cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Homografia
Homografiaryhmät
Kun F on Galois'n kunta GF(q), homografia­ryhmälle käytetään merkintää. Esimerkiksi PGL(2,7) vaikuttaa kahdeksaan pisteeseen äärellisen kunnan GF(7) yli muodostetun projektiivisella suoralla, kun taas PGL(2,4), joka on isomorfisen alternoivan ryhmän A5 kanssa, on viisipisteisen projektiivisen suoran homografiaryhmä.
Kaksoissuhde
Homografiateorian kannalta on oleellista, että homografiassa neljän samalla suoralla olevan pisteen kaksoissuhde säilyy.
<!--
Over a ring
Suppose A is a ring and U is its group of units. Homographies act on a projective line over A, written P(A), consisting of points U(a, b) with homogeneous coordinates. The homographies on P(A) are described by matrix mappings When A is a commutative ring, the homography may be written but otherwise the linear fractional transformation is seen as an equivalence: Ring homographies have been used in quaternion analysis, and with dual quaternions to facilitate screw theory. When A is taken to be biquaternions the homographies exhibit conformal symmetry of an electromagnetic field. The homography group of the ring of integers Z is modular group PSL(2,Z).
Periodic homographies
The homography is periodic when the ring is Z (mod n) since then
Arthur Cayley was interested in periodicity when he calculated iterates in 1879. In his review of a brute force approach to periodicity of homographies, H.M.S. Coxeter gave this analysis: -->
Pöyhijäorneerot
Pöyhijäorneerot (Synallaxis) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvussa on 36 lajia.
Tiheikkölepinkäinen
Tiheikkölepinkäinen (Tchagra jamesi) on itäafrikkalainen Sudanista Tansaniaan ulottuvalla alueella elävä varpuslintu, jonka holotyypin George Ernest Shelley kuvaili Somalian Goolisvuorilta 1885. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista mandanusta tavataan vain Kenian edustan saarilla ja osassa rannikkoa. Laji on nimetty brittiläisen tutkimusmatkailijan Frank Linsly Jamesin kunniaksi.
Youngin kaksoisrakokoe
Kaksoisrakokokeessa valo kulkee kahden lähekkäin olevan raon läpi muodostaen tummemmista ja vaaleammista vyöhykkeistä muodostuvan kuvion takana olevalle heijastimelle. Näiden vyöhykkeiden muodostuminen riippuu rakojen kautta kulkevien valoaaltojen keskinäisestä interferenssistä; ne joko vahvistavat tai kumoavat toisiansa. Kokeen voi suorittaa myös elektronisäteillä tai yksittäisillä atomeilla, joista muodostuu vastaavanlaiset tummien ja vaaleiden alueiden vyöhykkeet. Tätä pidetään todisteena kvanttifysiikan selittämästä aalto-hiukkasdualismista.
Merkitys fysiikalle
Kokeessa havaitut interferenssikuviot eivät näyttäneet tukevan hiukkasteoriaa ja aaltoteoria olikin vahvoilla 1900-luvun alkuvuosiin asti, johon mennessä hiukkasteorian puolesta oli kertynyt niin paljon todisteita, että hiukkasteoria näytti olevan oikea ratkaisu.
Kaksoisrakokokeen variaatio elektronisäteillä toteutettuna tehtiin vasta vuonna 1961 ja yksittäisillä atomeilla vuonna 1974 Milanon yliopiston laboratoriossa tutkija Pier Giorgio Merlin johdolla.
Vuoden 1974 testin tulokset julkaistiin ja siitä tehtiin jopa lyhytfilmi, mutta se ei saavuttanut laajempaa huomiota. Koe toistettiin vuonna 1989 Japanissa Hitachin Tonomuran toimesta. Tonomuran käyttämät menetelmät olivat tarkempia ja elegantimpia, mutta tulokset olivat samat kuin aikaisemmissakin kokeissa.
Kokeen selitys
Kuva:YoungsDoubleSlit.png
Kun toinen raoista peitetään, yksittäinen valohuippu on havaittavissa heijastimella valon kulkiessa raon läpi.
Dort (auto)
Durant-Dort Carriage Co.
Yhtiön syntyyn vaikutti kaksi amerikkalaisen vaunuteollisuuden ja varhaisen autoteollisuuden pioneeriä, General Motors Companyn ja Chevrolet-automerkin syntyyn vaikuttanut William C. Durant ja hänen liiketoverinsa Josiah Dallas Dort.
Youngin kaksoisrakokoe
Kokeen selitys
Kun molemmat raot ovat auki, näkyy heijastimella tummien ja vaaleiden viivojen muodostama interferenssikuvio eikä kahden yksittäisen raon huippujen summaa, jota voitaisiin odottaa näkyväksi jos valo muodostuisi hiukkasista.
Dort (auto)
Durant-Dort Carriage Co.
J.Dallas Dort syntyi Michiganin Inksterissä vuonna 1861. 24-vuotiaana hän työskenteli Flintin kaupungissa sijainneessa rautakaupassa. Kohtalo oli jo hieman aiemmin saattanut hänet yhteen saman ikäisen Billy Durantin kanssa.
Youngin kaksoisrakokoe
Kokeen selitys
Tämä kuvio voitiin parhaiten selittää valoaaltojen keskinäisenä vuorovaikutuksena eli interferenssinä, kun ne yhdistyivät uudelleen rakojen jälkeen. Tätä voitiin verrata aaltoihin vedessä, jossa aallot vaikuttavat toisiinsa muodostaen aallonhuippuja ja –pohjia. Kirkkaimmissa kohdissa on vahvistava vuorovaikutus, joissa kaksi valohuippua saapuvat varjostimelle samanaikaisesti. Tummemmissa kohdissa näkyy vaimentava vuorovaikutus, jossa valoaallonhuippu ja –pohja saapuvat samanaikaisesti heijastimelle.
Dort (auto)
Durant-Dort Carriage Co.
Vaunuja ja rattaita valmistaneen Durant-Dort Carriage Companyn alkuvaiheet sijoittuvat vuoteen 1886, kun Billy Durant sai koeajon ystävänsä jousivaimennetuilla rattailla. Häneen teki vaikutuksen vaunujen tasainen kyyti ja yhdessä Dallas Dortin kanssa he ostivat niitä valmistaneelta Coldwater Road Cart Company -yhtiöltä rattaiden valmistusoikeudet ja niiden patentit. Samana vuonna he perustivat silloiseen asuinkaupunkiinsa Flint Road Cart Companyn. Dort toimi yhtiön johdossa ja hoiti tuotannollisen ja hallinnollisen puolen, Durantin vastatessa myynnistä ja markkinoinnista. Yhtiön ensimmäinen toimisto sijaitsi Durantin vakuutusyhtiön toimiston yhteydessä, Flintin keskustassa. Rattaiden valmistusta varten yhtiö vuokrasi entiset Flint Woolen Mills -yhtiön kehräämö- ja kutomotilat. Ensimmäisen toimintavuotensa aikana yhtiö myi 4000 kappaletta rattaita, ja suunta oli ylöspäin. Durantin ideoimana yhtiö laajeni, hankkien omistukseensa tytäryhtiöitä, jotka vaunujen tuotannon lisäksi valmistivat niissä tarvittavia komponenttejä.
Youngin kaksoisrakokoe
Ajatuskoe
Vuoteen 1920 lukuisissa kokeissa (esimerkiksi valosähköinen ilmiö) oli todettu, että valo vaikuttaa materiaan vain tietyillä ”kvantti”- paketeilla, joita kutsutaan fotoneiksi.
Dort (auto)
Durant-Dort Carriage Co.
Vuonna 1895 Flint Road Cart muutti nimekseen Durant-Dort Carriage Company. Vuosisadan vaihteessa Durant-Dort oli Yhdysvaltain suurin hevosvetoisten ajoneuvojen valmistaja ja yhtiön tuotannon huippuvuotena 1906, se valmisti 56 000 kärryä, ratasta ja vaunua. Durant-Dortin omistuksessa oli Flintin tehtaiden lisäksi myös muita kokoonpanotehtaita Michiganissa, Georgiassa sekä rajan toisella puolen, Kanadassa. Tuotannon tukena yhtiö omisti metsätalousmaata, sahalaitoksia sekä erilaisia vaunujen valmistuksessa tarvittavia komponentteja, kuten pyöriä, akseleita, erilaisia metalliosia ja maaleja, valmistaneita laitoksia.
Youngin kaksoisrakokoe
Ajatuskoe
Jos auringonvalo korvataan valolähteellä joka pystyy tuottamaan yhden fotonin kerrallaan ja jos käytetään riittävän herkkää heijastinta joka pystyy havaitsemaan yksittäisen fotonin, voidaan Youngin koe suorittaa teoriassa fotoni kerrallaan, samoin tuloksin kuin muillakin kokeilla.
Dort (auto)
Autonvalmistuksen pioneereja
Durantin ja Dortin lisäksi Durant-Dort Carriage Companyssa työskenteli useita amerikkalaisen autoteollisuuden tulevia vaikuttajia.
Youngin kaksoisrakokoe
Ajatuskoe
Jos toinen rako peitetään, yksittäiset fotonit osuessaan heijastimelle muodostavat ajan kanssa yhden huippukohdan aivan kuten yksittäisen raon aurinko valonlähteenä tapauksessa.
Dort (auto)
Autonvalmistuksen pioneereja
Alexander Brownell Cullen Hardy (A.B.C. Hardy) aloitti työnteon yhtiössä vuonna 1889. Vuonna 1895 hän vastasi yhtiön edullisten Diamond-rattaiden tuotannosta. Vuonna 1898 Dallas Dort otti kahden vuoden mittaisen virkavapaan Durant-Dortin johtajan toimesta ja Hardy astui hänen tilalleen. Dortin palattua työpöytänsä ääreen vuonna 1900, oli Hardyn vuoro ottaa virkavapaata. Tuona aikana hän kierteli ympäri Eurooppaa ja tutustui automobiilien valmistukseen. Palattuaan kotimaahansa hän kertoi näkemistään ihmeellisistä asioista ja ehdotti Billy Durantille automobiilien valmistuksen aloittamista. Durant ei kuitenkaan tuolloin ollut innostunut autoista, joten Hardy päätti yrittää yksin ja perusti Flint Automobile Companyn, Flintin ensimmäisen autotehtaan, vuonna 1901. Yhtiön Runabout ei kuitenkaan menestynyt edullisempaa Oldsmobilea vastaan ja Flint Automobile Company lopetti toimintansa vuonna 1903. Hardy palasi takaisin Durant-Dortille ja sitä kautta edelleen General Motorsin johtajistoon.
Youngin kaksoisrakokoe
Ajatuskoe
Mutta, jos molemmat raot avataan, muodostavat fotonit aikanaan sarjan tummia ja vaaleita kohtia käsittävän interferenssikuvion heijastimelle.
Dort (auto)
Autonvalmistuksen pioneereja
Charles W. Nash aloitti työntekijänä Durant-Dortin istuimien pehmusteita valmistavalla osastolla vuonna 1891, yleten tästä ensin työnjohtajaksi ja vuonna 1898 tehtaanjohtajaksi. Vuonna 1900 Nash nimitettiin Dort-Durantin johtokuntaan ja siinä toimessa hän oli vuoteen 1913 asti. Vuonna 1910 Nash nimitettiin Billy Durantin tilalle General Motorsin johtoon, jossa asemassa hän toimi vuoteen 1916, jolloin Durant raivasi tiensä takaisin. Saatuaan lähtöpassit GM:ltä hän osti Thomas B. Jeffery Companyn, jonka nimeksi muutettiin vuonna 1917 Nash Motors.
Youngin kaksoisrakokoe
Ajatuskoe
Tämä tulos näyttäisi samanaikaisesti sekä vahvistavan että kiistävän aaltoteorian. Toisaalta, interferenssikuvio todistaa, että valo käyttäytyy aaltomaisesti, vaikka sitä käsiteltiin fotoni kerrallaan.
Dort (auto)
Autonvalmistuksen pioneereja
David Dunbar Buick oli perustanut Buick Motor Companyn, detroitilaisen teollisuusmiehen ja autojenvalmistuksen pioneerin Benjamin Briscoen taloudellisella tuella. Vuonna 1904 Buick Motor Co. oli kuitenkin taloudellisesti huonossa jamassa ja tällöin William Durant astui mukaan kuvioihin. Hän käytti sekä omia varojaan että Durant-Dortin vakaata taloutta hyväkseen ja osti yhtiön. David Buick, joka oli jo ennestään vähemmistöosakas nimeään kantavassa yhtiössä, sai pitää yhden Buick Motor Companyn osakkeen ja William Durant palkkasi hänet yhtiöön työntekijäksi. Vuonna 1906 Durant osti Buickin osuuden yhtiöstä, josta oli tuleva General Motorsin peruskivi.
Youngin kaksoisrakokoe
Ajatuskoe
Toisaalta taas, joka kerran kun tietyn suuruisen energian omaava fotoni lähetettiin valolähteestä, havaittiin heijastimella energialtaan vastaavansuuruinen fotoni. Koska fotonit lähetettiin yksitellen, eivät ne voineet olla keskenään vuorovaikutuksessa.
Dort (auto)
Dort Motor Company
Vuonna 1914 Billy Durant myi osuutensa Durant-Dort Carriage Companysta ja Dort jäi hoitamaan yhtiön johtoa yksin. Yhtiön nimeksi muutettiin Dort Motor Company, näin se kuvasi paremmin yhtiön suuntaa moottoroitujen ajoneuvojen valmistukseen. Dort Motor Co. aloitti autojen valmistuksen vuonna 1915 Michiganin Flintissä ja samana vuonna kanadalainen vaunujen valmistaja William Gray & Sons Company Ltd. alkoi valmistaa yhtiön autoja lisenssillä, nimellä Gray-Dort. Durant-Dort Carriage Co. oli tosin jo vuonna 1912 valmistanut kaksi kuormavaunua, 1600 paunan (726 kg) kantavuudella olleen nelisylinterisen mallin ja pienemmän kaksisylinterisen, jonka kantavuus oli 1000 paunaa (454 kg). Dort sai merkkinä pohjois-Amerikan kasvavilla markkinoilla maineen keskihintaisena ja luotettavana autona ja se myi heti ensimmäisenä valmistusvuotenaan 9000 autoa. Paras vuosi myynnin kannalta oli 1920, jolloin tehtaalta valmistui 30 000 autoa. Aikakaudelle tyypillisesti korimalleina oli avonaiset touring ja roadster.
Youngin kaksoisrakokoe
Ajatuskoe
Moderni kvanttiteoria vastaa näihin kysymyksiin esittelemällä todennäköisyysaallot, jotka kuvaavat yksittäisen hiukkasen esiintymistodennäköisyyttä tietyssä paikassa. Nämä todennäköisyysaallot ovat keskenään vuorovaikutuksessa kuten tavalliset aallot.
Dort (auto)
Dort Motor Company
Vuonna 1925 J. Dallas Dort, jolla ei ollut jälkeläisiä eikä työllensä jatkajaa, ilmoitti että yhtiö lopettaa toimintansa. Vaikka valmistajien välinen kilpailu oli koventunut, tämä ei tapahtunut mitenkään taloudellisten- tai muiden ulkoapäin vaikuttavien seikkojen takia. Yhtiö oli toiminta-aikanaan valmistanut liki 100 000 autoa, se on enemmän kuin moni nimeltään tunnetumpi valmistaja oli vastaavassa ajassa saanut aikaan. Toukokuun 17. vuonna 1925 J. Dort oli pelaamassa golfia, kun hänen sydämensä petti ja hän menehtyi.
Youngin kaksoisrakokoe
Ajatuskoe
Kokeen parannellussa versiossa kumpaankin rakoon laitetaan tunnistin osoittamaan kummasta raosta fotoni oli kulloinkin mennyt. Tällainen koejärjestely kuitenkin aiheuttaa sen, että viivoja ei tule heijastimelle johtuen aaltofunktion romahdukseen liittyvistä syistä.
Havaittuja tuloksia
Heijastimella havaitut kirkkaat vyöhykkeet muodostuvat, kun valo on vahvistavassa vuorovaikutuksessa, eli kun aallonhuiput kohtaavat heijastimella. Tummat kohdat varjostimella ilmenevät kun aallonhuippu ja aallonpohja kohtaavat.
Yhdistävä kaava rakojen keskinäisen välin s, valon aallonpituuden \lambda, varjostimen etäisyyden raoista D ja vyöhykkeiden leveyden (vyöhykkeiden keskikohtien välinen etäisyys) x välillä on: . Tämä on vain likiarvo ja riippuu tietyistä ehdoista.
Valon aallonpituus voidaan laskea käyttämällä tätä kaavaa ja edellä mainittua laitteistoa. Jos s ja D tunnetaan ja x mitataan, voidaan \lambda laskea helposti.
Nazanin Afshin-Jam
thumb|Nazanin Afshin-Jam Nazanin Afshin-Jam (s. 1979 Teheran) on kanadaniranilainen missi, laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja ihmisoikeusaktivisti. Hän on asunut varhaislapsuudestaan saakka Kanadassa, johon hänen perheensä pakeni Iranin islamilaista vallankumousta Euroopan kautta. Afshin-Jam voitti vuonna 2003 Miss World Canada - ja Miss World Americas -kilpailut. Vuoden 2003 Miss Maailma -kilpailussa hänestä tuli ensimmäinen perintöprinsessa.
Afshin-Jam julkaisi vuonna 2007 debyyttialbuminsa Somedayn. Hän on laulajana monikielinen. Hän on kritisoinut ahkerasti muun muassa Iranin ihmisoikeusloukkauksia ja ollut perustamassa Stop Child Executions -järjestöä. Hän kampanjoi menestyksekkäästi Iranissa kuolemaan tuomitun Nazanin Fatehin vapauttamisen puolesta. Afshin-Jam on nimitetty Canadian Race Relations Foundationin johtokuntaan.
Afshin-Jamilla on rooli elokuvassa Mona's Dream. Elokuva käsittelee iranilaista Mona Mahmudnizhadia, joka joutui 17-vuotiaana teloitetuksi bahá'í-uskonsa takia.
Afshin-Jam puhuu englannin lisäksi ranskaa, farsia ja vähän espanjaa. Hän harrastaa muun muassa lentämistä. Hän on valmistunut Brittiläisen Kolumbian yliopistosta kansainvälisissä suhteissa ja poliittisessa tieteessä. Lisäksi hän on opiskellut Britanniassa ja Ranskassa.
Melonta kesäolympialaisissa 1960
100px|right|Melonta
Vuoden 1960 kesäolympialaisten melonta järjestettiin 26. – 29. elokuuta 1960 Albanojärvellä, Italiassa. Tämä oli viides kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Mukana oli 172 osanottajaa 24 eri maasta. Tapahtumia oli seitsemän.
The Moth Diaries (elokuva)
Juoni
16-vuotias Rebecca aloittaa kouluvuotensa innoissaan siitä, mitä tulevaisuus on tuodakseen. Kouluun tulee kuitenkin uusi oppilas, salaperäinen Ernessa. Uusi tyttö ystävystyy Rebeccan parhaan ystävän, Lucyn, kanssa. Rebecca on mustasukkainen heidän ystävyydestään, ja kukaan ei usko hänen varoituksiaan. Hän on varma, ettei Ernessa ole ihan tavallinen tyttö.
Vastaanotto
Elokuva on ollut ehdolla Toronton ja Venetsian elokuvajuhlilla. Se ei kuitenkaan saanut kriitikoilta hyvää vastaanottoa. New York Daily Newsin kriitikko piti elokuvaa pettymyksenä, Harronin ohjaus mukaan luettuna, ja antoi sille yhden tähden viidestä. San Francisco Gate katsoi Harronin olleen liian tosissaan ja arvosteli tarinan hitautta ja kömpelöä dialogia. Myös New York Time Out antoi elokuvalle yhden tähden viidestä. Sen mukaan elokuvasta puuttuu kokonaan kirjan psykologinen monimutkaisuus, tunnelma ja rytmi. Movielinen kriitikko oli toisaalta eri mieltä tunnelmasta – hänen mielestään Harron osasi luoda synkän tunnelman, vaikka elokuvan loppuratkaisu oli pettymys. Hän antoi elokuvalle seitsemän pistettä kymmenestä.
Steijn Schothorst
Ura
Schothorst aloitti Karting-sarjoissa voittaen vuonna 2009 Alankomaiden Karting mestaruuden. Vuonna 2011 Schothorst aloitti kilpauransa Formula Ford EuroCup -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän sijoittui toiseksi perinteisessä Formula Ford Festivalissa. Vuonna 2012 Schothorst siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan saavuttaen 12 pistettä. Hän kilpaili myös Formula Renault NEC -sarjassa voittaen kaksi kilpailua ja sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2013 Schothorst ajoi Toyota Racing Series -sarjassa saavuttaen yhden voiton ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän jatkoi FR Eurocup -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan ja 32 pistettä sijoittuen 14:ksi. Vuonna 2014 Schothorst jatkoi kolmannen kauden Eurocup -sarjassa saavuttaen 24 pistettä.
Roberto Alagna
thumb|Roberto Alagna Roberto Alagna (s. 7. kesäkuuta 1963 Clichy-sous-Bois, Seine-Saint-Denis) on ranskalainen tenori.
Tausta
Alagna syntyi Ranskaan muuttaneeseen sisilialaiseen siirtolaisperheeseen. Hän opiskeli laulua itsekseen, kunnes hänen tapaamansa laulunopettaja aloitti hänen kanssaan lyyrisen laulun opetuksen. Aina 22-vuotiaaksi saakka hän esiintyi Pariisin eri kabareissa.
Ura
Kabaree-esiintymisten jälkeen vuonna 1988 hän voitti Concours Pavarotti -laulukilpailun. Hän esiintyi ensimmäisen kerran lyyrisenä tenorina Verdin La Traviatan Alfredon osassa. Hän on esiintynyt arvostetuilla oopperalavoilla kuten Milanon La Scala, New Yorkin Metropolitan Opera, Lontoon Royal Opera House, Pariisin Opéra Bastille ja monilla muilla näyttämöillä.
Ensimmäisen puolisonsa kuoltua Alagna avioitui romanialaisen sopraanon Angela Gheorghiun kanssa. Yhdessä he ovat laulaneet useita levytyksiä.
Ranskan kansallispäivänä 14. heinäkuuta 2005 Alagna esitti Marseljeesin kutsuvierasyleisölle. Samana vuonna Alagna äänitti useita operettiduettoja, ja tätä äänitettä oli vuonna 2006 myyty yli 400 000 kappaletta.
Pieni välikohtaus
Roberto Alagna avasi La Scalan kauden 2006–2007 esiintymällä Radameksen roolissa Franco Zeffirellin ohjaamassa Aidassa. Toisella esityskerralla 10. joulukuuta Alagna lopetti laulamisen ensimmäisen näytöksen lopulla, poistui näyttämöltä eikä enää palannut sille näytöksen aikana. Alagna oli saanut osakseen yleisön vihellyksiä ja buuauksia esiintymisensä aikana. Tosin myöhemmin hän vetosi terveydellisiin ongelmiin. La Scalan johto ja Zeffirelli syyttivät Alagnaa epäammattimaisuudesta, ja Zeffirelli sanoikin: ”Ammattilainen ei käyttäydy koskaan moisella tavalla. Alagna on liian herkkä, on liian helppoa ilmaista loukkaantumisensa näin. Hän ei tiedä miten todellisen tähden tulee toimia.” Radameksen roolin laulamista jatkoi Antonio Palombi, joka toimi Alagnan varamiehenä. Tosin tällöin laulajalla olivat asuinaan farmarit ja pitkä musta paita. Kalliin erikoisnäytännön yleisön joukossa olivat muun muassa Italian pääministeri Romano Prodi ja hänen vieraansa Saksan liittokansleri Angela Merkel.
Riihimäen linja-autoasema
Riihimäen linja-autoasema Riihimäellä torin vieressä on kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennus. Se oli pitkään purku-uhan alla, kun tekninen lautakunta halusi sen purkaa, mutta marraskuussa 2014 kaupunginhallitus päätti ettei sitä pureta. Tekninen lautakunta ajoi kaavamuutosta, jolla suojelupäätös olisi purettu. Suojelun tarpeellisuudesta ovat samaa mieltä myös korkein hallinto-oikeus, Museovirasto ja Hämeen ELY-keskus. Linja-autoasema on valmistunut vuonna 1956. Sen on suunnitellut professori Martti Jaatinen.
Riihimäellä syntyi kansanliike Pro Linja-autoasema puolustamaan rakennuksen säilyttämistä. Tekninen lautakunta kaavaili paikalle pysäköintialuetta paikalle suunnitelluille asuinrakennuksille.
Bomassa
Bomassa on kylä Kongon tasavallan pohjoisosissa. Se sijaitsee Sanga-joen rannalla ja Keski-Afrikan tasavallan rajalla. Alue on sademetsää ja siellä elää lukuisia eri nisäkäslajeja. Maanviljely kärsii metsässä elävien elefanttien hyökkäyksistä.
Väinö Lahtinen
Väinö Vilho Lahtinen (23. lokakuuta 1897 Jyväskylä – 11. lokakuuta 1989 ) oli suomalainen voimistelunopettaja, kouluneuvos vuodesta 1957. Hän oli vuodesta 1937 Helsingin normaalilyseon voimistelunopettaja ja Helsingin opettajakorkeakoulun voimistelunopettaja 1947–1953. Ennen Norssiin tuloaan Lahtuinen opeti 1922-1928 viipurilaisissa kouluissa 1922-1928 ja 1931-1932 sekä 1928-1931 Kuopiossa ja 1932-1934 Sortavalan seminaarissa.
Virikkeen voimistelunopettajaksi Lahtinen sai ajan suurelta suomalaiselta urheilutoiminnan nimeltä Ivar Wilskmanilta, joka tarkastajan ominaisuudessa oli tullut Jyväskylään Lahtisen toimiessa siellä viransijaisvoimistelunopettajana. Opettajanurallaan Lahtinen julkaisi Kaarina Karin kanssa kouluille oppikirjan Terveysoppi (1949), ja lisäksi hän julkaisivoimisteluoppaita. Hän toimi Kouluvoimistelu ja -urheilu -lehden päätoimittajana.
Väinö Lahtinen oli aktiivi urheilun järjestötoimintaa osallistuja. Hän oli Suomen voimisteluopettajain liiton puheenjohtaja 27 vuotta, SVUL:n liittohallituksessa 23 vuotta ja Suomen olympiakomiteassa eri tehtävissä yli 20 vuotta. Suomen Voimisteluliiton puheenjohtaja hän oli 1946–1958 ja Kansainvälisen voimisteluliiton teknisen valiokunnan jäsen 15 vuotta.
Vuonna 1932 Los Angelesin olympialaisiin osallistunut Suomen voimistelujoukkue oli Lahtisen valmentama. Hän oli voimistelun johtotehtävissä viisissa olympialaisissa ja yhtä monissa voimistelun MM- ja EM-kisoissa. Vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa hän toimi voimistelun teknisenä johtajana.
Hän sai ansioistaan kunnianosoituksena muun muassa Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi 1964 ja Suomen Urheilun kultaisen ansioristin 1949. Hänet promovoitiin vuona 1982 Jyväskylän yliopiston liikuntatieellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi.
Tunnustukset
Lisäksi hänelle on myönnetty useita suomalaisia ja ulkomaisia urheilun ansiomerkkejä ja huomionosoituksia.
Pajusaaren koulu
Pajusaaren koulu oli peruskoulu Torvisen alueella Paattion kaupunginosassa Kemissä. Koulussa oli loppuvaiheessa luokka-asteet 1-5.
Tyyliltään Pohjoismaista klassismia edustavan kansakoulurakennuksen on suunnitellut arkkitehti Toivo Salervo vuonna 1930. Koulu aloitti toiminnan seuraavana vuonna.
Pajusaaren koulun toiminta päättyi vuonna 2006. Sen jälkeen koulurakennus on ollut muun muassa kuvataiteilijoiden tilana. Kemin kaupunki on yrittänyt myydä rakennusta.
Himo (romaani)
Himo on Langenneet enkelit -kirjasarjan toinen osa. Langenneet enkelit on J. R. Wardin (oikealta nimeltään Jessica Bird) luoma kirjasarja, joka edustaa paranormaalia romanttista kirjallisuutta. Alkuteos ilmestyi vuonna 2010 ja suomennos vuonna 2013.
Vasabladet
Vasabladet on Pohjanmaalla ilmestyvä ruotsinkielinen sanomalehti, jonka päätoimitus sijaitsee Vaasassa. Vasabladet on perustettu vuonna 1856, mikä tekee siitä Suomen toiseksi vanhimman edelleen ilmestyvän sanomalehden (vanhin on Åbo Underrättelser). Lehden levikki vuonna 2015 oli noin 16 000 kappaletta, ja se on Suomen toiseksi suurin ruotsinkielinen sanomalehti (Hufvudstadsbladetin jälkeen).
Vasabladet siirtyi tabloidi-kokoon perjantaina 14. helmikuuta 2014 samanaikaisesti Österbottens Tidningin kanssa.
Runar Idefelt
Runar Gustaf Johannes Idefelt (4. tammikuuta 1892 Helsinki – 18. heinäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänen alaansa olivat lähinnä koomilliset roolit opereteissa sekä ensirakastajan tehtävät.
Elämä ja ura
Runar Idefeltin vanhemmat olivat puutarhuri Gösta Idefelt ja Maria Green. Idefelt työskenteli apteekkialalla ennen taiteilijan uraansa, jonka hän aloitti Turun Casino-operetissa vuonna 1914. Hän näytteli muun muassa Apollo-operetissa Helsingissä, ennen kuin liittyi Viipurin Näyttämöön vuonna 1919. Lisäksi hän kuului Evert Suonion ja Aino Haverisen operettikiertueisiin.
Idefeltin operettirooleja olivat muun muassa Danilo (kappaleessa Iloinen leski), Edvin (Mustalaisruhtinatar) ja Radjami (Bajadeeri). Hänellä oli myös useita puhenäytelmätehtäviä, kuten Sakeri (Nummisuutarit) sekä Simeoni ja Kissalan Aapeli (Seitsemän veljestä). Idelfeltin taiteelliseen alaan kuuluivat myös oopperaosat ja laulunäytelmät.
Idefelt näytteli sivuosia kahdessa elokuvassa: Kajastus (1930) ja Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931).
Runar Idefeltin ensimmäinen puoliso vuodesta 1919 oli Maria (Maija) Idefelt (ent. Penttinen, o.s. Pukero). Sisar Benedicta Idefelt oli heidän tyttärensä. Toinen puoliso oli 1930-luvulla Maria Idefelt (o.s. Demajeff).
Hovawart
Hovawart on vanha saksalainen käyttökoirarotu, jota on käytetty ja edelleen käytetään pihan vartijana.
Ulkonäkö
thumb|left|Hovawartin pentu Yleisvaikutelmaltaan hovawart on voimakas, keskikokoinen, hieman pitkänomainen, pitkäkarvainen käyttökoira. Hovawart ei koostaan huolimatta ole raskas ja se on varsin ketterä liikkeissään. Karvapeite on pitkä, hieman laineikas, rungonmyötäinen ja tiheä. Se on rinnassa, vatsassa, eturaajojen ja reisien takaosassa sekä hännässä pitempää kuin muualla, myös pitkät reunojen yli ulottuvat korvakarvat ovat tyypilliset. Päässä ja raajojen etupuolella karva on lyhyttä. Tuuheakarvainen häntä ulottuu kinnernivelen alapuolelle mutta ei maahan asti. Sen asento on koiran mielialasta riippuen joko selän ylle kaartunut tai alhaalla riippuva. Korvat ovat kolmion muotoiset, pyöreäkärkiset ja riippuvat. Silmät ovat ruskeat. Sukupuolileima on selvä etenkin päänmuodossa ja ruumiinrakenteessa. Hovawartin turkkia ei trimmata eikä leikata, tosin polkuanturoiden välisiä karvoja voidaan lyhentää
Väritys
thumb|left|Merkkivärinen hovawart. Tämä on rodun yleisin värimuunnos. Hovawartin rotumääritelmä sallii kolme värimuunnosta: merkkivärisen (black & tan), mustan ja vaalean. Silmäluomien, huulten ja päkiöiden pigmentti on musta kaikilla värimuunnoksilla. Merkkivärisen hovawartin karvapeite on musta ja kiiltävä keskivaalein merkein. Päässä merkkejä on kuonon sivuilta kurkun alle asti, lisäksi silmien yläpuolella on selvät merkit. Rinnassa on kaksi merkkiä vierekkäin; nämä merkit saattavat olla myös yhdistyneet. Lisäksi merkkejä on etu- ja takaraajoissa sekä hännän tyven alapuolella. Kaikki merkit ovat selvärajaisia. Musta hovawart on kauttaaltaan musta ja kiiltävä. Vaalean hovawartin karvapeite on keskivaalea, kiiltävä ja vaalenee vatsaan ja raajoihin. Kaikissa väreissä on sallittu pieni valkoinen rintamerkki sekä yksittäiset valkoiset karvat käpälissä ja hännänkärjessä. Värivirheitä ei rodussa esiinny usein, mutta yleisin niistä on harmaa.
Hovawartin värijakauma Suomessa on suurin piirtein 55% merkkivärisiä, 30% vaaleita ja 15% mustia. Tähän vaikuttaa paitsi merkkivärin suosio harrastajien keskuudessa, myös värien satunnaiselta vaikuttava periytyminen, johon kuitenkin pätevät tietyt geneettiset säännöt. Kaksi vaaleaa hovawarttia voi saada vain vaaleita jälkeläisiä, kaksi merkkiväristä ei voi saada mustia jälkeläisiä. Kaikista muista yhdistelmistä voi syntyä kaikkia värejä samaan pentueeseen.
Luonne ja käyttäytyminen
Luonteeltaan hovawart on tasainen, hyväntahtoinen ja lapsirakas, mutta ulkopuolisia kohtaan pidättyväinen. Hovawartilla on suojelu- ja taistelutahtoa, itsevarmuutta ja kuormitettavuutta, kohtuullisesti temperamenttia ja erittäin hyvä hajuaisti. Rodussa esiintyy kuitenkin jonkin verran myös mm. pehmeyttä. Hovawartin pentu on syytä sosiaalistaa varhain muihin koiriin, eläimiin ja ihmisiin. Hovawart aikuistuu verrattain myöhään, yleensä vasta noin kolmivuotiaana.
Rodun alkuperämaassa on vallinnut alusta alkaen kaksi jossain määrin poikkeavaa näkemystä hovawartin käyttötarkoituksesta ja toivotuista luonteenpiirteistä: entisen Itä-Saksan alueella vaalittiin ideaa perhe- ja vahtikoirasta, kun taas entisen Länsi-Saksan linjojen koirissa näkyy tavoite ihanteellisesta palveluskoirasta. Suomessa on perinteisesti katsottu, etteivät nämä käyttötarkoitukset sulje toisiaan pois, ja ihanteena pidetään välimuotoa joka soveltuu molempiin tehtäviin. Myös saksalaiset linjat ovat sekoittumassa.
Alkuperä
thumb|[[Albrecht Dürer: Ritari, kuolema ja paholainen (1513)]]
Hovawart on saksalainen käyttökoirarotu, joka pohjautuu keskiajalta peräisin olevaan koiratyyppiin. Yksi varhaisimpia kirjallisia mainintoja Hofewartista on 1200-luvulta. Hovawart-tyyppisen koiran kerrotaan pelastaneen Eike von Repkow-nimisen pojan tämän lapsuudessa slaavien valloitettua hänen perheensä linnan. Pojasta kasvoi aikansa tärkeimpien lakikokoelmien laatija, ja hovawart mainitaankin niissä yhtenä eläimistä, joista on maksettava korvaus, jos se on tapettu. Heinrich Mynsinger mainitsee hofwartin erinomaiset jäljitysomaisuudet 1400-luvulla. Albrecht Dürerin Ritari, kuolema ja paholainen-teoksessa esiintyvän koiran on arveltu olevan hovawart. Rodun nimi muodostuu keskiyläsaksalaisista sanoista Hova = der Hof (piha) ja wart = der Wächter (vartija).
Keskiajan jälkeen hovawartit viettivät hiljaiseloa aina 1900-luvun alkuun saakka, jolloin Euroopassa innostuttiin yleisesti luomaan koirarotuja vanhoista kansallisista koiratyypeistä. Saksassa luotiin joukko palveluskoirarotuja, ja erityisesti innostuttiin saksanpaimenkoirasta, jonka rotumääritelmän ulkopuolelle kuitenkin suljettiin pitkäkarvaiset yksilöt. Kurt Friedrich Königin johtama koiraharrastajien ryhmä päätti myös lähteä elvyttämään vanhaa saksalaista piha- ja vartiokoiraa, mutta valitsi ihanteekseen nimenomaan pitkäkarvaisen vanhanajan hovawartin. He keräsivät Schwarzwaldin ja Harzin alueilta vanhan hovawart-kannan oloisia piha- ja paimenkoiria ja risteyttivät niihin pitkäkarvaisia saksanpaimenkoiria, silloisia newfoundlandinkoiria, leonberginkoiria, kuvaszeja sekä vähemmässä määrin muutamia muita rotuja. Ensimmäinen pentue merkittiin kantakirjaan 1922. Alkuperäistä rotumääritelmää laadittaessa käytettiin mallina vuonna 1932 syntynyttä merkkiväristä urosta nimeltä Castor Mayer-Busch, ja rotu hyväksyttiin virallisesti vuonna 1937. Vaikka rotua kasvatettiin heti alusta alkaen innokkaasti, toinen maailmansota verotti koirien määrää vakavasti ja saksojen jakaminen aiheutti erillisten kantojen syntymisen. Näistä vaikeuksista huolimatta rotu kuitenkin selvisi ja siitä on tullut varsin suosittu kotimaansa lisäksi muuallakin Euroopassa, ja erityisesti Pohjoismaissa. Pohjois-Amerikassa hovawartteja on kasvatettu vasta muutama pentue, eikä Amerikan kennelliitto vielä tunnusta rotua.
Hovawart Suomessa
Hovawartilla on erityisen vahva asema Suomessa. Sen lisäksi, että hovawart on viime vuosina ollut usein viidenkymmenen suosituimman koirarodun joukossa, on Suomessa kansainvälisesti arvioituna mittava ja arvostettu kanta. Pentuja rekisteröidään vuosittain noin 200-300 ja rotuyhdistyksen järjestämä vuosittainen päänäyttely on osallistujamäärältään maailman suurin hovawart-tapahtuma.
Ensimmäinen hovawart tuotiin Suomeen 1962 Sveitsistä ja ensimmäinen pentue syntyi jo 1967. Karanteenimääräykset hankaloittivat kuitenkin pitkään jalostustyötä, ja rotu pysyi vuosikymmeniä suhteellisen harvinaisena. Nykyään rodun harrastajat tekevät paljon yhteistyötä yli rajojen, paitsi tuomalla ja viemällä koiria siitoskäyttöön, myös vaihtamalla terveystietoja. Suomen Hovawart ry perustettiin vuonna 1980 ja se sai rotujärjestöoikeudet vuonna 1994. Rotu sai palveluskoirakoeoikeudet 1980-luvun puolivälissä.
Suomalaisen hovawart-jalostuksen erityispiirre on poikkeuksellisen tasainen jalostuskoirien käyttö: käytettyjen urosten määrä on lähes sama kuin narttujen. Toinen merkittävä seikka on varsin alhainen sukusiitosprosentti, joka on 2000-luvulla ollut välillä 1−2%.
Terveys
thumb|300px|Musta hovawart Hovawartin rakenne on liioittelematon ja jalostuksessa korostettavat käyttökoiraominaisuudet ovat taanneet, ettei se kärsi monia muita koirarotuja vaivaavista rakenteellisista sairauksista. Toisaalta useamman pullonkaulan kokenut jalostus on luonut tilanteita joissa tehollinen populaatio on ollut liian pieni ja lähisukulaisia on käytetty keskenään jalostukseen, eli ongelmia aiheuttavat geenit ovat voineet päästä helposti vahvaan asemaan. Lisääntyvä tietous koirien sairauksista ja niiden peritymisestä on johtanut lisääntyneisiin tiedossa olevien sairaustapausten määriin.
Lonkkavikaa merkittävämmäksi terveysuhaksi ovat muodostumassa erinäiset autoimmuunisairaudet, kuten kilpirauhasen vajaatoiminta, SA-ihosairaus, etenevä selkäydinrappeuma (DM) ja kurkunpäänhalvaus (LP). Rodussa esiintyy myös maksashunttia, sydänsairauksia ja vatsalaukunkiertymää. Silmäsairauksia tutkitaan hovawarteilta jonkin verran, mutta todetut tapaukset ovat varsin harvinaisia, harmaakaihi on niistä yleisin. Hovawart kasvaa nopeasti, ja on siksi altis nivelten ja luuston kasvuhäiriöille. Olka-, polvi- ja kyynärniveldysplasiaa tavataankin rodussa jonkin verran. Olkanivelen kasvuhäiriö on näistä kolmesta hovawartilla yleisin (yli puolet tapauksista), ja toisin kuin yleensä isoilla roduilla, kyynärnivelen kasvuhäiriö kaikkein harvinaisin. Kuten kaikilla koiraroduilla, syövät ja allergiat ovat yleistyneet. Missä määrin viimeksi mainitut johtuvat elinympäristöstän ja ruokavalion muutoksista ja missä määrin perimästä on epäselvää.
Hovawart on kokoisekseen koiraksi ilmeisesti varsin pitkäikäinen. Ison-Britannian Kennel Clubin teettämässä kyselyssä rodun keskimääräiseksi eliniäksi saatiin 12 vuotta ja 11 kuukautta. Otos oli kuitenkin suhteellisen pieni, vain 19 kuolleeksi ilmoitettua koiraa. Suomen rotujärjestölle on ilmoitettu kymmeniä yli 13-vuotiaaksi eläneitä hovawartteja, ja vanhimmat ovat eläneet 15-vuotiaiksi.
Tieturi
Tieturi on ICT-alalla toimiva koulutuspalveluita tarjoava yritys. Yrityksen osaamisalueita ovat mm. ohjelmistokehitys, projektityö, infrastruktuuri, tiedonhallinta ja digitaaliset toimistotyövälineet. . Tieturi on perustettu vuonna 1983.
Samaan konserniin kuuluvat myös Tieturin ruotsalainen tytäryhtiö Informator sekä sisaryhtiö Management Insitute of Finland MIF. Muutos nykyiseksi koulutusyhtiöksi tapahtui vuonna 2014, kun Tieturin ja Informatorin rinnalle kokonaisuuteen ostettiin Management Institute of Finland MIF, joka oli syntynyt kaksi vuotta aiemmin kolmen perinteisen koulutusyhtiötä – JTO, Infor ja Fintra – yhteenliittymästä.
Palvelut
Tieturin palveluihin kuuluvat ICT-koulutukset, osaamiskartoitukset sekä sertifiointitestit ja -ohjelmat.
Koulutus ja valmennus
Tieturin koulutuksen ja valmennuksen tavoitteena on tietojärjestelmäosaaminen ja osaamisen systemaattinen kehittäminen. Koulutusaloina ovat
Osaamiskartoitukset
Organisaation osaamisen kehitystarpeita Tieturi kartoittaa sähköisin kyselyin ja haastatteluin organisaation avainhenkilöiden keskuudessa.
Koulutuksen vaikuttavuusarviointi pohjautuu nykyaikaisiin oppimisteorioihin ja ottaa huomioon opitun siirtymisen organisaation osaamiseksi. Arvioinnista saavat palautetta niin oppija itse kuin organisaation edustajakin. Arviointi toteutetaan yhdessä asiakkaan kanssa.
Sertifiointiohjelmat ja -testit
Tieturi on valtuutettu Pearson VUE-testikeskus.
Tieturilla voi suorittaa ITIL-, COBIT-, Lean IT-, TOGAF-, ISTQB-, CSPO-, CSM-, DASA-, IPMA-, Prince-, PMP-, SAFe- tai IREB-sertifiointeja.
Tieturissa sertifiointiohjelmiin liitetään koulutusta, joka on käynyt läpi tutkintovaatimusten määrittelijätahon virallisen tarkastus- ja hyväksyntäprosessin. Kouluttajat ovat kuhunkin ohjelmaan erikseen hyväksyttyjä. Valmennukset porrastetaan eri tutkintotasoille.
Toimipisteet
Tieturilla on toimipisteet Helsingissä, Tampereella, Jyväskylässä sekä Oulussa. Tieturin tytäryhtiöllä Informatorilla on toimipisteet Tukholmassa ja Göteborgissa
Dacian Cioloș
Dacian Julien Cioloș (s. 27. heinäkuuta 1969) on romanialainen agronomi ja poliitikko. Hän toimi Călin Popescu-Tăriceanun hallituksessa maatalousministerinä 2007–2008 ja Barroson II komissiossa maatalouskomissaarina 2010–2014. Cioloș nimitettiin marraskuussa 2015 Romanian pääministeriksi puolueisiin kuulumattomana ehdokkaana Victor Pontan hallituksen jouduttua eromaan. Hän toimi pääministerinä, kunnes joulukuun 2016 vaalien voittaja Sorin Grindeanu nimitettiin uuden hallituksen muodostajaksi.
Cioloș on opiskellut Cluj-Napocan maatalous- ja eläinlääketiedeyliopistolla, Rennesin École nationale supérieure agronomiquessa ja väitellyt Université Montpellier 1:stä vuonna 2006. Hän on työskennellyt vuodesta 2000 Groupe de Bruges -ajatushautomossa, joka analysoi Euroopan unionin yhteistä maatalouspolitiikkaa.
Vuonna 2019 Cioloș valittiin uuden Vapaus, Yhtenäisyys ja Solidaarisuus -puolueen puheenjohtajaksi sen ensimmäisessä puoluekokouksessa.
Renew Europe -ryhmä valitsi Cioloșin puheenjohtajakseen kesäkuussa 2019.
Marian Kuszewski
Marian Zygmunt "Marek" Kuszewski (31. lokakuuta 1933 Kielce – 5. maaliskuuta 2012 Varsova) oli puolalainen miekkailija ja olympiamitalisti.
Kuszewski saavutti säilällä joukkuekilpailun olympiahopeaa Melbournessa 1956 ja Roomassa 1960. Melbournessa hän kilpaili myös säilän yksilökilpailussa. MM-kilpailuista Kuszewski saavutti säilän joukkuekilpailussa hopeaa vuonna 1954 ja pronssia vuosina 1957 ja 1958.
Alan Mouchawar
Alan Edward Mouchawar (s. 3. elokuuta 1960 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa ja sai joukkueineen hopeaa.
Tansania yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Tansania on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa kaksi mitalia, molemmat miesten maratonilta. Helsingissä 2005 Christopher Isegwe sijoittui hopealle ja Lontoossa 2017 Alphonce Simbu pronssille. Pistesijoille tansanialaisista ovat yltäneet Helsingissä 1983 viidenneksi sijoittuneet Gidemas Shahanga 10 000 metrin juoksussa ja Agapius Masong maratonilla, kuudenneksi Roomassa 1987 maratonilla sijoittunut Juma Ikangaa sekä viidenneksi Helsingissä 2005 maratonilla sijoittunut Samson Ramadhani ja ainoana tansanialaisnaisena pisteille yltänyt Helsingissä 2005 kuudenneksi 5 000 metrin juoksussa sijoittunut Zakia Mrisho Mohamed.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 parhaat tansanialaisurheilijat olivat 13:nneksi 10 000 metrin juoksussa sijoittunut Fabiano Joseph Naasi ja 15:nneksi 5 000 metrin juoksussa sijoittunut Zakia Mrisho Mohamed. Daegussa 2011 Tansanian ainoa urheilija oli 5 000 metrin juoksussa 11:nneksi sijoittunut Zakia Mrisho Mohamed. Moskovassa 2013 Tansaniaa edustivat maratonilla 34:nneksi sijoittunut Faustine Mussa ja 39:nneksi sijoittunut Mohamed Ikoki Msandeki. Pekingissä 2015 Tansaniaa edusti neljä kestävyysjuoksijaa, joista parhaiten sijoittui maratonilla 12:nneksi päätynyt Alphonce Simbu. Lontoossa 2017 Tansanian joukkueessa oli kahdeksan kestävyysjuoksijaa. Dohassa Tansaniaa edusti neljä maratonjuoksijaa, joista ainoana maaliin asti juoksi 16:nneksi sijoittunut Alphonce Simbu. Eugenessa 2022 Tansanian kahdesta maratonjuoksijasta Gabriel Gerald Geay juoksi maaliin ja sijoittui seitsemänneksi.
Rudolf Kjellén
pienoiskuva|Rudolf Kjellén Johan Rudolf Kjellén (13. kesäkuuta 1864 Torsö − 14. marraskuuta 1922 Uppsala) oli ruotsalainen valtiotieteilijä ja poliitikko, joka otti ensimmäisenä käyttöön käsitteen ”geopolitiikka”. Kjellénin työ sai vaikutteita saksalaisen maantieteilijän Friedrich Ratzelin ajattelusta.
Kjellénin mukaan valtio on itsenäisesti toimiva maantieteellinen organismi, joka ei ole riippuvainen yksityisten jäsentensä tahdosta. Hänen tärkeimpänä geopoliittisena teoksenaan pidetään kirjaa Valtio elinmuotona (Staten som livsform), joka julkaistiin vuonna 1916 (suomennettu 1919).
Kjellén oli konservatiivipoliitikko, ja hän oli Ruotsin valtiopäivien toisen kamarin jäsen vuosina 1905–1908 ja ensimmäisen kamarin 1911–1917.
Gregory Boyer
Gregory Vartl ("Greg") Boyer (s. 5. helmikuuta 1958 New York, New York) on yhdysvaltalainen entinen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa ja sai joukkueineen hopeaa.
Allinna
Historia
Allinnan rakennutti kauppalanjohtaja Anders Rudolf Gestrin (1874–1947) asunnokseen vuonna 1919 arkkitehti Oiva Kallion suunnitelmien mukaan. Alun perin kaupungin vesitornille varattu paikka miellytti Gestriniä, ja hän päätti rakennuttaa Allinnan tälle paikalle, vaikkakin paikan valtaamisesta syntyikin kunnallishallinnossa nurinaa. Gestrin nimesi rakennuksen vaimonsa Alinan (lempinimeltään Alli) mukaan Allin linnaksi.
Nimi on sittemmin kansan suussa muotoutunut Allinnaksi. Talouslama ajoi Gestrinin konkurssiin, ja hän myi vuonna 1933 Allinnan veturinkuljettaja Bruno Konstantin Hakolalle, joka perusti siihen hotelliravintolan yhdessä Anna-vaimonsa kanssa ja kyseessä oli Riihimäen ensimmäinen ravintola, jolla oli ulkoilmaterassi. Hotelliravintolan toiminta loppui huhupuheiden mukaan kateellisten hausjärveläisten kanteluun alkoholin kanniskelusta sulkemisajan jälkeen. Seuraavaksi Allinnan osti säveltäjä Felix Krohn, joka vuokrasi rakennuksen ravintolakäyttöön virolaiselle kosmopoliitille Lola Larvalalle. Sodan jälkeen Allinna oli seudun ainoa tanssiravintola ja siellä järjestetyt vappu- ja ylioppilasjuhlat tunnettiin riehakkuudestaan.
Larvaloiden lopetettua toimintansa Allinnassa vuonna 1959 rakennuksen kohtalosta käytiin pitkä taistelu, kunnes se korkeimman oikeuden päätöksellä siirtyi Riihimäen kaupungin omistukseen. Tämän jälkeen Allinna peruskorjattiin ja sinne avattiin vuonna 1965 Suomen lasimuseon näyttelytilat sekä musiikkiopisto. Lasimuseo muutti Allinnasta vuonna 1980 nykyiselle paikalleen ja musiikkiopisto teki samoin vuonna 1987. Sen jälkeen hallintokäytössä palvellutta ja rapistunutta rakennusta kunnostettiin osittain vuonna 1990 ja seuraavana vuonna Allinnassa avattiin vaihtuvien näyttelyiden galleria, jonka yhteyteen avattiin muutama vuosi myöhemmin ravintola. Ravintola oli toiminnassa loppuvuoteen 2005 asti, jolloin se suljettiin tulipalon jälkeen.
Allinna siirtyi Jari Viidan yksityisomistukseen vuonna 2014. Allinnan rakentamisessa syntyneessä Allinnanmontussa toimii Riihimäen kesäteatteri.
Emma Lazarus
thumb|Emma Lazarus kaiverruksessa vuodelta 1872. Emma Lazarus (22. heinäkuuta 1849 New York – 19. marraskuuta 1887 New York) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänen runoutensa muistetaan parhaiten sonetista The New Colossus (1883), joka on kaiverrettu New Yorkin Vapaudenpatsaan jalustassa olevaan pronssilevyyn ja erityisesti sen säkeistä "Give me your tired, your poor/Your huddled masses yearning to breathe free".
Lazarus syntyi sefardijuutalaiseen perheeseen. Hänellä oli myös saksanjuutalaista sukutaustaa äitinsä puolelta. Hän opiskeli kirjallisuutta ja kieliä nuoresta pitäen ja kirjoitti ensimmäisen kirjansa Poems and Translations teini-ikäisenä.
W (yhtye)
W (ダブルユー, tunnetaan myös nimillä Double U ja Double You) oli Hello! Projectiin kuuluva Ai Kagon ja Nozomi Tsujin muodostama J-Pop -duo.
Historia
Nimellä "W" he julkaisivat kaksi albumia, kuusi singleä, yhden kuvakirjan, 50W, ja yhden esseekirjan, U+U=W.
Jäsenet
Ai Kago erotettiin Hello Projectista 26. maaliskuuta 2007, kun hän jatkoi tupakoimistaan. W-yhtye ei siis palaa enää koskaan, mutta Tsuji Nozomi, W:n toinen jäsen, tekee jo omaa singlelevyään.
W:n tunnuslause oli: Rīdā no Tsuji Nozomi to, saburīdā no Kago Ai, futari awasete, daburu-yū deesu!! (Suom. johtaja Tsuji Nozomi ja varajohtaja Kago Ai, kun meidät yhdistetään, olemme W!!)
Johannes Rae
Vilhelm Palin myöhemmin Rae oli suomalainen jääkäriluutnantti ja heimosoturi. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui heimosotiin Aunuksessa ja Inkerinmaalla. Hän otti osaa vielä talvi- ja jatkosotaankin rintamajoukoissa.
Perhe ja koulutus
Raen vanhemmat olivat räätäli Johan Alfred Palin ja Severiina Saarinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1938 Aino Saimi Peltolan kanssa. Hän kävi kansakoulun.
Jääkärikausi
thumb|Jääkäripataljoona 27:n haupitsijaoksen toinen tykki tuliasemassa miehistöineen Riianlahdella syksyllä 1916. Rae työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 23. syyskuuta 1915. Hän pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä. ., josta hänet siirrettiin 17. maaliskuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella. Rae joutui jäämään sairaalahoitoon Saksaan pataljoonan kotiuduttua helmikuussa 1918.
Maailmansodan jälkeinen aika
Rae palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 10. kesäkuuta 1918 ja astui 12. kesäkuuta vänrikkinä armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin jääkäritykistöprikaatin 6. patteriin, minkä mukana hän siirtyi Suomen tykistökouluun. Tykistökoulussa hänet määrättiin 15. heinäkuuta 1918 hevoshoito- ja ratsastusopetusosastoon. Tykistökoulusta hänet siirrettiin 2. marraskuuta 1918 kenttätykistörykmentti 2:een, jossa hän toimi jaosjohtajana ja patterinpäällikkönä. Rae osallistui 20. kesäkuuta 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan ja oli tykkivene Terrorin päällikkönä Laatokalla sekä myöhemmin 4. kenttäpatterin päällikkönä 5. lokakuuta 1919 saakka.
Aunuksen retkikunnalta palattuaan veri veti häntä takaisin taisteluihin ja hän osallistuikin 16. tammikuuta 1920 lähtien Inkerin vapaustaisteluun ja toimi Pohjois-Inkerin rykmentissä jaosjohtajana ja komppanianpäällikkönä vuoden 1920 loppupuolelle saakka. Näihin aikoihin hän vaihtoi sukunimensä Palinista Raeksi. Sotaretkiltä palattuaan hän toimi 15. tammikuuta – 30. joulukuuta 1921 välisen ajan aluepäällikkönä Kannaksen rajavartiostossa, josta hänet siirrettiin Kenttätykistörykmentin 9. patteriin, jossa hän toimi 1. helmikuuta – 8. marraskuuta 1922 välisen ajan. Myöhemmin hän työskenteli Kotka Kotka Stevedoring Oy:n palveluksessa.
Talvi- ja jatkosota
Rae osallistui talvisotaan kiväärijoukkueen johtajana ja kolonnanjohtajana jalkaväkirykmentti 32:ssa. Hän osallistui taisteluihin Punnuksella, Oinolassa, Salmenkaidalla, Siikaniemellä, Kuparsaaressa ja Portinhoikassa. Välirauhan aikana Rae toimi edelleen samassa tehtävässä, kunnes jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin Linnoituspatteristo 6:een, josta hänet siirrettiin myöhemmin III armeijakunnan esikuntaan. Hän osallistui jatkosodan taisteluihin Lotiajärvellä, Vuonisessa ja Pistojoella. Rintamajoukoista hänet siirrettiin myöhemmin vuonna 1941 Jalkaväenkoulutuskeskus 12:sta ja edelleen Etelä-Kymenlaakson suojeluskuntapiirin esikuntaan, jossa hän palveli vuoteen 1942, jolloin hänet vapautettiin palveluksesta ikänsä takia. Myöhemmin hän työskenteli Federation Stevedoring Ltd Oy:n palveluksessa Kotkassa. Hänet on haudattu Kotkaan.
Tom McCarthy
Thomas Joseph ”Tom” McCarthy (s. 7. kesäkuuta 1966 New Jersey) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Perhe on painajainen ja Good Night, and Good Luck. sekä televisiosarjoissa Langalla, Käytäväpeliä ja Kova laki.
McCarthy on saanut huomiota ohjaamistaan ja käsikirjoittamistaan indie-elokuvista The Station Agent (2003), The Visitor (2007), Win Win (2011) ja Spotlight (2015), josta hän sai Oscar-palkinnon parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta ja ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta.