cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prokonnesos (kaupunki)
Historia
pienoiskuva|vasen|upright=1.1|Prokonnesoslaisesta marmorista tehdyn roomalaisaikaisen niin kutsutun [[Ludovisin sarkofagin reliefikoristelua noin vuodelta 250–260. Koristelu esittää roomalaisten ja germaanien taistelua.]] Prokonnesos oli vuodesta 547 eaa. Persian vallan alla. Ainakin vuonna 513 eaa. sitä hallitsi tyrannina toiminut Metrodoros. 400-luvun eaa. alussa kaupunki liittyi Joonian kapinaan. Foinikialainen laivasto tuhosi sen Persian kuninkaan Dareioksen käskystä. Klassisen kauden alkupuolella myöhemmin samalla vuosisadalla Prokonnesos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 452/451–418/417 eaa. Peloponnesolaissodassa kaupunki pysyi uskollisena Ateenalle. Alkibiades käytti sitä tukikohtanaan ennen vuoden 410 eaa. Kyzikoksen taistelua. Prokonnesos löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.
Persia hallitsi Prokonnesosta jälleen oletettavasti vuoden 387/386 eaa. Antalkidaan rauhan jälkeen. Vuonna 362 eaa. kaupunki oli jälleen liitossa Ateenan kanssa. Vuonna 362/361 eaa. Prokonnesos soti Kyzikosta vastaan. Tämän jälkeen kyzikoslaiset siirsivät ainakin osan prokonnesoslaisista omaan kaupunkiinsa, samalla kun siirsivät myös jumalatar Dindymenen eli Kybelen patsaan sieltä kaupunkiinsa. Prokonnesoksen kaupunki säilyi kuitenkin olemassa. Vuonna 340 eaa. se oli jälleen liitossa Ateenan kanssa, nyt Makedonian Filippos II:sta vastaan.
Prokonnesoksen marmoria käytettiin alun perin erityisesti lähiseudun kaupungeissa, kuten Kyzikoksessa. Siitä oli tehty myös muun muassa Halikarnassoksessa sijainnut Mausolloksen palatsi, jossa marmorin sanotaan olleen valkoista tummilla juovilla, sekä ainakin osa Mausoleionin veistoskoristeluista.
Prokonnesoksen kaupunki oli olemassa edelleen hellenistisellä ja roomalaisella kaudella, mahdollisesti Kyzikoksen alaisena. Roomalaiset valtasivat saaren 200-luvulla eaa. Keisari Tiberius teki saaren marmorilouhoksista valtion omaisuutta, ja louhiminen alkoi entistä laajemmassa mittakaavassa. Roomalaisella kaudella saaren marmoria vietiin laajalti eri puolille, ja sitä on löydetty muun muassa Libanonista ja Libyasta.
Prokonnesos vaikuttaa menestyneen hyvin vielä varhaisella bysanttilaisella kaudella Konstantinopolin läheisyyden vuoksi. Varhaiset kirkkohistorioitsijat sekä Khalkedonin kirkolliskokouksen päätökset mainitsevat Prokonnesoksen piispanistuimena. Prokonnesoslaista marmoria käytettiin paljon Konstantinopolin julkisissa rakennuksissa ja kirkoissa, kuten Hagia Sofiassa. Saaren louhosten hyödyntäminen kuitenkin päättyi suureksi osaksi noin vuosina 600–625, kun rakentaminen pääkaupungissa väheni.
Rakennukset ja löydökset
Prokonnesoksen kaupunkia ei tunneta juurikaan arkeologisesti. Kirjallisen lähteiden perusteella kaupungissa on ollut Apollonin ja Dindymenen eli Kybelen kultit ja näin oletettavasti myös näille omistetut pyhäköt. Tutkimukset ovat keskittyneet paljolti antiikin aikaisille marmorilouhoksille sekä satamaan nykyisen Saraylarin paikalla. Löydösten perusteella louhokset tuottivat paljon rakennusten marmoriosia, kuten pylväitä ja niiden jalustoja ja kapiteeleja, sekä esimerkiksi katukivi- ja lattialaattoja. Siellä tehtiin myös paljon marmorisia sarkofageja ja joskus myös veistoksia. Saraylarin ympäristöstä on löydetty akveduktin jäänteet sekä roomalaisaikaisia hautoja, mikä kertoo siitä, että myös sen paikalla oli antiikin aikana asutus.
Corry Brokken
thumb|Corry Brokken esiintymässä vuoden 1958 Eurovision laulukilpailussa. Corry Brokken (3. joulukuuta 1932 Breda – 2. kesäkuuta 2016 ) oli alankomaalainen laulaja, joka voitti vuoden 1957 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Net als toen”. Hän osallistui myös vuosien 1956 ja 1958 kilpailuun. Vuonna 1956 Brokken kilpaili kappaleella Voorgoed Voorbij, jonka sijoitusta ei tiedetä, koska tuona vuonna vain voittaja julkaistiin. Vuonna 1958 Brokken kilpaili kappaleella Heel de wereld, joka sijoittui jaetulle yhdeksännelle ja viimeiselle sijalle. Brokken on ainoa artisti, joka on sijoittunut Eurovision laulukilpailussa sekä ensimmäiseksi että viimeiseksi. Vuonna 1976 hän toimi kilpailun juontajana.
Corry Brokken alkoi vuonna 1976 lukea lakia ja hänestä tuli tuomari vuonna 1988.
Forssan Koripojat
Henkilökohtaiset palkinnot
Korisliigan vuoden tulokas
Korisliigan vuoden valmentaja
Mustaparta
Mustaparta (noin 1680 – 22. marraskuuta 1718, oikealta nimeltään Edward Teach tai Edward Thatch) oli pelätty englantilainen merirosvo, joka terrorisoi Karibianmerta vuosina 1716–1718. Hän työskenteli aluksi kaapparilaivoilla, kunnes ryhtyi merirosvokapteeniksi. Hän sai surmansa kansitaistelussa Virginian kuvernöörin lähettämiä joukkoja vastaan.
Varhaisvaiheet
Mustaparran taustasta ennen merirosvoksi ryhtymistä tiedetään vain vähän, sillä hänestä ei ole asiakirjamerkintöjä ennen merirosvoaikojaan. Mustaparran legendasta ansio kuuluu etenkin englantilaiselle merirosvouksesta kirjoittaneelle Charles Johnsonille (A General History of the Robberies and Murders of the most notorious Pyrates, 1724). Johnsonin mukaan Mustaparta oli oikealta nimeltään Edward Teach ja syntynyt Bristolissa. Kenestäkään vuoden 1680 tienoilla Bristolissa syntyneestä Teach-nimisestä lapsesta ei kuitenkaan sikäläisistä asiakirjoista löydy mainintaa. Johnson kertoi Teachin työskennelleen Jamaikan kaapparilaivoissa Ranskan-sodan aikana, ja että häntä ei rohkeudestaan huolimatta ollut ylennetty upseeriksi.
Merirosvon ura
Johnsonin mukaan Mustaparta aloitti merirosvouransa Benjamin Hornigoldin merirosvolaivaston miehistössä, ja Hornigold otti hänet pian suojatikseen. Vuonna 1717 Mustaparta ja Hornigold purjehtivat sluupeillaan tärkeästä merirosvojen tukikohdasta New Providencesta ryöstelemään Virginian rannikkoa ja Länsi-Intian saaristoa. Mustaparran (joka tunnettiin eräässä tuon ajan kirjeessä vielä nimellä Thatch) komentamassa sluupissa oli 6 kanuunaa ja 70 miestä. Palattuaan New Providenceen miehistönsä erottama Hornigold antautui kaapparina viranomaisille, mutta Mustaparta jatkoi merirosvokapteenina.
Vuoden 1717 syyskuussa Mustaparta ryösteli taas Virginian rannikkoa Revenge-sluupillaan, jossa oli 12 kanuunaa ja 150 miestä. Hän värväsi kaappaamiensa sluuppien miehistön omiin riveihinsä. Yksi hänen joukkoihinsa vastahakoisesti liittynyt oli kaapatun Revenge-sluupin omistaja, majuri Stede Bonnet. Ennen talvea Mustaparta palasi lämpimille vesille Leewardsaarille. 100 kilometrin päässä Martiniquesta hän kaappasi 200-tonnisen ranskalaisen orjalaivan nimeltä La Concorde, jonka hän vei Bequian saaren suojaisaan ankkuripaikkaan. Orjat hän jätti saarelle ranskalaisten haettavaksi. thumb|left|250px|Mustaparran [[merirosvolippu. Luurangon kädessä oleva tiimalasi kuvaa aikaa, joka on loppumassa. ]] Mustaparta antoi La Concordelle nimeksi Queen Anne’s Revenge ja teki siitä lippulaivansa. Hän muokkasi laivasta tehokkaan taistelulaivan siirtämällä siihen uusia kanuunoita ja keventämällä sitä. Laivassa oli lopulta 40 tykkiä, ja se oli yksi Karibian vahvimmista taistelulaivoista. Siitä ei kuitenkaan ollut vastukseksi brittiläisille sotalaivoille, joita Mustaparta pyrkikin välttelemään. Marraskuussa 1717 Mustaparta lähti uudelleen merille, kaappasi itselleen lisää sluuppeja ja kohtasi kauppalaivoja, jotka ryösti ja poltti. Yhden kaapatun sluupin kapteeni Henry Bostock kirjoitti myöhemmin ensimmäisen varsinaisen kuvauksen Mustaparrasta: Bostock kuvaili ”kapteeni Tachin” olevan ”hoikka ja pitkä mies, jolla oli hyvin musta ja hyvin pitkä parta”. Tämän kuvauksen jälkeen Teach tunnettiin yleisesti nimellä Mustaparta.
Vuoden 1718 alussa Mustaparta purjehti Hispaniolan saarelle ja sieltä Hondurasinlahdelle Revenge- ja Queen Anne’s Revenge -aluksilla. Hondurasin rannikolla Mustaparta ryösteli aikansa, kunnes purjehti Kuuban pohjoisrannikkoa pitkin Floridan itärannikolle. Tällä matkalla hän kaappasi kaksi uutta sluuppia, ja hänen laivastossaan oli nyt neljä alusta ja 250 miestä.
Toukokuussa 1718 Mustaparta saartoi Charlestonin sataman, alkoi ryöstellä sinne saapuneita laivoja ja kiristi kaupungilta lääketarvikkeita. Niiden tarkoitusta ei vieläkään tiedetä, mutta miehistön epäillään kärsineen sukupuolitautiepidemiasta. Mustaparta jatkoi matkaansa pohjoiseen ennen kuin brittilaivaston sotalaivat ehtisivät paikalle. Hän ajoi lippulaivansa karille Pohjois-Carolinan Beaufortin edustalla, luultavasti tarkoituksella, ja jäi aloilleen joksikin aikaa.
Vuoden 1718 kesällä Mustaparta meni Bath Towniin, sai kuvernööri Charles Edeniltä armahduksen ja lopetti virallisesti merirosvouksensa. Hän eli rosvouksesta saamillaan rahoilla leveää elämää seurapiireissä Carolinassa. Charles Johnsonin mukaan Mustaparran tuolloinen 16-vuotias asuinkumppani oli jo hänen 14. vaimonsa, mutta virallista varmistusta ei yhdellekään Mustaparran avioliitolle ole. Lopulta Mustaparta ryöväsi kaksi ranskalaista kauppalaivaa Delawarenlahdella. Hän toivoi, että kuvernööri uskoisi hänen hataran selityksensä ja katsoisi asiaa läpi sormien Mustaparran saaman armahduksen tälle suoman aseman velvoittamana.
Kuolema
thumb|350px|Mustaparta ja Robert Maynard taistelussa. Mustaparta valmistautuu kuolettavaan iskuun, mutta yksi Maynardin miehistä ehtii väliin. [[Jean Leon Gerome Ferris, 1920.]] Virginian kuvernööri päätti kuitenkin päästä eroon Mustaparrasta, ja HMS Pearlin kapteeni, luutnantti Robert Maynard, sai tehtävän käydä Mustaparran kimppuun tämän ankkuripaikassa Oracokesalmen lähistöllä. Maynardin kahdella sluupilla oli 57 aseistettua miestä, ja kuvernööri oli luvannut Mustaparrasta erityisen 100 punnan erikoispalkkion.
Perjantaina 22. marraskuuta 1718 ennen auringonnousua Maynardin sluupit hyökkäsivät matalikon yli Mustaparran leiriin. Maynardilla oli enemmän miehiä, mutta Mustaparralla oli kanuunoita. Aluksi Mustaparran kanuunat tekivätkin pahaa tuhoa Maynardin laivoille. Merirosvojen noustua kannelle alkoi lähitaistelu, jossa Mustaparta ja Maynard hakeutuivat ottamaan toisistaan mittaa. Aluksi kumpikin ampui toista kohti pistooleillaan, ja Maynard osui Mustapartaan. Pian Maynardin miekka katkesi, ja hän sai samalla haavoja sormiinsa. Hän laukaisi pistoolinsa Mustapartaa kohti uudelleen ja haavoitti tätä jo toistamiseen. Mustaparta jatkoi taistelua ja oli jo iskemässä aseetonta Maynardia miekallaan, kun yksi Maynardin miehistä viilsi Mustapartaa kurkkuun kuolettavasti. Mustaparta yritti vielä ladata pistooliaan, mutta kaatui samassa kuolleena maahan. Merirosvot hävisivät taistelun, ja henkiinjääneet vangittiin ja tuomittiin kahta lukuun ottamatta myöhemmin kuolemaan. Maynard purjehti takaisin Mustaparran pää HMS Pearlin kokkapuusta roikkuen.
Jälkimaine
Mustaparta edustaa nykyisin hurjan merirosvon arkkityyppiä. Mustaparran maine sai alkunsa Charles Johnsonin lennokkaasta kuvauksesta tämän ulkonäöstä. Johnsonin mukaan Mustaparran pitkä ja musta parta peitti hänen kasvonsa silmiin asti ja hän palmikoi sen nauhoilla. Taistelussa hän kantoi kolmea pistoolia ja pukeutui turkislakkiin, jonka alle molemmille puolille hän sytytti luntut pelotellakseen vihollisiaan ja vakuuttaakseen omat miehensä.
Maineestaan huolimatta Mustaparran ei varmasti tiedetä koskaan tappaneen ketään omakätisesti, joskin hän haavoitti joskus omia miehiään muistuttaakseen heille, kuka hän on.
Ilmoittelu
Ilmoittelu on mainontaa, jota julkaistaan maksua vastaan sanoma- tai aikakauslehdissä tai muissa säännöllisesti ilmestyvissä tai kertaluonteisissa painotuotteissa, kuten puhelinluetteloissa, yrityshakemistoissa, vuosikirjoissa, tapahtumien käsiohjelmissa jne. Ilmoittelu ja ilmoitus alkavat olla vanhentuneita termejä. Esimerkiksi Julkisen sanan neuvosto suosittelee nykyisin mainos-sanan käyttöä ilmoitus-sanan sijasta kun puhutaan sanomalehdissä tapahtuvasta ilmoittelusta (siis esim. sanomalehtimainos, sanomalehtimainonta), jotta tavallinen lukija kykenee ymmärtämään paremmin ilmoittelun ja toimituksellisen aineiston eron. .
Ilmoittelu koostuu yleensä tekstiä ja kuvaa yhdistävistä eri kokoisista ilmoituksista, mutta siinä voidaan käyttää myös painotuotteen mukana tai välissä jaettavia, erikseen painettuja liitteitä. Hieman laajempi käsite on printtimainonta, johon ilmoittelun lisäksi luetaan usein myös erityiset mainospainotuotteet kuten esitteet, suoramainonta, julisteet ja painettu ulkomainonta.
Sanomalehdissä ilmoittelu jaetaan sen sijainnin mukaan perinteisesti ennen tekstiä oleviin (et), tekstin joukossa oleviin (ts) ja tekstin jälkeisiin ilmoituksiin (tj). Lisäksi sanomalehdissä julkaistaan aiheen mukaisiin osastoihin luokiteltuja ilmoituksia useimmiten tekstin jälkeen. Luokitellut ilmoitukset ovat yleensä pieniä tekstipainotteisia ilmoituksia työpaikoista, asunnoista, perhetapahtumista yms. Sanomalehtien liitteet voivat olla monisivuisia suurten vähittäiskauppaketjujen tarjouslehtisiä tai erillisiä, sanomalehtipaperia paksummalle materiaalille painettuja ja lehden väliin kirjapainossa syötettäviä mainosliitteitä.
Aikakauslehdissä ilmoittelu (aikakauslehtimainonta) koostuu useimmiten näyttävistä ja värikkäistä kokosivun tai aukeaman kokoisista ilmoituksista, mutta pienempiäkin ilmoituskokoja on yleensä tarjolla. Aikakauslehtien liitteet voivat olla pelkkää mainontaa tai toimituksen laatimia teemaliitteitä, joissa sekä jutut että ilmoitukset nivoutuvat tietyn teeman kuten matkailun tai muodin ympärille.
Historiaa
Lehdissä julkaistavat ilmoitukset ovat yksi vanhimmista mainonnan muodoista. Maailman ensimmäisenä maksettuna mainoksena pidetään Boston News-Letter -lehdessä Yhdysvalloissa vuonna 1704 julkaistua maksullista tiedotetta myytävänä olevasta kiinteistöstä. Vuonna 1729 Benjamin Franklin alkoi julkaista Pennsylvania Gazette -sanomalehdessään erillisiä mainoksille varattuja sivuja, ja hänen vuonna 1742 perustama General Magazine julkaisi ensimmäisenä mainoksia aikakauslehdessä. Varhaisin suomenkielinen ilmoitus julkaistiin vuonna 1775 Suomenkielisissä Tieto-Sanomissa ja mainosti Frenckellin kirjapainon valmistamia kaunokirjoitusvihkoja.
Lehdistön kehittyessä 1800-luvulta alkaen lehti-ilmoittelu oli toistasataa vuotta maailman tärkein mainonnan muoto, kunnes 1950-luvulta alkaen televisiomainonta ja 2000-luvulta alkaen verkkomainonta alkoivat horjuttaa sen valta-asemaa. Ensimmäiset mainostoimistot syntyivät Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla aluksi välittämään lehtien tarjoamia mainostiloja mainontaa tarvitseville yrityksille, sitten vähitellen myös auttamaan niitä muotoilemaan ilmoitusten tekstejä ja kuvitusta mahdollisimman tehokkaiksi.
1900-luvun alkuun saakka ilmoitukset olivat tekstipainotteisia, koska silloinen painotekniikka ei vielä kyennyt toistamaan monimutkaisia piirroksia eikä valokuvia kovin hyvin. Teksti-ilmoitusten koristeena käytettiin korkeintaan karkeita piirtäjien painolaatalle kaivertamia, mustalla painettuja piirroskuvia. Tärkeä keksintö lehtimainonnan visualisoitumisessa oli autotypia, jolla piirrokset ja myös valokuvat kyettiin siirtämään kuvalaatalle fotokemiallisin menetelmin kaivertamisen sijasta. Näin alkoivat kehittyä kuvapainotteisia aikakauslehtiä, kuten Suomessa vuonna 1871 aloitettu Suomen Kuvalehti. 1930-luvulla mainosvalokuva alkoi suuremman uskottavuutensa ja näyttävyytensä ansiosta syrjäyttää piirrosten käytön ilmoituksissa.
Lehtimainonnan muita valtteja kalliiksi koetun televisiomainonnan ohella olivat sanomalehti-ilmoitusten nopeus ja laaja tavoittavuus muun muassa vähittäiskauppojen tarjousmainonnassa sekä aikakauslehtien kyky tavoittaa koko kansan sijasta pienempiä osayleisöjä.
Karl Millöcker
Karl Millöcker (29. huhtikuuta 1842 – 31. joulukuuta 1899) oli itävaltalainen säveltäjä.
Ilmoittelu
Historiaa
Vuonna 1995 sanomalehti-ilmoittelun osuus kaikesta mediamainontaan Suomessa käytetystä rahasta oli 54 prosenttia, ilmaisjakelulehtien 4 ja aikakauslehtimainonnan 14 prosenttia. Vuonna 2013 vastaavat osuudet olivat 35, 5 ja 9 prosenttia. Televisiomainonnan osuus on kasvanut hieman (21 ja 23 %), mutta suurin kasvaja mainosmuodoista on verkkomainonta (vuonna 1995 käytännössä 0 %, vuonna 2013 jo 21 prosenttia).
Karl Millöcker
Millöcker syntyi Wienissä ja opiskeli alun perin huilunsoittoa. Hän sai leipänsä kapellimestarina ja saavutti ensimmäisen huomattavan menestyksensä säveltäjänä operetillaan Der Bettelstudent (1882). Bettelstudentin tulojen turvin hän saattoi siirtyä vapaaksi säveltäjäksi vuonna 1883. Siitä läjtien hän asui osan vuodesta Badenissa ja testamenttasi omaisuutensa sikäläiselle musiikkiyhdistykselle.
Der Bettelstundent on pysynyt Millöckerin tunnetuimpana teoksena, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös lukuisia muita operetteja. Hän kuoli Baden bei Wienissä ja sai hautapaikan Zentralfriedhofissa.
Uisko (täsmennyssivu)
Uisko voi viitata johonkin näistä:
Kapteeni Miki
Kapteeni Miki (Capitan Miki) on villin lännen sarjakuva, jota julkaistiin Suomessa 1950-luvulta 1980-luvun alkuun. Mikin loivat italialaiset Pietro Santoris (1926 - 1989), Dario Guzzon (1926 - 2000) ja Giovanni Sinchetto (1925 - 1989) yhteisellä taiteilijanimellä EsseGesse vuonna 1951. Sarjakuvaa piirsivät 60-luvun jälkeen muutkin, mutta 1980-luvulla sen tekeminen lopetettiin. Kotimaassaan Italiassa sarja oli 50-luvulla Tex Willeriäkin suositumpi.
Kapteeni Miki on 16-vuotias orpo poika, joka liittyy vanhempiensa kuoleman jälkeen Nevada Rangerseihin eli joissakin tarinoissa Nevadan ratsujääkäreihin. Hän yleni nopeasti ensin kersantiksi, sitten luutnantiksi ja lopulta kapteeniksi. Mikin apuna toimivat viinaanmenevät Windy eli Kaksois-Rommi (Doppio Rhum) ja entinen hammaslääri tohtori Salasso (Dottor Salasso). Rangerien linnakkeen Fort Coulverin päällikön eversti Brownin pisamanaamainen tytär Susy on Mikin tyttöystävä.
Ensimmäisen kerran Mikiä julkaistiin Suomessa vuosina 1953 - 1965 yhden rivin liuskamuotoisissa Gordon Jim ja Villi länsi -lehdissä. Vuonna 1978 ilmestyi viisi pokkarimuotoista sarjaa ja vuoden 1979 lopusta vuoden 1981 alkuun yhdeksän A4-lehteä, joiden tarina jäi kesken.
André Claveau
thumb|André Claveau esiintymässä Eurovision laulukilpailussa 1958. André Claveau (17. joulukuuta 1915 Pariisi – 4. heinäkuuta 2003 Brassac, Tarn) oli ranskalainen laulaja ja näyttelijä. Hänestä tuli ensimmäinen miespuolinen Eurovision laulukilpailun voittaja vuonna 1958 kappaleella "Dors, mon amour", jonka oli säveltänyt Pierre Delanoë ja sanoittanut Hubert Giraud.
Madagaskar kesäolympialaisissa 2000
Madagaskar osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin vuonna 2000 11 urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat nyrkkeilyyn, judoon, uintiin ja yleisurheiluun. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi pikajuoksija Joseph-Berlioz Randriamihaja.
Euroopan olympiakomiteat
Euroopan olympiakomiteat (EOC) on eurooppalaisten olympiakomiteoiden yhteenliittymä. Järjestö pyrkii edistämään kilpa- ja huippu-urheilua sekä liikuntaa Euroopassa.
Maksakysta
Maksakysta on maksaan kehittyvä kysta, jota esiintyy arviolta 5 %:lla väestöstä. Vain noin 5 %:lle potilaista kehittyy oireita, joihin saattavat lukeutua kylläisyyden tunne ylävatsalla ja kipu. Maksakystat eivät vaikuta maksan toimintakykyyn, ja vain oireilevat potilaat tarvitsevat hoitoa. Yleensä maksakystia on potilaalla vain yksi, mutta niitä voi olla enemmän. Pienellä osalla sairastuneista on polykystinen maksatauti.
Felipe Benevides
Felipe de Oliveira Benevides (s. 1. maaliskuuta 1989) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Suomen Kakkosessa pelaavaa Mikkelin Palloilijoita.
Kaudeksi 2011 Benevides siirtyi jo kaudella 2009 edustamaansa Mikkelin Palloilijoihin.
Pakistanin kenraalikuvernööri
Pakistanin kenraalikuverööri (engl. The Governor-General of Pakistan,urduksi: گورنر جنرل پاکستان‎), oli Britannian kruunun edustaja Pakistanissa ja toimi maan valtionpäämiehenä vuosina 1947–1956, jolloin Pakistanista tuli tasavalta.
ITF Masala
ITF Masala on Kirkkonummen Masalassa toimiva taekwondo-seura, joka on perustettu 6.11.2011. ITF Masala on ITF Taekwon-Do Liiton jäsen.
Seurassa on 80 jäsentä (27.8.2017). Seuran urheilijat ovat voittaneet useita EM-mitaleita.
Rankine-asteikko
pienoiskuva|Tärkeiden pisteiden siajinnin vertailua rankine-, kelvin-, celsius- ja fahrenheit-asteikoilla Rankine-asteikko (yksikön tunnus °R tai °Ra, lausutaan răngˈkĭn ) on skotlantilaisen insinöörin ja fyysikon William John Macquorn Rankinen vuonna 1859 ehdottama termo­dynaaminen lämpötila-asteikko. Rankine-asteikko on absoluuttinen asteikko, jollaisella on nollapiste absoluuttisessa nollapisteessä. Rankine-asteikon arvo on suoraan verrannollinen aineen lämpöliikkeen energian odotusarvoon, minkä vuoksi se on ollut tieteessä ja tekniikassa tärkeän asteikon asemassa. Toinen tällainen asteikko on ollut SI-yksiköllä kelvin, joka on saavuttanut merkittävimmän aseman tieteen yksikköjärjestelmän standardeissa. Rankine-asteikkoa on käytetty hiljattain muun muassa Yhdysvalloissa joillakin teknisillä aloilla, mutta Yhdys­valtojen kansallinen standardi- ja teknologia­instituutti NIST ei sitä enää suosittele.
Muunnokset
Koska Rankine-asteikko on absoluuttinen, on sen nollapiste absoluuttisessa nollapisteessä 0 °R = 0 K = −273,15 °C = −459,67 °F. Rankine-asteikon asteväli on sama kuin Fahrenheit-asteikolla eli 1 °Ra = 1 °F, joten Rankine-asteiden muunnokset fahrenheiteiksi ja päin vastoin ovat helppoja : ja Celsius- ja Kelvin-asteikoissa olevat astevälit ovat suurempia kuin Fahrenheit- ja Rankine-asteikoissa eli 1 °Ra = 1 °F = °C =  K, jolloin : ja sekä ja
McDonald’s
McDonald’s on (Subwayn jälkeen) maailman toiseksi suurin kansainvälinen pikaruokaketju, ja yksi maailman tunnetuimmista brändeistä.
Ketju oli vuonna 2020 Suomen suurin pikaruokaketju myynnillä mitattuna. Vuonna 2023 ketjuun kuului 72 ravintolaa. Ravintoloista 54 on franchising-yrittäjien hallussa, yhteensä heitä oli kymmenen.
Vuonna 2020 McDonald’silla oli 119 maassa yli 39 000 ravintolaa, joissa ruokailee päivittäin yli 70 miljoonaa ihmistä.
Yritys on talousvaikeuksissa kovan kilpailutilanteen ja kuluttajien muuttuvien makutottumusten vuoksi, ja sen toimitusjohtaja vaihtui siksi helmi-maaliskuun 2015 vaihteessa. Väistyneen toimitusjohtajan Don Thompsonin tilalle nousi brändijohtajana aikaisemmin työskennellyt Steve Easterbrook. Marraskuussa 2019 Easterbrookin tilalle nousi Chris Kempczinski.
Tunnus
thumb|left|Ronald McDonald on McDonald’sin maskotti.
McDonald’sin näkyvimmät symbolit ovat kultaiset kaaret, joiden on sanottu kilpailevan tunnettavuudessa jopa kristinuskon ristin kanssa. Kaaret suunnitteli nykyisin lähes tuntematon arkkitehti Stanley Clark Meston yhteistyössä McDonaldin veljesten kanssa vuonna 1953 Phoenixiin avattuun ravintolaan. Kultaiset kaaret kuuluivat aina 1970-luvulle asti rakennettujen McDonald’s-ravintoloiden arkkitehtuuriin, mutta nykyisin niitä käytetään lähinnä enää logossa. 1970-luvun jälkeen McDonald’sin ravintoloiden ulkonäköä on merkittävästi uudistettu vasta vuodesta 2006 alkaen avatuissa ravintoloissa. Ketjun maskotti on Ronald McDonald -klovni. McDonald’sin tunnuslause on I’m lovin’ it.
Historiaa
Richard ”Dick” McDonald ja hänen veljensä Maurice ”Mac” McDonald olivat pikaruokailun pioneereja. He olivat kotoisin New Hampshiresta. Veljesten ensimmäinen pikaruokapaikka oli hot dog -myyntikoju Arcadiassa, Kaliforniassa. Kojun nimi oli Airdome; se avattiin vuonna 1937. Tämän kojun myyntituotoilla he avasivat vuonna 1940 San Bernardinoon, Kaliforniaan autokaistallisen grillikioskin, jonka he nimesivät McDonald’siksi.
Perheyrityksestä monikansalliseksi yhtiöksi McDonald’sin laajensi kuitenkin Ray A. Kroc, joka sai veljekset laajentamaan ketjua franchise-myyntisopimuksin. Ensimmäinen franchise-sopimus solmittiin vuonna 1955, jolloin katsotaan nykyisen McDonald’sin syntyneen. Tuolloin McDonald’s-ravintoloita oli jo kahdeksan. Krocista tuli McDonald’s Corporationin johtaja vuonna 1955. Viiden vuoden kuluttua ketjussa oli 228 ravintolaa. Vuonna 1961 Kroc osti McDonaldin veljekset ulos yhtiöstä. Hänen vetäydyttyään vanhemmaksi puhemieheksi vuonna 1977 yhtiön liikevaihto oli 3,7 miljardia dollaria vuodessa.
Toinen Yhdysvaltain ulkopuolinen McDonald’s-ketjun ravintola avattiin Richmondin kaupungissa Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa 1. kesäkuuta 1967.
Kesäkuussa 2017 McDonald’s kertoi vetäytyvänsä olympialaisten sponsoroinnista, jossa se oli toiminut vuodesta 1976 lähtien. Vielä vuonna 2012 McDonald’s sekä kansainvälinen olympiakomitea allekirjoittivat kumppanuussuhteen jatkumisesta vuoteen 2020 asti, mutta McDonald’sin vetäytymispäätös lopetti kumppanuussuhteen välittömästi kesäkuussa 2017. McDonald’s sponsoroi vielä vuoden 2018 talviolympialaisia Etelä-Korean Pyeongchangissa.
Kulttuuriset kytkennät
thumb|McDonald’s maailmalla. thumb|left|McDonald’s [[Pietari (kaupunki)|Pietarissa, Venäjällä.]] thumb|McDonald’s Kosher, [[Buenos Aires (Argentina).]]
McDonald’s on nähty myös yhdysvaltalaisen kulttuurin leviämisen symbolina. Ketjun ensimmäinen ravintola Neuvostoliiton pääkaupungissa Moskovassa avattiin 1990. Ketju levisi nopeasti entisiin kommunistisiin Itä-Euroopan maihin niiden olojen vapauduttua. Yhdysvaltalainen kolumnisti Thomas L. Friedman esitti leikkimielisen teorian, jonka mukaan kaksi valtiota, joissa on McDonald’s, eivät sodi koskaan toisiaan vastaan (mikä on variaatio kansainvälisten suhteiden liberalismista, jonka mukaan liberaalis-demokraattiset valtiot eivät sodi keskenään). Friedmanin sääntö on rikkoutunut jo useita kertoja, esimerkiksi Yhdysvaltain miehittäessä Panaman 1989, maaliskuussa 1999 Nato-maiden aloitettua Serbian pommitukset sekä toisaalta Intian ja Pakistanin, toisaalta Libanonin ja Israelin välisissä konflikteissa.
McDonald’sin kuuluisin hampurilaistuote Big Mac on niin yleinen globaali kulutushyödyke, että arvostettu taloustieteen julkaisu The Economist ja UBS-pankki ovat popularisoineet ”Big Mac -indeksin”, joka kuvaa ostovoiman eroja maailman eri maissa mittaamalla, kuinka kauan keskivertopalkansaajan täytyy työskennellä voidakseen ostaa yhden hampurilaisen.
Freakonomics-kirjan kirjoittaja Stephen Dubner on kuvannut McDonaldsin tuplajuustohampurilaista ihmiskunnan historian ravitsevimmaksi ja halvimmaksi ruoaksi. Yksi tuplajuustohampurilainen sisältää 390 kaloria ja puolet päivittäisestä proteiinintarpeesta 1-2 US-dollarin hintaan, jolla on merkittävä vaikutus köyhempien ihmisten ravinnonsaantiin.
McDonald’sin innovaatioihin kuuluvat jo McDonaldin veljesten käyttämä itsepalveluperiaate, jossa asiakas saa ruokansa tiskiltä, ja halvan osa-aikaisen opiskelijatyövoiman laaja käyttö. Suurin osa ravintoloista on yksityisten franchise-yrittäjien omistuksessa. Kiinteistöt ovat erittäin keskeinen osa McDonald’sin liiketoimintaa, sillä yhtiö omistaa useimmat keskeisillä paikoilla olevat liiketilat, joista yrittäjät maksavat sille vuokraa. Yhtiön perustaja onkin sanonut, että "McDonald’sin [pää-]liiketoimintaa on kiinteistötoiminta" : pikaruokamyymälöitä perustetaan vain sen takia, että niiden avulla saavutetaan paras tuotto kiinteistötilalle. Vuonna 2013 McDonalds oli Forbesin vuosittaisessa Global 2000 -listalla maailman 180. suurin yritys ja markkina-arvoltaan maailman 61. suurin.
Kritiikki
thumb|[[Guantanamo Bayn laivastotukikohta|Guantanamo Bayn laivastotukikohdan McDonald’s ravintola on ainoa tukikohdan McDonald’s ja samalla ainoa Kuuban saarella sijaitseva McDonald’s.]]
Viime vuosina McDonald’s on joutunut globalisaatiokriittisten ryhmien kritisoimaksi työvoimapolitiikkansa ja ympäristöhaittojen vuoksi. Termi ”McJob” on alkanut tarkoittaa matalasti palkattua työtä, josta ei ole mahdollisuuksia edetä mihinkään. Sana lisättiin Merriam-Webster’s Collegiate Dictionaryn 11. painokseen McDonald’sin protestista huolimatta. Yhdysvaltalaiset kuluttajat taas ovat nostaneet useita oikeusjuttuja yhtiötä vastaan, koska sen tuotteita pidetään syynä ylipainoon. Huomiota herätti myös Morgan Spurlockin vuoden 2004 elokuva Super Size Me, jossa Spurlock eli kuukauden ajan pelkästään McDonald’sin tuotteilla.
McDonald’s kävi 1990-luvulla pitkän ”McLibel”-nimellä tunnetun oikeustaistelun kahta yhtiön toimitapoja kritisoinutta Lontoon Greenpeacen brittiaktivistia vastaan. Vaikka McDonald’s virallisesti voittikin tapauksen, oikeudenkäynnin aikana vahvistettiin muun muassa yhtiön huonot työolot sekä ruuan vaikutus erilaisiin sairauksiin.
31. tammikuuta 2011 ”Food Liberation Army” -niminen ryhmä ”kidnappasi” yhtiön maskottia Ronald McDonaldia esittävän patsaan Ruoholahden McDonaldsista Helsingissä. Ryhmä julkaisi internetissä tiedotteen, jossa se ilmoitti ”teloittavansa” patsaan, mikäli McDonald’s ei vastaa sille esitettyihin kysymyksiin 11. helmikuuta 2011 mennessä. Ryhmän esittämät kysymykset käsittelivät muun muassa McDonald’sin valmistusprosessin salaamista, yhtiön vuosittain tuottamien jätteiden määrää ja yhtiön epäeettistä toimintaa ruoan tuottamisessa. Suomen McDonald’sin viestintäpäällikko Heli Ryhänen ilmoitti, ettei yhtiö keskustele rikollisten kanssa. 23. toukokuuta 2012 McDonald’s haastoi ryhmän jäsenet oikeuteen petoksesta ja väärennöksestä. 4. kesäkuuta 2012 ryhmän jäsenille vaadittiin sakkoja patsaan viemisestä. Syytteen mukaan ryhmän jäsenet esittivät McDonald's-ravintolassa väärennetyn huoltokaavakkeen, jolla he saivat patsaan mukaansa. Ryhmän jäsenten motiivi oli elokuvanteko. Ryhmään kuuluva kuvataiteilija käytti patsasta omassa elokuvassaan. Poliisi takavarikoi patsaan kuvataiteilijalta helmikuussa 2011 ja palautti sen takaisin McDonald's-ravintolaan. 21. kesäkuuta 2012 ryhmän kaksi jäsentä tuomittiin maksamaan 60 euroa päiväsakkoa ja ryhmään kuulunut kuvataiteilija tuomittiin maksamaan noin vajaa 2 000 euroa päiväsakkoa.
McDonald’s Suomessa
thumb|McDonald’s-ravintola Vantaan Helsingin [[Kaivokselassa vuonna 2022.]]
Historia
thumb|McDonald’s Helsingin [[Ruoholahti|Ruoholahdessa vuonna 2006. Nykyisin paikalla on Hesburger.]] Suomen ensimmäinen McDonald’s-ravintola avattiin Tampereen Keskustorilla 14. joulukuuta 1984 samalla paikalla olleen Burger Kingin tilalle.
Maailman ensimmäinen risteilylaivassa sijainnut McDonald’s-ravintola sijaitsi Silja Europa-laivalla. Se oli toiminnassa vuonna 1993 tehdystä neitsytmatkasta vuodesta 1993 vuoteen 1996 asti.
Joulukuussa 2007 ravintoloita oli 38 paikkakunnalla yhteensä 83 kappaletta ja ketjun palveluksessa työskenteli noin 3 200 henkilöä. Ravintoloista 20 prosenttia omisti McDonald’s Oy.
Heinäkuussa 2008 Kauppalehti kertoi, että Suomen McDonald’s on muutamaa poikkeusvuotta lukuun ottamatta tehnyt tappiota koko olemassaolonsa ajan. Yhtiötä rahoitetaan pääkonttorista saatavilla pääomalainoilla, joita on maksettu Suomeen yhteensä 86 miljoonaa euroa.
Suomen ensimmäinen McDonald’s-ravintola tuhoutui rasvakeittimestä syttyneessä tulipalossa toukokuussa 2010. Se avattiin uudelleen huhtikuussa 2012, mutta suljettiin vuonna 2015 vuokrasopimuksen päättymisen vuoksi.
Lokakuussa 2015 ketju ilmoitti sulkevansa ravintoloita ympäri maata kiristyneen kilpailun vuoksi. Seitsemän suljetun ravintolan jälkeen Suomessa oli 74 McDonald’s-ravintolaa.
Toukokuussa 2018 McDonald’s aloitti kotiinkuljetukset yhteistyössä Woltin kanssa Helsingissä. Pikaruokaa toimitettiin kotiinkuljetuksella Helsingin yhdeksästä McDonald’s-ravintolasta.
Vuonna 2019 McDonald’s oli Suomen kolmanneksi suurin ravintolaketju Hesburgerin ja Subwayn jälkeen (2019).
Ensimmäisenä koronavuonna 2020 McDonald's teki Suomessa kaikkien aikojen tulosennätyksensä ja nousi samalla ensimmäistä kertaa Suomen suurimmaksi pikaruokaketjuksi. Koronarajoitusten vuoksi ravintolasalit piti sulkea huhti-toukokuussa, mutta ketjun autokaistoja pidettiin auki ja myös saleista sai hakea noutoannoksia.
Vuonna 2021 ketjuun kuului 66 ravintolaa. Yhtiö kertoi, että Suomeen on tarkoitus avata viiden vuoden kuluessa 25-30 uutta ravintolaa. Yhtiö paransi myyntilukujaan edelliseen vuoteen verrattuna 11,3 prosenttia. Uusia ravintoloita avattiin Nokialle, Seinäjoelle ja Vaasaan.
Alkuvuonna 2022 ketjulla oli yhteensä 3900 työntekijää. Ketju kertoi perustavansa vuoden aikana ravintolat Turkuun (Skanssi), Saloon ja Tornioon.
Organisaatio
Suomen McDonald's-ketjun emoyhtiö on Food Folk Suomi Oy. Vuonna 2022 ketjulla oli yhdeksän omaa ravintolaa, muita ketjun ravintoloita johtivat franchising-yrittäjät. Emoyhtiö omistaa ketjun kiinteistöt.
Vuonna 2023 ketjuun kuului 72 ravintolaa. Ravintoloista 54 on franchising-yrittäjien hallussa, yhteensä heitä oli kymmenen.
Tunnetuimpia tuotteita
thumb|[[Big Mac -hampurilainen.]]
Hampurilaisen tai kananugettien lisäksi ateriaan kuuluvat ranskanperunat, omenalohkot tai miniporkkanat ja virvoitusjuoma, maito tai tuoremehu. McDonald's on kokeillut lyhytaikaisesti myös sen perinteiseen brändiin liittymättömien pikaruokatuotteiden, kuten pizzan, tarjoamista. Pizza oli monissa maissa yhtiön valikoimissa vuosina 1991-2000, mutta nykyään sitä saa vain Floridassa sijaitsevista toimipisteistä.
Populaarikulttuurissa
Vuonna 2016 valmistunut draamaelokuva The Founder kertoo McDonald’sin perustamisesta ja alkuajoista.
Moskovan valtakunnankomissariaatti
pienois|Alue, joka olisi kuulunut Moskovan valtakunnankomissariaattiin. Moskovan valtakunnankomissariaatti oli toisen maailmansodan aikainen siviilihallintojärjestely, jota saksalaiset suunnittelivat Keski- ja Pohjois-Venäjän hallitsemiseksi osana idän yleissuunnitelmaa. Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941, ja suunnitelma uudesta valtakunnankomissariaatista sisältyi Adolf Hitlerin 17. heinäkuuta 1941 allekirjoittamaan asetukseen Suur-Saksan hallinnosta. Pääkaupunki Moskovan valloitus kuitenkin epäonnistui syksyllä käydyssä Moskovan taistelussa, ja näin ollen Hitlerin asetuksen edellyttämä Moskovan valtakunnankomissariaatti jäi käytännössä perustamatta.
Kuninkaantie
pienoiskuva|Suuri rantatie alkaa Turun Vanhalta suurtorilta pienoiskuva|Kuninkaantien tienviitta Perniön ja Tammisaaren välissä pienoiskuva|Läntinen kuninkaantie Siuntion kohdalla pienoiskuva|upright|Vantaan Ylästöntieltä erkanee Kuninkaantieksi nimetty tieosuus. pienoiskuva|Alkujaan insinööri Herman Norrménin suunnitelman mukaan vuonna 1898 rakennettu, [[Keravanjoki|Keravanjoen ylittävä Hakkilan kivisilta Vantaalla toimii nykyään kevyen liikenteen väylänä.]] pienoiskuva|Kuninkaantien reitti Haminan Summassa, Helsingintien pohjoispuolella pienoiskuva|Kuninkaantie kulkee Haminassa vanhan [[Salmen silta|Salmen sillan kautta.]] pienoiskuva|Pistoolikivi Haminan Rakilassa pienoiskuva|Viipurin linna on reitin itäinen päätepiste
Kuninkaantie on vanha postireitti Norjan Bergenistä Atlantin rannikolta Oslon ja Tukholman kautta Maarianhaminaan, edelleen Saaristomeren kautta Turkuun ja Etelä-Suomen halki Viipuriin ja Suomenlahden perukkaan Pietariin. Suomessa tien osuutta Turusta Viipuriin on vanhastaan nimitetty Suureksi Rantatieksi tai Aliseksi Viipurintieksi. Tie on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Turun ja Tukholman välistä osuutta taas kutsutaan Suureksi Postitieksi.
Kuninkaantiet yhdistivät valtakuntaa
Tietä ovat 1300-luvulta saakka kulkeneet kuninkaat ja heidän kuriirinsa, piispat ja porvarit, taiteilijat ja armeijat. Tie on yhdistänyt Ruotsin suurvallan läntiset ja itäiset alueet toisiinsa. Tien varrelle syntyi kartanoita, maatiloja, majataloja, krouveja ja kestikievareita, jotka majoittivat ja kestitsivät Kuninkaantien kulkijoita. Aatelissukujen kartanolinnoissa yöpyivät niin Ruotsin kuninkaat kuin Venäjän tsaaritkin.
Alkuperäisen Rantatien linjaus
Museotieksi on otettu kaksi osuutta Suuresta Rantatiestä: Fagervikintie Inkoon Fagervikissä sekä Tallimäki–Virojoki-tie Haminan ja Virolahden välillä. Museosillat Rantatien vanhalla linjauksella ovat Halikon vanha silta, Espoon kartanon Sågbron silta, Savukosken silta ja Salmen silta.
Turusta Karjaalle
Turussa Kuninkaantie alkaa vanhan raatihuoneen nurkalta. Sieltä se jatkuu reittiä Karjakatu - Karjatulli - Ryövärinvaha (kiveä siirretty 14,5 m) - Piispanristi ei tiessä kiinni - Nykytien pohjoispuolella Viipurintie - Nykytien eteläpuolella Tuorlantie ja kartano - Turku-Viipuritietä pätkä ja nykytien yli Runkoon - Vanha Viipurintie - Rungon kestikievari - Vanha kivisilta ennen rautatietä - Rungontie - Hadvalantie - Piikkiön kirkko - Makarlantie - Vanha Makarlantie - Tammisilta (Arrois) - Paimiontie - Vuohimäentie - Veikkarintie - Moisio - Vanha Turuntie - Paimionjoki - Sillankorvan talo - Pappila tien pohjoispuolella - Vistantie - Paimion kirkko Vistan kylässä - Pakurlan ja Rekottilan kylät Vistan tien varrella - Kevolantie - Kevolan kylä - Pitkäportaantie - Anttilan kylä - Turuntie (2351) - Silvolan kylä - Hajalan kylä (Trömperin kestikievarimuseo) - Häntälän kestikievari (Häntäläntien risteys) - Tunilan tila - Rikalan kylä - Halikonjoki - Halikon kirkko - 200m kirkosta Majalan kestikievari - Lautamiehentie - Rikalankatu - Halikontie - Mariankatu - Turuntie - Kestikievari - Salonjoki - Horninkatu - Havunkatu - Uskelankirkkotie - Hakostaron muinaislinna ja kestikievari - Hakostaron katu - Ylhäistentie - Kavilanummentie - Pohjankylä - Korvenkyläntie - Perniontie (52) - Yliskylä (Överby) - Salontie - Hämeenkylä - Perniönjoki - Perniön kirkko ja pappila - Haarlan kartano ja kestikievari - Lupajantie - Alhomäentie - Perniöntie (52) - Latokartanontie - Latokartano (Kuninkaankartano) - Kiskonjoki (Silta hävinnyt) - Kartanolta kulkee metsäteitä vanhojen karttojen mukaan uuden Perniöntien (52) kummanki puolen - Maakuntarajasta vasemmalle Hultan kylä - Svenskby - Västankär - Olsbölentie - Olsbölen kartano - Vikstrandintie - Kuninkaantie (111) - Lill-Vik - Undermalm - Fastarby - Svedjekulla - Persbölen kylä - Skitinbäck (Nygård) - Björsby - Vanha Turuntie - Klaus Flemingin kivi (1km Kuninkaantie, Vanha Turuntie, Turuntie risteyksestä) - Pohjan vanha lukkarintalo - Pohjan kirkko - Pohjankuru - Jokitie - Åminnentie - Turuntie (111) - Billnäsin puistotie - Skaffwestan koski = Skawastadhe (Pinjainen) - Vasarasepäntie - Maasilta - Maasiltatie (oikea tie menee Hiekkharjutietä/katua pitkin, mutta ei enää ole mahdollista ylittää rautatien takia) - Kroggårdintie - Kroggård.
Eteläinen haara
Löwenkatu - Törvessillantie (1103) - Grabbacka - Fagernäs (risteys Raaseporiin) - Vanha Rannikkotie (1050) - Fagervikintie (1050) - Fagervikin ruukki - Fagervikintie (1050) - Suurkirkontie - Inkoon kirkko - Suurkirkontie - Dalsby - Hofgårdin säteri - Österkulla - Innanbäck - Innabäckintie - (Tie koukkasi Innabäckintieltä tien 51 pohjoispuolelle, josta se jatkui vielä olemassa olevaa tielinjaa pitkin Malmin kohdalla hieman nykyisen 51:n eteläpuolelle ja jatkui siitä itään aina Jokilaaksontien risteykseen saakka) - Inkoon Rannikkotie (51) - Jokilaaksontie - Silta Torbackanjoen yli - Tie keskellä peltoa - Ådalsvägen - Stubböle - Stubbölentie - Inkoon Rannikkotie 51 - Sågbackantie - Prålsbacka - Furuborgintie (Tie koukkasi nykyiseltä Furuborgintieltä hieman pohjoiseen nykyisten omakotitalojen tonttien pohjoislaitaan saakka Furuborgintie 28:n ja Furuborgintie 23:n kohdalla) - Degerbyn kirkko - Kämpbackan kohdalla se muodosti terävän kolmion keskelle tien idänpuoleista peltoa nykyisten peltoteiden linjassa. Tie on palannut Skomakarbackantien kautta takaisin Degerbyntielle - Billskog (kestikievari) - Degerbyntie - Sunnanvik - Läntinen kuninkaantie - Itäinen Kuninkaantie.
Pohjoinen haara
Sannäsintie - Mjölbolsta (Nyby) - Sannäs - Högbenin kartano - Hankoniementie (25) (Vanhan kuninkaantien päälle on rakennettu sairaala) - Mustion-Inkoon tien risteys (25/186), vanha tie menee Mustion keskustan lävitse - Kirkniemen kartano - teiden 25 ja 112 risteyksen kohdalla vanha tielinja on 25-tien pohjoispuolella nimellä Kuninkaantie - Kyrkstadin risti - Lappersintie - Kockis - Gårdskulla - Grönkulla - Västerby - Nimismiehenmäki - Siuntiontie - Bollstad - Siuntio - (Siuntion jälkeen on kaksi eri reittiä) 1: Sunnanvik - Läntinen kuninkaantie - Itäinen Kuninkaantie / 2: Sjundbyn Linna - Niittykyläntie - Itäinen Kuninkaantie.
Läntinen kuninkaantie Kirkkonummella
Sköldvikin kartano - Rånäsin kartano - Läntinen Kuninkaantie - Läntinen kuninkaansilta - Pikkalan silta - Itäinen kuninkaansilta - Itäinen kuninkaantie - Fågelvik - Itäinen kuninkaantie - Böle - Överbyntie - Tie on leikannut nykyisten omakotitalojen tonttien läpi Vanhalle Kuninkaankujalle - Granbackantie - Överbyntie - Överbyn kartano ja kestikievari - Överbyntie - Ragvaldsin tila - Kuninkaantie - Kirkkotorin läpi - Rovastinpolku - Tapulipolku - Kirkon eteläpuolelta - Kirkkotallintie - Korkkullan nimismiestalo (sijaitsee tielinjauksesta etelämpänä nykyisen Porkkalantien itäpuolella ja sinne on kuljettu Vanha Heikkiläntie Axbodantie - Vanha Porkkalantie - Drusibackantie -reittiä. Tästä tie on leikannu nykyisen metsän läpi suoraan Korkkullan tielle. Paluu reitti on oikaissut Tolsanmäen, Vanhan Heikkiläntien ja Tolsantien kautta takaisin Vanhalle Rantatielle) - Vanha rantatie - Jolkbyn mäet (Juhlakallio, Vesitorninmäki, yms.) - Kvisin tie - Jorvas/ Kvisinkuja - Elfinginkuja - Masalantie - Sundsbergin kartano (Ei suoraa päätien varrella) - Luoma - Masalantie - Mankki - Mankintie - Finnsinmäki - Finnsintie - Mankinjoen silta - Espoon kartano - Gumbölenjoen silta - Kuninkaankartanontie- Emil Halmeen tie - Erik Bassen tie - Galgbacken (hirsipuumäki) - Hansatie – Iso Maantie - Mikkelänlähde - Mikkeläntie, Iso Maantie - Pitäjänportti - (Kirkon kierto pohjoisen puolelta. Muuralantie - Tie on leikannut nykyisen PizzaBox Muuralan kohdalta nykyiselle Espoontielle, jossa se on yhtynyt kirkolta tulleeseen haaraan) (Kirkon ohi menevä linjaus. Pappilantie - Kirkonmäentie - Kirkkoranta - Kirkkopuisto - Kirkkomäentie) - Lehtimäentie - Lövkulla - Espoontie - Yli-Lommila kuja - Fallåker - Bembölen kestikievari - Haara Helsinkiin
Kuninkaantie pääkaupunkiseudulla
Keskiaikainen Kuninkaantie on vanhempi kuin Helsinki, eikä alkuperäinen tielinjaus kulje Helsingin kautta. Pääkaupunkiseudulla se kulki pitkän matkan jokseenkin lähellä nykyistä Kehä III:a, Kirkkonummen Jorvaksesta Vantaan Hakkilaan saakka. Helsingistä länteen johtavan Länsiväylän edeltäjä, 1930-luvulla rakennettu Jorvaksentie, päättyikin alkujaan lännessä juuri Jorvakseen, jossa se liittyi vanhaan päätiehen.
Jo Helsingin perustamisen jälkeen vanhan Kuninkaantien osuus Bembölestä Hakkilaan jäi sivutieksi. Parin kilometrin osuus Bembölestä Träskändan kartanolle on nykyisin virallisestikin nimeltään Kuninkaantie. Kartanon puistossa vanhan tien kohdalla on nykyisin vain kapea puistokäytävä. Järvenperästä vanha tie jatkui Pitkäjärven kaakkoisrantaa pitkin, nykyistä Kolkekannaksentietä, Pitkäjärventietä, Pitkäjärvenrantaa ja Jupperintietä pitkin Vantaan rajalle.
Vantaan puolella Ainontie ja länsiosa Martinkyläntietä noudattavat vanhaa Kuninkaantien linjausta (muun muassa Linnaisten kartano ja Hämeenkylän kartano). Martinlaakson tienoilla se on nykyisin osittain kokonaan poissa käytöstä ja jäänyt tonttien alle. Vantaanjoen Vantaankosken sillan seudulla ja sen itäpuolella tie on nykyisinkin käytössä, ja joen vartta pitkin kulkeva noin kahden kilometrin pituinen, Voutilan kylän kautta kulkeva osa on nimeltäänkin Kuninkaantie. Vanha tielinjaus jatkui nykyistä Ylästöntietä pitkin Helsingin pitäjän kirkonkylään ja sieltä edelleen Tikkurilan kautta nykyistä Kuriiritietä ja Tikkurilantietä pitkin Hakkilaan. Hakkilassa siihen yhtyi toinen vanha Helsinkiin johtava tie, nykyistä Lahdenväylää myötäilevä Vanha Porvoontie. Risteyksessä on edelleen olemassa 1700-luvulla kestikievariksi rakennettu talo, Malmarsin krouvi. Tästä liittymäkohdasta Kuninkaantie jatkui edelleen, nykyisin yhä suurelta osin Vanhan Porvoontien nimisenä, Kuninkaanmäen ja Sipoon kirkonkylän kautta Porvooseen.
Kun Helsinki perustettiin, rakennettiin Kuninkaantieltä kaksi kaupunkiin johtanutta haaratietä. Tällöin Bembölen ja Hakkilan välinen osuus vanhaa Kuninkaantietä jäi kaupungin ohittavaksi sivutieksi. Kaksi kertaa tämä tieosuus yritettiin sulkeakin yleiseltä liikenteeltä, siinä kuitenkaan täysin onnistumatta. Ensimmäisen kerran näin tehtiin Helsingin porvarien toivomuksesta 1680-luvulla, koska he katsoivat kauppansa kärsivän, jos maitse matkustavat kiertävät kaupungin. Toisen kerran näin tehtiin Kustaa III:n aikana vuonna 1772. Kummallakin kerralla tie kuitenkin määrättiin edelleen kunnossapidettäväksi, sillä sotilaat käyttivät sitä edelleen.
Helsingistä itään
Tikkurilantien ja Vanhan Porvoontien risteyksestä itään vanha Kuninkaantie jatkui reittiä Vanha Porvoontie - Brudbrinken
Jokivarrentie - Kuninkaantie - Labbaksen talo - Båskis kestikievari - Sipoon kirkko - Iso kylätie - Nikkiläntie - Ollkärrintie - Savijärven kartanon puistokujan risteys - Vanha Kuninkaantie (1531) - Götankivi
Anttilan kylä - Veckosken kylä - Boen kartano (Högvalla) - Drägsbyn kartano - Näsen kartano - Läntinen Mannerheiminväylä - Porvoonjoki - Kirkon eteläpuolelta Kulmakuja suljettiin 1672 - 1777 alkaen Vanhaa kuninkaantietä Pappilantullin kautta kirkon pohjoispuolelta - Galgbackantie - Skarpensintie - Loviisantie - Vadetintie (kahlaamo) - Ilolanjoki - Postimäki - Vanha Viipurintie - Kristineborgintie
Pyhtäänkuja - Pyhtääntien silta - Pyhtään kirkko - Länsikyläntie - Länsikylä - Kuppis (Siltakylä)
Sutelantien kautta kulkeva reitti kiertää Kyminlinnan pohjoispuolitse, josta se jatkuu Kymintien nimellä kohti Korkeakoskea. Virsumäentie kulkee Korkeakoskelta itään muuttuen Lautakatontieksi. Hieman Kirveenkadun risteyksen jälkeen reitti haarautuu vasemmalle pikkutieksi, joka kulkee metsikön läpi Hiidenkirnuntien ja Vanhan Viipurintien risteykseen. Vanha Viipurintie jatkuu Tavastilantien risteykseen, josta reitti kääntyy pohjoiseen, kunnes tullaan Kievarintielle. Kievarintie kulkee itään ja muuttuu Valtatie 15:n risteyksessä Karhusuontieksi, joka jatkuu metsän läpi Haminan puolelle.
Tallimäki–Virojoki-tie:
Museotie kulkee Klamilan, Ravijoen ja Pyterlahden läpi Virolahden kirkonkylään. Sieltä Vaalimaalle kulkeva reitti on suurelta osin jäänyt myöhempien tielinjauksien alle.
Säkkijärvi (Kondratjevo) - Vilajoki nimismiestalo - Tervajoki (Seleznevo) - Monreposin kartano - Viipurin linna.
Yksinkertaista – Pauli Hanhiniemen Perunateatterin parhaat
Yksinkertaista – Pauli Hanhiniemen Perunateatterin parhaat on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2002.
Eli Elezra
Eli Elezra (s. 24. marraskuuta 1960, Jerusalem) on israelilaissyntyinen Las Vegasissa asuva yhdysvaltalainen pokerinpelaaja ja liikemies. Suurten panosten käteispelaajana tunnettu Elezra on voittanut urallaan sekä World Poker Tourilla että World Series of Pokerissa.
Bilateral
Kappaleet
Sanat kaikissa kappaleissa Tor Oddmund Suhrke, sovitus kaikissa kappaleissa Leprous.
Eli Elezra
Israelissa Elezra palveli Israelin armeijassa. Loukattuaan jalkansa Libanonin sodassa vuonna 1982 hän alkoi pelata pokeria. Tämän jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin Alaskaan, jossa työskenteli monissa eri työpaikoissa kunnes osti pienen myymälän. Elezran veli lomaili Las Vegasissa ja kertoi kaupungin tarjoavan paljon erilaisia liiketoimintamahdollisuuksia. Eli Elezra möikin liikkeensä Alaskassa ja muutti vuonna 1988 Vegasiin, jossa osti pienen valokuvakehittämön Stripiltä. Vuosien varrella Elezran liiketoimet ovat laajentuneet ja nykyään hän omistaa yli 20 liikettä ja Stripillä sijaitsevan Seven-yökerhon.
Pokeriura
Vuonna 2007 Elezra voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa kukistettuaan World Championship Seven Card Stud Hi-Low Split-8 or Better -turnauksen (seitsemän kortin avopokerin hi/lo -muoto) kaksinpelissä Scotty Nguyenin. Ykköspalkinto oli 198 984 dollaria.