cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jimmy Page
Varhainen elämä
Ensimmäinen keikkoja tekevä kokoonpano, johon Page liittyi, oli Neil Christian & The Crusaders, joka saavutti hyvän lavayhtyeen maineen. Pagen terveys ei kestänyt hyvin kiertueolosuhteita, ja toistuvan sairastelun vuoksi hän kirjoittautui taidekouluun.
Johannes Takanen
Elämä
Takasen varhaistuotannon lapsiaiheiset rintakuvat herättivät aikalaisissa suurta ihastusta. Vuosina 1876–1878 Takanen teki huomattavat naisveistoksensa Aino, merelle katsovan, Rebekan ja Andromedan, joista Aino ja Andromeda kuuluvat Ateneumin taidemuseon sekä Rebekka Tampereen taidemuseon kokoelmiin. Takasen uran huippukohta oli Aleksanteri II:n muistopatsaskilpailun voitto. Hän ei kuitenkaan ehtinyt toteuttaa työtä. Muistomerkin toteutti Takasen huomattavin kilpailija Walter Runeberg Takasen sekä omien luonnostensa pohjalta. Monrepos’n puistossa ollut Takasen nuoruuden työ, vuonna 1873 paljastettu Väinämöisen laulu -patsas, tuhoutui talvisodassa. Patsas on korvattu kuvanveistäjä Konstantin Bobkovin veistämällä uudella patsaalla vuonna 2007.
Jimmy Page
Studiomuusikon ura
Taidekouluopintojensa aikana Page alkoi käydä bluesmuusikko Cyril Daviesin järjestämällä bluesklubilla Lontoon Marqueella ja osallistui siellä jameihin. Sitä kautta hän alkoi saada kutsuja studiotöihin. Ensimmäinen Britannian ykköshitti jolla hän soittaa oli entisten The Shadows -muusikoiden Tony Meehanin ja Jet Harrisin "Diamonds" vuonna 1963. Pagesta tuli 1960-luvun puolivälissä yksi Britannian halutuimpia studiokitaristeja. Hän soitti monen 1960-luvun tunnetuimman brittiartistin levyillä, mukaan lukien The Who, Them, Donovan, The Kinks, Joe Cocker, Tom Jones ja The Rolling Stones. Toisinaan hänet kutsuttiin paikalle etenkin uusien yhtyeiden äänityksiin, mikäli tuottaja halusi varmistaa onnistumisen varatulla studioajalla. Joskus yhtyeiden jäsenet olivat tästä katkeria, vaikka studiomuusikoiden työn luonteeseen kuului nimettömyys.
Johannes Takanen
Elämä
Takanen on haudattu Rooman protestanttiselle hautausmaalle (Cimitero Acattolico). Haudalle pystytettiin 1890 Takasen suomalaisten ystävien rahoittama muistomerkki, jossa oli alun perin tanskalaisen Jörgen Larsonin toteuttama muotokuvamedaljonki. Pronssimedaljonki katosi vuonna 1918, mutta korvattiin vuonna 1927 Emil Wikströmin tekemällä uudella muotokuvamedaljongilla.
Jimmy Page
Studiomuusikon ura
Page ei aluksi osannut lukea nuotteja, mutta hän opetteli nuotinluku- ja kirjoitustaidon studiotyön muuttuessa vaativammaksi.
Johannes Takanen
Elämä
thumb|150px|Johannes Takasen hauta Roomassa.
Jimmy Page
Studiomuusikon ura
Vuonna 1965 Page teki soolosinglen She Just Satisfies/Keep Moving, joka ei menestynyt kaupallisesti vaikka sai hyviä arvioita.
The Yardbirdsissä
Page kyllästyi lopulta studiomuusikon uraan ja liittyi The Yardbirdsiin vuonna 1966. Hän soitti yhtyeessä aluksi bassoa mutta vaihtoi pian kitaraan Jeff Beckin pariksi. Pagen myötä blues rockia soittanut Yardbirds otti musiikkiinsa psykedeelisiä ja hard rock -vaikutteita.
Arno Ahosniemi
Elämäkerta
Ahoniemi oli kokoomuksen ehdokas kunnallisvaaleissa 1996. Hän toimi Mäntsälän kunnanvaltuutettuna 1996–2000.
Jimmy Page
Led Zeppelinin jälkeen
Kun Led Zeppelin lopetti toimtansa rumpali John Bonhamin kuoleman jälkeen vuonna 1980, Page piti kahden vuoden ajan taukoa musiikista. Vuonna 1982 hän sävelsi musiikin elokuvaan Väkivallan vihollinen 2 ja koosti Zeppelinin julkaisemattomista kappaleista albumin Coda. Sen jälkeen hän perusti lyhytikäisen yhtyeen The Firm, joka julkaisi kaksi albumia ennen hajoamistaan.
Pagen ainoa soololevy on Outrider (1988). Levyllä on paljon monipuolisia kitaraosuuksia ja rytmejä, ja sillä esiintyy kolme eri laulajaa. Albumia seurannut kiertue oli läpileikkaus Pagen koko siihenastisesta urasta.
Soolouransa aikana Page on esiintynyt neljä kertaa Led Zeppelinin kanssa sekä julkaissut kaksi sooloalbumia Zeppelinin laulaja Robert Plantin kanssa. Vuonna 1990 Page julkaisi neljä Atlanticin Zeppelin-albumia kokoelmalla nimeltä Led Zeppelin, sillä hän ei ollut tyytyväinen Atlanticin julkaisemiin CD-versioihin. Page on julkaissut vanhaa Led Zeppelin -materiaalia uudelleen myös 2000-luvulla.
Albumilla Coverdale/Page (1993) Page esiintyy yhdessä David Coverdalen kanssa.
Vuosituhannen vaihteessa Page liittyi The Black Crowesiin yhdelle kiertueelle ja livealbumille.
Page esiintyi Pekingin olympiakisojen loppuseremoniassa vuonna 2008 ja esitti kappaleen ”Whole Lotta Love” yhdessä laulaja Leona Lewisin kanssa.
Yksityiselämä
Page on ollut kahdesti naimisissa, ja hänellä on neljä lasta. Vuosina 1986–1995 Page oli naimisissa malli Patricia Eckerin kanssa. Vuosina 1998–2008 hän oli naimisissa brasilialaisen Jimena Gómez-Paratchan kanssa.
Page oli etenkin 1970-luvulla voimakkaasti kiinnostunut okkultismista ja Aleister Crowleyn magiasta. Page osti Crowleyn aikanaan omistaman tilan Skotlannissa vuonna 1970 ja muutti sinne asumaan. Page avasi Lontooseen vuonna 1973 okkultistisen kirjakaupan nimeltä The Equinox. Kauppa toimi vuoteen 1978 asti.
Page oli heroiiniriippuvainen 1970-luvun puolivälistä 1980-luvun alkuun.
Kitaristina
Page tunnetaan erilaisista riffeistään ja lickeistään, joita hän on kehittänyt muun muassa Led Zeppelinin kappaleisiin "Rock and roll" ja "Whole Lotta Love". Erityisen tunnettu on myös Pagen soolo kappaleessa "Stairway To Heaven". Se on valittu pari kertaa populaarimusiikin parhaaksi kitarasooloksi.
Arno Ahosniemi
Elämäkerta
Ahosniemi valmistui ylioppilaaksi vuonna 1996 ja valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2002. Hän opiskeli vuonna 2000 Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissä ja oli vuoden ulkoministeriön harjoittelijana Kapkaupungissa vuonna 2001. Hän työskenteli lukuvuoden 2002–2003 tutkijana Helsingin yliopistossa.
Jimmy Page
Soittimet
thumb|upright|Jimmy Page ja kaksikaulainen Gibson EDS 1275 vuonna 1977.
Arno Ahosniemi
Elämäkerta
Uransa alkuvaiheessa Ahosniemi työskenteli toimittajana ilmaisjakelulehti Mäntsälän Uutisten (1994–1998) ja Yliopisto-lehdessä (1999–2001) sekä avustajana Ylioppilaslehdessä (1998–2002). Vuonna 1999 hän työskenteli Etelä-Suomen Sanomien toimittajana, vuonna 2001 Helsingin Sanomien taloustoimittajana ja vuonna 2002 Ulkopolitiikka-lehden toimituspäällikkönä.
Jimmy Page
Soittimet
Page on käyttänyt pitkän uransa aikana suhteellisen pientä määrää sähkökitaroita. Muusikon uran kunnolla käynnistyessä hän osti keikkapalkkioilla Gretsch Country Gentleman - kitaran.
Arno Ahosniemi
Elämäkerta
Kauppalehden toimittajana Ahosniemi aloitti vuonna 2002. Vuodet 2007–2009 hän oli lehden Brysselin kirjeenvaihtaja. Hän toimi lehden uutispäätoimittajana ja vastaavan päätoimittajan varamiehenä syyskuusta 2009. Vuonna 2009 Ahosniemi toimi lyhyen aikaa myös sanomalehti Pohjalaisen päätoimittajana. Ahosniemi nimitettiin Kauppalehden vastaavaksi päätoimittajaksi vuonna 2012. Hän on Alma Talentin yhteistoimituksen esimies. Kesällä 2019 hän nimitti twitterkirjoituksessaan opiskelijoita "syöttöporsaiksi" saaden aikaan somemyrskyn.
Jimmy Page
Soittimet
Studiomuusikon vuosinaan 1963–1966 Page käytti usein vuoden 1960 Gibson Les Paul Custom -kitaraa. Se sopi monipuolisuutensa vuoksi työhön, jossa Page joutui soittamaan monenlaista musiikkia lyhyellä varoitusajalla. Page teki kitaraan modifikaatioita laajentaakseen soundipalettiaan. Hän käytti kitaraa myös Led Zeppelinin kiertueella alkuvuonna 1970. Sen jälkeen kitara varastettiin, eikä sitä koskaan löytynyt.
Arno Ahosniemi
Yksityiselämä
Ahosniemen puoliso on toimittaja Emilia Kullas. Heillä on kaksi lasta.
Jimmy Page
Soittimet
Pagen ensisijainen kitara on ollut Gibson Les Paul Standard vuosimallia 1959. Hän osti kitaran vuonna 1969 ja käytti sitä valtaosassa Led Zeppelinin tuotannosta. Page on modifioinut kitaraa 1980-luvulla saadakseen siihen vastavaihesoundin.
Pagen muita kitaroita ovat olleet Harmony Sovereign H1260 Flattop, kaksikaulainen 1971 Gibson EDS-1275 6/12 Double-Neck, 12-kielinen 1965 Fender Electric XII, 1961 Danelectro 3021 sekä 1953 Fender Telecaster, jolla hän on matkinut pedal-steel-kitaran soundia. Kaksikaulaisen kitaran avulla Page pystyi lavallakin esittämään studiossa kahdella eri kitaralla soittamansa kappaleet. Varasoittimenaan Page on käyttänyt Gibson Les Paul Standard -kitaraa vuosimallia 1959.
Page käytti lisäksi joissakin esityksissään harvinaista Theremin-antennisoitinta.
Led Zeppelinissä
Joissain Pagen kappaleissa on vaikutteita kelttiläisestä, intialaisesta ja arabialaisesta musiikista. Page on kertonut, että itämainen musiikki on aina vedonnut häneen. Hän oli myös matkustellut Intiassa, ja hän omisti sitarin jo varhain 1960-luvulla.
Elokuvamusiikki
Vuonna 1971 Page tapasi Aleister Crowleyyn liittyvän kiinnostuksensa tiimoilta elokuvaohjaaja Kenneth Angerin. Anger oli tekemässä elokuvaa nimeltä Lucifer Rising, josta hän kertoi Pagelle ja sai tämänkin innostumaan asiasta. Page oli aiemmin nähnyt elokuvakerhossa Kentissä pari Angerin elokuvaa. Anger pyysi Pagea säveltämään Lucifer Risingiin musiikin, ja Page suostui tekeillä olevaa elokuvaa näkemättä ("Se oli Angerin tapa tehdä elokuvaa, musiikki lisätään vasta sitten, kun elokuva on valmis.") Page sai vapaat kädet, ja lopputulos poikkeaa täysin Led Zeppelin -tuotannosta. Elokuvaan tehdyssä sävellyksessä soivat orientaaliset instrumentit ja ambientti syntetisaattorisurina, ja sen äänimaailma on muutenkin erikoinen. Sähkökitaraa on käytetty hyvin vähän. Pagella oli Led Zeppelin -konserttielokuvan jäljiltä elokuvaeditointilaitteistoa, ja hän tarjosi Angerin käyttöön oman studionsa. Heillä oli puhetta, että Anger pyrkisi tekemään lyhytelokuvastaan koko illan elokuvan.
Vuonna 1976 Angerin ja Pagen yhteistyö päättyi riitaisesti, ja miesten välit rikkoutuivat ennen kuin Pagen sävellys päätyi elokuvaan. Anger oli pettynyt, kun kaiken tämän ajan kuluttua Page oli saanut elokuvaa varten aikaan liian vähän musiikkia. Hän syytti Pagea sortumisesta huumeisiin eikä ymmärtänyt, että Pagen aikaa vei myös hänen yhtyeensä. Loukkaantunut Page taas sanoi, että oli tehnyt sen verran musiikkia kuin mitä toimeksianto koski ja oli täyttänyt omat velvoitteensa, tarjoten vieläpä kalliit laitteet Angerille elokuvan tekoon. Jimmy Pagen elokuvamusiikki jäi näin vuosiksi unohduksiin. Elokuvan musiikin sävelsi lopulta Bobby Beausoleil. Vuonna 2012 Jimmy Page julkaisi säveltämänsä alkuperäisen elokuvaan tarkoitetun musiikin nimellä Lucifer Rising and Other Sound Tracks.
Page on tehnyt musiikin myös Charles Bronson -elokuvaan Väkivallan vihollinen 2 (Death Wish II). Soundtrackin Death Wish II julkaisi Swan Song Records helmikuussa 1982.
Bachman-Turner Overdrive
Chad Allan erosi ja yhtye muutti nimensä basisti Fred Turnerin ryhdyttyä samalla pääsolistiksi. Nimeen yhdistettiin Bachmanin veljekset (Randy, Robbie sekä Tim) ja Fred Turner.
Yhtyeen tunnetuin kappale on "You Ain't Seen Nothin' Yet" joka suomeksi tunnetaan nimellä "Kolmen minuutin muna" Moog Konttisen sanoituksena ja Moogetmoogsin esittämänä. Muita tunnettuja kappaleita ovat: "Let It Ride", "Takin' Care of Business", "Hey You" ja "Roll On Down the Highway"
Elokuvassa High Fidelity – uskollinen äänentoisto on sanaleikki viitaten yhtyeeseen ja näyttelijään, kun Jack Blackin esittämä Barry esittelee yhtyeensä nimeksi "Kathleen Turner Overdrive".
Luc Montagnier
Luc Montagnier (18. elokuuta 1932 Chabris, Ranska – 8. helmikuuta 2022 Neuilly-sur-Seine, Ranska ) oli keskeisiin AIDS-tutkijoihin lukeutuva ranskalainen virologi. Hänen johtamansa tutkimusryhmä löysi vuonna 1983 taudinaiheuttaja HI-viruksen. Hän sai Françoise Barré-Sinoussin kanssa työstä Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2008, samalla palkittiin myös Harald zur Hausen papilloomaviruksia käsittelevästä työstä. Montagnier johti HI-viruksen löytänyttä tutkimusryhmää Pasteur-instituutissa Pariisissa.
Montagnier’le on myönnetty muun muassa Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä 1986, Gairdner-palkinto 1987, ja Kuningas Faisalin palkinto 1993.
Maarianhaminan vanha raatihuone
Maarianhaminan vanha raatihuone on kulttuurihistoriallinen rakennus Maarianhaminassa, Ahvenanmaalla. Sen on suunnitellut arkkitehti C. J. von Heideken, ja se valmistui vuonna 1876. Se on Maarianhaminan vanhin rakennus, jonka on suunnitellut arkkitehti. Rakennuksessa on vaikutteita muun muassa uusgotiikan ja uusrenessanssin tyylisuuntien arkkitehtuurista. Nykyisin rakennuksessa toimii päiväkoti.
Hammastahna
pienoiskuva|Suositus: Pese hampaat kahdesti päivässä ja puhdista ienvälit harjalla tai [[Hammaslanka|hammaslangalla.]] Hammastahna on hampaiden harjaamisen yhteydessä käytettävä puhdistusaine. Sitä käytetään yleensä levittämällä tahnaa hammasharjaan. Hammastahnoihin lisätään fluoria, koska fluori vahvistaa paikallisesti mineraalien saostumista hammaskiilteeseen ja vähentää reikiintymistä oleellisesti. Puhdas hammaspinta ei reikiinny; siksi hampaat tulisi pestä päivittäin ainakin kahdesti fluoripitoista hammastahnaa käyttäen.
Hammastahnan käyttö
Suomen Hammaslääkäriliitto suosittaa hampaiden harjaamista ainakin aamuin ja illoin pehmeällä hammasharjalla ja fluoria sisältävällä hammastahnalla. Harjauksen tulisi kestää kaksi minuuttia. Harjauksen jälkeen tahna syljetään pois suusta. Harjauksen jälkeen tulisi olla syömättä ja juomatta mielellään noin kaksi tuntia.
Sopiva määrä hammastahnaa on:
Hampaiden pesu hammastahnalla auttaa estämään reikiintymistä ja ientulehdusta. Lisäksi se estää pahanhajuista hengitystä ja hammaseroosiota, eli hampaiden liukenemistä hapoista.
Ominaisuudet ja ainesosat
Hammastahnan perustehtävä on estää reikiintymistä ja ienten tulehtumista. Hammastahnassa olevan fluori vahvistaa kiillettä ja ehkäisee bakteerien hapontuottoa. Suomessa fluorihammastahnoja on ollut saatavilla 1960-luvun alusta lähtien. Myös ksylitoli on hyväksi. Hammastahna ei saisi myöskään olla liian hankaavaa. Hammastahna voi joskus olla raidallista.
Fluori
Hammastahnan suositeltu fluoripitoisuus riippuu iästä ja hampaiden ominaisuuksista. Aikuisilla fluoripitoisella hammastahnalla pesu kahdesti päivässä takaa riittävän fluoripitoisuuden. Fluori edistää hammaskiilteessä palautumista, tuomalla takaisin kiilteeseen korvaavia mineraaleja, kuten kalsiumia.
Alle 3-vuotiaille suositellaan hammastahnaa, jossa on 1 000–1 100 ppm fluoripitoisuus. 6-vuotiaasta eteenpäin sekä aikuisille suositellaan hammastahnaa, jossa on 1 450 ppm fluoripitoisuus. Fluorittomia hammastahnoja voidaan suositella lapsille, jotka asuvat runsaasti fluoria sisältävällä pohjavesialueella tai hampaattomille henkilöille, joiden suussa on vain implanttihampaita. Hammastahnan fluori aiheuttaa kulumaa implantin pintaan. Fluori on tarkoitettu kiilteen vahvistamiseen, joten sitä ei tarvita implantteihin.
Hammastahnoissa käytetyt fluorin eri muodot:
Tensidit
Useissa hammastahnoissa olevalla natrium­lau­ryy­li­sul­faatilla (, lyh. SLS) on vähäinen bakteereja tuhoava vaikutus. Sen tarkoituksena on lisätä hammastahnan vaahtoavuutta ja pidentää fluorin vaikutusaikaa. Se voi edistää aftojen syntymistä niillä ihmisillä, joilla on taipumus saada niitä, sekä voi aiheuttaa joillakin maku- ja tuntohäiriöitä, sekä limakalvojen kuoriutumista. Mikäli näitä esiintyy, on syytä käyttää tahnaa, jossa ei ole ainetta. thumb| Raidallisen hammastahnan pursotusperiaate. Putkilon sivukuvassa punainen alue edustaa ainesosaa, joka muodostaa raidat ja loppuosa on varsinainen hammastahna. Ainesosat ovat samassa putkilossa, mutta osat ovat niin [[viskositeetti|viskooseja, etteivät ne sekoitu toisiinsa. Tuubin suuaukko on tähdenmuotoinen. Tuubia puristettaessa ulos pursuava hammastahna on raidallista koska väriaine purkautuu pääasiassa tähden sakaroiden kohdalta.|300x300px]]
Hiovat aineet
Hiovat aineet poistavat plakkia ja värjäymiä. Hiovia aineita on noin 20–40 % hammastahnan koostumuksesta. Hiovia aineita ovat muun muassa piidioksidi eli hydrated silica, alumiinioksidi, karbonaatit kuten sooda tai kalsiumkarbonaatti, kalsiumpyrofosfaatti.
Ksylitoli
Ksylitolia sisältävillä hammastahnoilla on reikiintymistä estävä vaikutus. Se lisää syljen eritystä ja estää syljen pH-arvon laskemista. Suuri pitoisuus ksylitolia (10–20 % painosta) ehkäisee reikiintymistä aiheuttavien mutans-streptokokkibakteerien toimintaa.
Muut ainesosat
Kosteutta ylläpitävät humektantit säilyttävät hammastahnan rakenteen ja säilyttävät sen kosteuden, niin ettei hammastahna kuivu. Humektantteja ovat muun muassa sorbitoli, glyseroli ja oliiviöljy. Sakeutusaineet, kuten selluloosakumi, auttavat hammastahnan oikeanlaisen rakenteen aikaansaamisessa. Säilöntäaineet estävät bakteerien ja muiden mikrobien kasvua hammastahnassa. Aromit ja väriaineet saavat hammastahnan näyttämään ja maistumaan miellyttävältä. Tavallisesti päivittäistavarakaupoissa myytävät hammastahnat eivät sisällä gluteenia.
Hankausarvo
Hankausarvo kertoo hammastahnan hankaavuudesta, eli siitä kuinka paljon hammastahnan käyttö kuluttaa hampaiden pintaa ja kiillettä. Hankausarvon englannin kielinen lyhenne on RDA, eli relative dentin abrasivity tai radiotrace dentin abrasivity.  Hankausarvoa ei ilmoiteta kaikissa hammastahnoissa, joten sen tarkistaminen on vaikeaa.
Amerikan hammaslääkäriyhdistys ADA on määritellyt hankausarvon 250 hammastahnan turvallisuusrajaksi. RDA 250 arvo on myös kansainvälisen ISO-standardin raja-arvona. Monet hammaslääkärit kuitenkin suosittelevat, että hankaavuusarvo olisi alle 100. Lapsille sopiva hankausarvo hammastahnalle on noin 30. Lasten hammastahnan hankausarvon tulisi olla alle 50. Henkilöille, joiden kiille on vaurioitunut hammasluuhun asti suositellaan hyvin matalan hankausasteen hammastahnaa. Pelkällä vedellä pesemisen hankausarvo on 4.
Kaikki valmistajat eivät suostu ilmoittamaan hammastahnojensa hankausarvoa, eikä niistä mainita kaikissa hammastahnoissa.  Hankausarvoja ei vaadita ilmoittamaan laissa. Osa valmistajista ei ilmoita hankausarvoa, koska pitää sitä liikesalaisuutena. Valkaisevissa hammastahnoissa saattaa olla korkea hankausarvo. Vuonna 1976 Amerikan hammaslääkäriyhdistys ADA esitteli RDA-arvon, josta tuli vakiintunut hankausta mittaava arvo. Vuonna 1995 standardointitaho ISO otti käyttöön RDA-arvon. Kliinisten tutkimusten perusteella 250 RDA ja sitä vähemmän hankaavat eivät kuluta hampaita merkittävästi. RDA-tutkimuksessa pintaa harjataan 1500 kertaa, joka vastaa kahden kuukauden hampaiden pesua yhdellä kertaa.
Hammastahnojen hankaavuus vähentyi eurooppalaisissa hammastahnoissa vuosien 1988 ja 1995 välillä tehdyissä tutkimuksissa. Tämä johtui aiempaa tehokkaampien hankausaineiden, kuten piioksidin käyttöönotosta. Vuonna 1995 useimpien hammastahnojen (80 %) hankausarvo oli alle 100.
Hammastahnan hankauksen lisäksi hampaiden kiillettä voivat kuluttaa kovakourainen harjaustekniikka, hammasharja, ennen hampaidenpesua nautitut happamat juomat ja ruoat, närästys ja refluksitauti.
Lasten hammastahnat
Lasten hammastahnat ovat miedompia ja sisältävät vähemmän fluoria. Yhtäältä fluorin saanti on erittäin tärkeää juuri hampaiden puhkeamisvaiheessa. Tällöin hampaan kiilteen kovettuminen on vielä kesken ja jatkuu useita viikkoja hampaan puhkeamisen jälkeen. Toisaalta liika fluorin saanti voi aiheuttaa lapsen hampaisiin valkoisia läikkiä (hammasfluoroosi) ja häiritä kiillepinnan mineraalisaatiota; hampaan pinnasta tulee helposti lohkeileva ja reikiintyvä.
Mikäli alle kouluikäisille käytetään tavallista hammastahnaa, tulisi hammastahnaa annostella harjalle vain hyvin pieni määrä. Kouluikäinen voi hyvin käyttää jo tavallista hammastahnaa, mutta tahna-annos saa tällöinkin olla vain noin herneen suuruusluokkaa. Kuusivuotiaat ja sitä vanhemmat voivat käyttää 0,5–2 cm pituista annosta hammastahnaa, jossa on 1 450 ppm fluoria. Fluorimäärä on merkitty pakkaukseen.
Lasten ei tule käyttää hammastahnoja, joiden ilmoitetaan ehkäisevän hammaskiveä, valkaisevan tai sisältävän antimikrobisia aineita.
Valkaisevat hammastahnat
Valkaisevalla hammastahnalla ei voi muuttaa hampaiden väriä. Ne vain poistavat kahvin ja tupakoinnin aiheuttamia pintavärjäymiä tai piilottavat hampaiden oikeaa väriä. Valkaisevat hammastahnat perustuvat joko hankaavuuteen, entsyymeihin tai sinitekniikoihin, jossa sininen väri saa hampaat näyttämään valkoisemmilta.
Valkaisevat hammastahnat hierovat kiilteiden värjäymiä hampaiden pinnalta pois. Pitkäaikaisessa käytössä ne hierovat myös valkoisen hammaskiilteen pois, paljastaen keltaisen hammasluun. Hankaavissa hammastahnoissa käytetään hankaukseen hohkakivijauhetta, ruokasoodaa tai piioksidia.
Valkaisevissa hammastahnoissa voidaan myös käyttää optisia valkaisuaineita. Kemiallinen valkaisu perustuu entsyymille. Optisille valkaisuaineille perustuvat hammastahnat sisältävät sinistä väriä tai lisäävät hampaiden sinisyyttä, joka poistaa keltaisuuden vaikutelmaa.
Erikoishammastahnat
Suurin osa hammastahnan käyttäjistä saa tarvittavan hyödyn tavallisesta fluoria sisältävästä hammastahnasta. Erikoistahnoissa on yleensä jokin ainesosa, joka pyrkii vähentämään vihlomista tai valkaisemaan hampaita. Proteesien puhdistamiseen ei suositella hampaiden puhdistukseen tarkoitettua tahnaa niiden hankaavuuden vuoksi.
Arginiinia sisältävät hammastahnat väittävät torjuvan hampaiden vihlontaa. Argiinin tehoa ei ole pystytty osoittamaan yksiselitteisesti. Joissain tutkimuksissa on havaittu, että se voi vähentää vihlomista väliaikaisesti. Hammastahnoissa voi olla myös hammaskiven muodostumista hidastavia ainesosia, kuten triklosaania, sinkkinsitraattia, klooriheksidiinia ja eteerisiä öljyjä.
Historia
1900-luvun alussa hampaiden puhdistukseen ei ollut vakiintunut pesuaineiden koostumusta, vaan pesemisessä käytetyissä jauheissa oli muun muassa hiekkaa ja jauhettuja seepian luita. Ne olivat hyvin hankaavia ja vahingoittivat hampaita ja kiillettä.
Edam (juusto)
Edam on vaaleankeltaista kypsytettyä juustoa, jossa on perinteisesti punainen parafiinikuori. Juusto on alun perin kotoisin pohjoishollantilaisesta Edamin kaupungista.
Historia
thumb|vasen|Edamjuustoa kaupan edustalla. Edam on saanut nimensä Pohjois-Hollannissa sijaitsevan Edamin kaupungin mukaan, joka on jo pitkään tunnettu juustojen kauppapaikkana. Juustoa on viety ulkomaille kaupungin sataman kautta, josta se levisi ympäri maailmaa alankomaalaisten laajojen kauppaverkostojen mukana. Juuston valmistustavan takia edam säilyi hyvin ja sitä saatettiin kuljettaa laivoilla pitkiä matkoja. Nimeä edam alkoivat käyttää itse asiassa Saksan Reininmaalta lähtöisin olevat kauppiaat, jotka viittasivat juustoon sen vientisataman mukaan. Historiallisissa lähteissä ensimmäinen viite juustoon on vuodelta 1439. Juustolla ei ole nimisuojaa ja siitä onkin valmistettu sittemmin useita eri muotoja ulkomailla. Suomessa Valio alkoi valmistaa edamia Viipurin meijerillä vuonna 1925.
Valmistus ja käyttö
Edamia myydään nykyisin pääasiassa kahtena eri tyyppinä. Alankomaissa juustoa valmistetaan edelleen maatiloilla perinteiseen tapaan, mutta ulkomailla yleisiä ovat teollisesti tuotetut edamjuustot. Suurin piirtein 1600-luvun paikkeilla alankomaalaisia juustoja, kuten edamia ja goudaa alettiin upottaa kuumaan heraan juuston puristamisen ja suolaamisen jälkeen. Menetelmä paransi juuston säilyvyyttä merkittävästi. Edamille ominaisena pidetty piirre on ollut sen punainen kuori. Aikanaan väri saatiin aikaan kasvisten siemenistä, mutta nykyisin siihen käytetään vahaa. Perinteiseen tapaan valmistetut edamjuustot ovat pyöreitä painoltaan 1–1,5 kiloa. Nykyisin juuston valmistamiseen käytetään pääasiassa pastöroitua lehmänmaitoa. Tavallinen kypsymisaika on noin kolme kuukautta. Teollisesti tuotetut juustot ovat tavallisesti rakenteeltaan kumisempia.
Edamin käyttö on nykyisin suosittua etenkin aamiaisen yhteydessä. Etenkin nuorta juustoa voidaan myös sulattaa ja raastaa. Alankomaissa juustoa saatetaan tarjoilla suklaan ja munien kanssa.
Efraim Carenius
Efraim Carenius (8. tammikuuta 1739 Huittinen – 18. marraskuuta 1802 Loimaa) oli suomalainen pappismies.
Careniuksen vanhemmat olivat Catarina Christina Tackou ja Huittisten seurakunnan kappalainen Jakob Carenius. Keväällä 1754 Carenius tuli opiskelemaan Turun Akatemiaan, missä hän väitteli Huittisten pitäjän fysio-ekonomisista oloista (Physico-Oeconomisk beskrifning öfver Hvittis sokn i Björneborgs län) Pehr Adrian Gaddin johdolla vuonna 1759, ja sai filosofian kandidaatin todistuksen samana vuonna. Toukokuussa 1760 hän puolusti pro gradu-väitöstään professori Martin Johan Walleniuksen toimiessa preesensinä. Pappisvihkiminen tapahtui toukokuussa 1763 Turun hiippakunnassa.
Thierry Sabine
thumb|Thierry Sabine vuoden 1986 Pariisi-Dakar -rallissa Thierry Sabine (13. kesäkuuta 1949 Neuilly-sur-Seine − 14. tammikuuta 1986 Mali) oli ranskalainen seikkailija, moottoripyöräilijä ja Pariisi-Dakar-rallin perustaja sekä pääorganisaattori.
Efraim Carenius
Careniuksen puoliso oli Ulrica Widberg ja heille syntyi Loimaalla ainakin yksi lapsi, tytär Catharina Ulrica.
Thierry Sabine
Vuonna 1977 Sabine osallistui Abidjan-Nizza-erämaakilpailuun moottoripyörällä. Rallin aikana hän eksyi Libyassa autiomaahan ja päätti, että aavikko olisi hyvä paikka vuosittaiselle kilpailulle, jossa jokainen voisi koetella kykyjään. Hän suunnitteli reitin, joka alkaisi Pariisista, Ranskasta ja päättyisi Dakariin, Senegaliin. Historian ensimmäinen Pariisi-Dakar-ralli alkoi 28. joulukuuta 1978. Siitä lähtien Sabine omistautui loppuelämäkseen Pariisi-Dakar-rallin järjestämiseen.
Thierry Sabine menehtyi vuoden 1986 Pariisi-Dakar -rallin aikana helikopterionnettomuudessa lähellä Gourma-Rharousia, Malissa. Onnettomuus sattui äkillisen hiekkamyrskyn yhteydessä, mutta lentäjä François-Xavier Bagnoldilla oli mittarilentokelpoisuus.
Alexander Cajan
Alexander Cajan (20. lokakuuta 1767 Sotkamo – 23. helmikuuta 1810 Ilomantsi) oli suomalainen sotilas, rykmentinpastori ja sotarovasti.
Elämäkerta
Alexander Cajanin vanhemmat olivat Brita Elisabeth Snicker ja Sotkamon nimismies ja suorituskomissaari Johan Cajanus. Alexander kävi Oulun triviaalikoulun, jonka jälkeen hän lähti opiskelemaan Turun Akatemiaan 1785. Vuonna 1789 hän keskeytti opintonsa ja meni lippumieheksi Kajaanin pataljoonaan, missä hän otti sotilasnimekseen Cajan'in, jota hän sen jälkeen käytti. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1791. Hän otti virkavapaata ja palasi Turkuun 1796 suorittamaan opintonsa päätökseen, ja erosi armeijan palveluksesta 1797.
Cajan väitteli joulukuussa 1797 Henrik Gabriel Porthanin johdolla, sai maisterin paperit helmikuussa 1798, puolusti väitöskirjaansa lintujen värien vaihtelusta Carl Niclas Helleniuksen johdolla kesäkuussa 1798, ja vihittiin papiksi heinäkuussa 1798. Pian tämän jälkeen hän palasi armeijan leipiin ja siirtyi ylimääräiseksi saarnaajaksi Kajaanin pataljoonaan. Helmikuussa 1799 hän sai opettajan paikan Haapaniemen sotakoulusta ja huhtikuussa 1800 hänestä tuli Savon jääkärirykmentin pastori. Samana vuonna Cajan määrättiin Karjalan kevyen rakuunarykmentin rykmentinpastoriksi. Hän osallistui sotaan Venäjää vastaan vuonna 1790 ja Suomen sotaan 1808–1809, ja tunnustukseksi ansioista hänelle myönnettiin sotarovastin arvonimi.
Cajan ja Brita Christina Hjerppe (s. 27. syyskuuta 1773 Ilomantsi) vihittiin avioliittoon Ilomantsissa 4. maaliskuuta 1804. Vaimo oli Ilomantsin kappalaisen Christian Hjerppen ja Anna Brigitta Lindenian tytär. Heille syntyi Ilomantsissa ainakin kaksi lasta, tytär Anna Charlotta ja poika Christian.
Chersónisos
Chersónisos (suomeksi joskus myös Hersonissos) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Χερσονήσου, Dímos Chersonísou), joka sijaitsee Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 271,6 neliökilometriä ja väkiluku 26 717. Varsinainen Chersónisos muodostuu kahdesta erillisestä asutuksesta, Chersónisoksen kylästä (myös Άνω Χερσόνησος, Áno Chersónisos), jonka väkiluku on 1 115; sekä tämän satamakaupungista, varsinaiselta nimeltään Liménas Chersonísou (Λιμένας Χερσονήσου), jonka väkiluku on 2 968. Kunnan kuntakeskus on Goúrnes.
Antiikki
Chersónisoksen paikalla on ollut asutusta viimeistään minolaisella kaudella. Antiikin aikana nykyisen kaupungin paikalla sijaitsi Khersonasoksen eli Khersonesoksen kaupunki, joka oli sisämaassa sijainneen Lyktoksen poliksen eli kaupunkivaltion satama. Se kukoisti hellenistisellä ja roomalaisella kaudella, ohittaen merkityksessä Lyktoksen, sekä vielä varhaisella bysanttilaisella kaudella. Antiikin aikaisesta kaupungista on säilynyt joitakin jäänteitä.
pienoiskuva|vasen|upright=1.2|Liménas Chersonísoun satamaa.
Myöhempi historia
Nykyinen Chersónisoksen kunta muodostui, kun Chersónisos, Episkopí, Goúves ja Mália yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kuntaan kuuluu Kreetan pohjoispuolella sijaitseva Dían saari.
Kunnan osat
pienoiskuva|Liménas Chersonísoun kaupunkia. pienoiskuva|Chersónisoksen kunnantalo. pienoiskuva|Kirkko Liménas Chersonísoussa.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Chersónisoksen kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Ian Hacking
Ian Hacking (18. helmikuuta 1936 Vancouver – 10. toukokuuta 2023 ) oli kanadalainen filosofi ja Toronton yliopiston filosofian professori.
Hacking väitteli 1962 tohtoriksi Cambridgen yliopistota ja opetti 1964–1969 Brittiläisen Kolumbian yliopistossa, 1969–1974 Cambridgessä ja 1975–1982 Stanfordin yliopistossa. Toronton yliopistossa hän opetti 1982–2004, ja professuurin hän sai 1991.
Hacking erikoistui tieteenfilosofiaan, johon hän toi historiallista näkökulmaa Thomas Kuhnin tavoin. Ian Hacking on tunnettu myös monista kielifilosofiaa ja todennäköisyysteoriaa koskevista teoksistaan.
Samppanjaa ja vaahtokarkkeja
Samppanjaa ja vaahtokarkkeja on vuosina 1995–1997 MTV3:lla esitetty suomalainen televisiosarja.
Kata Kärkkäisen huomiota herättänyt nuorekas debyyttidraama aikakauslehti Bulevardin toimituksesta on yhdistelmä saippuaoopperaa, jännitystä ja komediaa 1990-luvun kaupunkilaisista. Sarjan musiikin sävelsi Johnny Lee Michaels.
MTV3 ja Pan Vision julkaisivat koko sarjan kolmen DVD:n boksina 27. toukokuuta 2010.
Juoni
Reino Rickman on Bulevardi nimisen viikkolehden perustaja ja päätoimittaja, hän pyrkii tekemään vakavasti otettavaa laatulehteä. Hänen poikansa Rolf puolestaan haluaisi tehdä myyvää skandaalijulkaisua. Heidän lisäksi lehdentoimituksesta löytyvät mm. Suomen julmin ja häikäilemättömin toimittaja Jyrki Katajakoski, ikääntyvä muotiguru Irina Sartarelli ja horoskooppien ja hömpän hallitsija Ritva Holma. Toimituksessa hyrräävät ihmissuhteet ja skandaalinpoikaset värittävät itseään etsivien nuorten aikuisten elämää. Lehdentekijöiden ristiriitaiset intohimot risteilevät toimitustyön lomassa.
Bulevardi-lehden valokuvaajan Ari Tuomiston missi-vaimo Anita on viimeisillään raskaana. Ritva haluaa tehdä jutun Anitasta ja vauvasta. Anita on peloissaan, koska ei tiedä onko lapsi Arin vai ulkomaan matkalla tapahtuneen hairahduksen tumma muisto. Lapsi syntyy ja se on Arin. Onnellinen Anita poseeraa Bulevardi-lehden kannessa. Ari saa kuulla Anitan pettämisestä. Ari suuttuu ja lähtee omille teilleen.
Rolf pettää onnettomuuden johdosta pyörätuolissa olevaa Tuula-vaimoaan Irinan kanssa. Rolf päättää kuitenkin lopettaa suhteensa Irinaan. Irinan tytär Nenna palaa äitinsä luokse ulkomailta. Nennan ja Arin välille syntyy säpinää ja he päätyvät samaan sänkyyn.
Lähetti Riku Vaara ihastuu Bulevardi-lehden toimituksessa tapaamaansa Päivikkiin ja alkaa lähetellä tälle kirjeitä ja tekemään muita yhteydenottoja. Parin välille syntyy suhde. Bulevardiin tulee uusi valokuvaaja Nina Simonen, joka on Päivikin ystävä. Nina muuttaa Päivikin luokse ja samalla huusholliin päätyy pehmonalle, jonka sisällä on Ninan ex-miehen Jorin huumeita. Riku saa opiskelupaikan ulkomailta ja ottaa Päivikiltä muistoksi mukaansa pehmonallen, tietämättä sen sisällöstä. Riku jää tullissa kiinni huumeiden salakuljetuksesta. Ritva voittaa lotossa jättipotin ja järjestää kosteat juhlat.
Fernanda Ribeiro
Maria Fernanda Moreira Ribeiro (lausutaan, s. 23. kesäkuuta 1969 Penafiel, Portugali) on portugalilainen kestävyysjuoksija.
1997 Pariisin sisäratojen MM-kisoissa Ribeiro sijoittui pronssille 3 000 metrillä. Saman vuoden Ateenan MM-kisoissa hän voitti hopeaa 10 000 metrillä ja pronssia 5 000 metrillä. 1998 hän saavutti sisäratojen EM-hopeaa 3 000 metrillä sekä Budapestin EM-kisoissa hopeaa 10 000 metrillä. Ribeiro voitti vielä olympiapronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 ja osallistui Ateenan olympialaisiin 2004. Ribeiro työskentelee nykyisin Porton kaupungintalolla kaupunginjohtajan urheiluneuvonantajana. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän osallistui maratonille, mutta keskeytti.
Ilpo Hakasalo
Ilpo Uolevi Hakasalo (27. maaliskuuta 1937 Helsinki – 5. tammikuuta 2006 Helsinki) oli Yleisradion musiikkitoimittaja, joka oli perehtynyt erityisesti kotimaiseen iskelmä- ja populaarimusiikkiin. Laajan asiantuntemuksensa vuoksi häntä kutsuttiin alan piireissä kevyen musiikin käveleväksi tietosanakirjaksi.
Elämä
Hakasalo syntyi Helsingissä, mutta jäätyään jo pienenä orvoksi hän varttui tätinsä luona Suolahdessa, jossa kävi koulunsa ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1956. Hän opiskeli muutaman vuoden Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, minkä jälkeen hän työskenteli mainosalalla.
Vuonna 1972 hän tuli Yleisradioon, jossa toimitti ja juonsi kevyen musiikin ohjelmia. Kuuntelevan yleisön suosikkijuontaja hänestä tuli Radio Suomen Iskelmäradion kautta. Hän toimitti tätä ohjelmaa vuosina 1986–2002 yhdessä Maarit Niiniluodon kanssa ja keräsi leppoisalla puhetyylillään ja vankalla asiantuntemuksellaan kuuntelijat radion ääreen sunnuntaiaamuisin. Hänellä oli jokaisessa ohjelmassaan jokin aihe, jonka ympärille hän oli tehnyt juontonsa ja valinnut soitettavan musiikin. Aihe saattoi olla muusikon, säveltäjän tai sanoittajan merkkipäivä, kuolema, kuoleman vuosipäivä tai muu ajankohtainen aihe. Myös erilaiset yhtyeet ja muut kokoonpanot sekä myös kevyen musiikin erilaiset ilmiöt olivat aiheita, joista hän kehitteli joka toinen sunnuntai kuuntelijoita kiinnostavan ohjelman. Osansa saivat humppa, tango, rautalankamusiikki sekä Kipparikvartetti, Dallapé-orkesteri ja monet muut.
Hän toimi useissa viihde- ja musiikkialan järjestöissä erilaisissa luottamustehtävissä. Hänen kirjallisesta tuotannostaan mainittakoon teokset Malmstenista Marioniin (1979) ja Iskelmän kultainen kirja (1986), viimeksi mainittu yhdessä Peter von Baghin kanssa. Hän kirjoitti myös Helsingin Sanomiin viihdetaiteilijoiden merkkipäivähaastatteluja ja nekrologeja. Iskelmän kultaisesta kirjasta hän sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 1987. Lisäksi hänelle myönnettiin Säveltäjät ja sanoittajat ELVIS ry:n Prix ELVIS –palkinto. Palkinto perustettiin 1991 annettavaksi vuosittain henkilölle tai taholle, jonka voidaan katsoa edistäneen kevyen musiikin asemaa suomalaisessa musiikkielämässä. Ilpo Hakasalo oli ensimmäinen palkinnon saaja vuonna 1991. Maarit Niiniluoto sai saman palkinnon vuonna 1996.
Hakasalo kuului Suomen Sarjakuvaseuran perustajiin ja toimi sen puheenjohtajana useita vuosia.
Vuonna 2002 Yleisradion ohjelmistossa toteutettiin mittavia uudistuksia, jolloin Hakasalo lopetti pitkän uransa radiossa ja jäi eläkkeelle. Hän jatkoi vielä joitakin vuosia luottamustehtäviään, mutta vähitellen hän katkaisi kaikki yhteydet ystäviinsä ja työtovereihinsa ja erakoitui täysin. Hän kuoli asunnossaan tammikuussa 2006. Ilpo Hakasalo löydettiin asunnostaan kuolleena 1. kesäkuuta 2006. Kuolinpäiväksi on väestötietoihin merkitty 5. tammikuuta 2006. Hakasalolla ei ollut lähiomaisia ja hänet siunattiin kesäkuussa 2006 hiljaisuudessa Hietaniemen uurnalehtoon.
Vuonna 2008 perustettiin Kullervo Linnan Säätiön yhteyteen Ilpo Hakasalo -palkinto. Se jaetaan säätiössä alusta asti vaikuttaneen Hakasalon perintövaroista. Palkinto on tunnustus populaarimusiikin aseman, arvostuksen ja tunnettuuden edistämistyöstä. Ensimmäisen palkinnon sai dosentti ja kulttuuritutkija Pekka Gronow.
Kyösti Karjula
Kyösti Juhani Karjula (s. 8. toukokuuta 1952 Oulu) on suomalainen keskustalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana vuosina 1995–2011. Eduskuntatyön lisäksi hän on ollut Pohjois-Suomen Kehityskeskus Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1983 ja maatalousyrittäjänä Lumijoella vuodesta 1978. Koulutukseltaan Karjula on agronomi, valmistunut Helsingin yliopistosta 1976.
Poliitikko
Karjula valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan 1995. Hän on yli 15 vuoden eduskuntatyön aikana toiminut eri valiokunnissa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän ei enää asettunut ehdolle.
Tulevaisuusvaliokuntaan hän on kuulunut alusta alkaen. Työelämä- ja tasa-arvovaliokuntaan hän kuului vuoteen 2006 asti. Valitsijamiehistössä hän oli vuodet 1995–1999. Vaalikauden 2003 eduskunnassa (7 077 ääntä ) hän oli Keskustan eduskuntaryhmän toisena varapuheenjohtajana 2003–2006 ja kauppa- ja teollisuusjaoston puheenjohtajana vuosina 2003–2007. Valtion vakuusrahaston valtuustossa hän on ollut jäsenenä vuodesta 1996 ja ollut sen puheenjohtaja 2007 alkaen.
Vuoden 2007 vaaleissa (6 016 ääntä ) valitussa eduskunnassa hän on toiminut valtiovarainvaliokunnassa, tulevaisuusvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa sekä työ- ja elinkeinojaostossa, kunta- ja terveysjaostossa että valtion vakuusrahaston valtuustossa. Valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana hän oli 3. huhtikuuta – 2. toukokuuta 2007, josta siirtyi työ- ja elinkeinojaoston puheenjohtajaksi 4. toukokuuta 2007 alkaen.
Eduskuntatyön ulkopuolella Karjula on ollut muun muassa Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuustossa vuosina 1996–2000. Hänet asetettiin Keskustan ehdokkaaksi eurovaaleihin 2009, joissa hän sai 29 387 ääntä ja jäi toiselle varasijalle. Omasta eduskuntavaalien vaalipiiristään Oulusta hän sai noin 15 % äänistä ja oli 18 329 äänellään piirin ääniharava.
Yrittäjä
Työuransa hän aloitti Lapin läänin maatalouskeskuksen suunnitteluagronomina 1976–1977. Viljelijänä hän on ollut vuodesta 1978. Karjula oli Polarvihannes oy:n toimitusjohtaja 1978–1981, Oulun yliopiston yrittäjäkoulutuksessa 1982–1984 ja vuodesta 1983 Pohjois-Suomen kehityskeskus Oy:n toimitusjohtajana.
Yksityiselämästä
Karjulan vanhemmat olivat Johan Karjula ja Eeva o.s. Tuomaala. Karjulalle on vaimonsa kotiäiti Eila Marjatan (o.s. Ylielsilä, avioituivat 1973) kanssa syntynyt suurperhe: kolmetoista poikaa ja viisi tytärtä. Esikoinen syntyi 1974, kuopus 2001. Poika Jaakko kuoli vuonna 2009.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Karjula on vanhoillislestadiolainen ja sotilasarvoltaan yliluutnantti. Kyösti Karjula toimii myös saarnaajana.
PSA PF1 -pohjalevy
PSA PF1 -pohjalevy on Groupe PSA:n kehittämä pohjalevy pienille etuvetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. Ensimmäinen sille perustuva malli oli vuonna 2002 esitelty Citroën C3. PF1-pohjalevyn korvaajaksi konserni on kehittänyt modulaarisen EMP1-pohjalevyn, jolle perustuvat ensimmäiset mallit tulivat markkinoille vuonna 2019.
Tongatapusaaret
Tongatapun lisäksi Tongatapusaaria ovat Atata, Fafa, Pangaimotu, Malinoa, Onevai, Ata, Fukave, ʻEua, 'Eua Iki, Kalau ja Kanatea.
Final Fantasy Crystal Chronicles
Final Fantasy Crystal Chronicles on Square Enixin kehittämä tietokoneroolipeli Nintendo GameCubelle, ja se on ensimmäinen Squaren kehittämä peli Nintendon konsolille sitten vuoden 1996, jolloin Square julkaisi Japanissa pelin Treasure Hunter G. Koska Sony omistaa osittain Final Fantasy -pelejä kehittävän Square Enixin, oli erittäin epätodennäköistä, että Nintendon konsoleilla julkaistaisiin enää ikinä Final Fantasy -pelisarjan osia. Square Enix kuitenkin perusti toisen osapuolen (second-party) kehittäjän, The Game Designers Studion, joka kehittäisi pelejä Nintendolle. Studion henkilökunnassa on PlayStationilla Final Fantasy -pelejä kehittäineitä henkilöitä. Studion kehitystyön tuloksena syntyi Crystal Chronicles, joka sisältää paljon uusia, sarjassa ennennäkemättömiä elementtejä, kuten reaaliaikasta taistelua. Peli on myös ensimmäinen tietokoneroolipeli GameCubella, joka hyödyntää yhteensopivuutta Game Boy Advanceen. Pelin musiikin sävelsi Kumi Tanioka.
Pelille on kehitteillä jatko-osat Final Fantasy Crystal Chronicles: Ring of Fates Nintendo DS:lle sekä Final Fantasy Crystal Chronicles: The Crystal Bearers Wiille.
Pelimekaniikka
Sekä yksin- että moninpelissä idea on sama. Kukin pelaaja luo itselleen ensiksi hahmon; valittavana on erityyppisiä hahmoja.
Pelimaailma on miasmana tunnetun myrkyn saastuttama. Ihmiset ja muut pelattavat rodut kuolevat miasmassa ollessaan nopeasti. Suojautuakseen miasman vaikutuksilta kussakin kaupungissa on valtava kristalli. Kuitenkin kristallin voimat ehtyvät vuoden välein, joten pelaajahahmojen tehtävä on etsiä maagista "mirhaa", jonka avulla kristalli voidaan kirkastaa määräajoin. Tätä ainetta saadaan maagisista puista, jotka kuitenkin tuottavat vain vähän mirhaa (vuositarvetta varten tarvitaan kolmen puun mirhapisarat), ja ne ovat usein hirviölaumojen vartioimina. Lisäksi puut eivät tuota mirhaa joka vuosi, joten lisää puita pitää etsiä jatkuvasti.
Pelin ajatuksena on siis lähettää maksimissaan neljä pelaajaa etsimään yhdessä lisää mirhaa. Mirhaa kerätään astiaan, jossa oleva kristallinpala suojaa pelaajia miasmalta. Moninpelissä yksi pelaajista joutuu kantamaan mirha-astiaa. Yksinpelissä astiaa voi kantaa myös pelaajan apuna toimiva moogle. Koska astian luoman suoja-alueen ulkopuolelle ei voi mennä, ja astiaa kantava hahmo liikkuu hitaammin kuin muut eikä voi taistella, tämä luo oman jännitteensä.
Yksinpelissä Game Boy Advance ei ole välttämätön, mutta se auttaa. Moninpelissä kukin pelaaja tarvitsee oman GBA:nsa, joka toimii peliohjaimena ja kukin pelaaja saa näyttöönsä omantyyppistänsä tietoa (esimerkiksi yksi pelaaja saa kartan, toinen saa vihollisten statistiikat). Yksinpelissä tiedon tyypin määrää se, minkä väriseksi mooglen turkki on maalattu.
Taistelu ja varsinaisilla pelialueilla liikkuminen on reaaliaikaista, ja muistuttaa hieman muita toimintaroolipelejä (kuten Zelda-sarja). Kullakin pelaajalla on rajattu määrä komentoluettelon vaihtoehtoja, joihin voidaan lisätä esineitä tai loitsuja. Pelaajat voivat hyökätä aseidensa avulla, tai käyttäen erilaisia loitsuja. Loitsuja käytetään keräämällä loitsukiviä, asettamalla ne komentoluetteloon, ja tarvittaessa valitsemalla ne ja käyttämällä niitä. Moninpelissä loitsuja voidaan yhdistää toisiksi loitsuiksi niin, että kaksi pelaajaa loitsii yhtä aikaa saman loitsun samaan paikkaan; yksinpelissä loitsut voi yhdistää automaattisesti.
Tristar
Tristar voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Zell am See
Zell am See on talviurheilupaikkana tunnettu kaupunki Itävallassa Salzburgin osavaltiossa. Kaupungissa oli vuoden 2019 arvion mukaan 9 854 asukasta ja sen pinta-ala on 55,1 neliökilometriä.
Zell am See sijaitsee aivan Schmittenhöhe-vuoren (1 965 mpy) juurella, joten hiihtohissillä pääsee rinteisiin aivan kaupungin keskustasta. Noin viiden kilometrin etäisyydellä olevaan Kaprunin kylään ja sen hiihtokeskukseen on tiheät linja-autoyhteydet. Kesämatkailua palvelee jonkin matkaa keskustasta länteen sijaitseva Schmittenhöhebahn-köysirata ja alueen patikointireittiverkosto. Sekä talvella että kesällä avoinna oleva hiihtokeskus Alpinecenter Kitzsteinhornin juurella sijaitsee noin 10 kilometrin etäisyydellä Zell am Seesta.
Muun muassa kuuluisa yhdistetyn hiihtäjä Felix Gottwald on syntynyt Zell am Seessä.
Aiheesta muualla
thumb|250px|left|Dreifaltigkeitsgasse, Zell am See
Ernst Udet
Ernst Udet (26. huhtikuuta 1896 Frankfurt am Main – 17. marraskuuta 1941 Berliini) oli saksalainen lentäjä ja kenraalieversti (19. heinäkuuta 1940).
1896–1913
Ernst Udetin isä Adolf Udet oli ammatiltaan insinööri ja hänen äitinsä oli nimeltään Paula Udet. Pian Ernstin syntymän jälkeen perhe muutti Frankfurtista Müncheniin. Ernst innostui ilmailusta käydessään eräässä ilmailunäyttelyssä ja yhdessä tovereidensa kanssa hän perusti klubin nimeltään ”Aero-Club München”. Klubin toiminta keskittyi lentokoneiden pienoismallien rakentamiseen.
Suurien ponnistusten jälkeen Ernst saa suoritetuksi keskiasteen tutkinnon. Hänen isänsä palkitsi hänet tämän ansiosta uudella moottoripyörällä.
1914–1918
Elokuussa 1914, ensimmäisen maailmansodan syttymisen jälkeen, hän ilmoittautui vapaaehtoisena palvelukseen. Ernst todettiin aluksi liian pienikokoiseksi, mutta oman moottoripyörän omistajana hänet lopulta päästettiin moottoripyörälähetiksi länsirintamalle. Maavoimat kuitenkin irtisanoivat sopimukset vapaaehtoisten moottoripyörälähettien kanssa. Udet kouluttautui eräässä yksityisessä müncheniläisessa lentokoulussa lentäjäksi omalla kustannuksellaan. Kesäkuussa 1915 Udet palasi palvelukseen lentäjänä.
Marko Tuomainen
Marko Tuomainen (s. 25. huhtikuuta 1972 Kuopio) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Tuomainen oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Pelaajauran jälkeen hän on toiminut valmentajana. Vuodesta 2021 alkaen Tuomainen on ollut JYPin apuvalmentaja.
Ernst Udet
1914–1918
Maaliskuussa 1916 hän saavutti kersanttina (Vizefeldwebel) ensimmäisen ilmavoittonsa, minkä vuoksi hänelle myönnetään 1. luokan rautaristi. Manfred von Richthofen kutsui Udetin huhtikuussa 1918 hävittäjälentueeseensa.
Menestyksesta ilmasodassa Udet palkittiin korkealla Pour le Mérite -kunniamerkillä. Von Richthofenin kuoltua Udet otti tilapäisesti hänen paikkansa komentajana.
Marko Tuomainen
Pelaajaura
Tuomainen aloitti uransa Kuopion Kalpassa, jossa debytoi SM-liigassa kaudella 1989–1990. Vuosina 1991–1995 hän pelasi Pohjois-Amerikan NCAA-yliopistosarjan joukkueessa Clarkson University Golden Knights ja oli mukana nuorten MM-kisoissa 1992. Vuonna 1992 Edmonton Oilers varasi Tuomaisen NHL:ään yhdeksännellä kierroksella varausnumerolla 205. Edmontonissa Tuomainen pelasi kuitenkin vain neljä ottelua kaudella 1994–1995 ja seuraavat vuodet kuluivatkin AHL:ssä Cape Breton Oilersissa ja Hamilton Bulldogsissa.
Ernst Udet
1914–1918
Vastoin hänen toiveitaan hävittäjälentueen uudeksi komentajaksi nimitettiin Hermann Göring.
1919–1931
Udet siirtyi reserviin sotilasarvonaan yliluutnantti (Oberleutnant der Reserve). 62 ilmavoitollaan Udet oli menestyksekkäin ensimmäisen maailmansodan eloonjäänyt saksalainen hävittäjälentäjä. Udet saavutti Saksan kansan keskuudessa lentäjäsankarin maineen. Udet meni samana vuonna naimisiin Lo Zinkin kanssa. 1920-luvun vaihteessa Udet ansaitsi elantonsa lentonäytöksissä, jotka Versailles’n rauhansopimuksen takia olivat hyvin rajoitettuja. Lokakuussa 1922 Udet perusti Müncheniin lentokoneita valmistavan yrityksen nimeltä ”Udet-Flugzeugbau” huolimatta siitä, että lentokoneiden valmistus oli rauhansopimuksen nojalla kielletty Saksassa.