cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Murron seisake
Murron seisake on lakkautettu seisake Keski-Karjalassa Tohmajärven kunnassa Niiralan radalla. Seisake on ollut olemassa ainakin vuodesta 1905 lähtien, mutta se on sittemmin lakkautettu. Vuoden 1975 peruskartassa seisaketta ei ole enää merkitty. Noin kilometri seisakkeen paikalta luoteeseen sijaitsee vartioimaton Halkovaara-niminen tasoristeys.
Kreikan arkaainen kuvanveisto
pienoiskuva|upright|[[Kroisos-kuros, n. 535 eaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]] Kreikan arkaainen kuvanveisto (arkaaisen Kreikan kuvanveisto) viittaa antiikin Kreikan kuvanveistoon arkaaisella kaudella noin vuosina 700–480 eaa. Se voidaan jakaa tarkemmin kolmeen vaiheeseen, varhaiseen arkaaiseen kauteen (n. 700–600 eaa.), keskiseen eli korkeaan arkaaiseen kauteen (n. 600–520 eaa.) sekä myöhäiseen arkaaiseen kauteen (n. 520–480 eaa.)
Arkaaisen kauden kuvanveisto sai paljon vaikutteita Egyptistä ja Lähi-idästä. Veistokset olivat vielä jäykkiä ja frontaalisia, ja usein kooltaan monumentaalisia. Tyypillisiä veistoksia olivat idealisoituja nuorukaisia esittäneet kurokset ja koret. Myös temppeleiden veistoskoristelu alkoi kehittyä. Ajan kuluessa veistokset kehittyivät yhä luonnollisemmiksi ja humaanimmiksi, mikä loi pohjaa kreikkalaisen kuvanveiston suurille edistysaskelille seuranneella klassisella kaudella.
Bobby Aro
Elämä ja ura
Bobby Aro oli kotoisin samasta Saint Louisin piirikunnasta kuin Bob Dylan. Hän syntyi Zimin kaupungissa metsästäjä ja metsätyömies Victor Aron ja opettaja Hulda Aron pojaksi. Äiti Hulda kuoli, kun poika oli kolmevuotias. Bobby Aro kävi koulunsa paikkakunnalla nimeltä Leonidas. Hänen isoisänsä oli viihdeorkesterin johtaja, joka kierteli esiintymässä alueen iltamissa.
Bobby Aro opiskeli nuoruudessaan radiotoimittajaksi Radio School of Chicagossa ja sai sitten musiikkipäällikön paikan KHUZ-radioasemalta Texasin Borgerissa. Siellä hänestä tuli myös suosittu tiskijukka ja laulaja. Hän avioitui Texasissa Charlotte Burksin kanssa. He muuttivat Chicagoon, jossa Bobby Aro esiintyi alueen klubeissa ja pääsi maanlaajuisesti syndikoituihin radio-ohjelmiin ja televisioonkin. Hän palasi kotiseudulleen Pohjois-Minnesotaan ja alkoi työskennellä Arrowhead Radio Networkin radioasemilla. Hän alkoi suunnata osan radio-ohjelma-ajastaan alueen amerikansuomalaisille parodioiden heidän Finglish-kieltään. Vuonna 1959 Aro sai WEVE-kanavalle oman lauantaiohjelmansa The Bobby Aro Show, jota hän toimitti läpi 1960- ja 1970-lukujen. Samalla hän esiintyi yleisölle ympäri Yhdysvaltoja ja Kanadaa. Hänen monipuolista tanssimusiikkia esittänyt yhtyeensä oli nimeltään The Ranch-Aros, sanaleikki Aron nimestä ja espanjan sanasta ranchero, maatyöläinen. Bobby Aro esiintyi läpi 1980-luvun erityisesti Pohjois-Amerikan suomalaisalueilla, kunnes sydänongelmat lopettivat hänet uransa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.
Kreikan arkaainen kuvanveisto
Varhainen arkaainen kausi
600-luvun eaa. alussa kreikkalaiset saivat uusia vaikutteita Egyptistä ja Levantista. Seurannutta itämaisten vaikutteiden kautta Kreikassa kutsutaan orientalisoivaksi kaudeksi. Vaikutteet näkyivät myös kauden kuvanveistossa, jossa veistokset olivat egyptiläisten esikuvien mukaan massiivisia ja jäykkiä. Aikakauden veistostyyliä kutsutaan Daidaloksen kuvanveistoksi tai daidaliseksi kuvanveistoksi.
Bobby Aro
Elämä ja ura
Aron ensimmäinen levytys oli vuonna 1957 julkaistu ”Highway Number 7”, joka äänitettiin Aron saunarakennuksessa Minnesotan Zimissä. Hän levytti kaksi muutakin Highway Number 7 -nimistä laulua eri sävelmien pohjalta. Elokuussa 2008 osa Aron kotiseudulla kulkevasta tiestä sai laulajan muistoksi nimen Bobby Aro Memorial Highway.
Kreikan arkaainen kuvanveisto
Varhainen arkaainen kausi
Kreikkalaisen kuvanveiston huomio oli alusta lähtien ihmishahmoissa. Tyypilliseksi veistostyypiksi muodostuivat kurokset, jotka esittivät alastomia nuorukaisia, ja koret, jotka esittivät kokonaan vaatetettuja neitoja. Niitä pystytettiin usein haudoille, ja ne kuvasivat kauneusihanteita. Varhaisin tunnettu marmoriveistos on Delokselta löydetty Nikandren kore eli Deloksen Artemis (n. 650 eaa.). Suunnilleen samalle ajalle sijoittuu kreetalainen niin kutsuttu Auxerren nainen (n. 640 eaa.), josta mallinsa saaneita veistoksia on löydetty muun muassa Rhodokselta, Korintista ja Taraksesta.
Erityisliikunta
Erityisryhmien liikunnalla (erityisliikunta, soveltava liikunta) tarkoitetaan sellaisten henkilöiden liikuntaa, joilla on vamman, sairauden tai muun toimintakyvyn heikentymisen tai sosiaalisen tilanteen vuoksi vaikea osallistua yleisesti tarjolla olevaan liikuntaan ja joiden liikunta vaatii soveltamista ja erityisosaamista. Erityisryhmien liikunnan määritelmä tarkoittaa erityisesti vammaisia, pitkäaikaissairaita sekä yli 65-vuotiaita henkilöitä. Osa iäkkäistä henkilöistä on varsin toimintakykyisiä, joten heidän kohdallaan erityisryhmiin lasketaan kuuluvaksi ne henkilöt, joiden toimintakyky on selvästi heikentynyt iän, vamman tai pitkäaikaissairauden takia. Näin ollen ikä sinänsä ei ole peruste liikunnalliselle erityispalvelulle.
Kreikan arkaainen kuvanveisto
Varhainen arkaainen kausi
Ihmishahmoiset veistokset tulivat yhä suuremmiksi 600-luvun eaa. loppua kohden. Samalla kurokset olivat ensimmäistä kertaa kokonaan alastomia, päin vastoin kuin egyptiläiset esikuvansa. Eräs esimerkki on Pyhän portin kuros (n. 600 eaa.).
Erityisliikunta
Erityisliikunnassa korostuvat terveyteen ja toimintakykyyn vaikuttavat tekijät. Kullakin erityisryhmällä on jokin tietty osa-alue, johon erityisliikunnalla pyritään vaikuttamaan. Erityisliikunta on suurimmalta osin kuntoutusta tai kuntouttavaa liikuntaa. Muita erityisliikunnan toimintamuotoja ovat erityisliikuntakasvatus, kunto- ja virkistysliikunta, kilpa- tulos-, sekä huippu-urheilu.
Kreikan arkaainen kuvanveisto
Varhainen arkaainen kausi
Veistoksissa esiintyi myös eläinaiheita. Saman vuosisadan lopulle ajoittuvat Deloksen Leijonaterassin leijonapatsaat (n. 620–600 eaa.). Myös tällaisessa veistosten reunustamassa kadussa voidaan nähdä egyptiläisiä vaikutteita. Toinen tunnettu esimerkki varhaisesta leijonaveistoksesta on Menekrateen haudan leijona (n. 620 eaa.). Leijona oli tuon ajan kreikkalaisille itämainen ja eksoottinen, joka puolimyyttinen aihe.
Keskinen ja myöhäinen arkaainen kausi
pienoiskuva|upright|[[Kleobis ja Biton -kurokset, n. 580 eaa. Delfoin arkeologinen museo.]]
Kehitys kohti naturalismia kiihtyi keskisellä arkaaisella kaudella noin 600 eaa. alkaen, samaan aikaan kun kreikkalainen yhteiskunta kehittyi monilla muilla aloilla. Tämä loi pohjaa kuvanveiston huikeille edistysaskelille seuranneella klassisella kaudella. Alkujaan egyptiläisvaikutteiset veistokset kehittyivät vaiheittain yhä humaanimmiksi. Kauden veistoksille kehittyi yhä selkämpi niin kutsuttu arkaainen hymy. Samalla täydellisen, ihanteellisen ihmisruumiin kuvaus tuli yhä tärkeämmäksi tavoitteeksi. Veistostaiteen kehitykseen vaikutti myös työkalujen samanaikainen kehitys, mikä näkyy myös ajan arkkitehtuurissa.
Keskisen arkaaisen kauden huomattavia kuroksia ovat muun muassa Samoksen kuros (n. 600–580 eaa.) sekä Kleobis ja Biton -kurokset (n. 580 eaa.). Myöhempää arkaaista kautta edustavat puolestaan Kroisos-kuros (n. 535 eaa.) ja Sunionin kuros (n. 525 eaa.). Kroisos-kuroksessa lihakset ja luut esitetään jo varsin luonnollisesti, ja käsien jäykkyys on hellittämässä. Lihasten esittämisen kehitystä havainnollistaa myös Moskhoforos (n. 570 eaa.). Viimeistään 500-luvun eaa. lopulla alettiin valmistaa suurikokoisia pronssiveistoksia. Harvinainen säilynyt esimerkki on niin kutsuttu Pireuksen Apollon (n. 530–520 eaa).
Ateenan Akropoliilta on löydetty useita kore-veistoksia, jotka ajoittuvat 500-luvun eaa. lopulle ja 400-luvun eaa. alkuun. Näihin lukeutuvat Antenorin kore, Euthydikoksen kore, La Delicata -kore ja Peploforos eli Peplos-kore. Veistosten jalustoihin alettiin tehdä piirtokirjoituksia, jotka ilmaisivat veistoksen kohteen, mikä teki niistä yhä henkilökohtaisempia. Eräs varhainen esimerkki on Frasikleia-kore (n. 550 eaa.). Kurosten ja korejen veistäminen päättyi arkaaisen kauden lopulle.
500-luvulla eaa. myös temppeleitä alettiin kaunistaa veistoksilla aiempaa enemmän. Veistoksia sijoitettiin erityisesti rakennusten päätykolmioihin ja friiseihin. Varhaisin tunnettu päätykolmiokoristelu on Korkyran Artemiin temppelistä (n. 580 eaa.). Muita merkittäviä arkaaisia temppeliveistoksia ovat muun muassa Delfoissa olleen Sifnoslaisten aarrekammion friisit (n. 525 eaa.), jotka esittivät jumalten kokousta, Ateenan Akropoliin Hekatompedon-temppelin päätykolmiokoristelut sekä osa Aiginan Afaian temppelin koristeluista (n. 485–480 eaa.).
Kuvanveistäjiä
Merkittävimpiä arkaaisen kauden kuvanveistäjiä ovat (suluissa henkilön toiminnan arvioitu ajoitus; katso myös: Luettelo antiikin kreikkalaisista kuvanveistäjistä):
Vaikutus ja perintö
Arkaaisen ajan kreikkalainen kuvanveisto vaikutti muun muassa etruskien taiteeseen ja kyproslaiseen taiteeseen, ja ulotti vaikutuksensa myös muun muassa Persiaan, Syyriaan ja Foinikiaan. Esimerkiksi etruskien taide säilyi luonteeltaan arkaaisena aina 400-luvun eaa. lopulle saakka.
Kreikassa klassinen tyyli korvasi arkaaisen käytännössä kokonaan 400-luvun ensimmäiseltä puoliskolta lähtien. Arkaaisia piirteitä säilyi pidempään vielä hermeissä sekä kulttipatsaissa tai niitä esittäneissä kuvissa vaasimaalauksissa, kun patsaille haluttiin antaa vanhahtava leima. Hellenistisellä kaudella syntyi arkaisoivia koulukuntia, jotka tuottivat halukkaille asiakkaille vanhahtavan tyylistä taidetta. Arkaainen tyyli herätti kiinnostusta joskus myös Rooman valtakunnan aikana, vaikka yleensä vanhaa aikaa tavoiteltaessa haluttiin palata klassiselle kaudelle.
Arkaaisen kuvanveiston tutkimus sai alkunsa 1800-luvulla ensimmäisten löytöjen, kuten Afaian temppelin koristelujen, myötä. Nykyaikana arvostus on kohdistunut ennen kaikkea klassisen kauden kuvanveistoon, eikä arkaaisia veistoksia osattu pitkään aikaan arvostaa. Uudet löydöt ovat mahdollistaneet paremman kokonaiskuvan muodostumisen kuvanveiston kehityksestä. Myös arkaaisen kuvanveiston arvostus nousi enemmän 1900-luvun kuluessa, ja sen vaikutus voidaan havaita myös joillakin nykykuvanveistäjillä, kuten Eric Gill ja Ivan Meštrović.
Toro
Toro voi tarkoittaa seuraavia:
David Barron
David Barron on brittiläinen elokuvatuottaja, joka tunnetaan parhaiten Harry Potter -elokuvien tuottajana.
Syöpäsäätiö
Syöpäsäätiö on perustettu vuonna 1948, ja osa Syöpäjärjestöjä. Säätiö kerää varoja Syöpäjärjestöjen tavoitteiden ja toiminnan edistämiseen: kotimaiseen syöpätutkimukseen, syöpään sairastuneiden ja heidän läheistensä neuvontapalveluihin, sekä ennaltaehkäisyyn ja varhaiseen toteamiseen. Syöpäsäätiö toimii lahjoitusvaroin, yksityishenkilöiden ja organisaatioiden tuki mahdollistaa Syöpäsäätiön työn. Lahjoittajiensa avulla Syöpäsäätiö on suurin yksityinen syöpätutkimuksen rahoittaja Suomessa. Syöpäsäätiön pääsihteeri on lääketieteen tohtori, dosentti Sakari Karjalainen. Säätiön tunnetuin keräys on vuosittain lokakuussa järjestettävä Roosa nauha -keräys.
Syöpätutkimus
Lahjoitusvaroilla tuetaan sekä perus- että kliinistä syöpätutkimusta. Syöpäsäätiö on viime vuosina rahoittanut tutkimusapurahojen kautta mm. syövän täsmähoidon kehittämistä, aivokasvainten kuvantamisen ja geenihoidon tutkimusta sekä kasvainten genetiikan selvittämistä.
Syöpäsäätiön työ on ollut monelle korvaamatonta, sillä syöpätutkimuksen avulla on voitu kehittää syövän diagnostiikkaa ja hoitomuotoja. Syöpäsäätiö on ollut mukana vaikuttamassa siihen, että yhä useampi voittaa vaikean sairauden: kun Syöpäsäätiön toiminnan alussa vain kolmannes sairastuneista voitiin parantaa, nyt jo kaksi kolmesta paranee. Syöpäsäätiö on lahjoittajiensa avulla vaikuttanut tähän tulokseen.
Neuvonta ja tuki
Lahjoitusvaroilla Syöpäsäätiö ylläpitää myös Syöpäjärjestöjen valtakunnallista ja maksutonta neuvontapuhelinta, joka tarjoaa tukea ja tietoa potilaille ja heidän läheisilleen. Neuvontapalvelun tavoitteena on varmistaa, ettei kukaan jäisi yksin sairauden kanssa. Henkilökohtaista neuvontaa antavat syöpään erikoistuneet terveydenhuollon ammattilaiset suomeksi ja ruotsiksi. Neuvontapalvelussa työskentelee viisi neuvontahoitajaa. Neuvontahoitajien kanssa voi keskustella puhelimitse, sähköpostitse, chatissa (kahdenkeskinen verkkoneuvonta) tai HUS:n Syöpätautien klinikalla Helsingissä. Lisätietoa neuvontapalvelusta löytyy osoitteessa www.neuvontahoitaja.fi. Valtakunnallisen neuvontapalvelun lisäksi neuvontaa tarjoavat Syöpäjärjestöjen jäsenyhdistykset eri puolella maata.
Lucien Muller
Ura pelaajana
Muller aloitti peliuransa pienessä RC Bischwillerin joukkueessa, josta hän siirtyi RC Strasbourgiin 1953. Hän pelasi Strasbourgissa neljä kautta siirtyen 1957 Toulouseen ja sieltä 1959 silloiseen suurseura Stade de Reimsiin. Reimsissä Muller pelasi kolme kautta ja voitti kaksi Coupe de Francen mestaruutta.
1962 Muller siirtyi Espanjaan, jossa hän edusti Real Madridia ja FC Barcelonaa. Realissa hän voitti kolme Espanjan mestaruutta sekä oli Euroopan Cupin loppuottelussa 1963/64. Barcelonan paidassa hän juhli Messucupin voittoa kaudella 1965/66.
Muller palasi Ranskaan 1968 ja pelasi uransa kaksi viimeistä kautta Stade de Reimsissä. Hän lopetti uransa kauden 1969/70 jälkeen.
Ranskan maajoukkueessa Muller pelasi vuosina 1959–1964 12 maaottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän oli mukana historian ensimmäisissä EM-kisoissa 1960 sekä MM-kisoissa 1966.
Ura valmentajana
Peliuransa jälkeen Muller teki pitkän valmennusuran ensisijaisesti Espanjassa. Hän aloitti CD Castellónin päävalmentajana vuonna 1970 ja johdatti seuran Copa del Reyn hopealle kaudella 1972/73. Kaudella 1978/79 hän toimi FC Barcelonan päävalmentajana, mutta jäi vaille mainittavampaa menestystä.
Valmennusuransa menestyksekkäimmät vuodet Muller vietti kuitenkin Ranskassa toimien AS Monacon päävalmentajana 1983–1986. Hänen johdollaan Monaco voitti Ranskan cupin lisäksi Coupe des Alpesin kahteen otteeseen ja oli hopealle kerran liigassa ja cupissa.
Monaco-pestinsä jälkeen Muller palasi vielä Espanjaan, jossa hän toimi toistamiseen RCD Mallorcan päävalmentajana. Hän päätti uransa vuonna 1992 CD Castellónissa, seurassa, jossa valmennusura oli 22 vuotta aiemmin alkanutkin.
EHF Champions Trophy
EHF Champions Trophy tai, EHF Supercup oli vuosien 1996-2008 välisenä aikana käsipalloturnaus Euroopan huippuseuroille. Turnaukseen osallistui edellisen kauden EHF Champions Leaguen, EHF Cupin sekä Cup-voittajien cupin voittajat. Turnauksen menestynein seura on FC Barcelona viidellä mestaruudella.
Emma Gyldén
pienoiskuva|Emma Gyldén: Maisema Porin tienoilta.
Emma Gyldén (17. huhtikuuta 1835 Helsinki – 8. heinäkuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja merkittävä maisemamaalari.
Gyldén opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa B. A. Godenhjelmin johdolla, Tukholmassa 1863–1864 Johan Edvard Berghin johdolla sekä Düsseldorfissa ja Karlsruhessa Hans Guden johdolla 1868–1868. Hänen ensinäyttelynsä oli vuonna 1854. Vuonna 1862 hän sai II palkinnon Suomen taideyhdistyksen dukaattikilpailussa. Gyldén antoi maalauksessa yksityisopetusta, muun muassa maisemamaalauksen suurelle nousevalle kyvylle Fanny Churbergille.
Gyldénin tuotannon ominaispiirteenä voidaan pitää ihanteellista maisemakäsitystä, mutta hänen teoksiaan tunnetaan varsin vähän. Suomen Taideyhdistyksen piirissä häntä pidettiin suurena taiteilijalupauksena. Gyldénin lupaava ura kuitenkin katkesi kesken, kuten monien muidenkin varhaisten suomalaisten naistaiteilijoiden. Taiteilijanura päättyi keuhkotaudin aiheuttamaan kuolemaan Gyldénin ollessa vasta 39-vuotias.
Gyldénin vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos Claes Wilhelm Gyldén ja Amalia Sofia o.s. Danielson. Hänen äitinsä, joka oli mennyt Gyldénin kanssa naimisiin alle 18-vuotiaana, kuoli 32-vuotiaana Saarijärvellä. Vuoden kuluttua isä meni Saarijärvellä naimisiin Amalia Sofian viisi vuotta nuoremman sisaren Emma Annette Danielsonin kanssa.
Emma Gyldénin puoliso oli hänen serkkunsa kauppias Fabian Wilhelm von Schantz. He solmivat avioliiton syyskuussa 1870 Vanajassa.
Ferdinand Deppe
thumb|San Gabrielin lähetysasema, Ferdinand Deppen maalaus vuodelta 1832 Ferdinand Deppe (1794 Berliini - 1861 Berliini) oli saksalainen luonnontutkija, tutkimusmatkailija ja taidemaalari.
Vuonna 1821 kreivi Albert von Sack, varakas Preussin kuninkaan kamariherra, kutsui Deppen mukaansa tutkimusretkelle Meksikoon. Matkaa varten Deppe opiskeli kieliä ja eläintiedettä, perehtyi Amerikan historiaan, ja opetteli taitavaksi eläinten, etenkin lintujen, täyttäjäksi. Matkaan päästiin kuitenkin vasta lokakuussa 1824 ja perille Meksikon Alvaradoon joulukuun puolimaissa. Täällä hän keräsi kasvi- ja eläinnäytteitä Berliinin museolle yhdessä William Bullockin pojan kanssa. He olivat ensimmäiset tutkijat, jotka keräsivät Meksikosta näytteitä tieteellisiin tarkoituksiin. Hän palasi Saksaan vuonna 1827 mukanaan kokoelma, johon kuului 958 linnun nahkaa 315 lajista. Lisäksi kokoelmassa oli nisäkkäitä, matelijoita, sammakkoeläimiä, kaloja, etanoita ja tuhansia hyönteisiä.
Vuonna 1828 Deppe palasi Meksikoon ystävänsä kasvitieteilijä, tohtori Wilhelm Schieden kanssa. He keräsivät näytteitä Berliinin ja Wienin museoille toukokuuhun 1829 saakka. Vuonna 1830 Deppe ryhtyi kauppamatkustajaksi Acapulcon ja Kalifornian Montereyn välille, eikä kerännyt näytteitä. 1836 hän lähti kotimatkalle Saksaan, ja keräsi matkalla näytteitä Montereyn läheltä ja Oahulta Havaijilla. Berliiniin hän saapui 1838.
Christian Rudolph Wilhelm Wiedemann kuvaili joitakin Deppen tuomia kärpäsiä teoksessaan Aussereuropäische Zweiflügelige Insekten (Hamm, 1828–1830). Deppen vanhin veli oli Wilhelm Deppe, joka työskenteli Berliinin museossa.
Deppe nimesi useita uusia lintulajeja, muun muassa kiilasapelikolibrin.
Julian Weber
Julian Weber (s. 29. elokuuta 1994 Mainz) on saksalainen keihäänheittäjä, lajin Euroopan-mestari. 190 senttimetriä pitkä Weber edustaa USC Mainzia. Hänen valmentajanaan toimii Stephan Kallenberg.
Weber saavutti kultaa vuoden 2013 alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista Rietistä. Hän sijoittui vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa yhdeksänneksi heitettyään tuloksen 81,36. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 81,26. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli neljäs tuloksella 85,30. Hän sijoittui Eugenen MM-kilpailuissa 2022 neljänneksi tuloksella 86,86 ja voitti samana vuonna Euroopan-mestaruuden Münchenissä tuloksella 87,66.
Hänen ennätyksensä on kesäkuussa 2022 Hengelossa heitetty 89,54.
Zhang Jilong
thumb|Zhang Jilong vuonna 2011. Zhang Jilong (, s. 9. helmikuuta 1952 Yantai, Kiina) on Asian Football Confederationin varapuheenjohtaja. Aiemmin hän toimi sen puheenjohtajana 2011–2013. Hän on ollut myös FIFA:n johtokunnan jäsen.
Zhang Jilong syntyi Yantaissa, Shandongin maakunnassa Kiinassa vuonna 1952. Hän opiskeli Kiinan pääkaupungissa Pekingissä ja valmistui vuonna 1975. Vuonna 1978 hän liittyi juuri perustettuun Kiinan jalkapalloseuraan.
Fernando Natalio Chomalí Garib
Fernando Natalio Chomalí Garib (s. 10. maaliskuuta 1957 Santiago de Chile) on chileläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan Carlos Oviedo Cavada 6. huhtikuuta 1991. Hänet nimitettiin Santiago de Chilen vihkipiispaksi sekä Noban titulaaripiispaksi 6. huhtikuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 3. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aldo Cavalli, jota avustivat Ricardo Ezzati Andrello ja Cristián Contreras Villarroel.
Chomalí Garib sai 20. huhtikuuta 2011 nimityksen Concepciónin (Santissima Concezionen) arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. toukokuuta.
Erkki Seiro
Erkki Ilmari Seiro (18. toukokuuta 1944 Helsinki – 7. huhtikuuta 2023 Helsinki ) oli suomalainen dokumenttielokuvatuottaja ja -ohjaaja.
Seiron vanhemmat olivat Veikko Gunnar Seiro ja terveyssisar Hanna Helmi Hämäläinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1964 Joensuun lyseosta ja opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa.
Seiro toimi freelance-elokuvaäänittäjänä ja -leikkaajana 1967–1970 ja oli Jörn Donner Productions Oy:n elokuvaleikkaajana 1970–1973, Filmi-ässä Oy:n tuotantopäällikkönä ja ohjaajana 1973–1976 sekä vuodesta 1976 Ruutukuva Oy:n toimitusjohtajana ja ohjaajana.
Seiro oli Suomen elokuvatyöntekijät ry:n johtokunnan jäsen 1970–1973, Suomen elokuva-arkisto ry:n johtokunnan jäsen vuodesta 1974, valtion kamerataidetoimikunnan puheenjohtaja 1971–1974, Taiteen keskustoimikunnan jäsen 1971–1974 ja vuodesta 1977, valtion elokuvataidetoimikunnan jäsen vuodesta 1977 sekä elokuvauudistustyöryhmän puheenjohtaja vuodesta 1976 alkaen.
FC Hämeenlinnan kausi 2011
Kausi 2011 oli FC Hämeenlinnan 20. toimintavuosi. Seura lähti kauteen uuden päävalmentajan alaisuudessa, kun edellisen kauden loppuun työnsä lopettaneen Teuvo Palkin korvasi edellisten kausien apuvalmentaja Jussi Lempinen. Hänellä apuvalmentajana toimi Janne Hyökyvaara. Myös puheenjohtaja vaihtui, kun Jukka Nirkko väistyi vara-pj:ksi ja Arto Viljanen palasi seuran johtoon.
Suomen Cup
Suomen Cup kesti FC Hämeenlinnan osalta kuudennelle kierrokselle saakka. Turussa valkoiset kaatoivat Turun Toverit ja Lahdessa FC Kuusysin, mutta lopulta PK-35 Vantaan reservijoukkue PK-35/VJS oli liian vahva. Kaudella 2011 cupin kaikki ottelut pelattiin vieraskentällä.
4.Kierros
Ykkönen
Miesten Ykkösen kausi 2011 alkoi 7. toukokuuta, jolloin FC Hämeenlinna vieraili Helsingissä FC Viikinkien vieraana. 22 kierroksen mittainen kausi saatiin pakettiin 15. lokakuuta kotiottelussa FC Espoota vastaan.
Kauden 2011 pelaajatilastot
Suluissa = Vaihdosta kentälle
Huomiot: 1: Lainasopimuksella JJK:sta.
Tulleet
Kesken kauden
Lähteneet
Kesken kauden
RN Granatiere (1938)
RN Granatiere oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1958.
Ifosfamidi
Ifosfamidi (C7H15Cl2N2O2P) on alkyloiviin yhdisteisiin kuuluva solunsalpaaja. Rakenteeltaan se on samankaltainen syklofosfamidin kanssa. Ifosfamidia käytetään useiden eri syöpien hoitoon.
Vaikutusmekanismi, käyttö ja metabolia
Ifosfamidi alkyloi syöpäkasvaimien DNA-molekyylejä ja aiheuttaa siten niiden tuhoutumisen. Se myös estää DNA:n synteesiä. Ifosfamidi on analogiaan syklofosfamidia tehokkaampi ja tuhoaa myös syklofosfamidille vastustuskykyisiä kasvaimia. Ainetta käytetään muun muassa lymfoomien, pehmytkudossarkoomien ja rinta-, keuhko-, munasarja- tai kivessyöpien hoidossa. Lääkeaine annostellaan potilaaseen suonensisäisenä injektiona. Ifosfamidia voidaan käyttää yhdistelmähoitona sisplatiinin ja doksorubisiinin tai doksorubisiinin ja vinkristiinin kanssa.
Ifosfamidi metaboloituu maksassa vain osittain ja aineenvaihduntareittejä on kaksi. Tärkeimmät sen aineenvaihduntaan osallistuvat entsyymit ovat sytokromi P450 -ryhmään kuuluvia. Aktiivisia metaboliitteja ovat muun muassa 4-hydroksi-ifosfamidi ja fosforiamidisinappikaasu. Sivutuotteina muodostuu myös toksisia yhdisteitä kuten akroleiinia ja klooriasetaldehydiä. Ifosfamidi on optisesti aktiivinen ja sen kiraliakeskus on fosforiatomi. Ifosfamidin R- ja S-enantiomeerien metaboliassa on eroavaisuuksia metaboliareittien ja nopeuksien välillä.
Synteesi
Ifosfamidisynteesin lähtöaine on N-(2-kloorietyyli)-N-(3-hydroksipropyyli)amiini, joka reagoi fosforyylikloridin kanssa sykliseksi välituotteeksi. Tämä välituote muodostaa ifosfamidia reagoidessaan kloorietyyliamiinin kanssa.
HMS Rose (1740)
HMS Rose oli vuonna 1740 vesillelaskettu Britannian kuninkaallisen laivaston 20-tykkinen kuudennen luokan sotalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 4. lokakuuta 1739 Henry Birdiltä Rotherhithestä. Sen köli laskettiin 31. lokakuuta 1739, ja alus laskettiin vesille 14. elokuuta 1740. Se valmistui 27. elokuuta Deptfordin telakalla. Aluksen valmistuskustannukset olivat 3 879 puntaa ja varustamiskustannukset 3 052 puntaa ja 5 šillinkiä.
Palvelus
Noihin aikoihin Britannia ja Espanja kävivät Karibian ja Uuden mantereen alueella sotaa, joka tunnetaan sotana Jenkinsin korvasta. Sota sai alkunsa Britannian orjakauppaoikeuksia koskevista kiistoista, ja yhtenä sen laukaisevista tekijöistä oli 9. huhtikuuta 1731 sattunut tapaus, jossa Espanjan rannikkovartiosto nousi Havannan edustalla kapteeni Robert Jenkinsin kauppalaivaan ja syytti tätä salakuljetuksesta. Jenkinsin mukaan espanjalaisten kapteeni Juan de León Fandiño leikkasi häneltä korvan irti ja käski viedä sen terveisinä Englannin kuninkaalle. Jenkins palasi Englantiin, missä hän kävi vuosien ajan lehdistön avustuksella propagandakampanjaa Espanjaa vastaan. Sota puhkesi maiden välille vuonna 1739.
Thomas Frankland ja HMS Rose jäivät sotimaan Jenkinsin korvan sotaa Karibialle ja Uuden mantereen vesille suojellen brittien laivastoa ja alueita Espanjan rannikkovartiolta sekä kaappareilta. 15. kesäkuuta 1742 Frankland yhytti espanjalaisen saattueen ja päätti hyökätä. Tunteja kestäneen taistelun jälkeen HMS Rose jahtasi pakenevaa San Juan Bautistaa saaden sen lopulta kiinni. Espanjalaislaiva antautui, ja Frankland sai vangiksi Juan de León Fandiñon, jonka hän lähetti tuomittavaksi Britanniaan.
Vuonna 1743 Frankland kaappasi kaapparilaivaksi muokatun sluupin, joka oli terrorisoinut Pohjois-Amerikan rannikkoa, ja hollantilaisen kauppalaivan, joka oli tehnyt kauppaa espanjalaisten kanssa. Alukselta saatiin saaliina 5 000 dollaria ja kuivatavaralasti. Maaliskuussa 1744 HMS Rose kaappasi espanjalaissluupin, joka vietiin Charlestonin satamaan. Seuraavana vuonna jäi saaliiksi espanjalainen Conception, joka kuljetti valtavaa aarretta. Noihin aikoihin sota siirtomaissa rauhoittui ja siirtyi Eurooppaan, kun sekä Britannia että Espanja liittyivät vastapuoliksi lähinnä vanhalla mantereella käytyyn Itävallan perimyssotaan. 1. kesäkuuta 1745 HMS Rose purjehti arvokkaan lastin kera takaisin Englantiin, missä sen sanottiin olevan rikkain Amerikasta Englantiin saapunut laiva. Frankland siirtyi samana vuonna pois alukselta.
Alus palasi palvelukseen tammikuussa 1746 komentajanaan John Montagu, jonka korvasi elokuussa O'Brien Dudley. Aluksen päällikkö vaihtui marraskuussa 1747 Thomas Hutchensoniksi. Alus oli John Buxtonin telakalla Deptfordissa joulukuusta 1747 toukokuuhun 1748 palaten palvelukseen maaliskuussa 1749 William Blackwellin alaisuudessa. Alus oli Välimerellä kesäkuussa 1749 ja Pohjois-Amerikan vesillä vuonna 1750. Vuonna 1751 alus oli Leewardsaarilla, kunnes se poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1752.
HMS Rose tarkastettiin 14. syyskuuta 1752, mutta sitä ei palautettu palvelukseen. Alus tarkastettiin seuraavan kerran 12. kesäkuuta 1755 ja asetettiin myyntiin 16. kesäkuuta 1755 Deptfordissa 480 punnalla. HMS Rose myytiin 29. heinäkuuta 1755, jolloin sen nimi muutettiin.
Brighton/Worthing/Littlehampton
Brighton/Worthing/Littlehampton-alue sijaitsee Englannissa ja siellä arvioitiin elävän vuonna 2018 noin asukasta. Sussexin asukkaista noin kolmasosa asuu Brighton/Worthing/Littlehampton -alueella ja asukasluvultaan se onkin Ison-Britannian 12. suurin ja Englannin 10. suurin konurbaatio. Alue on tiheään asutettua (4901.5 as/km²) ja se onkin tiheimmin asutettu alue Isossa-Britanniassa Lontoon konurbaatioita lukuun ottamatta. Tämä johtuu pääasiassa Brighton/Worthing/Littlehampton-alueen pinta-alaa rajoittavista South Downsista ja Englannin kanaalista.
Keski-Espoon uimahalli
Keski-Espoon uimahalli on Espoon keskuksessa toimiva uimahalli. Halli toimii heinäkuussa 2003 valmistuneessa Kaivomestari-rakennuksessa, jossa toimivat myös Kuninkaantien lukio, kuntosali, liikuntahalli, fysioterapia, kahvila ja Espoon työväenopiston tiloja.
Uimahallissa on neliratainen, 25-metrinen pääallas sekä opetusallas, vastavirta-allas, terapia-allas, poreallas ja lasten kahluuallas. Hallissa on tavallisten saunojen lisäksi myös hybridisaunat, jotka toimivat vuoroin infrapunasaunoina sekä aromasaunoina.
Rumfordin keitto
Rumfordin keitto oli aikainen yritys tuottaa ravitsemustieteellisesti hyvää ruokaa halvalla. Keiton kehitti vuonna 1795 Rumfordin kreivi Benjamin Thompson alun perin Baijerin armeijan tarpeisiin ja myöhemmin paikallisten köyhäintalojen asukkaille, mutta se levisi pian ympäri Eurooppaa soppakeittiöiden kautta. Keittoa tarjoiltiin köyhille laajasti myös Ruotsissa, ja alkaen vuodesta 1801 se levitettiin maaherrojen ja seurakuntien kautta Suomeen, sillillä höystettynä.
Ensimmäisessä Rumfordin keitossa ei käytetty ollenkaan perunoita, mutta hyvin pian osa ohrasta korvattiin perunalla, koska todettiin keiton tulevan näin halvemmaksi. Rumford myös suositti keiton syömistä leivän kanssa, koska "pureskelu edistää ruoansulatusta ja pidentää syömisen nautintoa". Myöhemmin keittoa alettiin syödä myös porvariston keskuudessa, tosin luu- tai lihaliemeen keitettynä ja juureksilla ja yrteillä paranneltuna.
Resepti
Laita ohraryynit, herneet, perunat ja vesi kattilaan ja keitä miedolla lämmöllä 1-2 tuntia. Lisää tarvittaessa vettä.
Kun keitto alkaa sakeutua, lisää olut ja keitä vielä 20 minuuttia.
Mausta suolalla ja viinietikalla. Syö leivän kanssa.
Ravitsemus ja muunnoksia
Rumfordin keitto on vähärasvainen, ja siinä on paljon proteiinia ja hiilihydraatteja: proteiinia herneistä, hiilihydraatteja perunasta ja ohrasta. Sen sijaan vitamiinipitoisuus keitossa on alhainen, minkä takia siihen on lisätty silliä (D-vitamiini) ja tuoreita kasviksia (C-vitamiini).
Keiton suositellun annoskoon energiamäärä on 1,4 megajoulea, jolloin päivittäinen energiamäärä kahdesta annoksesta olisi 2,8 megajoulea. Lisäksi kreivi Rumford suositti tarjottavaksi ruisleipää, joka olisi nostanut päivittäisen energiamäärän 4,7 megajouleen. Yleensä ihmisen energian kulutus on noin 10 megajoulea päivässä.
Jevhenija Snihur
Jevhenija Snihur (, s. 7. maaliskuuta 1984 Kiovan alue) on ukrainalainen pika-aitajuoksija.
Hän karsiutui Osakan MM-kilpailuissa 2007 100 metrin aitojen alkuerissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän oli 60 metrin aitojen kuudes ajalla 8,12 s. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 100 metrin aitojen alkuerissä, ja samoin kävi 60 metrin aitojen alkuerissä Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli 100 metrin aitojen viides ajalla 12,92.
The British Trust for Ornithology
The British Trust for Ornithology (BTO) on Britannian lintujen tutkimista varten vuonna 1932 perustettu järjestö.
BTO perustettiin vuonna 1927 aloitetun Oxford Bird Census -nimisen tutkimusohjelman innoittamana ja sen kehittämiseksi. Koollekutsujana ja ensimmäisenä lahjoittajana toimi Max Nicholson, ensimmäisenä sihteerinä Bernard Tucker ja varapuheenjohtajana Henry Witherby. Nimensä järjestö sai toukokuussa 1933, ja ensimmäinen vetoomus lahjoituksista oli The Timesissa 1.7.1933.
BTO:n tehtävänä on johtaa lintututkimusta, ja se keskittyy populaatio- ja pesimälinnustotutkimuksiin sekä rengastukseen, jonka aineiston kerää suuri joukko vapaaehtoisia harrastajia. Esimerkiksi järjestön Garden BirdWatch tutkimus perustuu tavallisten ihmisten omassa puutarhassaan viikoittain tekemään lintulaskentaan. Suomessa BirdLife Suomi järjestää samantapaisia laskentoja, esimerkiksi Pihabongaus-tapahtuman talvilintujen laskemiseksi.
Vuonna 1967 BTO aloitti Britteinsaarten pesimälinnustokartoituksen Atlas of Breeding Birds in Britain and Ireland, jonka tulokset julkaistiin 1976. Suomessa aloitti Lintutieteellisten yhdistysten liitto (LYL, nykyisin BirdLife Suomi) Lintuatlaksen vuonna 1974 juuri brittien Atlaksen innoittamana. Toisen Lintuatlaksen tulokset julkaistiin 1993 (The New Atlas), ja parhaillaan on Britanniassa, kuten myös Suomessa, menossa Bird Atlas 2007-2011, jossa selvitetään Britteinsaarten pesimä- ja talvilinnusto.
Vuonna 1938 BTO lahjoitti varat uuden Edward Grey Institute of Field Ornithologyn perustamiseen. Instituutti liitettiin 1947 Oxfordin yliopiston uuteen eläintieteen maastotutkimusorganisaatioon. Joulukuussa 1962 BTO hankki Tringistä Hertfordshirestä omistukseensa suuren viktoriaanisen rakennuksen Beech Groven, jonne siirrettiin järjestön päämaja Oxfordista ja rengastustoiminta British Museumista. Huhtikuussa 1991 BTO muutti lahjoituksena saadulle The Nunnery -nimiselle tilalle Thetfordiin Norfolkiin. Paikalla on sijainnut benediktiininunnien luostari, josta on yhä rakenteita jäljellä. 2000-luvun alussa perustettiin uusi kirjasto, joka on omistettu Chris Meadin muistolle. Professori Jeremy Greenwood toimi The Nunneryn johtajana 1988–2007. Nykyinen johtaja on tohtori Andy Clements.
Diltiatseemi
Vaikutusmekanismi
Diltiatseemi on bentsotiatsepiinijohdos, joka salpaa tehokkaasti sileän lihaksen ja sydänlihaksen solujen ns. hitaita kalsiumkanavia (L-kanavat). Diltiatsemiini vähentää sekä valtimoiden että hiussuonten vastusta.
Haitta ja yhteisvaikutukset
Diltiatsemiini aiheuttaa sykkeen hidastumista tai nopeutumista ja joskus eteiskammiokatkoksia. Myös päänsärkyä ja nilkkojen turvotusta esiintyy. Lisäksi saattaa esiintyä punoitusta ja pahoinvointia, ummetusta tai närästystä. Allergiset oireet, vaskuliitti ja hepatiitti ovat hyvin harvinaisia sivuvaikutuksia. Diltiatsemiini voi alussa heikentää kykyä käyttää koneita tai ajaa autoa. Raskauden aikana diltiatsemiini voi aiheuttaa haittaa sikiölle eikä sitä suositella raskaana oleville.
Diltiatseemi saattaa estää sytokromi CYP3A4-entsyymin välityksellä metaboloituvien lääkeaineiden metaboliaa. Tällaisten lääkeaineiden pitoisuus voi kohota. Diltiatseemi metaboloituu pääosin sytokromi CYP 3A4-entsyymin välityksellä. Diltiatseemin ja voimakkaamman CYP3A4:n estäjän yhteiskäytössä diltiatseemin pitoisuus voi kasvaa jonkin verran.
Yliannostus
Yliannostus voi olla vaarallinen ja oireena esiintyy muun muassa bradykardiaa ja hypotensiota. Sydänfilmiä täytyy seurata ja atropiini, glukagoni, introopit ja vasopressorit sekä kalsiumglukonaatti-infuusio voivat olla tarpeen.
Elektrosyklinen reaktio
thumb|250px|Esimerkki elektrosyklisestä reaktiosta, jossa heksatrieenistä muodostuu sykloheksadieeni Elektrosyklinen reaktio on perisyklinen kemiallinen reaktio, jossa joko muodostuu tai avautuu rengasrakenne. Reaktio tapahtuu konjugoituneen π-elektronisysteemin päiden välille ja reaktiossa joko muodostuu uusi σ-sidos π-sidoksen katketessa (renkaan sulkeutuminen) tai katkeaa σ-sidos uuden π-sidoksen muodostuessa (renkaan avautuminen). Elektrosykliset reaktiot ovat synteettisesti käyttökelpoisia niiden selektiivisyyden vuoksi ja myös luonnossa esiintyy useita elektrosyklisiä reaktioita.
Mekanismi
Elektrosykliset reaktiot voivat olla joko lämmön aikaansaamia eli termisiä reaktioita tai valon aiheuttamia fotokemiallisia reaktioita. Termisissä reaktioissa orbitaalit ovat perustilassaan ja fotokemiallisissa reaktioissa virittyneinä, mutta molemmissa tapauksissa reaktion tapahtumisen kannalta on tärkeää, että p-orbitaalien peitto on hyvä. Elektrosykliset reaktiot tapahtuvat muiden perisyklisten reaktioiden tavoin rengasrakenteisen siirtymätilan kautta.
Myötä- ja vastakiertoisuus
thumb|350px|Myötä- ja vastakiertoiset elektrosykliset reaktiot Elektrosyklisissä reaktiossa sopivan orbitaalien peiton vuoksi konjugoituneen systeemin päiden sidokset pyörivät. Mikäli pyöriminen tapahtuu molemmissa päissä samaan suuntaan kutsutaan elektrosyklistä reaktiota myötäkiertoiseksi tai antarafasiaaliseksi ja mikäli pyörimissuunnat ovat vastakkaiset on kyseessä vastakiertoinen eli suprafasiaalinen reaktio.
Elektrosykliset reaktiot luonnossa
Luonnossa tapahtuu useita elektrosyklisiä reaktioita. Monet syklobuteenijohdannaiset, sykloheksadieenijohdannaiset, terpeenit, terpenoidit ja tyydyttymättömiä heterosyklisiä ryhmiä sisältävien molekyylien biosynteesit sisältävät elektrosyklisiä reaktioita. Esimerkiksi ihmisen iholla muodostuu auringonvalon vaikutuksesta 7-dehydrokolesterolista ja ergosterolista D2- ja D3-vitamiinien esiasteita fotokemiallisella myötäkiertoisella elektrosyklisellä renkaanavautumisreaktiolla.
Kultapäämaina
Kultapäämaina (Ampeliceps coronatus) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kultapäämainaa tavataan laajalla alueella Aasian kaakkoisosissa. Lajin on raportoitu olevan harvinainen tai paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on laskeva. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska vähenemisen ei uskota vielä vaarantavan sitä, ja koska sen levinneisyysalue on niin laaja.
Enfield (Nova Scotia)
Enfield on exurb-asuinalue Nova Scotiassa, Kanadassa. Alue sijaitsee Shubenacadie Valleyssä, Hants Countyn ja Halifax Countyn rajalla. Alueen läpi virtaa Shubenacadiejoki, länsirannan puoleiset osat kuuluvat Hants Countyyn ja itäiset Halifax Countyyn. Vuoden 2001 väestönlaskennassa alueella asui 3 245 asukasta.
Enfieldin nimesi 1800-luvun loppupuolella alueelle muuttanut Thomas Donaldson joka oli kotoisin Connecticutissa sijaitsevasta Enfieldistä. Nykyisin aluee toimii exurb-alueena Halifaxille ja läheiselle Halifax Stanfieldin kansainväliselle lentoasemalle.
Talous
Halifax Stanfieldin kansainvälinen lentoasema on alueen suurin työllistäjä. Paikallisen Air Nova lentoyhtiön pääkonttori sijaitsi Enfieldissä, vuonna 2001 yhtiö sulautettiin Air Canadan omistamaan Air Canada Jazz yhtiöön. Air Canada Jazzin ja CanJet lentoyhtiöiden pääkonttorit sijaitsevat nykyisin Enfieldissä.
Richard Schmidt-Cabanis
Otto Richard Schmidt-Cabanis (1838 Berliini – 1903 Berliini, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän työskenteli 1860–1867 näyttelijänä mutta omistautui sitten huumorin kirjoittamiselle ja oli vuodesta 1895 satiirisen aikakauslehden Ulkin toimittaja.
Björn Collinder
Björn Collinder (22. heinäkuuta 1894 Sundsvall, Ruotsi – 20. toukokuuta 1983 Wien, Itävalta) oli ruotsalainen kielitieteilijä, joka oli perehtynyt fennougristiikkaan. Hän muun muassa käänsi Kalevalan ruotsiksi. Hän edusti vanhakantaista, nyttemmin jo hylättyä teoriaa, että olisi olemassa ural-altailainen kielikunta.
North Vancouver (kaupunki)
North Vancouver on 45 165 (2006) asukkaan kaupunki Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Kaupunki kuuluu Vancouverin metropolialueeseen ja on yksi kolmesta North Shoren alueen asuinalueista. Kaupunkia ympäröi länsi-, pohjois- ja itäpuolilta North Vancouverin kunta ja etelässä se rajautuu Burrard Inletin vuonoon, jonka vastarannalla sijaitsee Vancouverin kaupunki.
North Vancouverin asukkaita lukuun ottamatta provinssin asukkaat eivät yleensä huomioi samannimisten kunnan ja kaupungin eroa ja useimmiten puhekielessä viitataan ainoastaan North Vancouveriin, joka voi tarkoittaa kumpaa tahansa.
Historia
North Vancouverin kunta perustettiin 1891, ja North Vancouverin kaupunki itsenäistyi siitä vuonna 1907. Itsenäistyessään kaupungissa oli noin 2000 asukasta, jotka halusivat kehittää kaupunkia, mutta eivät halunneet kustantaa harvaanasutun maaseudun kalliita palveluja.
Laivanrakennustelakat olivat 1900-luvun alussa suuri työllistäjä alueella. Ensimmäisen maailmansodan aikana telakoilla rakennettiin useita sotalaivoja. Vuonna 1915 Moodyvillen alue liitettiin kaupunkiin. Autolauttaliikenne Burrard Inletin yli Vancouveriin aloitettiin vuonna 1917.
1930-luvun laman vaikutukset ulottuivat North Vancouverin kaupunkiinkin, ja joulukuussa 1932 se ajautui konkurssiin. Brittiläisen Kolumbian provinssi nimitti komissaarin valvomaan kaupungin taloutta. Kaupungin selvitystila jatkui aina vuoteen 1944, jolloin uusi kaupunginvaltuusto valittiin. Toisen maailmansodan aikana alueen telakat rakensivat jälleen useita joukkojenkuljetusaluksia, joita käytettiin etenkin Normandian maihinnousussa.
Liikenne
Kaupungin pohjoispuolitse kulkee Kanadan halki johtava Trans-Canada Highway, joka on kokomatkaltaan moottoritietä. Kaupungin alueella siinä on kolme liittymää: Lynn Valley Road (# 19), Lonsdale Avenue (# 18) ja Westview Drive (# 17). North Vancouverin kaupungin ja Vancouverin yhdistää kolme siltaa Burrard Inletin yli. Niistä Lions Gate Bridge ja Ironworkers Memorial Second Narrows Crossing ovat maantiesiltoja, Second Narrows Bridge on ainoastaan rautatieliikenteen käytössä. Coast Mountain Bus Company -yhtiö likennöi North Vancouverin ja Vancouverin välillä SeaBus-katamaraanialuksilla.
Matthias Raab
Matthias Raab (15. kesäkuuta 1885 Laas, Kärnten, Itävalta – kadonnut 1943 Venäjällä) oli itävaltalaissyntyinen upseeri ja natsi-Saksan armeijan kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana.
Raab syntyi 1885 Laasissa, Itävallassa. Hän palveli Itävallan armeijassa vuoteen 1938, jolloin Adolf Hitlerin johtama natsi-Saksa liitti maan alueisiinsa. Tämän jälkeen hän siirtyi Saksan armeijaan ja palveli muun muassa Keskustan armeijaryhmään kuuluneessa 3. panssariarmeijan tykistöesikunta 125:n (Arko 125) päällikkönä itärintamalla 17. joulukuuta 1941 – 25. syyskuuta 1943. Ylennyksen kenraalimajuriksi hän sai 1. huhtikuuta 1942. Raab katosi Venäjällä vuonna 1943.
Thaba-Tseka
Thaba-Tseka on yksi Lesothon kymmenestä alueesta. Se sijaitsee valtion itäisissä osissa. Alueen pinta-ala on 4 270 neliökilometriä ja asukasluku vuonna 2011 oli 130 532. Thaba-Tsekan naapurialueet ovat Mokhotlong, Leribe, Berea, Maseru, Mohale’s Hoek ja Qacha’s Nek. Idässä alue rajoittuu Etelä-Afrikan tasavaltaan. Thaba-Tsekan pääkaupunki on myös nimeltään Thaba-Tseka.
Matkamessut
Matkamessut on vuodesta 1987 järjestetty matkailuaiheinen messutapahtuma. Matkamessuilla esillä on muun muassa matkakohteita koti- ja ulkomailta, matkanjärjestäjiä ja matkatoimistoja sekä liikenneyhtiötä. Tuoteryhmiä ovat matkailuorganisaatiot, matkatoimistot, matkanjärjestäjät ja matkahakupalvelut, matkakohteet ulkomailla ja Suomessa, lento-, laiva-, ja maaliikenne, majoitus, it-järjestelmät ja -sovellukset, matkailijan palvelut ja varusteet sekä matkatyypit teemoittain. Vuonna 2013 matkamessujen kanssa samaan aikaan järjestettiin myös Caravan-messut, joissa esiteltiin matkailuajoneuvoja ja niihin liittyviä palveluita. Messut järjestetään Helsingin Messukeskuksessa.
Valko-Venäjän kansallinen tekninen yliopisto
Valko-Venäjän kansallinen tekninen yliopisto on teknillinen yliopisto Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä.
Yliopiston päärakennus sijaitsee kantakaupungin koillisosassa Prospekt Nezavisimostin varrella. Teknisen yliopiston keskustakampus kirjastoineen jatkuu päärakennuksen luoteispuolella. Yliopiston itäinen kampus sijaitsee Prospekt Nezavisimostin ja Minskin kehätien (M9) risteyksen lähellä Minskin itäosissa.
Joulukuussa 1920 tehdyllä päätöksellä ja kehittämistoimilla aiempi Minskin polytekninen koulu muutettiin Valko-Venäjän valtiolliseksi polytekniseksi instituutiksi. Tätä pidetään nykyisen Valko-Venäjän kansallisen teknisen yliopiston perustamisajankohtana. Oppilaitoksessa oli aluksi viisi tiedekuntaa, joissa 50 hengen opettajakunta opetti ensimmäisenä lukuvuonna runsasta 300 opiskelijaa ja sataa valmistavan kurssin opiskelijaa. Opettajakunta ja opiskelijamäärä kasvoi myöhemmin.
Vuonna 1991 instituutti muutettiin Valko-Venäjän valtiolliseksi polytekniseksi akatemiaksi. Vuonna 2002 yliopisto sai nykynimensä. Nykyään teknisessä yliopistossa opetusta annetaan 17 tiedekunnassa.
Miles Davis
Miles Dewey Davis III (26. toukokuuta 1926 Alton, Illinois, Yhdysvallat – 28. syyskuuta 1991 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko ja -säveltäjä, jonka pääsoitin oli trumpetti. Häntä pidetään yhtenä jazzin keskeisimmistä suunnannäyttäjistä ja ylipäänsä modernin musiikin vaikutusvaltaisimmista hahmoista.
Nuoruus
pienoiskuva|vasen|1701 Kansas Avenue East St. Louisissa, Illinoisisssa, jossa Davis asui vuosina 1939–1944. Davis syntyi varakkaaseen afroamerikkalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli hammaslääkäri Miles Dewey Davis, ja hänen äitinsä Cleota Mae (Henry) Davis oli soitonopettaja. Perhe muutti vuotta myöhemmin East St. Louisiin. Hänen äitinsä Cleota halusi poikansa soittavan viulua. Hän oli kyvykäs bluespianisti, mutta piti tämän salaisuutena pojaltaan, sillä ei pitänyt bluesia tarpeeksi hienona. Davis sai ensimmäisen trumpettinsa yhdeksänvuotiaana, mutta aloitti trumpetinsoiton varsinaisesti vasta 13 vuoden iässä, kun hänen isänsä hankki uuden trumpetin lisäksi poikansa soitonopettajaksi paikallisen trumpetisti Elwood Buchananin. Buchanan painotti soittamista ilman vibratoa, ja tämä painuikin nuoren Davisin mieleen koko hänen tulevan uransa ajaksi. Myös Clark Terry vaikutti vahvasti hänen soittoonsa. 16-vuotiaana Davis liittyi paikalliseen muusikkojen liittoon ja aloitti ammattimaisen soiton. Pian hän soitti Eddie Randlen yhtyeessä Blue Devils. Vuoden pestin jälkeen Davisiä pyydettiin erilaisiin yhtyeisiin, mutta hänen vanhempansa halusivat pitää opinnoista kiinni, niin että Miles kävisi koulun loppuun. Vuonna 1944 Charlie Parkerin ja Dizzy Gillespien tähdittämä Billy Eckstinen yhtye vieraili St. Louisissa. Davis pääsi soittamaan sairastuneen Buddy Andersonin tilalle kolmanneksi trumpetiksi pariksi viikoksi. Yhtyeen matka jatkui kuitenkin pian ilman Davisiä, sillä hänen vanhempansa olivat edelleen ankaria opintojen suhteen.
Vuonna 1944 Davis aloitti opinnot New Yorkissa koulussa, joka otti myöhemmin nimekseen Juillard. Hän alkoi pian soittaa Parkerin kanssa klubeissa, ja vuonna 1945 hän hylkäsi akateemiset opinnot kokonaan ja ryhtyi täysipäiväiseksi jazz-muusikoksi. Hän soitti sekä Parkerin että Eckstinen kanssa ja kokosi myös oman epätavallisen yhdeksän miehen yhtyeen, jossa oli trumpetin lisäksi alttosaksofoni, baritonisaksofoni, pasuuna, käyrätorvi ja tuuba. Yhtye äänitti Capitol Recordille materiaalia, joka julkaistiin 1957 nimellä Birth of The Cool.
1960-luku ja vapaamuotoisempi tyyli
pienoiskuva|Davis [[Helsinki|Helsingin Messuhallissa lokakuussa 1964.]] 1960-luvun alkupuolella Davis soitti konserteissaan samoja standardeja, kuten oli tehnyt 1950-luvulla. Hänen oli vaikeaa löytää tenorisaksofonisti, joka olisi paikannut John Coltranen jättämän aukon. Davis tiesi, että Art Blakeyllä oli yhtyeessään saksofonisti nimeltä Wayne Shorter, jonka soittoon Davis oli ihastunut. Vasta Wayne Shorterin liityttyä yhtyeeseen sai Davis haluamansa kokoonpanon valmiiksi. Siinä soitti Davisin ja Shorterin lisäksi rumpali Tony Williams, basisti Ron Carter ja pianisti Herbie Hancock. Tällä kokoonpanolla Miles Davis saavutti yhden uransa hienoimmista vaiheista. Musiikki alkoi kehittyä vapaampaan tyyliin, jossa soolon choruksia ei ole ennalta määrätty. Yhtyeen kollektiivinen osaaminen oli vailla vertaa.
Salli
Salli on naisen etunimi. Se on lähinnä suomalainen muoto Saara-nimen englantilaisesta mukaelmasta Sally, mutta esiintyy tässäkin muodossa myös englanninkielisissä maissa. Sallin nimipäivä on 19. heinäkuuta.
Miles Davis
Fuusion merkkipaalut
Davisin 1960-luvun kvintetti hajosi lopulta, kun mukaan alkoi tulla yhä uusia muusikoita. Hancockin ollessa häämatkalla Brasiliassa hänen tilalleen tuli Tony Williamsin tuttava Chick Corea. Studiossa oli toisinaan mukana myös toinen tunnettu pianisti, Joe Zawinul. Bassoon tuli Dave Holland, rumpalina kuultiin esimerkiksi Jack DeJohnettea ja kitaraa soitti John McLaughlin.