cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Poranterä
Pora eli poranterä on poraamisessa käytettävä työkalu, joka lastuaa porattavaa materiaalia kuten puuta tai metallia. Puuporat poikkeavat muodoltaa metallin työstöön valmistetuista porista. Isompia reikiä porattaessa huomioidaan porakoneen istukan koko tai täytyy käyttää poraa, jossa on kavennettu varsi. Teollisuuden käyttämät porat voivat olla rakenteeltaan poikkeavia. Kiviporat on suunniteltu reikien tekemiseen tiilestä tai betonista tehtyihin rakenteisiin. Kiviporissa on yleensä "isku" -toiminto. Isompien reikien tekoon voi käyttää reikäsahaa.
Afrikanleopardi
Afrikanleopardi eli pohjoisafrikanleopardi (Panthera pardus pardus) on leopardin nimialalaji. Sitä tavataan Afrikassa. Afrikanleopardi on kaikista leopardin alalajeista yleisin.
Naoki Sanjūgo -palkinto
Naoki Sanjūgo -palkinto on japanilainen kirjallisuuspalkinto, jonka Kan Kikuchi perusti vuonna 1935 Naoki Sanjūgon muistoksi. Kikuchi oli tuolloin Bungeishunjū-lehden toimittaja.
Palkinto jaetaan kahdesti vuodessa ja sitä sponsoroi Japanilaisen kirjallisuuden edistämisseura.
Palkintoon viitataan Akutagawa-palkinnon kanssa saman kolikon kääntöpuoliksi.
Richardson-Walsh
Richardson-Walsh on ainakin seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rudy Markussen
Rudy Markussen (s. 1. heinäkuuta 1977 Kööpenhamina) on tanskalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja entinen EU -liittojen tunnustama maailmanmestari ylemmässä keskisarjassa (76,2 kg).
Didgeridoo
thumb|150px|Didgeridoo Didgeridoo (tai didjeridu) on erikoislaatuinen Pohjois-Australian aboriginaalien puhallinsoitin. Sitä kuvataan joskus luonnon puutrumpetiksi. Soittimen ääni on erikoinen tasainen pörinä, johon lisätään nyansseja ja efektejä eri soittotekniikoilla.
Didgeridoo on yleensä sylinterin tai kartion muotoinen putki, jolla on pituutta 1-2 metriä. Yleisin pituus on lähellä 1,5 metriä. Yleistäen sävelkorkeus on sitä matalampi mitä pidempi soitin on. Suosituimpia perinteisessä aboriginaalimusiikissa ovat sävelet D:stä F#:een. Didgeridoon perussävelkorkeus on kaksi oktaavia vastaavaa pianon keskisävelkorkeutta alempana (esimerkiksi C on 2 oktaavia keski-C:n alapuolella).
Didgeridoon iästä ei ole olemassa tarkkaa tietoa, mutta yleisen käsityksen mukaan se on maailman vanhin puhallinsoitin. Arkeologiset luolamaalausten tutkimukset Pohjois-Australiassa osoittavat, että Kakadun alueen aboriginaalit ovat käyttäneet didgeridoota 1 500 vuoden ajan. Nykyisin didgeridoot valmistetaan yleensä puusta, mutta luolamaalausten perusteella on arveltu varhaisimpien soitinten olleen bambua. thumb|left|300px|Bambu-didgeridoo
Nimi
Didgeridoo käsitetään yleisesti onomatopoeettiseksi länsimaiseksi sanaksi, mutta vaihtoehtona on myös esitetty, että se voisi olla lähtöisin iirinkielisestä, muun muassa torvensoittajaa, puhaltajaa ja hyräilijää tarkoittavasta sanasta dúdaire (tai dúidire), yhdistettynä sanaan dubh, musta (tai duth, alkuperäinen). Sana esiintyy ensimmäisiä kertoja painettuna vuoden 1919 Australian National Dictionaryssä ja Herbert Basedow'nn teksteissä vuodelta 1926.
Pohjois-Australian aboriginaaleilla on tälle soittimelle useita nimiä, joista yirdaki on tunnetuimpia länsimaissa. Yirdaki (tai yidaki) viittaa tietyntyyppiseen Koillis-Arnheminmaasta kotoisin olevan Yolngu-kansan valmistamaan ja käyttämään soittimeen. Nimeä ei voi käyttää suoraan didgeridoon vastineena. Länsi-Arnheminmaassa yleisempi nimi on mago, joka ei myöskään ole yleisnimi. Yleinen näkemys on, että alkuperäisnimiä käytetään vain alkuperäistarkoituksessa vaikka soitinmyyjät ovat ottaneet näitä nimiä markkinointikäyttöön myydessään turisteille valmistettuja soittimia.
Valmistus ja soitto
Aitoja aboriginaali-didgeriduita tuotetaan perinteitä vaalivissa yhteisöissä Pohjois-Australiassa. Tyypillisimmät materiaalit ovat kovat puulajit, erityisesti alueelle tyypilliset eri eukalyptuslajit, joita termiitit kovertavat ontoiksi. Myös bambua käytetään. Eukalyptuspuusta käytetään yleensä runko, mutta joskus myös oksia. Aboriginaalikäsityöläiset käyttävät paljon aikaa etsiessään sopivaa puuta didgeridoon valmistukseen. Vaikeinta on löytää puu, jossa termiittien syömä onkalo on sopivan kokoinen. Jos onkalo on liian suuri tai liian pieni, ei soittimen laatu ole riittävän hyvä. Taitava soitinvalmistaja löytää sopivan puun äänen perusteella koputtamalla runkoa. Sopivuus varmistetaan vielä soittamalla juuri kaadettua runkoa.
Kun sopiva puu on löydetty ja kaadettu, siitä sahataan talteen didgeridooksi kelpaava osa. Puusta poistetaan kaarna veitsellä, ja päät siistitään. Soittimen voi maalata tai jättää käsittelemättä. Joskus suukappaleeksi tarkoitetun pään ympärille lisätään kerros mehiläisvahaa parantamaan soittomukavuutta ja ilmatiiviyttä. Mehiläisvahan käyttö on yleisempää massatuotetuissa didgeriduissa, alkuperäiset yleensä soivat helposti ilmankin. Hyväksi havaittu ja kestävämpi vaihtoehto on myös sorvata puusta sopivankokoinen suukappale.
Joskus didgeridoon valmistamiseen käytetään muoviputkia. Ne ovat halpoja hankkia, kevyitä, ja ne voidaan helposti virittää halutulle sävelkorkeudelle. Tällaisen soittimen äänenlaatu ja soitettavuus eivät vastaa alkuperäisiä soittimia, mutta ne ovat hyviä soiton opetteluun. Tosin huippusoittajatkin käyttävät muoviputkia muun muassa levytyksissä pienen massan takia, jolloin rytmityksistä tulee tarkempia ja nopeampia.
Kulttuuriset merkitykset
Pohjois-Australian aboriginaaliryhmille didgeridoo on olennainen osa seremoniaa, sillä se säestää laulua ja tanssia uskonnollisissa rituaaleissa. Didgeridoota soitetaan myös joskus soolona harrastustarkoituksessa. Kovapuusta veistetty keppipari (clapsticks) antaa tempon laululle seremonian aikana. Didgeridoon rytmi ja "melodia" ja clapsticksien tempo muodostavat tarkkoja kuvioita, joita siirretään perimätietona sukupolvelta toiselle. Vain miehet soittavat didgeridoota ja laulavat seremonioissa kun taas naiset ja miehet tanssivat yhdessä. Seremonioiden ulkopuolella naisetkin joskus soittavat didgeridoota.
Väärinymmärryksiä ja legendaa
Yleisesti luullaan etteivät naiset saa soittaa didgeridoota, vaikka legendan mukaan kyse on siitä, että naisten ei tarvitse soittaa mutta miesten tarvitsee. Lyhennettynä versiona tämä juontaa juurensa perimätiedosta jonka mukaan avaruudesta saapui kolme sisarusta. Miehet seurasivat naisia rannikolta rannikolle ja eräänä yönä varastivat heiltä pussukan, josta löytyi didgeridoo. Koska miehet varastivat naisten salaisuuden, niin heidän täytyy soittaa.
Didgeridoo osana länsimaista musiikkia
Länsimaihin didgeridoo alkoi tehdä tuloaan pääasiallisesti 80-luvun lopulla Trance Missionin (Stephen Kent) sekä Aboriginaaliyhtye Yothu Yindin levytysten myötä. Suomeen didgeridoo rantautui yksilötasolla samoihin aikoihin mutta konserteissa ja levytyksissä sitä esiintyi vahvasti vasta 90-luvun puolenvälin aikoihin. Suomessa didgeridoon uranuurtajayhtyeitä olivat Kalkutan Konepaja, El otro yo, Suburban Tribe ja Kyyria.
Suomen vahvimpia didgeridoo-skenejä esiintyi Lepakolla, jossa järjestettiin konserttien lisäksi didgeridoo-kursseja 1995–2000. Didgeridoon soittajia tai harrastajia on Suomessa arvioiden mukaan noin tuhat, kaksituhatta.
Nykyajan didgeridoo-teollisuus
Suurin osa kaupoista löytyvistä didgeriduista ei ole aitoja soittimia. Ne on yleensä valmistettu teollisesti tai korjattu massoina Australian metsistä, usein muiden kuin aboriginaalien toimesta, mutta joskus myös aboriginaalit ovat mukana toiminnassa. Soitinten valmistuksessa käytetään myös muita kuin perinteisiä materiaaleja, kuten agavea, yuccaa, muovia, nahkaa, lasia ja lasikuitua.
Modernit versiot
1900-luvulla didgeridoosta kehitettiin useita "modernisoituja" versioita. Australialaisen didgeridoon soittaja Charlie McMahonin kehittämä Didjeribone (kutsutaan myös nimillä "slideridoo" ja "slidgeridoo") rakentuu kahdesta sisäkkäisestä muoviputkesta, joita voi liu'uttaa vetopasuunan tavoin. Tällä tavoin voi helposti soiton aikana vaihtaa didgeridoon päätaajuutta.
British Medical Journalin vuonna 2005 julkaisemassa tutkimuksessa havaittiin, että didgeridoon soitto auttaa vähentämään kuorsausta ja uniapneaa, kuten myös päiväväsymystä. Tutkimuksen mukaan tämän aiheuttaa ylähengitystien lihasten vahvistuminen, mikä taas vähentää niiden taipumusta painua nukkuessa kokoon.
Fysioakustisen terapiatuolin kehittäjä, edesmennyt Petri Lehikoinen oli kertomansa mukaan saanut idean tuoliinsa muun muassa didgeridoosta, joka toistaa samoja taajuuksia. Lehikoinen teki myös hieman tutkimusta miten fysioakustinen tuoli vaikuttaa didgeridoon soittajaan.
Ryūnosuke Akutagawa -palkinto
Ryūnosuke Akutagawa -palkinto on Japanin arvostetuin kirjallisuuspalkinto, jonka Kan Kikuchi perusti vuonna 1935 elinikäisen ystävänsä Ryūnosuke Akutagawa kunniaksi.
Palkinto jaetaan yleensä kahdesti vuodessa, ja sitä sponsoroi Japanilaisen kirjallisuuden edistämisseura.
Palkintoon viitataan Naoki-palkinnon kanssa saman kolikon kääntöpuoliksi.
Mauri Perkonoja
Maurits (Mauri) Arvi Perkonoja (31. elokuuta 1902 Paimio – 29. kesäkuuta 1994 Paimio) oli suomalainen kirvesmies ja Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja.
Perkonojan vanhemmat olivat torppari Juho Wiktor Perkonoja ja Iida Sofia Lindholm. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1928 Työväen akatemian. Perkonoja oli maataloustöissä vuoteen 1930 saakka ja sen jälkeen hän oli rakennustöissä kirvesmiehenä.
Perkonoja oli kansanedustajana 1947–1951 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan SKDL:n Vihtori Metsärannan tilalle. Perkonoja oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1950 presidentinvaaleissa. Hän oli Paimion kunnallislautakunnan ja kunnanhallituksen jäsenenä ja hän toimi Paimion kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Hän toimi myös Maalaiskuntien liiton tilintarkastajana.
Lauri Arajuuri
Lauri Arajuuri (24. syyskuuta 1907 – 12. syyskuuta 1978) oli suomalainen näyttelijä. Arajuuri esiintyi elokuvissa Aika hyvä ihmiseksi ja Siunattu hulluus vuosina 1975–1977.
Kalervo Kummola
thumb|250px|Kalervo Kummola huhtikuussa 2015. Kalervo Juhani Kummola (s. 21. marraskuuta 1945 Raisio) on Tampereen pormestari (vuodesta 2023), suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja kokoomuslainen poliitikko. Hän on aiemmin toiminut Tampereen kaupunginvaltuutettuna ja kansanedustajana.
Suomen jääkiekkoliiton hallituksen jäsen hän on ollut vuodesta 1975, varapuheenjohtaja 1990–1997 ja puheenjohtaja 1997–2016. Hän on toiminut Suomen edustajana Kansainvälisen jääkiekkoliiton liittokokouksissa vuodesta 1976. IIHF:n hallitukseen hän nousi vuonna 1998 ja on toiminut IIHF:n varapuheenjohtajana vuodesta 2003.
Elämä ja ura
Koulutukseltaan Kummola on merkonomi (1965). Keskikoulun hän suoritti vuonna 1963. Kummola pelasi jääkiekkoa maalivahtina Turun alasarjajoukkueissa vuoteen 1967 asti. Kummola on pelannut jalkapalloa Åbo IFK:n reservijoukkueessa. Kummola äänestettiin jääkiekon SM-liigan ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi vuonna 1975. Vuonna 1987 Kummola ryhtyi toisena perustajista tuotantoyhtiö VipVisionin toimitusjohtajaksi. Se tuotti MTV3:lle Hyvät herrat-, Tenavatähti-, Onnenpyörä- ja Hockey Night -ohjelmia sekä teki karaokelevyjä. Kummola oli myös perustamassa Neloskanavaa. Vuonna 1988 hän osti liigasta pudonneen, talousvaikeuksissa olleen Jokerit ja houkutteli Hjallis Harkimon mukaan Jokereihin vuonna 1990. Kummola oli seuran pääomistaja vuosina 1988–1991 ja hallituksen jäsen vuoteen 2002.
Kummola on toiminut Tampereen kaupunginvaltuustossa 15 vuotta ja kokoomuksen kansanedustajana yhden kauden. Hän toimi Tampere-talon toimitusjohtajana vuodesta 2004 vuoteen 2011. Kummola oli yksi Tampere Unitedin perustajista ja omistajista. Hän oli vuonna 1979 perustamassa Suomen Jääkiekkomuseota, joka aateloi hänet Jääkiekkoleijonaksi numerolla 106 vuonna 1996. Kummola toi karaoken Suomeen.
Kalervo Kummola ajaa nuuskan täyskieltoa jääkiekkoilun piirissä. Suomen jääkiekkoliitto on jo säännöissään kieltänyt kaikki tupakkatuotteet pelaajien ja toimitsijoiden tiloissa.
Huhtikuussa 2016 Kummolalle myönnettiin Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi.
Kesäkuussa 2016 Kummolalle myönnettiin pääkonsulin arvonimi.
Tammikuussa 2019 hänet palkittiin Suomen Urheilugaalassa elämänurastaan suomalaisessa jääkiekkoilussa.
Tampereen kokoomus valitsi Kummolan ehdokkaakseen Tampereen pormestariksi huhtikuussa 2023.
Harri Nykänen (jalkapalloilija)
Harri Nykänen (s. 4. helmikuuta 1994 Tornio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2015 Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan maalivahti.
Nykänen pelasi vuosina 2011–2013 TP-47:ssä Kakkosta yhteensä 13 ottelua. Kaudeksi 2014 hän siirtyi Veikkausliigassa pelaavaan RoPS:aan, muttei päässyt ensimmäisen kautensa aikana kertaakaan kentälle. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa Nykänen teki 12. huhtikuuta 2015, kun RoPS hävisi HJK:lle kotonaan 1–3.
Lyle R. Wheeler
Lyle R. Wheeler (2. helmikuuta 1905 Woburn, Massachusetts – 10. tammikuuta 1990 Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvalavastaja. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta ja toimi teollisena muotoilijana ja lehtikuvittajana. Elokuvien parissa hän aloitti 1930-luvulla David O. Selznickin palveluksessa. Myöhemmällä urallaan Wheeler toimi lavastajana muun muassa useissa Otto Premingerin elokuvissa.
Wheeler oli kaikkiaan 29 kertaa ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon hän sai viidesti ja ne tulivat elokuvista Tuulen viemää (1939), Anna ja Siamin kuningas (1946), Näin hänen kuolevan (1953), Kuningas ja minä (1956) ja Anne Frankin päiväkirja (1959).
HMS St. James (D65)
HMS St. James (viirinumero D65) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus
Alus tilattiin 12. elokuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 20. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 7. kesäkuuta 1945 ja valmistui 12. heinäkuuta 1946.
Palvelus
Alus saapui romutettavaksi 19. maaliskuuta 1961.
Pakilan työväentalo
Pakilan työväentalo on huvila, jonka Pakilassa toimineet työväenyhdistykset ostivat käyttöönsä vuonna 1917. Se laajennettiin vuonna 1921 nykyiseen kokoonsa. Työväentalo oli 1930-luvulla valtion takavarikoimana niin sanottujen kommunistilakien nojalla.
Länsi-Pakilassa sijaitseva Pakilan työväentalo toimi vuosina 1994–2022 pääasiassa Pakilan nuorisotalona mutta jossain määrin myös työväentalona.
Helsingin kaupungin mukaan Pakilan työväentalo on kaupunkikuvallisesti arvokas rakennus. Työväentalon kerrosala on 560 neliömetriä.
Pakilan työväentalo sai uudet vuokralaiset 1. kesäkuuta 2022. Pääkaupunkiseudun vapaan kentän nukketeatteriammattilaisten verkosto Metropolitan Puppets on perustanut työväentalon tiloihin Nukketeatteritalon, jonka avajaisia vietettiin 20. elokuuta 2022.
Talon omistaa Pakilan Demokraattinen Kulttuurisäätiö.
Aiheesta muualla
60.2408°N, 24.9404°W
Ajattelu
thumb|Keskittynyttä ajattelua. Ajattelu on informaation mentaalista esitystä ja käsittelyä, sekä näiden vuorovaikutusta.
Ajattelun muotoja
Analyyttinen ajattelu tarkoittaa kokonaisuuden jakamista osiinsa, ja synteettinen ajattelu osien kokoamista kokonaisuuksiksi. Divergentti tai laajeneva ajattelu tarkoittaa monien erilaisten ideoiden keksimistä, ja konvergentti tai suppeneva ajattelu tarkoittaa keskittymistä yhteen ideaan, usein ratkaisun löytämiseksi.
Ajattelun voi jakaa neljään kategoriaan:
Noin puolet hereilläoloajastaan ihminen unelmoi eli ajattelee jotain täysin muuta kuin sitä, mitä hän kyseisellä hetkellä on tekemässä. Tämä saattaa johtua siitä, että aivojen hermoverkkoa ylläpitävät osat aktivoituvat ajatustemme harhaillessa. .
Politrix
Politrix on rap-artisti Joniveljen Jonny Wanha -nimellä julkaisema albumi. 23. heinäkuuta 2008 digitaalisesti julkaistu EP.
Paavo Voipio
Paavo Taneli Voipio (19. kesäkuuta 1913 Viipuri – 23. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen biologi ja Turun yliopiston eläintieteen professori.
Voipio oli ensimmäinen suomalainen professori, joka otti opetusohjelmaansa Darwinin kehittämät teoriat ja evoluutio-opin. Vuonna 1952 hän julkaisi suuren suosion saaneen Linnut värikuvina. Voipio toimi Turun Eläin- ja Kasvitieteellisen Seuran puheenjohtajana 1966–1967.
Veronkorotus
Veronkorotus on verolakien noudattamatta jättämisestä verovelvolliselle määrättävä rangaistukseen verrattava seuraamus. Tällaisen veroviranomaisen määräämän hallintosanktion perusteet jaetaan kolmeen ryhmään: virheellisten tietojen antamiseen, ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyöntiin ja määräajan ylittämiseen itse hoidettavaksi säädetyn veron maksamisessa. Jos veronkorotus on määrätty, asiasta ei saa tuomita rikosoikeudellista rangaistusta, koska se rikkoo Euroopan ihmisoikeussopimuksen "ei kahdesti samasta asiasta kieltoa".
Eri verolakien veronkorotussäännökset poikkeavat toisistaan. Korotuksen määrään vaikuttaa virheen törkeysaste ja verotettavan syyllisyysaste.
Lentokoneiden varalaskupaikka
Suomessa niitä käyttää pääasiassa Suomen ilmavoimat. Vuosittain osaa niistä käytetään lentosotaharjoituksissa, jolloin tie on suljettu. Joillain näistä on myös suojapaikkoja lentokoneille.
Varalaskupaikkojen verkosto luotiin vuodesta 1965 alkaen osana Puolustusvoimien uudelleenvarustamisprojektia melko nopeassa tahdissa.
Suomeen oli jo 1955 hankittu muutamia de Havilland Vampire -suihkuhävittäjiä, mitkä eivät olisi voineet käyttää työlentokenttinään jatkosodan aikaista soralentokenttäverkostoa.
Varalaskupaikkojen rakentamista perusteltiin julkisuudessa siviililentoliikenteen tarpeilla, mikä teki niistä poliittisesti hyväksyttävämpiä. Syynä varalaskupaikkojen rakentamiselle olivat kuitenkin sotilaalliset tarpeet: ilmavoimien kenttien tuhoutuminen ohjusiskujen vuoksi edellytti, että sotilaslentoasemien ja siviililentokenttien lisäksi rakennettiin varalaskupaikat.
Varalaskupaikkoja ei ole käytetty siviilisuihkulentoliikenteen varalaskupaikkana.
Varalaskupaikkoja
thumb|Vieremän varalaskupaikka kantatiellä 88 kunnan pohjoisosassa Pohjois-Savon ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien rajan tuntumassa. Nykyään varalaskupaikat ovat Suomessa joko maantietukikohtia tai nousuteitä.
Maantietukikohdassa on yksi tai useampia varalaskupaikkoja toistensa lähellä sekä mahdollisesti linnoitettuja lentokoneitten seisontapaikkoja.
Maantietukikohdista vilkkaimmin liikennöidyllä reitillä on Lusin varalaskupaikka valtatie 5:n varrella, kymmenen kilometriä Heinolasta pohjoiseen.
Nousutie puolestaan on rullausetäisyydellä kiinteästä tukikohdasta. Tällainen tienosa on yleensä eri suunnassa kuin tukikohdan pääkiitotie, mikä tekee niiden yhtäaikaisesta tuhoamisesta hankalampaa.
HMS U2
HMS U2 oli Ruotsin laivaston U1-luokan rannikkosukellusvene (.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1940. Se laskettiin vesille 16. toukokuuta 1942 ja liitettiin laivastoon 15. maaliskuuta 1943.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. joulukuuta 1961 ja myytiin romutettavaksi 1965.
Johannes Mononen
Johannes Mononen (s. 4. toukokuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kolmosessa pelaavaa Lehmon Palloa. Pelipaikaltaan Mononen on puolustaja, ja pelaa yleensä topparina.
Mononen pelasi Jipossa kolmetoista Miesten Ykkösen ottelua kaudella 2008 ja siirtyi Tampereelle kaksivuotisella sopimuksella kauden 2008 päätyttyä. Mononen debytoi Veikkausliigassa 20. syyskuuta Rovaniemellä pelatussa RoPS-Tampere United -ottelussa, mutta haki peliaikaa pääasiassa Jiposta. Loukkaantumisista kärsinyt Mononen haki peliaikaa alkukauden 2010 Ilveksessä sekä TPV:ssä.
I. A. L. Diamond
I. A. L. Diamond (synt. Itek Domnici, 27. kesäkuuta 1920 Ungheni, Iași, Romania – 21. huhtikuuta 1988 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän syntyi Romaniassa, mutta varttui Brooklynissä, New Yorkissa. Opiskelujensa jälkeen Diamond muutti Hollywoodiin käsikirjoittajaksi ja erikoistui myöhemmin komedioihin.
Johannes Mononen
TamU:n toiminnan päätyttyä keväällä 2011 Johannes Mononen siirtyi AC Ouluun sen pelatessa Ykköstä. FC Hämeenlinnassa vietetyn kauden 2012 jälkeen Mononen palasi Jippoon kausiksi 2013 ja 2014.
I. A. L. Diamond
Vuodesta 1957 alkaen Diamond kirjoitti lähes yksinomaan elokuvaohjaaja Billy Wilderille, jonka kanssa hän jakoi parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscar-palkinnon elokuvasta Poikamiesboksi (1960). Lisäksi Diamond oli palkintoehdokkaana elokuvista Piukat paikat (1959) ja Onnenonkijat (1966).
Torsten Lindroos
Torsten Martin Lindroos (26. joulukuuta 1894 Viipuri – 12. helmikuuta 1970 ) oli suomalainen Fennia Faneri Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1934–1952 ja sen jälkeen johtokunnan puheenjohtaja. Hän oli koulutukseltaan diplomi-insinööri, ja hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvo 1954.
Hänen isänsä oli Fennia Fanerin omistaja ja johtaja Johan Lindroos.
Giampaolo Pazzini
Giampaolo Pazzini (s. 2. elokuuta 1984 Pescia, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Fiorentina
Pazzini siirtyi Fiorentinaan Atalantasta noin 6,5:n miljoonan euron siirtokorvauksella tammikuussa 2005. Ensimmäisellä kaudellaan Violan paidassa hän teki kolme maalia, mutta ei päässyt pelaamaan suosimallaan piikkipaikalla, koska nokkimisjärjestyksessä hänen ja bulgarialaisen Valeri Bojinovin edellä oli Luca Toni. Tonin jätettyä seuran Pazzinista tuli ykkösvaihtoehto hyökkääjän paikalle ja hän tekikin kaudella 2007-2008 9 maalia.
Seuraavalla kaudella Pazzinin peliaika jäi vähäiseksi, sillä Adrian Mutu sai hyökkääjäparikseen juuri hankitun Alberto Gilardinon.
Sampdoria
Siirryttyään Sampdoriaan talvella 2009 Pazzini on viimeistellyt 36 maalia 75:ssä sarjaottelussa, joista 19 kaudella 2009-2010, mitkä siivittivät Sampdorian hienosti Mestarien liigan karsintavaiheeseen kaudeksi 2010-2011.
Internazionale
Talven siirtoikkunassa 2011 hän siirtyi Internazionaleen 4,5-vuotisella sopimuksella Ja kevätkaudella Interissä hän olikin huippuvireessä tehden 17 ottelussa 11 maalia. Seuraavalla kaudella 2011-2012 hänen vireensä ei ollut edellisen kauden veroista, kun hän onnistui tekemään 33:ssa ottelussa vain viisi maalia, joutuen tulemaan usein vaihdosta kentälle huippuvireisen Diego Militon (joka teki kaudella 24 maalia 33:ssa ottelussa) tilalle. Kauden jälkeiselle siirtoikkunalle Internazionale laittoi Pazzinin siirtolistalle ja hän joutui etsimään itselleen uutta seuraa.
Milan
21. elokuuta 2012 hän siirtyi Interin paikalliskilpailija AC Milaniin siirrossa, jossa toiseen suuntaan siirtyi Antonio Cassano, ja Milan maksoi Interille 7 miljoonaa euroa. Hän teki hattutempun 1. syyskuuta kauden toisessa ottelussa, 3-1-voitossa, Bolognaa vastaan. Kaksi maalia hän teki 20. tammikuuta, 2. maaliskuuta ja 28. huhtikuuta 2013 otteluissa Bolognaa, Laziota ja Cataniaa vastaan. Kaudella hän pelasi yhteensä 30 ottelua, joista 15 tullen vaihdosta kentälle, ja teki 15 maalia.
HMS Vigo (D31)
HMS Vigo (viirinumero D31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus
Alus tilattiin 12. elokuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 11. syyskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1945 ja valmistui 9. joulukuuta 1946.
Palvelus
Alus saapui romutettavaksi 6. joulukuuta 1964.
Luettelo läntisen Käpylän suojelluista rakennuksista
Tämä on luettelo Helsingin Käpylän kaupunginosan läntisen osan suojelluista rakennuksista. Käpylä on osa Vanhankaupungin peruspiiriä.
Puu-Käpylä on 1920-luvun ”englantilaistyyppisenä” puutaloalueena huomattava yhtenäinen rakennuskokonaisuus, jolla on historiallista arvoa. Se oli kuitenkin 1960-luvulla tarkoitus purkaa ja rakentaa tilalle kivisiä pienkerrostaloja. Suunnitelmista nousi julkinen kohu. Perustettu komitea tuli 1971 valmistuneessa mietinnössään siihen tulokseen, että rakennukset ovat kunnostettavissa ja rakennushistoriallisesti arvokkaita. Suojelukaava astui voimaan samana vuonna. Käpylän kirkko edustaa funktionalismia. Käpylässä sijaitsee myös Karjalatalo, joka on rakennettu sotien jälkeen karjalaisten kokoontumispaikaksi.
Viareggio
Viareggioon kuuluu Torre del Lago Puccinin taajama, joka on tunnettu Festival Puccini -tapahtumasta.
Lily Owsley
Lily Isabelle Owsley (s. 10. joulukuuta 1994 Bristol) on brittiläinen, maajoukkuetasolla myös Englantia edustanut maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
Owsley voitti Ison-Britannian maajoukkueessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Englannin maajoukkueen pelaajana Owsley on EM-kilpailuissa voittanut kultaa vuonna 2015 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2013 ja pronssia vuonna 2017. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2014.
Owsley on pelannut Englannin maajoukkueessa 78 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. Ison-Britannian joukkueessa hän on esiintynyt 40 kertaa ja tehnyt yhdeksän maalia. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Zirkonium(IV)kloridi
Zirkonium(IV)kloridi eli zirkoniumtetrakloridi (ZrCl4) on zirkoniumin ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään metallisen zirkoniumin ja zirkoniumyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet
Zirkonium(IV)kloridi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä alkeiskopiltaan monokliinistä ainetta. Yhdiste esiintyy kiinteänä polymeerisessä muodossa, jonka rakenne koostuu ZrCl6-oktaedreistä ja jokainen oktaedri on kiinnittynyt toiseen oktaedriin kahdesta särmästään muodostaen siksakmaisen ketjun. Tavanomaisissa paineissa yhdiste sublimoituu ennen sulamispistettään. Kaasufaasissa zirkonium(IV)kloridi esiintyy monomeerina. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta zirkoniumoksidikloridiksi, sen oktahydraatiksi ja vetykloridiksi. Yhdiste on Lewis-happo ja muodostaa komplekseja Lewis-emästen kanssa, esimerkiksi alkalimetalli- ja ammoniumklkoridiliuosten kanssa reagoidessa muodostuu heksaklorozirkonaatti(IV)-ioni ([ZrCl6]2-).
Valmistus ja käyttö
Zirkonium(IV)kloridia voidaan valmistaa kuumentamalla zirkoniummetallia kloorin tai vetykloridin läsnä ollessa yli 300 °C:n lämpötilaan tai kuumentamalla zirkonin tai zirkoniumdioksidin ja hiilen seosta kloorin läsnä ollessa noin 700 °C:n lämpötilaan. Tuote voidaan puhdistaa tislaamalla. Erityisesti laboratoriomittakaavassa erittäin puhtaan zirkonium(IV)kloridin valmistamiseen soveltuu zirkoniumdioksidin kuumentaminen 450 °C:n lämpötilaan tetrakloorimetaanin tai fosgeenin toimiessa klooraavana reagenssina.
Zirkonium(IV)kloridia voidaan käyttää metallisen zirkoniumin valmistukseen pelkistämällä sitä alkalimetallien tai maa-alkalimetallien esimerkiksi magnesiumin avulla. Yhdisteestä valmistetaan myös zirkoniumin yhdisteitä kuten zirkoniumdioksidia, zirkoniumnitridi- ja -karbidipinnoitteita, orgaanisia zirkoniumyhdisteitä ja zirkoniumalkoksideja.
Trikloorietikkahappo
Trikloorietikkahappo eli TCA (C2HCl3O2) on karboksyylihappo ja etikkahapon johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä ja kosmeettisissa hoidoissa. Trikloorietikkahapon suoloja kutsutaan triklooriasetaateiksi. Trikloorietikkahappo voidaan pelkistää dikloorietikkahapoksi (DCA), jota on tutkittu mahdollisena syöpälääkkeenä.
Šapsugit
Šapsugit (adygeiksi шапсыгъ) ovat Etelä-Venäjällä Krasnodarin aluepiirin Tuapsen ja Lazarevskojen piireissä sekä Adygeiassa asuva adygen kielen murretta puhuva adygeiryhmä. Vuonna 1926 heitä laskettiin olleen yli 4 000 henkeä. 1990-luvulla määräksi arvioitiin noin 10 000. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3 200 šapsugia. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam.
Trikloorietikkahappo
Ominaisuudet
Trikloorietikkahappo on huoneenlämpötilassa värittömiä ja hygroskooppisia eli vettä sitovia kiteitä. Se liukenee erittäin hyvin veteen, metanoliin, etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja tetrakloorimetaaniin. Yhdisteen happovakio on 0,2159 eli se on lähes yhtä hapanta kuin suolahappo. Yhdisteen etikkahappoa suurempi happamuus johtuu elektronegatiivisista klooriatomeista, jotka vetävät elektroneja voimakkaasti puoleensa. Tällöin muodostuu dipoli ja negatiivisen anionin muodostuminen on suotuisampaa kuin etikkahapolla. Tätä kutsutaan induktiiviseksi efektiksi.
Kuumennettaessa trikloorietikkahappo hajoaa kloroformiksi ja hiilidioksidikaasuksi. Erityisen nopeaa tämä on emäksisten amiinien, kuten aniliinin läsnä ollessa. Katalyyttinä voi toimia myös resorsinoli ja aktiivihiili.
Šapsugit
Šapsugit muodostivat 1800-luvulle saakka yhden suurimmista Mustanmeren rantojen adygeiryhmistä. He asuttivat Džubga- ja Šaha-jokien välistä aluetta (ns. Pieni Šapsugia) sekä Kaukasusvuorten metsäisiä pohjoisrinteitä mm. Anthir-, Abin-, Afips-, Bakan- ja Šips-jokien varrella (ns. Suuri Šapsugia). Šapsugit osallistuivat 1700-luvulla adygeiden ja Krimin kaanikunnan väliseen sotaan ja sotivat myös muiden adygeiryhmien kanssa. Kansa jakaantui maanviljelijä- ja ylimysluokkiin, jotka taistelivat toisiaan vastaan 1700-luvun lopulla.
Trikloorietikkahappo
Valmistus
Trikloorietikkahappoa tuotetaan etikkahapon ja kloorin välisellä reaktiolla ja kalsiumhypokloriittia tai raskasmetallisuoloja voidaan käyttää reaktiota kiihdyttävänä aineena. Trikloorietikkahapon lisäksi reaktiossa muodostuu myös kloorietikkahappoa ja dikloorietikkahappoa. Trikloorietikkahappo erotetaan kiteyttämällä raakatuote, josta poistetaan epäpuhtaudet vedellä pesemällä. Puhtausastetta voidaan parantaa uudelleenkiteytyksellä tai sentrifugin avulla.
Šapsugit
Kaukasian sodan aikana šapsugit tekivät ankaraa vastarintaa Venäjän joukkoja vastaan ja osallistuivat Mustanmeren rannikkolinnoitusten hävittämiseen. Heidän vastarintansa nujerrettiin lopullisesti vuonna 1864. Tappion jälkeen suurin osa šapsugeista karkotettiin Turkkiin, jossa he sulautuivat muihin ”tšerkesseihin”. Kaukasiaan jäi noin 2 000 šapsugia. Autioksi jäänyttä seutua alettiin asuttaa muualta tulleilla siirtolaisilla.
Trikloorietikkahappo
Valmistus
Yhdisteen valmistamiseen on kehitetty myös muita tapoja, kuten kloraalin hapetus vetyperoksidilla tai tetrakloorietyleenin hydrolyyttisellä hapetuksella.
Käyttö
Suurin yksittäinen trikloorietikkahapon käyttökohde on rikkaruohomyrkkynä käytettävän natriumtriklooriasetaatin valmistus. Lisäksi yhdistettä käytetään orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa, polymerisointikatalyyttinä, antiseptisenä aineena, kosmetiikassa syylien ja ryppyjen poistoon sekä biokemiassa proteiinien saostamiseen.
Caton kirjeet
Caton kirjeet olivat brittiläisten John Trenchardin ja Thomas Gordonin vuosina 1720–1723 salanimellä Cato julkaisemia esseitä, jotka tekivät filosofi John Locken liberaalia poliittista filosofiaa tunnetuksi.
Cato nuorempi (95–46 eaa.) tunnettiin äärimmäisen lahjomattomana ja vaatimattoma stoalaisena valtiomiehenä, joka puolusti viimeiseen asti tasavaltalaisuutta ja surmasi itsensä vallankaappaaja Julius Caesarin kukistettua tasavaltalaiset taistelussa.
"Caton" 144 kirjettä, jotka julkaistiin London Journal- ja British Journal-lehdissä, on pidetty britannialaisen tasavaltalaisuusperinteen käynnistäjinä. Kirjeissä tuomittiin tyrannia ja vaadittiin mielipiteenvapautta ja sananvapautta Locken hengessä.
Kirjeiden ja perinteen vaikutus oli erittäin merkittävä Amerikan vallankumoukselle (1775–1783), ja arviolta joka toisessa yksityisessä kirjastossa Englannin amerikkalaisissa siirtokunnissa oli sidottu laitos kirjeistä ("Essays on Liberty, Civil and Religious").
Vaikutusvaltainen markkinaliberaali ajatushautomo Cato-instituutti Washingtonissa on nimetty kirjeiden mukaan.
Calm Before the Storm
Calm Before the Storm on Venom-yhtyeen viides albumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Se oli yhtyeen ensimmäinen albumi ilman alkuperäistä kitaristia Jeffrey ”Mantas” Dunnia.
Albumin vaiheet
Vuonna 1985 julkaistun Possessedin jälkeen Venomin kuuluisin kolmihenkinen kokoonpano (Cronos, Mantas, Abaddon) aloitti Deadline-nimisen studioalbumin äänitykset, mutta se ei valmistunut ennen Dunnin eroamista 1986. Hän oli joutunut vesirokon ja rauhaskuumeen vuoksi jäämään väliaikaisesti pois jo kesän 1985 Yhdysvaltain-kiertueelta, jolloin häntä olivat lomittaneet Fistin Dave Irwin ja Avengerin Les Cheetham. Basisti-laulaja Conrad ”Cronos” Lant ja rumpali Tony ”Abaddon” Bray pitivät kahden kitaristin kanssa soittamisesta, ja Dunnin erottua hänen tilalleen värvättiin Mike ”Mykus” Hickey ja Jim Clare. Brayn mukaan hän halusi modernisoida yhtyeen äänimaailmaa ja värväsi siksi Hickeyn ja Claren. Lant alkoi kuitenkin viedä Venomin musiikkia Van Halenin kaltaisten yhtyeiden suuntaan, mistä Bray ei pitänyt.
Venomin musiikki oli jo ennen Dunnin lähtöä kehittynyt melodisempaan suuntaan. Calm Before the Stormilla yhtye luopui saatanallisista aiheista, joista se oli tullut kuuluisaksi, ja alkoi niiden sijasta käsitellä sanoituksissaan perinteisempää fantasia- ja rock-tematiikkaa. Myös musiikillisesti albumi edusti perinteistä heavy metalia, äänimaailma oli aiempaa kevyempi ja kitarasoolot selkeämpiä. Dunn kutsui myöhemmin albumia pilkallisesti Lantin ”Dave Lee Roth -fantasiatripiksi”. Osa materiaalista tosin oli jo Deadline-sessioiden aikana sävellettyä ja sanoitettua, ja esimerkiksi konserttitaltiointi kappaleesta ”Chanting of the Priests” oli julkaistu edellisenä vuonna ilmestyneellä Eine Kleine Nachtmusikilla, jolla kitaraa soitti Dunn.
Pian Calm Before the Stormin ilmestymisen jälkeen Bray erosi Venomista. Lant perusti Yhdysvalloissa Claren, Hickeyn ja uuden rumpalin kanssa uuden yhtyeen ja nimesi sen itsensä mukaan Cronokseksi. Tämän jälkeen Bray ilmoitti jatkavansa musiikin tekemistä Venom-nimellä.
Vastaanotto
Calm Before the Storm on AllMusic-sivustolla arvioitu Venomin huonoimmaksi studioalbumiksi. Kriitikko Steve Huey kirjoittaa, ettei levy ole yhtä liioiteltu ja törkeä kuin alkuperäinen Venom, mutta uskollisten fanien kannattaa silti kuunnella se.
Loudwiren Joe DeVita arvosteli vuonna 2018 kaikki Venomin siihen mennessä ilmestyneet studioalbumit. Calm Before the Storm oli sijalla 12 eli kolmanneksi viimeinen. Arvion mukaan albumi ei kahdesta kitaristista huolimatta ole yhtä raskas kuin aiempi trio. Musiikkia kuvaillaan Venomin muuta tuotantoa valtavirtaisemmaksi, mikä DeVitan mukaan on juuri sitä, mitä Venomilta ei kaivata.
Silje Opseth
Silje Opseth (s. 28. huhtikuuta 1999) on norjalainen mäkihyppääjä. Hänen seuransa on Holevaringen Il. Hän on saavuttanut joukkuekilpailuissa kolme MM-mitalia ja sijoittunut arvokilpailujen henkilökohtaisissa kilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi.
Opseth sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 31:nneksi ja sekajoukkuemäessä viidenneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä 16:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Opseth voitti pronssia ensimmäisessä naisten MM-joukkuemäessä. Normaalimäessä hän oli yhdestoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti sekajoukkuemäessä hopeaa, joukkuemäessä pronssia sekä sijoittui suurmäessä viidenneksi ja normaalimäessä kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä kuudenneksi.
Maailmancupissa Opseth esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 Lillehammerissa sijoittuen 37:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 27:s Oslossa helmikuussa 2016. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Lillehammerissa joulukuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Lillehammerissa maaliskuussa 2020 oltuaan kolmas ja toinen. Raw Airin yhteispisteissä hän oli toinen ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes. Lisäksi hän on sijoittunut toiseksi ja kolmanneksi Titisee-Neustadtissa tammikuussa 2021 sekä kolmanneksi kahdesti Hinzenbachissa. Helmikuussa 2021 hän oli Râșnovissa kolmas ja toinen sekä maaliskuussa 2021 toinen Tšaikovskissa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli neljäs. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui Lillehammerissa kolmanneksi ja Klingenthalissa kahdesti toiseksi. Hän voitti Oslossa ja oli maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudes. Kaudella 2022–2023 hän voitti avauskilpailun Wisłassa sekä Lillehammerin suurmäen kilpailun ja oli toinen Titisee-Neustadtissa. Hän voitti Sapporon suurmäen kilpailun. Maaliskuussa hän voitti Lillehammerin ensimmäisen kilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs.
Nuorten MM-kilpailuihin Opseth on osallistunut viisi kertaa. Vuonna 2015 hän sijoittui normaalimäessä kuudenneksi. Vuonna 2016 Opseth hyppäsi normaalimäessä 11:nneksi ja sijoittui sekajoukkuemäessä neljänneksi. Vuoden 2017 kisoissa hän oli neljäs sekä joukkuemäessä että sekajoukkuemäessä. Normaalimäessä hän oli 22:s. Vuoden 2018 kilpailuissa Kanderstegissa hän voitti sekajoukkuemäessä nuorten maailmanmestaruuden, oli joukkuemäessä viides ja hyppäsi normaalimäen kilpailussa 12:nneksi. Vuoden 2019 kilpailuissa Lahdessa Opseth oli sekajoukkuemäessä toinen, normaalimäessä neljäs ja joukkuemäessä yhdeksäs.
Hinrich Philip Johnsen
Hinrich (Henrik) Philip Johnsen (n. 1716/7? – 12. helmikuuta 1779 Tukholma) oli saksalaissyntyinen, sittemmin ruotsalaistunut urkuri, cembalisti ja säveltäjä. Hän saapui Ruotsiin Aadolf Fredrikin hoviorkesterin jäsenenä vuonna 1743. Vuonna 1745 hänestä tuli Pyhän Klaaran kirkon urkuri ja vuonna 1763 hoviurkuri.
Johnsen toimi Ranskalaisen teatterin pääkapellimestarina vuosina 1763–71, ja hän kuului vapaamuurareihin vuodesta 1757. Hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian perustajajäsen vuonna 1771, opetti siellä musiikin teoriaa ja toimi sen arkistonhoitajana vuosina 1771–72. Johnsenin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kaksi oopperaa (Die verkaufte Braut, Aeglé), kolme sinfoniaa ja neljä soolokonserttoa, joista cembalolle kaksi sekä fagotille ja käyrätorvelle yksi kummallekin.
Sieppolukko
Sieppolukko on piilukon vanhimpia tyyppejä, jossa hanan leukoihin kiinnitetty piikivi tai rikkikiisunpala iskee tulta sen edessä olevasta tuliraudasta sytyttäen ruutilatauksen.
Sieppolukolla on selkeitä etuja niin lunttulukkoon, kuin rataslukkoonkin verrattuna. Se ei tarvitse toimiakseen jatkuvasti palavaa lunttua, eikä ole monimutkainen ja kallis valmistaa kuten rataslukko.
Lapinkimalainen
Lapinkimalainen (Bombus lapponicus) on kimalaisiin kuuluva, Euroopan pohjoisimpien seutujen mesipistiäislaji.
Koko ja ulkonäkö
Lapinkimalainen on pieni, väritykseltään kirjava kimalaislaji. Kimalaisen päälaki, keskiruumiin etu- ja takareuna sekä takaruumiin tyviosa ovat vaaleankeltaiset. Takaruumis on suurimmaksi osaksi oranssinpunainen, mutta kärkiosa on vaalean kellertävä. Keskiruumiin keskiosa on musta. Samoin takaruumiin tyviosa joillakin yksilöillä. Kuningattaren keskiruumiista saattaa keltainen väri puuttua lähes kokonaan. Koiraiden väritys on naaraiden ja työläisten väritystä vaaleampi. Pään sivu verkkosilmän takana on tiheään pisteinen eikä pinta juuri kiillä. Kuningattaren pituus on 18–20 mm. Työläiset ja koiraat ovat pienempiä, vain 8–16 mm.
Levinneisyys
Euroopassa lapinkimalaista tavataan vain Fennoskandian vuoristoissa ja pohjoisosissa sekä sieltä itään Venäjän pohjoisosiin, ei kuitenkaan kylmimmille tundra-alueille. Lajin levinneisyysaluetta ei tunneta tarkkaan sillä merkittävimpien kartoitusten aikaan vuoristokimalaista ei vielä pidetty omana lajinaan. Suomessa lapinkimalaista tavataan eteläisimmillään Etelä-Lapissa ja se alkaa yleistyä vasta Rovaniemen pohjoispuolella.
Elinympäristö ja elintavat
Lapinkimalainen elää etenkin soilla, tunturikoivikoissa ja tuntureiden paljakoilla. Se on pohjoisten marjojen tärkeimpiä pölyttäjiä. Kimalaisten lentoaika alkaa vasta keskikesällä. Pesä on usein maan alla vanhassa myyrän pesäkolossa, mutta sen on tavattu pesivän myös linnunpöntössä. Pesä on pieni ja siihen kuuluu suurimmillaankin vain muutamia kymmeniä yksilöitä.
Lajin koiraiden tuottama makeantuoksuinen feromoni on ihmisenkin haistettavissa.
Te Deum (Charpentier)
Charpentier'n Te Deum (H. 146) on polyfoninen motetti, jonka Marc-Antoine Charpentier sävelsi todennäköisesti vuosien 1688 ja 1698 välisenä aikana hänen toimiessaan Saint-Louis'n jesuiittakirkossa Pariisissa musiikin johtajana. On arveltu, että teos esitettiin ensimmäisen kerran voitonjuhlissa Steinkirkin taistelun jälkeen elokuussa 1692. Nykyään teoksen instrumentaalinen alkusoitto tunnetaan parhaiten Euroopan yleisradiounionin ja erityisesti Eurovision laulukilpailun tunnussävelmänä.
Te Deum ("Sinulle, Jumala") on varhaiskristilliseltä ajalta peräisin oleva hymni, jonka sanoihin on olemassa useita sävelmiä. Charpentier sävelsi sen sanoihin kuusi sävellystä, joista kuitenkin vain neljä on säilynyt.
Rakenne
Te Deum on sävelletty solisteille, kuorolle ja säestäville soittimille, ja se käsittää seuraavat osuudet:
Teos on sävelletty D-duurissa, jota Charpentier piti "kirkkaana ja hyvin sotaisena". Instrumentaalinen rondomuotoinen alkusoitto edeltää ensimmäistä laulettua osaa, jota johtaa bassosolisti. Kuoro ja muut solistit tulevat mukaan vähitellen. Charpentier'n tarkoituksena ilmeisesti oli orkesteroida teos latinankielisen tekstin perinteisen tulkinnan mukaan. Niinpä kuoro on etusijalla hymnin ensimmäisessä pääosassa, säepareissa 1–13 jotka ovat Jumalan ylistystä ja muodostavat teoksen taivaallisen ulottuvuuden, kun taas toisessa pääosassa, Kristukselle omistetuissa säepareissa 14–19 (ajallinen ulottuvuus), etusijalla ovat solistit. Hymnin viimeisessä osassa (säepareissa 20–29), jonka sanat perustuvat psalmeihin, solistit ja kuoro vuorottelevat, ja lopulta päätösosana on kuorolle sävelletty laajamuotoinen fuuga, jonka keskellä on myös lyhyt trio-osuus solisteille.
Soitinnus
Teos on sävelletty viidelle solistille (SSATB) ja kuorolle (SATB), joita säestävään orkesteriin kuuluu kaksi määrittämätöntä puhallinta tai huilua, kaksi oboeta, kaksi trumpettia, joista toinen soi unisonossa patarumpujen kanssa, patarummut, kaksi viulua, kaksi alttoviulua ja jokin bassosoitin, basso continuo.
Basso continuo -osuudet voitiin soittaa monella eri soittimella. Tyypillisiä ranskalaisessa baromusiikissa käytettyjä continuo -soittimia olivat esimerkiksi basse de violon, sellon kaltainen suurikokoinen soitin, joka teoksia esitettäessä nykyisin usein korvataan sellolla, sekä urut, cembalo, bassogamba ja fagotti. Myös serpenttejä käytettiin Ranskassa 1600-luvulla usein toistamaan kuorojen bassosävelmiä.
Orkesteri kokonaisuudessaan esiintyy lähinnä vain neljässä osuudessa, joissa kaikki korkeaääniset puhaltimet ja viulut soittavat samaa melodiaa, kun taas laulettuja soolo-osuuksia säestetään kerrallaan vain kolmella soittimella, jotka ovat kaksi huilua ja basso continuo tai kaksi viulua ja basso continuo.
Populaarikulttuurissa
Sen jälkeen kun ranskalainen musiikkitieteilijä Carl de Nys vuonna 1953 löysi tämän unohduksissa olleen teoksen, sen instrumentaalinen preludi, Marche en rondeau, valittiin vuonna 1954 Euroopan yleisradiounionin (EBU) tunnussäveleksi, joka soitetaan sen lähetysten alussa. Guy Lambertin ja Louis Martinin sovittamana se on tullut tunnetuksi ennen kaikkea Eurovision laulukilpailusta, mutta se on 60 vuoden kuluessa soitettu useiden muidenkin EBU:n ohjelmien kuten esimerkiksi Jeux Sans Frontières'n yhteydessä. , ja siitä on tullut Charpentier'n tunnetuin teos.
Te Deumin alkusoittoa käytettiin johdantona Bud Greenspanin olympiakisoja esittävissä elokuvissa. Osa siitä soitettiin myös kuningas Rikhardin kruunajaisia esittävässä osuudessa vuoden 1995 elokuvassa Richard III.
Alkusoitto esitettiin myös televisiosarjassa Outlander – Matkantekijä kohtauksessa, joka esittää Ranskan kuningas Ludvig XV:tä Versaillesin palatsissa vuonna 1744.
Sävelmä on tullut tunnetuksi myös ”United”-nimisenä lauluna, jonka sanoittivat Drafi Deutscher, Marcel Stellman ja Marin Binder. Suomessa laulu tunnetaan Vexi Salmen suomentamana nimellä ”Kun rakkaus voittaa”, ja sen on laulanut levylle Matti Siitonen (Fredi) vuonna 1972.
Levi Henriksen
Levi Henriksen (s. 15. toukokuuta 1964 Kongsvinger, Norja ) on norjalainen kirjailija ja muusikko.
Henriksenin tavaramerkki on kyky yhdistää vahva, toisinaan aggressiivinen, maskuliininen ääni herkkyyteen. Teosten tapahtumaympäristö on yleensä kova, tunteeton maalaisympäristö, joka on urbaanin nykyelämän laitamilla, missä vanhat ja uudet arvot törmäävät ja missä miehet kamppailevat maskuliinisuuteensa kohdistuvien urbaanien vaatimusten kanssa.
Ennen täysitoimiseksi kirjailijaksi ryhtymistään Henriksen työskenteli pitkään toimittajana paikallislehdessä Kongsvingerissä, pienessä kaupungissa joka muistuttaa hänen teoksissaan esiintyvää ympäristöä. Hänellä on oma yhtye Levi Henriksen & Babylon Badlands, jossa hän soittaa kitaraa ja laulaa ja jolle hän säveltää ja kirjoittaa sanoituksia.
Henriksenin teoksista on käännöksiä yli kymmenelle kielelle.
Hannu Kuru
Hannu Kuru (s. 12. toukokuuta 1993 Kaarina) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Slovakian Extraligan HK Spišská Nová Vesissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Kuru osaa pelata myös keskellä.
Seuraura
Kuru on Turun Palloseuran kasvatti. Hän oli kaudella 2008–2009 Tepsin C-nuorten paras pistemies sekä C-nuorten I-divisioonan karsinnoissa tehoilla 1+3=4 että C-nuorten II-divisioonan runkosarjassa tehoilla 20+20=40. Kauden 2009–2010 Kuru pelasi suurimmaksi osaksi TPS:n B-nuorissa, mutta hän vahvisti kevätkaudella myös joukkueen Suomenmestaruuden voittaneita B2-nuoria. Keväällä 2011 Kuru voitti B-nuorten SM-hopeaa.
Kaudella 2012–2013 Kuru debytoi TPS:n SM-liigajoukkueessa. Hän pelasi harjoiskaudella yhden European Trophy -ottelun, mutta ensimmäisen SM-liigaottelunsa Kuru pelasi 7. maaliskuuta 2013 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänet merkittiin TPS:n nelosketjuun Krister Mähösen ja Rasmus Kulmalan viereen. Kuru sai jääaikaa 12.17 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa viisi runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Suurimman osan kaudestaan Kuru pelasi kuitenkin TPS:n A-nuorissa. Kaudella 2013–2014 hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+22=38.
Kuru siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa miesten sarjoissa toi 51 runkosarjaottelussa tehot 9+15=24 sekä 15 playoff-ottelussa yhden maalin. Kaudella 2015–2016 Kuru pelasi myös yhteensä kolme SM-liigaottelua; kaksi ottelua lainalla Tapparassa marraskuussa 2015 ja yksi ottelu lainalla Espoo Bluesissa helmikuussa 2016.
Kaudella 2016–2017 Kuru oli TUTOn kolmanneksi paras maalintekijä 14 osumallaan. Kaudeksi 2017–2018 hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Marraskuussa 2017 Kuru siirtyi alustavasti kahden ottelun lainasopimuksella kasvattajaseuransa TPS:n SM-liigajoukkueeseen paikkaamaan loukkaantumisia. Kolmen ottelun jälkeen hän teki joukkueen kanssa kevääseen 2019 asti ulottuvan jatkosopimuksen. Kuru teki TPS:ssä kaikkiaan 28 runkosarja- ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 2+6=8. Hän teki liigauransa avausmaalin 30. joulukuuta 2017 alivoimalla Vaasan Sportia vastaan. Kuru sai ottelussa myös syöttöpisteen Ilkka Pikkaraisen tekemään maaliin.