cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katra
Katra Anniina Solopuro (s. 10. elokuuta 1984) on suomalainen laulaja, sirkusartisti ja kulttuurituottaja. Hänen kappaleensa ovat tyyliltään melodista, raskaampaa rockia. Katralla on taustallaan sekä klassinen että musiikkiteatterikoulutus ja hänen laulutyylissään on vaikutteita oopperasta. Katran elämäntyössä yhdistyy vahvasti musiikki, sirkusesiintyminen ja teatteri. Hän on esiintynyt kansainvälisillä lavoilla suurissa showproduktioissa Singaporesta Yhdysvaltoihin. Katralla on musiikkiteatterin ja kulttuurituotannon korkeakoulututkinnot ja hän johtaa kansainvälistä Lumina Productions -yritystä.
Elämä
Katra on kotoisin Tampereelta. Katra soitti lapsuutensa pianoa Pirkanmaan musiikkiopistossa ja voimisteli. 14-vuotiaana Katra vaihtoi pianotunnit laulutunneiksi. Yläasteen jälkeen Katra siirtyi ilmaisutaidon lukioon ja liittyi muutamaan bändiin keräämään esiintymiskokemusta. Samalla Katra opiskeli klassista musiikkia musiikkiopistolla sekä myöhemmin pop-jazz-laulua. Katra lauloi taustoja Lovexille ja soitti koskettimia Essentiassa. Katralla on tytär, Illusia, Lovexin kitaristin Vivianin kanssa. Nykyisin Katra on naimisissa Niko Solopuron (o.s. Virtanen) kanssa, joka esiintyi Waldon toisena tulitaiteilijana Moskovan Euroviisuissa 2009.
Katra on valmistunut musiikkiteatterin ammattilaiseksi (2013) Tampereen ammattikorkeakoulusta ja hänellä on esittävän taiteen korkeakoulututkinto (muusikko AMK). Katra on esiintynyt showartistina ja laulajana yli 20 vuoden ajan kansainvälisillä lavoilla suurissa showproduktioissa, stadionseremonioissa, yritystapahtumissa, häissä ja gaaloissa aina Singaporesta Yhdysvaltoihin. Musikaaliartistina hänet on nähty mm. Tampereen teatterin Cats-musikaalissa Demeterin roolissa. Hän on monipuolinen artisti, jonka töissä yhdistyy musiikki, laulajan työ, sirkusesiintyminen ja teatteri.
Katralla on myös kulttuurituottajan korkeakoulututkinto ja hän johtaa Lumina Productions -yritystä, joka toteuttaa elämyksiä kansainvälisesti yritystapahtumiin, seminaareihin, gaaloihin, henkilöstötapahtumiin, pikkujouluihin, brändäystilaisuuksiin, lanseerauksiin ja festivaaleille.
Ura
Katran laulu-ura alkoi sooloartistina vuonna 2005, jolloin hän aloitti yhteistyön Jakke Lindbergin (Bullhead) ja Ilkka Vainion (Edel Records) kanssa. Ensimmäinen single ”Sahara” syntyi 6. syyskuuta 2006. Sahara nousi Radio Suomipopin äänestyksessä TOP-10 listalle, jossa kappale pysyi usean viikon ajan. Tammikuussa 2006 Katra alkoi työstää ensimmäistä studioalbumiaan (KATRA), joka ilmestyi 28. helmikuuta. Albumilla soittajina vierailivat mm. Lauri Porra (Stratovarius), Tuomas Wäinölä (Kotipelto), Kalle Torniainen (Brother Firetribe).
Yleisurheilu Pan-Amerikan kisoissa 2019
right|230px Yleisurheilussa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 6.–10. elokuuta 2019. Kilpailut käytiin National Sports Villagessa. Sekä naisille että miehille oli 24 lajia. Menestynein maa oli Yhdysvallat, joka saavutti 33 mitalia, joista seitsemän oli kultaisia.
Katra
Ura
Katra osallistui sooloartistina Euroviisukarsintaan 2007 kappaleilla ”Tietäjä” ja ”Vaaratar”, joista ensin mainitulla hän pääsi jatkoon. Kyseinen kappale joutui kohun kohteeksi, sillä sitä syytettiin osittaiseksi plagiaatiksi Within Temptationin kappaleesta ”Jillian (I'd Give My Heart)” albumilla The Silent Force. Yleisradion asiantuntijaraati kumosi väitteet. Katra kertoi myös, että seuraavalla levyllä hän ja hänen bändinsä pojat ovat ensisijaisessa vastuussa kappaleista.
Vuonna 2008 Katra sai kansainvälisen levytyssopimuksen Napalm Recordsilta ja syksyllä 2008 albumi Beast Within julkaistiin ympäri maailmaa. Albumi sai useita ehdokkuuksia mm. Best Newcomer of the Year (Orkus-magazine/Germany, X-music/China) ja Best Symphonic Metal album of the Year (Metal Storm).
Katra julkaisi 15. syyskuuta 2010 ensimmäisen singlensä ”One Wish Away” tuoreimmalta albumiltaan Out of the Ashes vain digitaalisena versiona. Albumi julkaistiin Suomessa 27. lokakuuta 2010. Out of the Ashes -albumin jälkeen Katra jäi viettämään hiljaiseloa soittajien elämäntilanteiden viedessä heitä eri mantereille.
One wish away -kappaleella on (vuonna 2023) yli miljoona kuuntelua Spotifyssä ja yli 1,7 miljoonaa katselukertaa YouTubessa. Katra on tämän jälkeen kiertänyt ympäri maailmaa show-artistina ja laulajana isoissa showproduktioissa mm. Singaporessa, Kiinassa, Yhdysvalloissa, Bahrainissa ja Meksikossa. Hän johtaa myös kansainvälistä showproduktioyritys Lumina Productionsia.
Warnemünde
thumb|300px|Warnemünden sijainti Rostockin alueella. Warnemünde on Mecklenburg-Etu-Pommerissa sijaitsevan Rostockin kaupungin kaupunginosa Itämeren rannalla Koillis-Saksassa Warnow-joen suulla. thumb|left|250px|Katukuvaa Warnemünden vanhassa kaupungissa. Noin vuonna 1200 perustettu Warnemünden kylä oli vuosisatoja pelkästään kalastajakylä, jonka taloudellinen ja kulttuurinen merkitys seudulla oli vähäinen. Vuonna 1323 Warnemünde menetti itsenäisen asemansa, kun Rostockin kaupunki osti sen varmistaakseen pääsyn Itämerelle. Vasta 1800-luvulla Warnemündestä alkoi kehittyä merkittävä lomakeskus. Nykyisin sen väkiluku on noin 8 400. Talouden perustana on Aker Yardsin telakka ja matkailu. Kaupungista on kotoisin folkduo De Plattfööt.
Kotilokukka
thumb|Kotilokukan kypsiä hedelmiä.
Kotilokukka eli kellokotilokukka (Moluccella laevis) on yksivuotinen ruohokasvi huulikukkaiskasvien heimossa. Kasvi tunnetaan myös nimellä irlanninkello. Se esiintyy alkuperäisenä Lähi-idässä, Kaukasiassa, Ukrainassa ja Keski-Aasiassa.
Kotilokukka kasvaa 60–70 senttimetriä korkeaksi. Sen kukinto koostuu isokokoisista, vihreistä, kellomaisista verhiöistä. Kukkien teriöt ovat pienet ja valkoiset, ja kasvavat verhiön sisällä. Kotilokukkaa kasvatetaan koristekasvina, esimerkiksi kuivakukaksi. Suomessa se kukkii heinä–syyskuussa.
Anu Kaipainen
Ura kirjailijaksi
Kaipainen kävi koulunsa Pieksämäen yhteiskoulussa, jossa häntä jonkin aikaa opetti äidinkielen sijaisena tuleva runoilija Helvi Juvonen. Kaipainen kirjoitti ylioppilaaksi 1951 Helsingissä Kallion yhteiskoulusta ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1955. Hän toimi äidinkielenopettajana Kiuruvedellä, Helsingissä, Kauniaisissa, Viinijärvellä ja Oulussa sekä kirjoitti sanomalehtiin kirjallisuusarvosteluja.
Kaipaisen esikoisromaani Utuiset neulat ilmestyi vuonna 1960, ja sen jälkeen hän julkaisi teoksia tasaisesti muutaman vuoden välein. Päätoimiseksi kirjailijaksi hän siirtyi vuonna 1967. Kaipainen kirjoitti runojen ja romaanien lisäksi lukuisia näytelmiä ja tv-näytelmiä. Hän toimi myös monissa kirjallisuuteen liittyvissä luottamustehtävissä lähinnä 1970-luvulla ja oli Kauniaisten kaupunginvaltuuston jäsen. Kaipainen on julkaissut myös runokokoelman 1961.
Kaipainen palkittiin vuonna 1983 Pro Finlandia -mitalilla, hän sai myös valtionpalkinnot vuosina 1967 ja 1969, Kirjailijaliiton tunnustuspalkinnon 2006 sekä valtion taiteilijaeläkkeen vuodesta 1994. Vuonna 2002 hänen kirjansa Granaattiomena oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi.
Teosten aiheet
Kaipaisen uran läpimurtoromaani Arkkienkeli Oulussa (1967) kuvaa Oulua Suomen sodan aikana. Siinä Kaipainen käytti omaperäistä tekniikkaa, jossa myyttisiä tai historiallisia aineksia yhdistetään toisiin ajanjaksoihin, ja syntyy ylihistoriallinen näkemys. Tätä tekniikkaa Kaipainen käytti myöhemminkin, esimerkiksi romaanissa Magdaleena ja maailman lapset (1969), jossa yhdistyvät 1960-luvun julkiset keskustelut ja Raamatun kertomus Martasta ja Mariasta. Se on myös kollaasitekniikan kokeilu. Romaani On neidolla punapaula (1973) perustuu keskiaikaiseen balladiin ja kytkeytyy 1970-luvun politiikkaan. Vuoden 1975 romaanilla Naistentanssit Kaipainen siirtyi tarkastelemaan populaarikulttuurin muotoja impressionistiseen ja fragmentaariseen tyyliin. Vuoden 1979 romaani Poimisin heliät hiekat on runoilija Larin Parasken fiktiivinen elämäkerta ja aloitti Kaipaisen Karjala-aiheisten teosten sarjan. Vuoden 2007 teos Vihreiksi poltetut puut merkittiin autofiktioksi eli kuvitteelliseksi omaelämäkerraksi ensimmäisenä Suomessa.
Perhe
Anu Kaipainen, tuolloin Mustonen, vihittiin vuonna 1955 Osmo Kaipaisen kanssa. Heidän vanhin lapsensa oli säveltäjä Jouni Kaipainen (1956–2015). Lisäksi heillä oli kaksi nuorempaa poikaa (syntyneet 1958 ja 1963). Anu Kaipaisen puoliso Osmo Kaipainen kuoli 1985.
Kaipainen kuoli vakavaan sairauteen kotonaan Helsingissä 76-vuotiaana.
Alexandra Engelhardt
Alexandra Engelhardt (s. 29. joulukuuta 1982 München) on saksalainen naispainija.
Timo Forsström
Timo Markku Forsström (s. 1961 Helsinki) on suomalainen säveltäjä ja muusikko, jonka musiikinopiskelu alkoi Lasse Pihlajamaan opistossa jo kuusivuotiaana. Forsström on voittanut Seinäjoen tangomarkkinoiden sävellys- ja sanoituskilpailut kolme kertaa. Hän toimi Kaartin soittokunnassa käyrätorvistina vuoteen 2013.
Sileäkarvainennoutaja
Sileäkarvainen noutaja (Flat-Coated Retriever) on alun perin Isosta-Britanniasta kotoisin oleva koirarotu. Se on erikoistunut pienriistan talteenottoon sekä maalla että vedessä.
Ulkonäkö
Rodun ihannesäkäkorkeus vaihtelee 56–61 sentin ja paino 25–35 (nartuilla) ja 30–40 (uroksilla) kilon välillä. Sileäkarvainen noutaja on rakenteeltaan keskivahva, voimakkuudeltaan suunnilleen irlanninsetterin ja kultaisennoutajan välistä. Turkki on keskipitkä, tiheä ja kiiltävä. Ihanteellisesti sen pitäisi olla sileä ja suora. Taipumusta aaltomaiseen karvaan ilmenee silloin tällöin rotua kutsuttiin aluksi "pitkäkarvaiseksi noutajaksi", mutta myöhemmin turkki silottui ja samalla nimi muuttui nykyiseen muotoon. Väri on joko musta tai maksanruskea, ensin mainittu on yleisempi. Sileäkarvaisella noutajalla on lihaksikaat leuat ja suuri kuono sekä korostumaton otsa. Korvat ovat veltot ja suhteellisen lyhyet.
Luonne ja käyttäytyminen
thumb|upright|Sileäkarvainen noutaja Sileäkarvaisen noutajan luonnetta kuvaillaan ulospäinsuuntautuneeksi, uskolliseksi ja ystävälliseksi. Se on tuntemattomampi ja vähemmän suosittu kuin labradorinnoutaja ja kultainennoutaja. Sileäkarvainen noutaja on miellyttämisenhaluinen, mutta saattaa olla vaikeampi kouluttaa kuin kultainennoutaja ja labradorinnoutaja. Rotu voi osoittaa jääräpäisiä luonteenpiirteitä, eikä keskittymiskyky ole aina kovin hyvä. Siksi on parasta tehdä koulutusjaksoista koiralle hauskoja, viihdyttäviä ja suhteellisen lyhyitä.
Tätä rotua suositellaan erityisesti lapsiperheille. Se tulee hyvin toimeen kissojen, muiden koirien, pienten lemmikkieläinten ja tuntemattomienkin ihmisten kanssa. Sosiaalistaminen ja tottelevaisuuskoulutus ovat hyvin suositeltavia. Näillä koirilla on taipumus olla hyvin riehakkaita nuorina, ja ne tarvitsevan paljon koulutusta koko elämänsä ajan. Joskus niitä sanotaan "koirien Peter Paneiksi", koska ne eivät koskaan kasva aikuisiksi vaan ovat leikkisiä ja pentumaisia koko ikänsä. Sileäkarvainen noutaja on silti mitä ihanteellisin seurakoira, mutta tarvitsee hyvin paljon virikkeitä ja aktiviteettia. Se ei sovi pelkästään seurakoiraksi, vaan omistajan tulee järjestää koiralleen paljon toimintaa. Sileäkarvaisen noutajan tulisi saada toteuttaa synnynnäisiä metsästysviettejään, joten omistajan on hyvä harjoitella koiransa kanssa vähintään taipumuskokeisiin. Muita rodulle sopivia lajeja ovat agility, TOKO, PK, VEPE, MEJÄ jne.
Alkuperä
Rotu syntyi 1800-luvun lopussa, jolloin se sai suosiota riistanvartijan koirana. Osa sen syntyperästä on todennäköisesti lähtöisin Pohjois-Amerikasta tuoduista newfoundlandinkoirista, labradorinnoutajista ja chesapeakelahdennoutajista. Erään teorian mukaan sileäkarvainen noutaja olisi brittiläisten settereiden ja labradorinnoutajan varhaisen version (saintjohninkoira) välisten risteytysten tulos. Joidenkin mukaan jalostuksessa olisi vaikuttanut pienessä määrin myös skotlanninpaimenkoira.
Esiintulonsa jälkeen sileäkarvainen noutaja alkoi nopeasti saada suosiota metsästyskoirana, ja vuodesta 1873 vuoteen 1915 näiden koirien määrä kasvoi nopeasti. Pian tämän jälkeen rodun suosio laski niin paljon, että toisen maailmansodan jälkeen rotu oli vaarassa kuolla sukupuuttoon. 1960-luvun alussa rodun suosio alkoi jälleen lisääntyä, ja nykyisin sileäkarvainen noutaja on elinvoimainen rotu.
Explorer 4
Explorer 4 (satelliitti 1958 epsilon) oli 26. heinäkuuta 1958 laukaistu yhdysvaltalainen satelliitti. Sen mittalaitteista vastasi James Van Allenin tutkimusryhmä. DARPA oli alun perin suunnitellut laukaisevansa kaksi satelliittia tutkimaan Van Allenin vyöhykettä ja ilmakehässä tehtävien ydinaseräjäytysten vaikutusta vyöhykkeeseen (ja Maan magnetosfääriin yleisemminkin). Explorer 4 oli ainoa tuohon tarkoitukseen laukaistu satelliitti. Satelliitti oli hyvin samankaltainen kuin Yhdysvaltain ensimmäinen satelliitti, Explorer 1, joka laukaistiin muutamaa kuukautta aiemmin.
Explorer 4 oli sylinterinmuotoinen kantoraketin ylimpään vaiheeseen sijoitettu mittalaiteyksikkö. Koska kantoraketti jäi pysyvälle kiertoradalle, se oli määritelmän mukaan satelliitti. Mittalaitteiden oli tarkoitus tehdä ensimmäiset yksityiskohtaiset mittaukset Maan säteilyvyöhykkeiden vangitsemista varautuneista hiukkasista (protoneista ja elektroneista). Koska raketti oli pitkä sylinterimäinen kappale, sen pyörimisliike alkoi tapahtua raketin päähitausakselin suhteen. Kieppuva pyörimisliike vaikeutti havaintojen tulkitsemista.
Satelliitti tuhoutui maan ilmakehässä 454 päivää lähdöstä 23. lokakuuta 1959.
Craig Cathcart
thumb|200px|Craig Cathcart (2019)
Craig Cathcart (s. 6. helmikuuta 1989 Belfast) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Watfordia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Seurajoukkueura
Manchester Unitedin nuorisojoukkueen kapteenina toiminut Cathcart on perinteinen oikeajalkainen keskuspuolustaja hyvillä taklauksillaan. Hän liittyi Unitedin harjoitusrinkiin heinäkuussa 2005. Cathcart pääsi edustusjoukkueen mukaan FA Cupin 6. kierroksen otteluun Middlesbroughia vastaan 19. maaliskuuta 2007, mutta oli koko ottelun vaihtopenkillä. Nemanja Vidićin loukkaannuttua hän oli kokoonpanossa myös seuraavissa otteluissa, muun muassa Mestarien liigan ottelussa AS Romaa vastaan. Hän ei päässyt kentälle ja pian hän putosi kokoonpanosta loukkaantuminen takia.
Cathcart pelasi seuraavilla kausilla lainasopimuksella Royal Antwerpissä, Plymouth Argylessa ja Watfordissa. Kesällä 2010 hän siirtyi valioliigaan nousseeseen Blackpooliin. Hän pelasi putoamiseen päättyneellä kaudella 2010–2011 kaikkiaan 30 valioliigaottelua ja teki yhden maalin. Seuraavien kolmen kauden aikana hän pelasi Blackpoolissa 82 mestaruussarjan ottelua, joissa teki kaksi maalia.
Cathcart siirtyi vapaalla siirrolla Watfordiin kesällä 2014. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi 29 mestaruussarjan ottelua ja kauden päätteeksi seura nousi Valioliigaan. Cathcart pelasi kaudella 2015–2016 Valioliigassa 35 ottelua, seuraavalla kaudella 15 ottelua, sitten vammojen vuoksi vain seitsemän ottelua ja neljännellä kaudella 36 ottelua. Hän teki liigakaudella 2015–2016 yhden maalin ja kaudella 2018–2019 kolme maalia.
Maajoukkue
Cathcart pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Pohjois-Irlannin maajoukkueessa 0–1-tappioon päättyneessä EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan syyskuussa 2010. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Suomea vastaan lokakuussa 2015. Kaikkiaan hän on marraskuun 2019 loppuun mennessä pelannut 49 maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Hän on pelannut 19 EM- ja seitsemän MM-karsintaottelua. Hän pelasi neljä karsintaottelua Pohjois-Irlannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016 ja itse kisoissa hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa.
Hans Scharoun
thumb|[[Otto Nagel ja Hans Scharoun (oikealla).]] 250px|thumb|right|[[Berliinin filharmonia|Philharmonie, 1963.]] Bernhard Hans Henry Scharoun (20. syyskuuta 1893, Bremen – 25. marraskuuta 1972, Berliini) oli saksaslainen arkkitehti, joka suunnitteli muun muassa Berliinin filharmonikkojen konserttitalon (1963).
Scharoun kirjoitti ylioppilaaksi Bremerhavenissa 1912 ja opiskeli arkkitehtuuria Berliinin teknillisessä yliopistossa vuoteen 1914, saattamatta opintojansa koskaan loppuun. Hän osallistui 18-vuotiaana arkkitehtuurikilpailuun, jonka tavoitteena oli uudenaikaistaa bremerhavenilainen kirkko.
Scharoun pysyi kotimaassaan ”kolmannen valtakunnan” aikana ja suunnitteli muun muassa Haus Schminken Löbaussa (1933). Ainoa hänen suunnittelemansa rakennus Saksan ulkopuolella on Saksan suurlähetystö Brasiliassa. Osa merkittävistä töistä viimeisteltiin vasta Scharounin kuoleman jälkeen.
Scharounille myönnettiin Erasmus-palkinto vuonna 1970. Hän kuoli Berliinissä 1972.
Prospekt Miran metroasema (Koltsevaja)
thumb|Aseman sisäkuvaa Prospekt Mira on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Komsomolskaja ja Novoslobodskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Kalužsko-Rižskaja-linjan asemalle Prospekt Mira. Asema avattiin 30. tammikuuta 1952.
Dolinin hiihtoprikaati
thumb|250px|Suomalaisjoukot kävivät taisteluita hiihtoprikaatia vastaan vaikeissa korpiolosuhteissa, joissa joukkojen liikkuminen perustui hiihtämiseen. Kuvassa suksilla liikkuneita suomalaisjoukkoja tilapäisiin asemiin asettuneena. Dolinin hiihtoprikaati oli lähinnä siperialaisista koottu puna-armeijan yhtymä talvisodassa. Sen komentajana oli eversti Vjatšeslav Dmitrievitš Dolin. Prikaati muodostettiin 3. helmikuuta 1940 Neuvostoliiton 9. armeijan kolmesta hiihtopataljoonasta ja sen tehtävänä oli edetä Kuhmon taisteluissa motitetun Neuvostoliiton 54. vuoristodivisioonan avuksi. Prikaati kärsi merkittävät tappiot ja sen tehtävä jäi käytännössä suorittamatta. Yhtymää on pidetty tietyssä mielessä eliittijoukkona, muun muassa sen hiihtotaidon ja hyvän varustelun perusteella.
Joukot
Eversti Dolinin komentamaan hiihtoprikaatiin kuuluivat muun muassa seuraavat yksiköt:
Näiden yksiköiden lisäksi prikaatiin kuului myös kolme jalkaväkikomppaniaa, konekiväärikomppania sekä viesti- ja tiedusteluosasto.
Prikaatin taistelut ja tuhoutuminen
Hiihtoprikaati sai ensimmäisen taistelukosketuksen Hukkajärvellä Kuhmossa 2. helmikuuta, jolloin sen 34. hiihtopataljoona oli etenemässä kohti tavoitettaan. Seuraavan kolmen päivän aikana käydyissä taisteluissa Osasto Kekkosen onnistui työntää alueelleen edenneet neuvostojoukot takaisin valtakunnan rajan itäpuolelle.
Puna-armeijan hiihtoprikaatin kärkijoukot onnistuivat 10.–11. helmikuuta karkottamaan suomalaiskomppanian Hukkajoen alueella päästen etenemään Hamaravaaraan (yli 10 kilometrin päähän valtakunnan rajasta Suomen puolelle). 12. helmikuuta hiihtoprikaati jatkoi etenemistään lounaaseen useaan osastoon jakautuneena. Sen etenemisreitillä olleet, vähäiset suomalaisjoukot joutuivat vetäytymään.
13. helmikuuta prikaatin joukot saivat Kesselissä haltuunsa Jalkaväkirykmentti 27:n huoltotien. Suomalaiset aloittivat nopeasti vastatoimet tien avaamiseksi. 14. helmikuuta sääolot olivat erittäin ankarat pakkasen laskiessa jopa 40 asteeseen, joka johti neuvostojoukkojen vahvasti rasvattujen aseiden toimintahäiriöihin ja edisti näin suomalaisten toimintaa. Suomalaiset hyökkäsivät hiihtoprikaatin kärkipataljoonaa vastaan ja sitkeän taistelun jälkeen prikaatin puolustus romahti. Vetkon alueelle jäi lähes 400 kaatunutta neuvostosotilasta ja loput joukoista alkoivat hajaantua lähialueen metsiin ilman yhtenäistä johtoa.
15. helmikuuta kaksi päivää kestäneet taistelut johtivat prikaatin merkittäviin tappioihin ja suomalaiset olivat käytännössä estäneet sen etenemisen tavoitteeseensa. Lisäksi hiihtoprikaatin joukot olivat osin hajallaan pitkin laajaa taistelualuetta ja osin saarrettuna. Hiihtoprikaatin vielä toimintakykyisinä olevat joukot olivat hiljalleen vetäytymässä kohti Kesseliä. Päivän taisteluiden aikana suomalaisten onnistui motittaa lähes kaikki hiihtoprikaatin jäljellä olleet noin 700–800 sotilasta.
16. helmikuuta suomalaiset aloittivat ratkaisevan hyökkäyksen hiihtoprikaatin joukkoja vastaan. Pimeän turvin suomalaiset soluttautuivat neuvostojoukkojen asemiin. Neljä tuntia kestäneessä taistelussa puna-armeijan joukkojen puolustus murtui lopullisesti. Pakoon yrittäneet törmäsivät suomalaisten saartorenkaaseen ja taistelun lopputuloksena koko hiihtoprikaati oli käytännössä lyöty.
Bar-le-Duc
Bar-le-Duc on 16 041 asukkaan (2006) kaupunki Meusen departementissä Koillis-Ranskassa. Kaupunki on alueensa pääkaupunki. Bar-le-Ducin keskusta jakautuu yläkaupunkiin ja kukkuloiden ympäröimään jokilaaksoon sijoittuneeseen alakaupunkiin. Kaupallinen keskusta sijaitsee alakaupungissa kaupungintalon ja torin tuntumassa. Bar-le-Ducista on TGV-yhteys Pariisiin.
Ninette de Valois
Ninette de Valois eli alkujaan Edris Stannus (6. kesäkuuta 1898 Blessington, Irlanti – 8. maaliskuuta 2001 Lontoo, Englanti) oli irlantilaissyntyinen brittiläinen balettitanssija ja koreografi.
Valois kuului 1920-luvulla Sergei Djagilevin Ballets russes -ryhmään. Hän perusti Lontoon Royal Ballet Schoolin ja vuonna 1931 Sadler’s Wells -baletin, josta kehittyi myöhemmin Royal Ballet, jota hän johti vuosikymmeniä. Hänen tunnetuimpia koreografioitaan on muun muassa The Rake's Progress. Hän lähti kuninkaallisesta baletista virallisesti 1963.
Valois’sta tuli Kunnialegioonan jäsen 1950, Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen 1951 ja Order of the Companions of Honourin jäsen 1982. Hänelle myönnettiin Order of Merit vuonna 1992. Hän kuoli Lontoossa 102-vuotiaana.
Ninette de Valois’lle myönnettiin Erasmus-palkinto 1974.
Oleksandra Kohut
Oleksandra Kohut (s. 9. joulukuuta 1987 Lviv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen naispainija ja maailmanmestari.
Kohut voitti sarjan 51 kg maailmanmestaruuden Moskovassa 2010. Hän on voittanut myös yhden MM-pronssin sekä yhden EM-hopean ja kolme EM-pronssia.
Monacon Grand Prix 1962
Monacon Grand Prix 1962 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. kesäkuuta 1962 Monacossa. Kilpailun voitti Bruce McLaren, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Saint-Hymer
thumb|250px|Saint-Hymer'n kirkko Saint-Hymer on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 663 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Hymer'n pinta-ala on 12 neliökilometriä.
Argo
thumb|300px|Argo-laiva [[Johannes Hevelius|Johannes Heveliuksen Uranographia-tähtikartassa.]] thumb|The Argo (n. 1500–1530), [[Lorenzo Costan näkemys laivasta.]] Argo oli kreikkalaisessa mytologiassa argonauttien laiva, jolla Iason ja argonautit purjehtivat Kolkhiiseen ryöstämään lohikäärmeen vartioimaa kultaista oinaan taljaa. Argon rakensi Argos, Friksoksen poika, Dodonan oraakkelipaikassa kasvaneesta tammesta, ja niinpä laiva kykeni puhumaan ja ennustamaan. Argo toimi myös innoittajana, kun Ptolemaios loi eteläiselle tähtitaivaalle sitä esittävän tähdistön, Argo-laivan. Odysseian mukaan Argo oli ensimmäinen laiva, joka oli selvinnyt Skyllan ja Kharybdiin ohi vahingoittumatta.
Rakkautta koleran aikaan
Rakkautta koleran aikaan on Gabriel García Márquezin vuonna 1985 ilmestynyt romaani.
Shinji Ono
Shinji edusti vuosina 1998-2006 Japanin maajoukkuetta ja teki joukkueessa kuusi maalia 56 ottelussa. Hän pelasi Saksan MM-kisoissa 2006 vaihtopelaajana yhdessä Japanin kolmesta ottelusta.
Sergei Jusupov
Sergei Aleksandrovitš Jusupov (, s. 18. helmikuuta 1980 Irkutsk, Neuvostoliitto) on venäläis-valkovenäläinen jääpalloilija, joka edustaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Lokomotiv Orenburgia.
Sergei Jusupov on pelannut Venäjän pääsarjassa Irkutskin Sibskanassa, Kazanin Raketassa ja Habarovsk SKA-Neftjanikissa. Jusupov pystyi kahden passin miehenä pelaamaan Valko-Venäjänä maajoukkueessa, jossa hän pelasi ensimmäisen kerran vuoden 2015 kisoissa. Niissä hän teki kaikkiaan 11 maalia ja oli kisojen kolmanneksi parhain maalintekijä.
Saatana (albumi)
Saatana on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Spinefarm Records.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Demonos Sova.
Vodnyi stadionin metroasema
Vodnyi stadion on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1964.
Työväenyhdistys
Työväenyhdistys on järjestö, joka kuuluu työväenliikkeeseen paikallisena, alueellisena tai työpaikkakohtaisena järjestönä. Työväenyhdistykset ovat kuuluneet useimmiten poliittisiin työväenpuolueisiin, ei ammattiyhdistysliikkeeseen.
Työväenyhdistykset Suomessa
thumb|Perustuslaillisen Työväenyhdistyksen talon sisäänkäynti [[Uudenmaankatu (Helsinki)|Uudenmaankadulla Helsingissä (ei tarkkaa kuvausvuositietoa, varmuudella ajalla 1890-1910)]] Työväenyhdistyksiä perustettiin 1800-luvulla edistämään työväestön yhteistyötä, parantamaan oloja ja levittämään sivistystä. Suomen ensimmäinen työväenyhdistys oli Viktor Julius von Wrightin vuonna 1883 perustama Helsingin Työväenyhdistys. Helsinkiin muodostui myöhemmin myös työväenyhdistyksien keskusjohto. Samana vuonna perustettiin myös Vaasan Työväenyhdistys. Vuonna 1886 perustettiin Oulun työväenseura ja vuotta myöhemmin Porin, Savonlinnan, Tampereen ja Turun työväenyhdistykset. Niiden alaisuuteen syntyi pian myös ammattiosastoja. Vuonna 1895 Suomessa oli jo yli 30 työväenyhdistystä. Näin syntynyttä porvarillista työväenliikettä kutsuttiin Viktor Julius von Wrightin mukaan wrightilaiseksi työväenliikkeeksi. 1900-luvun vaihteessa Suomeen perustettiin yhä enemmän tehtaita, mikä synnytti uuden väestöryhmän joka ansaitsi elantonsa palkkatyöllä. Tämän ryhmän oikeuksia sekä etuisuuksia varten ryhdyttiin perustamaan ensin suurimpiin kaupunkeihin työväenyhdistyksiä, ja järjestäytyminen levisi nopeasti kaikkialle maahan. 1900-luvun alussa työväentaloja pystytettiin Suomessa mittava määrä, moniin kuntiin ja pienempiinkin kyliin. Tampereen työväenyhdistys rakensi Suomen ensimmäisen kivirakenteisen työväentalon 1900-luvun alussa. Suomen työväenyhdistykset perustivat ensimmäiseksi työväen valtuuskunnan, joka keskittyi ajamaan äänioikeuden saamista työväestölle, 10-tuntista työpäivää ja yleistä koulupakkoa sekä maksutonta kansakoulupohjaista kouluopetusta. Ohjelmassa oli myös irtolaisten kiinnittäminen maahan ja ammattientarkastajain määrän lisääminen.
Työväenyhdistysten edustajakokoukset (työväen edustajain kokoukset) olivat valtakunnallisia tapaamisia. Kolmannessa työväenedustajain kokouksessa Turussa 1899 perustettiin Suomen työväenpuolue, joka Forssan kokouksessa 1903 muutti nimensä Suomen Sosialidemokraattiseksi Puolueeksi. 1900-luvun alussa työväenliikkeestä tuli maassa merkittävä yhteiskunnallinen vaikuttaja. Työväenyhdistysten ohella maahan syntyi työväenliikkeen muodostamia kulttuurisia yhteisöjä, kuten työväen urheiluseurat (TUL), työväentalot sekä osuustoimintaliikkeet sekä ammattiyhdistykset.
Saint-Jean-le-Blanc (Calvados)
thumb|250px|Saint-Jean-le-Blancin kirkko Saint-Jean-le-Blanc on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 318 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Jean-le-Blancin pinta-ala on 15 neliökilometriä.
Vesannon yhtenäiskoulun lukio
Vesannon yhtenäiskoulun lukio on Vesannon kunnan kirkonkylässä sijaitseva, hallinnollisesti Vesannon yhtenäiskouluun kuuluva ja omassa kiinteistössään toimiva pieni lukio.
Vesannon lukion oppilaisiin lukeutuu esimerkiksi kirjailija Asko Sahlberg.
Nicholas Fairall
250px|thumb|Nicholas Fairall Nicholas Fairall (s. 6. heinäkuuta 1989 New London, New Hampshire) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä. Fairallin valmentaja toimi Jochen Danneberg.
Mäkihypyn maailmancupissa Fairall kilpaili ensimmäisen kerran 19. joulukuuta 2008 Engelbergissä. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa sijalla 23 Tauplitzissa tammikuussa 2009.
Fairall kaatui pahasti 5. tammikuuta 2015 Keski-Euroopan mäkiviikolla Bischofshofenin kilpailun karsinnassa ja halvaantui lantiosta alaspäin.
Lehtihäntägekko
Lehtihäntägekko (Uroplatus phantasticus) on gekkoihin kuuluva liskolaji, jota esiintyy ainoastaan Madagaskarilla.
Suurilla lehtihäntägekoilla on suussa enemmän hampaita kuin millään toisella matelijalla.
Michele Besso
pienoiskuva|Besso vaimonsa Anna Wintelerin kanssa kuvattuna Michele Besso (25. toukokuuta 1873– 15. maaliskuuta 1955) oli sveitsiläis-italialainen insinööri ja Albert Einsteinin hyvä ystävä heidän opiskellessa ETH Zürichissä ja koulujen jälkeen Sveitsin patenttitoimistossa. Besson ajatellaan johdattaneen Einsteinin Ernst Machin töihin, jotka ovat todella skeptisiä fysiikan suhteen.
J. J. Tikkanen
Johan Jakob Tikkanen (7. joulukuuta 1857 Helsinki – 20. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli Suomen ensimmäinen taidehistorian professori (1897).
Elämä ja ura
pienoiskuva|J. J. Tikkasen muotokuva, [[Wilho Sjöström, 1913]] Tikkasen vanhemmat olivat filosofian tohtori Paavo Tikkanen ja Helena Maria Tengström, professori Johan Jakob Tengströmin tytär. Hänen poikansa oli olympiamitalisti Robert Tikkanen ja pojanpoikansa kirjailija ja taiteilija Henrik Tikkanen.
Tikkanen oli Suomen Taideyhdistyksen sihteeri 1891–1920 ja puheenjohtaja 1920–1922 sekä Teknillisen korkeakoulun taidehistorian ylimääräinen opettaja 1902–1916. Tikkanen oli Muinaistieteen toimikunnan ja Antellin valtuuskunnan jäsen ja hän oli valtion kuvaamataidelautakunnan puheenjohtaja 1918–1923 sekä Kansainvälisten taidehistorian kongressien pysyväisen valiokunnan jäsen vuodesta 1912.
Tikkanen harrasti piirtämistä ja maalaamista. Hän oli kansainvälisesti tunnettu erityisesti Italian taidetta käsittelevistä tutkimuksistaan. Hän julkaisi useita tieteellisiä ja kansantajuisia tutkimuksia suomeksi ja ruotsiksi.
Bernhard Niederberger
250px|thumb|Bernhard Niederberger Bernhard Niederberger (s. 29. syyskuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Beckenried-Klewenalp-seuraa.
Niederberger kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2015 oltuaan 21:s.
Tim Hug
thumb|250px|Hug Ramsaussa 2016. Tim Hug (s. 11. elokuuta 1987 Solothurn) on sveitsiläinen yhdistetyn hiihtäjä.
Yhdistetyn maailmancupissa Hug kilpaili ensimmäisen kerran 26. tammikuuta 2008 Seefeldissä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamossa marraskuussa 2009 oltuaan normaalikilpailun 21:s. Kaudella 2013–2014 Hug saavutti ensimmäisen voittonsa (ja palkintosijansa) maailmancupissa voittamalla Tšaikovskin ensimmäisen osakilpailun. Kaudella 2016–2017 hän oli toinen Sapporossa.
Hug sijoittui Liberecin MM-kilpailuissa 2009 suurmäen Gundersen-kilpailussa 30:nneksi, yhteislähdössä 39:nneksi ja normaalimäen Gundersen-kilpailussa 41:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli joukkuekilpailussa yhdeksäs, suurmäen Gundersen-kilpailussa 33:s ja normaalimäen vastaavassa kilpailussa 35:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Hug oli joukkuekilpailun kahdeksas ja suurmäen Gundersen-kilpailun 32:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailun 33:s ja normaalimäen kilpailun 39:s. Šotsin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailun 24:s ja normaalimäen 27:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 suurmäen Gundersen-kilpailussa 15:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa neljästoista ja normaalimäessä viidestoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän tuloksensa olivat täysin samat, mitä edellisissä olympialaisissa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Hug sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 19:nneksi.
Paperintaittelun matematiikka
Origamien taittelua on tutkittu runsaasti matematiikan näkökulmasta. Kiinnostavia tutkimuskohteita on esimerkiksi se, voidaanko kappale esittää tasokuviona ilman, että se vahingoittuu. Paperintaittelua on myös käytetty apuna matemaattisten yhtälöiden ratkaisemisessa.
Alfred L. Kroeber
Alfred L. Kroeber (11. kesäkuuta 1876 – 5. lokakuuta 1960)  oli yhdysvaltalainen kulttuuriantropologi, joka oli erityisen kiinnostunut Amerikan alkuperäisväestöstä. Hänen tyttärensä oli kirjailija Ursula K. Le Guin.
Kroeber opiskeli Columbian yliopistossa englantia, mutta tutustui karismaattiseen Franz Boasiin ja vaihtoi pääaineekseen antropologian. Hän väitteli vuonna 1901 Montanan arapahojen symbolisista kuvioista. Samana vuonna hän siirtyi Kalifornian yliopistoon, Berkeleyhin ja perusti sinne antropologian laitoksen. Hän tutki New Mexicon osavaltion, Meksikon ja Perun arkeologiaa sekä lingvistiikkaa, kansanperinnettä ja sosiaalisia rakenteita.
Paperintaittelun matematiikka
Lähteet
Matemáticas del origami
Alfred L. Kroeber
Kroeberin kiistellyin käsitys oli ajatus kulttuurista itsenäisenä, "yliorgaanisena" ilmiönä, joka on olemassa yksilöistä riippumatta ja siirtyi sosiaalisesti ihmiseltä toiselle. Käsityksen ongelma on se, että se ei huomioi ympäristöä jossa ihmiset elävät.
British Academy Film Awards 2014
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#E6E6FA; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center"> British Academy Film Awards 2014 16. helmikuuta 2014 Paras elokuva: 12 Years a Slave
Alfred L. Kroeber
Nimellä Ishi tunnettu mies oli viimeinen eloonjäänyt jäsen Pohjois-Kaliforniassa eläneestä heimosta, jota karjatilalliset ja muut uudisasukkaat olivat vianonneet. Hän tuli nääntyneenä Orovillen kaupunkiin, missä joutui ensin vankilaan ja sitten Kroeberin antropologian laitokselle. Kroeber piti Ishiä "viimeisenä villinä intiaanina", jolla olisi hallussaan "alkukulttuuri", jota sivilisaatio ei olisi vielä turmellut. Kroeber järjesti Ishin elämään näyttely- ja tutkimuskohteena yliopiston museossa, ja kaksi kollegaansa taltioimaan hänen puhettaan ja tapojaan.
British Academy Film Awards 2014
Paras brittielokuva: Gravity
Retšnoi vokzalin metroasema
Retšnoi vokzal on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1964.
British Academy Film Awards 2014
Paras ohjaus: Gravity
Eniten palkintoja: Gravity (6)
Voittajat ja ehdokkaat
thumb|150px|[[Alfonso Cuarón palkittiin parhaan ohjauksen palkinnolla elokuvasta Gravity.]] thumb|150px|[[Chiwetel Ejiofor palkittiin parhaan miespääosan palkinnolla elokuvasta 12 Years a Slave.]] thumb|150px|[[Cate Blanchett palkittiin parhaan naispääosan palkinnolla elokuvasta Blue Jasmine.]] thumb|150px|[[Barkhad Abdi palkittiin parhaan miessivuosan palkinnolla elokuvasta Captain Phillips.]] thumb|150px|[[Jennifer Lawrence palkittiin parhaan naissivuosan palkinnolla elokuvasta American Hustle.]] Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Babylonia
thumb|[[Hammurabin lakipatsaan yläosa.]]
Babylonia oli valtakunta Mesopotamiassa, nykyisen Irakin valtion eteläosassa. Valtakunnan pääkaupunki oli Babylon. Babylonian kulttuurin vaikutus levisi laajalle muun muassa aktiivisen kaupan ansiosta, ja muun muassa paino- ja mittajärjestelmät olivat perustana seuraavilla vuosisadoilla.
Babylonian rajoina olivat Persianlahti, Tigris- ja Eufratvirrat ja autiomaa. Laajimmillaan Babylonia ulottui idässä Elaminvuoriin ja lännessä Välimereen.
Babylonian sivistys oli pitkälti sumerilaisten luomaa. Babyloniassa kehittyi vuosisatojen aikana monipuolinen kulttuuri, josta on kirjallisia lähteitä 2500 eaa. alkaen. Babylonian kirjallisuudesta tunnettuja ovat muiden muassa luomistaru ja Gilgames-eepos. Astrologia kehittyi pitkälle, ja babylonialaiset pystyivät määrittämään melko tarkoin vuosien ja kuukausien pituudet, sekä auringon- ja kuunpimennykset. Myös oikeuslaitos oli kehittynyt. Kostoperiaatteesta tunnetussa Hammurabin lakikokoelmassa oli talouteen ja perheeseen liittyviä säädöksiä. Käytössä oli savitauluille kirjoitetut nuolenpääkirjoitukset.
Rakennuksista mainittavimpia olivat temppelit, palatsit ja zikkuratit, jotka rakennettiin kuivatuista ja myöhemmin myös poltetuista tiilistä. Lasitetuissa tiilissä oli monimutkaisia kohokuvia ja ornamentteja. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty muinaisia kaupunkeja, kuten Lagai, Nippur, Babylon ja Susa.
Hammurabi yhdisti valtakunnan 1700-luvulla eaa. Toinen huomattava hallitsija oli Nebukadressar II, joka hallitsi Assyrian vallan jälkeen 616 eaa. syntyneessä uusbabylonialaisessa valtakunnassa. Persia valloitti alueen 539 eaa. Poliittisesti Babylonia oli vahvimmillaan 612–539 eaa. Uus-Babylonian aikana. Silloin Babylonia valloitti muun muassa Israelin kuninkaansa Nebukadressar II:n johdolla vieden silloisia juutalaisia pakkosiirtolaisuuteen.
Babylonian pääkaupungin nimi tulee sanasta bab-ili, Jumalan portti, myöhemmin Bab-ilani, Jumalten portti, josta kreikan Babylon.
Babylonian historia
Babylonin alueella on asuttu jo pitkään, ainakin vuodesta 5500 eaa. Babylon sijaitsi muinaisen Akkadin alueella pohjoisessa Etelä-Mesopotamiassa. Kaupunki oli olemassa jo kolmannella vuosituhannella Akkadin ja Sumerin aikoina. Kun Uus-Sumeri romahti noin vuonna 2000 eaa., lännestä saapuneet paimentolaiset, amorilaiset, ottivat kaupungin ohjakset käsiinsä noin 1950 eaa.
Kuningas Hammurabi rakensi suuren valtakunnan noin 1750 eaa. ja tuli tunnetuksi lainlaatijana. Tämä valtio hajosi heettiläisten ja Lounais-Iranin vuorilta saapuneiden kassiittien hyökkäykseen noin 1600 eaa. Kassiitit hallitsivat maata noin vuodesta 1350 eaa., ja sotivat ajoittain pohjoisen naapurin Assyrian kanssa. Noin 1100–1000 eaa. eräs itäinen kansa, elamilaiset ryöstivät Babylonin, minkä Babylonian kuningas Nebukadressar I kosti.
Noin 1000 eaa. aramealaisia alkoi saapua Pohjois-Arabiasta maahan ryöstelemään ja tappamaan, ja lopulta sekasorron jälkeen he ottivat maan ohjat käsiinsä. Maan väestöön tuli huomattava osa aramealaisia eli kaldealaisia. Assyria valtasi Babylonian 700-luvulla eaa., ja Babylonian toistuvat kapinat johtivat siihen, että Assyrian suurkuningas Sanherib hävitti Babylonin. Uus-Babylonia syntyi, kun Assyrian vasallikuningas Nabopolassar irrottautui emämaastaan. Hänen seuraajansa Nebukadressar II (Nebukadnessar II) teki Babyloniasta suurvallan valloittaen muun muassa Israelinkin. Babylonia tuhoutui persialaisten hyökkäykseen 539 eaa.
Varhaisin kehitys
Babylonian alue oli ollut aikaisemmin 3000–2000 eaa. Sumerin ja Akkadin vallassa. Kiš oli alueen suuri seemiläinen valtakeskus sumerien aikana, samoin Akkad. Babylonia laajeni hiljalleen Hammurabin edeltäjien aikana noin 100 km:n läpimittaiseksi.
Babylon oli olemassa Akkadin valtakunnan perustajan Sargonin aikana noin 2350–2300 eaa. Se mainitaan Akkadin kuninkaan Sharkalisharrin aikaisissa asiakirjoissa, mutta nousi merkittäväksi Akkadin alueen keskukseksi vasta Urin III dynastian aikaan noin 2100 eaa. Babylon nousi merkittäväksi paikalliseksi keskukseksi jo sumerien aikana. Babylonilla alkoi olla itsenäisiä kuninkaita ehkä noin 1960 eaa., jolloin Uus-Sumerin valtakunta oli luhistunut. Tämän jälkeen Babyloniassa piti valtaa Isinin dynastia. Idästä saapuneet Ammanumin heimoon kuuluneet amorilaiset paimentolaiset valtasivat kaupungin noin 2000–1940 eaa.
Vanha Babylonia
thumb|right|350px|Vanhan babylonian kuninkaat [[Hammurabi ja Samsu-iluna rakensivat suurvallan.]]
Vanhan Babylonian varhaiset kuninkaat Su-abusta Sin-Muballitiin hankkivat hieman maata Babylonin ympäristöstä. Alussa seemiläiskuninkaiden valloitukset olivat pieniä ja epävarmoja. Varhaisten Vanhimman Babylonian historian varhaisvaiheessa Mesopotamia ja sen lähialueet olivat paikallisten keskenään sotivien mahtimiesten hallinnassa. Uus-Sumerin kukistuttua valtaa piti Mesopotamian eteläosissa Isin, mutta Larsa alkoi pian valloittaa alueita.
Babylonian varhaisin kuningas lienee ollut muualta saapunut amorilainen šeikki Sumu-Abum eli Su-Abu 1894–1881 eaa. Kaupunki oli pieni ja miltei linnoittamaton. Niinpä Sumu-Abum aloitti muurin rakennustyöt. Kuningas teki liiton Isinin kanssa ja sen takia rakennutti Isinin herrattarelle Ninsinnalle ja Nanna-Sinille, Urin jumalalle, temppelin. Babylonia on saattanut ulottua Eufratia pitkin pohjoisesta Sipparista kaakkoiseen Dilbatiin. Ehkä tämän Babylonin dynastian ensimmäisen kuninkaan aikana kauppa vapautui temppelin ohjauksesta, niin kuin muuallakin Mesopotamiasta näihin aikoihin.
Sumu-Abumin jälkeen tullut Sumulailu eli Sumu-la-el 1816–1786 eaa. jatkoi kaupunginmuurin rakennuttamista, linnoitti etenkin Isinin vastaista rajaa, kävi sotia paimentolaisheimoja ja naapurikaupunkeja Kišiä ja Kazallua vastaan. Myöhempää suurjumala Mardukia ei vielä tunnettu, ja temppelit tehtiin sotaisalle Kišin jumala Zababalle ja sään jumala Ishkurille. Sumulailun maan läpimitta oli noin 100 km. Babylonin hallitsema alue oli laajentunut muutamaan lähikaupunkiin Sumu-la-elin hallitessa 1880–1845 eaa. (keskimmäinen kronologia), 50x25 km alueelle. Babylonialaisilla oli valtansa alla Babylon, Kiš ja Dilbat.
Pian Larsan Sinidinnan aloitti sodan ja voitti Babylonian. Seuraava kaupunkiruhtinas Sabum eli Sabium 1844–1831 eaa. oli varovainen, pohjoisen Eshnunna oli edennyt maan rajoille. Etelässä elamilaisen Jamutbalin kuningas oli pannut poikansa Waradsinin Larsan johtoon. Samum rakennutti Mardukin temppelin, myöhemmin Esangilan, "pään kohottamisen talon". Apil-Sin eli Apilsin 1830–1813 eaa. tai lyhyen kronologian mukaan 1766–1749 eaa. rakennutti muuria Baylonin ympärille, ja myös Borsippaan.
Šamši-Adad I rakensi suuren valtakunnan tyhjästä pohjoisessa Assyriassa 1813–1781 eaa. Näihin aikoihin Mesopotamiassa oli monta kohtalaisen voimakasta keskenään kilpailevaa valtiota. Pohjoisen Eufratin varrella Syyriassa olevassa Marissa hallitsivat Yasmah-Adad 1796–1780 eaa. ja Zimri-Lim 1779–1757 eaa. Zimri-Lim oli ainoa Assyrian hyökkäyksestä eloon jäänyt edellisen marilaisen kuninkaan poika. Mesopotamian eteläosassa muinaisen Sumerin alueella Larsa oli kasvanut suureksi Isinin kustannuksella ja aikaisempi alueen mahti Isin kukistui lopullisesti joko hieman ennen Hammurabia tai Hammurabi kukisti sen. Hammurabin edeltäjän Sin-muballit (1812–1783 eaa.) aikana Babylon ulottui lopulta etelän Maradista pohjoiseen Sippariin kattaen 80x100 km alueen. Eteläisen Larsan Rim-Siniin Babylonian välit olivat kireät, toisaalta Sin-muballit piti yllä hyviä välejä pohjoiseen Assyriaan. Assyrian kuninkaalle oli hyötyä pienestä puskurivaltiosta Larsaa vastaan. Sin-muballit teki liiton vuoriston gutilaisten ja kolmen naapurivaltion kanssa, mutta Larsa voitti sodan. Šamši-Adad auttoi Babyloniaa pysymään pystyssä Larsaa vastaan.
Babylonialaisia kaupunkeja olivat vuoden 1802 eaa. tienoilla Marad, Dilbat, Borsippa, Sippar, Kotha ja Kiš] sekä ehkä myös Ilip, Akusum, Kulaba, Lagaba, Girtab, Aplak ja Murum.
Hammurabin valtakunta
thumb|[[Hammurabin valtakunta laajimmillaan.]]
Noin 1792 eaa. valtaan noussut Babylonian kuningas Hammurabi loi suuren valtakunnan. Hammurabi oli juonikas, taitava ja häikäilemätön johtaja, joka loi verisissä sodissa Babyloniasta suuren imperiumin. Hän käytti liittoutumia eli koalitioita hyväkseen, osallistui kolmatta vihollista vastaan suunnatuille sotaretkille vain pienin ponnistuksin. Kun liittolaiset sotivat vihollista vastaan täysin voimin, Hammurabi linnoitti maataan ja varusti suurta armeijaa. Hammurabin oma armeija oli voimakas. Lopulta Hammurabi kukisti liittolaisensa Larsan ja Marin. Hammurabin valtakunta ulottui lopulta suunnilleen nykyisen Irakin alueelle Assyriasta Persianlahteen. Hammurabi tunnetaan lähinnä lakikokoelmastaan, jota pidetään ensimmäisenä kirjoitettuna lakina. Hammurabin laki pohjautui pitkälti kostoperiaatteeseen, joka oli seemiläisillä yleinen. Hammurabin valtakunta jäi lyhytaikaiseksi ja heikkeni huomattavasti hänen kuolemansa jälkeen.
Hammurabin seuraajat
Hammurabin valtakunta pysyi pystyssä noin 150 vuotta. Hammurabin pojan Samsu-Ilunan (1749–1712 eaa.) aikana maa alkoi supistua. Pohjoinen Assyria menetettiin. Itäinen Eshnunna nousi kapinaan, mutta se onnistuttiin rauhoittamaan. Samsuiluna taisteli kapinaan noussutta Larsaa vastaan muun muassa Elamissa, puolibarbaariset kassiitit hyökkäsivät maahan ensimmäistä kertaa 1741 eaa. ja jäivät maahan, vaikka babylonialaiset voittivatkin heidät.
Samsu-Iluna tuhosi osittain Urukin ja Urin taistellessaan Larsaa vastaan. Eteläisen Mesopotamian kapinallinen Iluma-llu onnistui irrottamaan Nippurin eteläpuolisen valtakunnan osan irti Babyloniasta Merimaan ensimmäiseksi dynastiaksi. Tämän valtion alueella asui paljon sumerilaisia. Merimaan I dynastia kesti Eagamilin hallitusajan päättymiseen noin 1460 eaa. asti. Samsu-Ilunan aikana myös Elam onnistui irtautumaan Babyloniasta. Kuningas kertoi tappaneensa 26 kapinoivaa ruhtinasta.
Samsu-ilunan jälkeen maa oli supistunut varsinaiseen Babyloniaan nykyisen Irakin keskiosissa. Aluemenetyksistä huolimatta maa säilyi yhä työteliäänä ja rikkaana. Samsu-Ilina seuraajat Abi-eshusta (1711–1684 eaa. tai lyhyen kronologian mukaan 1647–1620 eaa.) lähtien olivat heikkoja kuninkaita. Abi-eshu rakensi temppeleitä ja kanavia ja hyökkäsi Merimaan kuningasta Ilumailua vastaan ja valtasi ainakin Urin, joka säilyi vielä hänen seuraajansa aikana Babylonialla. Ammiditana (1683–1647 eaa.) sijoitti omia kuviaan temppeleihin, eikä liene tehnyt sotaretkiä. Ammisaduqa (1646–1626 eaa. tai lyhyen kronologian mukaan 1582–1562 eaa.) valtasi takaisin Urukin, Larsan ja osan Tigrisin itäpuolisista maista. Ammisadugan Venuksen nousu- ja laskuaikataulukosta on laskeskeltu Babylonian historiaa.
Heettiläisten ja kassiittien hyökkäykset
Vanhan Baylonian viimeinen kuningas Samsu-Ditana vallitsi maata lyhyen kronologian mukaan 1561–1530 eaa. Babylonian vauraus houkutteli ryöstelijöitä paimentolaisnaapureista. Kassiitit, joilla oli jo oma valtio Mesopotamiassa, hyökkäsivät etelään Babylonia kohti. Etelästä maata uhkasi Merimaan dynastian sotaretki.
Keskipitkän kronologian mukaan noin 1595 eaa. ja lyhyen noin 1530 Samsu-Ditanan vallitessa maata heetit voittivat hurrilaisten armeijan. Heettiläisten armeija ryösti Babylonin ja sytytti kaupungin tuleen. Heettiläiset luultavasti myös surmasivat kuninkaan. Tunkeutujat veivät mukaansa myös Mardukin ja Sarpanitun jumalallisen avioparin patsaat, jotka heitettiin jonkin matkan päässä paluumatkalla jokeen. Heettiläisten johtaja Murshili murhattiin kotimatkallaan.
Heti tai 60 vuoden sekasorron jälkeen 1532 eaa. saapuivat kassiitit Agum II:n johdolla Luristanin Zagrosvuorilta perustaen maahan oman dynastiansa. Tiedot tästä historian vaiheesta ovat niukat. Kassiitit olivat asettuneet Hamadanin ja Kermānšāhin seuduille noin 1800 eaa.
275px|thumb|Babylonia, Kassiittien dynastia, 1200-luku eaa.
Kassiittien dynastia
Iranin vuorilta maahan tunkeutuneet kassiitit kaappasivat maassa vallan Agum II:n johdolla. Kassiitteja sanotaan myös kassilaisiksi, kossealaisiksi ja akkadiksi kashshu. He perustivat kassiittien dynastian Agum II:sta alkaen 1595/1532 – 1155 eaa. Kassiittien alkuajalta noin 1595/1532 – 1400 eaa. ei ole tarkkoja tietoja. Tämä 150–200 vuotta on yksi Babylonian historian hämärimmistä jaksoista, kirjoitettuja lähteitä ei ole säilynyt. Indoeurooppalaiset kassiitit eivät olleet barbaarisia valloittajia, vaan sulautuivat lopulta valtakulttuuriin. Kassiitit antoivat babylonialaisten jatkaa omaa elämäänsä puuttuen mahdollisimman vähän maan oloihin. Kassiitit suosivat ja pitivät ennallaan Babylonian kulttuuria ja babylonialaiset suhtautuivat heihin melko välinpitämättömästi. Kassiittien ylijumalasta Shuqamunasta ja Mardukista tuli samanarvoiset. Kassiitit rakennuttivat temppeleitä ja kaivattivat kastelukanavia vanhaan mesopotamialaiseen tapaan. Kassiittiajan keskuksia olivat Nippur, Larsa, Sippar ja Susa.