cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Emil Litzell
Litzellin vanhemmat olivat komissiomaanmittari Josef Litzell (1799–1877) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Nauklér (1802–1838). Hän kävi Vaasassa yläalkeiskoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1848. Litzell opiskeli Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1853. Hän toimi kirkkoherran apulaisena Pirkkalassa 1853–1854 ja vt. saarnaajana Degerbyssä Inkoossa 1854. Litzell kuoli kuumetautiin 23-vuotiaana kesäkuussa 1854.
Karismaattisena saarnamiehenä tunnettu Litzell sai vaikutteensa Fredrik Gabriel Hedbergin kirjoituksista. Hän ehti julkaista vain yhden saarnakokoelman vuonna 1854 mutta hänen saarnojaan julkaistiin painettuna vielä 1900-luvun alussa.
Kirjallisuusvuosi 1942
Kirjallisuusvuosi 1942 käsittelee vuoden 1942 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Ap Lei Chau
pienoiskuva|Ap Lei Chaun sijainti Hongkongissa. pienoiskuva|Ap Lei Chau Ap Lei Chau tai Aberdeen Island on saari Hongkongissa. Saari sijaitsee Hongkongin saaresta lounaaseen. Saaren pinta-ala on 1,32 km². Hallinnollisesti saari kuuluu eteläiseen piiriin. Saaren asukasluku oli 86 782 vuonna 2007 tehden siitä yhden tiheimmin asutuista saarista maailmassa. Linja-autoliikenne on toistaiseksi pääasiallinen julkisen liikenteen muoto. Suunnitelmissa on ulottaa Hongkongin metron South Islandin metrolinja saarelle asti tulevaisuudessa.
Modern Drummer
thumb|right|240px|Modern Drummerin heinäkuun 2007 numero, kannessa [[Jeff Ballard.]]
Modern Drummer on Modern Drummer Publicationsin kuukausittain julkaisema rumpuihin ja perkussioon liittyvä aikakauslehti. Ensimmäinen Modern Drummer julkaistiin vuonna 1977 ja täten se on vanhin rumpuihin liittyvä lehti. Modern Drummer sisältää rumpaleiden haastatteluita, tuote-esittelyjä ja tekniikkavinkkejä rumpujen soittamiseen.
The Corner (Christian Walzin albumi)
The Corner on Christian Walzin kolmas albumi. Se julkaistiin 26. marraskuuta 2008. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet What's Your Name? ja Atlantis.
Albumi debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalla 31, ja se pysyi listalla yhteensä 5 viikkoa.
David Lodge (ääninäyttelijä)
David Lodge on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on työskennellyt pääosin videopelien parissa, sekä dubannut animesarjoja ja elokuvia englanniksi.
Ura
Power Rangereiden aikana Lodge päätyi tekemään dubbausrooleja animesarjoihin ja elokuviin 2000-luvulta lähtien. Hän on dubannut muun muassa Mashuranbossa, Digimon, Transformers: Robots in Disguise, Digimon Frontier, Naruto ja Bleach.
Vuosina 2006–2007 Lodge teki ensimmäisen DC Comics sarjakuvaan pohjautuvan roolin Legion of Super Heroesissa. Hän ääninäytteli sarjassa Tharok ja Controller roistoja. Vuotta myöhemmin Lodge palasi takaisin Power Rangerin pariin Power Rangers: Super Legends videopelin myötä. Pelissä hän toimi Power Rangereiden vihollisten Choobon ja Moltorin ääninä. Lisäksi on ääninäytteli pelissä Sly Cooper: Thieves in Time Sheriffi Toothpickkia.
Kyyrölä (kylä)
Kyläkuva 1930-luvulla
Suomelle kuuluessaan Kyyrölä oli Kyyrölän ortodoksisen seurakunnan ja vuoteen 1934 asti myös Kyyrölän kunnan kirkonkylä. Kyyrölän kylä sijaitsi niin Kyyrölän kuin Muolaankin kunnan keskiosassa noin neljä ja puoli kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Kyyrölän naapurikyliä olivat lännessä Tervola ja Oinala, etelässä Parkkila ja Yskjärven eteläpuolella Sormula, idässä Pällilä, pohjoisessa Koirala, Paakeli ja Sudenoja. Kyyrölän kylä sijaitsi Viipurista Kivennavalle johtaneen kantatie 63 varrella Yskjärven ja sen laskujoen Yskjoen länsipuolella. Kyyrölässä kantatie 63 erkani maantie itään Muolaan kirkonkylään ja kylätie länteen Oinalaan.
Kyyrölä oli yksi Muolaan kunnan huomattavimpia liikekeskuksia. Siellä sijaitsi apteekki, osuuskauppa, useita yksityiskauppoja, Kyyrölän ortodoksinen kirkko, pappila ja hautausmaa, Muolaan kunnanlääkärin vastaanotto, kansakoulu, käräjätalo, posti, puhelinkeskus ja kirjasto. Teollisuutta kylässä edustivat pitkälle kehittynyt saviteollisuus sekä Uschanoffin saha ja mylly ja aiemmin toiminut Galkinin saha. Kyyrölän väestö oli lähes kokonaan ortodoksisia venäläisiä, joiden esi-isät oli siirretty alueelle 1700-luvulla. Kyyrölässä oli noin 240 taloa, joista vain 5-6 oli luterilaisia suomalaisia. Kylä oli rakennettu perinteisen venäläisen maalaiskylän tavoin: talot sijaitsivat vieri vieressä maantien molemmin puolin, päädyt tielle päin. Vuonna 1936 Kyyrölän kylän pinta-ala oli 24,79 neliökilometriä, josta oli peltoa 352 hehtaaria, niittyä 112 hehtaaria ja metsää 1 935 hehtaaria. Suurin osa kylän pelloista sijaitsi maantien ja Yskjärven välisellä rinteellä.
Koulu
Kyyrölän koulupiiriin kuului Kyyrölän kylän lisäksi osa Sudenojan kylää. Kyyrölän pappilassa oli aloittanut toimintansa seurakunnallinen koulu jo 1800-luvun alkupuoliskolla tilanomistaja Bogajevskin aloitteesta. Ensimmäinen koulurakennus rakennettiin vuonna 1942 pappi Dremjatskin ehdotuksesta ja uusi koulutalo valmistui vuonna 1874 hautausmaan läheisyyteen. Koulusta muodostettiin kansakoulu 1890-luvulla. Tuolloin koulussa oli kaksi opettajaa, joista toinen oli suomenkielinen ja opetti oppilaille suomenkieltä, mutta suomenkielen opetus lopetettiin sortovuosina. Opetus tapahtui vuoteen 1920 asti venäjäksi ja sen jälkeen piti antaa myös suomenkielistä opetusta. Vuonna 1900 Kyyrölän kansakoululle valmistui uusi ajanmukainen koulurakennus, jossa oli kolme luokkahuonetta, juhlasali ja kaksi opettajan asuntoa. Vuonna 1920 Kyyrölään perustettiin suomenkielinen yksityinen koulu luterilaisia suomalaislapsia varten, mutta muutaman vuoden kuluttua tämäkin koulu tuli Kyyrölän kunnan ylläpidettäväksi.
Kun Kyyrölän kunta liitettiin Muolaaseen vuonna 1934, tuli Kyyrölän kansakouluun kaksi yläkoulun opettajaa ja kaksi alakoulun opettajaa. Kyyrölän koulu tuhoutui talvisodassa täysin. Jatkosodan aikana yläkoulu aloitti toimintansa vuonna 1942 manttaalikunnan talossa ja alakoulu myöhemmin pappilassa. Parkkilan koulupiiri lakkautettiin ja liitettiin Kyyrölän koulupiiriin jatkosodan aikana.
Sota-aika 1939–1944
Kyyrölän asukkaat evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennuksen lisäksi päätettiin Kyyrölän jakokunnan kylissä, joihin kuului Kyyrölän lisäksi Kangaspelto, Sudenoja ja Parkkila, aloittaa tilusjärjestely, jonka avulla useisiin osiin ja palstoihin jakautuneet tilat saataisiin toimivimmiksi kokonaisuuksiksi. Tilusjärjestelyn yhteydessä Kangaspellon, Sudenojan ja Parkkilan maarekisterikylät lakkautettiin ja liitettiin Kyyrölän kylään. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäivät taas Neuvostoliiton puolelle. Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Hämeenlinnan seudulle, Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Kyyrölän asukkaat asutettiin pääasiassa Hämeenlinnan kaupunkiin Hämeenlinnan maalaiskuntaan ja Vanajan kuntaan.
Neuvostoliiton aika
Neuvostoliitossa Kyyrölään perustettiin suuri karjataloussovhoosi, joka tuotti elintarvikkeita silloiseen Leningradiin. Kyyrölään rakennettiin 1960-luvulla asuinkerrostaloja, koulu ja hallintorakennus, joiden myötä kylä sai taajamamaisen ilmeen.
Hoat
Hoat eli vietnaminkiinalaiset on Vietnamissa elävä etninen ryhmä, jolla on joko täysin tai osittain kiinalainen alkuperä. Siihen kuuluu noin 900 tuhatta henkeä, joten se on Vietnamin suurimpia vähemmistöjä. Hoat ovat tulleet Vietnamiin useissa eri aalloissa, 1400-luvulta alkaen. He ovat asettuneet etenkin suuriin kaupunkeihin kuten Saigon iin, Hanoihin, Hải Phòngiin, Cần Thơhon, Kiến Giangiin ja Đà Nẵngiin. Vaikka useimmat hoa-suvut ovat asuneet Vietnamissa sukupolvien ajan, he ovat säilyttäneet kiinankielen ja oman identiteettinsä. Vietnaminkiinalaisilla oli merkittävä rooli Vietnamin yksityisellä yrityssektorilla vuoteen 1975 asti. Hoat muodostivat merkittävän osan Vietnamin yläluokasta. Hoat olivat yliedustettuina Vietnamin talouselämässä: arvioin mukaan 70-80% Vietnamin yksityisistä yrityksistä oli vietnaminkiinalaisten omistamia. Vuoden 1975 jälkeen lukuisten vietnaminkiinalaisten yritykset ja omaisuus takavarikoitiin kommunistien toimesta. Kommunistien valtaan tulon jälkeen monet hoat pakenivat ulkomaille. Vietnaminkiinalaisten vaino kiihtyi 1970-luvulla, mikä oli yksi taustalla olevista syistä Kiinan ja Vietnamin väliselle sodalle. Vielä vuoden 1979 väestönlaskennassa he olivat suurin vähemmistö, mutta 20 vuotta myöhemmin enää viidenneksi suurin.
Vietnaminkiinalaisten lukumäärästä on ristiriitaisia tietoja. Vietnamin virallinen etninen luokittelujärjestelmä ei laske kaikkia vietnaminkiinalaisia hoa-kansaan, vaan vuoristoalueen san diut ja ngoit lasketaan erikseen.
Kurt Wise
Kurt Patrick Wise on yhdysvaltalainen kreationisti, paleontologi ja geologi. Hän valmistui Chicagon ja Harvardin yliopistoista. Häntä opetti muiden muassa Stephen Jay Gould. Wise kuuluu nuoren Maan kreationisteihin; hän perustelee Raamatulla näkemystään Maan hyvin nuoresta iästä.
Wise on opettanut Bryan Collegessa ja Etelän baptistien teologisessa seminaarissa.
Jukka Konttinen
Jukka Tapio Konttinen (s. 1961 Oulu) on suomalainen kemisti ja professori. Hän toimi Jyväskylän yliopiston kemian professorina 2009–2014 ja sen jälkeen hän on ollut vuodesta 2014 lähtien Tampereen teknillisen yliopiston biojalostuksen kemian professorina.
Ura
Jukka Konttinen opiskeli Oulun yliopistossa ja valmistui sieltä diplomi-insinööriksi 1988. Hän suoritti Oulun yliopistossa tekniikan lisensiaatin tutkinnon 1994.
Tekniikan tohtoriksi Konttinen väitteli Åbo Akademin kemiantekniikan tiedekunnassa vuonna 1998. Valmistuttuaan hän aloitti akateemisen uransa. Hän työskenteli 1999–2006 Åbo Akademin prosessikeskuksessa päätoimisena vanhempana tutkijana ja sittemmin projektipäällikkönä.
Tutkimustyön ohella Konttisella on ollut useita opetustehtäviä. Hän toimi tuntiopettajana Hämeen ja Tampereen ammattikorkeakoulussa vuosina 1998, 2006 ja 2007. Hän on toiminut opettajana Tampereen teknillisessä yliopistossa vuodesta 2001 ja vuonna 2006 hänet nimitettiin yliopiston dosentiksi.
Professoriksi
Heinäkuussa 2009 Konttinen nimitettiin kemian professoriksi Jyväskylän yliopistoon, jossa hänen vastuullaan oli uusiutuvaan energiaan keskittyvä ohjelma.
Arctic Eagles
pienoiskuva|Ryhmän lentäjät Tapio Pitkänen, Raimo Nikkanen ja Miikka Rautakoura Turku Airshow´ssa 2015. thumb|Arctic Eagles Turku Air Show’ssa 2019. Arctic Eagles on suomalainen taitolentoryhmä, joka aloitti toimintansa vuonna 2013 nimellä Saario Special. Nimi oli kunnianosoitus suomalaiselle taitolentäjälle Seppo Saariolle. Ryhmä myös lensi Saarion 1970- ja 1980-luvuilla rakentamilla taitolentokoneilla. Vuonna 2014 nimeksi vakiintui Arctic Eagles. Arctic Eaglesin jäsenet ovat kokeneita harraste- ja ammattilentäjiä, ja ryhmä on osallistunut useisiin lentonäytöksiin ja taitolentokilpailuihin.
Suuri hikirauhanen
Suuri hikirauhanen on hikirauhanen, joita on ihmisen kehossa muun muassa kasvoissa, kainaloissa ja sukupuolielinten sekä peräaukon ympärillä. Suuret hikirauhaset eivät eritä varsinaista hikeä, vaan voimakastuoksuista eritettä, joka aiheuttaa ihmisen ominaistuoksun. Maitorauhaset ja korvavaharauhaset ovat sukua suurille hikirauhasille.
Jukka Konttinen
Tutkimusura
Kemistinä Konttinen on keskittynyt tutkimuksessaan polttoprosesseihin liittyvään kaasutukseen ja palamiseen sekä ympäristöteknologiaan. Konttinen aloitti tutkimustyön jo toimiessaan Tampella Power- ja Enviropower-yhtiöissä. Hänen ensimmäiset tutkimuksensa liittyivät kiinteän polttoaineen kaasutusvoimalaitoksen prosessien ja kaasutuskaasun kuumapuhdistuksen tutkimukseen ja polttoprosessin kehittämiseen. Tutkimuksen avulla etsittiin myös kaupallisia ratkaisuja. Hän kehitti tuona aikana mm. rikinpoistoratkaisun.
Suuri hikirauhanen
Suuresta hikirauhasesta käytetään myös nimeä apokriininen hikirauhanen.
Jukka Konttinen
Tutkimusura
Siirryttyään Åbo Akademiin hän jatkoi poltto- ja kaasutusprosessien tutkimusta. Akateemisena tutkijana hän tarkasteli polttoprosesseja laajemmin ottaen tarkasteluun mukaan polttoaineen reaktiivisuuden sekä ympäristönäkökohdat. Professoriaikanaan Jyväskylässä Konttinen tutki erilaisia uusiutuvia energianlähteitä. TTY:ssä hänen tutkimuksissaan on painottunut biokemiallinen näkökulma. Hän on tutkinut varsinkin biomassan ja jätteen käyttöä energiantuotannossa. Tutkimuksen tavoitteena on edesauttaa fossiilisten polttoaineiden korvaamista biopolttoaineilla.
Kansainvälinen tutkimusyhteistyö
Professori Konttinen on osallistunut kansainvälisiin yhteistiedehankkeisiin. Aloittaessaan Tampereen teknillisen yliopiston professorina hänellä oli parhaillaan käynnissä EU:n FP 7-puiteohjelman tuella toteutettu hanke BIOSTIRLING-4SKA. Hankkeessa valmisteltiin bioperäisen kaasun tuotantolaitoksen rakentamista ja käyttöönottoa. Laitos sijaitsee Portugalin Mourassa. Valmiin laitoksen tuottamalla sähköllä toimii radioteleskooppi.
Sean Price
Price tuli tunnetuksi 1990-luvun puolivälissä ollessaan Heltah Skeltah -duon toinen osapuoli, ”Ruck”. Duo oli osa Boot Camp Clik -hip hop -kollektiivia. Hän levytti myös sooloartistina omalla nimellään.
Eric Westberg
Westberg opiskeli Uppsalan yliopistossa ja sai tohtorinarvon luonnontieteissä vuonna 1916. Hän työskenteli alun perin opettajana, mutta siirtyi musiikkiuralle. Vuosina 1918–1920 hän kiersi aikanaan hyvin kuuluisan Sven Kjellströmin kvartetin kanssa. Kvartetti soitti radioesityksissään hänen sävellyksiäänkin, joihin kuului Folkvisa och låtar. Westberg pääsi myös säestämään monia laulajia resitaaleihin. Hän oli sekä säveltäjänä että esiintyjänä itseoppinut. Vuosina 1920–1921 Westberg johti elokuvamusiikkia Tukholman Röda Kvarnissa. Vuosina 1919–1927 hän johti Konsertföreningeniä, joka nykyään toimii Tukholman kuninkaallisten filharmonikkojen nimellä. Hän oli mukana perustamassa tekijänoikeusjärjestö STIM:iä, jonka ensimmäinen johtaja oli vuosina 1923–1944. Westberg valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1940.
Westberg johti Konsertföreningeniä joidenkin kokonaisten sinfonioiden ja konserttojen, kuten Franz Schubertin Keskeneräisen sinfonian ja Felix Mendelssohnin viulukonserton esityksissä. Hän johti myös lyhyempien populaariteosten esityksiä ja koulukonsertteja. Westberg esiintyi orkesterin kanssa kansainvälisestikin. Ohjelmiin otettiin myös hänen omia teoksiaan. Muita kapellimestareita, jotka johtivat hänen teostensa esityksiä, olivat Konsertföreningenin johdossa usein vierailleet Ivar Hellman, Adolf Wiklund, Carl von Garaguly, Fritz Busch ja Tor Mann. Ernest Ansermet johti Westbergin toisen sinfonian (sävelletty 1919–1920; finaali uusittu 1933) kantaesityksen 17. huhtikuuta 1935, sitten myös kolmannen 15. marraskuuta 1936. Vuonna 1937 Konsertföreningen esiintyi Nils Grevilliuksen johdolla Pariisissa, jossa ohjelmaan kuului osia Westbergin toisesta sinfoniasta. Tor Mann johti uuden esityksen vuonna 1945. Kolmannen sinfonian kaksi osaa kantaesitti Georg Schnéevoigt vuonna 1923, teoksen kokonaisuudessaan Adolf Wiklund 1925. Ensimmäisen sinfonian (sävelletty 1910-luvun puolessavälissä) Konsertföreningen oli kantaesittänyt Kurt Atterbergin johdolla vuonna 1925.
Westberg osallistui oppimateriaalin kehittämiseen orkesterin soitinten esittelemiseksi koululaisille. Tähän työhön liittyy hänen säveltämänsä orkesterikappaleen Scherzo Pedagogico syntyhistoria. Hänen teoksensa ovat jääneet 1940-luvun puolenvälin jälkeen vähälle huomiolle. Sittemmin hänen suurimpina saavutuksinaan musiikkialalla onkin pidetty järjestötehtäviä.
Vuonna 1930 Westberg sai orkesteriteoksistaan Lustspelsuvertyr ja Gask palkinnot Radiotjänstin yhdessä Ruotsin säveltäjäliiton kanssa pitämästä sävellyskilpailusta. Voittoteokset päätettiin julkaista, mistä sai alkunsa Edition Suecia -kustantamo. Syvyyden sijaan Westbergille tärkeitä musiikissa olivat väri ja instrumentaatio. Esimerkiksi Gask sisältää banjon ja saksofonin. Muita teoksia ovat Nenia (orkesterisovitus jousikvarteton väliosasta), Bellmansrapsodi (orkesterille), Fem nordiska poem (orkesterille), kansanmusiikkiaiheinen orkesterisarja Svenska låtar och ballader ja mainitut kolme sinfoniaa, joita ei ole esitetty 1940-luvun jälkeen.
Vuosina 1920–1941 Westberg sekä sävelsi elokuvamusiikkia että teki elokuvia varten sovituksia. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä elokuvaohjaajia olivat Mauritz Stiller, Gustaf Molander ja Ragnar Hyltén-Cavallius. Elokuvassa Tänk, om jag gifter mig med prästen kuullaan yksi Westbergin Fem nordiska poem -teoksen osista.
Westbergin puoliso oli vuodesta 1921 Inga Elmblad, joka oli oopperalaulaja Johannes Elmbladin tytär.
Poseidonin temppeli (Sunion)
Poseidonin temppeli eli Sunionin temppeli (Sounionin temppeli) on antiikin aikainen Poseidonille omistettu kreikkalainen temppeli Sunionin (nyk. Soúnio) niemellä Attikassa Kreikassa. Antiikin aikana se sijaitsi Sunionin demoksessa. Temppelin arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Lavreotikín kunnassa lähellä Káto Soúnion kylää, noin 70 kilometriä Ateenasta kaakkoon.
Historia
thumb|left|240px|Poseidonin temppeli lännestä. thumb|left|240px|Poseidonin temppeli pohjoisesta.
Temppeli rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 444–440 eaa. Sen rakensivat ateenalaiset Perikleen toimeksiannosta, ja sen suunnitteli mahdollisesti sama arkkitehti, joka suunnitteli myös Ateenan Agoralla olevan Hefaistoksen temppelin. Temppeli korvasi paikalla olleen vanhemman, keskeneräiseksi jääneen arkaaisen temppelin, jonka rakennustyöt olivat alkaneet noin vuonna 490 eaa. ja joka vaurioitui persialaissotien aikana vuonna 480 eaa. Välivuosina paikalla oli pieni, yksinkertainen temppeli, joka toimi väliaikaisesti Poseidonin kulttikuvan asuntona.
Temppelin paikka Sunionin niemellä oli ateenalaisille henkisesti tärkeä, sillä se oli viimeinen heidän kotiseutunsa Attikan alue, jonka he näkivät purjehtiessaan Egeanmerelle, ja ensimmäinen, jonka he näkivät palatessaan. Siksi paikka omistettiin Poseidonille, jonka muun muassa uskottiin turvaavan merimatkat. Kreikkalaisessa mytologiassa Menelaos pysähtyi niemellä Troijan sodasta palatessaan haudatakseen perämiehensä Frontiin. Temppelin paikka on myös sama, jossa Theseuksen isän Aigeuksen kerrotaan heittäytyneen mereen väärinkäsityksen seurauksena. Paikalta on löydetty arkeologista aineistoa 700-luvulta eaa. Herodotoksen mukaan ateenalaiset viettivät paikalla uskonnollisia juhlia joka neljäs vuosi viimeistään 500-luvulla eaa.
Juf
thumb|300px|Jufin kylä sijaitsee puurajan yläpuolella.
Poseidonin temppeli (Sunion)
Historia
Uudella ajalla paikka sai jäljellä olleista pylväistä nimen Kavokolónes (Καβοκολώνες). Monet romanttisen ajan vierailijat kävivät paikalla ja alueella suoritettiin myös pienimuotoisia tutkimuksia jo 1700-luvun lopulla. Lordi Byron vieraili temppelillä vuonna 1810 ja kirjoitti nimensä yhteen pylvääseen. Alueen varsinaiset tutkimukset alkoivat vuonna 1884 Wilhelm Dörpfeldin johdolla. Järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1897–1913 Valérios Stáisin johdolla. Raunioiden kunnostus alkoi vuonna 1875. Sittemmin temppelin jäänteitä on kunnostettu laajalti 1950-luvulta alkaen. Nykyisin paikka on suosittu retkikohde Ateenasta, erityisesti auringonlaskun aikaan.
Juf
Juf on noin 30 asukkaan kylä Kaakkois-Sveitsissä, Aversin kunnassa, Graubündenin kantonissa. Kylä sijaitsee Reinin yhden alkujoen Averser Rheinin latvoilla, Aversin laaksossa, 2 124 metrin korkeudessa. Tiettävästi kylä on Euroopan korkeimmalla sijaitseva, ympäri vuoden asuttu kylä.
Poseidonin temppeli (Sunion)
Rakennus
thumb|right|130px|Temppelin pohjapiirros, säilyneet osat merkitty tummemmalla.
Juf
Matkailu on Jufin tärkeä elinkeino. Siellä on loma-asuntoja ja se on myös monen retkeilyreitin alkupiste. Kylään on postiautoyhteys Andeerista (8 vuoroa päivittäin).
Poseidonin temppeli (Sunion)
Rakennus
Sunionin Poseidonin temppeli sijaitsee muurin ympäröimällä pyhäkköalueella, jonka koko on noin 5 000 neliömetriä. Temppeli on peripteraalitemppeli ja edustaa doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu paikallisesta, Attikan Olympos-vuoren marmorista. Temppelin naos eli cella avautuu itään. Sekä pronaoksen että opisthodomoksen edessä oli kaksi pylvästä. Temppelin stylobaatin koko on noin 31,12 × 13,47 metriä. Temppelissä on ollut 6 × 13 pylvästä, yhteensä 34 pylvästä. Niiden korkeus on ollut 6,12 metriä. Peristyylin pylväistä on säilynyt 15; lisäksi on säilynyt osa itäpään pronaoksen julkisivusta. Temppelin länsipää on tuhoutunut kokonaan.
Temppelissä oli viisi metriä korkea Poseidonin kulttikuva. Siitä säilynyt osa on Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Temppelin friisi oli tehty paroslaisesta marmorista ja esitti Theseuksen urotöitä sekä gigantomakhiaa ja kentauromakhiaa, jotka kreikkalaiset näkivät vertauskuvina persialaissodista. Temppelin metoopeissa ei ollut koristelua.
Paikalla aiemmin olleen temppelin perustuksia on nähtävissä temppelin eteläpuolella.
KaMu-kuorot
KaMu-kuorot on kolmesta kuorosta koostuva kaarinalainen kuororyhmittymä. Kuoroa johtaa musiikkikasvattaja-laulupedagogiopiskelija Iida Aarnio.
KaMu-kuoro oli alun perin luokkakuoro. Sen pohjana on kaarinalaisen Valkeavuoren koulun lukuvuoden 2013–2014 musiikkiluokka 6b:n oppilaista muodostuva kuoro. Laulajia kuorossa oli 27 eli luokan kaikki oppilaat, poikia 9 ja tyttöjä 18. Vuonna 2014 kuoron luonne yläkouluun siirtymisen myötä muuttui koulun ulkopuoliseksi harrastustoiminnaksi ja mukaan otettiin muitakin laulajia. Samassa yhteydessä kuorolle perustettiin kannatusyhdistys, jota pyörittävät kuoron vanhemmat.
KaMu-kuorot pyrkii tarjoamaan mahdollisimman monipuolisia harrastusmahdollisuuksia, ja tästä syystä kuoroilla on tarjolla aina niin tavoitteellista kuin rennompaa kuoroharrastustoimintaa. Kaudella 2022-2023 KaMu-kuorot tarjoaa tavoitteellista diskanttikuorotoimintaa, harjoituskuorotoimintaa sekä vanhempikuorotoimintaa.
KaMua johti vuoteen 2021 saakka Pekka Nebelung, joka toimi myös alkuperäisen musiikkiluokan luokanopettajana. Pekka Nebelung tähtäsi 3. luokalta asti luokan kanssa laadukkaaseen musiikkikasvatukseen ja keskittyi erityisesti kuorolauluun.
Toistaiseksi parhaana osoituksena kuoron korkeasta tasosta on voitto 62. kerran järjestetyssä European Music Festival for young people -tapahtuman kuorolaulukilpailussa Belgian Neerpeltissä. Kaarinan kaupunki muisti voittajia myöhemmin Kaarina-mitalilla. Lisäksi meriittinä on Turussa järjestetyn 4. JSFest -musiikkitapahtuman kuorosarjan voitto
KaMu-kuoro voitti Pietarissa Venäjällä 21:n laulajan kokoonpanolla ja Pekka Nebelung in johdolla 17.-21. helmikuuta 2016 järjestettyyn Children and Youth Choral World Championships -kilpailun sarjassa 11-16-vuotiaat eli oli sarjansa maailmanmestari.
Suuri osa KaMun lauluista on kuoronjohtajan KaMulle tekemiä omia sovituksia. Ohjelmistossa on paljon suomalaisille tuttuja lauluja, mutta hieman myös ulkomaalaisia.
Dev1ce
Reedtz liittyi Astralisiin tammikuussa 2016. Tätä ennen hän edusti niin ikään tanskalaista ?-joukkuetta. Vuonna 2015 Reedtz valittiin HLTV.org -nettisivuston toimesta maailman kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi.
Yes, Sir!
Yes, Sir! on metalliyhtye FM2000:n kolmas EP, joka on julkaistu vuonna 2009 yhtyeen kymmenvuotisen taipaleen kunniaksi. Albumi nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 9.
EP:n nimi on vastaus edellisessä studioalbumissa esitettyyn kysymykseen "meibi bus home". Studioalbumin kansikuvassa on sian pää, kun taas EP:n kansikuva sisältää kaksi sian peräpäätä.
J. W. Enqvist
pienoiskuva|J. W. Enqvist. Johan Waldemar Enqvist (3. maaliskuuta 1853 Tampere – 30. elokuuta 1907 Tampere ) oli suomalainen Tampereen seudulla vaikuttanut sahateollisuusmies ja metsäteollisuusyhtiö J. W. Enqvist Oy:n perustaja.
Enqvistin isä Johan Reinhold Enqvist (1821–1880) toimi kauppiaana Tampereella ja vei myös nahkoja ja turkiksia Pietariin, Lyypekkiin, Hampuriin ja Tukholmaan. Hän perusti yhdessä kahden muun osakkaan kanssa Tampereelle 1876 Santalahden höyrysahan, jonka hankki myöhemmin kokonaan itselleen.
Johan Waldemar Enqvist kävi alkeiskoulun Tampereella ja lukion Hämeenlinnassa. Hän opiskeli kauppakoulussa Dresdenissä Saksassa ja toimi konttoriharjoittelijana Lontoossa ja Pietarissa. Johan Waldemar Enqvist uudisti isänsä perustamaa Santalahden sahaa ja hankki sinne höyläyskoneen vuonna 1881. Sahalla oli omat lautatarhat Helsingissä ja Turussa. Sahatavaran vienti suuntautui Länsi-Eurooppaan ja Pohjoismaihin.
Enqvist myi Santalahden sahan vuonna 1887 Antti Ahlströmille. Hän perusti 1888 sahan Ojakkalaan ja 1889 toisen sahan Särkänsaareen lähelle nykyisen Särkänniemen huvipuiston aluetta. Enqvist osti 1890 Oriveden sahan ja vielä 1897 Tyrvään sekä Vammalan sahat. Enqvist oli vuonna 1889 mukana perustamssa Suomen Sahanterätehdas Oy:n sahanteriä valmistunutta tehdasta Santalahteen yhdessä insinööri A. H. L. Gyllenbergin ja kauppias Rudolf Winterin kanssa. Enqvist osti 1902 Santalahden paperitehtaan konkurssipesältä ja palkkasi saksalaisen Carl Bollmanin uudistamaan tehtaan.
Enqvist toimi Pohjoismaiden Osakepankin Tampereen konttorin johtajana 1893–1900 ja oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1887–1907, josta valtuuston puheenjohtajana 1904–1905. Hän oli myös Ruotsin varakonsuli Tampereella.
Enqvistin tytär Anna Maria (Maja) Enqvist oli naimisissa vuorineuvos Harald Jensenin (1882-1953) kanssa, joka johti Tampereella toiminutta Suomen Trikoo Oy:tä vuodesta 1911 alkaen.
Enqvistin kuoleman jälkeen perustettiin 1908 J. W. Enqvist Oy, jonka toimitusjohtajana oli Enqvistin poika Johan Reinhold Enqvist (1881–1940). Yhtiö rakennutti vuonna 1911 puuhiomon ja massatehtaan Killinkoskelle entisen Virtain kehräämön tiloihin. Vuonna 1912 yhtiö osti Lielahden kartanon von Nottbeckin suvulta ja perusti kartanon alueelle 1914 sulfiittiselluloosatehtaan. Vuonna 1916 ostettiin vielä Ahlströmiltä Lielahdessa sijainnut Niemen tila sahalaitoksineen, Muroleen saha sekä useita metsätiloja. Särkänsaaren saha lopetettiin 1925 ja vuonna 1926 hankittiin toinen saha Viitasaarelta. Santalahden paperitehdas myytiin 1926. Johan Reinhold Enqvist siirtyi 1929 syrjään yhtiön johdosta ja vuonna 1930 Enqvistin perhe myi omistuksensa yhtiöstä.
J. W. Enqvist Oy fuusioitiin vuonna 1965 G. A.Serlachius Oy:n osaksi.
Muri
Muri on kaupunki ja emiraatti Nigeriassa, Taraban osavaltiossa. Vuonna 1991 kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 56 570.
Vuonna 1817 perustettiin fulani-muslimien jihad-valtio Muri. Vuosien 1892–1893 välisenä aikana se oli de facto Ranskan protektoraatti, jonka päämiehenä oli kuvernööri Louis Alexandre Mizon. Syyskuussa 1901 Murista tuli brittiläiseen Pohjois-Nigerian protektoraattin kuuluva provinssi.
My God Is the Sun
”My God Is the Sun” ei yltänyt Britannian singlelistalle.
Saori Yoshida
Saori Yoshida (, s. 5. lokakuuta 1982 Tsu, Mien prefektuuri) on japanilainen kilpauransa päättänyt naispainija, olympiavoittaja, maailman- ja Aasian-mestari sekä Aasian kisojen kultamitalisti. Hän on lajinsa menestynein urheilija.
Yoshida kilpaili 53–55 kilogramman painoluokissa. Hän voitti 55 kilogramman sarjassa olympiakultaa Ateenassa 2004, Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. MM-kultamitaleita Yoshida voitti 13 kappaletta. Aasian kisoista hän voitti neljä ja Aasian-mestaruuskilpailuista neljä kultamitalia. Kolme olympiakultaa ja yhdeksän maailmanmestaruutta on painissa saavuttanut japanilaisen lisäksi vain Aleksandr Karelin. Japanin vuoden urheilijaksi Yoshida valittiin kahdesti.
Yoshida voitti aikuisten kansainvälisissä otteluissa 119 kertaa peräkkäin vuodesta 2002 aina vuoteen 2008, jolloin hän hävisi Pekingin joukkuemaailmancupissa. Hän ei kuitenkaan pitkään aikaan hävinnyt kertaakaan suuressa arvokisaturnauksessa vuonna 1998 alkaneen arvokisahistoriansa aikana. Vuonna 2012 Yoshida hävisi toisen kansainvälisen ottelunsa. Tuolloin hänelle oli ehtinyt kertyä 58 ottelun voittoputki. Vuoden 2013 maailmanmestaruutensa jälkeen Yoshida oli voittanut peräkkäin 47 turnausta ja näissä 173 vastustajaa.
Pituutta Yoshidalla on 156 senttimetriä, ja hän kilpaili 55 kilogramman painoluokassa. Häntä valmensivat maajoukkuevalmentaja Kazuhito Sakae, Koji Tanaka ja aikaisemmin oma isä Eikatsu Yoshida. Kotimaassaan Yoshida edusti hisailaista Sogo Keibi Hosoho Club -seuraa. Aikaisemmin hän edusti paikallisen oppilaitoksen painiseuraa.
Nousu huipulle
Yoshida syntyi 5. lokakuuta 1982 Mien prefektuurin Tsun kaupungissa painijaperheeseen. Hänen isänsä, Eikatsu Yoshida, voitti vapaapainissa Japanin mestaruuden vuonna 1973, ja Saorin kaksi veljeä olivat myös harrastaneet painia. Yoshida aloitti painin harrastamisen jo kolmevuotiaana isänsä ohjauksessa. Yoshida on sanonut, ettei muista tehneensä lapsuudessaan mitään muuta kuin painineensa.
Yoshidan ensimmäinen kansainvälisesti merkittävä saavutus tuli, kun hän vuonna 1998 voitti kadettien (alle 17-vuotiaiden) maailmanmestaruuskisoista kultamitalin. 52-kiloisissa saavutettu mestaruus sai jatkoa seuraavana vuonna, kun neljä kilogrammaa painavampien sarjassa Yoshida voitti jälleen kultaa. Ennen aikuisten sarjaan siirtymistään Yoshida voitti vielä junioreiden (alle 20-vuotiaiden) maailmanmestaruuden kahdesti, vuosina 2000 ja 2001.
Aikuisten sarjassa Yoshida aloitti kansainvälisen arvokisahistoriansa voittamalla kansainvälisen opiskelijaliiton maailmanmestaruuskilpailut kesäkuussa 2002. Lokakuussa hän saavutti Aasian kisoissa Busanissa kultaa voittamalla neljä kanssakilpailijaansa. Jo kuukautta myöhemmin Yoshida paini maailmanmestariksi: finaalissa hän voitti yhdysvaltalaisen Tina Georgen.
Arvokilpailuihin päästäkseen Yoshidan oli voitettava maan sisäisessä karsinnassa arvostettu moninkertainen arvokisavoittaja Seiko Yamamoto. Ennen vuoden 2002 Aasian kisoja ja Khalkisin maailmanmestaruuskilpailuita Yoshidan onnistuikin vakuuttaa valitsijat voittamalla Yamamoto, mikä varmisti edustuspaikan 55-kiloisten sarjaan. Vielä Khalkisin maailmanmestaruuskilpailuissa Yoshida oli Japanissa erittäin suositun ja kisajoukkueesta pudotetun Yamamoton varjossa: Yoshidalle esitettiin kiusallisia, ”Missä Seiko on?” -tapaisia kysymyksiä ja häneen viitattiin nimellä Seiko II. Yoshidan onnistui uusia maailmanmestaruutensa seuraavana vuonna New Yorkissa, ja yhdysvaltalainen Tina George jäi jälleen hopeasijalle. Myös osallistuminen painin maailmancupiin toi Yoshidalle sarjavoiton. Olympiavuonna 2004 Yoshida voitti ensimmäisen Aasian-mestaruutensa Tokion kotikisoista.
Ateenasta Pekingiin
Ateenan kesäolympialaisissa Yoshida paini vakuuttavasti: hän aloitti toiselta kierrokselta voittaen kiinalaisvastustajansa ylivoimaisella pistevoitolla, ja kolmannella kierroksella hävisi italialaisvastustaja samoin ylivoimaisella pistevoitolla. Välierässä vastaan asettui yksi lajin suurnimistä, Ranskan Anna Gomis, josta Yoshidan onnistui kuitenkin ottaa pistevoitto. Finaalissa Yoshida sai vastaansa kanadalaisen Tonya Verbeekin. Hänen voittamisensa sujui Yoshidalta Gomis-voittoa vaivattomammin, sillä ottelu päättyi Yoshidan pistevoittoon virheettömällä esityksellä. Koska naispaini oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa, tuli Yoshidasta näin painoluokkansa kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja.
Ateenan olympialaisten jälkeen Yoshida saavutti voitot vuosien 2004 ja 2005 maailmancupeista. Vuoden 2005 Aasian-mestaruuskisoissa tuli jälleen kultaa, hopealle jäi Kiinan Su Lihui. Saman vuoden universiadeissa Yoshida voitti finaalissa olympiahopeamitalisti Verbeekin, eikä japanilaisen voittamiseen kykenevää painijaa löytynyt Budapestin MM-kilpailuissakaan: Kiinan Su ja Kanadan Verbeek saivat jälleen tyytyä himmeimpiin mitaleihin Venäjän Natalja Goltsin ohella. Budapestissa Yoshida ei antanut viidessä ottelussaan vastustajilleen pistettäkään.
Vuonna 2006 Yoshida kartutti palkintokokoelmaansa voittamalla jälleen maailmancupin, maailmanmestaruuden sekä Aasian kisat, joiden finaalissa kukistui Kazakstanin Olga Smirnova. Seuraavakin vuosi meni Yoshidan hallitessa sarjaansa kovalla otteella, mistä osoituksena Aasian-mestaruuskisojen sekä MM-kilpailujen kultamitalit. Maailmanmestaruuden voitettuaan iloinen Yoshida löi nyrkeillään ilmaa ja heitti yleisöä viihdyttääkseen valmentajansa Kazuhito Sakaen mattoon useita kertoja. Tiedusteluihin tulevista olympialaisista painija vastasi naispainin tason koventuneen huomattavasti ja pohti olympiavoiton uusimisen olevan hankala tehtävä.
Odottamaton tappio ja toinen olympiakulta
thumb|right|300px|Yoshida juhlii olympiavoittoaan Pekingissä vuonna 2008. Olympiavuosi 2008 alkoi Yoshidan kannalta yllätyksellisesti: kaikki kansainväliset ottelunsa vuodesta 2002 lähtien voittanut japanitar hävisi odottamattomasti tammikuussa maailmancupissa Yhdysvaltain Marcie van Dusenille. Tapahtumaa on verrattu legendaarisen venäläispainija Aleksandr Karelinin yllätystappioon vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa, jolloin jo voittamattomana pidetty venäläinen taipui yllättäen finaalissa amerikkalaiselle Rulon Gardnerille. Van Dusen oli harjoitellut tiettyjä liikkeitä nimenomaan 119 ottelun voittoputkessa olleen Yoshidan varalle, ja japanilainen olikin ottelun jälkeen silminnähden hämillään. Omien sanojensa mukaan Yoshida syytti tappion jälkeen itseään lepsuilusta ja liiasta voitonvarmuudesta. Hän vakuutti kuitenkin ottavansa elokuussa olympiakultaa Pekingistä. Kohennusta itsetunnolleen Yoshida sai jo maaliskuussa, kun hänen onnistui voittaa jo neljäs Aasian-mestaruutensa.
Pekingin kesäolympialaisissa Yoshida osoitti jälleen olevansa sarjansa paras painija. Tutun 55 kilogramman painoluokan ottelut käytiin kaikki 16. elokuuta, ja ensimmäisessä ottelussa Yoshidaa vastaan asettui Ruotsin Ida-Theres Nerell. Lopulta viidenneksi sijoittunut Nerell hävisi Yoshidalle jaksoin 2–0 (pisteet 3–1, 4–0). Puolivälierässä Yoshidan vastustaja oli Venäjän Natalja Golts, jonka japanilainen voitti jaksoin 2–0 (2–1, 4–0). Välierässä Yoshida sai jälleen vastaansa Kanadan Tonya Verbeekin, joka hävisi sarjan valtiattarelle saamatta pistettäkään tätä vastaan: voitto Yoshidalle jaksoin 0–2 (0–2, 0–6), mikä takasi finaalipaikan. Viimeisessä ottelussa vastaan asettui isäntämaa Kiinan nuori edustaja Xu Li. Finaali ratkeaisi muiden otteluiden tavoin normaalisti kahdesta erävoitosta tai selätyksestä. Ensimmäinen kahden minuutin jakso päättyi toista olympiavoittoaan metsästäneen Yoshidan 2–0-voittoon. Lopullisen ratkaisunsa ottelu sai, kun toista jaksoa oli ehditty painia 43 sekuntia: Yoshidan onnistui selättää Xu, ja hän pääsi näin juhlistamaan toista olympiavoittoaan pettyneen kiinalaisyleisön edessä.
Pekingistä maailmancup-tappion toisintoon
Olympiamenestyksensä jälkeen Yoshida voitti lokakuussa kuudennen maailmanmestaruutensa Tokiossa: naisille päätettiin poikkeuksellisesti järjestää MM-kilpailut olympiavuodesta huolimatta, sillä Pekingin olympialaisissa painoluokkia oli vain neljä, kun taas Tokiossa luokkia oli kuusi. Pekingin jälkeisinä vuosina Yoshida paini arvokilpailuissa harvakseltaan: vuonna 2009 hän voitti 55-kiloisten maailmanmestaruuden kukistettuaan Herningin MM-kilpailujen loppuottelussa Azerbaidžanin Sona Əhmədlin, ja vuonna 2010 Moskovan MM-kilpailuissa Yoshidalle hävisi finaalissa toinen azerbaidžanilainen, Julia Ratkevitš. Hieman yli kaksi kuukautta Moskovan MM-kullan jälkeen Yoshida osallistui Guangzhoussa Aasian kisoihin, joista hän otti kolmannen Aasian kisojen voittonsa. Vuonna 2011 Yoshida osallistui Istanbulin MM-kilpailuihin ja saavutti yhdeksännen maailmanmestaruudensa voitettuaan finaalissa kanadalaisen Verbeekin. Saman vuoden joulukuussa Japanin-mestaruuskilpailuissa Yoshida voitti kymmenennen peräkkäisen Japanin mestaruutensa, ja saavutettu mestaruus varmisti hänelle edustuspaikan Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisiin. Lontooseen Yoshida asetti tavoitteekseen kolmannen olympiavoittonsa.
Toukokuussa 2012 Yoshida osallistui Japanin joukkueessa painin maailmancupiin, joka käytiin Tokiossa. Japani voitti turnauksen loppuottelussa Venäjän, mutta Yoshida hävisi yllättäen 19-vuotiaalle venäläiselle Valeria Žolobovalle jaksoin 2–1. Tappio päätti Yoshidan van Dusen -tappion jälkeisen, 58 ottelun pituisen voittoputken. Edellisen tappion tavoin myös häviö Žolobovalle tapahtui olympiavuoden maailmancupissa.
Kolmas olympiavoitto
Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Yoshida toimi Japanin joukkueen lipunkantajana avajaisissa. Painiturnauksessaan japanilainen voitti aluksi yhdysvaltalaisen Kelsey Campbellin ja Azerbaidžanin Ratkevitšin. Seuraavaksi hän paini revanssin Venäjän Žolobovasta, ja loppuottelussa hän voitti jälleen Kanadan Verbeekin erin 2–0 (3–0, 2–0). Yoshida otti kolmannen olympiavoittonsa menettämättä pistettäkään turnauksen aikana. Kolme olympia- ja yhdeksän MM-kultaa saavuttanut Yoshida nousi sivuamaan Aleksandr Karelinin ennätystä. Yoshida ohitti Karelinin saman syksyn MM-kilpailuissa Strathcona Countyssa, jossa hän voitti yhteensä 13. olympia- tai MM-kultamitalinsa.
Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Yoshida aloitti jälleen kolmella voitolla joissa jätti vastustajansa pisteittä. Välierä ja Ruotsin Mattssonia vastaan käyty loppuottelu olivat tasaisempia, mutta Yoshida paini kullan ratkaisseessa ottelussa 2–1-pistevoiton ja jatkoi kultamitaliputkeaan 13. maailmanmestaruudella.
Yoshida päätti kilpauransa tammikuussa 2019.
Tiedotusvälineissä
Yoshidan menestys poiki julkisuutta ja medianäkyvyyttä etenkin tämän kotimaassa Japanissa, jossa Yoshidalla on idolinkaltainen asema. Esimerkiksi vuoden 2009 MM-kilpailuissa Tanskassa Yoshidaa haastatteli matonreunalla kymmenkunta japanilaista median edustajaa.
Yoshidan Pekingin olympialaisissa käyttämät painitrikoot myytiin joulukuussa 2008 järjestetyssä Internet-huutokaupassa 551 000 jenin (n. 4 700 euron) hintaan. Rahat lahjoitettiin Japanin Punaiselle Ristille. Yoshida on palkittu maansa vuoden urheilijana vuosina 2007 (palkinnon yhteydessä kahden miljoonan jenin rahapalkinto, edellinen palkinnon saanut painija Shōzō Sasahara vuonna 1956 ) ja 2010 (palkintorahaa kolme miljoonaa jeniä).
Yksityiselämä
Yoshida asuu Tsun kaupungissa Hisain kaupunginosassa syntymäprefektuurissaan Miessä. Urheilu-uransa ohella Yoshida on työskennellyt vartijana, ja tulevaisuudessa hän on ajatellut kouluttautua sairaanhoitajaksi. Vapaa-aikanaan Yoshida harrastaa karaokea, shoppailua ja golfin pelaamista. Siviilisäädyltään Yoshida oli vuonna 2011 naimaton.
MM-kilpailut
Yoshida on 13 mestaruudellaan kaikkien aikojen menestynein naispainija MM-tasolla.
Jaakko Julkunen
Jaakko Julkunen (29. heinäkuuta 1938 Sortavala – 21. tammikuuta 2011 Joensuu ) oli suomalainen valokuvaaja.
Saori Yoshida
Muut
Yoshida on Yutaka Kanekon kanssa menestynein japanilaispainija Aasian kisoissa.
Kirjallisuusvuosi 1941
Kirjallisuusvuosi 1941 käsittelee vuoden 1941 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Jaakko Julkunen
Julkunen aloitti työn valokuvan parissa 1955 valokuvaharjoittelijana joensuulaisessa Kuva-Lassissa. Hänen ensimmäinen lehtikuvaajan työpaikkansa oli vuodesta 1957 sanomalehti Karjalainen, jonka ensimmäinen päätoiminen valokuvaaja hän oli, ja hän työskenteli siellä vuoteen 1971. Hän siirtyi 1972 Helsingin Sanomiin, joka perusti silloin aluetoimituksen Kuopioon. 1994 hän siirtyi HS:n Lappeenrannan toimituksen valokuvaajaksi ja oli siellä vuoteen 2000, jolloin hän jäi eläkkeelle. Tehtävissään Julkunen kiersi kuitenkin niin eri puolilla Suomea kuin ulkomaillakin, erityisesti Neuvostoliitossa ja Venäjällä. Julkisuuden henkilöiden lisäksi hän kuvasi huumorin ja realismin keinoin erityisesti itäsuomalaisia ihmisiä.
200px|thumb|Kotkan valokuvakeskuksessa alkuvuodesta 2011 pidetyn näyttelyn juliste. Julisteessa on Jaakko Julkusen pohjoissuomalaisista lavatansseista ottama kuva. Julkunen oli merkittävänä vaikuttajana perustettaessa 1987 Kuopioon VB-valokuvakeskusta.
Julkunen julkaisi kaksi kuvateosta ja piti useita valokuvanäyttelyjä, joista viimeinen, yhdessä VB-valokuvakeskuksen kanssa toteutettu Julkusen ja Raimo Heimosen yhteisnäyttely oli meneillään Kotkan valokuvakeskuksessa hänen kuollessaan. Muistonäyttely "Siperia opettaa" järjestettiin VB-valokuvakeskuksessa 21. lokakuuta – 27. marraskuuta 2011.
Łukasz Parszczyński
Łukasz Parszczyński (s. 4. toukokuuta 1985 Varsova) on puolalainen este- ja keskimatkojen juoksija. 180 senttimetriä pitkä ja 64 kilogrammaa painava Parszczyński edustaa KS Podlasie Białystokia.
Tammikuussa 2016 Parszczyński loukkaantui vakavasti pudottuaan kahden kerroksen matkan parvekkeelta Espanjan Costa Bravalla. Parszczyńskin ura päättyi todennäköisesti tähän onnettomuuteen.
Vismutti(III)jodidi
Vismutti(III)jodidi (tai vismuttitrijodidi) on vismutin yhdiste jodin kanssa, jossa jodi esiintyy hapetusluvulla −I ja vismutti +III. Näin muodostuva yhdiste on BiI3. Se muodostaa vihreitä heksagonaalisia kiteitä, joiden kiderakenne on samanlainen kuin holmium(III)jodidilla.
Valmistus
Vismuttijodidia voidaan valmistaa suoraan alkuaineista niitä kuumentamalla:
tai vismuttioksidista käyttäen happona vetyjodidin vesiliuosta:
sekä myös vismuttikloridista vastaavalla tavalla, jolloin muodostuu sivutuotteena suolahappoa:
Käyttö
Vismuttijodidilla on joskus ollut merkitystä kvalitatiivisessa epäorgaanisessa kemiallisessa analyysissä. Liuoksesta voidaan osoittaa Bi3+ -ionien olemassaolo lisäämällä siihen jotain muuta jodin lähdettä kuten kaliumjodidia; jos syntyy musta vismuttijodidisakka, liuoksessa oli vismuttia (vismuttijodidi on lähes veteen liukeamatonta).
Henricus Martini Kemner
Henricus Martini Kemner (k. 1638) oli suomalainen pappi ja runoilija.
Viipurista kotoisin ollut Kemner toimi Tarton suomalaisen seurakunnan pastorina vuodesta 1630 alkaen ja hän oli myös sotilaspappina Inkerissä, Liivinmaalla ja Virossa.
Runojen ohella Kemner laati 1619 myös ikuisen kalenterin tapaan toimineen kalenterinkäyttöoppaan (Tabulae XII).
Cabralzinho
Carlos Roberto Ferreira Cabral pelaajanimeltään Cabralzinho (s. 2. marraskuuta 1945 Santos, Brasilia) on brasilialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Valmennusura
Cabralzinho aloitti valmentamisen vuonna 1979. Sittemmin hän toimi muun muassa Qatarin maajoukkueen päävalmentajana vuonna 1989 ja Saudi-Arabian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana 1993. Koko 1990-luvun hän valmensi kotimaassaan Brasiliassa.
2000-luvun alussa Cabralzinho oli kuwaitilaisseura Al Qadsian peräsimessä yhden kauden ennen palaamistaan kotimaahan. Kaudella 2002–2003 hänet palkattiin egyptiläisen Zamalekin päävalmentajaksi, jonka avulla seura voitti Egyptin supercupin, Afrikan Mestarien liigan ja Egyptin mestaruuden. Kauden päätyttyä Cabralzinho ei suostunut tekemään jatkosopimusta ja jätti seuran toukokuussa 2003. Marraskuussa 2004 Cabralzinho palasi takaisin Zamalekin valmentajaksi allekirjoitettuaan puolentoista vuoden sopimuksen. Viisi kuukautta myöhemmin hän sai potkut joukkueen heikkojen tulosten vuoksi.
Elokuussa 2007 tunisialainen Espérance allekirjoitti loppukauden kestävän sopimuksen Cabralzinhon kanssa, joka oli kaudella 2007–2008 Espérancen neljäs valmentaja. Joukkueen esitykset eivät kuitenkaan parantuneet joukkueen jäätyä ilman voittoa neljässä ottelussa, ja hän sai potkut joulukuussa 2007. Toukokuussa 2008 Cabralzinho palasi takaisin Espérancen valmentajaksi kaudella 2008–2009. Hän kuitenkin erosi tehtävästään marraskuussa 2008 vastalauseena joukkueen fyysisen valmentajan erottamiseen.
Syyskuussa 2009 Cabralzinho siirtyi valmentamaan egyptiläistä Al-Ittihadia
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2007
Kilpailuihin osallistuvat IAAF:n jäsenliitot
Kilpailuihin osallistui ennätykselliset 203 jäsenliittoa.
Yhdeksän IAAF:n jäsenliittoa 212:sta ei lähettänyt urheilijoita kilpailuihin. Osallistumisen jättivät väliin Aruba, Bermuda, Bhutan, Itä-Timor, Korean demokraattinen kansantasavalta, Luxemburg, Oman, Turks- ja Caicossaaret sekä Vietnam.
Kirjallisuusvuosi 1940
Kirjallisuusvuosi 1940 käsittelee vuoden 1940 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Boaz Myhill
Glyn Oliver Myhill (tunnetaan paremmin nimellä Boaz Myhill, s. 9. marraskuuta 1982, Modesto, Kalifornia, Yhdysvallat) on walesiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelaa tällä hetkellä Englannin mestaruussarjan Birmingham Cityssä, jossa on lainalla valioliigaseura West Bromwich Albionista.
Ura
12-vuotiaana Aston Villan junioreihin liittynyt Myhill teki seuran kanssa ensimmäisen ammattilaissopimuksensa vuonna 2000. Villa-aikanaan Myhill oli lainalla eri seuroissa viiteen otteeseen, muttei onnistunut murtautumaan seuran ykkösmiehistöön. 2003 hän siirtyi peliajan perässä Hull Cityyn, jossa pääsikin pian ykkösmaalivahdin rooliin. Myhillin liittyesä joukkueeseen, Hull pelasi Englannin kakkosliigassa, mutta jo kaudeksi 2008-2009 Hull onnistui nousemaan korkeimmalle sarjatasolle, Valioliigaan.
Myhill siirtyi kesällä 2010 West Bromwich Albioniin puolentoista miljoonan punnan siirtosummalla. Kaudella 2011-2012 Myhill pelasi lainalla sarjatasoa alempana Birmingham Cityssä, jossa pääsi pelaamaan myös Eurooppa-liigan pelejä.
Maajoukkueura
Myhill edustaa maajoukkuetasolla Walesia, vaikka pelasi juniorimaaotteluita Englannin eri ikäluokissa. Myhill olisi voinut edustaa synnyinmaansa ansiosta myös Yhdysvaltoja, mutta päätti valita äitinsä kotimaan Walesin.
Tällä hetkellä Myhill on pääasiassa maajoukkueen varamaalivahti, Wolverhamptonin veräjänvartijan Wayne Hennesseyn hoitaessa ykkösmaalivahdin roolin.
Pont-Neufin rakastavaiset
Pont-Neufin rakastavaiset (Les Amants du Pont-Neuf) on ranskalaisen elokuvaohjaajan Leos Caraxin ohjaama elokuva vuodelta 1991.
Frozen Alive
Frozen Alive on death metal -yhtye Obituaryn ensimmäinen konsertti-DVD. Se nauhoitettiin 24. elokuuta 2006 Varsovassa, Puolassa. DVD:llä on kappaleita kaikilta Obituaryn levyiltä Frozen in Timeen asti. DVD sisältää myös päivää ennen konserttia tehdyn yhtyeen haastattelun.
Pont-Neufin rakastavaiset
Elokuvaa kuvattiin Pariisissa Pont Neufin sillalla, kun se oli korjattavana. Silta ehti valmistua ennen kuin elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen, ja se aiheutti budjettiongelmia, ja katsojamäärät jäivät vähiin. Caraxin ohjaajan ura oli sen jälkeen pitkään katkolla.
Tarina kertoo viinaan menevästä tulennielijästä ja vauraan kodin tyttärestä, sokeutuvasta kuvataiteilijasta. He elävät Pont Neufin sillalla.
Arviot
Tv-maailman kriitikon mukaan kurjuus ja kärsimys saavat elokuvassa hämmentävän kauniin kuvauksen. Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä näkee elokuvan viehätyksen piilevän yltiöpäisessä, romanttisen runollisessa tunnelmassa ja visuaalisessa hehkutuksessa. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Herbert Mullin
upright|pienoiskuva|Herbert Mullinin pidätyskuva vuonna 1973.
Herbert Williams Mullin (18. huhtikuuta 1947 – 18. elokuuta 2022 ) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Hän surmasi 1970-luvun alussa 13 henkilöä Kaliforniassa. Hänen oikeudenkäynnissään puolustus väitti hänen kuulleen tappamaan käskeviä ääniä, mikä viittaa paranoidiseen skitsofreniaan. Hänet tuomittin elinkautiseen vankeuteen kahdesta ensimmäisen asteen ja 11 toisen asteen murhasta. Mullin kuoli 75-vuotiaana elokuussa 2022.
Opium grilli
Opium grilli on metalliyhtye FM2000:n viides studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2010. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 29.