cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ain’Elisabet Pennanen
Ollessaan näyttelijänä Tampereen Teatterissa Pennanen tapasi näyttelijä Aarne Orjatsalon. Heillä oli lyhyt suhde, josta syntyi vuonna 1906 Jarno Pennanen. Tapauksesta syntyi skandaali Tampereella, koska Ain’Elisabet Pennanen kieltäytyi menemästä naimisiin Orjatsalon kanssa ja kasvatti poikansa yksinhuoltajana. Hän kirjoitti myös suhteesta avainromaanin Voimaihmisiä (1906), jossa Orjatsalo esiintyi hirviömäisen viettelijän, kapellimestari Georg Braunin muodossa. Samoihin aikoihin Pennanen julkaisi myös esikoisrunokokoelmansa Tshandalan vanki (1907).
Pennanen oli tämän jälkeen naimisissa 1911–1918 ruotsalaisen tohtori Bruno Rolfin kanssa. Avioliitosta syntyi Mirko-niminen poika, joka jäi kuitenkin avioerossa isänsä huostaan. Pennasella oli myös suhde erääseen italialaiseen taidemaalariin, mutta mies jätti Pennasen, kun heidän lapsensa syntyi kuolleena. Ensimmäisen maailmansodan aikaan Pennanen muutti 1916 Jyväskylään, jossa hän tutustui runoilija Juhani Siljoon. Siljon äiti ja sisar Miili Airila eivät hyväksyneet heidän suhdettaan vaan käynnistivät eronnutta Pennasta vastaan parjauskampanjan.
Suomen sisällissodan aikana Juhani Siljo lähti sotaan valkoisten joukoissa osaksi näitä kiistoja pakoon. Siljon haavoituttua Pennanen matkusti Tampereelle etsimään häntä. Siljo kuoli haavoihinsa sairaalassa keväällä 1918, koska hän ei suostunut jalkansa amputoimiseen. Siljon kirjallinen jäämistö jäi Pennasen haltuun ja hän toimitti keskeneräisen runo- ja aforismiteoksen Selvään veteen julkaistavaksi.
1920-luvun alkuvuosien jälkeen Pennanen julkaisi seuraavan kirjansa vasta 1943. Kirja oli Huomensynty-niminen runokokoelma, joka sisälsi muun muassa hänen kirjoittamiaan tankarunoja. Pennanen oli luultavasti ensimmäinen, joka käänsi suomeksi japanilaisia tanka- ja haikurunoja. Pennasen kuoleman jälkeen ilmestyi 1968 hänen poikansa Jarno Pennasen toimittamana romaani Kaksi raukkaa. Tässä romaanissa Pennanen kuvasi suhdettaan Juhani Siljoon. Hän oli aloittanut sen kirjoittamisen jo 1930-luvulla.
Pennaselle myönnettiin vuonna 1919 valtion kirjallisuuspalkinto.
Saaren kartano (Ulvila)
thumb|Saaren kartano. Saaren kartano (aiemmin muun muassa Holmgård) on kartano Ulvilassa Satakunnassa. Se on 1500-luvulta peräisin oleva vanha upseerien ja kruunun virkamiesten virkatalo. Kartano sijaitsee Ulvilan Saarenluodolla, jota Kokemäenjoen entinen suuhaara Kirkkojuopa erottaa Ulvilan Kirkonkylästä.
Kartanon kaksikerroksinen päärakennus on vuodelta 1805, ja sitä ympäröi laaja puisto ja puutarha. Päärakennuksen rakennutti everstiluutnantti Carl Johan Stjernvall, hänen tyttärensä Aurora Karamzin on syntynyt kartanossa vuonna 1808.
Historiaa
Saaren kartanoa hallitsi 1530-luvulla Kokemäenkartanon vouti Lauri Broke, jonka kuoltua kartano siirtyi hänen tyttärelleen ja tämän miehelle Niilo Mikonpojalle, jotka kuitenkin luovuttivat kartanon vuonna 1553 Kustaa Vaasalle. Kartano oli tilinpidollisessa yhteydessä Ulvilan kuninkaankartanoon muttei enää sen seuraajaan Porin kuninkaankartanoon 1561 jälkeen. Saaren kartano päätyi Juhana III:n puolison Gunilla Bjelken omaisuudeksi, kunnes tämä lahjoitti sen muiden tilojen ohella Gulbrand Olavinpojalle vuonna 1600. Kahta vuotta myöhemmin Gulbrand antoi Saaren kartanon Sunniemen kartanonherralle Götrik Finckelle velkojen pantiksi. Fincken kuoltua kartano siirtyi Hornin suvulle, kunnes 1600-luvun lopun reduktio palautti sen kruunun omaisuudeksi. 1700–1800-luvuilla kartano oli upseerien käytössä, ja vuodesta 1879 sitä vuokrasivat Rosenlewin suvun jäsenet.
Gaius Antonius
Gaius Antonius (k. 42 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli preettori vuonna 44 eaa. Hänen vanhempansa olivat Marcus Antonius Creticus ja Julia Antonia. Triumviri Marcus Antonius ja konsuli Lucius Antonius olivat Gaiuksen veljiä.
Gaius oli aina Julius Caesarin ja vanhemman veljensä Marcuksen kannattaja. Vuonna 49 eaa. Gaius toimi Caesarin legaattina. Hänet lähetettiin kahden legioonan kanssa Illyriaan, jossa Pompeiuksen laivasto kuitenkin saartoi Gaiuksen Curictan saarelle. Gaius pakotettiin antautumaan ja hän jäi vangiksi. Gaius oli preettori (praetor urbanus) vuonna 44 eaa. Samana vuonna Marcus Antonius oli konsuli ja Lucius Antonius oli kansantribuuni. Marraskuussa 44 eaa. Gaius nimitettiin Makedonian maaherraksi. Gaius lähti Makedoniaan vuodenvaihteessa, vaikka senaatti oli kumonnut hänen nimityksensä joulukuussa. Gaiuksen edeltäjä Makedonian maaherrana oli Hortensius, joka vastusti Gaiuksen nimittämistä seuraajakseen. Hortensiuksen avustuksella Brutus sai Makedonian, Illyrian ja Kreikan hallintaansa.
Kevin Volland
Kevin Volland (s. 30. heinäkuuta 1992 Marktoberdorf) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan liigassa pelaavaa Union Berliniä . Union Berlin on vuosien saatossa pelannut suomalaista huippujoukku KuPS:ia vastaan. Vasenjalkainen Volland on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut [[Saksan jalkapallomaajoukkueessa. Volland on hyvin vaarallinen pelaaja boksissa ja hänellä potentiaalia saavuttaa suuria saavutuksia kuten arvostettu kultainen pallo. Kevin Vollandia ollaan myös useasti siirtohuhuissa huhuttu kuopiolaiseen dynastiaan KuPS:in muodossa.
Seurajoukkueura
Volland on 1860 Münchenin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa 2. Bundesliigassa syyskuussa 2010. Tammikuussa 2011 Volland siirtyi Bundesliigan TSG Hoffenheimiin, mutta palasi heti takaisin vanhaan seuraansa lainalle. Laina kesti kauden 2011–2012 loppuun, johon mennessä Volland oli tehnyt lainajaksollaan 20 maalia 50 ottelussa. Ensimmäisellä kaudellaan Hoffenheimissä Vollandista tuli avauskokoonpanon pelaaja. Kauden 2012–2013 aikana Volland teki kuusi maalia ja syötti 12. Kaudella 2013–2014 hän teki yhdeksän maalia. Maalisyöttöjä kertyi kahdeksan. Kaudella 2014–2015 teki 32 ottelussa kahdeksan maalia. Kausina 2017–2018 ja 2018–2019 Volland teki Bundesliigassa 14 maalia, ja ensin mainitulla kaudella hän oli koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla kolmannella sijalla. Kaudella 2019–2020 hän teki Bundesliigassa kymmenen maalia. Mestarien liigassa Volland on tehnyt maalin marraskuussa 2016 TsSKA Moskovaa ja marraskuussa 2019 Atlético Madridia vastaan.
Maajoukkueura
Volland on pelannut Saksan kaikissa nuorten maajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Vuoden 2015 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Volland teki kaksi maalia ollen turnauksen toiseksi paras maalintekijä ja tullen nimetyksi myös tähdistöjoukkueeseen.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Volland debytoi toukokuussa 2014 Puolaa vastaan. Maajoukkueen päävalmentaja Joachim Löw otti Vollandin mukaan alustavalle 30-miehiselle listalle mutta jätti tämän lopullisen 23 miehen kokoonpanon ulkopuolelle. Ainoan A-maaottelumaalinsa Volland on tehnyt marraskuussa 2016 MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. Hän pelasi marraskuussa 2016 vielä ystävyysottelussa Italiaa vastaan mutta oli sen jälkeen 4,5 vuotta poissa maajoukkueesta.
Vollandin isä Andreas Volland on entinen maajoukkuetason jääkiekkoilija.
Saavutukset
Henkilökohtainen
Valkeakosken vaakuna
thumb|150px|Valkeakosken vaakuna pienoiskuva|150x150px|Ranckenin laatimat alkuperäispiirrokset Valkeakosken vaakunasta vuodelta 1948. Valkeakosken vaakuna on Valkeakosken kaupungin tunnus. Vaakunan aihe kuvaa koskea, jonka ympärille puunjalostus- ja muukin teollisuus on syntynyt.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kilvessä on vastaviistoon kulkeva hopeinen virta, jonka yläkentässä on kultainen kuusi ja alakentässä kultainen hammasratas.” Vaakunan on suunnitellut A. W. Rancken, ja tasavallan presidentti J. K. Paasikivi vahvisti vaakunan käyttöön 23. huhtikuuta 1948.
Michael Stocklasa
thumb|120px|Michael Stocklasa. Michael Stocklasa (s. 2. joulukuuta 1980) on pelaajauransa lopettanut liechtensteinilainen jalkapalloilija. Hän pelasi 71 ottelua Liechtensteinin jalkapallomaajoukkueessa vuosien 1998 ja 2012 välillä ja on Liechtensteinin avainpelaajiin kuuluneen Martin Stocklasan veli.
Autismin historia
thumb|right|Vicktor, Aveyronin autistinen [[villilapsi.]] Autismin historia on ihmisen neurologisen monimuotoisuuden historiaa. Siihen liittyy monia erilaisiä käsityksiä ihmisen poikkeavuudesta ja sen syistä. Autismia on aiemmin pidetty usein psykoosina ja autistisia ihmisiä villi-ihmisinä, erakkoina, pyhinä hulluina, mielisairaina tai psykopaatteina. Autismia on pidetty tautina, jonka parantamiseksi on kokeiltu monenlaisia terapioita. Autismi ei ole sairaus vaan monimuotoinen kehityspiirre. Jokainen autistinen ihminen on erilainen. Diagnoosia varten aiemmin pyrittiin löytämään jokaiselle piirteelle oma luokituksensa. Nykykäsityksen mukaan on kysymys autismikirjosta, jonka yksilölliset piirteet ovat osa laajaa inhimillistä neurokirjoa.
Aveyronin villi poika
Autistisia oireita ja niiden hoitoa on kuvattu kauan ennen kuin ne nimettiin autismiksi. 1900-luvun puolivälin jälkeen tutkijat ovat pystyneet aiempien kuvausten perusteella diagnosoimaan osan näistä henkilöistä autistisiksi. Mahdollisesti tunnetuin jälkikäteen diagnosoitu tapaus on ranskalaisen neurologin Jean Marie Itardin kuvaus Victor-nimisestä pojasta. Victor löydettiin 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa Aveyronin metsästä, ja hänet tunnetaan myös nimellä ”Aveyronin villi poika”. Victor oli löytöhetkellä noin 11-vuotias ja hänen arvioitiin eläneen 4–5 vuoden ajan hylättynä metsässä. Victor ei kyennyt sosiaaliseen kontaktiin eikä osannut puhua. Lisäksi hänellä oli sensorisia poikkeavuuksia. Itard kiinnostui Victorin kohtalosta ja alkoi opettaa häntä intensiivisesti vuodesta 1801 alkaen. Kuollessaan 40-vuotiaana Victor oli oppinut ilmaisemaan tarpeitaan eleillä ja ilmeillä, ja hänellä oli siistit pöytätavat. Hän oli oppinut käyttämään vaatteita ja liikkumaan väkijoukossa.
Autismin käsite lääketieteessä ja varhainen tutkimus
Kliinisessä mielessä sanaa autismi käytti ensimmäisen kerran vuonna 1911 sveitsiläinen psykiatri Eugen Bleuler, joka viittasi sillä skitsofreenisiin potilaisiin, joilla oli taipumus vetäytyä omiin oloihinsa.
Grunja Suharevan artikkeli
Venäläinen neuropsykiatrian tohtori Grunja Suhareva julkaisi vuonna 1926 ensimmäisen autismia ja Aspergerin oireyhtymää käsittelevän kansainvälisesti vertaisarvioidun tieteellisen artikkelin. Suharevan tutkimus oli kuuden poikalapsen tapaustutkimus, ja hän kutsui oireyhtymää ”skitsoidiksi psykopatiaksi”. Asperger käytti myöhemmin termiä ”autistinen psykopatia”. Psykopatialla tarkoitettiin aiemmin perinnöllisiä luonteen- ja käyttäytymisen piirteitä, joista oli haittaa henkilölle itselleen ja jotka johtivat sosiaalisiin konflikteihin.
Skitsoidi puolestaan viittaa eristäytyvään persoonallisuuteen. Skitsoidin psykopatian tunnusmerkkejä olivat muun muassa hentorakenteisuus, motorinen kömpelyys, ilmeettömyys, puhemelodian monotonisuus tai jokin muu puheilmaisun erikoisuus, taipumus pysytellä sivussa muiden lasten leikeistä ja oman rauhan kaipuu, haluttomuus jättää aloitettua tekemistä kesken, vaikeus sopeutua muutoksiin sekä taipumus pakko-oireisiin. Suhareva mainitsi artikkelissaan myös taipumuksen pohdiskella asioita sekä ajatella abstraktisti ja skemaattisesti. Jälkimmäinen tarkoittaa loogis-luokittelevaa ajattelutapaa eli itsenäistä teoreettista ajattelua.
Hans Aspergerin tutkimus
Suharevan artikkelin ilmestymisen jälkeen aihe oli vaipunut unohduksiin kahdeksitoista vuodeksi. Siihen tartuttiin tieteellisellä rintamalla uudelleen vuonna 1938, kun itävaltalainen lastenlääkäri ja erityispedagogian uranuurtaja Hans Asperger mainitsi skitsoidit psykopaatit artikkelissaan Das psychisch abnorme Kind. Asperger ei oletettavasti ollut tutustunut Suharevan artikkeliin, koska käytti näistä potilaista nimitystä autistiset psykopaatit. . Jo kertaalleen väitellyt Asperger julkaisi vuonna 1944 samasta aiheesta ylemmän tason väitöskirjan (Habilitationsschrift).
Asperger oli tutustunut uransa aikana yli 200 johtamaansa sairaalakouluun siirrettyyn koulunkäyntivaikeuksista kärsineeseen autistiseen lapseen, joita opetettiin Aspergerin kehittämillä pedagogisilla menetelmillä. Asperger huomasi, että nämä lapset menestyivät usein erinomaisesti opinnoissaan kasvettuaan lukioikäiseksi ja kouluttautuivat tyypillisesti pitkälle. Oleellista on, että heitä autettiin suorittamaan paljon ulkolukua vaativa kansa- ja oppikoulu tarvittaessa vaikka yksityisopetukseen turvautuen.
Hans Asperger lisäsi oireyhtymän tunnusmerkkeihin muun muassa älylliset tai keräilyharrastukseen liittyvät erikoiskiinnostuksen kohteet ja taipumuksen esitelmöidä niistä, katsekontaktin puuttumisen, pyrkimyksen tasa-arvoiseen suhteeseen keskustelukumppanin kanssa, puuttuvan taipumuksen muiden ihmisten alitajuiseen jäljittelyyn, intensiivisen uppoutumisen omaan tekemiseen, ruokailuun liittyvät erikoiset mieltymykset, aistiyliherkkyydet, nukkumiseen liittyvät ongelmat, kehittyneen taiteellisen silmän sekä varhaisen kielenkehityksen ja valtaväestöä suuremman kielellisen lahjakkuuden. Hans Asperger korosti, ettei kaikilla yksilöillä ollut suinkaan kaikkia autistisia piirteitä, vaan kyse oli kuvattujen ominaisuuksien esiintymisen kohonneesta todennäköisyydestä.
Kannerin oireyhtymä
Itävaltalais-amerikkalainen lastenpsykiatri Leo Kanner käytti myös sanaa "autistinen" kuvaamaan autismia pienten lasten sairautena. Koska Kanner katsoi, että autismin saattoi havaita jo kahden ensimmäisen ikävuoden aikana, hän nimesi oireyhtymän "varhaislapsuuden autismiksi". Kyseinen oireyhtymä tunnetaan myös nimellä Kannerin oireyhtymä.
Kanner julkaisi vuonna 1943 tutkimuksen, jossa kuvasi yhtätoista lasta, jolla oli varhaislapsuuden autismi. Vuonna 1968 Kanner julkaisi uuden tutkimuksen, jossa raportoi kyseisten henkilöiden elämänkulkua lapsuuden jälkeen.
Kannerin kuvaamat lapset eivät osanneet tehdä yhteistyötä muiden ihmisten kanssa esimerkiksi tarttumalla äitiään kaulasta, kun tämä koetti nostaa heitä. Lisäksi lapset välttelivät muiden ihmisten kanssa tapahtuvaa kommunikointia. He ymmärsivät kyllä puhetta, mutta heidän oma puheensa rajoittui yleensä yksittäisten lauseiden ja sanojen toistamiseen. Tämä toistava puhe muodostui yleensä aiemmin kuultujen lauseiden toistelusta, minkä lisäksi he saattoivat hokea itsekseen yksittäisiä sanoja tai absurdeja lauseita, jotka liittyivät usein heidän erikoiskiinnostuksen kohteisiinsa. Varsinainen kommunikatiivinen puhe alkoi yleensä vasta 5–6 vuoden iässä, mutta puhuminen ei tapahtunut silloinkaan oma-aloitteisesti. Osa tutkittavista pysyi täysin puhumattomina elämänsä loppuun asti.
Kannerin kuvaamille lapsille oli tyypillistä, että he vastasivat aikuisten heille kohdistamiin kysymyksiin vasta, kun kysymys oli toistettu monta kertaa. Varhaislapsuudessaan lapset vastasivat myöntävästi yleensä toistamalla kysymyksen sanasta sanaan. Lisäksi oli tavallista, että lapset käyttivät itsestään sanaa sinä ja puhekumppanistaan sanaa minä.
Kannerin kuvaamat lapset saattoivat myös päästellä outoja ääniä ja harjoittaa epätavallisia, rytmisesti toistuvia liikkeitä, kuten pään heiluttelua puolelta toiselle. Joillain oli tapana heitellä huvikseen esineitä lattialle. Tämä niin sanottu toistava käyttäytyminen korvautui yleensä myöhemmin intensiivisillä harrastuksilla ja kiinnostuksen kohteilla, joihin liittyen he saattoivat esittää loputtomasti kysymyksiä.
Lapset eivät leikkineet muiden lasten kanssa, vaan olivat onnellisimmillaan saadessaan puuhastella omassa rauhassa. Lapset antoivat lisäksi sellaisen vaikutelman, etteivät katsoisi kanssaihmisiä koskaan kasvoihin tai kiinnittäisi heihin muutenkaan mitään huomiota. Tästä huolimatta jotkut heistä saattoivat muistaa ulkoa jokaisen lapsiryhmän jäsenen silmien värin sekä muita yksityiskohtia heidän ulkonäöstään.
Ympäristössä tai päivittäisten toimien suorittamistavassa tapahtuvat muutokset saattoivat järkyttää syvästi lasten mielenrauhaa, mikä johti joidenkin lasten kohdalla raivokohtauksiin. Taipumus saada raivokohtauksia väheni kuitenkin huomattavasti heidän varttuessaan.
Monilla oli suuria syömisvaikeuksia, johon saattoi liittyä myös oksentelua. Lisäksi lapsilla ilmeni aistiherkkyyttä, joka ilmeni muun muassa kovia ääniä kuten pölynimurin hurinaa kohtaan tunnettuna kammona.
Tutkittavat menestyivät hyvin visuaalista erottelukykyä mittaavassa Seguinin lautatestissä, ja monet pystyivät muistamaan ulkoa hämmästyttävän tarkasti äärimmäisen laajoja ja monimutkaisia rakenteita. Heillä oli yleensä erinomainen ulkomuisti, ja he saattoivat oppivat jo 2–3-vuotiaina helposti ulkoa loruja ja listoja, kuten Yhdysvaltojen menneiden presidenttien nimet tai aakkoset etu- ja takaperin. Tutkittavien lukemaan oppiminen oli nopeaa, mutta he lukivat monotonisella äänellä. Monilla tutkittavilla oli lisäksi kömpelö kävelytyyli ja huono karkeamotoriikka.
Kaikki Kannerin kuvaamat lapset tulivat älymystöä edustavista perheistä ja lähes kaikilla oli sukulaisia, jotka mainittiin Kuka kukin on -kirjassa tai Yhdysvaltojen kuuluisia tiedemiehiä esitelleessä American Men of Science -teoksessa. Heidän lähisukulaisensa olivat useimmiten henkilöitä, jotka omistivat aikansa lähinnä tieteelliselle, kirjalliselle tai taiteelliselle toiminnalle, eivätkä olleet kovin kiinnostuneita muista ihmisistä.
Vain kaksi tutkituista pystyi elättämään itsensä. Toinen heistä suoritti lukion jälkeen korkea-asteen tutkinnon ranskan kielessä, ja elätti sen jälkeen itsensä pankkivirkailijana. Vapaa-ajallaan hän toimi muun muassa erilaisten yhdistysten luottamustehtävissä. Hän oli luotettavan, tarkan, tasapainoisen ja itsenäisen ihmisen maineessa, mutta osallistui vain harvoin vapaamuotoiseen keskusteluun.
Toinen työskenteli kopiokeskuksessa, jossa häntä pidettiin esimerkillisenä työntekijänä. Hänen esimiehensä raportoi hänen olevan työssään luotettava ja huolellinen sekä huomaavainen työtovereitaan kohtaan.
Modernin autismikäsityksen muotoutuminen
Hollantilainen Van Krevelen vertaili vuonna 1963 Kannerin ja Aspergerin oireyhtymiä englanninkielisessä artikkelissaan On the relationship between early infantile autism and autistic psychopathy. Van Krevelen julkaisi aiheesta uuden artikkelin vuonna 1971, jossa päätyi siihen, että Aspergerin oireyhtymällä on huomattavasti parempi ennuste kuin Kannerin oireyhtymällä. Hollantilainen lastenpsykiatri Arn Van Krevelen julkaisi kolme autismia käsittelevää tieteellistä artikkelia vuosina 1952–1960. Saksalainen Gerhard Bosch julkaisi vuonna 1962 viiden potilaan tapaustutkimuksen, joka käännettiin vielä samana vuonna englanniksi. Tämän jälkeen autismia alettiin tutkia yhä enenevässä määrin etenkin anglosaksisissa maissa mutta myös Japanissa. Kesti silti vielä yli kaksikymmentä vuotta, ennen kuin autismi lisättiin kansainväliseen tautiluokitukseen. Yhdysvalloissa autismi lisättiin maan omaan kansalliseen psykiatrian diagnoosiluokitukseen vuonna 1980 .
Vuonna 1979 brittiläinen National Autistic Society julkaisi Communication-lehdessään käännöksen Hans Aspergerin Sveitsissä vuonna 1977 pitämästä saksankielisestä luennosta. Englantilainen psykiatri Lorna Wing julkaisi kahden vuoden kuluttua oman tapaustutkimuksensa viidestä aspergerinsyndroomaiseksi diagnosoimastaan henkilöstä. Wingin kuvaamille henkilöille annettaisiin nykyisten diagnoosikriteerien perusteella kuitenkin Kannerin oireyhtymä -diagnoosi, koska heillä oli merkittävää yleistä viivästyneisyyttä kielellisessä ja kognitiivisessa kehityksessä.
Wing päätti nimetä autistisen psykopatian uudelleen johtuen siitä, että oireyhtymän alkuperäinen nimi oli alkanut herättää vääriä mielleyhtymiä. Sanalla psykopatia oli ryhdytty viittaamaan yleiskielessä narsistiseen persoonallisuushäiriöön ja sosiopatiaan. Koska Wing ei ollut tietoinen Grunja Suharevan työstä, hän luuli Hans Aspergeria oireyhtymän keksijäksi ja nimesi oireyhtymän Aspergerin syndroomaksi. Hän Lorna Wing huomasi, että sekä Kannerin että Aspergerin oireyhtymät kuvaavat molemmat autismia. . Vuonna 2015 on selvinnyt, että Kannerin klinikalla työskenteli vuonna 1938 tutkijapariskunta, joka oli aiemmin työskennellyt Aspergerin klinikalla Wienissä. Kanner ei kuitenkaan tutkimuksissaan koskaan ole viitannut Aspergerin työhön.
Saksalais-englantilainen Uta Frith käänsi Hans Aspergerin väitöskirjan englanniksi ja se julkaistiin vuonna 1991 Uta Frithin toimittamassa teoksessa Autism and Asperger Syndrome.
Autismin käsite Suomessa
Suomenkieliseen tautiluokitukseen autismi löysi tiensä vasta vuonna 1987 nimellä varhaislapsuuden autistinen häiriö. Tilaa pidettiin Suomessa tuolloin vielä psykoosina eli mielisairautena, millä tarkoitettiin vakava-asteista reaktiivista eli lapsuuden kasvuolojen aiheuttamaa mielenterveyden häiriötä. Ajatus autismista mielenterveyden häiriönä hylättiin kuitenkin myöhemmin, ja se siirrettiin monessa maassa omaksi tautiluokakseen vielä 1980-luvun aikana. Suomessa autismi oli psykoosi-nimikkeen alla kuitenkin vielä vuonna 1994 ja vasta vuonna 1996 julkaistussa kansainvälisen tautiluokituksen kymmenennen version suomenkielisessä laitoksessa se oli viimein otettu pois psykoosien luokasta.
Vanhentuneita käsityksiä autismin syistä
Suurin osa psykiatreista piti Kannerin oireyhtymää aiemmin mielisairautena, millä tarkoitettiin aiemmin vakava-asteista reaktiivista mielenterveyden häiriötä. Sormien heiluttelun ja heijaamisen kaltainen stimmailu eli niin sanottu stereotyyppinen käytös tulkittiin osoitukseksi psykoottisuudesta.
Wasastjerna
Historia
Abraham Falanderin suku polveutuu Ruotsin Taalainmaan Falunista lähtöisin olevasta Falander-suvusta. Vuoritilallinen Matias Andersinpojan poika Ericus Falander (1606/1608–1672) siirtyi 1631 Suomeen ja toimi myöhemmin Kokkolan kirkkoherrana. Hänen toiseksi vanhin poikansa aateloitiin 1691 nimellä Tigerstedt ja on siten Tigerstedtien aatelissuvun kantaisä. Wasastjernat ovat kuitenkin toisen pojan, lääninrovasti Jakob Falanderin jälkeläisiä. Hänen pojanpoikansa, vaasalainen kauppaneuvos Abraham Falander sekä Vaasan hovioikeuden kanneviskaali Anders Johan Bergwald kieltäytyivät Suomen sodan aikana toukokuussa 1808 – venäläisten vallattua Vaasan – antamasta uskollisuudenvalaa Venäjän keisarille. Sen johdosta heidät tuomittiin ensin kuolemaan, mutta tuomio lievennettiin maastakarkotukseksi. Matkalla Ruotsiin he tapasivat saman vuoden lokakuussa Ahvenanmaalla Lemlandin pappilassa kuningas Kustaa IV Aadolfin, joka kiitoksena heidän osoittamastaan uskollisuudesta aateloi heidät molemmat nimellä Wasastjerna. Kahden miehen yhteinen suku introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen syyskuussa 1809 aatelisena sukuna numero 2196.
Autismin historia
Vanhentuneita käsityksiä autismin syistä
Suurin osa psykiatreista ajatteli vielä 1970-luvulla, että autismi oli suoraan äiti–lapsi-suhteen vääristymästä johtuva mielenterveyden häiriö.
Toisena selityksenä autismista psykiarteille oli, että synnynnäisesti poikkeavien autistilasten äidit aiheuttivat vääränlaisella lähestymistavallaan ja olemuksellaan lapsilleen ahdistusta, joka ilmeni autistisena käyttäytymisenä ja esti lapsen emotionaalis-älyllistä kehitystä. Autistilasten äidit olivat kyseisen teorian mukaan joko liian herkkiä ja epävarmoja tai liian läheisiä ja ylihuolehtivia.
Wasastjerna
Historia
Abraham Wasastjerna palasi 1810 Suomeen ja kaikki Suomen Wasastjernat ovat hänen jälkeläisiään. Ruotsiin jääneen Bergwaldin sukuhaara sammui hänen kuollessaan lapsettomana vuonna 1828. Suku on tämän jälkeen ollut edustettuna Ruotsin Ritarihuoneella Suomesta muuttaneiden jäsenten ansiosta vuosina 1891–1925 ja uudelleen 1982–2007.
Abraham Wasastjernan jälkeläiset keräsivät kauppiaina ja teollisuudenharjoittajina suuren omaisuuden, johon kuului muun muassa Östermyran ruukki Pohjanmaalla. Suuri osa omaisuudesta menetettiin Gustaf August Wasastjernan henkilökohtaisessa konkurssissa vuonna 1871. 1900-luvulla eräät suvun jäsenet suomensivat sukunimensä muotoon Vaasantähti.
Autismin historia
Vanhentuneita käsityksiä autismin syistä
Kolmas vaihtoehto psykiatreille oli, että autistien äidit olivat liian kylmiä ja etäisiä. Kolmatta vaihtoehtoa kutsuttiin niin sanotuksi jääkaappiäititeoriaksi, jonka Leo Kanner pani alulle vuonna 1949 julkaistussa artikkelissaan. Kanner irtisanoutui kuitenkin myöhemmin jääkaappiääititeoriasta korostaen, ettei ollut koskaan edes väittänyt, että autismi johtuisi suoranaisesti vanhempien tunnekylmästä käyttäytymisestä.
Maailmankuuluisuuteen noussut itseoppinut itävaltalais-amerikkalainen psykoanalyytikko Bruno Bettelheim kehitteli jääkaappiäititeorian niin pitkälle, että väitti autististen lasten huoltajien tai hoitajien kohtelevan heitä huomattavan tylysti, koska toivoivat, ettei koko lasta olisi olemassa.
Jo 1950-luvulla oli kuitenkin havaittu, että autismi oli yleisempää identtisillä kaksosilla kuin tavallisilla sisaruksilla.
Yhdysvaltalainen psykologian tohtori Bernard Rimland keräsi yhteen siihenastiset autismin perinnöllisyyttä koskevat tutkimukset ja päätyi esittelemään toisenlaisen teorian autismin syistä vuonna 1964 julkaistussa kirjassaan Infantile Autism: The Syndrome and Its Implication for a Neural Theory of Behavior.
Muun muassa Hans Asperger jakoi Rimlandin käsityksen siitä, että autismin oireet eivät johdu psyykkisistä syistä, vaan kyseessä on synnynnäinen, elimellistä alkuperää oleva häiriö. Kaksosilla ja heidän sisaruksillaan tehty perinnöllisyystutkimus oli tuonut 1960-luvun loppuun mennessä runsaasti todistusaineistoa teorialle, jonka mukaan autismi saa alkunsa jo ennen syntymää.
Kesti kuitenkin yli kaksikymmentä vuotta, ennen kuin psykiatrit hylkäsivät teorian autismista lapsuuden kasvuolojen aiheuttamana sairautena. Vasta 1990-luvulle tultaessa alkoi vallita yksimielisyys siitä, että autismissa on kyse neurologisesta poikkeavuudesta eikä mielenterveyden häiriöstä.
Kannerin oireyhtymän rinnastaminen mielenterveyden häiriöihin aiheutti sen, että autistiset lapset saatettiin erottaa vanhemmistaan jopa useiksi vuosiksi, koska uskottiin, että laitosolosuhteissa annettu terapia edistäisi parhaiten heidän toipumistaan. Kun mielenterveyden viitekehys vaihtui neurologisen häiriön viitekehykseen, vanhempien syyllistäminen loppui, eikä autistisia lapsia suljettu enää pitkiksi ajoiksi laitoksiin.
Kannerin oireyhtymän on epäilty myös johtuvan rokotteiden apuaineena käytetystä elohopeasta. Yhdysvaltain kansallisakatemia Institute of Medicine on kuitenkin julkaissut kolme kattavaa tutkimusyhteenvetoa. Jokaisessa näistä metatutkimuksista päädyttiin siihen johtopäätökseen, että rokotteet ovat tässä suhteessa turvallisia.
Autismikuntoutuksen historiaa
Saksalais-yhdysvaltalainen itseoppinut psykoanalyytikko Bruno Bettelheim kehitti toisen maailmansodan jälkeen mainetta niittäneen autistilapsille suunnatun psykoanalyyttiseen ihmiskäsitykseen perustuvan kuntoutusmuodon, johon pyrittiin sisällyttämään runsaasti terapeutin ja potilaan välisiä fyysisiä hellyydenosoituksia sekä ulosteilla leikkimistä. Tarkoituksena oli, että potilas kävisi monivuotisen laitoshoitojakson aikana varhaislapsuuteen kuuluvan kehitysvaiheen (ns. "pottavaihe") uudelleen läpi rakastavan ja hyväksyvän terapeutin rinnalla.
Bettelheimin terapiaa pidettiin sensaationa ja hänen johtamansa klinikan toimintaa rahoitettiin avokätisesti, koska kyseisellä terapialla hoidettujen lasten autistisuuden väitettiin vähenevän huomattavasti ja joidenkin potilaiden oireiden väitettiin kadonneen kokonaan. Terapian vaikuttavuudesta ei tehty kuitenkaan ulkopuolisia selvityksiä ja myöhemmin paljastui, että Bettelheimilla oli voimakas taipumus tosiasioiden vääristelyyn. Lisäksi useat potilaat väittivät Bettelheimin käyttäneen heitä lapsena seksuaalisesti hyväkseen.
Kannerin autisteja ollaan yritetty kuntouttaa aiemmin myös psykoterapialla, vaikka jo 1960-luvun puoliväliin mennessä oli kertynyt runsaasti tieteellistä näyttöä siitä, ettei psykoterapia tehoa autismiin. Kesti kuitenkin kauan, ennen kuin psykiatrit lakkasivat suosittelemasta psykoterapiaa autismin hoitoon.
Dollhouse
Dollhouse on Joss Whedonin luoma yhdysvaltalainen science fiction -televisiosarja. Sarja sai ensiesityksensä Fox-kanavalla 13. helmikuuta 2009, ja se päättyi kahden tuotantokauden jälkeen 29. tammikuuta 2010. Suomessa Sub on esittänyt ensimmäisen kauden keväällä 2010.
Dollhousessa seurataan salaperäisen yhtiön johtamia Nukkekoti-nimellä tunnettuja yrityksiä, jotka ovat erikoistuneet laittomaan muistin ja persoonallisuuden pyyhkimiseen ja korvaamiseen. Aktiiveiksi kutsuttuja, persoonallisuudeltaan pyyhittyjä ihmisiä ohjelmoidaan rahakkaiden asiakkaiden toiveiden mukaan. Sarjan päähahmona on Eliza Dushkun esittämä aktiivi Echo, joka ryhtyy tutkimaan omaa ja Nukkekodin menneisyyttä sen jälkeen, kun Echon pyyhitty persoonallisuus alkaa vähitellen palata.
Näyttelijät ja hahmot
Muissa rooleissa:
Näyttelijöiden valinta
thumb|right|Dichen Lachman, Joss Whedon, Eliza Dushku ja Fran Kranz. Joss Whedon keksi idean tv-sarjalle, kun hän lounasti Eliza Dushkun kanssa, joka oli aikaisemmin kysynyt olisiko hänellä töitä tarjottavana. Whedon rakensi sarjan Dushkun ympärille ja valitsi hänet päärooliin. Anya Colloff ja Amy McIntyre Britt, jotka olivat työskennelleet ennenkin Whedonin kanssa, valitsivat muut näyttelijät. 26. maaliskuuta 2008 ilmoitettiin virallisesti, että Tahmoh Penikett, Dichen Lachman, Fran Kranz ja Enver Gjokaj oltiin valittu esittämään päärooleja sarjassa. Viikkoa myöhemmin 3. huhtikuuta ilmoitettiin Olivia Williamsin mukaan tulosta. Kaksi viikkoa tästä Harry Lennix liittyi mukaan Boydin rooliin. Samana päivänä Whedon ilmoitti, että Miracle Laurie ja Amy Acker oli valittu rooleihinsa. He olivat myös viimeiset ensimmäisen tuotantokauden valinnat.
Juoni
Sarjan pääosassa on Echo, joka kuuluu salaiseen joukkoon, joita kutsutaan Aktiiveiksi. Aktiivit ovat ihmisiä, joiden persoonallisuus ja muistot on pyyhitty pois ja heihin voidaan ohjelmoida uusi persoona erilaisia tehtäviä varten, joita yleensä rikkaat ja vaikutusvaltaiset ihmiset tilaavat kukin omiin tarkoituksiinsa tietyksi ajaksi. Tehtäviensä välissä Aktiivien muistit pyyhitään jälleen ja he ovat persoonattomia ja lapsekkaita, ja he työskentelevät salaisessa Rossum Corporationin omistamassa Nukkekoti-nimisessä yrityksessä, joita on yhteensä 22 ympäri maailmaa.
Ensimmäinen tuotantokausi
Victor alkaa vähitellen kiintyä Sierraan, mikä kiinnostaa tiedemies Topher Brinkiä ja lääkäri Claire Saundersia. Myös Sierra alkaa kasvattaa tunteita Victoria kohtaan. Sierra alkaa käyttäytyä omituisesti ja selviää, että hänen valvojansa on raiskannut hänet useita kertoja.
Echon alkaessa käyttäytyä "omin päin", Nukkekodin johtaja Adelle DeWitt ja turvallisuuspäällikkö Laurence Dominic huolestuvat. Dominic vaatii Echon laittamista mystiselle Ullakolle, mutta Echon valvoja Boyd Langton lupaa pitää Echoa silmällä. Adelle yrittää jäljittää Alphaa, joka on Nukkekodista karkuteille lähtenyt 48 eri persoonallisuutta saanut Aktiivi. Myöhemmin Dominic paljastuu NSA:n vakoojaksi, minkä seurauksena Adelle pyyhkii hänen persoonansa ja laittaa hänet Ullakolle.
Paul jatkaa tutkimuksiaan. Paljastuu, että Mellie on oikeasti Adellen lähettämä Aktiivi, November, jonka tehtävänä on tarkkailla Paulin tutkimuksia. Paul saa myöhemmin tietää tämän ja menee pois tolaltaan. Hän myöhemmin jäljittää Stephen Kepler -nimisen miehen, joka pystyy auttamaan häntä Nukkekodin etsimisessä. Miehet löytävätkin Nukkekodin ja murtautuvat sisälle, mutta Paul jää kiinni ja Stephen paljastuu Alphaksi. Alpha ottaa Echon mukaansa, pakenee ja ohjelmoi Echoon kaikki tämän persoonat, mitä tällä on ollut. Takaumista paljastuu, että tri Saunders on oikeasti Aktiivi, Whiskey, ja että Alpha oli ihastunut Echoon vielä Nukkekodissa ollessaan. Alpha yrittää käännyttää Echon puolelleen, mutta tämä kääntyy häntä vastaan, mikä johtaa jälleen hänen pakoonsa. Paul suostuu liittymään Nukkekotiin, jos Mellien alkuperäinen persoonallisuus palautetaan ja hänet päästetään vapaaksi, mihin Adelle suostuu.
Viimeinen jakso sijoittuu vuoteen 2019, jolloin muistinpyyhintäteknologia on riistäytynyt käsistä ja suurin osa ihmiskunnasta on ohjelmoitu raivotautisiksi. Tavallisten ihmisten joukko murtautuu hylätyn Nukkekodin tiloihin ja Whiskeyn avulla he ohjelmoivat erääseen pikkutyttöön Echon muistijäljen. Echon johdolla joukkio lähtee etsimään oikeata Echoa ja tämän ystäviä palauttaakseen ihmisten persoonat.
Toinen tuotantokausi
Washington D.C.:n Nukkekoti sieppaa Echon ja heidän tiedemiehensä Bennett Halverson kiduttaa Echoa, sillä hän oli Carolinen hyvä ystävä, kunnes Caroline petti hänet. Adellen ja Topherin hakiessa Echoa takaisin, Topher ihastuu Bennettiin. Paulin avustuksella Echo viimein luo itselleen kokonaisen persoonan. Hän myös oppii hyppimään kaikkien persooniensa välillä. Sillä välin Topher onnistuu keksimään käsilaitteen, jolla pystyy ohjelmoimaan sekunnissa kenet vain. Myöhemmin Echo ja Paul pelastavat Novemberin, joka oli siepattu Aktiiviksi Washingtonin Nukkekotiin.
Paul ja Echo saavat Boydin ja Topherin puolelleen salaliittoonsa. Alpha palaa kostaakseen ja kiduttaa Paulia jättäen hänet aivokuolleeksi. Ennen sitä hän ohjelmoi Paulin persoonan itseensä ja pakenee. Victorin sopimus tulee täyteen ja hänen alkuperäinen persoonansa, Anthony Ceccoli, päästetään takaisin normaaliin elämäänsä. Rossum Corporationin armeijajoukko kuitenkin värvää Anthonyn. Salassa Adellelta Sierra palautetaan Priyaksi ja he pelastavat Anthonyn. Priya ja Anthony päättävät paeta saatuaan viimein toisensa, mutta Adelle laittaa heidät ja Echon Ullakolle.
Ullakko paljastuu paikaksi, jossa henkilö vaivutetaan kooman kaltaiseen tilaan, jossa he ovat lukittuina mieleensä. Unissaan Echo etsii Priyan ja Anthonyn. He löytävät myös Rossum Corporationin toisen perustajan, Clyden, jonka avulla kolmikko onnistuu pääsemään Ullakolta. Samaan aikaan Boyd ja Topher ohjelmoivat Pauliin hänen oman persoonallisuutensa tehden hänestä Aktiivin. Adelle liittyy muiden joukkoon kaataakseen Rossumin.
Bennett kutsutaan kokoamaan Carolinen rikkinäinen muistilevy, jotta Echolle voitaisiin palauttaa hänen alkuperäinen persoonansa. Saunders palaa Nukkekotiin, mutta Rossum on tehnyt hänestä "nukkuvan Aktiivin" ja hän ampuu Bennettin. Murtunut Topher onnistuu kuitenkin kokoamaan Carolinen muistilevyn. Takaumista paljastuu, että Caroline oli aktivisti, joka oli päässyt Nukkekodin jäljille ja murtautunut Rossum Corporationin tiloihin ystävänsä Bennettin avustuksella. He jäivät kiinni ja Caroline lähetettiin Clyden luokse, jonka kumppaniksi paljastuu Boyd, joka manipuloi Carolinen suostumaan Aktiiviksi.
Sarjan viimeinen jakso jatkuu ensimmäisen kauden lopusta vuonna 2020. Priyalla ja Anthonylla on poika, T. Topher on vankina Rossum Corporationilla, jonka johtajat ovat Aktiivien persoonia. Pelastettuaan Topherin Echo joukkoineen palaa Los Angelesiin, mutta matkalla Paul ammutaan kuoliaaksi. He majoittuvat Nukkekotiin, missä Echo murtuu ja Topher suunnittelee laitteen, jolla palauttaa kaikkien alkuperäiset persoonallisuudet. Hän uhraa itsensä räjäyttämällä pommin saadakseen laitteelle tarpeeksi suuren voimakkuuden. Adelle auttaa ihmisiä palaamaan elämiinsä, kun taas Priya, Anthony ja T pystyvät nyt aloittamaan normaalin elämän. Echo ohjelmoi Paulin muistot itseensä ja käy tyytyväisenä nukkumaan.
Ruosteluhtakana
Ruosteluhtakana (Rallus elegans) on amerikkalainen rantakana. Siitä tunnetaan kolme alalajia, joista nimialalaji elegans elää Itä-Kanadassa ja Yhdysvaltain koillisosassa ja talvehtii itäisessä Meksikossa; tenuirostris elää Meksikon keskiosissa, ja ramsdeni Kuubassa sekä Isla de la Juventudilla. John James Audubon kuvaili lajin holotyypin Charlestonista Etelä-Carolinasta vuonna 1834.
Graniittireliefi
Graniittireliefi on taiteilijaprofessori Kain Tapperin (1930-2004) kiviveistos vuodelta 1960. Teoksessa musta graniittiveistos (korkeus 73,5 cm) on puisella jalustalla (korkeus 39 cm). Teos ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1961.
Kain Tapperin tunnetuimpien veistosten lähtökohtana on luontoelämys. Tapperin Graniittireliefiä voidaan pitää informalistisena veistoksena, jossa suomalaista peruskallion kiviainesta, graniittia, tutkitaan näyttävästi. Hän oli työskennellyt veistäjä Aimo Tukiaisen apulaisena viisi vuotta ja teki tämän kanssa syksyllä 1960 matkan Kreikkaan, jonka jälkeen Graniittireliefi syntyi. Myöhemmin Tapper paneutui puuveistoksiin.
Clemens von Pirquet
thumb|upright|Clemens von Pirquet Clemens Peter Freiherr von Pirquet (12. toukokuuta 1874 Wien, Itävalta – 28. helmikuuta 1929) oli itävaltalainen tutkija ja lastenlääkäri. Hänen merkittävimmät saavutuksensa ovat bakteriologian ja immunologian alalta.
Pirquet havaitsi vuonna 1906, että potilaat, jotka olivat aiemmin saaneet injektioina hevosen seerumia tai isorokkorokotuksen, reagoivat nopeammin ja voimakkaammin toisen ruiskeeseen, eli kyse oli seerumitaudista, tuberkuliinireaktiosta ja anafylaksiasta. Kun hän havaitsi, että immuniteetti ja yliherkkyys olivat ilmiöinä lähisukuisia mutta käsitteinä vastakohtia, hän muodosti Bela Schickin kanssa sanan allergia kreikan kielen sanoista allos ('toinen') ja ergon ('reaktio'), jolla sittemmin pitkään kuvattiin tätä yliherkkyysreaktiota, ennen kuin käyttöön tuli atopia.
Pirquet hylkäsi 1909 tarjouksen tehtävästä Pasteur-instituutissa Pariisissa ja otti vastaan nimityksen professoriksi Yhdysvaltoihin Johns Hopkinsin yliopistoon, jonne oli juuri perustettu lastentautien tiedekunta. Jo vuoden kuluttua 1910 hän palasi Eurooppaan ja otti vastaan viran ensin Breslaussa (nyk. Wrocław) ja sitten Wienissä. .
Clemens von Pirquet ja hänen vaimonsa tekivät 28. helmikuuta 1929 itsemurhan syanidilla. .
Uuden-Seelannin puolustusvoimat
thumb|Kaksi uusiseelantilaista sotilasta Afganistanissa vuonna 2009 Uuden-Seelannin puolustusvoimat (New Zealand Defence Force) koostuvat maavoimista, kuninkaallisista ilmavoimista ja kuninkaallisesta laivastosta. Puolustusvoimien ylipäällikkö on Uuden-Seelannin kenraalikuvernööri, nykyään sir Jeremiah Mateparae. Komentajana toimii kenraaliluutnantti Timothy Keating.
Fritz Hagmann
Fritz Hagmann (28. maaliskuuta 1901 – 14. joulukuuta 1974) oli sveitsiläinen vapaapainija ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Pariisin olympialaisissa 1924 alle 79-kiloisten sarjasta kaadettuaan finaalissa Belgian Pierre Ollivierin.
Bitumikermi
Bitumikermi on yleensä bitumista, tukikerroksesta ja täyteaineista muodostettu tuote. Bitumikermi tunnettiin ennen nimellä kattohuopa, ja siitä tehtyjä kattoja kutsuttiin ja kutsutaan osin edelleenkin huopakatoiksi.
Valmistus
Nykyään valmistajien käyttämä bitumi on poikkeuksetta SBS-kumibitumia. SBS- eli styreeni-butadieeni-styreeni-elastomeeri antaa bitumille paremman lämmön- ja ennen kaikkea kylmän keston. SBS tekee bitumista elastista, eli se palautuu venytyksen jälkeen. Ennen kumibitumia oli yleisesti käytössä puhallettu bitumi, jota käytetään edelleen kermien kuumaliimauksessa. Muualla maailmalla on käytössä myös muita modifiointiaineita, kuten APP eli ataktinen polypropeeni. Bitumikermiä käytetään yleisimmin kattojen ja seinien vesieristyksien tekemiseen. Bitumikermejä on monenlaisia erilaisiin käyttötarkoituksiin.
Bitumikermin runkoaineena on aikaisemmin käytetty orgaanisia kuituja (niin sanottu lumppuhuopa), nykyään lasikuitua tai polyesteriä. Runkoverkko ympäröidään bitumin ja täyteaineiden seoksella ja bitumin pintaan sirotellaan hiekkaa niin, että se ei tartu itseensä, kun se rullataan käyttötarkoituksensa mukaiseen pakkauskokoon. Jos kermi on tarkoitettu kiinnitettäväksi hitsaamalla, sen alapintaan tulee kerros kumibitumia, joka suojataan ohuella muovikalvolla. Kalvo sulaa pois, kun kermiä lämmitetään kaasupolttimella sitä asennettaessa.
Steve Allen
thumb|210px|Steve Allen vaimonsa [[Jayne Meadowsin kanssa vuonna 1987.]] Steve Allen (26. joulukuuta 1921 New York, New York, Yhdysvallat – 30. lokakuuta 2000 Encino, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen koomikko ja juontaja, joka oli The Tonight Show’n ensimmäinen juontaja vuosina 1954–1957.
Bitumikermi
Kermiluokat
Bitumikermit jaetaan kolmeen pääluokkaan, aluskermit, pintakermit ja yksikerroskatteet sekä Kattoliiton Toimivat Katot 2013 -julkaisun mukaan kolmeen käyttöluokkaan TL1, TL2 ja TL3. Jokaisella tuoteluokalla on omat vaatimuksensa kermin mekaanisen ja kemiallisen kestävyyden sekä nimellispainon suhteen. TL1 käsittää vain yksikerroskatteet eli tuotteet, jotka yhdellä kerroksella muodostavat riittävän tiiviin ja lujan vedeneristeen. TL2 sisältää yleisimmin käytetyt bitumikermit, jotka alus- ja pintakermin yhdistelmänä muodostavat vedeneristeen. TL3 tuotteita käytetään aluskermeinä kevyemmissä vesikatteissa ja höyrynsulkuna yläpohjarakenteissa.
Steve Allen
Allen kuoli 78-vuotiaana auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin.
EuroChallenge
EuroChallenge oli FIBA Europen ylläpitämä kansainvälinen koripallosarja. Vuodesta 2003 lähtien sarjaa pelattiin nimellä FIBA Europe League. Se kuitenkin poistettiin käytöstä vuonna 2005 ja tilalle tuli FIBA EuroCup. Vuonna 2008 nimeksi vaihdettiin nykyinen EuroChallenge.
EuroChallenge on kolmanneksi korkein taso eurooppalaisten seurajoukkueiden välisistä sarjoista. Sen edellä ovat Euroliiga, joka on korkein taso, sekä ULEB Eurocup, joka on siis toiseksi korkein. Cupin voittaja saa osallistua seuraavan kauden ULEB Eurocupiin. Kauden 2014-2015 jälkeen sarja lakkautettiin.
Steve Allen
Hänellä on tähti Hollywoodin Walk of Famella.
Bitumikermi
Kermiluokat
Aluskermit kiinnitetään kuumennetulla bitumilla liimaamalla tai kaasupolttimella hitsaamalla. Pintakermit kiinnitetään yleensä hitsaamalla ja yksikerroskatteet lähes poikkeuksetta hitsaamalla.
Pintakermien pintaan tehtaalla asennetaan sirotetta tai metallikalvoa kermin käyttötarkoituksen mukaisesti. Sirotteet ovat yleensä värjättyjä kivipohjaisia materiaaleja tai aktiivisia erikoissirotteita.
Pintakermien värillä pystytään vaikuttamaan energiankulutukseen ja katon käyttöikään. Vaalea bitumikermin sirote ehkäisee kattorakenteiden kuumenemista ja näin ollen pidentää myös käyttöikää.
Mihail Vasiljev (jääkiekkoilija)
Hyökkääjänä pelannut Vasiljev aloitti ammattiuransa PHK TsSKA Moskovassa, jossa hän pelasi vuosina 1979–1988. Hän oli voittamassa MM-kultaa 1983 ja sai seuraavana vuonna olympiakultaa Sarajevossa pidetyistä kisoista. Vasiljev nimitettiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1983.
Vasiljev voitti maailmanmestaruuskilpailuista pronssia vuonna 1985 ja hopeaa vuonna 1987. Hän vaihtoi seuraa Lokomotiv Jaroslavliin kaudeksi 1989–1990, mutta meni heti seuraavana vuonna Italiaan HC Selvaan.
Vasiljev pelasi 1990-luvun alussa Italiassa AS Varesessa ja EV Bozen 84:ssä, ja vieraili kaudella 1994–1995 seitsemän ottelun verran Lokomotiv Jaroslavlissa. Hän siirtyi kaudeksi 1996–1997 HC Bolzanoon, jossa hän jatkoi koko loppu-uransa lukuun ottamatta kautta 1997–1998, jonka Vasiljev kulutti pitkälti tanskalaisessa Rødovre IK:ssa. Vasiljev lopetti aktiiviuransa vuonna 2001, jonka jälkeen hän on valmentanut kahden kauden verran Serie A:n joukkueita 2000-luvulla.
Andreas Mikkelsen
Andreas Mikkelsen (s. 22. kesäkuuta 1989 Oslo ) on norjalainen ralliautoilija. Hänen kartanlukijanaan ovat toimineet norjalaiset Ola Fløene ja Anders Jæger sekä suomalainen Mikko Markkula. Sardinian rallissa 2008 kartturina oli ruotsalainen Maria Andersson. 2013 Australiassa ja Alsacessa kartturina toimi irlantilainen Paul Nagle. Kaudelle 2021 kartturiksi palasi kolmannen kerran Ola Fløene.
Ura
Mikkelsen aloitti ralliuransa 17-vuotiaana kilpailtuaan sitä ennen motocross- ja hiihtokilpailuissa. Vuonna 2005 hän kilpaili Britannian ralleissa voittaen Quinton Stagen, the Coraclen, the Plains, the Bulldog ja Cambrian ja Saarenmaan rallikilpailut. Vuonna 2006 Mikkelsen debytoi WRC-luokassa Britannian rallissa keskeyttäen ulosajoon 14. erikoiskokeella. Seuraavana vuonna hän ajoi kahdeksan kilpailua ollen parhaimmillaan yhdeksäs Irlannin rallissa.
Vuonna 2008 Mikkelsen saavutti uransa ensimmäiset pisteet ajamalla viidenneksi Ruotsin rallissa rikkoen samalla Matthew Wilsonin ennätyksen nuorimpana pisteille ajaneena rallikuljettajana. Hän ajoi vielä kahdeksanneksi Espanjan rallissa. Vuonna 2009 Mikkelsen ajoi kaksi kilpailua, joissa keskeytti. Samana vuonna Larvikin kilpailussa syyskuussa Mikkelsenin auto lähti luisumaan ja osui kymmenvuotiaaseen katsojaan surmaten tämän välittömästi.
Vuosina 2011 ja 2012 Mikkelsen voitti IRC-sarjan mestaruuden kahtena vuotena peräkkäin.
Ancient Leaves
Ancient Leaves on amerikkalaisen ambient-muusikko Michael Stearnsin toinen sooloalbumi ja hänen ensimmäinen LP-levyllä julkaistu albuminsa. Levyllä on mukana kantele sekä gregoniaanista kirkkolaulua.
Andreas Mikkelsen
Ura
Vuodesta 2013 lähtien Mikkelsen on kilpaillut Volkswagen Motorsportin kolmannella WRC-autolla. Hänen kartturinaan toimi suomalainen Mikko Markkula, mutta pari lopetti yhteistyönsä kesken kauden 2014. Talli vetäytyi pois MM-sarjasta kauden 2016 loputtua.
Kaudelle 2017 Mikkelsenillä oli vaikeuksia löytää ajopaikkaa. Kauden kolmessa ensimmäisessä kilpailussaan hän ajoi Škoda Motorsportin Fabia R5:lla kahdesti seitsemänneksi voittaen WRC2-luokan. Sardiniassa, Puolassa ja Saksassa hän kilpaili Citroënin tallissa. Kauden päättäneissä Katalonian, Walesin ja Australian osakilpailuissa Mikkelsen ajoi Hyundai Motorsportin kuljettajana varmistaen samalla itselleen työpaikan myös seuraavalle kaudelle.
Kaudella 2020 Mikkelsen ajoi ainoastaan kauden päättäneessä Monzan rallissa, jossa ajokkina oli Rally2-luokan Škoda Fabia Rally2 Evo. Hän oli rekisteröitynyt WRC3-luokkaan. Hän oli kokonaiskilpailun kuudes ja luokkansa ensimmäinen.
Kaudella 2021 Mikkelsen voitti WRC2-sarjan mestaruuden sekä rallin EM-sarjan mestaruuden.
Jack Paar
Paarin edeltäjä The Tonight Show'sa oli Steve Allen ja seuraaja Johnny Carson, joka juonsi ohjelmaa 30 vuotta.
Ympäristöpolitiikka
Ympäristöpolitiikka on ympäristön tilaan vaikuttava politiikan ala. Ympäristöpolitiikkaan liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja media. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa biodiversiteettiin eli luonnon monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen.
Historia
Ympäristökysymykset saivat maailmanlaajuisesti laajaa julkisuutta Rachel Carsonin Yhdysvalloissa julkaisemasta kirjasta Äänetön kevät vuonna 1962. Carson havaitsi ja todisti vesibiologina, että silloin keksitty ja yleisesti käytetty DDT tappoi lintuja ja kaloja. Hän kirjoitti asiasta tieteellisesti ja laajalle yleisölle ja vetosi teollisuuteen kemikaalin käytön rajoittamiseksi. DDT:n käyttöä on sittemmin rajoitettu kansainvälisin ympäristösopimuksin ja kemikaalien käytön eduista ja haitoista on tehty maailmanlaajuisesti tutkimusta ja ympäristöpolitiikkaa.