cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pippo Baudo
Elämä ja ura
Vuonna 1976 sai alkunsa kautta Italian suosittu sunnuntaimakasiini Domenica in, joka jatkuu edelleen 2010-luvulla. Baudo juonsi ohjelmaa vuosina 1979–1985. Hän veti myös varietee-show'ta Fantastico ja juonsi useat San Remon musiikkifestivaalit 1980- ja 1990-luvuilla. Ura notkahti vuosituhannen loppua kohden, mutta Baudo löysi ammatillisesti uuden väylän Rai 3 -televisiokanavalta, joka tunnetaan erityyppisistä ohjelmakokeiluistaan. Hän oli mukana muun muassa tuotannoissa Giorno dopo giorno (1999) ja Novecento (1999).
Vuonna 2003 Baudo juonsi Italian puolivuosisataista televisiohistoriaa käsittelevän talkshow'n ''Cinquanta. Storia della TV di chi l'ha fatta e di chi l'ha vista''. Niin ikään 2000-vuosikymmenellä Baudo palasi San Remon festivaalin juontajaksi. Baudon ura on jatkunut edelleen 2010-luvulla. Hän juonsi muun muassa ohjelman Centocinquanta (2011). Kaudella 2016–2017 Baudo palasi Domeca in -makasiinin ruoriin. Vuonna 2018 hän juonsi nuoria musiikkilahjakkuuksia etsivän viihdeohjelman Sanremo Giovani.
Pippo Baudo toimi 2000–2007 Teatro Stabile di Catanian johdossa.
Blackie Lawless
thumb|Blackie Lawless [[W.A.S.P.-konsertissa Stavangerissa Norjassa vuonna 2006.]]
Lawless alkoi soittaa kitaraa jo varhain lapsuudessaan. Kahdella ensimmäisellä W.A.S.P.-albumilla Lawless soitti bassoa, mutta miehistönvaihdosten jälkeen ja kolmannesta W.A.S.P.-studioalbumista alkaen hänen pääinstrumenttinsa on ollut kitara. W.A.S.P.-yhtyeen keulahahmona Lawless on saanut negatiivista julkisuutta muun muassa senaattori Al Goren vaimon Tipper Goren johtaman järjestön Parents Music Resource Centerin eli PMRC:n kautta, joka hyökkäsi hänen rohkeita sanoituksiaan vastaan. Lawless vaati Tipper Gorelta julkista anteeksipyyntöä tai vaihtoehtoisesti rahallista korvausta, koska hän katsoi PMRC:n lainanneen väärin hänen sanoituksiaan (kuuluisimpana niistä "Animal (Fuck Like a Beast)").
Lawless yritti luoda soolouraa 1990-luvun alussa, mutta hanke jäi lyhytaikaiseksi ja seuraavatkin levyt julkaistiin W.A.S.P.-yhtyeen nimeä käyttäen.
Lawless oli ehdolla päävihollisen rooliin vuoden 1991 elokuvaan Terminator 2 – Tuomion päivä. Hänen oli tarkoitus näytellä T-1000-nimistä robottia, mutta hänen pituutensa (193 cm) osoittautui ongelmaksi. Lawless oli pidempi kuin pääosan esittäjä Arnold Schwarzenegger, joten rooli annettiin Robert Patrickille. Elokuvan alkuperäisessä käsikirjoituksessa T-1000 oli helposti ihmismassaan soluttautuvan näköinen, eikä ohjaaja James Cameron halunnut muuttaa elokuvan juonta niin radikaalisti.
Mahdoton tehtävä
Mahdoton tehtävä oli Yle TV2:lla vuosina 2001 ja 2002 perjantai-iltaisin keväisin esitetty ohjelma. Ensimmäisenä vuonna ohjelmaa juonsi Henkka Hyppönen ja toisena Anu Sinisalo.
Jokaisessa jaksossa kaksi suomalaisperhettä joutui mahdottomalta kuulostavan tehtävän eteen, jota sai harjoitella viikon ennen sen suorittamista ohjelmassa. Suoritettuaan tehtävän onnistuneesti koko perhe sai palkintoja sekä jokainen perheenjäsen itse valitsemansa palkinnon.
Tehtäviä olivat esimerkiksi 175 maan pääkaupungin opettelu, Pokémon-hahmojen tunnistaminen ja piin sadan desimaalin luetteleminen.
Days May Come and Days May Go
Days May Come and Days May Go: The 1975 California Rehearsals, Volume 1 on Deep Purplen neloskokoonpanon kesäkuussa 1975 nauhoitetuista harjoituksista koottu albumi.
Ville Snellman
Ura
Snellman on Ilveksen kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjapelinsä Ilveksessä kaudella 2000–2001, jolloin pääsi kokoonpanoon yhdessä pudotuspeliottelussa. Seuraavien kolmen kauden aikana Snellman vakiinnutti paikkansa Ilveksessä ja SM-liigassa.
Kaudeksi 2004–2005 Snellman siirtyi Rauman Lukkoon. Raumalla Snellman pelasi reilun kauden jääden kokonaan ilman maaleja. Syksyllä 2005 Snellman siirtyi Sveitsiin HC Fribourg-Gottéroniin koeajalle, mutta palasi 18 ottelun jälkeen loppukaudeksi Ilvekseen. Snellman suuntasi kaudeksi 2006–2007 SaiPaan, jossa teki heti ensimmäisellä kaudellaan uuden piste-ennätyksensä. Hän pelasi SaiPassa vielä seuraavalla kaudella, kunnes hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Elitserienissä pelaavaan MODO Hockeyyn.
Keväällä 2009 Snellman teki vuoden mittaisen sopimuksen Ilveksen kanssa. Hän teki syksyn ensimmäisissä otteluissa hattutempun, mutta odotukset kauteen lähdettäessä olivat korkeammalla. Mitään muuta Snellman ei kaudella 2009–2010 saanutkaan aikaan, sillä itseluottamus oli läpi kauden täysin kadoksissa. Snellman lopetti kauden jälkeen uransa.
Muuta
Snellmanin pikkuveli Niko pelasi kaudella 2009–2010 myös Ilveksessä. Myös vanhempi pikkuveli Mika Snellman on pelannut jääkiekkoa.
Sinitetra
Sinitetra (Boehlkea fredcochui) on tetroihin kuuluva eteläamerikkalainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö
Sinitetra voi kasvaa viisi senttiä pitkäksi. Se on metallinhohtoisen sinisävyinen, sininen väri on intensiivisimmillään pyrstöosassa ja vaaleimmillaan kalan rinnassa.
Alkuperä
Sinitetroja tavataan luonnossa Marañon-joessa, Perun Leticiassa.
Käyttäytyminen
Sinitetra on vilkas, mutta sopuisa parvikala, jota suositellaan pidettäväksi ainakin viiden yksilön parvissa.
Vesiolot ja ravinto
Sinitetralle sopiva lämpötila-alue on 22–26 °C ja pH 5,5–7,5. Turpeen tai humusuutteen lisäämistä akvaarioveteen suositellaan. Kala syö kasvispitoista ruokaa.
Ja tunturin takaa kuulet –
Kirjailijat
Lähde
Juha Junno
thumb|Juha Junno vuonna 2014. Juha Seppo Junno (s. 16. marraskuuta 1958 Haapavesi) on eläkkeellä oleva urheilujohtaja.
Hän toimi pitkään jääkiekkoseura Oulun Kärppien toimitusjohtajana. Hän toimi tehtävässään syksystä 1996 vuoteen 2017. Aiemmin hän on toiminut SM-liigajoukkue KalPan junioripäällikkönä vuosina 1985–1986, apuvalmentajana 1986–1988, päävalmentajana 1988–1993 ja toimitusjohtajana 1993–1996 sekä Jääkiekkoliiton aluevalmentajana Savo-Karjalassa vuosina 1982–1985. Junno oli päävalmentaja, kun KalPa voitti SM-hopeaa vuonna 1991.
Koulutukseltaan Junno on luokanopettaja. Hän suoritti luokanopettajantutkinnon Raumalla vuonna 1980. Hän on naimisissa. Hänellä on vaimonsa Anna-Kaisa Junnon kanssa kaksi tytärtä.
Junnon pelinumero (10) jäädytettiin Haapaveden jäähallin kattoon 13. tammikuuta 2018.
Jousitrio
Jousitrio on kolmelle jousisoittimelle sävelletty teos. Nimitystä käytetään myös kolmesta jousisoittajasta koostuvasta yhtyeestä. Kokoonpano koostuu yleensä viulusta, alttoviulusta ja sellosta.
Strategic Simulations
pienoiskuva|vasen
Strategic Simulations, Inc. (SSI) oli yhdysvaltalainen tietokonepelien julkaisija, joka julkaisi yli sata peliä vuodesta lähtien. Yhtiön perusti Joel Billings.
SSI keskittyi etenkin sota- ja strategiapeleihin ja myöhemmin fantasiaroolipeleihin ja simulaattoreihin. Pääosa ensimmäisistä julkaistuista peleistä oli tarkoitettu Apple II -koneelle, mutta myös Commodore 64 ja TRS-80 -pelejä julkaistiin lukuisia. Myöhemmin alustaksi tulivat Atari ST, Amiga, MS-DOS ja Windows.
Vuonna 1987 SSI sai Tactical Studies Rulesilta (TSR) lisenssin Dungeons & Dragons (AD&D)-peleihin ja julkaisi sarjassa noin 30 peliä alkaen Pool of Radiancesta vuonna 1988. SSI:llä oli myös Warhammer 40,000 -lisenssi.
SSI kehitti ja julkaisi AOL:n, Stormfront Studiosin ja AD&D-lisenssihaltijan TSR:n kanssa 1991 Neverwinter Nights -roolipelin, joka oli ensimmäinen graafinen monen pelaajan verkkoroolipeli. Peli toimi vain AOL:n palvelussa ja käytti samaa Gold Box -pelimoottoria kuin SSI:n AD&D-pelit.
Vuonna 1994 yhtiö julkaisi suuren suosion saavuttaneen Panzer General -pelin, jolle luotiin lähes kymmenen jatko- tai rinnakkaisosaa (Allied General, Pacific General, Fantasy General, Panzer General II, jne.) Vuonna 1995 julkaistiin Steel Panthers -peli, joka sai kaksi jatko-osaa.
SSI:n julkaisemia simulaattoreita olivat mm. Silent Hunter ja Silent Hunter II sekä Su-27 Flanker ja Flanker 2.0.
SSI:n osti 1994 Mindscape, sittemmin Mattel ja vuonna 2001 Ubisoft. Ubisoft on luopunut nimen käytöstä.
Eeva Takala
Eeva Maria Takala-Lähteenmaa (ent. Takala, o.s. Toivola, s. 24. elokuuta 1938 Veteli) on suomalainen äidinkielen lehtori, kirjailija ja kuvataiteilija.
Strategic Simulations
Pelit
Yhtiön ensimmäinen julkaisu oli Computer Bismarck vuonna.
Lanoliini
Lanoliini, villavaha, myös adeps lanae, eli lampaanvillarasva, on eräs voiteisiin käytetty rasva, johon voidaan sekoittaa vettä. Lanoliinia käytetään myös villavaatteiden pesuun ja käsittelyyn sekä kolekalsiferolin (D3-vitamiinin) raaka-aineena. Se saattaa toimia kosketusallergeenina yliherkille ihmisille.
Lanoliini on "villarasvaa", joka on kemiallisesti vahan kaltaista. Sitä tuottavat villaeläimet, kuten lampaat, ja sitä erittävät niiden talirauhaset. Lanoliini toimii eläimillä vesieristeisenä kerroksena, joka auttaa lampaita karistamaan veden turkistaan.
Lanoliini koostuu pääasiassa kolesterolista ja rasvahappojen estereistä. Aine ei liukene veteen mutta muodostaa sen kanssa emulsion.
Lanoliinipohjaisia rasvoja käytetään imetyksen yhteydessä syntyvien rintahaavaumien estoon ja hoitoon.
Varesjärvi (Rovaniemi)
Varesjärvi on järvi Rovaniemen eteläosissa. Sinne on istutettu harjusta, planktonsiikaa sekä pohjasiikaa.
Nancy Harkness Love
Nancy Harkness Love (synt. Hannah Lincoln Harkness, 14. helmikuuta 1914 Houghton, Michigan, Yhdysvallat – 22. lokakuuta 1976 Sarasota, Florida, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen lentäjä. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön, joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hän johti järjestössä osastoa, joka vastasi lentokoneiden siirtolennoista. Love oli ensimmäinen nainen, joka lensi muun muassa P-51 Mustangeja, P-38 Lightningeja ja B-17 Flying Fortresseja.
Varhaiset vuodet
pienoiskuva|vasen|Nancy Harkness Love 1940-luvun alkupuolella. Nancy Harkness Love syntyi Houghtonissa, Michiganissa 14. helmikuuta 1914. Hänen vanhempansa olivat Benjamin Lincolnin jälkeläinen Alice Chadbourne sekä skottilaistaustainen lääkäri Robert Harkness. Hänen syntymänimensä oli Hannah Lincoln Harkness. Etunimi oli peräisin Benjamin Lincolnin Hannah-tyttäreltä, mutta hänen isänsä suosi lempinimeä Nancy, josta tuli hänen kutsumanimensä.
Loven kiinnostus ilmailua kohtaan syttyi vuonna 1930, kun hän pääsi maksusta asiakkaita lennättävän lentäjän kyytiin. Hän oli tosin ollut jo vuonna 1927 paikalla, kun Charles Lindbergh laskeutui Spirit of St. Louisilla ensimmäisen Atlantin ylittävän lennon päätteeksi Pariisiin, mutta omien sanojensa mukaan se ei ollut vielä saanut häntä kiinnostumaan lentämisestä. Hänen vanhempansa olivat ajatusta vastaan, mutta suostuivat lopulta lähettämään Loven lentokouluun. Hän sai lentolupakirjansa kuukauden harjoittelun jälkeen 16-vuotiaana.
1930-luvun aikana Love työskenteli muun muassa hänen ja Robert Loven yhteisessä Inter City Air Lines -yhtiössä, usean eri valmistajan koelentäjänä sekä Bureau of Air Commerce -osastolla (myöh. Federal Aviation Administration). Hänen työtehtäviinsä kuului muun muassa sittemmin yleiseen käyttöön tulleen nokkapyörällä varustetun laskutelineen testaaminen. Hän osallistui myös projektiin lentonavigoinnin helpottamiseksi. Hänen tehtävänsä oli lentää ympäri maata ja suostutella kaupunkeja ja maanviljelijöitä maalaamaan vesitorneihin ja latoihin navigoimista helpottavia ilmasta käsin nähtäviä tekstejä. Hän osallistui myös kahteen lentokilpailuun vuosina 1936 ja 1937. Sijoituttuaan jälkimmäisessä kilpailussa toiseksi hän vannoi, ettei enää koskaan lentäisi kilpaa.
Sotavuodet
pienoiskuva|Ensimmäiset B-17-pommikonetta lentäneet naiset, Nancy Harkness Love ja [[Betty Gillies, vuonna 1943.]] Toisen maailmansodan alettua Euroopassa vuonna 1939 Love esitti asevoimille, että hänen kaltaisiaan kokeneita naislentäjiä voitaisiin hyödyntää sotaponnistuksissa. Naiset voisivat siirtää koneita tehtailta sotilastukikohtiin, mikä vapauttaisi miespuolisia lentäjiä taistelutehtäviin. Vaikka Love kokosi myös luettelon tehtävään sopivista 49 kokeneesta naislentäjästä, ehdotus ei saanut kannatusta. Vuonna 1942 Lovet muuttivat Washingtoniin, jossa Robert Love aloitti työt lentojoukkojen esikuntapäällikkönä. Nancy Love työskenteli Air Transport Commandin siviiliosastolla Baltimoressa, jonne hän lensi päivittäin Washingtonista. Kun Robert Loven esimies kuuli tästä, hän kiinnostui Nancyn aiemmasta ehdotuksesta ja alkoi viedä sitä eteenpäin.
Kenraali Robert Arnoldin hyväksyttyä suunnitelmat Nancy Love nimitettiin siirtolentoja tekevien naislentäjien osaston johtoon 10. syyskuuta 1942. Osaston nimeksi tuli Women’s Auxiliary Ferrying Squadron (WAFS), ja Lovesta tuli armeijan ilmavoimien ensimmäinen naispuolinen lentäjä. Loven johdolla osaston naisille annettiin myöhemmin lupa lentää kaikkia asevoimien lentokonetyyppejä, ja aiemmat rajoitteet lentämisestä kuukautisten aikana poistettiin. Love oli ensimmäinen nainen, joka lensi muun muassa P-51 Mustangeja, P-38 Lightningeja ja B-17 Flying Fortresseja.
WAFS yhdistettiin 5. elokuuta 1943 Jacqueline Cochranin johtaman koulutusosasto Women’s Flying Training Detachmentin (WFTD) kanssa Women Airforce Service Pilots -järjestöksi (WASP). Cochranista tuli uuden järjestön johtaja, mutta Love vastasi sen siirtolento-osastosta. Hänen alaisuudessaan oli kuusi siirtolentolaivuetta, joihin kuului yhteensä yli 300 naislentäjää. Sotatilanteen parantuessa vuonna 1944 lentäjien tarve väheni, ja WASP lakkautettiin 20. joulukuuta 1944.
Sodan jälkeen
Love kuoli syöpään 62-vuotiaana 22. lokakuuta 1976 Sarasotassa, Floridassa.
Two World Trade Center
Two World Trade Center (2 World Trade Center, lyhennettynä 2 WTC) on rakenteilla oleva, New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on osa New Yorkin uutta World Trade Center -kompleksia. Rakennus tulee sijaitsemaan Greenwich Street -kadulla osoitteessa 200 Greenwich Street. Two World Trade Centerin kattokorkeus tulee olemaan 387 metriä ja kolmijalan muotoinen antenni mukaan luettuna rakennuksen korkeus on 411 metriä. Rakennuksen on suunnitellut englantilainen arkkitehti Norman Foster. Valmistuttuaan Two World Trade Centeristä tulee New Yorkin toiseksi korkein rakennus One World Trade Centerin jälkeen.
Two World Trade Centerin lisäksi New Yorkin uusi World Trade Center käsittää myös neljä muuta korkeaa rakennusta Greenwich Streetin ja National September 11 Memorial & Museumin ympäristössä. One World Trade Center, Three World Trade Center ja Four World Trade Center ovat 2 WTC:n tavoin rakenteilla. Uusi Seven World Trade Center valmistui uusista rakennuksista ensimmäisenä vuonna 2006.
Alkuperäinen Two World Trade Center
thumb|180px|vasen|Alkuperäinen Two World Trade Center vuonna 1993 (oikealla) ja One World Trade Center (vasemmalla). New Yorkin alkuperäinen World Trade Center koostui seitsemästä eri rakennuksesta. Niistä korkeimmat olivat arkkitehti Minoru Yamasakin suunnittelemat kaksoistornit One- ja Two World Trade Center, jotka valmistuivat 1970 ja 1971. Sijaintinsa vuoksi One World Trade Centeriä kutsuttiin Pohjoistorniksi ja Two World Trade Centeriä Etelätorniksi. Pohjoistorni oli kattokorkeudeltaan 417 metriä ja katolla ollut radio- ja televisiomasto mukaan luettuna sen korkeus oli 526 metriä. Etelätorni oli 415 metriä korkea, eli Pohjoistornia kaksi metriä lyhyempi. Molempien tornien kerroslukumäärä oli 110 kerrosta. Valmistuttuaan Two World Trade Centeristä tuli New Yorkin toiseksi korkein rakennus One World Trade Centerin jälkeen.
Alkuperäisessä Two World Trade Centerissä työskenteli noin 25 000 ihmistä päivittäin. Rakennuksessa toimineita yrityksiä olivat muun muassa Morgan Stanley, Verizon Communications ja New Yorkin pörssi. Toimistotilojen lisäksi rakennuksen 107. kerroksessa oli yleisölle avoin näköalatasanne Top of the World.
Syyskuun 11. päivän iskut
11. syyskuuta 2001 19 kaappaajaa ottivat haltuunsa neljä matkustajalentokonetta Yhdysvalloissa. Yksi kaapatuista koneista oli American Airlinesin lento 11, joka törmäsi One World Trade Centeriin kello 8.46 paikallista aikaa. Kello 9.03 iskeytyi United Airlinesin lento 175 Two World Trade Centeriin. Tapahtuma-aikaan torneissa oli paikalla noin 18 000 työntekijää kummassakin. Kello 9.59 sortui Two World Trade Center ensimmäisenä rakennuksena. One World Trade Center sortui puoli tuntia myöhemmin kello 10.28. Tornien sortumisen syynä on pidetty viranomaisten selvityksen mukaan lentokoneiden törmäyksessä aiheutuneiden valtavien tulipalojen aiheuttamaa vaikutusta rakennusten teräspilareihin ja -rakenteisiin. Rakenteiden paloeriste tuhoutui kuumuudessa ja niiden lujuus sekä kantavuus heikkenivät, mikä aiheutti pilarien vääntymisen ja rakennusten sortumisen. One World Trade Centerissä surmansa sai arvion mukaan 1 460–1 530 ihmistä. Two World Trade Centerissä kuolleita oli 630–700, mikä on vähemmän kuin 1 WTC:ssä johtuen pääasiassa siitä, että osa työntekijöistä lähti rakennuksesta ensimmäisen iskun tapahduttua.
Uusi Two World Trade Center
World Trade Centerin tuhoutumista seurasi julkisuudessa laaja keskustelu World Trade Centerin alueen tulevaisuudesta. Ehdotuksia alueen uudelleenrakentamiseksi alkoi tulla miltei heti iskujen jälkeen. Vuonna 2003 Lower Manhattan Development Corporation järjesti suunnittelukilpailun alueen tulevaisuudesta. Kilpailun voitti arkkitehti Daniel Libeskindin suunnitelma, joka käsitti laajan puistoalueen paikalla, jolla kaksoistornit alun perin sijaitsivat sekä sen ympärillä viisi korkeaa toimistorakennusta.
Rakennus
thumb|oikea|200px|Two World Trade Centerin perustustyöt tammikuussa 2013. Uusi Two World Trade Center tulee käsittämään 88 kerrosta. Rakennuksen neljään pohjakerrokseen rakennetaan tilat kauppakeskukselle. Kerroksista 60 tulee toimistokäyttöön. Kattokorkeus tulee olemaan 387 metrin korkeudessa. Kolmijalkainen kattoantenni mukaan luettuna rakennuksen korkeus tulee olemaan 411 metriä, mikä on neljä metriä vähemmän kuin alkuperäisen Two World Trade Centerin. Rakennuksen julkisivu tulee koostumaan lasista ja teräksestä valmistetuista paneeleista. Two World Trade Centerin yläosa muodostaa timantin muotoisen huipun. Rakennuksen runko jakautuu neljään osaan. Arkkitehtuuriltaan Two World Trade Center edustaa modernismia.
Turvallisuuden parantamiseksi Two World Trade Centerin ytimenä tulee olemaan betonirunko. Rakennukselle aiotaan hakea LEED-luokitusta, joka mittaa rakentamisen ja ylläpidon kustannuksia ja ympäristökuormitusta.
Hans Christensen Sthen
Hans Christensen Sthen (s. 25. marraskuuta 1544 Roskilde, Tanska – 1610 Malmö) oli tanskalainen pappi, kirkkoherra ja virsirunoilija.
Sthen oli opiskellut saksalaisessa yliopistossa. Hänestä tuli Helsingörin latinankoulun rehtori jo 21-vuotiaana 1565 ja seuraavana vuonna kaupungin pappi sekä vuodesta 1583 Malmön kirkkoherra. Hän on kirjoittanut myös hartauskirjallisuutta, rukouksia ja virsiä sekä pieniä näytelmiä, joita esitettiin kouluissa. Vuonna 1589 hän julkaisi pienen rukouskirjan nimeltä ”En liden Vandrebog: Indeholdendis atskillige smucke Bøner oc trøstelige Sange, met nogle nyttige Lifs Regle i artige Rijm befattede 1589”, jossa oli myös hänen kirjoittamiansa virsiä.
Sthen tunnetaan ennen muuta virsirunoilijana. Hän käytti oman aikansa maallisia lauluja virsiensä innoittajina. Samoin hän lainasi niistä muodon virsilleen. Virsirunoilijana häntä on luonnehdittu 1500-luvun jälkipuoliskon etevimmäksi tanskalaiseksi virsirunoilijaksi.
Tanskan kirkon virsikirjassa on edelleen 17 hänen kirjoittamaansa tai kääntämäänsä virttä.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi hänen virttään: 295 "Oi Herrani, saan luoksesi "(Herre Jesu Christ! Min Frelser du est Du, Herre Krist, min frelser est, suom. arkkivirtenä 1683, uud. Kaarle Martti Kiljander 1867, virsikirjakomitea 1937, Niilo Rauhala 1984) ja 554 "Jo päivä ehtii ehtoolle" (Den lyse dag forgangen er, suom. virsikirjaan 1701, uud. Elias Lönnrot 1872, virsikirjakomitea 1984).
Samat virret ovat myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, tosin eri käännöksinä: 501 "Jo päivä ehtii ehtoolle" (suom. vuoden 1701 virsikirjaan, uud. Pekka Kivekäs 1997, virsikirjatyöryhmä 2000) ja 552 "Oi Herrani, on toivoni" (suom. 1685, uud. suom. Pekka Kivekäs 1999).
Kibō
thumb|250px|Kibō Kibō ( eli JEM) on Kansainvälisen avaruusaseman japanilainen moduuli. Se laukaistiin kiertoradalle vuoden 2008 ja 2009 aikana kolmella erillisellä avaruussukkulalennolla.
Rakenne
Kibō koostuu neljästä pääosasta.
Paineistettu moduuli
Pressurized Module eli PM on Kibōn paineistettu ydinosa, joka on tarkoitettu avaruuslentäjiä varten. Moduulin päässä olevasta ilmalukosta ei voi lähteä avaruuskävelylle, vaan se on tarkoitettu EF:n hyötykuorman sisään siirtämiseen. Se on sylinterin muotoinen, 11,2 metriä pitkä ja 4,4 metriä halkaisijaltaan. Siinä on kymmenen hyötykuormatelinettä (ISPR).
Ulkopuolinen lavetti
Exposed Facility eli EF on PM:n ulkopuolella sijaitseva 5,0 m leveä, 3,8 m korkea ja 5,2 m pitkä koealusta. Sille asennetaan mittalaitteita, jotka ovat avaruuden tyhjiössä ja säteilyssä. Näihin kuuluu mm. Suomessa Oxford International-yhtiössä JAXAlle toteutettu MAXI-röntgeninstrumentti.
Paikkatietojärjestelmä
pienoiskuva|335x335px|SAGA-ohjelmisto. Paikkatietojärjestelmän avulla voidaan tuottaa, tallentaa, hallita, analysoida ja/tai esittää paikkatietoa. Paikkatietojärjestelmä koostuu laitteistoista, ohjelmistoista, paikkatietoaineistoista, käyttäjistä ja käytänteistä. Paikkatietojärjestelmä on suomenkielinen käännös englanninkieliselle termille GIS (geographic information system).
Kibō
Experiment Logistics Module
Experiment Logistics Module on kaksiosainen varasto- ja kuljetusmoduuli.
Paikkatietojärjestelmä
Paikkatietojärjestelmät voidaan jakaa käyttötarkoituksen perusteella tapahtuma- ja tiedonhallintapainotteisiin tietojärjestelmiin sekä analyysipainotteisiin päätöksenteon tukijärjestelmiin.
Kibō
Experiment Logistics Module Pressurized Section
Experiment Logistics Module Pressurized Section eli ELM-PS on paineistettu PS:ään yhteydessä oleva varastotila.
Paikkatietojärjestelmä
Paikkatietojärjestelmään voi kuulua
Paikkatietojärjestelmän ja paikkatieto-ohjelmiston välinen ero ei ole aina selvä. Järjestelmä on kuitenkin isompi kokonaisuus ja sisältää yleensä erilaisia käyttäjiä ja se koostuu useasta tietokoneohjelmasta. Järjestelmä on usein myös tiettyyn organisaatioon sen tarpeiden mukaan rakennettu ja siihen on tallennettu kyseisen organisaation käsittelemiä tietoja. Paikkatieto-ohjelmisto on nimensä mukaisesti vain ohjelmisto eli yhden tai useamman tietokoneohjelman muodostama kokonaisuus. Paikkatieto-ohjelmistoja myydään tai jaetaan muilla tavoin, ja tällaiset ohjelmistot ovat yleensä geneerisiä eli suunniteltu yleispäteviksi. Paikkatieto-ohjelmistojen pohjalle voidaan yleensä rakentaa paikkatietojärjestelmä tai paikkatietosovellus. Paikkatietosovellus käsittelee jotain tiettyä paikkatietoa tietyillä menetelmillä ja jolla on kyseiseen tarkoitukseen suunniteltu käyttöliittymä.
Elizabeth Bolden
Elizabeth "Lizzie" Bolden (o.s. Jones, 15. elokuuta 1890 Somerville, Tennessee, Yhdysvallat – 11. joulukuuta 2006) oli hollantilaisen Hendrikje van Andelin kuoltua (30. elokuuta 2005) vanhin elossa oleva henkilö, jonka syntymäaika voitiin todistaa. Bolden oli kuollessaan 116 vuoden ja 118 päivän ikäinen.
Paikkatietojärjestelmä
Paikkatietojärjestelmien suunnittelua, toteuttamista ja käyttöä tutkii geoinformatiikka.
Kibō
Remote Manipulator System
Remote Manipulator System eli JEMRMS on PM:n ilmalukon päälle kiinnitetty kaksiosainen robottikäsi, joka palvelee EF:ää ja ELM-ES:ää. Sekä "käsivarressa", Main Arm (MA), että "kämmenessä", Small Fine Arm (SFA), on kuusi niveltä.
Paikkatietojärjestelmä
Paikkatiedon tuottaminen paikkatietojärjestelmällä
Paikkatiedon tuottamiseen liittyy geometriatiedon ja ominaisuustietojen tuottaminen.
Elizabeth Bolden
Koska Tennesseen Fayette Countyn arkisto oli tuhoutunut tulipalossa vuonna 1925, oli Boldenin perhe luullut hänen syntyneen 1891, kunnes tarkempi selvitys todistikin hänet vuotta vanhemmaksi. Vuoden 1900 väestönlaskennassa hänet mainitaan yhdeksänvuotiaaksi ja syntyneen jo elokuussa 1890. Vuoden 1910 laskennan aikaan hän oli jo naimisissa ja yhden lapsen äiti.
Kibō
Laukaisu
Aseman laukaisusta vastaava NASA laukaisi moduulit avaruusasemalle kolmella lennolla seuraavasti:
Paikkatietojärjestelmä
Paikkatiedon tuottaminen paikkatietojärjestelmällä
Vanhoja karttoja voidaan siirtää tietokoneelle kuvanlukijalla eli skannerilla ja saada siten aikaan rasteriaineistoja.
Elizabeth Bolden
Elizabeth Jones, vapautettujen orjien tytär, meni naimisiin Lewis Boldenin kanssa noin 1908. Heidän ensimmäinen lapsensa, poika, syntyi 1909. Hänen miehensä ja viisi hänen lapsistaan olivat kuolleet jo aikaisemmin, mutta kaksi tytärtä oli yhä elossa vuonna 2005: Queen Esther Rhodes, 88, ja Mamie Brittmon, 85.
Elizabeth Bolden asui Memphisissä Tennesseessä ennen kuolemaansa. Boldenin kuoltua maailman vanhimman henkilön tittelin sai Emiliano Mercado del Toro (1891–2007).
Paikkatietojärjestelmä
Paikkatiedon tuottaminen paikkatietojärjestelmällä
Rasteriaineisto on skannauksen tai muun tuotantotavan jälkeen mahdollisesti oikaistava eli korjattava sen geometriset virheet ja kiinnitettävä maantieteelliseen tai karttakoordinaatistojärjestelmään, jotta sitä voidaan hyödyntää paikkatietojärjestelmässä. Koordinaatistoon kiinnittäminen tapahtuu yleensä etsimällä kuvasta referenssipisteitä, joiden koordinaatit tunnetaan. Kun pisteitä on riittävästi, muodostetaan matemaattinen yhteys (estimoidaan jonkin yhteyttä kuvaavan mallin parametrit) kuvakoordinaattien ja karttakoordinaattien välille. Mallin avulla kuvaa muokataan, sitä esimerkiksi kierretään niin, että pohjoinen on ylös, ja sille luodaan koordinaattireferenssitieto.
Uutta tietoa kerättäessä voidaan käyttää hyväksi GPS-tekniikkaa. Tällöin kerätään maastosta GPS-laitteen avulla koordinaattipisteitä, jotka siirretään paikkatietojärjestelmään pisteinä tai murtoviivoina. Järjestelmässä niistä muodostetaan uutta paikkatietoa järjestämällä niitä ja liittämällä niihin ominaisuustietoa. Tällä tavoin voidaan koota hyvinkin suuria paikkatietoaineistoja, hyvä esimerkki on OpenStreetMap.
Paikkatietoa voidaan tuottaa myös digitointipöydän ja sen ohjelmiston avulla.
Paikkatiedon tallentaminen paikkatietojärjestelmässä
Paikkatieto on teknisesti käytännössä joko ns. rasterimuodossa tai vektorimuodossa. Rasteriaineisto muistuttaa rasterikuvaa mutta pikseleihin liittyvät luvut voivat olla myös reaalilukuja, aineistossa voi olla useita kerroksia ja aineisto on sidottu johonkin maantieteelliseen tai karttakoordinaatistoon. Rasteriaineiston kerrokset, jos sellaisia on, liittyvät yleensä kaukokartoitussatelliittien kuviin, joissa eri aallonpituusalueilla toimivat sensorit tuottavat aina samasta kohdasta useita havaintoja. Rasterikuvissa kerrokset yleensä liittyvät väriarvoihin, esimerkiksi yksi kerros on punaisen värin arvo, toinen vihreän ja kolmas sinisen. Vektorimuodossa oleva aineisto muodostuu kohteista, jotka edelleen muodostuvat kohteen geometriatiedoista ja ominaisuustiedoista. Geometriatiedot tarkoittavat koordinaattipisteitä ja tietoa geometrian muodosta (piste, murtoviiva, polygoni tai näiden joukko).
Rasteriaineisto saattaa olla jopa yksi ainoa tiedosto, mutta usein siihen liittyy useita tiedostoja. Rasteriaineistossa varsinainen datatiedosto (pikselitiedot) voi olla hyvinkin suuri. Rasteriaineistokin voi olla tallennettu tietokantaan mutta yleensä se on tiedostoja tiedostojärjestelmässä.
Vektoriaineisto on useimmiten useita toisiinsa liittyviä tiedostoja tai sitten aineisto on tallennettu tietokantaan.
Paikkatietoaineistoa voi tallentaa tavalliseen tietokantaan, mutta yleensä on järkevää käyttää tietokantajärjestelmän paikkatietolaajennusta, jos käytetylle tietokantajärjestelmälle on tehty sellainen. Tietokannan paikkatietolaajennus määrittelee yleensä oman tietotyypin geometriatiedolle ja operaatioita näille. Standardin aseman on saavuttanut Open Geospatial Consortiumin yksinkertaisten kohteiden malli relaatiotietokannoille.
Paikkatietoanalyysit paikkatietojärjestelmissä
Paikkatietoanalyyseihin kuuluu iso joukko taustaltaan hieman erilaisia menetelmiä. Tärkeimpiä taustatieteitä ovat (spatiaalinen) tilastotiede, laskennallinen geometria ja graafien teoria. Analyysit on toteutettu paikkatietojärjestelmissä aliohjelmina, ohjelmien lisämoduuleina, erillisinä ohjelmina, osana paikkatietokantaa tai esimerkiksi verkkopalveluina, ja ne on yleensä toteutettu joko rasteriaineistoille tai vektoriaineistoille, s.o. kyseinen analyysi vaatii aineiston joko rasteri- tai vektoriaineistona.
Epäsuoran sijaintitiedon muuttamista suoraksi (koordinaatteihin perustuvaksi) sijaintitiedoksi kutsutaan geokoodaukseksi.
Paikkatietojen esittäminen paikkatietojärjestelmissä
Paikkatietojärjestelmissä kartta tai muu geospatiaalinen visualisointi muodostetaan paikkatietoaineistoista piirtämällä ne päällekkäin (kerroksittain). Alimmaksi, taustalle, voidaan esimerkiksi laittaa ilmakuvarasteri ja piirtää sen päälle vaikka tiesuunnitelma, joka on järjestelmän tietokannassa vektoriaineistona. Paikkatietojärjestelmän käyttäjä pystyy yleensä määrittelemään hyvinkin tarkkaan miten mikin kerros piirretään. Kerrokseen kokonaisuutena liittyy sen läpinäkyvyys, lisäksi tapaa millä kukin kerroksen kohde tai kohdetyyppi piirretään voidaan yleensä säätää.
Kohteeseen (myös rasterin pikseli voidaan ymmärtää tässä mielessä yhdeksi kohteeksi) liittyy geometriatieto ja ominaisuustieto. Kohdetta piirrettäessä järjestelmä noudattaa sille annettuja ohjeita, jotka voivat liittyä siihen miten geometria piirretään tai ollaan piirtämättä tai siihen piirretäänkö esimerkiksi ominaisuustietona oleva teksti geometrian sijasta tai lisäksi. Jos geometria on piste, voidaan piirtää esimerkiksi jokin symboli, jonka tyyppi, väri, koko jne. päätellään kohteen ominaisuustiedoista. Jos geometria on murtoviiva, voidaan ko. viiva piirtää esimerkiksi kahtena ohuena mustana viivana, joiden väli värjätään punaiseksi. Edelleen väri, viivan paksuus tms. voi riippua ominaisuustiedosta.
Geospatiaalinen visualisointi on visualisoinnin yksi alalaji, jota voidaan käyttää muun muassa viestinnässä ja tutkimuksessa.
Google Bard
Bard on Googlen 6. helmikuuta 2023 julkistama keskustelubotti. Bard perustuu LaMDA -kielimalliin. Bard tuli rajoitetusti saataville 21. maaliskuuta 2023.
Tausta
Marraskuussa 2022 OpenAI julkaisi GPT-3-kielimalliin perustuvan ChatGPT -chatbotin. ChatGPT saavutti nopeasti suurta suosiota, jonka Google tulkitsi suurimmaksi uhaksi olemassa ololleen ja antoi punaisen varoituksen. Googlen perustajat Larry Page ja Sergey Brin kutsuttiin hätäkokoukseen, vaikka he olivat jo vetäytyneet Googlen johdosta vuonna 2019. Edellisenä vuonna Google oli julkistanut LaMDAn, mutta sitä ei ollut vielä julkaistu yleisön saataville. Tammikuussa DeepMind -yhtiön toimitusjohtaja paljasti Googlen kehittävän kilpailijaa ChatGPT:lle.
Historia
Bard julkistettiin 6. helmikuuta 2023. Bard annettiin aluksi 10 000 luotettavan testaajan testattavaksi. Rajoitetusti saataville Bard tuli 21. maaliskuuta. Pian Bardin julkaisun jälkeen Google uudelleenorganisoi Google Assistantista vastanneen tiimin, jotta nämä voisivat siirtyä kehittämään Bardia. 31. maaliskuuta paljastettiin Googlen aikovan siirtää Bardin LaMDA -kielimallista PaLM -kielimalliin. Bard tuli yleisesti saataville 10. toukokuuta 2023 Google I/O -tapahtumassa.
Toukokuun 2023 puolivälissä Bard on käytettävissä 180 maassa, muttei yhdessäkään Euroopan unionin maassa tai Kanadassa. Tämän arvellaan johtuvan EU:n tietosuoja-asetus GDPR:sta ja vastaavasta lainsäädännöstä. Esimerkiksi OpenAI:n ChatGPT kiellettiin Italiassa asetuksen perusteella.
Heinäkuussa 2023 Bard tuli saataville Suomeen.
Daltonin veljekset (Lucky Luke)
Daltonin veljekset (tai Daltonit) ovat belgialaisen sarjakuvapiirtäjä Morrisin luoma rikolliskopla, joka esiintyy Lucky Luke -sarjakuvissa. Daltonit ovat "oikeiden" Daltonin veljesten kuvitteellisia serkkuja.
Daltonit
Daltonin veljesten pituusjärjestys on käänteinen ikäjärjestykseen nähden. Joukon vanhin, älykkäin ja pienin on Joe Dalton, joka suunnittelee ryöstöt ja vankilapaot. Heikkohermoinen Joe vihaa pakonomaisesti Lucky Lukea eikä useimmiten kestä nuorinta veljestä pitkää, tyhmää ja aina nälkäistä Averellia, joka kyseenalaistaa lähes kaikki Joen ideat.
Keskimmäiset veljekset ovat Jack ja William, jotka ovat Joen käskyläisiä ja "juoksupoikia". Vanhimmissa tarinoissa sarjojen käsikirjoittaja Rene Goscinny ja piirtäjä Morris sekoittivat itsekin kaksi keskimmäistä veljestä, mistä johtuen välillä Jack on lyhyempi välillä taas William. Joskus Jackin ja Williamin persoonallisuuskin vaihtelee rippuen siitä, mikä "versio" on kyseessä, mutta nykyisin William on vakiintunut kaksikosta pidemmäksi.
Daltonin veljekset pukeutuvat useimmiten keltamustaraidallisiin vanginpukuihin, sillä he pakenevat usein vankilasta ja joutuvat sinne aina pian uudestaan, yleensä Lucky Luken toimittamina. Joskus vapaina ollessaan he pukeutuvat kuitenkin vihreisiin kauluspaitoihin ja mustiin farkkuhousuihin.
Tarinoissa on nähty ja mainittu myös muita Daltoneita kuten Daltonin muori, Daltoneiden isä, sedät Abigel, Patrick, Bill, Henry ja Jim Dalton sekä eno, ainoa rehellinen koko suvussa Marcel Dalton. Daltoneilla on myös neljä lähes saman ikäistä serkkua Bob, Grat, Bill ja Emmett Dalton.
Esiintymiset
Morrisin luomat Daltonit esiintyvät ensi kertaa tarinassa Joss Jamon, jossa heistä puhuttiin nimellä "Daltonin veljesten serkut". Myöhemmin Daltonien esiintyminen Lucky Lukessa vakiintui ja heistä tuli olennainen osa sarjaa.
Sarjakuvien lisäksi Daltonit ovat esiintyneet Lucky Luke -televiosarjoissa, elokuvissa ja omassa spin-off-sarjassaan, jota tehtiin kaksi tuotantokautta.
Britt Ekland
Britt Ekland (oik. Britt-Marie Eklund, s. 6. lokakuuta 1942) on ruotsalaissyntyinen näyttelijä. Hän on asunut jo pitkään Britanniassa.
Ekland oli Peter Sellersin toinen vaimo. Ekland ja Sellers ehtivät olla naimisissa neljä vuotta (1964–1968), ja heillä on yhteinen tytär, Victoria Sellers. Avioliitto päättyi varsin riitaisissa merkeissä.
Britt Eklandin tunnetuin roolisuoritus lienee Bond-seikkailussa 007 ja kultainen ase. Vuonna 2004 valmistuneessa Peter Sellersin elämäkertaelokuvassa Peter Sellersin elämä Eklandia näyttelee Charlize Theron.
Waldemar Kozak
Waldemar Kozak (s. 17. toukokuuta 1948 Lublin) on puolalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Kozak saavutti Puolan maajoukkueessa EM-pronssia Suomesta 1967. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Puolan maajoukkueessa kymmenenneksi Münchenissä 1972. Vuoden 1967 lisäksi hän pelasi EM-kilpailuissa vuosina 1969 ja 1971.
Working Week
Working Week oli brittiläinen smooth jazz -yhtye, joka oli aktiivinen 1980- ja 1990-luvulla. Sen perustajajäseniä vuonna 1983 olivat kitaristi Simon Booth ja saksofonisti Larry Stabbins walesiläisen laulajan Alison Stattonin yhtyeestä Weekend. He julkaisivat vuonna 1984 singlen ”Venceremos (We Will Win)”, joka on kunnianosoitus chileläiselle runoilijalle Víctor Jaralle. Kappaleella laulavat Robert Wyatt ja Tracey Thorn. Eräällä levytyksellä laulaa Julie Tippetts, kunnes laulusolistiksi vakiintui Juliet Roberts, joka laulaa jo yhtyeen esikoistupla-albumilla Working Nights (1985) ja kahdella seuraavalla albumilla. Vuoden 1989 albumilla Fire in the Mountain solistina on jälleen Tippetts, ja viimeiseksi jääneellä albumilla Black and Gold (1991) laulaa Eyvon Waite.
Helsingin Sanomien Markku Fagerlund luonnehti yhtyettä vuonna 1986 kahden ensimmäisen albumin perusteella kuplivaksi sekoitelmaksi soulia, latinalaisrytmejä, rockia ja jazzia, jossa yhdistyvät korkea ammattitaito, tyylitaju sekä tiheä tunnelma.
Sheikh Jarrah
Historia
thumb|Amerikkalainen siirtokunta ilmakuvassa vuodelta 1931. thumb|[[Orient House.]] Nykyisin Jerusalemin kaupunkiin kuuluva Sheikh Jarrah oli alkujaan oma kylänsä. Nimensä se sai 1100-luvulla ristiretkeläisiä vastaan taistelleen Salah al-Dinin eli Saladinin lääkäri Hussam al-Din al-Jarrahin mukaan. Jarrah on eräänlainen lääkärin arvonimi. Hussam al-Din al-Jarrah haudattiin kylän viereen ja haudan yhteyteen rakennutettiin suufilainen zawiya, josta tuli uskonnollinen vierailukohde. 1400-luvun historiallisissa lähteissä mainitaan lähistöllä olleen myös muiden "pyhien soturien" hautoja.
Paikkakunta kasvoi muun kaupungin kanssa 1800-luvulla. Kasvavan kaupungin asukkaita alkoi muuttaa vanhankaupungin ulkopuolelle niin sanottuun uuteen kaupunkiin, johon Sheikh Jarrah sittemmin sisältyi. Juutalaiset ja arabit perustivat omia uusia kaupunginosiaan. Sheikh Jarrahista tuli arabikaupunginosa. Sen kehitykseen vaikuttivat etenkin Jerusalemin palestiinalaiset mahtisuvut Husseini ja Nashashib. Husseinin suvun mufti rakennutti paikalle kesäasuntonsa 1840-luvulla. Sittemmin kaksi mahtisukua rakennuttivat useita palatseja turkkilais-eurooppalaiseen sekatyyliin. Husseini-suvun jäsen rakennutti Orient Housen, josta tuli myöhemmin ensin hotelli ja 1990-luvulla palestiinalaishallinnon Jerusalemin päämaja. Rabah Effendi Husseini rakennutti puolestaan oman kartanonsa, josta tuli vaikutusvaltaisen amerikkalaisperheen amerikkalainen siirtokunta. Jerusalemin mahtisukujen lapset opiskelivat Sheikh Jarrahin Pyhän Yrjön yksityiskoulussa. Kaupunginosan myöhempi merkitys palestiinalaisille on korostunut etenkin palestiinalaisiin mahtisukuihin liittyvän historian takia.
Oikeuskiistat omistuksesta
Israelin miehitettyä alueen alkoivat oikeuskiistat alueen omistuksesta. Joidenkin siirtolaisjärjestöjen mukaan alue oli ollut juutalaisessa omistuksessa ennen Osmanien valtakunnan romahdusta. Oikeustaistelujen perusteella israelilaiset oikeusistuimet ovat antaneet häätömääräyksiä alueella asuville palestiinalaisille. Toukokuussa 2021 uusi uhkaava häätömääräys johti laajoihin yhteenottoihin palestiinalaisten ja juutalaisten välillä Jerusalemissa, mutta myös muualla Israelissa ja Länsirannalla.
Luettelo Suomessa näkyvistä televisiokanavista
Tämä on luettelo Suomessa näkyvistä televisiokanavista.
Suomalaiset tv-kanavat
Mukana kanavat, joissa jakelualueen peitto on vähintään 70 prosenttia väestöstä. Ilmaiskanavat on merkitty vihreällä ja maksulliset punaisella.
Bell AH-1W SuperCobra
Bell AH-1W SuperCobra on Bell Helicopterin valmistama kaksimoottorinen rynnäkköhelikopteri. Malli on kehitetty yksimoottorisesta Bell AH-1 Cobra -kopterista ja korvasi yksimoottoriset mallit vuoteen 2010 mennessä.
Mallin seuraaja on Bell AH-1Z Viper, jossa on nelilapainen roottori ja muita kehitysaskeleita.
Yhdysvaltain puolustusministeriö suunnittelee myyvänsä kansainvälisillä markkinoilla AH-1W -kopterit, jotka korvataan AH-1Z -malleilla.
Käyttäjämaat
Mallin käyttäjämaat ovat:
Aku-Palat
Aku-Palat on sarjakuva-albumisarja, joka sisältää aiemmin Aku Ankka -lehdessä julkaistuja tarinoita. Vuosina 1983–98 sarjan nimi oli Aku Ankan karuselli, mutta vuonna 1999 nimi muuttui Aku-Paloiksi. Ilmestyminen loppui vuonna 2004, koska aineisto alkoi käydä vähiin. Kyseiset albumit (sekä vuonna 1999 ilmestyneet Joulu-Aku ja Koulu-Aku) sisälsivät alun perin sarjakuvien lisäksi tehtäviä, mutta jo kymmenennen albumin kohdalla lähes pelkkää sarjakuvaa. Aku-Palojen lisäksi on ilmestynyt melkein samannäköisiä ja -kokoisia albumeita: Jatkopalat, Pikkupalat, Kesäpalat, Vauhtipalat (lisäksi hieman poikkeavat Joulu-Aku, Koulu-Aku ja Punkkapomppu). Alla olevassa taulukossa albumit on esitelty lyhyesti.
Transpetro Volga
Alusten hankinta
Ostettuaan Volgoneft-jokitankkialuksia, ryhtyi SFAT rakennuttamaan myös omia. 1999 rakennettiin Krasnoje Sormovo-telakalla ensimmäinen SFAT:n omien vaatimusten mukainen Volgoneft-jokitankkeri SFAT-1 (nykyään Hudson), jonka syväys oli suurempi kuin tavallisen Volgoneftin. Seuraavana vuonna rakennettiin SFAT-2 (nykyään James) sekä SFAT-3 (nykyään Trinity). Alun perin suunnitelmana oli rakentaa kolmen aluksen asemesta 5–10.
Salakuljetus
Yrityksen suomalaisomistuksen hävittyä se otti riskiä öljynkuljetuksissa tankkereilla hankkimalla öljyä Irakista, jonka Yhdistyneet kansakunnat oli julistanut saartoon. Yhdysvaltain laivaston SEAL-joukot laskeutuivat 2.2.2000 Volgoneft-147 aluksen kannelle, joka oli Sovfinamtransin omistuksessa, ja luovuttivat aluksen Omanin takavarikkoon.
Osoittautui, että brittiläinen Prime Star-yhtiö oli aikarahdannut aluksen Transpetro Volgalta ja ohjannut aluksen Iranista Yhdistyneisiin arabiemiraatteihin. Aluksen takavarikosta oli esitetty 500 000 dollarin vaatimus.
Kolmesta Volgoneftistä luopuminen
Transpetro-Volga myi Hudsonin, entisen SFAT-1:n, Jamesin, entisen SFAT-2:n ja Trinityn, entisen SFAT-3:n 22 500 000 dollarilla 18. heinäkuuta 2003 julkistettujen markkinaraporttien mukaan. Kunkin aluksen kapasiteetti oli 7 970 tonnia kuollutta painoa eli yhteensä 23 910 DWT. Alusten bruttovetoisuus oli 3 x 5 137 GT eli yhteensä 15 411 GT. Hudsonissa on Wärtsilän 3 589 hevosvoiman moottori, kun taas kahdessa jälkimmäisessä vain 2 719 hevosvoiman.
1420 Beachwood Drive: The 1975 Rehearsals, Volume 2
1420 Beachwood Drive: The 1975 Rehearsals, Volume 2 on jatkoa Deep Purplen Mark 4 -kokoonpanon (Bolin, Coverdale, Hughes, Lord, Paice) kesäkuun 1975 harjoituksille.
Transpetro Volga
Vision Flot
SFAT perusti kahden muun yrityksen kanssa Vision Flotin laivaustoimintoja varten.
Volgotankerilta aluksia
Transpetro Volgalle oli siirtynyt myös Volgotankerin aluksia:
Oliivikuhankeittäjä
Oliivikuhankeittäjä (Oriolus sagittatus) on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Oliivikuhankeittäjää tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ahvenuslampi (Laukaa)
Ahvenuslampi on Keski-Suomessa Laukaassa Petäiskorvessa Vehniän kylällä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,4 metriä mpy.
John Freeman
pienoiskuva|John Freeman John Freeman (19. helmikuuta 1915 – 20. joulukuuta 2014 ) oli brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko, diplomaatti, toimittaja ja televisiopersoonallisuus. Hän oli myös MBE.
Freeman opiskeli Westminster Schoolissa ja Oxfordin Brasenose Collegessa. Hän kuului Työväenpuolueeseen vuodesta 1933 ja palveli toisessa maailmansodassa. Hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1943.
Freeman istui parlamentin jäsenenä vuosina 1945–1955.
Freeman toimi 1960-luvulla New Statesman -lehden päätoimittajana. Hän juonsi myös haastatteluohjelmaa Face to Face vuosina 1959–1962. Hän johti London Weekend Televisionia vuosina 1971–1984 sekä Independent Television Newsia vuosina 1976–1981. Hän liittyi Privy Counciliin vuonna 1966.
Freeman oli neljästi naimisissa. Hän oli Britannian suurlähettiläänä Intiaan (1965–1968) sekä Yhdysvaltoihin (1969–1971) ja oli vuosina 1985–1990 Kalifornian yliopiston (Davis) kansainvälisten suhteiden vierailevana professorina.
Pontos
pienoiskuva|Pontos sijaitsee Vähän-Aasian itäosassa, Mustanmeren rannalla. Pontos (, ”Meri”; ) oli antiikin aikainen alue ja kuningaskunta Mustanmeren rannalla, Turkin ja Georgian pohjoisrannikolla. Se rajautui Bithyniaan, Galatiaan, Kappadokiaan ja Armeniaan.
Persialaisen satraapin poika Mithridates I loi alueelle valtakunnan. Mithridates VI laajensi sitä. Lopulta roomalainen sotapäällikkö Pompeius valloitti alueen. Rooman valtakunnan osana Pontos kuului 200-luvun lopulle saakka Bithynia et Pontuksen provinssiin, jonka jälkeen alue jaettiin useammaksi provinssiksi.
Connaught Rangers
Connaught Rangers ("the Devil's Own") oli irlantilaisista miehistä koottu ja Irlantiin sijoitettu Britannian armeijan rykmentti.
Rykmentti perustettiin Connachtissa 1793 ja se osallistui mm. Napoleonin sotiin, Krimin sotaan, Buurisotaan ja ensimmäiseen maailmansotaan. Vuonna 1920 joukko rykmentin sotilaita kapinoi sen ollessa sijoitettuna Intiaan. Kapinan syynä oli kotimaan Irlannin käymä itsenäistymissota. Kaksi vuotta myöhemmin rykmentti lakkautettiin Irlannin itsenäistyttyä yhdessä kuuden muun Isoa-Britanniaa palvelleen irlantilaisrykmentin kanssa.
Tunturikiuru
Tunturikiuru (Eremophila alpestris) on pohjoisen pallonpuoliskon varpuslintu.
Connaught Rangers
Rykmentti teki kuuluisaksi sotilaslaulun It's a Long Way to Tipperary, kun yksikkö marssi Boulognen halki laulaen kappaletta 3. elokuuta 1914. Ohimarssia oli seuraamassa Daily Mailin kirjeenvaihtaja George Curnock, joka teki tapahtumasta ja laulusta julkisuutta saaneen reportaasin.
Tunturikiuru
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 14–17 cm, siipien kärkiväli 30–35 cm ja paino 30–40 g. Jonkin verran pienempi kuin kiuru. Pää on mustan ja keltaisen kirjava. Musta juova päälaen yli kulkee ikään kuin sarviksi pään molemmille puolille. Leveä, musta, puolikuunmuotoinen laikku yli kuvun. Koiras on naarasta suurempi, ja sen pään kuviot ovat selkeämmät.
Esiintyminen
Tunturikiuru esiintyy hyvin laajalla alueella lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla. Se elää suurimmassa osassa Pohjois-Amerikkaa, Keski-Aasiaa ja Siperian pohjoisosia. Maailman populaation kooksi on arvioitu 140 miljoonaa yksilöä. Euroopassa esiintyminen on kaksiosainen: Skandinaviassa Kölivuoristossa, Lapin tuntureilla ja Venäjän Jäämeren rannikkoseudun tundralla, sekä Kaakkois-Euroopan, Lähi- ja Keski-Idän sekä Atlasvuoristoissa.
Suomen nykyinen parimäärä on 0–20, ja laji on lähes kadonnut maan pesimälinnustosta. Vuonna 2010 Suomessa tehtiin vain neljä tunturikiurun pesimähavaintoa. Euroopan pesimäkannaksi arvioidaan 6 000 – 18 000 paria.
Tunturikiurumme talvehtinevat Kaakkois- ja Etelä-Euroopassa. Suomessa se on harvinainen talvehtija lähinnä rannikkoseudun rikkaruohokentillä ja ulkosaaristossa. Keväällä se palaa maalis-toukokuussa, syksyllä lähtee loka–marraskuussa.
Ympäristöministeriön päätöksellä (n:o 1209/95) lähes kaikille Suomen pesimälintulintulajeille on määritelty ohjeellinen arvo. Tunturikiurun ohjeellinen arvo on 3196 €.
Aipytos
Aipytos viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useaan eri hahmoon:
Tunturikiuru
Elinympäristö
Tuntureilla, tundralla ja vuoristoseuduilla. Karaistunut kylmänkestävä lintu.
Lisääntyminen
Pesä on maassa hyvässä piilossa. Naaras munii 3–5 tummaa, rusehtavien täplien kauttaaltaan peittämää munaa. Naaras hautoo 10–11 päivää. Poikaset pysyvät pesässä 9–12 vuorokautta ja lentävät 16–18 vuorokauden ikäisinä. Pohjoisilla leveysasteiila lajilla on vain 1 pesye, lämpimämmillä seuduilla 2 pesyettä kesän aikana.