cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saturday Night’s Alright for Fighting
Saturday Night’s Alright for Fighting on Elton Johnin säveltämä ja esittämä kappale vuodelta 1973. Elton John sävelsi ja koosi laulun hänen työkaverin Bernie Taupin kanssa. Saturday Night's Alright for Fighting julkaistiin ensimmäisenä Eltonin Goodbye Yellow Brick Road -albumilla. Se on yksi Eltonin suosituimpia lauluja.
Sirpa Järnfors
Sirpa Järnfors (s. 18. marraskuuta 1965) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti muun muassa Kemin Intoa, PP-Futista, Helsinki Unitedia, Turun Palloseuraa ja Malmin Palloseuraa. Järnfors voitti mestaruuden PP-Futiksessa 1989, Unitedissa 1990 ja MPS:ssa 1994. Järnfors pelasi vuosina 1985–1995 maajoukkueessa 29 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Järnfors ja Paula Alakörkkö pelasivat ensimmäisinä suomalaisina Tanskan naisten pääsarjassa vuonna 1992 Fortuna Hjorringissä. Seura voitti silloin pronssia.
Lambert–St. Louisin kansainvälinen lentoasema
'''Lambert–St. Louisin kansainvälinen lentoasema''' on St. Louisin ja Missourin tärkein lentoasema, ja se sijaitsee St. Louisin piirikunnassa. Lentoasemalla on kaksi terminaalia.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Ilmakuva lentokentästä 1940 luvulta.
Pom-pon
thumb|250px|Pom-pon-huiskat. Pom-pon (myös pom-pom) on cheerleadingissä ja cheertanssissa tehosteena käytettävä huiska.
Spaso-Preobraženskaja
Spaso-Preobraženskaja eli Kristuksen kirkastumisen kirkko on Tampereella toimiva ortodoksinen yhteisö. Se kuuluu lokakuun vallankumouksen jälkeen muodostuneeseen Venäjän ortodoksiseen ulkomaankirkkoon (engl. Russian Orthodox Church Outside Russia) eli synodaalikirkkoon, jonka alkujaan perustivat vallankumouksen jälkeen ulkomaille paenneet emigrantit. Kirkkokunnalla on omia seurakuntia eri puolilla maailmaa.
Suomessa Spaso-Preobraženskaja rekisteröitiin uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 1994. Yhdyskuntajärjestyksensä mukaan yhdyskunta opettaa "ortodoksista elämäntapaa ja ohjaa rukousten, sakramenttien ja kristillisen opetuksen avulla saavuttamaan ikuisen pelastuksen Jeesuksessa Kristuksessa". Yhteisö käyttää Venäjän ortodoksisen kirkon tapaan juliaanista ajanlaskua ja venäläistä ortodoksista kalenteria. Sen liturgiat ja hetkipalvelukset pidetään kirkkoslaaviksi. Yhteisön johdossa on vanhin Ludmila Dmitrievna Perepiolkina.
Spaso-Preobraženskajan yhteisö on varsin sulkeutunut. Se ei tiedota toiminnastaan ulospäin eikä myöskään ota mielellään vierailijoita jumalanpalveluksiinsa. Yhteisöön kuuluu noin 25 jäsentä.
Contender 2
The Contender 2 on yhdysvaltalainen nyrkkeilyyn perustuva tosi-tv -ohjelma. Sarjan juontajana toimi entinen nyrkkeilyn maailmanmestari Sugar Ray Leonard. Ensimmäisessä Contenderissa toisena juontajana toiminut Sylvester Stallone ei ollut mukana tällä tuotantokaudella, sillä hän oli kuvaamassa elokuvaansa Rocky Balboa, joka tuli ensi-iltaan joulukuussa 2006.
Valmentajat
Jeremy Williams - Päävalmentaja - Toimi Clarkin,Bravon,Garyn,Andren,Vinroyn,Stewartin,Nickin,Jeffin,K9:n ja Freddyn huoltajana
Tommy Gallagher - Päävalmentaja - Toimi K9:n,Rudyn,Aaronin,Garyn,Walterin,Gradyn,Ebon,Nickin ja Steven huoltajana
Viikko 1
16 uutta nyrkkeilijää saapuu kuusinkertaisen maailmanmestarin Sugar Ray Leonardin valmennettavaksi ja kilpailemaan 500 000 dollarista ja Haastaja tittelistä. Ensimmäisellä viikolla kilpailijat jakautuivat siniseen ja keltaiseen joukkueeseen. Keltaisten kapteeni on Michael Clark ja sinisten kapteeni on Nick Acevedo. Keltaiseen joukkueen Clark valitsee Steve Forbesin, Walter Wrightin, Vinroy Barrettin, Ebo Elderin, Rudy Cisnerosin, Gary Balletton ja Jeff Frazan. Siniten joukkueeseen Nick valitsee Freddy Curielin, Michael Stewartin, Andre Easonin, Norberto Bravon, Grady Brewerin, Aaron Torresin ja Cornelius Bundragen. Nähtyään K9:n taidot kehässä, keltaisten Clark halua kohdata tämän. Hänen toiveensa toteutuu ja illan ottelussa vastakkain ovat Cornelius "K9" Bundrage ja Michael "Cold Blood" Clark. K9:n voima vie voiton kahdesta ensimmäisestä erästä. Clark voittaa kolmannen ja neljännen erän liukkautensa avulla. Ottelun viidennessä erässä K9 lyö Michaelin kanveesille ja voittaa ottelun tuomarien enemmistöpäätöksellä.
Viikko 2
Sugar Ray ja Alfonso Gomez vievät sinisen joukkueen voiton kunniaksi syömään. Ray esittelee ottelijoille turnauksen ottelutaulukon, joka päättää tulevat ottelut toisella ja kolmannella kierroksella. K9 päättää asettaa nimensä taulukossa toiseen otteluun toisella kierroksella. Saatuaan päätösvallan ottelusta, siniset alkavat tähyillä salilla helppoja vastuksia. Rudy Cisneros päätyy sinisten maalitauluksi ylipainonsa takia. Nito Bravo astuu viivalle haastaen Rudyn. Rudy onnistuu pudottamaan painoaan ja ottelusta tulee odotettua tasaisempi. Viisi-eräisen iskujenvaihdon jälkeen Bravo voittaa ottelun ei-yksimielisellä päätöksellä pistein 48-47, 47-48 ja 48-47.
Viikko 4
Nyt kun keltaisilla on viimein päätösvalta otteluiden suhteen, Vinroy haluaa haastaa Gradyn. Mutta salilla Walter tarkkailee sinisten vähiten kokenutta Andre Easonia. Huippu kunnossa oleva Walter haastaa Andren, ajatelle saavansa helpon vastuksen. Ottelun ensimmäisessä erässä Andre käy kanveesissa, mutta nousee ylös jatkaakseen. Andre osoittaa todellista sydäntä, mutta kokeneempi Walter voittaa ottelun pistein 50-44.
Viikko 5
Walterin voiton kunniaksi keltaiset palkitaan nahkatakein ja ottelijat pääsevät tapaamaan Sugar Shane Mosleyn. Valmennussalilla Walter ja K9 riitaantuvat ja päättävät kohdata kehässä toisella kierroksella. Vinroy ja Grady pääsevät viimein selvittämään välinsä kehässä. Grady onnistuu dominoimaan ottelua alusta lähtien, mutta vahingollinen pääpusku haavoittaa häntä. Grady kuitenkin ottelee sisulla tiensä voittoon.
Viikko 7
Michaelin voiton jälkeen on aika käydä kaksoisottelu. Freddy haluaa osoittaa olevansa paras,joten hän haastaa Steve Forbesin,entisen maailmanmestarin. Jäljelle jäävät siis Jeff Fraza ja Nick Acevedo,jotka ottelevat ensin. Ottelu päättyy tuomarien yksimielisellä päätöksellä Nickin voittoon. Jeff poistuu sanoen,että hävisi kuin sankari. Kun Steve "Two Pound" Forbes ja Freddy "Furious Freddy" Curiel kohtaavat,syntyy todellinen sota. Freddy aloittaa todellisella paukkeella ensimmäisen erän,johon Steve vastaa seuraavissa erissä voittaen ottelun tuomarien yksimieliselä päätöksellä.
Viikko 8
Toisen kierroksen kunniaksi Ray vie kahdeksikon pukuostoksille ja syömään. Pojat äänestävät kaikista sisukkaimman ottelijan. Tasoihin pääsevät Michael Stewart ja Norberto Bravo. Sugar Rayn äänellä auton voittaa Bravo. Illan ottelussa ovat tuplaottelun Steve Forbes ja Nick Acevedo. Täpärän ottelun voittaa Steve Forbes.
Viikko 9
Palattuaan Haastaja-kuntosalille, Steve palkitaan kärkinelikon kaulakorulla,Polaroid DVD-soittimella ja DVD-levyillä hänen otteluistaan Nickiä ja Freddyä vastaan. Walterin ja K9:n välit huononevat entisestään. Tommy puhuttelee ja rauhoittelee Walteria. Lopulta Walter ja K9 kohtaavat Haastaja-kehässä. K9 ottelee ensimmäiset kaksi erää likaisesti. Walter voittaa seuraavat kaksi erää selvästi. Viimeisen tasaisen erän jälkeen tuomarit päättävät voittajaksi Cornelius "K9" Bundragen.
Viikko 10
Haastajan toinen tuplaottelu käynnistyy kun Grady ja Michael kohtaavat.Grady voittaa joka erän,Michaelin epäonnistuneiden tyrmäysyritysten takia. Toisessa ottelussa Bravo kohtaa Garyn. Tasaisen ottelun lopuksi Bravo voittaa ottelun. Garyn poistuessa Haastajan salilta,hän sanoo lopettavansa uransa tähän.
Viikko 11
Toisen kauden toiseksi viimeisessä jaksossa,jäljellä olevat kilpailijat saavat nähdä pienen videon aiemmin pudonneiden kilpailijoiden neuvoista ja mielipiteistä. Lisäksi Ray lupaa jokaiselle kärkinelikon miehelle Polaroidin taulu-TV:n. Ensimmäisessä ottelussa vastakkain ovat K9 ja Steve. Steve näyttää taitonsa voittamalla ottelun. Bravon ja Gradyn ottelun alussa,Grady päätyy maihin,mutta nousee ylös,voittaen ottelun ja jatkaen Steven kanssa finaaleihin.
Lopputulos
Finaaliin taistelivat tiensä Grady "Bad Boy" Brewer sekä Steve "2 Pound" Forbes. Voittajaksi selviytyi tuomariäänin Grady Brewer. Hänet palkittiin 500 000 dollarilla ja Contender-mestaruusvyöllä.
Azukizakan taistelu (1542)
pienoiskuva|Azukizaka, Mikawan maakunnassa Azukizakan taistelu oli Oda Nobuhiden voittama taistelu Imagawa Yoshimotoa vastaan Sengoku-kaudella Japanissa vuonna 1542. Vaikka Yoshimoto kärsi tappion hän voitti kuitenkin Nobuhiden toisessa taistelussa 1548.
Yoshimoto kuoli lopulta Okehazaman taistelussa Oda Nobunagaa vastaan vuonna 1560.
Vähä-Vuotunki
Vähä-Vuotunki on muodostunut noin 7 400 vuotta sitten, kun se erkani Litorinamerestä maankohoamisen myötä.
Järvessä on kaksi saarta, Tiironsaari ja Kettusaari. Pohjoisrannalla on Vaarintupa-niminen kota, liiteri ja laavu. Kota oli aiemmin länsirannalla, jonne johtavat yhä pitkospuut Alapääsuon yli. Myös Kettusaaressa on laavu. Vähä-Vuoton kylän asustusta on järven itärannalla, samoin kuin kesämökkejä. Järven rannat ovat muuten asumattomia. Eteläisimmän Lieju-nimisen lahden rannalla on suurehko Lieppäänsuo-niminen suo.
Lähteet
thumb|left|Pohjoisrannan Haudanlahden taukopaikka
Tarhakehäkukka
Tarhakehäkukka (Calendula officinalis) on yksivuotinen asterikasvien (Asteraceae) heimoon ja kehäkukkien (Calendula) sukuun kuuluva kasvi, jota käytetään koriste- ja hyötykasvina. Sen latinankielisessä nimessä sana calendula on johdos latinan kielen kalenteria tarkoittavasta sanasta, millä viitataan kukan pitkään kukinta-aikaan. Officinalis sana tulee kasvin käytöstä lääkinnällisiin tarkoituksiin. Officina oli aikoinaan luostarin lääkkeiden ja tarvikkeiden varasto.
Kehäkukkien (Calendula) suvussa on noin 20 eri lajia, joista Calendula officinalis on yksi. Muita lajeja ovat mm. peltokehäkukka (Calendula arvensis), nukkakehäkukka (Calendula incana), tähtikehäkukka (Calendula stellata) ja siipikehäkukka (Calendula tripterocarpa).
Tarhakehäkukasta on useita eri lajikkeita, joiden kukat poikkeavat toisistaan väriltään, kerrannaisuudeltaan ja muilta ominaisuuksiltaan. Lajikkeiden kasvuvaatimukset, kasvutapa, lehdet ja muut ominaisuudet ovat hyvin samanlaiset.
Elinympäristö
Kesäkukka viihtyy parhaiten aurinkoisella ja lämpimällä kasvupaikalla, multavassa, kosteassa ja ravinteikkaassa maassa, missä sen kasvustoista tulee reheviä ja runsaskukkaisia. Kasvi selviytyy myös hiekkapitoisessa maassa. Luonnossa se esiintyy tienvarsilla, kaatopaikoilla, joutomailla, nurmikoilla ja kukkapenkeissä, tavallisesti viljelykarkulaisena.
Käyttö elintarvikkeena
Vanhoina aikoina salaatin sekaan laitettiin usein kukkia, ja lisäksi keskiajalla ruokaa haluttiin usein värjätä. Kehäkukan terälehtiä on Etelä-Euroopassa käytetty riisin, voin ja leivonnaisten värjäämiseen. Parhaimmillaan kehäkukasta saatu väri vastaa voimakkuudeltaan sahramia.
Vepsänjärvi
Vepsänjärvi sijaitsee Ylikiimingissä Oulussa Vepsän kaupunginosassa, noin 12 kilometriä Ylikiimingin taajamasta kaakkoon. Järven pinnan korkeus merenpinnasta on 78,1 metriä, ja se laskee Kiiminkijokeen Vepsänjoen kautta. Järvi on osa Kiiminkijoen vesistöaluetta.
Aakkola
Aakkola on kylä Orivedellä Pirkanmaan maakunnassa. Se sijaitsee valtatien 9 pohjoispuolella Oriveden keskustaajamasta koilliseen. Aakkolan pohjoispuolella on Juupajoen kunnan raja, ja ennen kuntaliitosta Aakkolan itäpuolella kulki Oriveden ja Längelmäen välinen kuntaraja. Kylässä sijaitsee Aakkojärvi, jonka ympärillä on peltoja. Osia kylästä sijaitsee myös Juupajoen puolella. Aakkolan väkiluku on noin 40 ihmistä, joka vaihtelee johtuen kylän mökeistä.
Vepsänjärvi
Järven pituus on noin 2,3 kilometriä ja suurin leveys noin 900 metriä, keskisyvyyden ollessa noin kaksi metriä. Järvessä on yksi saari, Raatosaari. Järvi sekä sitä ympäröivät lammet muodostavat Vepsän kalaveden osakaskunnan vesialueen.
Aakkola
Oriveden Ponnistus järjesti Aakkolassa 11.–12.8.2018 suunnistuksen Hämeen AM-pitkän ja viestin.
Vepsänjärvi
Järven ongelmana on nykyisin hapen väheneminen, josta johtuu muun muassa kalakantojen pienentyminen. Järven tilaa seurataan joka kolmas vuosi otettavilla näytteillä. Talvisin happitilanne on erittäin huono.
Raatosaari
Raatosaari on järven ainoa, pieni ja asumaton saari Likalahden suulla, noin neljänsadan metrin päässä Vepsän koululta. Saarella on kiinteä laavu nuotiopaikkoineen ja venevalkamineen. Venevalkamassa, aivan vesirajassa, sijaitsee suuri kivenlohkare, joka on toiminut Oulun ja Suur-Iin pitäjien rajamerkkinä. Saarella kasvaa pääasiassa havupuita.
Hongkong (täsmennyssivu)
Hongkong voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Elis Adolf Blomstedt
Elis Adolf Blomstedt (16. joulukuuta 1836 Kuru – 2. toukokuuta 1884 Kuopio) oli suomalainen lyseon opettaja ja suomentaja.
Blomstedtin vanhemmat olivat lukkari Aron Emanuel Blomstedt ja Karolina Sofia Adler. Hän pääsi ylioppilaaksi 1859 Vaasan lukiosta. Blomstedt valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864.
Blomstedt oli naimisissa vuodesta 1874 Hedvig Alma Maria Krookin kanssa.
Löytäjät
Löytäjät oli 3. marraskuuta 2014 AVA-kanavalla alkanut tositelevisioohjelma, jonka jokaisessa jaksossa juontajapari auttoivat eri elämänvaiheissa olevia tavallisia suomalaisia ihmisiä löytämään Torista heille tarvitsemiaan tavaroita. Lopuksi päähenkilö valitsee kumman juontajan löytö saalis oli parempi.
Iloisia veijareita
Iloisia veijareita on vuonna 1936 julkaistu W. S. Van Dyken ohjaama romanttinen komedia, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Clark Gable ja Franchot Tone. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
Iloisia veijareita -elokuvan käsikirjoituksen sovittivat John Lee Mahin, Manuel Seff ja Gladys Hurlbut Alan Greenin ja Julian Brodien tarinan pohjalta. Ohjaaja Van Dyke ja Joseph L. Mankiewicz tuottivat elokuvan. Iloisia veijareita on Crawfordin ja Gablen seitsemäs kahdeksasta yhteistyöelokuvasta.
Iloisia veijareita -elokuvan tuotanto alkoi 19. elokuuta 1936 ja päättyi 12. syyskuuta 1936. Elokuva kuvattiin Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä 578 000 dollarin budjetilla. Iloisia veijareita sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 20. marraskuuta vuonna 1936 ja Suomessa 19. maaliskuuta vuonna 1937. Ilmestyessään elokuva oli taloudellinen menestys; elokuva tuotti ilmestymisvuonnaan 1 860 000 dollaria. Iloisia veijareita julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.
Kekälealetit
Kekälealetit (Alethe) eli aiemmalta nimeltään kertturastaat on sieppojen (Muscicapidae) heimoon kuuluva lintusuku. Aikaisemmin suku luettiin rastaisiin. Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 2 lajia. Jotkut lähteet esittävät sukuun kuuluvaksi kuusi lajia.
Rituaali: rakenne ja communitas
Rituaali: Rakenne ja communitas on brittiläisen kulttuuriantropologin Victor Turnerin kirja vuodelta 1969. Teoksessa hän esittelee tuotantonsa keskeiset käsitteet liminaalisuuden ja communitasin. Kirja jakautuu kahteen osaan, joista ensimmäinen käsittelee Luoteis-Sambian ndembujen rituaalien symbolista rakennetta ja tuon rakenteen semantiikkaa. Toisessa osassa Turner paneutuu rituaalin liminaaliseen vaiheeseen pikemminkin sosiaaliselta kuin symboliselta kannalta. Teoksessa hän tarkastelee myös communitasin, rakenteellisen ulkopuolisuuden sekä rakenteellisen alempiarvoisuuden välisiä suhteita.
Ndembu-rituaalien symboliikka
Kirjassa Turner esittelee ndembujen kaksi naisten hedelmällisyysrituaalia; isoma-rituaalin sekä wubwang'u-rituaalin. Isoma-rituaalissa hoidetaan naisia, joilla on taipumusta saada keskenmeno tai joilta on usein kuollut lapsi imeväisikäisenä. Wubwang'u-rituaali puolestaan tehdään naisille, jotka ovat synnyttäneet tai joiden odotetaan synnyttävän kaksoset. Ndembu-kulttuurissa hedelmällisyyttä arvostetaan suuresti, mutta rituaaleissa kaksoset esitetään usein yhteisön taakkana ja onnettomuutena, koska he tuovat mukanaan fyysisiä ja taloudellisia paineita.
Turnerin rituaalintutkimuksen lähtökohtana on rituaalin perusrakenneosat eli symbolit. Kuvaillessaan ndembujen rituaaleihin liittyviä symbolisia merkityksiä Turner osoittaa, etteivät rituaalit ole järjettömiä taikamenoja vaan, että esimerkiksi lähes jokaisella rituaalissa käytetyllä esineellä, jokaisella eleellä, laululla tai rukouksella, jopa tilan ja ajan yksiköillä on jokin ndembujen kulttuurista ja elinpiiriin liittyvistä kokemuksista käsin aukeava järjellinen merkitys. Näille kaikille on ominaista myös se, että rituaaleissa ne viittaavat johonkin muuhun kuin itseensä. Yksittäinen symboli myös edustaa samanaikaisesti monia eri asioita, eli se on moni-, eikä yksiääninen. Rituaalit sisältävät siis paljon enemmän kuin silmin on havaittavissa.
Liminaalisuus ja communitas
Kaikkien siirtymäriittien voidaan ajatella jakautuvan kolmeen vaiheeseen: erottamiseen, välitilaan ja takaisin liittämiseen. Turnerin teoriankehittely lähtee siirtymäriittien välivaiheesta eli liminaalisesta vaiheesta.
Rituaalin liminaalivaiheessa olevat rituaalisubjektit riisutaan sosiaaliseen rakenteeseen liittyvistä merkeistä, kuten omaisuudesta ja vaatetuksesta ja näin heistä tulee samanarvoista massaa. Heidän käytöksensä on tavallisesti passiivista tai nöyrää ja heidän on toteltava ohjaajiaan ehdoitta ja hyväksyttävä mielivaltaisetkin rangaistukset valittamatta. Usein raa’at ruumiilliset koettelemukset ja nöyryytykset, joille kokelaat altistetaan, viittaavat osaksi edeltävän statuksen tuhoamiseen ja osaksi siihen, että kokelaita ikään kuin tasoitetaan, valmistetaan uusiin velvollisuuksiinsa muita yhteiskunnan jäseniä kohtaan. Liminaalisia tilanteita ja rooleja pidetään usein vaarallisina, kartettavina tai saastuttavina sellaisille ihmisille, esineille, tapahtumille ja suhteille, joita ei ole rituaalisesti liitetty liminaalisuuteen. Turnerin mukaan tämä johtuu siitä, että niiden näkökulmasta, joille rakenteen ylläpitäminen on tärkeää, kaikki pitkitetyt communitasin ilmaukset vaikuttavat välttämättä vaarallisilta ja anarkistisilta ja niitä on hillittävä määräyksin, kielloin ja ehdoin.
Turnerin mukaan näissä olosuhteissa nousee kuitenkin esiin yhteisöllisyys, jota hallitsevat yhdenmukaisuus ja rakenteettomuus. Tästä yhteisöllisyydestä (tai yhteisöstä) Turner käyttää latinan käsitettä communitas. Communitas nousee esiin siis siellä, missä yhteiskuntarakennetta ei ole. Liminaalivaiheessa yhteiskunta on siis rakenteeton tai vain vähäisessä määrin rakenteellinen, suhteellisen yhdenmukainen yhteisö. Liminaalisuus ei kuitenkaan ole ainoa communitasin kulttuurisen ilmenemisen muoto, vaan useimmissa yhteiskunnissa on löydettävissä toisiakin communitasin ilmentymiä, jotka voidaan tunnistaa niihin liittyvien symbolien ja uskomusten avulla. Siirtymäriitit liittyvät yleensä henkilön arvoaseman nousuun.
Statuksen nousuun liittyvissä rituaaleissa korkeampaan statukseen kohoava kokelas joutuu nöyrtymään ja alistumaan ennen korkeampaan virkaansa astumista. Tällainen kohtelu toimii siten ikään kuin muistuttajana nöyryydestä, jolla henkilön tulisi tulevaan korkeaan asemaansa suhtautua. Usein tällaisiin rituaaleihin liittyy myös se, että rakenteellisesti alempiarvoiset voivat vapaasti haukkua rakenteellisesti ylempiarvoisia, ja siten purkaa kokemaansa kaunaa ylempiarvoisiaan kohtaan. Näin heidän roolinsa kääntyvät siis hetkeksi päinvastoin. Tekemällä alhaisista ylhäisiä ja ylhäisistä alhaisia rituaalit vahvistavat yhteiskuntarakenteen hierarkkista periaatetta.
Karkeasti sanottuna liminaalisuus on siis vahvoille heikkoutta ja heikoille vahvuutta, tai sitten vauraiden ja ylhäisten liminaalisuus on köyhyyttä ja köyhien pröystäilyä.
Pekka Aschan
Petter Adolf (Pekka) Aschan (18. lokakuuta 1818 Laukaa – 3. kesäkuuta 1896 Sakkola) oli suomalainen matematiikan lehtori ja kirkkoherra. Aschan suomensi kreikkalaisen matemaatikon Eukleideen geometrian oppikirjan Alkeet kuusi ensimmäistä kirjaa.
Aschanin vanhemmat olivat Juvan kappalainen Gustaf Adolf Aschan (1794–1832) ja Sofia Gustava Arvidsson. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua 1829–1834 ja Porvoon lukiota 1834–1837 päästen ylioppilaaksi 1837. Aschan valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844. Hänet vihittiin papiksi Kuopion hiippakunnassa 1867. Aschanista tuli riemumaisteri 1894.
Aschan oli Kuopion lukiossa vt. lehtorina vuodesta 1844 ja vakinaisena matematiikan lehtorina vuodesta 1846. Hän toimi Kuopion yläalkeiskoulun tarkastajana 1857–1870. Aschanista tuli Sakkolan kirkkoherra 1873 ja hän jäi virasta virkavapaalle 1882. Rovastin arvon Aschan sai 1870.
Aschan oli naimisissa 1847–1874 Elise Aspelundin (k. 1874) kanssa.
Forever Alone, Immortal
Forever Alone, Immortal on puolalaisen avantgarde metal -yhtye Lux Occultan ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1996.
Luettelo Itämeren rannikkokaupungeista
pienoiskuva|Kartta Itämerestä.
Luettelo Itämeren rannikkokaupungeista on listaus Itämeren rannikkokaupungeista valtioittain, joita ovat Suomi, Ruotsi, Tanska, Saksa, Puola, Viro, Latvia, Liettua ja Venäjä.
Itämeren valuma-alueella asuu noin 85 miljoonaa ihmistä, 15 miljoonaa ihmistä asuu noin 10 kilometrin säteellä rannasta ja 29 miljoonaa ihmistä 50 kilometrin säteellä rannasta.
Latvia
Latvian rannikkokaupungit:
Liettua
Liettuan rannikkokaupunkeja ovat:
Puola
Puolan rannikkokaupungit:
Ruotsi
Ruotsin rannikkokaupungit on lueteltu seuraavassa Suomen rajalta pohjoisesta eteläisimpään Ruotsiin ja sieltä jälleen pohjoiseen Norjan rajalle. Itämeren erottaa Pohjanmerestä Ruotsin ja Tanskan välinen Kattegatin salmi, jonka katsotaan päättyvän Ruotsin puolella hieman Marstrandin kaupungista koilliseen. Luetteloon on kuitenkin otettu mukaan vielä kolme Marstrandin ja Norjan rajan välillä sijaitsevaa kaupunkia (Uddevalla, Lysekil ja Strömstad). Vuodesta 1971 Ruotsissa ei enää virallisesti ole ollut kaupunkeja, joten luetteloon on otettu suunnilleen entisiä kaupunkeja vastaavien taajamien väkiluvut ja maapinta-alatiedot. Tukholman kohdalla on ilmoitettu entistä kaupunkia laajemman Tukholman taajaman tiedot, joihin sisältyvät myös Solna ja Nacka. Kaikkien luettelossa mainittujen paikkakuntien kohdalla taajama ei ulotu aivan merelle asti, mutta taajamat sijaitsevat kuitenkin melko lähellä Itämeren rantaa. Kristianstadin kunta on rannikkokunta, mutta sen keskustaajama Kristianstad ei ole rannassa. Neljä taajamaa sijaitsee kunnassa, joka on eriniminen kuin taajama.
Suomi
Suomessa on seuraavat rannikkokaupungit:
Tähdellä (*) merkityissä kaupungeissa keskustaajama ei ole merenrannassa.
Tanska
Tanskan rannikkokaupungit:
Venäjä
Venäjän Itämenren rannikkokaupunkeja ovat:
Viro
Virossa on seuraavat rannikkokaupungit:
Wäinö Jousi
Oppivuodet
Jousen ensimmäinen työpaikka oli Kansan Tahto Oy. Hän valmistui käsilatojaksi 1900-luvun alkupuolella. Pian nuorimies alkoi saada kuitenkin vaativampia tehtäviä. Jousi mainitaan Kansan Tahdon hallituksen kokouksessa tilintarkastajana 1907. Vuonna 1918 Jousen kerrotaan ostaneen eräältä rahavaikeuksissa olleelta englantilaiselta merimieheltä leimasimien valmistusvälineet. Jousi hahmotteli yrityksen nimeksi Leimasinvalmistamo W. Jousi. Iltaisin kotona tehty työ ei kuitenkaan yksin elättänyt, sillä työ oli lähinnä perheellä tehtyä lisäansiota, jolla maksettiin asumisvuokrat. Oulun Kirjateollisuus Oy:n uudet toimitilat valmistuivat Ouluun kesällä 1913. 1913–1914 paikkeilla myös Jousi hakeutui latojaksi Oulun Kirjateollisuus Osakeyhtiöön. Vuonna 1915 julkaistun lehti-ilmoituksen perusteella hän oli suorittanut jo kisällin tutkinnon. Ilmoituksessa Wäinö Jousi mainittiin yhdeksi kirjapainon käsilatojamestareista. Latomistyö koostui etupäässä sanomalehden latomisesta. Kirjateollisuuden puheenjohtaja Oululainen Otto Karhi huomasi pian nuoren miehen kyvyt ja palkkasi Jousen Oulun Kirjateollisuus Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1919. Sosiaalidemokraattien omistamassa Kirjateollisuudessa Jousi sai tehtäväksi vuonna 1921 aloittaa aiemmin lakkautetun työväenliikkeen omistaman Kansan Tahto -lehden toiminnan. Hänen tultuaan lehteen olivat valkoisten joukot aiemmin vuonna 1917 tuhonneet ja hajottaneet tuolloin työläisten omistuksessa olleen Oulun Sanomat -lehden. Edessä oli kuukausien työ. Tehtävänä oli muun muassa kerätä lattialta käsiladonnassa käytetyt irtokirjakkeet ja järjestää ne omiin lokeroihinsa. Lisäksi rikotut koneet oli korjattava ja saatettava painokuntoon. Kansantahdossa hän oli toimitusjohtajana vuosina 1921–1923. Lisäksi hän oli kyseisessä lehdessä päätoimittajana vuosina 1922–1923.
Ura lehtitalon johtajana
Kansan Tahdon lakkauttamisen jälkeen 1923 perheellä oli edessä muutto Turkuun. Jousi sai tarjouksen toimitusjohtajan paikasta edeltävästä Sosialisti Oy:stä. Perhe oleskeli Turussa yhden vuoden. Siellä heillä oli asunto ja kesäpaikka meren rannalla. Myös moottorivene ostettiin kesäharrastuksia varten. Oleskelu Turussa jäi kuitenkin hyvin lyhyeksi, kun uusi työtarjous tuli Kotkasta.
Jousi sai 1. syyskuuta 1924 vastuulleen Kotkasta usean liiketoiminta-alueen pyörittämisen. Hänet valittiin Kymin-Laakson Työväen sanomalehti- ja Kirjapaino osuuskunta r.l:n toimitusjohtajaksi. Vuonna 1926 perustettiin Eteenpäin Osakeyhtiö. Perustajina olivat ravintolanhoitaja Juho Viitasaari, toimitusjohtaja Wäinö Jousi, hovioikeuden auskultantti Rudolf Lingren, työnjohtaja Kalle Jokinen ja ruiskumestari Jalmari Kukkola, jotka kukin merkitsivät perustettavasta yhtiöstä kaksi osaketta. Loput osakkeista (40 %) menivät sosialidemokraateille. Jäljelle jääneet osakkeet jakautuivat Kyminlaakson Työväen Säästöpankin ja Kyminlaakson Osuusliikkeen kesken. Paino muutti nimensä 7. heinäkuuta 1928 Eteenpäin Oy:ksi. Eteenpäin osakeyhtiön tiloissa toimi kirjapaino, kirjansitomo sekä kustannusliike. Lisäksi hän vastasi Eteenpäin-lehden omistamasta elokuvateatterista, Asunto-osakeyhtiö Kotkan Pankkitalosta, kirjakaupasta sekä tontinosto uuden toimitalon rakennuttamiseksi. Talo valmistui 1928. .
Koko maailma eli 1930-luvulle tultaessa suurta 1920-luvun lopun pörssiromahduksen jälkeistä pula-aikaa. Edessä olivat lakkojen ja työttömyyden vuodet. Vuonna 1931–1932 Eteenpäin-yhtiön tulos oli myös taittunut tappiolliseksi. Pankkitalo ajautui vaikeuksiin ja oli pakotettu perimään kolmannentoista kuukauden vuokraa. Myös lehden tilaajamäärät alkoivat laskea. Tilaustulot alenivat edellisvuoteen verrattuna 14 000 mk:lla. Lisäksi kirjakaupan tuotto laski ilmoitusten vähentyessä edellisvuodesta 114 000 mk:lla. Myös lehden päätoimittajia oli haastettu oikeuteen lehtikirjoittelun johdosta. Johtokunnan ja Jousen välisien taloudellisten erimielisyyksien johdosta hän erosi tehtävästään 1. huhtikuuta 1933.
Politiikkaa ja järjestötoimintaa
Jousi toimi Oulun Kirjatyön sihteerinä vuosina 1911–1912 ja puheenjohtajana 1913–1914. Lisäksi hän toimi valtakunnallisesti Oulun edustajana Suomen Kirjaltajaliiton perustavassa kokouksessa, Helsingin vanhalla ylioppilastalolla, joka pidettiin Helsingin yhdistyksen 25-vuotisjuhlien yhteydessä elokuun 18.–20. päivinä vuonna 1914.
Vuonna 1919 Kirjateollisuus Oy päätti liittyä jäseneksi perustettavaan Työväen Keskusliike RL:ään ja perustavassa kokouksessa edustajaksi valittiin toimitusjohtaja Wäinö Jousi. Jousi oli Oulun Kaupunginvaltuutettu vuonna 1919–1922. Lisäksi hän oli Rahatoimikamarin, köyhäinhoitolautakunnan- ja sairaalain johtokunnan jäsen 1919–1922.
Yrittäjänä
Tultuaan Kotkasta vuonna 1932 Jousi aloitti jälleen leimasimenvalmistuksen. Yritys on jatkanut 2000-luvulla neljännessä polvessa nimellä Oulun Leimasintehdas Oy..
Yhteiskuntavastuun kantajana
Wäinö Jousi toimi aktiivisesti vähävaraisten auttamiseksi. Hän oli itsekin syntynyt vaatimattomiin olosuhteisiin. Hänen vaimonsa Johanna Jousi työskenteli muun muassa Pelastusarmeijassa auttaen köyhiä. Wäinö puolestaan oli perustajajäseniä Oulussa Sosiaali eli köyhäin avulle. Hän ajoi lautakuntatyön kautta myös oululaisia sairaalaolosuhteita paremmaksi.
Yksityiselämä
Jousen puoliso vuodesta 1910 oli Sofia Jousi (o.s. Leiviskä). Heillä oli kaksi poikaa: Pentti ja Eero Jousi. Jouset asuivat Koulukadulla Oulun Kakaravaarassa. Perheen omistamassa puutalossa asuivat myöhemmin, sotien jälkeen myös pojat perheineen. Talon ulkorakennuksessa oli lisäksi vuokralaisia. Taloa ei enää ole.
Soanlahden kirkko
Soanlahden kirkko oli Soanlahden evankelis-luterilaisen seurakunnan pääkirkko Soanlahdella Laatokan Karjalan pohjoisosassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kirkko sijaitsi Soanlahden kirkonkylässä Jänisjärven itärannalla kohoavan harjun laella. Kirkko valmistui vuonna 1890 ja se oli järjestyksessä seurakunnan toinen. Kirkko tuhoutui jatkosodassa vuonna 1941.
Suunnittelu ja rakentaminen
Soanlahden seurakunnan ensimmäinen kirkko oli entinen Ruskealan Leppälahden kappelin kirkko, joka oli rakennettu vuonna 1769 ja siirretty vuonna 1855 Jänisjärven länsirannalta Soanlahdelle. Seurakunnan itsenäistymisen jälkeen vanha Leppälahdelta siirretty kirkko ei enää vastannut laajentuneen seurakunnan tarpeita ja niinpä alettiin suunnitella uutta kirkkoa. Yleisten rakennusten ylihallituksessa työskennellyt arkkitehti Ludvig Lindqvist teki uuden kirkon piirustukset vuonna 1886. Seurakunnan vähävaraisuuden vuoksi valtio rahoitti vuonna 1890 valmistuneen puukirkon rakentamisen. Uusi kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1891. Vanha Leppälahdelta siirretty kirkko purettiin uuden valmistumisen jälkeen ja sen hirret käytettiin Soanlahden ensimmäisen kansakoulun rakentamiseen.
Ulkoasu
Soanlahden kirkko oli malliltaan ristikirkko, jonka ristikeskuksen sisäkulmat oli viistetty. Itäisen ristivarren päässä oli muuta rakennusta matalampi ja kulmistaan viistetty sakaristo, jonne oli sisäänkäynti rakennuksen eteläsivulta. Muiden ristivarsien päissä oli pienet eteiset sisäänkäyntien kohdalla. Ristivarsissa ja eteisissä oli satulakatot. Kirkon kahdeksankulmainen, kapea ja terävähuippuinen kellotorni kohosi ristikeskuksesta. Tornin laella oli risti, jonka lisäksi ristivarsien satulakattojen ja niiden alapuolella olleiden sisäänkäyntieteisten päissä oli pienemmät ristit. Ristikeskuksen viistetyissä seinissä ja ristivarsien molemmilla sivuseinillä oli koristeellinen pieniruutuinen ikkuna. Räystäslautoja ja ikkunoiden vuorilautoja sekä kellotornia oli koristeltu ornamentein. Kirkko oli väriltään vaalea.
Medica
pienoiskuva|Medican lääketehtaan rakennuksessa toimi alun perin Westerlundin karamellitehdas. Rakennus purettiin 1970-luvulla. Oy Medica Ab oli 1911 perustettu helsinkiläinen lääketehdas, joka aloitti toimintansa nimellä Helsingin Apteekkarien Keskus-Laboratorio.
Historia
Ennen kuin yritys sulautui 1988 Leirakseen, se oli Suomen vanhin täysin oikeuksin toiminut lääketehdas. Sen synteettis-kemiallinen toiminta alkoi 1924. Medica oli aikoinaan insuliinin ainoa valmistaja Suomessa. Lisäksi sen valikoimiin kuuluivat maksalääkkeet, vitamiinivalmisteet, penisilliinivalmisteet ja matolääkkeet. 1900-luvun alkupuolella yritysten perustamiseen vaikutti kielipolitiikka, Medican kohdalla siten, että kun Medican palveluksessa olleet suomenkieliset proviisorit eivät päässet etenemään ruotsinkielisessä ja -mielisessä yrityksessä, he perustivat Orionin 1917.
Soanlahden kirkko
Sisätilat
Soanlahden kirkossa oli 1 500 istumapaikkaa. Kirkon avaruutta lisäsivät ristikeskuksen viistetyt sisäkulmat, ristivarsien taitekatot ja ristikeskuksessa kellotornin alapuolinen pylväiden tukema kupoli. Kirkkosalissa oli myös lehterit. Kellotornissa oli alkujaan kaksi kelloa, mutta toinen halkesi autonomian ajalla soitettaessa keisarin kuolinkelloja. Jeesus 12-vuotiaana temppelissä -aiheinen alttaritaulu oli taiteilija T. G. Tuhkasen maalaama mukaelma H. Hoffmanin taulusta. Alttaritaulun oli kirkolle lahjoittanut Winterin pariskunta vuonna 1916. Kirkkoon hankittiin urut Kangasalan urkutehtaalta vuonna 1920. Kirkkoa korjattiin vuonna 1900, jolloin se sai myös lämmityksen.
Medica
Historia
Vuonna 1952 perustettu Oy Hesperus Ab tuli yrityksen holdingyhtiöksi. Hesperus omisti jo aiemmin Medican kiinteistön sekä erilaisia muita yrityksiä. Hesperus-yhtymän nimi muutettiin 1974 Medicaksi nimen tunnettuuden vuoksi. Siitä tuli 1985 Huhtamäki Oy:n tytäryhtiö, ja 1987 se sulautui Huhtamäkeen.
Soanlahden kirkko
Kohtalo
Talvisodan päättäneen 13. maaliskuuta 1940 voimaan astuneen Moskovan rauhansopimuksen mukaan myös Soanlahti kuului Neuvostoliitolle luovutettaviin alueisiin. Evakuoinnin nopeasta aikataulusta huolimatta kirkon irtaimisto saatiin kuitenkin pelastettua. Kirkkorakennus siirtyi ehjänä uuden omistajansa Neuvostoliiton haltuun. Jatkosodan alun hyökkäysvaiheen aikana Suomi valtasi menettämänsä alueet takaisin ja sen yhteydessä perääntyneet neuvostosotilaat polttivat kirkon kirkonkylän muiden rakennusten kanssa 14. heinäkuuta 1941. Jatkosodan aikana takaisin koteihinsa palanneille seurakuntalaisille pidettiin jumalanpalveluksia Kiprosen ja Kuusiston taloissa, kunnes uusi evakuointi oli edessä kesällä 1944. Kirkosta talvisodan jälkeen evakuoitu hopeinen ehtoolliskalusto lahjoitettiin seurakunnan lakkauttamisen jälkeen Ylivieskan seurakunnalle.
Kotiseudullaan vierailleet entiset soanlahtelaiset pystyttivät kirkon paikalle yksinkertaisen puisen muistoristin vuonna 1996. Kirkon läheisyydessä sijaitsevan sankarihaudan he olivat raivanneet jo vuonna 1992 ja pystyttäneet samalla uuden sankarihaudan muistomerkin tuhotun tilalle. Suojärven piirin kanssa on sovittu kirkon raunioiden, sankarihautojen ja muistomerkkien suojelemisesta.
Ulkomainonta
Ammattislangissa ulkomainonnasta käytetään myös termiä OOH (out-of-home advertising) ja digitaalisesta ulkomainonnasta termiä DOOH (digital out-of-home advertising).
Medica
Historia
Vuonna 1961 Medican liikevaihto oli 927,7 miljoonaa markkaa ja henkilökuntaa sillä oli 280.
Ulkomainonta
Ulkomainonnan muodot
Suomessa yleisimpiä ja järjestäytyneimpiä ulkomainonnan muotoja ovat:
Medica
Toimitusjohtajia
Medican sotienjälkeisiä toimitusjohtajia olivat filosofian tohtori C. W. Chydenius 1945–, proviisori Erik Borg 1962–1975 ja kauppatieteiden maisteri Asko Sahrakorpi 1975–1985.
Ulkomainonta
Ulkomainonnan muodot
Yllä luetellut ulkomainonnan muodot ovat ns. järjestäytyneitä, mikä tarkoittaa että kutakin niistä edustaa yksi tai useampi ulkomainospaikkoja tarjoava yritys, jolta mainostajayritys voi vuokrata omalle mainokselleen paikan. Vuokra-ajat ovat tyypillisesti 7–28 vrk eli viikon ja kuukauden välillä kerrallaan. Mainostilat vuokrataan harvoin yksittäin vaan yleensä sarjoina, ja hinta muodostuu mainostilan vuokrasta sekä perinteisten painettujen julisteiden kohdalla erikseen veloitettavista mainoksen kiinnitys- ja huoltomaksuista.
Suomessa toimivat ulkomainontayritykset
Muiden Euroopan maiden tavoin myös Suomessa ulkomainonta-alan yritykset ovat yhdistyneet ja sulautuneet suuriin kansainvälisiin ulkomainontayrityksiin. Suomessa toimivista suurimmat ovat Euroopan suurin, ranskalaislähtöinen JCDecaux sekä maailman suurin ulkomainosyhtiö, Yhdysvalloista alkunsa saanut Clear Channel. Näiden lisäksi Suomessa toimii joko alueellisesti tai tiettyihin ulkomainonnan muotoihin erikoistuneita pienempiä ulkomainosyrityksiä, kuten oululainen VMV Media (ent. Masanttimedia), Taksimainos Oy, lyhtypylväsmainontaan erikoistunut Atlas-media Oy, linja-autojen mainospintoihin erikoistunut Laulava Ovipumppu Oy, turkulainen Suomen Liikennemediat Oy, digitaaliseen ulkomainontaan erikoistunut Outshine Oy ja vapaa-ajan ulkomainontaan erikoistunut Mediateko Oy. .
Ulkomainonnan sääntely ja kritiikki
Ulkomainonta on Suomessa luvanvaraista. Tienvarsimainonta on maantielain 52. pykälän nojalla periaatteessa kiellettyä, mutta ely-keskus voi myöntää mainokselle poikkeusluvan, mikäli se ei vaaranna liikenneturvallisuutta eikä ole ympäristön kanssa ristiriidassa. Asemakaava-alueilla luvan myöntää kunta.
Ulkomainontaa arvostellaan usein maisemansuojelun nimissä, ympäristöhaitan tai "visuaalisen saasteen" aiheuttajana maisemassa. Liikkeiden eteen jalkakäytäville asetetut irralliset mainostelineet aiheuttavat haittaa ja vaaraa muun muassa näkövammaisille. Suomessa monet kunnat vaativat tällöin vapaan kulkutilan leveydeksi esimerkiksi vähintään 1,5 metriä, ja että mainostelinettä saa käyttää vain liikkeen aukioloaikoina. Kunnat antavat ohjeita ja myöntävät lupia myös työmaaopasteiden, tapahtumakylttien ja -viittojen ym. mainoslaitteiden sijoittamiseksi. Liikenneviraston edeltäjä Tiehallinto julkaisi vuonna 2002 yhdessä ympäristöministeriön ja Kuntaliiton kanssa käsikirjan tienvarsimainonnasta (ks. Aiheesta muualla).
Eräs ulkomainontaan kohdistuva kritiikin muoto perustuu siihen, millaiset kuvat katsotaan soveliaaksi ulkomainonnassa esimerkiksi sukupuolten tasa-arvon tai lasten suojelemisen nimissä. Vuonna 2003 Mainonnan eettinen neuvosto sai valituksen Hennes & Mauritzin joulun alusasukampanjasta, jossa esiintyivät Naomi Campbell ja muita kansainvälisiä huippumalleja 1930-luvun glamour-tyylisissä kuvissa. Neuvosto kuitenkin katsoi, ettei ulkomainoskampanja kokonaisuutena arvostellen ollut mainonnan kansainvälisten perussääntöjen eikä neuvoston omien tasa-arvoa koskevien periaatteiden vastainen. Sitä vastoin vuonna 2008 neuvosto antoi samalle mainostajalle (H&M) huomautuksen "julkisen tilan seksualisoinnista". Helsingin Forumin kulman valtavassa kuuden kerroksen korkuisessa alusvaatemainoksessa 24-vuotias malli Isabeli Fontana oli neuvoston mielestä "väkinäisissä asennoissa" ja siten mainosviestin "passiivinen objekti".
Nancy Juvonen
Nancy Juvonen (s. 18. toukokuuta 1967 Connecticut, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen, sukujuuriltaan suomalainen elokuvatuottaja. Juvonen omistaa yhdessä Drew Barrymoren kanssa Flower Films -nimisen tuotantoyhtiön. Nancy Juvonen on naimisissa talkshow-juontajan Jimmy Fallonin kanssa.
Myös Juvosen veli Jim Juvonen on elokuva-alalla.
Myodocarpaceae
Myodocarpaceae on aitokaksisirkkaisheimo Apiales-lahkossa. Se on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) lähisukulainen. Heimoon kuuluu kaksi sukua, Myodocarpus ja Delarbrea, joissa on yhteensä 19 lajia. Lajit ovat kotoisin Uudesta-Kaledoniasta, Malaijien saaristoon itäosista ja Australian koillisosista.
Tuntomerkit
Kasvit ovat puuvartisia, ja niiden lehdet ovat parilehdykkäisiä, harvoin yksinkertaisia. Lavan laita on ehyt, toisinaan sahalaitainen. Kukat sijaitsevat nivelikkäiden perien päissä. Hedelmät ovat sileitä ja meheviä tai kuivia ja siivellisiä.
Evoluutio ja luokittelu
Aiemmin heimo on yhdistetty sarjakukkaiskasveihin tribuksena Myodocarpeae.
Puun anatomialtaan Myodocarpus muistuttaa ehkä enemmän kanukkakasveja (Cornaceae) kuin sukulaisiaan aralia- (Araliaceae) ja sarjakukkaiskasveja (Apiaceae), mutta on muiden ominaisuuksien suhteen sarjakukkaiskasvien kaltainen. Myodocarpus-suvulla on joukko omintakeisia kukan ja lohkohedelmän piirteitä. Lohkohedelmän hedelmykset ovat kauniita, pieniä ja sivuilta litistyneitä siivellisiä pähkylöitä, jotka ensi näkemältä tuovat mieleen saippuamarjakasveihin (Sapindaceae) kuuluvan suvun Serjania.
Taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1914
Suomen taitoluistelumestaruudesta kilpailtiin Viipurissa 8. helmikuuta 1914. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu ja osanottajia oli 4. Björnsson Schauman puolusti mestaruuttaan onnistuneesti.
Miehet
<br style="clear:both;"/>
Charly Salonius-Pasternak
Charly Johan Salonius-Pasternak (s. 18. huhtikuuta 1974 Helsinki) on Ulkopoliittisen instituutin (UPI) tutkija vuodesta 2005. Hän on työssään keskittynyt Yhdysvaltoihin sekä kriisinhallintaan ja rauhanturvaamiseen. Vuonna 2009 hän oli RKP:n ehdokas europarlamenttivaaleissa. Hän sai 1 923 ääntä eikä tullut valituksi.
Salonius-Pasternak on asunut useita vuosia ulkomailla. Hän suoritti kansainvälisen ylioppilastutkinnon Brysselissä, minkä jälkeen hän opiskeli Connecticutin Wesleyan yliopistossa vuosina 1993–1997 ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon pääaineenaan valtiotiede. Hän palasi Suomeen suorittamaan asepalveluksen Dragsvikissä rannikkojääkärinä ja on sotilasarvoltaan luutnantti. Hän työskenteli joitakin vuosia Amsterdamissa teknologiatutkimusyrityksessä kunnes palasi työskentelemään Yhdysvaltoihin vuonna 2001. Vuosina 2004–2008 hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja suoritti valtiotieteiden maisterin tutkinnon.
Kriisinhallinnan ja rauhanturvaamisen lisäksi Salonius-Pasternak on tutkinut myös Natoa. Instituutin ensimmäisen Nato-selvityksen yhteydessä hän herätti jonkin verran keskustelua ulkopoliittisen instituutin tutkijakunnan puolueettomuudesta.
Heinäkuussa 2009 Salonius-Pasternak nostatti vilkkaan keskustelun Suomen roolista Afganistanin rauhanturvaoperaatiossa kirjoittaessaan Helsingin Sanomien kolumnissa Suomen olevan sotaa käyvä maa. Silloinen ulkoministeri Alexander Stubb ja puolustusministeri Jyri Häkämies kiistivät seuraavan päivän kirjoituksessaan väitteen. Stubb leimasi puheet Afganistanin kriisinhallintaoperaatiosta sotana ”vastuuttomiksi”. Keskusteluun otti kantaa myös entinen puolustusvoimien komentaja Gustav Hägglund, joka määritteli Suomen aseellisen selkkauksen osapuoleksi Afganistanissa, mutta ei tilannetta sodaksi. Professori Juhani Suomi kommentoi Suomen olevan sotaa käyvä maa ja kritisoi sitä, ettei poliittinen johto ollut esittänyt uskottavaa selitystä sille, mikä on Suomen tehtävä ja tavoitteet Afganistanissa. Suomi vertasi Suomen ISAF-joukkoja suomalaiseen SS-pataljoonaan, jolla vuonna 1941 pyrittiin miellyttämään Adolf Hitleriä toteamalla ”Nyt on vuorossa Yhdysvallat.”
Tomi Körkkö
Tomi Körkkö (s. 26. maaliskuuta 1991 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:ssä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura
Körkkö on Laser HT:n kasvatti. Hän pelasi siellä kevääseen 2006 saakka, jonka jälkeen Körkkö siirtyi kaudeksi 2006–2007 Oulun Kärppien C-nuoriin. Hän voitti siellä SM-hopeaa keväällä 2007. Kaudella 2007–2008 Körkkö oli tehoilla 12+11=23 Joonas Donskoin kanssa Kärppien toiseksi paras pistemies Mikael Granlundin jälkeen. Hän voitti keväällä 2009 B-nuorten SM-pronssia. Körkön kausi 2009–2010 päättyi puolestaan A-nuorten Suomenmestaruuteen. – Kaudella 2010–2011 Körköstä tuli Kärppien A-nuorten kapteeni. Hän oli 19 osumallaan joukkueen paras maalintekijä. Körkkö debytoi SM-liigassa 18. marraskuuta 2010, jolloin Kärpät pelasi Saimaan Palloa vastaan. Hänelle avautui paikka kokoonpanosta, kun Kimmo Koskenkorva sai perheenlisäystä sekä myös Juho Keränen ja Joonas Donskoi olivat hyökkäyksestä sivussa. Körkkö sai ottelussa jääaikaa 5.44 minuuttia ja hän keräsi teholukeman +1 sekä yhden kahden minuutin jäähyn. Körkkö teki SM-liigauransa ensimmäisen maalin ja kauden ainoaksi jääneen pisteensä 4. tammikuuta 2011 Turun Palloseuraa vastaan. Ottelu oli hänelle SM-liigauran kolmas ja ensimmäinen kotona. Körkön osuma jäi Kärppien ainoaksi 1–4-tappioon päättyneessä ottelussa. Yhteensä Körkkö pelasi kauden aikana 13 SM-liigan runkosarjaottelua. Hän pelasi myös yhteensä kuuden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa ja Kiekko-Laserissa tehden kaksi maalia.
Kauden 2011–2012 Körkkö pelasi suurimmaksi osaksi Kärppien A-nuorissa sekä Kiekko-Laserissa, joka ajautui kesken kauden konkurssiin joulukuussa 2011. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa 21 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehden yhden maalin. Kaudesta 2012–2013 Körkkö kärsi suurimman osan olkapäävammasta ja loppukaudella hän sai lisäksi polvivamman. Körkkö pelasi SM-liigassa kaikkiaan 17 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla Kajaanin Hokissa joulukuussa 2012.
Kaudella 2013–2014 Körkkö jäi Kärpissä hyvin vähälle peliajalle ja sai joukkueessa kauden aikana tililleen vain viisi European Trophy- ja kolme runkosarjaottelua. Lokakuussa 2013 hän siirtyi marraskuun maaottelutaukoon asti kestäneellä sopimuksella lainalla Mestis-joukkue Jokipoikiin. Joulukuussa Kärpät lainasi Körkön Kalevan Palloon aluksi joulutaukoon saakka. Hänen lainapestiään jatkettiin pariin otteeseen aina kauden loppuun saakka. Körkkö pelasi kauden aikana SM-liigassa yhteensä 31 runkosarjaottelua tehopistein 5+3=8.
Syksyllä 2019 Körkkö harjoitteli Kärppien A-nuorten jääharjoitusten mukana, kunnes lokakuussa hän siirtyi alustavasti 3. marraskuuta asti kestävällä sopimuksella monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:hen paikkaamaan Evan Truppin loukkaantumista. Runsas kuukausi myöhemmin, marraskuun lopulla Körkkö teki seuran kanssa loppukauden 2019–2020 kattavan jatksopimuksen.
Laulupenkojat
Laulupenkojat (Psophodidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajien taksonomia on osittain epäselvä ja ne toisinaan luetaan kuuluvaksi viiriäispenkojien heimoon. BirdLife Suomen luokittelussa heimoon kuuluu 2 sukua ja 5 lajia. Eräissä lähteissä näiden lisäksi heimoon luetaan myös suku Sinipenkojat (Ptilorrhoa), mutta tällöin heimo ei ole monofyleettinen.
Laulupenkojia tavataan Australiasta ja Uudesta-Guineasta. Ne elävät metsien pohjakerroksessa.
James Paul Moody
thumb|125px|James Paul Moody James Paul Moody (21. elokuuta 1887 – 15. huhtikuuta 1912) oli RMS Titanicin kuudes perämies. Moody oli myös ainoa nuorimmista upseereista, joka ei selvinnyt laivan uppoamisesta. Moody oli vahtivuorossa laivan komentosillalla illalla 14. huhtikuuta kun tähystäjä Frederick Fleet ilmoitti suoraan edessä olevasta jäävuoresta. Moody vastaanotti Fleetin viestin ja välitti sen heti ensimmäiselle perämiehelle William Murdochille, joka käski koneet taaksepäin ja kääntää laivaa tyyrpuuriin. Titanicin upotessa Moody auttoi lastaamaan pelastusveneet 12, 14 ja 16. Moodyn oli tarkoitus nousta pelastusveneeseen 14, mutta hän antoi paikkansa viidennelle perämiehelle Harold Lowelle. Moody avusti tämän jälkeen Murdochia kunnes vesi alkoi tulvia venekannelle. Moody nähtiin viimeksi pelastuslautta A:n lähistöllä. Jotkut matkustajat kertoivat nähneensä Moodyn hypänneen hyiseen veteen. Moodyn ruumista ei löydetty merestä. Moody oli kuollessaan 24-vuotias. Hänen kotikaupunkiinsa Scarboroughiin pystytettiin muistolaatta hänen kunniakseen.
Vuoden 1997 elokuvassa Titanic Moodya esitti Edward Fletcher. Elokuvassa Moody päästi viime hetkellä Jackin ja Fabrizion laivaan ja myöhemmin hänet nähtiin sillalla ennen törmäystä ja pelastuslautta A:n liepeillä. Hänen kuolemaansa ei näytetty.
Luettelo pikkuplaneetoista: 334001–335000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 334001:stä ja päättyen 335000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kelly Ayotte
thumb|Kelly Ayotte Kelly Ann Ayotte (s. 27. kesäkuuta 1968 Nashua, New Hampshire) on yhdysvaltalainen juristi ja republikaanipoliitikko. Hän toimi New Hampshiren osavaltion senaattorina 2011–2017 ja ensimmäisenä naisena osavaltionsa oikeusministerinä (Attorney General) 2004–2009.
Ayotte valittiin senaattiin vuoden 2010 vaaleissa. Hän seurasi tehtävässä eläkkeelle jäänyttä Judd Greggiä. Vuonna 2016 haki uudelle kaudelle, mutta hävisi vaalit vastaehdokkaalleen Maggie Hassanille.
Rostislav (1896)
Rostislav oli vuonna 1900 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston pre-dreadnought-taistelulaiva. Miehistö upotti aluksensa marraskuussa 1920.
Valmistus
Alus tilattiin Nikolajevin telakalta, missä köli laskettiin 30. tammikuuta 1894. Alus laskettiin vesille 2. syyskuuta 1896 ja valmistui maaliskuussa 1900.