cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sam Darnold
Darnold pelasi yliopistourallaan Etelä-Kalifornian yliopistossa vuodet 2015–2017. Hän ei kuitenkaan pelannut peliäkään vuonna 2015. Hän pelasi UCS:ssä yhteensä 27 ottelua, joissa heitti 7229 jaardia ja 57 touchdownia. New York Jets varasi Darnoldin NFL:n vuoden 2018 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella kolmantena pelaajana. Jets ja Darnold solmivat heinäkuussa 2018 nelivuotisen tulokassopimuksen, jonka kokonaisarvo oli 30,2 miljoonaa dollaria. Darnold kaupattiin kuitenkin huhtikuussa 2021 Carolina Panthersiin varausvuoroja vastaan. Maaliskuussa 2023 Darnold teki 49ersin kanssa yksivuotisen sopimuksen. Darnold on pelannut Jetsissä ja Panthersissa yhteensä 56 runkosarja ottelua. Näissä hän on heittänyt 11 767 syöttöjaardia ja 61 touchdownia. Lisäksi hän on heittänyt 55 syötönkatkoa. Tilastot päivitetty kauden 2022 jälkeen.
Sitruunaväriminttu
Sitruunaväriminttu (Monarda citriodora) on yrttikasvi. Se kuuluu minttujen lähisukuisiin väriminttuihin, jotka ovat lähtöisin Pohjois-Amerikasta. Sitruunaväriminttu kasvaa noin 70–90 cm pitkäksi ja sillä on liilanväriset kukat. Kasvi on voimakkaan aromaattinen, ja siksi sen kukkia ja lehtiä käytetään tuoreena erilaisiin ruokiin. Kasvista voidaan valmistaa myös teetä, kuten muistakin minttukasveista.
Muita väriminttuja ovat muun muassa punaväriminttu (Monarda didyma) ja preeriaväriminttu (Monarda fistulosa).
Hämeenlinnan kihlakunta
Hämeenlinnan kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Hattula, Hauho, Hämeenlinna, Janakkala, Kalvola, Lammi, Renko ja Tuulos. Kihlakunta sijaitsi aluksi Hämeen läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
FA Community Shield 2007
FA Community Shieldissä 2007 olivat vuonna vastakkain edelliskauden Valioliigan voittaja Manchester United ja edelliskauden FA Cupin voittaja Chelsea. Ottelu käytiin uudella Wembley Stadiumilla. Varsinaisen peliajan jälkeen tilanne oli 1-1 Ryan Giggsin ja Florent Maloudan ensimmäisen puoliajan maaleilla. Manchester United voitti ottelun rangaistuspotkuilla maalivahti Edwin van der Sarin torjuttua kaikki Chelsean kolme laukausta.
Albert Pierrepoint
Albert Pierrepoint (30. maaliskuuta 1905 Clayton, Bradford – 10. heinäkuuta 1992 Southport, Merseyside) oli englantilainen pyöveli.
Ura
Pierrepoint oli 1900-luvun Britannian tunnetuin pyöveli, jonka sanotaan urallaan vuosien 1932 ja 1956 välillä teloittaneen 433 miestä ja 17 naista mukaan lukien parisataa natsirikollista toisen maailmansodan jälkeen. Tarkkaa teloitusten määrää ei ole koskaan vahvistettu, tarkin arvio on esitetty Steve Fieldingin vuoden 2006 kirjassa Pierrepoint: A Family of Executioners. Ison-Britannian lisäksi Pierrepoint suoritti teloituksia myös Saksassa, Kyproksella, Gibraltarilla ja Itävallassa.
Pierrepoint piti työstään matalaa profiilia, mutta hänestä tuli julkisuuden henkilö tultuaan valituksi hirttämään saksalaisia sotarikollisia. Hän teloitti vuonna 1955 Ruth Ellisin, joka on viimeinen Isossa-Britanniassa teloitettu nainen.
Pierrepoint erosi tehtävästään vuonna 1956. Ero johtui erimielisyyksistä sisäministeriön kanssa palkkion maksamisesta tapauksessa, jossa Strangewaysin vankilassa teloitettavaksi aiotun Thomas Bancroftin hirttäminen peruuntui alle 12 tuntia ennen aiottua teloitushetkeä. Pierrepoint oli jo paikalla valmistelemassa tehtäväänsä, mutta Englannin käytännön mukaisesti hänelle ei maksettu täyttä korvausta (15 puntaa) – sen sai vain toteutuneista teloituksista.
Usein Pierrepointiin viitataan Britannian viimeisenä pyövelinä (esimerkiksi hänestä kertovan elokuvan Yhdysvalloissa käytetty nimi on The Last Hangman), mutta teloitukset Isossa-Britanniassa jatkuivat aina 13. elokuuta 1964 asti. Viimeinen teloittaja oli nimeltään Harry Allen.
Albert Pierrepointin isä Henry Albert Pierrepoint (1878–1922) ja setä Thomas William Pierrepoint (1870–1954) toimivat myös molemmat pyöveleinä.
Pierrepointin elämästä kertova elokuva Pierrepoint sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa huhtikuussa 2006. Siinä pääosaa esittää Timothy Spall.
Tekniikka
Pierrepoint käytti teloituksissaan tekniikkaa, joka takasi teloitettaville nopean ja tuskattoman kuoleman. Hän valitsi käytetyn köydenpituuden uhrin koon mukaan niin, että tämä kuoli välittömästi, mutta toisaalta teloitetun pää ei irronnut tapahtumassa. Tämä erosi huomattavasti amerikkalaisten virkaveljien natsirikollisten teloittamisessa käyttämästä tekniikasta. Esimerkiksi Nürnbergissä tuomituista natsirikollisista, jotka yhdysvaltalainen armeijan pyöveli John C. Woods teloitti, Wilhelm Keitel roikkui köydessä 24 minuuttia ennen kuolemaansa. Amerikkalaiset käyttivät Nürnbergin teloituksissa kuuden jalan vakiopudotusta.
Pierrepointin nimissä on nopein suoritettu hirttäminen. Tämä tapahtui Sid Dernleyn avustamanana Strangewaysissa Manchesterissä 8. toukokuuta 1951. James Inglisin teloitustapahtuma sellistä ulosohjaamisesta hirttoluukun avaamiseen kesti vain seitsemän sekuntia.
Vääna jõgi
Vääna jõgi on joki Harjumaassa Viron pohjoisosissa, joka laskee Suomenlahteen Harkussa. Joesta käytetään yläjuoksulla myös nimiä Saku jõgi, Tõdva jõgi, Hüüru jõgi ja Topi jõgi.
Hallinnolliset alueet
Joen lähde sijaitsee Kiilin Paeknassa Kureveren kylän lähellä, mutta kuitenkin Sakun kunnanrajan takana. Sieltä se virtaa hetken Kiilissä ja kääntyy Paeknan jälkeen Sakun puolelle ja juoksee Sakun kaupungin läpi. Valtatien 4 jälkeen joki tulee Saueen, josta se poistuu Hüürun jälkeen Harkun puolelle. Se laskee Suomenlahteen Vääna-Jõesuun lounaispuolella.
Joen kulku
Joen pääuoman latvahaara alkaa karstilähteestä samasta metsästä, mistä saa myös alkuunsa Pirita jõen sivuhaara Angerja oja. Muita latvahaaroja ovat Nabala- ja Lähtse-peakraavit. Angeja oja on alun perin ollut Vääna jõen latvahaara, mutta se on kanavalla muutettu Pirita jõen sivuhaaraksi. Pääuoma juoksee metsäalueelta pohjoiseen Paeknan peltoalueelle, missä joki on padottu Peakna järveksi, ja kääntyy muutaman kilometrin jälkeen länteen Saustin soo-alueen läpi. Suoalueella on joen mutkia kaivettu suoriksi ja siksi joella on mutkaisia rinnakkaisuomia suorien osuuksien rinnalla. Joki alittaa valtatien 15 ja Tallinna–Mõisaküla-rautatien, jolloin se virtaa Sakun kaupunkialueen läpi. Siellä joki on padottu altaaksi, jota kutsutaan nimellä Saku tiik eli. Kaupungin jälkeen se alittaa nopeasti valtatien 11, valtatien 4 ja Tallinna–Paldiski-rautatien pujahtaen Sauen ja Laagrin taajama-alueiden välistä. Täällä siihen yhtyy oikealta Laagrin läpi virtaava Pääsküla jogi, jonka valuma-alueen suuruus on 41 km² eli 13 % vesistön pinta-alasta. Loppuosuus kulkee haja-asutusalueella, missä on muutamia kylätaajamia. Joki meanderoi täällä ahkerasti ja se Vahikülan jälkeen joen muodostamaan leveän kanjoniin, missä sen kulku muuttuu erittäin mutkittelevaksi. Vahikülassa joessa on matala vesiputous ja lyhyt koskiosuus. Vesiputouksen yläpuolelle yhtyy jokeen vasemmalta Pihuoja, jonka valuma-alue on 39 km² (12 % vesistön alasta). Joki laskee Lohusale lahteen, jossa rannat ovat pääasiassa hiekkaa.
Luontoarvoja
Joki on lohen, purotaimenen, taimenen ja harjuksen luontaisen lisääntymisalue.
Kiillegneissi
Kiillegneissi on eräs yleinen gneissin tyyppi. Gneissien mineraalikoostumus ratkaisee, mitä lisämääreitä gneissin nimeen tulee. Kiillegneissi on rakenteeltaan hiukan liuskeinen gneissi. Sen tummista mineraaleista pääosa on biotiittia eli tummaa kiillettä, jonka lisäksi mukana on maasälpää, kvartsia ja muskoviittia. Näiden mineraalien suhteet voivat vaihdella paljonkin. Kiillegneissin väri vaihtelee mineraalikoostumuksen mukaan harmaasta mustaan.
Kiveä käytetään rakennusten pinnoissa ja pihalaattoina. Varsinkin 1950-luvulla rakennusten sokkelien pinnoittaminen liuskekivillä oli muodissa.
Keski-Pohjanmaan maakuntakivi on gneissi ja maakunnan kallioperän yleisin gneissityyppi on kiillegneissi. Alueen kiillegneissi on tyypillisesti väriltään harmaa tai punertava, raitainen ja liuskeinen kivi. Siinä paksummat karkearakeiset kerrokset vuorottelevat ohuiden, hienorakeisten kerrosten kanssa. Punertavat graniittiset suonet ovat suhteellisen yleisiä. Kiillegneississä on voi olla sormenpään kokoisia, vaaleita, alumiinirikkaiden mineraalien muodostamia kyhmyjä.
Esimerkiksi Helsingin Roihuvuoressa toimi aikoinaan kiilleliuskelouhos.
Renault 12
250px|thumb|Renault 12 Berline 250px|thumb|Renault 12 Break (1975) Renault 12 on keskikokoinen perheauto, jota valmisti Renault vuosina 1968–1980. Se oli saatavana sedanina (Berline) ja farmarina (Break). Sitä valmistettiin myös lisenssillä monissa maissa ympäri maailmaa aina 2000-luvun alkuun asti.
Renault 12:n tuotanto ja myynti suurimmassa osassa Eurooppaa päättyi 1980, Mutta Renault'n tytäryhtiöt maailmanlaajuisesti jatkoivat tuotantoa. Viimeinen R12 valmistui vuonna 2000 Turkissa, ja romanialainen autonvalmistaja Dacia valmisti R12-pohjaisia henkilöautoja vuoteen 2004 asti ja 12-pohjaista Dacia Gamma pick-up:ia marraskuuhun 2006 asti.
Hanka-antilooppi
Hanka-antilooppi (Antilocapra americana) on hanka-antilooppien (Antilocapridae) heimon viimeinen elossa oleva laji. Muinoin Amerikassa eli useita lajeja, mutta jo tertiäärikaudella ja sitä seuraavalla kvartäärikaudella hanka-antilooppilajit alkoivat kuolla sukupuuttoon. Ne eivät ilmeisesti onnistuneet sopeutumaan ilmastonmuutoksiin tai ne eivät kestäneet kilpailua kehityskykyisten onttosarvisten kanssa.
Hanka-antiloopit eivät nimestään huolimatta ole läheistä sukua onttosarvisten (Bovidae) heimoon kuuluville antiloopeille, vaan niiden lähimpiä sukulaisia ovat kirahvi- ja hirvieläimet. Hanka-antiloopit luokiteltiin aiemmin onttosarvisten heimon alaheimoksi Antilocaprinae, mutta nykyisin ne yleensä erotetaan omaksi heimokseen.
Hanka-antilooppi on Pohjois-Amerikan nopein maaeläin. Se pystyy juoksemaan jopa yli 80 km/h, joten se pääse helposti pakoon esimerkiksi susia. Hanka-antiloopit ovat myös hyviä uimareita.
Uhanalaisuus
Nykyään hanka-antilooppia pidetään elävänä fossiilina. Ennen eurooppalaisten saapumista Amerikkaan nämä eläimet elivät laajalla alueella Pohjois-Amerikan länsiosista ja Etelä-Kanadasta Keski-Meksikoon. Pohjois-Amerikan länsiosan asuttamisen yhteydessä lajin kanta on pudonnut huomattavasti ja sen elinalue on kaventunut. Suojelutoimien ansiosta hanka-antiloopin tilanne on hieman parantunut. Nykyään hanka-antiloopin elinalue käsittää Saskatchewanin eteläosan ja Albertan Kanadassa sekä Yhdysvaltain länsiosissa Preeriatasankojen alueen (Great Plains) ja etelään Meksikon Hidalgoon, Kalifornian niemimaalle ja Länsi-Sonoraan.
pienoiskuva|left|Hanka-antilooppiuros Hanka-antiloopin uhanalaisia alalajeja ovat kalifornianhanka-antilooppi (A. americana peninsularis) Kalifornian eteläosissa ja Kalifornian niemimaalla sekä sonoranhanka-antilooppi (A. americana sonoriensis) Arizonan eteläosissa ja Sonoran keski- ja länsiosissa. Molemmat alalajit ovat IUCN:n Punaisessa kirjassa.
Vuonna 1959 hanka-antilooppeja siirtoistutettiin Lanain saarelle Havaijille. 1960-luvun puoliväliin mennessä tämän saaren hanka-antilooppikanta oli kasvanut noin 250 yksilöön. 1980-luvun alussa yksilöitä oli kuitenkin jäljellä enää kymmenkunta, ja nykyisin lajin otaksutaan hävinneen saarelta kokonaan.
Anatomia
Hanka-antilooppi muistuttaa jossakin määrin antilooppia, joskin sillä on aivan erilaiset aivot. Hanka-antilooppi painaa noin 40–70 kilogrammaa. Pää ja ruumis ovat yhteensä 100–150 senttimetrin pituiset. Häntä on 8–15 senttimetriä pitkä ja säkäkorkeus on 80–100 senttimetriä. Pukit ovat hieman kookkaampia kuin naaraat.
Sekä naaraalla että uroksella on sarvet. Uroksilla ne kasvavat korvien yli ja ovat noin 40 cm:n pituiset. Sarvissa on litteä ydinosa ja vuosittain kiima-ajan jälkeen vaihtuva sarveistuppi. Sarveistupen kasvu kestää suunnilleen neljä kuukautta.
Eläimet viestivät nostamalla peräpään valkoiset karvat pystyyn, jolloin syntyy kauaksi näkyvä merkki.
Pahalampi (Keuruu, Sällinkylä)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 173,7 metriä mpy.
Xie Zhenye
Xie Zhenye (, s. 17. elokuuta 1993 Anji) on kiinalainen pikajuoksija. Xie on 185 senttimetriä pitkä. Hän pitää hallussaan ulkoratojen Aasian ennätystä 200 metrillä ajalla 19,88.
Xie juoksi 200 metrin Aasian ennätyksen 19,88 Lontoossa heinäkuussa 2019. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi ja karsiutui 100 metrillä välierissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 metrillä alkuerissä ja 200 metrillä välierissä. Hän oli mukana Kiinan pikaviestijoukkueeseessa, joka sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssille Britannian joukkueen dopinghylkäyksen jälkeen. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 200 metrin välierissä.
Vuoden 2014 Aasian kisoista Xie voitti kultaa pikaviestistä. Aasian-mestaruuskilpailuista hänellä on kaksi henkilökohtaista kultaa ja yksi pikaviestipronssi. Vuonna 2010 Xie voitti kultaa 200 metriltä nuorten kesäolympialaisista Singaporesta.
RN Coatit (1899)
RN Coatit oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1900 palvelukseen otettu Agordat-luokan torpedoristeilijä.
Palvelus
Alus luokiteltiin 4. kesäkuuta 1914 tiedusteluristeilijäksi. Se muutettiin miinalaivaksi vuonna 1919, jolloin sen aseistukseksi vaihdettiin kaksi 4,7 ja neljä kolmen tuuman tykkiä. Alus poistettiin palveluksesta 11. kesäkuuta 1920.
Ainbusk
Ainbusk (alun perin Ainbusk Singers) on ruotsalainen vuonna 1983 perustettu laulukvartetti. Siihen kuuluvat Annelie Roswall, Birgitta Jakobsson, Josefin Nilsson ja Marie Nilsson-Lind. Yhtye on kotoisin Gotlannista.
Yhtye palkittiin vuonna 1988 Karamelodiktstipendiet-stipendillä.
MT9
MT9 on äänitiedostomuoto, jonka on kehittänyt Electronics and Telecommunications Research Institute (ETRI) tavoiteena korvata MP3-tiedostomuoto. MT9:n etuja ovat kuusi eri kanavaa, joiden kaikkien äänentasoa voi vaihdella, mikä tarkoittaa, että kuulijan on mahdollista vaimentaa eri kanavia ja kuunnella esimerkiksi vain kitaraa.
Audizen on julkaissut Music 2.0 -nimisen soittimen, joka tukee MT9-tiedostomuotoa. MT9:ää aiotaan yleiseksi standardiksi, jonka jälkeen muotoa tukisi jokainen uusi digitaalinen musiikkisoitin. LG Groupin ja Samsungin uudet puhelinmallit vuoden 2009 lopussa tai alkuvuodesta 2010 tulevat tukemaan MT9-tiedostomuotoa.
Wenzel Müller
thumb|right|Wenzel Müller ([[Georg Deckerin litografia)]]
Wenzel Müller (26. syyskuuta 1767 Trnava – 3. elokuuta 1835 Baden bei Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Müller sai merkittävää tukea musiikkiopinnoissaan Raigern-benediktiiniluostarista Brnon lähellä. Vuonna 1782 hän pääsi kolmanneksi viulistiksi teatteriin Brnoon. Samoihin aikoihin hän aloitti näyttämöteosten säveltämisen. Brnon teatteri ei ollut käytettävissä kahden tulipalon (1785–1786) jälkeen, mutta Müller sai vuonna 1786 kiinnityksen wieniläisen Leopoldstädter Theaterin kapellimestariksi. Hän sävelsi sille runsaasti oopperoita sekä muita näyttämöteoksia ja eteni keskeiseksi Wienin Singspiel-säveltäjäksi.
Vuosina 1807–1813 Müller työskenteli kapellimestarina Prahan Kartanoteatterissa. Hänen seuraajansa tehtävässä oli Carl Maria von Weber. Vuodesta 1813 kuolemaansa hän oli jälleen Leopoldstädter Theaterin kapellimestari, joka samalla jatkoi sille näyttämömusiikin säveltämistä. Müllerin Singspieleihin kuuluvat Kaspar der Fagottist (1791) ja Die Schwestern von Prag (1794). Osa näyttämöteoksista pohjautui Ferdinand Raimundin tuotantoon. Myös Müllerin yksittäiset laulut saavuttivat suosiota. Ludwig van Beethovenin teos Kakadu-muunnelmat (op. 121a) pohjautuu Müllerin melodiaan "Ich bin der Schneider Kakadu".
Alan Ladd
Elämä ja ura
Ladd päätyi lopulta Warner Bros.in 1930-luvun puolessavälissä, ja hän onnistui saamaan pieniä sivurooleja kymmenistä elokuvista, muun muassa Vaarojen laiva (1937), Citizen Kane (1941) ja Rautahermoisia ruutiukkoja (1941). 168-senttistä Laddia pidettiin alkuun liian pienikokoisena tähtirooleihin, mutta Hollywood-agentti Sue Carol (hänen toinen vaimonsa) vakuuttui Laddin potentiaalista ja lopulta Laddin ura alkoi saamaan tuulta alleen.
Laddin läpimurtorooli oli raa’an murhaajan osa elokuvassa Vainottu (1942), ja Ladd tähditti vastanäyttelijättärensä Veronica Laken kanssa myös seuraavia menestyselokuvia Lasiavain (1942) ja Sinisen dahlian mysteeri (1946). Hiljaisen karismaattisesta Laddista tuli yksi 1940- ja 1950-lukujen suosituimmista elokuvatähdistä ja hän soveltui luontevasti esim. toimintaelokuviin ja lännenelokuviinkin. Ladd pääsi esittämään myös mm. Jay Gatsbya Kultahattu-sovituksessa Kohtalokasta valtaa (1949) ja kapteeni Careyta elokuvassa Pettäjän jäljillä (1950), ja vuonna 1953 hän teki ehkä tunnetuimman roolityönsä salamyhkäisenä Shanena klassikossa Etäisten laaksojen mies.
Suurimman menestyksen hiivuttua 1950-luvun puolivälissä Ladd työskenteli kuitenkin aktiivisesti kuolemaansa asti. Ladd nähtiin mm. Sophia Lorenin vastanäyttelijänä elokuvassa Poika delfiinin selässä (1957) ja Olivia de Havillandin vastanäyttelijänä elokuvassa Ylpeä kapinallinen (1958).Laddin myöhäisuran kuuluisin roolityö oli hänen viimeisessä elokuvassaan Tyydyttämättömät (myös toisinaan nimellä Häikäilemättömät, 1964), missä hän näytteli juopottelevaa mykkäelokuvan tähteä.
Lisäksi 1948–1949 Laddilla oli oma radiokuunnelmasarjansa Box 13, jossa hän esitti yksityisetsivä Dan Holidayta.
Ladd oli naimisissa kahteen otteeseen, ensin Marjorie Jane Harroldin (1936–1941, yksi lapsi) ja Sue Carolin (1942–1964, kaksi lasta) kanssa. Laddin kolme lasta (Alan Ladd Jr, David Ladd ja Alana Ladd) ovat myös onnistuneet luomaan uraa tuottajina ja näyttelijöinä, sekä hänen lapsenlapsensa Jordan Ladd on näyttelijätär. Viimeisinä vuosinaan masennuksesta ja alkoholiongelmista kärsinyt Ladd menehtyi vain 50 vuoden iässä alkoholin ja lääkkeiden yliannostuksen aiheuttamaan aivoödeemaan Palm Springsissä, Kaliforniassa vuonna 1964. Alan Ladd sai uraltaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Symmetrinen ryhmä
S_n:n alkioille \alpha voidaan käyttää merkintää, missä kun.
Symmetrisen ryhmän aliryhmiä sanotaan permutaatioryhmiksi. Eräs merkittävä aliryhmä on alternoiva ryhmä A_n.
Käpy selän alla
Käpy selän alla on Mikko Niskasen vuonna 1966 ohjaama suomalainen elokuva. Elokuva kertoo neljän kaupunkilaisnuoren telttaretkestä metsässä. Käpy selän alla on nykyään kulttielokuvan maineessa, koska sen katsottiin kuvastavan 1960-luvun nuorison asenteita erittäin terävästi. Elokuva ajoittuu seksuaalisen vallankumouksen kynnykselle.
Elokuva kuvattiin kuukauden aikana kesällä 1966 Puulavedellä. Suurin osa elokuvan dialogia ja osa kohtauksia on näyttelijöiden itsensä improvisoimaa. Tanssilavakohtauksessa esiintyi suomalainen The Creatures -yhtye, jonka rumpalina toimi Remu Aaltonen ja solistina Kirka.
Elokuva sai vuoden 1967 gaalassa kuusi Jussi-patsasta ja lisäksi ohjaaja Mikko Niskanen ja leikkaaja Juho Gartz saivat valtion elokuvataiteilijapalkinnot.
Elokuvasta on valmistettu myös HD-versio, joka sai ensiesityksensä televisiossa vuonna 2016.
Tarina
Neljä nuorta helsinkiläistä, Santtu ja Riitta sekä Timppa ja Leena, lähtevät telttailemaan metsään. Santtu ja Riitta kuhertelevat avoimesti, mutta Leena on hyvin pidättyväinen Timppaa kohtaan. Santtu ja Leena alkavat käydä syvällisiä keskusteluja elämästä. Santtu huomaa Leenan kokemattomuuden ja toteaa, että Leena pitää "vapauttaa".
Kun nuoret ovat käymässä läheisessä maalaistalossa, talon pikkutyttö saa kyyn pureman ja lääketiedettä opiskeleva Timppa alkaa hoitaa tyttöä. Tällä välin Santtu ja Leena livahtavat läheiseen metsään ja rakastelevat. Kun he palaavat leiripaikkaan Riitan ja Timpan luo, Riitta aavistaa että jotain on tapahtunut. Illalla he lähtevät nelistään lavatansseihin ja juovat itsensä humalaan. Leiriin palattuaan Riitta alkaa avautua humalassa Santulle. Seuraavana päivänä Leena pakkaa matkalaukkunsa ja lähtee yksin takaisin kaupunkiin.
Ajokaluseppä
Ajokaluseppä raudoitti hevosajoneuvojen, kuten kärryjen ja rekien puuosia.
Raudoittamisella vahvistettiin puuosia, parannettiin kestävyyttä ja vähennettiin kulumista käytössä. Vaativin sepäntyö oli akselin ja kapan laakerin valmistus sekä vanteen asentaminen puisen pyörän ympärille. Liian löysäksi jäädessään vanne kahisi ja saattoi irrota käytössä. Seppä takoi myös linjaarit eli jouset kärryihin. Kärryjen aisat vahvistettiin altapäin ja aisojen päihin taivutettiin lenkki tamppi- eli silavaljaan kiinnitykselle. Kärryjen särmi vahvistettiin edestä raudoituksella, lisättiin lyhdyn kiinnikkeet ja kahvat kärryyn nousun helpottamiseksi. Särmi tuettiin vielä tukevasti aisaan tukiraudalla. Astinraudan seppä valmisti oman mallinsa mukaan. Esimerkiksi Kurpan seppä käytti teerenpyrstön muotoa ja siitä myös tuli hänen "suojelusmerkkinsä" eli tavaramerkkinsä, joka myöhemmin esiintyi myös kärryjen särmissä.
Reen raudoittaminen vahvisti reen rakenteita, tosin se saattoi tehdä siitä myös raskaamman käytössä. Muinaisaikainen lyly jalaksen pohjassa korvattiin lattaraudalla. Aisojen kiinnitystä varten seppä muotoili "sorsan" ja siitä saattoi tulla varsinainen taideteos siipineen. Reen etuosaan jalasten väliin kiinnitettiin potkurauta ja taakse sänkelin päälle tukiraudat istuinta varten.
Ilmajoen Nopankylän ajokalusepät
Ilmajoen Nopankylässä kehittyi vuoden 1840 jälkeen Suomen suurin hevosajokalujen kotiteollinen valmistus. Kylässä lopulta laskettiin olleen yli 30 sepänpajaa, jossa ajokalusepät valmistivat kärryjen ja rekien rautaosia ja raudoittivat niitä. Laurila vanhempi (s.1821) teki 1840 lähtien sepäntyötä Nopankylässä. Laurila osasi tehdä Könnin palkeet mallia, häkkikärryjä, lojonenäästä rekeä ja työrekiä. Lojonenä-reki oli Nopankylän ykköstuote 1860 luvun käsiteollisuudessa. 1870 alkaen valmistettiin "turkulaasta" kiesimallia jonka papiston apulainen G. A. Rydman toi Turusta 1869. Rekimalli vaihtui 1870 alkaen "vääränenäiseen" rekimalliin joka valmistettiin flankku- krinni- ja rauskaperäisenä mallina.
Kuuluisimpia seppiä olivat
Muualla Suomessa ajokaluseppiä työskenteli ainakin Uskelassa, Lapväärtissä, Ilmajoen Könnillä, Kurikassa, Valkjärvellä, Tuuloksessa ja Hauholla sekä kaupunkien vaunumaakareilla mm. Turussa ja Helsingissä.
Metamorfinen kivilaji
thumb|300px|[[Gneissi on metamorfinen kivi.]] Metamorfisiksi kivilajeiksi kutsutaan alkujaan sedimentti- tai magmakivilajeja, joissa on tapahtunut muutoksia tyypillisesti kiderakenteessa tai kemiallisessa koostumuksessa. Metamorfoituneet kivilajit ovat Suomessa yleisiä.
Muutostapoja voidaan ryhmitellä eri perusteilla. Aluemetamorfoosia tapahtuu suuressa mittakaavassa mannerlaattojen reunavyöhykkeillä maan kuoressa tapahtuvassa toiminnassa, jossa kiviaines joutuu suureen paineeseen ja kuumuuteen. Paikallismetamorfoosia tapahtuu sulan kuuman kiven, magman, joutuessa kosketuksiin kiinteän kiven kanssa, jolloin magmaa ympäröivä kivi vaihtaa kiderakennettaan. Magma voi myös sisältää mineraaleja, jotka reagoivat ympäröivän kiviaineen kanssa kemiallisesti. Paikallisen metamorfoosin lajeja ovat kontaktimetamorfoosi (usein lämpömetamorfoosia), kataklastinen metamorfoosi eli kiven murtumiseen ja muovautumiseen liittyvä metamorfoosi sekä shokki- tai impaktimetamorfoosi, jota tavataan meteoriittitörmäyskraattereista.
Esimerkiksi graniitti muuttuu paineessa graniittigneissiksi ja savikivi aluksi fylliitiksi, metamorfoosin edetessä kiilleliuskeeksi ja edelleen kiillegneissiksi tai granuliitiksi tai magmatiitiksi.
Valtimon Pyhän Kolminaisuuden kirkko
Pyhän Kolminaisuuden kirkko on ortodoksinen kirkko Pohjois-Karjalassa Nurmeksella, Valtimon Hiekkalahdessa. Se kuuluu Nurmeksen ortodokseseen seurakuntaan. Se on rakennettu 1960 ja on arkkitehti Ilmari Ahosen piirtämä. Kirkon yhteydessä on ortodoksinen hautausmaa. Kirkossa järjestetään säännöllisesti liturgioita ja muita jumalanpalveluksia.
Alkujaan rukoushuoneena ollut pyhäkkö vihittiin kirkoksi vuonna 2005.
Ortodoksisuuden tulo Valtimolle
Valtimo oli runsaslukuisen ortodoksisen siirtokarjalaisjoukon asutuskunta, ja heitä ja heidän jälkeläisiään oli enimmillään 1 100 henkeä. Kasvaneen ortodoksisuutta tunnustavan asukasmäärän tarpeisiin rakennettiin Valtimolle kaksikin tsasounaa, suurempi Hiekkalahteen 1960 ja pienempi Rasimäen tsasouna 1961 Rasimäkeen.
Parthamasiris
Parthamasiris oli Armenian kuningas noin vuosina 112–114. Hän oli Parthian kuninkaan Pakoros II:n poika. Parthamasisiksen veli Exedares oli Armenian kuningas, mutta Pakoroksen kuoltua hänen veljensä Osroes I syrjäytti Exedareksen ja nimitti Parthamasisiksen uudeksi kuninkaaksi. Rooman keisari Trajanus ei kuitenkaan hyväksynyt Parthamasisista, koska Roomalla ja Parthialla oli sopimus, jonka mukaan roomalaisten piti hyväksyä Armenian kuningas ennen kuin tämä saattoi astua valtaan. Trajanus aloitti tästä syystä sodan Parthiaa vastaan ja valtasi Armenian vuoteen 114 mennessä miltei ilman taistelua. Parthamasiris saapui Trajanuksen luokse ja asetti diadeeminsa Trajanuksen jalkojen juureen siinä toivossa, että tämä palkitsisi hänet nimittämällä hänet kuninkaaksi. Trajanus päätti kuitenkin julistaa Armenian Rooman provinssiksi. Parthamasiris kuoli tämän jälkeen epäselvissä olosuhteissa.
Kaakkolampi (Keuruu, Pihlajavesi)
Kaakkolampi on Keski-Suomessa Keuruulla Pihlajaveden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Savikivi
thumb|250px|Savikiveä Savikivi on sedimenttikivilaji, joka on syntynyt savikerroksen vähitellen puristuessa kiveksi. Savikivi muuttuu (metamorfoituu) kovan paineen alaisena kiilleliuskeeksi. Savikivi on sileää, eikä esiinny yleensä suurina lohkareina. Se voi olla punaista, vihreää tai (ruskean)harmaata, ja se murenee suhteellisen helposti.
Asakura-klaani
thumb|Asakura-klaanin tunnus. Asakura-klaani oli japanilainen daimioiden klaani, jonka jäsenet periytyvät prinssi Kusakabesta, keisari Temmun pojasta.
Savikivi
Savikiven raekoko on alle 0,002 mm ja se koostuu erilaisista savimineraaleista.
Asakura-klaani
1500-luvun lopulla Asakura klaani liittoutui Azai-klaanin kanssa nousevaa Oda Nobunagaa vastaan. Osapuolet kohtasivat vuonna 1570 Anegawan taistelussa, josta Nobunaga selvisi voittajana, ja Asakura sekä Azai joutuivat perääntymään. Kolme vuotta myöhemmin Asakura tuhoutui lopullisesti, kun sen tukikohtana toiminut Ichijōdanin linna kukistettiin.
Savikivi
Suomessa sitä esiintyy muun muassa Taivalkoskella sekä Satakunnassa ja Muhoksella. Savikiveä muodostui Suomeen myöhäisprekambrisen jotunikauden aikana 1400–1200 miljoonaa vuotta sitten.
Mulperiperhonen
Mulperiperhonen eli silkkiperhonen (Bombyx mori), on silkkikehrääjiin kuuluva perhonen, jonka toukan kotelosta eli kokongista saadaan silkkiä. Laji on saanut nimensä toukkien ravintokasvin, valkomulperipuun (Morus alba) mukaan. Mulperiperhosta viljellään silkintuotantoa varten. Mulperiperhosen toukat ovat noin 4 cm pitkiä ja niillä on peräpäässään sarvi. Väritykseltään toukat ovat vaaleanruskeita. Aikuiset mulperiperhoset ovat samanvärisiä kuin toukat.
Yhdystie 7041
Yhdystie 7041 on Nurmosta Lapualle kulkeva tie.
Mulperiperhonen
Bombykoli on 16-hiilinen haihtuva alkoholi, joka on mulperi- eli silkkiperhosnaaraan erittämä feromoni.
Yhdystie 7041
Reitti
Tie saa alkunsa valtatieltä 19. Se kulkee Nurmon keskustan, Jaskarinkylän, Kellojan ja Alanurmon kautta Lapuan keskustaan, jossa se päättyy Kirkkokadun risteykseen. Tie kulkee koko matkan Nurmonjoen länsipuolta, mistä johtuen Seinäjoen kaupungin puolella tien nimenä on Länsitie ja Lapuan kaupungin alueella Länsipuolentie. Kellojantien risteyksessä tien nimeksi vaihtuu Alanurmontie. Tietä pitkin kulkee yhä muutama kaukoliikenteen linja-autovuoro Lapualta Seinäjoelle ja takaisin.
Mulperiperhonen
Mulperiperhonen on ollut kotieläimenä tuhansia vuosia, ja sitä on jalostettu niin pitkälle, että se ei enää pärjäisi luonnossa. Himalajalla elää laji Bombyx mandarina, joka lienee mulperiperhosen kantamuoto.
Programmed Data Processor
thumb|PDP-1 thumb|right|250px|[[PDP-7 Oslossa.]] thumb|PDP-8/e Programmed Data Processor (PDP) on Digital Equipment Corporationin valmistama tietokonesarja. Sarjan malleja on myöhemmin kutsuttu minitietokoneiksi.
Nimessä on tietoisesti vältetty käyttämästä sanaa tietokone, koska mielikuva tuona aikana oli että tietokoneet ovat suuria ja kalliita.
Tietokoneet
PDP-sarjan mallisto:
Tapiiri (lehti)
Tapiiri oli sarjakuvalehti, jota kustansivat Fanzine Oy (1984–1985), Kustannus Oy Tapiiri (1986–1987) ja Kustannus Oy Kersa (1987–1991).
Tapiiri alkoi Pahkasian sarjakuvalehtenä, kuten sitä Pahkasiassa mainostettiin vuonna 1984. Toimittajina olivat Pauli Heikkilä ja Juha Ruusuvuori. Myös Tapiiri-albumeita ilmestyi kolme kappaletta. Vuoden 1985 alusta mainostettiin muissa Fanzine Oy:n lehdissä näyttävästi Tapiirin siirtymisestä väriin. Vuonna 1984 ilmestyi neljä mustavalkoista numeroa ja vuonna 1985 kolme pääasiassa värillistä.
Tämän jälkeen Non Stopin kääntäjäkonkari Soile Kaukoranta ryhtyi Kustannus Oy Jalavan osittain omistaman uuden yhtiön julkaiseman Tapiirin päätoimittajaksi. Kustannus Oy Tapiirin lehtiä ilmestyi kolme numeroa.
Kolmas Tapiirin kustantaja oli Arvo Rask, keravalainen antikvariaatin pitäjä. Kustannus Oy Kersan Tapiiri julkaisi kaikki aikaisemmin hankitut sarjat loppuun, mutta sen jälkeen lehti alkoi täyttyä puoli-ilmaiseksi saaduilla sarjoilla. Kersa julkaisi 16 numeroa Tapiiria. Viimeinen numero oli 3/1991.
L. P. Hartley
thumb|L. P. Hartley kuvassa keskellä. Leslie Poles Hartley (30. joulukuuta 1895 – 13. joulukuuta 1972) oli brittiläinen kirjailija. Hän julkaisi romaaneja ja novelleja.
Hartley syntyi Whittleseyssä Cambridgeshiressa. Hän oli pitkään melko vähäinen nimi ennen kuin menestysteos The Go-Between (suom. Sananviejä, 1955) ilmestyi Lontoossa vuonna 1953. Kirjasta on Joseph Losey ohjannut elokuvan Sanansaattaja (1971). Siitä on tehty myös samanniminen televisioelokuva (2015). David Earl on säveltänyt tarinan vuonna 1991 oopperaksi.
Hartley tukahdutti homoseksuaalisuutensa myöhäisimpiin vuosiinsa saakka. Kärsittyään henkisen romahduksen 1920-luvun alussa Hartley vietti runsaasti aikaa Venetsiassa Italiassa. Hänelle myönnettiin vuonna 1947 James Tait Blackin muistopalkinto ja vuonna 1956 CBE. Hän kuoli 76-vuotiaana.
Humble Pie
Humble Pie oli brittiläinen rock-yhtye. Se aloitti toimintansa Essexissä 1960-luvun viimeisinä vuosina.
Humble Pie koostui alun perin Steve Marriottista, Peter Framptonista, Greg Ridleystä ja Jerry Shirleystä. Yhtye solmi pian levytyssopimuksen Immediate Recordsin kanssa. Ensimmäinen single oli "Natural Born Boogie" (1969), jota seurasi samana vuonna albumi As Safe As Yesterday Is. Vuonna 1970 yhtye siirtyi A&M Recordsille. Yhtye hajosi jäähyväiskiertueen jälkeen vuonna 1975.
Marriott ja Shirley perustivat Humble Pien uudelleen vuonna 1980. Kokoonpanoon lisättiin kitaristi Bob Tench ja basisti Anthony "Sooty" Jones. Yhtye julkaisi kaksi albumia, jonka jälkeen se hajosi. Humble Pie yritti paluuta vielä vuonna 1991, mutta Marriott kuoli ennen kuin uutta materiaalia ehdittiin tehdä.
Koukkulampi (Keuruu, Lienperä)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,8 metriä mpy.
Gröna Lund
pienoiskuva|Gröna Lund ilmakuvassa vuonna 2013|alt=
Gröna Lund on huvipuisto Tukholmassa, Ruotsissa. Se sijaitsee Djurgårdenin saaren länsirannalla, Kuninkaallisessa kansallis-kaupunkipuistossa. Jacob Schultheis perusti sen vuonna 1883, joten kyseessä on Ruotsin vanhin huvipuisto. Gröna Lundissa vierailee joka vuosi yli miljoona kävijää.
Lilla Allmänna gränd -kuja jakaa huvipuiston vanhaan ja uuteen alueeseen, joista vanhempi Pikkualue painottuu lasten laitteisiin ja läntinen, rannan puoleinen Suuri alue  hurjempiin laitteisiin. Alueiden välillä pääsee kulkemaan Espanjalaisen rapun kautta. Samat lipputuotteet kelpaavat kummallakin puolella puistoa, mutta aukioloajat vaihtelevat. Korkeasesongin aikaan kesä–elokuussa Suuri alue on yleensä auki klo. 11–23, Pikkualueen avautuessa ja sulkeutuessa jonkin verran aikaisemmin. Kesäkuussa 2023 Gröna Lundissa tapahtui onnettomuus Jetline-nimisessä vuoristoradassa.
Lipputuotteet
Tivoliin on kahdenlaisia lipputuotteita: sisäänpääsyliput ja laiteliput. Sisäänpääsy puistoon on aina maksullinen 7–64-vuotiaille. Sisäänpääsylipuilla pääsee alueen lisäksi katsomaan konsertteja, joita puistossa järjestetään pitkin kesää. Konsertti-iltoina kello 18 jälkeen erillistä sisäänpääsylippua ei voi ostaa, vaan myynnissä on pelkästään vihreä kortti joka oikeuttaa sisäänpääsyyn koko loppukauden.
Laitelipuksi voi ostaa päivärannekkeen tai lipukkeita, joita tarvitaan 1–3 kappaletta laitteesta riippuen. Laitelippujen lisäksi alueelle pääsemiseen tarvitsee sisäänpääsylipputuotteen. House of Nightmares -kauhutaloon on erilliset lipputuotteet.
Tarjolla on myös kausikortteja: vihreällä kortilla saa vapaan pääsyn puistoon ja kultakortilla lisäksi yhden päivärannekkeen jokaisena päivänä kauden ajan. Kausikortit ovat henkilökohtaisia. Halvemman hinnan lisäksi niillä pääsee suoraan sisään puistoon lippujonon ohi.
Kulkuyhteydet
Raitiovaunulinja 7 ja bussi 67 pysähtyvät Gröna Lundin pääsisäänkäynnin edustalla. Lisäksi Djurgårdsfärjan-lautta liikennöi Slussenilta. Erityisesti korkeasesongin aikaan ja konserttien jälkeen raitiovaunut ja lautat ruuhkautuvat herkästi, joten huvipuisto suosittelee Karlaplanin metroasemalta kävelemistä tai sieltä bussin 67 ottamista. Kaikkiin näihin joukkoliikennevälineisiin käyvät Suur-Tukholman liikenteen liput.
Gröna Lundin läheisyydessä on pysäköintitilaa erittäin rajoitetusti, ja huvipuiston aukioloaikoina se ei ole avoinna huvipuistovierailijoille. Djurgårdenin saarelle johtava silta suljetaan autoliikenteeltä viikonloppuisin 28. huhtikuuta – 30. syyskuuta välisenä aikana ja kello 17–20 tiistai-iltaisin  26. kesäkuuta –14. elokuuta. Huvipuistossa on vierasvenesatama ja rajoitetusti pyöräpaikkoja.
Laitteita
Ahtaan tilan vuoksi puistossa on runsaasti tornityyppisiä laitteita.
Kehityssuunnitelmat
Puistoa ylläpitävä Parks & Resorts on suunnitellut noin kymmenen vuoden ajan puistoon suuremman mittaluokan vuoristorataa. Alkuperäisissä suunnitelmissa tarkoituksena oli rakentaa vuoristorata nykyisen parkkipaikan alueelle, mutta suunnitelma jouduttiin hylkäämään. Rata rakennetaan puiston luoteisnurkkaan, ja sen rakennustöiden myötä kolmasosa puiston pinta-alasta uudistetaan. Blue Harvest -suunnittelunimellä kulkevan radan rakentamistyöt alkoivat vuonna 2018. Kaudelle 2019 rakennustöiden tieltä poistettiin muun muassa törmäilyautot ja huvipuistopelejä, ja tilalle tuotiin yhden vuoden ajan puistossa pysyvä Snake. Laite oli tarkoitus avata yleisölle vuonna 2021.
Uuden laitteen valmistaa Bolliger & Mabillard. Blue Harvestin huippunopeus on 100 km/h ja ajoaika noin kaksi minuuttia. Radan pituus 700 metriä, ja korkeimmillaan se käy 34 metrissä. Kvastenin tavoin juna kulkee radan alapuolella. Tilanpuutteen vuoksi laitteen lähtöasema rakennetaan maan alle, ja samalla sen yhteyteen rakennetaan pukuhuonetilat puiston 1 400 työntekijälle.
Itaquaquecetuba
Itaquaquecetuba on kunta São Paulon osavaltiossa Kaakkois-Brasiliassa. Kunnan asukasluku oli 321 770 vuonna 2010.
TUL:n jalkapallon Suursarjan kausi 1937
TUL:n suursarja 1937 oli 18. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Mestaruuden voitti Kotkan Työväen Palloilijat. Kyseessä oli seuran ensimmäinen TUL:n mestaruus.
Suursarja pelattiin kahdessa viiden joukkueen lohkossa, joiden kolme parasta selvisivät kuuden joukkueen loppusarjaan. Alkulohkojen viimeiseksi jääneet menettivät paikkansa Suursarjassa.
Ratkaisu nähtiin viimeisenä ottelupäivänä, jolloin KTP oli jo pelannut kaikki ottelunsa. Ponnistuksen ja TPV:n kohdatessa Helsingin pallokentällä, olisi TPV varmistanut mestaruuden voitolla ja tasapelikin olisi riittänyt uusintaotteluun KTP:tä vastaan. Ponnistus johti ottelua 1–0 ensimmäisen puoliajan jälkeen, kunnes TPV tasoitti toisella jaksolla. Kotijoukkue teki kuitenkin voittomaalin juuri ennen loppuvihellystä, mikä ratkaisi mestaruuden KTP:lle.
Karsinnat
Karsinnat pelattiin elo–syyskuussa 1936. Suursarjaan selvisivät Viipurin Ryhti ja Helsingin Kalervo.
Itä
Viipurin Ryhti – Sorvalin Veikot 5–1
Hovinmaan Into – LTU 1–2
LTU – Viipurin Ryhti 2–4
Tampereen Yritys – Viipurin Ryhti 0–3
Länsi
Helsingin Visa – Helsingin Kalervo 1–4
Turun Voima – Kaarinan Vesa 1–4
Vaasan Toverit – Helsingin Kalervo 2–5 ja. (2–2)
MKV – Kaarinan Vesa 3–1
Helsingin Kalervo – MKV 4–1
Loppusarja
Loppusarja pelattiin 15. elokuuta – 26. syyskuuta 1937.
Mestarijoukkue
KTP:n pelaajat: Osmo Rikka, Toivo Markkanen, Väinö Parkkinen, Uuno Taipale, Reino Andersson, Eino Flinck, Väinö Heiskanen, Tuure Andersin, Pertti Kunnari, Voitto Happonen ja Arvi Koponen.
Journalismi
Julkaisukanavat
Journalismia julkaistaan sanomalehdissä, televisiossa, radiossa, internetissä ja kirjoissa. Journalismi itsessään on julkaisumuodosta riippumatonta, mutta nykyisin tehdään usein jako printtijournalismin ja verkkojournalismin välillä. Verkkomedia miellettiin aluksi sanomalehtien sähköiseksi versioksi, mutta siitä on kehittynyt  ympäristönä pikemminkin radion, television ja printtimedian fuusio, joka  perustuu tekstiin enemmän kuin televisiojournalismi mutta vähemmän kuin printtijournalismi. Verkkojournalismille on muodostuneet omat viestinnälliset ja sosiaaliset käytännöt.
Journalismilla on useita alalajeja, kuten kuvajournalismi, tutkiva journalismi, tiedejournalismi, talousjournalismi, viihdejournalismi ja kulttuurijournalismi.
Journalismin rooli yhteiskunnassa ja lehdistönvapaus
Montesquieun 1700-luvulla kehittämän vallan kolmijako-opin mukaan lainsäädäntövalta, tuomiovalta ja toimeenpanovalta on pidettävä erossa toisistaan ja näiden pitää vahtia toisiaan. Lehdistöstä alettiin puhua neljäntenä valtiomahtina, joka valvoi kaikkia kolmea ja kirjoitti niiden väärinkäytöksistä.
Lehdistönvapautta pidetään demokraattisissa yhteiskunnissa perusoikeutena. Toimittajat myös pitävät itseään lehdistönvapauden puolustajina. Toimittajat ilman rajoja -järjestö listaa vuosittain eri maiden lehdistönvapausasteen (World Press Freedom Index).
Suomessa joukkoviestinnän julkaisijoiden ja toimittajien vapaaehtoinen itsesääntelyelin Julkisen sanan neuvosto on julkaissut Journalistin ohjeet ja valvoo niiden noudattamista.
Barakoni
thumb|300px|Barakonin kirkko. Barakonin jumalansynnyttäjän kirkko, joka tunnetaan yleisesti nimellä Barakoni , on ortodoksinen kirkko Georgiassa. Se sijaitsee Länsi-Georgian vuoristoisella Ratšan alueella, joka kuuluu Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin hallintoalueeseen.
Kirkko sijaitsee lähellä Ambrolaurin kaupunkia. Sen tilasi vuonna 1753 Ratšan paikallinen herra (eristavi) Rostom arkkitehti Avtandil Šulavrelilta, jota muistetaan kirkon itäisen julkisivun kaiverruksessa. Barakoni on ristikirkko, jossa on kupoli. Se on yksi viimeisistä merkittävistä keskiaikaisen georgialaisen arkkitehtuuriperinteen muistomerkeistä. Kirkko on rakennettu siististi leikatusta, tasaisesta hiekkakivestä ja koristeltu rikkaasti. Se suljettiin ja häpäistiin neuvostokaudella, ja se kärsi lisävahinkoja, joskaan ei vakavia, Ratšan maanjäristyksessä vuonna 1991, mutta se korjattiin nopeasti.
Delano Williams
Delano Williams (s. 23. joulukuuta 1993 Grand Turk) on Turks- ja Caicossaarilta kotoisin oleva brittiläinen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 200 metrin juoksussa. Williams edustaa Enfield & Haringey -seuraa ja hänen valmentajaan toimii Neil Harrison.
Williams oli mukana vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa selviytyen semifinaaleihin 200 metrillä. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä Williams saavutti pronssia pitkästä viestistä, samoin Amsterdamin EM-kilpailuista 2016. Vuoden 2012 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista hän saavutti kultaa 200 metriltä Turks- ja Caicossaarten edustajana.
Williams sai vuonna 2013 Ison-Britannian, jolle Turks- ja Caicossaaret kuuluu, edustusoikeuden. Hänen äitinsä on haitilainen. Williams muutti vuonna 2008 Jamaikalle hurrikaani Iken tuhottua hänen koulunsa. Williams pitää hallussaan Turks- ja Caicossaarten ennätystä 100, 200 ja 400 metrin juoksussa.
Sega 32X
thumb|250px|Sega 32X liitettynä [[Sega Mega Drive|Sega Genesikseen (Pohjois-Amerikan markkinoiden malli Mega Drivestä)]]
Sega 32X on Sega Mega Drivelle julkaistu laajennusosa, jolla pystyi pelaamaan 32-bittisiä pelejä.
Nicolas Isimat-Mirin
Nicolas Isimat-Mirin (s. 15. marraskuuta 1991 Meudon, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa kaudella 2019–2020 ranskalaisseura Toulousea lainalla turkkilaisesta Beşiktaşista.
Sega 32X
Segan vuonna 1991 Japanissa julkaistu Sega Mega-CD ei kuitenkaan ottanut tuulta alleen toivotulla tavalla ja yhtiön täytyi pohtia vaihtoehtoja Nintendon lyömiseksi. Sega kehitteli useita planeettojen mukaan nimettyjä projekteja, joista muutamat käyttivät yhtiön kolikkopeleihin suunniteltua laitteistoa.
Nicolas Isimat-Mirin
Isimat-Mirin pelasi kaudet 2008–2009 ja 2009–2010 ranskalaisissa CFA- ja CFA2-sarjoissa Stade Rennais FC:n ja Valenciennes FC:n reservijoukkueissa. Ammattilaisuransa hän aloitti Valenciennesissä, jonka edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä 26. syyskuuta 2010 joukkueen hävitessä vierasottelun Stade Brestoisille 0–1. Isimat-Mirin oli ottelussa avauskokoonpanossa ja pelasi täydet minuutit. Yhteensä hän pelasi kaudella 2010–2011 kymmenen liigaottelua, joista kuudessa hän oli avauskokoonpanossa. Kahden seuraavan kauden ajan Isimat-Mirin lukeutui Valenciennesin runkopelaajiin pelaten yhteensä 63 liigaottelua, joista hän aloitti yhtä vaille kaikki.
Sega 32X
32X julkaistiin marraskuussa 1994 Pohjois-Amerikassa nimellä Sega Genesis 32X, Japanissa julkaisu tapahtui kuukautta myöhemmin nimellä Sega Super 32X ja tammikuussa 1995 laite saapui Eurooppaan nimellä Sega Mega Drive 32X.
Nicolas Isimat-Mirin
Kaudeksi 2013–2014 Isimat-Mirin siirtyi neljän miljoonan euron siirtosummalla toiseen Ranskan pääsarjajoukkueeseen Monacoon. Ensimmäisellä Monaco-kaudellaan hän pelasi kuusi liigaottelua, joista viisi avauskokoonpanossa. 1. syyskuuta 2014 Monaco lainasi Isimat-Mirinin Alankomaiden pääsarjan Eredivisien PSV Eindhoveniin.
Sega 32X
Laitteen valmistus lopetettiin vuonna 1996. Segan toiveet SNES:n lyömisestä konsoliin liitettävällä laajennusosalla oli tuomittu epäonnistumaan, kun 32X:n valmistuskustannukset kohosivat odotuksia korkeammiksi ja laitteen tekniset rajoitukset tulivat nopeasti vastaan. 32X:n floppaaminen oli yksi niistä tekijöistä, jotka vaikuttivat Segan tulevaan vetäytymiseen konsolimarkkinoilta.
Nicolas Isimat-Mirin
Saavutukset
Monaco:
Sega 32X
Samaan aikaan markkinoille saapui myös Sega Saturn, jonka kanssa pelit eivät olleet yhteensopiva.
Tekniikka
Laitteessa on kaksi kappaletta Hitachin SuperH SH-2 suoritinta, 256 KB RAM-muistia ja 256 KB VRAM-näyttömuistia.
Heksaedri
Heksaedri eli 6-tahokas tai kuusitahokas on monitahokas, jonka pinnan muodostaa kuusi monikulmiota eli tahkoa. Säännöllistä heksaedria kutsutaan kuutioksi. Kuutio on yksi Platonin kappaleista. Muita erityisiä heksaedreja ovat muun muassa kaksi kultaista romboedria.
Luokittelu
Erään luokittelutavan mukaan kuperia heksaedreja on seitsemänlaisia. Luokittelu perustuu siihen, minkälaiset heksaedrin tahkot ovat. Luokittelun mukaan esimerkiksi kuutiot ja nelikulmiotahkoiset katkaistut kartiot kuuluvat samaan luokkaan. Alla on kuva jokaisen luokan esimerkkiheksaedrista. Esimerkiksi merkintä (5,3,3,3,3,3) tarkoittaa, että monitahokkaan yksi tahko on viisikulmio ja loput kuusi tahkoa ovat kolmioita.
Mew (yhtye)
Mew on vuonna 1995 perustettu tanskalainen popmusiikkia ja progressiivista rockia yhdistelevä yhtye. Yhtyeen muodostivat Jonas Bjerre, Bo Madsen, Johan Wohlert sekä Silas Graae, mutta Johan Wohlertista tuli isä, mikä johti katkeraan valintaan perheen hyväksi vuonna 2006. Vuonna 2014, kahdeksan vuoden tauon jälkeen, julkistettiin kuitenkin tieto Wohlertin paluusta yhtyeeseen.
Jonas Bjerre, Bo Madsen ja Johan Wohlert tapasivat koulussaan Hellerupissa. Heidän piti tehdä elokuva ihmisen maapalloa kohtaan aiheuttamasta tuhosta. He tekivät filmipätkän äänet sekä visuaalisen puolen. Hyvinä ystävinä Jonas, Bo ja Johan päättivät perustaa myös bändin, vaikkei kukaan ollut erikoistunut minkään soittimen soitossa. Noin vuoden soitettuaan bändi tutustui kolme vuotta nuorempaan Silakseen, jonka he olivat kuulleet soittavan rumpuja. Rumpalia bändissä ei vielä ollut, joten Silas otettiin pian mukaan.
Bändin visuaalisen taiteen opiskelutaustan voi havaita Mewin keikoilla. Bändi haluaa tehdä keikoistaan mahdollisimman ainutlaatuisia ja myös visuaalisesti näyttäviä ja keikoilla on usein takaseinälle heijastettu bändin jäsenten itsensä tekemiä visualisointeja.
Bändin vaikutteina on vahvasti ollut esimerkiksi Dinosaur Jr, Genesis ja Pixies. Bändin musiikki ei kuitenkaan muistuta paljoakaan vaikuttajiensa tyyliä vaan on luonut aivan oman tyylinsä, joka omanlaisen soundinsa lisäksi etsii uusia tapoja tehdä musiikkia, albumeja tai keikkoja. Mewin tunnistaa viimeistään Jonas Bjerren korkeasta surumielisestä äänestä. Joidenkin mielestä Mew on parhaimmillaan äänityksissään sillä oikeita sävyjä on vaikea tavoittaa keikalla ja bändin kappaleissa on usein useampia soittimia kuin jäseniä. Keikoilla Mewiä avustaakin usein ylimääräinen kosketinsoittaja.
Mewin debyyttialbumi A Triumph For Man julkaistiin vuonna 1997 ja toinen albumi Half the World is Watching Me 2000. Vuonna 2003 Mew solmi kansainvälisen levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa ja keväällä julkaistiin albumi Frengers. Se sisälsi sekä uutta tuotantoa että vanhoja kappaleita kahdelta aikaisemmalta levyltä. Siitä on peräisin nimen lisänimi ”Not quite friends, not quite strangers” eli osa tavallaan tuttuja kappaleita (tosin uudistettuna) ja osa aivan uusia. Frengers oli tavallaan myös yhtyeen toinen debyyttialbumi. Se oli nimittäin bändin ensimmäinen kansainvälinen julkaisu. Syyskuussa 2005 Mew julkaisi neljännen albuminsa And the Glass Handed Kites, joka sisälsi jo melko progressiivisiakin piirteitä. Albumin kappaleet on yhdistetty toisiinsa taukoamattomaksi kokonaisuudeksi. Syyskuussa 2006 ilmestyi uusintapainos A Triumph For Manista.