cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taloudellinen toiminta
Tuotanto ja kulutus
Taloudellisessa toiminnassa voidaan tunnistaa työnjakoon perustuen tuotanto ja kulutus. Tuotanto on työtä, jossa yhdistellään erilaisia aineettomia ja aineellisia tuotannon välineitä niin, että syntyy kulutukseen kelpaavia kulutuksen välineitä. Kulutus on tuotannon tulosten käyttämistä tarpeiden tyydyttämiseen. Alkeellisessa taloudessa vallitsee omavaraisuuteen perustuva luontoistalous, jossa tuotanto ja kulutus toteutuivat pääasiassa samassa talousyksikössä. Tehokkaalle taloudelle on ominaista pitkälle kehittynyt työnjako ja sen myötä toteutunut erikoistuminen. Tuotanto ja kulutus ovat erkaantuneet siten, että kotitalouksissa on yhä vähemmän omaa tuotantoa. Tavarat ja yhä useammat palvelut ostetaan niihin erikoistuneilta tuottajilta. Syvenevä työnjako tuottajien kesken on johtanut pitkiin tuotantoketjuihin, joissa vaiheittain ja kovan kilpailun alaisena luodaan lopullisen kuluttajan arvostamat ominaisuudet.
Tuottajien tehtävä on tuotannon välineitä yhdistellen tuottaa kulutuksen välineitä, joilla kuluttajat voivat tyydyttää tarpeitaan. Kun välineiden käyttötarkoitus määritellään näiden toimijoiden mukaan, tullaan tuotantovälineiden teoriaan eli tuotantoteoriaan tai kulutuksen välineiden teoriaan eli kulutusteoriaan. Tuotantoteorian yleistä osaa, joka on riippumaton tuotannon alasta, tekniikasta ja tuotettavista hyödykkeistä, kutsutaan yleiseksi tuotantoteoriaksi. Kun yleisestä tuotantoteoriasta edetään alakohtaiseen tarkasteluun, päädytään keskenään erilaiseen markkinatuotannon teoriaan ja julkisen tuotannon teoriaan.
Kuluttajien ja kotitalouksien käyttäytymistä kuvataan kulutuksen teoriassa.
Välineteoria
Välineiden ominaisuuksia voi tarkastella aivan yleisesti, niiden käyttötarkoituksesta, käyttämisen tekniikasta, tuottamisen tekniikasta ja olemuksesta (aineellinen/aineeton) riippumatta. Tällaista välineiden yleisten ominaisuuksien tarkastelua kutsutaan yleiseksi välineteoriaksi (Ahlman 1920) tai hyödyketeoriaksi. Yleisestä välineteoriasta voidaan edetä alakohtaisiin tarkasteluihin nimeämällä välineet ja niiden käyttötarkoitukset. Välineteoria on teoria välineiden yleisistä ominaisuuksista, välineiden synnystä, leviämisestä, käytöstä ja hylkäämisestä, niiden laadusta ja määrästä, ja ennen kaikkea niiden kyvystä tuottaa lisäarvoa käyttäjälleen. Välineitä ovat kaikki ihmisen tekemät ja käyttöönottamat, aineelliset ja aineettomat asiat, esineet ja keinot tarpeiden tyydyttämiseksi. Välineteorian keskeiset käsitteet ovat laatu ja lisäarvo. Niin kauan kuin ihminen on valmistanut käyttöönsä välineitä, yhtä kauan on hän parannellut niiden laatua, jotta ne tuottaisivat käyttäjälleen suuremman lisäarvon.
Mauno Tamminen
Mauno Johannes Tamminen (14. elokuuta 1920 Turku – 15. helmikuuta 1977 Helsinki ) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Kansan Demokraattisen Liiton pääsihteerinä vuosina 1962–1964 ja Yleisradion apulaisjohtajana vuosina 1965–1977. Tamminen kuului myös Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomiteaan vuosina 1960–1969.
Tamminen kävi vuonna 1940 kauppakoulun. Hän taisteli jatkosodassa sen alkuvaiheessa, mutta hän karkasi rintamalta tammikuussa 1942. Rauhan tultua Tamminen ryhtyi opiskelemaan suorittaen aluksi Sirola-opiston. Hän valmistui ylioppilaaksi keväällä 1950 ja pääsi tämän jälkeen opiskelemaan oikeustiedettä SKP:n stipendillä. Valmistuttuaan yliopistosta lainopin kandidaatiksi vuonna 1956 Tamminen siirtyi Moskovaan puoluekouluun.
Opintojensa ohella Tamminen työskenteli SKDL:n kunnallissihteerinä vuosina 1950–1957. Hän myös opetti Sirolassa kirjanpitoa. Moskovasta paluun jälkeen Tammisesta tehtiin SKDL:n toiminnanjohtaja vuosiksi 1958–1961 ja myöhemmin pääsihteeri. Tamminen kuului myös Rakennusliiton hallitukseen vuodesta 1959 ja hän toimi Sukeltajaliiton sihteerinä vuodesta 1960.
SKDL:n johdossa Tamminen ajoi 1960-luvun alussa linjaa, joka korosti voimakkaasti vasemmiston yhteistoiminnan tarvetta. Hän tahtoi yhdistää työväenpuolueiden voimat hallitusyhteistyön merkeissä. Vuonna 1964 hänet päätettiin kuitenkin siirtää syrjään puoluetehtävistä ja hänet lähetettiin Yleisradion palvelukseen. Hän toimi vuosina 1965–1975 Yleisradion talousasiain apulaisjohtajana ja siirtyi vuoden 1976 alusta talousjohtajaksi sosiaalidemokraatti Aarne Paanasen jäätyä eläkkeelle. Yleisradion vuosinaan Tamminen alkoholisoitui ja hän kuoli ennenaikaisesti. Hänen seuraajakseen tuli SKDL:n Aimo Haapanen.
Allen Sapp
Allen Sapp OC (2. tammikuuta 1928 – 28. joulukuuta 2015 ) oli kanadalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan maan alkuperäiskansoja ja reservaattien elämää kuvaavista töistä.
Sapp oli itse cree. Hänet nimitettiin Kanadan ritarikunnan upseeriksi vuonna 1986. Vuonna 1975 hänet valittiin Kanadan kuninkaalliseen taideakatemiaan, ja vuonna 1985 hän sai Saskatchewan Order of Meritin.
Vuonna 2003 Sapp sai David Bouchardin kirjoittaman lastenkirjan The Song Within My Heart kuvituksesta Kenraalikuvernöörin palkinnon.
Kiliani–Fischer-synteesi
Kiliani–Fischer-synteesi on menetelmä, jossa aldoosi- tai ketoosisokereista valmistetaan homologeja, joissa on yksi hiiliatomi enemmän kuin lähtöaineessa. Reaktio on nimetty kehittäjiensä saksalaisten kemistien Heinrich Kilianin ja Hermann Emil Fischerin mukaan.
Historia, reagenssit ja käyttö
Heinrich Kiliani julkaisi vuonna 1885 tutkimustuloksen, jonka mukaan aldoosit reagoivat vetysyanidin kanssa muodostaen syanohydriinejä. Hermann Emil Fischer tutki samaan aikaan myös hiilihydraatteja ja havaitsi, että reaktiossa muodostuneet syanohydriinit voidaan hydrolysoida ja pelkistää uudeksi sokerimolekyyliksi, jossa on yksi hiiliatomi enemmän kuin alkuperäisessä lähtöaineessa. Fischer julkaisi tutkimuksen vuonna 1889. Kiliani–Fischer-synteesin ensimmäisessä vaiheessa nukleofiilinen syanidi-ioni reagoi aldoosin tai ketoosin elektrofiilisen karbonyyliryhmän kanssa additioreaktiolla muodostaen syanohydriinin. Syanohydriini reagoi happamissa vesiliuoksissa muodostaen aldonihapon rengasrakenteisen esterin eli laktonin. Tämä laktoni voidaan pelkistää käyttämällä natriumin elohopea-amalgaamia aldehydiksi. Toinen tapa on pelkistää syanohydriini vedyttämällä imiiniksi, joka voidaan hydrolysoida happamissa olosuhteissa aldehydiksi. Reaktiossa muodostuu kahden keskenään epimeerisen sokerin seos. Esimerkiksi arabinoosista muodostuu glukoosia ja mannoosia ja ksyloosista muodostuu Kiliani–Fischer-synteesillä guloosia ja idoosia.
Erik Gustaf Granholm
Granholm tuli oppiin Olof Granfeltin vuonna 1822 perustamaan pianotehtaaseen Turkuun. Turun palon jälkeen hän muutti Olof Granfeltin mukana Tukholmaan jatkamaan ammattiopintojaan. Granholm siirtyi seuraavaksi Pietariin jossa hän oli työssä Grassen pianotehtaassa tullen 1833 tehdaskisälliksi. Vuonna 1835 mestarinkirjan saanut Granholm muutti Helsinkiin jonne hän perusti pianotehtaansa.
Granholmin tehtaassa oli työssä 12–20 eri maista kotoisin ollutta työntekijää. Tehdas valmisti pianojen ohella myös noin 500 kitaraa ja viulua ja Elias Lönnrotin innostamana Granholm lienee valmistanut myös kanteleita. Granholmin kotona vieraili Helsingissä käyneitä musiikkitaiteilijoita ja he käyttivät usein esityksissään Granholmin valmistamia soittimia. Yksi vieraista oli säveltäjä Fredrik Pacius joka myös suositteli lehti-ilmoituksissa Granholmin soittimia.
Granholm oli naimisissa Eva Elisabeth Forssin (1798–1879) kanssa. Heidän poikansa oli yleisten rakennusten ylihallituksen päällikkö, arkkitehti Florentin Granholm. Erik Gustaf Granholm on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Aurland
Aurland on kunta Vestlandin läänissä, Norjassa.
Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Vik, pohjoisessa ja idässä Lærdal, idässä Hol, etelässä Ulvik, ja lännessä Voss. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Aurlandissa oli 1 714 asukasta.
Maailman pisin maantietunneli on Lærdalin tunneli ja se avattiin 27. marraskuuta 2000 ja se lähtee Aurlandista ja päättyy Lærdaliin.
thumb|right|250px|Undredal Aurdalissa
Mamma Mia: Here We Go Again!
Mamma Mia: Here We Go Again! on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elokuvamusikaali, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Ol Parker. Elokuva on sekä esiosa että jatko-osa vuoden 2008 elokuvalle Mamma Mia!, joka taas perustuu samannimiseen musikaaliin vuodelta 1999. Elokuvan pääosissa ovat Lily James, Amanda Seyfried, Christine Baranski, Julie Walters, Pierce Brosnan, Dominic Cooper, Andy García, Colin Firth, Stellan Skarsgård, Cher ja Meryl Streep. Elokuva jatkaa siitä mihin ensimmäinen elokuva jäi ja mukana on myös takaumia Donna Sheridanin nuoruuteen vuoteen 1979. Takaumissa kerrotaan miten Donna saapui Kalokairin saarelle ja ensitapaamisistaan hänen tyttären Sophien kolmen mahdollisen isän kanssa.
Elokuva oli Suomessa vuoden 2018 katsotuin elokuva yli 370 000 katsojalla.
Musikaalinumerot
Seuraavat Abban kappaleet esitetään elokuvassa ja ne on julkaistu myös elokuvan soundtrackilla.
Kuvaukset
Elokuvan kuvaukset alkoivat elokuussa 2017 ja päättyivät saman vuoden joulukuussa.
Katsojat
Mamma Mia: Here We Go Again! keräsi ensimmäisten kolmen päivänä aikana Suomessa yli 50 000 katsojaa, mikä oli yli kaksinkertaisesti verrattuna ensimmäisen elokuvan tulokseen vuonna 2008. Toisella viikollaan Suomen elokuvateatteriessa elokuva ylitti 100 000 katsojan rajan.
Mamma Mia ohitti Avengers: Infinity War -elokuvan Suomen vuoden 2018 katsotuimpana elokuvana elokuun puolivälissä yli 236 000 katsojalla. Vuoden loppuun mennessä elokuva keräsi 371 503 katsojaa ja oli vuoden katsotuin elokuva Suomessa.
Arvostelut
Elokuva on saanut kriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 170 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 80 prosenttia oli positiivisia. Helsingin Sanomien Leena Virtanen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä.
IIHF Hall of Fame
right|72px IIHF Hall of Fame on Kansainvälisen jääkiekkoliiton kunniagalleria, joka perustettiin Helsingin jääkiekon MM-kisojen yhteydessä vuonna 1997. Silloin siihen nimettiin 30 henkilöä, ja joukkoa on sen jälkeen kartutettu vuosittain MM-kilpailujen finaalipäivänä. Kunniagalleriaan otetaan jäseniä pelaajien, rakentajien ja tuomareiden kategorioissa. Lisäksi galleriaan pääsee Torriani-palkinnon kautta pelaajia maista, jotka eivät ole aivan kansainvälistä huippua.
Kunniagallerian päämaja on Toronton Hockey Hall of Famen tiloissa.
Shania Twain
Shania Twain, oikealta nimeltään Eilleen Regina Edwards, myöhemmin Eilleen Twain (s. 28. elokuuta 1965 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen vuonna 1997 ilmestynyt Come On Over -albuminsa on myydyin naisartistin levy (vuoteen 2016 mennessä 43 miljoonaa kappaletta) ja samalla myydyin kantrialbumi. Twain on ainoa artisti, joka on Yhdysvalloissa myynyt kolmella levyllä timanttilevyyn oikeuttavan määrän, yli 10 miljoonaa levyä. Twain määritellään kantriartistiksi ja hänen musiikistaan suuren osan muodostaa kantripop.
Varhainen elämä
Twainin vanhemmat ovat Sharon ja Clarence Edwards. He erosivat lapsen ollessa kaksivuotias. Tuleva laulaja kasvoi Eilleen Twain -nimisenä pohjoisemmassa ja pienemmässä Timminsin kaupungissa äitinsä muutettua sinne uuden miehensä Jerry Twainin (täysverinen ojibwaintiaani) kanssa. Twainien perhe oli köyhä ja talvella he joutuivat polttamaan talonsa lautoja pysyäkseen lämpiminä.
13-vuotiaana Eilleen Twain kutsuttiin esiintymään CBC:n Tommy Hunter Show’hun. Lukioaikoinaan hän lauloi Longshot-nimisessä yhtyeessä, joka esitti cover-versioita ajankohtaisista kappaleista. Sharon ja Jerry Twain kuolivat 1. marraskuuta 1987 auto-onnettomuudessa, jonka jälkeen Eilleen muutti kahden nuoremman veljensä ja sisarensa kanssa Huntsvilleen. Siellä hän elätti uusperhettä esiintymällä paikallisessa lomakohteessa Deerhurst Resortissa. Kuultuaan Twainin esityksen vuonna 1991 nashvilleläinen Dick Frank kutsui hänet nauhoittamaan demon.
Ura
Twainista tuli yksi maailman parhaiten menestyneistä laulajista 1990-luvulla ja 2000-luvulla. Hänen albumeistaan kolme on myynyt Yhdysvalloissa 43 miljoonaa kappaletta. Twain lopetti laulajanuransa ja esitti vetäytymisen syyksi heikentyneen äänen. Vuonna 2017 Twain vieraili Yhdysvaltojen The Voice -televisio-ohjelmassa.
Yksityiselämä
Twain erosi vuonna 2008 pitkäaikaisesta aviomiehestään, tuottaja Robert John ”Mutt” Langesta. Heillä on yksi lapsi, vuonna 2001 syntynyt Eja. Uutena vuotena 2011 Twain avioitui Frederic Thiebaudin kanssa. Twain asuu Sveitsissä.
Veikko Huuskonen
Veikko Johannes Huuskonen (s. 15. lokakuuta 1930 Helsinki) on suomalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja ja harmonikkataiteilija.
Koulutus
Huuskonen opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1947–1951 ja 1965–1972 orkesterinjohtoa ja orkestraatiota Einar Englundin johdolla, josta sai diplomin 1972.
Ura
Opiskelunsa ohella Huuskonen toimi jatkuvasti tanssimuusikkona ja harmonikkataiteilijana, johtaen omia orkestereitaan aina vuoteen 1965 saakka, jonka jälkeen säveltäminen ja kapellimestarin toimi alkoivat viedä valtaosan ajasta.
Hän on johtanut Helsingin Työväen Orkesteria 1966–1969 ja 1977–1985, Vantaan orkesteria 1969–1977 ja Hämeenlinnan kaupunginorkesteria 1985–1986. Sen lisäksi hän on toiminut Kirkkonummen musiikkiopiston rehtorina ja Vantaan musiikkiopiston harmonikansoiton opettajana.
Säveltäjänä hän on tuottanut kuoro-, harmonikka-, viihde- ja puhallinorkesteriteoksia, usein erilaisten sävellyskilpailuiden yhteydessä. Hänen sävellyksiään ovat levyttäneet muun muassa Keski-Pohjanmaan kamariorkesteri sekä harmonikkataiteilijat Marjut Tynkkynen ja Heidi Velamo.
Palkinnot ja tunnustukset
Huuskonen voitti toisen palkinnon Suomen harmonikkamestaruuskilpailuissa vuosina 1950 ja 1951.
Kotimaisista sävellyskilpailuista hän on voittanut useita palkintoja, kuten 1. palkinto Seinäjoen tangosävellyskilpailuissa viihdeorkesterille 1985 laululla La perla negra, sekä 3. palkinto Sata-Häme Soi -tapahtumassa 1986 laululla Hoya bella. Orkesteriteos Ilotulitus puolestaan sai 2. palkinnon Yleisradion 50-vuotisjuhlasävellyskilpailussa.
Veikko Huuskoselle on myönnetty director musices -arvo.
Sävellyksiä:
Ruth Drexel
Ruth Drexel (14. heinäkuuta 1930 – 26. helmikuuta 2009) oli saksalainen näyttelijä. Hän esiintyi Bennon äidin, Resi Berghammerin roolissa televisiosarjassa Der Bulle von Tölz vuodesta 1996.
Vilshofenissa, lähellä Passauta syntyneellä Drexelillä oli myös vakavia rooleja.
Joonas Porko
Joonas Porko (s. 5. lokakuuta 1994 Kemi) on Blind Channelin kitaristi, taustalaulaja ja lauluntekijä. Blind Channel osallistui Eurovision 2021 -laulukilpailuun Rotterdamissa sijoittuen kilpailussa kuudenneksi.
Ura ja muu elämä
Joonas Porko syntyi vuonna 1994 Kemissä. Joonas on tuntenut Blind Channelin basistin Olli Matelan lapsuudesta saakka, ja he ovat soittaneet jo ennen Blind Channelia samassa bändissä, Abhorrent Ritualissa. Hän kävi Madetojan musiikkilukion, josta Blind Channelin matka alkoi. Porko kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 2013. Lukion jälkeen Porko opiskeli media-assistentin tutkinnon Oulun seudun ammattiopistossa.
Aulis Aarnio
pienoiskuva|250px|Aulis Aarnio Tampereen kirjamessuilla 2010. Aulis Arvi Aarnio (s. 14. toukokuuta 1937 Kymi ) on suomalainen oikeustieteilijä ja kirjailija. Hän on toiminut Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 1970–1996, Tampereen yliopiston Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen johtajana vuosina 1991–2002 ja Suomen Akatemian tutkijaprofessorina 1974–1982.
Aarnio on kansainvälisesti tunnettu oikeusteoreetikko. Hän on ollut vierailevana professorina muun muassa Buenos Airesin (1984), Lundin (1989), Minnesotan (1992), Cornellin (1993) ja Münsterin (1998) yliopistoissa sekä luennoinut kaikkiaan yli 50 yliopistossa eri maanosissa. Hän on osallistunut perustajajäsenenä kansainvälisesti tunnetun oikeusvertailuryhmän (Bielefelder Kreis) toimintaan vuodesta 1983. Aarnio on Lapin korkeakoulun perustajia ja sen väliaikaisen hallituksen varapuheenjohtaja.
Hän on perustanut ja päätoimittanut Oikeustiede-Jurisprudentia-aikakauskirjaa sekä Oikeus-lehteä ja ollut päätoimittajana Kluwerin sarjassa Law and Philosophy ja Duncker & Humblotin julkaisemassa aikakauskirjassa Associations.
Aarnio on julkaissut yli 40 teosta, sekä lainopillisia että kaunokirjallisia teoksia. Vuonna 1987 ilmestynyt The Rational as Reasonable: A Treatise on Legal Justification on yksi hänen pääteoksistaan ja muodostunut kansainvälisesti tunnetuimmaksi. Teos julkaistiin myös ranskaksi ja espanjaksi ja se saavutti nopeasti merkittävän aseman juristien koulutuksessa. Klassikon aseman saavuttaneesta teoksesta julkaistaan 2015 uusintapainos. Aarnio ei ole julkaissut siitä suomenkielistä laitosta, mutta hänen vuonna 2006 ilmestynyt teoksensa Tulkinnan taito käsittelee samaa tematiikkaa.
Vuonna 2000 Aarnio oli perustamassa Tampere Klubia. Se oli kansainvälinen keskustelufoorumi, jossa pohdittiin demokratian tilaa ja tulevaisuutta. Klubi toimi vuosina 2002–2017, ja hän toimi pääsihteerinä koko sen toiminta-ajan.
Vuonna 2003 Aarnio kirjoitti kirjailija Jaakko Syrjän elämästä ja kirjailijantyöstä teoksen Surullinen humoristi – keskusteluja Jaakko Syrjän kanssa. Teos sisältää Syrjän henkilöhistoriaa ja hänen muistelmiaan erityisesti Pirkanmaalla vaikuttaneista kirjailijoista. Aarnio on myös kirjoittanut useita kotiseudun historiaa käsitteleviä näytelmiä, joita kangasalalainen Ramppi-teatteri on esittänyt. Helmikuussa 2009 ilmestyi Aarnion omaelämäkerta Vastahankaan. Aarnion uusin kaunokirjallinen julkaisu on vuonna 2019 ilmestynyt Väsynyt vaeltaja.
Suomen Lakimiesliitto on myöntänyt hänelle K. J. Ståhlberg -mitalin.
Perhe
Aarnion vanhemmat olivat räätäli Arvi Valdemar Aarnio ja Aune Helena Lehtinen. Aarnio on ollut kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso (1960–1981) oli erikoissairaanhoitaja Marja-Liisa Vähänen (s. 1939) ja toinen (1983–2000) lehtori Aira Marjatta Liimatainen (aiemmin Kilpi, s. 1946). Ensimmäisestä liitosta on kaksi lasta.
Mikko Uotinen
Mikko Uotinen (27. maaliskuuta 1885 Terijoki – 11. huhtikuuta 1931 Terijoki) oli suomalainen poliitikko, toimittaja ja runoilija, joka elämänsä aikana siirtyi äärivasemmalta äärioikealle poliittisella kartalla.
Elämä
Varakkaaseen kauppiasperheeseen syntynyt Uotinen kävi vain neljä luokkaa Viipurin reaalilyseota, koska ei hyväksynyt pakkovenäjän opiskelua. Uotinen liittyi ensin Terijoen nuorisoseuraan 1898 ja toimi sen puheenjohtajana 1902–1905. Nuorisoseuraliikkeestä hän siirtyi sitten työväenliikkeeseen liittyessään Terijoen työväenyhdistykseen 1903. Innostavana puhujana ja radikaalina tunnettu Uotinen oli jo 19-vuotiaana edustamassa yhdistystä Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen ylimääräisessä Helsingin puoluekokouksessa ja marraskuussa 1905 suurlakon jälkeisessä ylimääräisessä Tampereen puoluekokouksessa.
Suurlakon jälkeen Uotinen muutti Helsinkiin toimien Työmiehen toimittajana ja SDP:n toimeenpanevan valiokunnan jäsenenä. Uotinen oli tässä vaiheessa radikaali vallankumousromantikko, joka toimi yhteistyössä myös venäläisten vallankumouksellisten kanssa. Vuoden 1906 Viaporin kapinan jälkeen pidetyssä SDP:n Oulun puoluekokouksessa Uotinen otti kuitenkin etäisyyttä näihin ja suhtautui varoen aseelliseen toimintaan yleensä. Kun Uotinen palasi Terijoelle, hän kuitenkin vähitellen etääntyi sosiaalidemokraateista.
Vuoden 1906 lopulla Uotinen palasi Terijoelle ja alkoi keskittyä kunnallispoliitikkona paikallisten asioiden hoitamiseen. Hän oli perustamassa ensin Terijoen yhteiskoulua 1907 ja sitten Terijoki-lehteä 1908 toimien sen päätoimittajana 1908–1909. Uotinen oli myös mukana ajamassa Terijoen erottamista omaksi kunnakseen.
Kunnallispolitiikasta sai alkunsa myös Uotisen taistelu Terijoen ja muun Kannaksen venäläistymistä vastaan. Pietarin läheisyys oli tuonut varsinkin Terijoen alueelle paljon venäläisiä huvilanomistajia samoin venäläisiä yrityksiä perustettiin ja maatiloja siirtyi venäläisille ostajille. Kun Venäjän ministerineuvosto teki 25. elokuuta 1911 päätöksen Uudenkirkon ja Kivennavan pitäjien erottamisesta Suomesta ja liittämisestä Pietarin kuvernementtiin, Uotinen julkaisi tätä kysymystä käsittelevän Uhatut pitäjät -nimisen kirjasen ja keräsi nimiä päätöstä vastustavaan adressiin, joka toimitettiin kuvernöörille.
Vuonna 1912 Terijoen kuntakokouksen puheenjohtajana toiminut Uotinen kieltäytyi esittelemästä venäläisen ravintoloitsija Aksenti Timofejevin anomusta saada anniskeluoikeudet Bellevue-nimiseen ravintolaansa. Uotinen perusteli kieltäytymistään sillä, että yhdenvertaisuuslaki, jonka nojalla kuvernööri oli nämä anniskeluoikeudet Timofejeville myöntänyt, ei ollut syntynyt laillisessa järjestyksessä. Uotinen tuomittiin sakkoihin ja kun hän edelleen kieltäytyi esittelemästä asiaa, Pietarin piirioikeus tuomitsi hänet kahdeksaksi kuukaudeksi vankeuteen Pietarin Krestyn vankilaan.
Kun ensimmäinen maailmansota alkoi, Terijoki julistettiin kuuluvaksi Kronstadtin linnoitusalueeseen ja Uotinen karkotettiin tämän alueen ulkopuolella sijaitsevaan Raivolaan. Uotinen osallistui jääkärivärväykseen ja muuhun aktivistien toimintaan. Vuonna 1917 Uotinen ei hyväksynyt sosiaalidemokraattien ja venäläisten sotilaiden välistä yhteistoimintaa ja suhtautui sen vuoksi nihkeästi yhteistyöhön heidän kanssaan. Sisällissodan aikana Uotisen asenne kääntyi jyrkästi punaisia vastaan punaisten Keski-Kannaksen rintaman päällikön Heikki Kaljusen murhattua useita valkoisia vankeja Terijoella. Uotinen onnistui siirtymään valkoisten hallitsemalle alueelle ja osallistui Raudun taisteluihin.
Etelä-Kannaksen maanomistuksesta ja väestösuhteista syntyneet jo kauan kyteneet ristiriidat johtivat alueen venäläisväestöön kohdistuneeseen etniseen puhdistukseen keväällä 1918. Valkoisten vallattua alueen saksalainen eversti Eduard Ausfeld nimitti 27. huhtikuuta 1918 Terijoen komendantiksi everstiluutnantti Elfvengrenin, joka valitsi Mikko Uotisen Terijoen vt. poliisipäälliköksi. Komendantti Elfvengren ja Uotinen aloittivat heti alueen venäläisten huvilanomistajien vangitsemiset ja teloitukset. Teloitettujen joukossa olivat venäläisten äänillä Terijoen kuntakokouksen puheenjohtajaksi 1917 valittu kapteeni Mihail Baskin sekä Bellevue-ravintolan omistaja Aksenti Timofejev, jonka kanssa Uotinen oli kiistellyt anniskeluoikeuksista 1912, samoin Terijoen kunnanvaltuuston varapuheenjohtaja valtioneuvos Popov katosi jäljettömiin. Kun Viipurin komendantti, kapteeni K. N. Rantakari saapui viikon kuluttua tarkastusmatkallaan Terijoelle, hän vapautti heti sekä Elfvengrenin että Uotisen tehtävistään. Rantakari luonnehti Uotista ”tehtävään täysin sopimattomaksi henkilöksi”, mutta voi olla mahdollista, että Uotisesta tehtiin vain sopiva syntipukki. Kaikkiaan Terijoen huvila-alueella teloitettiin huhti–kesäkuun 1918 aikana Elfvengrenin ja hänen seuraajansa kapteeni Kai Donnerin toimiessa alueen komendanttina 100–200 venäläistä, mahdollisesti vielä enemmänkin.
Sisällissodan jälkeen Uotinen esiintyi jyrkästi venäläisvastaisena monarkian ja Suur-Suomen kannattajana. Vuonna 1919 hän siirtyi Sortavalaan Laatokka-lehden päätoimittajaksi ja oli tässä tehtävässä vuoden verran. Sortavalassa Uotinen osallistui kunnallispolitiikkaan ja suojeluskunnan toimintaan, ja meni myös naimisiin Lahja Hautalan kanssa.
Uotinen palasi Terijoelle ja oli mukana vielä vuonna 1923 laulujuhlien järjestelyissä, mutta sen jälkeen hänen otteensa elämästä alkoi herpaantua ja pitkän sairauden jälkeen hän kuoli vain 46-vuotiaana vuonna 1931. Uotiselle pystytettiin muistopatsas vuonna 1937 Terijoelle.
Kf
Kf tai KF tarkoittaa seuraavia:
Karl Lemström
Karl Lemström (s. 18. maaliskuuta 1966 Hyvinkää) on suomalainen kirurgi ja sydän- ja thoraxkirurgian professori (Helsingin yliopisto). Hän on tehnyt Suomessa uraauurtavaa operatiivista- ja tutkimustyötä sydänsiirtokirurgian parissa.
Lemström valmistui lääkäriksi Helsingin yliopistosta 1992. Tohtoriksi hän väitteli niin ikään Helsingin yliopistosta 1995. 1997 hänet nimettiin elinsiirtoimmunologian dosentiksi (Helsingin yliopisto). Kirurgiksi hän erikoistui vuonna 2000. Sydän- ja thoraxkirurgian dosentuuriin hänet nimitettiin 2010 (Helsingin yliopisto). Vuosina 2012‒2016 Karl Lemström toimi elinsiirtokirurgian ja immunologian professorina Helsingin yliopistossa. Vuodesta 2016 hän toiminut Helsingin yliopistossa  sydän- ja thoraxkirurgian professorina.
Mittavan tutkimusuran lisäksi Lemström on toiminut konsultoivana sydän- ja thoraxkirurgina Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa (2004–2011), sekä tällä hetkellä (2017) sydänkirurgian osastonylilääkärinä HYKS:ssä. Lemström työryhmineen on suorittanut suurimman osan Suomessa tehdyistä sydänsiirroista 2000-luvulla.
Kimeeri
pienoiskuva|Kimeerinen hiiri ja sen jälkeläinen. Kimeeri (josta käytetään myös nimityksiä khimaira, kimaira ja harhama) on eliö, jolla on kaksi tai useampi geneettisesti erilaista solukantaa. Kimeerit on nimetty myyttisen Khimaira-olennon mukaan.
Kimeeri syntyy usein varhaiskehityksessä kolmesta tai neljästä vanhemmilta peräisin olevasta solusta. Neljästä solusta peräisin oleva kimeeri syntyy kahden hedelmöittyneen munasolun tai varhaisen alkion fuusioituessa. Kolmesta solusta muodostuva kimeeri syntyy, kun hedelmöittynyt munasolu fuusioituu hedelmöittymättömän munasolun kanssa tai silloin, kun hedelmöittynyt munasolu fuusioituu ylimääräisen siittiön kanssa.
Kimeeriys voi syntyä myös elinsiirron tai verensiirron yhteydessä. Luonnollinen kaksoskimeeri syntyy, kun kaksosten verisuonten väliin muodostuu yhdysaukko. Kaksoskimeerien verenkierrot ovat siis yhteydessä toisiinsa ja jopa 95 % kimeerin yksilön verestä voi olla peräisin sen kaksoselta. In vitro -hedelmöitys lisää kimeerin jälkeläisen syntymisen mahdollisuutta. Luonnollisia kimeereitä ei aina välttämättä havaita, ellei jälkeläisissä ilmene poikkeavuuksia, kuten ihon värimuutoksia. Kimeerillä voi olla myös osassa soluistaan erilaiset sukupuolikromosomit, mikä tarkoittaa sitä että kyseinen yksilö on geneettisesti osaksi koiras ja osaksi naaras.
Kimeerit tutkimuksessa
Biologisessa tutkimuksessa käytetään joko luonnollisia tai keinotekoisia kimeereitä. Keinotekoiset kimeerit tuotetaan sekoittamalla soluja kahdesta eri organismista. Luonnollisia kaksoskimeerejä on käytetty esimerkiksi kantasolujen erilaistumispotentiaalin ja kantasolusiirtojen tutkimiseen. Kimeeritutkimusten avulla saadut tulokset eivät vääristy samalla tavoin kuin käytettäessä eristettyjä tai viljeltyjä kantasoluja.
Indominus rex
Elokuvassa Jurassic World esiintyvä dinosaurushybridi, joka on virallisen Jurassic World -nettisivuston mukaan Carnotauruksen, Rugopsin, Giganotosauruksen ja Majungasauruksen risteytys.
C.S.I.
Televisiosarja C.S.I.:n  4:n kauden päätösjaksossa murhaajalla todetaan olevan kahdet eri dna:t kehossaan. Lähde
Essonne
Essonne on Ranskan departementti numero 91, joka on saanut nimensä Essonne-joen mukaan. Se sijaitsee Pariisin eteläpuolella Île-de-Francen alueella, ja sen pohjoisosa kuuluu Pariisin esikaupunkialueeseen. Departementissa on 1 225 191 asukasta (2011) ja sen väestötiheys on 679,1 asukasta neliökilometrillä. Departementti on jaettu 196 kuntaan, ja sen pääkaupunki on Évry.
Departementti perustettiin vuoden 1968 alussa, jolloin aikaisempi Seine-et-Oisen departementti lakkautettiin ja sen alueista muodostettiin kolme uutta departementtia: Essonne, Yvelines ja Val-d'Oise.
Pohjoinen Essonne on osa suur-Pariisia, etelämpänä on myös maataloutta.
Digambara
Digambarat eivät usko, että nainen voi saavuttaa täydellisyyttä. Tämä johtuu siitä, että naisten alastomuus houkuttelisi miehiä seksuaalisesti ja turmelisi heidän hengelliset pyrkimyksensä, digambarat eivät myöskään usko että naiset kehtaisivat kulkea alasti julkisesti.
Star Channel
Star Channel on kreikkalainen kaupallinen televisiokanava.
Kanavan katsojaosuus Kreikassa oli vuonna 2021, mikä tekee siitä maan neljänneksi katsotuimman televisiokanavan.
Gustaf Toppelius
pienoiskuva|Gustaf Toppeliuksen ja hänen vaimonsa hautakivi Oulun hautausmaalla Gustaf Toppelius (4. kesäkuuta 1786 Oulu – 2. joulukuuta 1864 Oulu) oli suomalainen lääkäri.
Toppelius syntyi 1700-luvun lopulla Oulussa. Hänen isänsä on kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius. Gustaf Toppelius kävi Oulun triviaalikoulua vuodet 1801–1804 ja kirjoitti ylioppilaaksi Uppsalassa 7. syyskuuta 1804. Hän jäi kirjoille Uppsalan yliopistoon, josta valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1812. Toppelius palasi Ouluun kaupungin lääkäriksi vuonna 1815. Hän sai professorin arvonimen 1816.
Gustaf Toppelius rakennutti isältään perimälleen tontille nykyisen Toppeliuksen talon Oulun Torikadulla joitain vuosia Oulun palon jälkeen. Myöhemmin Toppelius kirjoitti kaupunkia kohdanneesta onnettomuudesta kalevalamittaisen runoelman Oulun kaupunnin palosta. Runokirjan rahat Toppelius sijoitti Oulun kaupungin säästöpankin perustamiseen. Pankki perustettiin ja se aloitti toimintansa Toppeliuksen talossa vuonna 1845.
Lvivin rautatieasema
Lvivin päärautatieasema on Ukrainan länsiosissa sijaitsevan, maan seitsemänneksi suurimman kaupungin Lvivin keskusrautatieasema.
Asema toimii sekä Ukrainan rautateiden kaukojunaliikenteen keskusasemana Lvivin alueella.
Alkukesällä 2012 pelattavan EURO 2012 jalkapalloturnauksen, ja sen johdosta muun muassa Kiovan suuntaan nopeutuvien rautatieyhteyksien seurauksena kaupunkiin saapuvien junamatkailijoiden määrän oletetaan lisääntyvän vuonna 2012.
Siljander
Siljander on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Lærdal
Lærdal on kunta Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Læredalissa on Norjan ja maailman pisin maantietunneli, Lærdalin tunneli, sekä Lærdalsfjorden. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 2 176 asukasta.
Lærdalin tulipalo
Lærdalin keskustassa Lærdalsøyrissä syttyi laaja tulipalo 18.1.2014, ja koko puurakenteinen kylä oli vaarassa palaa. Kaikkiaan 140 ihmistä vietiin sairaalaan. Lærdalin kunnanhallituksen puheenjohtaja Jan Geir Solheim sanoi pelkäävänsä, että palo on vaatinut kuolonuhreja.
Taloja tuhoutui 23-30, kulttuurihistoriallisesti arvokkaalla puutaloalueella on palanut ainakin kolme taloa, yksi näistä oli suojeltu. Kuolonuhreilta kuitenkin vältyttiin, vaikka useita jonkin verran loukkaantuneita jouduttiin viemään sairaalaan, ja monet kävivät tarkastuksessa.
Eksistentialismi
Eksistentialismi on mannermaisen filosofian ja kirjallisuuden suuntaus, joka korostaa yksilön kokemuksen ainutlaatuisuutta. Eksistentialismi vaikutti vahvasti toisen maailmansodan jälkeiseen taiteeseen ja kirjallisuuteen.
Fynin amt
Fynin amt oli hallintoalue, joka sijaitsi Tanskan keskiosassa. Siihen kuuluivat Fynin, Langelandin, Tåsingen ja Ærøn saaret sekä noin 90 muuta saarta, joista 25 on asuttuja. Amtin pinta-ala oli 3 486 km² ja asukasluku 476 880 vuonna 2005. Amtin pääkaupunkina toimi Odense. Tanskan kuntauudistuksessa vuoden 2007 alussa amtit lakkautettiin, ja Fynin amtista tuli osa Etelä-Tanskan aluetta.
Kunnat
Lakkauttamishetkellä amtissa oli seuraavat 32 kuntaa:
Eksistentialismi
Eksistentialismissa yksilöllä on näin täysi vastuu luoda merkitys omalle elämälleen. Eksistentialismi on reaktio perinteisempiä filosofisia näkemyksiä, kuten rationalismia ja empirismiä, vastaan, niiden pyrkiessä löytämään perimmäisen todellisuuden metafyysisten periaatteiden tai maailman havaitun rakenteen avulla. Liike sai alkunsa 1800-luvulla Søren Kierkegaardin ja Friedrich Nietzschen ajattelussa, ja se on ollut oleellinen osa 1900-luvun mannermaista filosofiaa, jossa sitä on tehnyt tunnetuksi ennen kaikkea Jean-Paul Sartre.
Fynin amt
Pormestarit
Amtin pormestari on valittu vuodesta 1970 lähtien. Seuraavat henkilöt toimivat Fynin amtin pormestareina vuosina 1970–2006:
Lähteet
{{Viitteet)}
Eksistentialismi
Vaikka eksistentialististen ajattelijoiden välillä on tiettyjä yhtäläisyyksiä, heidän joukossaan on myös suuria erimielisyyksiä, eivätkä kaikki edes hyväksy termiä "eksistentialismi". Saksassa eksistentialismista käytetään myös nimitystä Existenzphilosophie ("olemassaolon filosofia").
Nils Utsi
Utsi tuli tunnetuksi norjalaisessa televisiosarjassa Ante (1975). Hän näytteli merkittävää sivuosaa Jaakko Pyhälän elokuvassa Jon (1983) sekä yhtä pääosaa Nils Gaupin ohjaamassa ensimmäisessa kokopitkässä saamenkielisessa elokuvassa Tiennäyttäjä (1987). Hän oli mukana myös elokuvassa Kautokeinon kapina (2008).
Utsi kuoli 1. tammikuuta 2019.
Eksistentialismi
Historia
thumb|180px|[[Søren Kierkegaardin patsas Kööpenhaminassa.]]
Eksistentialismin varhaisina edustajina voidaan pitää 1800-luvun filosofeja Søren Kierkegaardia, Arthur Schopenhaueria ja Friedrich Nietzscheä, jotka kukin kehittelivät yksilön näkökulman huomioivaa filosofiaa kritiikkinä G. W. F. Hegelin abstraktille filosofialle. Kirjailijoista erityisesti venäläisen Fjodor Dostojevskin kuvaukset uskonnollisen ja maallisen elämän merkitystä etsivistä yksilöistä ovat eksistentialismin taustalla.
1900-luvun alkupuolella ekstentialistisia teemoja kehittivät eteenpäin saksalaiset filosofit kuten Martin Heidegger ja Karl Jaspers. Heideggerin fenomenologis-hermeneuttisessa filosofiassa ajatukset ihmisen erityisestä maailmassa olemisen tavasta, ahdistuksesta ja valinnanvapaudesta olivat keskeisiä ja Heideggerin koko metafysiikan perustana. Vaikka Heidegger usein luetaan eksistentialismin merkkihahmoihin, hän itse erotti ajattelunsa Sartren eksistentialismista teoksessaan Brief über den Humanismus (1946), suom. Kirje humanismista (2000). Jaspersin näkemyksissä korostuu eksistentialismin läheisyys psykologisiin ja psykiatrisiin ongelmiin, joiden parissa hän myös työskenteli. Vapauden teema on tärkeä Jaspersille, ja hän pohti esimerkiksi modernin tieteen, teknologian ja elämäntavan vaikutuksia yksilönvapaudelle, ja kritisoi vahvasti oman aikansa totalitaristisia järjestelmiä, myös Saksassa.
Eksistentialismia liikkeenä tekivät 1930-1960-luvuilla tunnetuiksi ranskalaiset kirjailija-filosofit Jean-Paul Sartre ja Simone de Beauvoir. Sartren mukaan "olemassaolo edeltää olemusta", millä hän tarkoitti sitä, että ihmisellä ei ole ennaltamäärättyä olemusta, joka määrittäisi hänen moraalinsa, tapansa tai ajattelunsa. Kukin on vapaa itse valitsemaan arvonsa ja on samalla siihen myös pakotettu. Sartren mukaan koska mitään olemusta ei ole, ihmiset määrittyvät tekojensa ja valintojensa perusteella ja sillä perusteella heitä myös on arvioitava. Sartre otti käyttöön Martin Heideggerin tekemän erottelun autenttiseen ja epäautenttiseen olemiseen. Sartrelle ihmisen oleminen on autenttista kun hän määrittelee itse itsensä ja tavoitteensa ja epäautenttista kun hän antaa muiden määritellä ne. Simone de Beauvoir tarkasteli eksistentialistisessa filosofiassaan olemassaoloaan naisena ja kritisoi tapaa nähdä nainen "toisena sukupuolena".
Sartre oli ateisti eikä ajatus jumalasta sopinut hänen eksistentialismiinsa, mutta filosofit kuten Karl Jaspers ja Gabriel Marcel kehittelivät Søren Kierkegaardia seuraten eksistentialismin kristillisiä muunnelmia, joissa autenttinen oleminen nähdään kristillisen elämäntavan seuraamisena.
Simvastatiini
Simvastatiini on statiineihin kuuluva kolesteroliarvon alentamiseen tarkoitettu lääke. Sitä myydään muun muassa kauppanimillä Zocor ja Lipcut, ja siitä on olemassa lukuisia geneerisiä valmisteita.
Eksistentialismi
Historia
Eksistentialismi levisi filosofiasta myös kirjallisuuteen. Kirjallisuudessa eksistentialistisia teemoja käsittelivät muun muassa Albert Camus (Sivullinen, 1941), beatnikit, Hermann Hesse (Arosusi, 1928; Demian; Katoava kesä) sekä Sartre itse (Inho, 1938). Eksistentialisminsa pääpiirteet Sartre hahmotteli esseessään L'Existentialisme est un humanisme (1946), joka on suomennettu nimellä Eksistentialismikin on humanismia (suom. 1965).
Historiallinen tausta
Yksilön olemassaoloa koskevat teemat ovat olleet keskeisiä kautta filosofian historian. Esimerkkeinä voidaan nähdä Sokrates ja hänen elämänsä, Gautama Buddhan opetukset, Raamatun Saarnaajan ja Jobin kirjat, kirkkoisä Augustinus ja hänen Tunnustuksensa, Mulla Sadran kirjoitukset, sekä René Descartesin Mietiskelyt. Yksilön vapautta korostaneet ajattelijat, kuten John Lockea seuranneet poliitikot, ovat korostaneet yksilön autonomiaa ja itsemääräämisoikeutta ohi yksilön elämää määräävän valtion. Vaikka tämän kaltainen poliittinen filosofia ei olekaan ollut luonteeltaan eksistentialistista, se tarjosi pohjan eksistentialismille.
Blaise Pascalin kesken jääneet muistiinpanot julkaistiin 1670-luvulla nimellä Mietteitä. Teoksessa hän kuvasi useita eksistentialismin keskeisistä teemoista. Hän katsoi, että ilman Jumalaa elämä olisi mieletöntä ja surkeaa. Ihmiset saattoivat luoda esteitä ja voittaa niitä vain paetakseen tylsyyttä. Tästä kaikesta tulisi lopulta mieletöntä, koska kaikki kuolisivat lopulta joskus. Pascalille tämä oli tarpeeksi hyvä syy torjua ateismi.
Nykyisessä 1900-luvulla määrittyneessä muodossaan eksistentialismi syntyi Søren Kierkegaardin, Fjodor Dostojevskin ja saksalaisten filosofien Friedrich Nietzschen, Edmund Husserlin ja Martin Heideggerin innoittamana. Se tuli suosituksi 1900-luvun puolessa välissä ranskalaisten kirjailija-filosofien Jean-Paul Sartren ja Simone de Beauvoirin myötä.
Georg Wilhelm Friedrich Hegel ja Arthur Schopenhauer ovat myös merkittäviä eksistentialismin taustavaikuttajia, joskaan eivät edeltäjiä, koska Kierkegaardin ja Nietzschen filosofiat syntyivät vastustamaan Hegelin ja Schopenhauerin ajatuksia.
Kierkegaard ja Nietzsche
thumb|180px|[[Friedrich Nietzsche vuonna 1882.]]
Ensimmäiset eksistentialismin kannalta keskeisinä pidetyt filosofit ovat Søren Kierkegaard ja Friedrich Nietzsche, vaikka kumpikaan ei käyttänyt termiä "eksistentialismi". He olivat Pascalin tavoin kiinnostuneita siitä, kuinka ihmiset piilottivat elämän merkityksettömyyden ja käänsivät huomion pois tylsyydestä. He kuitenkin kirjoittivat, päinvastoin kuin Pascal, että ihmiset voivat luoda ja muuttaa elämänsä perusarvoja ja -uskomuksia. Kierkegaard ja Nietzsche kirjoittivat, että ihmisluonto ja -identiteetti vaihtelevat sen mukaan, millaisia arvoja ja uskomuksia ihmisillä on. Objektiiviset totuudet (kuten matemaattiset totuudet) ovat tärkeitä, mutta ihmiskokemusta kukaan ulkopuolinen ei voi koskaan todella ymmärtää. Suuret yksilöt keksivät omat arvonsa ja luovat ehdot omalle toiminnalleen. Kierkegaardin uskon ritari ja Nietzschen Übermensch ovat esimerkkejä henkilöistä, jotka määrittelevät oman olemassaolonsa luonteen. Pascal sen sijaan ei ajatellut, että ihmisluonto ja -identiteetti määrittyisivät ihmisten vapaiden valintojen kautta.
Simvastatiini
Käyttö
Simvastatiinia käytetään hyperkolesterolemian hoitoon ja sepelvaltimotaudin ehkäisyyn. Simvastatiini alentaa veren LDL-kolesterolin pitoisuutta jopa puolella, mutta ei juurikaan vaikuta HDL-kolesterolin tai triglyseridien pitoisuuksiin. Simvastatiini myös estää ateroskleroosin etenemistä osittain tuntemattomilla mekanismeilla.
Eksistentialismi
Kierkegaard ja Nietzsche
Kierkegaard ja Nietzsche kuolivat liian varhain, jotta olisivat ehtineet osallistua 1900-luvun eksistentialistiseen liikkeeseen. Filosofeina he olivat ainutkertaisia, eivätkä heidän teoksensa ja vaikutuksensa rajoitu eksistentialismiin. Heidät on nähty myös monien muiden älyllisten liikkeiden, kuten postmodernismin, nihilismin ja monien psykologian suuntausten taustalla. Tämän vuoksi on epävarmaa, olisivatko he tukeneet eksistentialismia sen 1900-luvun muodossa tai hyväksyneet Sartren version siitä. Kaikesta huolimatta heidän teoksensa ovat myöhemmän eksistentialistisen kehityksen taustalla.
Simvastatiini
Käyttö
Simvastatiinin käytön suhteen tulee olla varovainen, jos käyttää esimerkiksi seuraavia lääkeaineita: gemfibrotsiili, betsafibraatti, niasiini, syklosporiini, itrakonatsoli, ketokonatsoli, erytromysiini, klaritromysiini, ritonaviiri, indinaviiri, nefatsodoni, digoksiini tai varfariini.
Eksistentialismi
Heidegger ja saksalainen eksistentialismi
Yksi ensimmäisiä saksalaisia eksistentialisteja oli Karl Jaspers. Jaspers tunnisti Kierkegaardin ja Nietzschen merkityksen ja pyrki rakentamaan "Existenz"-filosofian näiden kahden ympärille. Martin Heidegger, joka sai vaikutteita Jaspersilta ja fenomenologi Edmund Husserlilta, kirjoitti merkittävimmän teoksensa Oleminen ja aika, joka postuloi Daseinin, yksilön joka muodostuu ajallisuudestaan ja tulkitsee olemassaoloa ajassa. Dasein on usein käsitetty ihmisen subjektiksi, mutta Heidegger kielsi kartesiolaisen subjekti-objekti/mieli-ruumis -dualismin.
Simvastatiini
Sivuvaikutukset
Simvastatiini on yleensä hyvin siedetty lääke. Harvinaisena haittavaikutuksena, kuten muillakin statiineilla, voi ilmetä rabdomyolyysia. Se tulee esiin lihaskipuna tai -heikkoutena. Joillakin simvastatiinia käyttävillä henkilöillä maksa-arvot eli seerumin transaminaasitasot voivat tilapäisesti kohota. Simvastatiinia ei tulisi käyttää raskauden aikana.
Eksistentialismi
Heidegger ja saksalainen eksistentialismi
Vaikka eksistentialistit näkevät Heideggerin merkittävänä liikkeen osana, hän kiisti kiivaasti olevansa eksistentialisti sartrelaisessa merkityksessä ja vastasi Sartrelle teoksessaan Kirje humanismista, kieltäen oman filosofiansa olevan eksistentialismia.
Sartre, Camus ja ranskalainen eksistentialismi
Jean-Paul Sartre on kenties kaikkein tunnetuin eksistentialisti, ja yksi harvoja, joka on hyväksynyt leiman eksistentialistina. Sartre kehitti oman versionsa eksistentialistisesta filosofiasta Husserlin ja Heideggerin vaikutuksen alaisena. L'être et le néant ("Oleminen ja ei-oleminen") on kenties hänen merkittävin eksistentialismia käsittelevä teoksensa. Sartre oli kyvykäs ilmaisemaan ajatuksiaan monin eri tavoin, mukaan lukien filosofiset esseet, luennot, romaanit ja näytelmät. Suljetut ovet (Huis-clos, 1944) ja Inho (La Nausée, 1938) ovat muita hänen arvostettuja teoksiaan. 1960-luvulla Sartre pyrki yhdistämään eksistentialismin ja marxismin teoksessaan Critique de la raison dialectique ("Dialektisen järjen kritiikki", 1960). Sartren mielestä ihminen on se, jonka hän tekee itsestään. Siihen kykenee vain ihminen, ei järjetön luontokappale eikä eloton esine. Vain ihmisellä on Sartren mukaan eksistenssiä.
thumb|180px|[[Albert Camus vuonna 1957.]] Albert Camus oli Sartren ystävä ennen heidän välirikkoaan. Hän kirjoitti useita eksistentialistisia teemoja käsitelleitä teoksia, mukaan lukien Sivullinen (L'Étranger, 1942), Sisyfoksen myytti (Le Mythe de Sisyphe, 1942) ja Kapinoiva ihminen (L'Homme Révolté, 1951). Hän torjui monien muiden tavoin eksistentialistin leiman ja katsoi teoksiensa olevan absurdeja. Sisyfoksen myytissä hän käyttää analogiaa kreikkalaiseen myyttiin osoittaakseen olemassaolon turhuuden. Myytissä Sisyfos tuomitaan vierittämään kiveä ylämäkeen ikuisuudeksi — kun hän pääsee vuorenhuipulle, kivi vierii takaisin alas. Camus katsoo tällaisen olemassaolon olevan mieletöntä, mutta hän uskoo Sisyfoksen löytävän lopulta merkityksen ja tarkoituksen tehtävälleen yksinkertaisesti osallistumalla siihen jatkuvasti.
Kriitikko Martin Esslin huomautti teoksessaan Theatre of the Absurd, että nykyaikaiset näytelmäkirjailijat, kuten Samuel Beckett, Eugène Ionesco, Jean Genet ja Arthur Adamov, olivat omaksuneet eksistentialistisen näkemyksen, jonka mukaan ihminen on absurdi luomus, joka on irrallaan vailla todellista merkitystä olevassa maailmankaikkeudessa. Esslin huomautti, että monet näistä näytelmäkirjailijoista esittivät eksistentialismin ajatukset paremmin kuin Sartre ja Camus tekivät omissa näytelmissään. Monet näistä "absurdisteiksi" nimetyistä näytelmäkirjailijoista kuitenkin kielsivät kytkökset eksistentialismiin ja olivat usein vankkumattoman epäfilosofisia (esimerkiksi Ionesco sanoi usein identifioivansa itsensä ennemmin ’patafysiikkaan tai surrealismiin kuin eksistentialismiin).
Simone de Beauvoir, Sarten pitkäaikainen elämänkumppani, kirjoitti teoksissaan, kuten Toinen sukupuoli (Le Deuxième Sexe, 1949) ja Pour Une Morale de L'ambiguïté (1947), feministisestä ja eksistentialistisesta etiikasta.
Maurice Merleau-Ponty, joka tunnetaan fenomenologiastaan, voidaan nähdä myös eksistentialistina. Hänen ymmärryksensä Husserlin fenomenologiasta oli syvempää kuin monilla muilla eksistentialisteilla. Merleau-Pontyn teos Humanisme et terreur, essai sur le problème communiste (1947) vaikutti suuresti Sartreen.
Dostojevski, Kafka ja kirjallinen eksistentialismi
Monilla kirjailijoilla, joita ei yleensä pidetä filosofeina, on ollut myös paljon vaikutusta eksistentialismin syntyyn ja kehitykseen. Heihin kuuluvat ennen kaikkea tšekkiläinen Franz Kafka ja venäläinen Fjodor Dostojevski. Kafka kuvasi usein surrealistisia ja vieraantuneita hahmoja, jotka pyristelevät toivottomuutta ja absurdiutta vastaan, tunnetuimpana teoksissaan Muodonmuutos (1915) ja Oikeusjuttu (1925). Dostojevskin Kellariloukon (1864) proosaosaa on sanottu "ensimmäiseksi eksistentialistiseksi romaaniksi". Se kertoo miehestä, joka ei onnistu sopeutumaan yhteiskuntaan ja on tyytymätön itselleen luomiinsa identiteetteihin. Monet Dostojevskin romaanit, kuten Rikos ja rangaistus (1866), sisältävät eksistentialismille keskeisiä teemoja, mutta kieltävät samalla eksistentialismin väitteet, kuten Nietzschen ajatukset yli-ihmisestä. Rikoksessa ja rangaistuksessa päähenkilö Raskolnikov kehittyy poispäin eksistentialistisista ajatuksista ja uskomuksista kohti perinteisempiä kristillisiä näkemyksiä.
Väinö Linna-elämäkerrassaan professori Yrjö Varpio painottaa, että eksistentialistiset teemat ovat keskeinen osa niin Linnan varhaistuotannossa (Musta rakkaus, Päämäärä) kuin ehkä hiukan yllättäen myös tunnetuimmissa teoksissa Tuntematon sotilas ja Täällä Pohjantähden alla. Varhaisteokset käsittelevät nimenomaan "klassisia" eksistentialistisia aiheita kuten elämän merkityksen etsintää arvotyhjiön keskeltä, Jumalan olemassaoloa ja rakkauden järjettömiä ja tuskallisia puolia. Näihin Linna oli Varpion mukaan saanut innoitusta paitsi Dostojevskiltä myös Sartrelta, jonka näytelmiä sodan jälkeen esitettiin niin Tampereella kuin Helsingissäkin. Varpion tavoin Linna itse puolestaan korosti, että myös Tuntemattomassa sotilaassa ja Täällä Pohjantähden alla-sarjassa on kyse ihmisyksilön elämänvoiman kuvaamisesta tietyssä historiallisessa kehyksessä.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2021
Vuoden 2021 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin 15.–18. heinäkuuta Kadrioru staadionilla Tallinnassa Virossa.
Eksistentialismi
Eksistentialismi 1970-luvun jälkeen
Postmoderni ajattelu tuli monien suosioon 1970-luvulla ja sen jälkeen ja monet postmodernit teokset käsittelevät myös eksistentialismille tyypillisiä teemoja.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2021
Vuoden 2021 alle 23-vuotiaiden yleisurheilun EM-kisat pidettiin samassa paikassa viikkoa aiemmin Norjan Bergenin luopumisen jälkeen.
Folkung
Folkung oli nimitys ylimysten 1200-luvulla muodostamalle ryhmittymälle Ruotsissa. Eerikinkronikassa heidät mainitaan nimellä "Folkunga rote". Perinteisesti Bjälbo-sukua on nimitetty Folkunga-suvuksi. Nykyään enemmistö ruotsalaisista historioitsijoista suosii suvun Itä-Götanmaalla sijainneen pääkartanon Bjälbon mukaista nimeä.
Robin Frijns
Robin Frijns (s. 7. elokuuta 1991 Maastricht, Alankomaat) on hollantilainen moottoriurheilija, joka asuu Belgiassa. Hän on kilpaillut kaudesta 2015-2016 Formula E -sarjassa Andretti -tallissa.