cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sari Ponzer
Ura
Ponzer valmistui Suomessa sairaanhoitajaksi vuonna 1981. Valmistumisensa jälkeen hän muutti Ruotsiin ja kouluttautui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1986 jatkaen erikoistumisopintoja erikoislääkäriksi ortopedisen kirurgian erikoislääkäriksi vuonna 1994. Hän väitteli traumatologian tohtoriksi vuonna 1996.
Hän työskenteli useita vuosia kliinikkona sekä lääketieteellisen perusopetuksen lehtorina ja kurssijohtajana. Hän toimi vuosina 2002–2007 Kliinisen tieteen ja koulutuksen laitoksen, Södersjukhusetin, Karoliinisen Instituutin, osastonjohtajana. Hän toimi lääketieteellisen perusopetuksen KI-opetussuunnitelman komitean puheenjohtajana (2004–2007) ja vastasi KI Nursing -ohjelman uudistamisesta (2010). Hän toimi varadekaanina vuonna 2008 ja kasvatusdekaanina 2009–2011 Karoliinisessa Instituutissa.
Finder
Finder voi tarkoittaa seuraavia:
Timo Kylmälä
Timo Päiviö Kylmälä (28. joulukuuta 1922 Miehikkälä – 20. joulukuuta 2004 Espoo ) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja kääntäjä.
Kylmälä opiskeli lehdistöoppia Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Pariisissa Sorbonnen yliopistossa. Hän oli 1940-luvulla toimittajana Etelä-Suomen Sanomissa, Sisä-Suomi-lehdessä, Ilta-Sanomissa ja Helsingin Sanomissa. Vuosina 1948–1953 Kylmälä asui Ranskassa ja työskenteli kustannusvirkailijana Nord-Sud-kustantamossa.
Suomeen palattuaan Kylmälä oli toimittajana ensin Uusi Suomi -lehdessä 1953–1958 ja sitten 25 vuoden ajan A. Ahlström Oy:n Me kaikki -henkilökuntalehdessä. Kylmälä toimi lisäksi Suomen Kuvalehden avustajana vuosina 1948–1987 ja Ilta-Sanomien kolumnistina 1982–1984.
Kylmälä kirjoitti myös matkakirjoja ja yritysjohtajien muotokuvia sekä käänsi kirjallisuutta.
Mansit
Vogulilaisen poropaimenen talvikota.|right|thumb|200px Mansit (aikaisemmin vogulit) ovat Venäjällä Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa ja sen lähialueilla asuva suomalais-ugrilaista mansin kieltä puhuva kansa. Manseista ja hanteista käytetään yhteisnimitystä obinugrilaiset. Manseilla on Venäjän lainsäädännössä tunnustettu vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Triathlon kesäolympialaisissa 2020 – naisten kilpailu
Naisten triathlon Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 27. heinäkuuta. Kilpailuun osallistui 55 urheilijaa.
Mansit
Kansan omakielinen nimitys maańśi on samaa perua kuin unkarin kansan ja kielen nimi magyar. Nimitys voguli juontunee Vogulka- tai Vagilskjoesta.
Triathlon kesäolympialaisissa 2020 – naisten kilpailu
Kilpailun voitti bermudalainen Flora Duffy. Bermudasta tuli näin kesäolympialaisten historian asukasluvultaan pienin valtio tai itsehallintoalue, jonka urheilija on voittanut olympiakultaa. Toiseksi sijoittui brittiläinen Georgia Taylor-Brown, joka hävisi voittajalle minuutin ja 14 sekuntia. Kolmanneksi sijoittunut Yhdysvaltain Katie Zaferes hävisi Duffylle lähes puolitoista minuuttia.
Mansit
Asuinalue ja lukumäärä
Mansit asuvat etupäässä Hanti-Mansian Berjozovon piirissä sekä Jamalin Nenetsiassa Obin läntisten ja eteläisten sivujokien varrella. Pieniä mansiryhmiä on Sverdlovskin alueen koillisosassa ja Permin aluepiirissä.
Triathlon kesäolympialaisissa 2020 – naisten kilpailu
Karsinnat
55 urheilijaa valittiin eri väylin. Isäntämaa Japani sai kaksi urheilijaa olympialaisiin ilman karsintaa. Seitsemän maata sai sekaviestirankingin perusteella paikan olympialaisiin, jolloin näiden maan kaksi naisurheilijaa saivat paikan myös yksilökilpailuihin. Kolme parasta maata erillisestä sekaviestin karsintapahatumasta sai kaksi urheilijaa yksilökilpailuihin. 26 triathlonistia valittiin rankingin perusteella. Loput viisi triathlonistia valittiin alueellisesti rankingin perusteella siten, että Euroopalle, Afrikalle, Aasialle, Oseanialle ja Amerikalle annettiin yksi paikka, jonka sai sellaisen maa, jonka urheilija ei ollut vielä päässyt kesäolympialaisiin. Loput kaksi paikkaa täytettiin erillisellä kutsulla. Jos maalla oli 11. toukokuuta 2020 vähintään kolme urheilijaa rankingin 30. parhaan joukossa, sai maasta osallistua olympialaisiin korkeintaan kolme urheilijaa. Muista maista olympialaisiin sai osallistua korkeintaan kaksi triathlonistia.
Mansit
Asuinalue ja lukumäärä
Kansa jakautuu neljään ryhmään. Suurin ryhmä pohjoismansit asuu Severnaja Sosva- ja Ljapinjokien varsilla sekä Lozvan yläjuoksulla. Itämansit elävät Kondajoen laaksossa. Länsimansit asuvat Lozvan keski- ja alajuoksulla sekä Pelym- ja Vagiljokien varsilla, etelämansit Tavdajoella. Mansin kieli ja perinteinen kulttuuri on säilynyt vain kahdella ensimmäisellä ryhmällä.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 8 300 mansia, joista 6 600 asui Hanti-Mansiassa ja reilut 200 Jamalin Nenetsiassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan manseja oli 10 800, joista 9 900 Hanti-Mansiassa ja 259 Sverdlovskin alueella. Hanti-Mansian koko väestöstä mansit muodostivat vain 0,7 % vuonna 2002.
Kelly Vollebregt
Kelly Vollebregt (s. 1. tammikuuta 1995 Delft) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa kuusi ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Mansit
Etninen historia
Etnisenä ryhmänä mansit ovat muodostuneet Uralin neoliittisten metsästys- ja kalastuskulttuurien sekä etelän aroilta ennen ajanlaskumme alkua saapuneiden ugrilaisten ja indoiranilaisten paimentolaisheimojen sekoittumisen tuloksena. Aluksi mansit asuivat Uralin eteläosassa ja sen länsirinteillä. Komien ja venäläisten ahdistamina he muuttivat 1000–1300-luvuilla Uralin itäpuolelle. Mansien kulttuurissa on nenetseiltä, komeilta, tataareilta, baškiireilta ja muilta kansoilta lainattuja aineksia. Erityisen läheiset suhteet manseilla on ollut pohjoisiin hanteihin.
Kelly Vollebregt
Vollebregt on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa, jossa hän on edustanut VL Koblenz/Tus Weibernia vuosina 2013–2015, TuS Metzingeniä 2015–2019 ja Borussia Dortmundia vuodesta 2019.
Mansit
Etninen historia
Venäläisten muutto alueelle voimistui 1500-luvun lopussa ja 1600-luvun loppuun mennessä heidän määränsä ylitti alkuperäisväestön. Mansit vetäytyivät kohti pohjoista ja itää. Osa heistä sulautui tulokkaisiin. 1700-luvulla kansa käännytettiin muodollisesti kristityiksi. Vuonna 1930 perustettiin Ostjakkien ja vogulien (vuodesta 1940 Hantien ja mansien) kansallinen piirikunta (vuodesta 1977 Hanti-Mansian autonominen piirikunta). Neuvostoliiton 1930-luvun maatalouden kollektivisointi ja 1950–1960-luvuilla toteutettu pienten kylien hävittäminen ovat muuttaneet voimakkaasti mansien kulttuuria.
Elinkeinot ja kulttuuri
Perinteisiä elinkeinoja ovat metsästys, kalastus ja vähäisemmässä määrin poronhoito. Obilla ja Severnaja Sosvan alajuoksulla tärkeimmällä sijalla oli kalastus. Jokien yläjuoksujen asukkaat harjoittivat etupäässä peuran, poron, lintujen sekä turkiseläimien metsästystä. Lozvan, Severnaja Sosvan ja Ljapinin yläjuoksuilla tärkein elinkeino oli nenetseiltä 1700-luvulla omaksuttu poronhoito. Oma merkityksensä oli myös keräilytaloudella ja erityisesti marjastuksella. Karjanhoito ja maanviljely oli vähäistä. Neuvostoaikana alettiin harjoittaa turkiseläinten kasvatusta.
Mansit ja hantit viettävät huhtikuun toisena lauantaina variksenpäivää kevään saapumisen kunniaksi, sillä varis on yksi ensimmäisiä läntiseen Siperiaan saapuvia kevään muuttolintuja. Juhlan nimi on hantiksi Vurnga Khatl ja mansiksi Urin Ekva Hotal. Niin ikään mainittavat perinnejuhlat ovat monipäiväiset karhunpeijaiset. Karhu on pyhä eläin obinugrilaisessa luonnonuskossa.
Mansien kansanrunouteen kuuluvat myyttiset ja sankaritarinat. Mansien perinnettä ovat myös kohtalolaulut, omaelämäkerralliset runot.
Mansien kirjoitettu kirjallisuus sai alkunsa 1900-luvun ensipuoliskolla. Mansien kansalliseepos on Jangal-maa, ja sen on kirjoittanut Mihhail Plotnikov (1892–1953). Kirja on käännetty muun muassa viroksi vuonna 2016.
Robert II (Normandia)
thumb|[[Henri Decaisnen 1800-luvulla maalaama Robert II:n muotokuva.]] Robert II (noin 1054–1134) oli Normandian herttua, joka tavoitteli myös Englannin kruunua. Hän oli Vilhelm Valloittajan ja Flanderin Matildan pojista vanhin. Vilhelmillä oli kolme poikaa. Isän perintönä vanhin, Robert, sai Normandian maat, toisesta tuli Englannin kuningas Vilhelm II Punainen, ja nuorin, Henry, sai 5 000 hopeapuntaa.
Robert osallistui vuonna 1096 ensimmäiseen ristiretkeen. Rahoittaakseen retkeä hän panttasi maansa veljelleen kymmenentuhannen markan summaa vastaan. Paluumatkalla Jerusalemista Robert meni naimisiin herttuatar Sybillan kanssa. Poika William syntyi 1102.
Robert ja Vilhelm olivat sopineet keskinäisestä testamentista, mutta Vilhelm II:n kuoltua lapsettomana Englannin kuninkaaksi nousikin nuorin veli Henrik I. Vuonna 1101 Robert yritti saada Englannin kuninkuuden ja hyökkäsi mereltä Portsmouthiin. Henrik torjui hyökkäyksen.
Vuonna 1106 Henrik hyökkäsi Normandiaan, valtasi sen Englannin kruunun omaisuudeksi ja otti veljensä vangiksi. Robert II kuoli vuonna 1134 vankeudessa Cardiffin linnassa, ja hänet haudattiin Gloucesterin tuomiokirkkoon.
Andres Larka
Andres Larka (5. maaliskuuta 1879 Pilistvere, Viljandi – 8. tammikuuta 1943 Kirovin alue) oli virolainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Viron vapaussodassa Viron armeijan johdossa, kunnes hänet korvasi tehtävässään Johan Laidoner. Sittemmin hän oli Viron vapaussotureiden liiton eli vapsien presidenttiehdokkaana vuoden 1934 vaaleissa, joita ei kuitenkaan järjestetty Konstantin Pätsin vallankaappauksen jälkeen. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Larka vangittiin, ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1943.
Elämäkerta
Larka syntyi mylläriperheeseen Pilistveressä lähellä Viljandia vuonna 1879. Hän valmistui 1902 Vilnan sotilasakatemiasta ja osallistui Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Vuonna 1912 Larka valmistui Pietarin Nikolain yleisesikunta-akatemiasta ja palveli sittemmin upseerina ensimmäisessä maailmansodassa. Bolševikkien toteuttaman vallankaappauksen jälkeen vuonna 1917 Larka oli mukana perustamassa ensimmäistä virolaista divisioonaa, ja hän komensi Haapsaluun sijoitettua tykistöprikaatia. Larkasta tuli sotaministeri, ja hän yleni kenraalimajuriksi maaliskuussa 1918. Ministerinä hän oli perustamassa Viron suojeluskuntia (omakaitse).
Suurherttuan palatsi
Suurherttuan palatsi on palatsi Luxemburgin kaupungissa, eteläisessä Luxemburgissa. Se on Luxemburgin suurherttuan virallinen residenssi.
Andres Larka
Elämäkerta
Viron miehittäneet saksalaiset eivät tunnustaneet Viron itsenäisyyttä, ja Larka joutuikin tekemään työtään salassa. Hän joutui myös piiloutumaan syyskuussa 1918. Saksan miehitysaika Virossa päättyi marraskuussa 1918, ja Larka toimi marraskuusta joulukuuhun Viron asevoimien johdossa. Viron vapaussodan sytyttyä hänen johtamansa huonosti organisoitu ja varustettu virolaisarmeija ei onnistunut hallitsemaan tilannetta bolševikkeja vastaan. Sotaonni kääntyi kuitenkin Johan Laidonerin tultua Larkan tilalle tammikuussa 1919. Larkasta tuli puolestaan varasotaministeri.
Larka joutui jäämään eläkkeelle vuonna 1925 sairastuttuaan tuberkuloosiin. Sittemmin hän osti maatilan Sauesta läheltä Tallinnaa. Vuonna 1926 Larka liittyi Viron vapaussotureiden liittoon ja oli yksi järjestön johtajista koko sen olemassaolon ajan. Vuoden 1934 presidentinvaaleissa Vapaussotureiden liitto nosti hänet presidenttiehdokkaakseen. Larkan hyvin organisoitua presidenttikampanjaa johti Hjalmar Mäe, mutta vapaussoturien eli vapsien menestyksen esti lopulta Konstantin Pätsin vallankaappaus. Monet vapsijohtajista pidätettiin, mutta Larka pysyi vapaana ja yritti haastaa Pätsin korkeimmassa oikeudessa. Hän suunnitteli myös yhdessä joidenkin muiden vapsien kanssa Pätsin vastaista vallankaappausta. Hänet pidätettiinkin näiden toimien johdosta ja tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen. Larka vapautettiin kuitenkin jo kahden vuoden jälkeen. Sittemmin hän vetäytyi politiikasta. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Larka pidätettiin Tallinnassa 23. heinäkuuta 1940. Hän kuoli työleirillä Malmyžissä Kirovin alueella tammikuussa 1943.
Suurherttuan palatsi
Palatsi sijaitsee paikalla, jossa oli kaupungintalo vuodesta 1418. Se tuhoutui ruutivaraston räjähdyksessä 1555. Nykyinen palatsi rakennettiin alun perin raatihuoneeksi vuosina 1572–1574. Sen suunnittelusta vastasi kaupunginarkkitehti Adam Roberti. Sen jälkeen sen käyttötarkoitus on vaihtunut useaan otteeseen, ja sitä on myös uudistettu ja laajennettu. Viimeisimmät uudistusoperaatiot rakennuksessa on toteutettu 1960-luvulla sekä vuosina 1991–1996.
Kirsi Lakaniemi
Kirsi Lakaniemi (s. 1. kesäkuuta 1967) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1986–1997 Lakaniemi pelasi naisten SM-sarjassa ja Superpesiksessä 247 runkosarjaottelua Vähänkyrön Viestin, Helsingin Roihun ja Jyväskylän Kirin joukkueissa. Ulkopelissä Lakaniemen pelipaikka oli lukkarina. Lakaniemi valittiin 10 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja kuusi kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Tiina Tolonen
Tiina Tolonen (s. 25. helmikuuta 1985 Sotkamo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 2001–2015 Tolonen pelasi naisten Superpesiksessä 246 runkosarjaottelua Kajaanin Hymyn, Tyrnävän Tempauksenn, Sotkamon Jymyn, Pesä Ysien ja Kirittärien joukkueissa. Ulkopelissä Tolosen pelipaikka oli polttolinjassa. Tolonen valittiin 10 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja kaksi kertaa Liitto-Lehdistö-otteluun.
Rocky Marciano (elokuva)
Rocky Marciano on vuonna 1999 ensiesitetty yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka kertoo nyrkkeilijä Rocky Marcianon noususta lajinsa huipulle aina traagiseen kuolemaansa saakka. Elokuvan on ohjannut Charles Winkler ja pääosissa näyttelivät Jon Favreau ja Penelope Ann Miller.
Myös Suomessa elokuva sai ensi-iltansa televisiossa, kun MTV3 esitti elokuvan 19. joulukuuta 2003.
William H. Conley
William Henry Conley (11. kesäkuuta 1840 – 25. heinäkuuta 1897) oli Vartiotorniseuran ensimmäinen presidentti. Vastoin yleistä luuloa Charles Taze Russell ei toiminut Vartiotorniseuran ensimmäisenä, vaan vasta toisena presidenttinä. William Conley oli mukana nuoren Charles Taze Russellin ympärille syntyneessä viiden "itsenäisen raamatuntutkijan" ryhmässä, samoin hänen vaimonsa Sarah Shaffer. Tämä raamatuntutkijaryhmä halusi tutkia Raamatun opetuksia kriittisesti, ilman perinteisen kristillisen teologian antamia selitysmalleja. Russellin ja Conleyn perheet olivat tutustuneet toisiinsa eräässä adventistien kokouksessa.
Conleyn pariskunta oli jo ennen Russelliin tutustumistaan keskittynyt sekä uskonnolliseen tutkimiseen että hyväntekeväisyyteen. He tukivat esimerkiksi lähistöllä sijaitsevaa orpolastenkotia ja afroamerikkalaisille tarkoitettua koulua.
Kun tämä ensimmäinen raamatuntutkijaryhmä päätti vuonna 1881 perustaa oman yhtiön, Siionin Vartiotorni ja traktaattiseuran (Zion's Watchttower and Tract Society), hallinnoimaan omaisuutta ja julkaisemaan kirjallisuutta, varakas metallialan liikemies (hän oli suuren metallialan yhtiön Ritter & Conleyn osaomistaja) William Conley merkitsi pääosan yhtiön osakkeista. Hän sijoitti yhtiöön 5 000 dollaria, kun taas Charles Taze Russell sijoitti yhtiöön 500 dollaria ja hänen isänsä Joseph Russell 1 000 dollaria. Näiden sijoitusten mukaisesti Conleystä tuli yhtiön ensimmäinen pääjohtaja eli presidentti, Charles Russellista yhtiön varapresidentti ja hänen isästään yhtiön sihteeri ja rahastonhoitaja (Secretary-Treasurer). Seuraavan vuoden aikana Conley lahjoitti noin 40 000 dollaria Russellin kirjoittaman lehtisen "Ruokaa ajatteleville kristityille" (Food for Thinking Christians) levittämiselle.
Conley kuitenkin ilmeisesti pettyi siihen, ettei julkaisuilla siltikään saatu aikaan kovin paljoa. Lisäksi hänen ja Russellin tiet ilmeisesti erosivat joissain oppikysymyksissä. Vuonna 1882 Conley päätti, ettei enää lahjoittaisi rahaa Russellin teosten julkaisua varten. Tämän jälkeen Russell käytännössä syrjäytti hänet Vartiotorniseuran johdossa. Vuonna 1884 Russell järjesti Vartiotorniseuran uudelleen ja nousi seuran presidentiksi.
Giorgio Gaslini
thumb|204x204px|Gaslini vuonna 1957. Giorgio Gaslini (22. lokakuuta 1929 Milano – 29. heinäkuuta 2014 Borgo Val di Taro ) oli italialainen säveltäjä ja jazzmuusikko. Gaslini syntyi Milanossa ja levytti oman trionsa kanssa jo teini-ikäisenä. Down Beat -lehti nimesi hänet ”uudeksi lupaukseksi”, ja hän sai kutsun New Orleansiin jazzfestivaaleille 1970-luvulla. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Anthony Braxtonin, Steve Lacyn, Don Cherryn, Roswell Ruddin, Eddie Gomezin, Max Roachin, Gato Barbierin ja Jean-Luc Pontyn kanssa.
Gaslini sovitti Albert Aylerin ja Sun Ran sävellyksiä soolopianolle sekä sävelsi elokuvamusiikin esimerkiksi Michelangelo Antonionin Yöhön (1961). Hän sävelsi myös muuta musiikkia, kuten oopperoita.
Partha Dasgupta
Partha Sarathi Dasgupta (s. 17. marraskuuta 1942 Dhaka, tuolloin osa Intiaa, nykyisin Bangladeshia) on intialais-brittiläinen taloustieteilijä, ja Cambridgen yliopiston taloustieteen emeritusprofessori. Monia tunnustuksia saanut Dasqupta on tullut tunnetuksi 2010- ja 2020-luvuilla erityisesti luonnon monimuotoisuuteen ja ympäristötaloustieteeseen liittyvistä töistään.
Vuonna 2021 julkaistiin niin sanottu Dasguptan raportti, viralliselta nimeltään The Economics of Biodiversity: The Dasgupta Review, laaja Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriön tilaama selvitystyö, joka arvioi luonnon monimuotoisuuden taloudellista arvoa ja luontokadon hintaa. Teos rinnastettiin Nicholas Stern johdolla laadittuun Sternin raporttiin vuodelta 2006. Dasguptan raportin mukaan luonto on omaisuuserä tai pääoma samaan tapaan kuin esimerkiksi tiet, rakennukset, terveys tai tietotaito, ja sitä tulisi kohdella asianmukaisella tavalla. Raportin mukaan kestävä kehitys edellyttää, että luonnolta ei vaadita enempää kuin luonto kykenee tarjoamaan; että taloudellisen menestyksen mittareita kuten BKT:tä muutetaan; ja että rahoitusjärjestelmät muutetaan ohjaamaan sijoituksia sellaisiin toimiin, jotka lisäävät luonnon pääomaa.
Äärivasemmisto Suomessa
Äärivasemmisto Suomessa viittaa poliittisesti radikaaliin vasemmistoon eli vasemmiston äärimmäisimpään osaan Suomessa. Äärivasemmistolaisiksi on historiallisesti kutsuttu kommunisteja, jyrkkiä sosialisteja ja anarkisteja tai näiden ryhmien osia.
Suojelupoliisin mukaan Suomessa on 2010-luvulla esiintynyt väkivaltaista äärivasemmistolaista liikehdintää anarkismin ja antifasismin toimintaympäristöissä. Antifa-verkoston ja äärioikeiston välinen vastakkainasettelu on kärjistynyt ajoittaisina yhteenottoina. Ensisijaisina kohteina ovat olleet sittemmin lakkautettu Pohjoismainen Vastarintaliike sekä Soldiers of Odin.
Sisäministeriön raportin (2021) mukaan äärivasemmiston radikaaliliikehdintä on ollut Suomessa viime vuosina vähäistä. Anarkististen ja antifasististen ryhmien jäsenten toteuttamat väkivallanteot ovat tapahtuneet pääsääntöisesti äärioikeistoa vastustavien mielenosoitusten yhteydessä ja kohdistuneet äärioikeistolaisiin aktivisteihin. Tekoja on korkeintaan kymmenkunta vuosittain. Äärivasemmistolaisen toimintaympäristön arvioidaan koostuvan muutamista kymmenistä ihmisistä löyhissä verkostoissa. Mielenosoituksissa on ollut mukana enimmillään pari sataa henkilöä.
Äärivasemmisto Suomessa 2000-luvulla
Osin äärivasemmistosta kumpusivat Tampereen vuoden 2013 itsenäisyyspäivän mellakat, joissa mellakoijat muun muassa rikkoivat ikkunoita. Niitä pidettiin merkkinä vasemmistolaisen väkivallan kasvavasta uhasta Suomessakin.
Turun juutalaisiin kohdistuva, ilkivaltana ja vihaviesteinä ilmenevä ja ilmeisesti Lähi-idän konfliktiin ja Israelin ja Yhdysvaltain liittosuhteeseen liittyvä antisemitismi oli vuonna 2015 seurakunnan mukaan enimmäkseen lähtöisin äärivasemmistosta.
Suojelupoliisin mukaan vuonna 2017 noin 20 prosenttia väkivaltaiseen ekstremismiin liittyvistä rikosilmoituksista koski äärivasemmistolaista radikaaliliikehdintää.
Vuonna 2017 äärivasemmisto järjesti vastamielenosoituksen, kun Suomen vastarintaliike järjesti toimintansa kielto-oikeudenkäyntiä vastustavan mielenosoituksen. Joillain äärivasemmiston jäsenillä oli mukanaan paukkupommeja, joita he heittelivät uusnatseja ja poliiseja kohti. Ryhmittymien välille syntyi pieniä nujakoita ja sanaharkkaa.
2010- ja 2020-luvulla äärioikeistolaiset ja islamistiset toimijat ovat toteuttaneet maailmalla väkivallantekoja juutalaisia tahoja vastaan. Myös äärivasemmistossa on ilmennyt paikoin antisemitismiin yhdistyvää Israelin valtion vastaisuutta, mutta se ei ole Sisäministeriön raportin mukaan ilmennyt väkivaltaisena toimintana. Äärivasemmalla juutalaisvastaisuus liittyy tutkija Tommi Kotosen mukaan Palestiina-kysymykseen ja Israel-vastaisuuteen.
Suojelupoliisin (2020) mukaan suurimman terrori-iskun uhkan aiheuttavat äärioikeistolaista tai radikaali-islamistista aatetta kannattavat yksittäiset toimijat. Suojelupoliisi seuraa ja arvioi myös äärivasemmistolaisen liikehdinnän muodostamaa uhkaa.
Radio Kolme
Radio Kolme oli Nurmijärvellä toiminut suomalainen paikallisradioasema. Asema aloitti toimintansa 3. elokuuta vuonna 1987 taajuudella 102,8 MHz. Aseman perustaja ja alkuperäinen omistaja oli Seppo Sisättö, jonka Klaukkalan taajamassa sijaitsevan talon autotalliin oli rakennettu aseman ensimmäinen lähetysstudio. Aluksi lähetyksiä oli muutama tunti aamu- ja iltapäivällä.
Radio Kolmen tarina päättyi alkusyksyllä vuonna 1996 Aamulehden Alexpressin ostettua Radio Kolmen. Aseman uudeksi nimeksi tuli Radio Alex. ja aseman koko toiminta siirrettiin Helsinkiin. Ainoaksi taajuudeksi jäi Helsinkiin Metsälän radiomastoon siirretty 94,9 MHz.
Vedentausta
Vedentausta on yksi Kangasalan osa-alueista. Kuhmalahti, Tankojärvi ja Tervaniemenlahti sijaitsevat siellä.
Mormyrus longirostris
Mormyrus longirostris on norsukalojen heimoon kuuluva kala. Sillä on sähköelin, jonka avulla se suunnistaa. Laji elää Afrikan suurissa joissa ja järvissä. Ne voivat kasvaa jopa metrin mittaisiksi, mutta yleisemmin ne jäävät alle puolen metrin mittaisiksi.
Anniina Mattila
Anniina Mattila (s. 16. kesäkuuta 1983 Karvia) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän aloitti keikkailun huhtikuussa 2004 säestävänä orkesterinaan Oja-Lipasti Band. Kesästä 2005 lähtien säestävänä yhtyeenä on toiminut Avenue-yhtye. Ensimmäisen levytyksensä Mattila teki Ruotsissa vuonna 1999. Ensimmäinen pitkäsoitto Lapsellinen mies julkaistiin kesällä 2006.
Myös Mattilan pikkusiskot Anne, Anneli ja Anitta Mattila ovat iskelmälaulajia. Sisarukset ovat levyttäneet yhteisen joululaululevyn sekä esiintyneet useissa yhteiskonserteissa. Syksyllä 2008 he tekivät ensimmäisen laajamittaisen konserttikiertueen, joka käsitti kymmenen konserttia eri paikkakunnilla. Kiertueen jatkoksi sisarukset esiintyivät viikon Iskelmä-risteilyllä Punaisellamerellä Egyptissä sekä Jordaniassa.
Karviassa asuvalla Mattilalla ja hänen puolisollaan Juhalla on neljä tytärtä. Nuorin heistä on syntynyt kesällä 2018.
Anu Turpeinen
Anu Turpeinen (s. 27. kesäkuuta 1967) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1985–1995 Turpeinen pelasi naisten Superpesiksessä 223 runkosarjaottelua Viinijärven Urheilijoiden ja Siilinjärven Pesiksen joukkueissa. Ulkopelissä Tolosen pelipaikka oli lukkarina. Turpeinen valittiin 10 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja neljä kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Anders Sparrman
thumb|250px|Anders Sparrman, tuntematon tekijä, 1800-luku. Anders Sparrman (27. helmikuuta 1748 Tensta Ruotsi – 9. elokuuta 1820 Tukholma) oli ruotsalainen luonnontieteilijä ja lintutieteilijä.
Anders Sparrmanin isä oli rovasti ja kirkkoherra Erik Sparrman ja äiti Brita Högbom.
Sparrman oli Carl von Linnén oppilas, ja hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Hän osallistui laivalääkärinä retkikuntaan, joka lähti 1765 tutkimusmatkalle Kiinaan. Hän palasi kahden vuoden kuluttua ja kirjoitti Kiinassa löytämistään eläimistä ja kasveista teoksen Iter in Chinam – Resa till Kina (1768). 1772 hän lähti mukaan James Cookin toiselle tutkimusmatkalle Johann Reinhold Forsterin apulaiseksi ja tutki Australiaa, Oseaniaa ja Etelä-Amerikkaa.
Linnén toimeksiannosta hän matkusti vuonna 1772 eteläiseen Afrikkaan, jossa hän tutki luontoa ja paikallisten asukkaiden tapoja. 1787 hän osallistui Länsi-Afrikkaan tehdylle retkelle.
Hänen päiväkirjansa julkaistiin kolmiosaisena teoksena Resa till Goda Hopps-Udden, södra Polkretsen och omkring Jordklotet, samt Till Hottentott- och Caffer-Landen Åren 1772–1776. Hän julkaisi myös teoksen Catalogue of the Museum Carlsonianum (1786–1789), jossa hän muun muassa kuvailee monia lajeja, jotka hän oli kerännyt eteläisestä Afrikasta ja Tyynenmeren alueelta ja joista osa oli tieteelle tuntemattomia. Yksi sellainen oli metsävilistäjä (Acanthisitta chloris).
1805 hän ryhtyi julkaisemaan Ruotsin linnuista lintukirjasarjaa Svensk Ornithologie. Sarjasta ilmestyi ainoastaan ensimmäinen osa, jossa oli 68 taulua ja 44 tekstisivua.
Hänen mukaansa on nimetty asteroidi 16646 Sparrman. Sparrman nimesi suuren määrän lintuja, muun muassa intianriippukaijan (Loriculus vernalis).
Ummagumma
Ummagumma on Pink Floydin vuonna 1969 julkaisema tupla-albumi.
Albumin ensimmäinen levy sisältää konserttiäänitykset yhtyeen keskeisimmistä 1960-luvun lopulla soittamista kappaleista. Se äänitettiin Manchesterissa College of Commercessa 2. toukokuuta 1969 ja Birminghamissa Mother's Clubilla 27. huhtikuuta 1969.
Ummagumman livelevyn aloittavaa "Astronomy Dominea" käytettiin vahingossa vuonna 1974 julkaistun A Nice Pair -kokoelman (joka sisältää yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia yksissä kansissa) brittiversion The Piper at the Gates of Dawnin aloitusraitana alkuperäisen, vuoden 1967 studioversion sijasta.
Tuplan toisella, studiossa tehdyllä levyllä kukin yhtyeen jäsen vastaa yhdestä neljänneksestä musiikista eli se on eräänlainen soololevy. Sen mukaisesti ovat levyn kappaleetkin toisistaan poikkeavia. Roger Watersin akustisessa laulussa "Grantchester Meadows" kuullaan taustalla koko kappaleen ajan kestävää kiurun laulua ja ajoittain muitakin luonnonääniä. Nick Masonin, levyn päättävä kolmiosainen "The Grand Vizier's Garden Party" on alun ja lopun huiluteemaa lukuun ottamatta pääosin eri lyömäsoittimien hallitsema. Huilua kappaleella soittaa Masonin silloinen puoliso Lindy Mason. Richard Wrightin levyn aloittavassa, neliosaisessa "Sysyphuksessa" ovat pääosassa mellotron ja piano ja David Gilmourin "A Narrow Wayssa" taas kitarat. Studiolevyn musiikki on melko kokeellista ja tyyliltään avantgardea ja sävellykset Watersin osuutta lukuun ottamatta ovat moniosaisia.
Seiko Hashimoto
thumb|right|240px|Hashimoto Seiko Hashimoto (, s. 5. lokakuuta 1964 Abira) on japanilainen poliitikko sekä entinen pikaluistelija ja ratapyöräilijä ja olympiamitalisti. Hashimoto osallistui neljiin talviolympialaisiin vuosina 1984–1994. Hashimoto saavutti pronssia Albertvillen olympialaisissa 1992 1 500 metrin pikaluistelussa. Kesäolympialaisiin Hashmimoto osallistui 1988, 1992 ja 1996 ratapyöräilyssä, mutta ei saavuttanut olympiamitaleja. Hänellä on pikaluistelusta kuusi mestaruutta Aasian talvikisoissa.
Urheilu-uran jälkeen vuonna 1995 Hashimoto valittiin Japanin ylähuoneeseen, jossa on toiminut tämän jälkeen neljä kautta. Hashimoto edustaa liberaalidemokraattista puoluetta. Hän on toiminut Japanin luisteluliiton puheenjohtajana vuodesta 2006 lähtien. Helmikuussa 2021 hänet valittiin Tokion kesäolympialaisten järjestelytoimikunnan puheenjohtajaksi Yoshirō Morin erottua tehtävästä.
Peter Evans
Peter Evans (s. 1. elokuuta 1961) on australialainen rintauimari. Hän voitti uransa aikana neljä olympiamitalia, kaksi kesäolympialaisissa 1980 ja kaksi kesäolympialaisissa 1984.
Vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa Evans valittiin uimaan viestiin 4 × 100 sekauintiviestiin, jossa hänen lisäkseen uivat Mark Kerry, Mark Tonelli ja Neil Brooks. Viestijoukkue voitti kultaa 0,22 sekunnin erolla Neuvostoliiton joukkueeseen. Samoissa olympialaisissa Evans saavutti 100 metrin rintauinnissa pronssia.
Olympialaisten välissä Evans kilpaili Kansainyhteisön kisoissa Brisbanessa. Hän voitti kilpailuissa sekauintiviestissä kultaa, ja 100 metrin rintauinnissa pronssia.
Vuoden 1984 kesäolympialaisissa Evans ja Mark Kerry osallistuivat jälleen sekauintiviestiin. Tällä kertaa heidän kanssaan viestissä uivat Glenn Buchanan ja Mark Stockwell. Australian joukkue saavutti Yhdysvaltojen ja Kanadan takana pronssia. Evans osallistui jälleen myös 100 metrin rintauintiin ja saavutti pronssia. Tällä kertaa hänet voittivat yhdysvaltalainen Steve Lundquist ja kanadalainen Victor Davis.
Elmo Nüganen
pienoiskuva|Elmo Nüganen Elmo Nüganen (s. 15. helmikuuta 1962, Jõhvi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen näyttelijä sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja. Taustaltaan hän on inkeriläinen.
Nüganen toimii Tallinnan kaupunginteatterissa taiteellisena johtajana, ja häntä pidetään yhtenä tämänhetkisen virolaisen näyttämötaiteen maineikkaimmista ohjaajista. Nüganen on erikoistunut klassisiin aiheisiin kuten Anton Tšehovin, Fjodor Dostojevskin ja William Shakespearen teoksiin. Nügasen monet ohjaukset ovat edustaneet teatteriaan useilla kansainvälisillä teatterifestivaaleilla.
Nüganen on työskennellyt myös elokuvan parissa sekä ohjaajana ja näyttelijänä. Viron elokuvahistorian yksi merkittävimmistä elokuvista Nimet marmoritaulussa vuodelta 2002 on Nügasen ohjaama ja osittain käsikirjoittama. Nüganen esitti myös epätoivoisen pankkiryöstäjän osan Anssi Mänttärin Tallinnassa kuvatussa elokuvassa Marraskuun harmaa valo vuodelta 1993.
Anna Rita Del Piano
thumb|right|240px|Del Piano vuonna 2009 Anna Rita Del Piano (oikealta nimeltään Anna Rita Viapiano, s. 26. heinäkuuta 1966 Cassano delle Murge) on italialainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän on esiintynyt useissa italiankielisissä elokuvissa, televisiosarjoissa ja teattereissa. Hän on ohjannut 2000-luvulla erityisesti useita musikaaleja.
Saverio Strati
Saverio Strati (1924 Sant'Agata del Bianco, Italia – 2014 Scandicci, Italia ) oli italialainen kirjailija.
Muurarina nuorena työskennellyt Strati ryhtyi 21-vuotiaana opiskelemaan ja julkaisi 1956 esikoisromaaninsa La Marchesina. Hän asui Sveitsissä 1958–1964. Teoksissaan hän kuvaa Etelä-Italian ongelmia, ja päähenkilö on usein köyhälistöstä nouseva poikkeusyksilö. Alkutuotannon pessimismin tilalle tuli myöhemmin ironiaa ja huumoria.
Greatest Hits (The Doors)
Greatest Hits on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Doorsin kokoelma-albumi. Kokoelma-albumi julkaistiin vuonna 1980.
Toini Maria Railavo
Toini Maria Tuulikki Railavo, o.s. Lagerström (22. joulukuuta 1922 Helsinki – 20. heinäkuuta 2000 Rovaniemi) oli suomalainen runoilija.
Railavon vanhemmat olivat Volmar Lagerström ja Alma Ylönen. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli konttoristina ja liikkeenharjoittajana.
Railavo oli naimisissa 1946–1980 Mihil Railavon kanssa.
Urheiluvuosi 2016
Urheiluvuosi 2016 käsittelee vuoden 2016 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Humphrey Bogart
Humphrey DeForest Bogart oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän oli aikansa tunnetuimpia elokuvatähtiä.
Bogart näytteli lukuisissa film noir -elokuvissa. Hän esitti muun muassa kahta rikoskirjallisuuden tunnetuinta yksityisetsivää Sam Spadea elokuvassa Maltan haukka (1941) ja Philip Marlowea elokuvassa Syvä uni (1946). Vuonna 1942 hän teki tunnetuimman roolinsa elokuvassa Casablanca.
Bogart tunnettiin ulkoisesti kovan ja kyynisen mutta sisimmältään herkän miehen tulkitsijana. Hänen näyttelemistyylinsä oli vähäeleinen mutta ilmaisuvoimainen, ja hän tulkitsi taitavasti hyvin erilaisia rooleja gangstereista romanttisiin sankareihin.
Bogart sai Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Afrikan kuningatar (1951). Hänen myöhemmistä elokuvistaan tunnetuimpia ovat Kaunis Sabrina (1954) ja Mitä kovemmin he kaatuvat (1956), joka jäi myös viimeiseksi.
Nuoruus
Humphrey Bogart syntyi vuonna 1899 New Yorkissa hyvin toimeentulevaan perheeseen. Hänen isänsä Belmont oli lääkäri ja äitinsä Maude Humphrey menestynyt kuvittaja. Perheeseen syntyi vielä kaksi tyttöä.
Bogart opiskeli 14-vuotiaasta alkaen New York Trinity Schoolissa ja joutui kertaamaan kolmannen vuotensa tulirokkoon sairastumisen vuoksi.
Bogart aloitti vuonna 1917 opinnot Phillips Academy -preppauskoulussa Andoverissa Massachusettsissa. Hän ei kuitenkaan ollut kiinnostunut lääketieteen opinnoista myöhemmin Yalen yliopistossa, joten hän keskeytti heikosti sujuneet opintonsa ja palasi kotiin. Siellä hän ei enää saanut vanhemmiltaan elatusta, joten hän liittyi Yhdysvaltain laivastoon vuonna 1918. Hän palveli Leviathanilla kuljetussaattueissa Atlantin yli ensimmäisen maailmansodan aikana.
Bogart kertoi haavoittuneensa suuhun eräällä Atlantin ylityksellä saksalaisen sukellusveneen hyökkäyksessä, minkä seurauksena hänen ylähuulensa osittain halvaantui. Toisen tarinan mukaan ylähuulen halvaantumisen oli aiheuttanut Bogartin isä lyödessään 10-vuotiasta poikaansa. Bogartin epätavallinen ylähuuli antoi hänelle joka tapauksessa muista näyttelijöistä erottuvan ilmeen ja puhetavan.
Näyttelijän ura
Kotiuduttuaan laivastosta sodan päätyttyä marraskuussa 1918 Bogart teki sekalaisia töitä. Työskenneltyään World Films -elokuvayhtiön toimistoapulaisena hän pääsi teatterin näyttämöjohtajaksi ja alkoi saada sen jälkeen pieniä teatterirooleja. Niistä ensimmäinen kriitikkojen huomion kiinnittänyt rooli oli näytelmässä Meet the Wife (1923–1924).
Bogartin ensimmäinen elokuvarooli oli Fox Studiosin lyhytelokuvassa Broadway’s Like That (1930). Sitä seurasi sarja Foxin elokuvia, jotka eivät kuitenkaan vielä tehneet hänestä tunnettua. Fox purki Bogartin sopimuksen 16 kuukauden jälkeen, sillä studio ei uskonut Bogartin vetoavan naiskatsojiin erikoisen ilmeensä ja sössöttävän puhetapansa johdosta.
Bogartin läpimurto oli Broadway-näytelmä Kivettynyt metsä (1935). Hän sai Duke Manteen roolistaan ylistävät arvostelut, ja kun elokuvayhtiö Warner Bros. osti näytelmän elokuvaoikeudet, pääosan esittäjä Leslie Howard vaati myös Bogartin mukaan elokuvaan. Vuonna 1936 julkaistu elokuva oli menestys ja teki Bogartista elokuvatähden.
Bogart näytteli Hollywoodissa vuosien 1936–1941 välillä 29 elokuvassa. Hän esitti tällä kaudella yleensä gangsteria tai jotain muuta rikollista. Vuonna 1941 Bogart näytteli menestyselokuvissa High Sierra ja Maltan haukka, ja vuonna 1942 yökerhonpitäjä Rick Blinea klassikoksi nousseessa Casablancassa, josta hän sai miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Casablancaa seurasi sarja samankaltaisia rooleja, kunnes elokuvasta Afrikan kuningatar (1951) Bogart sai jokilaivan kapteenin roolistaan ainoan Oscarinsa.
Yksityiselämä
pienoiskuva|Bogart ja [[Lauren Bacall radio­haastattelussa toisen maailman­sodan aikana]] Vuonna 1926 Bogart meni naimisiin näyttelijä Helen Menkenin kanssa, mutta pariskunta erosi jo puolentoista vuoden jälkeen. Toisen avioliittonsa hän solmi vuonna 1928 Mary Philipsin kanssa. He alkoivat tehdä uraa eri puolilla maata ja erosivat vuonna 1937. Bogartin seuraava avioliitto oli Mayo Methotin kanssa 1938–1945. Liitto oli myrskyisä, ja pariskunta sai lisänimen "taistelevat Bogartit". Bogartin neljäs vaimo oli näyttelijä Lauren Bacall, jonka kanssa hän oli naimisissa syöpään kuolemiseensa asti vuonna 1957. Bacallilla ja Bogartilla on kaksi lasta, tytär Leslie ja poika Stephen Humphrey Bogart. Bogart teki Bacallin kanssa neljä suosittua elokuvaa: Kirjava satama (1944), Syvä uni (1946), Pimeä käytävä (1947) ja Myrskyvaroitus (1948).
Merkitys ja tunnustukset
Yhdysvaltain elokuvainstituutti nimesi vuonna 1999 Bogartin kaikkien aikojen mieselokuvatähdeksi. Lisäksi Bogart sai elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle, osoitteeseen 6322 Hollywood Blvd.
Filmografia
pienoiskuva|Humphrey Bogart elokuvassa [[Casablanca (elokuva)|Casablanca (1942).]] pienoiskuva|Humphrey Bogart elokuvan [[Afrikan kuningatar (1951) trailerissa]]
Milla Lindström
Milla Lindström (s. 5. heinäkuuta 1989 Pattijoki) on suomalainen pesäpalloilija. Lindström on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2007 lähtien. Kausina 2008–2017 hän on pelannut 222 Superpesiksen runkosarjaottelua Tyrnävän Tempauksen ja Porin Pesäkarhujen joukkueissa. Lindströmin kasvattajaseura on Pattijoen Urheilijat. Lindström päätti uransa kauden 2019 jälkeen.
Matthew Mendy
Matthew Mendy (s. 13. kesäkuuta 1983 Serekunda, Gambia) on gambialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Kokkolan Pallo-Veikkoja. Hän on aikaisemmin pelannut muun muassa Itävallan ja Kiinan toiseksi korkeimmilla sarjatasoilla sekä kotimaansa pääsarjan lisäksi myös Maltan ja Bangladeshin pääsarjoissa. Gambian jalkapallomaajoukkuetta Mendy on vuosina 2006–2008 edustanut yhdeksän kertaa.
Seurajoukkueura
Mendy muutti 18-vuotiaana opiskelemaan Yhdysvaltoihin, jossa hän pelasi usean kauden ajan Alabama A&M Universityn sekä George Masonin yliopiston joukkueissa NCAA- ja CAA-yliopistosarjoja. Yhdysvalloista Mendy siirtyi vuonna 2007 entisen bundesliigaseuran KFC Uerdingen 05:n riveihin Saksan neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle Oberligaan ja sieltä vuotta myöhemmin Itävallan kakkosliigaan 1. FC Vöcklabruckin joukkueeseen.
Vuosina 2010–2012 Mendy pelasi kaksi kautta Kiinan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla sekä parin kuukauden ajan Ruotsin 3. divisioonassa ennen siirtymistään Maltan pääsarjaan. Kaudella 2013–2014 Mendy edusti Bangladeshin liigan Feni SC:tä, joka sijoittui sarjassa toiseksi viimeiseksi, mutta selvisi kuitenkin cupin finaaliin.
Mendy siirtyi syksyllä 2014. Hän allekirjoitti FC Jazzin kanssa loppukauden mittaisen sopimuksen elokuussa 2014. Kauden päätteeksi Mendy siirtyi Kakkosessa pelanneen Kokkolan Pallo-Veikkojen riveihin. Hän oli sitten nostamssa KPV:tä Ykköseen ja on pelannut seuraavat kaudet 2016 ja 2017 KPV:ssä.
Maajoukkue
Maajoukkuedebyyttinsä Mendy teki vuonna 2006. Hän pelasi Gambian maajoukkueessa muun muassa vuoden 2010 MM-kisojen karsinnoissa.
Villien jäljillä
Villien jäljillä on suomalainen MTV3-televisiokanavalla esitettävä luonto-ohjelma. Ohjelmassa tutustutaan luontoon, sen syrjäisimpiin paikkoihin ja uhanalaisiin eläimiin. Villien jäljillä -ohjelman juontajat ovat Pirjo Heikkilä ja Kimmo Ohtonen. WWF tukee ohjelmaa. Ohjelma on samalla myös humoristinen.
Ilmestyskirjan ratsastajat
pienoiskuva|upright|[[Albrecht Dürer, Johanneksen ilmestys: neljä ratsastajaa, 1497–1498.]] Ilmestyskirjan ratsastajat (myös apokalyptiset ratsastajat tai neljä ratsumiestä) ovat neljä Johanneksen ilmestyksen kuudennessa luvussa mainittua vertauskuvallista hahmoa. Varsinkin keskiajalla niitä käytettiin aiheina taiteessa ruton, sodan, nälän ja kuoleman vertauskuvina.
New York Jets
New York Jets on amerikkalaista jalkapalloa pelaava joukkue NFL:ssä. Joukkueen kotipaikka on East Rutherford, New Jersey. New York Jets on yksi AFC:n itäisen divisioonan jäsenjoukkueista. Jets pelaa kotipelinsä MetLife Stadiumilla, jonka joukkue omistaa yhdessä New York Giantsin kanssa.
Joukkueen harjoittelualue ja pääkonttori (joka avattiin vuonna 2008) sijaitsevat Florham Parkissa, New Jerseyssä.
Historia
Alun perin joukkueen nimi oli New York Titans. Vuodesta 1963 joukkueen nimi on ollut New York Jets. Joukkue on voittanut Super Bowlin kerran, tammikuussa 1969, jolloin tapahtuma järjestettiin kolmannen kerran. Jets, silloisen AFL:n mestari, voitti ottelussa NFL:n mestarin Baltimore Coltsin luvuin 16–7.
Neisi Dajomes
Neisi Patricia Barrera Dajomes (s. 12. toukokuuta 1998 Puyo) on ecuadorilainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Dajomes on kilpaillut 75 ja 76 kg:n sarjassa. Hän voitti olympiakultaa Tokion kesäolympialaisissa 2020. Hän työnsi 118 kg ja tempaisi 145 kg, joista kumpikin oli kilpailun paras tulos. Yhteistulos 263 kg on myös 76-kiloisten sarjan olympiaennätys. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa hän oli 69 kg sarjan seitsemäs. Dajomesilla on lisäksi MM-hopeaa vuodelta 2017 sekä MM-pronssia vuosilta 2018 ja 2019.
Noora Matikka
Noora Matikka (o.s. Patrikainen, s. 3. syyskuuta 1996 Raahe) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Matikka pelasi aikuisten sarjoissa kaudesta 2011 lähtien. Kausina 2014–2017 hän pelasi 96 Superpesiksen runkosarjaottelua Kirittärien ja Pesä Ysien joukkueissa. Kaudella 2022 hän on pelannut satunnaisesti superpesistä Hyvinkään Tahkossa. Matikan kasvattajaseura on Jyväskylän Pesis.
Matikka avioitui maaliskuussa 2019 Miikka Matikan kanssa ja ilmoitti kesän 2019 jälkeen lopettavansa huippupesäpalloilun.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2016
right|100px|Jousiammunta. Jousiammunnassa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 16:tta kertaa. Kilpailut käytiin 6.–12. elokuuta Sambódromossa, jonne mahtuu yleisöön 6 000 henkilöä. Menestynein maa oli Etelä-Korea, jonka urheilijat voittivat kaikki neljä sarjaa, joista kaksi oli miehille ja kaksi naisille.
Christfried Ganander
Christfried (Kristfrid) Ganander (21. marraskuuta 1741 Haapajärvi – 17. helmikuuta 1790 Rantsila) oli suomalaisen kansankulttuurin kerääjä, pappi ja sanakirjan tekijä. Gananderin suurin saavutus oli ensimmäisen laajan suomen kielen sanakirjan kerääminen, joka jäi kuitenkin julkaisematta. Lisäksi hän oli kansanrunouden kerääjä jo ennen Elias Lönnrotia.
Henkilöhistoria
thumb|right|Kyltti Gananderin synnyinkodin seinässä Haapajärvellä. Ganander syntyi Haapajärvellä 1741 kappalainen Thomas Gananderin ja hänen vaimonsa Helena Hidenin perheeseen. Isän kuoltua 1751 hänet otti huollettavakseen äidinisä Henrik Hiden, joka oli kappalaisena Kauhajoen pappilassa. Ganander valmistui papiksi Turun akatemiasta ja vihittiin virkaansa vuonna 1763. Toimittuaan Pietarsaaressa kappalaisen apulaisena hän palasi yliopistoon 1765 ja valmistui maisteriksi 1766. Ganander oli apulaisena Vaasassa ja Laihialla, mutta toimi sitten Rantsilan kappalaisena vuodesta 1775 aina kuolemaansa saakka. Gananderin ensimmäinen puoliso noin vuodesta 1767 oli Magdalena Sinius (k. 1784) ja toinen vuodesta 1787 Helena Elisabet Gutzén (k. 1833).
Kirjailijan ja kääntäjän ura
Jo opinnoissaan Ganander oli saanut luonnontieteellisiä vaikutteita ja kiinnostunut Porthanin suomalaisuuden aatteesta. Kansankulttuurin kerääjänä ja tutkijana hänen julkaistu pääteoksensa on suomalaisten kansanuskon aakkosellinen hakuteos Mythologia Fennica vuodelta 1789. Sen aineiston hän oli koonnut kansanrunoista, loitsuista, perimätiedoista ja kirjallisista lähteistä. Lönnrot piti Gananderin työtä merkittävänä ja jatkoi sitä. Teoksesta on otettu faksimilepainos 1961. Gananderin teoksista merkittävin lienee kuitenkin julkaisematta jäänyt yli kaksi vuosikymmentä valmisteltu ja yli 30 000 hakusanaa sisältävä suomalais-ruotsalais-latinalainen sanakirja Nytt Finskt Lexicon jonka käsikirjoitus valmistui 1787. Mythologia Fennica oli tarkoitettu sen liitteeksi. Sanakirjassaan Ganander esittää myös etymologisia selityksiä sanoille. Teos julkaistiin faksimilejäljennöksenä 1937–1940.
Ganander julkaisi myös tilapäisrunoja ja toimi valistuksen hengessä kansanopettajana. Runokirjoista tunnetuin lienee 1786 ilmestynyt Runo-Kirja, ja 1789 painettu Venäjän Naima-Vijsu on puolestaan ilmeisesti ensimmäinen suomennettu venäläinen runoteos. Gananderin arvoituskokoelma Aenigmata Fennica, Suomalaiset Arwotuxet Wastausten kansa ilmestyi 1783 ja sisältää 337 arvoitusta. Se perustui hänen keräämäänsä kansanrunouteen ja suomen kielen sanastoon. Vuonna 1784 painettiin Gananderin kokoelma Uudempia Ulosvalituita Satuja, eri lähteistä koottuja eläinaiheisia satukäännöksiä, joista 15 viimeistä ovat runomuotoisia ja kaksi on suomalaisia kansansatuja.
Tuomas Ruuska
pienoiskuva|Tuomas Ruuska Tuomas Ruuska (s. 23. helmikuuta 1981) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Kuutoset Volleyn riveissä, Lentopallon 1-sarjassa. Lentopallourallaan hän on pelannut myös kuusi kautta SM-liigassa.
Ura
Tuomas Ruuska aloitti lentopallouransa syntymäkaupungissaan Teuvalla. Hiljalleen alkoi hahmottua Ruuskan lahjakkuus ja nuorten maajoukkuevalmentajat kiinnostuivat nuoresta lentopalloilijan alusta. 16-vuotiaana nuorukaisena Ruuska lähti opiskelemaan ja harjoittelemaan valtakunnan parhaiden poikalentopalloilijoiden kanssa Varalan Urheilukioon, Tampereelle.
SM-liiga
Varalasta tie vei lopulta SM-liigaan, Muuramen Lentopallon riveihin. Ensimmäisen liigaottelunsa Ruuska pelasi kaudella 2002, 21-vuotiaana nuorukaisena. Muuramen Lentopallossa hän nousi nopeasti seuran runkopelaajaksi. Kaudella 2007 Ruuska oli isossa roolissa yhdessä liigan parhaimmaksi lentopalloilijaksi valitun Pekka Kortteisen kanssa, kun joukkue eteni historian ensimmäisen kerran pudotuspeleihin.
Kauden 2007 jälkeen hän vaihtoi maisemaa Muuramesta takaisin Etelä-Pohjanmaalle, ja alkoi pelata liigajoukkue Vaasan Kiistossa. Kiistossa hän oli joukkueen tärkein lenkki läpi kauden. Pahoissa talousvaikeuksissa taistellut Kiisto menetti monia pelaajiaan kauden aikana, mutta Ruuska pysyi seurassa vaikka palkanmaksu hänelle takkusi paljon. Ruuska oli Kiiston paras pistemies koko kaudella.
Jymy kutsuu
Kaudeksi 2008-09 Ruuska siirtyi Nurmon Jymyn riveihin Lentopallon 1-sarjaan. Jymyläispaidassa hän on löysi kadoksissa olleen peli-ilonsa ja nousi uudelle tasolle urallaan. Hänet palkittiin muun muassa kentän parhaana peräti kuudessa ottelussa peräkkäin alkukauden aikana. Nurmolaisten kanssa Ruuska eteni aina ykkössarjassa puolivälieriin. Pohjoislohkossa joukkue oli neljäs.
Kuutosten riveihin
Kaudella 2009-10 Tuomas Ruuska pelaa fuusioseurassa nimeltä Kuutoset Volley. Siihen kuuluu myös hänen edelliskauden seuransa Nurmon Jymy, jolta Kuutoset peri sarjapaikan kaudelle 2009-10.
Hardi Volmer
Hardi Volmer (s. 8. marraskuuta 1957, Pärnu) on virolainen elokuvaohjaaja.
Volmer on elokuvissaan erityisesti kiinnostunut katsomaan Viron lähihistoriaa mustan huumorin kautta. Tulivesi (1994) on elokuva, joka käsittelee 1920-lukua. Se on tarina viinantrokaajista, jotka kuskaavat pirtua lahden yli Suomeen, jossa vallitsee kieltolaki. Kaikki nuo Leninit (1997) on puolestaan 1900-luvun alkupuolelle sijoittuva tarina virolaisesta miehestä, joka unelmoi Suur-Virosta. Hän alkaa kouluttaa Leninille kaksoisolentoja, jotta pystyisi syrjäyttämään alkuperäisen ja laittamaan tilalle yhden koulutetuistaan.
Tommi Taimi
Tommi Sakari Taimi (s. 21. syyskuuta 1990 Pori) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Norjan Fjordkraft-ligaenin Vålerenga IF:ssä. Hän laukoo oikealta.
Juniorivuodet
Taimi on Porin Ässien oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2005–2006 seuran C-nuorten kapteenina. Taimi oli joukkueensa tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 2+8=10 että C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 5+7=12, jolloin hän jakoi koko sarjan puolustajien pistepörssin voiton Ilveksen Janne Iversenin kanssa. Kaudella 2006–2007 Taimi jakoi tehoilla 7+18=25 B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssin neljännen sijan HPK:n Nikke Hirvihuhdan kanssa. Kaudella 2007–2008 hän oli Ässien B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 12+18=30, joilla Taimi voitti koko sarjan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain JYPin Sami Vatanen.
Kaudella 2008–2009 Taimi jakoi tehoilla 5+20=25 A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin viidennen sijan Bluesin Kristian Näkyvän kanssa. Hän jakoi sarjan pudotuspelien tehotilaston voiton Bluesin Ville Lajusen kanssa lukemalla +9. Kaudella 2009–2010 Taimi oli Ässien A-nuorten tehokkain puolustaja sekä neljänneksi paras pistemies Aleksi Halmeen kanssa tehoilla 10+17=27, joilla hän sijoittui A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä viidenneksi.