cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Espanjalainen peli
Pääjatko
Espanjalaisen pelin pääjatko jatkuu peräti yhdeksänteen siirtopariin asti siirroilla 1.e4 e5 2.Rf3 Rc6 3.Lb5 a6 4.La4 Rf6 5.0-0 Le7 6.Te1 b5 7.Lb3 d6 8.c3 0-0 9.h3. Valkea pelaa siirron 9.h3, jotta musta ei pääse monimutkaistamaan asemaa kiinnittämällä valkea ratsun siirrolla 9...Lg4. Tämä on kohta, josta alkaa usea suljetun espanjalaisen muunnelma. Yksi jatkon suuren suosion syistä on siinä, että molemmilla osapuolilla on asemassa useita mahdollisia suunnitelmia.
9...Ra5 on niin sanottu Tshigorinin muunnelma. Se on mustan jatkoista suosituin. Muunnelma jatkuu yleensä siirroilla 10.Lc2 c5 11.d4 Dc7 12.Rbd2, jonka jälkeen musta voi yrittää saada valkean etenemään d4-sotilaallaan. Tämän jälkeen hän voi tietyssä vaiheessa painostaa valkean sotilasketjua siirtämällä ...f5. Valkean suunnitelmiin voi kuulua mustan ratsun sulkeminen ruutuun a5 ja kuningashyökkäyksen aloittaminen samalla. Usein tähän liittyy ratsumanööveri Rbd2-f1-e/g3-f5 sekä f-sotilaalla eteneminen.
Breyerin muunnelma 9...Rb8, saattaa näyttää omituiselta siirrolta, koska jo kehitetty upseeri viedään takaisin aloituspaikalleen. Se on kuitenkin mustan toiseksi suosituin siirto. Se välttää siirron 9...Ra5 pahimman ongelman eli sen, että musta ratsu tukkii ruudussa a5 omien sotilaidensa etenemisen. Lisäksi ratsu voi jatkaa ruutuun d7 suojelemaan mustan e5-sotilasta. Hyökkäävin jatko on 10.d4 Rbd7 11.Rbd2. Tässä mustan kannattaa olla tarkkana, sillä siirto 11...Te8? johtaa kuningattaren menetykseen jatkossa 12. Lxf7+ Kxf7 13.Rg5+ Kg8 14.Re6. Parempi jatko mustalle on 11...Lb7, joka luo kaksoisuhkauksen valkean e4-sotilasta kohti.
Zaitsevin muunnelmassa musta sivustoi lähettinsä siirrolla 9...Lb7. Ideana siirrossa on se, että koska valkea on jo estänyt siirron ...Lg4, mustan kannattaa kehittää lähettinsä ruutuun b7. Peli jatkuu kuten muissakin muunnelmissa yleensä siirrolla 10.d4, jota voi seurata esimerkiksi 10...Te8 11.Rbd2 Lf8.
Siirto 9...Rd7 on Karpovin muunnelma. Karpov yritti tätä muunnelmaa yhteensä kahdeksan kertaa heidän vuoden maailmanmestaruusottelussaan, mutta saavutti vain viisi tasapeliä ja hävisi kolme peliä.
9...h6 on Smyslovin muunnelma. Siirto estää valkean siirron Rg5, joka uhkaisi f7:ää. Siirtoa voi perustella sillä, että jos valkealla on kerran aikaa pelata h3, niin miksei mustakin voi pelata ...h6.
9...Le6 eli Kholmovin muunnelma on mustan harvoin pelaama jatko. Tilastollisesti musta menestyy kaikista huonoimmin tässä jatkossa.
Mustan epätavalliset kolmannet siirrot
Mustan epätavallisille kolmansille siirroillekin on annettu omat nimet. Ne eivät ole kuitenkaan kovin vakiintuneita, sillä niitä pelataan hyvin harvoin.
ECO-koodit
Espanjalainen peli sijoittuu monien muunnelmiensa takia ECO-koodistolla koodeille C60-C99. Sillä on toiseksi eniten koodeja heti sisilialaisen puolustuksen jälkeen.
Norm Van Lier
Norman Allen ”Norm” Van Lier III (1. huhtikuuta 1947 East Liverpool, Ohio – 26. helmikuuta 2009 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. NBA:ssa Cincinnati Royalsia, Milwaukee Bucksia ja pisimpään Chicago Bullsia edustanut Van Lier oli 1970-luvulla sarjan parhaimmistoa. Hän voitti NBA:n syöttökuninkuuden kaudella 1970–1971 ja valittiin sarjan kakkostähdistöviisikkoon vuonna 1974. Van Lier valittiin kolmesti NBA:n puolustustähdistön ykkösviisikkoon ja viidesti kakkosviisikkoon, ja NBA:n tähdistöottelussa hän pelasi kolmesti.
Elämä ja ura
Van Lier pelasi yliopistokoripalloa vuosina 1966–1969 Saint Francis Universityn joukkueessa. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han 34. vuorolla vuoden 1969 varaustilaisuudessa. Ensimmäiset kaksi NBA-kauttaan Van Lier pelasi Cincinnati Royalsissa, minkä jälkeen hän pelasi Bullsissa vuodet 1971–1978 ja päätti uransa yhden kauden mittaisella Milwaukee Bucks -ajanjaksolla. Bulls-aikanaan Van Lier oli sarjan parhaimmistoa: hän voitti NBA:n syöttökuninkuuden kaudella 1970–1971 ja valittiin sarjan kakkostähdistöviisikkoon vuonna 1974. Van Lier valittiin kolmesti NBA:n puolustustähdistön ykkösviisikkoon ja viidesti kakkosviisikkoon, ja NBA:n tähdistöottelussa hän pelasi vuosina 1974, 1976 ja 1977. Van Lier toimi pitkään asiantuntijana Bullsin ottelulähetyksissä. Hän myös näytteli 2000-luvulla Barbershop-elokuvassa ja sen jatko-osassa. Van Lier kuoli kotonaan Chicagossa 61-vuotiaana 26. helmikuuta 2009, samana päivänä Johnny Kerrin kanssa.
Bulgarian parlamenttivaalit 2014
Bulgarian parlamenttivaalit 2014 toimitettiin 5. lokakuuta 2014 Bulgariassa. Vaaleissa valittiin 240 edustajaa Bulgarian kansalliskokoukseen. Vaaleissa oli käytössä neljän prosentin äänikynnys. Vaaleissa oli 6 076 ehdokasta ja 18 puoluetta.
Tulokset
Puolueiden paikkajako oli vaalien jälkeen seuraavanlainen:
Fotö
Fotö on saari ja taajama Öckerön kunnassa, Bohuslänin maakunnassa, Ruotsin länsirannikolla. Se on pinta-alaltaan noin 35 hehtaarin suuruinen, ja asukkaita saarella on noin 620. Sieltä on siltayhteys Öckerön suurimmalle saarelle, Hönölle. Siltayhteydellä on ollut suuri merkitys taajamalle, sillä se on onnistunut houkuttelemaan alueelle uusia asukkaita.
Daniel Ståhl
Daniel Arvid Paavali Ståhl (s. 27. elokuuta 1992) on Ruotsia edustava kiekonheittäjä, joka on taustaltaan ruotsinsuomalainen. Hänen ennätyksensä on vuonna 2019 Ruotsin Borrnarydissa heitetty 71,86 m. Tulos on myös Ruotsin ennätys. Ensimmäisen Ruotsin ennätyksensä 71,29 m hän heitti Sollentunassa vuonna 2017. Tuolloin hän rikkoi Ricky Bruchin lähes 33 vuotta vanhan Ruotsin ennätyksen kolmella senttimetrillä. Sivulajiaan kuulaa Ståhl on työntänyt parhaimmillaan 19,38 m.
Stähl saavutti hopeaa Lontoon MM-kilpailuissa 2017 toisen kierroksen heitollaan 69,19. Hän hävisi vain kaksi senttimetriä kilpailun voittaneelle Andrius Gudžiusille. Berliinin EM-kisoissa 2018 Ståhl saavutti tuloksella 68,23 hopeaa häviten Andrius Gudžiusille 23 senttimetrillä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Ståhl saavutti kultamitalin tuloksella 67,59. Tokion olympialaisissa 2021 hän voitti olympiakultaa tuloksella 68,90.
Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä Ståhl oli viides tuloksella 64,73 m ja vuoden 2022 MM-kilpailuissa Eugenessa neljäs tuloksella 67,10 m. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 Ståhl sijoittui viidenneksi tuloksella 64,77 m, samoin Münchenin EM-kilpailuissa 2022 tuloksella 66,39. Hän oli mukana myös vuoden 2014 EM-kisoissa Zürichissä, mutta jäi siellä karsintaan heitettyään 59,01 metriä. Rion olympialaisissa 2016 hän jäi kiekon karsintaan heitettyään 62,26 m.
Ståhl edustaa Spårvägens FK:ta. Hän voitti kiekonheiton vuosien 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 ja 2022 Suomi–Ruotsi-maaotteluissa.
Daniel Ståhlin äiti Taina Ståhl (o.s. Laakso) sai kuulantyönnössä pronssia sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa 1977. Lisäksi Taina Ståhl on voittanut 16-vuotiaiden Suomen mestaruuden kuulantyönnössä sekä kiekonheiton Ruotsin mestaruuden (1987) ja seitsemän muuta mitalia Ruotsin mestaruuskilpailuissa. Hän on edustanut Ruotsia kahdesti Suomi–Ruotsi-maaottelussa.
Daniel Ståhl valittiin Ruotsissa vuoden 2017 miesurheilijaksi.
Tara Calicon katoaminen
Tara Calico (julistettu kuolleeksi 1998) oli yhdysvaltalainen New Mexicon yliopiston opiskelija, joka katosi 19-vuotiaana 20. syyskuuta 1988 Belenissä, New Mexicossa. Hänen katoamisensa on yksi tunnetuimmista katoamistapauksista Yhdysvalloissa.
Calico lähti katoamispäivänään aamulla 9.30 kotoaan yksin ajelulle polkupyörällä. Hän pyysi äitinsä hakemaan hänet, ellei hän olisi kotona puoliltapäivin, koska hänellä oli suunnitelmana pelata tennistä poikaystävänsä kanssa myöhemmin. Koska Calico ei palannut kotiin määräaikaan mennessä, hänen äitinsä lähti etsimään häntä säännöllisen yhteisen pyöräilyreitin varrelta. Äiti ei löytänyt tytärtään, eikä poliisikaan tässä onnistunut. Calicon korvastereoiden ja kasettinauhan osia kuitenkin löydettiin reitin varrelta.
15. kesäkuuta 1989 nainen löysi Floridan Port St. Joessa kaupan pihalta polaroid-kuvan, jossa Calicon näköinen nainen ja pieni poika olivat sidottuina ja suut teipattuina valkoisen pakettiauton takatilassa. Löytäjä oli nähnyt myös pakettiauton, joka oli ollut pysäköitynä hänen parkkipaikkansa viereen, mutta poistunut naisen palatessa autolleen ja huomatessa kuvan. Aluksi viranomaiset uskoivat kuvan pojan olleen 9-vuotias Michael Henley, joka oli kadonnut noin 75:n mailin päässä Calicon katoamispaikasta. Scotland Yardin palkkaamat tutkijat päätyivät tulokseen, että kuvan nainen oli 85-prosenttisella todennäköisyydellä Calico. FBI jäi asian suhteen epävarmaksi. Calicon äiti Patty Doel (k. 2006) oli vakuuttunut siitä, että kuvassa oli hänen tyttärensä. Hän esitti varmuudelleen perusteluksi sen, että kuvan naisen säärissä oli samanlainen arpi, jollainen Calicolle oli aikoinaan jäänyt auto-onnettomuudesta. Michael Henley löydettiin kuolleena Zuñi-vuorilta vuonna 1990. Henleyn kuolemaan ei kuitenkaan todettu liittyvän rikosta eikä hän ollut kuvan toinen henkilö.
Tara Calico julistettiin kuolleeksi vuonna 1998 ja tapaus kirjattiin henkirikokseksi. Vuonna 2007 viranomaiset ilmoittivat, etteivät uskoneet vuonna 1989 löydetyn valokuvan naisen olleen Calico. Vuonna 2008 sheriffi Calicon katoamisalueelta ilmoitti saaneensa tietoa, jonka perusteella kaksi teini-ikäistä poikaa olisi paniikissa surmannut Calicon törmättyään tähän tapaturmaisesti. Pidätyksiä ei kuitenkaan tehty eikä lisää tietoa potentiaalisista epäillyistä julkistettu. Vuonna 2019 FBI lupasi 20 000 Yhdysvaltain dollarin palkkion henkilölle, jolla olisi tietoa Calicon katoamisesta. Syyskuussa 2021 tutkijat ilmoittivat mahdollisesta uudesta johtolangasta, josta ei kuitenkaan kerrottu tarkemmin. Ketään ei ole pidätetty tapauksesta epäiltynä. Calicon katoamisesta on tehty elokuva ja podcast.
Preussilainen peli
Preussilainen peli on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla: Preussilainen peli eli kaksiratsupuolustus (Two knights defence) on italialaistyyppisestä alusta syntyvä muunnelma.
Pääjatko
Musta on käytännöllisesti katsoen pakotettu vastaamaan siirtoon 4.Rg5 siirrolla 4...d5 uhraten sotilaan. Valkoisella sotilaan etu, mutta mustalla parempi upseeripeli.
Traxlerin gambiitti on erittäin terävä jatko siirtoon 4.Rg5.
Ulvestad-muunnelma on myös hyvin terävä variantti. Aloittelevat pelaajat saattavat pelata mustan viidennen siirron 5...Rxd5?! ja peli voi jatkua esimerkiksi seuraavasti: Valkoisella on lupaava jatko siirrossa 6. Rxf7, mutta 6...Kxf7 saa vastaukseksi 7.Df3+, jolloin kuningas joutuu puolustamaan tuplahyökättyä ratsua. Valkoisella on vaarallinen asema.
Paistettu maksa -hyökkäys Valkoinen uhraa ratsunsa saaden samalla vaarallisen hyökkäyksen. Mustan d5-ratsu on tuplahyökätty, joten musta on käytännöllisesti katsoen pakotettu tuomaan kuninkaansa keskemmälle lautaa puolustamaan ratsua. Tyypillinen jatko voisi olla siis Valkoinen lisää painetta d5-ratsuun mustan yrittäessä lisätä puolustusta. Nykyteorian valossa siirrolla 6.d4!? on saavutettu vieläkin parempia tuloksia.
Fender Jazz Bass
Fender Jazz Bass (J-Bass) on Leo Fenderin Precision Basson jälkeen suunnittelema bassokitara, jota on valmistettu vuodesta 1960 eteenpäin. Mallista on kehitetty erilaisia versioita esimerkiksi aktiivisella elektroniikalla.
Jazz Bass-mallissa on kokopuinen runko ja vaahterainen kaula. Mallin kaikki metalliosat on kromattu. Mallin kaula on kapeampi varsinkin lähellä satulaa. Säätiminä alkuperäisessä bassossa on äänenvoimakkuuden säätö kummallekin mikrofonille ja yksi sävynsäätö.
Jazz Bass, puhekielessä jazz-basso, poikkeaa P-bassosta siten että siinä on kaksi yksikelaista mikrofonia P-Basson yhden jaetun mikrofonin sijasta. Mikrofonityyppiä nimitetään yleisesti jazz-basso - mikrofoniksi. Jazz-basson sointi on niiden ansiosta kirkkaampi kuin P-basson.
Tunnettuja Jazz basson käyttäjiä
Tunnettuja Jazz Bassin käyttäjiä ovat mm. Jaco Pastorius, joka Weather Report yhtyeessä teki yleisemmin tunnetuksi nauhattoman sähköbasson. Hänen bassonsa oli muunnettu alkuperäisestä Jazz-bassosta nauhat poistamalla.
Muita tunnettuja käyttäjiä ovat esimerkiksi:
Lähteet
thumb|250px|[[Rush (yhtye)|Rush-yhtyeen basisti Geddy Lee soittamassa omaa signature Jazz-bassoaan.]]
FS Protet (1898)
Protet oli Ranskan laivaston vuonna 1898 vesillelaskettu Catinat-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1896. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1898 ja otettiin palvelukseen helmikuussa 1899.
Palvelus
Alus poistettiin 1910 alusluettelosta ja romutettiin.
Tanja Poutiainen-Rinne
Tanja Tuulia Poutiainen-Rinne (s. 6. huhtikuuta 1980 Rovaniemi) on suomalainen alppihiihtäjä, olympia- ja MM-mitalisti. Hän on arvokisamitalien määrällä mitattuna Suomen menestynein alppihiihtäjä. Poutiainen-Rinne voitti olympiahopeaa suurpujottelusta Torinon olympialaisissa 2006, pujottelun ja suurpujottelun hopeaa Bormion MM-kilpailuissa 2005 sekä kaksi pronssia Val d'Iseren MM-kilpailuissa 2009.
Kaudella 2004–2005 Poutiainen-Rinne voitti pujottelun ja suurpujottelun maailmancupin kokonaiskilpailut. Kaudella 2008–2009 hän voitti suurpujottelun kokonaiskilpailun. Yhteensä hän voitti urallaan 11 maailmancupin osakilpailua. Poutiainen lopetti uransa kauden 2013–2014 lopussa.
Poutiainen-Rinne palkittiin vuosina 2004, 2005 ja 2006 Suomen Vuoden naisurheilijana.
Arvokisat
Poutiainen voitti vuonna 1997 nuorten MM-kultaa pujottelussa sekä pronssia supersuurpujottelussa. Vuonna 1999 hän sai pronssia nuorten MM-kilpailuiden suurpujottelussa.
Ensimmäisissä olympialaisissaan Naganossa 1998 Poutiainen oli pujottelussa 18:s ja suurpujottelussa 26:s. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 Poutiainen oli suurpujottelun 11:s. Pujottelussa hän oli ensimmäisen kierroksen jälkeen kolmantena, mutta laski toisella kierroksella ulos.
Bormion MM-kilpailuissa 2005 Poutiainen saavutti ensimmäisenä suomalaisena naisalppihiihtäjänä MM-mitalin voittamalla hopeaa pujottelusta ja suurpujottelusta. Torinon olympialaisissa 2006 Poutiaisesta tuli olympialaisten ensimmäinen suomalainen alppimitalisti, kun hän sai hopeaa suurpujottelussa vaikeissa olosuhteissa käydyssä kisassa. Kaksi päivää aikaisemmin hän oli pujottelun kuudes, mikä sekin oli Suomen olympiahistorian siihen mennessä paras alppihiihtosijoitus.
Åren MM-kilpailuissa 2007 Poutiainen oli sekä pujottelussa että suurpujottelussa 14:s. Val d'Iseren MM-kilpailuissa 2009 Poutiainen voitti pronssia sekä suurpujottelussa että pujottelussa.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Poutiainen oli pujottelussa kuudes ja suurpujottelussa 13:s. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli pujottelussa kuudes ja suurpujottelussa 13:s.
Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Poutiainen sijoittui pujottelussa neljänneksi ja suurpujottelussa 15:nneksi.
Helmikuussa 2014 Poutiainen osallistui viidensiin ja viimeisiin olympialaisiinsa Sotšissa ollen pujottelussa 12:s ja suurpujottelussa 14:s.
Maailmancup
Poutiainen saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä olemalla 18:s Val d'Iseren suurpujottelussa joulukuussa 1997. Hän vakiinnutti asemansa maailmancupissa kaudella 2000–2001 sijoittumalla kahdeksan kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Hänen paras sijoituksensa oli kuudes sija Semmeringin suurpujottelussa. Hän oli 12:s sekä pujottelun että suurpujottelun yhteispisteissä ja sijoittui 13:nneksi MM-kilpailuiden suurpujottelussa.
Kaudella 2001–2002 Poutiainen saavutti ensimmäistä kertaa maailmancupin palkintokorokesijoituksen oltuaan Sestrieren pujottelukilpailun toinen joulukuussa 2001. Maaliskuussa 2002 hän oli kolmas Altenmarkt-Zauchenseen suurpujottelussa ja sijoittui pujottelucupin kokonaispisteissä seitsemänneksi. Poutiainen sijoittui kaudella 2002–2003 pujottelussa tasaisesti kymmenen parhaan joukkoon, oli kerran toinen ja sijoittui pujottelucupin kokonaispisteissä kolmanneksi. Kaudella 2003–2004 hän voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa Levin pujottelukilpailussa.
Kaudella 2004–2005 Poutiainen nousi tekniikkalajien ykköseksi voittamalla sekä pujottelun että suurpujottelun maailmancupin ensimmäisenä suomalaisena naisalppihiihtäjänä. Hän voitti kauden aikana kolme pujotteluosakilpailua sekä yhden suurpujotteluosakilpailun. Kaudella 2005–2006 Poutiaisen paras sijoitus oli suurpujottelusta kuudes sija. Kaudella 2006–2007 Poutiainen voitti yhden suurpujottelun maailmancupin osakilpailun ja sijoittui suurpujottelucupin loppupisteissä toiseksi.
Kaudella 2007–2008 Poutiainen voitti yhden pujotteluosakilpailun ja oli pujottelucupin ja suurpujottelucupin neljäs. Kaudella 2008–2009 Poutiainen voitti suurpujottelucupin ja yhden suurpujotteluosakilpailun. Pujottelucupissa hän oli neljäs ja pujotteluosakilpailussa parhaimmillaan toinen. Kaudella 2009–2010 Poutiainen voitti suurpujottelun osakilpailut Itävallan Söldenissä ja Italian Cortina d’Ampezzossa. Levin pujottelussa hän oli kolmas.
Kaudella 2010–2011 Poutiainen oli Courchevelin pujottelussa toinen ja Levin sekä Zwieselin pujotteluissa kolmas. Sankt Moritzin suurpujottelussa hän sijoittui toiseksi häviten vain sadasosan Tessa Worleylle. Flachaun pujottelussa Poutiainen jakoi voiton Maria Rieschin kanssa. Pujottelucupissa hän sijoittui toiseksi ja suurpujottelucupissa kolmanneksi. Kaudella 2011–2012 Poutiainen oli Courchevelin ja Kranjska Goran pujottelussa toinen.
Alppihiihtouran jälkeen
Puotiainen työskenteli uransa jälkeen ensin urheilualan yrittäjänä muun muassa sparraten ja mentoroiden urheilijoita. Hän perusti vuonna 2019 Lapin urheiluopistolla Rovaniemellä toimivan Comeback Center -nimisen kuntoutusklinikan, jossa huippu-urheilijat ja tavalliset kansalaiset saavat loukkaantumisiinsa apua eri alojen ammattilaisilta.
Muuta
Alppihiihdon lisäksi Poutiainen on harrastanut jalkapalloa, jossa hän on edustanut Rovaniemen Palloseuran (RoPS) naisjoukkuetta. Hän saavutti D- ja C-ikäluokista kolme Suomen mestaruutta jalkapallon tekniikkakisoista vuosina 1993, 1994 ja 1995.
Vuoden 2008 Urheilugaalassa Poutiainen palkittiin Esikuva-uunolla.
Aktiiviuran aikana Poutiaisen pituus oli 170 cm ja paino 67 kg.
Yksityiselämä
Tanja Poutiainen avioitui Vesa Rinteen kanssa elokuussa 2015 ottaen sukunimekseen Poutiainen-Rinne ja he saivat kaksoset, pojan ja tytön, toukokuussa 2016.
Nicolas Bal
Nicolas Bal (s. 2. kesäkuuta 1978 Saint-Martin d'Heres, Ranska) on ranskalainen entinen yhdistetyn kilpailija.
Bal oli saavuttamassa Ranskalle olympiapronssia yhdistetyn joukkuekilpailussa Naganon talviolympialaisissa 1998. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui normaalikilpailussa kymmenenneksi, joka on hänen uransa paras sijoitus olympialaisten henkilökohtaisilla matkoilla.
1999 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Itävallan Ramsaussa Bal sijoittui normaalikilpailussa ja joukkuekilpailussa neljänneksi.
Balin uran paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on kuudes tila vuoden 1996 Oslon normaalikilpailusta.
Bal lopetti uransa kauden 2006–2007 jälkeen.
Hattara (makeinen)
pienoiskuva|Hattarakone. Hattara on hattarakoneella sokerista valmistettua makeaa ainetta. Se koostuu hyvin ohuista, silkkimäisistä sokerisäikeistä. Suurin osa hattarasta on ilmaa: sokeria siinä on vain runsas ruokalusikallinen. Se on hyvin makeaa ja muuttuu kastuessaan tahmeaksi. Suussa se tuntuu pehmeältä ja villavalta kuin pumpuli, mutta liukenee nopeasti. Hattarat värjätään yleensä elintarvikeväreillä. Tyypillisin hattaran väri on vaaleanpunainen.
Hattaroita myydään huvipuistoissa ja muissa huvittelupaikoissa.
Hattaran valmistaminen
Hattarakoneessa on keskellä pieni kulho, johon sokeri ja elintarvikeväri kaadetaan. Sokeri kuumennetaan 165 asteeseen, jolloin se sulaa ja kulkee pyörivän liikkeen ajamana pienten reikien läpi suurempaan astiaan, josta laitteen käyttäjä pyörittää jähmettyneitä, lasimaisia sokerisäikeitä tikun tai paperikartion ympärille. Hattaraa myydään yleensä hyvin suurina annoksina, koska suurin osa (98 %) sen tilavuudesta on ilmaa. Hattara ei ole hyväksi hampaille, mutta sisältää silti yllättävän vähän sokeria: tavallisessa hattarassa sokeria on vähemmän kuin tölkillisessä normaalia virvoitusjuomaa.
Historia
thumb|Hattara Pehmeä ja pilvimäinen hattara keksittiin 1800-luvun lopulla, mutta jo paljon aikaisemmin sulatetusta sokerista valmistettiin erilaisia koristeita esimerkiksi jälkiruokiin. Alkeellista hattaraa voidaan valmistaa kastamalla haarukka sulaan sokeriin: kun haarukka vedetään pois, syntyy ohuita sokerisäikeitä. Haarukkaa liikutetaan nopeasti edestakaisin öljytyn, ylösalaisin käännetyn kulhon yläpuolella. Näin saatu massa voidaan pyörittää palloksi ja tarjota muiden jälkiruokien kuten jäätelön kanssa. Tällaista harrastettiin Italiassa jo 1400-luvulla. Valmistustapa sopii esimerkiksi ravintoloihin, mutta suurten kansanjoukkojen hattarannälän tyydyttämiseksi menetelmä on liian työläs ja hidas. Laajamittaiseen kaupalliseen valmistamiseen tarvittiin tehokkaampia välineitä.
Nykyisenlaisen hattaran keksijöiksi on useita ehdokkaita. Ilmeisesti ensimmäisen hattarakoneen keksivät kaksi Nashvillessa asunutta makeisvalmistajaa, William Morrison ja John C. Wharton vuonna 1897. Heidän laitteessaan sokeri kaadettiin kuumennetulle levylle, joka sulatti sen. Levy pyöri hyvin nopeasti, jolloin keskipakoisvoima pakotti sulaneen sokerin pienten reikien läpi. Wharton ja Morrison saivat laitteelleen patentin vuonna 1899. Ensimmäisen kerran sitä käytettiin vuonna 1904 Saint Louisin maailmannäyttelyssä. Keksijät kutsuivat tuotetta nimellä fairy floss ja myivät sitä laatikoissa 25 sentin hintaan annokselta. Tuohon aikaan hinta oli hyvin kallis: puolet näyttelyn pääsymaksusta. Siitä huolimatta hattaraa myytiin näyttelyssä 68 656 laatikollista.
Hattara ei ole juurikaan muuttunut historiansa aikana. Korkeintaan siihen on lisätty uudenlaisia väri- ja makuaineita.
Therapeia-säätiö
Therapeia-säätiö on vuonna 1958 perustettu säätiö, joka antaa Suomessa psykoanalyyttisen viitekehyksen mukaista psykoterapiakoulutusta esimerkiksi yhteistyössä Helsingin yliopiston kanssa. Säätiön kotipaikka on Helsinki.
Koulutustoiminnan ohella säätiö julkaisee Psykoterapia-lehteä ja alansa kirjallisuutta.
Peisandros Spartalainen
Peisandros (, ; 400-luku eaa. – 395 eaa.) oli spartalainen laivaston päällikkö Korintin sodan aikana. Hän oli Spartan kuningas Agesilaos II:n velipuoli. Vuonna 395 eaa. Agesilaos nimitti kokemattoman Peisandroksen johtamaan Spartan laivastoa Aigeianmerellä. Ateenalaisen Kononin johtama persialainen laivasto kukisti kuitenkin spartalaiset samana vuonna käydyssä Knidoksen taistelussa. Peisandros menehtyi taistelussa.
Galliumnitridi
Galliumnitridi (GaN, gallium nitride) on galliummetallin ja epämetalleihin kuuluvan typen muodostama epäorgaaninen yhdiste, jossa gallium jakaa elektropositiivisena (Linus Paulingin elektronegatiivisuusarvoilla 1,6) elektroninsa elektronegatiivisemmalle typelle (elektronegatiivisuusarvo 3,0).
Elektronegatiivisuusarvojen keskisuuren eroavuuden (0,4–2,0) vuoksi galliumin ja typen välille muodostuu poolinen kovalenttinen kolmoissidos. Alkuaineparista johtuen yhdisteellä esiintyy puolijohteen ominaisuuksia. Galliumnitridin kiderakenne perustuu heksagonaaliseen sinkkivälkkeen kuutiorakenteen mukaisesti.
Galliumnitridi on haitallista ihmiselle ja ympäristölle, koska vedessä ja kosteissa olosuhteissa siitä muodostuu ammoniakkia ja galliumin oksideja. Lisäksi sen valmistuksessa käytettävät organometallit ovat haitallisia kemikaaleja, jotka muodostavat helposti joko hapen oksideja tai radikaaliyhdisteitä.
Käyttö
Galliumnitridin kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia on tutkittu vuosikymmenten ajan sen puolijohdemaisen käyttäytymisen (sähkön- ja lämmönjohtokyvyn) vuoksi. Lisäksi nitridit ovat kemiallisesti ja termisesti kestävämpiä kuin muut puolijohteisiin kuuluvat arsenidit, antimonidit ja fosfidit. Kestävyydestä johtuen galliumnitridiä käytetään ankaria ja termisesti haastavia ympäristöolosuhteita tarkkailevissa havaitsimissa.
Ongelmat
Galliumnitridin käyttöä rajoittavat sen konduktiiviset ja termiset ominaisuudet. Yksittäisen GaN-kiteen kasvatukseen vaikuttavat typen tasapainohöyrynpaine GaN:n sulamispisteessä, minkä seurauksena pinnoitteesta voi tulla epätasainen, koostumus voi vaihdella tai pinnoille voi muodostua halkeamia. Galliumnitridin toiminnan parantamiseksi sitä täytyy käsitellä lisäaineilla, jotka täyttävät sen n- ja p-tyypin puolijohdeominaisuudet]. Yleisimpiä n-tyypin konduktiivisuutta parantavia lisäaineita ovat Si, Ge ja Se. P-tyypin lisäaineita ovat puolestaan Zn, Mg tai Ca.
Lisäaineiden ohella galliumnitridin sähköisiä ja termisiä ominaisuuksia voidaan parantaa muodostamalla siitä puolijohdeseoksia alumiininitridin (AlN), indiumnitridin (InN) tai mangaanin (Mn) avulla. Aineiden lisäyksen seurauksena muodostuu alumiinigalliumnitridiä (AlGaN), indiumgalliumnitridiä (InGaN) tai galliummangaaninitridiä (GaMnN), joiden kemialliseen koostumukseen vaikuttaa yhdisteiden seossuhteet. Seosten sekä substraatin käyttö kuitenkin samalla lisäävät tietyissä suhteissa GaN-päällysteen heterogeenisyyttä. Yhdisteiden eri sähkön- lämmönjohtavuuskertoimista sekä lämpölaajenemiskertoimista johtuen hilarakenteisiin voi muodostua jännityskohtia, jotka voivat heikentää pinnoitteen toimintaa tai haurastuttaa sitä.
Yhdisteiden koosta johtuen päällysteiden kriittistä kerrospaksuutta tutkitaan röntgensädediffraktiolla, koska elektronien liikkuvuus ja niiden aaltofunktioiden päällekkäisyys vähenevät seosmassan kasvaessa. Myös puolijohdemateriaaleissa sijaitsevien elektroneilla täytettävien aukkojen koko pienenee kerrospaksuuden kasvaessa, koska kerrokset painautuvat tiiviimmin kasaan. Kerrostumat vaikuttavat myös galliumnitridipäällysteen resistiivisiin sekä optisiin ominaisuuksiin, minkä vuoksi kyseisiä ominaisuuksia tutkitaan puolestaan UV-emissiospektrometrialla sekä valosähköisten ja luminesenssisten mittausten avulla.
La Sexorcisto: Devil Music Volume One
La Sexorcisto: Devil Music Volume One on White Zombien kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 1992. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 26.
San Diego Padres
San Diego Padres on yhdysvaltalainen ammattilaisbaseballjoukkue, joka pelaa Major Leaguen National Leaguessa. Joukkue perustettiin vuonna 1969, ja se on voittanut National Leaguen vuosina 1984 sekä 1998, mutta hävisi molempina kertoina World Seriesin.
Padres ja Los Angeles Angels of Anaheim ovat ainoat MLB:ssä pelaavat alkujaan kalifornialaiset seurat, sillä Dodgers ja Giants saivat alkunsa New Yorkissa, ja Athletics Philadelphiassa.
Kymmenpistepirkko
Kymmenpistepirkko (Adalia decempunctata) on leppäkerttujen heimoon kuuluva hyönteislaji. Kymmenpistepirkko on kaksipistepirkon kokoinen 3,5–4,5 mm kovakuoriainen, jonka tuntosarvet ja jalat ovat aina punakeltaiset. Väritys muuten on hyvin vaihteleva. Keltaisessa etuselässä on mustia kuvioita. Peitinsiivet voivat olla punaiset, mustat tai kellertävät. Peitinsiivissä on tyypillisesti kummallakin puolella viisi mustaa tai keltaista täplää riippuen peitinsiiven pohjaväristä. Lajille on ominaista kuvioiden huomattava vaihtelu eri yksilöiden välillä. Kymmenpistepirkot liikkuvat puissa ja pensaissa saalistaen mm. kirvoja ja punkkeja. Laji talvehtii aikuisena maassa, lehtikarikkeessa ja kuolleen kasvillisuuden seassa. Toukka on harmaa ja siinä on mustia karvatupsuja. Kymmenpistepirkko on kaksipistepirkkoa harvinaisempi ja runsain Suomen lounaisosissa.
Derek and the Dominos
thumb|320px|Derek and the Dominos vuonna 1970. Takarivissä vasemmalta oikealle Jim Gordon, Carl Radle, Bobby Whitlock ja Eric Clapton. Derek and the Dominos oli vuosina 1970–1971 toiminut rockyhtye. Se julkaisi yhden albumin ennen hajoamistaan.
Historia
Derek and the Dominosin perustivat keväällä 1970 laulaja ja kitaristi Eric Clapton sekä Bobby Whitlock, Carl Radle ja Jim Gordon, jotka olivat kaikki soittaneet aiemmin Delaney & Bonnie & Friends -yhtyeessä.
Derek and the Dominos esiintyi ensimmäisen kerran 14. kesäkuuta 1970 Lontoon Lyceum Ballroomissa ja jatkoi Englannin-kesäkiertueelle. Yhtye nauhoitti loppukesällä ainoaksi jääneen studioalbuminsa Layla and Other Assorted Love Songs, joka julkaistiin marraskuussa 1970. Albumilla soittaa kitaraa myös Duane Allman. Albumi menestyi Yhdysvalloissa, missä singlet ”Layla” ja ”Bell Bottom Blues” nousivat listoille. Britanniassa albumi ei menestynyt.
Esikoisalbuminsa julkaisun jälkeen yhtye konsertoi vielä Englannissa ja Yhdysvalloissa aina joulukuun 6. päivään 1970 asti. Yhtye kokoontui vielä toukokuussa 1971 studiossa nauhoittaakseen toisen albuminsa mutta hajosi ennen sen valmistumista. Laulaja ja kitaristi Eric Clapton jätti sen jälkeen musiikin väliaikaisesti.
Derek and the Dominosin maine on vuosien kuluessa kasvanut, ja sitä pidetään nykyisin Eric Claptonin yhtenä parhaista saavutuksista.
Screen Actors Guild Awards 2018
Screen Actors Guild Awards 2018 oli 24. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin Screen Actors Guild -palkintoja vuoden parhaille elokuva- ja televisiosuorituksille. Gaala järjestettiin 21. tammikuuta 2018 Los Angelesissa, Kaliforniassa. Gaalan juontajana toimi Kristen Bell.
Ehdokkaat julkistettiin 13. joulukuuta 2017.
Erkki Kataja
Erkki Olavi Kataja (19. kesäkuuta 1924 Kuusankoski – 27. huhtikuuta 1969 Kuusankoski) oli suomalainen seiväshyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti Lahden Kalevaa, Turun Urheiluliittoa ja Kuusankosken Urheiluseuraa. Kataja tuli tunnetuksi siitä että hän hyppäsi kesähelteilläkin pipo päässä. Ammatiltaan hän oli poliisi.
Kataja paransi kesäkuussa 1950 seiväshypyn Suomen-ennätystä kahdella senttimetrillä lukemiin 427. Hän jäi kuitenkin elokuun Kalevan kisoissa kolmanneksi, joten häntä ei valittu Suomen joukkueeseen Brysselin EM-kisoihin.
András Koroknay-Pál
thumb|András Koroknay-Pál (oikealla) Pietarin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2007. András Koroknay-Pál (s. 19. huhtikuuta 1976) on suomalainen miekkailija. Hän edustaa Helsingin miekkailijoita ja hänen valmentajansa on Peter Neelis.
Koroknay-Pál on Pohjoismaiden mestari kalvalla vuodelta 2005 ja voittanut pronssia vuonna 1999. Hän on voittanut kalvan Suomen mestaruuden vuosina 1996, 2003, 2005, 2007, 2009 ja 2013. Lisäksi hän on voittanut floretin Suomen mestaruuden vuosina 1998, 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2007, 2009, 2010 ja 2012.
Tomoji Tanabe
Tomoji Tanabe ( Tanabe Tomoji, 18. syyskuuta 1895 – 19. kesäkuuta 2009) oli maailman vanhin elossa ollut mies. Tanabea vanhempia naisia oli Japanissa tuolloin elossa kaksi ja koko maailmassakin vain kuusi. Hän oli kotoisin Kyūshūn saarelta Japanista. Omien sanojensa mukaan hänen pitkäikäisyytensä johtui päivittäisestä maitomukillisesta.
Tanabesta tuli Japanin vanhin elossa oleva mies, kun Nijiro Tokuda kuoli 111-vuotiaana 12. kesäkuuta 2006. Puertoricolainen Emiliano Mercado del Toro (115) kuoli 24. tammikuuta 2007, jolloin Tanabesta tuli virallisesti maailman vanhin elossa oleva mies. Tanabe kuoli 113-vuotiaana sydämen vajaatoimintaan, jolloin maailman vanhimmaksi elossa olevaksi mieheksi tuli Henry Allingham.
Tomoji Tanaben kuollessa maailman vanhin elossa oleva ihminen oli Gertrude Baines, johon hänellä oli yli vuoden ja viiden kuukauden ikäero.
Miyakonojossa syntynyt Tanabe työskenteli insinöörinä. Hänellä oli kahdeksan lasta, 25 lastenlasta, 53 lastenlastenlasta sekä kuusi lastenlastenlastenlasta. Ennen kuolemaansa Tanabe asui yhdessä viidennen poikansa ja miniänsä kanssa.
Itay Shechter
pienoiskuva|Itay Shechter (2016) Itay Menachem Shechter (s. 22. helmikuuta 1987 Ramat Yishai, Israel) on israelilainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligat ha'Alissa pelaavaa Maccabi Haifa FC:tä. Pelinumerolla 9 pelaavan Shechterin pelipaikka on hyökkääjä. Hän kuuluu Israelin jalkapallomaajoukkueeseen. Shechter on molempijalkainen.
Ura
Israelissa uransa aloittanut Shechter siirtyi ensimmäistä kertaa ulkomaille vuonna 2011, kun hän siirtyi Hapoel Tel Aviv FC:stä saksalaiseen 1. FC Kaiserslauterniin. Hapoelin riveissä Shechter pääsi pelaamaan Mestareiden liigaa vuonna 2010. Kaiserslauternia Shechter edusti vuoteen 2013 asti tekemättä läpimurtoa. Hän kävi välillä lainalla Valioliigan Swansea Cityssä onnistumatta sielläkään. Kaudeksi 2013-14 Shecheter palasi takaisin Tel Aviviin, mutta puolen vuoden ja seitsemän liigamaalin jälkeen hänet lainattiin tammikuussa 2014 Ligue 1:n nousijaseuraan FC Nantesiin. Hän ei tehnyt lainapestinsä aikana yhtään maalia, mutta Nantes osti hänet silti omakseen kesällä 2014. Helmikuussa 2015 Shechter siirtyi kotimaansa Maccabi Haifa FC:hen.
Israelin jalkapallomaajoukkueessa 178 senttimetriä pitkä Shechter debytoi vuonna 2009 ja on ollut yksi maajoukkueen tärkeistä pelaajista.
Madrid Arena
thumb|Madrid Arena ulkoa. thumb|Madrid Arena sisältä.
Madrid Arena on monitoimiareena Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee Casa de Campossa lähellä kaupungin keskustaa. Areena valmistui vuonna 2003 ja sen ensimmäinen laajennus vuotta myöhemmin. Areena on suunniteltu urheilu-, messu- ja kulttuurikäyttöön, ja se rakennettiin alun perin Madridin vuoden 2012 kesäolympialaisten isännyysehdokkuutta varten. Mikäli Madrid olisi saanut olympialaiset järjestääkseen, olisi areenalla järjestetty muun muassa kori-, käsi- ja lentopallon sekä voimistelun kilpailutapahtumat.
Areena on ympyränmuotoinen ja kolmikerroksinen, ja sen kokonaispinta-ala on 30 000 neliömetriä. Yleisökapasiteetti on suurimmillaan koripallo- ja tennisotteluissa, 10 278. Kompleksiin kuuluu myös lisärakennus, Pabellón de Cristal, joka on yhdistetty päärakennukseen tunnelilla. Areena on Madridin kaupungin omistuksessa ja sitä hallinnoi yhtiö nimeltä Madrid Espacios y Congresos.
Vallan linnake
Vallan linnake on tanskalainen televisiosarja, jonka tuotanto alkoi vuonna 2010. Se kuvaa fiktiivistä Tanskan hallituspolitiikkaa nopeatempoisesti. Suomessa Yleisradio on esittänyt kaikki tuotantokaudet.
Sarjan päähenkilö on fiktiivisen Maltilliset-puolueen (tansk. De Moderate) uutena puheenjohtajana aloittava Birgitte Nyborg (Sidse Babett Knudsen). Muita päähenkilöitä ovat nuori toimittaja Katrine Fønsmark (Birgitte Hjort Sørensen) sekä ensimmäisellä ja toisella kaudella Birgitte Nyborgin PR-avustajana toimiva Kasper Juul (Pilou Asbæk). Nyborgin pahin kilpailija on Liberaalisen puolueen johtaja ja entinen pääministeri Lars Hesselboe (Søren Spanning). Sarja sijoittuu suurelta osin Kööpenhaminassa sijaitsevaan Christiansborgin linnaan, jossa toimivat Tanskan parlamentti, pääministeri ja korkein oikeus. Sarjan tanskankielinen alkuperäisnimi, Borgen, on Christiansborgin linnan kutsumanimi.
Sarja on saavuttanut suosiota Tanskan ulkopuolella ja voittanut erilaisia palkintoja. Esimerkiksi vuonna 2012 Britannian elokuva- ja televisioakatemia BAFTA nimesi Vallan linnakkeen parhaaksi ulkomaiseksi televisiosarjaksi. Saman vuoden lokakuussa The New York Times ylisti sarjaa ja vertasi sitä Downton Abbeyyn. Lisäksi televisioyhtiö NBC on suunnitellut tekevänsä sarjasta yhdysvaltalaisen version.
Vallan linnakkeen kahden ensimmäisen tuotantokauden saaman suosion vuoksi Tanskan yleisradio DR tuotti sarjasta kolmannen kauden, joka esitettiin Tanskassa vuoden 2013 alussa. Kolmannella kaudella kirjoittajat esittivät kysymyksen ”voiko vallan saavuttaa ja pysyä omana itsenään”.
Sarjasta kuvataan myös neljäs tuotantokausi Netflixin ja Danmarks Radion yhteistuotantona, jota ovat tekemässä alkuperäiset näyttelijät ja luova ryhmä. Neljäs tuotantokausi esitetään vuonna 2022, ensin Tanskan televisiossa ja sen jälkeen Netflixissä maailmanlaajuisesti.
Juoni
Kahdessa ensimmäisessä jaksossa käydään vaalit ja muodostetaan uusi hallitus. Päähenkilö Birgitte Nyborg Christensen neuvottelee sekä oikeiston että vasemmiston kanssa ja lopulta nousee aiemmasta oppositiosta muodostetun vasemmistohallituksen pääministeriksi. Lisäksi sarjassa päästään seuraamaan pääministerin työtä ja hänen perhe-elämäänsä, ja kuinka työ pääministerinä vaikuttaa Nyborgin perhe-elämään. Ensimmäisen tuotantokauden päätösjaksossa Nyborg ja hänen miehensä päätyvät avioeroon.
Puolueet
Lehdissä sarjan alun tapahtumien on spekuloitu olleen ennakointia syyskuun 2011 parlamenttivaaleista. Esimerkiksi ”Vapauspuolue” muistuttaa Tanskan maahanmuuttovastaista kansanpuoluetta, hallitseva pääministeripuolue ”Liberaalit” vuosien 2001–2011 liberaalia pääministeripuoluetta Venstreä, vasemmistoblokkia johtava suuri ”Työväenpuolue” sosiaalidemokraatteja, ”Solidarisk Samling” äärivasemmiston Yhtenäisyyslistaa, konservatiivinen ”Ny Højre” konservatiivipuoluetta ja niin edelleen.
Päähenkilön ”Maltilliset” (De Moderate) muistuttaa sikäli maahanmuuttomyönteistä sosiaaliliberaalia Radikale Venstreä, että puolue sijaitsee oikeiston ja vasemmiston välissä vaikka onkin mukana vasemmistoblokissa, sillä on naispuheenjohtaja ja se on maahanmuuttomyönteinen. Tämä yhteys ei silti ole yhtä selvä kuin yllä mainitut.
Lidokaiini
Sitä käytetään usein hammashoidoissa paikallispuudutteena sekä ennenaikaisen siemensyöksyn hoitoon. Lidokaiini on myös tehokas suonensisäisenä lääkkeenä sydämen rytmihäiriöissä.
Lidokaiini on WHO:n listalla yhteiskunnalle tärkeimmistä lääkkeistä.
Suomessa myytävistä lääkeaineista lidokaiinia sisältävät esimerkiksi Emla-emulsiovoide.
2-aminopyridiini
2-Aminopyridiini (C5H7Nundefined) on pyridiinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen ja heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään valmistettaessa esimerkiksi lääkkeitä ja väriaineita.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa 2-aminopyridiini on väritöntä kiteistä ainetta. Se on hyvin vesiliukoista ja liukenee myös etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdisteellä esiintyy imiini-enamiinitautomeriaa. 2-Aminopyridiinin liuokset ovat emäksisiä. Yhdiste reagoi elektrofiilien kanssa olosuhteista riippuen joko renkaan tai aminoryhmän typpiatomilla. 2-Aminopyridiini voi reagoida myös elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. 2-Aminopyridiini ärsyttää ihoa, silmiä ja hengityselimiä. Sille altistuminen voi aiheuttaa kouristuksia ja muita keskushermostoperäisiä vaikutuksia.
Valmistus ja käyttö
2-Aminopyridiiniä valmistetaan pyridiinin ja natriumamidin välisellä niin kutsutulla Tšitšibabin-reaktiolla. Sitä käytetään väriaineiden, maatalouskemikaalien ja lääkeaineiden esimerkiksi sulfapyridiinin, tripelennamiinin, piroksikaamin ja tenoksikaamin synteeseissä.
Konecranes
Konecranes Oyj on suomalainen nostureita valmistava ja kunnossapitopalveluita tarjoava pörssiyhtiö. Konecranes on tunnettu teollisuuden siltanostureista, mutta se automatisoi myös satamia valmistamalla satamanostureita. Satamien lisäksi Konecranesin asiakkaita ovat muun muassa telakat, terminaalit, koneenrakennus- ja prosessiteollisuus, joille yhtiö toimittaa nostoratkaisuja ja huoltopalveluita kaikille nosturimerkeille ja työstökoneille.
Konecranes-konsernin liikevaihto oli vuonna 2022 noin 3,37 miljardia euroa, ja sillä oli yli 16 500 työntekijää noin 50 eri maassa. Tammikuussa 2017 toteutuneen Terex-kaupan myötä Konecranesista tuli maailman suurin toimija satama- ja teollisuusnostolaitteisiin liittyvässä liiketoiminnassa. Konecranes Oyj:n osake on noteerattu Helsingin pörssissä ja sen pääkonttori sijaitsee Hyvinkäällä.
Talouselämä-lehden mukaan Konecranes oli vuonna 2021 liikevaihdolla mitattuna Suomen 25. suurin yritys.
Kone-konsernin osana (1910–1993)
Konecranesin historia alkaa vuodesta 1910, jolloin Kone Oy perustettiin, mutta sen nykyisen liiketoiminnan voidaan katsoa alkaneen vuonna 1933, jolloin Kone aloitti suurten teollisuusnostureiden valmistuksen. Satamanostureiden valmistus lisääntyi voimakkaasti 1950-luvulla. Vuonna 1962 Kone laajensi myös huolto- ja kunnossapitoliiketoimintaan. Yhtiön ensimmäinen kansainvälinen yritysosto tapahtui vuonna 1973, jolloin ostettiin norjalainen Wisbech-Refsum, yritysostoja tehtiin myöhemmin muun muassa Yhdysvalloista, Iso-Britanniasta, Australiasta ja Ranskasta.
Vuonna 1988 Kone Oy:n nosturitoiminnasta tuli itsenäinen liiketoiminta-alue nimeltä Kone Cranes. Sen johtajaksi nimitettiin Stig Gustavson, joka oli johtanut vuodesta 1982 Kone Oy:n Roxon-yksikköä. 1990-luvun taitteessa Neuvostoliiton kauppa romahti ja vähentyneeseen kysyntään tuotantoa alettiin sopeuttaa Gustavsonin johdolla suurella rakenneuudistusohjelmalla. Tuotantolaitosten määrä väheni 19:stä neljään ja työntekijöiden määrä supistui 600 henkilöllä.
KCI Konecranes (1994–2005)
thumb|Konecranes – Lifting Businesses Kone Oy muutti 1994 strategiaansa päättäen keskittyä hissitoimintaan ja myydä muut toimintonsa. Kone Cranes -nosturiyksiköstä tuli 15. huhtikuuta 1994 itsenäinen osakeyhtiö KCI Konecranes International Oy. Yhtiön omistajiksi tulivat tuolloin pääomasijoitusyhtiö Industri Kapital ja nosturiyksikön johtoon kuuluneet henkilöt. Alkuvaiheessa yhtiön liikevaihto oli noin 350 miljoonaa euroa, työntekijöitä sillä oli lähes 3 000.
Vuorineuvos Stig Gustavson oli Konecranesin ensimmäinen toimitusjohtaja vuosina 1994−2005. Gustavsonin aika KCI Konecranesin toimitusjohtajana oli menestyksekäs – liiketoiminta oli kannattavaa ja tilauskanta kasvoi. Yhtiö listattiin Helsingin pörssiin vuonna 1996, jolloin Industri Kapital luopui omistuksestaan.
Aasian talouskriisi 1990-luvun lopulla aiheutti hetkellisen notkahduksen yhtiön myyntiin, mutta 2000-luvulla KCI Konecranes jatkoi kasvuaan perustaen uusia tehtaita ja tehden yritysostoja laajeten uusille markkinoille. KCI Konecranesista tuli yksi Suomen kansainvälistyneimmistä yrityksistä.
Vuonna 1997 yhtiö osti saksalaisen MAN SWF Krantechnikin ja toiminta Kiinassa alkoi vuonna 2002, kun KCI Konecranes perusti tehtaan Shanghaihin. Tuotevalikoima laajeni vuonna 2004 haarukkatrukeilla ja konttikurottajilla. Yritysostot jatkuivat vuonna 2005, jolloin ostettiin toinen saksalainen yksikkö: R.STAHL AG:n materiaalinkäsittelydivisioona R. Stahl Fördertechnik, seuraavan vuoden satsaus oli puolestaan MMH Holdings, Inc.
Partek ja KCI Konecranes julkistivat 21. toukokuuta 2002 fuusiosuunnitelman, jossa Stig Gustavsonista olisi tullut Partek Konecranes Oyj:n toimitusjohtaja ja Partekin hallituksen puheenjohtajasta Christoffer Taxellista puolestaan yhdistyneen yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Fuusiosuunnitelma mureni kuitenkin jo samana päivänä, kun Kone tiedotti yllättäen sopineensa valtion kanssa sen 30,2 prosentin Partek-omistuksen ostamisesta, mikä käytännössä esti Partekin ja Konecranesin liiton. Stig Gustavson tunnusti Partekin menevän Koneelle ja kertoi yhtiön vetäytyvän fuusiohankkeesta.
Toimitusjohtaja Gustavson jäi eläkkeelle kesällä 2005, mutta jatkoi hallituksen puheenjohtajana.
Gustavsonin seuraajaksi yhtiön johtoon valittiin Hackmanin silloinen toimitusjohtaja Pekka Lundmark, joka aloitti KCI Konecranesin varatoimitusjohtajana 2004.
Konecranes (2006–2015)
thumb|Konecranesin valmistama STS-nosturi [[Savannahin satamassa 2013.]]
Etuliite KCI jäi pois vuonna 2006, kun Konecranes julkisti uuden brändistrategiansa. Samana vuonna konsernin palveluksessa oli 7 500 työntekijää 41 maassa ja sen liikevaihto oli lähes 1,5 miljardia euroa, josta 40 prosenttia tuli maailmanlaajuisista kunnossapitopalveluista.
Vuonna 2008 Konecranesin liikevaihto oli 2,1 miljardia ja liikevoitto 243 miljoonaa euroa. Seuraavana vuonna finanssikriisin ja taantuman seurauksena yhtiön liikevaihto romahti peräti 20 prosenttia ja liikevoitto puolittui.
Vuoden 2010 aikana Konecranes osti 10 yritystä. Vuosikertomuksessaan yhtiö arvioi, että sen globaali markkinaosuus vuonna 2010 oli 15 % ja yhtiö oli markkinajohtaja teollisuusnostureissa, komponenteissa sekä nostureiden kunnossapitopalveluissa. Satamanostureissa Konecranes kuului vuonna 2011 kolmen kärkeen suomalaisen Cargotecin ja amerikkalainen Terexin kanssa vajaan kymmenen prosentin osuudellaan. Samoihin aikoihin yhtiö oli tehnyt yhden sen historian suurimmista kaupoista – yli 100 miljoonan euron nosturikauppa Abu Dhabiin, joka panostaa uudessa satamassaan konttien automaattiseen siirtelyyn.
Vuosina 2003–2012 Konecranesin liikevaihto kasvoi keskimäärin 14 prosenttia vuodessa, mutta vuonna 2013 kasvu pysähtyi. ”Koko vuoden tulos jäi odotuksistamme”, totesi toimitusjohtaja Lundmark yhtiön tulostiedotteessa. Konecranes valitsi samana vuonna yhdeksi strategiseksi painopistealueeksi teollisen internetin. Vuonna 2013 Konecranes sai Indonesiasta 35 lastinkäsittelylaitetta koskevan tilauksen, jonka arvo ylitti sata miljoonaa euroa. Indonesian valtion omistama PT Pelabuhan Indonesia III (Pelindo III) tilasi kymmenen STS-satamanosturia, 20 automaattista ASC-pinoamisnosturia ja viisi konttilukkia uutta Lamong Bay -terminaalia varten, joka oli suunniteltu avattavan Itä-Jaavalla Surabayan kaupungissa.
Konecranesin liikevaihto vuonna 2014 oli noin kaksi miljardia euroa ja työntekijöitä yhtiöllä oli noin 12 000. Vuoden 2014 suuriin kauppoihin lukeutuivat yhdysvaltalaisen Georgia Ports Authorityn (GPA) noin 60 miljoonan euron arvoinen tilaus neljästä Super Post Panamax -luokan STS-satamanosturista ja 20 RTG-nosturista.
Pekka Lundmark siirtyi vuonna 2015 Fortumin toimitusjohtajaksi. Lundmarkin seuraajaksi Konecranesin johtoon nimitettiin Panu Routila, joka oli ollut sijoitusyhtiö Ahlström Capitalin toimitusjohtaja vuodesta 2008.
Konecranes, Terex ja MHPS-kauppa (2015–2020)
Loppukesällä 2015 yhdysvaltalainen konepajayritys Terex ja Konecranes ilmoittivat neuvottelevansa fuusiosta. Tammikuussa 2016 suunnitelma kariutui kiinalaisen Zoomlionin ilmaistua kiinnostuksensa Terexiä kohtaan. Zoomlionin ja Terexin neuvottelut kariutuivat ja Konecranesin ostotarjous satamalaite- ja nosturiyksikkö Terex MHPS:stä hyväksyttiin keväällä 2016.
Stig Gustavson jättäytyi pois yhtiön hallituksen puheenjohtajan paikalta keväällä 2016 ikäänsä vedoten. Seuraavan vuoden keväällä Gustavson kertoi myös luopuvansa paikastaan Konecranesin hallituksessa sen toimikauden loppuessa.
Routila kommentoi syksyllä 2016 häntä edeltäneitä vuosia kertoen, että yhtiö pilasi hyvää laiteliiketoimintaa liian suurilla kiinteillä kustannuksilla. Hänen mukaansa myös 2010-luvulla tehdyt satsaukset kehittyviin maihin olivat osoittautuneet pettymyksiksi. Ylikapasiteettia Konecranes purki sulkemalla tehtaita Yhdysvalloissa, Kiinassa, Intiassa ja Brasiliassa. Vuoden lopulla Konecranes teki myös historiansa suurimman, noin 200 miljoonan euron arvoisen, kaupan yhdysvaltalaisen Virginia Port Authorityn (VPA) kanssa yhteensä 86 automaattisen ASC-konttinosturin toimittamisesta vuosien 2018–2020 aikana sataman kahteen eri terminaaliin.