cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etyyliklooriasetaatti
Etyyliklooriasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on pistävä haju. Sen moolimassa on 122,55 g/mol, sulamispiste −26 °C, kiehumispiste 144,2 °C, suhteellinen tiheys 1,15 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 1,23 g / 100 ml 20 °C:n lämpötilassa, leimahduspiste 53 °C c.c., itsesyttymislämpötila 452 °C ja CAS-numero 105-39-5.
Valmistus ja käyttö
Etyyliklooriasetaattia valmistetaan etanolin ja kloorietikkahapon tai klooriasetyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään liuottimena ja valmistettaessa lääkeaineita, hajusteita, klooriasetamidia ja natriumfluoriasetaattia.
Eino Havas
Eino Soini Havas, vuoteen 1906 Örling (23. heinäkuuta 1885 Lempäälä – 26. heinäkuuta 1962 Pyhtää ) oli suomalainen asessori, joka toimi Kotkan poliisimestarina yli 30 vuotta, mutta myös päätoimittajana ja opettajana.
Henkilöhistoria
Eino Havaksen vanhemmat olivat opettaja Oskar Samuel Havas ja Matilda Soini ja puoliso vuodesta 1915 Julia Åkerman. Havas tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1907 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1911. Kotkan poliisimestarina hän toimi 1918–1952, Kotkan suomalaisen yhteiskoulun voimistelun ja terveysopin opettajana 1911–1922, ruotsalaisen yhteiskoulun 1912–1918 ja kauppaopiston ja -koulun 1911–1918. Hän oli Etelä-Suomen päätoimittaja 1912–1914 ja Urheilulehden vakinainen avustaja 1908–1920, samoin kuin avusti Uutta Suomea. Havas toimi Kotkan kaupunginteatterin hallintoneuvoston puheenjohtajana ja teatteri- ja näyttämöjärjestöjen johtoelinten jäsenenä. Asessorin arvonimen hän sai vuonna 1952.
Earl Monroe
thumb|Earl Monroe ylärivissä ensimmäisenä oikealta. Vernon Earl Monroe (s. 21. marraskuuta 1944) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Monroe syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Hän osoitti huomattavaa lahjakkuutta lajissaan jo John Bartram High Schoolissa ja Winston-Salem State Universityssa; hän pääsi National Basketball Associationiin vuonna 1967 ensimmäisenä joukkueenaan Baltimore Bullets, nykyinen Washington Wizards.
Monroe siirtyi New York Knicksiin vuonna 1971 ja lopetti peliuransa vuonna 1980. Hänet kelpuutettiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1990.
Vuonna 1996 Earl Monroe valittiin yhdeksi nimeksi NBA:n kaikkien aikojen viidenkymmenen parhaan pelaajan luetteloon.
Sufentaniili
Sufentaniili on voimakas täyssynteettinen opioidiryhmään kuuluva lyhytvaikutteinen kipulääke. Sitä käytetään sairaaloissa laskimoon annettuna. Sufentaniilia käytetään joko nukutuksessa kivunlievitykseen tai yksinään nukutusaineena. Leikkauksenjälkeisen kivun tai synnytyskipujen hoidossa sitä käytetään epiduraalipuudutuksessa. Sen vaikutusaika on 30–60 minuuttia. Se on 5–10 kertaa voimakkaampaa kuin analoginsa fentanyyli ja on siis 500–1 000 kertaa morfiinia voimakkaampaa. Sufentaniili on tällä hetkellä voimakkain ihmisille annettavista kipulääkkeistä. Karfentaniili on vieläkin voimakkaampaa (10 000 kertaa morfiinia voimakkaampi), mutta sitä käytetään vain suurten eläinten nukutuksessa, eikä sitä anneta ihmisille.
Sufentaniilin syntetisoi belgialainen Janssen Pharmaceutica vuonna 1974; sama yhtiö syntetisoi myös fentanyylin.
Joissain maissa sufentaniilia on saatavissa myös kivunlievityslaastareina kroonisen kivun hoitoon fentanyylilaastareiden tapaan. Sufentaniililaastari vaikuttaa viikon ajan.
Bayer (täsmennyssivu)
Bayer voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kymmenenmiehen talo
Kymmenenmiehen talo on Tampereella Hämeenkatu 27:ssä sijaitseva viisikerroksinen asuin- ja liiketalo, joka on valmistunut 1907. Jugendtyylisen talon suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Talo sai nimensä sen rakennuttaneen kiinteistöyhtiön 10 osakkaan mukaan.
Islamofobia
right|thumb|Burkakieltojen on katsottu leimaavan muslimeja ja lisäävän islamofobiaa.. Islamofobia tai islamkammo on käsite, jolla viitataan islamiin ja islaminuskoisiin kohdistuvaan vihamielisyyteen, ennakkoluuloisuuteen tai pelkoon. Käsite yleistyi vuoden 1997 jälkeen, kun brittiläinen Runnymede Trust - ajatushautomo julkaisi dokumentin "Islamophobia: A Challenge for Us All "(1997). Ennen vuotta 1990 sanaa käytettiin harvoin.
Islamilaisen yhteistyöjärjestön OIC:n johto vaati vuonna 2019 islamofobian kriminalisoimista ja maailmanlaajuista tehoiskua niitä yksilöitä ja järjestöjä vastaan, jotka loukkaavat uskontoja tai profeettoja. Vuonna 2020 OIC ehdotti YK:lle, että maaliskuun 15. päivä julistettaisiin kansainväliseksi päiväksi islamfobiaa vastaan.
Käsitteen "islamofobia" arvostelijat pitävät sanaa ivapuheena, jossa islamin arvostelu leimataan mielenterveyden häiriöksi. Arvostelijoiden mielestä näin pyritään tukahduttamaan myös asiallinen arvostelu.
Britannia
Britanniassa parlamentin komitea määritteli käsitteen seuraavasti: "Islamofobian juuret ovat rasismissa. Se on rasismin laji, jonka kohteena ovat muslimiuden tai sellaiseksi ymmärretyn osoitukset." Komitean mukaan islamofobian määritelmällä ei pyritä suojelemaan islamia asialliselta ja perustellulta arvostelulta, vaan ainoastaan tunnistamaan ja huomioimaan rasistinen viha, jonka uhriksi moni brittimuslimi joutuu. Britannian hallitus torjui määritelmän sillä perusteella, että sen hyväksyminen voisi johtaa sananvapauden kapenemiseen. Myös Britannian poliisijohto varoitti, että määritelmä saattaisi vaikeuttaa esimerkiksi terrorisminvastaisia toimia.
Yhdysvallat
Yhdysvalloissa toimiva muslimien suurin kansalaisoikeusjärjestö CAIR määrittelee islamofobian seuraavasti: "Islamofobia on muslimien vastaista rasismia. Islamofobia on pelkoa, vihaa tai ennakkoluuloisuutta islamia ja muslimeja kohtaan, mikä johtaa muslimien syrjintään ja sortoon. Islamofobia luo vääristyneen käsityksen islamista ja muslimeista. Se kaventaa islamin uskonnollisen perinteen ja muslimien rikkaan kulttuurisen ja etnisen monimuotoisuuden joukoksi stereotypioita, joissa keskeistä on väkivalta, alistaminen ja muista poikkeava toiseus. Islamofobia on sekä uskonnollista että rodullista vihamielisyyttä, jota esiintyy sekä yksilötasolla että kulttuurin ja politiikan rakenteissa."CAIR katsoo, että organisaatio tai yksilö kuuluu islamofobiaverkostoon, jos se harjoittaa jotain seuraavista:
Suomi
Suomessa valtioneuvosto hyväksyi joulukuussa 2019 väkivaltaisen radikalisoitumisen ja ekstremismin ennalta ehkäisyn toimenpideohjelman. Muistion mukaan islamofobia on Suomessa lisääntynyt. Se määritellään muistiossa seuraavasti: ''Islamofobialla tarkoitetaan islaminuskoisiin kohdistuvaa vihamielisyyttä, ennakkoluuloisuutta tai syrjintää. Islamofobiaa käytetään usein välittäjänä antisemitismin levittämiseen''.
Oikeusministeriö ja yhdenvertaisuusvaltuutettu käynnistivät syyskuussa 2019 kampanjan Olen antirasisti. Sen käyttämässä määritelmässä Islamofobia on erityinen rasismin muoto, jolla tarkoitetaan muslimeihin tai muslimiksi oletettuihin henkilöihin, ryhmiin tai yhteisöihin kohdistuvia väkivallan tekoja, syrjintää ja rasistista vihapuhetta.
ECRI
Euroopan rasismin ja suvaitsemattomuuden vastainen komissio ECRI määritteli vuonna 2000 rasismin periaatteeksi, jonka mukaan rotu, ihonväri, kieli, uskonto, kansalaisuus, tai kansallinen tai etninen alkuperä oikeuttaisi henkilön tai ihmisryhmän halveksunnan tai käsityksen henkilön tai ihmisryhmän ylemmyydestä toisiin nähden. ECRI on korostanut suosituksissaan islamin myönteistä vaikutusta eurooppalaisten maiden jatkuvaan kehitykseen. Se on myös esittänyt joukon suosituksia muslimeihin kohdistuvan suvaitsemattomuuden ja syrjinnän poistamiseksi. Niihin kuuluu muun muassa kouluille ja yliopistoille annettu neuvo poistaa historian opetuksesta vääristyneet tulkinnat, joissa islam esitetään vihamielisenä tai uhkaavana voimana.
Euroopan neuvosto
Euroopan neuvoston suosituksessa 1927 (2010), jossa käsitellään islamofobiaa, kehotetaan Sveitsiä kumoaaman sen asettama minareettien rakentamiskielto. Euroopan neuvosto suosittelee myös, etteivät jäsenmaat kieltäisi kasvot kokonaan peittävän huivin eli niqabin käyttämistä. Neuvosto hyväksyy Britanniassa toimivat shariatuomioistuimet mutta kehottaa varmistamaan, että ne toimivat lakien rajoissa etenkin mitä tulee naisten oikeuksiin.
Ajatushautomo SETA
Turkkilainen islamilainen ajatuspaja SETA (turk. Siyaset, Ekonomi ve Toplum Araştırmaları Vakfı) julkaisee vuosiraportteja islamofobian esiintymisestä Euroopassa. Islamofobiaksi katsotaan muun ohella islamilaisiin tapoihin kohdistuvat rajoitukset. Niiden kohteena voivat olla oikeus käyttää kasvot peittävää huivia eli niqabia tai säkkimäistä burkaa, oikeus teurastaa islamilaisen lain halal-teurastuksen mukaisesti, käyttää minareettia rukouskutsun kuuluttamiseen, oikeus tyttöjen ja poikien ympärileikkau kseen ja oikeus eri ammateissa rukoilla viisi kertaa päivässä.
Islamofobia ja rasismi
thumb|Islamilainen protesti Australian Sidneyssa 2012 on esimerkki ilmiöistä, jotka voivat herättää islamofobiaa.
Useat kirjoittajat pitävät islamofobiaa rasismin alalajina. Tutkijat Steve Garner ja Saher Selod perustelevat käsitystä, että islamofobia on rasismia eli rotusyrjintää seuraavasti:
Teorioita islamofobiasta
Tohtori O'Donnelly katsoo, että islamofobia Yhdysvalloissa on äärioikeistolainen salaliittoteoria, jonka mukaan muslimit eivät pysty kotoutumaan amerikkalaiseen yhteiskuntaan. Professori Ivan Kalmarin mukaan islamofobia on väline laajempiin tavoitteisiin, ja sillä on joskus vain vähän tekemistä muslimien kanssa. "Islamofobia ilman muslimeja" osoittaa, että rasismi ei tarvitse todellista kohdetta. Se on valkoisen rasismin aineosa, joka periytyy kolonialismin ajalta myös niissä maissa, jotka virheellisesti väittävät olleensa ulkopuolisia kolonialistisessa riistossa. Poliittiset muutokset kuten "maahanmuuttokriisi" herättävät tämän piilevän rasismin. Ivan Kalmar arvioi, että ratkaiseva hetki käyttää hyväksi islamofobiaa tuli niin sanotun "maahanmuuttokriisin" yhteydessä 2015–2016
Käsitteen arvostelua
Islamofobia -käsitteen arvostelijat katsovat, että sana yhdistää toisiinsa vihamielisyyden osoitukset ja islamin asiallisen arvostelun. Ne ovat kuitenkin eri asioita. Imhoff ja Recker löysivät aineistostaan kaksi faktoria, islamoprejudice ja secular islam critique. Nämä ulottuvuudet olivat toisistaan riippumattomia, mikä tarkoitti, että kaikki islamin arvostelu ei ollut ennakkoluuloisuutta. Nikita Malik on katsonut, että islamofobian käsite, yhdistäessään kaiken kritiikin syrjintään, leimaa myös muslimeja itseään, sillä heidän keskuudessaan on erilaisia näkemyksiä.
Brittiläinen kirjailija ja tutkija Kenan Malik väittää, että islamofobian käsite sekoittaa asiallisen islamin arvostelun ja henkilöihin kohdistuvan syrjinnän. Malikin mukaan tällä yritetään hiljentää islamin arvostelijat, joihin kuuluvat myös ne muslimit, jotka haluavat uudistaa uskontoaan. Iranilainen poliitikko Maryam Namazie on väittänyt, että islamofobia ei ole rasismia, koska uskontojen ja aatteiden arvostelu ei ole rotusyrjintää. Uskomuksiin suhtautuminen on samoin eri asia kuin ihmisiin kohdistuva rasismi. Esseisti ja uskontokriitikko Christopher Hitchens katsoo, että väite muslimeihin kohdistuvasta rasismista sekoittaa uskonnon ja etnisyyden. Ne ovat eri asioita, sillä uskonto on itse valittu, kun taas etnisyys on etukäteen annettu.
Teologia tohtori Esko Kähkönen katsoo, että islamiin kohdistuvan kritiikin leimaaminen islamofobiaksi saattaa johtaa itsesensuuriin. Ihmiset alkavat varoa esittämästä mielipiteitä, jotka voivat haitata urakehitystä. Kähkösen mielestä islamiin liittyvien kielteisten asioiden tuomitseminen islamin vastaisuudeksi ei ole asiallista toimintaa. Toisaalta on tunnistettava aiheeton pelottelu islamilla.
Petteri Punakuono
pienoiskuva|Petteri Punakuono television jouluohjelmassa. Petteri Punakuono on populaarikulttuurissa esiintyvä kuvitteellinen punakuonoinen poro, jonka oletetaan vetävän Joulupukin rekeä jouluisin yhdessä muiden porojen kanssa.
Alun perin Petteri Punakuono oli Robert L. Mayn chicagolaiselle Montgomery Ward -tavaratalolle keksimä hahmo, joka esiintyi lapsille joulun alla jaetussa värityskirjassa. ”Rudolf”-porohahmo esiintyi ja tuli tunnetuksi myös samannimisessä joululaulussa, jonka sävelsi Johnny Marks vuonna 1949. Laulussa poron nenä loistaa pimeässä punaisena valaisimen tai lampun tapaan. Gene Autryn levyttämää versiota myytiin pari miljoonaa kappaletta vuonna 1949.
Sittemmin laulun tarinan mukaan on tehty myös muun muassa sarjakuvia ja piirroselokuvia. Yleensä Petteri kuvataan yhtenä etummaisista poroista ja johtajaporona joulupukin rekivaljakossa. Vaurastunut Robert L. May irtisanoutui vuonna 1952 Montgomery Wardin palveluksesta ja keskittyi hoitamaan porohahmonsa tekijänoikeuksista syntynyttä liiketoimintaa.
Spekulaatio sukupuolesta
Urosporot eli hirvaat pudottavat sarvensa kiima-ajan eli rykimän jälkeen alkutalvesta, mutta vaatimet eli naarasporot vasta kevättalvella tai vasonnan jälkeen keväällä. Petteri Punakuono on jouluisissa kuvissa usein sarvipäinen, mikä viittaisi naaraspuolisuuteen. Toisaalta poromiehet käyttävät ajoporoina kuohittuja urosporoja, jotka eivät pudota sarviaan, joten Petteri voisi näin olla koiraspuolinenkin. Hahmon nimi viittaa joka tapauksessa miespuolisuuteen.
Vaikutus asenteisiin poronlihaa kohtaan
Varsinkin Englannissa porot yhdistetään vahvasti jouluun, ja sen vuoksi esimerkiksi Lidlin myymästä poronlihasta on noussut siellä useana vuonna kohu. Brittiläisten eläinaktivistien mukaan "Joulun taika tuhoutuu" ja "Ajatus siitä, että Petteri Punakuono on teurastettu ja leikelty pihveiksi on vastenmielinen". (2010) Myös vuonna 2012 nousi kohu poronlihapihveistä, kun raivostuneet vanhemmat syyttävät kauppaketjua "joulun taian pilaamisesta": »Jos minun pikkutyttöni näkee tämän, hän huolestuu, että poro ei pysty tuomaan hänelle lahjoja tänä vuonna, koska sillä ei ole enää jalkoja» ja »Et halua mitään sellaista lapsillesi kun he odottavat innolla joulua ja laulavat Petteri Punakuonoa».
Aiheesta muualla
赤鼻のトナカイ Оленёнок Рудольф
Somekohut ja mainekriisit
Somekohut ja mainekriisit on Sallamaari Muhosen vuonna 2018 ilmestynyt kirja.
Kamelit (suku)
Kamelit (Camelus) on kamelien heimoon kuuluva kaksivarpaisten sorkkaeläinten suku. Varsinaisten sorkkien sijaan niillä on varpaissa pehmeät anturatyynyt ja suuret kynnet. Sukuun kuuluu kaksi lajia, yksikyttyräinen dromedaari (Camelus dromedarius) ja kaksikyttyräinen kameli (Camelus bactrianus). Kamelien lähimpiä sukulaisia ovat samaan heimoon kuuluvat laamat ja vikunjat.
Kamelit märehtivät, mutta kamelien heimo ei kuulu perinteiseen märehtijöiden alalahkoon toisin kuin esimerkiksi nauta ja hirvi. Kuten naudalla, myös kameleilla on useita mahoja, mutta niiden jakautuminen kammioiksi on erilainen. Yleisesti katsotaan kamelin mahoja olevan kolme, vaikka viimeisessä on toiminnallisesti kaksi osaa.
Ihminen kesytti kamelin joskus 930-luvun ja 900-luvun välillä ennen ajanlaskun alkua. Tämä arvio perustuu tutkijoiden tekemiin luulöytöihin.
Yleistä
Molempia kamelilajeja on käytetty pitkään hyötyeläiminä. Dromedaari on nopeana ja kestävänä juoksijana parempi ratsueläin, kaksikyttyräinen taas parempi kuormajuhta, sillä se jaksaa kantaa kevyesti yli 250 kg:n painoisia kuormia pitkiä matkoja. Villit kaksikyttyräiset kamelit ovat äärimmäisen uhanalaisia, ja niitä on jäljellä korkeintaan 1 000 yksilöä. Vaikka kesytettyjä kaksikyttyräisiä kameleita on vielä kohtalaisen paljon (arvio: 1,4 milj. yksilöä), näidenkin määrät ovat vähenemässä (v. 2006). Kameleiden maitoa käytetään monin paikoin ruuan valmistuksessa. Kaksikyttyräisestä kamelista saadaan myös päällysvaatteisiin käytettävää hienoa villaa, joka muistuttaa kashmiria. Villaa ei kuitenkaan saada paljoa, mikä on johtanut lampaiden ja vuohien suosion nousuun.
Kamelin korkeus lapaluiden kohdalta on jopa yli 225 cm. Kameli painaa noin 350–700 kg. Ensimmäiset kamelit kesytettiin jo 2000 eaa. Kameli voi elää yli 50 vuotta, joten se on nisäkkääksi hyvin pitkäikäinen. Keskimääräinen elämänkaari kestää noin 40–50 vuotta. Väritykseltään kameli on ruskea tai hiekanvärinen. Dromedaari on yleensä vaaleampi ja lyhytkarvaisempi kuin kaksikyttyräinen kameli. Kuivuutta kaksikyttyräinen sietää yleensä heikommin. Erämaan laivana tunnettu kameli osaa myös uida.
Levinneisyys
Kameli yhdistetään perinteisesti Arabiaan ja Egyptiin, eli yleensä aavikkoisille alueille. Kuitenkin kamelin levinneisyys kattaa koko Pohjois-Afrikan ja Etelä- ja Keski-Aasian. Nykyisin kamelit ovat levinneet myös Australiaan.
Villejä kameleja on enää hyvin vähän, ja varsinkin villit kaksikyttyräiset kamelit ovat sukupuuton partaalla. Villit kamelit elävät pienillä alueilla Kiinassa ja Mongoliassa. Lisäksi Australiassa elää villiintyneinä sinne tuotuja dromedaareja, joita on nykyään ainakin puoli miljoonaa.
Lisääntyminen
Kameli tulee sukukypsäksi yleensä 3,5–5 vuoden iässä. Hyvissä olosuhteissa kiimakierto on ympärivuotinen. Kiimakierron pituus on yleensä noin 3 viikkoa. Munasolu ei irtoa, mikäli parittelua ei tapahdu. Kameli on säästäväinen tässäkin. Sekä tammat, että oriit voivat olla osan vuotta seksuaalisesti inaktiivisia.
Kiima-ajan koittaessa aikuiset oriit ovat hyvin aggressiivisia, eikä niitä voida käyttää työhön - ne kilpailevat naaraista. Niskassa sijaitsevat erityiset rauhaset, ns. occipitaali-rauhaset, erittävät voimakasta hajua. Suustaan ori pullistaa esiin suuren ja pehmeän kitapurjeesta muodostuneen pussin, ”kitalakihuulen” (eng. ”palatal flap”, ital. ”labbro palatale”) Vanhempi uros astelee jäykin askelin kilpakosijan edessä kuolaten ja hampaitaan narskuttaen. Uros virtsaa ja ulostaa sekä levittää jalkansa pelotellen näin vastustajaansa. Kiistakumppanit voivat joutua tappeluun. Silloin ne potkivat toisiaan etujaloillaan ja purevat vastustajaansa jalkoihin, kaulaan ja nivusiin. Taistelussa toinen eläimistä voi jopa menehtyä. Voittaja saa palkinnoksi jopa 30 naaraan haaremin.
Yhdyntätapa on sorkkaeläimeksi poikkeuksellinen: tamma asettuu makuulle mahalleen ja ori tämän taakse polvilleen, etujalat tamman kahtapuolta. Astuminen kestää 10–30 minuuttia, jopa pidempään. Tänä aikana ori voi ejakuloida 3–4 kertaa. Ejakulaatin tilavuus on 6–8 ml.
Dromedaari kantaa sikiötä noin 12 ja kaksikyttyräinen 13,5 kk.
Aikanaan naaras vetäytyy synnyttämään rauhalliseen paikkaan. Vasa syö muutaman tunnin kuluessa ja kävelee jo päivän vanhana. Emo ja poikanen palaavat laumaan, joka ottaa kiinnostuneena vastaan uuden jäsenensä.
Dromedaari ja kaksikyttyräinen risteytyvät. Risteymillä voi olla jalostusarvoa. Myös laama ja kameli on vuonna 1997 onnistuttu risteyttämään, minkä tarkoituksena oli lisätä laamojen kestävyyttä tai lisätä kamelin villan määrää. Syntynyt risteymä ei omannut toivottuja ominaisuuksia.
Ravinto
left|pienoiskuva|200 px|Kamelin vasaa ruokitaan
Kamelit syövät lähinnä lehtiä ja silmuja, ruohokasveja sekä oksia. Se tulee toimeen heikommalla ravinnolla, kuin muut laiduntavat eläimet. Kameli saattaa syödä toisinaan myös luita kivennäisainetarpeiden tyydyttämiseksi.
Rasvakudoksesta koostuvan, ravintoa säilövän kyttyränsä ansiosta kameli pystyy elämään pitkiä aikoja vähällä ruualla ja vedellä, mutta keitaalle päästyään kameli voi kerralla juoda jopa 130–150 litraa vettä (jopa 25–30 % elopainosta). Kamelin erytrosyytit ovat erityisen kestäviä, eikä hemolyysiä tapahdu veren osmolaliteetin laskiessa juomisen seurauksena. Kameli voi elää 30 päivää ilman vettä, ja se saattaa menettää kolmanneksen ruumiinsa painosta kuolematta.
Kameli symboliikassa
Koska kameli on ruuan suhteen varsin vaatimaton, se Euroopassa jo varhaisella keskiajalla nousi kohtuullisuuden ja raittiuden symboliksi. Kamelin askeettisten elämäntapojen vuoksi kirkkoisä Augustinus piti sitä taakkansa nöyrästi kantavan kristityn vertauskuvana. Euroopassa kameli on perinteisesti yhdistetty aavikkoihin, varsinkin Arabiaan, ja se onkin saanut kunnianimen erämaan laiva.
Kameli suostuu ottamaan selkäänsä vain taakkoja, joita se tietää pystyvänsä kantamaan, minkä vuoksi sitä pidettiin aiemmin harkitsevaisuuden vertauskuvana. Myönteisenä piirteenä ajateltiin myös kamelin kyky laskeutua polvilleen ja ottaa ratsastaja selkään vähentäen selkään nousemisen vaikeutta.
Toisaalta korkealla olevan ”ryhdikkään” pään ja kaulan vuoksi kamelia on myös pidetty uppiniskaisena ja ylpeänä eläimenä.Tarun mukaan leuhka ilme johtuu siitä ,että se on ainoa eläin joka tietää Jumalan(Allah) sadannen nimen. Nykyaikana kameliin on liitetty enemmänkin negatiivisia mielikuvia: sitä kuvataan suorastaan korskeana eläimenä joka suhtautuu ylimielisesti muihin. Esimerkiksi Nicotinell-mainoksessa mies yrittää päästä kamelin luokse. Tässä kameli kuvaa vaikeaa päämäärää ja tavallaan rinnastetaan tupakoinnin lopettamisen vaikeuteen. Kamelin esiintyminen mainoksessa saattaa myös johtua Camel-nimisestä savukemerkistä.
pienoiskuva|right|150 px|Kamelia ja sillä ratsastavaa miestä esittävä patsas [[Kiinan Tang-dynastian ajalta]]
Aasialaisessa kulttuurissa ei kamelilla ole samanlaista symbolista merkitystä kuin Euroopassa. Kun Euroopassa kameli on ollut yleensäkin Aasian vertauskuva, se on Keski- ja Etelä-Aasian asukkaille ollut jokapäiväinen työeläin. Aasian mytologioissakin kameli mainitaan kuitenkin joskus. Sen kerrotaan esimerkiksi surreen Buddhan kuolemaa yhdessä puhvelin, norsun ja tiikerin kanssa.
Kristinuskossa kamelilla on kaksinainen merkitys. Kun marttyyrit Kosmas ja Damianos 200-luvulla ennen kuolemaansa kertoivat haluavansa tulla haudatuksi samaan paikkaan, kameli alkoi puhua ja asettui puolustamaan heidän kantaansa. Toisaalta toisen kertomuksen mukaan myös paholainen on ottanut kamelin hahmon. Kolmannessa Mooseksen kirjassa kameli mainitaan ”saastaisena” eläimenä, jonka lihaa ei saanut syödä. Jeesus opetti tunnetussa vertauksessa, että ”helpompi on kamelin mennä neulan silmästä läpi kuin rikkaan päästä taivaaseen”.
Stabilointiaine
Stabilointiaineet ovat ryhmä lisäaineita, jotka mahdollistavat elintarvikkeen fysikaalis-kemiallisen tilan ylläpitämisen. Stabilointiaineet mahdollistavat kahden tai useamman toisiinsa sekoittumattoman ainesosan tasaisen seoksen säilymisen elintarvikkeessa. Niitä voidaan käyttää myös säilyttämään tai vahvistamaan elintarvikkeen omaa väriä.
Elintarvikkeissa olevat stabilointiaineet sitovat ruoan ainesosat yhteen, kiinteyttävät koostumusta ja parantavat suolan- ja nesteensitomiskykyä. Näitä ominaisuuksia tarvitaan muun muassa makkarassa. Stabilointiaineiden avulla lihavalmisteisiin lisätään suolavettä, jolloin lihatuotteen paino keinotekoisesti nousee ja lihapitoisuus laskee. Niiden avulla voidaan myös vähentää makkarassa tarvittavan suolan määrää.
Makkaroissa ja muissa lihatuotteissa käytettävät stabilointiaineet ovat useimmiten fosfaatteja, jotka merkitään ainesosaluetteloon E-koodeilla E450, E451 ja E452. Stabilointiaineita käytetään myös esimerkiksi jäätelön valmistuksessa, jossa niiden avulla tuotteeseen pyritään saamaan aikaan haluttu pehmeä ja tasainen rakenne. Niiden käyttö vaikuttaa jäätelön rakenteen lisäksi myös sen sulamisominaisuuksiin: stabilointiaineita sisältävä jäätelö sulaa huomattavasti hitaammin kuin stabilointiaineita sisältämätön jäätelö.
Tavallisimpia elintarvikkeissa käytettäviä stabilointiaineita ovat esimerkiksi:
Stabilointiaineita käytetään elintarvikkeiden lisäksi myös bensiinin valmistuksessa, jossa sen tehtävä on suojata bensiinin pilaantumista pitkänkin aikaa ja estää auton käynnistysongelmien syntymistä kausisäilytyksen aikana.lähde?
NRP Barracuda (S164)
NRP Barracuda (runkonumero S164) oli Portugalin laivaston vuonna 1967 vesillelaskettu Albacora-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Chantiers Dubigeonilta Nantesista, missä köli laskettiin 19. lokakuuta 1965. Se laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1967 ja otettiin palvelukseen 4. toukokuuta 1968.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 2010.
Tiibetinkettu
Tiibetinkettu (Vulpes ferrilata) on Tiibetin ylängöllä Kiinassa, Intiassa ja Nepalissa tavattava kettu. Laji on erikoistunut saalistamaan pikoja. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Taksonomia
Brian Houghton Hodgson kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1842. Laji on monotyyppinen ja se on läheistä sukua korsakille.
Koko ja ulkonäkö
Tiibetinkettu on koiraeläimeksi pienikokoinen. Urokset painavat 4,4-5,7 kg ja naaraat 3,6-4,1 kg. Uroksen ruumiin pituus on 51,5-71,7 cm ja naaraan 49-66,2cm. Korkeutta tiibetinketuilla on 26,7-35,4 cm. Turkki on paksu ja pehmeä. Väritykseltään se on hiekanvärinen tai vaaleanharmaa agouti. Jalkojen ja rinnan välissä kulkee harmaa tai musta vyö. Jalat ovat punertavanruskeat. Tiibetinketun pää neliömäinen ja sen kuono pitkä ja kapea. Korvat ovat pienet. Ruuhealla hännällä on pituutta 21-47 cm. Väriltään se on harmaa ja hännänpää on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tiibetinkettua tavataan Tiibetin ylängöllä osissa Kiinan Xinjiangin, Gansun, Qinghain, Yunnanin ja Sichuanin maakuntia, sekä Tiibetin autonomisella alueella. Lajia esiintyy myös Intiaan kuuluvalla Ladakhin seudulla ja Nepalissa. Lajia saattaa esiintyä myös Bhutanissa, josta ei kuitenkaan ole täysin luotettavia havaintoja. Joitakin vahvistettuja havaintoja on tehty Intian Sikkimistä.
Lajin elinympäristö käsittää tasankoja ja kukkuloita 2 500–5 200 metrin korkeudella merenpinnasta. Yli puolet sen elinalueesta sijaitsee yli 4 000 metrin korkeudella. Se suosii etenkin ruohikkotasankoja, joilla ei kasva juurikaan puita tai pensaita.
Elintavat
thumb|vasen|[[Ylänköpika on tiibetinketun yleinen saaliseläin.]] Tiibetinketut elävät yleensä yksin. Lisääntyneet parit voivat tosin liikkua pienissä perheryhmissä. Lyhyillä matkoilla ne viestivät keskenään lyhyin haukahduksin. Ne ovat aktiivisia tavallisimmin hämärässä aamuisin tai iltaisin. Suuri osa vuorokaudesta kuluu pesäkolossa tai piiloissa lepäillessä. Tiibetinketut eivät ole territoriaalisia ja samalla alueella saattaa elää ja saalistaa useita kettuja.
Tiibetinketut ovat erikoistuneet saalistamaan pikoja. Erityisen yleinen saalis on ylänköpika. Niitä ei juuri tavata alueilla, joilla pikojakaan ei ole. saalistaessaan ketut saattavat esimerkiksi seurailla myös piiskujäönisten perässä kulkevia karhuja. Karhut kaivavat pikojen pesiä ja niiden paetessa ketut nappaavat ne, joita karhu ei saa kiinni. Joskus ketut saattavat käyttää pikojen ohella ravinnokseen myös raatoja tai muita pieniä nisäkäslajeja. Tiibetinkettujen petoeläimiä ovat villikoirat, susi ja petolinnut.
Tektiitti
thumb|240px|Moldaviitti.
Tektiitit eli lasimeteoriitit ovat jähmettynyttä lasimateriaalia, joka on syntynyt suurissa asteroiditörmäyksissä. Lasi voi olla läpikuultavaa tai läpinäkymätöntä. Väri vaihtelee tektiitin syntyalueen mukaan. Tektiittejä tavataan tavallisimmin suurten meteoriittikraatterien yhteydessä, vaikka ne eivät olisi välittömässä läheisyydessä. Esimerkiksi Keski-Euroopan moldaviitit liittyvät Nördlinger Ries -kraatteriin, josta niitä on singonnut ainakin 450 km:n päähän. Tektiitit ovat vaihtelevan muotoisia muistuttaen esimerkiksi pisaraa, sauvaa, nostopainoa tai lautasta. Muodot syntyvät törmäyksessä maahan ja ilmalennon aikana. Tektiitit ovat enimmäkseen piipitoista lasia, jonka on voitu päätellä syntyneen korkeissa lämpötiloissa. Tektiitit ovat lähes vedettömiä ja niistä löytyy joskus sulanutta zirkonia. Asteroiditörmäyksissä syntyy myös lasimaista impaktiittia, jonka kaltaista on ydinräjäytyksissä joskus syntyvä lasimainen trinitiitti. Hyvin pieniä mikroskoopissa näkyviä tektiittejä sanotaan mikrotektiiteiksi.
Tektiitit
thumb|240px|Pisaran ja nostopainon muotoinen tektiitti.
Tektiitit ovat suurten meteoriittikraatterien yhteydessä tavattavia lasimaisia kappaleita. Tektiittejä kutsutaan usein myös lasimeteoriiteiksi vaikka niiden syntytapaa ei tarkasti tunneta. Vallitseva oletus on, että tektiitit syntyvät jättimeteoriittien tai asteroidien iskuissa Maahan. Suurella nopeudella maahan osuvan taivaankappaleen valtava törmäysenergia höyrystää, rikkoo, kuumentaa ja sulattaa törmäävän meteoroidin, iskukohdan kiveä ja muuta ainesta. Osuman energia purkautuu räjähdyksessä joka luo valtavan paineen ja synnyttää kraatterin, ja sulaa kiveä roiskuu valtavina pisaroina ympäristöön ja ilmaan tai jopa avaruuteen. Pisarat saavat ilmalennon ja maahan törmäyksen aikana hyvinkin eriskummallisia muotoja, koska ne saattavat ainakin osittain sulaa uudelleen, kun saapuvat avaruudessa käytyään taas maan ilmakehään, jossa kitka kuumentaa niitä. Myös tektiittien pyöriminen niiden ollessa sulana ilmassa muokkaa niitä. Tektiittejä esiintyy vain joillakin alueilla, koska suurten taivaankappaleiden törmäykset maahan ovat harvinaisia. Miljoonia vuosia vanhat tektiitit ovat voineet hautautua ajan kuluessa. Kiven rapautuminen ja muu eroosio voi paljastaa vanhoja tektiittejä maan kerrostumista. Jotkut tutkijat ovat väittäneet tektiittien syntyneen asteroidien iskuissa Kuuhun, mutta tämä ei selitä sitä miksi monet tektiitit ovat maan meteoriittikraatterien lähistöllä.
Tektiitit ovat kemialliselta koostumukseltaan silikaattilasia. Jokaiseen törmäyskraatteriin liittyvä tektiitti on erotettavissa värin ja ulkoasun perusteella. Jotkin tektiiteistä ovat lasimaisesti läpinäkyviä ja toiset läpinäkymättömiä. Yleensä tektiittien pinnassa on kuoppia ja uurteita meteoriittien sulamiskuoppien tapaan. Kaikki lasimaiset meteoriittikenttiin liittyvät kappaleet eivät ole tektiittejä, vaan impaktiittejä. Ne ovat lasittuneet törmäyksen energiasta maan pinnalla ilman tektiittien ilmalentoa. Niiden kaltaisia lasittumia syntyy myös ydinräjäytysten yhteydessä. New Mexicossa, ensimmäisessä ydinräjäytyksessä syntynyttä lasittunutta hiekkaa kutsutaan toisinaan trinitiitiksi.
Suurimmat kentät
thumb|right|Australiitit muistuttavat monesti kulhoa tai lautasta, koska ne ovat muotoutuneet uudestaan palatessaan ilmakehään hyvin pitkän ilmalennon ja avaruudessa käynnin jälkeen. Indokiniittejä tavataan nimensä mukaisesti Kaakkois-Aasiassa. Indokiniitit ovat usein pyöreitä, läpinäkymättömiä mustia lasikappaleita, joiden pinnassa on pieniä kuoppia. Indokiniitteihin liittyvää kraatteria ei tunneta, mutta kiviä tavataan erittäin laajalla alueella, mikä viittaisi erittäin suureen kraatteriin. Indokiniitti on tavallisin tektiitti. Australiasta tavataan omituisen muotoisia tektiittejä, australiittejä. Australiitit ovat muodoltaan pisaramaisia osan näyttäessä lautaselta. Australiitit ovat tummia, hieman vihertäviä tai lähes mustia tektiittejä. Australian kenttä todennäköisesti liittyy indokiniittien kanssa samaan kraatteriin, joka lienee noin 600000–900000 vuotta vanha. Kraatteria ei ole paikallistettu, se voi olla valtameren pohjassa tai Etelämantereella. Heittelekentän halkaisija lienee tuhansia kilometrejä, mikä viittaa tektiittien singonneen jopa 6 km/s nopeudella. Näiden tektiittien halkaisija on 1 mm – 20 cm.
Thomas Taylor
thumb|240px|right|upright|Thomas Taylor. [[Thomas Lawrencen maalaus, n. 1812, Musée des beaux-arts du Canada.]] Thomas Taylor (15. toukokuuta 1758 – 1. marraskuuta 1835) oli englantilainen uusplatonilainen filosofi ja kääntäjä. Hän oli ensimmäinen, joka käänsi Platonin ja Aristoteleen teokset sekä orfilaiset katkelmat englannin kielelle.
Tektiitti
Suurimmat kentät
Norsunluurannikon tektiittikenttä liittyy Bosumtwin kraatteriin Länsi-Afrikassa. Nämä tektiitit ovat muodoltaan samanlaisia kuin indokiniitit, mutta niiden väri ei ole täysin musta vaan tumman teräksensininen.
Tiibetinkettu
Elintavat
Tiibetinketut lisääntyvät joulukuun ja maaliskuun välillä. Tiineys kestää 50-55 ja emo synnyttää yleensä huhtikuun ja toukokuun välillä. Pentuja on kerrallaan 2-5. Ne tulevat ulos pesästä vasta useiden viikkojen kuluttua syntymästään. Myös uroskettu osallistuu pentujen hoitamiseen. Kettujen elinikä on arviolta 8-10 vuotta.
Tektiitti
Suurimmat kentät
Pohjois-Amerikassa tavataan Texasin osavaltioiden alueella tektiittejä, joita kutsutaan bediasiiteiksi. Bediasiitit ovat mustia ja pyöreitä kiviä muistuttaen indokiniittejä. Bediasiittien pinnan kuopat ovat kuitenkin huomattavasti pienempiä kuin indokiniiteissä keskimäärin.
Muita kenttiä
Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa tavataan tektiittejä, jotka ovat sinertäviä ja puolittain läpinäkyviä muistuttaen obsidiaania. Kentän tektiitit ovat harvinaisia ja niitä ei ole tavattu usein. Paikalliset intiaaniheimot ovat pitäneet niitä onnenkaluina.
Venäjällä on tavattu Zhamansinin kraatteriin liittyviä tektiittejä, irghiziittejä ja zhamansiniittejä. Irghiziitit ovat väriltään sinertäviä ja usein muodoltaan pitkänomaisia. Niissä on toisinaan pinnassa uurteita mutta ne eivät ole niin hienojakoisia kuin moldaviiteilla. Kuoppia ei juurikaan ole. Zhamansiniitti ei ehkä ole varsinainen tektiitti vaan impaktiitti.
Tiibetistä on myös tavattu tektiittikenttä.
Saharan autiomaassa Egyptin ja Libyan rajaseuduilla tavataan lasittumia, jotka ovat väriltään kellertäviä ja täysin läpinäkyviä. On hieman epäselvää ovatko nämä kivet tektiittejä mutta niiden pinnassa on tektiittimäisiä painaumia. Nämä kivet tunnetaan myös nimellä libyalainen lasi. Niihin liittyvää kraatteria ei ole myöskään löydetty. Se saattaa sijaita autiomaan hiekan alla. Libyalainen lasi saattaa myös olla impaktiitti.
Helsingin taidemuseo HAM
thumb|220px|[[Ville Vallgrenin Havis Amanda on tunnetuimpia Helsingin taidemuseon kokoelman teoksia.]] thumb|Helsingin taidemuseo toimi arkkitehti [[Tero Aaltonen|Tero Aaltosen suunnittelemassa rakennuksessa Meilahden puistossa vuosina 1976–2012.]] HAM eli Helsingin taidemuseo (Helsinki Art Museum ja Helsingfors konstmuseum) (ennen 15. huhtikuuta 2010 Helsingin kaupungin taidemuseo ) toimii Tennispalatsissa kaupungin keskustassa.
Tiibetinkettu
Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt tiibetinketun elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia tavataan laajalla alueella, eikä sillä ole suuria uhkia. Kiinassa kettujen saaliseläimiä pikoja on myrkytetty valtion tukemilla toimilla pikakantojen pienentämiseksi. On mahdollista, että ketut saavat myrkytyksen syötyään myrkytetyjä pikoja, mutta ilmeisesti tämä ei ole kovin yleistä. Koirat saattavat alueittan tappaa kettuja.
Helsingin taidemuseo HAM
Organisaatio
Taidemuseon johtajana oli Maija Tanninen-Mattila. Hän jäi eläkkeelle joulukuussa 2022. Uudeksi johtajaksi valittiin Arja Miller, jonka viisivuotinen kausi alkoi maaliskuussa 2023. Kaupungin taidemuseotoiminnasta ja kuvataidepolitiikasta vastaa Helsingin taidemuseon johtokunta, jonka puheenjohtaja on Thomas Wallgren.
Tiibetinkettu
Uhat ja suojelu
Laji ei kuulu CITES-sopimukseen. Kiinassa sitä esiintyy useilla suojelluilla alueilla. Varsinaiset suojelutoimet ovat kuitenkin vähäisiä. Muutamia kettuja on eri eläintarhoissa, mutta se ei ole osa järjestelmällistä lisääntymisohjelmaa.
Helsingin taidemuseo HAM
Organisaatio
Helsingin taidemuseo toimi Uudenmaan aluetaidemuseona vuodesta 1993 vuoteen 2020. Aluetaidemuseon tehtävä on ”edistää alueensa visuaalista kulttuuria, huolehtia alueen museotoiminnan keskinäisestä yhteistyöstä ja taiteeseen liittyvän tiedon saatavuudesta sekä antaa asiantuntija-apua toimialaansa liittyvissä kysymyksissä”. Siitä tuli 2020 alueellinen vastuumuseo uuden museolain myötä.
Julkinen taide
Helsingin taidemuseo huolehtii Helsingin kaupungin hallussa olevista julkisista veistoksista ja kaupungin muista taidekokoelmista. Noin 200 Helsingin puistoissa, kaduilla ja aukioilla olevista taideteoksista kuuluu Helsingin taidemuseon kokoelmiin. Lisäksi kokoelmiin kuuluvat myös kaupungin omistamiin kiinteistöihin hankitut teokset.
Kaupungin taidemuseo organisoi ja valvoo uusien julkisten taideteosten hankintaan, toteuttamiseen ja sijoittamiseen liittyviä hankkeita. Taidemuseo vastaa myös julkisten teosten kunnosta ja ylläpidosta sekä niiden rekisteröinnistä.
Kokoelma
Kaupungin taidemuseon kokoelmassa on yli 8 800 teosta, joita on saatu sekä lahjoituksina että ostamalla. Pääosa kokoelmasta on 1900–2000-luvun suomalaista taidetta, mutta mukana on myös ulkomaista taidetta ja vanhempia kotimaisia mestariteoksia. Kokoelmaa kartuttavat sekä taidemuseon omat hankinnat että lahjoitukset.
Huomattavimmat lahjoituskokoelmat ovat Katarina ja Leonard Bäcksbackan, Gösta Beckerin, Iris Roos-Hasselblattin, Elsa Arokallion, Aune Lindebergin, Katriina Salmela-Hasanin ja David Hasanin, Aune ja Elias Laaksosen sekä Martta ja Reino Sysin kokoelmat.
Noin 40 prosenttia taidemuseon kokoelmista on sijoitettu julkisiin tiloihin, katu- ja puistotiloihin sekä kaupungin virastoihin ja laitoksiin.
Näyttelypolitiikka ja avoimet tiedot
Taidemuseon näyttelyt ovat vaihtuvia taidenäyttelyitä. Museon näyttelypolitiikka ei ole sidottu aikaan eikä alueeseen. Museo saattaa toimia esimerkiksi nykytaiteen kentällä, populaarikulttuurin ilmiöissä, tai perinteisten kuvataiteiden alueella. Näyttelyohjelmaa leimaa kansainvälisyys ja yhteistyökumppaneita on Latinalaisesta ja Pohjois-Amerikasta Aasiaan ja Eurooppaan. Näyttelyissä on esillä teoksia omista kokoelmista. Kluuvin galleriassa esitetään ajankohtaista suomalaista nykytaidetta.
Taidemuseo tarjoaa avointa tietoa Helsingin taidemuseon näyttelyistä vuodesta 1976, taidemuseon prosenttiperiaatteella toteutetuista hankkeista vuodesta 1992 alkaen, sekä Helsingin julkisista veistoksista.
Kluuvin galleria
Helsingin taidemuseon näyttelytoiminta alkoi vuonna 1968 perustetussa Kluuvin galleriassa Unioninkadulla. Arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnittelemat näyttelytilat rakennettiin alun perin yksityistä galleriaa, Taidesalonkia varten. Tilat peruskorjattiin vuonna 1999. Ennen Meilahden museorakennuksen valmistumista kaupungin taidemuseo esitteli galleriassa vuosittain myös museon uusia taideostoja.
Helsingin taidemuseon johtokunta päätti kokouksessa 19.3.2014 siirtää Kluuvin gallerian toiminnan Tennispalatsiin. Siirto toteutetiin syksyllä 2015, kun taidemuseo avasi uudet remontoidut tilat Tennispalatsissa. Galleria toimii nykyisin nimellä HAM-galleria.
Taidemuseo Meilahdessa 1976–2012
Helsingin taidemuseon synty liittyi galleristi Leonard Bäcksbackan lahjoittamaan kokoelmaan, jota varten suunniteltu valkoinen taidemuseorakennus valmistui Meilahteen puiston keskelle vuonna 1976. Museorakennuksen suunnitteli arkkitehti Tero Aaltonen.
Meilahden museorakennuksessa havaittiin elokuussa 2010 mikrobipitoisuuksia, joiden takia rakennuksessa tehtiin remontti. Se alkoi marraskuussa 2010 ja päättyi huhtikuussa 2011. Rakennuksen ympärillä korjaukset jatkuivat syksyyn 2011. Helmikuussa 2012 museo tiedotti, että Meilahden museorakennuksen alakerrassa on jälleen havaittu poikkeavia mikrobipitoisuuksia. Kosteusvaurioiden ja poikkeavien mikrobipitoisuuksien johdosta taidemuseon johtokunnalle esitettiin, että koko Meilahden museotila suljetaan, ellei rakennusta saada kuntoon 13. toukokuuta 2012 mennessä. Lisäksi esitettiin, ettei Meilahteen tilanteen epävarmuuden takia sovita toistaiseksi näyttelyitä ja sinne jo sovitut projektit siirretään pidettäviksi Tennispalatsin tiloissa.
Vuosina 1976–2012 Meilahdessa järjestettiin 180 näyttelyä kotimaisesta ja ulkomaisesta taiteesta. Meilahdessa järjestettiin ensimmäinen suomalaisen ympäristötaiteen näyttely Siirrettävä tuonela vuonna 1983. Myös rakennusta ympäröivä puisto on ollut näyttelykäytössä.
Tennispalatsin tilat
Tennispalatsin funkkisrakennus valmistui vuonna 1937 alun perin Helsingin olympialaisia varten, ja sen alaosissa myytiin autoja, kun taas kaarihallissa pelattiin tennistä. Tennispalatsin soveltuvuutta kulttuurikäyttöön alettiin pohtia vuonna 1993, jolloin sinne suunniteltiin laajat tilat sekä Helsingin taidemuseolle että Kulttuurien museolle. Näyttelytilat Tennispalatsissa avattiin vuonna 1999.
Kävijät
Vuosina 2009–2011 taidemuseossa kävi noin 80 000–120 000 vierailijaa vuodessa.
Thomas Taylor
Elämä
Taylor syntyi Lontoossa ja opiskeli St Paul's Schoolissa. Hän omistautui klassisen kirjallisuuden ja matematiikan tutkimukselle. Hän työskenteli aluksi pankkivirkailijana. Myöhemmin hän pääsi Society for the Encouragement of Artin (Royal Society of Artsin edeltäjä) sihteeriksi, missä toimessa hän tutustui useisiin vaikutusvaltaisiin henkilöihin, ja mahdollisti käännöstensä julkaisemisen.
World Boxing Association
World Boxing Association (WBA), vuoteen 1962 saakka National Boxing Association (NBA), on yksi maailman suurimmista nyrkkeilyliitoista, joka järjestää myös lajin maailmanmestaruusotteluita. Vanhimpana nyrkkeilyliittona WBA pyrkii olemaan ammattilaisnyrkkeilyn ylin auktoriteetti. Liiton puheenjohtajana toimi vuodesta 1982 alkaen venezuelalainen Gilberto Mendoza kuolemaansa asti vuonna 2016. Hänen tilalleen nousi hänen poikansa Gilberto Mendoza Jr. WBA:n päämaja sijaitsee Panama Cityssä, Panamassa.
Thomas Taylor
Elämä
Taylor oli hellenistisen pakanuuden ja erityisesti Platonin ja uusplatonilaisten filosofisen järjestelmän ihailija ja kannattaja. Taylor ja hänen vaimonsa puhuivat kotona keskenään pelkästään klassista kreikkaa. Taylor oli myös aikansa kristillisyydessä näkemiensä turmeltuneisuuksien ja paheiden sekä sen pinnallisuuden, epäaitouden ja hengellisen tehottomuuden suorasanainen kriitikko. Taylorin mielipiteiden vuoksi häntä pilkattiin usein ja hänellä oli paljon vihollisia, vaikka monien muiden asioiden suhteen hän saikin hyvän vastaanoton.
World Boxing Association
Historiaa
NBA järjesti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruusottelun vuonna 1921. New Jerseyssä järjestetty raskaansarjan ottelu käytiin Jack Dempseyn ja Georges Carpentierin välillä.
Television yleistyessä 1950-luvulla nyrkkeily saavutti aiempaa suurempaa mielenkiintoa Yhdysvalloissa ja 1960-luvulle tultaessa laji oli saanut maailmanlaajuisen harrastajakunnan. 23. elokuuta 1962 kansallinen NBA muutti nimensä kansainväliseksi WBA:ksi.
Thomas Taylor
Elämä
Taylorin ystäviin Lontoossa kuului muun muassa eksentrinen matkailija ja filosofi John "Walking" Stewart. Taylor otti vaimoineen teini-ikäisen Mary Wollstonecraftin asumaan luokseen.
World Boxing Association
Historiaa
Vuoden 2009 kesäkuussa WBA nimitti liiton väliaikaisen mestarin Nikolai Valuevin liiton viralliseksi mestariksi Ruslan Tšagajevin B-hepatiittitartunnan vuoksi.
Thomas Taylor
Käännökset ja omat teokset
Taylorin tavoitteena oli kaikkien aikaisemmin kääntämättömien antiikin filosofisten teosten kääntäminen englanniksi. Platonin ja Aristoteleen lisäksi Taylor käänsi Prokloksen, Iamblikhoksen, Porfyrioksen, Apuleiuksen, Ocellus Lucanuksen ja muiden uusplatonilaisten ja pythagoralaisten teoksia.
World Boxing Association
Kritiikki
WBA-liiton toimintaa on arvosteltu paljon. Liitossa on enimmillään ollut jopa neljä jonkinlaista maailmanmestarin titteliä hallussaan pitävää raskassarjalaista.
Thomas Taylor
Käännökset ja omat teokset
Taylorin käyttämiä käsikirjoituksia oli toimitettu 1500-luvulta saakka, mutta niissä oli aukkokohtia. Taylorilla oli kuitenkin laajat tiedot platonilaisesta ajattelusta ja hän täydensi aukkokohtia oppineilla arvauksilla. Kun myöhemmin löydettiin parempia käsikirjoituksia, arvaukset osoittautuivat usein oikeiksi. Taylorin käännöksillä oli vaikutusta muun muassa William Blaken, Percy Bysshe Shelleyn ja William Wordsworthin ajatteluun. Yhdysvalloissa niitä lukivat muun muassa Ralph Waldo Emerson, Bronson Alcott ja G. R. S. Mead, H. P. Blavatskyn sihteeri.
World Boxing Association
Kritiikki
Ammattinyrkkeilyssä molemmat ottelijat ja promoottorit maksavat sanktiomaksuja ottelun järjestävälle liitolle. Maksut ovat järjestelypalkkioita. Molemmat ottelijat ja promoottorit maksavat tietyn prosentin tulevan ottelun kokonaispalkkioista. Näillä maksuilla liittojen liiketoimintaa rahoitetaan. Tämä osaltaan selittää hieman WBA-liiton epäjohdonmukaista toimintaa. Liiketoimintamalli, jossa maksuja peritään neljän eri mestarin otteluista on kannattavampi kuin sanktiomaksujen perintä yhden mestarin otteluista.
Thomas Taylor
Käännökset ja omat teokset
Taylor julkaisi myös useita omaperäisiä filosofisia teoksia, erityisesti Prokloksen ja Jamblikhoksen uusplatonismista, sekä matematiikkaa käsitteleviä teoksia.
World Boxing Association
Robert Heleniuksen tapaus
WBA on järjestänyt kaksi kertaa Pohjois-Amerikassa karsintaottelun pääsystä liiton raskaansarjan maailmanmestarin viralliseksi haastajaksi. Suomalainen Robert Helenius voitti näistä karsintaotteluista molemmat. Otteluiden panoksena ollutta virallisen haastajan eli Mandatory Challengerin asemaa ei Heleniukselle kuitenkaan myönnetty.
Ensimmäisen, vuonna 2020 käydyn, ottelun jälkeen WBA nimitti luvatun aseman sijaan Heleniuksen Gold Championiksi, eli liittonsa kultamestariksi ja poisti mielivaltaisesti Heleniuksen rankingistaan. Kultamestarin arvo ei sinällään tarkoita mitään, se on ainoastaan yksi liiton useista muodollisista maailmanmestarin tittelistä.
Yleisradio arveli, että syynä WBA:n epäjohdonmukaiseen toimintaan on nousevalle raskaansarjan kyvylle Adam Kownackille suunniteltu ura Pohjois-Amerikassa. Kownackin uran rakentaminen on sujunut hyvin. Puolalaiselle Kownack ille haettiin sopivaa ja hänen kannaltaan varmasti voitettavissa olevaa vastustajaa WBA-liiton asettamaan karsintaotteluun keväälle 2020. Vastustajaksi valittiin pääasiassa kahdestaan valmentajansa Johan Lindströmin kanssa harjoitteleva, tuolloin 36-vuotias Helenius, jonka parhaat päivät nyrkkeilijänä näyttivät olevan ohi.
Tappiottoman Kownackin taustajoukkojen näkökulmasta suunnitelma oli liki täydellinen. Kownack pääsisi yhden ottelun ottelun avulla viralliseksi haastajaksi maailmanmestaruusotteluun, jonka palkintoraha on merkittävä. Lisäksi ottelu Heleniusta vastaan vaikutti Kownackin taustajoukkojen näkökulmasta helpolta.
WBA-liiton suunnitelmat seuraavasta maailmanmestarin haastajasta epäonnistuivat Heleniuksen voiton myötä. Näin ollen Heleniuksesta tehtiin kultamestari, koska ottelunsa voittaneelle Heleniukselle oli annettava palkinnoksi edes jotain. Lisäksi Helenius poistettiin liiton rankingista ja laitettiin listauksen yläpuolelle niin sanotusti kellumaan.
Heleniuksen ja Kownackin välinen ottelusopimus sisälsi uusintaotteluun velvoittavan pykälän, jonka tappion kärsineen Kowanackin taustajoukot halusivat panna täytäntöön. Koronaviruspandemiasta johtuen uusintaottelu siirtyi useasti, ja se toteutui lopulta lokakuussa 2021. Helenius harjoitteli ottelua varten ahkerasti, palasi Pohjois-Amerikkaan ja voitti Las Vegasissa Kownackin ylivoimaisesti jo toisen kerran.
Tammikuun 2022 lopulla Yleisradio arvioi, että WBA-liiton raskaansarjan niin kutsutusta supermestaruudesta, eli kiistattomasta mestaruudesta ottelevat seuraavaksi todennäköisimmin uusintaottelun sisältävän ottelusopimuksen mukaisesti mestari Oleksandr Usyk ja haastaja Anthony Joshua. Seuraavaksi olisi määrä tulla Robert Heleniuksen vuoron, mutta tätä on pidetty epävarmana WBA:n epäjohdonmukaisen toiminnan vuoksi.
Lawrence Lessig
thumb|210px|Lawrence Lessig. Lawrence Lessig (s. 3. kesäkuuta 1961) on oikeustieteen professori Stanfordin yliopistossa. Lessig on tutkinut erityisesti tekijänoikeus- ja tavaramerkkisäännöksiä internetin aikana.