cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Markus Hännikäinen
Maajoukkueura
Hännikäinen edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2017. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä turnausta edeltäneen Carlson Hockey Gamesin avausottelussa 27. huhtikuuta 2017 Brnossa turnauksen isäntäjoukkue Tšekkiä vastaan. Hännikäinen merkittiin Suomen nelosketjun vasempaan laitaan Antti Pihlströmin ja Oskar Osalan viereen. Hänen ensimmäinen A-maajoukkuemaalinsa syntyi itse MM-kilpailuissa alkulohkon ottelussa 10. toukokuuta 2017 Ranskan Pariisissa Sloveniaa vastaan. Hän putosi viimeisten joukossa Suomen MM-leiriryhmästä vuoden 2021 turnaukseen. Yhteensä Hännikäinen on pelannut 19 A-maaottelua tehopistein 2+3=5.
Hännikäinen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Suomen varakapteenina. Hännikäinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Hänet valittiin Tšekkiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hännikäinen pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2010. Yhteensä hän on pelannut 26 nuorten ja 23 poikien maaottelua.
Pelitutkimus
Pelitutkimus (ludologia) on tieteenala, joka tutkii pelejä ja niihin läheisesti liittyviä ilmiöitä. Pelitutkimuksen piiriin voidaan lukea myös pelikulttuuri(e)n tutkimus ja pelaajan kokemuksen tutkimus. Ludologian tutkimuskohteita ovat kaikenlaiset pelit, kuten lautapelit, roolipelit ja korttipelit ja tietokonepelit. Pelitutkimusta käytetään usein synonyyminä tietokonepelitutkimukselle, sillä nykypäivänä tietokonepelit muodostavat yhden pelitutkimuksen tärkeimmistä tutkimuskohteista. Siihen läheisesti liittyviä ilmiöitä ovat esimerkiksi moninpelien ympärille muodostuneet yhteisöt ja pelaamisen mahdolliset seuraukset
Pelitutkimuksen rajat muihin tieteenaloihin nähden eivät ole selväpiirteiset, vaan kysymys on monitieteisestä tutkimusalasta. Pelitutkimuksen menetelmät ja lähestymistavat periytyvät suurelta osin pelitutkijoiden alkuperäisiltä oppialoilta, kuten kirjallisuudentutkimuksesta, mediatieteestä ja uusmediatutkimuksesta, elokuvatutkimuksesta, psykologiasta ja kulttuurintutkimuksesta.
Historia
Maailman ensimmäisinä pelitutkijoina voidaan pitää etnografeja Johan Huizingaa (1938) ja Roger Caillois'a (1958), jotka miettivät leikin luonnetta ja roolia kulttuurissa erilaisia kansanpelejä ja pelikulttuureja vertailemalla. Suomessa leikkiä on tutkinut Yrjö Hirn. Vuonna 1985 amerikkalainen Mary Ann Buckles julkaisi maailman ensimmäisen tietokonepelitutkimuksellisen väitöskirjan. Bucklesin väitöskirja sai niin tyrmäävän vastaanoton, että Buckles katsoi parhaaksi lopettaa tutkijanuransa.
Nykymuotoisen pelitutkimuksen voidaan nähdä syntyneen 90-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa, jolloin tieteenalan tutkimuskohteen olemusta määriteltiin "ludologia vastaan narratologia" -keskustelussa. Narrativistit rinnastivat tietokonepelit tarinoita kertoviin välineisiin, kuten kaunokirjallisuuteen, elokuviin ja teatteriesityksiin. Ludologien mukaan pelejä, niin tietokone-, kuin vaikkapa lautapelejäkin, tuli tutkia ensisijaisesti peleinä; sääntöihin, käyttöliittymiin ja pelaamiseen perustuvina järjestelminä. Ludologisen käsityksen mukaan tarinankerrontaan keskittyvä näkökulma jättää huomiotta suuren osan pelien erityispiirteistä. Tämän vuoksi ludologit näkivät "uusmediatutkimuksen" lähestymisyritykset uhkana niin tieteenalan itsenäisyydelle, kuin tuotetun tiedon pätevyydellekin. Ludologia-käsite on peräisiin Gonzalo Frascan artikkelista "Ludologia kohtaa narratologian", joka käsittelee edellä mainittua ongelmakenttää.
Suomessa on tehty pelitutkimusta, pääasiassa tietokonepelitutkimusta, 90-luvun lopulta saakka. Ensimmäisenä mm. Tampereen yliopiston Hypermedialaboratoriossa ja Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnan median laitoksella. Nykyään tietokonepelejä tutkitaan useissa suomalaisissa yliopistossa, monien eri tieteenalojen näkökulmista.
Kausijulkaisut ja konferenssit
Ensimmäinen yksinomaan pelitutkimukseen keskittyvä vertaisarvioitu tieteellinen kausijulkaisu on verkossa ilmestyvä Game Studies, jonka ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 2001. Vuonna 2006 ilmestyi ensimmäisen kerran paperille painettu tietokonepelejä ja kulttuuria käsittelevä tieteellinen kausijulkaisu Games and Culture, a Journal of Interactive Media. DiGRAn digitaalisessa kirjastossa on merkittävä kokoelma erilaisia tietokonepelitutkimuksellisia tekstejä.
Pelitutkimuksen suuntauksia
Pelitutkimuksen pääsuuntauksia nykyisin ovat pelikokemukseen ja pelattavuuteen kohdistuva tutkimus, pelisuunnittelun tutkimus, kulttuurinen pelitutkimus, pelaajiin kohdistuva tutkimus, roolipelitutkimus, opetuspelitutkimus ja mobiilipelitutkimus.
Arenas Club de Getxo
Arenas Club de Getxo on jalkapalloseura Getxon kaupungista Espanjan Baskimaalta. Seura perustettiin vuonna 1909, ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Historiaa
Seuran nimi tulee Las Arenasin kaupungiosasta, jossa se perustettiin. Las Arenasissa pelattiin jalkapalloa jo vuonna 1901, ja nykyinen seura perustettiin vuonna 1909. Seuran alkuperäinen nimi oli Arenas Football Club, mutta vuonna 1912 se lyheni muotoon Arenas Club ja nykyisekseen se muutettiin vuonna 1917. Kaupungin nimi on esiintynyt usein, etenkin Francon aikana, myös espanjankielisessä muodossa Guecho.
Huolimatta nykyisestä vaatimattomasta sarjatasostaan Arenas on yksi espanjalaisen jalkapalloilun pioneereista. Vuodesta 1913 lähtien joukkue otti osaa alueellisiin mestaruussarjoihin, joissa se saavutti menestystä. Tämän myötä joukkue pääsi mukaan Espanjan cupiin, jonka loppuotteluun se ylsi neljästi 1910- ja 1920-luvuilla. Vuosina 1917, 1925 ja 1927 tuloksena oli tappio, mutta vuoden 1919 loppuottelussa Arenas kukisti Barcelonan maalein 5–2.
Arenas oli kolmen muun baskiseuran Athletic Bilbaon, Real Sociedadin ja Real Uniónin ohella yksi Espanjan kansallisen pääsarjan Primera Divisiónin perustajista vuonna 1928. Se sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi kaudella 1929–1930 ja säilytti sarjapaikkansa seitsemän kauden ajan, minkä jälkeen se putosi Segunda Divisióniin. Ensimmäisellä Segunda-kaudellaan 1935–1936 joukkue ylsi jatkosarjaan kamppailemaan sarjanoususta, jonka se kuitenkin menetti viimeisellä kierroksella kärsityn tappion myötä. Espanjan sisällissodan jälkeen Arenas ei enää noussut entiseen loistoonsa ja putosi Segundastakin kuuden kauden jälkeen Tercera Divisióniin. Tässä sarjassa se on pelannut siitä lähtien lukuun ottamatta muutamaa putoamista aluesarjoihin sekä kauden 1979–1980 kestänyttä vierailua Segundan ja Terceran väliin 1970-luvulla perustetussa Segunda División B:ssä.
Espanjan maajoukkueen tehdessä kansainvälisen ensiesiintymisensä Antwerpenin kesäolympialaisissa vuonna 1920 mukana oli kolme Arenas-taustaista pelaajaa: Pagaza, Sesúmaga ja Vallana. Maajoukkuetta myöhemmin valmentanut Javier Clemente aloitti valmennusuransa Arenasissa kaudella 1975–1976.
Puistossa (kappale)
”Puistossa” on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anssi Kelan kappale, joka julkaistiin singlenä heinäkuussa 2001. Kappale on neljäs singlejulkaisu Kelan ensimmäiseltä sooloalbumilta Nummela.
Kela kirjoitti ”Puistossa”-kappaleen 14. joulukuuta 2000. Sanoitukset kertovat fiktiivisen tarinan Laurasta ja Petri Ruususesta Bruce Springsteenin ”Atlantic City” -kappaleen hengessä. Vuonna 2015 Kela kertoi Vain elämää -musiikkiohjelmassa, ettei hän ollut erityisen ylpeä ”Puistossa”-kappaleen sanoituksista. Myöhemmin hän selvensi sanojaan, todeten: ”Haluan korostaa, etten missään tapauksessa tarkoittanut lausunnollani sitä, että inhoaisin 'Puistossa'-kappaletta tai sen esittämistä. Vaikkei se olekaan parhaiten kirjoittamani sanoitus, niin olen kuitenkin hyväksynyt sen puutteet ja pidän siitä juuri sellaisena kuin se on.”
”Puistossa” nousi parhaimmillaan Suomen radiosoittolistan ja Rumban 50 hittiä -listan kärkeen. Singlelistalla kappale kapusi sijalle 18.
A Better Dystopia
A Better Dystopia on Monster Magnetin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2021.
Karisto (Lahti)
Karisto on asuinalue Lahdessa Kymijärven rannalla. Kariston asuinalue kuului vuoteen 1956 asti Nastolaan. Historiallisesti Karisto käsittää Karistonmäen sekä Kariston huvila-alueen, mutta myöhemmin osaksi Karistoa liitettiin entinen Hollolan kylä Järvenpää. Kariston lähellä on Järvenpään alueeseen kuuluva kauppakeskus Karisma.
Historia
pienoiskuva|Suomen senaatin kartta Karistosta vuodelta 1875. Karistossa on ollut asutusta 1700-luvun loppupuolelta asti. Historiallisesti merkittävimpänä Kariston alueen asuttajana on toiminut Kariston suku. 1900-luvun alkupuolella torpparilain astuttua voimaan ensimmäiset torpanlunastukset koko Nastolan kunnassa pantiin toimeen Karistossa. Jatkosodan jälkeen Karistonmäeltä siirryttiin rakentamaan Kariston huvila-aluetta. Huvila-alueeseen kuuluvat rantatontit jaettiin pitkiksi ja kapeiksi tonteiksi, jotta rantatontteja pystyttiin lohkoamaan paljon. Huvila-alue oli asumatonta metsää, joka raivattiin käsin 1940-1950-lukujen aikana kokonaan asutetuksi alueeksi. Kaikki ranta-alueet Leponiemestä, Heinäniemeen ja aivan Sudenniemen vastapuolellekin saakka rakennettiin täyteen. Karistossa tiet nimettiin asukkaidensa mukaan esimerkiksi Monosentie sai nimensä kauppaneuvos Jussi Monoselta. Suuressa osassa Kariston taloissa viljeltiin ja taloissa oli myös eläimiä kuten nautoja, hevosia, kanoja ja sikoja. Keskellä Karistoa toimi myös kioski, josta myytiin elintarvikkeita. Vuonna 1956 Karisto liitettiin Nastolasta osaksi Lahtea. Kunnan vaihduttua karistolaiset eivät käyneet koulua enää Villähteen Erstan koulussa vaan lähin koulu Lahdessa oli Möysän koulu. Kulkuyhteyksiä Karistosta Lahteen ja muualle oli monenlaisia. Karistosta kuljettiin veneellä Myllypohjaan, josta oli junayhteys sekä Lahteen, että Heinolaan. Karistosta toimi tie Villähteelle, joka meni Huikon alueen läpi. Päätienä Karistossa toimi Karistontie, joka tätäpäivää on muuttunut Karistonkaduksi. 2000-luvun alussa entinen Hollolan kylä Järvenpää liitettiin osaksi Karistoa. Järvenpään alueelle ollaan rakennettu satoja pientaloja sekä Kariston koulu.
Kariston alueen palveluja
Karistossa sijaitsee muun muassa syksyllä 2010 avannut Kariston palvelukeskus, jossa toimivat Kariston päiväkoti ja Kariston koulu. Lisäksi alueella on yksityinen päiväkoti (Touhula Karisto). Myös seurakunta on järjestänyt kerhotoimintaa alueella.
Albion
Albion voi tarkoittaa seuraavia:
J. Chr. Fabritius
Sergei (Johan Christian) Fabritius (29. toukokuuta 1890 Moskova – 2. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja everstiluutnantti. Fabritius sai Venäjän vallan aikana koulutuksen linnoitusupseeriksi. Hän johti Suomen sisällissodassa Uudenkaupungin retkikuntaa ja oli Lapin sodan aikana mukana saksalaisten Sonderkommando Nord -tiedusteluyksikön Suomeen masinoimassa vastarintaliikkeessä.
Insinööri ja keisarillisen Venäjän upseeri
Fabriutuksen isä valitsi myös nuorelle Johanille pioneeriupseerin uran. Fabritius kävi Haminan kadettikoulua sen lakkauttamiseen eli vuoteen 1903 saakka ja sitten Aleksanteri II:n kadettikoulua, josta valmistui 1907. Fabritius valmistui Pietarin sotilasinsinöörikoulusta 1910 ja palveli vuosina 1910–1912 Venäjän armeijassa 20. sapööripataljoonassa Väinänlinnassa aliluutnanttina ja pioneeriupseerina. Hän erosi kuitenkin armeijan palveluksesta jo 1912, sillä hän ei kertomuksensa mukaan voinut hyväksyä Venäjän Suomea kohtaan harjoittamaa politiikkaa. Fabritius asettui asumaan Viipuriin ja pestautui töihin venäläiseen Rossija-osakeyhtiöön. Hän valmistui insinööriksi Berliinin Deutsches Technikum -oppilaitoksesta 1913.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Fabritius palveli Venäjän armeijassa Galitsian ja Romanian rintamilla ja yleni kapteeniksi ja pataljoonankomentajaksi. Venäjän armeijan rintaman romahdettua Galitsiassa heinä-elokuussa 1917 Fabritius päätti palata Suomeen. Hän matkusti syyskuussa 1917 sekasorron vallassa olleesta Kiovasta Suomeen junalla. Tätä matkaa Fabritius kuvasi myöhemmin romaanissaan Miehiä jotka eivät unohda.
Ura Suomen itsenäistymisen jälkeen
Suomen itsenäistyttyä Fabritius oli Rauman poliisimestari vuosina 1917–1918. Suomen sisällissotaan 1918 Fabritius osallistui Uudenkaupungin suojeluskunnan päällikkönä. Kun punakaarti oli karkottanut suojeluskuntajoukot Uudestakaupungista, Fabritius johti kapteenina 460 valkoisen joukon Ahvenanmaalle, jossa käytiin Godbyn taistelut osana Ahvenanmaan miehityksiä.
Sisällissodan jälkeen 1918 majuriksi ylennetty Fabritius oli puolustusministeriön tie- ja linnoitustoimiston päällikkö ja vuoteen 1926 saakka Oy Granitin linnoitusrakennusten osastonjohtaja. Vuosina 1927–1929 Fabritius oli Lohjan Kalkkitehdas Oy:n rakennuskonstruktööri ja vuosina 1929–1946 neuvotteleva rakennusinsinööri suunnittelemassa ja johtamassa linnoitusrakennustöitä. Fabritius oli alusta saakka mukana Mannerheim-linjan rakentamisessa, ja lopullinen asema rakennettiin Fabritiuksen esittämälle puolustuslinjalle. Vuodesta 1932 hän johti majuriksi ylennettynä linjan betonirakennustöitä. Fabritius oli lisäksi vuosina 1932–1938 yleisesikunnan teknillinen tarkastaja. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1936.
Toiminta maanalaisessa vastarintaliikkeessä 1944–1946
Jatkosodan jälkeen syksyllä 1944 Fabritius oli mukana saksalaisten masinoimassa aseellisessa vastarintaliikkeessä, jonka tarkoituksena oli vakoilu sekä aseellisen vastarinnan järjestäminen Saksan tuella, jos Neuvostoliitto miehittäisi Suomen. Fabritius toimi lopulta hankkeen johdossa yleisorganisaattorina. Saksan puolelta organisaation johto siirtyi syyskuussa 1944 perustetun RSHA:n Sonderkommando Nord -erikoisyksikön vastuulle. Osasto oli suoraan Ernst Kaltenbrunnerin alainen.
Fabritius lähti 23. tammikuuta 1945 salaa Kaskisista saksalaisella sukellusveneellä yhdessä SS-joukoissa palvelleiden Lauri Törnin ja Jalo Solmu Korpelan kanssa. Hän oli saapunut alukselle jo 17. tammikuuta neuvottelemaan mukana olleen Sonderkommando Nordin johdon kanssa. Saksalaisten suunnitelmissa oli varjohallituksen kokoaminen Tukholmaan entisen pääministerin ja Saksan suurlähettilään T. M. Kivimäen johdolla ja sabotaasi-iskujen aloittaminen sotakorvaustuotannon tehtaisiin Suomessa. Fabritius ilmoitti vastustavan kantansa, ja neuvotteluissa molemmat esitykset hylättiin. Sukellusveneen lähdettyä kohti Saksaa matka jatkui Schwinemündeen, josta jatkettiin Pommerinlahden rannalla Üsedomin saarella sijaitsevaan Heringsdorfin kylpyläkaupunkiin Sonderkommando Nordin tukikohtaan. Fabritius toi mukanaan saksalaisille tiedot Suomen armeijan uudesta organisaatiosta ja neuvostojoukkojen määrästä maassa. Fabritius tapasi kenraalieversti Ernst Kaltenbrunnerin Berliinissä 10.–11. helmikuuta 1945. Saksassa Fabritiukselle annettiin pikakurssina tiedusteluun liittyvää erikoiskoulutusta, ja hän palasi saksalaisella lentokoneella Suomeen 21. helmikuuta hyppäämällä laskuvarjolla yhdessä saksalaisen yhdysmiehen kanssa Porin lähelle Pomarkun Valkjärven jäälle. Helsinkiin päästyään Fabritius kehotti vastarintaryhmää lopettamaan kaikki valmistelut, sillä Saksa ei hänen mukaansa pystyisi tukemaan ryhmän sissitoimintaa.
Valpo pidätti kevättalvella 1946 Fabritiuksen, Suomeen erikoiskoulutuksen jälkeen palanneen Törnin ja muita salaliittoon osallistuneita henkilöitä. Heitä vastaan käynnistettiin maanpetosoikeudenkäynti, mutta Fabritius kuoli vankilassa syksyllä 1946 hoitamattomaan munuaissairauteen oikeudenkäynnin ollessa vielä kesken. Kuolemaa aikaisti se, että häntä oli pidetty kolmisen viikkoa vakavasti sairaana ilman lääkärinhoitoa. Kaikkiaan jutun yhteydessä pidätettiin 50 henkilöä, joista oikeuteen joutui 23. Kuritushuone- ja vankeustuomioita langetettiin lopulta 11 henkilölle.
Teokset
Nimellä ''J. Chr. Fabritius'':
Brad Mehldau
Bradford Alexander ”Brad” Mehldau [ˈmɛlˌdaʊ] (s. 23. elokuuta 1970 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen jazzpianisti, -säveltäjä ja -sovittaja. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti soolopianokonserteistaan ja -levytyksistään sekä omasta triostaan. Hänen levytyksensä ovat saaneet useita Grammy-palkintoehdokkuuksia, ja hänet on valittu Down Beat -lehden äänestyksissä parhaaksi jazzpianistiksi useana vuonna peräkkäin.
Mehldau syntyi Floridassa, mutta varttui lääkäriperheessä Connecticutin osavaltion West Hartfordissa New Yorkin pohjoispuolella. Hän aloitti pianotunnit jo nuorena ja kiinnostui jazzista kahdentoista ikävuoden paikkeilla kuultuaan John Coltranen livelevytystä. Varhaisiin jazzpianistikokemuksiin kuuluivat Bud Powell, Thelonious Monk ja etenkin Keith Jarrettin albumi Solo Concerts (Bremen/Lausanne). High schoolissa Mehldau soitti pianoa koulun big bandissä.
Vuonna 1988 Mehldau muutti New Yorkiin ja opiskeli musiikkia Manhattanin The New School -oppilaitoksessa. Hän pääsi Joshua Redmanin kvartetin jäseneksi ja perusti vuonna 1994 oman trion, jossa bassoa soitti Larry Grenadier ja rumpuja aluksi Jorge Rossy ja vuodesta 2005 Jeff Ballard. Oman yhtyeensä lisäksi Mehldau teki kaksi albumia kitaristi Pat Methenyn kanssa.
Mehldaun improvisaatiot perustuvat jazzstandardien ohella usein myös rock-genren musiikkiin, kuten The Beatlesin, Nirvanan, Massive Attackin, Pink Floydin ja Radioheadin kappaleisiin.
Mehldau on esiintynyt Suomessa trionsa kanssa Pori Jazz -festivaaleilla 2001. Helmikuussa 2016 hän piti soolokonsertit Turun Sigyn-salissa ja Espoon Sellosalissa.
Tietokoneavusteinen valmistus
thumb|CAD-malli ylhäällä ja NC-työstetty kappale alapuolella Tietokoneavusteinen valmistus eli CAM (Computer-aided manufacturing ) on laajasti teollisuudessa käytetty termi, jolla on useita eri tarkoituksia. Useissa yhteyksissä se määritellään automaattisiksi valmistusjärjestelmiksi, jotka ovat tietokoneohjattuja. Käytännössä tämä tarkoittaa kappaleiden työstössä CAD-mallien geometriatietojen siirtämistä, yhdessä työkalujen, koneen ominaisuuksien ja työstettävän materiaalin kanssa, NC-koodiksi. Tämä koodi ohjaa NC-työstökonetta. CAM-ohjelma voi olla itsenäinen työkalu tai sitten se on yhdistetty CAD-ohjelmaan, jolloin puhutaan CAD/CAM-ohjelmistoista.
Sama NC-ohjelma sopii kaikkiin yrityksen työstökoneisiin, joka helpottaa ohjelmoijan työtä, kun hänen ei tarvitse muistaa jokaisen koneen erityisominaisuuksia. Yksi suuri etu CAM-ohjelmistoissa on nykyään se, että ne mahdollistavat 5-akselisen koneistuksen. Hyödyksi nähdään usein myös, että yritys pystyy ottamaan huomioon kappaleiden valmistuksen jo suunnitteluvaiheessa, jolloin suunnittelu- ja valmistuskustannukset laskevat, kun vältytään ylimääräiseltä työltä.
Historia
CAD/CAM-ohjelmistojen historia ja kehitys ovat linkittyneet vahvasti tietokoneiden kehitykseen ja historiaan. Tietokoneiden kehityttyä sellaisiksi, että niitä pystyttiin käyttämään hyödyksi myös suunnittelussa, tapahtui jo 1950-luvulla. Ensimmäiset graafisen näytön sisältävät tietokoneet ja suunnitteluohjelmistot tulivat markkinoille 1960-luvun alkupuolella ja tietokoneavusteiset suunnitteluun (CAD) tarkoitetut sovellukset yleistyivät auto- ja lentoteollisuudessa 1970-luvulla Yhdysvalloissa. CAD- ja CAM-ohjelmistot ovat kehitetty erillään, mutta usein ne toimivat rinnan. CAD- ja CAM-ohjelmistot ovat kehittyneet 1960-luvun alusta lähtien ja niiden pohjana ovat toisistaan poikkeavat tekniikat ja tarkoitusperät. CAM-ohjelmistojen historia polkeutuu numeerisesti ohjattaviin työstökoneisiin ja numeerisen ohjauksen siirtämiseen tietokonevälitteiseksi.
John T. Parsons vaikutti merkittävästi numeerisen ohjauksen kehitykseen yhteistyössä MIT:n kanssa. Ensimmäinen teollisesti valmistettu NC-kone Bendix valmistettiin yhdysvalloissa 1954. CADCAM-ohjelmistojen varsinaiseksi isäksi on kutsuttu tiedemies Patrick J. Hanrattya. Hän kehitti ohjelmiston nimeltä Pronto, joka oli ensimmäinen kaupallinen NC-ohjelmointikieli, työskennellessään General Electic:silla vuonna 1957.
Varsinainen tietokoneavusteinen suunnittelu ja valmistus aloitettiin 1970-1980-lukujen taitteessa. Kolmiulotteinen suunnittelu yleistyi 2000-luvulla. Sen kehitys ja käytön lisääntyminen ovat olleet merkittävimpiä muutoksia myös CAM-ohjelmistoissa. Uudet tietokoneavusteiset valmistusmenetelmät mahdollistat tuotteiden tulostamisen valmiiksi tuotteiksi. (vrt. kaksiulotteinen tulostin)
Postprosessorit
Yksinkertaisesti sanottuna postprosessori on tietynlainen kääntäjä, joka kääntää CAM-ohjelmiston tuottamat työstöoperaatiot (radat, työkalut, työstönopeudet jne.) sisältävän CL-tiedoston (Cutter Location File) työstökoneella suoritettavaksi NC-koodiksi (G-koodiksi).
Useimmat CAM-ohjelmistot tuottavat yhtä tai useamman tyyppistä niin kutsuttua neutraalia kieltä sisältäviä tiedostoja CNC-koneelle. Nämä ovat joko CLDATAksi kutsutussa binäärimuodossa tai Automatically Programmed Tool-kielen (APT) pohjalta räätälöidyssä ASCII-muodossa. ASCII-muodossa olevia tiedostoja voi lukea millä tahansa tekstieditorilla, mutta binääridataa ei voi lukea tietämättä datan rakennetta.
Nykyään yleisiä postprosessoreita voi ostaa joiltakin CAM-ohjelmistojen toimittajilta, mutta ne eivät ole välttämättä optimaalisia käytössä oleviin työstökoneisiin. Osa CAM-ohjelmistojen toimittajista tekee itse räätälöityjä postprosessoreita ja osa on ulkoistanut postprosessorien tekemisen täysin ulkopuoliselle yritykselle. Onkin siis tärkeää selvittää ohjelmistoa ostaessa, mistä saa laadukkaat ja toimivat postprosessorit juuri omille käytössä oleville NC-koneille ja miten jatkossa on mahdollista saada postprosessoreille päivityksiä ja teknistä tukea.
David Reece
David Reece on yhdysvaltalainen laulaja, joka on parhaiten tunnettu yhtyeiden Accept, Bonfire ja Sainted Sinners laulajana. Hän on laulanut useiden eri yhtyeiden levyillä, lisäksi hän on tehnyt kolme soololevyä 2010-luvulla.
Noppa
thumb|Erilaisia noppia, joista kaksi etummaisinta ovat arpakuutioita. Noppa on geometrinen esine, jota käytetään arpomistarkoituksessa esimerkiksi peleissä. Nopalla on tietty määrä tasaisia pintoja, joista jonkin varaan noppa asettuu heitettäessä. Tietty asento vastaa jotakin tulosta, joka on useimmiten luku. Yleisin on kuusisivuinen, kuution muotoinen arpanoppa eli arpakuutio.
Nopan historiaa
thumb|Astragaloi-luunoppia. Noppien oletetaan olevan peräisin Lähi-idästä. Vanhimpia tunnettuja on mesopotamialaisesta haudasta löydetty noppa 2300-luvulta eaa. Nopan eräitä kantamuotoja olivat ennustamiseen käytetyt, eläinten nivelistä tehdyt nelisivuiset luunopat, kreikaksi astragaloi (αστραγάλους). Niiden sivujen arvot olivat 1, 3, 4 ja 6. Roomalaiset käyttivät kahta noppatyyppiä, isompaa nelisivuista nimeltään tali ja pienempää kuusitahkoista, jonka nimi oli tessera.
Noppien käyttäytyminen kiinnosti pelaajien ja ennustajien lisäksi tutkijoita. Galileo Galilei kirjoitti vuosien 1613–1623 välillä tutkielman Sopra le Scoperte dei Dadi ("Noppia koskevia löydöksiä"). Galilein tutkielman kirjoitusaikoihin syntynyt Blaise Pascal (1623–1662) tutki nopanheittoon liittyviä ilmiöitä Antoine Gombaudin (Chevalier de Méré) ehdotuksesta. Gombaud oli innokas Sonnes-pelin harrastaja. Pascal esimerkiksi osoitti tässä pelissä tärkeiden tuplakuutosten todennäköisyyden 25 heitolla olevan 0,5054. Aihepiiriä käsiteltiin Pascalin ja Pierre de Fermat’n välisessä kirjeenvaihdossa.
Nopan ominaisuuksia
Kunnollinen noppa on muotoiltu ja tasapainotettu niin, että sillä on periaatteessa yhtä suuri mahdollisuus pysähtyä mihin tahansa sille mahdolliseen asentoon. Tällaista noppaa heitettäessä se pysähtyy lopulta oletettavasti satunnainen puoli ylöspäin, jolloin ylöspäin jäänyt puoli määrittää nopanheiton tuloksen. Noppien sivut on yleensä numeroitu niin, että vastakkaisten sivujen summa on sama, esimerkiksi tavallisen kuusisivuisen nopan vastakkaisten sivujen summa on aina seitsemän – silmäluvut on aseteltu näin ainakin antiikista saakka.
David Reece
Nuoruus
David Reece aloitti laulamisen kuorossa 8-vuotiaana. Hän kasvoi Oklahomassa kantrimusiikin ympäröimänä mutta hän kiinnostui varhain 1970-luvun hard rock -yhtyeistä, kuten Led Zeppelinistä, Deep Purplesta, Whitesnakesta ja The Rolling Stonesista. Oklahomasta hän muutti Minnesotaan aloittaessaan laulajan uraansa 17-vuotiaana. Hän lauloi yhtyeessä Dare Force vuosikymmenen alussa ja vuonna 1987 hard rock -yhtyeen Sacred Child demolla. Hänet korvattiin Astrid Youngilla ennen levyn lopullista nauhoittamista, mutta demot sisällytettiin debyytin uudelleen julkaisuun.
Reece yritti päästä sisälle musiikkimaailmaan Kaliforniassa, mutta hänen mukaansa aika oli väärä. Reece kertoi Juho Juntuselle Soundin haastattelussa vuonna 1989, että "Levy-yhtiöt etsivät uusia Mötley Crue- tai Poison-kopioita ja minähän näytin naurettavalta glam rock -kuteissa." Hän kyllästyi rock-bisnekseen ja muutti maaseudun rauhaan Coloradoon.
San Bernardino (Kalifornia)
San Bernardino on kaupunki ja San Bernardinon piirikunnan hallintokeskus Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 209 924 ihmistä.
David Reece
Accept-vuodet
Vuonna 1988 Reece sai yhteydenoton musiikkiagentuurilta, joka tiedusteli, vieläkö hän on kiinnostunut laulamisesta. Saksalainen heavy metal -yhtye Accept oli kiinnostunut hänestä, ja pyysi häneltä lisää nauhoja kuunneltavaksi. Ennen lopullista valintaa Udo Dirkschneiderin korvaajaksi, Reece esiintyi yhtyeen kanssa yhdellä keikalla Saksassa.
Noppa
Noppa roolipeleissä
Roolipeleissä noppiin usein viitataan muodossa d nopan sivujen lukumäärä, ja nopanheitot merkitään usein muotoon noppien määrä d nopan sivujen lukumäärä. Esimerkiksi kuusisivuinen noppa on d6, ja merkintä 2d6 tarkoittaa, että kahden kuusivuisen nopan heiton tulokset lasketaan yhteen, tuloksena luku välillä 2—12. Kirjain d viittaa englannin kielen sanaan die ’noppa’. Suosittu roolipelijärjestelmä d20 System ottaa nimensä 20-sivuisesta nopasta, jota järjestelmässä käytetään varsin usein. Joissakin roolipelien suomenkielisissä käännöksissä käytetään toisinaan d:n tilalla kirjainta n. Jotkin pelit käyttävät puolestaan isoja kirjaimia (esimerkiksi "D6").
David Reece
Accept-vuodet
Reece levytti Acceptin kanssa yhden levyn, Eat The Heat (1989). Levymyynti oli pettymys ja levyä seuranneen kiertueen aikana yhtyeen jäsenten välit kiristyivät. Stefan Kaufmannin selkäkivut pahenivat ja hän jätti yhtyeen. Kiertueen ollessa Chicagossa, kiristynyt tilanne johti lopulta riitaan, jossa Reece läimäytti basisti Peter Baltesia. Yhtye keskeytti kiertueen, ja hajosi.
Noppa
Nopanheiton matematiikka
thumb|[[Paschier Joostens, De Alea, 1642]]
David Reece
Accept-vuodet
Vuonna 2018 Reece kiersi Euroopassa ja esitti Acceptin Eat The Heat -levyn kappaleita livenä.
Noppa
Nopanheiton matematiikka
1. Tarkasteltaessa arpakuution heittoa matemaattisesti satunnaisilmiönä on yleensä lähtökohtana, että tulosmahdollisuudet (silmäluvut 1, 2, 3, 4, 5, 6) ovat symmetrisiä alkeistapauksia, eli että yhdessä heitossa kunkin silmäluvun esiintymistodennäköisyys on 1/6.
David Reece
Bangalore Choir
Acceptin hajottua vuoden 1989 lopulla Reece matkusti Los Angelesiin ja perusti yhtyeen Bangalore Choir. Hollywoodin Guitar Institute Of Technologyn avulla hän löysi basisti Danny Greenbergin ja kitaristin John Kirkin, joka oli soittanut kitaristi Curt Mitchellin kanssa. Kirk soitti Curtille, joka matkusti Los Angelesiin ja liittyi yhtyeeseen. Aluksi rumpuja soitti Rusty Miller mutta pian hänet korvasi Darek Thomas Cava (entinen Brunette). Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä On Target vuonna 1992. Bassoa levyllä soitti Ian Mayo ja rumpali Jackie Ramos. Aika oli perinteiselle hard rockille vaikea, ja yhtye jäi tauolle.
Noppa
Nopanheiton matematiikka
2. Heitettäessä arpakuutiota kaksi kertaa todennäköisyys saada molemmilla kerroilla kuutonen on 1/36. Todennäköisyys saada yksi kuutonen on 10/36 ja todennäköisyys, että saadaan vähintään yksi kuutonen, on 11/36.
David Reece
Bangalore Choir
Yhtye aktivoitui uudelleen yli 25 vuotta myöhemmin. Sen toinen levy, Cadence, julkaistiin syyskuussa 2010. Yhtye kiersi Euroopassa UFOn kanssa. Kolmas levy, Metaphor, julkaistiin huhtikuussa 2012. Vuonna 2017 Reece vahvisti, että yhtye on hajonnut. Reecen mukaan yhtyeessä on liian monta erilaista persoonaa, jotta se voisi toimia.
Noppa
Nopanheiton matematiikka
3. Arpakuutiota on heitettävä vähintään neljä kertaa, ennen kuin on suurempi todennäköisyys esim. kuutosen esiintymiselle vähintään kerran verrattuna tapaukseen, jossa se ei esiinny kertaakaan. Todennäköisyys saadaan kaavasta
Tätä ongelmaa pohti jo 1600-luvulla Chevalier de Méré. Heitettäessä kahta arpakuutiota ja tarkasteltaessa vastaavasti kuutosparin esiintymistä vanha uhkapelurien sääntö johti tulokseen 24 heittoa. Todellisuudessa todennäköisyys jää vajaaksi
San Bernardino (Kalifornia)
San Bernardinolla on ollut useita lempinimiä, joista San Berdoo tai Berdoo on yleisin. Muita lempinimiä ovat Gate City (kuvaa sen läheisyyttä Los Angelesiin), City on the Move (käytettiin 1970-luvulla) ja hiljattain The Heartbeat of Route 66, historiallisen valtatien mukaan.
Noppa
Nopanheiton matematiikka
4. Lasketaan todennäköisyys, että heitettäessä arpakuutiota n kertaa suurin esiintyvä silmäluku on m. Tulosmahdollisuuksia on kaikkiaan 6^n. Perusjoukkoa pitää rajoittaa, koska alkeistapaukset m+1, m+2, ... 6 ovat nyt kiellettyjä. Sallittuja tapauksia on siis m^n. Edelleen vaaditaan, että silmäluvun m on esiinnyttävä vähintään kerran. Tämä saadaan sen tapauksen komplementtina, että m ei esiinny kertaakaan. Viimeksi mainitun tapauksen todennäköisyys on. Kaiken kaikkiaan saadaan tulokseksi todennäköisyys
Erityisesti, jos n = 1, niin P = 1/6. Jos m = 1, niin P. Tämä vastaa tapausta, jossa kaikilla heitoilla saadaan ykkönen.
5. Kahta arpakuutiota heitettäessä silmälukujen summan todennäköisin tulos on 7, kuten nähdään alla olevasta taulukosta. Tuloksen todennäköisyys on 6/36 = 1/6. Tulos 7 on myös summien keskiarvo. Summan jakaumafunktio muistuttaa jo hieman normaalijakaumaa ja sitä paremmin, jos tarkastellaan kahta useamman nopanheiton summaa.
San Bernardino (Kalifornia)
Kaupunki hakeutui konkurssiin elokuussa 2012.
Aikajana
thumb|San Bernardino
Noppa
Nopanheiton matematiikka
6. Heittosarja 1121314151622324252633435364454655661 on esimerkki mahdollisimman lyhyestä ketjusta (37 heittoa), joka sisältää kaikki 36 kahden peräkkäisen heiton tulosmahdollisuudet.
David Reece
Stream, Sircle of Silence ja Tango Down
Reece levytti 90-luvulla yhtyeiden Stream ja Sircle of Silence kanssa. Sircle of Silencein kanssa hän julkaisi kaksi albumia, Sircle of Silence (1993) ja Suicide Candyman (1994). Toukokuussa 2007 hän liittyi ruotsalaiseen hard rock -yhtyeeseen Gypsy Rose, jonka kanssa hän teki yhden levyn, Another World.
Raúl Rivero
Raúl Rivero (1945 Morón – 6. marraskuuta 2021 Miami) oli kuubalainen journalisti, runoilija ja lehdistönvapauden puolesta toiminut aktivisti.
David Reece
Stream, Sircle of Silence ja Tango Down
Reece teki neljä vuotta yhteistyötä New Yorkilaisen hard rock -yhtyeen Tango Downin kanssa 10-luvun alussa. Hän lauloi yhtyeen kahdella levyllä, Identity Crisis ‎ja Charming Devil. Lokakuussa 2014 hän kertoi, että eroaa yhtyeestä.
Raúl Rivero
Rivero oli yksi ensimmäisistä Havannan yliopiston journalismikoulusta Kuuban vallankumouksen jälkeen valmistuneista toimittajista. Hän kuului monien vallankumousta puolustaneiden, mutta sittemmin Kuuban hallinnon kriitikoiksi ryhtyneiden kuubalaisintellektuellien joukkoon. Rivero oli mukana perustamassa El Caimán Barbudo -satiirilehteä vuonna 1966. Hän toimi valtio-omisteisen uutistoimisto Prensa Latinan Moskovan-kirjeenvaihtajana vuosina 1973–1976 ja palasi sitten Kuubaan, jossa johti uutistoimiston tiede- ja kulttuuripalvelua. Rivero oli Kuuban kansallisen kirjailija- ja taiteilijaliiton sihteeri, kunnes erosi liitosta vuonna 1989. Vuonna 1991 hän luopui virallisesta journalismista ja allekirjoitti Fidel Castroon poliittisten vankien vapauttamiseksi vedonneen intellektuellien kirjeen. Vuonna 1995 Rivero perusti itsenäisen CubaPressin, joka tarjosi vaihtoehdon Kuuban valtion omistamalle medialle. Hän joutui lähettämään työtään julkaistavaksi ulkomaille.
Saostuskaivo
Saostuskaivo tai saostussäiliö eli sakokaivo on vesitiivis yksi- tai useampiosainen jäteveden mekaaninen esikäsittelylaite. Laite erottelee jäteveden ainesosia: jäteveden virratessa laitteen läpi kiintoaines laskeutuu kaivon pohjalle ja vettä kevyemmät ainesosat nousevat pintaan.
Noppa
Nopanheiton matematiikka
7. Tarkastellaan seuraavaksi todennäköisyyttä, että arpakuution heittosarjassa on esiintynyt tietty määrä erilaisia silmälukuja. Olkoon yleisessä satunnaisprosessissa M yhtä todennäköistä tulosmahdollisuutta. Tarkastellaan toistokokeen n:ttä koetta ja todennäköisyyttä, että koesarjassa on tällöin esiintynyt m erilaista tulosta. Kyseiseen tilaan on voitu päätyä kahta tietä: 1. Edeltävissä kokeissa on jo esiintynyt vaadittu määrä m. Tällöin nykyisessä kokeessa suotuisia tulosvaihtoehtoja on m, eli ne jotka ovat jo esiintyneet. 2. Edeltävissä kokeissa on esiintynyt m – 1 tulosvaihtoehtoa. Tällöin nykyisessä kokeessa on saatava uusi tulos, eli suotuisia vaihtoehtoja on M – (m –1) = M – m + 1. Yhdistämällä tapaukset voidaan kirjoittaa differenssiyhtälö
Saostuskaivo
Saostuskaivo jätevesien käsittelyjärjestelmänä
Haja-asutusalueilla saostuskaivot ovat käytetyimpiä jäteveden käsittelyjärjestelmiä. Aikanaan saostuskaivoa pidettiin riittävänä käsittelymenetelmänä haja-asutusalueiden jätevesille. Nykyisin saostussäiliö kelpaa vain esikäsittelyjärjestelmäksi ennen varsinaista jätevesienkäsittelymenetelmää. Saostussäiliöiden puhdistusteho ei ole riittävä edes pelkkien harmaiden jätevesien puhdistukseen.
Rakenne
Sakokaivot rakennetaan betonista tai muovista, ja ne ovat kaivo- tai säiliötyyppisiä. Saostuskaivot ovat yleensä kaksi- tai kolmikammioisia, ja niihin johdetaan sekä käymälä-, että pesuvedet. Sakokaivoja yhdistävät lyhyet virtauskanavat, joiden avulla jäteveden virtaus pyritään pitämään riittävän hitaana. Eri osien välissä käytetään T-putkea, ja lisäksi T-kappale viimeisen osan lähtöputkessa varmistaa, ettei pintalietettä joudu varsinaiseen jätevedenpuhdistusmenetelmään.
Mitoitusarvona käytetään 600 l/vuorokausi, sakokaivon tilavuuden tulee kuitenkin olla vähintään 2,5 m³. Moniosaisessakin säiliössä pääosa lietteestä varastoituu saostuskaivojärjestelmän ensimmäiseen osaan, joten sen tulisi olla vähintään puolet järjestelmän kokotilavuudesta.
Käyttö
Saostuskaivo on tyhjennettävä ennen kuin ensimmäisen sakokaivon pohjan lietekerros ulottuu toiseen sakokaivoon lähtevään T-putken alareunaan. Saostuskaivojen tyhjennyksellä vältytään maasuodattimen ja imeytyskentän tukkeutumisilta. Sakokaivojen tyhjennysväli riippuu talouden henkilöluvusta ja käytöstä. Saostuskaivo on tyhjennettävä viemäriverkostojen ulkopuolisilla alueilla ainakin kerran vuodessa.
Noppa
Nopanheiton matematiikka
Jatkamalla taulukon laskemista todetaan, että heittokierroksella 13 sellaisten tulosten lukumäärä, joilla kaikki silmäluvut ovat esiintyneet, on 6 711 344 640. Tulosmahdollisuuksia on kaiken kaikkiaan 613 ja tämä on heittosarjassa ensimmäinen kerta, kun todennäköisyys saada kaikki silmäluvut on suurempi kuin 0,5.
Samantapaista ongelmaa voidaan tarkastella hieman toisin. Oletetaan, että arpakuution heittosarjassa vielä esiintymättömiä tuloksia on m. Todennäköisyys saada seuraavalla heitolla uusi arvo on m:M, missä M = 6. Mutta tämä todennäköisyys voidaan tulkita jäljellä olevien arvojen keskimääräiseksi vähenemiseksi, jolloin voidaan kirjoittaa differenssiyhtälö
Tästä saadaan
ja yleisesti
Philip Pearlstein
Philip Pearlstein (24. toukokuuta 1924 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat – 17. joulukuuta 2022 New York, New York, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänen tyylisuuntauksenaan oli moderni realismi.
Pearlstein syntyi Pittsburghissa Pennsylvaniassa. Hän opiskeli Carnegie Institute of Technologyssä ja New Yorkin yliopistossa, mistä hän valmistui 1955 maisteriksi. Pearlstein opetti 1959–1963 Pratt-instituutissa ja 1963–1988 Brooklyn Collegessa.
Pearlstein teki uransa alkuvaiheessa erityisesti maisemamaalauksia, mutta siirtyi 1950-luvun lopulla tekemään alastonmalleista (usein naisista) maalauksia, joista tulikin hänen tavaramerkkinsä. Pearlstein alkoi tyylillä irrottautua New Yorkissa vallinneesta abstraktista ekspressionismista. Pearlsteinin ensimmäiset alastonmuotokuvat olivat vielä ekspressiivisiä, mutta 1960-luvun alussa ne alkoivat olla suurempia ja realistisempia. Hänen työnsä aiheuttivat vuonna 1962 kohua taidemaailmassa, kun niitä oli esillä Allan Frumkinin galleriassa. Hyväksytty taide oli usein tunteellista ja dramaattista, mutta Pearlsteinin töissä tällaiset elementit eivät olleet läsnä. Taidekriitikko Sidney Tillim antoi 1963 kehuja Pearlsteinin töille, jotka alkoivat pian tämän jälkeen saada suosiota.
Raúl Rivero
Riverosta tuli yksi tunnetuimmista toisinajattelijatoimittajista Kuubassa. Vuonna 2003 hän sai kahdenkymmenen vuoden vankeustuomion "liittoutumisesta ulkovallan kanssa", "toiminnasta Kuuban itsenäisyyttä vastaan" ja hallituksen vastaisesta kirjoittamisestaan. Rivero kuitenkin vapautettiin jo marraskuussa 2004 kansainvälisen painostuksen jälkeen. Huhtikuussa 2005 hän muutti Espanjaan ja jatkoi kirjoittamista. Rivero nimettiin International Press Instituten "maailman lehdistön vapaussankariksi" (IPI World Press Freedom Hero) vuonna 2000, ja hän sai Unescolta Guillermo Canon maailman lehdistövapauden palkinnon 2004. Hän julkaisi useita runokirjoja.
Philip Pearlstein
Pearlstein alkoi 1980-luvulla tuoda hieman värikkyyttä teoksiinsa sijoittamalla niihin kirkasta rekvisiittaa, kuten kuviollisia mattoja, leluja, tuoleja tai veistoksia. Esineet alkoivat 2000-luvulla muodostua jopa hänen teostensa keskiöön, ja ne saattoivat esimerkiksi peittää mallin kasvot tai kiinniittää huomion johonkin tiettyyn osaan mallin vartalosta.
Pearlsteinin töitä on näytteillä useissa huomattavissa yhdysvaltalaisissa kokoelmissa, kuten Art Institute of Chicagossa, Metropolitan Museum of Artissa ja Museum of Modern Artissa. Pearlstein oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsenenä vuodesta 1982. Useissa hänen teoksissaan on keskeisessä osassa alaston ihmiskeho. Toinen hänen vanhemmistaan oli kirurgi.
David Reece
EZ Livingin ja Bonfire
Vuonna 2014 Reece aloitti yhteistyön Bonfiren kitaristin Hans Zillerin kanssa. Reece ja Ziller tutustuivat jo 80-luvun lopulla,kun sekä Bonfire ja Accept olivat äänittämässä Dieter Dierks in studiolla. Kaksikko tapasi uudestaan vuonna 2010 festivaalilla, jolloin Reece ehdotti, että he tekisivät jossain vaiheessa yhteistyötä. Kun Ziller kokosi vanhan yhtyeensä EZ Livingin, Rreece pääsi siihen laulajaksi. Yhtye teki Reecen kanssa yhden levyn Firestorm (2014).
Vuoden 2014 lopussa Bonfiren laulaja Lessman, rumpali Uwe Köhler ja kitaristi Chris Limburg päättivät lopettaa yhtyeessä. Bonfiren tarina olisi saattanut päättyä samalla, ellei Ziller olisi päättänyt tuoda EZ Livingistä korvaavia muusikoita. Käytännössä EZ Living vaihtoi nimekseen Bonfire. Reece teki yhtyeen kanssa vielä kaksi levyä, Glörius (2015) ja Pearls (2016).
Sainted Sinners
Lähdettyään Bonfiresta kesällä 2016, Reece perusti Bonfirestä lähteneen kitaristin Frank Panéen kanssa yhtyeen Sainted Sinners. Yhtye soittaa rockia 80-luvun hengessä, ja suurimpina vaikuttajina bändille ovat toimineet Whitesnake, Deep Purple, Rainbow sekä Black Sabbath. Sainted Sinners on julkaissut kaksi levyä, Sainted Sinners (2017) ja Back With A Vengeance (2018).
Sooloura
Reece julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Universal Language vuonna 2009. Toinen soololevy Compromise ilmestyi vuonna 2013.
Laulajan kolmas soololevy Resilent Silence ilmestyi vuonna 2018. Reese teki levyn yhteistyössä tanskalaisten Marco Angionin (kitara), Martin J. Andersenin (kitara), Malte Frederik Burkertin (basso) ja Sigurd J. Jensen (rummut) kanssa.
Umpikaivo
Umpikaivo on jäteveden umpisäiliö, jolla tarkoitetaan vesitiivistä, talousjäteveden tai lietteen tilapäiseen varastoimiseen tarkoitettua säiliötä, josta ei ole jäteveden purkuputkea ympäristöön. Yleensä umpisäiliöön johdetaan asuntojen käymälävedet, mutta ympäristön tai tarpeen asettamien vaatimuksien vuoksi niihin voidaan joutua johtamaan talouden kaikki jätevedet. Umpisäiliöt valmistetaan sementistä, lasikuidusta ja/tai muovista.
Haja-asutusalueiden vaikeilla tonteilla (jyrkät rinnetontit), ranta- ja pohjavesialueilla umpisäiliö on usein ainut jätevedenkeräysratkaisu. Umpisäiliöillä on usein lyhyempi tyhjennysväli kuin sakokaivoilla. Umpisäiliöt on tyhjennettävä yleensä noin 2-4 kuukauden välein riippuen säiliön koosta ja talouden vedenkulutuksesta.
Steve Larmer
Steve Donald Larmer (s. 16. kesäkuuta 1961 Peterborough, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura
Chicago Black Hawks varasi Larmerin NHL:ään numerolla 120 varaustilaisuuden 1980 kuudennella kierroksella. Hän debytoi NHL:ssä kaudella, jolla edusti Black Hawksia neljässä runkosarjaottelussa, mutta suurin osa kaudesta kului junioriliiga OHL:n Niagara Falls Flyersissa, jossa hän oli pelannut myös kaksi edellistä kautta. Hän aloitti OMJHL:ssä (OHL:n nimi vuoteen 1980) vuonna 1977, jolloin edusti kotikaupunkinsa seuraa Peterborough Petesiä. Kaudella Larmer pelasi kolme ottelua Black Hawksissa ja 74 ottelua sen silloisessa farmijoukkueessa New Brunswick Hawksissa AHL:ssä. Hän oli voittamassa vuonna 1982 Calder Cupia, AHL:n mestaruutta, ja hänet myös nimettiin tuona vuonna AHL:n toiseen tähdistökentälliseen.
Larmer nousi Black Hawksin vakiokokoonpanoon kaudella, jolla ei pelannut enää yhtään ottelua farmissa, kuten ei myöskään myöhemmällä urallaan. Hän pelasi tuolla kaudella täydet 80 runkosarjaottelua ja teki 90 tehopistettä, 43 maalia ja 47 syöttöpistettä, voittaen näin tulokkaiden pistepörssin. Hänet palkittiin ensimmäisen täyden NHL-kautensa päätyttyä vuoden tulokkaan palkinnolla Calder Memorial Trophylla ja nimettiin NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Larmer kuului Black Hawksin, sittemmin Blackhawksin, avainpelaajiin yhdentoista kauden ajan ollen kolmella kaudella seuran paras pistemies (, ja ) ja yhtä monella seuran paras maalintekijä (, 1988–1989 ja 1990–1991). Hänen uransa pisteiden valossa paras kausi oli kausi 1990–1991, jolla hän ylitti ensimmäisen ja ainoan kerran NHL-urallaan sadan runkosarjapisteen rajan tehtyään yhteensä 101 tehopistettä, 44 maalia ja 57 syöttöpistettä. Larmerilla on edelleen hallussaan useita Blackhawksin seuraennätyksiä, muun muassa tulokkaiden yhden kauden maali- ja piste-ennätys sekä oikeiden laitahyökkääjien yhden kauden maali-, syöttö- ja piste-ennätys. Larmer pelasi vuosien 1982–1993 välillä 884:ssä peräkkäisessä runkosarjaottelussa ilman yhtään väliin jäänyttä ottelua, mikä on Chicago Blackhawksin seuraennätys ja neljänneksi eniten NHL:n historiassa Doug Jarvisin, Garry Ungerin ja Keith Yandlen otteluputkien jälkeen.
Kesällä 1993 Larmer ilmoitti haluavansa siirtyä pois Blackhawksista ja oli sivussa syksyn 1993 harjoituskauden ja kauden alun. Marraskuussa 1993 Chicago lopulta kauppasi Larmerin Hartford Whalersiin yhdessä Bryan Marchmentin kanssa vaihdossa Eric Weinrichiin ja Patrick Pouliniin, ja myöhemmin samana päivänä Whalers kauppasi Larmerin eteenpäin New York Rangersiin yhdessä Nick Kypreosin, Barry Richterin ja kuudennen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Darren Turcotteen ja James Patrickiin. Larmer pelasi Rangersissa kahden kauden ajan ja oli voittamassa seurassa Stanley Cupin mestaruutta vuonna 1994. Hän oli pelannut Stanley Cupin loppuotteluissa kerran aikaisemmin, vuonna 1992, jolloin Chicago Blackhawks hävisi loppuottelusarjan Pittsburgh Penguinsia vastaan suoraan neljässä ottelussa. Larmer lopetti pelaajauransa 34-vuotiaana syyskuussa 1995. Hän pelasi NHL-urallaan 1006 ottelua runkosarjassa tehoin 441 maalia ja 571 syöttöpistettä, yhteensä 1012 tehopistettä, ja pudotuspeleissä 140 ottelua tehoin 56 maalia ja 75 syöttöpistettä, yhteensä 131 tehopistettä.
Kansainvälisissä otteluissa Larmer edusti Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta kahdessa turnauksessa, maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1991 ja Kanada-cupissa niin ikään vuonna 1991. Ensiksi mainitussa turnauksessa hän oli voittamassa hopeaa ja Kanada-cupissa turnauksen mestaruutta. Hän teki Kanada-cupissa 11 tehopistettä kahdeksassa ottelussa, kuusi maalia ja viisi syöttöpistettä, ja maailmanmestaruuskilpailuissa kahdeksan tehopistettä, viisi maalia ja kolme syöttöpistettä, kymmenessä ottelussa.
Pelaajauransa jälkeen Larmer työskenteli vuodesta 1998 lähtien pelaajasuhteiden johtajana NHL:n pelaajayhdistyksessä NHLPA:ssa, josta tehtävästä hän erosi vuoden 2005 lopussa. Myöhemmin hän toimi NHLPA:n neuvottelukunnan (advisory board) jäsenenä, kunnes erosi tehtävästä vuonna 2009.
Metsän lumo
Metsän lumo on VL-Median vuonna 2019 julkaisema musiikkialbumi. Se sisältää Toivo Kärjen (10 kpl) ja Kaj Chydeniuksen (1 kpl) luontoaiheisia sävellyksiä. Laulusolisteina ovat Mia Leivo ja Raimo Salo. Sovitukset on tehnyt Mika Tarkkonen, joka myös johtaa säestävää yhtyettä (Mika Tarkkonen harmonikka, Arto Tarkkonen piano ja koskettimet, Raine Turunen kitara, Juha Luoma basso, Jani Leskinen rummut ja perkussiot). Äänitykset on tehty Mika Tarkkosen studiolla Liperissä. Levykannen on suunnitellut Jaakko Kärki.
Projektin vaiheet
Levyprojekti käynnistyi, kun Viitasaaren kaupunki suunnitteli vuonna 2019 metsäaiheista yleisötapahtumaa. Lähistöllä Kyyjärvellä asuva Raimo Salo oli tästä tietoinen, ja hänen toimestaan syntyi idea aihepiiriin liittyvän levyn tekemiseksi. Salo tunsi hyvin Toivo Kärjen pojan ja jäämistön hoitajan Kalervo Kärjen ja oli tietoinen Toivo Kärjen luontoaiheisesta sävellystuotannosta sekä että jäämistössä oli runsaasti julkaisemattomia kappaleita. Toiseksi laulajaksi saatiin monessa laulukilpailussa kunnostautunut ja samoin Toivo Kärjen tuotantoon perehtynyt Mia Leivo Ylöjärveltä. Metsätapahtuma oli 17.8.2019 Viitasaaren Savivuorella. Levy oli jo ilmestynyt tätä ennen. Tapahtumassa oli vaihtelevaa ja informatiivista metsäaiheista ohjelmaa, yhtenä osana Leivon ja Salon laulamat levyn kappaleet.
Djougou
Djougou on Luoteis-Beninin suurin kaupunki, piirikunta ja samanniminen kolmen kaupunkimaisen taajaman kokonaisuus Dongan departementissa. Se on tärkeä kauppakaupunki. Asuinalueen pinta-ala on 3 966 neliökilometriä ja vuonna 2013 piirikunnan asukasluku oli 267 812 henkilöä. Kaupungissa oli noin 95 000 asukasta.
Djougou sijaitsee 450 kilometrin päässä maan suurimmasta kaupungista Cotonousta.
Hallinnollinen jako
Djougoun arrondissementit ja asukasmäärät (2013) ovat :
Yleisiä tietoja
Djougoun väestö on pääosin muslimeja ja jokaisella asuinalueella on vähintään yksi moskeija. Djougoun muslimit vaihtelevat hyvin konservatiivisesta melko liberaaliin. On melko yleistä nähdä naiset pukeutuneina täysin mustiin, myös kasvonsa peittäen. Useimmin musliminaiset käyttävät kuitenkin huivia ja on joitakin naisia, jotka eivät käytä minkäänlaista verhoa. Päätös vaatekapista tehdään suvun perinteen mukaan avioliittoon asti, jonka jälkeen nainen seuraa miehensä suvun perinteitä. Konservatiiviset muslimimiehet pidättyvät alkoholista, mutta useimmat eivät vastusta juomista. Lähes kaikki muslimit eivät syö sianlihaa ja he noudattavat rukouskutsuja.
Djougoussa on myös suuri katolinen väestö, johon kuuluu on suuri katedraali, luostari, seminaari ja katolinen koulujärjestelmä, joka ulottuu lukioon. Djogoun asukkaille uskonto on tärkeä, ja on tavallista, että jos tapaa uuden ihmisen, häneltä kysytään uskonnollisesta sitoutumisesta. Tämä tehdään uteliaisuudesta, eikä haittaa, sillä täällä vaikuttaa olevan huomattava määrä uskonnollista suvaitsevaisuutta. Kristittyjen ja muslimien vapaapäiviä juhlitaan molempia.