cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Logiikan historia
Logiikka antiikin Kreikassa
Kreikassa kehittyi kaksi kilpailevaa logiikan perinnettä: Stoalainen logiikka jäljitti alkuperänsä Sokrateen oppilaaseen Eukleides Megaralaiseen, ja sen keskittyminen propositiologiikkaan on lähempänä nykyaikaista logiikkaa. Myöhempään logiikkaan vaikutti kuitenkin enemmän peripateettinen perinne, joka sai alkunsa Aristoteleen Organon-nimellä tunnetun kokoelman myötä, joka oli ensimmäinen systemaattinen kreikkalainen teos logiikasta. Aristoteleen syllogistiikan tutkimus muistuttaa kiintoisalla tavalla intialaista päättelyn tutkimusta, ja myös vähemmän muodollista kiinalaista aiheen käsittelyä.
Läpi keskiajan islamilaisen ja skolastisen filosofian aristoteelisen logiikan katsottiin kuvaavan päättelyn lait kaikenkattavasti. Vasta 1800-luvulla tämä näkemys muuttui.
Logiikka islamilaisessa filosofiassa
Jonkun aikaa Muhammadin kuoleman jälkeen islamilaisessa kalam-teologiassa ja laintulkinnassa kehittyi uudenlainen argumenttien muotoilua ja perustelua painottava käytäntö. Tämä kuitenkin syrjäytyi mutazilittifilosofien kreikkalaisesta filosofiasta omaksumien ajatusten myötä. He arvostivat suuresti Aristoteleen Organonia. Kreikkalaisen ajattelun omaksuneiden islamilaisten filosofien työ oli keskeisessä asemassa kreikkalaisen logiikan välittämisessä keskiaikaiseen Eurooppaan, ja Averroesin ja Avicennan kommentaarit Aristoteleen teoksiin olivat keskeisessä roolissa eurooppalaisessa logiikassa.
Islamilaisen filosofian merkittävin panos on tiukan tieteellisen sitaattikäytännön, isnadin, ja väittämien kumoamisessa käytetyn tieteellisen tutkimusmenetelmän, ijtihadin, kehittämisessä. Aš'ariittien koulukunnan nousu 1100-luvulta alkaen johti logiikan kuihtumiseen islamilaisessa maailmassa.
Keskiaikainen logiikka
"Keskiaikaisella logiikalla" tai "skolastisella logiikalla" tarkoitetaan yleensä keskiajan Euroopassa 1200–1600 -luvuilla edelleen kehitettyä aristoteelista logiikkaa. Logiikkaa selvitettiin oppikirjoissa, joista tunnetuimpiin kuuluu Petrus Hispanuksen teos Tractatus, joka oli käytössä Euroopassa satoja vuosia.
Keskiaikaisen logiikan perinne saavutti huippunsa 1300-luvulla Vilhelm Occamilaisen (Summa logicae) ja Jean Buridanin töiden myötä. Eräs aristoteelisen logiikan keskiaikainen kehityskulku oli väittämien termien semantiikkaa tutkiva ns. suppositioteoria. 1500-luvulla aristoteelisen logiikan kilpailijaksi syntyi joksikin aikaa Petrus Ramuksen kehittämä ramistinen logiikka.
Tämän perinteen viimeisiä suuria teoksia ovat Johannes Poinsotin Logiikka ja Francisco Suárezin Disputationes metaphysicae.
Perinteinen logiikka
”Perinteisellä logiikalla” tarkoitetaan yleensä oppikirjaperinnettä, joka sai alkunsa Antoine Arnauldista ja Pierre Nicolen teoksesta La logique, ou l’art de penser (”Logiikka, tai ajattelun taide”, paremmin tunnettu nimellä Logique Port-Royal, ”Port-Royalin logiikka”). Teos julkaistiin vuonna 1662, ja se oli Englannin vaikutusvaltaisin logiikan alan teos John Stuart Millin teokseen A System of Logic (”Logiikan järjestelmä”, 1843) saakka. Teos esitti löyhästi kartesiolaisen järjestelmän, joka sijoittui aristoteelisesta ja keskiaikaisesta termilogiikasta johdettuun kehykseen. Vuosina 1664–1700 teoksesta otettiin kahdeksan painosta, ja sen vaikutus kesti pitkään. Englannissa sitä painettiin 1800-luvulle saakka.
John Locken teoksessaan An Essay Concerning Human Understanding antama kuvaus väittämistä on Port Royalin logiikan mukainen: "”Suulliset väittämät, jotka ovat sanoja, ovat ajatustemme merkkejä, jotka on laitettu yhteen tai erotettu myöntäviksi tai kieltäviksi lauseiksi. Näin väittämä koostuu näiden merkkien yhdistämisestä tai erottamisesta, mikäli niiden edustamat asiat täsmäävät tai eivät täsmää.”"
Tähän perinteeseen kuuluvat myös Isaac Wattsin Logick: Or, the Right Use of Reason (1725) ja Richard Whatelyn Logic (1826). Millin A System of Logic oli yksi perinteen viimeisiä suuria teoksia.
Nykyaikainen logiikka
Historiallisesti René Descartes saattoi olla ensimmäinen filosofi, joka sai ajatuksen algebran, ja erityisesti sen yhtälöiden ratkaisemiseen käyttämien menetelmien, käyttämisestä tieteellisessä tutkimuksessa. Päättelyn kalkyylin ajatusta kehitti erityisesti Gottfried Wilhelm Leibniz. Hän oli ensimmäinen, joka muotoili ajatuksen laajalti sovellettavissa olevasta matemaattisen logiikan järjestelmästä. Merkittävä osa hänen aiheen kannalta oleellisista kirjoituksistaan julkaistiin kuitenkin vasta 1900-luvun alussa, ja kaikkia ei ole julkaistu vieläkään. Nykyinen ymmärrys Leibnizin merkityksestä on kehittynyt vasta 1980-luvulta alkaen.
Charles S. Peirce kehitti käsitteen "toisen kertaluvun logiikka" vuonna 1885 julkaistussa artikkelissaan, joka vaikutti muun muassa Giuseppe Peanoon, Ernst Schröderiin ja moniin muihin. Hän esitteli suuren joukon nykyaikaisen logiikan käyttämiä merkintöjä, muun muassa etuliitesymbolit universaali- ja eksistenssikvanttoreille. 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun loogikot tunsivat näin Peircen ja Schröderin loogiikan paremmin kuin Fregen logiikan, vaikka nykyään Fregeä pidetään yleensä "nykyaikaisen logiikan isänä".
Peano julkaisi vuonna 1889 ensimmäisen version aritmetiikan loogisesta aksiomatisoinnista. Viisi hänen kehittämistään yhdeksästä aksioomasta tunnetaan nykyään nimellä Peanon aksioomat. Yksi näistä aksioomista oli formalisoitu lause matemaattisen induktion periaatteesta.
Aleksandr Amfiteatrov
thumb|175px|Aleksandr Amfiteatrov. Aleksandr Valentinovitš Amfiteatrov (, 26. joulukuuta 1862 Kaluga – 26. helmikuuta 1938 Levanto, Italia) oli venäläinen kirjailija.
Aleksandr Amfiteatrov syntyi papin perheeseen. Hän valmistui Moskovan yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1885. Amfiteatrov työskenteli 1880-luvun alusta lähtien Novoje vremjan ja muiden lehtien pakinoitsijana sekä matkusteli eri maissa. Tsaariperhettä käsitelleen satiirisen pakinan takia hänet karkotettiin vuonna 1902 Minusinskiin ja sittemmin Vologdaan.
Vuosina 1904–1916 Amfiteatrov asui ja työskenteli ulkomailla. Hän kirjoitti lukuisia romaaneja, näytelmiä, kuvauksia ja kiistakirjoituksia, jotka tekivät hänestä kuuluisan ja suositun kirjailijan. Hänen teoksiaan ovat muun muassa 1800-luvun lopun sivistyneistöstä kertovat romaanit Vosmidesjatniki (”Kahdeksankymmentälukulaiset”, 1907–1908) ja Devjatidesjatniki (”Yhdeksänkymmentälukulaiset”, 1910), naiskysymystä käsittelevä Viktoria Pavlovna sekä vuonna 1900 aloitettu laaja historiallinen romaani Zver iz bezdny (”Rotkon peto”). Jälkikäteen arvioituna Amfiteatrovin realistista kuvaustapaa on pidetty pinnallisena ja triviaalina.
Amfiteatrov palasi Pietariin vuonna 1916, mutta joutui pian karkotetuksi Irkutskiin, josta hän pääsi takaisin helmikuun vallankumouksen jälkeen. Lokakuun vallankumoukseen kirjailija suhtautui jyrkän kielteisesti. Vuonna 1921 hän pakeni perheensä kanssa Suomeen ja jatkoi kirjailijan työtään Italiassa.
Odysséas Elýtis
Odysséas Elýtis (, oik. Odysséas Alepoudélis, Οδυσσέας Αλεπουδέλης; 2. marraskuuta 1911 – 18. maaliskuuta 1996) oli kreikkalainen runoilija. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1979.
Elýtiksen pääteos on eeppinen runoelma Ylistetty olkoon (Το Άξιον Εστί, To Áxion Estí), joka käy läpi Kreikan kolmituhatvuotisen historian yhdistellen muinaisia jumalia ortodoksisen liturgian kuvakieleen. Míkis Theodorákis on säveltänyt osia runoelmasta.
Täplähuuhkaja
Täplähuuhkaja (Bubo africanus) on keskikokoinen pöllöihin kuuluva lintu. Se on pienimpiä huuhkajia. Sen korkeus on 45 cm, ja se painaa 480–850 g. Sen siipiväli on 100–140 cm Sen naama on valkeahko tai vaalean okra, silmät ovat keltaiset. Korvatupsut ovat suuret, ja ylävartalo on tummanruskea, alaosa on valkeahko ruskein raidoin. Ennen vuotta 1999 täplähuuhkajaa pidettiin samana lajina kuin tuhkahuuhkajaa, mutta nykyisin se luokitellaan eri lajiksi.
Sitä tavataan lähes koko Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät, savannit subtrooppiset ja trooppiset kuivat pensastot ja ruohikkoalueet sekä kallioiset alueet ja aavikot.
Alalajit
Sillä on alalajia:
Bahadur Šah I
Bahadur Šah I oli Suurmogulien valtakunnan hallitsija vuosina 1707–1712.
Venetia
Venetia tarkoittaa seuraavia asioita:
Bahadur Šah I
Elämäkerta
Bahadur Šah syntyi 14. lokakuuta 1643 Burhanpurissa ja hän oli Suurmogulien valtakunnan hallitsija Aurangzebin poika. Hänen alkuperäinen nimensä oli Mu'azzam. Vuodesta 1663 hän edusti isäänsä Deccanissa Keski-Intiassa ja vuosina 1683–1684 hän johti sotaretkeä maratheja vastaan Portugalin siirtokunta Goaan. Ilman Portugalin tukea sotaretki päättyi tuhoisaan tappioon. Aurangzeb kuoli vuonna 1707 ja koska Suurmogulit eivät tavallisesti nimittäneet seuraajaansa, edellisen hallitsijan kuolema johti usein veriseen valtakamppailuun. Mu'azzam toimi isänsä kuollessa Kabulin kuvernöörinä ja joutui taistelemaan veljeänsä Azam Šahia vastaan ennen nousuaan valtaistuimelle hallitsijanimellä Bahadur Šah.
Bahadur Šah päätyi taistelemaan uhkia vastaan useilta eri tahoilta. Häntä vastustivat Jaipurin ja Udaipurin rajputihallitsijat ja sikhit Punjabissa. Sikhien kymmenes ja viimeiseksi jäänyt guru Gobind Singh sai surmansa vuonna 1708 ja vaikka uutta gurua ei enää ilmaantunut, Banda Bahadur jatkoi sikhien vastarintaa myöhemmin. Marathit olivat puolestaan uhanneet valtakuntaa jo Bahadur Šahin isän valtakaudella. Aurangzeb oli ottanut Shivajin pojanpojan Šahun panttivangiksi hoviinsa ja Bahadur Šah pyrki parantamaan välejään maratheihin nimittämällä Šahin Sataran radžaksi. Šahu palveli virassaan valtakuntaa uskollisesti, mutta hän nimitti Punen peshwaksi Chitpavan Brahman Balaji Vishvanathin, jonka pojasta Baji Raosta tuli myöhemmin Suurmogulien valtakunnan voimakkain vastustaja. Bahadur Šah vaikutti näin tietämättään oman valtakuntansa myöhempään heikentymiseen. Bahadur Šah kuoli Lahoressa 27. helmikuuta 1712 ja hänen jälkeensä valtaan nousi hänen poikansa Jahandar Šah.
Piri Weepu
Piri Awahou Tihou Weepu (s. 7. syyskuuta 1983 Gore, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen rugbynpelaaja, joka pelaa Super Rugby -liigan Auckland Bluesissä. Weepun pelipaikka on rykelmämies (scrum half). Hänen veljensä Bill Weepu on entinen rugby leaguen ammattilainen.
Ura
Weepu oli osallisena vuoden 2011 rugbyn maailmanmestaruuden voittaneessa Uuden-Seelannin joukkueessa. Toistaiseksi hän on pelannut All Blacksin riveissä 73 maaottelua. Weepu johtaa ennen jokaista Uuden-Seelannin maaottelua suoritettavaa Haka-tanssia.
Seuratasolla Weepu on edustanut uusiseelantilaista Auckland Bluesia vuodesta 2012 lähtien.
Levy Mwanawasa
thumb|Levy Mwanawasa maaliskuussa 2006.
Levy Patrick Mwanawasa (3. syyskuuta 1948 – 19. elokuuta 2008) oli Sambian kolmas presidentti. Hän toimi virassa vuodesta 2002 kuolemaansa asti.
Mwanawasa syntyi Mufulirassa. Hän oli toiseksi vanhin kymmenestä lapsesta. Koulutukseltaan hän oli juristi, ja pyöritti omaa asianajotoimistoaan ennen politiikkaan ryhtymistään. Mwanawasa loukkaantui auto-onnettomuudessa 8. joulukuuta 1991, mutta hän pääsi Johannesburgiin sairaalaan ja selvisi. Mwanawasalla oli kuusi lasta.
Mwanawasa edusti uuden sukupolven afrikkalaisjohtajia, joka ei joutunut taistelemaan maansa itsenäisyyden puolesta, vaan koki suurimmaksi uhkaksi korruption. Hän arvosteli kitkerästi aikalaistaan Zimbabwen Robert Mugabea.
Levy Mwanawasa valittiin toiselle kaudelleen Sambian presidentiksi vuonna 2006. Hänen kuolemastaan uutisoitiin 3. heinäkuuta 2008, mutta varapresidentti Rupiah Banda kiisti asian. Hänen kuitenkin sanottiin joutuneen 29. kesäkuuta sattuneen aivohalvauksen seurauksena pariisilaiseen Hôpital d'instruction des armées Percy -sairaalaan.
5G
5G (fifth generation) tarkoittaa niin sanottua viidennen sukupolven datayhteyttä mobiilitekniikassa. 5G-tekniikassa voidaan käyttää noin kymmenkertaista tiedonsiirtonopeutta 4G:hen verrattuna, joten se sopii edeltäjäänsä paremmin myös kodin ainoaksi internetyhteydeksi. 5G-tekniikka mahdollistaa myös esineiden internetin laajenemisen itseohjautuviin robottiajoneuvoihin, terveydenhuollon automaattisiin valvontalaitteisiin ja edistyneeseen teollisuusautomaatioon. Myös virtuaalitodellisuuden kokeminen älypuhelimen avulla tulee mahdolliseksi 5G:n myötä.
5G-tekniikan on arveltu lisäksi kymmenkertaistavan langattoman laajakaistan nopeuden 10 gigabitin maksiminopeuteen. 5G:tä käyttäen on mobiiliyhteyksillä entistä helpompaa katsoa hyvätasoista tv-ohjelmaa ja teräviä 4096 × 2160 pikselin 4K-videoita. Tämä merkitsee sitä, että langattomasta laajakaistasta tulee kilpailukykyinen vaihtoehto kuparikaapelia pitkin kulkevalle internet-yhteydelle.
Monilla Suomen alueilla alkaa toimia vuonna 2019 tehokkaita, mikroaalto- ja millimetritaajuuksilla (SHF) eli 3,5–30 gigahertsin taajuudella toimivia 5G-tukiasemia. Uudet tukiasemat lähettävät aluksi 3,5 gigahertsin taajuista mikroaaltosäteilyä. Muutaman vuoden päästä aletaan käyttää todennäköisesti myös niin sanottuja millimetriaaltoja eli 26–28 gigahertsin taajuista mikroaaltosäteilyä. Millimetriaallot eivät kulje seinien läpi.
Suomen liikenne- ja viestintäministeriön alaisilla virastoilla on käynnissä 5G Momentum ekosysteemi -hanke, jonka tavoitteena on tehdä Suomesta 5G-teknologian kärkimaa. 5G-mobiiliverkot vaativat valokuituverkon laajamittaista lisäämistä. Tämä johtuu siitä, että tukiasemia tarvitaan enemmän, koska 5G-teknologiaan liittyvillä taajuuksilla on aiemmin käytössä olleita taajuuksia lyhyempi kantama. Samasta syystä on odotettavissa, etteivät 5G-verkot tule haja-asutusalueiden asukkaiden saataville ainakaan lähitulevaisuudessa.
Säteilyturvakeskuksen mukaan ei ole syytä epäillä 5G-verkkojen turvallisuutta. Niiden säteilyteho on samaa luokkaa kuin aiemmissa verkoissa, joissa niissäkin jopa tukiasemien lähellä asuvat saavat vain noin puoli prosenttia turvallisesta säteilytasosta.
Historiaa
Uusia matkapuhelinsukupolvia on otettu käyttöön noin vuosikymmenen välein, alkaen ensimmäisestä sukupolvesta (NMT) vuonna 1981, aina neljänteen sukupolveen (LTE) saakka vuonna 2012. Euroopan komissio ilmoitti vuonna 2013 ohjaavansa 50 miljoonaa euroa 2020-luvulla käyttöön otettavan 5G-tekniikan kehittämiseen. Laajamittainen viidennen sukupolven matkapuhelinverkkojen kehittäminen ja tekniikan standardisoiminen käynnistyi keväällä 2014.
Yhdysvaltojen Sacramentossa, Houstonissa, Indianapolissa ja Los Angelesissa sijaitsevilla kokeilualueilla alettiin myydä lokakuussa 2018 5G-teknologiaa hyödyntäviä mobiililiittymiä, joiden markkinoita on tarkoitus laajentaa vuonna 2019.
5G-verkon rakentaminen Suomessa
Suomen ensimmäinen 5G:tä testannut tukiasema asennettiin toukokuussa 2018 Kirkkonummen Jorvaksessa sijaitsevan Ericssonin toimipisteen katolle. Sen avulla on testattu muun muassa beam tracking -tekniikkaa, jossa tukiasema seuraa liikkuvaa vastaanotinta niin sanotulla radiokeilalla. Maailman ensimmäiset kaupalliset 5G-tukiasemat pystytettiin kesäkuussa 2018 Tampereen rautatieasemalle sekä Tampereen keskusvirastotalon ja Elisan konttorin katoille. Syksyllä 2018 alettiin lähettää 3,4–3,8 gigahertsin mikroaaltosäteilyä koeluontoisesti muun muassa Espoon Otaniemessa, Helsingin keskustassa, Helsinki-Vantaan lentoasemalla, Oulun Ruskossa ja Vantaan Tikkurilassa.
Ylen ohjelmia lähettävä Digita alkoi testata pääkaupunkiseudulla keväällä 2019 korkeista HPHT-mastoista (High Power High Tower) lähetettäviä suuritehoisia eMBMS-televisiolähetyksiä.
Tammikuussa 2019 DNA avasi 5G-verkon Helsingin ydinkeskustaan. Verkkoa laajennetaan, kun 5G:tä tukevia päätelaitteita on yleisesti markkinoilla. DNA:lla pilotoi myös kiinteän 5G:n (Fixed Wireless Access -tekniikan) käyttöä Vantaalla. Turun Kupittaan ja yliopiston alueelle rakennetaan kevään 2019 aikana pohjoismaiden laajin 5G-verkko, jonka kantoalueella asuisi aluksi noin kolmannes turkulaisista. Hanke on osa Turun kaupungin ja Elisan kolmivuotista yhteishanketta, jossa on tarkoitus muun muassa kokeilla etäohjattavia robottibusseja sekä ottaa 5G käyttöön Turun kaupungin tietohallinnossa. Myös Tampereelle ja Jyväskylään on rakennettu 5G-verkkoja. Elisa julkaisi kartat 5G-peittoalueistaan toukokuun 2019 lopussa.
Terveysvaikutukset
Suomen säteilyturvakeskuksen mukaan 5G-verkkojen lähettämä säteily vastaa teholtaan aiempien sukupolvien verkkojen lähettämää, eikä edes myöhemmin käytettävien millimetriaaltojen turvallisuutta ei ole syytä epäillä. Jopa tukiasemien lähellä asuvat saavat säteilyä enintään noin puoli prosenttia sallitusta määrästä, ja tyypilliset suomalaiset vain kymmenestuhannesosan. Sisätilojen pienten tukiasemien säteilyteho on samaa luokkaa kuin matkapuhelinten. Eri sukupolvien (GSM, 3G, 4G) tukiasemat tuottavat samantasoisen altistuksen.
Maailman terveysjärjestö WHO toteaa kotisivuillaan, etteivät 0–300 GHz sähkömagneettisen säteilyn terveysvaikutuksista tehdyt metatutkimukset ole osoittaneet minkäänlaista yhteyttä terveyshaittoihin, kun altistus on jäänyt ICNIRP:in suositusarvojen alle. Myös kansainvälisen tekniikan alan järjestö IEEE:n vuonna 2019 julkaiseman tutkimuksen mukaan radiotaajuinen säteily alle 300 gigahertsin taajuuksilla ei aiheuta terveyshaittoja.
5G-verkon vaikutuksia voidaan hyvin verrata aikaisempiin 3G- ja 4G-verkkojen 2,5 GHz:n alueen terveysvaikutuksiin. Väestön terveyshaittojen merkittävää lisääntymistä ei ole havaittu huolimatta vuosikymmenien ajan jatkuneesta massiivisesta matkapuhelimien käytöstä. Lainsäädännön määrittämät säteilyn turvallisuusrajat ovat lisäksi riippumattomia laitteisiin käytetystä teknisestä toteutuksesta ja suojaavat käyttäjää kunhan laitteet asennetaan oikein.
Väitteet haitoista
5G-teknologiaan kriittisesti suhtautuvat ovat sanoneet, että millimetrialueen taajuuksien terveysvaikutuksia ei ole testattu laajamittaisesti ja että 5G-verkon terveysvaikutuksista tarvitaan lisää tieteellistä tutkimusta. Myös on sanottu, että kokemusta on jo riittävästi.
Professorit Tapio Ala-Nissilä, Risto Ilmoniemi ja Juhani Knuuti sekä sähköturvallisuuden ryhmäpäällikkö Vesa Linja-aho totesivat radiotaajuista säteilyä hyödyntävät laitteet turvallisiksi. Eräs vastustaja oli hyvän tieteellisen tavan vastaisesti väittänyt tasokkaimpien lehtien, kuten Nature ja Lancet, julkaisseen artikkeleita terveysriskeistä, mutta oikeasti ne olivat esimerkiksi Naturen kustantajan "Scientific Reports" -lehdessä, professorit kirjoittavat. Siinäkin vain todettiin päänsärystä kärsivien usein käyttävän matkapuhelimia, ei, että matkapuhelin aiheuttaisi päänsärkyä. Vastustaja vetosi COSMOS-tutkimukseen, joka kuitenkin tukee radiotaajuuksien turvallisuutta.
Professorien mukaan liiallinen määrä ravintolisiä, melua tai sähkömagneettista säteilyä, kuten ultraviolettisäteilyä, on haitallista, mutta radiotaajuiselle säteilyllekin on turvarajat ja niitä valvotaan.
Venäjän propaganda
Venäjän propagandana pidetty RT America -tv-kanava ("Russia Today") esittää väitteitä 5G-verkkojen vaarallisuudesta vastoin tieteellisiä tutkimuksia. Venäjällä Putin ja tiedeyhteisö päinvastoin ylistävät 5G-verkkoja.
Venäjän propaganda, kuten Sputnik ja RT, sekä eräät somekirjoittajat, väittävät myös, että koronaviruskriisi johtuisi muun muassa 5G-verkoista.
Ympäristövaikutukset
Millimetriaaltojen käyttö 5G-teknologiassa saattaa haitata sään ennustamista ja radioastronomiaa, jos sääsatelliittien tarvitsemaa 22 GHz:n taajuusaluetta ei suojata paremmin. Kyseessä on vesihöyryn säteilemä mikroaaltotaajuus, jota satelliitit eivät voi kunnolla mitata, jos 5G tekniikan laitteiden häiriösäteily on liian voimakas. Huoli koskee pahiten 22. marraskuuta 2019 ja 1. syyskuuta 2027 välistä aikaa, jolloin häiriösäteily saa kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n päätöksen mukaan olla tukiasemilla -33 dBW (desibeliä alle watin tehon, eli n. 500 mikrowattia) ja päätelaitteilla –29 dBW (eli n. 1,3 milliwattia). Mainitun ajan jälkeen vastaavat tehot ovat –39 ja –35 dBW (n. 126 ja 316 mikrowattia).
Festina
thumb|right|Festinan rannekelloja thumb|Festina Tour de France 2016 Festina on vuonna 1902 Sveitsissä perustettu entinen kelloja valmistava yritys ja nykyinen kellomerkki. Lotus-kellomerkin omistaja Miguel Rodriguez osti vuonna 1984 Festinan ja loi näin Festina Lotus S.A.:n (Festina Group), tämän jälkeen Festinan pääkonttori siirrettiin Barcelonaan Espanjaan. Nykyisin Festinan koneistot valmistaa Citizen Watch Company, eivätkä Festinan kellot ole enää sveitsiläisiä (Swiss Made).
Festinan kellot ovat virallisia ajanmittaajia Ranskan ympäriajoissa.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1969–1970
Saksan Bundesliigan kausi 1969–1970 oli järjestyksessään seitsemäs Bundesliiga n, Länsi-Saksa n pääsarjan, kausi. Se alkoi 16. elokuuta 1969 ja päättyi 7. kesäkuuta 1970. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Bayern München.
Sarjajärjestelmä
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat voitosta kaksi pistettä ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1968–1969
1. FC Nürnberg ja Kickers Offenbach putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Rot-Weiss Essenin ja Rot-Weiß Oberhausen.
Organisaation muisti
Organisaation muisti -käsitettä käytetään kuvaamaan organisaation tietoresurssien hallintaa, käyttöä ja säilyttämistä. Tietoresursseiksi lasketaan tietokannoissa oleva tieto ja organisaation työntekijöiden osaaminen.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1969–1970
Kauden yhteenveto
Putoajien paikoille jäivät 1860 München ja Alemannia Aachen. Münchenin oli taloudellisten ongelmien takia pakko myydä useita pelaajia, jotka korvattiin nuorilla pelaajilla. Heiltä kuitenkin puuttui valmiudet Bundesliigaan, joten putoaminen oli selvä. Samaan aikaan Aachenilla oli jopa vielä katastrofaalisempi vuosi. Kauden 1968–1969 toisesta sijasta huolimatta joukkue ei koskaan pystynyt pelaamaan tasollaan, joka lopulta johti putoamisen varmistumiseen useaa kierrosta ennen kauden loppua.
Organisaation muisti
Yleistä
Organisaation muistilla tarkoitetaan organisaation informaatioresursseja eli sen tietopääomaa, jota on hyödyllistä säilyttää tulevaisuutta varten. Informaatioresurssit käsittävät organisaation tuottaman tiedon, tietämyksen ja yksilöiden ja organisaation kokemuksen, organisaation kulttuurin ja tietoa sekä tiedonjakoa tukevat tietokannat ja prosessit. Organisaation muisti perustuu sekä organisaation arkistoihin että yksilöiden muistiin. Organisaation muisti voidaan ymmärtää sekä eksplisiittisiksi informaatiotallenteiksi tai organisaation implisiittiseksi informaatioresurssiksi.
Organisaation muisti on keino säilyttää sen informationaalisia resursseja. Organisaation oppimat asiat tulisi olla myöhemmin sen käytössä, ja tämän takia historian tallentaminen on tärkeää. Organisaation muistin ominaispiirteitä ovat yksilökeskeinen, tietämykseen perustuva, kollektiivinen, päätöksentekoa tukeva, menneisyyden kokemuksia tallentava, jaettavissa oleva ja kilpailukykyä tukeva tieto. Tieto säilyy muun muassa organisaation yksilöiden muistissa, toimintatavoissa, organisaation rakenteissa ja kulttuurissa, dokumentissa, protokollissa, tietokannoissa ja ulkopuolisissa arkistoissa. Tieto on tärkeää organisaation toiminnan kannalta, sillä se tukee päätöksentekoa, kilpailukykyä, hyödyntää kokemusta ja lisää asiantuntijuutta.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1969–1970
Kauden yhteenveto
Kausi varjosti erittäin ankara talvi. Yhteensä 45 peliä jouduttiin siirtämään, koska kentät jäätyivät. Otteluiden siirtämisen takia monet joukkueet kokivat vakavia aikatauluongelmia. Tilannetta heikensi myös tulevat MM-kisat, jotka alkoivat vain kolme viikkoa kauden jälkeen.
Organisaation muisti
Yleistä
Informaatioteknologia voi tukea organisaation muistia sekä tallentamalla tietämystä että antamalla yksilöille mahdollisuuden tiedon käyttöön. Tämä tarvitsee luonnollisesti tietokantoja sekä kommunikaatiota tukevia työkaluja. Tekniikoita organisaation muistin säilyttämiseen ja jakeluun on muun muassa tietokannat, tiedonjakelujärjestelmät (esimerkiksi intranet), multimediajärjestelmät ja kommunikaatiota tukevat CSCW -järjestelmät. Näiden tarkoituksena on tukea, jakaa ja tallentaa organisaation tietoa.
Eksplisiittisen tiedon ja hiljaisen tiedon erot
Hiljainen tieto (tacit knowledge) on epävirallista, vaikeasti määriteltävissä tai tallennettavissa olevaa oppimisen kautta syntyvää tietoa. Se on tietoa, josta henkilö itsekään ei ole välttämättä tietoinen. Hiljainen tieto on vaikeasti viestittävissä tai jaettavissa. Hiljaiseen tietoon liittyvät taitotieto, ammattitaito sekä mallit, joiden avulla ihmiset hahmottavat ja ymmärtävät ympäröivää todellisuutta. Hiljainen tieto on siirrettävissä toimimalla yhdessä muiden kanssa, esimerkiksi mestari-kisälli –suhteessa, jossa kisälli oppii seuratessaan mestarin työskentelytapoja.
Eksplisiittinen eli käsitteellinen tieto (explicit knowledge) on luonteeltaan tieteellisempää, dokumentoitua ja tallennettua. Se voidaan ilmaista sanoina ja numeroina. Siihen sisältyy esimerkiksi dokumentit, raportit ja muistiinpanot. Eksplisiittistä tietoa voidaan jakaa ja prosessoida helposti.
Organisaation muisti sisältää sekä hiljaista tietoa että eksplisiittistä tietoa. Uuden tiedon luominen edellyttää näiden vuorovaikutusta.
Koreankielinen Wikipedia
thumb|220px|Koreankielisen Wikipedian logo. Logon teksti on kirjoitettu hangeuleilla, joka tarkoittaa; tietosanakirja, joka kuuluu meille kaikille.
Koreankielinen Wikipedia on koreankielinen versio Wikipediasta. Koreankielisessä Wikipediassa on noin artikkelia.
Koreankielinen Wikipedia käyttää pääasiassa hangeuleita. Hanjijeja käytetään harvoin.
Rose of England
Rose of England on englantilainen isänmaallinen laulu, jonka on tehnyt walesilainen säveltäjä Ivor Novello vuonna 1937. Kappaleen on levyttänyt muun muassa Vera Lynn. Kukka, johon sanoitus viittaa on yksi Englannin heraldisista symboleista nimeltä Tudor-ruusu.
Näyttelijä Patricia Routledge lauloi kappaleen eräässä Pokka pitää -sarjan jaksossa.
Aleksandr Semak
Aleksandr Semak (s. 22. helmikuuta 1966 Ufa) on entinen neuvostoliittolainen ja venäläinen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1990. Semak pelasi vuosien 1982 ja 1992 välillä kahdeksan kautta Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjassa, ensin Salavat Julajev Ufassa ja sitten Moskovan Dynamossa. Tämän jälkeen Semak siirtyi pelaamaan kuudeksi kaudeksi NHL:ään Pohjois-Amerikkaan. Semak pelasi seuroissa New Jersey Devils, New York Islanders, Tampa Bay Lightning ja Vancouver Canucks.
Vitali Prohorov
pienoiskuva|Vitali Prohorov vuonna 2017. Vitali Prohorov (s. 25. joulukuuta 1966) on entinen neuvostoliittolainen ja venäläinen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1992. Prohorov pelasi muun muassa Moskovan Spartakin joukkueessa ja NHL:ssä St. Louis Blues -joukkueessa. Prohorov voitti jääkiekon olympiakultaa IVY:n joukkueessa vuonna 1992.
Anthemis rhodensis
Anthemis rhodensis on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kuuluu sauramojen sukuun. Se on harvinainen kotoperäinen laji Rodoksen saarella Välimerellä. Anthemis rhodensis kasvaa 9–12 cm korkeaksi ja kukkii kesällä keltaisin kukin.
Targa
oikea|kehyksetön|375x375px Targa on termi yleensä kaksiovisen henkilöauton katosta, josta on irrotettavissa osa, joka rajoittuu reunoistaan turvakaareen, sivuikkunoihin ja tuulilasin kehykseen. Rakenteeltaan irrotettava osa on kevyt ja joskus ikkunallinen. Targan katon irrotettava osuus koostuu yleensä yhdestä osasta, mutta joissain autoissa on käytetty kahta irrotettavaa ikkunaa, jotka irtoavat molemmilta puolilta ja niiden väliin jää kattoon paikalleen pitkittäinen palkki. Tällöin kyseessä on T-top.
Vicente Aleixandre
Vicente Pío Marcelino Cirilo Aleixandre y Merlo (26. huhtikuuta 1898 Sevilla – 14. joulukuuta 1984 Madrid) oli espanjalainen runoilija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1977. Aleixandren varhaistuotanto on lähellä surrealismia. Antifasististen mielipiteittensä takia hänen kirjansa olivat kiellettyjä 1936–1944.
Espanjan sisällissota vaikutti häneen syvästi, ja hän siirtyi yksinkertaisemman kuvakielen käyttöön. Hän kuului Ryhmä 27 -nimiseen runoilijaryhmään samoin kuin muun muassa Federico García Lorca.
Hermann Ebbinghaus
thumb|Hermann Ebbinghaus Hermann Ebbinghaus (1850–1909) oli saksalainen psykologi, joka toimi professorina Berliinissä, Breslaussa ja Hallessa. Hän teki kokeellisen psykologian kannalta käänteentekeviä muistia koskevia tutkimuksia. Hänen keksimänsä niin sanottu säästömetodi mahdollistaa kunkin harjoituskerran jälkeen tapahtuneen oppimisen mittaamisen merkityksettömien tavujen avulla oppimisajan lyhenemisenä tai lukemiskertojen vähentymisenä. Hänen muistintutkimuksillaan käynnistämäänsä traditiota alettiin myöhemmin kutsua verbaaliseksi oppimiseksi.
Murikka
Murikka on Kruunupyyn kuntaan kuuluvan Alavetelin keskusta ja kirkonkylä Pohjanmaalla.
Murikka on syntynyt Alavetelin kirkon ympäristöön Perhonjoen ja valtatien väliin. Alavetelin palvelut keskittyvät Murikkaan. Koulu sijaitsi aikaisemmin Tastissa, mutta Kruunupyyn kunnanhallitus päätti vuonna 2018 rakentaa uuden koulun terveyskeskuksen ja urheilukentän väliin. Uusi Alavetelin koulu otettiin käyttöön syksyllä 2020.
Murikka muodosti Alavetelin kirkonkylän taajaman vuoden 1960 taajamarajauksessa, jolloin sen asukasluku oli 203, maapinta-ala 1,15 km² ja väestöntiheys 176,5 as./km². Vuonna 1970 kirkonkylä ei ollut enää taajama. Nykyään Murikka kuuluu lähikylien kanssa tilastolliseen taajamaan nimeltä Alaveteli, jossa asui 1 019 asukasta vuonna 2020.
The Fifth Chapter
Taustaa
The Fifth Chapter on ensimmäinen Scooterin albumi, jota ei ole tuottanut Rick J. Jordan. Jordan oli lopettanut toimessaan vuoden 2014 alulla ja tilalle oli tullut Phil Speiser. The Fifth Chapter on myös ensimmäinen vinyylinä julkaistu albumi sitten vuoden 1996 Our Happy Hardcoren.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on tuottanut Scooter, paitsi Today, ja Radiate, jotka ovat tuottaneet Scooter ja Vassy.
Deluxe Edition Bonus Disc
Limited Deluxe Box
+ Scooter Shout Box
+ Sticker-Set
Singlet
1. Radio Mix (3:07)
2. Scooter Remix (3:59)
2. Scooter Remix (4:00)
3. Extended Mix (4:14)
4. P.A.F.F. Remix (5:06)
1. Radio edit (3:27)
2. Extended mix (4:14)
2. Extented Mix (4:14)
4. Crew Cardinal remix
5. Scooter remix (3:52)
6. Instrumental
1. Radio edit (2:45)
2. Extended mix (3:45)
1. Can't Stop The Hardcore - Radio edit (2:45)
2. Can't Stop The Hardcore - Scooter remix (3:55)
4. Can't Stop The Hardcore - Heavyweight edit (3:21)
5. Hain A.M. (4:59)
6. Can't Stop The Hardcore - Instrumental (2:45)
1. SPY version (3:03)
1. SPY version (3:02)
2. Extended mix (3:42)
3. Jerome Edit (3:27)
4. Jerome Remix (4:05)
GP2 Ranskan Grand Prix 2005
GP2 Ranskan Grand Prix 2005 oli GP2-kauden 2005 viides osakilpailu, joka ajettiin 2.–3. heinäkuuta Magny-Coursin moottoriradalla Ranskassa. Osakilpailu toimi oheissarjan kilpailuna Formula 1:sten Ranskan GP:lle.
Gréta Arn
Gréta Arn (s. 13. huhtikuuta 1979 Budapest, Unkari) on unkarilais-saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla sijalle 40 toukokuussa 2011.
GP2 Ranskan Grand Prix 2005
Pitkän kilpailun voitti Ardenin Heikki Kovalainen, José María López oli toinen ja kolmas Kovalaisen tallikaveri Nicolas Lapierre. Sprinttikilpailun voitti ART GP:n Nico Rosberg ja Kovalainen oli kolmantena palkintopallilla.
Gréta Arn
Wimbledonissa 2010 Arn pääsi kolmannelle kierrokselle ensimmäistä kertaa urallaan oltuaan 31-vuotias. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Kateryna Bondarenkon ja toisella kierroksella Alicia Molikin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Marion Bartolille.
Arn on voittanut urallaan kaksi WTA-tason turnausta. Ensimmäisen turnausvoittonsa hän otti Estoril Openissa vuonna 2007, jonka finaalissa hän voitti Viktoryja Azarenkan. Toinen turnausvoitto tuli tammikuussa 2011, kun hän voitti Aucklandissa pelatun ASB Classic -turnauksen finaalissa Yanina Wickmayerin suoraan kahdessa erässä. Turnauksen puolivälierässä Arn voitti entisen maailmanlistan ykkösen Marija Šarapovan ja välierässä Julia Görgesin.
Rok Flander
Rok Flander (s. 26. kesäkuuta 1979 Kranj ) on slovenialainen lumilautailun maailmanmestari.
Flander voitti parisuurpujottelun maailmanmestaruuden Arosassa 2007, ja sai samoissa kilpailuissa pronssia paripujottelussa. Gangwonin MM-kilpailuissa 2009 hän oli paripujottelussa neljäs. Parisuurpujottelussa hän sijoittui MM-kilpailuissa kahdeksanneksi Stonehamissa 2013 ja Lachtalissa 2015.
Flander sijoittui olympialaisissa parisuurpujottelussa seitsemänneksi Torinossa 2006, kahdeksanneksi Vancouverissa 2010 ja kuudenneksi Sotšissa 2014.
Flander sijoittui paripujottelun ja parisuurpujottelun yhteisen maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2006–2007, neljänneksi 2009–2010 ja viidenneksi kaudella 2007–2008.
Päivikki Elomaa
Päivikki Hilja Elomaa (o.s. Valve, s. 14. heinäkuuta 1931 Lahti) on suomalainen urheilija, joka on menestynyt kansallisesti koripallossa, pesäpallossa ja keilailussa. Elomaa asuu Suolahdessa, Äänekoskella.
Uransa aikana Elomaa on edustanut seuroja Lahden Urheilijat, Lahden Mailaveiko t, Lahden Koripalloilijat, Jyväskylän Ryhti, Laukaan Urheilijat, Iin Urheilijat, Iin Naisvoimistelijat, Suolahden Urheilijat ja Suolahden Naisvoimistelijat.
Koripallon Suomen mestari ja maajoukkuepelaaja
Elomaa voitti Lahden Koripalloilijoiden kanssa koripallon Suomen mestaruuden vuonna 1952, hopeaa vuonna 1951 sekä pronssia vuonna 1949. SKL:n mestaruus hänellä on vuosilta 1951 ja 1952. Lahden Koripalloilijoissa toimi tuolloin Suomen ensimmäinen amerikkalaisvalmentaja ja koripalloilun pitkäaikainen vaikuttaja Robert Petersen. Vuonna 1955 Elomaa osallistui Varsovassa kansainväliseen koripalloturnaukseen, jossa käytiin viisi maaottelua Itä-Euroopan maita vastaan. Kalottimaaotteluissa hän oli kahdesti ja palkittiin niissä parhaana pelaajana. Piirinmestaruuksia tuli neljä.
Koripallovalmennuksessa Elomaalla on myös pitkä kokemus, parhaimpana saavutuksena vuoden 1956 Lahden Suurkisojen A-tyttöjen sarjan mestaruus, mikä vastasi senaikaista Suomen mestaruutta. Kisa oli samalla ensimmäinen A-tyttöikäisille järjestetty mestaruuskisa.
Pesäpalloa mestaruussarjassa
Pesäpalloa Elomaa pelasi 1950-luvun alkupuolella kauden mestaruussarjassa. Hän oli joukkueensa Lahden Mailaveikkojen kapteeni ja polttaja ja sai kaksi pm:ta.
Keilailua SM-tasolla
Keilailua Elomaa on harrastanut vuodesta 1968 ja noussut vuonna 1970 ensimmäisenä Äänekosken Keilailuliiton (ÄKL) naiskeilaajana M-luokkaan. ÄKL:n mestaruuksia tai muita ÄKL:n mitaleita hänellä on useita. Vuoden 1971 SM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisesti 16:nneksi ja parikeilailussa viidenneksi. Paras tulos kilpailuissa on yhdellä sarjalla 264 ja kahdeksalla 1592.
Muuta
Päivikki Elomaa on voittanut 1950-luvulla Lahden mestaruuden pöytätenniksen nelinpelissä yhdessä puolisonsa Antti Elomaan kanssa. Viime vuosien aikana hän on harrastanut golfia hyvällä tasolla, josta esimerkkinä pari Ääneseudun mestaruutta.
Päivikki Elomaan puoliso Antti Elomaa on kuuluisa pesäpalloilija. Hänen isänsä Kauko Valve kuuluu Suomen Tunnustuksellisen Luterilaisen Kirkon perustajiin.
Kerttu Bernhard
Kerttu Regina Veronica Bernhard (29. joulukuuta 1902 Kalvola – 26. maaliskuuta 1944 Vihti) oli suomalainen pianisti. Häntä pidettiin aikansa merkittävimpiin kuuluvana esittävän säveltaiteen edustajana. Hän oli arvostettu pianopedagogi, Sibelius-Akatemian pääopettajia 1937–1944. Vuodesta 1931 hänen puolisonsa oli viulutaiteilija Arno Granroth.
Käytyään tyttökoulun Bernhard opiskeli pianonsoittoa Helsingin musiikkiopistossa Ilmari Hannikaisen johdolla vuosina 1918–1922. Hän opiskeli Leipzigissa professori Robert Teichmüllerin ja Berliinissä Edwin Fischerin oppilaana 1922–1924, Pariisissa Jean Batallan ja Nadia Boulangerin oppilaana useina vuosina. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1921 Jyväskylässä ja esiintyi tämän jälkeen kotimaan lisäksi muun muassa Berliinissä, Pariisissa ja Tukholmassa. Bernhardin nousussa ollut ura katkesi äkilliseen kuolemaan.
Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Constant Bernhard ja Suoma Dagmar Wuolijoki.
Czesław Miłosz
Czesław Miłosz ([ˈt͡ʂɛswaf ˈmiwɔʂ]; 30. kesäkuuta 1911 Šeteniai, Kaunasin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 14. elokuuta 2004 Krakova, Puola) oli puolalainen runoilija ja esseisti. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1980.
Czesław Miłosz syntyi Szetejnyssä, silloisessa Venäjän keisarikunnassa, nykyisen Liettuan alueella, puolalaistuneeseen liettualaiseen aatelissukuun. Czesław oli sukua Adam Mickiewiczille ja Józef Piłsudskille joiden suku oli ollut tekemisissä Miłoszin perheen kanssa Puola-Liettuassa.
Miłosz opiskeli lakia Vilnan yliopistossa, joka oli tuohon aikaan puolankielinen, kuten iso osa kaupungin väestöstäkin. Miłosz myös kirjoitti koko tuotantonsa puolaksi, ja hän sanoi olevansa puolalainen, vaikka puolalaiset toisinaan hänen mukaansa pitivät häntä liettualaisena. Milosz puhui sujuvasti puolan lisäksi liettuaa, venäjää, englantia ja ranskaa.
Venäjän vallankumouksen aikoihin hän asui perheineen myös Venäjällä. Toisen maailmansodan vuodet Miłosz vietti Varsovassa, jossa hän kävi Władysław Tatarkiewiczin luennoilla. Hän puolansi uudelleen Uuden testamentin.
Toisen maailmansodan jälkeen Miłosz toimi ensin Puolan kansantasavallan diplomaattina Yhdysvalloissa mutta ei viihtynyt siellä vaan palasi Eurooppaan ja siirtyi kulttuuriattaseaksi Pariisiin. Miłosz riitaantui hallituksen kanssa vuonna 1951 ja haki poliittista turvapaikkaa Ranskasta. Myöskään Ranskassa hän ei viihtynyt maan kulttuuriväen keskuudessa vallinneen poliittisen ilmanpiirin vuoksi. Älymystö ihaili kommunismia, ja Miłosz tunsi, että älymystön jäsenet käänsivät hänelle selkänsä. Siksi hän muutti uudestaan Yhdysvaltoihin. Vuonna 1960 Miłosz muutti Kalifornian Berkeleyyn ja sai viran Kalifornian yliopistosta, jossa hän toimi Puolan kirjallisuuden ja slaavilaisten kielten ja kirjallisuuden professorina 1961–1998. Czesław sai 1978 Neustadtin kansainvälisen kirjallisuuspalkinnon. Yhdysvaltojen kansalaisuuden hän sai 1970.
Czesław Miłosz sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1980. Kommunistinen Puola sensuroi hänen teoksiaan, mutta niitä julkaistiin maanalaisina painoksina. Rautaesiripun kaaduttua vuonna 1989 Miłosz saattoi palata Puolaan. Hän asettui asumaan osaksi Krakovaan mutta säilytti myös Kalifornian-kotinsa. Miłosz sai Israelin holokaustimuistopaikalle kunnialaatan. Hän kuoli 2004 kotonaan Krakovassa 93-vuotiaana. Hänet on haudattu Krakovan Kazimierzissa sijaitsevan Kalliokirkon (Kościół na Skałce) Ansioituneiden kryptaan.
Runojen lisäksi Miłosz on kirjoittanut suomennetut kirjat Vangittu mieli, joka kertoo älymystön suhteesta kommunistiseen totalitarismiin, ja Issan laakso, joka kertoo nuoruudenajoista Vilnassa ja sen ympäristössä.
Suomennetut teokset
thumb|left|upright|Miloszin hauta Krakovassa.
Lunttulukko
Lunttulukko oli varhaisissa tuliaseissa – sekä käsiaseissa että tykistössä – käytetty lukkotyyppi tai paremminkin sytytysjärjestelmä. Lunttulukko otettiin käyttöön jo 1400-luvun puolivälissä.
Lunttu
Lunttu on tietynlainen hidas sytytyslanka, punomalla (ei kiertäen kertaamalla, jolloin se purkautuisi palaessaan) valmistettu pellava- tai mieluiten puuvillanyöri, noin 5–7 millimetriä halkaisijaltaan, joka on käsitelty keittämällä sitä kaliumnitraatti- eli salpietariliuoksessa ja sen jälkeen kuivattu. Lunttu palaa ilman liekkiä hitaasti kytemällä, hyvä lunttu lyhenee vain noin 2–3 millimetriä minuutissa.
Lunttu kiinnitetään sankkiruudin sisältävän sankkipannun yläpuolella olevaan S-kirjaimen muotoiseen hanaan, lunttupihtiin eli serpenttiin. Liipasimen vetäminen painaa luntun kytevän pään sankkipannuun, sytyttäen sankkiruudin joka puolestaan sytyttää sankkireiän kautta panoksen.
Käyttö
Lunttulukkoinen ase on helppo ja edullinen valmistaa, mutta siinä on myös tiettyjä haittapuolia, kuten sen toiminnan suhteellinen epävarmuus ja etenkin epäkäytännöllisyys. Lunttulukkoaseen käyttö vaatii erityistä huolellisuutta ja tarkkuutta vahinkojen välttämiseksi käsiteltäessä kytevää lunttua ja irtoruutia aseen latausvaiheiden aikana. Luntun kytevä kärki myös kiiluu hämärässä ja siitä kohoaa savua, joka saattoi paljastaa ampujan tai joukko-osaston sijainnin viholliselle tai metsästäjän riistalle. Sotatoimissa tuli joukon myös pitää tarkasti huolta että tulta lunttujen sytyttämiseksi oli käsillä heti, kun tilanne sitä vaati. Lunttulukko oli kuitenkin ensimmäisiä piilukkoaseita toimintavarmempi, mistä syystä se oli käytössä monilla armeijoilla läpi 30-vuotisen sodan.
Rataslukko, piilukko ja nallilukko seurasivat lunttulukkoa ja olivat tätä teknisesti huomattavasti kehittyneempiä.
Paino
Kappaleen paino on siihen kohdistuva taivaankappaleen (esim. Maan) vetovoima, joka aiheutuu gravitaatiosta ja pieneltä osin taivaankappaleen pyörimisestä.
Kappaleen paino on suoraan verrannollinen sen massaan, ja se on samalla kappaleella likipitäen yhtä suuri kaikkialla Maan pinnalla. Tämän vuoksi arkielämässä massan ja painon välillä ei aina tehdä eroa, vaan usein kappaleen painosta puhuttaessa tarkoitetaan sen massaa. Fysikaalisesti massa ja paino ovat kuitenkin kaksi eri käsitettä. Kappaleen massa on riippumaton sen sijainnista ja sen voidaan katsoa kuvaavan aineen määrää kappaleessa, paino kuvaa gravitaation kappaleeseen aiheuttamaa voimaa.
Koska paino on voima, SI-järjestelmässä sen yksikkönä on newton samoin kuin muidenkin voimien. Yksi newton on voima, joka aiheuttaa yhden kilogramman massaiselle kappaleelle kiihtyvyyden 1 m/s2.
Kappaleen paino G voidaan laskea kohtuullisen tarkasti kaavalla G = mg, jossa m on kappaleen massa ja g gravitaatiokentän aiheuttama putoamiskiihtyvyys, joka Maassa on noin 9,81 m/s2. Sellaisen kappaleen paino, jonka massa on yksi kilogramma, on maapallon vetovoimakentässä noin 9,81 newtonia.
Vanhassa kirjallisuudessa painoa ja muitakin voimia mitattiin massayksiköissä. Siten yhden kilogramman voima (kgf) eli kilopondi tarkoittaa sitä voimaa, jolla Maa vetää puoleensa yhden kilogramman massaista kappaletta. Se on siis noin 9,81 N. Vielä nykyisinkin näkee paineen yksikkönä kg/cm2, jota kutsuttiin myös tekniseksi ilmakehäksi (at).
Muuttumattoman kappaleen massa on vakio riippumatta siitä, missä se sijaitsee, Maan pinnalla tai missä tahansa avaruudessa (olettaen, että kappale ei liiku suhteessa tarkkailijaan − katso tarkemmin suhteellisuusteoria). Sen paino sen sijaan vaihtelee, jonkin verran jo eri puolilla maapalloakin. Jos kappale siirretään päiväntasaajalta pohjoisnavalle, sen paino kasvaa noin 0,5 % Maan gravitaatiokentän erojen ja Maan pyörimisliikkeestä aiheutuvien erojen vuoksi. Saman kappaleen paino eri puolilla maapallon pintaa vaihtelee jonkin verran myös Maan sisäosien paikallisten tiheysvaihtelujen myötä sekä sen mukaan, millä korkeudella maanpinta on (mitä korkeammalla, sitä vähäisempi painovoima). Jos kappale viedään esimerkiksi Kuuhun tai vieraalle planeetalle, sen massa on yhä sama kuin Maassakin, mutta sen paino on kyseisen taivaankappaleen massasta ja läpimitasta riippuen hyvinkin eri suuri, esimerkiksi Kuussa vain noin kuudesosa siitä, mikä se on Maassa, johtuen Kuun noin kuusi kertaa heikommasta painovoimasta.
Astronautit voivat kellua avaruusaluksessa ja ovat lähes painottomia: astronautin ei tarvitse käyttää voimaa pysyäkseen paikallaan suhteessa avaruusalukseen. Koska kappaleet kuitenkin säilyttävät massan ja inertian, astronautin on käytettävä kymmenkertainen voima, jos hän haluaa siirtää yhtä nopeasti 10 kg massaista kappaletta 1 kg massaisen kappaleen sijaan.
Lähteet
Tương tác hấp dẫn
Susanna Huovinen
Krista Anri Susanna Huovinen (s. 10. kesäkuuta 1972 Liminka) on suomalainen poliitikko ja virkamies. Huovinen on toiminut vuodesta 2022 hallintopolitiikan alivaltiosihteerinä valtiovarainministeriössä. Huovinen oli 1999–2018 SDP:n kansanedustaja Keski-Suomen vaalipiiristä. Vuosina 2005–2007 hän oli Vanhasen I hallituksen liikenne- ja viestintäministeri ja vuosina 2013–2015 Kataisen ja Stubbin hallitusten peruspalveluministeri. Vuosina 1992–2008 Huovinen oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen.
Koulutus ja ura
Huovinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1991 Jyväskylän normaalikoulun lukion liikuntalinjalta ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1998 pääaineenaan yhteiskuntapolitiikka. Vuosina 1996–1997 hän työskenteli Nuorisoyhteistyö Allianssin rasisminvastaisen kampanjan yhteyssihteerinä ja teki myös pro gradu -tutkielmansa suvaitsevaisuudesta.
Huovinen kiinnostui politiikasta 15-vuotiaana ja toimi demarinuorissa. 19-vuotiaana hän oli ehdolla vuoden 1991 eduskuntavaaleissa, joissa sai 1 116 ääntä. Vuoden 1992 kuntavaaleissa Huovinen valittiin Jyväskylän kaupunginvaltuustoon. Hän oli valtuutettu vuoteen 2008, jolloin jättäytyi kuntapolitiikasta.
Huovinen oli ehdolla eduskuntaan jälleen vuoden 1995 vaaleissa mutta jäi toiselle varasijalle 3 122 äänellä. Hänet valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi vuoden 1999 vaaleissa. Vaalikaudella hän oli talousvaliokunnan, ympäristövaliokunnan ja tulevaisuusvaliokunnan jäsen. Vuoden 2003 vaaleissa Huovinen valittiin jatkokaudelle. Hän oli vuosina 2003–2005 sosialidemokraattien eduskuntaryhmän ensimmäinen varapuheenjohtaja.
Syyskuussa 2005 SDP kierrätti ministereitään ja Huovinen nostettiin Leena Luhtasen tilalle Vanhasen I hallituksen liikenne- ja viestintäministeriksi, jona hän toimi vaalikauden loppuun.
Huovinen valittiin eduskuntaan myös vuosien 2007 ja 2011 vaaleissa. Hän toimi ympäristövaliokunnan puheenjohtajana kahteen otteeseen vaalikaudella 2007–2011 mukaan lukien vuonna 2010 kun ympäristövaliokunta äänesti ydinvoimalupien myöntämistä vastaan. Vuosina 2011–2013 Huovinen toimi sekä Euroopan neuvoston että Itämeren parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskuntien puheenjohtajana.
Peruspalveluministeri
Toukokuussa 2013 SDP kierrätti jälleen ministereitään ja Huovinen valittiin Kataisen hallituksen peruspalveluministeriksi Maria Guzenina-Richardsonin seuraajaksi. Vasemmistoliiton vetäydyttyä hallituksesta huhtikuussa 2014 myös tasa-arvoasiat siirrettiin Huoviselle. Hänen kaudellaan suurena hankkeena oli myös sote-uudistus. Huovinen on kannattanut alkoholilainsäädännön tiukentamista ja ehdottanut esimerkiksi alkoholiveron korottamista ja keskioluen myynnin siirtämistä kaupoista takaisin Alkoon.