cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Susi
Susi kulttuurissa
Ihmissusi on tarujen hirviö, joka on päivisin tavallinen ihminen, mutta muuttuu öiseen aikaan sudeksi.
La bohème
Oopperan ensi-ilta
La bohèmen päärooleissa on nähty vuosien varrella monia kuuluisia sopraanoja ja tenoreita. Mimìn ja Rodolfon rooleihin tarvitaan kauniit, nuorekkaat lyyriset äänet. Kuuluisia Mimìn esittäjiä ovat olleet Mirella Freni, Victoria de los Ángeles, Maria Callas sekä nykypäivänä Angela Gheorghiu ja Anna Netrebko. Rodolfon roolista muistetaan Jussi Björling, Luciano Pavarotti, Giuseppe di Stefano sekä viime vuosina Rolando Villazón ja Roberto Alagna.
Tunnettuja aarioita, duettoja ja kohtauksia
pienois|pysty=1.1|Adolfo Hohensteinin lavastussuunnitelma. pienois|pysty=1.1|Boheemit. pienois|pysty=1.1|Rodolfo ja Mimì.
Ensi-iltamiehitys
Kapellimestari – Arturo Toscanini
Orkestrointi
Näyttämön takaa:
Lyhyt juoniseloste
I näytös (Jouluaatto)
Ullakkohuone Pariisissa. Esiripun avautuessa Rodolfo istuu pöydän ääressä kirjoittamassa ja Marcello maalaa ”Punaisen Meren ylitys” tauluaan. Huone on kylmä, rahaa ei ole polttopuihin. Marcellon maalaus ja Rodolfon käsikirjoitus laitetaan takkaan lämmikkeeksi. Colline saapuu, hän on epäonnistunut kirjojen panttauksessaan. Schaunardin on onnistunut opettaa kolmen päivän ajan. Hän tuo ruokaa, viiniä sekä rahaa. Schaunard ehdottaa lähtöä Café Momukseen juhlimaan. Oveen koputtaa vuokraisäntä Benoit. Hän perii boheemien vuokravelkaa. Kaverukset juottavat Benoitille viiniä ja korkean moraalin innoittamana ja naurun saattelemana Benoit heitetään ulos.
Kaverukset lähtevät huoneesta mutta Rodolfo jää vielä hetkeksi kirjoittamaan. Ovelta kuuluu hiljainen koputus. Mimi astuu epäröiden sisään sammuneen kynttilänsä kanssa. Saatuaan valkean Rodolfolta, Mimì on poistumassa mutta lyyhistyy yskänkohtaukseen ja kummankin kynttilä sammuu. Mimì sanoo kadottaneensa huoneistonsa avaimen. Kuunvalossa Mimì ja Rodolfo etsivät sitä. Rodolfo löytää avaimen ja laittaa sen taskuunsa. Etsiessä heidän kätensä kohtaavat ja Rodolfo tarttuu Mimin käteen. Che gelida manina (Kätesi ovat kylmät) sanoo Rodolfo aariassaan. Vastausaariassaan Mimì kertoo itsestään ''Si. Mi chiamano Mimi'' (Minua kutsutaan Mimiksi).
Compact Macintosh
"Compact Macintosh" ja "Classic Macintosh" on yleiseen käyttöön levinnyt, epävirallinen termi, jolla tarkoitetaan yhteen koteloon pakattujen Macintosh-tietokoneiden malleja. Näissä Macintosheissa näyttö ja tietokoneen keskusyksikkö ovat samassa kotelossa. Apple Computer julkaisi malleja vuodesta 1984 90-luvun puoleen väliin saakka. Vuonna 1998 Apple avasi uudenlaisten, yksiin kuoriin pakattujen tietokoneiden sarjan esittelemällä iMacin.
La bohème
Lyhyt juoniseloste
Torilla Latinalaiskorttelissa on Café Momus. Tori on täynnä iloisia joulun juhlijoita. On katukauppiaita ja väki kulkee edestakaisin ja huutelee toisilleen. Äänet sekoittuvat Café Momuksen asiakkaiden ääniin. Colline, Schaunard ja Marcello ovat väkijoukossa ostoksilla. Rodolfo ja Mimì astuvat hattukauppaan. Ulos tullessaan Mimìllä on uusi ruusun värinen hilkka. Rodolfo ja Mimì liittyvät ystävien seuraan Momuksessa. Lelumyyjä Parpignolia seuraa suuri lapsilauma. Boheemiviisikko tilaa ruokaa ja juomaa. Marcellon entinen rakastettu Musetta saapuu nykyisen ihailijansa Alcindoron kanssa. Musetta yrittää kiinnittää Marcellon huomion ja laulaa hänelle Quando me’n vo’ soletta per la via (Kaduilla kuljen yksin onnellisena). Musettan kenkä puristaa ja Alcindoro vie sen suutarille. Musetta ja Marcello syleilevät kiihkeästi ja Musetta liittyy boheemiseurueeseen. Tarjoilija tuo laskun, Musetta pelastaa tilanteen: ''Quello con questo! Paga il signor che stava qui con me!'' (Laskekaa yhteen. Seuralaiseni maksaa molemmat). Sotilasparaati lähestyy, boheemit seuralaisineen häipyvät väkijoukkoon ja suutarista saapuva Alcindoro joutuu harmikseen maksamaan laskun.
Compact Macintosh
Mallit
Lähde: Apple
La bohème
Lyhyt juoniseloste
III näytös (Helmikuu)
Kaksi kuukautta on kulunut. Kylmä talvinen päivä on valkenemassa. Pariisin portilla Orleansin tien kohdalla on tullitalo ja vasemmalla on taverna. Kadunlakaisijat, maitotytöt, hevosmiehet ja maalaiset tuotteittensa kanssa odottelevat kaupunkiin pääsyä. He ovat menossa San Michelen torille. Tullitalon upseerit nukkuvat hiilipannun ympärillä. Tavernasta kuuluu juhlijoiden ääniä
Mimì tulee aukiolle ja pyytää kersanttia osoittamaan sen majatalon, jossa Marcello  työskentelee. Kersantti lähettää sanan ja Marcello tulee ulos. Marcello kertoo itse maalaavan ja Musettan antavan musiikkitunteja. Hän myös kertoo Rodolfon olevan tavernassa. Mimì ja Rodolfo rakastavat vielä toisiaan. Marcello kertoo Rodolfon olevan mustasukkainen Mimistä. Marcello neuvoo heitä eroamaan. Rodolfo tulee ulos, Mimì piiloutuu ja kuulee Rodolfon ja Marcellon keskustelun. Rodolfon mielestä heidän on erottava koska Mimìn heikkenevä terveys pahenee vetoisessa ullakkohuoneessa. Mimìn yskänkohtaus paljastaa hänet. Rodolfo ja Mimì syleilevät ja päättävät erota, mutta eivät vihassa vaan murheellisena. Mimìn hyvästijättö: Donde lieta usci (Sinne taas, mistä rakkaus kutsui).
Marcello on mennyt tavernaan ja yllättänyt Musettan flirttailemasta muukalaisen kanssa. Mimì ja Rodolfo laulavat herkästi erostaan ja Marcello ja Musetta riitelevät keskenään. Addio, dolce svegliare (Hyvästi makea rakkaus).
IV näytös (Myöhemmin keväällä)
Boheemien ullakkoasunto. Rodolfo kaipaa Mimìä ja Marcello ikävöi Musettaa. Kumpikin teeskentelee välinpitämätöntä. Entiset muistot saavat heidät kuitenkin lumoihin. Schaunard ja Colline tulevat sisään ja rakentavat kuvitellun juhla-aterian. Sitten he ilveilevät tanssien ja lopuksi Colline ja Schaunard miekkailevat hiilipihdeillä ja rikkalapiolla.
Ilon ollessa ylimmillään Musetta saapuu kertoen Mimìn olevan kuolemaisillaan. Mimì toivoo saavansa tulla onnellisten muistojen ullakkohuoneeseen. Mimì asetetaan vuoteelle. Mimì yskii, hänen kätensä ovat kylmät. Musetta antaa korvakorunsa Marcellolle myytäväksi Mimìn lääkettä varten. Colline uhraa takkinsa Vecchia zimarra, senti (Kuule, vanha takkini) ja Musetta lähtee etsimään muhvia Mimìn kylmille käsille. Rodolfo ja kuoleva Mimì ovat kahden. Sono andate (Ovatko he menneet). Tällä traagisella momentilla heidän rakkautensa elpyy. He käyvät läpi rakkautensa ensi hetket ja Mimì julistaa rakkautensa olevan suurinta elämässään.
Nandu
pienoiskuva|Rhea americana Nandu (Rhea americana) on lentokyvytön Etelä-Amerikassa elävä nandulintu. Se on Amerikan suurin lintu: aikuinen painaa noin 30 kilogrammaa.
La bohème
Lyhyt juoniseloste
Muut saapuvat ja saatu apu annetaan kuolevalle. (Puccini merkitsi nuottiviivastoon tarkasti Mimìn kuolinhetken). Rodolfo tajuaa muiden katseesta Mimìn kuolleen ja huutaa hädissään ''Mimì! Mimì!''
Nandu
Maanviljelijät pitävät nanduja joskus kiusankappaleina, sillä ne syövät satoa. Siksi niitä välillä tapetaan. Tämä sekä munien ja elinalueen häviäminen on johtanut siihen, että nandujen lukumäärä on vähentynyt huomattavasti. Nandut syövät ristikukkaiskasveja mutta eivät syö esimerkiksi lainkaan ruohoja.
Nandu elää savanneilla, pensaikkoisissa metsissä ja jopa aavikoilla, mutta se pitää enemmän alueista, joissa on edes hiukan pitkää kasvillisuutta. Lisääntymisaikana (elokuusta tammikuuhun Etelä-Amerikassa) se pysyy lähellä vettä.
Koirasnandut ovat erittäin alueellisia lisääntymisaikana, sillä ne hautovat. Pienet poikaset ovat herkkiä myrkyille. Aikuiset nandut ovat kuitenkin immuuneja myrkyille. Poikaset ovat normaalioloissa viiden kuukauden iässä 1,2-metrisiä.
Lähteet
レア (鳥類)
Luettelo Grönlannin pääministereistä
Tämä on luettelo Grönlannin pääministereistä. Grönlannilla on ollut pääministeri vuodesta 1979, jolloin Tanska antoi sille itsehallinnollisen aseman. Tätä ennen maata johti Grönlannin kuvernööri.
Ӑ
Ӑ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy tšuvassin aakkosiin ja on aakkosjärjestyksessä toinen kirjain. Se esiintyy ensi kerran Ivan Jakovlevin vuonna 1873 julkaisemassa tšuvassin aakkostossa.
Ääntäminen
Ӑ on tšuvassissa pyöreän takavokaalin merkki. Se ääntyy aina redusoituneena ja voi esiintyä painollisena vain monitavuisen sanan ensimmäisessä tavussa. Sen äännearvo vaihtelee välisestä keskivokaalista [] pyöreään puoliväljään takavokaaliin [ɔ]. Äänne on hyvin lyhyt ja usein niin redusoitunut, että jää lähes ääntymättä.
Mankalan rautatieasema
Mankalan rautatieasema on rautatieliikennepaikka -radalla Iitin Mankalassa noin 9 kilometriä Kausalasta Lahden suuntaan.
Liikennepaikka avattiin laiturivaihteena vuonna 1916 kaksoisraiteen käyttöönoton yhteydessä, jolloin myös Sitikkalan henkilöliikenteen pysähdykset siirtyivät sinne. Mankalan asemarakennus valmistui vuonna 1917 ja sitä laajennettiin vuonna 1945. Henkilöliikenne lakkautettiin toukokuussa 1970 ja liikennepaikka vuotta myöhemmin. Sivuraiteet ja asemarakennus on sittemmin purettu.
Mankala avattiin uudelleen liikenteelle lokakuussa 2013 raiteenvaihtopaikkana.
Diane Lane
Diane Colleen Lane (s. 22. tammikuuta 1965 New York) on yhdys­valtalainen näyttelijä.
Yksityiselämä
Lane oli naimisissa Christopher Lambertin (1988–1994) ja Josh Brolinin kanssa (2004–2013). Molemmat avio­liitot päättyivät eroon.
HMS Snapper (1895)
HMS Snapper oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 palvelukseenotettu Salmon-luokan torpedovenehävittäjä.
Palvelus
Palvelukseenoton jälkeen alus oli kotivesillä, kunnes se poistettiin palveluksesta 1911. Alus myytiin 14. toukokuuta 1912 romutettavaksi Kingille Gatesheadiin.
15 vuotta – suuri puberteettikokoelma
15 vuotta – suuri puberteettikokoelma on Hausmyllyn kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2004. Kokoelma julkaistiin yhtyeen 15-vuotisen uran kunniaksi. Albumi nousi Suomen virallisen listan kahdeksannelle sijalle, ja pysyi listalla niin ikään kahdeksan viikkoa.
Kokoelma sisältää yhtyeen vanhempaa tuotannon kappaleita miksattuina versioina. Lisäksi kokoelma sisältää kolme ennen julkaisematonta kappaletta englannin kielellä ja coverversion laulaja Pave Maijasen takavuosien hitistä ”Lähtisitkö”.
Kokoelman kansilehtisessä on tietoa yhtyeen historiasta ja kappaleista.
Thyra Grotenfelt
Thyra Kotkatlahti-Grotenfelt (15. toukokuuta 1912 Helsinki – 11. toukokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Teoksia
Nimellä Thyra Grotenfelt: Nimellä Thyra Kotkatlahti-Grotenfelt:
Luettelo televisiosarjan Ben 10: Alien Force jaksoista
Luettelo Ben 10: Alien Force -jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä.
Sarja alkoi Yhdysvalloissa 18. huhtikuuta 2008, kaksiosaisella jaksolla Ben 10 Returns. Ensimmäinen tuotantokausi kattaa 13 jaksoa, jotka esitettiin huhtikuusta elokuuhun. Sarjan toinen tuotantokausi alkoi 10. lokakuuta 2008 ja päättyi kaksiosaiseen jaksoon "War of the Worlds" 27. maaliskuuta 2009. Alun perin sarjan tuottaja Glen Murakami ja käsikirjoittaja Dwayne McDuffie olivat suunnitelleet sarjan ensimmäisen tuotantokauden käsittävän 26 jaksoa, mutta sarjan kanava Cartoon Network jakoi jaksot kahteen 13 jakson tuotantokauteen. Sarjan kolmas ja viimeinen tuotantokausi käsittää 20 jaksoa, joka päättyi jaksoon "The Final Battle" 26. maaliskuuta 2010.
Viikingit (jääkiekkoseura)
Viikingit HC on Helsingin Vuosaaresta kotoisin oleva jääkiekkoseura, joka perustettiin vuonna 1970. Viikinkien edustusjoukkue pelaa Jääkiekon II-divisioonan Etelä-lohkossa. Edustusjoukkue yhdistyi vuonna 2010–2011 Suomi-sarjasta pudonneen EHC:n kanssa. Seuran jäsenmäärä on ollut yli 400 (2006). Edustusjoukkuetta valmentaa Mika Strömberg ja joukkueenjohtajana toimii Timo Backman.
Basilica di Santa Croce
Basilica di Santa Croce (Pyhän ristin basilika) on Firenzen fransiskaanien pääkirkko ja katolisen kirkon kirkko.
Legendan mukaan Santa Crocen perusti itse Franciscus Assisilainen. Nykyisen kirkon rakentaminen aloitettiin kuitenkin luultavasti 1294 ja sen maksoivat kaupungin rikkaimmat suvut. Paavi Eugenius IV vihki sen 1442.
Kirkko on suuri. Sen huomattavia ominaisuuksia ovat kuusitoista kappelia, joista monet on koristeltu Giotton ja hänen oppilaidensa freskoilla, sekä kuolinmuistomerkit. 1560 sisustan uudisti Giorgio Vasari vahingoittaen kirkon koristuksia. Uusgoottilainen Nicolò Matasnin käsialaa oleva fasadi on vuosilta 1857–1863. Irrallinen kellotorni rakennettiin 1842.
Noviisien kappelin on suunnitellut Michelangelo Buonarroti  Cosimo de’ Medicin tilauksesta. Se valmistui noin 1445.
Vuoden 1966 tulva vahingoitti kirkon sisätiloja. Silloinen vedenkorkeus on merkitty pylväisiin.
Muistomerkit
Santa Croce on monien merkkihenkilöiden viimeinen leposija. Sinne on haudattu Michelangelo Buonarroti, Gioacchino Rossini ja Niccolò Machiavelli. Galileo Galilei sai kristilliset hautajaiset 95 vuotta kuolemansa jälkeen. Kirkossa on Danten muistomerkki, mutta hänet on haudattu Ravennaan.
Kirkossa on myös seuraavien henkilöiden muistomerkit:
Tetrakromaattinen värinäkö
Tetrakromaattinen värinäkö eli nelivärinäkö on kyky havaita värejä neljällä eri silmän verkkokalvolla olevalla valoa aistivalla tappisolutyypillä. Se on yleinen monella eläimellä, mutta harvinainen ihmisellä.
Ihmisellä
Joillakin värisokeutta aiheuttavaa alleelia kantavilla naisilla voi olla tavanomaisten kolmen tappisolutyypin lisäksi poikkeava neljäs tappisolutyyppi, joka on herkkä pitkäaaltoiselle valolle. Tavallisesti tällainen poikkeama ei kuitenkaan anna henkilölle nelivärinäköä.
Erään arvion mukaan naisista noin 2–3 prosentilla on tetrakromaattinen näkö, jolloin he saattavat voida nähdä jopa 100 miljoonaa eri väriä.
Nelivärinäkö saa henkilön näkemään värisävyjä, joita muut ihmiset eivät näe. Hän näkee myös erilaisina sellaiset värit, joita tavalliset ihmiset pitävät samana värinä. Tämän seurauksena nelivärinäköinen henkilö voi suunnittelijana valita värejä, jotka hänestä itsestään näyttävät kirkkailta mutta tavallisten ihmisten silmissä himmeiltä, tai väriyhdistelmiä, joista kuviot eivät erotu.
Tammer-ajo
Tammer-ajo on vuosittain Ylöjärvellä Teivon raviradalla järjestettävä lämminveristen ravihevosten suurkilpailu. Se ajetaan nykyään 3 100 metrin tasoitusajona. Vuonna 1965 aloitetun kilpailun muotoa on sen historian aikana vaihdettu useaan kertaan.
Historia
Kilpailu järjestettiin vuosina 1965–1978 3 000 metrin tasoitusajona, johon osallistuivat molemmat rodut omissa lähdöissään. Kiertopalkinnon voitti nopeimman kilometriajan saavuttanut hevonen, kuitenkin niin, että suomenhevosille laskettiin lämminverisiin nähden seitsemän sekunnin hyvitys. Vuosina 1979–1982 ajettiin molemmille roduille oma Tammer-ajo, jonka jälkeen suomenhevosten kilpailu lakkautettiin. Alkuperäinen kiertopalkinto ei enää ole jaossa.
Iitin kirkonkylä
Iitin kirkonkylä on Iitin kunnan historiallinen keskus. Kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä kuntakeskuksesta Kausalasta pohjoiseen. Kirkonkylä valittiin vuonna 1990 Suomen kauneimmaksi kyläksi. Kyläkuvaa hallitsee vuonna 1693 rakennettu punainen Iitin kirkko sekä ohi virtaava Kymijoki. Iitin kirkossa ja Wanhassa Pappilassa järjestetään vuosittain Iitin musiikkijuhlat kesäkuussa. Iitin kirkonkylä on myös tilastollinen taajama, jossa oli vuoden 2017 lopussa 231 asukasta. Iitin kirkonkylän postinumeroalueen (47520 Iitti) väkiluku oli 170 vuonna 2020.
Luettelo kirjasarjojen Eleniumin taru ja Tamulin taru henkilöhahmoista
Tämä on luettelo David Eddingsin kirjasarjojen Eleniumin taru ja Tamulin taru henkilöhahmoista.
Adus
Adus on palkkasoturi jonka alkuperästä ei tiedetä mitään. Hän on kookas, gorillaa piirteiltään muistuttava vähä-älyinen raakalainen, jota arkkipiispa Anniasin palkkaama pandioniluopio Martel käyttää apurinaan.
Adusin hiiviskely on lievästi sanoen vaikeata, koska hän vihaa kylpemistä ja tiedottaa olostaan matkojen päähän löyhkäämällä kilpaa avoimen lantakuopan kanssa. Tästä on hyötyäkin: hän on niin huomiota herättävä, että takaa-ajo ihmisiltä kyselemällä on todella yksinkertaista.
Sparhawk vitsaileekin että kun he lopulta hautaavat Adusin, tämän päälle täytyy ensin kaataa muutama tynnyrillinen vettä - tai muuten maa saattaa työntää mokoman takaisin!
Adus on kuitenkin tarkkasilmäinen, voimakas ja hyvä aseiden käyttäjä sekä vikkelä jaloistaan. Martel sanookin että Adus on eräänlainen kävelevä sotakirves ja hyödyllinen sellaisena.
Adus kuolee Azashin temppelissä surmattuaan juuri Kurikin: Kurikin nuorin poika Talen iskee häntä kapealla tikarilla verkkopanssaripaidan läpi ensin molempiin munuaisiin ja sitten polvitaipeeseen, jolloin mies kaatuu. Talen sieppaa häneltä pudonneen miekan ja Sparhawkin auttamana lävistää isänsä tappajan.
Victoria: An Empire Under the Sun
Victoria: An Empire Under the Sun (lyhyemmin Victoria) on ruotsalaisen Paradox Entertainmentin kehittämä reaaliaikainen strategiapeli, joka julkaistiin vuonna Mac OS X:lle ja Windowsille.
Luettelo kirjasarjojen Eleniumin taru ja Tamulin taru henkilöhahmoista
Adus
Adusin pää ja ruumis jäävät Azashin temppelin raunioihin ilman varsinaista hautausta.
Peter von Köppen
pienoiskuva|upright|Peter von Köppen. Piirroskuva 1860-luvulta. Peter von Köppen (, myös Кёппен, Kjoppen; 2. maaliskuuta (J: 19. helmikuuta) 1793 Harkova – 4. kesäkuuta (J: 23. toukokuuta) 1864 Karabagin kartano Aluštan lähellä) oli saksalaissyntyinen venäläinen tilastotieteilijä, etnografi ja bibliografi.
Victoria: An Empire Under the Sun
Pelaaminen
Victorian oppimiskynnys on korkea, mutta aloittelijoiden kohtaamaan informaatioähkyyn tottumisen palkkiona pelikokemuksen on sanottu olevan syvempi ja yksityiskohtaisempi kuin monessa muussa strategiapelissä. Tämä selittää pitkälti pelin suosion Paradoxin tuotteiden pelaajien keskuudessa vielä vuosia Victorian julkaisemisen jälkeen.
Vastaanotto
Ilmestyttyään Victoria sai englanninkielisissä pelilehdissä keskinkertaisia arvosteluja, saavuttaen Game Rankings -verkkosivustolla keskiarvosanaksi vain 60,4 %. Suomessa Pelit-lehden Riku Neuvonen kuitenkin ylisti Victoriaa "vaikuttavaksi ja todella monipuoliseksi simulaatioksi 1800-luvun valtion johtamisesta" ja antoi pelille 90 pistettä sadasta.
Luettelo kirjasarjojen Eleniumin taru ja Tamulin taru henkilöhahmoista
Aldreas
Aldreas on heikkoluontoinen mies, joka pelkää vauhkosti suojelijakseen määrättyä ritari Sparhawkia. Erityisesti vanhempi näistä ritareista hallitsee kuningasta totaalisesti. Kuninkaan seksihullu sisar Arissa yrittää kaikkensa vietelläkseen veljensä - koska janoaa mahdollisimman kieroutuneita nautintoja. Arkkipiispa Annias tukee häntä etsimällä kirkon laista erään unheeseen painuneen ikivanhan lakipykälän, joka sallii sisarusavioliitot.
Ankaran uskovainen ja moraalinen suojelijaritari tekee moiset yritykset tyhjiksi ja suorastaan pakottaa heikon kuninkaan naimisiin Deiranlkuninkaan Oblerin tyttären kanssa - jolloin Arissa saa raivokohtauksen ja karkaa erääseen ilotaloon.Hänet haetaan pois muutaman viikon päästä ja passitetaan erääseen luostariin.
Victoria: An Empire Under the Sun
Julkaisut
Windows:
Luettelo kirjasarjojen Eleniumin taru ja Tamulin taru henkilöhahmoista
Aldreas
Kun vanha suojelijaritari kuolee ja jättää virkansa pojalleen, kuningas määrää tämän tyttärensä Ehlanan kasvattajaksi - mutta isänsä veroinen teräksinen sotilas kasvattaakin säikystä tyttölapsesta määrätietoisen ja voimakkaan naisen. Arissan salainen rakastaja, entinen hovikappalainen ja sittemmin pääkaupunki Cimmuran arkkipiispa Annias pakottaa kuninkaan lähettämään Sparhawkin maanpakoon Rendoriin.
Kuningas kuolee sisarensa myrkyttämänä ja Ehlana nousee valtaistuimelle. Nyt alkaa varsinainen tarina.
Peter von Köppen
Köppenin tärkeimmät teokset käsittelevät Venäjän väestöä ja kansallisuusrakennetta laajan tilastollisen aineiston valossa. Vuonna 1851 hän julkaisi Venäjän ensimmäisen etnografisen kartan ja vuonna 1857 monografian ''Devjataja revizija. Issledovanije o tšisle žitelei v Rossii v 1851 godu''. Hänen aloitteestaan alettiin julkaista Venäjän asutuskeskusten luetteloja. Köppenin aineistoon perustuu myös vuosina 1863–1885 ilmestynyt Venäjän keisarikunnan maantieteellis-tilastollinen sanakirja.
Victoria: An Empire Under the Sun
Julkaisut
Mac:
Pelin osa-alueet
Victorian aikajänne kattaa vuodet 1836–1920, lisäosassa Victoria: Revolutions pelaamista voi jatkaa aina vuoteen 1936.
Tavoite
Toisin kuin monissa muissa strategiapeleissä, pelaajan menestystä Victoriassa eivät määritä niinkään uuden maa-alan valtaaminen tai muiden kansojen alistaminen. Valtioiden välisen paremmuuden ratkaisevat voittopisteet, jotka määrittyvät kolmella eri kehityksen osa-alueella ansaittujen abstraktien pistemäärien perusteella. Osa-alueet ovat:
Vaikka pelissä jaetaan voittopisteitä, asettavat useimmat pelaajat itse omat tavoitteensa (alueelliseksi suurvallaksi nouseminen tms.) ja keskittyvät nauttimaan valtion pyörittämisestä. Heille Victoria toimii eräänlaisena kansainvälisen politiikan hiekkalaatikkona.
Tuotanto ja väestö
Victoriassa maapallo on jaettu lähes kolmeentuhanteen maa- ja meriprovinssiin. Joukko maaprovinsseja muodostaa läänin. Raaka-aineiden tuotanto tapahtuu provinssitasolla raaka-ainetuotantoalueilla ( RGO), tehtaita rakennetaan ja hallinnoidaan läänitasolla.
Provinsseissa asuva väestö on jaettu väestöyksiköiksi ( POP). Väestöyksiköt eroavat toisistaan kooltaan, kansallisuudeltaan, uskonnoltaan, ammatiltaan ja yhteiskuntaluokaltaan. Yhteiskuntaluokkia on kolme tai neljä, ammattiryhmiä kaikkiaan kahdeksan.
Lisäksi joissakin maissa osa väestöstä on orjia vailla äänestysoikeutta. Yhteiskuntaluokalla on väliä, sillä Victoriassa pelaaja määrittää veroprosentin luokkakohtaisesti. Lisäksi ylä- ja keskiluokkaan kuuluva väestö kerryttää pelaajalle tutkimuspisteitä, joilla on mahdollista kehittää uutta teknologiaa eri tieteen ja taiteen osa-alueilla aina psykologiasta metallurgiaan ja asejärjestelmiin.
Tietoisuus ja kapinahenki
Jokaiseen väestöyksikköön liittyvät omina muuttujinaan luokkatietoisuus ja kapinahenki. Luokkatietoisuus kuvaa POPin yhteiskunnallista tietoisuutta niin, että väestöyksikkö, jolla on matala tietoisuus, voi hyvinkin äänestää vaaleissa itselleen epäedullista puoluetta. Hengenmiesten kyky vähentää alaluokan tietoisuutta auttaa tällaisia puolueita pysymään vallassa. Kapinahenki puolestaan kertoo väestöyksikön valmiudesta tarttua aseisiin asemansa kohentamiseksi. POP, jolla on korkea kapinahenki, voi aloittaa aseellisen kansannousun ja provinsseja valtaamalla aiheuttaa vallankumouksen, ellei kapinaa kukisteta aseellisesti ajoissa.
Koska kapinahenkeen ja tietoisuuteen vaikuttaa väestöyksiköiden materiaalisten tarpeiden tyydyttyminen, Victorian simuloiman maailman historiakäsityksessä on huomattavissa yhteyksiä marxilaiseen maailmankatsomukseen. Pelintekijät eivät ole tuoneet julkisesti poliittisia käsityksiään esiin.
Talous
Victoriassa taloudellista liikehdintää simuloidaan maailmanmarkkinoiden kautta. Jokaisen provinssin RGO:ssa tuotetaan tiettyä raaka-ainetta. Osan raaka-aineista (esimerkiksi vehnän tai oopiumin) ostavat etupäässä väestöyksiköt omiin tarpeisiinsa, mutta joitakin (esimerkiksi puuta) käytetään vain teolliseen jalostukseen tehtaissa. Tuotteiden hinta määrittyy kysyntä-tarjontaperiaatteen mukaisesti maailmanmarkkinoilla, joilla ostajina toimivat POPit ja valtiot.
Tuotteet
Victoriassa liikkuu kaikkiaan 47 erilaista raaka-ainetta ja jalostustuotetta, joista tärkeimpiin kuuluvat:
Teollistuminen
Peli keskittyy teollistumisen aikakauteen, mikä tekee teknologian kehittelystä ja tehtaiden rakentelusta tärkeää. Pelaajien suuri haaste onkin teollistumisprosessin ja sen taloudellisten ja yhteiskunnallisten muutosten läpivieminen onnistuneesti.
Ulkopolitiikka
Victoriassa maailman parisataa valtiota ovat jatkuvassa vuorovaikutuksessa keskenään. Kaikki diplomatia tapahtuu pelissä kahdenkeskisesti. Valtioiden on mahdollista esimerkiksi muodostaa sotilasliittoja, turvata toistensa itsenäisyys, kohentaa (rahalla) suhteitaan ja käydä kauppaa vaikkapa teknologiasta tai siirtomaista.
Sodankäynti
Victoriassa armeijan perusyksikkö on divisioona, joka pelissä vastaa 10 000 miestä. Näiden yhteyteen on mahdollista liittää prikaateja, jotka parantavat yksikön laatua ja lisäävät sen miesvahvuutta 2 000 miehellä. Jalkaväen lisäksi koulutettavissa on husaareja ja rakuunoita.
Yksiköt liikkuvat provinsseista toisiin, ja taistelu syttyy, kun kaksi toisilleen vihamielistä armeijakuntaa kohtaa provinssissa. Taistelun ratkettua voittanut puoli joutuu sitomaan joukkoja provinssiin sen miehittämiseksi, jonka kesto riippuu etupäässä provinssiin sijoitettujen joukkojen määrästä.
Sodat ratkaisee sotilaallinen menestys. Sodan vielä ollessa käynnissä osapuolet käyvät neuvotteluja, joiden asetelmat ratkaisee miehitettyjen alueiden jakauma ja taistelumenestys. Tämä asetelma ilmaistaan sotamenestyksenä, joka vaihtelee välillä -100% – +100%. Jokaisella provinssilla on oma prosenttiyksikköarvonsa, ja luku ilmaisee pelaajalle, miten suuresta maa-alasta vastustaja (erityisesti tekoälyn tapauksessa) on valmis luopumaan. Alueiden lisäksi voittajan on mahdollista vaatia sotakorvauksia, vihollisen aseistariisuntaa tai peräti vihollisvaltion alistamista voittajan satelliittivaltioksi.
Peter von Köppen
Köppenin vuonna 1849 julkaisema Pietarin läänin etnografinen kartta selityksineen (Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements, 1867) sisältää arvokkaita tietoja Inkerinmaan inkerinsuomalaisesta, inkerois- ja vatjalaisasutuksesta. Hän on laatinut myös kansatieteellisen esityksen Suomesta (Finnland in ethnographischer Bezeihung, 1846).
Victoria: An Empire Under the Sun
Sodankäynti
Lopullinen ja äärimmäisin ratkaisu rauhanneuvotteluissa on vihollismaan anneksaatio. Vain sivistymättömien valtioiden ja enintään kolmen provinssin kokoisten sivistyneiden valtioiden anneksointi on mahdollista.
Peter von Köppen
Köppenin poika oli meteorologi Wladimir Köppen (1846–1940).
Victoria: An Empire Under the Sun
Sivistyneet v. sivistymättömät valtiot
Pelissä Viktorian ajan valtiot on jaettu sivistyneisiin ja sivistymättömiin valtioihin. Sivistymättömien valtioiden yhteiskuntarakenne oli historian ko. vaiheessa kehittymätön. Pelissä tämä ilmenee valtioiden verotus-, tutkimus- ja asejärjestelmien tehottomuutena ja ulkopolitiikan rajoittuneisuutena, jotka tekevät pääosasta sivistymättömiä valtioita pelin statisteja ja sivistyneiden valtioiden heittopusseja. Sivistyneisiin maihin kuuluvat pelin alussa Euroopan ja Amerikkojen valtiot, lähes kaikki Brittiläisen Kansainyhteisön maat sekä Ottomaanien valtakunta, Venäjä ja Etelä-Afrikan buurivaltiot. Sivistymättömien maiden on mahdollista liittyä vakavasti otettavien toimijoiden joukkoon joko ohjelmoitujen historiallisten tapahtumien kautta tai saavuttamalla huomattavaa menestystä pisteidenkeruussa. Merkittävimmät sivistymättömistä valtioista ovat Kiina, Japani ja Persia.
Luettelo kirjasarjojen Eleniumin taru ja Tamulin taru henkilöhahmoista
Aldreas
Aldreas ilmestyy Sparhawkille kuninkaallisessa hautaholvissa haamuna ja kertoo tälle ratkaisevat tosiasiat edessä olevasta tehtävästä.
Victoria: An Empire Under the Sun
Victoria: Revolutions
Paradox Interactive julkaisi 17. elokuuta 2006 Victoriaan lisäosan, Victoria: Revolutionsin (tunnetaan pelaajien kesken Rickynä erotukseksi Vickystä). Lisäosa uudisti pelin poliittisen järjestelmän, siirsi pelin lopetusajankohdan vuoteen 1936 ja toi talouteen mukaan yksityisen sektorin (tehtailijat rakentavat tehtaita ja rautateitä omillaan). Lisäksi Revolutionsiin liitetty muunninohjelma mahdollistaa pelien jatkamisen sotapainotteisemmassa Hearts of Iron II: Doomsdayssa. Revolutions on hankittavissa verkkosivusto GamersGatesta joko imuroimalla tai tilaamalla CD-ROMina.
Luettelo kirjasarjojen Eleniumin taru ja Tamulin taru henkilöhahmoista
Aldreas
Kuningas mainitaan muutaman kerran myöhemmässä juonenkehittelyssä.
Annias
Annias on Elenian pääkaupungin Cimmuran arkkipiispa, jonka vallanhimo on ajanut pahuuden teille.
Jossain välissä Arissa synnyttää pojan nimeltä Lycheas, jonka isäksi aivan yleisesti epäillään jotakuta "karannutta merimiestä tai hirsipuusta paennutta varasta" - mutta tosiasiassa pojan isä onkin Annias.
Arissa yrittää pojan ollessa noin puolivuotias taivuttaa veljensä julistamaan tämän perillisekseen mutta moinen vaade on jopa alistuvaiselle kuninkaallekin liikaa ja hän kieltäytyy jyrkästi. Annias ei mahda asialle mitään: hänen valtansa loppuu kesken, koska hän ei ole patriarkka vaan pelkkä arkkipiispa. Cimmuran patriarkka Udale on yhdeksänkymmenvuotias ja viettää päivänsä pääasiassa nukkuen. Annias ei pysty tekemään asialle mitään, koska patriarkkaa hoivataan Pandionin ritarien pääluostarissa Demosin kaupungissa - ja tuon ankaran uskovaisen sotilasveljestön keskellä hän on parhaassa turvassa vallanhimoisen alaisensa murhasuunnitelmilta.
Kun Anniasin voimat alkavat heiketä, Arissa vie hänet pimeää taikuutta harjoittavan zemokkimaagikon puheille ja yhdessä he vajoavat mustimpaan pahuuteen. Maagikon pohjimmainen tarkoitus on rikkoa kuninkaan ja hänen suojelijaritarinsa Sparhawkin välit, jotta päästäisiin käsiksi salaperäiseen mahtiin jonka vartijaksi suojelijaritarin suku on määrätty. Siksi maagikko istuttaa Arissan ja Anniaksen päähän pakkomielteen, että suurin mahdollinen synti olisi vietellä kuningas, ja tämän jälkeen solmia sukurutsainen avioliitto - jolle Annias löytää täysin näennäisen perusteen kirkon laista: Cammorian kirkko on aiemmin ollut hyvin heikko, ja sikäläisessä kuningashuoneessa perheensisäiset avioliitot olivat jopa perinne, joten kirkko salli ne odottaakseen aikaa parempaa ja kuningassuvun väistämätöntä tuhoa. Lopulta viimeinenkin rappeutuneen kuningashuoneen jäsen kuoli jolloin sukurutsaisen menettelyn sallivat lakipykälät pääsivät unohtumaan - mutta niitä ei kuitenkaan jostain syystä kumottu.
Kyseessä on siis vanhaan historiaan liittyvä pakkotilanteen sanelema menettely jolla ei enää ole mitään oikeutusta - ja hyvin juonittelijat tietävät, että kuninkaan suojelijaritari vastustaisi tällaista inhottavuutta jopa kuolemaansa asti, ja ellei kuningas suorastaan mestauttaisi tätä kapinoinnista, ainakin karkottaisi hovista.
Yritys kuitenkin epäonnistuu surkeasti: juonittelijat eivät ottaneet huomioon kuninkaan heikkoutta eivätkä Sparhawkin sukuisen urhon teräksistä tahtoa. Kuningas pelkää puolustajaritariaan pakokauhuisesti joten kun tämä ehdottaa avioliittoa erään deiralaisen prinsessan kanssa, kuningas tottelee ja häät vietetään.
Tämän johdosta Arissa saa raivokohtauksen ja karkaa erääseen ilotaloon. Sieltä hänet haetaan pois joitakin viikkoja myöhemmin - hänen juorupuheen mukaan viihdytettyään lähestulkoon jokaista Cimmuran alemman säädyn miestä - ja teljetään luostariin.
Uusi kuningatar synnyttää hiukan myöhemmin ainoan tyttärensä joka saa nimen Ehlana - mutta kuolee miltei saman tien synnytysvaivoihinsa.
Annias kohoaa Cimmuran arkkipiispaksi ja pyrkii yhä enempään. Hän pakottaa kuninkaan määräämään suojelijaritarinsa pojan ja seuraajan ainoan tyttärensä Ehlanan kasvattajaksi - mutta isänsä veroinen teräksinen sotilas kasvattaakin säikystä pikkutytöstä määrätietoisen naisen, jolloin ritari karkotetaankin vuosikausiksi Rendoriin.
Sillä välin Annias yrittää saada aina vain lisää valtaa: hän tähtää arkkiprelaatin istuimelle. Kuningas myrkytetään - mutta valtaistuimelle kuningattarena nouseva Ehlana osoittautuukin voimakkaaksi naiseksi: hän nauraa päin arkkipiispan kasvoja kun tämä ehdottaa avioliittoa Arissan pojan Lycheaksen kanssa. Kuningatar ei voi sietää ajatustakaan naimisesta näin läheltä sukua - ja lisäksi hän epäilee vahvasti Lycheaksen olevan velipuolensa: vanhan suojelijaritarin kuoltua sisarusten välinen suhde oli palatsin puhutuin juoru.
Vastapainoksi moisesta ehdotuksesta kuningatar aikoo passittaa Anniaksen luostariin, jolloin tämä myrkyttää hallitsijan. Lycheaksesta tehdään sijaishallitsija ja hänet on tarkoitus nostaa kuninkaaksi. Paroni Harparin, Anniaksen tärkein kätyri neuvostossa, jopa pitääkin tätä kuninkaana. Täten arkkipiispa saa käyttöönsä valtionkassan ammentaakseen näennäisesti sieltä rahat lahjuksiin joilla hän pyrkii arkkiprelaatiksi - vaikka tosiasiassa hän saa kaiken tarvittavan kullan Othalta, mutta se on salattava: yhteistyö zemokkikeisarin kanssa on sen laatuinen rikos, että sen paljastuminen merkitsisi ehdottomasti kaiken menettämistä ja kuolemantuomiota polttoroviolla. Arkkiprelaatti Dolmant tuokin tämän asian ilmi suorasanaisesti kiistellessään kuningattaren kanssa Anniasin kohtalosta: kirkon johtaja ilmoittaa että toisin kuin kuningatar luulee, Othan kanssa liittoutunutta entistä arkkipiispaa ei suinkaan odota ankaraan luostarikilvoitukseen sulkeminen - vaan roviolla polttaminen, koska se on alin mahdollinen rangaistus sellaisesta rikoksesta.
Kuningatar ei kuitenkaan kuole, koska apu löytyy yllättävältä taholta: Pandionin ritariveljestön taikaohjaaja Sephrenia ja kaksitoista ritaria laativat loitsun joka sulkee kuningattaren kristallikuutioon, ja Sparhawk kutsutaan takaisin Eleniaan käyttäen tekosyynä päiväämätöntä kuninkaallista käskyä, jonka Ehlana oli laatinut ja ojentanut ritarille ennen tämän lähtöä karkotukseen: käsky astuisi voimaan heti kun hän astuisi valtaistuimelle. Annias yrittää kiistää kirjeen oikeutuksen - mutta kaikki lait perin juurin tunteva, kuningattaren viimeinen uskollinen neuvoston jäsen Lendan jaarli muistuttaa että kuninkaallisen käskyn repiminen merkitsee heti toimeenpantavaa kuolemantuomiota - ja Sparhawkin käsi on jo miekan kahvalla. Arkkipiispa antaa kiukuissaan periksi - varsinkin kun on jo todennut että kristallikuutio on särkymätön: hänen miehensä moukaroivat sitä viikon päivät - eikä edes jälkeä tullut.
Erään kuningatarta suojelevan kristalliloitsun tekemiseen osallistuneen ja tämän johdosta elinvoimansa pois antaneen ritariveljen haamu kertoo Sparhawkille, että kuningas Aldreasin haamu haluaa puhua tälle - mutta sen on tapahduttava katedraalin kryptassa olevassa kuninkaallisessa hautaholvissa.
Kun Sparhawk onnistuu hämäämään katedraalin ovella olleet vartijat mennäkseen kuninkaalliseen hautaholviin, hän yllättyy: Annias on polvistuneena pääalttarin edessä, vain karkeaan munkinkaapuun pukeutuneena ja selvästi julman itseinhon sävyttämän katumusrukouksen kanssa ponnistellen. Sparhawk aikoo lävistää hänet siihen paikkaan - mutta kesken kaiken hänen eteensä kohonnut näky kuningattaren kalvaista, viattomista kasvoista saa hänet luopumaan: alttarin häpäisy surmaamalla katuva rikoksentekijä sen ääressä olisi aivan liikaa.
Kuningas pyytää lisäksi, ettei häpeäparia tai edes näiden jälkeläistä haudattaisi hänen harmikseen samaan holviin, mistä liikuttunut suojelijaritari antaa valallisen lupauksensa.
Kunhan Anniasin pääkätyrin patriarkka Makovan totta puhuen surkea estely-yritys on torjuttu, Sparhawk ja tarkkaan valittu retkikunta lähetetään etsimään parannusta kuningattaren vaivaan. Retkikuntaan tulevat hänen lisäkseen Sephrenia ja tämän suojattityttö Huilu, Sparhawkin aseenkantaja Kurik, tämän avioton poika taskuvaras Talen, pandioni Kalten, kyriini Bevier, alcione Tynian, genidiaani Ulath sekä pandionikokelas Berit.
Jo varhain selviää, että ainoa parannus olisi mahtava safiiriruusu Bhelliom. Sitä voi hallita vain kahdella rubiinisormuksella joista toinen on Sparhawkin ja toinen kuninkaan perintökalleus. Sparhawkilla on molemmat hallussaan.
Annias yrittää epätoivon vimmalla parantaa asemiaan: hän esittää kuninkaalliselle neuvostolle todistuksen että Arissa olisi tosiasiassa naimisissa herttua Ostenin kanssa ja Lycheas olisi syntynyt tästä avioliitosta - ja herttua on kuollut.
Sparhawk ja patriarkka Dolmant käyvät tapaamassa Arissaa, joka ilman muuta kiistää väitteen, mutta ärsyttääkseen tahallaan hän kieltäytyy antamasta sitä kirjallisena ellei Sparhawk karkota Dolmantia paikalta ja sen jälkeen makaa hänen kanssaan. Ritari kieltäytyy ja molemmat poistuvat - kuitenkin voittajina: halutessaan käyttäytyä äärimmäisen ärsyttävästi Arissa unohti autuaasti sen, että antoi lausunnon kahden kirkollisen säädyn edustajan läsnä ollessa aivan omasta tahdostaan, ja se vastaa valallista vakuutusta: ritariksi lyöty Pandioni vastaa kirkolliselta arvoltaan hyvinkin alempaa piispaa.
Tarvittaessa umpikiero laintuntija Dolmant käyttää tätä hyväkseen - ja tuota pikaa Annias saakin taas raastaa hiuksiaan kun herttua Ostenin asuinalueen Vardennaisin patriarkka Ferris julistaa avioliittotodistuksen väärennykseksi ja vahvistaa Lycheaksen aviottoman syntyperän.
Monen mutkan jälkeen safiiriruusu ja parannus kuningattaren vaivaan löytyy - seurauksena tosin se että Sparhawk joutuu naimisiin kuningattaren kanssa. Saman tien paljastuu, että Sephrenian suojatti Huilu onkin tosiasiassa Styricumin lapsijumalatar Aphrael.
Annias näyttää olevan vahvasti johdossa kun arkkiprelaatin seuraajan valinta koittaa. Tilanne keskeytyy kun rendorit ja zemokit hyökkäävät Chyrelloksen pyhään kaupunkiin. Torjunta kestää kauan ja taistelu ratkeaa täpärästi puolustajien eduksi.
Monen mutkan jälkeen pahasti raunioituneessa pyhässä kaupungissa Krager-niminen Anniaksen apuri paljastaa kirkonvanhemmille Anniaksen pahuuden ja juonet. Arkkiprelaatiksi valitaan entinen Pandioni, patriarkka Dolmant, ja Sparhawk ystävineen lähtee takaa-ajoon kohti Zemochia, jonne petturi apureineen pakenee.
Annias saa lopulta kaiken menettäneenä surmansa Azashin kädestä. Lycheas kuolee genidiaaniritari Ulathin sotatapparan iskuun ja Arissa myrkyttää itsensä saman kohtalon edessä.
Voiton hinta on tosin kova: Kurik saa surmansa Martelin kätyri Adusin kädestä. Bhelliom heitetään lopuksi Aphraelin tahdosta salaisessa paikassa mereen kultarasiaan suljettuna.
Sparhawkin lupaus kuolleelle kuninkaalle pitää: Anniaksen, Arissan ja Lycheaksen ruumiit jäävät lojumaan tuhotun Azashin temppelin rauniohin haaskansyöjien saaliiksi.
Azash
Azash on Eleniumin tarussa mainittu miespuolinen vanhempi styrikkijumala joka karkotettiin muiden jumalien keskuudesta. Azash menetti samalla miehuutensa, mikä näkyy hänen kuvissaan/patsaissaan sileäihoisella jalkovälillä.
Azash tuli katkeraksi muille styrikkijumalille, mutta ilman palvojia hänestä ei ollut mihinkään. Nuori lammaspaimen Zemochin Otha oli Azashin ensimmäinen alamainen, joka tarjosi sielunsa tullakseen Zemochin keisariksi. Othan avulla Azash sai uusia palvojia Zemochin asukkaista, mutta palvontamenot olivat vähintäänkin sairaita.
Azashin loppu oli karmiva: mahtijalokivi Bhelliomia kantava Anakha, ritari Sparhawk, saapui hänen temppeliinsä ja uhkasi murskata jalokiven miekallaan ellei se ja sen sisään vangitut peikkojumalat auttaisi häntä ja sekä kivi että peikkojumalat auttoivat tuhoten Azashin vastaiskut. Aivan viime hetkessä tilanne oli hetken ratkaisematon, mutta ritarikokelas Berit heitti lainaksi haavoittuneelta Bevieriltä saamansa Lochaber-kirveen päin Azashin kuvaa, jolloin tämän sekunnin kestävä hämmennys antoi Sparhawkille tilaisuuden painaa kivi vasten kuvan haavoittunutta osaa ja tuhota Azash kuvansa mukana lopullisesti. Viime kouristuksissaan Azash ojensi pitkät lonkerokäsivartensa siepaten niiden otteisiin sekä Zemochin keisari Othan että entisen Cimmuran arkkipiispa Anniasin, ja väänsi molempia kunnes jäljellä oli enää muodotonta massaa. Pian sen jälkeen hajoaminen eteni myös käsivarsiin ja Azash sortui tomukasaksi - tosin voimanpurkaus joka tästä seurasi oli niin valtava että se hajotti koko temppelin kupolin yksin kappalein, ja jumalanvoiman katoaminen sai koko Zemochin kaupungin luhistumaan nopeasti raunioiksi.
Berit
Berit on nuori aatelismies ja ritarikokelas. Arvoltaan hän on markiisi eli kuuluu korkeimpaan aatelistoon.
Hän on vaatimaton ja hiljainen nuorimies, joka on jostain syystä erityisen ihastunut tapparaan. Hän joutuu mukaan kuvioihin oikeastaan sattumalta: hän on päähenkilö Sparhawkin kokoinen ja hyvin saman näköinenkin, joten hänet puetaan ritarin haarniskaan ja lähetetään Kurikin saattamana Pandionien pääluostariin Demosiin, jotta sinne määrätty oikea Sparhawk saattoi jäädä Cimmuraan tutkimaan asioita. Tehtävän onnistuminen takasi Beritille pysyvän paikan ryhmässä.
Tarujen väliaikana hänet lyödään ritariksi.
Tamulissa hänet muutetaan ulkoisesti Sparhawkin näköiseksi tärkeää tehtävää varten.
Bhelliom
Bhelliom, (peikkokieltä: Kukkaiskivi) on valtava, ruusun muotoiseksi hiottu safiiri. Peikkokääpiö Ghwerig kaivoi sen esiin Thalesian vuorista aikojen aamunkoitossa ja hioi sen timantein ruusun muotoon. Bhelliom kantaa sisällään valtavaa mahtia, ja eräässä vaiheessa Peikkojumalat ovat vangittuina sen sisälle.
Kivellä on oma tajunta - se on tosiasiassa eräs maailmoja luovista mahdeista joka on erehdyksessä raudalta suojautuakseen kiteytynyt safiiriksi ja jäänyt kiven vangiksi. Taiten se ohjaa käsiä jotka sen irrottivat rautamalmin joukosta ja edelleen muotoli.
Bhelliom päätyy Thalesian kuninkaankruunuun ja sen mukana järven pohjaan kuninkaan kaatuessa taistelussa.
Mutta kiven henki on jo tehnyt työnsä: se luo ihmisen joka ainoana pystyy uudelleen valoon nousun jälkeen koskemaan siihen. Tätä ihmistä kutsutaan nimellä Anakha. Nimi on styrikinkieltä ja tarkoittaa "Vailla kohtaloa", ja tämä ihminen on Sparhawk.
Pitkien vaiheiden jälkeen Bhelliom irtautuu kuorestaan ja jatkaa matkaansa.
Bevier
Bevier on nuori, hyvin uskovainen ja vakavaluontoinen kyriiniläisritari. Aatelisarvoltaan hän on varakreivi.
Hän käyttää muista ritareista poiketen pääaseenaan pitkävartista Lochaber-sotakirvestä, joka on puolitoistametriseen varteen kiinnitetty noin kuudenkymmenen sentin pituinen kapeateräinen kirves, jonka ylin pää on muovattu haukannokan näköiseksi kärjeksi. Tällä aseella Bevier pystyy kuorimaan vastustajansa haarniskan pala palalta pois. Tosin ase tekee sellaista jälkeä, että kaatuneiden hautaajat valittavat moninkertaisesta työstä kun kerättävät ovat kahtena kappaleena.
Bevier osoittautuu hyväksi ritariksi jota myös patriarkat kiittelevät. Loppua kohti hänen yksioikoinen totisuutensa hiukan lievenee ja hän saattaa jopa vitsailla omaleimaisesti.
Kuten kaikki kyriinit ja arciumilaiset yleensäkin, hän on myös piirityslaitteiden ja linnoitustekniikan korkean luokan asiantuntija: kirjassa Tulikupolit hän laukaisee pien ja maaöljyn seoksesta tehdyllä palavalla ammuksella ladatun katapultin niin tarkasti että palava ammus putoaa suoraan muurin ulkopuolella riehuneen ja sillan laskemista muurin ylitulon uhalla vaatineen rähinöitsijän niskaan - mikä saa tämän kumppanit hajaantumaan kauhun vallassa.
Dolmant
Dolmant on aatelisperheen poika, joka astuu varhain Pandionin ritariston palvelukseen noviisina. Hän osoittautuu hyväksi soturiksi, mutta ennen ritariksi lyömistä hänet kutsutaankin kirkon palvelukseen: hänestä tulee ensin piispa ja sittemmin Demosin kaupungin patriarkka.
Lassay-les-Châteaux
Lassay-les-Châteaux on kunta läntisessä Ranskassa Mayennen departementissa Pays de la Loiren alueella. Kunnassa on nimensä mukaan useita linnoja. Linnoista parhaiten on säilynyt vuonna 1458 valmistunut Château de Lassay. Toinen 1400-luvulta peräisin oleva linna on Château du Bois Thibault. Kolmas linna, Château de Bois-Frou, on raunioitunut.
Luettelo kirjasarjojen Eleniumin taru ja Tamulin taru henkilöhahmoista
Dolmant
Dolmant on askeettinen ja vaatimaton mies, joka ei etsi omaa etuaan. Kaikki sanovat että hän on tosiasiassa kirkon päämies, koska yli yhdeksänkymmenvuotias arkkiprelaatti Cluvonius viettää miltei kaikki aikansa nukkumalla. Kun Cluvonius lopulta saadaan neuvoston kokoukseen, tulos on katastrofi: päämies torkkuu istuimellaan koko ajan ja lopulta herättyään tärkeätä aihetta käsitelleeseen keskusteluun kun patriarkka Makova korotti äänensä miltei huudoksi kimmastuttuaan, Cluvonius kiukuttelee kuin pikkulapsi heittäen mitransa lattialle ja ajaen neuvoston ulos salista, koska haluaa päästä takaisin huoneeseensa. Yritys jääkin viimeiseksi: koska arkkiprelaatti on täysin seniili eikä häntä voi erottaa tai syrjäyttää,neuvosto on nyt pelkkä keskustelukerho, kunnes arkkiprelaatti kuolee ja uusi valitaan. Dolmant on erityisen murheissaan asiasta: hän korostaa että voiman päivinään Cluvonus oli tuottanut kunniaa virka-asemalleen.