cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Theodahad
Maanomistaja Etruriassa
Lähteiden mukaan Theodahadin suurin synti oli hänen ahneutensa. Hän laajensi maitaan lähettämällä käskyläisiään riistämään ne naapureiltaan väkivalloin. Hän laajensi alueitaan myös kuninkaallisille maille. Sekä hänen enonsa Teoderik että hänen serkkunsa Amalasunta joutuivat valitusten jälkeen tutkimaan hänen toimiaan ja totesivat hänet syylliseksi, määräten hänen palauttamaan vääryydellä viemänsä maat. Massimiano Vitiellon mukaan Amalasunthan pakotettua Theodahadin luovuttamaan anastamansa maat, katkeroitui hän pysyvästi tätä kohtaan. Kuitenkin maiden palauttaminen oli lievempi rangaistus kuin mitä Teoderik oli vastaavasta määrännyt omassa ediktissään. Kenties he eivät halunneet suututtaa Theodahadia enempää kuin oli pakko, sillä hän oli tällöin jo mahdollinen perijäehdokas.
Teoderik ja Amalasunta yrittivät tietoisesti pitää Theodahadia kruununperimyksen ulkopuolella. Massimiliano Vitiello arvelee, että Theodahadilla ja Amalien suvun päähaaralla oli ehkä ideologisia erimielisyyksiä: Ainakin Theodahad piti saamaansa roomalaista sivistystä parempana kuin edeltäjiensä kasvatusta. Hän on saattanut olla myös kriittinen Teoderikin harjoittamaa politiikkaa kohtaan, jossa areiolaisuudesta pois kääntymisestä rangaistiin ja italialaisten sekä goottien seka-avioliitot pyrittiin kieltämään, joskin Vitiello pitää todistusaineistoa tästä hatarana ja tulkinnanvaraisena. Toisaalta Patrick Amory näkee Cassiodoruksen Theodahadin hallintokaudella lähettämissä kirjeissä heikon yrityksen palauttaa Atalarikin kaudella virallisesta retoriikasta kadonnut Teoderikin civilitas-ideologia ja arvelee sen päinvastoin vedonneen lukeneeseen Theodahadiin.
Kun Teoderik kuoli, hänet peri hänen alaikäinen tyttärenpoikansa Atalarik. Lapsen valinta kuninkaaksi ei ollut suosittu ratkaisu ja myös hänen sijaishallitsijanaan toimivaa äitiään Amalasuntaa vihattiin. Italiassa puhkesi levottomuuksia. Pian Atalarikin noustua valtaan eräitä goottiaatelisia, heidän joukossaan Theodahad, palkittiin “tottelevaisuudesta”. Peter Heather pitääkin todennäköisenä, että Theodahad sai palkintonsa, koska kieltäytyi ryhtymästä kapinaliikkeen kuningasehdokkaaksi.
Herwig Wolfram katsoo, että Theodahadilla oli hyvät suhteet Konstantinopolin vaikutusvaltaa ja sijaishallitsija Amalasunthaa vastustavaan hovipuolueeseen. Vuosien 532 ja 533 vaihteessa tämän puolueen johtajat valittivat alaikäisen kuningas Atalarikin kasvatuksen olevan liian roomalainen eikä tarpeeksi goottilainen ja vaativat asiantilan muuttamista. Amalasuntha joutui taipumaan, luovuttaen vastuun tulevan kuninkaan kasvatuksesta vastustajilleen. Massimiliano Vitiello pohtii, että Theodahadin suurimmat väärinkäytökset maanhankinnassa osuvat juuri tähän ajankohtaan, mikä voisi viitata siihen, että hän ja vallan ottaneet goottiaateliset ovat saattaneet löytää yhteisen sävelen ahnehtiessaan itselleen lisää maata.
Amalasunta ryhtyi kuitenkin välittömästi juonittelemaan poikansa holhoojuuden kaapanneita hovimiehiä vastaan, valmistellen samalla pakoa Konstantinopoliin mikäli hän epäonnistuisi. Amalasuntan onnistui kuitenkin murhauttaa kolme päävastustajistaan, minkä jälkeen hän otti vastaan toskanalaisten maanomistajien kanteen Theodahadin toimista ja rankaisi tätä. Myös Theodahad neuvotteli samaan aikaan Etrurian omistustensa myymisestä keisari Justinianukselle, haluten vastalahjaksi turvapaikan ja senaattorin tuloja vastaavat omistukset Konstantinopolista tai sen lähistöltä. Mikäli kauppa olisi ollut ylipäänsä mahdollista toteuttaa käytännössä, olisi se vahingoittanut vakavasti Atalarikia ja Amalasuntaa.
Valinta kuninkaaksi
Kuningas Atalarik kuoli 2. lokakuuta 534. Kuninkaan vielä sairastaessa sijaishallitsija Amalasunta oli ilmeisesti kutsunut Theodahadin Ravennaan, jossa he olivat selvittäneet erimielisyyksiään. Amalasunta ei kelvannut goottien hallitsijaksi, koska oli nainen, joten hän päätti ottaa Theodahadin kanssahallitsijakseen. Tähän hän pyrki pakottamalla Theodahadin vannomaan uskollisuutta itselleen ja olemaan käytännössä pelkkä amalihallinnon keulakuva. Esimerkiksi Cassiodoruksen molempien hallitsijoiden nimissä lähettämissä kirjeissä Amalasuntan nimi mainitaan ensin ja vaikka Theodahad kuvataan aktiivisena toimijana, tapahtuvat kaikki hänen toimensa Amalasuntan valvovan katseen alla. Theodahad oli ainakin hyväksyvinään nämä ehdot ja 3. lokakuuta hänet kruunattiin kuninkaaksi Amalasuntan julistautuessa kuningattareksi.
Theodahadin legitimiteetti oli kuitenkin kyseenalainen, sillä hänen edeltäjänsä ei ollut koskaan nimennyt häntä virallisesti seuraajakseen. Ensi töinään hallitsijapari hakikin Bysantin keisari Justinianukselta ja Rooman senaatilta hyväsyntää Theodahadin valinnalle. Senaatti ilmeisesti hyväksyi Theodahadin, mutta on epäselvää antoiko Justinianus koskaan virallista tukeaan Theodahadin valinnalle. Theodahad lähetti myös kirjeen talonväelleen Etruriassa, jossa hän kielsi heitä jatkamaan laittomuuksiaan ja käski heitä käyttäytymään tästä lähin kärsivällisesti ja kaikkien lakien mukaan.
Amalasuntan murha
Huolimatta siitä, että hän oli hyväksynyt näennäisesti Amalasuntan ehdot, vehkeili Theodahad todellisuudessa edelleen häntä vastaan. Eliminoituaan ensin muutamia Amalasuntan liittolaisia hovissa, antoi Theodahad vangituttaa tämän. Sen jälkeen hän pakotti Amalasuntan kirjoittamaan keisari Justinianukselle kirjeen, jossa hän vakuutti olevansa turvassa ja saavansa hyvää kohtelua. Theodahad lähetti patricius praesentalis Liberiuksen ja senaattori Opilion johtamaan valtuuskunnan selittämään asiat parhain päin keisarille Konstantinopolissa. Amalasuntan vangitseminen kuitenkin raivostutti monia senaattoreita. Niinpä Konstantinopoliin saavuttuaan Liberius loikkasi keisari Justinianuksen palvelukseen ja kertoi kaiken kun taas Opilio jatkoi Theodahadin virallisen linjan puolustamista. Tapahtumat Ravennassa olivat edenneet niin nopeasti, että sama viestinviejä toi keisarille Konstantinopoliin tiedon niin Atalarikin kuolemasta, Amalasuntan ja Theodahadin yhteishallinnosta kuin Amalasuntan vangitsemisesta.
Justinianus julistautui Amalasuntan suojelijaksi ja hänen legaattinsa asettuivat käytännössä pysyvästi asumaan Ravennaan keisarin pyrkiessä selvittämään goottihallitsijoiden erimielisyyksiä. Amalasunta oli antanut Justinianuksen sotajoukoille kauttakulkuluvan näiden sotaretkellä vandaaleja vastaan Afrikkaan ja harjoittanut muutoinkin liennyttävää politiikkaa Konstantinopolin suuntaan. Syrakusassa ja Neapoliksessa olevia goottilaisia komentajia tämä ei kuitenkaan miellyttänyt. Syrakusan komentaja miehitti Lilybaionin kaupungin, jonka gootit olivat luovuttaneet vandaaleille Amalafridan myötäjäisinä ja joka olisi täten kuulunut bysanttilaisille näiden vallattua vandaalivaltakunnan. Neapoliksen kreivi puolestaan otti vastaan ja suojeli bysanttilaisia sotilaskarkureita. Justinianuksen neuvottelijat vetivät esiin myös vuonna 530 tapahtuneen rajaloukkauksen painostaessaan Theodahadia.
Theodahad oli ilmeisesti pitänyt Amalasuntaa aluksi vankinaan Ravennassa, mutta viimeistään 535 hän siirrätti Amalasuntan huvilalleen Bolsano-järvellä. Siellä Amalasunta kuristettiin muutamaa päivää siirtonsa jälkeen. Teon toteuttivat ne goottiaateliset, joiden sukulaisia Amalasunta oli teloittanut kahta vuotta aikaisemmin. Theodahad kiisti osallisuutensa tapahtumiin, mutta tätä eivät uskoneet aikalaishistorioitsijat eivätkä sitä ole uskoneet myöskään nykytutkijat.
Vaikka teon motiivi on sinänsä suorasukainen, monimutkistaa asiaa Prokopioksen Salaisessa historiassaan esittämä väite, jonka mukaan murhan takana oli keisarinna Theodora. Tämä oli antanut Justinianuksen legaatille Petros Patrikiokselle omat ohjeensa, joiden mukaan Petroksen oli suostuteltava Theodahad murhaamaan Amalasunta. Prokopioksen mukaan Theodora oli kateellinen kauniille ja sivistyneelle goottikuningattarelle ja pelkäsi tämän viettelevän aviomiehensä, jos hän koskaan olisi päässyt Konstantinopoliin. Herwig Wolfram pitää Prokopioksen tarinaa epäuskottavana, mutta Massimiliano Vitiello toteaa, että Cassiodoruksen kirjeenvaihdossa on yllättävän monta kirjettä, joiden vihjaileva sävy viittaa siihen, että Theodora todella saattoi olla Amalasuntan murhan takana.
Goottisota
Amalasuntan murha antoi Justinianukselle syyn sotaan ja hänen joukkonsa iskivät nopeasti. Vuoden 535 loppuun mennessä kenraali Mundus oli vallannut Dalmatian pääkaupungin Salonan kohtaamatta juurikaan vastarintaa kun taas Belisarius oli valloittanut Sisilian, jossa ainoastaan Panormoksen kaupunki oli yrittänyt puolustautua. Myös frankkikuninkaat suuttuivat Amalasuntan murhasta, sillä tämä oli ollut äitinsä kautta heidänkin serkkunsa. Justinianus lähetti diplomaattejaan yllyttämään näitä sotaan gootteja vastaan, mutta Theodahad maksoi heitä tyynnyttääkseen 50 000 soliduksen verirahan Amalasuntasta.
Olle Lycksell
Seuraura
Lycksell on IK Oskarshamnin kasvatti. Hän toimi kaudella 2013–2014 seuran U16-junioreiden varakapteenina. Lycksell siirtyi kaudeksi 2014–2015 Linköping HC:n U16-junioreihin, mutta hän palasi kaudeksi 2015–2016 kasvattajaseuraansa IK Oskarshamniin ja siirtyi seuran J18-junioreihin. Lycksell debytoi kauden aikana myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa vain 16-vuotiaana. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi jälleen Linköpingiin ja siirtyi seuran J18-junioreihin. Lycksell oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+6=8 ja hän voitti Linköpingin sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Lycksell voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia.
Theodahad
Goottisota
Myös senaatti ja roomalaiset suuttuivat Amalasuntan murhasta, sillä Amalasunta oli pyrkinyt aktiivisesti lepyttelemään heitä politiikallaan. Vaikka Theodahad oli Amalasuntan kanssa tässä asiassa samoilla linjoilla, romutti Amalasuntan kuolema luottamuksen häneen. Bysanttilaismieliset olivat kaupungissa vahvoilla, sillä suuren ja vaikutusvaltaisen Anicius-suvun itäinen haara asui Konstantinopolissa ja oli keisari Justinianuksen suosiossa. Roomassa asuva läntinen haara oli sen sijaan katkeroitunut gootteja kohtaan, kun Teoderik oli teloittanut Boethiuksen ja Symmachuksen, jotka olivat olleet merkittäviä Anicius-suvun senaattoreita. Kun Theodahad lähetti kaupunkiin varuskunnan ainakin nimellisesti puolustamaan sitä bysanttilaisia vastaan, kapinoivat roomalaiset. Theodahad uhkasi tällöin ottaa senaatista panttivankeja, mutta tämä vain suututti senaattoreita entisestään.
Theodahad joutui kamppailemaan myös nälänhätää vastaan, joka oli alkanut Liguriassa ja Venetiassa huonojen säiden vuoksi talvella 533-534 ja vain paheni vuonna 535. Sodan myötä myös etelän tilanne kehittyi kriittiseksi, sillä Sisilian viljelysmaiden menetys ja Etelä-Italian kauppareittien vaarantuminen vaikeuttivat etenkin Rooman väestön ruokkimista. Theodahad yritti lievittää tilannetta avaamalla viljavarastot sekä alentamalla veroja, mutta hän joutui pian myöntämään verovapautuksia pahiten kärsiville alueille. Kaiken kaikkiaan hänen yrityksensä eivät olleet riittäviä ratkaisemaan ongelmia.
Tilanteen ollessa tämä, ajautui Theodahad paniikkiin ja neuvotteli Justinianuksen kanssa kuumeisesti koko talvikauden. Justinianus tarjosi hänelle rauhanehtoja, joissa Theodahad olisi luopunut Sisiliasta sekä käytännössä ryhtynyt Justinianuksen alamaiseksi: Keisarin nimi olisi tullut mainita ennen kuningasta kaikissa tämän julistuksissa, keisarin patsaan olisi oltava jokaisen kuninkaan patsaan oikealla puolella, keisarilla olisi oikeus myöntää kunniavirat, nimittää Italian piispat ja senaattorit sekä riistää näiden omaisuus rangaistuksena. Lisäksi goottikuningas olisi joutunut lähettämään noin sadan kilon painoisen kultakruunun Konstantinopoliin joka vuosi sekä luovuttamaan 3000 sotilasta keisarin käyttöön joka vuosi. Salaisissa neuvotteluissa Justinianuksen kanssa Theodahad tarjoutui myös luovuttamaan tälle koko valtakuntansa vastineena senaattorin tuloista ja poliittisesta turvapaikasta Konstantinopolissa.
Sodan jatkuessa seuraavana keväänä gootit saivat kuitenkin voiton Munduksesta, joka kaatui poikineen, kun taas Karthagossa puhkesi sotilaskapina. Tämä antoi Theodahadille uutta toivoa ja hän ei ainoastaan kieltäytynyt noudattamasta sopimustaan Justinianuksen kanssa, vaan heitätti tämän lähettiläät vankilaan näiden diplomaattisesta koskemattomuudesta piittaamatta. Hän pyrki sitomaan Aniciusten senaattorisuvun itseensä naittamalla amaliprinsessan entiselle konsuli Maximukselle ja nimittämällä Maximuksen sekä muita Aniciusten lähipiiriin kuuluvia hovivirkoihin. Hän saikin suostuteltua roomalaiset hyväksymään goottilaisen varuskunnan kunhan se leiriytyisi kaupunginmuurien ulkopuolelle. Theodahad alkoi myös ensimmäisenä ostrogoottikuninkaana lyötättää kolikoita, joissa kutsui itseään keisariksi (imperator) eikä kuninkaaksi (rex).
Olle Lycksell
Seuraura
Tammikuussa 2018 Lycksell teki Linköpingin kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen.
Maajoukkueura
Lycksell on pelannut kymmenen nuorten maaottelua.
Theodahad
Goottisota
Theodahad siirsi hovinsa vuoden 536 alkupuolella Ravennasta Roomaan, jonka lähelle hän keskitti suurimman osan goottien sotavoimista. Roomassa oleillessaan hän jatkoi diplomatiaa. Hän aloitti neuvottelut frankkien kanssa liitosta, mutta näitä ei Theodahadin hallituskaudella ehditty saattaa loppuun. Rauhanneuvotteluja Justinianuksen kanssa hän jatkoi tällä kertaa piispojen välityksellä. Nämä kuitenkin epäonnistuivat surkeasti, sillä hänen lähettämänsä piispat ajautuivat Konstantinopolissa teologisiin väittelyihin, jotka veivät heidät sivuraiteille välitystehtävästään. Surkeimmin epäonnistui paavi Agapetus, joka erotti Konstantinopolin tuoreen patriarkka Anthemioksen ja sai näin keisari Justinianuksen vihat niskoilleen. Agapetuksen korvaamisesta seurasi pahaa verta myös Roomassa, sillä Theodahad nimitti tämän seuraajasi Silveriuksen, joka ei ollut virkaan muodollisesti pätevä, vaan oli lahjonut Theodahadin nimityksen saadakseen.
Theodahadin ilo olikin ollut ennenaikaista. Uusi hyökkäys Dalmatiaan ajoi gootit ulos koko maakunnasta. Belisarius puolestaan kukisti Karthagon kapinan pikaisesti ja laski maihin manner-Italiaan, jossa häntä vastassa oli Theodahadin vävy Ebrimud. Ebrimud ei tehnyt vastarintaa, vaan laski aseensa. Justinianuksen kanssa solmitun rauhansopimuksen nojalla Ebrimudia oli todennäköisesti ohjeistettu ottamaan Belisarius vastaan ja saattamaan kuninkaallinen perhe tämän suojelukseen, mutta sekä Herwig Wolfram että Massimiliano Vitiello pitävät todennäköisempänä, että viesti Theodahadin mielenmuutoksesta oli saavuttanut hänet. Syynä Ebrimudin antautumiseen he näkevätkin sen, että tämä tajusi kuninkaan olevan niin huonossa huudossa omiensa parissa, että katsoi itselleen turvallisimmaksi jäädä bysanttilaisten vangiksi.
Pelagonia
Pelagoniaa asutti alun perin sille nimensä antanut pelagonien (Pelagones, ) heimo. Pelagonian pohjoispuolella sijaitsi Paionia ja eteläpuolella varsinaisen Makedonian valtakunnan pohjoisimmat alueet, lännestä itään Deuriopos, Lynkestis ja Almopia.
Theodahad
Goottisota
Belisarius marssi Neapolikseen, jonka asukkaat ryhtyivät vastarintaan lähettäen Theodahadille avunpyynnön. Hän ei kuitenkaan tehnyt mitään sillä välin kun Belisarius valtasi kaupungin kahdenkymmenen päivän piirityksen jälkeen. Tämä oli viimeinen pisara goottieliitille ja nämä valitsivat marraskuun lopussa 536 kuninkaakseen kokeneen kenraali Vittigeen. Pitkin sotaa monet jopa Theodahadin lähipiiristä olivat loikanneet Justinianuksen leiriin. Nyt nekin, jotka olivat pysyneet uskollisina, hylkäsivät Theodahadin.
Pelagonia
Pelagoniassa sijaitsi Pelagonia-niminen kaupunki. Alun perin kaupunkeja sanotaan olleen kolme, ja seutu tunnettiin siksi myös nimellä Tripolitis, mutta viimeistään kahden muun hävittyä jäljellä jäänyt kaupunki tunnettiin Pelagoniana. Muiksi Pelagonian kaupungeiksi mainitaan Andraristos (tai Euristos) ja Pissaion. Stobi mainitaan joskus Pelagonian kaupunkien joukossa, mutta yleensä osana Paioniaa. Myös Styberra (Stymbara) sijoitettiin joskus Pelagoniaan, mutta yleensä se luettiin osaksi Deurioposta.
Alueesta on saanut nimensä nykyinen Pohjois-Makedonian Pelagonian alue.
Albino Slug
Albino Slug on avantgardistisen kitaristi Bucketheadin kahdeskymmeneskahdes studioalbumi joka ilmestyi konserttikiertueella 17. syyskuuta 2008.
Eternal Darkness: Sanity’s Requiem
Eternal Darkness: Sanity’s Requiem on Silicon Knightsin kehittämä ja Nintendon julkaisema toimintaseikkailu- ja selviytymiskauhupeli. Peli on julkaistu GameCubelle vuonna.
Miikka Lönnqvist
Miikka Lönnqvist (s. 6. heinäkuuta 1989 Koski Hl.) on suomalainen poliitikko ja järjestöjohtaja. Nykyisin Lönnqvist toimii Suomen sosiaali ja terveys ry:n hallintojohtajana. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa Sosialidemokraattisten Nuorten pääsihteerinä sekä SAMOKin ja Nuorten Kotkien toiminnanjohtajana. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden kandidaatti.
Eternal Darkness: Sanity’s Requiem
Peli pohjautuu etäisesti kauhukirjailija H. P. Lovecraftin tarinoihin.
Miikka Lönnqvist
Lönnqvist toimii valtuutettuna Hollolan kunnanvaltuustossa ja kunnan elinvoimavaliokunnan puheenjohtajana. Aiemmin Lönnqvist on toiminut Hollolassa mm. kunnanhallituksen jäsenenä. Ennen Hämeenkosken sulautumista osaksi Hollolaa Lönnqvist toimi Hämeenkosken kunnanvaltuustossa, kunnanhallituksen varapuheenjohtajana sekä keskusvaalilautakunnan puheenjohtajana vuosina 2009-2015.
Eternal Darkness: Sanity’s Requiem
Pelaaminen
Pelin keskeinen esine on mysteerinen kirja The tome of Eternal Darkness, jonka myötä pelaajalle avautuu lähes 2 000 vuotta kestävä tarina. Pelissä pelaaja ottaa ohjattavakseen lukuisia eri aikakausilla eläneitä henkilöitä, kuten roomalaisen sotilaan Pious Augustuksen, arabialaisen seikkailijan Karimin, fransiskaanimunkki Lutherin ja ensimmäisessä maailmansodasta kirjoittaneen reportterin Peter Jacobin. Näiden osioiden välissä pelaaja ohjailee Alexandra Roivasta, nuorta naista joka löytää kirjan isoisänsä kartanosta kun hän yrittää selvittää tämän väkivaltaista murhaa.
Miikka Lönnqvist
Lönnqvist on toiminut Hämeen Sosialidemokraattien varapuheenjohtajana vuosina 2011-2018.
Eternal Darkness: Sanity’s Requiem
Pelaaminen
Peli oli monella tapaa erilainen kuin muut selviytymiskauhupelit. Pelin uusin elementti on mielenterveysmittari, joka vähenee aina kun pelaaja kohtaa hirviöitä, ja joka kasvaa joko loitsujen (magic) avulla tai tuhoamalla hirviön lopetusliikkeellä. Mielenterveyden huvetessa pelaaja alkaa nähdä harhoja, jotka vaikeuttavat etenemistä pelissä. Peli antaa myös pelaajan valita kuka pelin kolmesta jumalolennoista, ancientstä on pelaajan varsinainen vastustaja. Tämä valinta tapahtuu pelin alussa Pious Augustuksen osion lopussa ja vaikuttaa siihen minkä elementin hirviöitä pelaaja kohtaa eniten pelin myötä. Näitä ovat:
Näiden kolmen ohella pelin eräänlaisena takapiruna toimii heidän vartijansa, Mantorok, jonka Pious vangitsee tämän omaan temppeliin joka pelin mukaan sijaitsee jossain Kambodžassa. Mantorok ei hallitse muita otuksia kuin normaaleja Mantorok-zombeja, mutta auttaa pelaajaa tietyissä kohtaa peliä ja tuntuu ohjailevan pelin tapahtumia kulisseista.
Kuten Star Fox Adventures (Dinosaur Planet), myös Eternal Darknessin kehittäminen aloitettiin jo Nintendo 64:llä, josta johtuen pelin grafiikat eivät aivan vastanneet konsolin parhaimmistoa. Vaikka peli saikin hyvän vastaanoton, sitä ei koskaan ole vakavasti harkittu Resident Evilin kilpailijaksi, lähinnä siksi, koska peli keskittyy enemmän psykologiseen kuin ”klassiseen” pelottelukauhuun. Tässä suhteessa peli muistuttaa hiukan enemmän Silent Hill -pelejä.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.6/10.
Miikka Lönnqvist
Lönnqvist on toiminut myös kansanedustaja Satu Taiveahon eduskunta-avustajana.
Politiikan ja järjestötoiminnan ohella Lönnqvist on myös aktiivinen luontokuvaaja. Hän kirjoittaa mm. Demokraatti-lehteen erityisesti lintujen valokuvaamiseen liittyviä kolumneja. Lönnqvist toimii vakituisena kolumnistina myös Keski-Häme-lehdessä.
Äijänsuon harjoitushalli
Äijänsuon harjoitushalli on Rauman Äijänsuolla sijaitseva harjoitusjäähalli. Se sijaitsee aivan Kivikylän Areenan vieressä. Hallin käyttäjiä ovat mm. Lukon juniorit ja kaukalopalloseura UKP. Hallissa järjestettiin myös Rauma Blues -festivaali vuonna 2000–2005.
Parorbelia
pienoiskuva|280px|Parorbelia ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Parorbelia eli Orbelia  oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Makedonian, Traakian ja Paionian rajalla. Nykyisin alue on Kreikan ja Pohjois-Makedonian rajaseutua.
Saarentaanjärvi
Saarentaanjärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva järvi Somerolla. Se on yksi Paimionjoen yläjuoksun kallioperän murrokseen muodostuneen järviketjun pitkistä ja kapeista järvistä, joita katkonainen harjujakso reunustaa. Saarentaanjärven yläpuolisia järviä järviketjussa, jonka kaikkien järvien korkeus merenpinnasta on noin 81,2 metriä, ovat Hirsjärvi ja Someron Kirkkojärvi ja alapuolisia Rautelanjärvi, Pusulanjärvi, Åvikinjärvi ja Pitkäjärvi.
Pinta-alaltaan Saarentaanjärvi on 43 ha ja sitä erottaa Kirkkojärvestä kapea salmi Härkälän kartanon luona ja Rautelanjärvestä nykyään avoimeksi vesiväyläksi ruopattu Rautelankoski, jonka yläpuolelta ennen kosken ruoppausta oli Pitkäjärvelle 40 cm pudostus.
Parorbelia
Parorbeliassa sijaitsi Eidomenen (myös Idomene, Idomenai) kaupunki, joka oli Makedonian pohjoisimpia. Strabonin mukaan alueen kaupunkeja olivat myös Filippupolis, Gareskos, Kallipolis ja Orthopolis.
Saarentaanjärvi
Järven etelärannalla sijaitsee Someron Saarentaan kylä ja järveä kirkkojärvestä erottavan salmen etelärannalla Härkälän kartano. Järven pohjoisrannat kuuluvat Someron Pappilan ja Rautelan kyliin, joiden kautta järven pohjoispuolella Rautelannummen harjualueella kulkee Hämeen Härkätie (yhdystie 2810). Someron keskustaajamaan liittyvää omakotiasutusta järven rannoilla on sekä Härkälän, Saarentaan, Pappilan että Rautelan kylissä. Maisemaan järven ympäristössä on vaikuttanut soranotto, jota on tapahtunut järven itäpäässä Pappilankylän Kohnamäessä, järven pohjoispuolella Pappilannummella sekä järven länsipäässä Rautelannummella ja Kertunsalossa.
Vanhempaa kerrostumaa ihmisen luontoa muokkaavassa toiminnassa edustaa järven länsipäässä Kertunsalon harjualueella vieläkin nähtävissä oleva, Saarentaan Hurran talon isännän Mikko Hurran 1800-luvun alkuvuosina kaivattama kaivanto, jonka tarkoituksena oli säädellä Rautelankosken vettä; yrityksestä on jäänyt elämään sanonta: "Kyl voima voi, sano Hurra kun Kukkoharjaa loi". Sama Kertunsalon notkonpohja muistetaan myös ikivanhana nuorison kokoontumis- ja juhlapaikkana. 1930-luvulta vuoteen 1950 Kertunsalon saaressa Rautelanjärvessä oli tanssilava, joka vuonna 1952 vaihdettiin Saarentaanjärven pohjoisrannalle Rautelannummelle, missä se oli käytössä toistakymmentä vuotta, kunnes nykyinen Esakallio perustettiin Salontien varteen.
Juho Tanholin
Johan (Juho) Tanholin (1863 – 1928) oli suomalainen Viitasaarella asunut kansanrunoilija ja kansanperinteen kerääjä.
Aviottomana lapsena syntynyt Tanholin oli koko elämänsä ajan sairaalloinen ja eli köyhyydessä. Hän alkoi kerätä kotiseudultaan satuja, runoja, lauluja, loitsuja, taikoja ja sananlaskuja ja lähetti niitä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle. Tanholin alkoi sittemmin kirjoittaa myös itse runoja ja tarinoita. Tanholin kirjoitti myös runojaan muistiin ja hänen runojaan on säilynyt käsin kirjoitettujen arkkien ja lehtileikkeiden muodossa. Hän kirjoitti maksua vastaan pilkkarunoja joita häneltä tilasivat muun muassa rengit jotka eivät olleet päässeet piikojen aittoihin, pettyneet kilpakosijat ja riidoissa olleet naapurit. Tanholin kirjoitti pilkkarunojen ohella maksusta muitakin tilapäisrunoja ja laati rakkauskirjeitäkin. Hän seurasi myös ajankohtaisia tapahtumia ja teki niistä runoja.
Eurajoen vesitorni
Eurajoen vesitorni on Eurajoen kunnassa sijaitseva kesällä 1985 valmistunut 45 metriä korkea ja tilavuudeltaan 900 kuutiometriä oleva vesitorni. Vesitornin suunnitteli Maa ja Vesi Oy, ja sen rakensi YIT Oy Yleinen Insinööritoimisto.
Lähteet
61.19717°N, 21.72392°W
Conan hävittäjä
Conan hävittäjä (Conan the Destroyer) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut toimintafantasiaelokuva. Elokuvan on ohjannut Richard Fleischer. Elokuva on jatko-osa elokuvalle Conan barbaari. Pääosia näyttelevät Arnold Schwarzenegger, Mako, Grace Jones, Wilt Chamberlain ja Sarah Douglas. Elokuva oli taloudellisesti ja kansainvälisesti menestynyt, vaikkakin sai osakseen kritiikkiä.
Elokuvalle oli tarkoitus tehdä jatko-osa Conan the Conqueror, mutta elokuva peruutettiin, koska Schwarzenegger oli jo lupautunut rooliin Predator – saalistaja -elokuvassa. Elokuva julkaistiin lopulta vuonna 1997 nimellä Kull the Conqueror.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Conan hävittäjä saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Orestis
pienoiskuva|280px|Orestis ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Orestis (, myös Orestias, ) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Ylä-Makedoniassa, nykyisen Kastorián alueyksikön alueella pohjoisessa Kreikassa.
Maantiede
Orestis sijaitsi Makedonian lounaisosassa Pindos-vuoriston alueella, Haliakmon-joen yläjuoksulla. Ainakin pääosa alueesta oli vuoriston itäpuolella. Sen pohjoispuolella sijaitsi Lynkestis eli Lynkos, koillispuolella Eordaia, kaakkoispuolella Elimeia, eteläpuolella Tymfaia ja lännessä Epeiroksen Parauaia.
Orestiin tärkein kaupunki oli Argos Orestikon. Se sijoitetaan nykyisen, siitä nimensä ottaneen Árgos Orestikón kaupungin tienoille. Stefanos Byzantionlaisen mukaan samannimisiä kaupunkeja oli kaksi, toinen Epeiroksessa ja toinen Makedonian Orestiissa, mikä on joskus aiheuttanut sekaannusta.
Historia
Orestiin aluetta asutti alun perin sille nimensä antanut orestien (Orestai, ) heimo. Nämä olivat antiikin lähteiden mukaan alkuperältään epeiroslaisia, joidenkin lähteiden mukaan molosseja. Heimolla oli omat kuninkaansa. Orestien tiedetään sotineen muiden epeiroslaisten kanssa muun muassa Akarnaniaa vastaan. Makedonialaiset valtasivat alueen ja liittivät sen valtakuntaansa Filippos II:n aikana 300-luvulla eaa.
Roomalaisten Filippos V:n kanssa tekemässä rauhassa vuonna 196 eaa. Orestis julistettiin vapaaksi, koska se oli ensimmäisenä kapinoinut Makedoniaa vastaan. Rooman vallattua Makedonian vuonna 168 eaa. ja jaettua sen neljään osaan Orestis kuului todennäköisesti neljänteen osaan.
Nykyinen samalla seudulla sijaitseva Orestídan kunta on ottanut nimensä antiikin aikaisesta alueesta.
Mia Khalifa
Nuoruus
Mia Khalifa syntyi 10. helmikuuta 1993 Beirutissa, Libanonissa. Hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin vuonna 2000, kun hän oli seitsemänvuotias. Khalifan ollessa teini, perhe asui Montgomeryn piirikunnassa Marylandissa. Hän valmistui kandidaatiksi University of Texas, El Pasosta, jossa hänen pääaineenaan oli historia.
Ura
Khalifa aloitti pornouransa lokakuussa 2014. Hän oli töissä Whataburger-pikaruokaketjun ravintolassa, ja eräs asiakas kysyi hänen halukkuudestaan tehdä pornoa, jolloin Khalifa hyväksyi tarjouksen. Saman vuoden joulukuussa hänestä tuli Pornhubin suosituin tähti.
Khalifa tekee nykyisin töitä urheilutoimittajana entisen NBA-tähden Gilbert Arenasin YouTube-kanavalla, jossa hän juontaa Out of Bounds -nimistä ohjelmaa.
Khalifa kertoi uransa lopettamisen syyksi terroristijärjestö Isisiltä saadut tappouhkaukset. Kilpapyöräilijä Lance Armstrongin podcast-ohjelmassa hän totesi pornouran olleen suuri virhe. Uran aloittamisen syyksi hän kertoi halun kapinoida ja olla vapaa.
Atsodikarbonamidi
Atsodikarbonamidi (C2H4N4O2) on atsoyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään kumien ja muovien valmistuksissa ja eräissä maissa jauhonparanteena.
Ominaisuudet
Atsodikarbonamidi on huoneenlämpötilassa keltaisia tai punaoransseja kiteitä. Yhdiste liukenee pieniä määriä kuumaan veteen, mutta on kylmään veteen liukenematon. Yhdiste ei liukene etanoliin eikä useisiin muihinkaan orgaanisiin liuottimiin. Atsodikarbonamidi hajoaa kuumennettaessa sulamispisteeseensä 225 °C:n lämpötilaan.
Valmistus ja käyttö
Atsodikarbonamidia valmistetaan urean ja hydratsiinin välisellä reaktiolla. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu biureaa eli hydratsodikarbonamidia. Biurea hapetetaan tämän jälkeen atsodikarbonamidiksi. Tavanomaisin hapetin on kloori, mutta myös kloraatteja tai vetyperoksidia voidaan käyttää.
Luettelo Jyväskylän tilastoalueista
Tämä on luettelo Jyväskylän tilastoalueista. Jyväskylässä on 49 tilastoaluetta, ja ne on ryhmitelty neljääntoista suuralueeseen.
Ispoisten kartano
Ispoisten kartano on kartano Turun Katariinanlaaksossa. Sen nykyinen päärakennus on vuodelta 1784, mutta kartanon historia ulottuu ainakin 1400-luvulle. Rakennus toimi 1950-luvun lopulta vuoteen 2012 vanhainkotina, ja vuodesta 2015 siinä on toiminut yksityinen päiväkoti Vilske. Kartanon mukaan on saanut nimensä sen pohjoispuolella oleva Ispoisten kaupunginosa.
Historiaa
1400-luvulta 1700-luvulle Ispoisten kartano oli rälssitila, jossa asuvat pitivät huolta tilanomistajan karjasta.
Vuosina 1658–1676 Ispoisten kartanoa hallitsi valtaneuvos ja amiraali Lorentz Creutz, joka omisti myös monia muita maatiloja. Vuonna 1723 omistus siirtyi Creutzin jälkeläisiltä Pohjois-Suomen laamanni Simon Lilliegrenille (1666–1736), jonka perukirjassa vuodelta 1736 mainitaan kuolinpaikkana ensi kertaa nimi Katariinanlaakso. Sen on arveltu tarkoittavan laamannin vaimoa Katarina von Bergiä, jonka kunniaksi kartanon lehtometsäalue olisi siis nimetty. Toisen teorian mukaan nimi tulee Katariina Jagellonicasta, ja Katarina-nimisiä naisia on ollut muidenkin Ispoisten omistajien perheissä
Vuonna 1742 kartanon isännäksi tuli Turun Akatemian kaunopuheisuuden professori Henrik Hassel, jonka puoliso oli myös nimeltään Katarina. Heidän omistusaikaansa kutsutaan kartanon ”akatemian kaudeksi” siellä vierailleiden professorien ja muiden akateemisten vieraiden perusteella.
Vuonna 1783 Ispoisten rälssisäteri tuli kamarineuvos Arndt Johan Winterin omistukseen, ja kartano sai nykyisen päärakennuksensa 500 metriä entistä pohjoisemmaksi.
Teollisuusmies Antti Ahlströmin pojan Erik Rafael Ahlströmin (1877–1918) omistuksessa 1910-luvulla tilalle perustettiin puutarha ja päärakennusta laajennettiin ja uudistettiin. Rakennukseen muun muassa muurattiin useita kaakeliuuneja ja asennettiin seinäpaneeleja. Ahlströmin jälkeen kartano oli eräiden muiden liikemiesten omistuksessa, kunnes vuonna 1951 sen omistajaksi tuli Turun kaupunki. Vuonna 1957 kaupunki kuitenkin teki vaihtokaupat Pelastusarmeijan säätiön kanssa: kaupunki sai Ruissalossa sijaitsevan huvilan ja säätiö Ispoisten kartanon, josta tehtiin vanhainkoti.
Vuoden 1988 asuntomessut pidettiin kartanon viereen rakennetulla Katariinanlaakson asuntoalueella. Tuolloin kartanon kylkeen rakennettiin uusi vanhainkoti ja kartanoakin kunnostettiin. Vuonna 2012 vanhainkotitoiminta rakennuksessa loppui, ja Pelastusarmeijan säätiö myi rakennuksen 2015 Nina ja Rami Arvosen perustamalle kiinteistöyhtiö Ispoisten kartano Oy:lle. Taloa remontoitiin yksityisen päiväkoti Vilskeen käyttöön.
Aglona
thumb|200px|Aglonan basilika. Aglona on kylä Aglonan kunnassa Latgallian maakunnassa Latviassa. Kylä sijaitsee kymmenen kilometriä kaakkoon Rēzeknen ja Daugavpilsin väliseltä valtatieltä, P62-tien varressa kahden järven välisellä kannaksella. Aglona on tunnettu leipämuseosta ja roomalaiskatolisesta basilikasta. Niiden ansiosta kylä on melko vilkas, vaikka kunnan asukasluku on vain noin tuhat henkeä.
Kylä alkoi kehittyä katolisuuden keskukseksi 1700-luvun alussa, kun paikallinen kartanonomistaja ja dominikaanijärjestö perustivat paikalle nunnaluostarin ja koulun. Nykyinen Aglonan kirkko sai basilikan statuksen vuonna 1980. Paavi Johannes Paavali II vieraili Aglonassa vuonna 1993. Basilika kokoaa vuosittain elokuun puolivälissä noin satatuhatta pyhiinvaeltajaa. Tällöin alttariseinältä paljastetaan 1700-luvulta peräisin oleva Aglonan ihmeidentekijä Neitsyt Marian maalaus. Pyhiinvaeltajat käyvät myös luostarin sisäpihalla olevalla pyhällä lähteellä, jonka veden uskotaan parantavan sairauksia.
Pyhän veden vastapainoksi Aglonan kunnan alueella, noin 9 kilometrin päässä kirkolta on Paholaisenjärvi. Se on 1,8 hehtaarin kokoinen, niukkaravinteinen ja kirkkaan sinivihreän veden järvi. Sen syvänteiden on uskottu kätkevän yliluonnollisia voimia.
Kirkon lähellä toimii Aglonan leipämuseo. Sinne on koottu viljanviljelyyn ja leivänvalmistukseen liittyviä esineitä. Museossa on myös leipomo ja leipäkauppa. Leipomista voi itsekin kokeilla.
Vištytis (kauppala)
Vištytis on kauppala Lounais-Liettuassa, Marijampolėn läänissä, Vilkaviškisin kunnallispiirissä lähellä Venäjän (Kaliningradin alue) ja Puolan rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 566 asukasta.
Rakkauden liekistö
Rakkauden liekistö – Vuk esittää Maj Karma -yhtyeen lauluja on suomalais-yhdysvaltalaisen artistin Vukin cover-EP, joka sisältää Maj Karman levyttämiä kappaleita. Se julkaistiin 1. lokakuuta 2008 levymerkillä Johanna Kustannus.
Taustaa
Vuk oli äänittänyt Maj Karman kappaleita ystävänsä Häiriö Piirisen kanssa, ja kappaleet kantautuivat myös yhtyeen levy-yhtiön Johanna Kustannuksen kuultaviksi, joka halusi tehdä materiaalista oikean julkaisun.
Albumin kansitaiteen on toteuttanut Herra Ylppö.
Vastaanotto
Desibelin Jani Ekblom antoi albumille neljä tähteä viidestä, kehuen yhtyeen tehneen kappaleista alkuperäisiä mielenkiintoisemmat versiot, ja niiden olevan paljon riisutumpia ja sisältörikkaampia.
Löfman
Löfman on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Majakovskajan metroasema (Pietarin metro)
Majakovskaja on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. marraskuuta 1967.
Roussit
Lajit
Varhaisimmat roussien heimoon kuuluvat fossiilit on ajoitettu myöhäiselle liitukaudelle. Tällaisia sukuja ovat muun muassa Antarktikselta löydetty Antarctiberyx, Italiasta löydetty Liptoberyx ja Hoplopteryx. Nykyään heimossa elää noin 39 lajia, jotka jaetaan seitsemään sukuun. Rousseihin kuuluvia lajeja ovat muun muassa keltaroussi (Hoplostethus atlanticus), mustaroussi (Hoplostethus codenati) ja välimerenroussi (Hoplostethus mediterraneus).
Anatomia
Suurin osa roussilajeista saavuttaa korkeintaan noin 20 cm:n pituuden, mutta suurimmat lajit kuten keltaroussi voivat kasvaa noin 55 cm pitkiksi. Ruumiinmuodoltaa kalat ovat usein litteitä ja pää on suurikokoinen. Silmät ovat suuret tai keskikokoiset ja päässä on limatäytteisiä aistikanavia, eräillä lajeilla myös bioluminoivia elimiä. Roussien suu on melko suuri ja hampaat pienet. Suomut ovat lajista riippuen joko pienet ja pyöreät tai suurikokoiset ja levymäiset. Levymäisiä suomuja on usein vatsan alareunassa. Väriltään lajit ovat usein punertavia tai hopeanharmaita.
Levinneisyys ja elintavat
Roussien heimoon kuuluvia lajeja tavataan Atlantista, Välimerestä, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Kalat liikkuvat yleensä lähellä pohjaa tyypillisesti 75–1 500 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajien ravinto koostuu pienistä kaloista, äyriäisistä ja nilviäisistä. Lisääntymisbiologiaa ei juurikaan tunneta.
Erityisesti keltaroussia kalastetaan ruokakalaksi trooleilla. Roussit kuitenkin lisääntyvät hitaasti, joten kannat ovat alttiita taantumiselle kalastuksen seurauksena.
Jarocinin piirikunta
Jarocinin piirikunta on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 71 563. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Jaraczewo, Jarocin, Kotlin ja Żerków.
Jarocinin piirikunnalla on yhteistä rajaa Środan, Wrześnian, Pleszewin, Krotoszynin, Gostyńin ja Śremin piirikuntien kanssa. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Jarocinin piirikunnan asukkaista 51,3 prosenttia oli naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,2 prosenttia ja eläkeikäiset 20,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 750 lasta. Jarocinin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 66 147 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Kloridiperoksidaasi
thumb|250px|Malli Curvicularia inaeqularis-sienen kloridiperoksidaasin rakenteesta Kloridiperoksidaasi on entsyymi, joka katalysoi orgaanisten yhdisteiden ja kloridi-, bromidi- tai jodidi-ionien reaktiota vetyperoksidin läsnä ollessa ja tuotteena muodostuu halogenoitu orgaaninen yhdiste. Kloridiperoksidaasia esiintyy eräissä sienissä, kasveissa, bakteereissa ja eräissä madoissa. Sen biologinen rooli on syntetisoida halogeeneja sisältäviä orgaanisia yhdisteitä, joita eliöt käyttävät muun muassa puolustautumiseen saalistajia vastaan. Kloridiperoksidaasin EC-numero on EC 1.11.1.10 ja CAS-numero 9055-20-3.
Luettelo tunnetuista seinäjokelaisista
Tämä on luettelo tunnetuista henkilöistä tai ilmiöistä, jotka ovat kotoisin tai ovat asuneet Seinäjoella.
Kloridiperoksidaasi
Rakenne ja toiminta
Ensimmäisen kerran kloridiperoksidaasi eristettiin vuonna 1966 meressä elävästä sienestä Caldariomyces fumago (syn. Leptoxyphium fumago). Tämä entsyymi on reakenteeltaan monomeeri ja kooltaan 42 kDa. Entsyymi sisältää kofaktorinaan hemiryhmän. Hemiryhmän lisäksi kofaktoreina voivat toimia myös vanadiini ja sinkki. Näitä sisältäviä kloridiperoksidaasi entsyymejä on eristetty muun muassa sienistä Curvicularia inaeqularis ja Embellisia didymospora. Hemin sisältävissä entsyymeissä rauta on sitoutunut kysteiiniaminohappoon. Hemiä sitsältävä kloridiperoksidaasi katalysoi orgaanisten yhdisteiden halogenoitumisen lisäksi myös hapetusreaktioita, kuten hiilivetyjen hapettamista alkoholeiksi, katalyysin kaltaisia reaktioita ja peroksidaasirekaiotita esimerkiksi epoksidien muodostumista. Hemiryhmän sisältävien kloridiperoksidaasientsyymeissä rauta on hapetusluvulla +III ja hapettuu vetyperoksidin vaikutuksesta hapetusluvulle +IV. Tämän jälkeen se hapettaa halogenidi-ionin reaktiiviseksi hypohalogeenihapokkeeksi, joka reagoi muun muassa alkeenien, alkaanien ja aromaattisten hiilivetyjen kanssa klooraten ne. Kloridiperoksidaasi suosii erityisesti kloridi-ionia, mutta myös bromidi- ja jodidi-ionit reagoivat. Vanadiiniä sisältävissä entsyymeissä vanadiini on sitoutunut histidiiniaminohappoon. Vanadiini sitoutuu ensin vetyperoksidiin, tämän jälkeen halogeeni-ioniin ja tämän jälkeen katalysoi halogenointireaktion.
Erityisesti Caldariomyces fumago-sienen kloridiperoksidaasia on käytetty orgaanisen kemian synteeseissä asymmetrisissä reaktioissa. Enantioselektiivisten halogenointien lisäksi se katalysoi hyvällä enantioylimäärällä myös epoksidien muodostumista alkeeneista sekä tiolien ja tioeetterien hapettamista enantioselektivisesti sulfoksideiksi. Entsyymin käyttämistä suuressa mittakaavassa helpottaa se, että monet solut tuottavat entsyymiä solujen ulkopuolelle.
Sintike
pienoiskuva|280px|Sintike ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Sintike oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa pohjoisessa Kreikassa.
Maantiede
Sintiken kaupunkeja olivat Herakleia Sintike, Paroikopolis ja Tristolos.
Historia
Sintiken aluetta asutti sille nimensä antanut sinttien (Sintioi, tai Sintoi, ) heimo, jotka olivat traakialaisia. Makedonialaiset valloittivat alueen ja liittivät sen valtakuntaansa Filippos II:n aikana 300-luvulla eaa.
Rooman valtakunnan valloitettua Makedonian vuonna 168 eaa. ja jaettua sen neljään tetrarkiaan Sintikestä tuli Bisaltian ohella osa ensimmäistä tetrarkiaa.
Tigranocerta
Tigranocerta oli kaupunki, joka sijaitsi todennäköisesti lähellä nykyistä Turkin Silvania. Armenian kuningas Tigranes Suuri perusti sen pääkaupungikseen ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Tigranes perusti kaupungin, jotta valtion pääkaupunki olisi lähempänä laajentuneen valtakunnan keskustaa. Kaupunkiin siirrettiin asukaitta Mazakasta Kappadokiasta ja muista hellenististä kaupungeista. Lisäksi sinne muutti armenialaisia uudisasukkaita. Kaupungin lähellä käydyssä Tigranocertan taistelussa Luculluksen johtamat roomalaisjoukot kukistivat Tigranesin joukot vuonna 69 eaa. Lucullus ryösti taistelun jälkeen kaupungin. Saaliin suurudeksi on arvioitu 8 000 talenttia.
Iirikkikasvit
Iirikkikasvit (Hypoxidaceae) on yksisirkkaisiin kuuluva kasviheimo lahkossa Asparagales. Siinä on 7–9 sukua ja 100–220 lajia tropiikin alueilla, joilla kuiva ja sadekausi vuorottelevat. Monimuotoisuuskeskittymä on eteläisessä Afrikassa (levinneisyyskartta).
Luokittelu
Iirikkikasvien lähin sukulainen on Asteliaceae-heimo, joka on sen rinnakkaishaara Asparagales-lahkon evoluutiopuussa. Aikaisemmissa luokittelujärjestelmissä iirikkikasvit vietiin narsissikasvien (Amaryllidaceae) heimoon. Iirikkikasvien heimo käsittää seitsemästä yhdeksään sukua, joista runsaslajisimmat ovat Hypoxis ja Pauridia. Edellisessä on 50–100 lajia, jälkimmäisessä 31.
Pieris (Traakia)
pienoiskuva|280px|Pieris ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Pieris oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Traakiassa Egeanmeren pohjoisrannikolla, nykyisen Kreikan koillisosassa.
Maantiede
Pieris käsitti Strymon- ja Nestos-jokien välisen rannikkoalueen Strymoninlahden pohjoisrannalla sen ja Pangaion-vuoren välissä, Chalkidikína nykyisin tunnetun niemimaan koillispuolella. Thukydideen mukaan alue tunnettiin myös ”Pierian laaksona”. Sisämaassa sijaitsi Edoniin alue ja lännempänä muu Traakia. Rannikon edustalla hieman itään sijaitsi Thassoksen saari.
Polikset
Pieriin polikset eli kreikkalaiset kaupunkivaltiot olivat:
Historia
Pieristä asutti traakialainen pierien (Pieres, ) heimo. Heimo siirtyi alueelle sen jälkeen kun se oli karkotettu idempää Makedonian Pierian alueelta, jonka nimi on samaa juurta, kuningas Perdikkas I:n aikana 600-luvulla eaa. Alueen polikset olivat joonialaisten kreikkalaisten siirtokuntinaan 600–400-luvuilla eaa. perustamia.
Nuori Suomi (täsmennyssivu)
Nuori Suomi voi tarkoittaa seuraavia:
Korn III: Remember Who You Are
Korn III: Remember Who You Are yhdysvaltalaisen alternative metal -yhtye, Kornin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2010.
Vuonna 2010 Korn teki sopimuksen Roadrunner Recordsin kanssa ja palasi yhteistyöhön tuottaja Ross Robinsonin kanssa. Heinäkuussa se julkaisi uuden albumin, jota on pidetty yhtyeen paluuna juurilleen 16 -vuotta ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen. Albumin kannessa toistuu debyyttialbumin teema pikkutytöstä ja häneen kohdistuvasta uhasta.
Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 600.000 kappaletta. Suomessa se nousi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Yhtyeen laulaja Jonathan Davis on myöhemmin suhtautunut albumiin kielteisesti. Vuonna 2017 hän piti albumia yhtyeen suurimpana epäonnistumisena. Vuonna 2022 hän piti albumia pakotetulta vaikuttaneelta epäonnistuneelta yrityksenä palata yhtyeen varhaiseen soundiin. Hän arvosteli tuottaja Ross Robinsonin työskentelytapoja; hänen mielestään albumi olisi ollut parempi, jos Robinson ei olisi ollut liian kova ja olisi "antanut yhtyeen pitää hauskaa."
Aso (1945)
Valmistus
Alus tilattiin Kuren laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 8. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 1. marraskuuta 1944. Aluksen rakennustyöt lopetettiin 9. marraskuuta 1944 sen ollessa 60-prosenttisen valmis. Alus upotettiin heinäkuussa 1945 Kurahashi-Jiman lähistöllä. Myöhemmin alus nostettiin, ja se romutettiin 21. joulukuuta 1946 – 26. huhtikuuta 1947 välisenä aikana.
Tymfaia
pienoiskuva|280px|Tymfaia ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Tymfaia oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Ylä-Makedoniassa, nykyisen Thessalian pohjoisosissa Kreikassa.
Maantiede
Tymfaia sijaitsi Pindos-vuoriston alueella Makedonian, Epeiroksen ja Thessalian raja-alueella. Sen pohjoispuolella sijaitsivat Orestis ja Elimeia, kaakkoispuolella Thessalian Perrhaibia ja länsipuolella Pindos-vuoristo ja Epeiros.
Historia
Tymfaia sai nimensä seudun Tymfe (nyk. Týmfi) -vuoresta. Aluetta asutti alun perin tymfaialaisten (Tymfaioi, ) heimo. Antiikin lähteissä nämä kuvataan joskus epeiroslaisiksi ja joskus aitolialaisiksi. Makedonialaiset valtasivat alueen ja liittivät sen valtakuntaansa Filippos II:n aikana noin 350 eaa.
Vasileostrovskajan metroasema
Vasileostrovskaja on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. marraskuuta 1967.
Plastex
Historiaa
Plastexin perusti puolalaissyntyinen insinööri Igor Lawdansky Helsinkiin Snellmaninkatu 23:n kellariin nimellä Korurasia- ja kotelotehdas. Bakeliittipuristimen avulla hän ryhtyi valmistamaan nappeja, sähkötarvikkeita ja muita pikkuesineitä. Muoviosasto eriytettiin 1943 omaksi yhtiökseen Oy Plastex Ab:ksi ja se sai toimitilat Lohjalta. Lawdanskyn pian kuoltua yrityksen otti hoitoonsa hänen leskensä, jonka uusi aviomies Olavi Tarkko johti Plastexia vuodesta 1946 lähtien.
Yhtiön päätuote sotien jälkeen olivat kammat, joita valmistettiin 14:nä eri mallina. Tärkeimmät Plastexin käyttämät raaka-aineet olivat selluloosa-asetaatti, polystyreeni sekä fenoli, urea ja melamiini, joista kaikista oli pulaa. Kannattavuuden heiketessä Olavi Tarkko myi yrityksen vuonna 1953 yrittäjäryhmälle, joihin kuuluivat VTT:n kemian osaston johtaja, professori Olli Ant-Wuorinen, Lahden Rautateollisuus Oy:n omistajat Aarne ja Pauli Mustakallio sekä toimitusjohtajaksi ryhtynyt diplomi-insinööri Harry Schumacher.
Uudet yrittäjät rakennuttivat Plastexille uuden tehtaan ja perustivat tuotantolinjan lähes jokaiselle muovin eri valmistustekniikalle. Näin kyettiin saamaan tehtaalle enemmän tuontilisenssejä muovien raaka-aineille, joista oli pula läpi 1950-luvun. Myös koneista suurin osa oli omatekoisia. Päätuotteita 1950-luvulla olivat muoviletkut, nailonlangat ja -siimat sekä muovikalvot. Lisäksi Plastex alkoi panostaa yhä enemmän värikkäisiin kuluttajatuotteisiin ja niiden näkyvään mainontaan. Näitä tuotteita olivat muun muassa lelut, lasten aurinkolasit, veitsilaatikot ja vesikannut. 1950- ja 60-luvulla kehitys oli nopeaa ja erityisesti muovituotteiden valmistustekniikat muuttuivat vauhdilla. Vuonna 1952 Plastex aloitti ensimmäisenä Suomessa muottiinpuhallettujen muovien valmistuksen.
Plastex ajautui kuitenkin kriisin hajottaessaan resursseja liian monen muovitekniikan kehittämiseen. Vuonna 1960 henkilöstömäärä jouduttiin puolittamaan noin seitsemäänkymmeneen. Kahdeksasta valmistusmenetelmästä jäljelle jäivät sintraus, puhallusmuovaus ja ruiskuvalu, joilla valmistettiin muovipulloja ja niiden korkkeja, jerrykannuja sekä muita taloustavaroita. Plastex palkkasi vuonna 1961 myös nuoren Valto Kokon Plastexin ensimmäiseksi suunnittelijaksi. Plastex valmisti ja myi hänen suunnittelemia valaisimia. Valto Kokko myös suunnitteli Plastexin logon, joka on edelleen käytössä. Toimitusjohtajaksi ja pääomistajaksi tuli Erkki Ant-Wuorinen. Valto Kokon suunnittelemasta muovisesta kastelukannusta tuli yksi Plastexin suurista ja pitkäaikaisista myyntimenestyksistä.
Nykypäivä
Puhallus ja ruiskuvalu ovat yhä Plastexin pääasialliset tuotantomenetelmät. Nykyinen tuotevalikoima jakautuu seuraaviin ryhmiin: keittiö ja kattaus, koti ja sisustus, kukat ja puutarha, marjastus ja säilöntä, vesiastiat ja kanisterit, autoilu ja veneily, pakkaukset sekä teollinen sopimusvalmistus. Liikevaihto on noin viisi miljoonaa euroa vuodessa, josta noin kymmenesosa tulee viennistä etupäässä Pohjoismaihin.
Plastex on ryhtynyt panostamaan voimakkaasti tuotemuotoiluun. Uuden Plastex Design -hankkeen muotoilijoina toimivat muun muassa Eero Aarnio, Samuli Naamanka, Kitta Perttula ja Stefan Lindfors.