cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
21 Jump Street
Tuotanto
21 Jump Street oli yksi ensimmäisistä suurista Vancouverissa kuvatuista televisiosarjosita.
Savannikuhankeittäjä
Savannikuhankeittäjä (Oriolus percivali) on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Savannikuhankeittäjää tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Ruandassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu laajalla levinneeksi ja melko yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Gertrude Tompkins Silver
Gertrude Vreeland ”Tommy” Tompkins Silver (16. lokakuuta 1912 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat – kadonnut 26. lokakuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lentäjä. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hän oli ainoa WASP:n jäsen, joka katosi sodan aikana.
Elämä
Silver seurusteli lentäjän kanssa ja opetteli lentämään hänen innoittamanaan. Hänen poikaystävänsä kuoltua Euroopassa Royal Air Forcen palveluksessa Silver päätti tehdä itsekin osansa sotaponnistuksien eteen. Hän aloitti heinäkuussa 1943 Women Airforce Service Pilots -joukkojen (WASP) koulutuksen Texasissa ja valmistui marraskuussa 1943. Toisin kuin monilla muilla WASP:n lentäjillä, Silverin perhe tuki ja kannusti häntä liittymään joukkoihin. Silver lensi WASP:ssä hävittäjiä, kuten P-51 Mustang, P-38 Lightning ja P-47 Thunderbolt. Lentäminen auttoi Silveriä löytämään itsevarmuutensa, eivätkä hänen lentäjätoverinsa WASP:ssä tienneet hänen änkyttävän.
Etsinnöistä huolimatta Silveristä tai hänen lentokoneestaan ei löytynyt merkkejä. Hänen uskotaan syöksyneen pian lentoonlähdön jälkeen Santa Monican lahteen. P-51 tunnettiin vaikeana koneena lentää erityisesti lentoonlähdön ja laskeutumisen aikana, ja mahdolliset ongelmat yhdistettynä heikkoon näkyvyyteen ja koneen ominaisuuksiin ovat saattaneet johtaa hallinnan tai asentotajun menetykseen. Silverin koneen hylkyä on yritetty etsiä merestä ainakin vuosina 1994 ja 2009, mutta mitään ei ole löytynyt.
WASP:n toiminnassa kuoli 38 lentäjää, mutta Silver oli ainoa kadonnut WASP:n lentäjä. Hän oli mennyt kuukausi ennen katoamistaan naimisiin Hollywood-tuottaja Henry M. Silverin kanssa.
Magnus Lindberg
thumb|Magnus Lindberg Magnus Gustaf Adolf Lindberg (s. 27. kesäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä ja pianisti. Lindberg on modernisti, jonka teoksille on tyypillistä muun muassa monimutkainen rytmiikka ja soittimellinen taituruus. Hän on arvostetuimpia suomalaisia taidemusiikin säveltäjiä. Pianistina Lindberg on erityisesti esittänyt omaa kamarimusiikkiaan sekä toiminut pianokonserttonsa ja Kraft-teoksen solistina ja on Paavo Heinisen lisäksi ainoa oman pianokonserttonsa levyttänyt suomalainen säveltäjä.
Ura
Lindberg opiskeli sävellystä Einojuhani Rautavaaran ja Paavo Heinisen johdolla Sibelius-Akatemiassa, jossa hän suoritti diplomin 1981. Hän kuuluu Korvat auki -yhdistyksen perustajajäseniin. Lindberg aloitti säveltämisen sarjallisuudesta, mutta on sittemmin siirtynyt vapaampien modernististen ilmaisumuotojen pariin. Lindbergin varhaiset teokset olivat luonteeltaan iskeviä ja karheita, mutta myöhemmin hänen tyylinsä on tullut monivivahteisemmaksi ja hienostuneemmaksi, ja esimerkiksi vuonna 2002 valmistuneessa klarinettikonsertossa on jopa Debussyn mieleen tuovia kuulaita ja ilmeikkäitä sointisävyjä. Lindberg on itse sanonut olleensa ennen kivenhakkaaja, mutta siirtynyt sittemmin savenvalamiseen. Lindberg on tehnyt tilausteoksia muun muassa Berliinin filharmonikoille ja 2008 hänet kutsuttiin New Yorkin filharmonikkojen nimikkosäveltäjäksi säveltämään ja johtamaan omia teoksiaan.
Lindbergin tärkeimpinä sävellyksinä pidetään muun muassa orkesteriteoksia Kraft, Kinetics-Marea-Joy, Aura, Feria, Arena, Cantigas, Fresco, Sculpture, Seht die Sonne, orkesterikonserttoa, pianokonserttoa, sellokonserttoa, klarinettikonserttoa ja viulukonserttoa. Lindbergin suppeahkon kamarimusiikkituotannon ehkä arvostetuin teos on klarinettikvintetto.
Lindbergin vokaaliteoksen Graffiti (2009) teksteinä on Pompeijin raunioista löydettyjä latinankielisiä seinäkirjoituksia.
Lindberg sai vuonna 2010 Suomi-palkinnon. Vuonna 2012 hän sai Pro Finlandia -palkinnon. Elokuussa 2016 Lindbergille myönnettiin valtion viisivuotinen musiikin taiteilijaprofessoriapuraha. Lindbergille myönnettiin vuoden 2023 alusta taiteilijaeläke, 1 515,94 euroa kuukaudessa.
Heinrich Hertel
Heinrich Hertel (13. marraskuuta 1901 Düsseldorf – 5. joulukuuta 1982 Berliini) oli saksalainen lentokoneinsinööri.
Hän valmistui insinööriksi Münchenin teknisestä oppilaitoksesta vuonna 1926 ja sai työpaikan Junkersilta. Vuonna 1932 hän siirtyi Heinkelille, jossa nousi kahdessa vuodessa tekniseksi johtajaksi. Hän johti tällöin Heinkel He 100 ja Heinkel He 111 -lentokoneiden suunnittelua.
Toukokuussa 1939 hän palasi Junkersille, sen johtokuntaan. Hän vaikutti Junkers Ju 288 ja Junkers Ju 248 -koneiden suunnitteluun.
Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli Ranskassa. Hän palasi Saksaan vuonna 1950 opettaen ilmailutekniikkaa Berliinissä. Vuodesta 1959 alkaen hän toimi vuoteen 1977 asti, jolloin siirtyi eläkkeelle, Focke-Wulfin teknisenä neuvonantajana.
Espanjan kieli
Espanjan kieli (omakielinen nimi: español tai castellano ) kuuluu romaanisiin kieliin. Se on yksi maailman neljästä puhutuimmasta kielestä kiinan, englannin ja hindin ohella ja lisäksi yksi YK:n kuudesta virallisesta kielestä. Espanjaa puhuu äidinkielenään arviolta yhteensä noin 534 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä maailman 4. puhutuimman kielen. Espanjan lisäksi kieltä puhutaan erityisesti Etelä- ja Keski-Amerikassa sekä Meksikossa. Myös Yhdysvalloissa on merkittävä espanjankielinen vähemmistö. Suomessa oli tilastokeskuksen mukaan vuoden 2018 lopussa 8 099 henkilöä, joiden äidinkieleksi on rekisteröity espanja.
Amerikan mantereella puhuttu espanja poikkeaa ääntämiseltään ja sanastoltaan jonkin verran Euroopassa puhutusta, ja Amerikassakin eri maissa käytetään hieman eri sanastoa. Erot eivät kuitenkaan ole niin merkittäviä, etteivät espanjankieliset ihmiset esimerkiksi Espanjasta ja Chilestä ymmärtäisi toisiaan. Lisäksi kaikissa maissa, sekä Euroopassa että Amerikassa, oikeinkirjoitus ja sanojen taivutus on melko yhtenäinen, toisin kuin esimerkiksi portugalin tai englannin kielissä. Espanjan sukulaiskieliä ovat muun muassa portugali, katalaani, galego sekä italia ja näiden kielten puhujat pystyvät omaa kieltään puhumalla ymmärtämään toisiaan ainakin jonkin verran; tosin keskinäiseen ymmärrettävyyteen vaikuttavat merkittävästi murre-erot.
Luokittelu
Genealogisen eli kielen alkuperään perustuvan luokittelun mukaan espanjan kieli kuuluu indoeurooppalaisen kielikunnan romaanisten kielten pääryhmään, johon kuuluvat muun muassa ranska ja italia. Espanjan lähimpiä sukukieliä ovat portugali ja katalaani. Ranskaa espanja muistuttaa enemmän kirjoitettuna kuin puhuttuna ja romaanisista kielistä espanjalle kaukaisinta sukua on romania.
Sanajärjestystypologia jakaa kielet sen mukaan, missä järjestyksessä subjekti, objekti ja verbi ovat neutraalissa väitelauseessa. Espanja kuuluu SVO-kieliin, mikä näkyy esimerkiksi lauseessa Mi hijo practica la natación (suom. Poikani harrastaa uintia).
Levinneisyys
Espanja on virallinen kieli seuraavissa valtioissa:
Espanjan kielen nimet
Espanjan kieli (español) tunnetaan myös nimellä kastilian kieli (castellano). Nimi viittaa Kastilian alueeseen, josta kieli on alun perin lähtöisin. Se, kumpaa nimeä kielestä käytetään, riippuu muun muassa asiayhteydestä, puhujasta ja paikallisista tottumuksista. Espanjalaiset käyttävät kastilia-nimeä erityisesti silloin, kun kieli rinnastetaan muihin Espanjan alueella puhuttaviin kieliin, joita ovat muun muassa katalaani, galego ja baski. Sen sijaan verrattaessa kieltä muiden maiden kansalliskieliin (esimerkiksi englantiin, ranskaan tai suomeen) on tavallisempaa nimittää sitä espanjaksi. Alueellisten kielten puhujat käyttävät kuitenkin lähes aina maan valtakielestä kastilia-nimeä (katalaaniksi castellà, galegoksi castelán, baskiksi gaztelania).
Latinalaisessa Amerikassa käytäntö vaihtelee maasta toiseen. Castellano on yleisempi nimitys kielelle muun muassa Argentiinassa, Perussa, Boliviassa ja Venezuelassa, kun taas español on yleisempi Meksikossa ja Kolumbiassa. Chilessä molempia nimiä käytetään paljon, tiedotusvälineissä esimerkiksi puhutaan espanjan kielestä ja kouluissa opetetaan kastiliaa.
Kirjaimet ja äänteet
Espanjan kieli on varsin foneettinen, eli ääntämisen ja kirjoittamisen välillä on melko yksikäsitteinen suhde.
Kirjoitukseen käytetään latinalaisia kirjaimia. Aakkoset ovat:
Digrafeja ch [t͜ʃ] ja ll [j] pidettiin aiemmin omina aakkosinaan, mutta ne poistettiin aakkostosta Real Academia Españolan ja Asociación de Academias de la Lengua Españolan Ortografía de la lengua española -oikeinkirjoitusoppaan vuoden 2010 painoksessa.
Espanjan oikeinkirjoituksen erikoisuus on, että kysymys- ja huutomerkit kirjoitetaan myös lauseen alkuun, mutta ylösalaisin. Tämä on suhteellisen uusi käytäntö: Espanjan kuninkaallinen akatemia suositteli sitä ensimmäisen kerran vasta vuonna 1754.
Vokaalit
Vokaalit ääntyvät suunnilleen samoin kuin suomen kielessä.
Kirjainyhdistelmissä gue, gui, que ja qui u ei äänny. Jos se äännetään, se kirjoitetaan treemalla:
Konsonantit
thumb|Espanjankielinen varoituskyltti [[Kaliforniassa.]]
Espanjan äänteistä suomen kielelle vieraita ovat [t͜ʃ],, , , , ja. Suomen r:n voi sanoa asettuvan espanjan yksi- ja monitäryisen väliin. Vastoin tunnettua legendaa c:n ja z:n ääntäminen etuvokaalin edellä ei ole peräisin ässävikaiselta kuninkaalta vaan luonnollisen rahvaanlatinan frikatiiviääntämyksen kehityksen tulos. Keskiajan iberoromaanisessa kantakielessä oli kuusi frikatiiviäännettä, joista kolme (f, x ja θ) on säilynyt nykypäivään. Affrikaattoja on yksi, [t͜ʃ], ja sibilantteja yksi, [s]. Rahvaanlatinassa vaikuttaneen betasismin tuloksena b ja v ääntyvät espanjassa samoin.
S ei espanjassa ja portugalissa voi aloittaa sanaa eikä tavua, jos sitä seuraa konsonantti. Tällöin sen eteen tulee proteettinen e, esim. Estocolmo ’Tukholma’.
Paino on viimeistä edellisellä tavulla, jos sana päättyy vokaaliin, n:ään tai s:ään. Muihin konsonantteihin päättyvällä sanalla paino on viimeisellä tavulla. y luetaan konsonantiksi eivätkä peräkkäiset vahvat vokaalit a, e ja o muodosta diftongia vaan kuuluvat eri tavuihin. Ellei sanapaino noudata näitä sääntöjä, se merkitään oikeinkirjoituksessa painomerkillä.
Intonaatio on nouseva sellaisessa kysymyslauseessa, jossa ei ole kysymyssanaa. Muulloin lausemelodia on laskeva.
Adjektiivit
Useimmat espanjan adjektiivit taipuvat pääsanansa mukaan suvussa ja luvussa. Adjektiivin paikka on tavallisesti pääsanansa jäljessä. Tietyt adjektiivit vaihtavat merkitystä sen mukaan, sijoitetaanko ne pääsanansa edelle vai jälkeen. Jos adjektiivi on pääsanansa edellä, se voi myös kertoa pääsanastaan jotakin kontekstiin liittyvää olennaista, korostettua tietoa. Adjektiivin komparatiivi muodostetaan adjektiivia ennen tulevalla más-sanalla ja superlatiivi määräisellä artikkelilla ja más-sanalla. Samaten voidaan muodostaa vähentävä komparatiivi menos-sanalla.
E- ja konsonanttipäätteiset adjektiivit eivät yleensä taivu suvussa ja monikossa ne päättyvät -es. Tällaisia adjektiiveja ovat esimerkiksi ’vihreä’ (verde, verdes), ’harmaa’ (gris, grises), ’ruskea’ (marrón, marrónes), ’helppo’ (fácil, fáciles) ja ’vaikea’ (difícil, difíciles). Joistakin konsonanttipäätteisistä adjektiiveista on tosin olemassa feminiinimuoto, joka saadaan lisäämällä adjektiivin loppuun -a (esim. ’espanjalainen’ español, españoles, española, españolas). Jos adjektiivi päättyy z-kirjaimeen, monikossa z vaihtuu c:ksi (esim. ’onnellinen’ feliz : felices).
Adjektiivia voi korostaa absoluuttisella superlatiivilla, jonka voi muodostaa kolmella eri tavalla: adverbilla muy: muy bueno 'oikein hyvä', päätteillä -ísimo ja -ísima (tai harvoissa poikkeustapauksissa -érrimo ~ -érrima; esim. guapa → guapísima 'oikein nätti') sekä etuliitteillä kuten super-, ultra- tai requete-: frío → superfrío 'oikein kylmä'.
Adjektiivista muodostetun adverbin pääte on -mente: normal → normalmente 'normaalisti'.
Historiallisesti adjektiivijärjestelmä kehittyi pitkälti substantiivien tavoin sijatunnusten kadottua ja neutrin poistuttua käytöstä. Latinan vertailuastepäätteet (esim grandior, grandissimus) korvautuivat adverbirakenteilla. Nykyiset -ísimo ja -ísima ovat myöhempää uudelleenlainausta latinasta.
Substantiivit
Substantiiveilla on kaksi sukua, feminiini ja maskuliini. Näitä vastaavat artikkelit una ja un epämääräisessä ja la ja el määräisessä muodossa (nämä ovat kehittyneet demonstratiivipronomineista heikentymällä, mikä on indoeurooppalaisissa kielissä yleinen ilmiö).
Substantiivin monikon tunnus on -s, konsonantin ja painollisen a-, i- tai u-vokaalin jälkeen -es. Määräisen artikkelin monikkomuodot ovat las ja los.
Kuten suurimmilta osin muissakin nykyromaanisissa kielissä, varsinaiset sijamuodot ovat kadonneet. Substantiiveilla on yksi sijamuoto, nominatiivi, muut semanttiset sijat ilmaistaan prepositioin ja artikkelein. Myöhäisrahvaanlatinan aikakaudella äännemuutosten vuoksi sijapäätteet muuttuivat niin voimakkaasti toistensa kaltaisiksi (synkretismi), että prepositiorakenteet oli pakko ottaa käyttöön kiertoilmauksiksi. Samaan aikaan puhutussa latinassa oli jo yleistynyt jo klassisella kaudella mahdollinen rakenne, jossa muita sijoja korvattiin prepositiolla ja ablatiivilla tai akkusatiivilla. Myöhäislatinassa, jonka viime vaiheen puhuttua kieltä usein kutsutaan kantaromaaniksi, olikin enää kolme ja sen välittömissä tytärkielissä kaksi sijaa, nominatiivi ja akkusatiivin ja ablatiivin korvannut obliikvi eli "yhteissija", jotka nekin hävisivät espanjan kieleen johtaneessa kehityslinjassa viimeistään 900-luvulle tultaessa, eikä vanhimmassakaan espanjan kielessä niistä ole käytännössä jälkeäkään. Esimerkiksi muinaisranskassa kaksisijajärjestelmä säilyi pidempään.
Joihinkin substantiiveihin, jotka sekä alkavat että päättyvät a-kirjaimella, käytetään yksikössä foneettisista syistä maskuliinista el-artikkelia, vaikka ovat sinänsä feminiinejä. Tällaisia ovat esimerkiksi el agua ’vesi’ ja el alma ’sielu’. Näitä sanoja määrittävä adjektiivi tulee kuitenkin feminiinisenä, esim. el agua fría ’kylmä vesi’. Samoin monikossa käytetään feminiinistä artikkelia: las aguas ’vedet’.
Verbit
Espanjan kielen verbit taipuvat kuudessa persoonassa ja ne jaetaan kolmeen konjugaatioon infinitiivin pääteen (-ar, -er, -ir) mukaisesti.. Verbeillä on kaksi päämodusta eli tapaluokkaa, indikatiivi (indicativo) ja subjunktiivi (subjuntivo). Useimmissa kieliopeissa konditionaali (condicional) sisällytetään indikatiiviin, kun taas jotkut pitävät sitä erillisenä tapaluokkana. Näiden lisäksi erilliseksi modukseksi on katsottava imperatiivi (imperativo) eli käskymuoto, jolla tosin on omat muodot vain toisissa persoonissa (muissa persoonissa ja kaikissa kielteisissä käskylauseissa käytetään subjunktiivimuotoja).
Indikatiivissa espanjan verbit taipuvat kahdeksassa aikamuodossa, jotka ovat:
Subjunktiivilla on neljä aikamuotoa: preesens (presente de subjuntivo), imperfekti (pretérito imperfecto de subjuntivo), perfekti (pretéríto perfecto de subjuntivo) ja pluskvamperfekti (pretérito pluscuamperfecto de subjuntivo). Arkaistinen subjunktiivin futuuri (futuro de subjuntivo) esiintyy nykyisin vain lakikielessä ja eräissä vakiintuneissa fraaseissa.
Espanjassa on kolme olla-verbiä:
Lisäksi verbiä tener, joka suomeksi tarkoittaa omistaa, käytetään tietyissä asioissa olla-verbin sijasta.
Historiallisesti voidaan katsoa, että kielen osa-alueista verbit ovat lähimpänä kantakieli latinaa: hyvä esimerkki on indikatiivin preesensin taivutuspäätteet, jotka ovat yli tuhannessa vuodessa muuttuneet vain hieman. Muissa aika- ja tapaluokissa muutoksia on tapahtunut enemmän, mutta nekin ovat usein vain pinnallisia ja kehityskulku voidaan helposti päätellä. Tärkeimpiä kehityskulkuja ovat neljän verbikonjugaation tiivistyminen kolmeksi, liittoaikamuotojen kehittyminen (mahdollisesti germaanisen mallin mukaan, kuten suomessakin), ja eräiden taivutuskaavojen (esim. futuuri, konditionaali) uudelleenrakentuminen myöhäislatinan pohjalta.
Espanjalaisia kirjailijoita
thumb|250px|Espanjankielinen kirja vuodelta 1791.
Public Image: First Issue
Public Image: First Issue on brittiläisen post-punk -yhtye Public Image Ltd:n ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Albumia on usein pidetty post-punk -genren edelläkävijänä, vaikka ilmestyessään kriitikot lyttäsivät albumin.
Kappaleesta ”Public Image” julkaistiin single.
Luettelo televisiosarjan S.H.I.E.L.D. Agentit jaksoista
S.H.I.E.L.D. Agentit on yhdysvaltalainen Joss Whedonin, Jed Whedonin ja Maurissa Tancharoenin luoma televisiosarja, joka perustuu Marvelin supersankarisarjakuviin. Sitä alettiin esittää Yhdysvalloissa ABC-kanavalla 24. syyskuuta 2013. Suomessa sarjan kaksi ensimmäistä tuotantokautta on esitetty televisiossa Fox-kanavalla ja kolmas, neljäs ja viides tuotantokausi ovat olleet katsottavissa Viaplayn kautta. Kuudes ja seitsemäs tuotantokausi tulivat katsottaviksi Suomeen Disney+:n kautta.
Episteeminen logiikka
Episteeminen logiikka on modaalilogiikan alue, joka käsittelee tietoon liittyvää päättelyä ja käsitteitä, kuten "verifioitu", "mahdollisesti tosi" ja "mahdoton". Vaikka epistemologialla eli tietoteorialla on pitkä antiikin Kreikkaan ulottuva historia, episteeminen logiikka on paljon nuorempi tutkimusala. Ensimmäisen symbolisen ja systemaattisen esityksen aiheesta antoi C. I. Lewis vuonna 1912. Nykyisen muotonsa se sai vuonna 1963 Saul Kripken töiden myötä.
Suurin osa tiedon mallinnusyrityksistä on perustunut mahdollisten maailmojen malliin. Episteemistä logiikkaa sovelletaan monilla aloilla, kuten filosofiassa, teoreettisessa tietojenkäsittelytieteessä, tekoälytutkimuksessa, taloustieteessä ja kielitieteessä.
Landsbergin piirikunta
Landsbergin piirikunta on Ylä-Baijerin hallintopiirissä sijaitseva piirikunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 804 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 31 kuntaa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnan väkiluku oli 121 019. Piirikunnan keskus ja suurin kaupunki on Landsberg am Lech.
pienoiskuva|Landsbergin piirikunta ja sen kunnat. Piirikuntaa ympäröivät (pohjoisesta alkaen myötäpäivään) Aichach-Friedberg, Fürstenfeldbruck, Starnberg, Weilheim-Schongau, Ostallgäu ja Augsburg. Lech virtaa piirikunnan läpi.
Aiheesta muualla
Landsberg
Jules Päiviö
Jules Peter Päiviö (29. huhtikuuta 1917 Port Arthur, Ontario, Kanada – 4. syyskuuta 2013 Aurora, Ontario ) oli kanadansuomalainen arkkitehti, professori ja sotilas. Hän tuli tunnetuksi viimeisenä elossa olleena Espanjan sisällissodassa taistelleena kanadalaisena. Päiviö liittyi syksyllä 1936 Espanjan tasavaltalaisten Kansainvälisiin prikaateihin. Hän joutui sodan aikana vangiksi ja oli vankileirillä yli vuoden. Kanadan lain mukaan vieraisiin joukkoihin värväytyminen oli kiellettyä. Päiviö ei saanut kuitenkaan kotiin palattuaan rangaistusta, mutta hän joutui tarkkailtavaksi eikä pystynyt osallistumaan toisen maailmansodan sotatoimiin. Sodan jälkeen hän opiskeli arkkitehdiksi ja työskenteli 21 vuoden ajan Ryersonin yliopistossa.
Lapsuus
Ontarion osavaltion Port Arthurissa sijainneessa Alppila-nimisessä suomalaisyhteisössä syntynyt Päiviö muutti perheensä mukana Greater Sudburyn kaivoskaupunkiin 1920-luvun lopulla. Hänen isänsä oli Kärsämäeltä Pohjois-Amerikkaan muuttanut toimittaja ja runoilija Aku Päiviö. Köyhässä perheessä kasvanut Jules Päiviö tutustui jo lapsena vasemmistolaiseen kirjallisuuteen ja luki myös isänsä toimittamaa Vapaus-sanomalehteä. Hän aloitti poliittisen aktivismin jo nuorena. Ensimmäisen lakkonsa Päiviö organisoi kahdeksanvuotiaana protestoidessaan koulun aamurukouksia vastaan. Myöhemmin hän työskenteli isänsä tavoin Vapaa Sana -lehdessä.
Sotavuodet
Espanjan sisällissodan syttyessä Päiviön työpaikkana oli paikallisen tavaratalon rautaosasto. Syksyllä 1936 hän päätti seurata kahden kanadansuomalaisen ystävänsä esimerkkiä ja liittyä Espanjan tasavaltalaisten Kansainvälisiin prikaateihin. Päiviö matkusti laivalla Ranskan Le Havreen, jatkoi sieltä Espanjaan ja ylitti Pyreneiden vuoriston jalkaisin. Hän liittyi keväällä 1937 vapaaehtoisena aluksi lähinnä yhdysvaltalaisista muodostettuun Abraham Lincolnin prikaatiin ja jonkin ajan kuluttua kanadalaisista taistelijoista koottuun Mackenzie–Papineau -pataljoonaan. Ne olivat osa noin 40 000 miehen vahvuisia Kansainvälisiä prikaateja. Yhteensä Espanjan sisällissotaan osallistui tasavaltalaisten puolella noin 1 500 kanadalaista, joista arviolta 70 oli suomalaistaustaisia.
Päiviö osallistui aluksi Jaramin taisteluihin, joissa hän haavoittui. Palattuaan rintamalle hän oli maaliskuussa 1938 mukana Ebrojoen peräytymistaisteluissa konekiväärikomppanian varapäällikkönä. Päiviö joutui Gandesan lähistöllä diktaattori Francon puolella taistelleiden italialaisten fasistien vangiksi. Hänet oli jo asetettu teloitusryhmän eteen, kun paikalle saapunut italialainen upseeri keskeytti teloituksen. Uusien ohjeiden mukaan kansainvälisen prikaatin sotavankeja vaihdettiin vangittuina olleisiin kansallismielisiin. Päiviö vietti yli vuoden vankileirillä, kunnes hänet vapautettiin sodan päätyttyä.
Vaikka vieraisiin armeijoihin värväytyminen oli Kanadan lakien mukaan kiellettyä, eivät kotiin palanneet taistelijat saaneet syytteitä. He joutuivat kuitenkin viranomaisten ja turvallisuuspoliisin tarkkailun alle, mikä johtui pääosin vapaaehtoisten vasemmistolaisuudesta ja heidän taistelustaan muun muassa Neuvostoliiton tukemissa kansainvälisissä prikaateissa. Toisen maailmansodan alkaessa Päiviö liittyi Kanadan armeijaan. Espanjan sisällissodan aikaisesta toiminnastaan johtuen Päiviötä ei kelpuutettu taistelujoukkoihin, vaan hän toimi sodan ajan kouluttajana Kanadassa ja opetti Eurooppaan lähetettäville yksiköille kartanlukua. Sotilasarvoltaan hän oli kersantti.
Siviilielämä
Sodan jälkeen Päiviö opiskeli arkkitehdiksi Torontossa Ryersonin yliopistossa. Myöhemmin hän toimi samassa yliopistossa professorina ja opetti arkkitehtuuria 21 vuoden ajan. Päiviö oli mukana rauhanliikkeessä, muun muassa ydinaseita vastustavassa veteraanijärjestössä. Hän oli myös aktiivinen toimija kanadansuomalaisessa yhteisössä. Vuonna 2012 Päiviö sai Espanjan kunniakansalaisuuden ”taistelustaan maan demokratian puolesta”. Viimeiset elinvuotensa hän vietti Sudburyssä sijaitsevassa kanadansuomalaisten Finlandia Village -palvelukodissa.
Muuta
Vuonna 2009 valmistui Jules Päiviön kokemuksista Espanjan sisällissodassa kertova dokumenttielokuva To My Son in Spain: Finnish Canadians in the Spanish Civil War. Elokuvan nimen alkuosa on lainattu Aku Päiviön pojalleen vuonna 1936 kirjoittamasta runosta ”Pojalleni Espanjassa”.
Jules Päiviön nuorempi veli Allan Päiviö (1925–2016) oli psykologian emeritusprofessori Länsi-Ontarion yliopistossa.
Rautalankamusiikki
Rautalankamusiikki-termiä käytetään vain Suomessa. Englannin kielellä puhutaan sen sijaan vain "instrumentaalirockista", kun viitataan The Shadowsin kaltaisten yhtyeiden musiikkiin.
Ensimmäinen rautalankayhtye Suomessa oli ilmeisesti sessiokokoonpanoksi jäänyt Guitar Strangers.
Tunnettuja suomalaisia rautalankayhtyeitä
pienoiskuva|Agents on tunnettu suomalainen rautalankayhtye.
Tunnettuja ulkomaalaisia rautalankayhtyeitä
pienoiskuva|Hank Marvin on The Shadows -yhtyeen kitaristi. Hän käyttää Fender Stratocaster -kitaroita.
Chen Duxiu
thumb|Chen Duxiu
Chen Duxiu (, 8. lokakuuta 1879 – 27. toukokuuta 1942) oli kiinalainen sosialisti, joka perusti Kiinan kommunistisen puolueen Li Dazhaon kanssa vuonna 1921, ja jonka ensimmäisenä pääsihteerinä hän toimi vuosina 1921–1927. Chen oli myös yksi johtohahmoista anti-imperialistisessa Xinhai-vallankumouksessa sekä Toukokuun neljännen päivän liikkeessä.
Vuonna 1927 Chen erotettiin kommunistisen puolueen pääsihteerin tehtävästä ja vuonna 1929 koko puolueesta, koska häntä syytettiin kommunistisen vallankumouksen epäonnistumisesta kiinalaiskaupungeissa.
Vuonna 1932 Chen pidätettiin trotskilaisena ja hänet tuomittiin 13 vuodeksi vankilaan. Hänet kuitenkin vapautettiin aiemmin heikon terveydentilan vuoksi. Vapauduttuaan Chen pysytteli poissa julkisuudesta ja kuoli 27. toukokuuta 1942.
Beibi (kappale)
Beibi on suomalaisen Haloo Helsinki! -yhtyeen kappale, joka julkaistiin yhtyeen Kiitos ei ole kirosana -albumin ensimmäisenä singlenä 15. elokuuta 2014. Kappaleen ovat säveltäneet yhtyeen kitaristit Leo Hakanen ja Jere Marttila, ja sen on sanoittanut yhtyeen laulaja Elli Haloo.
Kappaleesta on julkaistu Sami Joensuun ohjaama musiikkivideo, joka on kuvattu Bulgarian Sofiassa sijaitsevassa entisessä terästehtaassa.
Joseph Kasa-Vubu
Joseph Kasa-Vubu (tai Kasavubu, 1910 – 24. maaliskuuta 1969) oli Kongon demokraattisen tasavallan ensimmäinen presidentti vuosina 1960–1965.
Kasa-Vubu syntyi Tshelassa, Mayomben alueella vuonna 1910. Hän opiskeli pappisseminaarissa ja opettajakoulussa. Hän joutui hylkäämään opettajan uran, koska hänellä ei ollut varaa maksaa lukukausimaksuja. Hän toimi apulaiskirjanpitäjänä siirtomaahallinnon talousministeriössä.
Vuodesta 1955 Kasa-Vubu johti Kongon itsenäistymistä ajavaa Abakoa, joka oli kongojen muodostama poliittinen liike. Maan itsenäistyttyä 30. kesäkuuta 1960 Kongon parlamentti valitsi hänet maan ensimmäiseksi presidentiksi. Kongossa puhkesi heti kriisi timantti- ja metallikaivoksistaan rikkaiden Katangan ja Etelä-Kasain maakuntien julistauduttua itsenäisiksi. Kasa-Vubu oli poliittisesti vanhoillinen, kun taas pääministeri Patrice Lumumba oli kansallismielinen ja radikaali, joten he joutuivat vastakkain ja määräsivät armeijan pidättämään toisensa. Tilanne ratkesi Kasa-Vubun hyväksi, kun armeijan komentaja Joseph-Désiré Mobutu antoi hänelle tukensa syyskuussa. Lumumba luovutettiin vihollisilleen Katangaan, jossa hänet surmattiin.
Kasa-Vubu johti maata seuraavat viisi vuotta heikkojen hallitusten tuella. Vuonna 1964 hän nimitti Katangan johtajan Moise Tshomben pääministeriksi saadakseen kaivoksia turvanneet belgialaiset palkkasotilaat puolelleen idässä kapinoivia Laurent Kabilan johtamia vasemmistolaisia vastaan.
Mobutu kaappasi vallan toisen kerran 25. marraskuuta 1965 ja päätti Kasa-Vubun ja Tshomben välisen kiistan. Hän nimitti tällä kertaa itsensä valtionpäämieheksi. Kasa-Vubu vetäytyi politiikasta.
Temporaalilogiikka
Temporaalilogiikka eli temporaalinen logiikka on modaalilogiikan alue, joka käsittelee aikaan liittyvää päättelyä ja käsitteitä. Temporaalilogiikan esitteli Arthur Prior 1960-luvulla. Sen jälkeen sitä ovat kehittäneet sekä tietojenkäsittelytieteilijät, erityisesti Amir Pnueli, että loogikot.
Temporaalilogiikoihin kuuluvat CTL* (johon osina laskentapuulogiikka (CTL) ja lineaarinen temporaalilogiikka (LTL)), intervallitemporaalilogiikka (ITL) ja μ-kalkyyli.
Bobby Unser
Robert William "Bobby" Unser (20. helmikuuta 1934 Colorado Springs, USA – 2. toukokuuta 2021 Albuquerque, USA )  oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja. Hän kuului moottoriurheilusukuun, sillä kilpa-ajajat Al Unser ja Jerry Unser olivat hänen veljiään, Robby Unser hänen poikansa ja Al Unser Jr. ja Johnny Unser hänen veljenpoikiansa.
Ura
Bobby Unser ajoi urallaan Indianapolis 500, IndyCar, NASCAR, F1 ja CART -kilpailuja.
Oikeuskäsittely
Vuonna 1997 Unser joutui USA:n valtion oikeuskäsittelyyn, koska hän ja hänen ystävänsä eksyivät lumimyrskyssä moottorikelkkaretkellään Coloradossa lähelle Unserin New Mexicon tilaa sijainneelle erämaa-alueelle. Vaikka kaverukset olivat Unserin kertoman mukaan tietämättään eksyneet lumimyrskyssä ja harhailleet moottorikelkkojen hajottua parin päivän ajan kärsien samalla hypotermiasta, USA:n valtio langetti Unserille sakot ja olisi saanut pahimmassa tapauksessa vankeustuomiopäätöksen moottorikelkan päätymisestä erämaahan. thumb|Bobby Unserin Penske Cosworth Champ Car vuodelta 1979.
Konsentraatio
Konsentraation yksikkö on mol/m³. Yksikkönä voi olla myös moolia per kuutiodesimetri (mol/dm³) tai moolia per litra (mol/l). Kaavoissa konsentraatiota merkitään myös hakasulkumerkinnällä: esimerkiksi kaliumkloridin konsentraatio merkitään [KCl].
Konsentraatio on lämpötilasta riippuva suure, sillä kun lämpötila muuttuu, niin muuttuu myös liuoksen tilavuus. Aktiivisuus on "tehollinen konsentraatio", joka riippuu liuoksen ionivahvuudesta. Esimerkiksi happamuusarvo eli pH-arvo on määritelty aktiivisuuden eikä konsentraation mukaan.
Suomessa käytetään termiä konsentraatio ainemäärälle tilavuusyksikössä (mol/dm³) ja termiä pitoisuus massalle tilavuusyksikössä (kg/m3). Muissa kielissä, esimerkiksi englannissa, vastaava termi (concentration) voi viitata molempiin.
Molaarisuus
Molaarisuus ilmoittaa liuotetun aineen ainemäärän liuoksen tilavuutta kohden (mol/l) ja joskus yksikkö ilmaistaan symbolilla M.
Molaalisuus
Molaalisuus (tunnus m ) on liuotetun aineen ainemäärä suhteessa liuottimen (ei liuoksen) massaan. Molaalisuuden yksikkö on mol/kg.
Mooliosuus
Mooliosuus (xi) on komponentin i moolimäärä seoksessa suhteessa koko seoksen yhteenlaskettuun moolimäärään. Arvo on yksikötön ja aina välillä 0–1, joka voidaan myös ilmaista prosentteina: 0–100 %.
Massaprosentti
Aineen massaprosenttisuus seoksessa tarkoittaa aineen massan osuutta koko seoksen massasta. Massaprosenttiosuus lasketaan jakamalla tutkitun aineen massa koko systeemin massalla. Paino prosentti ei ole kuitenkaan sama asia kuin massaprosentti.
Tilavuusprosentti
Tilavuusprosentti kertoo liuenneen aineen tilavuuden osuuden koko liuoksen tilavuudesta. Tilavuusprosentti määritellään seuraavasti:
Tilavuusprosentti merkitään joko til-% tai vol-%. Alkoholijuomien väkevyys ilmaistaan usein tilavuusprosentteina. On huomattava, että liuoksen ominaistilavuus muuttuu hienoisesti liuetessa. Esimerkiksi sekoitettaessa etanolia ja vettä liuoksen tilavuus ei ole täsmälleen sama kuin sekoittamattomien etanolin ja veden tilavuuksien summa.
Ideaalikaasujen kohdalla voidaan olettaa, että tilavuusprosentti on yhteneväinen mooliprosentin kanssa. Tätä sovelletaan erittäin usein kaasuseoksiin, joissa lämpötila, paine ja kokonaistilavuus ovat kaikilla kaasuseoksen kaasuilla samat.
Naisten Superpesiksen kausi 2013
Naisten Superpesiksen kausi 2013 oli naisten Superpesiksen 24. kausi. Kausi alkoi 9. toukokuuta. Runkosarjan viimeisen kierroksen 6. elokuuta naiset pelasivat 11. elokuuta.
Naisten sarjaan osallistui kaudella 2013 täydet 12 joukkuetta. Hallitsevana mestarina kauteen läksi Lapuan Virkiä, joka onnistui myös uusimaan tittelinsä. Naisten Superpesiksessä sarjanousijoita olivat tamperelais-hämeenkyröläinen Mansen Räpsä, Helsingin Roihu ja sotkamolainen Vuokatin Veto. Näistä Vuokatti nousi suoraan voittamalla Ykköspesiksen, kun naisten Superpesiksen joukkuemäärää nostettiin kahteentoista. Roihu ja Manse nousivat korkeimmalle sarjatasolle, kun Superpesis täytti PeTo-Jussien ja Ylihärmän Pesis-Junkkareiden luovuttamat sarjapaikat.
Itä–Länsi-ottelut pelattiin 12.–14. heinäkuuta Hyvinkäällä Pihkalan pesäpallostadionilla. Länsi voitti kaikki viisi ottelua. Miesten ottelu päättyi Lännen hyväksi 2–0 (2–1, 1–0) ja naisten ottelu 1–0 (2–2, 6–2). Näiden lisäksi Länsi voitti A-poikien, B-poikien sekä tyttöjen ottelun.
Runkosarja
Runkosarjassa tasapisteissä olevien joukkueiden keskinäinen paremmuus ratkaistiin kaavalla: 1) kolmen pisteen voitot, 2) voitetut ottelut, 3) kaikkien otteluiden juoksuero, 4) keskinäisten otteluiden voitot, 5) keskinäisten otteluiden pisteet, 6) keskinäisten otteluiden jaksoero, 7) keskinäisissä otteluissa voitettujen jaksojen määrä, 8) keskinäisten otteluiden juoksuero, 9) keskinäisissä otteluissa tehdyt juoksut, 10) kaikkien otteluiden jaksoero, 11) voitettujen jaksojen määrä, 12) kaikissa otteluissa tehdyt juoksut ja 13) arpa.
Pudotuspelit ja sarjakarsinta
Runkosarjan päätyttyä kahdeksan parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin. Puolivälierät, välierät ja loppuottelut pelataan paras viidestä -järjestelmällä ja pronssiottelut paras kolmesta. Joka kierroksella runkosarjassa parhaiten sijoittunut joukkue kohtaa heikoimmin sijoittuneen, ja kotietu on aina paremmin sijoittuneella.
Runkosarjassa yhdeksänneksi sijoittuneen joukkueen kausi päättyi runkosarjaan. Runkosarjan viimeiseksi jäänyt joutui puolestaan suoraan sarjakarsintaan Ykköspesiksen parasta joukkuetta vastaan (kotietu ykköspesisjoukkueella). Runkosarjassa sijoille 10–11 sijoittuneet pelaavat alemmat pudotuspelit paras viidestä -järjestelmällä. Otteluparin häviäjä joutuu karsintaan ykköspesiksen toiseksi parasta joukkuetta vastaan (kotietu superpesisjoukkueella).
Sarjataulukko
Valintakierrokset pelattiin otteluparein: Helsinki–Turku, Viinijärvi–Vuokatti, Tampere–Vihti, Jyväskylä–Kempele, Rauma–Lappeenranta ja Pori–Lapua (valitsijajoukkue ilmoitettu ensin).
Maailmankalenteri
Maailmankalenteri on yhdysvaltalaisen Elisabeth Achelisin vuonna 1930 laatima ehdotus uudeksi kalenteriksi. Se eroaisi nykyisin käytetystä gregoriaanisesta kalenterista eräiden kuukausien pituuksien osalta sekä siinä, että sama päivä vuodesta sattuisi joka vuosi samaksi viikonpäiväksi.
Ehdotuksen sisältö
Maailmankalenterissa vuosi jakautuisi neljään yhtä pitkään neljännekseen. Jokainen vuosineljännes käsittäisi 91 päivää, jotka jakautuisivat kolmeen kuukauteen ja 13 viikkoon. Jokainen vuosineljännes alkaisi sunnuntaista ja päättyisi lauantaihin.
Jokaisen vuosineljänneksen ensimmäisessä kuukaudessa, toisin sanoen tammikuussa, huhtikuussa, heinäkuussa ja lokakuussa, olisi 31 päivää, kaikissa muissa kuukausissa 30 päivää.
Vuosi alkaisi aina samanaikaisesti kuin gregoriaanisessakin kalenterissa. Tämä edellyttäisi kuitenkin, että yksi päivä vuodesta, karkausvuosina kaksi päivää, olisi jätettävä sekä kuukausien että viikkojen ulkopuolelle. Nämä päivät olisivat vuoden loppuun sijoitettu niin sanottu maailmanpäivä, joka seuraisi joulukuun 30. päivää, sekä karkausvuosina karkauspäivä, joka nykyisestä poiketen olisi kesäkuun 30. päivän jälkeen. Tavanomaisen päivämäärän sijasta näistä päivistä käytettäisiin merkintää W. Vaihtoehtoisesti voitaisiin maailmanpäivä kuitenkin käsittää myös joulukuun 31. päiväksi ja karkauspäivä kesäkuun 31. päiväksi, jolloin vuoden vaihtuessa (31.12.–1.1.) sekä karkausvuosina myös kesä- ja heinäkuun vaihteessa (31.6.–1.7.) olisi poikkeuksellisesti kaksi sunnuntaita peräkkäin. Italialainen Marco Mastrofini oli ehdottanut yhden tai kahden päivän jättämistä viikkolaskun ulkopuolelle jo vuonna 1834.
Näin ollen jokaisen vuoden kalenteri olisi seuraavan kaltainen:
Tiedosto:WorldCalendar.png
Koska kunkin vuosineljänneksen kalenteri olisi samankaltainen, voidaan ne esittää myös seuraavassa muodossa:
Maailmankalenteria on aikoinaan ehdotettu Kansainliiton, myöhemmin Yhdistyneiden kansakuntien hyväksyttäväksi ja otettavaksi käyttöön maailmanlaajuisesti. Ehdotuksen kannattajat ovat perustaneet järjestön nimeltä The World Calendar Association. Heidän mukaansa siirtyminen uuteen kalenteriin tapahtuisi helpoimmin jonkin sellaisen vuoden alussa (esimerkiksi 2034), jolloin tammikuun 1. päivä muutoinkin sattuu sunnuntaiksi.
Ehdotusta yhden tai kahden vuoden päivistä jättämiseksi viikkolaskun ulkopuolelle on vastustettu muun muassa uskonnollisilla perusteilla, sillä sekä juutalaiset, kristityt että muslimit ovat yleensä katsoneet uskonnollisten syiden edellyttävän, että viikoittaisen lepo- ja jumalanpalveluspäivän (useimmilla kristityillä sunnuntain, juutalaisilla ja joillakin kristillisillä suuntauksella kuten adventisteilla lauantain eli sapatin, muslimeilla perjantain) on ehdottomasti oltava juuri tiettynä ajankohtana siten, että se toistuu poikkeuksetta joka seitsemäs päivä, kuten se on toistunut jo satojen ellei tuhansien vuosien ajan; maailmankalenterissa lepopäivät sattuisivat tässä mielessä kohdalleen vain keskimäärin joka seitsemäntenä vuotena.
Kuikui
Kuikui (Chasmistes cujus) on pohjoisamerikkalainen erittäin uhanalainen kalalaji. Sitä elää vain Yhdysvalloissa Nevadan osavaltiossa Pyramid-järvessä ja Truckee-joessa. Aiemmin lajin kuteminen Truckeejoessa oli näyttävä tapahtuma, mutta 1800- ja 1900-luvuilla laji kalastettiin sieltä lähes sukupuuttoon. Myös rakennushankkeet ovat tuhonneet lajin elinympäristöjä.
Ulkonäkö ja koko
Kuikui kasvaa noin 67 cm pitkäksi. Se on pitkä ja kapea; suurin tunnettu yksilö painoi 2720 grammaa ja oli 41 vuotta vanha. Kalan vartalo on ruskeansävyinen, evät harmahtavat. Suu on leveä.
Salla (täsmennyssivu)
Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Portugalin Grand Prix 1993
Portugalin Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan historian 546. osakilpailu. Se ajettiin 26. syyskuuta Estorilin radalla 10. kerran. Kilpailun voitti nuori saksalainen Michael Schumacher, jolle voitto oli uran toinen. Alain Prost varmisti uransa neljännen mestaruuden.
Mika Häkkinen ajoi ensimmäisen kilpailunsa McLarenilla ja oli aika-ajossa tallikaveriaan Ayrton Sennaa nopeampi, joka oli tuolloin yksi parhaista aika-ajajista. Itse kilpailussa molemmat McLaren-kuljettajat keskeyttivät.
Special Edition EP
Special Edition EP sisältää kolme Deep Purplen Saksan Beat Club -ohjelmassa vuosina 1969–1971 esittämää kappaletta.
Abdulaziz al-Rantisi
upright|pienoiskuva|Abdulaziz al-Rantisi.
Abdulaziz al-Rantisi (, 1947 – 17. huhtikuuta 2004) oli palestiinalainen lääkäri ja Hamas-järjestön poliittinen johtaja ja yksi järjestön perustajista. Yhdysvallat ja Euroopan unioni pitävät Hamasia terroristijärjestönä. Hänestä tuli Hamasin korkein johtaja maaliskuussa 2004 kun Israelin armeija tappoi hänen edeltäjänsä šeikki Ahmad Yasinin.
Toiminta
Hän oli kotoisin Yibnan kylästä läheltä Jaffaa, josta joutui pakenemaan kuusikuukautisena vuonna 1948 Israelin operaatio Barakin toisessa vaiheessa. Hän varttui Khan Younisin leirillä Gazassa. Hän opiskeli Aleksandrian yliopistossa Egyptissä lastenlääkäriksi ja palasi Gazaan 1971, jossa harjoitti lääketiedettä ja luennoi Gazan yliopistossa.
Rantisista tuli islamistiaktivisti. Vuonna 1973 hän oli perustamassa Islamilaisen veljeskunnan avustuksella islamilaista keskusta Gazaan. Hän oli yksi Hamasin johtavia hahmoja sen perustamisen jälkeen 1988 ja käytännössä sen johtaja šeikki Ahmad Yasinin ollessa Israelin vankilassa. Rantisi vangittiin myös intifadan aikana ja Israel karkotti hänet Libanoniin 400 muun aktivistin kanssa joulukuussa 1992. Hän sai kansainvälistä kuuluisuutta toimiessaan karkotettujen puhemiehenä. Kun hän palasi seuraavana vuonna, hänet vangittiin joulukuussa 1993 ja hän oli vankilassa huhtikuuhun 1997 asti. Rantisi ei ikinä lopettanut Palestiinan vapauttamisen vaatimista ja kehotti iskuihin Israelia vastaan, mistä syystä Israel piti häntä vastuullisena jopa sadoista kuolemista.
Rantis arvosteli Gazaan palattuaan myös Jasser Arafatin palestiinalaishallintoa ja vaati sen johtajien eroa. Palestiinalaishallinto pidätti hänet 1998, mutta korkein oikeus määräsi vapauttamaan hänet.
Kuolema
17. huhtikuuta 2004 Hamas teki itsemurhaiskun Gazan kaistan ja Israelin välisellä raja-asemalla, jossa kuoli yksi israelilaissotilas. Tämän jälkeen Israelin armeijan taisteluhelikopterit ampuivat ohjuksia kohti al-Rantisin autoa Gazassa. Hän haavoittui iskussa vakavasti ja kuoli sairaalassa noin puoli tuntia iskun jälkeen. Myös al-Rantisin poika ja kaksi henkivartijaa kuolivat iskussa. Hamas ilmoitti valinneensa jo uuden johtajan, mutta ei suostunut paljastamaan tämän henkilöllisyyttä. Isku tuomittiin maailmalla laajalti ja palestiinalaiset vannoivat kostoa. 31. elokuuta 2004 Israelin Beershebassa tehtiin itsemurhaisku, jossa kuoli 16 ihmistä. Hamas ilmoitti iskun olleen kosto Ahmad Yasinin ja al-Rantisin surmista.
Ketvenjärvi (Virrat)
Ketvenjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Siekkiskylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,1 metriä mpy.
Judith Merril
Judith Merril (s. Josephine Juliet Grossman, 21. tammikuuta 1923 – 12. syyskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän asettui myöhemmin Kanadaan ja teki uraa kirjallisuuskriitikkona, kääntäjänä ja antologistina.
Elämäkerta
Josephine Juliet Grossman syntyi New Yorkissa 1923. Hän opiskeli City Collegessa muttei valmistunut, ja vuonna 1943 Grossman alkoi työskennellä tutkimusapulaisena ja haamukirjoittajana. Vuonna 1947 hän sai paikan Bantam Booksin toimittajana. Hän ei pitänyt syntymässä saamastaan etunimestä ja alkoi avioiduttuaan käyttää nimeä Judith Zissman. Tällä nimellä hän julkaisi 1940-luvun puolivälissä runoutta ja esseitä ja toimitti Temper!-nimistä fanzinea. Avioliitto jäi lyhyeksi, ja erottuaan nuori kirjailija omaksui taiteilijanimen Judith Merril.
Merril oli aktiivinen New Yorkin tieteiskirjallisuuspiireissä, yksi Hydra Clubin perustajajäsenistä ja Futurians-ryhmän ainoa naisjäsen. Hänen ensimmäinen novellinsa ilmestyi 1948, ja Merrilistä tuli pian Startling Storiesin ja Astounding Science Fictionin kaltaisten pulp-lehtien vakioavustaja. Vuonna 1950 ilmestyi hänen ensimmäinen romaaninsa Shadow on the Hearth, joka käsitteli ydintuhoa ja sovitettiin The Motorola Television Hour -televisiosarjan jaksoksi. Vuoteen 1960 mennessä Merrililtä oli julkaistu neljä romaania ja kymmeniä novelleja. Hän käytti lukuisia taiteilijanimiä, joista useimmat antoivat ymmärtää kirjailijan olevan miehen. Omaperäiset tarinat olivat tieteiskirjallisuuden harrastajien parissa pidettyjä, mutta niiden kaupallinen menestys jäi vähäiseksi.
Vuonna 1949 Merril avioitui kirjailijakollega Frederik Pohlin kanssa. Pariskunta kirjoitti yhden yhteistyönovellin, vuonna 1953 julkaistun kertomuksen ”A Big Man with the Girls”. Liitto päättyi eroon 1953.
Olavi Hurmerinta
Eino Olavi Hurmerinta (27. helmikuuta 1928 Koski Tl – 24. toukokuuta 2015 Helsinki ) oli suomalainen taidemaalari ja pilapiirtäjä. Hän on saanut professorin arvonimen. Lehtipiirrostöiden ohella hän teki maisemia, muotokuvia ja grafiikkaa ja sittemmin siirtyi naivisminsävyiseen maalaamiseen.
Judith Merril
Elämäkerta
Merril oli myös tuottelias toimittaja. Hänen ensimmäinen antologiansa Shot in the Dark ilmestyi 1950. Vuosina 1956–1968 hän toimitti The Year’s Best Science Fiction -sarjaa, ja vuosina 1965–1969 hän julkaisi The Magazine of Fantasy and Science Fictionissa arvosteluja.
Olavi Hurmerinta
Elämäkerta
Hurmerinta opiskeli 1945–1946 Turun piirustuskoulussa ja Suomen Taideakatemian koulussa 1946–1949. Hän teki useita opintomatkoja Pariisiin vuosien 1949 ja 1973 välillä ja sai opetusta muun muassa kuuluisassa Académie de la Grande Chaumièressa. Vuodesta 1945 lähtien hän osallistui kymmeniin näyttelyihin Suomessa ja ulkomailla.
Judith Merril
Elämäkerta
Merril asettui Torontoon 1968. Syyt olivat sekä henkilökohtaiset että poliittiset, sillä Merrilin ihmissuhteet olivat myrskyisiä ja hän suhtautui kielteisesti Yhdysvaltain ulkopolitiikkaan. Lopullisesti muuttopäätös kypsyi Vietnamin sodan myötä. Uudessa kotimaassaan hän jatkoi antologistin uraansa, opetti kirjoittamista ja käänsi japanilaista tieteiskirjallisuutta englanniksi. Vuonna 1970 Merril lahjoitti laajan kirjakokoelman Toronton kaupunginkirjastolle. Kolme vuotta myöhemmin hän sai Kanadan kansalaisuuden ja otti Judith Merrilin viralliseksi niemkseen. Viimeiset vuotensa Merril vietti vaihdellen Torontossa ja Jamaikalla. Hän kuoli sydänkohtaukseen syyskuussa 1997.
Olavi Hurmerinta
Elämäkerta
Hurmerinta maalasi parisataa muotokuvaa, muun muassa arkkipiispa Jukka Paarmasta vuonna 2005. Hän teki kirjankansia, kuvituksia ja noin 50 exlibristä sekä teki erilaisia kuvitustöitä TES-TV:lle ja MTV:lle.
Judith Merril
Tuotanto
pienois|pysty|Merrilin ja [[C. M. Kornbluthin salanimellä Cyril Judd kirjoittaman Mars Childin ensimmäinen osa ilmestyi Galaxy Science Fictionin toukokuun 1951 numerossa. Jatkosarja julkaistiin Outpost Mars -nimisenä romaanina 1952.]]
Olavi Hurmerinta
Elämäkerta
Opiskeluaikoinaan Hurmerinta pääsi Ylioppilaslehden kuvittajaksi. Seuraava työ oli Uuden Suomen Viikkoliitteessä Ensio Rislakin alaisuudessa. Sieltä päätoimittaja Lauri Aho otti Hurmerinnan Uuden Suomen poliittiseksi pilapiirtäjäksi. Tätä lehteä Hurmerinta palveli kaikkiaan neljännesvuosisadan, vuodesta 1950 vuoteen 1976. Yhteishyvään Hurmerinta piirsi 1953–1960, Katso-lehteen 1960–1984. Apu-lehdessä hän esiintyi nimimerkillä Eino-Olli. Tuotteliaimmillaan hän teki piirroksia jopa 24 eri lehdelle.
Piirtämissään postikorteissa Hurmerinta käytti signeerausta OH. Vanhin Hurmerinnan tekemistä postikorteista on Joka Poika -lehteen piirretty postikortti, jonka hän teki 12-vuotiaana. Hänen tekemiään mainos- ja liikekortteja on parikymmentä. Vuonna 2006 Olavi Hurmerinta lahjoitti alkuperäispiirustuksia, maalauksia, grafiikkaa ja taidekirjoja Kosken kunnalle.
Judith Merril
Tuotanto
Merril kirjoitti 31 novellia, joista kolme yhteistyössä muiden kirjailijoiden kanssa. Usein ne kuvaavat tavallisia ihmisiä, jotka joutuvat maailmaa mullistavien tapahtumien armoille. Niistä ensimmäinen, ”That Only a Mother”, ilmestyi Astoundingissa kesäkuussa 1948. Se kertoo äidistä ja tämän säteilysairaudesta kärsivästä lapsesta.
Olavi Hurmerinta
Elämäkerta
Hänen poikansa on muusikko Sami Hurmerinta, miniä Maarit Hurmerinta ja lapsenlapsi Janna Hurmerinta.
La Trinité
Église de la Sainte-Trinité tai lyhyesti La Trinité on Pariisin kirkko.
Olavi Hurmerinta
Elämäkerta
Hurmerinta on haudattu Kappelin hautausmaalle Espooseen.
Judith Merril
Tuotanto
Merrilin ensimmäinen romaani Shadow on the Hearth (1950) kolmatta maailmansotaa newyorkilaisessa lähiössä elävän kotiäidin näkökulmasta. Brian Stableford ja John Clute (2023) pitävät sitä yhtenä parhaista ydintuhoa käsittelevistä romaaneista. Kaksi romaania Merril kirjoitti yhteistyössä C. M. Kornbluthin kanssa. Outpost Mars (Galaxy Science Fiction, touko–heinäkuu 1951 ja kirjana 1952) kertoo Marsin asuttamisesta ja Gunner Cade (Astounding, maalis–toukokuu 1952 ja kirjana myöhemmin samana vuonna) tulevaisuuden sodasta, jota sivulliset seuraavat kuin urheilua. Romaanit julkaistiin salanimellä Cyril Judd. Clute ja Stableford kuvailevat niitä kunnianhimottomiksi mutta ammattitaitoisesti kirjoitetuiksi. Merrilin viimeinen romaani The Tomorrow People (1960) on tulevaisuuteen sijoittuva psykologinen rikostarina.
La Trinité
Kirkon suunnitteli Théodore Ballu ja se rakennettiin Toisen Keisarikunnan aikana vuosien 1861–1867 välillä osana Pariisin kaupunkikuvan saneerausta.