnot.
Peruskorjauksen tuloksena toteutui Sähkötalon suunnitelleen arkkitehti Alvar Aallon 30 vuoden takainen visio tilojen liittämisestä kiinteäksi osaksi Kampin alueen uutta liikekeskustaa. Samoilla linjoilla alueen kehittämisestä olivat olleet myös Helsingin kaupungin päättäjät.
Yleistä
pienoiskuva|vasen|Terminaalissa odotustilat ja lähtölaiturit on erotettu lasiseinällä ja ovilla. Keskuksen suunnitteluratkaisu on tehnyt mahdolliseksi linja-autojen valtaaman kentän muuttamisen autottomaksi alueeksi. Alueen koko on noin 3 hehtaaria ja sen rakentaminen kesti noin 4 ½ vuotta. Keskuksen bruttoneliömäärä on 135 000 m², josta liiketilaa on 37 000 m², toimistoja 12 500 m² ja asuntoja 6 000 neliötä. Rakennustyöt aloitettiin elokuussa 2002. Hankkeen pääurakoitsija oli SRV Viitoset Oy ja maanpäällisten osien pääsuunnittelija Arkkitehtitoimisto Juhani Pallasmaa Ky, joka palkittiin Vuoden teräsrakenne 2006 -palkinnolla. Liikenneterminaalit palkittiin Vuoden betonirakenne 2005 -palkinnolla, pääsuunnittelija oli Arkkitehtitoimisto Davidsson Oy.
Sisäänkäyntejä Kamppiin on yhdeksän, joista kaksi sijaitsee Narinkkatorilla, kaksi Tennispalatsin aukiolla, kaksi Urho Kekkosen kadulla, yksi Fredrikinkadulla Kampin metroasemaa vastapäätä, sekä yksi Fredrikinkadun ja Urho Kekkosen kadun risteyksessä. Terminaalista on myös suora yhteys Kampin metroasemalle. Terminaalissa odotustilat ja lähtölaiturit on erotettu lasiseinällä ja ovilla. Ovet aukeavat niiden vieressä olevaa nappia painamalla vasta, kun bussi on saapunut laiturille. Laitureilta päin odotustilaan tultaessa ovet aukeavat aina, vaikka bussi ei olisikaan laiturilla.
Terminaalissa on Suomen laajin ja kehittynein liikenteen informaatiojärjestelmä. Se sisältää mm. useita sähköisiä informaatiotauluja, joista näkee esim. milloin ja mistä mikäkin bussi lähtee. Lisäksi terminaalista löytyy kolme suurta ns. kokoojanäyttöä, noin 20 aikataulumonitoria, 52 lähtölaiturimonitoria, 65 kuljettajamonitoria sekä 90 ilmaisin- ja varoitusnäyttöä. Terminaalissa on myös näyttö, joka kertoo Helsingin päärautatieasemalta lähtevät lähijunat. Metron liukuportailla puolestaan on näyttö, joka näyttää minuutteina jäljellä olevan ajan kuuden seuraavan metron lähtöaikaan sekä niiden määränpään.
HSL:n reittioppaan "Kamppi (M)"-merkitsemät bussilaiturit, kuten 71 ja 72, ovat kuitenkin Kampin keskuksen ulkopuolella "Autotalon" edessä Salomonkadulla.
Kaukoliikenneterminaali
pienoiskuva|Kaukoliikenneterminaali Kaukoliikenteen terminaali on Helsingin linja-autoasema. Sieltä lähtevät kaikki Helsingistä lähtevät kaukoliikenteen bussit. Terminaali avattiin maanantaina 6. kesäkuuta 2005. Se sijaitsee K-kerroksessa eli –1-kerroksessa, maan alla, noin kuusi metriä maanpinnan alapuolella. Kaukoliikenneterminaali on noin 14 metriä leveä ja 125 metriä pitkä. Päivittäin terminaalista lähtee n. 700 bussivuoroa eri puolille Suomea. Ruuhkaisimpina aikoina terminaalissa saattaa olla odottamassa jopa 300–350 henkilöä yhtä aikaa. Kaukoliikenneterminaalissa on opastetaulujen lisäksi myös kuulutusjärjestelmä, joka kuuluttaa kaikki pikavuorot, mutta se on poistettu käytöstä. Terminaalissa on 35 laituria.
Paikallisliikenteen bussiterminaali
thumb|200px|Bussilaiturille johtava ovi. Oven yläpuolella on iso numero (esim. tässä kuvassa 3), joka kertoo laiturin numeron. Vieressä on rasti, joka kertoo, ettei bussi ole laiturilla, eivätkä ovet aukea. Kun bussi saapuu laiturille, punaisen rastin tilalle syttyy vihreä nuoli. Nuolen vieressä on näyttö, joka kertoo bussin määränpään, reitin ja lähtöajan. Alun perin paikallisbussien terminaali (eli Espoon-terminaali) oli yksinomaan Espoon suuntaan, Länsiväylää kulkevien bussien lähtöpaikka. Länsimetron avaamisen jälkeen Kampista Espooseen suuntautuvien bussilinjojen määrä on merkittävästi vähentynyt, ja nykyään terminaalia käyttävät myös useat Helsingin sisäiset linjat.
Terminaali sijaitsee E-kerroksessa eli katutasossa. Terminaalissa on 17 lähtölaituria.
Kauppakeskus Kamppi
Kauppakeskus Kamppi sijaitsee terminaalissa kerroksissa 1–5, Espoon-bussiterminaalin yläpuolella. Kauppakeskuksen avasi torstaina 2. maaliskuuta 2006 kello 9 Helsingin kaupunginjohtaja Jussi Pajunen. Kauppakeskuksessa on arvioitu käyvän ihmisiä jopa 100 000 päivässä ja 35 miljoonaa vuodessa. Vuosimyynniksi on arvioitu yli 200 miljoonaa euroa. Kauppakeskuksessa toimii yli 150 liikettä ja ravintolaa. Ravintoloita on yli 20.
Kauppakeskuksen ensimmäisessä kerroksessa on suurin osa kahviloista ja ravintoloista. Ne sijoittuvat pääosin Tennispalatsinaukion puolelle, missä niillä on kesäisin terassi. Ensimmäinen ja toinen kerros on teemoitettu muotiin ja vaatetukseen erikoistuneisiin liikkeisiin. Kolmannessa kerroksessa puolestaan on mm. lastentarvikeliikkeitä ja kodin sisustusta myyviä liikkeitä. Neljäs kerros on teemoitettu urheilulle ja kuntoilulle. Urheiluliikkeiden lisäksi kerroksessa sijaitsee mm. kuntokeskus ja keilahalli. Viidennessä kerroksessa on mm. nuorisomuotia myyviä liikkeitä, pelejä, nettikahvila, tanssikoulu sekä ravintolamaailma Kortteli.
Kauppakeskuksen bruttopinta-ala on 135 000 neliömetriä, mistä liiketilaa on 35 000 neliötä. Terminaalissa on maanalaisia tiloja noin 3 hehtaaria.
Kampin keskuksesta on maanalainen yhteys kauppakeskus Forumiin ja päärautatieasemalle. Kampin pysäköintihallissa on paikkoja 250 autolle. Se sijaitsee kaukoliikenneterminaalin alapuolella, mihin sieltä on suora hissiyhteys. Pysäköintihalliin pääsee Olavinkadun rampista. Lisäksi kaukoliikenneterminaaliin on varattu neljä taksin otto- ja jättöpaikkaa.