cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Me Gusta
Kriittinen vastaanotto
Billboard sisällytti Me Gustan vuoden 20 parhaiden latinalaisten kesälaulujen luetteloonsa.
Kaupallinen menestys
Neljän ensimmäisen päivän aikana, se debytoi sijalla 20 Billboardin 'Hot Latin Songs -listalla. Kappale nousi listalla seuraavalla viikolla saavuttaen sijan 6. Kappaleesta tuli Shakiran 30. Top 10 -hitti listalla, mikä kasvatti hänen ennätystään naisartistina, jolla on eniten Top 10 -sijoituksia listalla.
Christian Benítez
Christian Benítez (1. toukokuuta 1986 – 29. heinäkuuta 2013) oli ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Me Gusta
Kaupallinen menestys
"Me Gusta" debytoi myös useiden Latinalaisen Amerikan maiden kärkikymmenessä ja saavutti ykkössijan Meksikossa ja Ecuadorissa, sekä saavutti toisen sijan Espanjassa.
Paul Picerni
thumb|The Untouchables -sarjan näyttelijöitä, Picerni kolmas vasemmalta. Paul Picerni (1. joulukuuta 1922 – 13. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkin osavaltiossa.
Christian Benítez
Benítez pelasi vuonna 2004 alkaneella ammattilaisurallaan ecuadorilaisseura El Nacionalissa (vuosina 2004–2007), meksikolaisseura Santos Lagunassa (vuosina 2007–2011), englantilaisseura Birmingham Cityssä (lainalla vuosina 2009–2010), meksikolaisseura Américassa (vuosina 2011–2013) ja qatarilaisseura El-Jaishissa (vuonna 2013). Hän pelasi urallaan myös 58 maaottelua ja edusti Ecuadorin jalkapallomaajoukkuetta muun muassa Saksan MM-kilpailuissa 2006.
Me Gusta
Kaupallinen menestys
"Me gusta" oli eniten Shazamissa etsitty latinalainen laulu vuoden 2020 ensimmäisellä puoliskolla Shazamin Mid-Year Chart -listan mukaan.
Paul Picerni
Toisessa maailmansodassa ilmavoimissa palveltuaan Picerni esiintyi muiden muassa elokuvissa Rautamiehet (1951), Mara Maru (1952), Vahakabinetti (1953) ja Helvettiin ja takaisin (1955). Hän on esiintynyt myös televisiossa, kenties tunnetuimmin vuosina 1959–1963 näytetyssä The Untouchables -sarjassa.
Christian Benítez
Benítez, lempinimeltään Chucho, oli ecuadorilaisen entisen jalkapalloilijan Ermen Benítezin poika.
Me Gusta
Musiikkivideo
Kappaleen virallinen lyric video julkaistiin 14. tammikuuta 2020. Virallinen musiikkivideo kuvattiin Miamissa tammikuussa 2020, ja sen ohjasi Drew Kirsch. Video julkaistiin YouTubessa 6. maaliskuuta 2020 suorana.
Paul Picerni
Picerni nai vuonna 1947 Marie Masonin, jonka kanssa hän sai kahdeksan lasta.
Christian Benítez
Kuolema
Benítez meni sairaalaan kovien vatsakipujen takia. Hän kuoli tuntia myöhemmin sydämen pysähtymiseen 27-vuotiaana.
Me Gusta
Musiikkivideo
Värikäs visuaalinen puoli kunnioittaa aasialaista kulttuuria erilaisin puvuin, kampauksin ja sushi- teemoin. Shakira ja Anuel matkustavat Sri Lankan kukkuloiden läpi suositulla "Kandy-Nuwara Eliya" -junalinjalla, joka on yksi kauneimmista junalinjoista koko Aasiassa. Muissa kohtauksissa Anuel valmistaa sushia, kun taas Shakira makaa keittiön pöydällä yllään ylellistä vaaleanpunaista satiinia ja höyheniä. Läpi videon Shakira vaihtaa hiusväriä useita kertoja. Videon loppupuolella artistit jakavat värikkään aterian.
Vastaanotto
Rolling Stonen mukaan video "esittelee värikästä fantasiaa kosmopoliittisesta elämästä".
Musiikkivideo ylitti 100 miljoonaa näyttökertaa 26. kesäkuuta 2020 ansaiten Vevo Certified -palkinnon. Tämä oli Shakiran 40. musiikkivideo joka saavutti tämän virstanpylvään. Shakira tuli artisti, jolla on eniten Vevo Certified -videoita pääartistina yhteensä 35 videollaan, ohittaen Taylor Swiftin (34). Shakira liittyi Madonnan joukkoon ainoana naisartistina, jolla oli vähintään neljä videota neljältä eri vuosikymmenestä 100 miljoonalla näyttökerralla. 9. heinäkuuta 2020 "Me Gusta" oli Vevon mukaan naisartistin katsotuin latinalainen video, joka on julkaistu vuonna 2020.
Aleksander Krzyżanowski
Aleksander Krzyżanowski, salanimeltään Wilk (18. helmikuuta 1885–29. syyskuuta 1951) oli Puolan armeijan majuri ja sittemmin Armia Krajowan eli Puolan kotiarmeijan eversti. Toisen maailmansodan jälkeen hän oli niin Neuvostoliiton kuin Puolan kommunistijohdon vankina. Hän kuoli varsovalaisessa vankilassa vuonna 1951.
Varhaiset vaiheet
Krzyżanowski syntyi nykyisin Valko-Venäjällä sijaitsevassa Brjanskissa vuonna 1885. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi Venäjän armeijan alaisuudessa toimineiden ja Józef Dowbór-Muśnickin johtamien puolalaisten joukoissa. Vuosina 1919–1920 hän otti puolestaan osaa Puolan–Neuvosto-Venäjän sotaan. Krzyżanowski harkitsi eroa armeijasta Józef Piłsudskin johtaman toukokuun vallankaappauksen jälkeen, mutta lopulta hän kuitenkin jatkoi töissään komentaen eri tykistöyksiköitä ja yleten majuriksi vuonna 1934. Saksan hyökätessä Puolaan vuonna 1939 hän komensi tykistöä Poznańissa. Lokakuussa 1939 hänet lähetettiin Varsovasta Vilnaan varajohtajaksi vastarintaliike Służba Zwycięstwu Polskille (SZP). Neuvostojoukot miehittivät kaupungin kesäkuussa 1940.
Vastarintaliikkeissä
pienoiskuva|vasen|Krzyżanowski Puolan kotiarmeijan joukkojen kanssa Liettuassa tammikuussa 1944. SZP nimettiin uudelleen Związek Walki Zbrojnejksi (ZWZ) ja Krzyżanowskista tuli järjestön Vilnan alueen johtaja, kun hänen esimiehensä Nokodem Sulik pidätettiin toukokuussa 1941. Saksan hyökättyä neuvostoliittoon Krzyżanowski yritti päästä turhaan yhteisymmärrykseen alueella myös toimineiden liettualaisten ja valkovenäläisten vastarintaliikkeiden kanssa. ZWZ:stä muodostui lopulta tunnetummaksi tullut Armia Krajowa eli Puolan kotiarmeija, ja se alkoi käydä toden teolla aseellista vastarintaa Vilnan alueella vuoden 1943 puolivälistä eteenpäin. Järjestö toimi paitsi saksalaisia, mutta myös neuvostopartisaaneja vastaan. Tästä huolimatta kun neuvostojoukot lähestyivät Vilnaa vuonna 1944 Krzyżanowski solmi sopimuksen kolmannen Valko-Venäjän rintaman komentajan kanssa yhteistyöstä Vilnan valtauksessa. Onnistuneen operaation jälkeen Krzyżanowski kutsuttiin neuvotteluihin, mutta neuvottelujen sijaan hänet pidätettiin. Vankeudessa ollessaan hänet ylennettiin 28. syyskuuta 1944 Puolan kotiarmeijan everstiksi.
Unkarin juutalaiset
Unkarin juutalaiset ovat unkarilaisia, jotka ovat etniseltä taustaltaan juutalaisia tai juutalaisuuteen kääntyneitä. He ovat yksi Euroopan suurimmista juutalaisyhteisöistä, ja heitä on nykyään Unkarissa noin 80 000 – 120 000.
Suurin osa Unkarin juutalaisista asuu nykyisin pääkaupunki Budapestissa, jossa toimii noin 20 synagogaa sekä useita muita juutalaisia uskonnollisia tai kulttuurisia instituutioita. Pienempiä juutalaisyhteisöjä on esimerkiksi Debrecenissä, Miskolcissa ja Szegedissä.
Budapestin pääsynagoga Dohány-kadulla juutalaiskaupunginosan reunalla on maailman toiseksi suurin synagoga. Joka kesä Budapestissa järjestetään Judafest-katufestivaali, ja marraskuisin kaupungissa järjestetään juutalainen filmifestivaali. pienoiskuva|Paikallisia asiakkaita juutalaisen ruokakaupan edessä Berzencessä n. 1930-luvulla.
Antisemitismi Unkarissa
Toisen maailmansodan jälkeen Unkarin juutalaisten määrä hiipui maastamuuton, seka-avioliittojen ja matalan syntyvyyden seurauksena. Perinteinen ja uskonnollinen juutalaisyhteisö oli kadonnut lähes kokonaan, ja jäljelle jääneet olivat useimmiten assimiloituneita ja keskiluokkaisia. Heti sodan jälkeen suuri osa juutalaisista tuki vasemmistoa ja sosialidemokraatteja. Kun kommunistit ottivat vallan vuonna 1949, moni juutalainen liittyi kommunistiseen puolueeseen ja nousi siinä korkeaan asemaan. Osa juutalaisista joutui kuitenkin kommunistien uskonnonvastaisen ja kapitalisminvastaisen politiikan kohteeksi, ja monia tuomittiin vankeuteen sionismista.
Kommunistivallan lakattua vuonna 1989 moni Unkarin juutalainen instituutio elvytettiin tai perustettiin uudelleen.
Juutalaisvastaisuus on vuonna 2018 julkaistun tutkimuksen mukaan Unkarissa vähentynyt vuoteen 1999 verrattuna, vaikka osalla kansasta onkin yhä juutalaisvastaisia mielipiteitä. Fyysiset hyökkäykset juutalaisia vastaan ovat lähes lakanneet. Pääministeri Viktor Orbánin kaudella 2010-luvulla juutalaisvastaisuuteen on Unkarissa otettu nollatoleranssi, ja Orbán on myös lähentänyt maansa suhteita Israeliin. Jotkut maan juutalaiset kuitenkin näkevät Orbánin kampanjassa yhdysvaltalaismiljardööri George Sorosia vastaan myös juutalaisvastaisuutta. Kaikista unkarilaisista kaksi prosenttia sanoo yhdistävänsä Sorosin juutalaisiin.
Julian Bailey
Julian Bailey (s. 9. syyskuuta 1961 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen autourheilija. Hän osallistui urallaan yhteensä 20 Formula 1 -kilpailuun, joista seitsemässä selviytyi karsinnasta kilpailuun saavuttaen yhden MM-pisteen.
Formula 3 ja 3000
Rahoituksen puuttuessa Baileyn oli vaikeaa nousta isompiin sarjoihin. Hän siirtyi vuonna 1985 ajamaan Formula 3 ja vuonna 1987 Formula 3000 -sarjojen kilpailuja. Hän voitti yhden kilpailun Brands Hatchissä ja ajoi muutaman kerran palkintokorokkeelle.
Formula 1
Bailey aloitti F1-uransa Tyrrell-tallissa kaudella 1988, jolloin hän osallistui kaikkiin 16 osakilpailuun. Parhaaksi saavutukseksi jäi Yhdysvaltain GP:ssä ajettu yhdeksäs sija.
Bailey palasi F1-radoille kaudeksi 1991. Tämä kausi jäi kuitenkin hänen uransa viimeiseksi – ja vain neljän kilpailun mittaiseksi. Bailey onnistui hankkimaan rahalla Lotukselta kuljettajanpaikan ja ajoi tallin autolla viimeisestä lähtöruudusta kuudenneksi San Marinon GP:ssa ja saavutti näin uransa ainoan MM-pisteen. Muissa kolmessa kilpailussa kyseisellä kaudella hänen kohtalonaan oli karsiutuminen ja rahoituksen loppuminen.
Liike-elämä
Kilpa-autoilun lopettamisen jälkeen Bailey osti William Bray -nimisen gastropubin Sherestä, Englannista.
Julkisuus
Bailey on esiintynyt televisiossa Formula 1 -kommentaattorina ESPN Starilla ja esittänyt Stigiä Top Gear -auto-ohjelmassa.
Muuta
Bailey on kilpa-ajaja Jack Clarken isäpuoli.
Askolan pääkirjasto
Askolan pääkirjasto on Askolan kirkonkylässä toimiva yleinen, vuonna 1876 alkunsa saanut Askolan kunnan pääkirjasto. Askolan kirjasto toimii paitsi pääkirjastorakennuksen, myös Monninkylän kirjaston ja verkkokirjaston välityksellä.
Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle-kirjastoja, jonka osa Askolan kunnankirjasto on. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös askolalaisten käytettävissä.
THF (taajuusalue)
thumb|THF-radiotaajuusalue suhteessa muuhun [[sähkömagneettinen säteily|sähkömagneettiseen säteilyyn]] THF (Terahersialue, Decimillimetric waves) on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle, joka kattaa 300 GHz–3 000 GHz:n radioaallot  (aallopituusalue 1–0,1 mm). THF on akronyymi englannin kielen sanoista 'Tremendously high frequency'.
Alue kuuluu hyvin lyhyisiin radioaaltoihin ja osan alueesta voidaan katsoa olevan myös infrapunasäteilyn aallonpituuksien yläpäässä (ja taajuuksien alapäässä). Ominaisuuksiltaan taajuusalue sijoittuu molempien säteilytyyppien välimaastoon.
Radiotaajuusalueelle ei ole liiemmin käyttöä maan ilmakehässä muun muassa ilmakehästä johtuvan suuren lisävaimennuksen takia. Taajuusalueita, joilla on suuri vaimennus ilmakehässä, käytetään kuitenkin satelliittien välisiin yhteyksiin. Etuna on silloin se, että kyseisten satelliittien kuuntelu ja paikantaminen ei juuri ole mahdollista maan pinnalta käsin.
Sähkömagneettista säteilyä yleisesti välillä 300–3 000 GHz kutsutaan alimillimetri- desimillimetri-, tai terasäteilyksi.
Saman taajuusalueen (300 GHz–3 000 GHz) sähkömagneettisesta säteilystä yleisesti kertoo artikkeli Alimillimetrisäteily.
Toivo Lehtisalo
Henkilöhistoria
Lehtisalon sukunimi vuoteen 1906 oli Löfgrén, hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettajat Gustaf Wilhelm Löfgrén ja Johanna Amanda Erkkinen (Eriksson). Lehtisalo tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910, maisteriksi 1911 ja lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1927. Samojedilaisen kieli- ja kansatieteen dosentti hän oli vuodesta 1932. Lehtisalo oli Suomalais-Ugrilaisen Seuran tutkijastipendiaatti, joka teki kieli- ja kansatietellisiä matkoja tundrajurakkien luo Pohjois-Venäjälle ja Siperiaan 1911–1912 ja metsäjurakkien luo Siperiaan 1914. Hän luennoi Budapestin yliopistossa vuonna 1931. Suomalais-Ugrilaisen Seuran arkistonhoitajana Lehtisalo toimi 1936. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1954.
Lehtisalon puoliso vuodesta 1923 oli apteekkari Laina Amanda Stenvall (s. 1893). Hänen veljensä oli metsäpäällikkö, metsäneuvos Uuno Lehtisalo.
Ramokgwebana
Ramokgwebana on kaupunki Botswanan itärajalla. Zimbabwen puolella rajaa sijaitsee Plumtree. Kaupunki sijaitsee Francistownista Zimbabwen Bulawayoon kulkevan rautatien varrella.
Rutiili
thumb|Rutiilia kvartsin sisässä thumb|Rutiilin neulasia työntyy ulos kvartsista Rutiili on oksideihin kuuluva mineraali, joka samaan ryhmään kuuluvien anataasin ja brookiitin tavoin on koostumukseltaan titaanidioksidia (TiO2). Se on sulkeutunut muiden mineraalien sisään. Näissä sulkeumissa on neulasmainen rakenne. Prismamaiset kiteet saattavat kaksostua taitemaisesti. Se voi muodostaa suuria muodostumia. Väriltään rutiili on keltainen, punainen, punaruskea, tummanruskea tai musta. Viiru on kellanruskea, keltainen tai vaaleanruskea. Mineraalilla on metallin-, puolimetallin tai timantinkiilto ja se voi olla läpinäkyvä, läpikuultava tai läpinäkymätön. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 6–6,5. Ominaispaino on 4,3. Kidejärjestelmä on tetragoninen.
Esiintyminen
Rutiilia esiintyy magmaintruusioissa ja metamorfisissa kivissä. Sitä on löydetty Sveitsistä ja Yhdysvalloista. sekä Sierra Leonesta. Sierra Leonen rutiiliesiintymät löydettiin vuonna 1954. Se tuottaa kolmanneksen maailman luonnonrutiilista.
Clouds
Clouds tarkoittaa seuraavia asioita:
Suomen vietnamilaisten buddhalaisten yhdyskunta
Suomen vietnamilaisten buddhalaisten yhdyskunta on Suomessa 29.9.1998 rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta, jonka kotipaikka on Turku.
Yhdyskunta on Suomen suurin buddhalainen yhdyskunta. Siihen kuului 691 jäsentä vuonna 2018. Yhdyskunnan opillinen perusta on mahajana-buddhalaisuus.
Yhdyskunnan temppeli on Turussa sijaitseva Lootuksen sydämen temppeli.
Panssaripäämonni
Panssaripäämonni (Phractocephalus hemioliopterus) on antennimonnien heimoon kuuluva kala. Se elää Etelä-Amerikan trooppisissa Amazonin ja Orinocon joissa. Se on suurikokoinen kala ja sitä kalastetaan lähinnä sen koon tuoman kalastuskokemuksen vuoksi. Panssaripäämonneja otetaan joskus hoidokeiksi akvaarioihin, mutta nopea kasvuvauhti aiheuttaa pian tilanpuutteen akvaariossa.
Alexandre-Gabriel Decamps
Alexandre-Gabriel Decamps (3. maaliskuuta 1803, Pariisi, Ranska – 22. elokuuta 1860, Fontainebleau) oli ranskalainen taidemaalari, taidegraafikko ja litograafikko. Hänen tunnetuimmat työnsä ovat orientaali-, genre- ja historiamaalauksia.
Hän syntyi ja eli Pariisissa. Nuoruudessaan hän matkusti itään ja toteutti orientaalisia maalauksia suurella uskollisuudella luonnolle, jotka aiheuttivat vanhoillisten kriitikkojen keskuudessa hämmennystä. Pian kuitenkin hänet tunnustettiin ja hänet nostettiin muitten aikansa koulukunnan keulakuvien joukkoon. 1816-1818 hän opiskeli Etienne Bouhotin johdolla, jonka jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Alexandre-Denis Abel de Pujolin studioon, lopettaen siellä 1820. Vaikuttajaninaan hän piti Raphaelia, Tiziania, Giovanni da Bolognaa, Poussinia, Rembrandtia, Géricaultia ja Léopold Robertia.
Hänen tyylinsä oli hyvin tyypillistä ajan ranskalaiselle koulukunnalle, jossa esiintyivät usein dramaattiset muotojen, valoisuusasteitten ja värien kontrastit. Aiheet hänen töissään vaihtelevat usein algerialaisen ja ranskalaisen tavallisten ihmisten kuvaamisen välillä. Hän oli myös ensimmäisiä, jotka kuvasivat itämaista elämää todenmukaisin ja rahvaanomaisin aihein. Hevoset ja erityisesti koirat ja apinat kiinnostivat häntä aiheina.
Sam Rivers
Sam Rivers -nimisiä henkilöitä ovat:
Berenguier de Palou
pienoiskuva|Berenguier de Palou, vanhan kirja kuvitusta. Berenguier de Palou oli 1100-luvun alussa vaikuttanut katalonialainen trubaduuri.
Palou syntyi ilmeisesti Palolissa, lähellä Elneä, nykyisen Ranskan ja Espanjan välisellä rajalla. Hän oli köyhän ritarin poika ja yksi varhaisimmista nimeltä tunnetuista trubaduureista.
Paloun tarkkoja elinvuosia ei tiedetä. Hänen laulutuotantoaan on nykyään myös levytetty.
Thunderstone (albumi)
Thunderstone on samannimisen yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2002.
Kappaleet
Rajoitetun version bonuskappale: <li></ol>
Japanin bonuskappale: <li>Diamonds And Rust ( Judas Priest -cover )</ol>
Agis IV
Hänen isänsä oli kuningas Eudamidas II. Kun Agis nousi valtaistuimelle oli Spartan entinen yhteiskunta päässyt rappeutumaan. Spartan kansalaisia oli tuolloin vain noin 700. Suurin osa maasta oli myös sadan rikkaimman kansalaisen omistuksessa. Agis yritti saada spartalaiset palaamaan entiseen Lykurgoksen alullepanemaan järjestukseen. Tässä Agista auttoi Lysandros, Aigospotamoin taistelun sankarin Lysandroksen sukulainen. Myös Agiksen äiti Agesistrata tuki poikaansa. Agis valitsi Lysandroksen eforiksi, ja ensitöikseen hän ehdotti spartalaisille Agiksen haluamia uudistuksia. Ehdotuksen mukaan kaikki velat tultaisiin mitätöimään. Lakonian maatilat tultaisiin jakamaan uudelleen 19 500 osaan joista spartalaiset saisivat 4 500 osaa ja perioikit 15 000. Uusia Spartan kansalaisia tultaisiin värväämään perioikkien ja ulkomaalaisten joukosta. Spartan toinen kuningas Leonidas II sai kuitenkin apellan torjumaan ehdotuksen.
Agis sai Leonidaan syrjäytetyksi, ja tilalle kuninkaaksi nousi Kleombrotos. Tämän jälkeen Agis sai apellan hyväksymään Lysandroksen ehdotuksen, mutta vain lainojen mitätöiminen ehdittiin panna käytäntöön ennen kuin Agis joutui lähtemään sotaan Aitolian liittoa vastaan. Agiksen poissa ollessa hänen vastustajansa syrjäyttivät Kleombrotoksen, ja Leonidas sai taas palata Spartan kuninkaaksi. Kun Agis palasi Spartaan, hänet teloitettiin.
Nazca-kulttuuri
pienoiskuva|395x395px|Nazcan saviastia. thumb|300px|Nazcasoturiveistos
Nazca-kulttuuri oli Etelä-Amerikan Perussa noin 300 eaa. ja 600 jaa. välisenä aikana kukoistanut intiaanikulttuuri. Kulttuuri tunnetaan keramiikastaan ja autiomaahan piirretyistä suurista viivoista.
Alue
thumb|right|130px|Nazcan sijainti Perussa punaisella värillä Nazca (tai Nasca) on Perun etelärannikon läheisyydessä sijaitsevien jokilaaksojen muodostama kokonaisuus ja samalla alueen suurimman kaupungin nimi. Nascan ihmiset elivät aikoinaan Chinchan, Piscon, Ican ja Rio Granden laaksoissa. Alue on Pampa de san Josen eli Pampa de Ingenion laitaa.
Piirteet
Nazca-kulttuuri oli tyypillinen Keski-Andien alueen tuonaikainen kulttuuri. Siihen kuului ihmisuhrejakin vaativan jumaljoukon palvonta pappien johdolla ja eri luokkiin kerrostunut yhteiskunta. Ihmiset elivät pääosin maanviljelyllä ja kalastuksella. Nazcankin käsityöläiset tekivät hyvää keramiikkaa ja kutojat tekstiilejä. Keramiikka oli Andien monivärisintä. Alussa hyvin tehdyssä keramiikassa oli luonnonmukaisia eläinaiheita, myöhemmin tilalle tulivat geometriset aiheet. Keramiikassa ja tekstiileissä näkyi jumalmaailma. Kankaankudonta oli alussa taitavaa, koska se oli jatkoa Paracasille. Nazcan kultasepäntyöt eivät olleet niin hyviä kuin pohjoisempien Mochen ja Vicusin työt. Kastelujärjestelmä oli kehittynyt. Nazcan rakennuksia on säilynyt melko vähän. Rakentamiseen käytettiin yleensä helposti hajoavaa kuivatusta savesta tehtyä tiiltä. Nazcaintiaaneja arvellaan asuneen jokilaaksojen lähellä olleissa kylissä korkeintaan 25 000.
Nazcan linjat
thumb|350px|Nazcaintiaanien autiomaahan tekemä lintukuva. Nazcan linjat ovat Nazcan autiomaahan tehtyjä suuria kuvioita. Nazcan kalliopiirrokset liitettiin yhdessä Pampas de Jumanan kalliopiirrosten kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994. Kuviot ovat kahdenlaisia: eläimiä ja kasveja esittäviä kuvia, ja valtavan suuria geometrisia kuvioita. Niiden arvellaan olleen palvontapaikkoja ja kulkuteitä.
Historia
Nazcan kulttuuri kukoisti noin 300 eaa./200 eaa.–600 jaa. Se syntyi varhaisemmasta intiaanien perinteestä, jonka muuttui joiltain osin ajan kuluessa. Nazcan alueella historiaan ovat vaikuttaneet muun muassa merivirtojen muutosten aiheuttamiin säänvaihteluihin liittyvät kuivumiset ja kostumiset.
Edeltäjät
Nazcan kulttuuria edelsi jo 1400 eaa. alkanut niin sanottu alkujakso, jonka aikana tehtiin pieniä kivipiirroksia. Rannikon aavikoituminen eteni sisämaahan seuraavalla Paracas-kaudella. Asutuskeskusten luku lisääntyi silti edettäessä Paracas-jaksosta Nazca-jaksoon. Tämä lienee liittynyt maanviljelyn luomaan väestönlisäykseen ja asutuksen keskittymiseen kosteisiin jokilaaksoihin. Nazcan edeltäjät Paracas-intiaanit tunnetaan tekstiileistään ja haudoistaan. Paracas-intiaanit tekivät suuria tasangolle näkyviä kuvioita rinteisiin jo 400 eaa. . Nazcan kuvat ovat tasangolla.
Synty
Varsinainen Nazcan kulttuuri syntyi noin 200 eaa., varhaisen horisontin kuivuuden jälkeen. Siirymä Paracasista Nazcaan oli asteittainen ja näkyi sekoitettujen värien ottamisena käyttöön saviastioiden maalauksessa. Alussa Nazcan keramiikassa oli varhaisemman Paracasin piirteitä. Nazcan kanssa samoihin aikoihin syntyi etelään Caneten, Chicchan ja Piscon laaksoihin Topara. Nazcan löytöjä on tehty paljon Ocucajesta, josta on löydetty paljon myös Paracasin esineistöä. Kulttuurin keskus oli alussa 150 ha laajuisessa Cahuachissa, jossa vuorilta maan alle virtaava joki nousi lähteenä pintaan. Siellä on hautoja, temppeleitä, korokkeita ja aukioita luonnonkukkuloilla. Näin se oli tyypillinen tuon ajan Perun rannikon seremoniakeskus, jota muutamat papit johtivat.
Cahuachi hylättiin suunnilleen Nazca 3/4 vaiheiden välissä ehkä kuivuuden takia.
Asutuskeskuksien välillä oli sotia. Nazcan kulttuurin alue siirtyi ja kutistui alussa Nazcan ja Acarin laaksoihin.
Kehitys
Nazcan keramiikan historia jaetaan yleensä Proto-Nazcaan (Vaihe 1: 100 eaa. – 1 jaa.), varhaiseen Nazcaan (vaiheet 2–4: 1–450 jaa.), Keski-Nazcaan (vaihe 5: 450–550 jaa.), Myöhäiseen Nazcaan (vaiheet 6–7: 550–750 jaa.). . Nazcan vaiheet 8-9 kuuluvat Warin kulttuuriin.
Jill Abramson
Jill Ellen Abramson (s. 19. maaliskuuta 1954 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja.
Abramson oli The New York Timesin päätoimittaja syyskuusta 2011 toukokuuhun 2014. Hänet irtisanottiin yllättäen, ja hänen seuraajakseen tuli Dean Baquet. Hän oli tehtävässä ensimmäinen nainen lehden koko historian aikana.
Nazca-kulttuuri
Kehitys
Nazca 1:n saviastioita luonnehtii realismi. Tämä kehittyi huippuunsa vaiheissa 2–4. Vaiheessa 5 ilmestyi yliluonnollisia aiheita, mm Auringon säteitä. Tämä oli siirtymäkautta vaiheisiin 6–7. Vaiheissa 6–7 oli sotilaallisia aiheita ja pohjoisen Mochen kulttuurin vaikutusta.
Sodat, kuivuus ja kulttuurin loppu
Kulttuuri pysyi koko elinaikansa poliittisesti hajanaisena, ja eri paikalliset päälliköt sotivat keskenään. Nascan loppuvaiheen keramiikkaan liittyi vuoristovaikutus ja se oli huonolaatuisempaa. Löydetyt Nascan suuret viitat muistuttavat Warin viittoja.
Jill Abramson
Abramson työskenteli Timessa jo opiskeluaikana (1973–1976). Sen jälkeen hän työskenteli The American Lawyerissa (1977–1986). The Wall Street Journalissa hän työskenteli vuosina 1988–1997 ja vuodesta 1997 The New York Timesissa.
Nazca-kulttuuri
Sodat, kuivuus ja kulttuurin loppu
Asutuskeskusten väliset konfliktit näyttävät lisääntyneen ajan mukana. Nazca V- ja VI-kausilla ilmestyi keramiikkaan sotilasaiheita ja pohjoisrannikolla olleen Mochen vaikutusta. Nazca laajeni lopussa pohjoiseen ja etelään sekä ylänköalueille kohti Ayacuchon laaksoa. Sodissa vangiksi saatuja vihollispäälliköitä uhrattiin. Nazcan kulttuurin romahdus lienee johtunut kuivuudesta ja aavikoitumisesta. Nazca-keramiikkaa luotiin vielä noin vuonna 755 jaa.
Aiheesta muualla
-14.71667°N, -75.13333°W
Jill Abramson
Abramsonin kirja Merchants of Truth: The Business of News and the Fight for Facts aiheutti kohun, kun sen ennakkokappaleissa oli runsaasti muiden kirjoittajien tekstiä ilman lähdemainintaa. Ongelmat korjattiin ennen kirjan myyntiin menoa, mutta kohu ei laantunut. Nuoren polven yhdysvaltalaisjournalistit ovat pitäneet Abramsonia esikuvana, ja tapaus iski kuvaan kolhun. Valmis kirja sai kuitenkin myönteisen vastaanoton muun muassa The Guardianissa ja The Washington Postissa.
Gil Vicente
Gil Vicenten mukaan on nimetty portugalilainen jalkapalloseura Gil Vicente FC.
Uittamo
Uittamo on kaupunginosa Turussa, noin neljä kilometriä etelään keskustasta. Naapurikaupunginosia ovat pohjoisessa Pihlajaniemi ja Puistomäki sekä idässä ja etelässä Ispoinen. Lännessä alue rajoittuu mereen, Hirvensalon saaren manner-Turusta erottavaan Pitkäsalmeen. Asukkaita Uittamolla oli vuonna 2019 4 007, joista naisia 2 144 ja miehiä 1 863. Asukkaiden keski-ikä oli 48 vuotta. Äidinkielenään suomea puhuu 88,7 % Uittamon asukkaista, ruotsia 8,1 % ja muita kieliä 3,2 % (2016).
Uittamon asuinalueet ja rakennuskanta
Uittamon kerrostaloja ovat Puolimatkan oman suunnittelutoimiston lisäksi suunnitelleet Heikki Sarainmaan ja Aarne Ehojoen arkkitehtitoimistot.
Palvelut, vapaa-ajanviettotoiminta ja nähtävyydet
Uittamolla toimii ala-asteen koulu, päiväkoti ja päivittäistavarakauppa, joka sijaitsee City-Uittamon alueella pienessä liikekeskuksessa. Vuoteen 2012 asti Uittamolla toimi myös 1970-luvulla avattu uimahalli Mesaani-Kiinteistöt Oy:n omistamassa uimahalli- ja huoltorakennuksessa. Uimahallitoiminta on loppunut, mutta kuntosali toimii rakennuksessa edelleen.
Jatkosodan aikana Uittamolla toimi yksi Turun kolmesta ilmatorjuntapatterista, jonka jäännökset (kutsumanimeltään "bunkkerit") ovat yhä nähtävissä. Myöhemmin toinen Turun Ilmatorjuntapatteriston kevyistä pattereista oli sijoitettuna Uittamoon vuoteen 1953 asti.
Suunnitelma Uittamon alueen täydennysrakentamisesta
Mesaani-Kiinteistöt Oy:n omistamalle uimahallin tontille ja kaupungin omistuksessa olevalle Kastarinpuiston virkistysalueelle suunnitellaan rakennettavaksi yhteensä seitsemän uutta kerrostaloa. Uimahallin tontille suunniteltu kerrostalo on 9 kerroksinen. Puistoalueelle suunnitelluista kuudesta rakennuksesta neljä on 8 kerroksista ja kaksi 7 kerroksista. Asuntoja uusiin kerrostaloihin on arvioitu tulevan noin 400. Alue sijaitsee City-Uittamolla Kannuskadun itäpuolella nykyisen asutuksen välittömässä läheisyydessä.
Alueen asukkaat ja Meripuistoseura ovat vastustaneet kerrostalojen rakentamista virkistyskäytössä olevaan Kastarinpuistoon. Asukasyhdistykset hyväksyvät kerrostalon rakentamisen uimahallin tontille Kannuskadun varteen.
Turun kaupunkiympäristölautakunta päätti lokakuussa 2020 äänestyksen jälkeen karsia esityksestä puistoalueelle rakennettavista kuudesta kerrostalosta kolme. Kaupunginjohtaja käytti kuitenkin otto-oikeuttaan ja esitti kaupunginhallitukselle ympäristölautakunnan päätöksen kumoamista. Kaupunginhallitus päätti 9.11.2020 palauttaa asian uudelleen valmisteltavaksi siten, että kaavaehdotuksen rakennusoikeus pyritään mahdollisimman hyvin säilyttämään alkuperäisen suuruisena. Lopullisen päätöksen Uittamon täydennys -nimisestä kaavamuutoksesta tekee kaupunginvaltuusto.
Uittamon silta
Turun kaupunginvaltuusto hyväksyi kesäkuussa 2018 Hirvensalon osayleiskaavan, joka mahdollistaa sillan rakentamisen Pitkäsalmen yli Hirvensalosta Uittamolle. Sillan Uittamon puoleinen pää sijoittuu Uittamon uimarannan ja Rauvolanlahden Natura-alueen läheisyyteen. Sillan rakentaminen tulee ajankohtaiseksi, mikäli Hirvensaloon rakennetaan asuntoja 15 000 uudelle asukkaalle ja nykyinen Hirvensalon silta osoittautuu lisääntyvälle liikenteelle riittämättömäksi.
Lähteet
60.42°N, 22.26°W
Suomen Vietnamilaisten Buddhalaisuus Yhdyskunta
Suomen Vietnamilaisten Buddhalaisuus Yhdyskunta on Suomessa 11.6.2013 rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta, jonka kotipaikka on Vantaa. Yhdyskunnalla on vuonna 2009 perustettu temppeli Vantaan Länsisalmella, temppeliä on sittemmin laajennettu kasvaneen jäsenmäärän vuoksi 2010-luvulla.
Yhdyskuntaan kuului 32 jäsentä vuonna 2018.
Tapio Luusua
Hän on kumparelaskun hopeamitalisti sekä parikumpareiden pronssimitalisti Japanin Inawashirossa 2009 käydyistä freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailuista. Lisäksi hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua kumparelaskussa. Salt Lake Cityn olympialaisissa Luusua sijoittui viidenneksi. Luusua valittiin myös Torinon olympialaisiin, mutta hän joutui viime hetkellä jäämään kisoista pois selittämättömien päänsärkykohtausten vuoksi.
Luusuan seura oli Pyhätunturin Slalom Seura. Luusua on 185 senttiä pitkä ja painaa 75 kiloa. Hänen valmentajanaan toimi Pekka Lehtikallio. Hän on opiskellut Lapin yliopistossa laskentatointa ja hänellä on tutkinto alalta.
Luusua lopetti urheilu-uransa kauden 2009–2010 jälkeen.
Thomas Byberg
Thomas Hedvin Byberg (18. syyskuuta 1916 Malvik – 13. lokakuuta 1998 Trondheim) oli norjalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Byberg saavutti 500 metrillä olympiahopeaa Sankt Moritzissa 1948. Hän jakoi hopeamitalin samalla ajalla kahden yhdysvaltalaisluistelijan kanssa.
Anataasi
Anataasi on oksideihin kuuluva mineraali, joka samaan ryhmään kuuluvien rutiilin ja brookiitin tavoin on koostumukseltaan titaanidioksidia (TiO2). Sen nimi tulee kreikan kielisestä sanasta, mikä tarkoittaa pitkänomaista. Anataasilla on alempi lämpötila kuin rutiililla. Mineraalin värejä ovat keltaisen ja ruskean sävyt sekä sininen ja musta. Viiru on väritön, valkoinen, vaaleanruskea tai vaaleanruskea. Sillä on puolimetallinen- tai timantinkiilto ja se on läpinäkyvä tai läpikuultava. Sen ominaispaino on 3,8–3,9. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 5,5–6. Kidejärjestelmä on tetragoninen.
Esiintyminen
Anataasia esiintyy magma- ja metamorfisissa kivissä sekä upamuodostumissa. Sitä on löydetty Sveitsistä ja Italiasta.
Villages de liberté
thumb|Kayesia vuoden 1890 tienoilla. thumb|Matkantekoa Ranskan Guineassa. Villages de liberté (”vapauden kylät”) oli Ranskan siirtomaahallinnon vapautettuja orjia varten Länsi-Afrikkaan 1800-luvun lopulla perustamista asutuksista käytetty nimitys.
Ensimmäiset vapautettujen orjien asutukset perustettiin Gabonin Librevilleen ja Saint-Louisin lähelle Senegaliin sen jälkeen kun Ranska oli virallisesti lakkauttanut orjuuden vuonna 1848. Länsiafrikkalaiseen kulttuuriin kuulunut orjuus jatkoi olemassaoloaan, ja siirtomaavallan laajentuessa 1880-luvulla ranskalaiset valjastivat sen käyttöönsä.
Ranskan armeija ja siirtomaahallinto tarvitsi afrikkalaista työvoimaa varsinkin kantajiksi tärkeimpien kulkureittien varrella. Kantajien värvääminen pakkotyöhön herätti vastustusta paikallisen väestön taholta, ja ongelman ratkaisuksi löydettiin ranskalaisten miehittämälle alueelle paenneet tai isänniltään takavarikoidut orjat.
Sam Rivers (basisti)
thumb|250px|Sam Rivers Samuel Robert "Sam" Rivers (s. 2. syyskuuta 1977 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen nu metal -muusikko. Hän on tullut tunnetuksi Limp Bizkit -yhtyeen basistina ja yhtenä sen perustajajäsenistä.
Villages de liberté
Vapautettujen orjien asutusten perustaminen alkoi Kitasta vuonna 1885. Nimitystä village de liberté käytettiin ensimmäisen kerran Joseph Gallienin Kayesiin perustamasta kylästä vuonna 1888. ”Vapauden kylät” sijaitsivat varuskuntien lähellä ja kulkureittien varrella etupäässä Ranskan Sudanissa Bakelin, Gaon ja Bouakén muodostaman kolmion alueella. Niitä oli myös Senegalissa, Guineassa, Norsunluurannikon pohjoisosassa, nykyisessä Burkina Fasossa ja Nigerissä, mutta ei juurikaan orjuuden säilyttäneessä Mauritaniassa tai muualla Ranskan afrikkalaisissa siirtomaissa. Vuonna 1895 kyliä oli 44 ja niissä 7 931 asukasta. Vuonna 1905 kaikissa turvapaikoissa oli 10 000–20 000 asukasta, ja vuonna 1925 entisiä ja nykyisiä turvapaikkoja laskettiin olleen yhteensä 125. Joitakin asutuksia perustivat siirtomaahallinnon lisäksi myös kristityt lähetyssaarnaajat.
Sam Rivers (basisti)
Rivers on Limp Bizkit -uransa ohella myös tuottanut muiden esittäjien levytyksiä.
Villages de liberté
”Vapauden kylien” oloja säätelivät siirtomaaviranomaisten usein keskenään ristiriitaiset määräykset, eikä niitä koskevaa lainsäädäntöä ollut olemassa. Siirtomaahallinto jätti ne taloudellisesti lähes oman onnensa nojaan, ja asukkaiden ainoa etuisuus oli vapautus henkilöveron maksamisesta. Elämä kylissä oli vaikeaa, ja niiden asukkaat pyrkivät usein karkaamaan muualle. Islamilaistuneet afrikkalaiset ja ranskalaiset suhtautuivat vapautettuihin orjiin halveksuen, ja käytännössä heidän asemansa ei ollut juuri entistä parempi.
Länsi-Afrikan valloituksen ja parempien liikenneyhteyksien myötä ”vapauden kylät” menettivät merkityksensä 1900-luvun vaihteessa. Orjuus lakkautettiin Ranskan Länsi-Afrikassa virallisesti vuonna 1905, mutta sen vaikutus näkyy vielä nykyäänkin afrikkalaisissa yhteiskunnissa syrjintänä ja epätasa-arvona. Viranomaisten määräämä pakkotyö lakkautettiin Ranskan siirtomaissa vuonna 1946.
Gallia
pienoiskuva|upright=1.025|Gallia noin vuonna 58 eaa.
Gallia oli gallialaisten, kelttien muinaisen pääheimon, kotimaa. Gallia vastasi nykyistä Ranskaa, Belgiaa, Luxemburgia, osia Alankomaista ja Reinin länsipuolista Saksaa, suurta osaa Sveitsiä ja Pohjois-Italiaa Adigeen asti.
Historia
Roomalaiset jakoivat Gallian kahteen osaan, jotka olivat Gallia cisalpina (Alppien tämänpuoleinen Gallia) ja Gallia transalpina (Alppien tuonpuoleinen Gallia). Roomalaiset valloittivat Gallia cisalpinan noin vuonna 222 eaa. ja Gallia transalpinan lopullisesti Julius Caesarin johdolla 50-luvulla eaa.
Keisari Augustus huomasi, että näin monista kansoista koostuvan alueen hallinto oli hankala. Hän erotti siitä vuonna 22 eaa. Gallia Narbonensiksen provinssin senaatin haltuun, ja jakoi loput kolmeen osaan, jotka olivat Gallia Aquitania etelässä, Gallia Belgica pohjoisessa ja Gallia Lugdunensis niiden välissä. Myöhäisroomalaisella kaudella alue jaettiin useaan provinssiin, jotka kuuluivat Gallian diokeesiin ja Gallian prefektuuriin.
Porvoon pääkirjasto
Porvoon pääkirjasto on Porvoossa toimiva kaupunginkirjaston päätoimipiste. Porvoon kaupunginkirjasto sai alkunsa vuonna 1861. Nykyinen pääkirjaston rakennus valmistui vuonna 2000 ja on arkkitehti Tuomo Siitosen suunnittelema.
Poste Restante (albumi)
Poste Restante on vuonna 1978 julkaistu suomalaisen Paajasen esikoisalbumi. Albumin kappaleet äänitettiin syksyllä 1977 Finnvoxin studiolla. Vielä vuoden 1977 puolella albumilta julkaistiin single "80 lätkä / Poste Restante", ja itse albumi julkaistiin vuonna 1978. Levyn tuottamisesta vastasi Jarmo Jylhä ja sovituksista pääasiassa Bruno Korpela.
Porvoon pääkirjasto
Porvoon kaupunginkirjasto toimii paitsi pääkirjastorakennuksen, myös kolmen lähikirjaston, kirjastoauton ja verkkokirjaston välityksellä. Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle-kirjastoja, jonka osa Porvoon kaupunginkirjasto on. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös porvoolaisten käytettävissä.
Gallia
Historia
300- ja 400-luvuilla useat germaaniset kansat tunkeutuivat Galliaan, joka sittemmin kokonaisuudessaan tuli kuulumaan frankkien valtakuntaan.
Provinssijako
Gallian provinsseissa tapahtui ajan kuluessa seuraavat muutokset:
Wudang
Temppeli ja luostari
Tang-dynastian aikana aloitettiin useiden taolaisten temppeleiden ja luostareiden rakentaminen. Työt jatkuivat vielä seuraavien Song- ja Yuan-dynastioiden aikana.
Vuoristossa on nykyään 46 taolaista temppeliä ja nunnaluostaria, 72 pyhäkköä ja useita erakkomajoina käytettyä luolaa. Keskellä aluetta ja turistien suosikkikohde on Kultainen halli Tiānzhùlla.
Vuonna 1994 vuoriseudun temppelit ja luostarit hyväksyttiin Unescon maailmanperintöluetteloon, sillä ne edustavat kiinalaisen arkkitehtuurin ja taiteen huippua tuhannen vuoden ajalta (700–1700), rakennuksilla oli suuri merkitys kiinalaisen uskonnollisen taiteen ja arkkitehtuurin kehittymiseen sekä ne ovat taolaisuuden keskeisiä rakennuksia. Yksi alueen rakennuksista Yuzhengongin palatsi tuhoutui pahoin tulipalossa vuonna 2003.
Pirttijärvi (Suomussalmi, rajavyöhyke)
Pirttijärvi on saareton ylänköjärvi Suomen ja Venäjän rajalla Suomussalmen kunnassa Kainuun koillisosassa. Järven pinta-ala on 15,7 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 142 kilometriä koilliseen. Valtakunnanraja tekee Pirttijärven kohdalla mutkan koilliseen, joten järvi sijaitsee kokonaisuudessaan Suomen alueella.
Wudang
Wudang ja taistelulajit
pienoiskuva|Yksi Wudangin alueen temppeleistä Wudang on legendan mukaan sisäisen kamppailutaidon, neijian, synnyinkoti kuten myös taijiquanin, baguazhangin ja xingyiquanin. Legendan mukaan taolainen pappi Zhang Sanfeng tutki käärmeen ja kurjen taistelua, jossa käärme vältti kurjen hyökkäykset kerta toisensa jälkeen, kunnes kurki väsyi ja luovutti. Näin Zhang Sanfeg kehitti pehmeän taistelun ja sisäisten voimien periaatteet.
Pirttijärvi (Suomussalmi, rajavyöhyke)
Maantiede
Pirttijärven pituus lounaasta koilliseen on runsaan kilometrin. Järvi on melko tasaleveä. Sen rannat ovat alavaa suota ja metsää. Pirttijärvi laskee Pieneen Pirttijärveen (242,0 metriä mpy), joka sijaitsee 400 metriä lounaaseen. Pirttivaaran kylä sijaitsee noin kilometrin Pirttijärveltä länteen.
Wudang
Wudang ja taistelulajit
Nykyään Wudangin alueella on useita taolaisia sisäisen kamppailutaidon kouluja ja mestareita, joista kuuluisin lienee yli 100 kaksintaistelua voittanut You Xuande.
Pirttijärvi (Suomussalmi, rajavyöhyke)
Maantiede
Pirttijärvi (59.592.1.008) kuuluu Karttimonjoen valuma-alueeseen (59.592), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Taivaljoen-Karttimonjoen valuma-alue (59.59) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Pirttijärvi on Karttimonjoen valuma-alueen laajin vakavesi Ala-Karttimon, Yli-Karttimon ja Iso-Öllörin jälkeen. Valuma-alueeseen kuuluu 22 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Wudang
Wudang ja taistelulajit
Yhdysvaltalainen hip hop -yhtye Wu-Tang Clan on ottanut nimensä alueen Wade–Giles-muotoisesta latinisaatiosta "Wu Tang".
Lois Abbingh
Lois Abbingh (s. 13. elokuuta 1992 Groningen) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa toistasataa ottelua vuodesta 2010 alkaen. Hän on saavuttanut MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2017  sekä EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2016  ja pronssia vuonna 2018. Hän pelasi Rion olympialaisissa 2016 Alankomaiden joukkueen sijoittuessa neljänneksi.
Abbingh on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa VfL Oldenburgissa vuosina 2010–2014, Romaniassa HCM Baia Maressa 2014–2016, Ranskassa Issy Paris Handissa 2016–2018 sekä Venäjällä Rostov-Donissa vuodesta 2018.
Kreikka olympialaisissa
Kreikka on yksi vain neljästä maasta, jotka ovat osallistuneet jokaisiin kesäolympialaisiin. Myös talviolympialaisiin maa on osallistunut vuodesta 1936 lukuun ottamatta vuotta 1960.
Kreikka on isännöinyt kesäolympialaisia vuosina 1896 sekä 2004, molemmilla kerroilla Ateenassa. Koska olympia-aate on lähtöisin antiikin Kreikassa pidetyistä Olympian kisoista, Kreikkaa pidetään olympialaisten kotimaana ja maan joukkue marssii olympialaisten avajaisissa aina ensimmäisenä stadionille.
Kreikka on voittanut yhteensä 110 mitalia ja maa on kaikkien aikojen mitalitilastossa sijalla 31. Menestynein kreikkalaisurheilija on ollut painonnostaja Pirros Dimas, joka on voittanut kolme kulta- ja yhden pronssimitalin.
HIFK Kaukalopallo
140px|right HIFK Kaukalopallo on suomalainen kaukalopallojoukkue. Kaudella 2006–2007 joukkue pelasi III-divisioonassa, jossa se voitti mestaruuden voittamalla finaaliottelussa MyPS:n lukemin 14–8. Mestaruuden myötä seura nousi kaudeksi 2007–2008 II-divisioonaan. HIFK:lla on kaukalopallosta viisi Suomen mestaruutta, joista yhden voitti sen kakkosjoukkue.
Mahikeng
Mahikeng (vuoteen 1980 Mafeking) on Etelä-Afrikan Luoteismaakunnan hallinnollinen keskus. Mafikeng sijaitsee 1 400 kilometriä Kapkaupungista koilliseen. Rautatietä pitkin sieltä on 790 kilometriä Zimbabwessa olevaan Bulawayon kaupunkiin. Idässä olevasta Johannesburgista on Mahikengiin linnuntietä 260 kilometriä. Kaupunki sijaitsee 24 kilometriä Botswanan etelärajasta etelään, ja Madibin kultakentät sijaitsevat 15 kilometriä kaupungista etelään. Vuonna 2001 kaupungissa oli 49 300 asukasta. Vuonna 2007 kaupungissa on ilmoitettu olevan 250 000 asukasta, joista 69 000–75 000 asuu kaupungin liikekeskuksessa.
Historiaa
Mahikeng oli alkuaan barolong-heimon keskuspaikka. Kaupungin perustivat 1885 brittiläiset palkkasoturit, joille barolong-heimon päällikkö lahjoitti maata. Uudisasutus sai nimen Mahikeng, joka on setswanaa ja merkitsee kivistä paikkaa. Myöhemmin brittiläiset uudisasukkaat kirjoittivat nimen muotoon Mafeking.
Kitka
right|thumb|Kitkavoima Ff vastustaa voimaa F.
Mahikeng
Historiaa
Toisen buurisodan puhjettua 1899 Transvaalin armeija piiritti kaupungin. Piiritys kesti 217 päivää lokakuusta 1899 toukokuuhun 1900 ja teki kaupungin puolustusta johtaneesta Robert Baden-Powellista brittien kansallissankarin. Brittejä kuoli piirityksen aikana kaikkiaan 212 ja yli 600 haavoittui, buurien menetykset olivat huomattavasti suuremmat.
Kitka
Kitka eli liikevastus on voima, joka vastustaa kahden kiinteän kappaleen toisiaan koskettavien pintojen välillä ilmenevää liikettä tai tällaisen liikkeen alkamista. Nesteillä on sisäinen kitka, nesteen viskositeetti, joka vaikuttaa nesteen juoksevuuteen. Nesteitä käytetään vähentämään liikepintojen välistä kitkaa. Tällöin neste on aina liikepintojen välissä.
Mahikeng
Historiaa
Mahikeng oli 1894–1965 Betšuanamaan protektoraatin pääkaupunki, vaikka se sijaitsi alueen rajojen ulkopuolella. Vuonna 1965 Gaboronesta tehtiin sen alueen pääkaupunki, josta myöhemmin tuli Botswana. Mahikeng toimi lyhyen ajan nimellisesti itsenäisen Bophuthatswanan bantustanin pääkaupunkina, ennen kuin 1970-luvulla uudeksi pääkaupungiksi tuli Mmabatho.
Kitka
Mitä kitka on
Kitka johtuu pohjimmiltaan kappaleiden välisten todellisten kontaktien takana muodostuvan uuden pinnan luomiseen tarvittavasta työstä, sillä jokaiseen pintaan liittyy termodynaaminen pintaenergia. Vastaavasti kitkalämmitys johtuu kontaktien edessä katoavan pinnan vapauttamasta pintaenergiasta. Kokonaisuudessaan kitka on ilmiönä vaikeasti kuvattavissa, koska siihen vaikuttavat hyvin monet syyt, kuten koskettavien materiaalien kemiallinen koostumus, pintojen rakenne, väliaineet (esimerkiksi öljy ja vesi), staattinen sähkö ja ympäristön olosuhteet (esimerkiksi paine, lämpötila ja ilmankosteus). Kitkan tutkimus on oma tieteenalansa, jota kutsutaan tribologiaksi.
Kappaleille on olemassa sekä lepokitka että liikekitka. Lepokitka pyrkii vastustamaan liikkeelle lähtöä, ja liikekitka pyrkii pysäyttämään jo alkaneen liikkeen. Lepokitka vaikuttaa siis kappaleen nopeuden ollessa nolla, ja liikekitka vaikuttaa, kun kappaleella on jokin liikenopeus. Lepokitka on yleensä suurempi kuin kappaleen liikekitka. Tunnetaan myös tapauksia, joissa liikekitka on suurempi kuin lepokitka.
Lepokitka estää kappaletta lähtemästä liikkeelle, ts. pitää kahden kappaleen pinnat toistensa suhteen levossa. Lepokitkavoima on, kuten tuki- ja jännitysvoimatkin, olosuhteisiin mukautuva voima, jonka suunta ja suuruus riippuvat muista kappaleeseen vaikuttavista voimista siten, että kappale pysyy paikoillaan niin kauan kuin muiden vaikuttavien voimien summa on enintään yhtä suuri kuin tietty suurin arvo, jonka lepokitka voi saada. Tätä suurinta lepokitkan arvoa sanotaan lähtökitkaksi. Tämän seurauksena kappaleen lähdettyä liikkeelle sen liikkeessä pitämiseen tarvitaan vähemmän voimaa kuin liikkeelle saamiseen käytettiin.
Vierintävastus eli vierimiskitka on kappaleen vierimistä vastustava voima.
Kitkaa koskevia yleisiä sääntöjä (huomaa poikkeukset): Nämä säännöt toimivat monissa tapauksissa likimääräisesti, mutta kaikkiin näihin sääntöihin löytyy myös poikkeuksia.
Kitkakerroin
Kitkakerroin on kappaleen liikkeelle saattamiseen tarvittavan voiman F ja kappaletta pintaan puristavan voiman pintaa vastaan kohtisuoran komponentin N suhde: Laskukaavalla voidaan laskea lepokitkakerroin ja liikekitkakerroin. Kitkakertoimet eri aineiden välillä on määritetty kokeellisesti. Suurimmalla osalla aineista kitkakerroin on pienempi kuin 1. Kiihdytyskisoissa tien ja renkaan välinen pinta valellaan tahmealla kitka-aineella, koska paljaan asfaltin kitkavoima ei riitä välittämään kiihdytysauton mekaanista tehoa tiehen — tämän kitka-aineen kitkakerroin saattaa olla yli 1.
Kitkakertoimeen perustuvasta kitkan laskemisesta on huomioitava, että kyseessä on matemaattinen yksinkertaistus, joka kätkee kaikki muut kitkaan vaikuttavat tekijät kuin kokeellisesti mitatun kahden materiaalin välisen kitkan. Kirjallisuuden esittämät arvot kitkakertoimille vaihtelevat tai niissä annetaan vain arvoalue. Vaikka kitkakerrointarkastelu ei kitkan luonnetta selitäkään, riittää se kuitenkin moneen konetekniikan tarpeeseen, erityisesti erilaisten rakenneratkaisujen vertailuun.
Vierintävastus
Vierintävastus on voima, joka vastustaa pyörän tai muun pyöreän kappaleen vierimistä jotakin pintaa pitkin. Vierimiskitka johtuu pääosin kappaleen ja pinnan muodonmuutoksista. Yleisesti vierimiskitka on pienempi kuin vastaava liikekitka. Yleisin esimerkki vierintävastuksesta ovat moottoriajoneuvon pyörät tiellä, jossa sivutuotteena syntyy lämpöä ja melua.
Kitkan hallitseminen
Kitkaa voidaan usein pienentää muun muassa pintoja tasoittamalla tai käyttämällä voiteluaineita, sekä muuttamalla liukuminen vierimiseksi (esimerkiksi konetekniikassa yleiset kuulalaakerit). Tällöin kitkaa vastaan tehdyn työn määrä vähenee. Pintojen tasoittaminen voi johtaa myös kitkan kasvamiseen, jos todellisten kontaktien koko kasvaa. Kitkavoima on vektorisuure, joten sillä on suuruuden lisäksi myös suunta.
Kitkaa voidaan myös optimoida, esimerkiksi autojen renkaiden pidon parantamiseksi, pyrkimällä välttämään lepokitkaa tuntuvasti pienempi liukukitkatilanne renkaan luistaessa. Pyörivällä kappaleella on kosketuspinnassa tietty lepokitka. Jos jarrutuksen tai sivuluisun vuoksi renkaiden pyörimisliike loppuu, renkaiden ja tienpinnan välinen liikekitka on auton liikkeen suuntainen riippumatta pyörien asennosta. Tällöin ohjattavuus katoaa. Tähän ongelmaan on kehitetty lukkiutumattomia jarruja (ABS), luistonestojärjestelmiä ja ESP-ajovakautusjärjestelmiä. Ajoneuvojen renkaissa vierintävastus syntyy renkaan muodonmuutoksiin kuluvasta energiasta. Renkaiden muodonmuutosten voimakkuuteen vaikuttaa renkaiden ilmanpaine, niiden lämpötila ja kuormitus. Auton pyörän (rengas ja vanne) ja tien pinnan välinen kitka on kuitenkin erittäin monimutkainen ilmiö, joka renkaiden kehityksen kannalta edustaa edelleen pitkälti kokeellista tiedettä. Ilmiössä ei suoraan päde klassinen kitkateoria, jossa maksimikitkakerroin on yksi. Tällainen kitkakertoimen suurinta arvoa koskeva rajoitus, jossa kitkakerroin ei voisi olla suurempi kuin 1, esiintyisi vain äärettömän (ideaalisen) jäykkien kappaleiden kosketuksessa.
Maailman mittakaavassa arvioidaan kitkan voittamiseen kuluvan noin kolmasosa kaikesta tuotetusta mekaanisesta energiasta. Uusilla teknologioilla, muun muassa timanttipinnoitteella, energiankulutus voitaisiin saada vähenemään 2–10 prosenttia.