cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johanna Iivanainen
Henkilöhistoria
Myöhemmin hän on opiskellut opettaja­linjalla Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa ja opettanut Pop & Jazz Konservatoriossa.
Yhtyeet
Oulussa asuessaan Iivanainen lauloi Khamos-yhtyeessä, joka julkaisi EP:n vuonna 1996 ja oli Suomen Jazz­liiton kiertueella syksyllä 1997. Helsinkiin muutettuaan hänen ensimmäinen yhtyeensä oli Unit 6, joka julkaisi myös oma­kustanne­albumin No. I. Myöhemmin Iivanainen liittyi Otto Donnerin Free for All -kokoon­panoon ja Mikko Iivanaisen Free Control -yhtyeeseen ja on esiintynyt myös molempien yhtyeiden albumeilla.
Vuonna 2002 Iivanainen oli Antti Sarpila Swing Bandin solistina ja esiintyi muun muassa yhtyeen 20-vuotis­albumilla ja joulu­kiertueella. Lisäksi hän on laulanut yhtyeissä Petri Puolitaival Quartet, JimJamMurMur, Loco Motife, 1N ja Korpi Ensemble, sekä vieraillut Perko-Pyysalo Poppoon ja UMO Jazz Orchestran solistina.
Vuonna 2003 Iivanainen julkaisi sakso­fonisti Eero Koivistoisen kanssa albumin Suomalainen, jolla hän lauloi suomalaisten iskelmien lisäksi Koivistoisen sävellyksiä.
Vuonna 2004 ilmestyi Iivanaisen ensimmäinen soolo­levy Johanna Iivanainen, jonka kappaleet hän oli itse säveltänyt ja sovittanut. Levyllä soitti Free Control.
Vuonna 2007 julkaistiin Iivanaisen ja Koivistoisen yhtyeen toinen yhteinen albumi Lennosta kii! Myös tällä albumilla yhdisteltiin suomalaista populaari­musiikkia Koivistoisen jazz­sovituksiin ja -sävellyksiin. Samana vuonna Universal Music julkaisi Iivanaisen ja Pepe Willbergin albumin Kaksi ihoa.
Palkinnot
Vuonna 2002 Iivanainen palkittiin Louis Armstrong -palkinnolla, ja vuonna 2003 Sony Electronics Finland ja Suomen Jazz­liitto myönsivät hänelle historian ensimmäisen Sony jazz -palkinnon. Hän on ollut Jazz-Emma-ehdokkaana albumeilla Suomalainen vuonna 2003 ja Johanna Iivanainen vuonna 2004.
Iivanainen voitti Jazz-Emman Iro Haarlan ja Uffe Korkforsin Loco Motife -yhtyeessä vuonna 2005.
Vuonna 2006 Iivanainen valittiin Jazzrytmit-lehden kriitikko­äänestyksessä vuoden parhaaksi nais­laulajaksi. Iivanaiselle myönnettiin valtion kolmi­vuotinen taiteilija-apuraha 2021.
José Adolfo Mojica Morales
José Adolfo Mojica Morales (25. syyskuuta 1936 – 2. maaliskuuta 2012) oli elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. lokakuuta 1964 ja nimitettiin Sonsonaten hiippakunnan piispaksi 18. marraskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. tammikuuta 1990. Pääkonsekraattorina toimi Francesco De Nittis, jota avustivat Arturo Rivera Damas ja Marco René Revelo Contreras.
Mojica Morales jäi eläkkeelle 8. lokakuuta 2011.
Rekombinaatio
Rekombinaatio on uusien ominaisuusyhdistelmien syntymistä suvullisessa lisääntymisessä, vanhemmilta periytyvien ominaisuuksien uudelleen järjestyessä.
Aitotumaisilla eliöillä rekombinaatiota aiheuttaa meioosin vähennysjakautumisessa tapahtuva vastinkromosomien satunnainen konjugoituminen ja sukusolujen sattumanvarainen yhdistyminen hedelmöityksessä. Jälkeläisen kummaltakin vanhemmaltaan saama kromosomin kopio voi sattumanvaraisesti periytyä joko tämän äidiltä tai isältä, ja eri kromosomien kohdalla isovanhempien perimät yhdistyvät näin satunnaisesti toisistaan riippumatta.
Perimän uudelleenjärjestelyä meioosissa tapahtuu myös kromosomien eri osien välillä tekijäinvaihdunnan eli crossing-overin seurauksena, mikä moninkertaistaa rekombinaation määrän.
Bakteereilla on kolme rekombinaatiotapaa: transformaatio, konjugaatio ja transduktio.
Evoluution kannalta rekombinaatiolla on hyvin keskeinen merkitys, koska se mahdollistaa eliöiden geneettisen sopeutumisen muuttuviin olosuhteisiin. Geenikartoitusmenetelmä kytkentäanalyysi hyödyntää geenimerkkien tuottamaa tietoa rekombinaatioista.
Lie to Me (Mikolas Josefin kappale)
Lie to Me on tšekkiläisen laulajan Mikolas Josefin esittämä kappale, jolla hän edusti Tšekkiä vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa. Kappale esiintyi viidentenä ensimmäisessä semifinaalissa, ja selvitti tiensä finaaliin. Finaalissa kappale sai 281 pistettä ja saavutti sijan 6. thumb|left|250px|Mikolas Josef esittämässä kappalettaan Euroviisujen ensimmäisen semifinaalin harjoituksissa.
Rodney Crowell
Rodney Crowell (s. 7. elokuuta 1950 Houston, Texas ) on yhdysvaltalainen country-muusikko, lauluntekijä ja tuottaja.
Crowell syntyi musikaaliseen perheeseen Houstonissa Teksasissa. Hän muodosti ensimmäisen yhtyeensä, the Arbitrators, ollessaan lukiossa. Vuonna 1972 hän muutti Nashvilleen tullakseen ammattimuusikoksi. Nashvillessä hän tutustui Townes Van Zandtiin ja Guy Clarkiin.
Vuonna 1988 Crowell teki kaupallisen läpimurron Diamonds & Dirt -albumilla, jolta listaykköseksi nousi viisi singleä: ”It's Such a Small World” (duetto Rosanne Cashin kanssa), ”I Couldn't Leave You If I Tried”, ”She's Crazy for Leavin'” (kirjoitettu yhdessä Guy Clarkin kanssa), ”After All This Time” ja ”Above and Beyond”. Keys to the Highway -albumi (1989) menestyi myös erittäin hyvin.
Hänen laulujaan ovat levyttäneet Keith Urban, Bob Seger, The Oak Ridge Boys, Waylon Jennings, Emmylou Harris, Rosanne Cash ja Johnny Cash.
Georg Laakso
Georg Laakso (s. 1975 Hämeenlinna) on suomalainen kitaristi, joka vaikutti yhtyeissä Cadacross ja Turisas. Hän perusti Cadacrossin Janne Salon ja Jarkko Lemmetyn kanssa. Hän myös lauloi Cadacrossin ensimmäisellä levyllä.
Hän on seurustellut iskelmäsanoittaja Sana Mustosen kanssa.
Onnettomuus
Kitaristi Georg Laakso joutui 31. lokakuuta 2005 Hattulassa auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena Turisas vietti kuukausien ajan hiljaiseloa. Tapaus sai julkisuutta, koska poliisi oli käynyt kaksi kertaa onnettomuuspaikalla löytämättä maassa maannutta Laaksoa. Onnettomuuden seurauksena kitaristi halvaantui kenties loppuelämäkseen. Laakso joutui yhdeksän kuukautta myöhemmin jättämään Turisaksen sekä jäädyttämään Cadacrossin, joka ei luultavasti soita enää.
Diskografia
Cadacross
Turisas
Eagles
Eagles on yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka kitaristi-laulaja Glenn Frey ja rumpali-laulaja Don Henley perustivat Kalifornian Los Angelesissa vuonna 1971. Pian tämän jälkeen kaksikko pyysi mukaan basisti Randy Meisnerin ja soolokitaristi Bernie Leadonin. Don Henleyn ohella yhtyeen nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat soolokitaristi Joe Walsh ja basisti Timothy B. Schmit.
Peter Vardy
Peter Vardy on brittiläinen teologi ja kirjailija, joka on useissa teoksissaan käsitellyt uskonnonfilosofisia aiheita. Hän on toimittanut muun muassa Puzzle ja Thinker's Guide -sarjoja. Vardy on toiminut Lontoon Heythrop Collegen vararehtorina vuodesta 1999. Vardy on usein argumentoinut Richard Dawkinsia vastaan.
Eagles
Yhtye on julkaissut urallaan seitsemän studioalbumia, kaksi livealbumia, kymmenen kokoelma-albumia ja 29 singleä. Eagles on yksi kaikkien aikojen kaupallisesti menestyneimmistä yhtyeistä, sillä sen tuotantoa on myyty kansainvälisesti yli 150 miljoonaa kappaletta, joista pelkästään Yhdysvalloissa yli 100 miljoonaa levyä. Mittavan uransa aikana Eagles on palkittu kuudella Grammy-palkinnolla ja viidellä American Music Awardilla, ja yhtyeen tuotannosta kuusi albumia on yltänyt Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan kärkipaikalle. Yhtyeen 38 kertaa platinaa myynyt The Greatest Hits 1971–1975 on maailman toiseksi myydyin albumi. Se ohitti myynnissä Michael Jacksonin Thrillerin vuonna 2018, mutta vain Yhdysvalloissa.
Eagles hajosi yhtyeen jäsenten välisiin erimielisyyksiin vuonna 1980. Vuonna 1994 Eagles teki onnistuneen paluun esiintymislavoille ja julkaisi myös livealbumin Hell Freezes Over, joka nousi listakärjeksi Yhdysvalloissa ja sisälsi myös neljä uutta kappaletta. Vuonna 1998 yhtye valittiin Rock and Roll Hall of Fameen. Yhtyeen viimeisin studioalbumi on vuonna 2007 julkaistu Long Road Out of Eden.
Perustaminen ja ensimmäiset albumit Eagles ja Desperado (1972-1973)
Eagles sai alkunsa Los Angelesissa vuonna 1971, kun rumpali Don Henley ja kitaristi Glenn Frey palkattiin taustamuusikoiksi Linda Ronstadtin yhtyeeseen. Henley oli muuttanut Los Angelesiin Texasista ja Frey Michiganista. Ronstadtin taustayhtyeen kokoonpanoa täydensivät basisti Randy Meisner ja kitaristi Bernie Leadon. Henley ja Frey pyysivät vuoden 1971 heinäkuussa Meisnerin ja Leadonin liittymään yhtyeeseen, jonka he olivat juuri perustaneet kahdestaan. Sekä Meisner että Leadon lähtivät mukaan Henleyn ja Freyn projektiin, ja yhtye sai pian nimensä Leadonin ehdotuksesta.
Koska yhtyeen jäsenet olivat jo soittaneet yhdessä Ronstadtin yhtyeessä, he onnistuivat saamaan nopeasti levytyssopimuksen David Geffenin perustamalta Asylum Records -levy-yhtiöltä. Geffen alkoi tuttavansa Elliot Robertsin kanssa manageroimaan juuri löytämäänsä yhtyettä, mutta myöhemmin yhtyeen vakituiseksi manageriksi palkattiin Irving Azoff. Eagles julkaisi samannimisen esikoisalbuminsa Eagles vuoden 1972 kesäkuussa. Albumi äänitettiin Lontoon Olympic Studios -studiolla helmikuussa englantilaisen tuottajan, Glyn Johnsin johdolla. Eagles menestyi hyvin Yhdysvalloissa, jossa se nousi albumilistan 22. sijalle ja edesauttoi merkittävällä tavalla kalifornialaisen country rockin suosion kasvua. Albumi sisälsi muun muassa hiteiksi nousseet kappaleet ”Take It Easy” (Billboard Pop Singles -listan 12.), ”Witchy Woman” (listan 12.) ja ”Peaceful Easy Feeling” (listan 22.).
Toisen studioalbuminsa Desperado teemaksi yhtye otti villin lännen lainsuojattomat, ja albumista muovautui kappaleiden valmistuessa konseptialbumi. Don Henley ja Glenn Frey aloittivat Desperadon kappalemateriaalia kirjoittaessaan ensi kertaa kirjoittamaan kappalemateriaalia kahdestaan, ja he muun muassa vastasivat albumin tunnetuimpien kappaleiden ”Tequila Sunrise” ja ”Desperado” kirjoittamisesta. Vuoden 1973 huhtikuussa julkaistu Desperado menestyi albumilistalla yhtyeen esikoisalbumia heikommin nousten Yhdysvalloissa sijalle 41., mutta tästä huolimatta kappaleista ”Tequila Sunrise” ja ”Desperado” tuli valtavan suosittuja ja eräänlaisia yhtyeen tavaramerkkikappaleita.
Askel kohti perinteistä rockmusiikkia - albumit On the Border ja One of These Nights (1974-1975)
thumb|right|200px|[[Don Felder liittyi Eaglesin toiseksi kitaristiksi vuonna 1974 vierailtuaan ensin yhtyeen albumilla.]] Eaglesin kolmannen studioalbumin On the Border tuottajana jatkoi kahden edellisen albumin tavoin Glyn Johns. Don Henley ja Glenn Frey halusivat siirtyä musiikillisesti kahden ensimmäisen albumin kantrivaikutteisesta rockmusiikista perinteiseen hard rockiin, mikä loi näkemyseron On the Borderin musiikista yhtyeen ja Johnsin välille. Johnsin johdolla yhtye äänitti Lontoon Olympic Studiosin tiloissa albumille kaksi kappaletta, jonka jälkeen yhteistyö päätettiin lopettaa ja albumin tuottajaksi valittiin Bill Szymczyk, jonka kanssa On the Border äänitettiin Los Angelesin maineikkaassa Record Plant -studiossa. Albumia äänitettäessä yhtye toi Glenn Freyn ja Bernie Leadonin ehdotuksesta kitaristi Don Felderin soittamaan soolokitaraa kappaleisiin ”Already Gone” ja ”Good Day in Hell”. Muu yhtye oli niin vaikuttunut Felderin soittotaidoista, että hänet pyydettiin kappaleiden äänityksiä seuranneena päivänä jäämään pysyvästi yhtyeen viidenneksi jäseneksi.
On the Border julkaistiin vuoden 1974 maaliskuussa ja se nousi Yhdysvalloissa albumilistan 17. sijalle. ”Already Gone”, ”James Dean” ja ”Best of My Love” julkaistiin albumin singleinä, ja kappaleesta ”Best of My Love” muodostui albumin suurin hitti sen noustua singlelistan kärkeen Yhdysvalloissa. Huhtikuussa yhtye esiintyi Kalifornian Ontariossa yli 300 000 hengen yleisölle California Jam -festivaaleilla. American Broadcasting Company televisioi festivaalin ympäri maata, mikä vauhditti Eaglesin suosiota oikea-aikaisesti juuri On the Borderin julkaisemisen jälkeen ja laajensi yhtyeen fanikuntaa merkittävällä tavalla.
Yhteistyö tuottaja Bill Szymczykin kanssa oli osoittautunut toimivaksi, joten Szymczyk jatkoi Eaglesin tuottajana myös seuraavalla albumilla One of These Nights, joka äänitettiin Los Angelesin Record Plantin ohella myös Miamin Criteria -studiolla. Albumi julkaistiin vuoden 1975 kesäkuussa, ja se oli Eaglesin lopullinen läpimurto. One of These Nights oli yhtyeen ensimmäinen Yhdysvalloissa listaykköseksi noussut albumi, ja se oli myös ehdolla vuoden albumin Grammy-palkinnon saajaksi. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”One of These Nights”, ”Lyin’ Eyes” ja ”Take it to the Limit”, jotka nousivat jokainen viiden parhaan joukkoon Yhdysvaltain singlelistalla. Vuonna 1976 ”Lyin’ Eyes” voitti parhaan duon tai ryhmän pop-esityksen Grammy-palkinnon, ja se oli ehdolla myös vuoden levytyksen Grammy-palkinnon saajaksi.
Kitaristi Bernie Leadon oli hyvin turhautunut Eaglesin uudistuvaan tyyliin ja siihen, että yhtye oli jättänyt hänen suuresti rakastamansa country rockin taakseen siirtyäkseen perinteiseen rockmusiikkiin. Hän päätti erota yhtyeestä, ja vuoden 1975 lopussa hänen paikkansa Eaglesin kitaristina täytti aiemmin muun muassa The James Gang -yhtyeen kitaristina ansioitunut Joe Walsh. Hänen liittymisensä yhtyeeseen herätti epäilyksiä erityisesti Don Henleyssa, jonka mielestä Walsh oli ”liian villi persoona ollakseen Eaglesin jäsen.” Walshin liittyminen yhtyeen kitaristiksi osoittautui kuitenkin myöhemmin onnistuneeksi ratkaisuksi, sillä hänen soittotaitonsa yhdistettynä Don Felderin taitavuuteen edesauttoivat Eaglesin siirtymistä pois country rockin parista.
Klassikkoalbumi Hotel California (1976)
thumb|left|220px|[[Joe Walsh korvasi Bernie Leadonin Eaglesin toisena kitaristina vuonna 1975.]] Vuoden 1976 helmikuussa Eagles julkaisi kokoelma-albumin Their Greatest Hits (1971–1975). Albumi nousi Yhdysvalloissa listan kärkipaikalle ja siitä tuli kaikkien aikojen myydyin äänite Yhdysvalloissa 29 miljoonan kappaleen myynnillään. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin yli 42 miljoonaa kappaletta, ja se vahvisti Eaglesin aseman yhtenä 1970-luvun merkittävimmistä yhtyeistä. Se on maailman myydyin albumi (elokuu 2018).
Hotel California on myöhemmin noussut yhdeksi koko rockmusiikin arvostetuimmista albumeista. Rolling Stone listasi albumin sijalle 37. vuoden 2003 marraskuussa julkaisemassaan 500 Greatest Albums of All Time -listassa, ja kappale ”Hotel California” luetaan usein rockmusiikin merkittävimpien kappaleiden joukkoon. Don Felderin ja Joe Walshin kappaleen lopussa kaksin soittama kitarasoolo on myös useaan otteeseen valittu kaikkien aikojen parhaaksi kitarasooloksi.
The Long Run ja Eagles Live, yhtyeen hajoaminen (1977–1980)
thumb|right|240px|[[Timothy B. Schmit korvasi Randy Meisnerin Eaglesin basistina vuonna 1977.]] Hotel Californiaa seuranneen maailmankiertueen päätyttyä vuonna 1977 basisti Randy Meisner erosi yhtyeestä. Hänen seuraajakseen valittiin aiemmin Meisnerin myös Poco -yhtyeessä korvannut Timothy B. Schmit. Schmitin liityttyä yhtyeeseen Eagles aloitti tulevan studioalbuminsa The Long Run työstämisen. Albumin työstäminen kiristi yhtyeen jäsenten henkilökohtaisia välejä entisestään, sillä albumin syntyprosessi oli alusta lähtien hyvin vaikea. The Long Run oli alun perin tarkoitus julkaista tupla-albumina, mutta äänitysten alkaessa vuoden 1978 maaliskuussa yhtye ei ollut vieläkään onnistunut kirjoittamaan riittävästi materiaalia vaaditun mittaisen albumin levyttämiseksi. Tupla-albumin julkaisemisesta luovuttiin, ja The Long Run sisälsi lopulta vain kymmenen kappaletta. Albumi julkaistiin pitkän studiotyöskentelyn tuloksena vuoden 1979 syyskuussa, mutta se sai kriitikoiden keskuudessa ristiriitaisen vastaanoton ja sitä pidettiin valtavan suositun Hotel Californian jälkeen jopa pettymyksenä. Tästä huolimatta albumi nousi listaykköseksi ja myi platinaa vuoden 1980 alussa. Albumin singlejulkaisut ”Heartache Tonight” (Billboard Hot 100 -listan 1.), ”The Long Run” (listan 8.) ja ”I Can’t Tell You Why” (listan 8.) nousivat hiteiksi, ja ”Heartache Tonight” palkittiin myös Grammy-palkinnolla parhaana duon tai ryhmän rock-esityksenä.
Albumin julkaisemisen jälkeen Eagles aloitti uuden maailmankiertueensa, jonka aikana Don Felderin ja Glenn Freyn henkilökemia ajautui törmäyskurssille. Yhtyeen loppu vaikutti väistämättömältä, mutta se viivästyi levytyssopimuksessa olleen pykälän vuoksi: yhtyeen oli toimitettava levy-yhtiö Asylum Recordsille julkaistavaksi vielä sopimuksen mukaisesti livealbumi. Eagles oli hajonnut epävirallisesti The Long Run -kiertueen päätyttyä vuoden 1980 heinäkuussa, mutta albumi oli yhä julkaisematta. Lopulta vuoden 1980 marraskuussa julkaistulle livealbumille Eagles Live otettiin konserteissa taltioitua materiaalia vuosien 1976 ja 1980 väliltä. Glenn Frey oli katkaissut välinsä yhtyeen muihin jäseniin, ja muun yhtyeen työstäessä Miamissa osuuksiaan albumia miksattaessa, Frey oli päättänyt jäädä Los Angelesiin. Eagles Live nousi Yhdysvalloissa listan kuudenneksi, ja albumin ainoana singlenä julkaistu lainakappale ”Seven Bridges Road” ylsi listan 21. sijalle.
Eagles Liven julkaisemisen jälkeen yhtyeen uran ilmoitettiin virallisesti olevan ohi. Yhtyeen jäsenten viha toisiaan kohtaan oli syventynyt entisestään, ja Don Henley muun muassa vannoi, etteivät yhtyeen jäsenet soittaisi yhdessä ennen kuin helvetti jäätyy.
Hell Freezes Over ja paluukiertue (1994–2000)
Vuonna 1993 Giant Records julkaisi kokoelma-albumin Common Thread: The Songs of the Eagles, jolla eri yhtyeet ja artistit esittivät omia versioitaan Eaglesin uran kappaleista. Country-muusikko Travis Tritt levytti albumille oman versionsa kappaleesta ”Take It Easy”, jolle kuvattiin myös musiikkivideo. Tritt vaati, että The Long Runin levyttänyt Eaglesin kokoonpano esiintyisi videolla, ja kukin Eaglesin jäsenistä suostui ehdotukseen. Musiikkivideolla esiintymisen ohella Timothy B. Schmit vieraili albumilla taustalaulajana, ja julkinen huhu Eaglesin paluusta alkoi velloa entistä voimakkaampana.
Merkintä
Merkintä tarkoittaa seuraavia asioita tai esiintyy seuraavissa asiayhteyksissä:
Eagles
Hell Freezes Over ja paluukiertue (1994–2000)
Vuonna 1998 Eagles valittiin Rock and Roll Hall of Famen jäseneksi. Palkitsemisseremonian päätteeksi Eagles nousi lavalle koko uransa kattavan kokoonpanon kanssa, sillä Henleyn, Freyn, Walshin, Felderin ja Schmitin rinnalla lavalla esiintyivät myös Randy Meisner ja Bernie Leadon. Yhtye esitti tapahtumassa kappaleet ”Take It Easy” ja ”Hotel California”.
Vuoden 2000 marraskuussa Eagles julkaisi neljän CD-levyn kokoelman Selected Works: 1972–1999, joka koostui yhtyeen kappaleiden ohella myös The Long Runin äänityksistä peräisin olevista pätkistä ja aiemmin julkaisemattomista, konserteissa taltioiduista kappaleista.
Don Felderin lähtö ja oikeussyytteet, uusi single ”Hole in the World” (2001–2003)
thumb|right|220px|[[Glenn Frey, Timothy B. Schmit, Don Henley ja Joe Walsh vuonna 2008.]] Kitaristi Don Felder erotettiin yhtyeestä vuoden 2001 helmikuussa. Syynä tähän oli Eagles yhtyeen Eagles LTD yhtiön omistusoikeuksiin liittyyvät erimielisyydet joissa yhtiön osakkaiden osuuksien suuruuksista syntyi erimielisyyttä.Tätä seurasivat Felderin oikeussyytteet Don Henleya ja Glenn Freyta kohden, ja hän vaati Eaglesilta yli 50 miljoonan dollarin korvauksia erottamisestaan. Felder oli lisäksi suivaantunut siitä, että Henley ja Frey saivat suuremman osuuden Hell Freezes Over -kiertueen ja Selected Works: 1972-1999 -kokoelman tuotoista kuin muu yhtye, ja hänen mielestään tuotot olisi pitänyt jakaa viiteen yhtä suureen osaan yhtyeen jäsenten kesken. Henley ja Frey haastoivat Felderin oikeuteen sopimusrikkomuksesta liittyen Felderin kirjoittamaan omaelämäkertaan Heaven and Hell: My Life in the Eagles (1974–2001). Frey, Henley sopivat oikeuskiistansa Felderin kanssa lopulta ilman pitkää ja negatiivista julkisuutta lisäävää oikeudenkäyntiä.
Felderin erosta huolimatta Eagles aloitti vuonna 2001 uuden konserttikiertueensa, ja hänen paikkansa yhtyeen konserteissa täytti Steuart Smith. Smithin ohella kiertueelle yhtyeen mukaan liittyivät myös kosketinsoittajat Michael Thompson ja Will Hollis, rumpali Scott Crago, torvisoittaja Bill Armstrong, saksofonisti ja viulisti Al Garth sekä saksofonistit Christian Mostert ja Greg Smith.
Vuonna 2003 Eagles julkaisi uuden kokoelma-albumin The Very Best Of. Kahden CD-levyn albumi sisälsi kattavan läpileikkauksen yhtyeen levytysurasta esikoisalbumista vuoden 1994 Hell Freezes Overin studiomateriaaliin, mutta myös uuden kappaleen ”Hole in the World”, jonka Don Henley ja Glenn Frey olivat kirjoittaneet syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen.
Vuoden 2004 marraskuussa Eagles taltioi konserttinsa Australiassa DVD-julkaisuksi Farewell 1 Tour – Live from Melbourne, joka julkaistiin vuoden 2005 kesäkuussa. DVD sisälsi myös Glenn Freyn säveltämän uuden kappaleen ”No More Cloudy Days”.
Long Road Out of Eden (2007–)
Kappale ”No More Cloudy Days” julkaistiin singlenä vuonna 2005 ensimmäisenä singlenä Eaglesin tulevalta, seitsemänneltä studioalbumilta Long Road Out of Eden jota yhtye oli työstänyt jo vuodesta 2001. Albumilta julkaistiin vuosien 2007 ja 2009 välillä myös neljä muuta singleä: ”How Long”, ”Busy Being Fabulous”, ”What Do I Do with My Heart” ja ”I Don't Want to Hear Any More”. Long Road Out of Eden -albumin Eagles julkaisi vuoden 2007 lokakuussa, ja albumi nousi Yhdysvalloissa listaykköseksi. Se oli yhtyeen ensimmäinen täysin uudesta materiaalista koostunut studioalbumi sitten vuoden 1979 The Long Runin, ja se oli vuoden myydyin albumi Yhdysvalloissa. Albumi huomioitiin yhteensä kuudella Grammy-palkintoehdokkuudella, joista se voitti palkinnot kategoriassa ”paras duon tai ryhmän country-esitys” kappaleella ”How Long” ja ”paras pop-instrumentaali” kappaleella ”I Dreamed There Was No War”. Long Road Out of Eden oli Yhdysvaltojen ohella albumilistan ykkönen myös kahdessatoista muussa maassa.
Vuonna 2013 Eaglesin uraa käsittelevä kaksiosainen dokumenttielokuva History of the Eagles sai ensi-iltansa, ja elokuvan julkaisua seurasi uusi maailmankiertue jonka aikana myös yhtyeen alkuperäinen kitaristi Bernie Leadon palasi yhtyeeseen vierailemaan konserteissa.
Eagles Suomessa
Eagles on esiintynyt Suomessa kolme kertaa. Ensimmäisen kerran yhtye nähtiin Suomessa vuonna 2001, kun se esiintyi Helsingissä ja Turussa loppuunmyydyille katsomoille. Toistaiseksi viimeisin Suomen-vierailu tapahtui kesäkuussa 2009, kun yhtye esiintyi Hartwall Areenalla Helsingissä.
Koubaye
Koubaye on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Moptin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sisämaasuistossa 35 kilometriä Moptista lounaaseen. Kunnassa on 6 600 ja keskuskylässä 2 900 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede
Koubayen kunta rajoittuu idässä Moptin piirin Socouran ja Soyen, etelässä Ouro Modin ja lännessä Sasalbén sekä pohjoisessa Ténenkoun piirin Togoro Kotian kuntiin.
Kunnan alue on pinnanmuodostukseltaan kumpuilevaa tulvatasankoa ja luonnonvaraiselta kasvillisuudeltaan lähinnä pensasaroa. Vesistöjä ovat Niger, sen haarajoki Sono sekä lukuisat tulvajärvet. Niiden rannoilla on tulvaniittyjä. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Asutus
Vuonna 1996 perustettu kunta oli aikaisemmin osa Ouro Modin arrondissementtia. Nykyään siihen kuuluu kahdeksan kylää: Daka Bori, Diam Alla Bozo, Diam Alla Rimaibé, Kelloye, Koubaye, Lardé Bali, Singuino ja Yogonsiré. Asukkaat ovat fulbeja, rimaibeja, bozoja ja malinkeja. Yleisimmät kielet ovat bozo ja fulani.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Moptin ja Ténenkoun välinen tie, joka on liikennöintikelpoinen vain osan vuodesta. Tulva-aikaan tärkein liikenneväylä on Nigerjoki.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely, puolipaimentolaisuuteen perustuva karjanhoito ja etupäässä bozojen harjoittama kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi (90 % tuotannosta), maissi ja lehmänpapu. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii kolme alakoulua, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) ja yksi lukutaitokeskus. Yogonsiréssa on vaatimaton terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja sekä kaksi kastelukanavaa. Muita palveluja ovat Koubayen viisi kauppaa. Liikennevaikeuksien takia kunnassa ei ole toria.
Amazing (Kanye Westin kappale)
Amazing on yhdysvaltalaisen rap-artisti Kanye Westin kappale, jossa vierailee Young Jeezy. Se julkaistiin kolmantena singlenä hänen neljänneltä studioalbumiltaan 808s & Heartbreak maaliskuussa 2009.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Kanye West, Malik Yusef, Consequence, Jeff Bhasker ja Young Jeezy.
”Amazing” ylsi Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 81.
Mikael Ljungberg
Mikael Ljungberg (13. kesäkuuta 1970 Göteborg – 17. marraskuuta 2004 Mölndal) oli ruotsalainen painija. Hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1993 ja 1995, Euroopan mestaruuden 1995 ja 1999 sekä olympiakultaa 2000 Sydneyssä. Lisäksi hän saavutti olympiapronssia 1996, EM-hopeaa 1998 ja MM-pronssia 1999.
Kärsittyään pitkään masennuksesta Ljungberg oli hoidettavana psykiatrisessa sairaalassa Mölndalissa, kun hän teki itsemurhan.
Soma (australialainen yhtye)
Soma oli australialaisten David Thrussellin ja Pieter Bourken elektronista musiikkia soittanut yhtyekokoonpano, joka julkaisi useita albumeja 1990-luvulla. Yhtyen viimeisin levy, My Ancient Vihmaana, julkaistiin vuonna 2001. Yhtye itse kuvasi musiikkiaan elektronisen musiikin hedelmäsalaatiksi, joka yhdistelee jatkuvasti muuttuvalla tavalla akustisia ja elektronisia elementtejä.
Ibrahim Köse
Köse on Lahden Reippaan kasvatti. Ensimmäistä kertaa hän pelasi aikuisten tasolla 10. helmikuuta 2009 Liigacupin ottelussa Turun Palloseuraa vastaan. Veikkausliigassa Köse debytoi FC Lahden joukkueessa 4. kesäkuuta 2010 Tampere Unitedia vastaan. Hän pelasi myös lainalla FC Hämeenlinnan riveissä. Köse siirtyi tammikuussa 2013 Tampereen Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella.
Kösen pikkuveli Onuray Köse on edustanut Veikkausliigassa FC Lahtea.
Aleksandr Dokturišvili
right|200px Aleksandr Dokturišvili (s. 22. toukokuuta 1980 Tbilisi, Gruusian SNT) on uzbekistanilainen painija. Hän kilpailee kreikkalais-roomalaisessa painimuodossa.
Ateenan olympiapainien finaalissa Dokturišvili voitti Suomen Marko Yli-Hannukselan.
Pohjapato
pienoiskuva|Matalassa pohjapadon harja jää sekä yläpuolisen että alapuolisen osuuksien vedenpintojen alle. Pohjapato on patotyyppi, jolla nostetaan tai säilytetään haluttu vedenpinnan korkeus joessa, kosteikolla tai järvessä. Ne rakennetaan tavallisesti joen uomaan taikka järven tai kosteikon yhteyteen sen laskujoen alkuun siten, että padon harja jää virtaavan veden alle. Pohjapadon sivuprofiili on yleensä puolipallon tai kolmion muotoinen. Erilaista lopputulosta haetaan kynnyspadolla, jolla nostetaan yläpuolisen vesistön vedenpintaa enemmän ja alle jää putousmainen kynnys. Tällaisen padon sivuprofiili on yleensä suorakulmio tai kolmio.
Tarkoitus
Yleinen tarkoitus on nostaa vedenpintaa, jotta vesistön vesitilavuus kasvaisi. Jokeen rakennettu pohjapato hidastaa vedenvirtaamaa, kasvattaa uoman vesitilavuutta ja säilyttää olosuhteet riittävinä kuivalla kaudella padon yläpuolisella osallaan. Joen niskaan rakennettu pohjapato toimii vastaavasti yläpuoliselle kosteikolle tai järvelle. Pohjapadot kuitenkin nopeuttavat alapuolisen uoman virtausnopeutta, mikä voi aiheuttaa joskus vaaratilanteita joessa liikkuville ja eroosiota. Siksi padon alapuolisella osalla voidaan virtauksia hidastaa kiveämällä sinne pieni koski.
Perattujen jokien vuodenaikojen mukaiset virtaamat vaihtelevat yleensä enemmän kuin luonnonjokien, joissa kasvillisuus, mutkaisuus ja pohjassa lojuvat kivet jarruttavat veden virtaamista alajuoksulle. Peratuissa joissa on syvänteet ja matalikot voitu tasoittaa, jolloin kuivalla kaudella ei jää vesieliöille riittävästi elinmahdollisuuksia. Tällaiseen jokeen voidaan lisätä vesitilavuutta toisiaan seuraavilla pohjapadoilla. Padon alapuolisen osan eroosiota vähentää riittävä vesitilavuus. Kalojen ja muiden vesieliöiden liikkuvuutta voidaan parantaa pitämällä pohjapatojen virtausnopeuksia pieninä. Myös vesiliikenne hyötyy korkeammasta vedenpinnasta, mutta ongelmaksi tulee yleensä padon kiertäminen. Jos pohjapadossa on aukko veneille, voi vaaraksi muodostua virtausnopeuksien aiheuttamat "kuopat", jonne vene voi ajautua ja kaatua.
Mehmet Özal
Özalin parhaita kansainvälisiä saavutuksia ovat 96 kilon sarjan maailmanmestaruus vuodelta 2002, 97 kilon sarjan MM-pronssi vuodelta 2001 sekä 96-kiloisten olympiapronssi vuodelta 2004. Hän edustaa istanbulilaista Bueyueksehir Beldeyesi -seuraa.
Melodifestivalen 1978
Melodifestivalen 1978 oli Ruotsissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 1978 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailuun valittiin kymmenen kappaletta, ja se pidettiin 11. helmikuuta Cirkuksessa Tukholmassa. Voittajan valitsivat 11 ympäri Ruotsia kokoontunutta alueraatia, joista kukin antoi kappaleille pisteitä Eurovision laulukilpailusta tutulla kaavalla 1-2-3-4-5-6-7-8-10-12. Äänestys kuitenkin päättyi tasapeliin Björn Skifsin esittämän kappaleen "Det blir alltid värre framåt natten" ja yhtyeen Lasse Holm, Kikki Danielsson & Wizex esittämän kappaleen "Miss Decibel" välillä. Näiden kahden kappaleen kesken järjestettiin uusintaäänestys, jossa kukin alueraati antoi yhden pisteen suosikilleen. Äänestyksessä voittajaksi valittiin Björn Skifs.
José Manuel Imbamba
right|thumb|José Manuel Imbamba, 23. elokuuta 2015.
José Manuel Imbamba (s. 7. tammikuuta 1965) on angolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Lwenan hiippakuntaan 29. joulukuuta 1991 ja nimitettiin Dundon hiippakunnan piispaksi 6. lokakuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Filomeno do Nascimento Vieira Dias, jota avustivat Damião António Franklin ja Giovanni Angelo Becciu. Imbamba asetettiin virkaansa 11. tammikuuta 2009.
Imbamba nimitettiin 12. huhtikuuta 2011 ja asetettiin 31. heinäkuuta Saurimon arkkipiispaksi.
Individual Thought Patterns
Individual Thought Patterns on Death-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1993.
Tyylillisesti albumi on suoraa jatkoa edeltäjä Humanille. Tekninen ja progressiivinen death metal sai selvästi jazz-vaikutteita Chuck Schuldinerin kokeellisen sävellystyön tuloksena. Albumilla Schuldiner jakoi myös vastuuta kitaratyöskentelyssä: King Diamondin Andy La Rocque soitti miltei puolet levyn kitarasooloista.
Individual Thought Patterns sisältää Schuldinerin uran eräitä arvostetuimpia kitarariffejä. Guitar Player -lehti listasi albumin vuonna 1994 kaikkien aikojen kahdenkymmenen parhaimman metallikitara-albumin joukkoon.
Individual Thought Patternsin viimeinen raita on Deathin luultavasti tunnetuin kappale "The Philosopher", josta tehtiin myös musiikkikanava MTV:llä näkyvyyttä saanut video. Animaatiohahmot Beavis ja Butthead arvostelivat videon omassa ohjelmassaan.
Albumilista
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Suomen virallinen lista
Operaatio Salama
thumb|Operaatio Salama (kroatiaksi Bljesak) kartalla.
Operaatio Salama oli kroaattisotilaiden ja poliisin yllätyshyökkäys Itä-Kroatiassa aluetta miehittäneitä serbejä vastaan Kroatian sodan aikana 1. toukokuuta 1995. Tässä hyökkäyksessä kroaatit valtasivat takaisin serbien miehittämän Kroatiaan kuuluvan Länsi-Slavonian osan. Alue oli YK:n suoja-alue.
Operaatio Salama kesti 31 tuntia. Se alkoi 1. toukokuuta kello 5:30 ja päättyi seuraavana päivänä iltapäivällä. Siihen osallistui noin 7200 kroaattia, joista 42 kuoli ja 162 haavoittui.
Hyökkäyksen kohde oli Pakracin-Okucanin alue, jolla asui ennen iskua noin 13 000 serbiä. Se muodosti YK:n läntisen suoja-alueen, jota UNPROFOR-joukkojen piti suojella. Joukot eivät kuitenkaan puuttuneet toukokuun 1. päivän tapahtumiin.
Kroaateille operaatio merkitsi Länsi-Slavonian vapauttamista. Alue oli merkittävä muun muassa moottoritien ja rautatien takia. Kroaatteja vastassa oli 5 500 serbikapinallista ja Serbian sotilasjoukko. Serbejä kaatui noin 350 ja haavoittui 1 000–1 200. Kesäkuun alkuun mennessä noin 12 000 serbiä oli paennut alueelta.
Eräät YK:n virkailijat syyttivät heti tapahtumien jälkeen kroaatteja ihmisoikeusrikkomuksista. Seuraavalla viikolla paikalla käynyt Human Rights Watch -järjestö ilmoitti rikkomuksia olleen, mutta ne eivät olleet laajamittaisia ja ne vaatisivat lisätutkimuksia.
Areena (pelisarja)
Areena on kempeleläisen Seppo Suorsan kehittämä managerointipelisarja, jossa pelaajan tehtävänä on koota fantasiakirjallisuudesta tuttuja rotuja edustavista gladiaattoreista joukkue toisia joukkueita vastaan taistellakseen. Pelaaja värvää, kouluttaa ja varustaa gladiaattorinsa, ja pelin tavoitteena on kohota divisioonasta toiseen kohti mestaruutta. Areena on yksi tunnetuimpia suomalaisia freeware-pelisarjoja ja on nauttinut uskollisen fanikunnan suosiota 90-luvulta asti. Pelisarjan viimeisin osa, Areena 7, julkaistiin vuonna 2014.
Historia
Pelisarja sai alkunsa Seppo Suorsan ideasta yhdistää jalkapallomanagerointi fantasiaroolipeliin. Suorsa julkaisi ensimmäisen Areena-pelinsä Commodore 64:lle vuonna 1991. Ensimmäistä Areenaa luukuun ottamatta pelisarjan pelit ovat saatavilla freewarena.
Tampereelle Museokeskus Vapriikkiin 2017 avattu Suomen pelimuseo sisällytti Areena 5:n 100 Suomalaista peliä -näyttelyynsä yhtenä sadasta suomalaisesta tai suomalaiseen pelikulttuuriin voimakkaasti vaikuttaneesta pelistä.
Karl Kautsky
pienois|Karl Kautsky Karl Johann Kautsky (18. lokakuuta 1854 Praha, Itävallan keisarikunta – 17. lokakuuta 1938 Amsterdam, Alankomaat) oli itävaltalais-tšekkiläinen sosiaalidemokratian ja marxismin johtava teoreetikko. Marxismin historiassa hän toimitti Karl Marxin kriittisen kansantaloustieteellisen teoksen Pääoman neljännen osan.
Elämä
Kautsky oli syntyperältään Itävallan juutalainen. Prahalaissyntyinen Kautsky opiskeli historiaa ja filosofiaa Wienin yliopistossa vuodesta 1874 ja liittyi Itävallan sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen (SDAPÖ) vuonna 1875. Vuodet 1885–1890 hän asui Lontoossa, ystävystyi Friedrich Engelsin kanssa ja toimi tämän yksityissihteerinä. Vuonna 1891 hän laati Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) Erfurtin ohjelman August Bebelin ja Eduard Bernsteinin kanssa.
Engelsin kuoltua 1895 Karl Kautskysta tuli sosialistisen liikkeen tärkeimpiä teoreetikkoja, hän muovasi etenkin marxilaista puolueoppia August Bebelin kanssa. Hän jäi puolueeseen, kun sen vasemmisto Rosa Luxemburg mukanaan erosi SPD:stä sen annettua tukensa ensimmäiseen maailmansotaan liittymiselle. Vuonna 1917 Kautsky kuitenkin erosi SPD:stä liittyäkseen Saksan itsenäiseen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (USPD), jonka jäsenenä hän oli vuoteen 1919. SPD:hen hän palasi 1922.
Steffen Thoresen
Steffen Thoresen (s. 3. kesäkuuta 1985 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, joka pelaa GET-ligaenin Storhamar Dragonsissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Elite Prospects -sivuston Matias Strozykin mukaan Thoresen on työteliäs hyökkääjä, joka pelaa kovaa ja fyysisesti, vaikka ei ole kovin isokokoinen. Hän on myös melko hyvä viimeistelijä.
Karl Kautsky
Elämä
1882 Kautsky perusti Neue Zeit -lehden, jota hän johti vuoteen 1917. Vuonna 1909 hän julkaisi teoksen Der Weg zur Macht (”Tie valtaan”).
Steffen Thoresen
Seuraura
Thoresen on Storhamar IL:n kasvatti. Hän siirtyi jo 16-vuotiaana Ruotsiin ja Färjestad BK:n J18-junioreihin kaudeksi 2001–2002. Kaudella 2003–2004 Thoresen debytoi miesten peleissä siirryttyään maan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Ruotsin I-divisioonan Skåre BK:hon. Joukkue eteni Kvalserien AS:ään, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudeksi 2004–2005 hän palasi kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa Storhamar Dragonsiin. Thoresenin tulokaskausi UPC-ligaenissa toi 41 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 1+5=6. Hän oli pudotuspeleissä Dragonsin paras syöttäjä. Kaudella 2005–2006 Thoresen oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 17+19=36.
Karl Kautsky
Elämä
Vladimir Lenin kuvaili Kautskya "luopioksi" pamfletissaan Proletaarinen vallankumous ja luopio Kautsky.
Kautsky puolestaan arvosteli Leniniä vuoden 1934 teoksessaan Marxismi ja bolshevismi: Demokratia ja diktatuuri seuraavasti:  Bolshevikit Leninin johdolla onnistuivat valtaamaan asevoimat Pietarissa ja myöhemmin Moskovassa ja loivat siten pohjan uudelle diktatuurille vanhan tsaarin diktatuurin tilalle.
Steffen Thoresen
Seuraura
Kaudella 2006–2007 Thoresen oli tehoilla 23+21=44 Storhamar Dragonsin paras maalintekijä Greg Barberin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti kauden päätteeksi GET-ligaenin (ent. UPC-ligaen) hopeaa. Kauden 2007–2008 Thoresen aloitti Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Växjö Lakers HC:ssä, mutta hän palasi kesken kauden kuitenkin kotimaahansa ja siirtyi Vålerenga IF:n riveihin. Kaudella 2008–2009 Thoresen oli 20 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa, kuten myös seuraavan kauden 2009–2010 päätteeksi.
Karl Kautsky
Elämä
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Kautsky tuki Gruusian menševikkejä. Hänen asenteellaan oli vaikutusta myös Suomen sosiaalidemokraattien suhtautumiseen Neuvostoliittoa kohtaan.
Karl Kautsky eli pitkään Berliinin Friedenaussa; hänen vaimonsa Luise Kautsky oli Rosa Luxemburgin läheinen ystävä. Kautsky kuoli maanpaossa Amsterdamissa 84 vuoden ikäisenä.
Steffen Thoresen
Seuraura
Thoresen nousi kaudella 2010–2011 Vålerengan varakapteeniksi. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Blake Evansin jälkeen tehoilla 13+21=34. Kauden 2012–2013 Thoresen aloitti Valko-Venäjän Ekstraligan H’K Njoman Hrodnassa, jossa hän pelasi kaksi Valko-Venäjän cupin ottelua, mutta Thoresen pelasi kuitenkin jo ennen kauden alkua Vålerengaan. Hän teki GET-ligaenin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+32=49, joilla Thoresen oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa. Kaudeksi 2013–2014 Thoresen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Lørenskog IK:n riveihin. Hän oli 21 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä, kuten myös kaudella 2014–2015 15 osumallaan. Toukokuussa 2015 Thoresen teki Lørenskogin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Jani Lakanen
Jani Ensio Lakanen (s. 11. joulukuuta 1976 Lohjan maalaiskunta) on suomalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa Helsingin Suunnistajia.
Hänen suunnistusuransa alkoi kasvattajaseurassa Rasti-Vihdissä. Lakanen asuu Jyväskylässä Reetta-vaimonsa kanssa. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta liikuntatieteiden maisteriksi vuonna 2006. Hänen pikkuveljensä Jonne Lakanen on myös suunnistaja.
Steffen Thoresen
Maajoukkueura
Thoresen valittiin Norjan joukkueeseen Pyeongchangin olympiakisoihin 2018. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2014.
Jani Lakanen
Vuonna 2010 Lakanen valittiin Suunnistusliiton yhdeksi päätoimiseksi valmentajaksi. Hän oli mukana nuorten maajoukkuevalmennuksessa ja liiton valmentajakoulutuksessa.
Steffen Thoresen
Maajoukkueura
Thoresen pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2004 ja 2005, joista jälkimmäinen turnaus päättyi A-lohkon kultaan sekä sarjanousuun pääsarjatasolle. Hän jakoi neljällä osumallaan Norjan sisäisen maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Thoresen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002 sekä I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2003, jolloin hän voitti B-lohkon kultaa ja oli nostamassa Norjaa seuraavaksi vuodeksi pääsarjatasolle.
Jani Lakanen
Urheilu-ura
Jani Lakanen on saavuttanut urallaan kaksi suunnistuksen maailmanmestaruutta, viisi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. Lisäksi hän on voittanut kaksi Euroopan-mestaruutta sekä useita Suomen-mestaruuksia. Hän voitti myös suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun vuonna 2000 sekä Jukolan Viestin Kooveen joukkueessa 2016. Lakanen lopetti kansainvälisen suunnistusuransa vuonna 2010 mutta palasi arvokisaedustajaksi kahden välivuoden jälkeen kesällä 2013.
Steffen Thoresen
Muuta
Thoresenin isoveli Patrick pelaa KHL-joukkue SKA Pietarissa ja hän on aiemmin pelannut myös pudotuspelit mukaan lukien 120 NHL-ottelua. Veljesten isä Petter Thoresen toimii Norjan A-maajoukkueen päävalmentajana ja hän pelasi myös omalla pelaajaurallaan mm. neljät olympiakisat.
Jani Lakanen
Arvokisamitalit
Ensimmäisen aikuisten MM-mitalinsa Jani Lakanen otti vuonna 1999 viestissä. Vuonna 2001 Lakanen otti ensimmäisen maailmanmestaruutensa viestissä. Samana vuonna hän otti MM-hopeaa normaalimatkalla. Vuonna 2003 Lakanen otti viestissä MM-hopeaa ja vuonna 2005 sprintissä pronssia. 2006 hän voitti MM-kultaa pitkällä matkalla ja otti hopeaa viestissä. Sotkamossa 2013 hän saavutti 36-vuotiaana pitkällä matkalla MM-hopeaa. Hänen EM-kultansa tulivat viestissä 2002 ja pitkällä matkalla 2006. Hän on myös ottanut PM-hopeaa ja -pronssia sekä kaksi MM-pronssia nuorten sarjassa normaalimatkalla.
SM-mitalit
Jani Lakasella on 39 suunnistuksen SM-mitalia aikuisten sarjassa, joista 21 kultaista. Hän on voittanut pitkän matkan SM-kilpailun yhdeksän kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1997. Viestissä hän on voittanut SM-kultaa yhdeksän kertaa (1999, 2000, 2002, 2003, 2005, 2006, 2011, 2013, 2016). Hänellä on SM-kultaa myös pikamatkalta (2000) ja yösuunnistuksesta (2003, 2015). Nuorten sarjoissa Lakasella on kymmenen henkilökohtaista SM-mitalia, joista kahdeksan kultaa.
Yleisurheilu
Jani Lakanen on sijoittunut maastojuoksun SM-kilpailuissa 12 kilometrin matkalla seitsemänneksi, vuosina 2004 Porvoossa ja 2005 Varkaudessa. Joukkuekilpailussa hän otti SM-kultaa 2004 ja hopeaa 2005. Yleisurheilussa hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijat -seuraa. Aikaisemmin hän on edustanut Sjundeå IF ja Karhulan Katajaiset -seuroja.
Rehne Pedersen
Rehne Pedersen (s. 18. huhtikuuta, Aalborg ) on tanskalainen pokeriammattilainen. Hän oli varsin tuntematon nimi pokeripiireissä ennen kuin voitti joulukuussa 2005 World Poker Tourin Five Classic Diamond -turnauksen, jonne hän selviytyi 100 dollarin satelliittiturnauksen kautta. Lopun kaksinpelissä Pedersen kukisti suomalaisen Patrik Antoniuksen ja ansaitsi 2 078 185 dollaria. WPT:n Fourth Annual Five-Star World Poker Classic -turnauksessa huhtikuussa 2006 Pedersen sijoittui rahoille voittaen 87 875 dollaria. Vuonna 2005 Pedersen oli World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa rahasijalla (233.).
Internetissä Pedersen pelaa nimimerkillä "Carlos". Tammikuussa 2008 Pedersenin turnausansiot ylittivät 2,2 miljoonaa dollaria.
Şeref Eroğlu
Şeref Eroğlu on paininut vuodesta 1988 lähtien. Hän edustaa maineikasta istanbulilaista Bueyueksehir Belediyesi -seuraa. Hän on urallaan voittanut kuusi Euroopan mestaruutta, maailmanmestaruuden ja lukuisia himmeämpiä arvokisamitaleita.
Paranoid (Kanye Westin kappale)
Kappaleen ovat kirjoittaneet Kanye West, Plain Pat, Kid Cudi, Consequence ja Jeff Bhasker.
”Paranoid” ylsi Billboardin US Airplay Top 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 37.
Jylppy
Jylppy on kaupunginosa Kotkassa. Kaupunginosa sijaitsee Hovinsaaren itäosassa Kotkansaaren pohjoispuolella. Jylpyn rajana on lännessä Hyväntuulentie ja Kotkantie Metsolan kaupunginosaan, pohjoisessa valtatie 7 Kyminlinnan kaupunginosaan, idässä Kymijoen Huumanhaara ja Huumanpohja Jumalniemen kaupunginosaan ja etelässä Kotkan rata ja Takojantie Hovinsaaren kaupunginosaan.
Jylppy on nykyään lähinnä pienteollisuusaluetta. Kaupunginosan alueella sijaitsee myös Metsolan urheilukenttä.
Historia
Jylpyn alue kuului muun Hovinsaaren mukana Kyminkartanon lampuotilääniin. Kustaa III:n sodan jälkeen alue otettiin Ruotsinsalmen ja Kyminlinnan kaksoislinnoituksen käyttöön. Vuonna 1884 Jylpyn alue liitettiin Kymistä Kotkaan. Alue kuului silloin Hovinsaaren kruununpuiston maihin.
Societas biochemica, biophysica et microbiologica Fenniae
Societas biochemica, biophysica et microbiologica Fenniae eli Biobio-seura on suomalainen valtakunnallinen tieteellinen yhdistys. Seuran tavoitteena on edistää oman alansa tutkimusta ja toimintaa Suomessa. Seuran toimialaan kuuluvat biokemia, biofysiikka, mikrobiologia, kasvifysiologia, eläinfysiologia, virologia ja ravitsemustiede, glykobiologia sekä proteomiikka. Seuran perusti nobelisti Artturi Ilmari Virtanen vuonna 1946. Seura kuuluu alan kansainvälisiin järjestöihin ja jakaa apurahoja jäsenilleen.
Elect the Dead
Elect the Dead on System of a Downin laulaja Serj Tankianin esikoissooloalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2007.
Tankian soitti suurinta osaa soittimista itse, mutta sai albumin teossa apua System of a Downin rumpalilta John Dolmayanilta, entiseltä Primusin/nykyiseltä Guns N' Rosesin rumpalilta Bryan "Brain" Mantialta, Dan Montilta ja Larry "Ler" LaLondelta kitarassa ja bassossa, oopperalaulajalta Ani Maldjianilta ja joiltakin kielisoitinten soittajilta, kuten Antonio Pontarellilta.
iTunesin erikoisversio
<li></li> <li></li> <li></li> </ol>
Judge Dredd
Judge Dredd (oik. Joseph Dredd) on fiktiivinen sarjakuvahahmo, joka on esiintynyt brittiläisessä 2000 AD -lehdessä sen toisesta numerosta vuodesta 1977. Dredd toimii Tuomarina eli poliisina ja rikoksista tuomitsevana tuomarina tulevaisuuden suurkaupungissa Mega City Ykkösessä. Hahmon loivat käsikirjoittaja John Wagner ja piirtäjä Carlos Ezquerra, ja nimen keksi editoija Pat Mills.
Suomessa Judge Dreddin seikkailuja nähtiin ensimmäisen kerran sarjakuvana 1980-luvun puolivälissä, kun kustantaja Lehtimiehet toimitti sarjakuvalehteä Judge Dredd, oikeuden mies vuosina 1984–1985. Kustannus Oy Jalava julkaisi Judge Dreddiä samannimisessä sarjakuvassa vuosina 1991–1992, ja vuosina 1989–2000 yhtiö julkaisi 30 hahmoa käsittelevää suomenkielistä sarjakuva-albumia. Suomenkieliset albumit on käännetty englanninkielisistä albumeista tai suoraan koostettu AD2000-lehden eri numeroissa ilmestyneistä tarinoista. Tämä hankaloittaa sarjakuvan maailman seuraamista, sillä jotkut maailman tapahtumat on julkaistu eri järjestyksessä kuin pidemmät tarinat lehden eri numeroissa. Sama ongelma koskee lievempänä myös englanninkielisiä albumeja. Osa albumeista on koostettu tarinoista, jotka kuvaavat Mega City Yhden elämänmenoa tai lainvalvontaa eikä kronologia ei ole niissä oleellinen.
Sarjakuvien ohella hahmo on poikinut myös muita oheistuotteita, toimintafiguureista roolipeleihin. Vuonna 1995 ensi-iltansa sai myös ristiriitaisesti vastaanotettu elokuva Judge Dredd – tuomari, jossa pääosaa näytteli Sylvester Stallone. Seuraava elokuvafilmatisointi Dredd sai ensi-iltansa 21. syyskuuta 2012, mutta sen tapahtumat eivät liittyneet millään tapaa vuoden 1995 elokuvaan. Elokuvan pääosassa nähtiin Karl Urban. Myös jatko-osasta on huhuttu, vaikka 45 miljoonan dollarin budjetin elokuva tuotti vain 35 miljoonaa.