cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ku Klux Klan
Myöhemmät Klanit
Vuonna 1964 FBI:n Cointelpro alkoi soluttautua Klaniin ja häiritä tämän toimintaa. COINTELPRO (Counter Intelligence Program) soluttautui kaikkiin yhteiskunnallisiin liikkeisiin niin mustien kansalaisoikeusliikkeeseen ja Martin Luther Kingin Southern Christian Leadership Conferenceen kuin radikaaleihin oikeisto- ja vasemmistoliikkeisiin, kuten  The Weather Undergroundiin ja Ku Klux Klaniin. Päätarkoituksena oli pitää yllä yhteiskuntarauhaa ja neutralisoida kaikki yhteiskuntajärjestystä mahdollisesti horjuttavat järjestöt. FBI sai tärkeitä avainpaikkoja järjestössä, mutta se tuotti myös ristiriitaisia ongelmia. Kuuluihan Liuzzon murhanneeseen klaanilaisjoukkoon myös yksi FBI:n yhteistyöhenkilö. FBI yritti muuttaa tilannetta edukseen syyttämällä Liuzzon olleen kommunisti, joka hylkäsi lapsensa harrastaakseen seksiä mustien kansalaisoikeustyöntekijöiden kanssa. Ongelmista huolimatta soluttautuminen toi tulosta. Klaniin vuonna 1979 soluttautunut toimittaja Jerry Thompson raportoi, että COINTELPRO:n toimet olivat huomattavasti vaikeuttaneet ja häirinneet Klanin toimintaa. Kilpailevat klaanit syyttivät toistensa johtajia FBI:n soluttautujiksi. Esimerkiksi Invisible Empire, Knights of the Ku Klux Klan -klaanin johtaja Bill Wilkinson paljastuikin myöhemmin FBI:n palkkalistoilla olleeksi.
Kun vuosisadan kestänyt kamppailu mustien äänioikeudesta etelävaltioissa päättyi, klaanit päättivät keskittyä muihin aihepiireihin, joita olivat positiivinen syrjintä, maahanmuutto ja erityisesti tuomioistuimien pyrkimykset taistella rotuerottelun perintöä vastaan muuttamalla julkiset koulut pakkokeinoin monirotuisiksi. Esimerkiksi oppilaita vietiin kouluihin pitkien matkojen päähän koulubussien avulla. Vuonna 1971 klaanilaiset aloittivat pommi-iskuilla tuhota koulubusseja Pontiacissa, Michiganissa ja kuuluisa klaanijohtaja David Duke oli aktiivinen Etelä-Bostonissa vuoden 1974 koulubussikriisin aikana. Duke myös yritti parantaa Klanin julkikuvaa kehottamalla klaanilaisia "siirtymään lehmien laidunmaalta hotellihuoneisiin". Duke oli Knights of the Ku Klux Klanin johtaja vuodesta 1974 eroamiseensa vuoteen 1978 asti. Vuonna 1980 Duke perusti National Association for the Advancement of White Peoplen (NAAWP), joka oli valkoista nationalismia edustava poliittinen organisaatio. Vuonna 1989 hänet valittiin Lousianan osavaltion alahuoneeseen republikaanina, vaikka puolue veti tukensa toiselle ehdokkaalle. Duke on sittemmin ollut merkittävä konservatiivipoliitikko Yhdysvalloissa kuuluen välillä niin demokraatteihin kuin republikaaneihinkin.
thumb|Ku Klux Klanin marssi johti mellakkaan [[Mobile (Alabama)|Mobilessa, Alabamassa vuonna 1977.]]
Tähän 1970-luvun lopun ja 1980-luvun aikoihin Klanin vastustuksesta tuli yleistä ja avointa. Toimittaja Jerry Thompson raportoi, että hänen klaanijäsenyytensä aikana hänen autoaan ammuttiin, mustat lapset huusivat hänelle ja eräs klaanikokoontuminen muuttui mellakaksi, kun läheisen sotilastukikohdan mustat sotilaat alkoivat pilkata klaanilaisia. Klaanilaisten yritykset tehdä marsseja kohtasivat yleensä vastamielenosoituksia ja joskus nämä johtivat väkivaltaisiin yhteenottoihin.
Ku Klux Klan on ollut erittäin haavoittuvainen amerikkalaisille oikeusjutuille. Tämä haavoittuneisuus on johtanut siihen, että loputkin keskitetyn organisaation piirteet ovat kadonneet ja on syntynyt useita erillisiä autonomisia klaaneja. Esimerkiksi mustan Michael Donaldin lynkkaamisesta 20. maaliskuuta 1981 syntynyt oikeudenkäynti johti erään klaanin, United Klans of American (Amerikan yhdistyneet klaanit), vararikkoon. Oikeusjutut halvaannuttivat klaanien toiminnan. Esimerkiksi eräässä tapauksessa toimittaja Thompson huomasi, kuinka klaanijohtajat olivat erittäin huolestuneita siitä, että kansalaisoikeusjärjestö Southern Poverty Law Center haastaisi heidät yksilöinä useita miljoonia maksavaan oikeusjuttuun, koska muutama klaanin jäsen oli ajautunut tulitaisteluun mustien kanssa. Klaanijohtajat supistivat klaanin toimintaa, jotta rahaa säästyisi oikeusjuttua varten. Southern Poverty Law Center otti tehtäväkseen kaataa kaikki klaanien tapaiset järjestöt omaisuuksia maksavien oikeusjuttujen avulla. Kuitenkin myös klaanit ovat käyttäneet oikeusjuttuja, esimerkiksi toimittaja Thompsonin teoksesta taskukirjaversio jätettiin julkaisematta klaanin nostettua oikeuskanteen.
Klanin toiminta on myös jakautunut useisiin eri ryhmiin ja järjestöihin, joilla ei ole välttämättä mitään tekemistä alkuperäisen Ku Klux Klanin kanssa, kuten uusnatseihin, skinheadeihin ja useiden löyhästi liittoutuneiden yleensä protestanttisten ryhmien muodostamaan Christian Identity -aatesuuntaan. Klaanien tapoja ja aatteita on siirtynyt muihin järjestöihin ja toisin päin. Näin ollen monet klaanit lasketaan nykyään äärioikeistolaisiksi, koska ne ovat omaksuneet monia piirteitä juuri skineiltä ja uusnatseilta. Väkivaltaa vastustavat, mutta valkoista nationalismia kannattavat, kuten esimerkiksi David Duken kannattajat, ovat perustaneet omia järjestöjään.
Nykyään
Tällä hetkellä eri hajanaisten klaanien jäseniä on yhteensä vain muutamia tuhansia ja ne ovat jakautuneet yli sataan eri ryhmään, jotka ovat eristäytyneet eivätkä pidä välttämättä lainkaan yhteyttä toisiinsa.
Lisäksi on useita pienempiä järjestöjä, jotka käyttävät Klanin nimeä.
Vuonna 2005 arveltiin maassa olevan noin 3 000 klaanilaista, jotka olivat jakautuneet noin sataan klaaniin ja 158 jaostoon. 2/3 näistä klaaneista sijaitsee etelävaltioissa, entisen Amerikan Konfederaation alueella. Loput 1/3 sijaitsee Yhdysvaltojen Keskilännessä.
Huolimatta useista kilpailevista klaaneista, yleisessä kielenkäytössä puhutaan edelleen Ku Klux Klanista niin kuin olisi edelleen olemassa yksi iso yhtenäinen organisaatio, vaikka näin ei todellakaan ole.
Heinäkuussa 2005 hispaanomiehen talo paloi sen jälkeen, kun tätä oli syytetty yhdeksänvuotiaaseen valkoiseen tyttöön sekaantumisesta. Jälkeenpäin ilmaantui klaanilaisia Klanin viittoihin pukeutuneina jakamassa julistuksia. Toukokuussa 2006 eräs klaani järjesti maahanmuutonvastaisen marssin Russellvillen kaupungissa, Franklinin piirikunnassa, Alabamassa.
Ku Klux Klan -sanastoa
Klanin jäsenyys on salaista, ja Klanilla, kuten muillakin salaseuroilla ja veljeskunnilla, on omat keinonsa tunnistaa järjestön jäsen.
Historiansa aikana Klanilla on ollut käytössä useita sanoja. Monesti sanat alkoivat aina alulla "KL":
33/5 on Ku Klux Klanin tunnusnumero. 33 tarkoittaa 3 kertaa 11. K-kirjain on aakkosjärjestyksessä yhdestoista. 5 tarkoittaa viidettä aikakautta eli nykypäivää. Ku Klux Klanin jäsenillä saattaa olla numero tatuointina.
Sonia de la Paz
De la Paz pelasi vuonna 1971 MM-kisoissa, joissa Kuuba oli seitsemäs ja voitti samana vuonna pronssia Pan-Amerikan kisoista. Hän pelasi maansa joukkueessa myös vuosien 1975 ja 1979 Pan-Amerikan kisoissa, joista maa otti pronssi- ja kultamitalit sekä Moskovan olympialaisissa 1980, joissa Kuuba sijoittui viidenneksi.
Sonian tytär Nancy Carrillo on lentopalloilija, aviomies Nancio Carrillo ja tämän veli Gilberto taas entisiä nyrkkeilijöitä.
VAK
VAK Oy on Ruskon Vahdolla toimiva raskaan kuljetuskaluston valmistaja.
Yrityksellä on ovitehdas Lapinlahdella sekä korielementtitehdas Vahdolla. Vahdolla valmistuvat kuljetuskorit, vaihtokuormatilat, puoliperävaunut, täysperävaunut, erikoisperävaunut, keskiakseliperävaunut, vaihtolavaperävaunut, V-Sliderit, koukkulaitteet, dollyt ja tasonostimet. Vahdon tuotantotiloja laajennettiin vuonna 2016.
VAK:n huoltoverkosto VAK Huoltopalvelut Oy toimii Vahdon lisäksi Lapinlahdella, Seinäjoella, Jyväskylässä, Tampereella, Oulussa ja Turussa. VAK rakennutti Vantaalle Suomen suurimman raskaan kaluston huoltopisteen, joka valmistui syksyllä 2015.
VAK rakentaa Liedon Länsi-Avantin alueelle uuden huoltopisteen, joka tulee korvaamaan Turun satamassa olevan huoltokorjaamon. Rakennushanke käynnistyi helmikuussa 2019 ja työllistää rakennusvaiheessa kymmenkunta rakennusalan yritystä. Hankkeen kustannusarvio on noin kahdeksan miljoonaa euroa. Uusi huoltopalvelupiste aloittaa toimintansa kesällä 2020. Liedon toimipiste tulee olemaan kokoluokaltaan saman suuruinen Vantaan huoltopisteen kanssa.
Yrityksen historia alkaa vuodesta 1972, jolloin Lassi Virtanen perusti paikallisia autoilijoita palvelleen Virtasen Autokoritehdas Ky:n. Vuosien varrella yritys on kasvanut yhden miehen verstaasta noin 500 henkeä työllistäväksi konserniksi, ja nimi on muotoutunut Virtasen Autokori Oy:n kautta nykyiseen muotoonsa VAK.
VAK Oy on valmistanut myös Postin, Keskon ja PostNordin erikoisperävaunut, joihin voi lastata lavoja ja rullakoita kahteen kerrokseen.
Lindkoski
thumb|200px|right|Lindkosken sijainti Lapinjärvellä Lindkoski on kylä Lapinjärven kunnassa. Se rajoittuu lännessä Vasarankylään ja Kirkonkylään, idässä Ruotsinpyhtääseen, pohjoisessa Pukaroon ja etelässä Heikinkylään. Siellä on 223 asukasta. Kylän nimi juontuu koskesta, joka virtaa sen läpi. Lindkoski on Vasarankylän ohella Lapinjärven vanhimpia asutuskeskuksia ja siellä on ollut asutusta jo kivikaudelta lähtien.
Karbamatsepiini
Karbamatsepiini (CBZ) on antiepileptinen lääkeaine, joka kehitettiin Sveitsissä jo 1950-luvulla. Lääke tuli käyttöön 1960-luvulla. Sitä käytettiin alun alkujaan vain pelkästään epilepsian hoitoon. Myöhemmin käyttö yleistyi manian ja kaksisuuntaisen mielialahäiriön (bipolaarinen) hoidossa. Karbamatsepiinia on käytetty myös alkoholin aiheuttamassa epilepsisissä episodeissa ja kouristeluun. Alkoholistien vieroitushoidossa karbamatsepiini on esiintynyt käytössä myös ainakin joissain määrin. Siitä ei ole katsottu tulevan riippuvaiseksi, kuten bentsodiatsepiineista. Karbamatsepiinin kauppanimiä ovat olleet Neurotol, Tegretol ja Temporol.
Nykypäivänä lääkettä käytetään kolmoishermosäryn eli trigeminusneuralgian hoidossa.
Karbamatsepiinin pitoisuutta on yleensä syytä tarkkailla hoidon aikana verikokein. Liian suurella annostuksella saattaa muun muassa esiintyä maksan toksisuutta, mistä syystä uudemmat karbamatsepiinijohdannaiset kuten okskarbatsepiini (mm. kauppanimellä Trileptal) ovatkin osin korvanneet sen rutiininomaisessa käytössä. Tavanomainen hoitoannostus eli terapeuttinen leveys liikkuu välillä 200–800 mg/vrk.
Lääkkeellä tunnetaan yhteisvaikutuksia useiden muiden eri ryhmiin kuuluvien lääkeaineiden suhteen. Jotkin masennuslääkeet eivät sovellu yhdessä karbamatsepiinin kanssa, luultavimmin lähinnä vanhat trisykliset depressiolääkkeet.
Masakiyo Maezono
(s. 29. lokakuuta 1973 Kagoshima, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Karbamatsepiini
Odottaville äideille ei yleensä ole katsottu karbamatsepiinin soveltuvan, sillä se lisää sikiön vaurioitumisriskiä.
Karbamatsepiini saattaa sivuoireinaan aiheuttaa huimausta, pahoinvointia ja suun kuivumista. Näköhäiriöt ovat myös mahdollisia. Harvinaisempia, mutta vaarallisia sivuvaikutuksia voivat olla luuytimen toimintahäiriöt ja maksan toiminnan muutokset. Jälkimmäiset erityisesti tulisi ottaa huomioon, jos käytetään muunkinlaista lääkitystä.
Masakiyo Maezono
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1994-1997. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1996 ja Asian mestaruuskilpailuissa 1996.
Límnoksen arkeologinen museo
Límnoksen arkeologinen museo on arkeologinen museo Mýrinan kaupungissa Límnoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1963, mutta sitä alettiin laittaa alulle jo 1930-luvulla. Se toimii kaksikerroksisessa uusklassisessa kartanossa Mýrinan Romaíikos Gialóksessa. Rakennus toimi osmanivallan aikana saaren turkkilaisjoukkojen esikuntana. Museorakennus kärsi vaurioita maanjäristyksessä vuonna 2014, ja sen jälkeen vain osa siitä on ollut avoinna.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Límnoksen saaren eli antiikin Lemnoksen antiikin aikaisista kaupungeista Myrinasta ja Hefaistiasta, Kabeireionista eli kabiirien pyhäköstä, Polióchnin neoliittisen ja helledisen kauden asuinpaikasta, sekä monista muista paikoista saarelta. Límnoksen lisäksi löytöjä on myös muun muassa Imbrokselta.
Museon alemmassa kerroksessa on esillä löydöksiä kivi- ja pronssikaudelta sekä myös marmoriveistoksia ja hautakiviä. Ylemmässä kerroksessa on löytöjä geometriselta roomalaiselle kaudelle, erityisesti arkaaiselta ja klassiselta kaudelta. Esineisiin lukeutuu jo mainittujen lisäksi myös muun muassa keramiikkaa, työkaluja ja muita arkiesineitä, figuriineja eli pienoispatsaita, sinettileimasimia, piirtokirjoituksia, koruja ja rahoja.
Lintulauta
thumb|250px|Perinteinen itse tehty puinen lintulauta.
Lintulauta on pikkulintujen ruokintaan tarkoitettu alusta tai laite. Lintulautoja käytetään lintujen talviruokintaan sekä houkuttamaan lintuja pihoihin ja puutarhoihin.
Tyypit
pienoiskuva|[[Pensastiainen|Pensastiaisten ruokintaa talilla.]]
Siemenet
Yleisin lintulaudan tyyppi muodostuu maanpinnan yläpuolelle kohotetusta alustasta, jolle on asetettu kasvien, kuten auringonkukan siemeniä tai jyviä. Laudalla voi olla myös katos ja seiniä. Monimutkaisempi lintulauta toimii ruokinta-automaattina siten, että kun linnut nokkivat siemeniä laudan alaosan koloista, niitä valuu ylhäältä lisää.
Tali
Toinen lintulaudan muoto on kehikon sisään asetettu kimpale talia tai muuta rasvaa. Tällaista ruokintaa käytetään talvisin linnuille, jotka syövät luonnossa hyönteisiä ja muita pieniä eläimiä. Suomessa taliruokintaan käytetään usein laudan sijaan yksinkertaista verkossa olevaa talipalloa.
Mesi
pienoiskuva|Kolibreja ruokitaan sokerinesteellä. Eräs lintulaudan muoto on ylhäältä täytettävä astia, joka sisältää keinotekoista mettä eli sokeripitoista nestettä. Tällainen lintulauta houkuttaa mettä ravinnokseen käyttäviä lintuja, kuten kolibreja. Kolibrilaudat ovat usein kirkkaan punaisia, jotta kolibrit huomaisivat laudan. Sokerineste täytyy vaihtaa muutaman päivän välein, ettei siinä ala kasvaa linnuille haitallisia pieneliöitä.
Ylläpito
Lintulaudan rakenteissa ei saa käyttää kyllästettyä puuta sen myrkyllisyyden vuoksi. Suunnittelussa on otettava huomioon, ettei lintujen ulostetta pääse ruokinta-astiaan. Uloste levittää herkästi tauteja linnusta toiseen. Lintulauta tulee siivota säännöllisin väliajoin. Pitkään laudalla oleva ravinto on suojattava säältä, sillä liiallinen kosteus pilaa sen.
Chewing the Fat
Chewing the Fat on monikulttuurisen Blue Rondo a la Turk -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka on ilmestynyt vuonna 1982 Virgin Recordsin kustantamana.
Tuottajana on toiminut pääasiassa Mike Chapman, mutta myös Clive Langer ja Alan Winstanley ("I Spy for the F.B.I.", "The Heavens Are Crying"), Pete Wingfield ("Me And Mr. Sanchez") sekä 10cc-yhtyeestä ja omista yhteisistä duolevyistään tunnetut Kevin Godley ja Lol Creme ("Klacto Vee Sedstein").
Albumin musiikki on pääasiassa latino-vaikutteista.
Esitelty LP-levy on valmistettu ja levykansi painettu Ranskassa. Painaja on France Imprimerie – Sorel. LP-levyllä on myös Diable Noir Recordings -logo.
Singlet
Albumilta on julkaistu ainakin single Klacto Vee Sedstein.
Kokoonpano
Esittelylevyllä ei ole mainittu yhtyeen jäseniä, mutta muualla yhtyeen kuudesta jäsenestä on mainittu johtohahmo ja laulaja Chris Sullivan sekä Jimmy Hill ja John Motson.
Arviot
Julie Burchill on kirjoittanut albumista negatiivisen arvion New Musical Express -lehteen. Hänen mukaansa yhtye on esiintynyt The Face -lehden kansikuvajutussa vuonna 1981. Siihen viitaten hän arvelee, että albumi on äänitetty kiireesti, jotta yhtye pääsisi tärkeämpään toimintaan eli poseeraamiseen. Kappaleiden "Coco" ja "Carioca" yhteydessä hän viittaa Roxy Music -yhtyeeseen. Motown-coverin "I Spy for the F.B.I." yhteydessä hän puhuu laulun murhaamisesta. Jazzahtavan kappaleen "The Method" on Burchillin mielestä ollut määrä olla yhtyeen mestariteos, mutta kukaan rockin parissa varttunut ei kuulemma koskaan opi soittamaan jazzia. Hän moittii myös laulusolistin ääntämistä, kun tämä ei osaa lausua "The Methodissa" mainitun Lee Strasbergin nimeä oikein. Burchill mainitsee myös sellaisia nimiä kuin Tony Curtis, John Garfield, Gene Krupa, Santana ja the Savannah Band. Yhtyeen edustama hiirimäisyys on Burchillin mukaan mielentila, jonka Joseph Heller pukisi muotoon "fiery caution and crusading inertia". Burchillin mukaan keskinkertaisuus on jotain mistä ei voi kasvaa ulos. Koko arvion otsikkona on "Two-bit purveyors of Dayglo drabness".
Hajaantuva sarja
Hajaantuva sarja määritellään matematiikassa äärettömänä, ei-suppenevana sarjana. Tämä tarkoittaa, ettei äärettömien lukujonojen sarjojen osasummilla ole raja-arvoa.
Sarja voi supeta vain, jos sen yksittäiset jäsenet lähestyvät nollaa. Toisin sanoen kaikki sarjat, joiden yksittäiset jäsenet eivät lähesty nollaa, hajaantuvat. Kuitenkaan eivät kaikki sellaisetkaan sarjat, joiden termit lähestyvät nollaa, suppene. Yksinkertaisin vastaesimerkki on harmoninen sarja. Nicole Oresme todisti harmonisen sarjan hajaantumisen jo keskiajalla.
Joissakin erityistapauksista sarjoille löytyy valmiiksi ratkaistu raja-arvo. Esimerkiksi Cesàron summa yhdistää Grandin hajaantuvan sarjan lukuarvoon ½. Cesàron summaa käytetään sarjojen jatkuvuutta arvioidessa.
Hajaantuvien sarjojen summien teoreemat
Summa- eli summausmenetelmää voidaan kutsua säännölliseksi, mikäli se on yhtenevä suppenevan sarjan ehtojen kanssa. Säännöllistä summamenetelmää voidaan kutsua Abelin teoreemaksi. Alfred Tauberin kehittämiä Tauberin teoreemaa pidetään yleisesti matemaattisesti mielenkiintoisempina, mutta se soveltuu paremmin suppenevien sarjojen tutkimiseen.
Mikäli suppenevien sarjojen summafunktio on lineaarinen, voidaan Hahn-Banachin teoreeman perusteella menetelmää käyttää yleisesti kaikkien sarjojen vastaavien osasummien laskemiseen. Lineaarisuuden todistamien käytännön laskuissa vaatii kuitenkin harrastuneisuutta.
Hajaantuvien sarjojen matemaattinen analyysi perustuu Abelin, Cesàron ja and Borelin summien käyttöön. Hajaantuvien sarjojen summamenetelmällä on yhteys numeeriseen sekvenssin ekstrapolointiin, kvanttimekaniikassa käytettäviin paikkariippumattomaan kartoitukseen sekä Fourier-analyysissä käytettävään Banachin algebraan.
Summamenetelmien ominaisuuksista
Summamenetelmät keskittyvät yleensä sarjan osasummaan sekvenssiin. Mikäli tämä sekvenssi ei suppene, voidaan sekvenssiä laajentaa ja tämän uuden alueen keskiarvoa voidaan usein käyttää sarjan summan arvioimiseen raja-arvon sijasta. Eli a = a0 + a1 + a2 + ..., voidaan tutkia sekvenssiä s, s0 = a0 ja sn+1 = sn + an+1 Mikäli kyseessä on suppeneva alue, se lähestyy raja-arvoa a. Summamenetelmä (A) voidaan nähdä sekvenssien osasummien ja niiden arvojen funktiona. Vastaavasti sarjojen summamenetelmässä kyseiset lukuarvot liittyvät vastaaviin sarjoihin. Seuraavien ehtojen täyttyessä raja-arvojen ja summien arviointi onnistuu:
Esimerkiksi Borelin summassa kolmas ehto ei ole lähtöoletuksena.
Vaikka summamenetelmä olisi epäsäännöllinen ja epälineaarisia, se voi silti olla vahva ja omata käytännön sovellutuksia. Tällaisista esimerkki on Padén approksimointi.
Aksiomaattiset menetelmät
Monia hajaantuvia sarjoja voidaan summata ottamalla aksioomiksi säännöllisyys, lineaarisuus ja vakaus. Esimerkkinä geometrisen sarjan arviointi (aina, kun r ≠ 1,),
kun r on yhtä suurempi reaaliluku osasummat kasvavat rajatta ja keskiarvomenetelmät lähenevät ääretöntä.
Nörlundin keskiarvo
Olkoon pn positiivisterminen lukujono, joka alkaa p0:sta. Oletetaan myös, että
Käyttämällä painotettua keskiarvoa saamme muokattua lukujonon jossa (n:n lähestyessä ääretöntä) tn raja-arvoa kutsutaan Nörlundin keskiarvoksi, Np(s). Nörlundin keskiarvo on säännöllinen, lineaarinen ja vakaa. Huomioitavaa on, että kaksi satunnaisesti valittua Nörlundin keskiarvoa ovat yhtäpitäviä. Merkittävimpiä Nörlundin keskiarvoista ovat Cesàron summat. Kun lukujono pk määritellään on Cesàron summan määritelmä Ck(s) = N(pk)(s). Cesàron summat ovat Nörlundin keskiarvoja, mikäli k ≥ 0. Säännöllisistä, lineaarisista, vakiosta sekä yhtäpitävistä summista C0 on tavallinen yhteenlasku ja C1 taas Cesàron summakaava. Cesàron summista on mainittava, että mikäli h > k,, niin Ch on Ck vahvempi.
Abelin keskiarvo
Olkoon λ = {λ0, λ1, λ2, ...} kohti ääretöntä kasvava lukujono jaλ0 ≥ 0. an = sn+1 − sn osassummat muodostavat jonon s. Oletetaan, että
Tällaiset sarjat tunnetaan yleisemmin Dirichlet'n sarjoina, joita sovelletaan fysiikassa. Abelin keskiarvot ovat säännöllisiä, lineaarisia ja vakioita, mutta eivät aina yhtäpitäviä eri λ:n arvoilla. Niistä osaa voidaan hyödyntää yhteenlaskumenetelmissä.
Abelin summa
Abelin yhteenlaskukaava saadaan, kun λn = n, λn = n. Kaava on
missä z = exp(−x). X:n lähestyessä nollaa positiivilta puolelta f(x) raja-arvo lähestyy potenssisarjan ƒ(z) raja-arvoa, kun z lähestyy yhtä positiivisten reaalilukujen kautta. Tällöin Abelin summa A(s) määritellään
Lindelöfin summa
Jos λn = n ln(n), niin alaindeksien lähtiessä yhdestä saadaan
Silloin L(s), Lindelöfin summa (Volkov 2001), on ƒ(x):n raja-arvo, kun x lähestyy nollaa. Lindelöfin summa soveltuu potenssisarjojen summan laskemiseen kompleksianalyysin alaan kuuluvassa Mittag-Lefflerin tähdessä.
Artur Surov
Artur Surov (s. 16. lokakuuta 1983 Viron SNT, Neuvostoliitto) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Surov pelasi vuosina 2003–2007 menestyneessä Saint Joseph's Universityn yliopistojoukkueessa. Hän voitti SM-pronssia ainoalla kaudellaan Suomen miesten pääsarjassa vuonna 2012 ja esiintyi myös Suomen miesten maajoukkueessa.
Ura
Pantterien kasvatti Surov syntyi Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa mutta muutti Suomeen jo kuusivuotiaana. Hän edusti Suomen A-nuorten, alle 20-vuotiaiden ja haastajamaajoukkueita (universiadit 2005 ) mutta kärsi useista loukkaantumisista. Joulukuussa 2002 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, Memorial Day -high schoolin joukkueeseen jossa pelasi 19 pisteen ja 13 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Vuodet 2003–2007 Surov pelasi Saint Joseph's Universityn yliopistojoukkueessa. Hän ei saanut joukkueessa paljon peliaikaa, mutta se voitti Atlantic 10 -konferenssin vuosina 2004 ja 2005 ja ylsi NCAA:n I-divisioonan Elite Eightiin vuonna 2004. Korisliigassa Surov pelasi vain yhdellä kaudella: hän pelasi keväällä 2012 hajaminuutteja Torpan Pojissa, joka voitti SM-pronssia.
Suomen miesten maajoukkueessa Surov pelasi elokuussa 2005 kolme ottelua: maajoukkuedebyytissään Englantia vastaan 3. elokuuta Surov teki 15 minuutissa kaksi pistettä ja otti kymmenen levypalloa.
Surov on toiminut vantaalaisen Pussihukkien organisaatiossa. Hän on suorittanut Suomessa korkeimman mahdollisen valmentajatutkinnon HKVT:n.
Nancio Carrillo
Nancio Carrillo Quesada (s. 16. elokuuta 1950 Matanzas) on kuubalainen entinen nyrkkeilijä. Carrillo osallistui Méxicon olympialaisissa 1968 raskaaseen sarjaan, jossa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa.
Nancion veli Gilberto oli nyrkkeilijä, vaimo Sonia koripalloilija ja tytär Nancy lentopalloilija.
Ranskan avoin tennisturnaus 2014 – miesten nelinpeli
Turnauksen puolustava mestaripari oli Bob Bryan ja Mike Bryan.
Tänä vuonna turnauksen voittivat Julien Benneteau ja Édouard Roger-Vasselin. He voittivat loppuottelussa Marcel Granollersin ja Marc Lópezin luvuin 6–3, 7–6(1).
Sijoitetut pelaajat
<li>🇵🇱 Łukasz Kubot / 🇸🇪 Robert Lindstedt (puolivälierät) <li>🇨🇴 Juan Sebastián Cabal / 🇨🇴 Robert Farah (1. kierros) <li>🇫🇷 Julien Benneteau / 🇫🇷 Édouard Roger-Vasselin (mestari) <li>🇪🇸 Marcel Granollers / 🇪🇸 Marc López (loppuottelu) <li> Jean-Julien Rojer / 🇷🇴 Horia Tecău (3. kierros) <li>🇺🇸 Eric Butorac / Raven Klaasen (2. kierros) <li>🇬🇧 Jamie Murray / 🇦🇺 John Peers (3. kierros) <li> Pablo Cuevas / 🇦🇷 Horacio Zeballos (2. kierros)
Kansakunnan Lehti
Kansakunnan Lehti oli suomalainen kansallismielinen sanomalehti, joka ilmestyi nelisivuisena Helsingissä 15. lokakuuta 1863 - 12. maaliskuuta 1864. Lehden perustaja, kustantaja ja kantava voima oli kielitieteilijä David Europaeus, joka tunnetaan paremmin yhtenä Suomettaren perustajista. Europaeus kirjoitti terävästi yhteiskunnallisista aiheista, ja perusti lehden, koska ei muuten saanut ajatuksilleen riittävästi palstatilaa. Kokonaisuudessaan lehden nimi kuului Kansakunnan Lehti - Kansakunnallinen keskustelemus-lehti Helsingistä.
Kansakunnan Lehteä julkaistiin kaikkiaan kahdeksan numeroa. Se ilmestyi epäsäännöllisin välein torstaisin. Kansakunnan Lehden levikki jäi kuitenkin niin pieneksi, ettei se elänyt puolta vuotta kauemmin.
Yaghanin kieli
Yaghan (myös yámana, omakielinen nimi: Háusi Kúta ) oli Chilen eteläosien saarilla asuvien yaghanien puhuma isolaattikieli. Kielen viimeinen elossa ollut puhuja, Cristina Calderón, joka asui Beaglensalmen laivastotukikohdassa Navarinon saarella, kuoli 16. helmikuuta 2022. Kielellä katsottiin olevan kahdeksan murretta.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu on käännetty kokonaisuudessaan yaghaniksi vuonna 2017. Kielestä on olemassa useita sanakirjoja ja nauhoituksia puhutusta kielestä.
Vokaalit
Lähde:
Pentti Riitahaara
Pentti Riitahaara (s. 17. lokakuuta 1945 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1964–1968 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Riitahaara edusti SM-sarjaurallaan Rosenlewin Urheilijat -38:aa ja Porin Ässiä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 62 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 6 + 0 = 6 ja jäähymääränsä 46 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden RU-38:n joukkueessa vuonna 1967.
Preoni
Preonit ovat hypoteettisia alkeishiukkasia, joiden arvellaan olevan nykyisin jakamattomina pidettyjen hiukkasten, kuten kvarkkien, elektronien ja välittäjähiukkasten (esimerkiksi fotonin) sisäisiä rakenneosasia. Sanan keksivät Jogesh C. Pati ja Abdus Salam 1974. Kiinnostus preonimalleihin oli suosionsa huipulla 1980-luvulla, mutta se hiipui, kun hiukkasfysiikan standardimalli kuvasi ilmiöitä enimmäkseen menestyksellisesti, ja suoraa kokeellista todistetta sisäisestä rakenteesta ei löytynyt.
Taustaa
Ennen kuin standardimalli oli kehitetty 1970-luvulla (avain standardimalliin oli kvarkit joita ehdottivat Murray Gell-Mann ja George Zweig 1964), fyysikot havaitsivat satoja erilaisia hiukkasia hiukkaskiihdyttimissä. Näiden fysikaaliset ominaisuudet luokiteltiin lähinnä tilapäisesti erilaisiin luokkiin, hieman samaan tapaan kuin taksonomia ryhmittelee eläimiä biologiassa. Suurta määrää hiukkasia kutsuttiin hiukkasfyysikoiden arkikielessä hiukkaseläintarhaksi.
Standardimalli, joka on nykyisin vallitseva malli hiukkasfysiikassa, yksinkertaisti tilannetta näyttämällä, että valtaosa havaituista hiukkasista, joita havaittiin yhä suorituskykyisemmissä hiukkaskiihdyttimissä, oli teorian mukaan vain yhdistelmiä kvarkeista. Lisäksi leptonien eri muodot elektroni, myoni, tau, elektronin neutriino, myonin neutriino, taun neutriino ja näiden hiukkasten antihiukkaset selkeyttivät tilannetta. Standardimallissa on monenlaisia erilaisia hiukkasia. Yksi näistä on kvarkki ja niitä on kuusi kappaletta. Kvarkkeja yhteen sitovaa voimaa kutsutaan värivoimaksi. Tässä yhteydessä ”värillä” ei ole mitään tekemistä arkielämän värien kanssa vaan se on sovittu nimi, jolla kuvataan kvarkkien toimintaa. Kvarkkeja on kolmella eri värivarauksella: punainen, vihreä ja sininen ja antikvarkit kantavat näiden antivärejä: antipunainen, antivihreä ja antisininen Nämä aiheuttavat kvanttiväridynamiikan (QCD).
Toinen hiukkasten muoto on leptonit ja niitä on kuusi erilaista. Näistä kuudesta leptonista kolme on varautuneita hiukkasia: elektroni, myoni ja tau. Neutriinot ovat kolme jäljelle jäävää leptonia. Standardimallissa on myös mittabosoneita (välittäjähiukkasia), jotka välittävät perusvuorovaikutuksia: fotoni, W+, W-, Z-bosonit, gluoni, Higgsin bosoni ja vielä avoin tila jätetty gravitonille. Miltei kaikilla näillä hiukkasilla on ”vasenkätinen” ja ”oikeakätinen” vaihtoehto (katso Kiraalisuus). Kvarkeilla, leptoneilla ja W- ja Z-bosoneilla on myös antihiukkaset, joilla on vastakkainen sähkövaraus.
Standardimallilla on myös ongelmia, mitä ei ole täysin ratkaistu. Esimerkiksi gravitaatiolle ei ole keksitty toimivaa kvanttitason kuvaavaa teoriaa (katso Kvanttigravitaatio). Vaikka jotkut mallit olettavat gravitonin olemassaoloa niin kaikki yritykset tuottaa sisäisesti ristiriidaton teoria malleihin perustuen ovat epäonnistuneet. Lisäksi massa on edelleen mysteeri standardimallissa. Kalman huomauttaa, että atomismin opin mukaan perusluonteisten alkeishiukkasten pitää koostua jakamattomista ja muuttumattomista perusosasista. Kvarkit, elektronit ja välittäjähiukkaset eivät ole tuhoutumattomia vaan ne muuttavat muotoaan. Esimerkiksi protoni ja elektroni voi muuttua elektronisieppauksen takia neutroniksi ja elektronin neutriinoksi. Mikäli alkeishiukkaset ovat jakamattomia niiden pitäisi koostua jostain perustavanlaatuisemmista osasista. Vaikka massa kaikissa havaituissa hiukkasissa seuraavat tietynlaista säännönmukaisuutta, ennusteet niiden lepomassasta eivät ole täsmällisiä paitsi miltei kaikkien baryonien kohdalla, joita kuvaa de Souzan kehittämä malli. Higginsin bosoni selittää miksi hiukkasilla on liikemassa, mutta se ei selitä lepomassaa.
Standardimallilla on myös vaikea ennustaa suuren kokoluokan rakenteita astronomiassa. Esimerkiksi SM ennustaa tasaisen määrän ainetta ja antiainetta maailmankaikkeudessa, mikä ei tutkitusti pidä paikkaansa. Lukuinen määrä korjausyrityksiä on tehty, mutta yksikään ei ole yleistynyt. Lisäksi standardimalli ennustaa protonin hajoamista, mitä ei ole havaittu.
Preoniteorioissa pyritään toistamaan alkuaineiden jaksollisen järjestelmän ja standardimallin ”hiukkaseläintarhan” kesyttämisessä tapahtuneet menestystarinat, joissa löydettiin perustavanlaatuisempi vastaus rakenteisiin. Ne ovat yksi monista malleista joita on laitettu selittämään kokeellisen ja teoreettisen hiukkasfysiikan ongelmia. Preoniteoriat ovat vetäneet mukaansa suhteellisen vähän tutkijoita tähän mennessä hiukkasfyysikoiden keskuudessa.
Historia
Lukuisa määrä fyysikoita on yrittänyt kehittää teoriaa alikvarkeista ja alileptoneista, "pre-quarks", (mistä nimi preoni juontaa juurensa) selittääkseen teoreettisesti monet standardimallin osat, jotka tiedetään vain kokeellisen tiedon pohjalta.
Pyrkimykset kehittää leptonien ja kvarkkien alirakennetta menevät vähintään vuoteen 1974, jolloin Pati ja Salam Physical Review – lehdessä ehdottivat niitä. . Artikkelin korjaus julkaistiin seuraavana vuonna.
Muita ehdotuksia on mm 1977 Terzawa, Chikashige ja Akaman julkaisema artikkeli. Samankaltaisia, mutta näistä riippumattomia artikkeleita on muun muassa 1979 julkaissut Ne'eman,, Harari, Shupe, 1981 julkaistu artikkeli jonka tekijöinä on Fritzsch ja Mandelbaum, 1992 D'Souza ja Kalmannin julkaisema kirja, Dugnen, Fredrikssonnin, Hansson ja Predazzin julkaisema artikkeli 1998 , joka myöhemmin julkistettiin kolmannen kerran vertaisarvioituna European Physical Journal – tiedejulkaisussa 2002. Tekijöistä Predazzia ei mainita 2002 julkaisussa, Bilson-Thompsonin julkaisema artikkeli 2005, de Souzan tekemä tutkielma 2008, ja Wesenbergin 2014 julkaisema tutkielma. . Yksikään näistä ei tullut yleisesti hyväksytyksi fyysikoiden keskuudessa.
Monet preonimallit eivät ota huomioon Higgsin bosonia tai hylkäävät sen.
Rishon malli ja Haplon malli
Rishon malli on yksi aikaisimmista preonimalleista Pati-Salam mallin jälkeen. Sitä kehittivät Haim Harari ja Michael A. Shupe (toisistaan riippumatta) ja sitä laajensivat Harari ja hänen sen aikainen oppilaansa Nathan Seiberg. Mallissa on kaksi alkeishiukkasta: T, jonka varaus on 1/3 e ja V, joka on sähköisesti neutraali. Mallissa on vain fermionisia hiukkasia.
Gluonien sisäinen rakenne on monimutkaisempi ja on jätetty tästä luokittelusta pois.
Haplon mallissa preonit ovat fermioni-bosoni yhdistelmiä ja niitä on neljä. Mallissa on vasen ja oikeakätisiä neutriinoja.
Kaikissa malleissa on myös preonien antihiukkaset, joita ei erikseen mainittu.
Ei ole olemassa vakiintunutta ”standardimallia” ja yllä olevat mallien kuvaukset ovat yksinkertaistuksia.
Hypervärivoimaa kuvaavat teoriat tukeutuvat kvanttiväridynamiikkaan (QCD). Ei tiedetä miten voisi rakentaa toisenlaisen järjestelmän, jossa ei pitäisi tukeutua kvanttiväridynamiikkaan. Tämän takia monet QCD-teorian kaltaiset ominaisuudet tulevat automaattisesti sisällytetyksi preoniteorioihin haluttiin näin tai ei.
Hypervärivoiman välittäjähiukkanen on hypergluoni ja ne jakatuvat esimerkiksi Rishon mallissa seuraavasti:
Tammikuussa 1996 Fermin laboratorion Tevatron-törmäyttimellä aikaansaaduissa suurienergiaisten kvarkkien törmäyksissä havaittiin paljon sellaisia törmäyksiä, joissa kvarkit sirosivat toisistaan voimakkaasti sivusuuntaan. Ilmiön voisivat aiheuttaa esimerkiksi kvarkkien sisäisen rakenteen osaset.
Jos preoneja on ne ovat kooltansa pienempiä kuin noin.
Todistusaineiston puute
Minkäänlaista empiiristä todistusaineistoa preonien olemassaolosta ei ole tähän mennessä löytynyt oli sitten kyseessä fermionit tai bosonit, minkä takia valtaosa fyysikoista on odottavalla kannalla hiukkasen suhteen. Fysiikka on empiirinen tiede ja vaikka teoria olisi miten hieno se on virheellinen, mikäli mittaukset eivät tue sitä.
Massaparadoksi
Jos protonin sisältämä preonien massa laskettaisiin yhteen, sillä olisi enemmän massaa kuin mitatulla protonin massalla. Syynä on se, että massa on kääntäen verrannollinen niin sanottuun vangittuun tilaan. Toisin sanoen protoni olisi vähemmän kuin summiensa osa massan suhteen, mikä aiheuttaa päänvaivaa fyysikoille. Sanalla vankeus tarkoitetaan tässä asiayhteydessä sitä, että preonit olisivat kvarkkien tapaan vangittuina toisiinsa, yhtäkään kvarkkia ei ole tähän mennessä havaittu yksittäisenä.
Fysiikassa esiintyy tämän kaltaisia tilanteita, joissa hiukkanen on vähemmän kuin summiensa osa. Esimerkiksi yhdistelmäbosoneissa pioneilla, jotka koostuvat kvarkista ja antikvarkista on tämänlainen ominaisuus, mutta tätä menettelytapaa ei voi soveltaa fermioneihin.
Hiukkasfysiikassa esiintyy muutenkin tilanteita, jossa hiukkasten massa on vähemmän kuin ne erikseen mitattuna. Tätä kutsutaan massavajeeksi. Esimerkiksi vetyatomin massa on himpun verran pienempi kuin elektronin ja protonin erikseen. Ydinhiukkasten kohdalla massavaje voi nousta muutamiin prosentteihin niiden kokonaismassoista. Massavajeessa pieni osa massaa muuntuu hiukkasten sidosenergiaksi.
Preonien kohdalla laskettu massa, ja kvarkeilla ja leptoneilla tosiasiassa havaittu massa, eroavat valtavasti mittasuhteiltaan, mikä voi perustua siihen, että preonien yhdistyminen tuo niin valtavan sidosenergian, että ne kumoaisivat tosiasiallisen massan miltei kokonaan.
Erojen havainnollistamiseksi: esim. 100 GeV – 200 GeV (gigaelektronivolttia) – tai enemmän – olisi yksittäisen preonin energiamäärä ja yksittäisen elektronin 0,0005 GeV.
Teorioiden ristiriitaisuudet
Preoniteoriat ovat lähinnä yritys ja erehdys – pohjalta tehtyjä palapelejä, koska selkeän preonimallin rakentamisen ongelmat ovat valtavia. Lisäksi kaikilla malleilla on perustavanlaatuisia ongelmia, jotka pysyvät ratkaisemattomina.
Preonit eivät ole yksin kvarkin ja elektronin halkaisun eturintamassa, vaan esimerkiksi säieteoriassa otaksutaan, että pienet värähtelevät säikeet ovat kaiken aineen pienin mahdollinen muoto. Mikäli säikeitä on olemassa, on mahdollista, että ne ovat preonien tai pre-preonin tai pre-pre-preonin sisäisiä rakennusosia riippuen siitä kuinka pieniä alkeishiukkasia on olemassa. Näin ollen molemmat voivat olla olemassa yhtä aikaa.
Hiukkasten ”pilkkomista” ei voida kuitenkaan jatkaa rajattomasti. Mitä syvemmälle niiden rakennetta tutkitaan sitä enemmän tarvitaan energiaa. Hiukkaskiihdyttimen erotuskyvyn (”suorituskyvyn”) määrää kiihdytettävien hiukkasten nopeus. Nopeus taas riippuu saatavasta kiihdytysenergiasta. Hiukkasten kiihdyttämiseen tarvittavan energian tuottamisessa törmätään johonkin rajaan (hiukkasilmaisimet, massan kasvu, laitekoko, hinta, tekniset ratkaisut).
Fysiikka pohjautuu kuitenkin lopulta kokeelliseen tutkimukseen, eikä hyvinkin teoreettisesti muotoiltu malli välttämättä vastaa empiirisiä tutkimustuloksia. Esimerkiksi eetteriteoria 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa hylättiin virheellisenä kokeellisen tutkimusaineiston puutteesta.
Dalbobron
thumb|right|250px|Dalbobron [[Vänerniltä kuvattuna.]]
Dalbobron on silta Ruotsin Vänersborgissa. Silta on avattava ja se on 568 metriä pitkä. Alikulkukorkeus on 15,5 metriä. Silta avattiin vuonna 1963. Silta ylittää liikennekanavan Vänersborgsvikenin ja Vassbottenin välillä. Ennen sitä käytettiin kääntösiltaa, joka oli nykyistä siltaa etelämpänä. 1800-luvulla laivaliikenne meni Vanhassa satamakanavassa keskustan vieressä. Dalbobron paikalla oli aikaisemmin puinen silta, joka kulki suoalueen yli. 1600- ja 1700-luvuilla silta tuhoutui tai vaurioitui myrskyissä muutaman kerran.
58.38256°N, 12.31089°W
Ouzomaailma
Ouzomaailma on museo Plomárin kaupungissa Lesboksen saarella Kreikassa. Se esittelee ouzonvalmistusta ja sen historiaa.
Plomári on ouzonvalmistuksen perinteisimpiä pääpaikkoja, ja museorakennuksessa on valmistettu ouzoa vuodesta 1894. Museo esittelee Kreikan kansallisjuoman historiaa sekä muun muassa valmistuksessa käytettyjä raaka-aineita, tislausprosessia ja pullotusta, sekä tässä käytettyjä välineitä eri vuosikymmeniltä.
Helsingin Sanomain Säätiö
pienoiskuva|Helsingin Sanomain Säätiön logo.
Helsingin Sanomain Säätiö on yksityinen, yleishyödyllinen säätiö. Sen tarkoituksena on edistää ja tukea korkeatasoista tutkimusta ja sananvapauden toteutumista. Erityisesti säätiö tukee viestintään liittyvää tutkimusta ja tulevaisuuden ennakointiin tähtäävää tutkimusta. Tehtäväänsä säätiö toteuttaa jakamalla apurahoja ja ylläpitämällä Päivälehden arkistoa ja Päivälehden museota. Nimensä arkisto ja museo ovat saaneet Helsingin Sanomien edeltäjästä Päivälehdestä, joka ilmestyi vuosina 1889–1904.
Toiminnallaan säätiö haluaa olla kehittämässä suomalaista viestintäteollisuutta ja olla vaikuttamassa erityisesti sanomalehden menestykseen tulevaisuudessakin. Helsingin Sanomain Säätiö perustettiin vuonna 2005, kun Helsingin Sanomain 100-vuotissäätiö ja Päivälehden arkistosäätiö yhdistettiin. Vuosina 2006−2022 säätiö jakoi apurahoja ja stipendejä 48 212 005 euroa yhteensä 405 hankkeelle.
Säätiön yliasiamiehen Heleena Savelan seuraajaksi nimitettiin vuoden 2015 lopussa Ulla Koski. Säätiön toiminnasta teetettiin vuonna 2017 laaja vaikuttavuusarviointi.
Apurahat
Säätiö myöntää rahoitusta viestintäalan tutkimukseen ja koulutukseen, sananvapauden edistämiseen liittyvään tutkimukseen sekä erilaisiin sananvapaushankkeisiin.
Säätiön tutkimusrahoitusta voi hakea ympäri vuoden. Haku on kaksivaiheinen. Ensimmäiseen vaiheeseen osallistutaan ideapaperilla ja alustavalla budjetilla. Ideapapereiden perusteella säätiö valitsee hankkeet toiseen vaiheeseen. Säätiön hallitus tekee rahoituspäätökset kaksi kertaa vuodessa.
Toimittajastipendit
Säätiö myöntää keskivälillä uraansa oleville toimittajille stipendejä jatko-opiskeluun ulkomaisissa huippuyliopistoissa Britanniassa, Kiinassa, Saksassa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa. Toimittajastipendit ovat haettavissa kerran vuodessa syksyllä.
Palkinnot ja kilpailut
Tiedettä suomeksi -palkinnolla säätiö haluaa tukea viestinnän alalla tehtävää suomenkielistä tieteellistä julkaisemista ja nostaa sen arvostusta. Palkinto jaetaan joka toinen vuosi. Palkinnon suuruus on 25 000 euroa, ja se voidaan jakaa korkeintaan kolmen saajan kesken.
Ilkka Malmberg -palkinto kirjoittavalle toimittajalle jaettiin ensimmäisen kerran syksyllä 2022. Palkinnolla säätiö haluaa kiinnittää huomiota taitavaan journalistiseen kirjoittamiseen. Palkinto on nimetty Helsingin Sanomien toimittajan Ilkka Malmbergin (1954−2016) mukaan.
Kehitysjournalismipalkinto Suomen Punaisen Ristin, Viestintä ja kehitys -säätiö Vikesin, Journalistiliiton ja Helsingin Sanomain Säätiön vuonna 2020 perustama palkinto, joka jaetaan kerran vuodessa. Palkinnolla halutaan nostaa esiin laadukkaita ja innovatiivisia journalistisia julkaisuja, jotka käsittelevät globaaleja teemoja. Palkinnon voittaja saa 3 000 euron rahapalkinnon, ja lisäksi jaetaan kunniamainintoja.
Uutisraivaaja-kilpailussa etsitään yhteiskunnallisesti merkittäviä ja ajankohtaisia journalistisia projekteja, jotka soveltavat uusia teknologioita. Kilpailun tavoite on uudistaa journalismia ja tiedonvälitystä sekä löytää uusia tapoja tehdä journalismia. Kilpailu on järjestetty joka toinen vuosi vuodesta 2011 alkaen.
Pöytäkirjojen ulkopuolelta -kirjoituskilpailun säätiö on järjestänyt kolmesti: Päivälehti-Helsingin Sanomien täyttäessä 120 vuotta (2009), 125 vuotta (2014) ja 130 vuotta (2019). Sanoma Media Finland Oy:n entisille ja nykyisille työntekijöille suunnatussa kilpailussa on kerätty talteen muistoja ja kokemuksia mediayhtiön arjesta vuosikymmenten varrelta.
Nooa Takooa
Nooa Takooa (s. 10. maaliskuuta 1993 Tarawa) on kiribatilainen yleisurheilija. Hän osallistui vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa miesten 100 metrin juoksuun, mutta ei päässyt karsintakierrokselta jatkoon. Hän kuitenkin teki henkilökohtaisen ennätyksen ajalla 11,53.
Vuonna 2010 Takooa sijoittui yleisurheilun Kiribatin-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi 100 metrin ja toiseksi 200 metrin juoksussa. Hän kilpaili myös yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2009 Berliinissä. Takooa kuuluu Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon (mormoneihin).
Reko Aho
Reko Aho (s. 1984) on suomalainen rumpali, joka vaikuttaa muun muassa Pariisin kevät -yhtyeessä. Aho on soittanut Pariisin kevään lisäksi Iconcrashissa, Angelica Kultissa ja Jalankulkuämpärissä.
Arkadi Volski
Arkadi Volski (1932 – syyskuu 2006) oli Venäjän industrialistien ja yrittäjien liiton puheenjohtaja. Volski loi kytköksiä teollisuuden ja valtion välille Neuvostoliiton ja Venäjän aikana toimien hallinnon talousneuvonantajana. Volski oli mukana myös joidenkin kansallisuuskiistojen rauhanneuvottelijana. Eräässä vaiheessa Volskilla oli Kansalaisliitto-niminen oma puolue. Joidenkin mielestä Volski loi oligarkit. Putinin aikana Volski edusti oligarkeille päin valtiota. Jotkut kytkevät Volskin salaiseen poliisiin ja korruptioon.
Arkadi Volski
Volski aloitti autotehtaan työntekijänä ja nousi tehtaanjohtajaksi. Lopulta hän toimi muun muassa maan johtajan Juri Andropovin talousneuvonantajana ja perusti vuonna 1991 maahan teollisuusjohtajien ja liikemiesten etuja ajavan liiton, josta kehittyi myöhemmin oligarkkien lobbausryhmä.
Volski jatkoi talousneuvonantajan roolissaan Gorbatšovin, Jeltsinin ja Putinin kaudelle asti. Jeltsinin kauden alussa Volskin "Teollisuusliitto" näyttäytyi uusrikkaiden liikemiesten vastustajana, koska sen jäsenien alkuperä oli kommunistipuolueessa. Volski perusti parlamenttiin oman Kansalaisliitto-puolueensa. Yksityistämisen edetessä Volski lähestyi rikkaita oligarkki-liikemiehiä, ja Volskin liitto edisti lopulta suurkaivos- ja energiayrityksiä. Volskin korkeasta asemasta kertoo se, että häntä veikattiin vuoden 1993 alussa Jegor Gaidarin seuraajaksi Venäjän talouteen eniten vaikuttavana henkilönä. Volskin sijasta etualalle nousi kuitenkin Anatoli Tšubais. Putinin kauden alussa vuonna 2001 monet oligarkit liittyivät Volskin liittoon, koska halusivat pitää välinsä kunnossa presidentti Putiniin. Volskin sanojen mukaan valtion piti vakiinnuttaa suhteensa liike-elämään ja puuttua aktiivisesti talouden tapahtumiin
Volski oli luonteeltaan joustava ja ystävällinen. Gorbatšovin aikana Volski neuvotteli rauhaa Vuoristo-Karabahiin. Volski muun muassa aloitti neuvottelut tšetšeenikapinallisten kanssa, vaikka toiset miehet veivät neuvottelut päätökseen.
Suoturpiaalit
Suoturpiaalit (Pseudoleistes) on turpiaalien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Suoturpiaalien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Fylkesvei 243 (Sogn ja Fjordane)
Fylkesvei 243 tai Fylkesveg 243 (lyhennettynä Fv243) on Sognin ja Fjordanen läänissä, Länsi-Norjassa sijaitseva seututie. Tie kulkee Aurlandin kunnan Nyheimin ja Lærdalin kunnan Erdalin välillä. Tien pituus on 48,6 kilometriä.
Matt Frattin
Matthew Frattin (s. 3. tammikuuta 1988 Edmonton, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa tällä hetkellä KHL-seura Ak Bars Kazanissa. Frattin on Maple Leafsin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2007.
Ura
Frattin pelasi yhteensä 153 ottelua Pohjois-Dakotan yliopiston jääkiekkojoukkueessa vuosina 2007–2011, tehden 119 pistettä.
Maple Leafs kiinnitti Frattinin kahden vuoden tulokassopimuksella 8. huhtikuuta 2011. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä seuraavana päivänä. Ensimmäisen maalinsa Frattin teki 19. marraskuuta 2011.
Kingsissä Frattin pelasi kauden vaihtojen takarajalle asti, jolloin hänet vaihdettiin Columbus Blue Jacketsiin toisen kierroksen varauksen ja ehdollisen kolmannen kierroksen varauksen kanssa. Kingsiin siirtyi loukkaantumisista kärsinyt Marián Gáborík, joka ei tuntunut sopivan Blue Jacketsin pelityyliin.
HMS Sveparen (48)
Valmistus
Alus tilattiin Motala Verkstadilta. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1917 ja liitettiin laivastoon 9. syyskuuta 1918.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1930-luvulla lautaksi Se poistettiin palveluksesta 1. tammikuuta 1964.
Schweizer Alpen-Club
thumb|right|SAC:n logo Schweizer Alpen-Club SAC (,, , SAC) on sveitsiläinen vuorikiipeilyjärjestö. Se perustettiin vuonna 1863, ja se on Sveitsin suurin kiipeilyjärjestö. Järjestö tekee yhteistyötä muiden vuorikiipeilyjärjestöjen kanssa parantaakseen vuorikiipeilyn turvallisuutta. . Maailmalta löytyy kaiken kaikkiaan yli 40 kiipeilyjärjestöä.
Vuorikiipeilyjärjestö
SAC:hen kuuluu 113 jaostoa, ja siinä on 135 000 jäsentä (2012). SAC järjestää vuosittain vuorikiipeilykursseja. Se omistaa ja ylläpitää vuoristomajoja sekä julkaisee jäsenlehteä, joka ilmestyy 12 kertaa vuodessa. Päämaja sijaitsee Sveitsin Bernissä. Se on toiminnan keskus jäsenille, jaostoille, viranomaisille ja osittain myös yleisölle.
Järjestön perustaminen
SAC oli ensimmäinen Manner-Euroopan alppikerho. Yksi kerhon perustajista oli tohtori Melchior Ulrich, josta tuli myöhemmin kerhon presidentti. Muita jäseniä olivat Gottlieb Samuel Studer ja tohtori Simler.