cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Operaatio Valettu lyijy
Tausta
Ennen hyökkäystä Gazan alue oli jo ollut saarrettuna kahdeksantoista kuukauden ajan, mikä oli lamauttanut alueen talouden. Israel ja monet muutkin maat luokittelivat Gazan aluetta hallinneen Hamas-puolueen terroristiorganisaatioksi, vaikka se oli Palestiinan parlamentin suurin puolue. Hamas ei hyväksynyt Israelin valtion olemassaoloa ja se ampui jatkuvasti Etelä-Israeliin kotitekoisia Kassam-raketteja. Gazan alueella itsellään ei ole kansainvälisesti tunnustettua valtion asemaa.
Yksi kiistan aihe oli aseiden vienti Gazan alueelle. Israel ja Palestiina tekivät vuonna 1993 Gazan–Jerikon sopimuksen, jossa sovittiin, että Israel valvoo Palestiinan ulkorajoja, eivätkä palestiinalaiset saaneet valmistaa eikä tuoda muita aseita kuin mitä poliisilla oli käytössään. Israel lopetti omien velvoitustensa toteuttamisen sopimuksesta 1994 Jitzhak Rabinin murhan jälkeen. Asevienti Gazaan (ja Israeliin) on kansainvälisen oikeuden vastaista.
Gazan ja Egyptin välisen rajan valvonnan (Philadelphia-käytävän) Israel oli luovuttanut Egyptille vetäytyessään Gazasta vuonna 2005, mutta Egypti eristi Gazan Israelin toiveiden mukaisesti. Palestiinalaisilla oli kuitenkin satoja tunneleita, joita pitkin he kuljettivat tavaroita rajavalvonnan ohitse.
Hamas teki Israelin kanssa puolen vuoden tulitauon 19. kesäkuuta 2008. Tulitauko piti hyvin marraskuuhun asti (Gazan alueelta ammutut raketit vähenivät 98%), mutta silloin Israel hyökkäsi löytämäänsä tunnelia vastaan ja seuranneissa usean päivän levottomuuksissa kuoli noin 20 palestiinalaista. Tämän jälkeen rakettitulitus palasi tulitaukoa edeltävälle tasolle. Hamas ei halunnut jatkaa tulitaukoa, kun se päättyi 19. joulukuuta. Hamasin mukaan Israel ei ollut kunnioittanut tulitaukosopimuksen velvoitteita. Hamas kiihdytti raketti-iskuja israelilaiskaupunkeihin. Israelin mukaan se olisi halunnut jatkaa tulitaukoa.
thumb|250px|left|[[Tel Avivin yliopiston opiskelijoiden uudenvuodenaattona 2008 pitämä mielenosoitus, joka osoitti tukea operaatio Valetulle lyijylle.]]
Israel suunnitteli hyökkäystä puoli vuotta eli koko hyökkäystä edeltäneen tulitauon ajan. Operaation suunnittelua johtanut puolustusministeri, työväenpuolueen johtaja Ehud Barak kertoi epäilleensä, että Hamas käyttäisi tulitaukoa hyväkseen vahvistaakseen asemiaan ja joukkojaan tulevaan yhteenottoon.
Israelin todennäköisiä motiiveja hyökkäykselle oli ”tulitauon rikkoutuminen, lähestyvät vaalit, Israelin suosiman heikon palestiinalaisjohtajan Mahmoud Abbasin virkakauden päättyminen ja presidentin vaihtuminen Yhdysvalloissa”. On arveltu, että Israel halusi todistaa olevansa alueellinen voimatekijä, jota ei kannattanut uhata. On myös arveltu, että Hamas oli kohteena, koska se oli sillä hetkellä vahvin voima, joka voi luoda palestiinalaisten valtion. Israelissa oli tulossa helmikuussa 2009 ennenaikaiset parlamenttivaalit. Hallitusta kolme vuotta johtanut Kadima-puolue oli kyselyiden mukaan menettämässä pääministerin paikan oikeistolaiselle Likudille.
Yksi kiistan aihe oli aikaisempien taisteluiden sotavangit. Hamas piti vankinaan yhtä israelilaista sotilasta, Gilad Shalitia,. Israel piti vankinaan satoja sellaisia palestiinalaisia, jotka olisi voitu tulkita sotavangeiksi, jos Gaza olisi ollut valtio. Israelissa oli kaikkiaan noin 10 000 palestiinalaista vankia. .
Ilmahyökkäys
Operaatiota Valettu lyijy edelsi ilmahyökkäys 27. joulukuuta 2008, minkä seurauksena lähes 300 palestiinalaista ja Hamas-johtajat Abu Zakaria al-Jamal ja Nizar Rayyanin kuolivat.
Maahyökkäys
Israel siirsi 10 000 sotilasta Gazan kaistan vastaiselle rajalle ja ylitti rajan 3. tammikuuta 2009. Tätä ennen se kehotti kaikkia Gazan kaupungissa olevia poistumaan mahdollisimman nopeasti. Israel tuhosi Gazan kaistalla merkittäviä tieyhteyksiä. Israel saartoi Gazan kaupungin jo lauantaina 3. tammikuuta ja sulki sinne johtavia tieyhteyksiä. Tiistain 6. tammikuun aamuna Israel tunkeutui Khan Junisin kaupunkiin ja ampui mereltä kranaatteja Deir al-Balahissa.
Israelin armeijan mukaan iskuissa kuoli 10. tammikuuta tärkeä Hamas-taistelija. Gazan terveysviranomaiset kertoivat yli 30:n palestiinalaisen kuolleen Israelin hyökkäyksissä.
Dejan Brđović
Dejan Brđović (, 21. helmikuuta 1966 Kraljevo, Serbian ST – 21. joulukuuta 2015) oli Jugoslaviaa edustanut lentopalloilija ja olympiamitalisti.
Operaatio Valettu lyijy
Maahyökkäys
Torstaina 15. tammikuuta Israel eteni entistä syvemmälle Gazan ja muiden kaupunkien asuinalueille. Gazan kaupunkia pommitettiin raskaasti. Osa iskuista kohdistettiin YK:n avustusjärjestön tukikohtaan. Päivän aikana kuoli kolme Hamas-johtajaa, joista yksi oli sisäministeri Saed Siam. Hamasin raketti-iskuissa Israeliin haavoittui kuusi ihmistä.
Dejan Brđović
Brđović voitti Jugoslavian joukkueessa olympiapronssia Atlantassa 1996.
Operaatio Valettu lyijy
Maahyökkäys
Perjantaina 16. tammikuuta Israelin joukot vetäytyivät Gazan kaupungista etelään. Taisteluita käytiin al-Zaharan kaupungin lähettyvillä. Israel tulitti myös läheistä pakolaisleiriä. Länsirannalla palestiinalaisten ja Israelin sotilaiden yhteenotot kiihtyivät. Israelin hallitus ilmoitti sodan etenevän kohti loppunäytöstä. Hamas ampui raketteja Israeliin vähemmän kuin aiempina päivinä.
Dejan Brđović
Brđović kuoli 49-vuotiaana 21. joulukuuta 2015.
Operaatio Valettu lyijy
Tulitaukoilmoitukset
Myöhään lauantai-iltana Israelin pääministeri julisti yksipuolisen tulitauon alkamaan sunnuntaina 18. tammikuuta kello 2 aamuyöllä paikallista aikaa. Israel kuitenkin ilmoitti, ettei se aio vetäytyä Gazasta, kuten YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma edellytti.
Sunnuntaina 18. tammikuuta Hamaskin (mukaan lukien muut palestiinalaisjärjestöt) ilmoittivat aloittavansa viikon yksipuolisen tulitauon, jonka aikana ne odottavat Israelin vetävän joukkonsa Gazasta. Tämän jälkeen Israel alkoi vetää joukkojaan pois Gazasta. Israelin odotettiin vetäytyvän ennen uuden Yhdysvaltain presidentin Barak Obaman virkaanastumista tiistaina 20. tammikuuta, mutta vetäytyminen saatiin loppuun vasta seuraavana päivänä, 21. tammikuuta. YK:n pääsihteeri vieraili Gazassa 20. tammikuuta.
Huomiota herättäneet siviilituhot
thumb|250px|Sotatoimien uhrit tammikuussa 2009.
Maanantaina 5. tammikuuta Israelin joukot tulittivat taloa, johon ne olivat vuorokautta aikaisemmin evakuoineet palestiinalaissiviilejä. Tulituksessa kuoli kymmeniä ihmisiä. Israel kiisti tapauksen mutta YK:n edustajat vahvistivat sen.
Konfliktin aikana uutisoitiin Israelin iskusta YK:n ylläpitämään kouluun, jossa olisi kuollut kymmeniä palestiinalaissiviilejä. YK kuitenkin myöhemmin myönsi, että Israel ei missään vaiheessa iskenytkään kouluun. Tämä tosin jäi kansainvälisessä mediassa melkein kokonaan vailla huomiota.
10. tammikuuta Kirkon ulkomaanavun rahoittama sairaalaklinikka Gazassa tuhoutui Israelin ohjusiskussa.
Torstaina 15. tammikuuta Israel hyökkäsi YK:n avustusjärjestön tukikohtaan, minkä seurauksena satoja tonneja palestiinalaisille tarkoitettua hätäapua tuhoutui. YK:n avustusjärjestön Gazan johtaja John Ging oli pommituksen kohteena olevassa tukikohdassa, ja hän kritisoi voimakkaasti hyökkäystä ja vahvisti hyökkäyksessä käytetyn kiisteltyjä valkofosforikranaatteja (”Se näytti fosforilta, se haisi fosforilta ja se paloi kuten fosfori, siksi kutsun sitä fosforiksi”). YK:n pääsihteeri vieraili tutustumassa raunioihin 20. tammikuuta ja tuomitsi tuhot sydäntäsärkeviksi. Myös sairaalan ja kansainvälisen median käyttämiin tiloihin iskettiin.
Lauantaina 17. tammikuuta Israel tulitti jälleen YK:n ylläpitämää koulua, jonne oli hakeutunut suojaan paljon siviilejä. Kaksi palestiinalaislasta kuoli ja useita ihmisiä haavoittui.
Libanonin raja
Torstaina 8. tammikuuta Libanonin puolelta ammuttiin kolmesta viiteen Katjuša-rakettia kahdeksan kilometriä Israelin puolelle. Useita ihmisiä kerrotaan loukkaantuneen lievästi. Israel vastasi välittömästi iskuihin. Raketti-iskuista epäiltiin libanonilaista Hizbollah-järjestöä, joka on aikaisemmin uhannut Israelia voimakkailla sotatoimilla jos Israelin toimet leviäisivät Gazasta Libanonin puolelle. Libanon tuomitsi iskut ja lupasi selvittää iskujen tekijät. Hyökkäyksen kuluessa Libanonista ei lähetetty enempää raketteja.
Humanitaarinen tilanne konfliktin aikana
Voimakkaan kansainvälisen painostuksen myötä Israel lupasi 7. tammikuuta alkaen kolmen tunnin päivittäisen tulitauon. Samalla se lupautui aukaisemaan humanitäärisen käytävän siviilien avustamiseksi. Kolmen tunnin tulitaukoa ei ole kuitenkaan noudatettu jokaisena päivänä. Avustusjärjestöt ovat muutenkin arvostelleet taukoa liian lyhyeksi. Punainen Risti vaati alueelle pysyvää turvallisuussopimusta, joka sallisi ambulanssien ja avustuskuljetusten turvallisen liikkumisen alueella kaikkina aikoina.
Gazan alueella työskentelevä YK:n alainen palestiinalaisten apujärjestö UNRWA kuvaili humanitaarista tilannetta ”hälyttäväksi”. Gazassa oli pulaa lääkkeistä, verestä, ruoasta, vedestä, sairaalavälineistä, lääkäreistä ja kirurgeista. YK keskeytti kriisiavun toimittamisen 8. tammikuuta vain viisi päivää maahyökkäyksen alkamisen jälkeen. Järjestö luonnehtii tilannetta liian vaaralliseksi sen avustustyöntekijöille. Israelin ulkoministerin Tzipi Livnin mukaan Gazassa ei ollut humanitaarista kriisiä.
Israel ei päästänyt ulkomaisia toimittajia Gazaan koko hyökkäyksen aikana. Israelin korkein oikeus oli määrännyt, että toimittajien pääsy alueelle olisi sallittava.
YK:n humanitaarisen avun koordinointiyksikkö OCHAn mukaan Gazan alueen humanitaarinen kriisi oli merkittävä eikä sitä voida vähätellä. Kansainvälinen Punainen Risti on ollut huolissaan loukkaantuneiden hoidosta Gazassa. Järjestön mukaan monet Israelin iskuissa loukkaantuneet siviilit ovat menehtyneet siksi, etteivät ambulanssit ole päässeet ajoissa perille eikä sairaalapaikkoja ole riittävästi. Amnesty Internationalin edustaja on luonnehtinut siviilien tilannetta Gazassa ennennäkemättömän vakavaksi.
Gazan kaistan noin 1,5 miljoonasta asukkaasta liki 60 prosenttia on lapsia. Hyökkäyksessä kuolleista noin 30% oli lapsia. Avustustyöntekijöiden mukaan lähes kaikki alueen lapset ovat pahasti traumatisoituneita taistelujen vuoksi Unicefin mukaan lapsille ja heidän perheilleen ei löydy ainoatakaan turvallista paikkaa Gazassa. .
Ydinaseiden uhka
Israelilainen poliitikko Avigdor Lieberman ehdotti tiistaina 13. tammikuuta ydinaseiskua Gazaan.
YK:n ja EU:n päätöslauselmat
Jo heti hyökkäyksen alussa Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Ban Ki-moon vaati Israelia välittömästi lopettamaan sen. 8. tammikuuta Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto teki päätöksen 1860, jossa vaadittiin välitöntä ja pysyvää tulitaukoa, joka johtaa Israelin joukkojen täydelliseen vetääntymiseen. Yhdysvallat äänesti tyhjää. Turvallisuusneuvosto oli kokoontunut jo aiemmin, 4. tammikuuta, mutta ei silloin päässyt yksimielisyyteen asiassa. Yhdysvallat hylkäsi Libyan tekemän ehdotuksen, koska siinä ei julistettu Hamasia terroristijärjestöksi, joka on noussut valtaan laittomasti.
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous piti kokouksen perjantaina 16. tammikuuta, jossa vaadittiin turvallisuusneuvoston päätöksen noudattamista. Vain neljä maata äänesti tätä vastaan (Yhdysvallat, Israel, Venezuela ja Nauru). Kahdeksan maata pidättäytyi äänestämästä.
Tapahtuman jälkeen EU:n tuesta vastaava viranomainen sanoi pitävänsä Hamasia syyllisenä Israelin iskuun. ”Hamas on terroristiorganisaatio ja se tulee tuomita.”
Neuvottelut konfliktin aikana
Missään vaiheessa Hamas ja Israel eivät asettautuneet samaan neuvottelupöytään. Kummankin neuvottelijat kuitenkin matkustivat Egyptiin, jossa egyptiläiset välittivät osapuolten viestit toiselle.
Hamas ilmoitti torstai-illalla olevansa valmis vuoden mittaiseen tulitaukoon, jos Israel vetää joukkonsa Gazasta viikossa. Hamas vaati myös Gazan taloudellisen saarron lopettamista. Israel ei tähän suostunut. Perjantaina 16. tammikuuta Hamas vuorostaan ilmoitti, ettei hyväksy Israelin vaatimuksia tulitauon ehdoiksi.
Reaktiot maailmalla
250px|thumb|right|Israelin vastainen mielenosoitus Tansaniassa 2. tammikuuta 2009.
Hyökkäyksen puolesta ja vastaan osoitettiin mieltä useissa Euroopan ja Lähi-idän maissa.
Antisemitististen välikohtausten määrä nousi taistelujen aikana selvästi esimerkiksi Britanniassa, Ranskassa, Ruotsissa ja Tanskassa. Esimerkiksi synagogia yritettiin polttaa. Tammikuussa 2009 tehtiin 250 juutalaisvastaista mielenilmausta, kun edellisen vuoden tammikuussa vastaava määrä oli ollut 80.
Tulos
Hyökkäyksessä kuoli YK:n pakolaisapu UNRWA:n mukaan yli 1 300 palestiinalaista. Kuolleista ainakin puolet, mahdollisesti jopa kolme neljäsosaa oli siviilejä mukaan lukien 437 alle 16-vuotiasta lasta, 110 naista ja 123 miespuolista vanhusta. Kuolleissa oli lisäksi 14 lääkäriä sekä 4 toimittajaa.
90 000 palestiinalaista joutui kodittomiksi, joista yli 50 000 oli lapsia. Neljä YK:n avustussaattuetta joutui hyökkäyksen kohteeksi. Gazan alueen infrastruktuuria tuhoutui 1,9 miljardin dollarin arvosta. Noin 4 000 rakennusta tuhoutui täydellisesti ja 17 000 rakennusta osittain. Hyökkäyksessä tuhoutui 23 moskeijaa, 25 koulua, sairaalaa tai yliopistoa, 31 poliisiasemaa, 16 hallintorakennusta ja 1 500 tehdasta, työpajaa tai kaupparakennusta. YK:n rakennuksia vahingoittui 50 mukaan lukien paikallinen päämaja.
Tapahtuman jälkeen kuolleiden määrä oli propagandan kohteena. Kummankin osapuolen mukaan taisteluissa kuoli yli 1 300 ihmistä, mutta tähän lukuun sisältyvien menehtyneiden Hamas-taistelijoiden määrästä on kiistelty. Hamas itse ilmoitti menettäneensä vain 48 taistelijaa (noin kymmenestä tuhannesta), mutta Israelin puolustusvoimat ilmoitti vastaavaksi luvuksi vähintään 500.
Yhdysvaltalaiset lehdet raportoivat muita pienempiä lukuja, esimerkiksi CNN kertoi artikkeleissaan lapsiuhrien määräksi 159, joka on vain kolmannes YK:n luvuista (esimerkiksi U.N. chief: Gaza violence ’heartbreaking’). Palestiinalaisten kuolleiden nimilista löytyy organisaation Palestinian Centre for Human Rights sivustolta. YK:n humanitaarisesta avusta vastaava apulaispääsihteeri sanoi 28. tammikuuta, ettei palestiinalaisten antamia lukuja vastaan ole vakavasti otettavia vastaväitteitä.
Israel piti suurimpana voittonaan Gazasta ammuttujen rakettien määrän vähentymistä ja sitä, että se onnistui sulkemaan suuren osan Egyptistä johtavista tunneleista, joita sen mukaan käytettiin aseiden salakuljetukseen ja samalla taloussaarron kiertämiseen. Palestiinalaisten mukaan tunnelit olivat kuitenkin käytettävissä jo muutama päivä Israelin vetääntymisen jälkeen. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama vaati 22. tammikuuta Israelia avaamaan rajat normaalille kaupalle, jolloin tunneleita ei tarvittaisi.
Ennen hyökkäystä Israelilla oli diplomaattisuhteet neljään arabimaahan. Hyökkäyksen kuluessa näistä kaksi, Quatar ja Mauritania, katkaisivat diplomaattisuhteet ja kolmas, Jordania, kutsui lähettiläänsä kotiin.
Hyökkäyksen pelättiin huonontavan Yhdysvaltojen ja sen liittolaisen Saudi-Arabian suhteita, mikä todennäköisesti lisäisi jännitettä alueella entisestään. Yhdysvaltain perinteinen vihollinen Iran otti hyökkäyksen aikana yhteyttä Saudi-Arabiaan ja pyysi sitä ”arabikansojen johtajana” ottamaan aktiivisen roolin kriisissä. Tämä on uusi yllättävä muslimien uskonsuunnat ylittävä aloite.
Yhdysvaltain presidentti Barack Obama sanoi 22. tammikuuta, että Yhdysvallat tukee Israelia kaikissa puolustussodissa. Hän kuitenkin poikkeuksellisen selvästi sanoi olevansa hyvin huolestunut hyökkäyksen uhreista, Gazan humanitaarisesta tilanteesta ja alueen ”tukahduttavasta köyhyydestä, joka on kestänyt aivan liian kauan”.
Taistelut varsinaisen konfliktin jälkeen
Torstaina 22. tammikuuta Israel tulitti palestiinalaisia kalastusaluksia, jotka olivat Israelin mukaan liian kaukana rannasta. Tulituksessa kerrotaan haavoittuneen kaksi naista, kaksi lasta ja iäkäs mies.
Tiistaina 27. tammikuuta Israelissa Gazan rajalla yksi Israelin sotilas kuoli ja kolme loukkaantui pommiräjähdyksessä. Israel vastasi räjähdykseen helikopterihyökkäyksellä Gazaan, jossa kuoli yksi maanviljelijä. Hamasin julistama yksipuolinen viikon tulitauko oli jo loppunut ilman pysyvää kaksipuolista tulitaukoa. Israel kosti sulkemalla jälleen kaikki rajat Gazaan mukaan lukien humanitaarinen apu. YK:n humanitaarisesta avusta vastaava alipääsihteeri vaati Israelia heti avaamaan rajat: ”Israelilla on Gazan rajoja kontrolloivana valloittavana valtana erityinen vastuu noudattaa kansainvälisestä ihmisoikeusnormistosta tälle syntyviä velvoitteita”. Israel aloitti uudelleen myös Gazasta Egyptiin johtavien tunneleiden pommitukset. Myöhemmin iskut väitti tehneensä pieni al-Qaidaa lähellä oleva järjestö Jiwad ja Tawhid Prikaati, jolla ilmeisesti ei ole suoraan tekemistä Hamasin kanssa. Järjestö pitää esikuvanaan Irakin al-Qaidaa ja sen johtajaa, Yhdysvaltojen Irkissa 2006 tappama Abu Mus’ab al-Zarqawia (katso myös Irakin al-Qaida eli Tawhid wal Jihad).
Jälleenrakentaminen
Hamas ilmoitti 22. tammikuuta maksavansa korvauksia omaisiaan ja läheisiään menettäneille palestiinalaisille. Järjestö aikoo antaa rahaa myös kotien jälleenrakentamista ja korjausta varten. Jo aiemmin Saudi-Arabia kertoi lahjoittavansa miljardi dollaria Gazan jälleenrakentamiseen. Qatar aikoo lahjoittaa 34 miljoonaa dollaria UNRWA:lle.
24. tammikuuta Gazan alueen koulut avattiin ensimmäistä kertaa taistelujen jälkeen. YK:n ylläpitämissä yli 200:ssa kouluissa käy noin 200 000 lasta.
26. tammikuuta Arabiliitto perusti elimen koordinoimaan arabimaiden lahjoittamaa 1,55 miljardin dollarin rahasummaa Gazan jälleenrakentamiseen.
Maaliskuun alussa pidettiin Egyptissä kansainvälinen avustuskonferenssi, johon osallistui 75 maata. Gazan jälleenrakennusta ja palestiinalaisalueiden auttamista varten kerättiin 3,5 miljardia euroa. Suurimmat lahjoittajat olivat Saudi-Arabia, Oman, Kuwait, Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Bahrain ja Qatar.
Jälkitutkinta
YK:n pääsihteeri vaati 21. tammikuuta Israelilta täydellistä selvitystä jokaisesta YK:n rakennusta vahingoittaneesta hyökkäyksestä.
Israel antoi sotaan osallistuneille upseereille ohjeen, että heidän tulee pyytää lausunto tuomarilta ennen matkustamista Eurooppaan, koska heidät saatetaan pidättää siellä syytettynä sotarikoksista. Joillakin Euroopan mailla on lainsäädännössään mahdollisuus syyttää myös sotarikoksista, jotka ovat tapahtuneet maan ulkopuolella. Jopa ulkoministeri Tzipi Livni epäröi matkustaa Brysseliin heti vetääntymisen jälkeen. Israel ei ole allekirjoittanut sopimusta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta, joten sen ei tarvitse erityisemmin pelätä sen tuomioita. 22. tammikuuta Israelin pääministeri nimitti oikeusministerin johtamaan ministeriöiden välistä ryhmää, joka varautuu puolustamaan Gazan sodassa taistelleita kansainvälisissä oikeusasteissa.
Myös Israelissa vaadittiin mahdollisten sotarikosten selvittämistä: ”jos kaikki mitä teimme on košer, miksi meidän tarvitsee salata operaatioon osallistuneiden sotilaiden nimiä kuin he olisivat varkaita piilossa”.
26. tammikuuta Arabiliitto vaati ylimääräisessä kokouksessaan, johon osallistui kaikki 22 jäsenmaata, kansainvälistä rikostuomioistuinta selvittämään, onko Israel syyllistynyt sotarikoksiin. Se myös päätti lähettää valtuuskunnan Gazaan keräämään todisteita.
Saudi-Arabia pyysi 19. tammikuuta IAEA:ta tutkimaan, onko Israel käyttänyt uraania ammuksissaan.
Amnesty International on vaatinut Israelia julkistamaan tarkat tiedot käyttämistään aseista Gazassa. Israelia on syytetty kokeellisten aseiden käytöstä. Lisäksi Amnesty on syyttänyt Israelia ja Hamasia ihmiskilpien käytöstä. Se on vaatinut YK:n turvallisuusneuvostoa kieltämään aseiden myynnin kummallekin osapuolelle.
Helmikuussa kansainvälinen rikostuomioistuin aloitti alustavat tutkimukset sodan tapahtumista.
Maaliskuussa palestiinalainen ihmisoikeusjärjestö PCHR julkaisi 1 417 palestiinalaisen nimet, jotka sen mukaan menehtyivät taisteluissa.
Lääkärit ihmisoikeuksien puolesta -järjestö syytti maaliskuussa Israelin armeijaa muun muassa haavoittuneiden hoidon estämisestä ja palestiinalaisten demonisoinnista. Se vaati riippumatonta elintä tutkimaan armeijan toimet.
Sanomalehti Haaretzin mukaan taistelujen aikana Israelin armeija tappoi komentajien luvalla lukuisia siviilejä ja tarkoituksellisesti tuhosi näiden omaisuutta.
Gazan sota Amnestyn ihmisoikeusraportissa
Ihmisoikeusjärjestö Amnesty International syyttää heinäkuussa 2009 julkaisussa ihmisoikeusraportissaan sekä Israelia että Hamasia sotarikoksista. Gazan sodassa vuoden 2009 alussa kuoli 1 400 palestiinalaista ja 13 israelilaista joista kolme oli siviilejä.
Israel käytti naisia ja lapsia ihmiskilpinä pakottaessaan siviilit jäämään armeijan tukikohdiksi muutettuihin asuntoihin. Israelin maahyökkäyksessä, pommituksissa ja ohjusiskuissa sadat siviilit kuolivat. Raportin mukaan myös naiset ja lapset ammuttiin lähietäisyydeltä, vaikka he eivät uhanneet israelilaisia sotilaita millään tavalla. Israel syyttää Amnestya puolueellisuudesta. Se on langennut Hamasin kylvämään propagandaan. Amnesty syytti myös Gazaa hallitsevaa Hamasia sotarikoksista. Järjestön mukaan Hamas ei kuitenkaan käyttänyt siviilejä ihmiskilpinä sodan aikana, vaikka Israel on niin väittänyt.
Raportin mukaan Israel käytti siviilejä vastaan sodassa mm. Yhdysvaltojen toimittamaa valkoista fosforia, yli 200 kilon pommeja ja Hellfire-ohjuksia. Raportin mukaan Hamasin käyttämät aseet olivat Israelin aseisiin verrattuna mitättömiä omatekoisia tai salakuljetettuja raketteja, jotka oli valmistettu Venäjällä, Kiinassa ja Iranissa. Myös Hamasin todettiin ampuneen raketteja kohti siviileitä.
Valkoisen fosforin käyttäminen tiheään asutuilla siviilialueilla täyttää sotarikoksen tunnusmerkit. Amnesty vaatii asemyynnin välitöntä kieltämistä myös Israeliin. Kumpaakin konfliktin osapuolta aseistaneet ovat olleet tietoisia toistuvista aseiden väärinkäytöksistä. Tämän vuoksi myös aseiden toimittaneiden maiden on otettava vastuu ihmisoikeusrikkomuksista, todetaan Amnestyn raportissa.
Israelilaisen veteraanijärjestön raportti
Israelilaisen Breaking the Silence -veteraanijärjestön raportissa kerrotaan kuinka armeija ampui ihmisiä sattumanvaraisesti, käytti siviilejä ihmiskilpinä ja tuhosi koteja mielivaltaisesti. ”Parempi osua viattomaan kuin epäröidä ampua vihollista”, sotilaille sanottiin. Armeija pakotti Gazan siviilejä, jopa naisia ja lapsia menemään edellään taloihin pitäen asettaan ihmiskilpiensä olkapäällä. Raportin mukaan armeija käytti Gazassa polttavaa valkoista fosforia, jonka käyttö on kielletty asutuilla alueilla. Israelin armeija on torjunut raportin väitteet.
Eemil Johan Pesonen
Eemil Johan Pesonen (26. tammikuuta 1868 Savonlinna – 1936) oli suomalainen kuuromykkäin koulun johtaja ja oppikirjojen tekijä.
Pesosen vanhemmat olivat postivahtimestari Gabriel Fabian Pesonen ja Anna Liisa Sikanen. Hän kävi seitsemän luokkaa Savonlinnan ja Kuopion lyseoita, valmistui 1892 Sortavalan opettajaseminaarista kansakoulunopettajaksi ja suoritti 1897 kuuromykkäin opettajatutkinnon sekä yliopistollisia tutkintoja kasvatusopissa, suomenkielessä ja fonetiikassa vuosina 1900 ja 1914. Pesonen teki opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan 1899 ja Ruotsiin 1923.
Pesonen oli aluksi opettajana Otavan kansakoulussa, sitten Mikkelin kuuromykkäinkoulun opettajana 1898–1920 ja Turun kuuromykkäinkoulun johtajana vuodesta 1920 alkaen. Hän oli kesäisin vuosina 1916, 1917 ja 1919 Mikkelin lähellä sijainneen Heimarin puutarha- ja talouskoulun kuuromykkien tyttöjen koulun tietopuolisten aineiden opettajana sekä Turussa väliaikaisen kuuromykkäinopettajien valmistuslaitoksen johtajana 1924–1927. Pesonen laati kuuromykkäin kouluja varten luonnontiedon ja yhteiskuntaopin oppikirjat.
Pesonen toimi muun muassa Mikkelin kaupunginvaltuuston sihteerinä, Kuuromykkäin auttajayhdistyksen toimikunnan jäsenenä ja sihteerinä sekä keskustoimikunnan puheenjohtajana vuodesta 1921 alkaen, Aistivialliskoulujen opettajaliiton lisätyn keskushallituksen jäsenenä 1919–1921 ja kuuromykkäin jatko-opetuskomitean jäsenenä ja puheenjohtajana.
Eemil Pesonen oli naimisissa vuodesta 1901 Mikkelin kuurojenkoulun opettajan Ebba Eleonora Björklundin (1876–1951) kanssa.
Varsovan pörssi
thumb|270px|Varsovan pörssitalo. thumb|270px|Varsovan pörssitalon sisäänkäynti.Varsovan pörssi (, lyh. GPW; kansainvälisesti on käytössä lyhenne WSE, englanninkielisestä nimestä Warsaw Stock Exchange) on Varsovassa toimiva Puolan arvopaperikaupan keskus.
Helmikuun lopulla 2016 Varsovan pörssin päälistalla oli 486 yhtiötä, joista 433 oli puolalaista ja 53 kotipaikaltaan ulkomaalaista. Päälistan yhtiöiden markkina-arvo oli yhteensä 968,334 miljardia zlotya eli noin 222,2 mrd. euroa (245,1 mrd USD). Markkina-arvoltaan Varsovan pörssi oli tuolloin toiseksi suurin itäisen Euroopan pörsseistä (Moskovan pörssin markkina-arvo oli 385,9 mrd USD, ja Istanbulin pörssin arvo 188,4 mrd USD; tilanne 1/2016).
Pörssin osakkeiden äänivallasta enemmistö (51,76 %) on Puolan valtion hallussa. Puolan valtiovarainministeriö valvoo pörssin toimintaa. Käytännössä myös Varsovan pörssin johdon on nautittava Puolan hallituksen luottamusta. Varsovan pörssin oma osake on noteerattu Varsovan pörssissä marraskuusta 2010 lähtien.
Ehkä tunnetuin Varsovan pörssin keskeisten suuryhtiön osakkeen arvonkehitystä kuvaavista osakeindekseistä on WIG20, joissa on mukana 20 yritystä. Noin puolet tämän indeksin paino-arvosta muodostuu neljän suuryhtiön arvostuksesta. WIG20-indeksin suurimmat painot olivat seuraavilla yhtiöillä (suluissa indeksipaino helmikuun 2016 lopulla): PKO Bank Polski (13,22 %), Bank Pekao (painoarvo 12,26 %), PKN Orlen (Polski Koncern Naftowy Orlen SA; 12,15 %), PZU SA (Powszechny Zaklad Ubezpieczen SA, 12,08 %), Polska Grupa Energetyczna (6,47 %), KGHM Polska Miedz SA (5,42 %), Bank Zachodni WBK SA (5,42 %) ja PGNiG (Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo, 4,91 %).
Terrakotta
Mesopotamiassa terrakotasta tehtiin pieniä veistoksia, joko valamalla tai muovailemalla, mutta erilaisten käyttöesineiden materiaalina sitä on käytetty jo paljon varhaisemmalla ajalla. Kaikki tunnetut antiikin kansat ovat valmistaneet terrakotasta monenlaisia käyttö- ja koriste-esineitä.
Keskiajalla terrakottaa käytettiin myös ornamenttitaiteen raaka-aineena sekä erilaisten veistosten valmistuksessa, ja se kelpasi hyvin arvokkaidenkin teosten materiaaliksi.
Sydän karrella
Sydän karrella (Heartburn) on Mike Nicholsin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1986. Sen on käsikirjoittanut Nora Ephron perustuen hänen väljästi omaelämäkerralliseen romaaniinsa Heartburn, joka perustuu löyhästi hänen avioliittoonsa toimittaja Carl Bernsteinin kanssa. Avioliitto oli molempien toinen ja sen aikana Bernstein ajautui suhteeseen Ison-Britannian pääministerin James Callaghanin tyttären Margaret Jayn kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Jack Nicholson, Stockard Channing, Jeff Daniels ja Miloš Forman. Elokuva on Streepin ja Nicholsonin ensimmäinen elokuva yhdessä.
Muutalampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 39 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan 12 saarta. Sen rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä.
Apollonios Tyroslainen
Apollonios Tyroslainen voi viitata seuraaviin:
Muutalampi
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,6 metriä mpy.
Ingrid Sandahl
Sandahl voitti yhteisvoimistelussa olympiakultaa Helsingissä 1952. Lisäksi Ruotsi oli Lontoon kesäolympialaisissa 1948 sekä Helsingissä joukkuekilpailussa neljäs, ja jälkimmäisessä Sandahl kilpaili myös ottelussa ja telineillä sijoittuen parhaimmillaan 50:n huonommalle puolen. MM-kilpailuista hän voitti Baselissa 1950 kultaa joukkuekilpailusta.
Naemsaereul boneun sonyeo
Naemsaereul boneun sonyeo on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Park Yoo-chun, Shin Se-kyung ja Namgung Min.
Zaidilaisuus
Zaidilaisuus on islamin šiialaisuuden suuntaus. Zaidilaiset erkanivat šiialaisten pääsuuntauksesta kaksitoistašiialaisuudesta, koska he olivat eri mieltä viidennestä imaamista, joka on zaidilaisten mukaan Zayd ibn Ali, kun taas pääsuuntaus pitää viidentenä imaamina hänen veljeään Muhammad al-Baqiria.
Zaidilaisuutta esiintyy Pohjois-Jemenissä. Noin kolmannes jemeniläisistä on zaideja.
Tepoonjärvi
Tepoonjärvi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Nuoramoisen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 154 hehtaaria eli 1,5 neliökilometriä, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 11,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,6 metriä mpy.
Josef Jennewein
Josef ”Pepi” Jennewein (21. marraskuuta 1919 St. Anton, Tiroli, Itävalta – 27. heinäkuuta 1943 Orjol, Neuvostoliitto) oli itävaltalainen alppihiihtäjä ja Luftwaffen lentäjä toisessa maailmansodassa.
Jennewein kilpaili alppihiihdon MM-kisoissa vuonna 1939. Tuolloin hän voitti kultaa alppiyhdistetyssä ja hopeaa sekä pujottelussa että syöksylaskussa. Jennewein menestyi myös vuoden 1941 epävirallisissa MM-kisoissa, joissa hän voitti syöksyn ja alppiyhdistetyn.
Jennewein aloitti lentämisen vuonna 1940 ja hän lähti rintamalle kesällä 1941. Hän saavutti 86 voittoa, kunnes katosi Oriolin lähellä käydyn taistelun jälkeen heinäkuussa 1943.
Matt Timme
Matt Timme (s. 16. joulukuuta 1972) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan laituri.
Pelaajaura
Timme pelasi yliopistokoripalloa Southern Methodist Universityssä. Kauden 1995–1996 hän pelasi ammattilaisena Suomen pääsarjassa Tampereen Pyrinnössä, jossa hän teki 20,3 pistettä ja otti 6,9 levypalloa ottelua kohden. Seuraavalla kaudella hän pelasi Italiassa.
Martinlampi (Heinola)
Martinlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa ja Sysmässä Pääsinniemen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Evelyn Pinching
Evelyn Amie ”Evie” Pinching (18. maaliskuuta 1915 Norfolk – 24. joulukuuta 1988) oli brittiläinen alppihiihtäjä.
Martinlampi (Heinola)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Evelyn Pinching
Pinching osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 1935. Tuolloin hän oli viides pujottelussa, jonka lisäksi hän sijoittui neljänneksi sekä syöksylaskussa että alppiyhdistetyssä. Pinching voitti seuraavan vuoden kisoissa kultaa syöksystä ja alppiyhdistetystä sekä hopeaa pujottelusta. Hän osallistui myös olympialaisiin, joissa hän oli alppiyhdistetyssä yhdeksäs.
Martinlampi (Heinola)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,4 metriä mpy.
Siobhan Dowd
Siobhan Dowd (4. helmikuuta 1960 – 21. elokuuta 2007) oli englantilainen lastenkirjailija. Hän kuoli kesken parhaan luomisvaiheensa vuonna 2007. Ennen hänen kuolemaansa rintasyöpään perustettiin hyväntekeväisyysjärjestö Siobhan Dowd Trust, joka käyttää kirjailijan tekijänoikeuspalkkiot heikossa asemassa olevien lasten lukutaitojen parantamiseen.
Dowdin ensimmäinen romaani oli Swift Pure Cry (2006). Se on kertomus teini-ikäisestä Corkin kreivikunnassa Irlannissa asuvasta tytöstä nimeltä Shell. Teos voitti vuoden 2007 Branford Boase -palkinnon ja Eilís Dillon -palkinnon. Dowdin toisen romaanin London Eye Mystery julkaisi David Fickling kesäkuussa 2007. Se voitti NASEN / TES -opetuksen erityistarpeiden lastenkirjapalkinnon ja oli ehdokkaana vuoden 2008 Carnegie-mitalin saajaksi. Sille myönnettiin Southwark-koulujen kirjapalkinto. Toukokuussa 2008 Dowd sai postuumisti 10 000 euron arvoisen Vuoden Bisto -kirjapalkinnon The London Eye Mystery -teoksesta. Tammikuussa 2009 se voitti Salfordin lastenkirjapalkinnon, ja tammikuussa 2010 Dolly Grayn lastenkirjallisuuspalkinnon.
Kuolemansa aikaan Dowd oli valmistunut kaksi muuta romaania, jotka on sittemmin julkaistu. Bog Child (helmikuu 2008) voitti Carnegie-mitalin ja pääsi Guardian Award -luettelon. Se kertoo pojasta, joka löytää nuoren tytön ruumiin kaivaessaan turvetta 1980-luvulla Irlannissa. Toinen postuumi teos Solace of the Road (tammikuu 2009) valittiin ehdokkaaksi sekä Guardian-palkinnon saajaksi että Costa Book Award -kilpailun loppuvaiheeseen.
Dowd oli kehittänyt vähää ennen kuolemaansa vielä yhden idean: lastenromaanin nuoresta pojasta, joka oli selvillä äitinsä kuolemaanjohtavasta sairaudesta. Hän oli keskustellut siitä ja sopinut kirjoittavansa sen Walker Books -lehden toimittaja Denise Johnstone-Burtin kanssa, joka työskenteli myös tunnustetun Chaos Walking -trilogian kirjoittajan Patrick Nessin kanssa. Walker järjesti Nessin kirjoittamaan tarinan; myöhemmin Walker ja Ness järjestivät Jim Kayn tekemään siitä elokuvan. A Monster Calls (suom. Hirviön kutsu) julkaistiin toukokuussa 2011. Vuonna 2012 se voitti Carnegie-mitalin (Ness) vuoden parhaana lasten ja nuorten aikuisten kirjana. Elokuva A Monster Calls sai ensi-iltansa vuonna 2016.
Juha Turkka
Juha Mikko Kalervo Turkka (s. huhtikuussa 1970 Joensuu ) on näytelmäkirjailija, teatteriohjaaja ja entinen nyrkkeilijä.
Juha Turkka on Jouko Turkan ja Maija-Liisa Mártonin poika. Vuosina 1997–1998 Jouko Turkka teki yhdessä poikansa kanssa televisiokanava Neloselle talk show’ta nimeltä Turkka & Turkka. Ohjelmaa luonnehdittiin TV-lehtien ohjelmatiedoissa lauseella ”väljä kulttuuriohjelma”.
Juha Turkka on entinen SM-tason nyrkkeilijä. Hänen seuransa oli Helsingin Tarmo. Nyrkkeilystä hän sai silmänpohjan murtuman, joka vaurioitti hänen kasvohermotustaan.
Nearkhos (vaasimaalari)
Nearkhos oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 570–550 eaa.
Nearkhoksen tyyli muistutti miniatyyrimaalauksia. Hän oli taitava yhdistämään yksityiskohtien tarkan esittämisen kokonaisuuden suuruuteen. Nearkhoksen poika Tleson toimi savenvalajana ja mahdollisesti myös vaasimaalarina, ja toinen poika Ergoteles savenvalajana. Nimi Nearkhos esiintyy keramiikassa jälleen noin vuosina 510–500 eaa., mutta tämä saattaa olla joku saman suvun nuorempi edustaja, kenties vanhemman Nearkhoksen pojanpoika.
Garry Valk
Garry Valk (s. 27. marraskuuta 1967 Edmonton, Alberta) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan 777 NHL-runkosarjaottelua Vancouver Canucksissa, Anaheim Mighty Ducksissa, Pittsburgh Penguinsissa, Toronto Maple Leafsissa ja Chicago Blackhawksissa.
Valk teki NHL-urallaan yhteensä 100 maalia, 156 syöttöpistettä ja 256 tehopistettä. Rangaistusminuutteja hän keräsi yhteensä 747. Valk pelasi urallaan myös 29 AHL-ottelua ja teki niissä 20 tehopistettä.
Adriano Bar
Adriano Bar oli Adriano Vinciguerran ja Raimo Kietäväisen pitämä ravintola Lappeenrannassa. Adriano Bar perustettiin vuonna 1964. Se oli ensimmäisiä pizzaa tarjonneita ravintoloita Suomessa.
Karhiainen
Karhiainen (Ironweed) on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut Héctor Babencon ohjaama draamaelokuva. Sen on käsikirjoittanut William Kennedy Pulitzer-palkitun samannimisen romaaninsa (1983, suomeksi 1984) pohjalta. Elokuvan pääosissa ovat Jack Nicholson ja Meryl Streep.
Juoni
On vuosi 1938. Ikääntynyt, sairaalloinen pummi Fran Phelan (Nicholson) on palannut 22 vuoden jälkeen kotikaupunkiinsa, New Yorkin osavaltion Albanyyn, jossa hänen vanha heilansa ja ryyppykaverinsa Helen Archer (Streep) asuu. Fran Phelan oli kerran baseballin huippusyöttäjä ja Helen suosittu radiolaulaja. Fran katuu yhä sitä, miten pudotti poikavauvansa lattialle sillä seurauksella, että tämä menehtyi ja Fran päätti jättää perheensä. Fran menee nyt tapaamaan perhettään ja tapaa ensi kerran lapsenlapsensa. Sillä aikaa Helen vuokraa yhteisen huoneen itselleen ja Franille. Franin entinen vaimo, poika ja tytär antaisivat miehen jäädä luokseen, mutta Fran palaa kuitenkin Helenin luo. Hän löytää Helenin kuolleena vuokraamastaan asunnosta. Hän miettii hetken, jättää Helenille hellät hyvästit ja hyppää junan tavaravaunuun jatkaakseen kulkurielämäänsä.
Vastaanotto
Streep sai roolisuorituksestaan parhaan naispääosan ja Nicholson parhaan miespääosan ehdokkuuden.
Robert Rotkirch
Hans Robert Alexander Rotkirch (s. 9. helmikuuta 1984 Espoo) on suomalainen yleisurheilija, joka on keskittynyt keskimatkojen juoksuun. Hän edustaa Esbo Idrottsföreningia ja hänen valmentajansa on Tom Andtbacka.
Rotkirch karsiutui 800 metrin alkuerissä Torinon EM-hallikilpailuissa 2009.
Saavutukset
===SM-mitalit aikuisten sarjassa ===
Stanley Motor Carriage Company
right|250px
Stanley Motor Carriage Company oli vuosina 1902–1924 toiminut amerikkalainen höyryautojen valmistaja. Vaikka yhtiö valmisti useita erilaisia malleja, kutsutaan kaikkia niitä yleisnimellä Stanley Steamer.
Yhtiön alkutaival
Liikemiehet ja keksijät, kaksosveljekset Francis Edgar Stanley (1849–1918) ja Freelan Oscar Stanley (1849–1940) siirtyivät höyrykoneisten hevosettomien vaunujen valmistukseen myytyään valokuvaukseen liittyvän keksintönsä kuivalevytekniikan sekä siihen liittyvät patentit ja liiketoiminnot Eastman Kodak -yhtiölle. Heidän ensimmäinen autonsa valmistui vuonna 1897. Vuosien 1898 ja 1899 aikana he valmistivat ja myivät yli 200 autoa, enemmän kuin yksikään muu amerikkalainen valmistaja. Vuonna 1899 Freelan ja hänen vaimonsa Flora ajoivat Stanley Steamerilla New Hampshiressa sijaitsevan Mount Washingtonin huipulle. Kyseinen vuori on Yhdysvaltojen koilliosan korkein. Nousu vuorelle 12 kilometrin mittaista kärrypolkua pitkin vei aikaa kaksi tuntia, ja se oli ensimmäinen kerta, kun vuorelle oli matkustettu muulla kuin hevosvetoisella ajoneuvolla. Veljekset myivät tämän runabout-korisen autonsa valmistusoikeudet Locomobile Company of America:lle ja perustivat vuonna 1902 Stanley Motor Carriage Companyn.
Tekniikka ja design
thumb|6 hv:n Stanley-höyrykone. thumb|Stanleyn poltin vuodelta 1912.
Alkuaikojen Stanleyssa oli kevyt puinen kori teräsputkirungon päälle asennettuna. Akselit edessä ja takana oli tuettu täyselliptisin lehtijousipakoin. Höyrykone oli istuimen taakse sijoitettu pysty tuliputkikattila, kattilan alla oli polttoaineen (bensiinin tai petrolin) höyrystinosa ja poltin. Kattila oli vahvistettu kiertämällä sen ympäri useita kerroksia pianolankaa. Tällä ratkaisulla saatiin aikaan kevyt mutta riittävän vahva kuori. Varhaisemmissa kattilamalleissa kupariset tuliputket oli johdettu kattilan tulipesän ylemmän ja alemman vaipan (ns. crown sheet] lävitse lämpösovitteisella asennuksella. Myöhäisemmissä malleissa siirryttiin käyttämään hitsattuja teräsputkia, koska järjestelmään lisätty lauhdutin aiheutti lämpölaajenemis­saumoissa öljyjäämien kertymistä. Kattilat olivat turvallisempia kuin voisi olettaa; niihin oli liitetty ylipaineesta laukeava turvaventtiili ja mikäli se ei toimisi, jokin lukuisista liitossaumoista pettäisi paljon aiemmin kuin itse kattilan vaippa. Lisäksi mahdollinen vuoto todennäköisesti tukahduttaisi polttimen, joten todelliset riskit matkustajille olivat todella vähäiset. Itse asiassa yksikään autohistoriallinen lähde ei kerro dokumentoidusta Stanleyn höyrykattilan räjähtämisestä.
Itse höyrykone oli kahdella rinnakkaisella sylinterillä varustettu luistiventtiilin ohjaama yksipaisuntakone. Voimansiirto tapahtui suoraan koneen kampiakselilta ajoneuvon taka-akselin tasauspyörästölle ketjun välittämänä. Omistajilla oli jo tuolloin tarve modifioida laitettaan mieleisekseen: usein haluttiin parantaa voitelua, lauhdutusta tai helpottaa työlästä lämmitysprosessia jonkin lisälaitteen avulla jne. Tämä loi jo 1900-luvun alussa markkinat kolmansien osapuolien valmistamille jälkiasennustarvikkeille.
Selviytyäkseen oikeuskiistoista, joita aiheutuivat siitä, että he valmistivat autoja samoilla suunnitelmilla, joiden patentit he olivat myyneet Locomobile Companylle, Stanleyn veljekset muuttivat mm. ajoneuvonsa voimansiirron ratkaisuja siten, että kaksisylinterinen kone oli kytketty suoraan taka-akselille. Stanleyn myöhäisemmät mallit saivat alumiinipeltiset korit, jotka muistuttivat ulkonäöltään hyvin paljon aikakautensa polttomoottorisia autoja. Näissäkin kori oli asennettu täysjousitetulle teräsputkirungolle, eikä voiman välittämiseen koneelta vetävälle akselille käytetty kytkintä, vaihteistoa eikä kardaaniakselia.
right|thumb|250px|Stanley K Raceabout "coffin nose" 1908
Chai
Chai on vuoden 1983 Israelin edustuskappale Eurovision laulukilpailussa. Laulu sai 136 pistettä ja sijoittui sillä toiseksi, kuusi pistettä voittaneen Luxemburgin Corinne Hermesin perässä. Kilpailu oli tiukka, sillä myös Ruotsin ja Jugoslavian edustajat olivat aivan tuntumassa. Voittaja Luxemburg sai kuusi kertaa täydet pisteet, Israel kahdesti, Ruotsi niin ikään kahdesti ja Jugoslavia viidesti. Ofra Hazan esityksestä pitivät eritoten Alankomaat ja Itävalta. Sen sijaan Turkilta ja Kyprokselta ei pisteitä herunut lainkaan.
Stanley Motor Carriage Company
Tekniikka ja design
Kattilan siirryttyä auton etuosaan keulapeltien muotoilu antoi aikalaisille aiheen nimetä malli "(ruumis)arkkukeulaksi" (coffin nose). Autojen toimintasäteen kasvattamiseksi otettiin vuonna 1915 käyttöön lauhduttimella varustettu höyrynkierto, joka vähensi lisättävän veden tarvetta huomattavasti.
Kilpa-ajaja Fred Marriot ajoi Stanley Steamerillä vuonna 1906 sekä mailin matkan ennätyksen ajalla 28,2 sekuntia että huippunopeusennätyksen 204,26 km/h. Tämä nopeusennätys rikottiin bensiinikäyttöisellä autolla vasta vuonna 1911. Maakulkuneuvon ennätyksenä se rikkoutui vuonna 1907 amerikkalaisen kilpapyöräilijän, moottoripyörävalmistajan ja ilmailualan pioneeri Glenn Curtissin saavutettua valmistamallaan V8-moottorisella pyörällä nopeuden 219 km/h. Höyrykoneisten autojen ennätyksenä se pysyi voimassa vuoteen 2009. Kaikkiaan Fred Marriot teki 1906 ajossaan viisi maailmanennätystä.
Kehitys lakkaa
1910-luvun loppupuoliskolla polttomoottorien luotettavuus, polttoaineenkulutus ja voimantuotto paranivat huomattavasti. Lisäksi sähkökäyttöisen käynnistinmoottorin tulo markkinoille helpotti huomattavasti. Ennen sitä polttomoottorien käynnistäminen tapahtui erillisellä kammella moottorin kampiakselia pyöräyttämällä. Tämä vaati käyttäjältä taitoa ja myös varovaisuutta, sillä moottorin antaessa takapotkun olivat käyttäjän sormet ja ranteet vaarassa. Polttomoottorien suosion kasvuun vaikuttivat myös niiden höyrykoneita edullisemmat valmistuskustannukset. Stanley Company kehitti mainoskampanjan, jonka avulla se yritti pelotella autoja ostavat kuluttajat pois "räjähdysmoottorien" käytöstä. Markkinoinnin tukena käytettiin iskulauseita kuten: "Power – Correctly Generated, Correctly Controlled, Correctly Applied to the Rear Axle." (Tehoa - Oikein tuotettuna, Oikein hallittuna ja Oikein taka-akselille annosteltuna). Stanley Companyn markkinointi on varhainen malliesimerkki ns. FUD-terminologian (Fear, Uncertainty and Doubt eli pelko, epävarmuus ja epäily) käytöstä. Kampanjoinnin tarkoituksena oli ennemminkin luoda kuluttajien keskuuteen epäilys kilpailevien tuotteiden huonommudesta kuin omien tuotteiden paremmuudesta. Esimerkkinä tästä markkinoille lanseerattu termi, joka antoi kuluttajille mielikuvan siitä, että polttomoottori saattaisi räjähtää.
Toiminta loppuu
Freelan myi osuutensa yhtiöstä Francis Stanleyn kuoltua auto-onnettomuudessa vuonna 1918. Uuden omistajan hoteissa yhtiö ei enää saanut mitään uutta aikaan vaan jumittui Stanleyn veljesten kehittämän tekniikan valmistamiseen. Kuten viitteen mukaisesta luettelosta käy ilmi, ei vuoden 1918 jälkeen valmistunut ainuttakaan yli 20 hv:n tehoista mallia. Polttomoottorisia autoja oli saatavilla huomattavasti halvempaan hintaan, esimerkiksi vuoden 1924 Stanley 740D sedan maksoi 3 950 dollaria (55 000 dolllaria nykyrahassa), kun Fordin Malli T:n sai 500 dollarilla (6 800 dollaria nykyrahassa). Vuonna 1924 amerikkalainen teollisuustyöläinen tienasi keskimäärin 25 dollaria viikossa, ammattilainen kuten putkimies 60 dollaria viikossa, kun taasen maanviljelijä ansaitsi vain 48 dollaria kuukaudessa.
Valmistuksen tehottomuus, huono markkinointi ja ostavan yleisön siirtyminen helpommin startattaviin autoihin kuin Stanleyn tekniikalla oli mahdollista olivat pääsyyt myynnin laskuun ja tehtaan sulkemiseen vuonna 1924.
Dr. Professor’s Thesis of Evil
Dr. Professor’s Thesis of Evil on suomalainen valokuvapohjaista Motion Novel-animaatiotekniikkaa käyttävä lyhytelokuva vuodelta 2011. Elokuva julkistettiin syksyllä 2011 internetissä ja mobiililaitteissa. Sitä esitetään myös elokuvateattereissa ilmaiseksi. Elokuvaa on tehty Oulussa, Lontoossa ja Los Angelesissa. Suomen Elokuvasäätiö on tukenut sen tuotantoa. Animaation tekijät ovat Jukka Vidgren ja Juuso Laatio. Elokuvan ensiesitys oli Helsingin Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla 18. syyskuuta 2011.
Juoni
Satiirinen elokuva kertoo Dr. Professorista, maailman juhlituimmasta superrikollisesta, joka on menettänyt intohimonsa pahuuksien tekemiseen. Dr. Professor saa huomata jääneensä mediasirkuksen ja idolistatuksensa vangiksi. Hän aikoo ottaa kohtalonsa takaisin omiin käsiinsä. Elokuvan maailmaa asuttavat supersankarit, jättiläismäiset mutanttikoalat ja kuolemansäteet.
Kevin Smith (koripalloilija)
Pelaajaura
Pelattuaan kaksi kautta Uuden-Seelannin pääsarjassa Smith teki syyskuussa 2008 pelaajasopimuksen Suomen pääsarjassa pelanneen Tampereen Pyrinnön kanssa. Smith pelasi syyskaudella neljässä ottelussa, mutta hän alisuoritti, ja hänet korvattiin Chris Hesterillä.