cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ristiretket
Ristiretkeläiskuningaskuntia Pyhällä maalla
Muutenkin ristiretkeläisvaltiot olivat sotilaalliselta voimaltaan heikkoja, vaikka saattoivatkin siitä huolimatta muodostaa uhan läheisille muslimien hallitsemille kaupungeille. Esimerkiksi Antiokian onnistui eräässä vaiheessa jo uhata Aleppon kaupunkia. Myöhemmin Antiokian mahdollisuudet uhata Syyriaa kaatuivat Aleppon voimistumiseen ja sisäisiin vallanperimyskiistoihin Antiokiassa.
Hengellisten ritarikuntien synty
pienoiskuva|pysty=0.8|vasen|[[Johanniittain ritarikunta|Johanniittain risti kuvattuna Maltan ritarikunnan vaakunaan.]] Kahden vaikutusvaltaisen hengellisen ritarikunnan, temppeliherrojen ja johanniittojen, perustaminen ratkaisi aikanaan Lähi-idän kristillisissä kuningaskunnissa vallinneen ongelman kaupunkien puolustuksesta. Ensimmäisinä vuosinaan kristilliset kuningaskunnat olivat suojattomia ulkopuolisia hyökkäyksiä vastaan, eivätkä ne voineet taata Pyhällä maalla matkaavien pyhiinvaeltajien turvallisuutta. Ratkaistakseen tämän ongelman Hugo Paynsilainen perusti noin vuonna 1120 kristillisen ritarikunnan, jonka tehtäviin kuuluisi Jerusalemin ympäristössä matkaavien pyhiinvaeltajien suojeleminen. Ritarikunta sai päämajakseen Jerusalemin kuninkaan Balduin II:n määräyksestä Salomon temppelinä tunnetun Al-Aqsan moskeijan rauniot. Tämä ritarikunta tultiin myöhemmin tuntemaan temppeliherrain ritarikuntana. Paavin vahvistettua ritarikunnan säännöstön vuonna 1129 ritarikunta alkoi suuresti kasvaa ja sai lahjoituksia kristityiltä lääninherroilta.
Toinen merkittävä ritarikunta oli johanniittain järjestö, joka sai alkunsa vuonna 1099 Jerusalemiin rakennetun Pyhän Johanneksen sairaalan perustamisesta. Sairaala saavutti pian suosiota, ja myös paavi siunasi sen, mitkä molemmat takasivat sairaalaa johtaville munkeille runsaita taloudellisia lahjoituksia. Myöhemmin johanniitat alkoivat järjestäytyä sotilaallisesti, ja järjestö otti Jerusalemin kuninkaan pyynnöstä vastuun eräiden linnoitusten suojelemisesta. Yhdessä temppeliherrojen kanssa johanniitat muodostivat myöhempinä aikoina Jerusalemin varusväen.
Vuoden 1101 ristiretki
Vuoden 1101 ristiretken taustalla oli se seikka, että vaikka ensimmäisen ristiretken onnistumisesta iloittiin, oltiin samalla huolestuneita ristiretken vaikutusten turvaamisesta. Esimerkiksi paavi Urbanus II:n seuraaja Paschalis II edusti tätä mielipidettä. Ajatus valloitusten säilyttämisestä johti siihen, että ensimmäiseen ristiretkeen aikanaan sitoutuneita, mutta myöhemmin kieltäytyneitä ylimyksiä ja alettiin painostaa lähtemään uudelle ristiretkelle. Samalla katsottiin, että jotkut ristiretkeläiset olivat palanneet sodasta liian nopeasti, jolloin heitäkin vaadittiin palaamaan Lähi-itään.
Painostus johti siihen, että joukko huonosti organisoituja joukkoja lähti käymään sotaa Lähi-idässä. Seurauksia huonosti organisoitujen joukkojen lähettämisestä olivat useat lähes täydelliset tappiot, joita ristiretkeläiset kokivat taistellessaan Pyhällä maalla. Vuoden 1101 ristiretkeen osallistui kyllä myös hyvin organisoituja joukkoja, kuten kreivi Guillaume de Neversin johtama armeija, joka kuitenkin murskattiin väijytyksessä. Taistellessaan vuoden 1101 ristiretkeläisiä vastaan turkkilaiset käyttivät uusia taistelutyylejä, joita he tulivat hyödyntämään myös myöhempien ristiretkien aikana.
Toinen ristiretki
pienoiskuva|Fresko, Bysantin keisari [[Manuel I Komnenos.]] Vuonna 1144 muslimiarmeijaa johtavan Zengin onnistui saada Edessa antautumaan. Ristiretkeläiskuningaskunnat Lähi-idässä olivat heikossa tilassa, eikä eurooppalaisilla ollut Edessassa kunnollista sotilaallista johtoa, eivätkä Jerusalemista tulleet joukot ehtineet apuun ennen kaupungin antautumista.
Edessan menetyksen jälkeen paavi Eugenius III aloitti järjestelyt uuden ristiretken aikaansaamiseksi. Hän muun muassa lähetti Ranskan kuninkaalle Ludvig VII:lle ristiretkeen kehottavan bullan. Kuningas itse kannatti ajatusta, mutta saadakseen myös vastahakoiset ylimyksensä samalla kannalle hän pyysi apua munkki Bernhard Clairvauxlaiselta, joka alkoikin saarnata uuden ristiretken puolesta ja sai joukon kannattajia. Ajatus uuden ristiretken järjestämisestä alkoi levitä Ranskan ulkopuolelle, ja Bernhardin onnistui taivutella myös Saksan keisari mukaan sotaan. Saksassa ajatus tosin myös herätti vastustusta, koska osa ylimyksistä toivoi mieluummin pyhää sotaa slaavilaisia pakanaheimoja vastaan. Tämän johdosta paavi Eugenius III siunasi myös tämän sodan ristiretkenä.
Ristiretki alkoi kireissä tunnelmissa, sillä Saksan keisarin saapuessa Bysantin raja-alueilla tämän keisari Manuel I Komnenos kävi sotaa Sisilian kuningasta Roger II:ta vastaan. Samalla Bysantin keisari oli solminut rauhan Vähän-Aasian voimakkaimman muslimivallan kanssa. Lisäksi keisarin suhtautuminen ristiretkiaatteeseen oli viileä, sillä hän ei katsonut ristiretkien hyödyttävän Bysanttia. Lisäksi Ranskassa yleinen mielipide oli häntä vastaan, minkä vuoksi hän pelkäsi saksalaisen armeijan loikkaamista Roger II:n puolelle. Tilannetta pahensi myös se, että Saksan ja Ranskan ristiretkeläisarmeijat olivat paikoin kurittomia ja aiheuttivat tuhoa kulkiessaan Bysantin halki, eikä paavi Eugenius III ollut edes yrittänyt suostutella Bysantin keisaria ottamaan vastaan näitä kahta ristiretkeläisjoukkiota. Bysantissa saksalaisia kehotettiin kulkemaan Vähä-Aasiaan nopeasti. He eivät jääneet odottamaan ranskalaisia, vaan marssivat kohti Edessaa. Konrad jakoi armeijan kahteen divisioonaan, ensimmäisen tuhosivat seldžukit 25. lokakuuta 1147 Dorylaeumin taistelussa. Toinen tuhottiin samaan tapaan aikaisin 1148.
Manuelin suhteet Ranskaan olivat jonkin verran paremmat, mutta hän kieltäytyi avustamasta omilla joukoillaan ja vannotti palauttamaan vallatut alueet Bysantille. Ranskalaiset tapasivat Konradin joukkojen jäänteet Nicaeassa, mutta Ludvig koki samanlaisen tappion kuin saksalaiset olivat kokeneet. Armeijoiden jäänteet pääsivät lopulta Syyriaan meritse.
Jerusalemissa Konrad vakuutti kuningas Balduin III:n hyökkäämään Damaskokseen, vaikka valtakunnilla oli aselepo. Muut ristiretkeläiset halusivat hyökätä heikompaan Aleppoon, joka olisi ollut portti Edessaan ja hillinnyt Nur al-Dinin vallan kasvua. Damaskoksen piiritys alkoi heinäkuussa 1148, mutta ristiretkeläiset olivat vedettömällä aavikolla ja vetäytyivät alle viikon kuluttua. Konrad ja Ludvig palasivat kotiin.
Ristiretken tuloksena Damaskos ei enää luottanut ristiretkeläisiin ja kaupunki luovutettiin Nur al-Dinille 1154. Baldwin III valloitti Askelonin 1153 ja toi epäonnekseen Egyptin sodan piiriin. Bernhard Clairvauxilainen koki myös nöyryytyksen ja yritti sanoutua irti ristiretkestä.
Taistelut Egyptissä
Ennen kolmannen ristiretken alkua Egyptissä käytiin sisäistä kamppailua vallasta. Jo ilman ristiretkiä ja niiden mukanaan tuomia ristiretkeläiskuningaskuntia Egyptin sisäpoliittinen tilanne oli sekava, sillä vaikka valta oli periaatteessa kalifien hallussa, kuului käskyvalta käytännössä pääministereille eli visiireille. Sisäpoliittisten ongelmiensa takia Egypti osti veroillaan rauhan Jerusalemin kuningaskuntaa johtavalta kuningas Balduin III:lta. Kun visiiri vaihtui vallankaappauksen seurauksena Egyptissä, myös verojen maksaminen Jerusalemiin lopetettiin. Tämän seurauksena silloinen kuningas Amalrik I aloitti sodan Egyptiä vastaan. Sota kuitenkin epäonnistui, koska kuninkaan armeija ei päässyt etenemään Niilin tulvien takia.
Johanniittojen ritarikuntaa johtaneen Gilbert d'Assaillyn onnistui vuonna 1168 saada Amalrik I rikkomaan aseleponsa Egyptin kanssa. Jouduttuaan taas sotilaallisen uhan eteen visiiri Shawar pyysi uudelleen apua Nur al-Dinilta, ja saikin sitä. Ristiretkeläiset kärsivät Egyptiä vastaan niin raskaita tappioita, että kuningas Amalrik I päätti perääntyä. Tätä voittoa seuranneena vuonna Nur al-Dinin armeijassa komentajana toiminut Shirkuh tappoi visiiri Shawarin ja otti tämän paikan. Shirkuh ei kuitenkaan elänyt enää kauan vaan kuoli muutamaa viikkoa vallankaappauksen jälkeen. Tällöin visiirin vallan otti itselleen Saladin. Saladin valmistautui torjumaan sekä Bysantin että ristiretkeläisten tuoman uhan, ja hänen onnistuikin selviytyä voittajana Damiettan piirityksestä, jonka lopuksi keskinäinen epäluulo rikkoi Bysantin ja ristiretkeläisten liiton. Saladinin asema ei kuitenkaan ollut turvattu, sillä pian Bysantti uudisti liittonsa Amalrikin kanssa, eikä myöskään Nur al-Din ollut tyytyväinen nykytilanteeseen. Saladin pääsi kuitenkin tästäkin pinteestä, sillä Nur al-Din kuoli vuonna 1174, ja samana vuonna Amalrik kuoli punatautiin.
Saladinin voimistuminen ja Jerusalemin kuningaskunnan tappio
pienoiskuva|[[Saladin kuvattuna 12. vuosisadalta peräisin olevassa arabialaisessa teoksessa.]] Nur al-Dinin kuollessa Saladin alkoi toimia hänen asemansa perimiseksi. Saladin esiintyikin Egyptissä islamin puolustajana ja eurooppalaisten ristiretkeläisten vastustajana, vaikka hän samanaikaisesti soti Nur al-Dinin sukulaisia ja muita muslimeja vastaan. Saladinin seurueeseen kuulunut Baha ad-Din ibn Shaddad kirjoitti teoksessaan Saladinin elämä Saladinista ja islamissa esiintyvän jihadin, pyhän sodan merkityksestä hänen elämälleen:
Kun Nur al-Dinin perhe halusi nostaa tämän pojan as-Salih Ismailin isänsä seuraajaksi, päätti Saladin tunnustaa tämän oikeuden isänsä asemaan eli epäviralliseen Aleppon ja Damaskoksen hallitsijuuteen. Samalla Saladin kuitenkin sanoi olevansa alaikäisen Ismailin sijaishallitsija, minkä vuoksi aluetta nimellisesti hallitseva kalifi nimittikin Saladinin Nur al-Dinin alueiden hallitsijaksi. Aleppo oli kuitenkin yhä Nur al-Dinin suvun hallinnassa, joten Saladin joutui käymään valtansa lujittamiseksi useita taisteluja.
Saladinin voimistuessa Jerusalemin kuningaskunnan johtajaksi nousi Balduin IV. Vuonna 1177 Saladin aloitti hyökkäyksensä kuningaskuntaa vastaan, jolloin kuningas Balduin IV lähti marssimaan joukkoineen häntä vastaan. Saladinin armeijan joukkovahvuuden pelottamana kuningas kuitenkin päätti perääntyä, jolloin Saladin antoi armeijansa hajota suorittamaan ryöstelyä. Tilanteeseen tarttuen kuningas Balduin IV aloitti hyökkäyksensä Saladinia vastaan ja onnistui lyömään tämän joukot. Saladin jatkoi hyökkäyksiään, ja jo seuraavana vuonna hän onnistui saavuttamaan voiton ja surmasi koko varuskunnan.
Vuonna 1187 Saladin saavutti siihen asti suurimman voittonsa ristiretkeläisjoukoista. Hän onnistui noin kolmenkymmenen tuhannen miehen vahvuisella armeijallaan saartaa Jerusalemissa vallan kaapanneen Guy de Lusignan joukot, jolloin nämä jäivät vaille ruokaa ja juomaa. Saladin ei kuitenkaan käynyt hyökkäykseen, vaan odotti seuraavaan päivään. Päivän kuumimman ajan koittaessa ristiretkeläisjoukkojen jalkaväki ilmeisesti pakeni, jolloin ratsuväki jäi yksin Saladinin armoille. Voitto jätti ristiretkeläisvaltiot turvattomiksi ja avasi Saladinille tien Jerusalemin kuningaskunnan kukistamiseksi. Tammikuussa 1189 Jerusalemin kuningaskunta oli kukistunut, Tripolin kreivikunta voitettu ja Antiokia oli heikoimmillaan. Ristiretkeläisten kannalta voimakkain paikka Lähi-idässä olikin Tyros, jonne lähetettiin joukoittain vahvistuksia.
Kolmas ristiretki
pienoiskuva|vasen|pysty|Kuningas [[Rikhard I Leijonamieli.]] Paavi Gregorius VIII:n vedottua useisiin eurooppalaisiin ruhtinaisiin nämä aloittivat 1180-luvun lopussa kolmannen ristiretken. Pyhälle maalle suuntasivat kolmen kuninkaan armeijat: Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan joukot Fredrik I Barbarossan johdolla, Ranskan armeija Filip II Augustin johtamina ja englantilaiset joukot kuninkaansa Rikhard I Leijonamielen käskyvallassa. Keisari Fredrik Barbarossa kuitenkin hukkui saavutettuaan voiton seldžukeista. Tästä huolimatta hänen joukkonsa jatkoivat matkaa Akkon kaupunkiin saakka, minne Rikhard I ja Filip II olivat jo ehtineet.
Saatuaan Akkon vallattua Saladinilta, Rikhard päätti vallata Jaffan, joka tarvittiin hyökkäykseen Jerusalemiin. Marssilla Saladin hyökkäsi, mutta Rikhard voitti tämän joukot selvästi. Tammikuussa 1192 Rikhard oli valmis hyökkäykseen Jerusalemiin, mutta Saladin vahvisti armeijaansa ja linnoitti kaupungin. Hän saavutti kahdesti näköetäisyyden kaupunkiin, mutta Saladinin joukot löivät hänet takaisin. Seuraavaksi Saladin yritti valloittaa takaisin Jaffan, mutta Rikhardin pienempi armeija voitti hänet 31. heinäkuuta.
Neljäs ristiretki
pienoiskuva|Ristiretkeläiset hyökkäävät [[Konstantinopoliin.]] Epäonnistuneen kolmannen ristiretken vuoksi paavi Innocentius III kehotti eurooppalaisia ruhtinaita lähtemään ristiretkelle Egyptiin. Ristiretkeläisjoukkojen saapuessa Venetsiaan selvisikin, että koska ristiretkeläisillä ei ollut rahaa hankkia laivoja, oli heidän laivojen saamiseksi autettava venetsialaisia sekä bysanttilaista kruununtavoittelijaa. Tämän takia ristiretkeläiset auttoivat Bysantin hallitsijan virkaa tavoitelleen prinssin nousemaan valtaistuimelle. Konstantinopolilaiset alkoivat kuitenkin kapinoida, mikä johti siihen, ettei ristiretkeläisille luvattuja palkkoja voitu maksaa. Tiedon selvittyä ristiretkeläiset valtasivat Konstantinopolin uudelleen, mutta tällä kertaa sotilaiden sallittiin alkaa ryöstellä kaupunkia. Lisäksi Bysantin keisarikunta hajotettiin, ja perustettiin Latinalainen keisarikunta. Samalla Venetsialle luovutettiin lähes kaikki Kreikan saaret. Neljättä ristiretkeä ei jatkettu sen enempää, vaan Konstantinopolista ryöstettyjä aarteita alettiin kuljettaa Eurooppaan.
Viides ristiretki
pienoiskuva|vasen|Damiettan kaupungin valtaus. Viides ristiretki lähti Unkarista, Itävallasta ja Baijerista neljännen kirkolliskokouksen (1215) siunaamana. Paavi Innocentius III varusti retken matkaan hyökkäämään nousevaa voimakasta muslimivaltio Egyptiä vastaan. Koska toinen ristiretki oli ollut pettymys, hän halusi välttää kuninkaiden sekaantumista matkajärjestelyihin. Fredrik II olisi ollut innokas, mutta paavi torjui hänen osallistumisensa.
Ristiretkeläisten onnistui valloittaa Damiettan kaupunki Egyptissä vuonna 1219. Voitonhuumassaan he yrittivät hyökätä myös Kairoon, mutta Niili tulvi heidän edessään ja saartoi ristiretkeläiset, jotka tulivat pahasti lyödyiksi.
Rock’n’Roll All Night Long 1973–1988
Rock’n’Roll All Night Long 1973–1988 on vuonna 2007 julkaistu Hurriganesin tupla-DVD, joka julkaistiin vuonna 2007. Se nousi suoraan Suomen virallisen DVD-listan ykkössijalle, ja pysyi listalla yhteensä 41 viikkoa.
Ristiretket
Kuudes ristiretki
Fredrik II oli halunnut osallistua jo viidennelle ristiretkelle, mutta paavi ei hyväksynyt häntä mukaan, koska pelkäsi auktoriteettinsa kyseenalaistamista. Vuonna 1225 Fredrik nai Jerusalemin Isabellan, joka oli Jerusalemin kuningaskunnan nimellisen hallitsijan tytär. Tämän jälkeen Fredrikillä oli laillinen syy olla kiinnostunut kuningaskunnan palauttamisesta valtaan.
Fredrik lähti Brindisistä Syyriaan 1227. Epidemian takia Fredrikin laivaston piti palata Italiaan. Ristiretkeläisvalan rikkominen antoi paaville syyn julistaa Fredrik pannaan. Tästä huolimatta Fredrik lähti uudelleen kohti Syyriaa, ja saapui Akkoon syyskuussa 1228.
Akkossa, joka oli Jerusalemin kuningaskunnan nimellinen pääkaupunki, oli erilaisia mielipiteitä Fredrikistä. Hänen oma armeijansa ja iso osa ylimystöstä tuki häntä, mutta patriarkka, Temppeliherrat ja monet tavalliset kansalaiset eivät häntä tukeneet. Tämä liittyi yleiseurooppalaiseen jakaantumiseen paavin ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kannattajiin. Fredrik sai kuitenkin kaupungin yhtenäistymään.
Tämän jälkeen Fredrik siirsi kaikki kokoon saamansa joukot Akkosta Jaffaan ilmaisten näin selvästi, että hänen aikomuksenaan oli hyökätä linnoittamattomaan Jerusalemiin. Egyptin sulttaani Al-Kamil tarjosi nopeasti sopimusta, josta Fredrik ei voinut kieltäytyä. Vuoden 1229 Jaffan sopimuksella Fredrik sai Jerusalemin, Betlehemin, Nasaretin ja muutamia muita paikkakuntia sekä pyhiinvaeltajien tien Jaffaan. Jerusalemia ei linnoitettu, koska muslimit saivat oikeuden valvoa Temppelivuorta ja sen moskeijoita. Lisäksi sovittiin kymmenen vuoden aselevosta. Näin Fredrik pääsi ratsastamaan Jerusalemiin kuninkaana (itse asiassa sijaishallitsijana, sillä hänen alaikäinen poikansa oli perinyt Jerusalemin kruunun äidinisältään.) Paavi ei sopimusta hyväksynyt, koska hänen mukaansa muslimeja vastaan piti taistella eikä tehdä heidän kanssaan kauppoja.
Seitsemäs ristiretki
Seitsemäs ristiretki 1248–1254 oli Ranskan kuninkaan Ludvig IX:n järjestämä ristiretki Egyptiin. Hän lähti sinne 15 000 miehen voimin, mutta retki epäonnistui pahasti: egyptiläiset löivät ranskalaiset Al Mansurahissa, ja Ludvig itse päätyi egyptiläisten vangiksi Damiettaan, mistä hänet vapautettiin suuria lunnaita vastaan. Sen jälkeen Ludvig piileskeli ristiretkeläishovissaan Akkon kaupungissa.
Kahdeksas ristiretki
Kahdeksas ristiretki vuonna 1270 oli Ludvig IX:n järjestämä ristiretki, jonka alkuperäinen tavoite oli avustaa ristiretkeläisvaltioiden jäänteitä Syyriassa. Retki kuitenkin päätyi Tunisiaan, jossa Ludvig vietti kaksi kuukautta ennen kuin kuoli vatsatautiin.
Tuohon aikaan mamelukit laajensivat valtaansa itäisellä Välimerellä. Jerusalemin kuningas oli vetäytynyt Akkoon, ja Ludvig halusi lähteä hänen avukseen. Ludvigin veli Anjoun Kaarle I taivutteli veljensä aloittamaan retken Tunisian valloituksella sillä verukkeella että Tunisiasta käsin olisi helpompi hyökätä Syyriaan ja Egyptiin. Tunisian sulttaanilla oli yhteyksiä Espanjaan, joten saattoi kuvitella että hän olisi käännytettävissä kristinuskoon. Tämä palveli ennen kaikkea Kaarlen omia valtapyrkimyksiä, sillä mamelukit havittelivat myös Sisiliaa.
Petteri Orpo
Antti Petteri Orpo (s. 3. marraskuuta 1969 Köyliö) on suomalainen poliitikko ja Suomen pääministeri vuodesta 2023 lähtien. Orpo on ollut Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtaja vuodesta 2016.
Ristiretket
Kahdeksas ristiretki
Retkeläiset saapuivat Afrikkaan heinäkuussa ja sairastuivat saastuneesta juomavedestä. Ludvig kuoli samana päivänä kuin Kaarle saapui paikalle. Kaarle julisti Ludvigin pojan Filip III Rohkean uudeksi kuninkaaksi, mutta tämän alaikäisyyden takia otti itse ristiretken johdon käsiinsä.
Piiritysjoukkojen jatkuvan sairastelun takia Tunisin piiritys lopetettiin 30. lokakuuta. Sopimus sulttaanin kanssa takasi kaupungin munkeille vapauden harjoittaa uskontoaan, ja jonkinlaiset vapaakauppaoikeudet, joten ristiretkeä voidaan hyvällä tahdolla sanoa menestykseksi. Kaarle liittoutui Englannin Edvard Pitkäjalan kanssa. Kun Kaarle jatkoi Tunisian piiritystä, Edvard iski Syyriaan. Syyrian retki, yhdeksäs ristiretki, lasketaan joskus osaksi kahdeksatta.
Yhdeksäs ristiretki
Yhdeksäs ristiretki yhdistetään joskus sitä edeltävään kahdeksanteen ristiretkeen. Sitä pidetään viimeisenä keskiajan ristiretkistä, jotka suuntautuivat Pyhään maahan. Retken syynä oli Egyptin mamelukkien valtakunnan jatkuva kasvu ja pian tapahtuva viimeisten ristiretkeläisten linnoitusten hylkääminen. Pohjois-Afrikkaan suuntautunut kahdeksas ristiretki sekä Pyhään maahan suuntautunut yhdeksäs olivat osina laajempaa suunnitelmaa, johon kuului muun muassa espanjalaisten kuninkaiden toimintaa, armeijan liikehdintää pakanoita vastaan itäisessä Euroopassa sekä liitto mongolien kanssa mamelukkeja ja turkkilaisia vastaan. Siksi ristiretkeläisten kansallisuus vaihteli eurooppalaisista prinsseistä (Englannin prinssi Edvard ja Ranskan Ludvig IX) uskonnollisiin johtajiin (Bysantin keisari) ja mongolijohtajiin kuten Möngke- ja Hülegü-kaanit.
Ensisijainen syy retkelle oli mongolien häviö mamelukille vuonna 1260. Vihollisten kukistuttua mamelukki Baibars murhautti voittoisan Qutuzin ja sai näin sulttaanin tittelin itselleen. Heti päästyään valtaan hän järjesti hyökkäyksiä kristittyjen retkikuntia vastaan Arsufissa, Athlithissa, Haifassa, Safedissa, Jaffassa, Askalonissa ja Caesareassa. Kun ristiretkikaupungit linnoituksineen kaatuivat yksitellen, niiden asukkaat joko surmattiin tai myytiin orjiksi. Kristityt pyysivät apua Euroopan hallitsijoilta, mutta apu tuli hitaasti. Vuonna 1268 Baibars kukisti Antiokian, millä hän turvasi mamelukkien valtakunnan pohjoisrajan ja siirsi uhan ristiretkeläisten kaupunkiin Tripoliin.
Suunniteltiin, että Edvard ja Ludvigin veli Anjoun Kaarle veisivät armeijansa Jerusalemin kuningaskunnan pääkaupunkiin Akkoon, minne Baibarsin sotaretki lopulta suuntaisi. Juuri kun he saapuivat kaupunkiin, Baibars oli Tripolin kimpussa, joka oli viimeinen jäljellä oleva alue Tripolin maakunnasta ja täynnä kristittyjä pakolaisia. Päämajoistaan Kyproksella ja Akkossa Edvard ja Kaarle hyökkäsivät Baibarsin sisälinjoihin. Loppuvuoden prinssi odotteli edesmenneen Ludvig IX:n ristiretkeläisiä sekä korjaten ja vahvistaen kaupungin puolustuksia.
Baibars alkoi epäillä, että mereltä oli tulossa hyökkäys Egyptiin, ja koska hän piti tilannetta vaarallisena, hän rakennutti laivaston vastaamaan aavistelemaansa hyökkäykseen. Kun laivasto oli valmis, Baibars ei hyökännyt suoraan ristiretkeläisiä vastaan vaan yritti vuonna 1271 rantautua ensin Kyprokselle toivoen houkuttelevansa esiin Jerusalemin nimellisen kuninkaan, Kyproksen Hugo III:n ja hänen Akkon laivastonsa. Sulttaani tahtoi valloittaa saaren jättääkseen siten Edvardin ja muut ristiretkeläiset saarroksiin Pyhään maahan. Hyökkäys ei kuitenkaan onnistunut, ja Baibarsin laivasto tuhottiin.
Voiton jälkeen Edvard ymmärsi, että pidemmän oleskelun takaamiseksi kristillisessä seurakunnassa vellovat erimielisyydet olisi tukahdutettava, ja toimi sovittelijana Hugon ja tämän vastahakoisten ritareiden kanssa. Välien sovittelun jälkeen Edvard aloitti neuvottelut Baibarsin kanssa yhdentoista vuoden aselevon puolesta. Neuvottelut kuitenkin olivat vähällä päättyä sulttaanin lähetettyä salamurhaajia prinssin luo. Edvard ja hänen ritarinsa surmasivat salamurhaajat ja ryhtyivät heti suunnittelemaan hyökkäystä Jerusalemiin. Ennen kuin kostoretki alkoi, prinssi sai tiedon, että hänen isänsä Henrik III oli kuollut ja hänestä tulisi Englannin seuraava kuningas. Baibarsin kanssa tehtiin sopimus, ja Edvard pääsi palaamaan Englantiin, missä hänet kruunattiin kuninkaaksi vuonna 1272. Sulttaani palasi Kairoon.
Petteri Orpo
Hän on toiminut kansanedustajana vuodesta 2007. Huhtikuusta kesäkuuhun 2023 hän toimi väliaikaisena eduskunnan puhemiehenä. Aiemmin Orpo oli Stubbin hallituksen maa- ja metsätalousministeri 2014–2015 sekä Sipilän hallituksen sisäministeri 2015–2016 ja valtiovarainministeri 2016–2019. Vuosina 2012–2014 Orpo toimi kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Elämä
Orpo valmistui ylioppilaaksi Säkylän seudun lukiosta vuonna 1989. Hän aloitti opinnot Turun yliopistossa vuonna 1990, ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi 12 vuotta kestäneiden opintojensa jälkeen vuonna 2002. Hänen pääaineensa oli taloustiede ja pro gradu -tutkielmansa hän teki aiheesta "Kuntien palvelutuotannon perusteet ja sen uudelleen järjestäminen."
Opiskeluaikanaan Orpo toimi Turun yliopiston ylioppilaskunnan (TYY) pääsihteerinä vuosina 1994–1996 sekä Suomen ylioppilaskuntien liitto SYL:n pääsihteerinä vuosina 1997–1998. Tämän jälkeen hän työskenteli Varsinais-Suomen Kokoomuksen toiminnanjohtajana vuoteen 2001 ja sisäasiainministeri Ville Itälän erityisavustajana 2002–2003. Ennen valintaansa kansanedustajaksi Orpo työskenteli Turun Aikuiskoulutuskeskuksen yrityspalvelujohtajana vuosina 2005–2007.
Kunnallispoliitikkona
Kunnallispolitiikassa Orpo on toiminut Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1996–2000 ja uudelleen vuodesta 2005. Vuosina 1999–2002 ja 2005–2007 hän oli myös Turun kaupunginhallituksen jäsen, mutta erosi tehtävästä aloittaessaan kansanedustajana. Orpo oli vuosina 2012–2014 Varsinais-Suomen liiton maakuntahallituksen puheenjohtaja. Orpo on ollut myös kokoomuksen Varsinais-Suomen piirin puheenjohtaja vuosina 2005–2012.
Kansanedustajana
Eduskuntaan Orpo valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2007 vaaleissa, joissa hän sai 6 069 ääntä. Hän oli vaalikaudella kokoomuksen eduskuntaryhmän kolmas varapuheenjohtaja. Hän oli historian ensimmäinen vastavalittu kansanedustaja kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajistossa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Orpo valittiin toiselle kaudelle 11 018 äänellä. Kesäkuusta 2011 hän toimi Kokoomuksen eduskuntaryhmän toisena varapuheenjohtajana, kunnes hänet valittiin marraskuussa 2012 ryhmän puheenjohtajaksi elinkeinoministeriksi siirtyneen Jan Vapaavuoren tilalle. Kesäkuussa 2014 Orpo siirtyi maa- ja metsätalousministeri Jari Koskisen tilalle uuteen Stubbin hallitukseen. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Orpo sai koko maasta yhdeksänneksi eniten ääniä, 17 347.
Sipilän hallituksessa
Syksyllä 2015 sisäministeriön toimialalla nousi keskeiseksi Euroopan pakolaiskriisin hoitaminen. Orpo peräänkuulutti asiassa Euroopan laajuisia toimia. Orpo ilmoitti ensin, että rajoja ei voi laittaa kiinni, mutta sanoi myöhemmin, että Suomi voisi harkita rajojen sulkemista, mikäli Euroopan tasoista ratkaisua kriisiin ei synny.
Vaalien jälkeen kokoomusta ja Petteri Orpoa arvosteltiin koulutuslupauksen pettämisestä. Ennen eduskuntavaaleja Orpo ja kokoomus olivat luvanneet, että koulutuksesta ei leikata. Sipilän hallitus kuitenkin päätti leikata koulutuksesta satoja miljoonia euroa.
Kokoomuksen puheenjohtajana
Orpo ilmoitti 4. toukokuuta 2016 lähtevänsä mukaan kokoomuksen puheenjohtajakisaan kesäkuun 2016 puoluekokouksessa. Stubbin kokoomuksen johtoon valinneessa puoluekokouksessa kaksi vuotta aiemmin hän ei asettunut ehdolle vedoten perhesyihin. Tuolloin hän kuvaili ratkaisua elämänsä suurimmaksi päätökseksi. Orpo valittiin puolueen puheenjohtajaksi toisella äänestyskierroksella kokoomuksen puoluekokouksessa Lappeenrannassa 11. kesäkuuta 2016. Syyskuussa 2020 Porissa järjestetyssä puoluekokouksessa Orpo valittiin ilman vastaehdokkaita jatkamaan Kokoomuksen puheenjohtajana vuoden 2022 puoluekokoukseen saakka. Kalajoen puoluekokouksessa kesäkuussa 2022 Orpo valittiin edelleen yksimielisesti jatkamaan Kokoomuksen puheenjohtajana.
Yksityiselämä
Keväällä 2021 Orpo sai 1270 euron sakot liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Hän ajoi ylinopeutta Säkylässä. Alueella oli 80 km/h nopeusrajoitus, mutta Orpo ajoi 101 km/h. Saman vuoden kesäkuussa, pian kuntavaalien jälkeen, Orpo jäi puolentoista kuukauden sairauslomalle sydäninfarktin vuoksi.
Orpo on toivonut sukunimeään taivutettavan genetiivimuodossa Orpon sukunsa pitkän käytännön mukaisesti. Kotimaisten kielten keskuksen suositus on Orvon.
Martta Eskelinen
Martta Eskelinen (30. syyskuuta 1922 Nurmes – 31. lokakuuta 2003 Helsinki ) oli suomalainen kääntäjä.
Eskelinen tuli ylioppilaaksi Nurmeksen yhteislyseosta 1943. Valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1949. Eskelinen toimi kustannustoimittajana Otavalla vuodesta 1948.
Eskelisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Edvard Eskelinen ja Sanni Vappu (o.s. Ikonen).
Samalas
Samalas on vanha tulivuori Indonesiassa Lombokin saarella. Sen yhteydessä on nykyisin yhä toimiva Rinjani
Samalas on todennäköisesti purkautunut vuonna 1257 ja aiheuttanut vuonna 1258 alkaneen hyvin kylmän kauden maapallolla. Talvi oli hyvin pitkä, kesä kylmä ja pilvinen, kuu oli pitkät ajat näkymättömissä. Ihmisiä kuoli huonojen satojen vuoksi nälkään ja tauteihin vielä vuosina 1260–1261. Purkaus oli voimakkain viimeisten 7 000 vuoden aikana.
Kurjuuden seurauksena noina aikoina kiersi Euroopassa itseään ruoskivia katumusharjoituksia tekevän flagellantit-nimisen joukkoliikkeen jäseniä.
Putoamakello
pienoiskuva|Panssarilaiva Ilmarisen putoamakello ja sen hoitaja aluksen tulenjohtokeskuksessa Putoamakello oli raskaissa tykistöllä varustetuissa aluksisa käytetty tulenjohtolaite, joka oli sijoitettu tulenjohtokeskukseen. Päätykistöä käytettäessä siihen syötettiin tiedot tulevasta ammunnasta. Tykin lauetessa kello käynnistyi ja alkoi soida kolme sekuntia ennen laskettua ammuksen lentoajan päättymistä. Soitto päättyi kranaattien oletettuna iskuhetkenä, mikä mahdollisti omien ammusten iskemien erottamisen muiden ampumista kranaateista.
Benjamin Alfthan
Benjamin Alfthan (27. helmikuuta 1866 Ilmee – 13. toukokuuta 1921 Antrea ) oli suomalainen osuustoimintamies ja yritysjohtaja.
Alfthanin vanhemmat olivat kirjailija Johannes Alfthan ja Viktorina Tavast ja puoliso vuodesta 1890 Ida Gustava Månsson. Alfthan tuli ylioppilaaksi 20-vuotiaana 1886 ja valmistui agronomiksi kolmen vuoden opintojen jälkeen 1889. Toimittuaan 1890–1897 valtion omistaman tilan hoitajana hän työskenteli vuoteen 1901 maanviljelyskoulun opettajana, kunnes tuli Pellervon Välitysliikkeen johtajaksi. Sen toimintaa jatkaneen Hankkijan toimitusjohtaja Alfthan oli perustamisvuodesta 1905 vuoteen 1919 ja vielä myöhemmin johtokunnan neuvotteleva jäsen. Tämän jälkeen Althan oli Osuusliike Rehutuonnin toimitusjohtaja vuoteen 1921. Alfthanin aloittaessa Hankkijan toimitusjohtajana sillä oli noin 50 osuuskuntajäsentä, hänen erotessaan keväällä 1919 niitä oli 860. Alfthan oli Pellervo-Seuran johtokunnan jäsen 1909–1917, Osuukassojen Keskuslainarahaston hallintoneuvoston jäsen 1907–1917 ja Suomen Osuustoimintalehden toimituskunnan jäsen 1912–1918.
HMS Vengeance (S31)
HMS Vengeance (viirinumero S31) on Britannian kuninkaallisen laivaston Vanguard-luokan ydinsukellusvene.
Palvelus
Alus on Clyden laivastotukikodassa.
Tõrva
Tõrva on epäitsenäinen kaupunki (linn, asustusüksus) Tõrvan kunnassa Valgamaan maakunnassa, Virossa. Tõrva on Tõrvan kunnan keskus. Ennen vuoden 2017 kuntauudistustusta Tõrva oli itsenäinen kaupunki. .
Kaupunki sijaitsee Õhnejoen varrella.
Sen asukasluku oli vuonna 2010 3 099, pinta-ala 4,80 neliökilometriä ja asukastiheys 645,6 asukasta neliökilometrillä.
Smear Campaign
Smear Campaign on grindcore-yhtye Napalm Deathin vuonna 2006 julkaistu albumi. Sanoituksiltaan levy on teema-albumi, joka kritisoi ja kyseenalaistaa uskontoja. Levyn kannessa symboloidaan teemaa monin tavoin: keskellä näkyy kommandopipoon puettu pääkallo, jonka otsassa on kristinuskon iktys-symboli. Kallon oikealla puolella on sirppi, jonka terässä lukee "Freedom is the wage of sin" (suom. Synnin palkka on vapaus). Kallon vasemmalla puolella näkyy mielenosoituskylttejä, joissa lukee iskulauseet "You are either with us or against us" sekä "No choice" (suom. Ei valinnanvapautta). Kuvan taustana on hautausmaa ja koko kuva on ympyröity patruunavyöllä.
Tõrva
Väestö
Vuonna 2011 Tõrvan kaupungissa oli 2 729 asukasta, joista 2 697 (98,8 %) oli virolaisia, 12 (0,4 %) venäläisiä ja 15 (0,5 %) muita kansallisuuksia.
Ruben Wolochin
Ruben Wolochin on argentiinalainen lentopallovalmentaja, joka valmentaa 2008–2009 kaudella Lentopallon SM-liigassa pelaavaa Raision Loimun joukkuetta.
Smear Campaign
Levy on julkaistu normaalin CD-version lisäksi myös pahvikantisena digipak-versiona, jolla on mukana 2 bonusraitaa.
Ruben Wolochin
Ura Suomessa
Woloxhin aloitti valmentamisen Suomessa LiigaEurassa, joka pelaa naisten SM-liigassa. LiigaEuraa hän valmensi kaksi kautta vuosina 2005-2007. Hän palasi takaisin miesten valmennukseen kun hän solmi Loimun kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen 2007–2008-kaudeksi. Jota hän jatkoi ensimmäisen kautensa jälkeen yksivuotisella sopimuksella. Hän on valmentanut ennen Suomeen tuloaan 2005 kotimaansa lisäksi Espanjassa ja Tanskassa. Suomea Wolochin ei vielä puhu, joten päävalmentaja ohjaa suomalaisia pelaajia englannin kielellä, jota Wolochin puhuu sujuvasti.
Frederika (Hannover)
Frederika oli Brunswick-Lüneburgin herttuan Ernst Augustin ja Viktoria Luisen tytär joka kasvoi Itävallassa ja kävi koulunsa Englannissa, Saksassa ja Italiassa. Hän meni naimisiin Kreikan kruununprinssi Paulin kanssa vuonna 1938. Häiden jälkeen hän oppi kreikan kieltä ja liittyi ortodoksiseen kirkkoon. Perhe asui Ateenan lähistöllä, missä heille syntyi kaksi lasta, Sofía ja Konstantin.
Ruben Wolochin
Persoona
Wolochin on erittäin aurinkoinen ja positiivinen persoona. Suosittelijana toimineet edelliset seurat ovat kehuneet Wolochinia erittäin vaativaksi valmentajaksi. Hän tulee jatkamaan Loimussa määrätietoista nuorten lahjakkuuksien kehittämistä. Tämä tarkoittaa Loimun liigajoukkueen valmentamisen ohella aamuharjoitusten vetämistä Aurajoen Urheilulukiossa ja Turun Urheiluakatemiassa.
Frederika (Hannover)
Toisen maailmansodan puhjettua perhe siirtyi Kreetalle, sieltä Egyptiin ja asettui lopulta Etelä-Afrikkaan, missä nuorin tytär Irene syntyi. Siellä asuessaan prinsessa aloitti hyväntekeväisyysjärjestön, joka keräsi rahaa kreikkalaisille. Perhe pääsi palaamaan Kreikkaan vasta 1946. Heistä tuli kuningasperhe, kun Yrjö II kuoli vuonna 1947. He keskittyivät sisällissodan taltuttamiseen, ja suosittu kuningatar vieraili joukkojen luona rintamalla myös yksin miehensä sairastaessa. Sodan päätyttyä 1949 alkoi jälleenrakennus. Kuningatar pyrki uudistamaan myös maan jälkeenjäänyttä koulutusta.
Ruben Wolochin
Ura
Ruben Wolochin on toiminut erilaisissa valmennustehtävissä vuodesta 1992 lähtien. Kotimaassaan hän on valmentanut naisia pääsarjatasolla ja vetänyt junioritoimintaa eri seuroissa. Miesten valmennuksessa Wolochin oli ensimmäisen kerran mukana jo kausina 1992–1994, kun hän toimi Argentiinassa A1-Liigan Club Regatas Santa Fe -joukkueen apuvalmentajana.
Frederika (Hannover)
1960-luvulla, kun ulkomainen apu tyrehtyi, kuningasperhe alettiin nähdä turhana rahanhukkana ja heidän suosionsa laski. Kuningas kuoli 1964. Vuoden 1967 sotilasvallankaappauksen jälkeen Frederika pakeni Roomaan poikansa kanssa. Tytär Sofiasta tuli Espanjan kuningatar. Frederika kuoli Madridissa ollessaan vierailulla tyttärensä luona.
Ruben Wolochin
Ura
Miesten päävalmentajana hän toimi ensimmäisen kerran Espanjassa kaudella 2002–2003. Kaudella 2003–2004 hän nosti espanjalaisen Club Voley Guaddan A2-sarjasta maan pääsarjaan, A1:een. Nousun jälkeen Wolochin lähti Tanskaan SK Århusin miesten pääsarjajoukkueen valmentajaksi. Tanskan kaudellaan hän valmensi hopeaa sekä liigassa että cupissa. Tanskasta Wolochin siirtyi Suomeen ja Euraan, jossa hän on valmentanut nyt kahden vuoden ajan tutustuen samalla suomalaisiin ihmisiin, kulttuuriin ja lentopalloiluun.
Tutkinto
Wolochin on suorittanut Argentiinassa suomalaista korkeakoulututkintoa vastaavat opinnot valmennuksesta ja urheilutieteistä. Lisäksi hän on suorittanut mm. FIVB:n Level 1 –valmentajatutkinnon.
Love (The Beatlesin albumi)
Love on The Beatles-yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin marraskuussa 2006. Albumi sisältää 26 yhtyeen hittiä ja suurin osa sen kappaleista on John Lennonin ja Paul McCartneyn työstämiä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Lennon/McCartney jollei toisin ilmoitettu.
Hannah Graaf
Hannah Rakel Serafia Karyd (o.s. Graaf, s. 31. elokuuta 1978) on ruotsalainen malli ja laulaja. Graaf on syntynyt Göteborgissa mutta kasvanut Kungsängenissa. Lapsena hän lauloi helluntaikirkon kuorossa.
Ura
Vuonna 1998 Graaf ja hänen vanhempi siskonsa Magdalena Graaf perustivat europop-yhtyeen Graaf ja saivat levytyssopimuksen BMG Swedeniltä. Levyn tuottajina toimivat Christer Sandelin, Tommy Ekman ja Rob 'n' Raz. Yhtye keikkaili laajalti ja heidän suurin hittinsä oli You Got (What I Want). He lopettivat suosion laannuttua ja Magdalena keskittyi perhe-elämään.
Vuonna 2004 Graafin siskokset yrittivät yhteistä comebackia malleiksi ja heistä kuvattiin kuvasarja losangelesilaiseen miestenlehteen FHM.
Erottuaan David Boudalista (naimisissa 2003–2006) Graaf teki lyhytaikaisen kokeilun takaisin musiikin parissa. Vuonna 2006 hän esitti kappaleen "Naughty Boy" Melodifestivalenissa.
Vuoden 2007 loppupuolella Graaf juonsi yhdessä Doreen Månssonin kanssa Ruotsin Idol 2007:n jälkeen esitettyä Idol Eftersnack -ohjelmaa, jossa he haastattelivat pudonneita kilpailijoita.
Yksityiselämä
Graaf on yhdessä siskonsa kanssa rakennuttanut Keski-Intian Nagpuriin koulun ja orpokodin ja Etelä-Intiaan kaksi orpokotia.
Tyrvännön kirkko
thumb|250px|left|Kirkon vieressä olevien sankarihautojen muistomerkki. Tyrvännön kirkko sijaitsee Hattulan Tyrvännössä. Rakennusmestarina toimineen Matti Åkerblomin ja Ruotsin yli-intendentin viraston suunnittelema kirkko on rakennettu 1796–1801 ja vihitty virallisesti 1803.
Sisäviisteisen tasavartisen ristikirkon muotoa on vuosien saatossa muutettu useaan otteeseen. Eritoten vuoden 1902 remontissa, jolloin myös kellotornia korotettiin. Kirkonkellot ovat kuitenkin vuosilta 1704 ja 1709 eli ne ovat lähes sata vuotta vanhempia kuin itse kirkko. Kellot ja muuta kirkon kalustoa siirrettiin Lepaan puutarhaopiston alueella sijainneesta Tyrvännön ensimmäisestä, keskiaikaisesta kirkosta. Esimerkiksi vanhasta kirkosta peräisin oleva saarnatuoli on 1690-luvulta. Uuteen kirkkoon siirrettiin myös useita puuveistoksia, kuten kirkossa oleva keskiajalta peräisin oleva krusifiksi. Emelie Boijen hovimaalari Robert Wilhelm Ekmanin aiheen mukaan maalaama alttarimaalaus Kristus rukoilee Getsemanessa vuodelta 1853. Kirkossa on tilaa noin 400 hengelle.
Kirkkoa on kunnostettu useaan otteeseen. Nykyinen jugend-henkinen ulkoasu on peräisin H. R. Helinin suunnitelmien mukaan vuonna 1902 tehdyistä muutostöistä. Seuraavat suuremmat korjaukset tehtiin 1947 ja 1992. Vuonna 2010 tehtyjen selvitysten mukaan kirkko on huonossa kunnossa ja korjaustyöt vievät useita vuosia.
Arthur Golden
Arthur Golden (s. 1956 Chattanooga Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Golden on kirjoittanut menestysromaanin Geishan muistelmat.
Golden kuuluu varakkaaseen New York Times -lehden omistavaan Ochs-Sulzbergerin sukuun. Hän opiskeli Harvard Collegessa ja suoritti arvosanan taidehistoriassa erikoistuen japanilaiseen taiteeseen. Vuonna 1980 hän suoritti Master of Arts -arvon Japanin historiassa Columbian yliopistossa ja opetteli mandariinikiinaa. Vietettyään kesän Pekingin yliopistossa hän meni töihin Tokioon. Yhdysvaltoihin palattuaan hän suoritti Bostonin yliopistossa Master of Arts -arvosanan englannin kielessä. Hän asuu Brooklinessa Massachusettsissa Yhdysvalloissa.
Ilmestyttyään 1997 Geishan muistelmat oli New York Timesin bestseller-listalla kaksi vuotta. Sitä on myyty englanniksi neljä miljoonaa kappaletta, ja se on käännetty 32 kielelle eri puolilla maailmaa.
Geishan muistelmia varten kirjoittaja haastatteli useita geishoja, joista tärkein oli Mineko Iwasaki. Heiltä kirjoittaja sai tietoa geishojen maailmasta. Journalismitaustansa vuoksi Golden päätti tehdä kirjasta kuvitteellisen, mutta kuitenkin mahdollisimman lähellä totuutta olevan, ja hän pyrki saamaan kaikki yksityiskohdat täsmälleen oikein.
Kun Geishan muistelmien japaninkielinen laitos ilmestyi, Arthur Goldenia syytettiin sopimuksen rikkomisesta ja Iwasakiin kohdistuvasta kunnianloukkauksesta. Kantaja väitti, että Golden oli sopinut, ettei paljasta häntä, jos hän kertoo elämästään geishana, sillä perinteinen vaikenemisen sääntö kieltää heitä kertomasta asiakkaistaan. Asia sovittiin ilman oikeudenkäyntiä julkistamattomalla rahasummalla.
Teoksen Geishan muistelmat pohjalta tehtiin 2005 elokuva, jossa näyttelevät Ziyi Zhang ja Ken Watanabe. Elokuvan on ohjannut Rob Marshall.
Kings of Convenience
Kings of Convenience on indie rock -duo Bergenistä, Norjasta. Sen muodostavat Erlend Øye ja Eirik Glambek Bøe. Molemmat laulavat ja säveltävät musiikkia. Ominaista yhtyeen musiikille on rauhallisuus ja herkät melodiat.
Historia
Erlend ja Eirik syntyivät molemmat vuonna 1975 ja ovat tunteneet toisensa 11-vuotiaasta alkaen. 16-vuotiaina he soittivat samassa bändissä nimeltä Skog yhdessä kahden muun kaverinsa kanssa ja julkaisivat EP:n Tom Tids Tale. Yhtye kuitenkin hajosi ja Kings of Convience sai alkunsa.
Kesällä 1999 yhtye kiersi esiintymässä Euroopan festivaaleilla ja löysivät yhdysvaltalaisen Kindercore-levy-yhtiön. Lontoossa vietetyn ajan jälkeen he julkaisivat debyyttialbuminsa Quiet Is the New Loud vuonna 2001. Albumi menestyi hyvin ja antoi nimensä jopa pienelle muusikkojen underground-liikkeelle, joka haki vaikutteita Belle & Sebastianin ja Simon & Garfunkelin musiikista keskittyen rauhallisiin melodioihin ja sanoituksiin.
Toinen albumi, Riot on an Empty Street, julkaistiin vasta vuonna 2004. Toisen levyltä julkaistun singlen, I'd Rather Dance with You:n musiikkivideo menestyi hyvin MTV:n Euroopan listoilla ja palkittiin vuoden parhaana musiikkivideona. Albumilla vieraili myös kanadalainen naisartisti Leslie Feist.
Yhtyeen kolmas albumi Declaration of Dependence julkaistiin vuonna 2009.
The Summer I Turned Pretty
The Summer I Turned Pretty on yhdysvaltalainen draamasarja ja kasvutarina, joka perustuu yhdysvaltalaiskirjailija Jenny Hanin nuortenkirjasarjaan Kesä. Televisiosarjan pääosia esittävät Lola Tung, Jackie Chung ja Rachel Blanchard. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Amazon Prime Videossa vuonna 2022. Toinen kausi alkaa 14. heinäkuuta 2023.
Kuvaukset
Sarja tapahtuu kuvitteellisessa Cousins Beach -nimisessä kaupungissa. Sinne sijoittuvat kohtaukset kuvattiin Pohjois-Carolinassa: kuvauspaikkoja olivat Wilmington sekä sen lähettyvillä sijaitsevat Carolina Beach, Kure Beach ja Wrightsville Beach.
Julkaisu
Televisiosarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin kokonaisuudessaan Amazon Prime Video -palvelussa 17. kesäkuuta 2022. Toisen tuotantokauden kolme ensimmäistä jaksoa julkaistaan palvelussa 14. heinäkuuta 2023 ja loput viisi jaksoa viikoittain sen jälkeen. Kauden viimeinen jakso julkaistaan 18. elokuuta 2023.
Pekka Jalava
Pekka Juhana Jalava (5. tammikuuta 1977 Taivalkoski – 25. tammikuuta 2012 Helsinki ) oli suomalainen stand up -koomikko. Hän toimi koomikkona vuodesta 2002 lähtien. Jalava kuoli sairauskohtaukseen vain 35 vuoden iässä.
Jalava oli tunnetuimpia suomalaisia stand up -koomikoita, ja hän esiintyi niin ravintoloissa kuin stand up -festivaaleillakin, muun muassa yhdessä Ismo Leikolan kanssa. Jalavaa pidettiin erinomaisena improvisoijana.
Vuonna 2011 julkaistiin viiden stand up -koomikon esityksiä viidellä DVD:llä nimikkeellä Suomen Stand Up Club esittää. Jalava sai sarjaan oman DVD:n Ilari Johanssonin, Jacke Björklundin, Mika Eirtovaaran ja Niko Kivelän ohella.
Adam Holzman (kitaristi)
Adam Holzman (s. 1960 New York) on yhdysvaltalainen klassinen kitaristi. Hän opiskeli vanhemman veljensä Brucen sekä Albert Valdes Blainin ja Eliot Fiskin johdolla. Hän valmistui Floridan osavaltionyliopistosta ja osallistui lisäksi Oscar Ghiglian mestarikursseille Sienan Accademia Musicale Chigianassa ja Aspenin musiikkijuhlilla. Hänet valittiin kahdesti esiintymään Andres Segovian historiallisille mestariluokille.
Holzman on esiintynyt eri puolilla Yhdysvaltoja ja Eurooppaa. Lisäksi hänen kansainvälinen uransa on vienyt hänet Kanadaan, Meksikoon ja Latinalaiseen Amerikkaan. Hänen levytyksensä Naxos-levymerkille ovat saaneet kriitikoilta kiitosta. Hän on levyttänyt muun muassa Fernando Sorin, Manuel Poncen, Antonio Lauron ja Johann Kaspar Mertzin teoksia. Holzman on omistautunut myös nykymusiikille. Hän oli mukana tilaamassa Samuel Adlerin ensimmäistä kitarakonserttoa. Hän oli ensimmäinen Roland Dyensin musiikkia Pohjois-Amerikassa esittänyt henkilö, ja hän on lisäksi kantaesittänyt Robert Helpsin ja Stephen Funk Pearsonin töitä.
Holzman perusti Texasin yliopiston (Austin) kitarajaoston. Hän on ollut nimikkotaiteilijana Universidad Autónoma de Nuevo Leónissa Meksikon Monterreyssa. Hänelle on myönnetty Ernst von Dohnányi -palkinto Floridan osavaltionyliopistosta ja Robert W. Hamiltonin taidepalkinto Texasin yliopistosta. Lisäksi Holzman on saanut monia muita kansainvälisiä tunnustuksia. Hän asuu Austinissa vaimonsa ja poikansa kanssa.
To Nightwish with Love
To Nightwish with Love on Yle Teemalla esitetty musiikkidokumentti ja verkkosarja vuodelta 2016. Siinä nähdään suomalaisen Nightwish-yhtyeen faneja eri puolilta maailmaa.
Dokumentti on toteutustavaltaan poikkeuksellinen, sillä sen ovat kokonaisuudessaan kuvanneet yhtyeen fanit omilla kameroillaan ja kännyköillään. Se on kansainvälisesti poikkeuksellisen laaja joukkoistettu musiikkidokumentti. Osallistujia oli yli 50 maasta, muun muassa Taiwanista, Syyriasta, Georgiasta, Saksasta, Venezuelasta ja Brasiliasta.
Tekemiseen osallistui kaiken kaikkiaan yli sata fania eri puolilta maailmaa, ja fanit vastasivat suurelta osin myös sarjan musiikista. Fanit osallistuivat myös yhtyeen historiasta kertovan animaation suunnitteluun ja piirtämiseen.
Ensi-ilta
Dokumentin ensi-ilta oli erikoisnäytöksessä Nightwishin keikan yhteydessä Himos Parkissa 20. elokuuta 2016. Siellä sen katsoivat tuotantoryhmän kanssa Nightwish-yhtyeen jäsenet ja parikymmentä kuvaamiseen osallistunutta fania. Televisioensi-ilta oli Yle Teemalla ja verkossa maailmanlaajuisesti samana iltana.
Overkill
Overkill on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1980 New Jerseyssä. Pian perustamisensa jälkeen yhtye jatkoi toimintaansa New Yorkissa. Yhtyeen tunnistettavimpia piirteitä on laulaja Bobby "Blitz" Ellsworthin omaperäinen laulutyyli, sekä yhtyeen maskottina levyjen kansissa usein esiintyvä lepakkosiivillä varustettu pääkallo Chaly. Yhtye jatkaa uraansa miehistönvaihdoksista huolimatta edelleen.
Yhtye keksi nimensä Motörheadin Overkill-albumin innoittamana. Yhtye oli eräitä ensimmäisiä, joka yhdisteli punk rockia ja uuden aallon brittiläistä heavy metalia luoden näin kokonaan uuden tyylisuunnan, jota myöhemmin alettiin kutsua thrash metaliksi.
Nykyiset jäsenet
thumb|Bobby "Blitz" Ellsworth, Jalometallissa 2008
Kumail Nanjiani
Kumail Nanjiani (s. 1977 tai 1978 ) on pakistanilais-yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän yksi tunnetuimpia roolejaan on Dinesh televisiosarjassa Silicon Valley (2014–2019) jonka lisäksi hän on esiintynyt muun muassa itse käsikirjoittamassaan omaelämäkerrallisessa elokuvassa The Big Sick (2017).
Järfällan kunta
thumb|right|250px|Kallhällin alue ilmakuvassa.
Kunnan maapinta-ala on 53,79 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 81 274 henkeä (31.12.2020).
Järfällan naapurikuntia ovat Tukholma, Ekerö, Upplands-Bro, Upplands Väsby ja Sollentuna.
Järfälla sijaitsee 20 kilometriä Tukholman keskustasta luoteeseen ja on osa Suur-Tukholmaa. Monet pitävät sitä jopa yhtenä Tukholman lähiönä. Järfällasta pääsee Tukholmaan 20 minuutissa paikallisjunalla. Järfällaa rajoittaa lännessä Mälaren-järvi.
Kuntajaon kehitys
Järfallan maalaiskunta muodostettiin Järfallan pitäjästä Sollentunan kihlakunnassa vuonna 1863. Sen rajat eivät ole muuttuneet 1900-luvun kuntauudistuksissa lukuun ottamatta pieniä aluesiirtoja. Vuonna 1952 Stäketin alue siirrettiin lakkautetusta ja Upplands Väsbyyn kuntaan liitetystä Edin kunnasta, ja Kyrkhamnin kylä aivan Lövstan pohjoispuolella liitettiin Tukholmaan vuonna 1975.
Vaakuna
Kunnan vaakuna, joka esittää hopeista lammasta kantamassa kultaista arkkipiispan ristiä, on rekisteröity kunnan käyttöön vuonna 1955 ja pohjautuu aikaisempaan, vuodelta 1568 peräisin olevaan sinettiin. Vaakuna saattaa symboloida sitä, että Järfälla sijaitsee vanhan Tukholmasta Uppsalaan kulkevan tien varrella, ja Uppsalassa oli arkkipiispan edustusto.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 2 253 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 3,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 13,7 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 3 308 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 5,9 prosenttia kunnan väestöstä.