cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yritystuki
Erilaisia tukimuotoja
Energiaturpeen veroetu tarkoittaa, että turvetta verotetaan kevyemmin kuin päästötöntä sähköä ja fossiilisia polttoaineita. Turpeen verotuki on vuonna 2019 noin 189 miljoonaa euroa. VATT:n tutkija Marita Laukkasen mukaan turpeen tukemista ei voi perustella viennin kilpailukykyyn tai hiilivuotoon liittyvillä argumenteilla.
Päästökaupan epäsuorien kustannusten kompensaatiotuki hyvittää mahdollista sähkön hinnan nousua, mutta vaikka sähkön hinta ei ole noussut, tukea maksetaan silti. Vuonna 2017 kompensaatiotukea maksettiin 38 miljoonaa euroa. Tuesta säädetään päästökaupasta johtuvien epäsuorien kustannusten kompensoimisesta annetussa laissa (138/2017).
Puolustus
Yritystukia perustellaan myös huoltovarmuudella, vaikka tuettujen yritysten toiminnalla olisi huoltovarmuuden kanssa vain vähän tekemistä. Esimerkiksi kauppa-alustuella korvataan varustamoille paitsi lastialusten, myös viihderisteilyalusten palkkakuluja huoltovarmuuden nimissä.
Poliitikot tukevat mielellään aloja, joiden uskovat olevan tulevaisuudessa merkittäviä. Kuitenkin menestyksekkäiksi saattavat lopulta paljastua aivan muut alat.
Yritystuista hyödyllisimpiä ovat erilaiset innovaatiotuet esimerkiksi yritysten tuotekehitykseen ja kansainvälistymiseen, ja niitä myönnetään 350 miljoonan euron edestä vuonna 2017.
Työ- ja elinkeinoministeriön osastopäällikön mukaan tuotekehitys- ja innovaatiorahoituksen nimissä annettavien tukien tarkoitus on avustaa sellaista, mihin rahoitusta ei muuten voisi saada, koska on olemassa "markkinapuute".
Kritiikki
Yritystukien perusongelmana on Etlan tutkimusjohtajan Mika Malirannan mukaan kilpailutilanteen vääristyminen.
Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen mukaan valtio menettää paljon energiaa käyttäville suuryrityksille suunnatuissa yritystuissa vuosittain 200 miljoonaa euroa saamatta rahoilleen vastinetta. Kyseisen tuen maksamiselle ei ole VATT:n mukaan perusteita, koska kyseiset yritykset pystyvät ostamaan energiansa ulkomaisia kilpailijoitaan halvemmilla hinnoilla. Paljon energiaa käyttävien yritysten saamat tuet ovat lisäksi ristiriidassa Suomen ilmastotavoitteiden kanssa, sillä tuki vesittää yritysten kannustimet etsiä vähäpäästöisiä ratkaisuja ja parantaa energiatehokkuutta.
Nokian entisen pääjohtajan Jorma Ollilan mielestä pysyvät yritystuet, kuten myös tukien vaatiminen, sopivat huonosti markkinatalouteen. Yritysvalmentaja Jari Sarasvuo ei ymmärrä miksi voittoa tavoittelevaa toimintaa pönkitetään valtion varoilla. Peter Vesterbacka poistaisi yritystuet, koska hänen mukaansa niillä ei ole työllistäviä vaikutuksia ja ne "ylläpitävät tehottomuutta".
Luonnonsuojeluliiton arvion mukaan vuosittaisista tuista noin 3,5 miljardia euroa tuottaa ympäristölle haittoja.
Kyselytutkimuksia kannasta yritystukiin
Ekonomistikoneen kyselyyn kesäkuuhun 2018 menessä vastanneista johtavista suomalaisista taloustieteilijöistä 85 prosenttia katsoi, että yritystukia olisi ryhdyttävä leikkaamaan kunnianhimoisesti. Eri mieltä asiasta oli kuusi prosenttia ja epävarmoja tai vailla mielipidettä 10 prosenttia.
Suomen Yrittäjien yrittäjä jäsenilleen teettämän kyselytutkimuksen noin tuhannesta vastaajasta 48 % vähentäisi yritystukia nykyisestä, 15 % ei osannut sanoa kantaansa ja 37 % ei vähentäisi yritystukia nykyisestä.
Tukien purkamisen vaikeus
Vaikka yritystukia kritisoidaan laajalti, niiden määrä ei vähene, vaan jopa kasvaa vuosittain. Poliittisissa työryhmissä suurten teollisuusyritysten harjoittama lobbaus ja perusteeton uhkailu voittavat tutkimustiedon.
Sellaisella tuella, joka on kansantalouden näkökulmasta määrältään pieni, voi suuri merkitys paikallisella tasolla. Paikalliset kansanedustajat varovat omalla alueellaan vaikuttavien tukien leikkaamista.
Yritystuista sovitaan pitkiksi ajoiksi kerrallaan, ja kerran myönnettyjen tukien katkaiseminen ei onnistu ennen sopimuskauden päättymistä, mikä saattaa kestää vuosikymmeniä.
Yritystukien poistamisella sanotaan olevan monia arvaamattomia vaikutuksia. Tosin tällaiset nimeämättömät seuraukset eivät ole estäneet tekemästä leikkauksia muilla tärkeillä aloilla.
Vuonna 2014 kansalliset yritystuet olivat pienenemässä, mutta loppujen lopuksi uusiutuvan energian tuet kasvattivat summia niin, että tukien kokonaismäärä jatkoi kasvuaan.
Sipilän hallituksen aikana hallitusohjelmaan kirjattiin, että "teollisuuden kustannuksia ei vaalikauden aikana lisätä". Niinpä Petteri Orvon mukaan yritystukien leikkaamisesta olisi tehtävä vastaavia muita myönnytyksiä teollisuudelle, sillä muu olisi hänen mukaansa vahingoksi työllisyydelle.
Sipilän hallituksen työryhmä epäonnistuu
Ennen vuoden 2015 vaaleja julkaistussa talous- ja työllisyyslinjassaan keskustapuolue lupasi leikata elinkeinoelämän tukia 300 miljoonalla eurolla.
Vuoden 2017 keväällä Sipilän hallitus tuli siihen tulokseen, että leikkuukelpoisia tukia oli niin vähän, ettei työhön kannattanut edes ryhtyä. Hallitus onnistui kuitenkin leikkaamaan tutkimus-, kehitys- ja innovaatiorahoituksesta, joka on yrityistuista kaikkein hyödyllisimpiä. Myöhemmin hallitus perääntyi tästä suunnitelmastaan ja sen jälkeen tukia pyrittiin jälleen "uudelleenkohdentamaan" tutkimus-, kehitys- ja innovaatiorahoituksen kasvattamiseksi.
Keväällä 2017 valmistui työ- ja elinkeinoministeriön virkamiesselvitys Suomen yritystukien tasosta ja kehitystarpeista. Raportissa käsiteltiin suoria yritystukia (noin 1,1 miljardia euroa) ja verotukia (noin 2,9 miljardia euroa). Raportissa pääosan tuista todettiin olevan talouden pitkän aikavälin kehityksen kannalta hyödyttömiä tai haitallisia. Kaikista tuista talouden rakenteita uudistavia todettiin olevan vain noin 11 % (400 miljoonaa euroa).
Syksyllä 2017 keskustan, kokoomuksen ja Sinisen tulevaisuuden muodostama hallitus päätti asettaa työryhmän, jonka oli määrä laatia pitkän aikavälin suunnitelma ja esitykset yritystukien uudistamiseksi. Työryhmään kutsuttiin kaikkien eduskuntaryhmien edustus.
Työ- ja elinkeinoministeriön entisen kansliapäällikön Erkki Virtasen mukaan tämä tarkoittaa, että "asia haudattiin kuuden metrin syvyyteen". Samoin oppositiopoliitikko Touko Aalto (vihr.) nimitti joukkoa ”hautausmaatyöryhmäksi”. Kokoomuksen kansanedustaja Elina Lepomäen mukaan työryhmän nimittäminen oli "vastuun pakoilua", sillä jos yritystukien karsiminen on vaikeaa kolmen hallituspuolueen kesken, yhteisymmärryksen saavuttaminen on vielä vaikeampaa kaikkien puolueiden kesken.
Robert Poirier
Robert Poirier (s. 16. kesäkuuta 1942 Rennes, Ille-et-Vilaine, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, joka saavutti vuonna 1966 EM-mitalin 400 metrin aitajuoksussa.
Yritystuki
Sipilän hallituksen työryhmä epäonnistuu
Yritystukia pohtivassa työryhmässä olivat jäseninä mm. Elinkeinoelämän keskusliitto EK:n, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK:n, Metsäteollisuus ry:n, Suomen Yrittäjien ja Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön SAK:n edustajat. Ryhmän puheenjohtaja Mauri Pekkarinen moitti lehtihaastattelussa VATT:n käyttämää yritystukien laskutapaa väittäen, että tukia maksetaan todellisuudessa enintään 2–3 miljardia, ja ihmetteli, miksi selvitystyöhön oli koskaan edes ryhdytty.
Robert Poirier
Poirier karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 52,6 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti 400 metrin aitajuoksussa pronssia ajalla 50,5 s ja sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi Ranskan ennätyksellä 3.05,7. Méxicon 1968 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 51,2 s.
Yritystuki
Sipilän hallituksen työryhmä epäonnistuu
Etukäteen saatujen tietojen mukaan työryhmä tulisi keskittymään mm. ruumisautojen autoverovapauden poistamiseen ja aikoi esittää tukiin kokonaisuudessaan vain 170 miljoonan euron muutoksia, mikä tarkoittaisi 4,25 % osuutta tarkasteltavina olleiden tukien kokonaismäärästä. Kun työryhmästä seuraavan kerran kuultiin, sen ehdottamat muutokset olivat supistuneet entisestäänkin niin, että ne toisivat loppujen lopuksi vain 60 miljoonan euron säästöt, mikä tarkoittaisi 1,5 % osuutta yritystukien kokonaismäärästä.
Robert Poirier
Poirier voitti Euroopan cupin loppukilpailussa 400 metrin aitajuoksun vuonna 1965. Ranskan mestaruuden hän voitti vuosina 1963 ja 1965–1968. Kesäkuussa 1964 hän juoksi Ranskan ennätyksen 51,0 s ja paransi sitä elokuussa 1965 aikaan 50,6 s ja heinäkuussa 1966 aikaan 50,3 s. Viimeksi mainitun ennätyksen rikkoi Jean-Claude Nallet heinäkuussa 1970.
Kotimaassaan Poirier edusti Stade Rennes -seuraa. Hän on pituudeltaan 182-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 74 kiloa.
Yritystuki
Sipilän hallituksen työryhmä epäonnistuu
Vuonna 2017 yritystukien määrä kasvoi jälleen. Summaa kasvatti esimerkiksi kokonaan uusi yritystukimuoto, päästökaupan epäsuorien kustannusten kompensaatiotuki.
Rinteen hallituksen aikana
Sdp ajoi ennen eduskuntavaaleja listaamattomien yritysten veroetuun puuttumista ja varakkaita yrittäjiä suosivan yrittäjävähennyksen poistoa, mutta keskustalle yrittäjävähennyksen säilyttäminen oli yksi kynnyskysymyksistä hallitukseen menolle, ja myös listaamattomien yritysten osinkojen verokohtelu on keskustalle tärkeä kysymys.
Rinteen hallitus päätti asettaa työryhmän laatimaan ehdotuksen yritystukien 100 miljoonan euron leikkauksista syksyn 2019 budjettiriiheen mennessä. Elinkeinoministeri Katri Kulmuni asetti valtiosihteerityöryhmän tekemään ehdotusta. Valtiosihteeri Jari Partasen työryhmä oli yhtä mieltä listaamattomien yritysten osinkoverotuksen huojennuksen pienentämisestä (400 miljoonaa euroa), mutta keskustan ja RKP:n ryhmistä tehtiin selväksi, ettei veroetuun saa koskea, ja lopulta työryhmä päätyi vain toivomaan, että haitalliseen tukeen puututaan joskus myöhemmin. Työryhmän lopputulos oli, että vaadittu yritystukien leikkaus toteutetaan poistamalla parafiinisen dieselöljyn veronalennus, arvoltaan 120 miljoonaa euroa. Käytännössä kysymys on Nesteen fossiilipohjaisen erityisdieselin saamasta tuesta.
Yritystukia tarkastellaan vielä uudelleen jatkotyössä, jossa hallituksen mukaan tavoitellaan ympäristö- ja ilmastovaikutuksiltaan haitallisten tukien merkittävää leikkausta. Pääministeri Antti Rinteen mukaan kaikki yritystuet tullaan vielä perkaamaan ja jatkotyön perusteella tehdään päätöksiä lisäleikkauksista vuoden 2020 syksyllä. Rinteen hallituksen hallitusohjelman mukaan teollisuuden energiaveron palautusjärjestelmä tullaan poistamaan.
Marinin hallituksen aikana
Marinin hallitus päätti lopettaa päästökauppakompensaation, mutta sen tilalle tulee teollisuuden sähköistämisen tuki.
LFP-palkinnot
Liga de Fútbol Profesional on palkinnut Espanjan jalkapalloilussa kauden parhaat pelaajat kaudesta 2008–2009 lähtien. LFP-palkinnot ovat ensimmäiset virallisen tahon jakamat palkinnot maan jalkapalloiluhistoriassa.
Yhdistyksen tekninen komitea valitsee kultakin pelipaikalta kolme pelaajaa – maalivahti, puolustaja, keskikenttäpelaaja, hyökkäävä keskikenttäpelaaja ja hyökkääjä; sekä lisäksi valitaan kauden läpimurto -pelaaja. Jokaisen pelipaikan ehdokkaiden joukosta parhaan pelaajan valitsevat lopulta nykyiset valmentajat. Aktiiviset pelaajat äänestävät vuoden parhaan pelaajan sekä vuoden parhaan valmentajan palkinnoista. Äänestys ei tapahdu julkisesti. Kannattajat saavat äänestää puolestaan reilun pelin palkinnon saajan.
Never Back Down
Never Back Down on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen nuortenelokuva, jonka pääosia näyttelevät Sean Faris, Amber Heard, Cam Gigandet ja Djimon Hounsou. Elokuvan on ohjannut Jeff Wadlow. Se kertoo Floridaan muuttaneesta nuoresta, joka päätyy opettelemaan vapaaottelua päihittääkseen hänet silmätikukseen poimineen koulunsa hallitsevan mestarin.
Martti Salomaa
Martti Salomaa (16. syyskuuta 1920 Viipurin mlk – 30. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija ja kauppaneuvos (1987).
Urheilu-ura
Salomaa voitti yleisluistelun Suomen-mestaruuden 1945 ja saavutti 1944–1946 kaikkiaan neljä matkamestaruutta. Maailmanmestaruuskilpailuissa Salomaa edusti Suomea 1946 Oslossa, jossa sijoittui kokonaiskilpailuissa 19. sijalle. Trondheimin EM-kisoissa samana vuonna hän oli kahdeksas. Lisäksi hän osallistui Hamarin EM-kilpailuihin 1948, joissa ei selvinnyt päätösmatkalle. Urallaan hän edusti Viipurin Luisteluseuraa ja sotien jälkeen ensin Helsingfors Skridskoklubb (HSK)ia ja syksystä 1949 Helsingin Luistinkiitäjiä (HLK)
Henkilöhistoria
Talvi- ja jatkosodassa Salomaa taisteli etulinjassa konekivääriryhmän- ja puolijoukkueen johtajana. Sotien päätyttyä hän perusti veljensä Kaukon kanssa Tikkurilaan polkupyöräkorjaamon Veljekset Salomaa Oy. Vähin erin yritys kasvoi pyörä- ja urheiluliikkeeksi. Sen rinnalle perustettiin 1950-luvulla sähkö- ja kodinkoneliike, ja autotuonnin vapautuessa 1962 veljekset laajensivat toimintaansa autokauppaan. Yritykset menestyivät ja työllistivät parhaimmillaan yli sata ihmistä. Salomaa myös rakennutti Tikkurilaan useita liike- ja asuintaloja.
Siirryttyään 1985 eläkkeelle Salomaa myi liiketoiminnat. Hän perusti vaimonsa kanssa Martti ja May Salomaan Säätiön, jonka tarkoituksena on tukea vantaalaisia veteraaneja ja muita ikääntyneitä henkilöitä asumisasioissa.
Lisa Ann Beley
Lisa Ann Beley (s. 5. elokuuta 1975 Edmonton, Alberta) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt alkuperäisiä äänirooleja animaatioihin ja animeen. Hänen tunnetuimpia äänirooleja ovat muun muassa Teela He-Manissa, Override Transformers: Cybertronissa, sekä Murrue Ramiusin rooli eri Kidō Senshi Gundam SEED animaatioissa.
Ura
Beley aloitti ääniroolien tekemisen 1990-luvulla tehdessään samalla pieniä näytelmärooleja televisiosarjoihin, kuten Salaiset kansiot ja Cold Squad. Hän työskenteli useimmiten Vancouverissa Ocean Group nimiselle äänitysyhtiölle, joka on erikoistunut japanilaisen animen jälkiäänitykseen. Sittemmin Beley on ollut yksi käytetyimmistä naisäänistä Kanadassa erityisesti animen parissa. Hänellä oli muun muassa Chi-Chin äänirooli Dragon Ball Z:ssa ja myöhemmin pieniä rooleja muun muassa Zoidsissa ja Inuyashassa.
Alkuperäisiä äänirooleja Beley on tehnyt myös vuodesta 1994 lähtien Kimba the White Lioniin, Where on Earth Is Carmen Sandiegoon, Street Fighteriin, X-Men: Evolutioniin ja Iron Man: Armored Adventuresiin. Hän oli myös vuosina 2003–2004 Action Force lelusarjasta tutun Scarlettin äänenä kahdessa tietokoneanimaatioelokuvissa G. I. Joe: Spy Troops ja G. I. Joe: Valor vs. Venom.
Transports Metropolitans de Barcelona
pienoiskuva Transports Metropolitans de Barcelona eli TMB on Barcelonan kaupungin pääliikennelaitos. Se liikennöi suurinta osaa kaupunkialueen bussiliikenteestä sekä metrolinjoja 1–5 ja 9–11. Vuonna 2009 TMB:n liikennevälineissä tehtiin yhteensä lähes 559 miljoonaa matkaa ja yhtiö työllisti 7 891 ihmistä.
Barcelonan metropolialueen laajempi joukkoliikenteen kehittäminen ei ole TMB:n vastuulla, vaan siitä vastaa Autoritat del Transport Metropolità (ATM). Metrolinjoista 6–8 sekä osasta lähijunista puolestaan vastaa Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC).
Ranskanleipä
thumb|Ranskanleivän puolikas. thumb|[[Elanto|Osuusliike Elannon polakaksi kutsutussa ranskanleivässä oli tällaisia viiltoja .]] Ranskanleipä on valkoisesta vehnäleipätaikinasta leivottu pitkulainen leipä. Ranskanleivän päälle viilletään yksi tai useampia viiltoja ennen uuniin laittoa.
Samanlaisesta taikinasta voidaan leipoa myös vuokaleipää (esim. vaalea paahtoleipä), pyöreitä limppuja, pieniä sämpylöitä (esim. saksansämpylä) tai pitkiä ja kapeita patonkeja. Ranskanleipätaikinaan voidaan käyttää veden sijasta maitoa ja lisänä sokeria hiivan ravinnoksi.
Ranskanleivän kansanomaisia nimiä ovat junttaleipä, junttapulla ja ranskanpulla.
Tuoretta ja ilman rasvaa leivottua ranskanleipää käytetään myös konservoinnissa esimerkiksi maalausten ja muiden herkkien pintojen hellävaraiseen puhdistukseen. Leivästä käytetään vain sisus, josta muotoillaan sopivan kokoinen puhdistuspallo.
Richard C. Byrd
Richard C. Byrd (1805 – 1. kesäkuuta 1854) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arkansas’n kuvernöörinä lyhyesti vuonna 1849.
Byrd syntyi Tennesseessä ja muutti Arkansas’han vuonna 1826. Hän pääsi Arkansas’n edustajainhuoneeseen 1836 sekä senaattiin 1840, 1842, 1846 ja 1848. Hän pyrki kuvernööriksi epäonnistuneesti jo vuonna 1844.
Kun Thomas Stevenson Drew erosi kuvernöörin virastaan vuonna 1849, Byrdistä tuli tilapäinen viranhaltija. Hänen seuraajansa virassa oli John Selden Roane. Byrd kuoli Arkansas’ssa pitkään sairastettuaan vuonna 1854.
Sergei Osipov
Sergei Aleksandrovitš Osipov (, s. 14. heinäkuuta 1978 Moskova) on venäläinen karateka. Hän on Kyokushinin KAN-liiton raskaansarjan maailmanmestari ja on saavuttanut myös raskaansarjan EM-hopeaa. Osipov on lisäksi kolminkertainen Venäjän Openin mestari.
IFK-liitto
Osipov otteli alkuvuosina IFK-liitossa, jossa hän saavutti muun muassa joulukuussa Euraasian turnauksen voiton, sekä Venäjän mestaruuskisoissa hän saavutti kaksi mestaruutta vuosina 1998 ja 1999. Osipov kilpaili välissä myös WKO-liiton Venäjän mestaruuskisoissa, jossa hän saavutti hopeaa. Hän voitti vielä EM-hopeaa Espanjassa hävittyään loppuottelussa maamiehelleen Jakov Zobninille.
IKO-liitto
Osipov siirtyi pian viimeisen Venäjän mestaruuden jälkeen IKOn liittoon ja saavutti Venäjän Openin mestaruuden raskaassasarjassa 2000 voitettuaan loppuottelussa Siyabonga Tyandelan. Hän uusi mestaruutensa myös seuraavana vuonna voitettuaan loppuottelussa Andersen da Silvan. Osipov eteni samana vuonna raskaansarjan MM-kisoissa loppuotteluun, mutta hävisi maailmanmestaruuden Hitoshi Kiyamalle.
2002 Osipov voitti uransa kolmannen Venäjän Openin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Letši Kurbanovin. 2003 Osipov eteni All American Openin loppuotteluun, mutta hävisi mestaruuden turnauksen kaksinkertaiselle mestarille Ewerton Teixeiralle. Hän oli myös mukana marraskuussa World Openissa, jossa hän eteni puolivälieriin. Osipov hävisi kyseisessä ottelussa Glaube Feitosalle.
KAN-liitto
Osipov siirtyi IKOsta KAN-liittoon, jossa hän saavutti Venäjän mestaruuden 2005. Osipov saavutti sittemmin syyskuussa 2005 ensimmäisen maailmanmestaruutensa KAN-liiton ensimmäisissä MM-kisoissa, jotka järjestettiin Venäjällä.
Alexander Keiller
thumb|upright|Alexander Keiller thumb|upright|Alexander Keillerin hauta Örgryten vanhalla hautausmaalla Göteborgissa. Alexander Keiller (1. heinäkuuta 1804 Dundee – 27. maaliskuuta 1874 Göteborg) oli brittiläis-ruotsalainen teollisuus- ja liikemies.
Keiller syntyi Dundeessa Skotlannissa ja tuli vuonna 1825 Göteborgiin hoitamaan perheen puutavarakauppaa Ruotsissa. Kolme vuotta myöhemmin hän aloitti tehtaan William Gibsonin kanssa. Tämä suljettiin 1839, ja sen sijaan Keiller perusti vuonna 1841 mekaanisen verstaan Göteborgiin. Vuonna 1867 siitä tuli osakeyhtiö, Göteborgs Mekaniska Verkstads AB, ja vuoden myöhemmin hän vetäytyi kokonaan pois kaupanteosta.
Alexander Keiller meni vuonna 1830 naimisiin Marie Louise Wijkin kanssa. Hänen poikansa oli James Keiller, joka antoi alueen Göteborgissa kaupungille vuonna 1906. Tänne perustettiin Keillers park.
Josh Webster
Josh Webster (s. 6. helmikuuta 1994 Chelmsford, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen moottoriurheilija.
Ura
Webster kilpaili karting-luokissa vuodet 2008–2009 ja siirtyi vuonna 2010 Formula Renault BARC -sarjaan, jossa hän sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän voitti Formula Renault 2.0 UK BARC -talvisarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Webster jatkoi Formula Renault BARC -sarjassa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2012 hän sijoittui jälleen toiseksi. Vuonna 2013 Webster kilpaili GP3-sarjassa Status Grand Prix-tallissa saavuttamatta pisteitä. Kaudella 2014 Webster kilpaili Iso-Britannian Porsche Carrera Cupissa voittaen sarjan mestaruuden.
Andreas Lindblom
pienoiskuva|Andreas Lindblom vuonna 1951. Andreas Adolf Fredrik Lindblom (8. helmikuuta 1889 Askeby, Itä-Götanmaa – 22. maaliskuuta 1977) oli taidehistorian professori Tukholman korkeakoulussa ja tämän jälkeen Nordiska museetin ja Skansenin päällikkö.
Lindblom oli kirkkoherra Christian Fredrik Lindblomin ja Anna Sehmannin poika. Hän oli nuorin kymmenestä sisaruksesta. Yksi veljeksistä, Johannes Lindblom, oli teologi ja rehtori Lundin yliopistossa. Hän oli jäsen Samfundet Nordens Frihetissä 1940–1945.
Jonathan Rea
Jonathan Rea (s. 2. helmikuuta 1987 Larne, Pohjois-Irlanti) on brittiläinen ratamoottoripyöräilijä ja viisinkertainen Superbiken maailmanmestaruussarjan mestari. Hän kilpailee kaudella 2020 Superbike-sarjassa Kawasaki Racing Teamissa.
Rea kilpaili Ison-Britannian Superbike-sarjassa vuodet 2003–2007 sijoittuen sarjassa toiseksi vuonna 2007. Vuonna 2008 Rea debytoi Superbike-sarjassa Hondalla. Samana vuonna hän sijoittui Supersport-sarjan toiseksi voitettuaan kauden aikana kolme kilpailua. Kaudella 2009 Rea saavutti Superbikessä kaksi voittoa ja sijoittui sarjan viidenneksi. Kaudella 2010 hän saavutti neljä voittoa sijoittuen sarjan neljänneksi. Kaudella 2011 Rea saavutti kaksi voittoa ja seuraavalla sekä sitä seuraavalla kummallakin yhden. Kaudella 2012 Rea kilpaili myös MotoGP-sarjan pääluokassa kahden kilpailun verran saavuttaen 17 pistettä ja sarjan 21:nnen tilan. Kaudella 2014 Rea sijoittui Superbiken kolmanneksi voitettuaan neljä osakilpailua ja oltuaan palkintokorokkeella yhdeksän kertaa.
Kaudeksi 2015 Rea siirtyi Kawasakille. Hän voitti kauden aikana puolet kauden 28 kilpailusta ollen palkintokorokkeella 23 kertaa ja voitti sarjan mestaruuden 548 pisteellä.
Anastasija Pryh’odko
thumb|250px|Anastasija Pryh’odko Anastasija Kostjantynivna Pryh’odko, , (s. 21. huhtikuuta 1987 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto ) on ukrainalainen laulaja.
Pryh’odko voitti Star Factory -kilpailun seitsemännen tuotantokauden vuonna 2007. Hänen äänialansa on kontra-altto.
Euroviisuissa 2009
Pryh’odko valittiin edustamaan Venäjää Moskovassa 16. toukokuuta 2009 järjestettyyn Eurovision laulukilpailuun kappaleella "Mamo". Alun perin hän osallistui Ukrainan karsintaan, mutta riitautui järjestäjien kanssa, joiden mukaan Pryh’odkon kilpailukappale oli liian pitkä. Venäjän karsintaan Pryh’odko pääsi erikoiskutsulla. Itse laulukilpailun finaalissa Pryh’odko oli yhdestoista 91 pisteellä.
Hiidenmaa (maakunta)
Hiidenmaan maakunta (myös Hiiden maakunta, ) on Viron maakunta maan länsiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Kärdlan kaupunki. Maakunta koostuu Hiidenmaan saaresta sekä muutamista pienistä saarista. Hiidenmaa on pinta-alaltaan ja väkiluvultaan Viron pienin maakunta.
Kunnat
Hiidenmaan maakunta on vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen koostunut yhdestä kunnasta, Hiidenmaan kunnasta. Maakunnan väkiluku oli vuoden 2018 alussa 9 580.
Hiidenmaan maakunnassa oli vuoden 2017 lokakuuhun asti neljä kuntaa: Emmaste, Hiiu, Käina ja Pühalepa. Hiiun kunta syntyi vuoden 2014 alussa, kun Kõrgessaaren kunta ja Kärdlan kaupunki yhdistyivät Hiiun kunnaksi. Tällöin Kärdlasta tuli Hiiun kunnan osa, epäitsenäinen kaupunki. Kuntien väestö on muuttunut seuraavasti :
Väestö
Vuonna 2011 Hiidenmaalla oli 8 482 asukasta, joista 8 356 (98,5 %) oli virolaisia, 61 (0,7 %) venäläisiä ja 64 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Vaalipiiri
Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Talouselämä
Maakunnan teollisuudenaloja ovat puu-, elintarvike-, muovi- ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää kuljetusala ja matkailu.
Herman Erik Gummerus
Herman Erik Gummerus (18. syyskuuta 1841 Raahe – 16. lokakuuta 1892 Vaasa) oli suomalainen Gummerus-sukuun kuulunut rautateiden rakentaja ja valtiopäivämies.
Gummeruksen vanhemmat olivat Raahen pormestari Gregorius Gummerus ja Johanna Wilhelmina Chrohns ja puoliso vuodesta 1875 Olga Elisabeth Krook. Professori, aktivisti Herman Gummerus (1877–1948) oli heidän poikansa ja taidemaalari Olga Gummerus-Ehrström (1876–1938) heidän tyttärensä. Vanhempien kuoltua Gummerus jäi sisarustensa huollettavaksi. Hänen Oulussa käymänsä yläalkeiskoulun luokkatoverin isä lääninkuvernööri Alexander Lavonius kustansi oman poikansa ohella myös Gummeruksen lukio-opinnot Kuopiossa. Valmistuttuaan yliopistosta Gummerus sai kaksivuotisen valtion stipendin opiskeluun teknillisessä opistossa Zürichissä ja vielä lisäapurahan tutustua paluumatkalla Pariisin maailmannäyttelyyn 1867. Gummerus pääsi Suomeen palattuaan töihin Riihimäki–Pietari-radan rakentamiseen ja työskenteli sitten vuoroin Suomessa ja Venäjällä, kunnes tuli Pietari–Uusikirkko-radan insinööriksi 1872. Vuonna 1878 hän siirtyi Helsinkiin ja viisi vuotta myöhemmin Vaasaan, jossa hän muun muassa rakennutti kaupungin satamaradan ja osallistui kunnallispolitiikkaan. Myös porvarissäädyssä Sortavalan edustajana valtiopäivillä 1882 ja 1885 toiminut Gummerus kuoli vain 51-vuotiaana 1892.
2001–2004
2001–2004 on suomalaisen fuusiojazz-yhtye Cause For Effectin kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2006. Se sisältää yhtyeen kaksi mini-CD:tä (professional 300 & PQ-2) sekä studioalbumin album.
Kappaleet
professional 300
album
PQ-2
Orson Scott Card
Orson Scott Card (s. 24. elokuuta 1951 Richland, Washington) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija.
Orson Scott Card on syntynyt Washingtonin osavaltiossa, mutta hän kasvoi aikuiseksi Kaliforniassa, Arizonassa ja Utahissa. Hän opiskeli Brigham Youngin yliopistossa muun muassa teatterialaa. Hän on myös valmistunut Utahin yliopistosta englannin kielen maisteriksi. Card on ollut kaksi vuotta Brasiliassa mormoniuskonnon lähetyssaarnaajana. Nykyään Card asuu perheineen Pohjois-Carolinassa, Greensborossa. Hänen perheeseensä kuuluu vaimo Kristine sekä viisi lasta.
Card on uransa varrella voittanut Hugo- ja Nebula-palkinnot. Card sai vuonna 1978 John W. Campbell -palkinnon, joka myönnetään parhaalle uudelle kirjailijalle. Card on vakaumuksellinen mormoni, mikä näkyy muutamissa hänen teoksissaan. Card on julkaissut paitsi lukuisia scifi-, fantasia-, kauhu-, ja historiallisia romaaneja myös raamatun naishenkilöitä käsitteleviä romaaneja. Näiden lisäksi hän on kirjoittanut novelleja, näytelmiä, esseitä, kolumneja ja kirjoitusoppaita. Lisäksi hän ylläpitää kahta internet-sivustoa, nimiltään Hatrack ja Ornery American. Hatrack-sivusto keskittyy Cardin kaunokirjalliseen tuotantoon. Ornery American puolestaan on poliittis-eettinen uutis- ja esseesivusto.
Odilo Globočnik
Odilo Globocnik (21. huhtikuuta 1904 – 31. toukokuuta 1945) oli itävaltalainen SS-kenraali. Hän osallistui Varsovan ja Białystokin ghettojen hävittämiseen ja niiden asukkaiden lähettämiseen keskitysleireihin.
Odilo Globocnik syntyi itävaltalaiseen perheeseen Triestessä. Hän oli isovanhempiensa kautta saksalaista sukua. Hän oli ratsuväkiluutnantti Franz Globocnikin toinen lapsi. Hänen isänsä oli ammattisotilas Itävalta-Unkarin armeijassa. Vuonna 1914 perhe muutti Cseklésziin, jossa postimiehenä työskennellyt isä joutui takaisin armeijaan. Samana vuonna Odilo meni sotilaskouluun. Häntä pidettiin lahjakkaana ja lupaavana nuorena miehenä. Kuitenkin ensimmäinen maailmansota lopetti hänen koulutuksensa, kun he muuttivat asumaan pieneen ja epämukavaan taloon Klagenfurtiin. Vuodesta 1919 alkaen Odilo kävi yleistä teknis-ammatillista koulua (Staatsgewerbeschule), josta valmistui (ylioppilastutkintoa vastaava Matura) 1923 kiitettävänä oppilaana. Hän teki myös satunnaisia töitä, kuten kantoi matkalaukkuja rautatieasemalla, ja tuki siten taloudellisesti perhettään.
Liittyminen kansallissosialisteihin
Globocnik aloitti poliittisen toimintansa 1922, kun hän liittyi Kärntenin alueen puolisotilaallisiin organisaatioihin, ja hän käytti hakaristiä. Hänen ammattinsa vuoteen 1932 oli rakennusmyyjä. Hän työskenteli myöhemmin teknikkona ja rakennussuunnittelijana. Elokuussa 1933 Odilo pidätettiin ensimmäisen kerran, ja samana vuonna hän liittyi SS:ään. Hänet pidätettiin Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen tukemisesta. Hänestä oli tullut kansallissosialistisen puolueen jäsen vuonna 1930. Hänet pidätettiin vuosina 1933–1935 neljästi ja hän oli vain vähän yli vuoden vankilassa. Tämä johtui Heinrich Himmlerin puuttumisesta Odilon ja viranomaisten välisiin kiistoihin.
Hänen ensimmäinen todellinen aktiviteettinsa kansallissosialistisessa puolueessa tapahtui 1931, jolloin hänen nimensä ilmestyi kansallissosialistisiin propagandalehtisiin. Hän oli tässä vaiheessa hylännyt työuransa, ja ryhtyi täysipäiväiseksi kansallissosialistiksi. Globocnik yleni puolueessa nopeasti ja hänestä tuli Itävallan varagauleiter 29-vuotiaana vuonna 1933. Hän oli natsien ykkösmies Itävallan hallituksessa, ja järjesti muun muassa Klagenfurthin piispan säilyttämään natsien käyttöön varaamiaan räjähteitä. Hitler palkitsi hänet Wienin Gauleiterin arvolla 24. toukokuuta 1938. Hän järjesti kuriiri- ja tiedustelupalvelun, joka kuljetti varoja natsi-Saksasta Itävaltaan. Tässä toimessaan Odilo liittyi SS:ään 1934 numerolla 292.776. Hänet erotettiin Gauleiterin toimestaan 30. tammikuuta 1939, ilmeisesti varainkeruuseen liittyvien likaisten toimiensa takia. Hän oli hankkinut häikäilemättömänä miehenä natsien katolis-oikeistosiivestä vihamiehiä, ja Hermann Göringin tiedetään vaatineen hänen erottamistaan. Hitler julisti Josef Bürckelin hänen seuraajakseen. Reichsführer-SS Heinrich Himmler suostuikin armahtamaan Globocnikin. Globocnik liittyi vapaaehtoisena Waffen-SS:ään ja palveli upseerina SS-Verfügungstruppe SS-Standarte Germaniassa maalis–marraskuussa 1939, ja otti osaa Puolan offensiiviin.
Toiminta Puolassa ja sotarikokset siellä
Vuonna 1941 hän sai käskyn rakentaa Bełżecin tuhoamisleirin Puolaan. Leiri oli kenraalikuvernementin ensimmäinen, ja pian hän sai rakennuttaa kolme leiriä lisää, nimittäin Sobibórin, Majdanekin ja Treblinkan leirit vuonna 1942. Kaikkiaan Globcnik oli vastuussa yli 1,5 miljoonan vangin kuolemista tuhoamisleireillä. Hän syyllistyi myös orjatyöleirien ylläpitoon, orjatyövoiman käyttöön ja murhattujen omaisuuden varastamiseen operaatio Reinhardin aikana.
Sodan loppuvaihe Italiassa
Benito Mussolinin häviön jälkeen, ja koska hän salakuljetti leiristä omaisuutta, Globocnik siirrettiin Puolasta Friuli-Venetsian alueelle Italian Saksan valtaamalla alueelle syyskuussa 1943 ja hän joutui kotikaupunkiinsa Triesteen. Hänet nimitettiin korkeimmaksi SS- ja poliisijohtajaksi Adrianmeren toiminta-alueelle. Hänen päätehtävänsä oli taistella partisaaneja vastaan, mutta hän otti jälleen päätyökseen juutalaisten tuhoamisen, nyt Italiassa. Liittoutuneiden edetessä Globocnik meni Itävallan Kärnteniin ja piiloutui Alppien vuorille lähelle Weissenseeta, yhä seuranaan esikuntansa jäseniä.
Itsemurha
Joidenkin lähteiden mukaan brittijoukot pidättivät hänet Kärntenin alueella Möslacher Almissa, Weissensee-järvellä 1. toukokuuta 1945, ja saattoi tehdä itsemurhan samana päivänä Paternionissa syanidilla. Tapauksen vahvistukseksi on olemassa valokuvia hänen ruumiistaan.
Todellisuudessa Globocnikin pidättivät Kärntenissä sodan lopussa kersantti John ”Jack” Sowler 4. kuningattaren omista husaareista. Sowler kuului majuri Ramseyn alaiseen MI6-järjestöön, joka etsi ja pidätti Itävallassa mahdollisia sotarikollisia. Pian pidätyksen jälkeen Globocnik tappoi itsensä puremalla rikki suuhunsa piilottamansa syanidikapselin. Ruumis vietiin haudattavaksi paikalliseen kirkkomaahan, mutta pastori kieltäytyi hautaamasta ”sellaisen miehen ruumista kirkkomaahan”. Ruumis haudattiin siunatun maan ulkopuolelle lähelle kirkkomaan muuria ilman seremonioita. Huhut, joiden mukaan juutalaiset tai partisaanit olisivat murhanneet hänet, tai että hän olisi selvinnyt hengissä ja työskennellyt Yhdysvaltain tiedustelupalvelulle, ovat osoittautuneet vääriksi.
Kalle Vuorinen
Kaarle Henrik (Kalle Heikki) Vuorinen oli suomalainen poliitikko.
Mikkelin läänin vaalipiiriä edustanut Vuorinen toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana kahden vuoden ajan, maaliskuusta 1912 helmikuuhun 1914. Hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta, kun Justus Ripatti kuoli kesken vaalikauden. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti rautatievaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.
Vuorinen oli varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän toimi Säämingissä vuosina 1884–1893 ja Rantasalmella vuodesta 1893. Aikaisemmin, vuodesta 1878 vuoteen 1884, hän työskenteli tilanhoitajana, pehtorina, Laukaassa. Hän toimi myös maallikkotuomarina, lautamiehenä, ja sai herastuomarin arvonimen.
Vuorinen oli naimisissa. Hän avioitui puolisonsa Maria Lahtisen kanssa vuonna 1878. Kalle Vuorinen kuoli toukokuussa 1929, 77-vuotiaana.
Fanøn kunta
Fanø on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 3 477 asukasta, ja sen pinta-ala oli 57,6 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Nordby.
Raino Hallberg
Raino Sigurd Kalervo Hallberg (4. huhtikuuta 1890 Eno – 16. marraskuuta 1970 Joensuu) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Elämä
Hallberg oli koulutukseltaan ekonomi, joksi hän valmistui vuonna 1913, kolme vuotta ylioppilaaksi kirjoittamisensa jälkeen. Hän työskenteli 1913–1917 Pohjoismaiden Osakepankin palveluksessa, 1917–1940 Pohjoismaiden Yhdyspankin Värtsilän konttorin johtajana ja 1944–1957 Pohjoismaiden Yhdyspankin Joensuun piirikonttorin johtajana.
Suomen sisällissodan aikana Hallberg oli mukana Värtsilän suojeluskunnan toiminnassa.
Poliittinen ura
Hallberg valittiin eduskuntaan neljissä vaaleissa, 1951, 1954, 1958 ja 1962, ja hän toimi kansanedustajana 15 vuoden ajan, heinäkuusta 1951 huhtikuuhun 1966. Hän edusti Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriä (vuoteen 1962 nimeltään Kuopion läänin itäinen vaalipiiri). Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti kulkulaitosvaliokunnassa, pankkivaliokunnassa ja puolustusasiainvaliokunnassa. Hän oli myös Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan jäsen. Vaalikaudella 1962–1966 Hallberg oli eduskunnan ikäpuhemies.
Kansanedustajuuden lisäksi Hallberg oli Joensuun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen, kokoomuksen puoluevaltuutettu ja kolmesti presidentin valitsijamies, vaaleissa 1950, 1956 ja 1962.
Joensuu-palkinto
Joensuu-palkinnon myöntää Joensuun kaupunki yhdelle tai useammalle ansioituneelle henkilölle tai yhteisölle ansiokkaasta toiminnasta kaupungin tunnetuksi tekemisessä kansallisella tai kansainvälisellä tasolla tai muusta toiminnasta kaupungin hyväksi.
Vuonna 1990 voimaan tulleiden sääntöjen mukaan Joensuu-palkinto jaetaan joka toinen vuosi enintään sen suuruisena kuinkaupunginvaltuusto on sen kulloinkin talousarviossa vahvistanut. Erityisestä syystä palkinto voidaan jakaa myös välivuotena.
Palkinnon saajan valitsee kaupunginhallitus. Palkinnon jakopäivä on Joensuun kaupungin perustamispäivänä eli marraskuun 29. päivänä.
Jean-Jacques Behm
pienoiskuva|Jean-Jacques Behm vuonna 2016. Jean-Jacques Behm (s. 4. toukokuuta 1942 Lyon, Rhône, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu.
Behm karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 52,2 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän juoksi välierissä ajan 50,7 s ja selviytyi loppukilpailuun, jossa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 51,3 s.
Behm voitti 400 metrin aitajuoksussa Ranskan mestaruuden vuonna 1964. Heinäkuussa 1964 hän juoksi Ranskan ennätyksen 50,8 s, joka pysyi voimassa runsaan vuoden. Seuratasolla hän edusti ASU Lyonia. Hän on pituudeltaan 186-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 76 kiloa.
Leopold Trepper
Leopold Trepper (23. huhtikuuta 1904 – 19. tammikuuta 1982) oli Neuvostoliitolle toisen maailmansodan aikana työskennellyt vakooja, jonka johtama vakoojaverkosto tunnettiin lempinimellä Die Rote Kapelle eli Punainen orkesteri. Trepper toimitti verkostonsa keräämiä tietoja Saksan sotilasasioista Neuvostoliittoon. Trepper joutui pidätetyksi Ranskassa vuonna 1942, mutta hän onnistui pakenemaan seuraavana vuonna. Sodan jälkeen hän matkusti ensin Neuvostoliittoon, jossa hän vietti 10 vuotta vangittuna. Sittemmin hän asettui Israeliin.
Elämäkerta
Leopold Trepper syntyi Nowy Targissa lähellä Zakopanea Galitsiassa 23. huhtikuuta 1904. Hänen isänsä oli juutalainen kenkäkauppias. Trepper osallistui jo nuorena kommunistisen nuorisoliikkeen toimintaan. Jonkin aikaa ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen Trepper liittyi sionistiseen Hashomer Hatzair-järjestöön. Vuoden 1923 Krakovan mellakan jälkeen poliisin jälleen etsintäkuuluttamana Trepper matkusti Puolasta Palestiinaan, jossa hän liittyi paikallisen kommunistipuolueeseen vuonna 1925. Tuolloin laittomassa puolueessa Trepper johti Ehud-ryhmää, joka ajoi työläisten yhtenäisyyttä. Ehud halusi sisällyttää liikkeeseen myös esimerkiksi arabeja. Ehudin ensimmäinen kokoontuminen järjestettiin vuonna 1927, mutta vain jonkin aikaa myöhemmin brittiviranomaiset karkottivat hänet Palestiinasta. Vuonna 1929 Trepper saapui Ranskaan, jossa hän työskenteli kommunistisille sanomalehdille. Hänestä tuli myös Ranskan kommunistipuolueen juutalaisen ryhmän jäsen ja hän alkoi luoda yhteyksiä Neuvostoliiton salaiseen palveluun. Vuonna 1932 Ranskassa paljastui Fantomas-tapauksena tunnettu vakoojarinki, jonka johdosta Trepper siirtyi Ranskasta Neuvostoliittoon. Neuvostoliitossa hän opiskeli yliopistossa ja sai todennäköisesti myös tiedustelukoulutusta. Vuonna 1938 hän matkusti jälleen länteen toimien Ranskassa ja Belgiassa Neuvostoliiton sotilastiedustelulle. Trepperistä tuli yksi Neuvostoliiton tärkeimmistä tiedustelulähteistä Länsi-Euroopassa. Trepperin alapuolella oli useita esimerkiksi Saksan korkeissa sotilastehtävissä toimineita tiedonlähteitä. Saksan vastatiedustelu antoi Trepperin johtamalle ryhmittymälle lempinimen Die Rote Kapelle eli punainen orkesteri.
Vuonna 1941 Trepper varoitti Moskovaa tietojensa perusteella välittömästä Saksan hyökkäyksen vaarasta. Trepperin onnistui jopa saada tietoonsa hyökkäyksen tarkka päivämäärä. Neuvostoliittoa johtanut Josef Stalin uskoi kuitenkin kyseessä olleen "brittien provokaatio". Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon alkoi kuitenkin kesäkuussa 1941. Hyökkäyksen alkamisen jälkeen Trepper johti kaikkiaan seitsemää vakoojaverkostoa Saksan miehittämällä alueella. Sodan kuluessa hän lähetti noin 1 500 radioviestiä Neuvostoliittoon. Trepperin antamilla tiedoilla oli ajoittain ratkaisevakin merkitys Neuvostoliiton taktiikkaan ja strategiaan sodan eri vaiheissa. Marraskuussa 1942 Saksan vastatiedustelupalvelu ja Gestapo pidättivät Trepperin Pariisissa. Pidätetyn Trepperin haluttiin jatkavan toimintaansa ja tietojen lähettämistä Neuvostoliittoon saksalaisten ohjauksessa Funkspiel-nimisessä operaatiossa. Trepper suostui yhteistyöhön oman henkensä säästääkseen. Hänen onnistui kuitenkin paljastaa pidätyksensä Neuvostoliitolle salakuljetetulla viestillä. Trepperiä kohdeltiin vankeutensa aikana melko hyvin ja hänen onnistui paeta heinäkuussa 1943. Hän piilotteli Ranskassa sodan loppuun saakka jatkaen samalla yhteydenpitoa Neuvostoliiton kanssa.
Trepper kutsuttiin takaisin Moskovaan vuonna 1945 ja hänet pidätettiin heti saapumisensa jälkeen. Hän vietti kymmenen vuotta vankeudessa. Trepper vapautettiin vuonna 1955. Vapautumisensa jälkeen Trepper toimi lähinnä juutalaisasioiden parissa. Vuonna 1956 hän matkusti Puolan Varsovaan käyttäen nimeä Leiba Domb ja johtaen valtion juutalaista kulttuuriseuraa (Yidisher Kultur-Gezelshaftlekher Farband). 1960-luvulla Puolan kommunistihallinnolla oli antisemitistinen vaihe. Trepperin perhe muutti Israeliin vuonna 1967, mutta Trepprin oma muutto kiellettiin valtionetuun vedoten. Trepperin pojat järjestivät isänsä puolesta nälkälakon, minkä lisäksi hänen tapauksensa sai kansainvälistä huomiota mediassa. Lopulta mahdollisesti Neuvostoliiton painostuksesta Puolan viranomaiset sallivat Trepperin matkustaa Puolasta Isoon-Britanniaan vuonna 1973. Britanniasta hän muutti edelleen Israeliin vuonna 1974. Trepperin muistelmat Le Grand Jeu julkaistiin vuonna 1975. Trepper kuoli Jerusalemissa 19. tammikuuta 1982.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1974–1975
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1974–1975 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kolme viimeistä putosi sarjasta ja vain yksi joukkue nousi tilalle. Mestaruuden voitti sarjanousija Pieksämäen NMKY. Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa päätöskierroksella Pieksämäellä. Ratkaisu näytti jo siirtyvän uusintaotteluun Kisan voitettua kaksi ensimmäistä erää, mutta lopulta Pieksämäen NMKY voitti ottelun ja Suomen mestaruuden erin 3-2(6-15,14-16,15-6,15-5,15-7).
Miesten SM-sarja
Uusinta suorasta putoamisesta: Palloiluseura Arsi - Porin Pyrintö 3-2 (15-3,10-15,15-9,7-15,15-8)
Sarjaan nousi Lautta-Pojat.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Pauli Leikas, Seppo Nousiainen, Jouni Parkkali, Hannu Roimainen, Matti Rotinen. Valmentaja Aimo Pulkkinen.
Bjarne
Bjarne on islantilaista tai norjalaista alkuperää oleva karhua tarkoittava miehen etunimi, jonka nimipäivä on suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa 23. helmikuuta. Bjarne on sisällöltään ja etymologiselta alkuperältään lähellä skandinaavista miehennimeä Björn.
Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan nimi Bjarne on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1417 henkilölle.
Wallius
Wallius ja Vallius viittaavat muun muassa seuraaviin:
Augustin Louis Cauchy
pienoiskuva|Augustin Louis Cauchy. Augustin Louis Cauchy (21. elokuuta 1789 Pariisi - 23. toukokuuta 1857 Sceaux ) oli ranskalainen matemaatikko, joka antoi ensimmäisenä täsmällisiä todistuksia analyysin tuloksille ollen siten eräs analyysin pioneereista. Hän keksi myös useita uusia funktioteorian tuloksia ja alkoi ensimmäisenä tutkia permutaatioryhmiä. Lahjakkaana matemaatikkona Cauchy sovelsi uusia tuloksiaan menestyksellä matemaattisiin ongelmiin. Hänen kirjoituksensa käsittävät kaikkia tuon ajan matematiikan ja matemaattisen fysiikan osa-alueita.
Henkilöhistoria
Oltuaan ensin isänsä Louis François Cauchyn (1760–1848) pienessä työpajassa ja saatuaan sittemmin Lagrangen ja Laplacen ystävikseen Cauchy kirjautui sisään École Centrale du Panthéoniin vuonna 1802. Hän jatkoi sieltä École Polytechniquehin vuonna 1805 ja edelleen École nationale des ponts et chausséessiin 1807. Päästyään insinööriksi hän jätti Pariisin ja muutti Cherbourgiin vuonna 1810, mutta palasi terveytensä takia vuonna 1813 Pariisiin, missä Lagrange ja Laplace saivat puhuttua Cauchyn jättämään insinöörin työt ja omistautumaan matemaatikoksi. Hän sai École Polytechniquesta paikan, josta hän tosin luopui vuonna 1830 Louis-Philippen tieltä. Cauchy oleskeli Fribourgissa, Sveitsissä, minkä jälkeen hän sai vastaperustetun matemaattisen fysiikan viran Torinon yliopistossa.
Vuonna 1833 Ranskan syrjäytetty kuningas Kaarle X kutsui Cauchyn lapsenlapsensa opettajaksi. Kaarle korotti Cauchyn paroniksi korvaukseksi opettamisesta. Tämä sopimus salli Cauchyn matkustella ja sitä kautta vapautua syytteistä ja saada suotuisa vaikutelma itsestään, jonka hänen tutkimuksensa olivat aiheuttaneet. Palattuaan Pariisiin vuonna 1838 Cauchy kieltäytyi tarjotusta virasta Collège de Francessa, mutta vuonna 1848 hän ryhtyi uudelleen virkaansa École Polytechniquessa ja kun virka oli perustettu uudelleen vallankaappauksen jälkeen, Cauchy ja François Arago oli vapautettu vuosimaksuistaan.
Cauchyllä oli kaksi veljeä: Alexandre Laurent Cauchy (1792–1857), josta tuli valitusoikeuden presidentti vuonna 1847 ja kassaatio-oikeuden tuomari sekä Eugène François Cauchy (1802–1877), tiedottaja joka julkaisi myös muutamia matemaattisia papereita.
Ura matemaatikkona
pienoiskuva|Leçons sur le calcul différentiel, 1829. Cauchyn nerokkuutta kuvastaa hänen vuonna 1805 löytämänsä yksinkertainen ratkaisu Apolloniuksen ongelmaan, jossa pyydetään konstruoimaan kolmea annettua ympyrää sivuava ympyrä. Hän yleisti myös Eulerin monitahokkaita koskevan lauseen vuonna 1811 sekä keksi elegantteja ratkaisuja useisiin muihin ongelmiin. Muistelmissaan hän pitää kuitenkin tärkeimpänä keksintönään aallon leviämistä koskevaa tulosta, joka saavutti Grand Prix of the Institut -palkinnon vuonna 1816. Hänen suurimmat työpanoksensa matemaattisiin tieteisiin kiteytyvät hänen keksimiinsä uusiin matemaattisiin menetelmiin.
Cauchyn suurimmat tieteelliset tuotokset ovat: Cours d’analyse de l'École Polytechnique (1821); Le Calcul infinitésimal (1823); Leçons sur les applications de calcul infinitésimal; La géométrie (1826–1828); sekä myös Courses of mechanics (École Polytechnique), Higher algebra (Faculté des Sciences), ja Mathematical physics (Collège de France).
Gudrun
Gudrun on pääasiassa Saksassa ja pohjoismaissa esiintyvä naisen etunimi. Nimi on germaanista alkuperää.
Nimen muinaisskandinaavisen muodon Guðrún tulkitaan merkitsevän Jumalan salaista viisautta. Skandinaavisessa mytologiassa Gudrun oli Sigurdin puoliso.
Saksan kielessä alkumuodoiksi katsotaan muinaisyläsaksan gunt (taistelu) ja rúna(salaisuus). Gudrun (Kudrun) on keskiyläsaksalaisen eepoksen sankaritar. Tarina kirjoitettiin muistiin noin vuonna 1230 Itävallassa. Siinä Gudrun ei suostu ryöstäjänsä puolisoksi vaan joutuu vuosiksi vankeuteen. Vihdoin sulhanen vapauttaa hänet.
Suomessa nimi Gudrun on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 506 henkilölle. Gudrunin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 7. maaliskuuta.
Työllistymisveroaste
Työllistymisveroaste (engl. participation tax rate) mittaa sitä kuinka paljon henkilön tai kotitalouden verot kasvavat ja tulonsiirrot vähenevät, kun henkilö työllistyy tietyllä palkalla, jota kutsutaan työllistymispalkaksi. Työllistymisveroaste on yksi indikaattori työnteon kannustavuudesta; mitä matalampi työllistymisveroaste, sitä enemmän henkilöllä on taloudellisia kannustimia työntekoon.
Jerusalem (maalaus)
Jerusalem on Anitra Lucanderin (1918–2000) öljymaalaus kankaalle, 37,5 × 50,5 cm, vuodelta 1960. Ester ja Jalo Sihtolan taidesäätiö lahjoitti sen Ateneumin taidemuseolle vuonna 2001.
Anitra Lucanderille visuaalinen tunne-elämys oli tärkeä. Hänen maalauksensa syntyivät niiden pohjalta. Taide edusti hänelle myös ikuisuusarvoja ja siksi hän työskenteli perehtyäkseen vanhoihin kulttuureihin ennen maalaamista. Jerusalem on mosaiikkimainen työ, jonka osia ovat hiekka, kalkki, vihreä kasvusto ja taivaan sini. Lucander teki monia matkoja ja onkin mitä todennäköisempää että teoksen perusainekset ovat kehittyneet matkoilla saaduista vaikutteista. Maalauksen rakenteellisuudessa on yhtymäkohtia myös Paul Kleen kaupunkikuviin.
Sakarias
Sakarias voi tarkoittaa seuraavia:
Vesa Salo
Vesa Salo (s. 17. huhtikuuta 1965 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi SM-liigassa yhteensä 686 runkosarjaottelua tehoin 95+267=362. Jäähyminuutteja hän keräsi 703. Urallaan isokokoinen Salo pelasi myös Ruotsissa ja Saksassa. Hän on SM-liigan kaikkien aikojen kuudenneksi tehokkain puolustaja.