cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jone Nikula
Yksityiselämä
Nikula avioitui tanssija Hanna Karttusen kanssa elokuussa 2014. Aiemmin hän on ollut kihloissa juontaja Ellen Jokikunnaksen kanssa.
Nikula on sotilasarvoltaan reservin kapteeni.
Oulun Lippo
Oulun Lippo on oululainen pesäpalloseura, jonka miesten joukkue pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykköspesiksessä kaudella 2023. Naisten joukkue Lipottaret luopui sarjapaikastaan Superpesiksessä kauden 2018 jälkeen. Lippo pelaa kotiottelunsa Raksilan pesäpallostadionilla. thumb|right|250px|Oulun Lipon vanha logo
Historia
thumb|right|250px|Lipon ulkopelaajia aikalisällä kaudella 2008. thumb|right|250px|Oulun Lipon kotikenttä.
Oulun Lippo perustettiin vuonna 1955 taustavoiminaan silloiset Oulun Pyrinnön ja Oulun Työväen Palloilijoiden pesäpalloilijat. Seuran perustamisen jälkeen piti pesäpallon erikoisseuralle saada vielä osuva nimi. Toimikunta sai erilaisia ehdotuksia, joita olivat mm. Pesäveikot, Mailaveikot ja Lippoveikot. Pentti Palinsaari keksi lyhyen ja ytimekkään Lipon, joka pohdinnan jälkeen valittiin seuran nimeksi. Lipon ensimmäisen virallisen juoksun toi Jorma Ollanketo ja sen löi Matti Karppinen.
Lippo on yksi valtakunnallisesti menestyneimpiä pesäpalloseuroja. Seuran miesten joukkue on voittanut neljä Suomen mestaruutta (1971, 1972, 1994, 1998), yhden hopean (1995) ja kolme pronssia (1974, 1993, 2000). Lipon naiset ovat voittaneet kultaa kahdesti (1994, 1995), viidesti hopeaa (1964, 1996, 1998, 1999, 2000) ja neljästi pronssia (1968, 1969, 1993, 1997). Hallimestaruuden Lipon miehet ovat voittaneet kuudesti ja naiset viisi kertaa. Lisäksi Lipon miehet voittivat jo lakkautetun Suomen Cup -tittelin vuosina 1971 ja 1979.
Ensimmäinen mestaruus varmistui, kun Lippo voitti kotonaan Seinäjoen juoksuin 5–3. Mitalit jaettiin kuitenkin vasta seuraavana viikonloppuna Haminassa, jossa mestarijoukkue kaatoi Haminan numeroin 5–3.
Lipon miesten vuosien 1971 ja 1972 miehistöissä oli kymmenen pelaajaa, jotka olivat mestarijoukkueissa mukana molemmilla kerroilla. Lipon 1970-luvun menestys sai jatkoa vielä vuonna 1974, kun joukkue taisteli pronssia.
Rämmittyään lähes koko 1980-luvun Suomen sarjassa, Lippo nousi takaisin pääsarjaan kaudeksi 1990. Jo kolmannella kaudellaan 1992 Lippo järjesteli jymy-yllätyksen pudottamalla edelliskauden mestarin Imatran jatkosta ja seuraavalla kaudella Lippo paranteli edelliskauden sijoitustaan pykällä palaten mitalikantaan 19 vuoden tauon jälkeen.
Vuotta myöhemmin Lipon uusi nousukausi huipentui unohtumattomasti mestaruusjuhlintaan. Lippo selvitti tiensä finaaliin lyömällä Alajärven Ankkurit kahdesti lukemin 2–0. Finaaleissa Hyvinkää taipui sekä kotona että vieraissa puhtain lukemin 2–0, joten mestaruutta päästiin juhlimaan ensimmäisen kerran 22 vuoteen.
Seuraava vuosi muistetaan Lipon ja Sotkamon Jymyn huikeasta voimien mittelöstä. Kaksikko oli jo runkosarjassa ylivertainen, Lipon paremmuuden ratkettua yhdellä pisteellä. Tämä merkitsi myös edelleen voimassa olevaa Superpesiksen runkosarjan piste-ennätystä: 75 pistettä. Pudotuspeleissä Lippo raivasi tieltään Loimaan ja Hyvinkään ylivoimaisella tyylillä, mutta ei enää finaaleissa pystynyt kunnolla haastamaan Sotkamoa, joka iski Lipon kanveesiin otteluvoitoin 3–1.
Muutaman kuivemman kauden jälkeen Lippo palasi murskaavasti kultakantaan kesällä 1998. Joukkue oli jo runkosarjassa täysin ylivoimainen ja pudotuspeleissä kaatuivat vaivatta niin Kankaanpää, Sotkamo kuin finaaleissa Helsinki. Kultamitalijuhlien aikaan julkisuuteen levisi tieto, että Lippo oli mestaruuskaudella ollut osallisena sopupeliskandaalissa.
Kaudella 2000 voitetun pronssin jälkeen Lipon menestys alkoi hiipumaan. Syynä tähän ovat olleet seuran vuosia jatkuneet talousvaikeudet. Lokakuussa 2010 seura ilmoitti luopuvansa paikasta miesten Superpesiksessä. Lipon johto kertoi sarjapaikasta luopumisen yhteydessä Lipon velkojen olevan miljoonaluokkaa.
Oulun Lippo juniorit ry peri Oulun Poltteen sarjapaikan Ykköspesiksessä, kauden 2010 jälkeen. Marraskuussa 2010 joukkueen taustaorganisaatioksi perustettiin uusi Lippo Pesis ry nimeä kantava yhdistys. Lippo nousi takaisin Superpesikseen kaudelle 2016. Oulun Lippo koki uudelleen talousvaikeuksia, ja muun ohella Oulun kaupungilla oli sille perittäviä kenttämaksuissa. Syksyllä 2018 Lippo ajautui velkajärjestelyyn, ja myöhemmin se hakeutui konkurssiin. Lippo Pesiksen sarjapaikka Ykköspesiksessä siirtyi Oulun Lippo Junioreille.
Suurkaupungin seurana Lippo on ollut viime vuosikymmenten aikana yksi valtakunnan suurimpia yleisömagneetteja. Oulun Lipon miesjoukkueen katsojaennätys 7 280 on vuodelta 1995 miesten Superpesiksen ottelusta Lippo - Jymy.
Lipottaret
Lipottaret on toiminut Oulun Lipon naisjaostona. Lipottaret luopui sarjapaikastaan Superpesiksessä, kauden 2010 jälkeen, taloudellisten syiden takia. Vuonna 2014 perustetun Oulun Lipottaret ry:n naisjoukkue nousi Superpesikseen kaudeksi 2017. Lipottaret luopuivat sarjapaikastaan syksyllä 2018, koska monet pelaajista siirtyivät pelaamaan muihin joukkueisiin. Taustalla häämöttävät myös seuran taloudelliset vaikeudet.
Palkitut
Etenijäkuningas:
Etenijäkuningatar:
Lyöjäkuningatar:
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Kultainen räpylä:
Vuoden pelinjohtaja:
Saavutukset
Miehet
Naiset
Stefan Ilić
Stefan Ilić (s. 27. maaliskuuta 1990 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia) on serbialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:n Milano Rossoblussa.
Seuraura
Ilić on HK Beostarin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Serbian pääsarjassa kaudella 2006–2007. Kesken kolmannen kautensa 2008–2009 Ilić vaihtoi sieltä KHK Crvena Zvezdaan. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi pelaamaan kansainvälistä Slohokej Ligaa HK Partizan Belgradiin, jossa ensimmäinen kausi päättyi toiseen sijaan ja kaksi seuraavaa mestaruuteen. Slohokej Ligan loputtua Ilić jatkoi kaudella 2012–2013 joukkueessa Serbian pääsarjassa. Hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden.
Kaudeksi 2013–2014 Ilić siirtyi Italian kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolla isänsä Nenadin valmentamaan HC Vareseen. Joukkue kuitenkin lainasi hänet lokakuussa kymmenen ottelun ajaksi Italian pääsarjaan Elite.A:han Milano Rossoblun joukkueeseen. Kaudeksi 2014–2015 Ilić siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella HC Valpelliceen. Kaudella 2015–2016 hän voitti Italian cupin. Kaudeksi 2016–2017 Ilić palasi vuoden mittaisella sopimuksella Milano Rossobluun pelaamaan Italian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie B:hen.
Maajoukkueura
Ilić edusti Serbiaa I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 (A-lohkon pronssia), 2009 (A-lohkon kultaa) ja 2011 (A-lohkon pronssia) sekä IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013, 2014 (pronssia), 2015 (pronssia) ja 2016, joista viimeisimmässä turnauksessa hän toimi joukkueensa varakapteenina. Ilić pelasi myös Vancouver olympiakisojen 2010 ja Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.
Ilić pelasi myös alle 20-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010 sekä III-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008 voittaen hopeaa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2007 ja III-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008 voittaen B-lohkon kultaa. Vuonna 2006 Ilić edusti alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vielä Serbia ja Montenegroa.
Muuta
Ilićin isä Nenad on entinen Jugoslavian maajoukkuekiekkoilija.
Eksaktit tieteet
Eksaktit tieteet tarkoittavat tieteitä, joissa havainnoissa, ennusteissa ja tuloksissa saavutetaan tarkasti mitattavia arvoja. Eksakteissa tieteissä käytetään usein huolellisesti järjestettyjä kokeita ja järjestelmällisiä menetelmiä virheellisten hypoteesien karsimiseksi. Eksaktiuden vaatimus sisältää ajatuksen, että eksaktin tieteen tulokset ovat testattavia ja siten luotettavia. Tyypillisiä esimerkkejä eksakteista tieteistä ovat luonnontieteet fysiikka, kemia ja biologia. Matematiikan laskemisesta tieteiden joukkoon on eri kantoja johtuen sen perustumisesta aksioomille eli peruslauseille pikemminkin kuin havainnoille, mutta ainakin eksaktit tieteet hyödyntävät matematiikkaa menetelmänä. Eksaktien tieteiden ulkopuolelle lasketaan usein jäävän ainakin humanistiset tieteet ja yhteiskuntatieteet. Englanniksi tiedettä tarkoittava sana science viittaa vahvasti eksakteihin tieteisiin kun taas muista Suomessa tieteiksi kutsutuista aloista käytetään usein sanaa art.
Viinikumi
thumb|Viinikumimakeisia. Viinikumit ovat venyviä ja kiinteitä makeisia. Nimestään huolimatta makeiset eivät sisällä viiniä. Viinikumit valmistetaan liivatteesta, sekoitettuna makeutusaineisiin, aromeihin sekä väriaineisiin. Viinikumimakeisia valmistavat esim. Haribo ja Trebor Bassett.
Dixiecrat
Dixiecrat-nimityksen alkuosa viittaa Etelä-Yhdysvaltojen lempinimeen Dixie.
Belgian Grand Prix 2017
Belgian Grand Prix 2017 (virallisesti 2017 Formula 1 Pirelli Belgian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 12. osakilpailu, joka ajettiin 27. elokuuta Circuit de Spa-Francorchamps’n moottoriradalla Belgiassa.
Kilpailun aika-ajoissa Lewis Hamilton saavutti 68. paalupaikkansa, mikä sivusi Michael Schumacherin ennätystä paalupaikkojen määrässä.
Belgian kilpailun voittoon ajoi Lewis Hamilton ennen Sebastian Vetteliä ja Daniel Ricciardoa.
Rengasseokset
Formula 1 -sarjassa kaudella 2017 on käytössä seitsemän erilaista rengassarjaa: viidet renkaat on tarkoitettu kuivalle kelille ja väli- ja sadekelin renkaat märälle radalle. Pirelli valitsi kauden kahdenteentoista osakilpailuun kuivan kelin rengasseoksista violettiraitaiset ultrapehmeät renkaat, punaraitaiset superpehmeät renkaat sekä keltaraitaiset pehmeät renkaat. Sääntöjen mukaan Pirelli toimittaa kilpailuviikonloppuun talleille kolme sadekelin rengassarjaa, neljä välikelin rengassarjaa ja yhden rengassarjan jokaisesta kolmesta kuivan kelin rengasseoksesta. Lisäksi tallit saavat vapaasti valita 10 rengassarjaa kolmesta Pirellin valitsemasta kuivan kelin rengasseoksesta.
Niklas Hagman
Niklas Hagman (s. 5. joulukuuta 1979 Espoo) on uransa jo lopettanut suomalainen toisen polven jääkiekkoilija. Hagman teki pitkän uran NHL:ssä, jossa hän pelasi kymmenen kautta viidessä eri seurassa.
Niklas Hagman on ensimmäisen Suomessa kiekko-oppinsa saaneen NHL-pelaajan Matti Hagmanin poika. Isän lempinimestä ”Hakki” juontuu myös Niklaksen lempinimi ”Pikku-Hakki”. Matti ja Niklas olivat ensimmäiset suomalaiset isä ja poika, jotka ovat pelanneet NHL:ssä.
SM-liiga (1997–2001)
Ennen SM-liigauraansa Hagman pelasi HIFK:n juniorijoukkueissa. Hän pelasi ensimmäiset kahdeksan liigaotteluaan SM-liigassa HIFK:ssa kaudella 1997–1998, mutta pelasi vielä suurimman osan peleistä A-junioreissa. Kaudella 1998–1999 Hagman ehti pelata HIFK:ssa liigajoukkueessa 17 ottelua kunnes joukkue vuokrasi hänet kesken kauden Bluesiin, jossa hän vietti loppukauden pelaten 14 ottelua.
Florida Panthers varasi Hagmanin NHL:n varaustilaisuudessa 1999 kolmannella varauskierroksella varausnumerolla 70. Hagmanilla oli juniori-iän jälkeen hankaluuksia löytää pelipaikkaa pääkaupunkiseudun liigajoukkueista, joten hän siirtyi Juhani Tammisen oppiin Oulun Kärppiin kausiksi 1999–2001, joista ensimmäisellä hän oli mukana nostamassa Kärppiä I-divisioonasta SM-liigaan. Hagman teki sopimuksen TPS:n kanssa kaudesta 2001–2002, mutta hän saikin sopimustarjouksen Florida Panthersista ja siirtyi NHL:ään syksyllä 2001.
NHL (2001–2011)
Hagman pelasi tulokaskaudellaan 78 NHL-ottelua ja maaliskuussa 2002 hänet valittiin kuukauden tulokkaaksi hänen tehtyään kuukauden aikana 10 pistettä 14 pelissä. Seuraavien kahden kauden aikana Hagman ei yltänyt tulokaskautensa tehoihin, mutta jatkoi Floridan vakiokokoonpanossa pelaten kaudella 2002–2003 yhteensä 80 ottelua pistein 8+15=23 ja kaudella 2003–2004 75 ottelua pistein 10+13=23.
Kauden 2004–2005 työsulun ajaksi Hagman siirtyi Sveitsin pääsarjaan HC Davosiin ja muodosti siellä sarjan kovimman ketjun yhdessä Joe Thorntonin ja Rick Nashin kanssa. Kolmikko johdatti Davosin Sveitsin mestaruuteen ja Hagman teki pudotuspeleissä kymmenen maalia.
Kaudeksi 2005–2006 Hagman palasi Floridaan, muttei pelannut kautta loppuun joukkueessa, sillä hänet kaupattiin Dallas Starsiin seitsemännen kierroksen varausoikeutta vastaan. Hagman pelasi Floridassa yhteensä 263 ottelua. Ensimmäisellä täydellä Dallas-kaudellaan 2006–2007 Hagman rikkoi ensimmäistä kertaa urallaan kymmenen maalin rajan NHL:ssä tehden 17 maalia. Seuraavalla kaudella hän sai vielä lisää peliaikaa ja teki 27 maalia ja 41 pistettä.
Kesällä 2008 Hagman teki 12 miljoonan dollarin arvoisen neljän vuoden sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Tammikuussa 2010 Toronto Maple Leafs ja Calgary Flames suorittivat seitsemän pelaajan vaihtokaupan, jonka seurauksena myös Hagman vaihtoi seuraa Torontosta Calgaryyn.
Calgary Flames asetti Hagmanin waivers-siirtolistalle marraskuussa 2011, ja 14. marraskuuta 2011 Anaheim Ducks poimi hänet re-entry –waivers-listalta. Hagman pelasi loppukauden Anaheimissa tehden 63 ottelussa tehot 8+11=19.
Paluu SM-liigaan (2013–2014)
Heinäkuussa 2013 julkistettiin Hagmanin sopimus Porin Ässien kanssa. SM-liigassa hän on ollut tehopörssin kärjessä ja hänet palkittiin lokakuussa 2013 kuukauden pelaajana hänen tehtyään kuun 12 ottelussa tehot 10+4=14.
Paluu KHL:ään (2014–2016)
Keväällä 2014 Hagman solmi KHL-joukkue Jokereiden kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Keväällä 2016 Jokerit ilmoitti, ettei se tarjoa Hagmanille jatkosopimusta. Kaudella 2014–15 hän pelasi runkosarjassa 46 ottelua, joissa teki 19 maalia ja antoi 9 maaliin johtanutta syöttöä. Pudotuspeleissä Hagman pelasi 10 ottelua tehoin 2+0. Seuraavalla kaudella hän esiintyi 44 runkosarjan ottelussa, joissa hän teki tehot 5+9. Pudotuspeleissä hän pelasi viisi ottelua tehden niissä kaksi maalia.
Kärppien paluumuuttajaksi 2016 ja HPK:n riveihin 2017
Niklas Hagmanin yllättävä paluu Oulun Kärppiin jäi lyhykäiseksi. Hän liittyi oululaisseuran vahvuuteen lokakuussa 2016 loppukauden kattavalla sopimuksella ja ehti edustaa Kärppiä 14 SM-liigan runkosarjan pelissä. Sopimus sisälsi marraskuun loppuun saakka ulottuvan koeajan, jonka puitteissa Kärpistä tiedotettiin 28. marraskuuta, ettei try out-muotoista pelaajasopimusta enää jatkettu marraskuun jälkeen. Hagman esiintyi Kärpissä varsin vaatimattomasti, sillä hän keräsi pelaamissaan 14 ottelussa 6 tehopistettä (2+4).
Yle Urheilu tiedotti 18. tammikuuta 2017, että Hagman on saanut pestin Hämeenlinnan Pallokerhon edustusmiehistön riveihin loppukauden kattavalla sopimuksella. HPK:n päävalmentaja Antti Pennanen ilmoitti myös, että Hagman toivoi pääsevänsä pelaamaan nimenomaan HPK:n miehistössä.
Joulukuussa 2017 Hagman ilmoitti lopettavansa jääkiekkouransa.
Maajoukkueura
Hagman edusti Suomea ensimmäisen kerran arvoturnauksessa nuorten MM-kilpailuissa 1998. Suomi voitti kisoissa maailmanmestaruuteen, kun Suomi voitti Venäjän jatkoajalla finaalissa. Hagman ohjasi Olli Jokisen laukoman kiekon maaliin onnekkaasti lonkallaan jatkoajalla ajassa 73.41. Hagman oli mukana nuorten kisoissa myös seuraavana vuonna ja oli Suomen toiseksi paras pistemies Eero Somervuoren jälkeen.
Hagman osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin myös vuosina 2003, 2004 ja 2005 ilman mainittavaa menestystä. Vuonna 2004 Hagman jätettiin viiden ottelun jälkeen pelaavan kokoonpanon ulkopuolelle, kun Jari Viuhkolan kisapassi leimattiin. Hagman oli Suomen joukkueessa lisäksi World Cupissa 2004 ja Torinon olympialaisissa 2006, josta Hagman voitti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, kun Suomi voitti hopeaa.
Yksityiselämä
Hagman oli naimisissa vuoden 2003 Miss Suomen ensimmäisen perintöprinsessan Piritta Hagmanin (o.s. Hannula) kanssa. He avioituivat kesällä 2006 mutta jättivät avioerohakemuksen yhdessä maaliskuussa 2018 ja lopullinen ero astui voimaan joulukuussa 2018. Heillä on kolme lasta, Lukas (s. 2007), Lila (s. 2009) ja Eliana (s. 2012). Hagmanin eno Kai Haaskivi on entinen jalkapalloilija. Hagman osallistui Tanssii tähtien kanssa -tv-ohjelmaan syksyllä 2020, mutta joutui jättämään ohjelman finaalissa sairastuttuaan koronavirukseen. Niklas Hagmanin täti on entinen pikajuoksija Riitta Salin.
Burjatian lippu
thumb|250px|Burjatian lippu Burjatian lippu on Venäjään kuuluvan Burjatian tasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 29. lokakuuta 1992 ja sen mittasuhteet ovat 1:2.
Lipussa on kolme vaakaraitaa väreiltään sininen, valkoinen ja keltainen. Sininen raita on kaksi kertaa paksumpi kuin muut raidat. Lipun sininen väri on burjaattien kansallisväri ja se symboloi myös rehellisyyttä ja uskollisuutta (erään tulkinnan mukaan sininen symboloi taivasta ja Baikaljärveä). Valkoinen symboloi korkeaa moraalia, onnea, rauhaa, hyvinvointia, rauhallisuutta, yhtenäisyyttä ja eheyttä. Väriyhdistelmä sininen-valkoinen viittaa myös Venäjän lippuun. Keltainen symboloi vapautta ja vaurautta, kuten myös lamalaisuutta ja buddhalaisuutta. Sinisessä raidassa on soyombo-symboli, johon on kuvattu kolmiliekkinen tulen liekki, aurinko ja kuu. Tulenliekin kolme kielekettä symboloivat menneisyyttä, nykyisyyttä ja tulevaa. Aurinkoa pidetään elämän lähteenä ja kuu on burjaattien kunnioituksen kohde.
Olankohotus
Olankohotus on lihaskuntoharjoite, joka harjoittaa epäkäslihaksia. Se suoritetaan seisten suorassa ja kädet suorana vartalon molemmin puolin. Liikkeessä kohotetaan olkapäitä niin korkealle kuin mahdollista ja lasketaan ne alas liikuttamatta mitään muuta ruumiinosaa. Käsivartta ei saa taivuttaa kyynärpään kohdalta liikettä suoritettaessa.
Liikkeessä voi käyttää vastuksena levytankoa. ja sen voi suorittaa myös smith-laitteessa. Levytangon kanssa suoritettaessa on sama, pidetäänkö tankoa reisien edessä vai takana. Vastuksena toimii myös kaksi käsipainoa tai kahvakuulaa.
Jean Cariou
Jacques ”Jean” Cariou (23. syyskuuta 1870 Peumérit – 7. lokakuuta 1931 Toulon) oli ranskalainen ratsastaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja sai siellä kultaa esteratsastuksessa, hopeaa joukkue-esteratsastuksessa ja pronssia kenttäratsastuksessa. Lisäksi hän oli neljäs joukkuekenttäratsastuksessa ja 14:s kouluratsastuksessa. Este- ja kouluratsastuksessa hän kilpaili hevosella Mignon ja kenttäratsastuksessa hevosella Cocotte.
Ammatiltaan Cariou oli sotilas ja hänet ylennettiin lopulta everstiluutnantiksi.
Lewis Addison Armistead
Lapsuus ja nuoruus
Lewis A. Armistead, ystävien keskein "Lo" (Lothario, kyseessä oli ironinen vitsi, koska hän oli ujo ja leskimies eikä naistenmies) syntyi New Bernissä Pohjois-Carolinassa Walker Keith Armisteadin ja Elizabeth Armisteadin pojaksi. Walker Armistead ja hänen viisi veljeään palvelivat vuoden 1812 sodassa ja yksi heistä, majuri George Armistead, oli komentajana Fort McHenryssä brittien hyökkäyksen aikana mitkä inspiroivat sanoja "tähtilippu". Lewis meni Yhdysvaltain sotilasakatemiaan, mutta erotettiin kurittomuuden takia, koska oli rikkonut lautasen kadettitoverinsa Jubal Earlyn pään yläpuolella. Hänellä oli myös akateemisia vaikeuksia, kuten ranskankielessä, ja useiden historioitsijoiden mukaan akateeminen epäonnistuminen olikin syynä hänen lähtöönsä West Pointista. Hänen vaikutusvaltainen isänsä onnistui saamaan pojalleen kakkosluutnantin palvelussopimiksen 6. USA:n jalkaväkeen 10. heinäkuuta 1839, samaan aikaan kun hänen toverinsa olivat tuskin valmistuneet. Hänet ylennettiin 1. luutnantiksi 30. maaliskuuta 1844. Meksikon-Yhdysvaltain sodassa hänet ylennettiin kapteeniksi Contrerasin ja Churubuscon taisteluihin, ja hän haavoittui Chapultepecissa, ja palveli majurina Molino del Reyn ja Chapultepecin taisteluissa. Hänet ylennettiin kapteeniksi maaliskuussa 1855.
Sotilasuran alku
Armistead palveli ystäviensä John F. Reynoldsin ja Winfield Scott Hancockin kanssa kersanttina Los Angelesissa Kaliforniassa ennen sisällissotaa. Todistajat sanoivat, että jäähyväisjuhlassa ennen Armisteadin lähtöä Konfederaation armeijaan hän sanoi Hancockille, että jos nostaisi kätensä tätä vastaan taistelussa, "Jumala saa iskeä minut kuoliaaksi."
Sisällissota
Kun USA:n sisällissota syttyi, Armistead matkasi itään ja sai nimityksen majuriksi, mutta ylennettiin nopeasti everstiksi 57. Virginian jalkaväkirykmenttiin. Hän palveli länsi-Tennesseessä, mutta palasi pian itään Robert E. Leen komentamaan Pohjois-Virginian armeijaan. Hän taisteli prikaatikenraalina Leen alaisena Seven Pinesissä, Seven daysin taistelussa (missä hänet valittiin johtamaan nuolenkärkenä veristä ja järjetöntä hyökkäystä Malvern Hilliin) ja toisessa Bull Runin taistelussa. Antietamin taistelun jälkeen hän oli kenraalimajuri George Pickettin joukoissa Fredericksburgissa. Hän oli James Longstreetin joukoissa lähellä Norfolkia, Virginiassa kesällä 1863, eikä ollut mukana Chancellorsvillessä.
Gettysburgin taistelu
Gettysburgin taisteluun Armisteadin prikaati saapui 2. heinäkuuta 1863, taas kerran Pickettin divisioonassa. Hän haavoittui kuolettavasti seuraavana päivänä johtaessaan prikaatiaan lähellä unionin joukkojen keskustaa Pickettin hyökkäyksessä. Hänen prikaatinsa, jota Armistead johti heiluttaen hattuaan miekkansa kärjessä, saavutti kivimuurin, mikä sijaitsi "kolmiossa", joka oli hyökkäyksen päämäärä. Prikaati pääsi pisimmälle hyökkäyksessä kuin kukaan toinen ja tapausta onkin joskus kutsuttu "Konfederaation korkeaksi nousuvedeksi". Pohjoisvaltioiden vastahyökkäys esti kuitenkin etenemisen hyvin nopeasti. Armisteadia ammuttiin kolme kertaa heti muurin ylityksen jälkeen. Unionin kapteeni Henry H. Bingham kertoi että hänen vanha ystävänsä kenraali Hancock oli komentanut pohjoisvaltioiden puolustuslinjaa, mutta hänkin oli haavoittunut. Tästä kohtauksesta on tehnyt kuolemattoman kirjailija Michael Shaara novellissaan "The Killer Angels", jossa Armistead on päähenkilö. Armistead kuoli unionin kenttäsairaalassa kaksi päivää myöhemmin.
Lewis Armistead on haudattu setänsä, everstiluutnantti George Armisteadin, Fort McHenryn komentajan viereen, Old Saint Paulsin hautausmaalle, Baltimoreen Marylandiin.
Shinai
thumb|300px|Bambusta tehty Shinai thumb|200px| Vasemmalla [[kata-harjoittelussa käytettävä tammipuinen lyhyt harjoittelumiekka kodachi ja oikealla tankendōssa shinain kaltainen lyhyt bambumiekka ''tanchikutō]] Shinai on harjoittelumiekka, jota käytetään pääasiassa kendossa.
Shinai koostuu neljästä bambusäleestä, jotka on saatu halkaisemalla bambu pitkittäin. Nämä on liitetty yhteen nahkasuikaleilla (kärjessä eli saki-gawassa yksi ja kahvassa tsuka-gawassa toinen). Shinaissa on usein metallista tehty chigiri, joka auttaa oikeassa asettumisessa. Shinaita pitää kasassa myös kärjestä kahvaan jännitetty siima eli tsuru. Shinaita valmistetaan myös hiilikuidusta. Suomessa kendo-miekkoja on käytetty myös pahoinpitelyrikoksissa.
Aiheesta muualla
Shinain huolto-ohjeita
Resurssi
Resurssit ovat taloustieteessä kansantalouden tai talousyksikön voimavarat. Siihen sisältyvät kyseisen yksikön aineelliset ja aineettomat välineet sekä keinot, joilla talousyksikkö voi päästä tavoitteisiinsa. Resursseja ovat luonnonvarat, työresurssit (työvoima), pääomaresurssit ja henkilöstöresurssit. Henkilöstöresursseina pidetään myös henkilökohtaisia ominaisuuksia kuten tieto-osaamista, taitoja ja aloitteellisuutta. Oma osuutensa tavoitteisiin pääsemisessä on myös työnjohdon ja organisoinnin tehokkuudella.
John F. Kennedy
John Fitzgerald Kennedy (tunnettiin myös lyhenteellä JFK ja lempinimellä Jack, 29. toukokuuta 1917 Brookline, Massachusetts, Yhdysvallat – 22. marraskuuta 1963 Dallas, Texas, Yhdysvallat) oli Yhdysvaltain 35. presidentti (1961–1963). Kennedy oli historian nuorin Yhdysvaltain presidentiksi valittu sekä ensimmäinen katolinen. Hänen presidenttikautensa suuria tapahtumia olivat Sikojenlahden maihinnousu, Kuuban ohjuskriisi, Vietnamin sodan laajeneminen sekä Neuvostoliiton kanssa solmittu osittainen ydinkoekielto. Kennedy salamurhattiin Dallasissa Texasissa 22. marraskuuta 1963.
Kennedyä on usein arvosteltu monista toimistaan, mutta hän oli sekä virkakaudellaan että vielä nykyisinkin Yhdysvaltain suosituimpia toisen maailmansodan jälkeisiä presidenttejä. Häntä on arvostettu erityisesti karismaattisena ja innostavana, edistysuskoisena kansanjohtajana.
Lapsuus
Perheessä oli yhdeksän lasta, joista John oli toiseksi vanhin. Johnin sisarukset vanhimmasta nuorimpaan olivat Joe nuorempi, Rosemary, Kathleen, Eunice, Pat, Robert, Jean ja Edward. Robertista tuli myöhemmin Kennedyn hallituksen oikeusministeri ja Edwardista senaattori.
John kärsi äitinsä mukaan lapsena monista lastentaudeista ja oli lähellä kuolemaa. Toistuvan sairastelunsa johdosta John oli jo lapsena hyvin ahkera lukija. Erityisesti hän oli kiinnostunut historiaan liittyvästä kirjallisuudesta kuten seikkailu- ja ritarikertomuksista ja elämäkerroista. Yksi hänen suosikkikirjoistaan oli kertomus Kuningas Arthurista ja pyöreän pöydän ritareista.
Nuoruus ja opinnot
John aloitti 13-vuotiaana opinnot connecticutilaisessa Canterburyn koulussa. Sairastuttuaan seuraavana keväänä hän sai kotiopettajan ja pääsi syksyllä yliopistoon johtavaan Choaten kouluun. John pääsi koulunsa jalkapallojoukkueeseen vaikka sairastelikin yhä paljon. Hän teki opettajiinsa ja opiskelutovereihinsa vaikutuksen persoonallisuudellaan ja älykkyydellään, mutta hänen arvosanansa olivat keskimääräistä hiukan heikommat. John valmistui koulusta yhdessä isoveljensä kanssa 1935. Saman vuoden syyskuussa hänen oli tarkoitus aloittaa vuoden opiskelut Lontoossa talouskoulussa, mutta keltatautiin sairastuminen keskeytti opinnot ensimmäisen kuukauden jälkeen, ja hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin.
Kennedy hyväksyttiin Princetonin yliopistoon, ja hän aloitti siellä opinnot hiukan muiden jäljessä. Uusi sairastuminen keskeytti hänen opintonsa kuitenkin joulukuussa, ja Kennedy muutti Arizonaan toipumaan. Toivuttuaan hän lähti jatkamaan opintojaan Harvardissa ja kirjoittautui sinne seuraavana lukuvuonna. Harvardissa Kennedy yritti tulla valituksi kurssinsa puheenjohtajaksi ja ylioppilaskunnan edustajistoon mutta hävisi. Hän joutui lopettamaan jalkapallon harrastamisen loukattuaan selkänikamansa pelissä; tämä selkävaiva oli hänen kiusanaan koko hänen loppuelämänsä. Lukukausien välillä Kennedy matkusteli ystävänsä kanssa Euroopassa. Pääaineekseen hän valitsi hallinto-opin ja suunnitteli sanomalehtimiehen uraa.
Kennedy toimi vuonna 1938 isänsä sihteerinä tämän ollessa Yhdysvaltain Yhdistyneen kuningaskunnan -suurlähettiläs.
Kennedy valmistui Harvardista 1940. Laudaturtyössään hän käsitteli syitä, joiden vuoksi Englanti ei ollut varustautunut riittävästi Hitlerin Saksaa vastaan. Työ sai arvosanakseen magna cum laude, ja Kennedy koko opintojensa yleisarvosanaksi cum laude approbatur. Kennedy laajensi laudaturtyötään, ja se julkaistiin kirjana Miksi Englanti nukkui heinäkuussa 1940. Kirja sai hyvät arvostelut ja myi hyvin, osaksi isä Joen markkinointityön ansiosta. Syksyllä 1940 Kennedy kirjoittautui Stanfordin yliopistoon talouden, finanssipolitiikan ja liikkeenjohdon luennoille. Hän kuitenkin lopetti jo ensimmäisen lukukauden jälkeen ja lähti perheensä seuraksi Etelä-Amerikkaan.
Sotapalvelus
2.8.1943 Aliluutnantti Kennedyn komentama PT 109 törmäsi yön pimeydessä japanilaisen hävittäjän Amagirin kanssa  Salomonsaarten aluevesillä. Kennedy johdolla törmäyksestä selvinneet 10 miehistön jäsentä pelastautuivat uimalla vajaan 6 kilometrin päässä olleelle saarelle. Sodan päätyttyä Kennedy palkittiin toiminnastaan laivaston ja merijalkaväen urheusmitalilla. Kennedy loukkasi selkänsä onnettomuudessa ja ei yrityksestä huolimatta kyennyt jatkamaan palveluksessa. Hänet kotiutettiin keväällä 1945.
Kotiutuksen jälkeen hän toimi Hearstin lehdistön erikoiskirjeenvaihtajana ja selosti Englannin vaalit, Potsdamin konferenssin ja Yhdistyneiden kansakuntien perustamisvaiheet San Franciscossa. Johnin isoveli Joe kaatui sodassa. Sen seurauksena John nousi perheen poliittiseksi lupaukseksi, vaikka hän oli itse suunnitellutkin ryhtyvänsä akateemiselle uralle tai lehtimieheksi.
Poliittisen uran alku ja senaattorikaudet
Massachusettsista vapautui paikka Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneeseen 1945, ja vaalipiiriin kuuluivat Bostonin pohjoiset ja läntiset osat. Kennedyllä ei ollut poliittista kokemusta, mutta hän oli työkokemuksensa kautta perillä valtiotieteestä, hallinnosta ja diplomatiasta sekä kansallisista ja kansainvälisistä kysymyksistä. Hän lähti demokraattien ehdokaskilpaan 29-vuotiaana iskulauseenaan ”Uusi sukupolvi tarjoaa johtajan” ja voitti ehdokkuuden saatuaan 42 prosenttia äänistä. Marraskuussa 1946 hän voitti varsinaisissa vaaleissa republikaanisen vastaehdokkaansa ylivoimaisesti. Kaksi vuotta myöhemmin samoissa vaaleissa hän oli niin suosittu, ettei hänelle ilmaantunut vastaehdokkaita. Vuonna 1950 hän voitti jälleen vaalit ylivoimaisesti ja uusi jälleen kongressipaikkansa. Liberaali Kennedy ajoi edustajakausinaan 1947–1952 parempia työoloja, julkisen asunnontuotannon lisäämistä, korkeampia palkkoja, matalampia hintoja ja vuokria sekä korkeampaa vanhusten sosiaaliturvaa.
Vuonna 1952 Kennedy voitti republikaanisen senaattorin Henry Cabot Lodgen ja nousi senaattiin. Senaatissa Kennedy toimi 1953–1960 ja ajoi etenkin kansalaisoikeuksia, työuudistuksia ja ulkomaanapua Afrikkaan ja Aasiaan. Hänet nimitettiin vuonna 1957 senaatin ulkomaansuhteiden komiteaan, mikä antoi hänelle kokemusta ulkomaanpolitiikasta. Vuoden 1958 vaaleissa Kennedy valittiin uudelleen ääntenenemmistöllä, joka oli Massachusettsin historian suurin ja koko maan suurin sinä vuonna.
Kennedyn selkävaivat äityivät 1954 niin pahoiksi, että hän joutui turvautumaan kainalosauvoihin ja menemään selkäleikkauksiin. Yksi leikkauksista epäonnistui ja aiheutti tulehduksen, joka vei Kennedyn lähelle kuolemaa. Toipilaskuukausiensa aikana hän kirjoitti kirjaansa Profiles in Courage. Vuonna 1956 valmistuneessa kirjassa Kennedy kirjoittaa kahdeksan arvostamansa senaattorin poliittisesta rohkeudesta. Kirjalle myönnettiin Pulitzer-palkinto elämäkertateoksesta seuraavana vuonna.
Presidenttiehdokkuus ja voitto
Kennedy piti 1956 demokraattien puoluekokouksessa presidenttiehdokas Adlai Stevensonin nimityspuheen. Puhe herätti puolueväessä kiinnostuksen Kennedyä kohtaan, ja hänet suostuteltiin asettumaan varapresidenttiehdokkaaksi. Tämän vaalin hän hävisi, mutta vaalikampanjansa myötä hänestä tuli kansallisesti tunnettu, ja hän asetti tavoitteekseen seuraavat presidentinvaalit.
Kennedy ilmoitti virallisesti tammikuussa 1960 pyrkivänsä ehdokkaaksi vuoden 1960 presidentinvaaleihin. Hänen tärkeimmät vastaehdokkaansa demokraattien esivaaleissa olivat Lyndon B. Johnson ja Hubert Humphrey. Kennedy voitti ehdokkuuden ja piti nimitystilaisuudessa kuuluisan ”New Frontier” -puheensa. Hän valitsi varapresidenttiehdokkaakseen esivaalien kovimman haastajansa Lyndon B. Johnsonin huolimatta heidän linjaeroistaan.
Kennedy sai 1960 presidentinvaaleissa vastaansa republikaanien ehdokkaan, varapresidentti Richard Nixonin. Kennedyn vaalislogan oli ”Laitetaan tämä maa taas liikkeelle”, ja hän puhui vaalikampanjassaan etenkin työttömyydestä, taloudesta, Neuvostoliiton ohjusylivoimasta ja Kuuban kommunistihallinnosta. Vaalikampanjan neljä televisioväittelyä muistetaan siitä, kuinka Kennedy jätti Nixonin varjoonsa paremmalla esiintymistaidollaan.
Kennedy voitti Nixonin 303 valitsijamiehellä 219:ää vastaan. Kaikista äänistä Kennedy sai 49,72 %, ja hän voitti Nixonin vain alle 113 000 äänellä 70 miljoonasta. Kennedy oli nuorin virkaan vaaleilla valittu presidentti sekä ensimmäinen katolinen presidentti.
Kuuluisassa 14-minuuttisessa virkaanastujaispuheessaan 20. tammikuuta 1961 Kennedy sanoi muun muassa sitoutuvansa ihmisoikeuksien ja vapauden puolustamiseen sekä ongelmien ratkaisemiseen neuvotteluteitse, ja hän puhui myös yhteisvastuun aatteesta. Puheensa lopussa Kennedy lausui:
Presidenttikausi
thumb|Kennedy tapaamassa Neuvostoliiton johtajaa [[Nikita Hruštšovia Wienissä vuonna 1961. Hruštšov pyrki hyödyntämään Kennedyn kokemattomuutta tämän virkakauden alussa aktiivisella Saksan- ja Kuuban-politiikallaan, mutta Kennedyn vastatoimet olivat määrätietoisia. ]] Kennedy aloitti presidenttikautensa kylmän sodan aikana, jolloin Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton johtamat blokit olivat vastakkain. Edeltäjältään Eisenhowerilta hän peri salaisen sodan Kuubaa ja sen johtajaa Fidel Castroa vastaan.
Kennedyn presidenttikausi alkoi takaiskulla, kun hänen hyväksymänsä Sikojenlahden maihinnousu Kuubassa Castron hallinnon kaatamiseksi epäonnistui.
Kennedy perusti vuonna 1961 Peace Corps -viraston, joka lähetti ammattitaitoisia vapaaehtoisia kehittyvien maiden avuksi. Hän perusti myös Alliance for Progress -avustusohjelman Latinalaisen Amerikan kehittämiseksi.
Vuoden 1962 lokakuussa Neuvostoliitto toi Kuubaan ydinaseita, mistä seurasi 13 päivää kestänyt Kuuban ohjuskriisi. Kennedyn vaatimuksesta Neuvostoliitto veti aseet takaisin ja ydinsodan uhka väistyi. Vuoden 1963 elokuussa Kennedy allekirjoitti Neuvostoliiton ja Ison-Britannian kanssa sopimuksen ydinaseiden muualla kuin maan alla tapahtuvan testauksen lopettamiseksi.
Kennedy pyrki myös hidastamaan kommunismin leviämistä maailmalla. Hän kasvatti Yhdysvaltain osallisuutta Vietnamin sodassa lähettämällä sinne aiempien varusteiden ja rahallisen avun tueksi 15 000 sotilaallista neuvonantajaa. Vieraillessaan Länsi-Berliinissä 1963 Kennedy piti Schönebergin raatihuoneella kuuluisan puheensa, jossa hän arvosteli kommunismia ja toivoi Saksan yhdistymistä. Puheesta muistetaan varsinkin Kennedyn lausumat saksankieliset sanat ”Ich bin ein Berliner” (”Olen berliiniläinen”).
Kennedy sai kongressissa läpi 305 esitystä 653:sta. Hän sai läpi kauppalainsäädännön, joka antoi presidentille valtuudet alentaa tulleja vähintään 50 prosentilla tai poistaa eräät tullit kokonaan. Hän sai läpi ehdotuksensa, joka määräsi Yhdysvallat auttamaan YK:ta taloudellisissa vaikeuksissa ostamalla 100 miljoonalla dollarilla sen obligaatioita. Kennedyn aloitteita olivat myös esimerkiksi työttömien koulutuksen parantaminen kolmivuotisohjelmalla, perustuslain muutos, joka lopetti äänioikeuden liittovaltion vaaleissa riippumisen äänioikeutetun veromäärästä sekä minimipalkan korotus 25 prosentilla. Lisäksi Kennedy vastusti koulujen segregaatiota, käynnisti ohjelman, jolla rohkaistiin afroamerikkalaisia rekisteröitymään äänestäjiksi, torjui syrjintää sosiaalisessa asumisessa ja nimitti ennätysmäärän afroamerikkalaisia julkisiin virkoihin. Hän käytti useasti liittovaltion joukkoja pitämään järjestystä ja lakia yllä Etelävaltioissa kansalaisoikeusliikehdinnän aikana.
Kennedy yritti myös alentaa tuloveroa ja uudistaa laajasti kansalaisoikeuksia koskevaa lainsäädäntöä, mutta nämä pyrkimykset menivät läpi vasta hänen kuoltuaan. Kennedy otti vuonna 1961 Yhdysvaltain tavoitteeksi käydä Kuussa vuosikymmenen loppuun mennessä, mikä myös lopulta toteutui vuonna 1969.
Salamurha
John F. Kennedy salamurhattiin 22. marraskuuta 1963. Kennedy oli lähtenyt vaimonsa ja varapresidentti Lyndon B. Johnsonin kanssa Texasiin vierailulle marraskuussa 1963. Presidentin saattue ajoi keskipäivän jälkeen avoautolla Dallasin keskustassa, jolloin presidentti Kennedyä kohti ammuttiin kiväärinlaukauksia. Kennedy ja hänen mukanaan autossa ollut kuvernööri John Connally vietiin sairaalaan, jossa presidentti Kennedy todettiin kuolleeksi. Lee Harvey Oswald väitetysti ampui laukaukset työpaikaltaan Texasin koulukirjavarastosta. Paikallinen yökerhonomistaja Jack Ruby ampui Oswaldin ennen oikeudenkäyntiä. Murha on innoittanut lukuisia salaliittoteorioita.
Kennedy haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle. Hän on William Howard Taftin lisäksi ainoa sinne haudattu presidentti. Kennedyn haudalla palaa ikuinen tuli. Myös hänen veljensä, senaattorit Robert F. Kennedy ja Edward M. Kennedy on haudattu Arlingtoniin. Kennedyn viereen on haudattu hänen kaksi vauvana kuollutta lastaan.
Arvostus ja jälkimaine
thumb|Kennedy puhumassa kansalaisoikeuksista kesäkuussa 1963. Kennedyä on sekä kiitelty että arvosteltu presidenttinä. Kennedyä on kehuttu siitä, että hän oli karismaattinen johtaja ja edistysmielinen innostaja kansalaisilleen. Hänen neuvokkaan diplomatiansa Kuuban ohjuskriisin aikana on arvioitu pelastaneen maailman ydinsodalta, sillä Kennedyn itsensä mukaan maan sotilasjohtajat olisivat halunneet aloittaa hyökkäyksen. Kriisin jälkeen Kennedy aloitti liennytyksen, jonka seurauksena syntyi ilmakehän ydinkoekielto. Vaikka Kennedy laajensikin Yhdysvaltain osallistumista Vietnamin sotaan, hän lähetti sinne vain sotilaallisia neuvonantajia.
Kennedyä on arvosteltu siitä, että hänen presidenttikautensa tulokset jäivät laihoiksi. Hän ei saanut kansalaisoikeusuudistuksia läpi elinaikanaan, minkä esimerkiksi Martin Luther King arveli johtuneen intohimon puutteesta mustien tasa-arvoa kohtaan. Kennedyä on arvosteltu myös surkeasti epäonnistuneesta Castron syrjäyttämisyrityksestä sekä Vietnamin sodan laajentamisesta. Hänen uskotaan myös olleen uskoton vaimolleen ja fyysisesti liian sairas presidentin virkaan, minkä hän salasi suurelta yleisöltä.
Vuoden 2013 lopulla julkaistussa yhdysvaltalaisessa gallup-tutkimuksessa Kennedy oli selvästi suosituin maan sodanjälkeisistä 11 presidentistä. Kolme neljäsosaa vastaajista piti häntä keskimääräistä parempana tai loistavana presidenttinä ja vain kolme prosenttia keskimääräistä huonompana presidenttinä. Kennedyn arvostus oli korkein nuorten yhdysvaltalaisten keskuudessa. Kennedyn suosio virkakautensa aikana oli myös korkeampi kuin muiden yhdentoista sodanjälkeisen presidentin, vaikka se laskikin ensimmäisen vuoden 80 prosentista viimeisen mittauksen 58 prosenttiin.
Yksityiselämä
thumb|Kennedyn perhe vuonna 1962
Avioliitto ja perhe
Kennedyt toivat Valkoiseen taloon nuorekkaan ilmapiirin ja pyrkivät juhlistamaan siellä Yhdysvaltain historiaa, kulttuuria ja saavutuksia. Jacqueline Kennedy kutsuikin päivällisille ja tilaisuuksiin poliitikkojen, diplomaattien ja valtiomiesten seuraksi taiteilijoita, kirjailijoita, tutkijoita, runoilijoita ja muusikkoja. Hienostunut Jacqueline oli myös aikansa muoti-ikoni.
Terveys
Kennedyllä oli koko ikänsä ajan useita terveysvaivoja. Hänellä oli teini-iässä todettu kivulias selkävika, joka ei koskaan parantunut useista leikkauksista huolimatta. Hänellä oli myös Addisonin tauti, jonka hän salasi suurelta yleisöltä. Viimeisinä vuosinaan Kennedy oli vahvan lääkityksen alainen vaivojensa takia.
NICAM
NICAM (, tunnetaan myös NICAM 728:na) on digitaalinen ääniformaatti analogisille televisiolähetyksille. Äänivirrassa on 14 bitin modulointipakkaus ja sen näytteenottotaajuus on 32 kHz (kilohertsiä).
Teknisesti
NICAMin sisältämä tieto lähetetään alikantoaallolla varsinaisen kanavan rinnalla. Tästä syystä NICAM ei häiritse kanavan mukana tulevaa mono-äänikanavaa, joten yhteensopivuus mono-vastaanottimien kanssa säilyy.
NICAM-tekniikalla lähetykseen saadaan sisällytettyä jopa kolme erillistä äänivirtaa. Tämä mahdollistaa esimerkiksi usean erikielisen äänivirran samalle kanavalle yhtäaikaisesti. Esimerkiksi Suomen Yleisradio käytti tätä ominaisuutta analogisen television urheiluaiheisissa lähetyksissä, jolloin valittavina kielivaihtoehtoina olivat useimmiten suomi ja ruotsi.
NICAMin tuomia mahdollisuuksia — kukin vaihtoehdoista valitaan datavirran kolmen ennalta määritellyn bitin avulla:
Näistä ominaisuuksista kuitenkin vain kaksi ensimmäistä on yleisesti käytössä.
Muita faktoja:
Jotta NICAM-lähetyksiä voidaan vastaanottaa, vastaanottimessa täytyy olla NICAM purkupiiri. Vastaanottimet, joissa ei ole purkupiiriä, eivät osaa erotella NICAM-dataa muun lähetyksen seasta ja täten käyttävät lähetyksen mukana tulevaa mono-äänikanavaa.
NICAMia tukevissa videonauhureissa yleinen tapa varastoida tieto, on syöttää NICAM äänivirta VHS-kasetin Hifi-raidalle, toisin kuin mono-äänikanava, joka syötetään VHS-kasetin lineaariselle raidalle.
Radiotaajuusominaisuudet
Modulaatiomenetelmä: Differentiaalisesti koodattu nelivaiheinen vaiheensiirto-avainnus, jossa jokainen neljästä vaihemuutoksesta siirtää kaksi databittiä (DQPSK). Bittinopeus: 728 kbit/s, Kantoaallon taajuus 5,85 MHz kuvakantoaallon yläpuolella, kantoaallon taso: Kuvakantoaallon ja moduloidun digitaalisen äänikantoaallon tehojen suhde on 1:100. Spektrin leveys n. 500 kHz. Käytetty datan muokkaus on ns. 40 % cosini roll-off. Spektri ei riipu lähetettävästä äänimateriaalista, koska bittijono sekoitetaan (kehyssynkronointisanaa lukuun ottamatta), summaamalla (modulo-2) bittijonoon vale-satunnainen bittijono (valeumpimähkäsignaali). Lopullinen spektri muistuttaa kohinaa. Äänisignaalin vierekkäiset bitit lomitellaan vähintään 15 bitin päähän toisistaan virheryöppyjen poistamiseksi.
Historiaa
Suorana ulkolähetyksenä toteutettu ja 09.10.1988 klo 18.45 alkanut tv-ohjelma "Metro" oli maailman ensimmäinen säännöllisesti lähetettävä ohjelmasarja, jossa stereoäänen lähettämiseen käytettiin digitaalista NICAM 728-järjestelmää maanpäällisissä tv-verkoissa.
Samovaari
thumb|260px|Samovaari Samovaari (ven. самова́р, "itsekeittäjä") on venäläinen messinkinen tai kuparinen teenkeitin. Perinteisesti samovaari on pidetty jatkuvasti lämpimänä kivillä, hiilillä tai spriiliekillä, mutta nykyään on pitemmän aikaa ollut jo käytössä teräksisiä samovaareja, jotka lämpiävät sähköllä. Jotta haudutettu tee säilyisi myös kuumana, keittimen päällä pidetään teekannua.
Akaan kaupunginkirjasto
Akaan kaupunginkirjaston päätoimipiste on kaupungin keskustaajamassa Toijalassa sijaitseva Akaan pääkirjasto. Kaupunginkirjastoon kuuluu lisäksi Viialan kirjasto "Vilkku". Akaan kaupunginkirjasto on osa PIKI-kirjastojen kirjastokimppaa.
Lainakirjasto sijaitsi aluksi Akaan kansakoululla, josta toiminta laajentui Kylmäkoskelle.
Nicky Cruz
Nicky Cruz (s. 6. joulukuuta 1938 San Juan, Puerto Rico) on yhdysvaltalainen kirjailija ja pastori. Hän toimi nuoruudessaan Mau-Mau-nimisen jengin pelättynä johtajana New Yorkissa. Hän kääntyi kristityksi ja on sen jälkeen kirjoittanut muun muassa kirjan elämästään Juokse poika juokse. Cruz tuli uskoon saarnaaja David Wilkersonin myötävaikutuksella, johon Wilkersonin kirja Risti ja linkkuveitsi keskittyy. Cruzin muita teoksia ovat muun muassa kirjat 'Sydän tulessa' ja 'Pyhä tuli'.
Cruzin elämäntarina vaikutti moniin nuoriin ja tuhansia ihmisiä ympäri maailmaa kerääntyi kuuntelemaan Nickyn kertomuksia ja puheita. Hän toimi kahdessa kristillisessä järjestössä, jotka pyrkivät auttamaan huumeongelmaisia nuoria.
Nickyn on kertonut vanhempiensa hankkineen tuloja noituudella ja ottamalla yhteyksiä kuolleisiin. Nicky ja äiti olivat huonoissa suhteissa. Kerran Nickyn äiti hakkasi hänet tajuttomaksi. Aamulla Nicky heräsi tajuttomuudestaan verilätäkössä. 15-vuotiaana Nickin vanhemmat lähettivät hänet kotoa New Yorkiin veljensä Frankin luokse asumaan, josta karkasi 2 kuukautta myöhemmin. 16-vuotiaana Nicky nousi Mau-mau -nimisen jengin johtajaksi (jengin nimi juontuu afrikkalaiseen sotilaalliseen vapautusjärjestöön Mau Mau). Jengissä ollessaan hän joutui vaikeuksiin niin poliisien kuin muidenkin jengien kanssa ja joutui katsomaan kuolemaa silmiin, kun eräs toinen jengi Piispat surmasi hänen ystävänsä Mannien. Loppuvaiheessa hän tuli uskoon David Wilkersonin ansiosta. Nicky kävi raamattukoulun, jonka jälkeen hän aloitti työnsä. Raamattukoulusta Nicky myös löysi vaimonsa Glorian.
Cruz on jatkanut puhujamatkoja ulkomaille vielä yli 70 vuoden iässä. Suomessa Cruz on käynyt viimeksi kesällä 2017.
Kirjat
Omat teokset
Omat teokset, joista ei tiedossa suomennoksia
Cruzista kertovat teokset
Piia Jallinoja
Piia Tuuli Jallinoja (s. 1967) on suomalainen sosiologi ja valtiotieteen tohtori, joka toimii Tampereen yliopiston terveyssosiologian professorina.
Huhtikuussa 2019 Helsingin Sanomat mainitsi Jallinojan kuuluvan julkaisujensa perusteella näkyvimpien Suomessa työskentelevien tieteentekijöiden ryhmään sosiologian ja yhteiskuntapolitiikan alalla. Pohjana vain joitain tieteenaloja tarkastelleelle artikkelille oli Turun yliopiston sosiologian professori Osmo Kivisen ja tutkija Juha Hedmanin huhtikuussa 2019 Tiedepolitiikka-lehteen tekemä selvitys.
Jonathan Frakes
Jonathan Scott Frakes (s. 19. elokuuta 1952 Bellefonte, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan komentaja William Rikerin roolista televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi. Nykyisin Frakes on keskittynyt enemmän ohjaamiseen. Hänellä on näyttelijävaimonsa Genie Francisin kanssa kaksi lasta ja he asuvat Mainessa.
Frakes syntyi Bellefontessa, mutta kasvoi Bethlehemissä, Pennsylvaniassa. Hänen isänsä James R. Frakes, joka oli toiminut New York Times Book Review’n kirjallisuuskriitikkona ja Lehigh’n yliopiston professorina, kuoli vuoden 2002 alussa. Frakesin veli Daniel kuoli haimasyöpään 1997.
Frakes muutti New Yorkiin 1970-luvun alussa ja liittyi The Impossible Ragtime Theateriin. Frakesin ensimmäinen Broadway-esiintyminen tapahtui musikaalissa Shenandoah. Samoihin aikoihin hän sai roolin NBC:n saippuasarjasta The Doctors. Kun hänen roolihahmonsa kirjoitettiin ulos sarjasta, Frakes muutti Los Angelesiin ja esiintyi pienissä rooleissa monissa 1970- ja 1980-luvun suosikkisarjoissa. Hän teki säännöllisiä esiintymisiä televisiosarjoissa Viinitila Falcon Crest ja Jaettu maa ennen Star Trekiä.
Möllärimestarikilpailu
thumb|right|Kilpailun logo. Möllärimestarikilpailu on Päätalo-instituutin järjestämä kirjallisuuskilpailu, jossa palkitaan parhaat kilpailuun lähetetyt omakustanteet. Voittaja nimetään vuoden möllärimestariksi. Kilpailu järjestettiin vuodesta 1996 alkaen vuosittain, ja vuoden 2016 jälkeen se on järjestetty muutaman vuoden välein. Kilpailun tulokset julkistetaan Kalle Päätalo -seuran järjestämillä Päätalopäivillä. Kilpailun avulla pyritään saamaan omakustanteille enemmän julkisuutta, lisäämään niiden arvostusta sekä kannustamaan kirjoittamiseen. Nimitys tulee Hermanni Päätalon käyttämästä romaania tai yleisemmin kaunokirjallista teosta tarkoittaneesta nimityksestä mölläri.
Brasilian Grand Prix 2018
Brasilian Grand Prix 2018 (virallisesti Formula 1 Grande Prêmio Heineken do Brasil 2018) oli Formula 1 -kauden 20. osakilpailu, joka ajettiin 11. marraskuuta Interlagosin moottoriradalla São Paulossa Brasiliassa.
Blog 27
Blog 27 on vuonna 2005 perustettu puolalainen pop-musiikkia soittava tyttöduo. Sen muodostavat Tola Klara Szlagowska ja Alicja Julia Boratyn (molemmat s. 27. marraskuuta 1992) sekä kahdesta tanssijasta. Blog 27:n hittikappaleitansa ovat coverversio Uh La La La (Alexian esittämä kappale), Hey Boy ja Wild Out Ya.
Blog 27 on julkaissut kaksi albumia: vuonna 2005 kaksinkertaista platinaa myynyt (yli 250 000 kpl) <LOL> ja vuonna 2008 kultaa myynyt Before I`ll die.