cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PostgreSQL
Historia
Alkaen vuodesta 1986 työryhmä julkaisi useita muistioita, joissa esiteltiin järjestelmän perusominaisuudet ja vuonna 1988 projektilla oli olemassa toimiva prototyyppi. Työryhmä julkaisi version 1 rajoitetulle käyttäjäkunnalle kesäkuussa 1989, jota seurasi versio 2 uusiksi kirjoitetulla sääntöjärjestelmällä kesäkuussa 1990. Vuoden 1991 versiossa 3 oli jälleen uusi sääntöjärjestelmä, mutta myös tuki useille tallennejärjestelmille ja paranneltu kyselyjärjestelmä. Vuoteen 1993 mennessä oli järjestelmälle kertynyt suuri määrä käyttäjiä jotka hukuttivat projektin tuki- ja ominaisuuspyyntöihin. Version 4 jälkeen — joka oli puhtaasti pelkästään olemassa olevan koodin siivous — projekti päättyi.
Vaikkakin projekti oli virallisesti päättynyt, BSD-lisenssi, jolla Berkeley julkisti Postgresin, mahdollisti itsenäisille avointa lähdekoodia hyödyntäville kehittäjille lähdekoodin hankinnan ja kehitystyön jatkamisen. Vuonna 1994 kaksi Berkeleyn yliopiston opiskelijaa, Andrew Yu ja Jolly Chen, lisäsivät SQL-tulkin korvaamaan vanhemman Ingres-pohjaisen QUEL-systeemin, luoden Postgres95:n. Koodi julkaistiin webissä ja sille annettiin mahdollisuus etsiä omaa kotiaan. 1996 tapahtui uudelleennimeäminen: uuden kyselykielen vuoksi Postgres95:tä tuli PostgreSQL.
Ensimmäinen PostgreSQL:n nimellä tapahtunut julkistus oli versio 6.0. Sittemmin joukko tietokantakehittäjiä ja vapaaehtoisia ympäri maailman ovat koordinoidusti ylläpitäneet ohjelmistoa Internetin välityksellä. Version 6.0 jälkeen on julkaistu useita uusia versioita, samalla jatkaen ohjelmiston parantelua ja kehitystä; 20. syyskuuta 2010 julkaistiin uusin versio, 9.0.
Vaikkakin lisenssi mahdollisti PostgreSQL:n kaupallistamisen, PostgreSQL:n kaupallinen kehitystyö ei ollut yhtä nopeaa kuin Ingresin – joka on sinänsä yllättävää ottaen huomioon PostgreSQL:n edut Ingresiin verrattuna. Ensimmäinen isompi kaupallinen projekti syntyi, kun Paula Hawthorn (alkuperäinen Ingres-työryhmän jäsen, joka siirtyi Ingresistä) ja Michael Stonebraker muodostivat Illustra Information Technologiesin tehdäkseen PostgreSQL:stä kaupallisen version.
Tammikuussa 2005 PostgreSQL sai ensimmäisen tukijansa tietokantatoimittajista. Pervasive Software, parhaiten tunnettu Btrieve:stä, joka oli hyvin suosittu Novell Netware ympäristössä, julkisti kaupallisen tuotetuen ja sitoutumisensa kehitysyhteisöön. Tuon tapahtuman jälkeen, EnterpriseDB on julkistanut vastaavanlaisen sitoutumislupauksen, keskittyen ennen kaikkea Oraclea varten tehtyjen sovellusten siirron helpottamiseen PostgreSQL-ympäristöön. Greenplum on sponsoroinut kehitysprojekteja tietovarastointi ja business intelligence -sovelluksia silmällä pitäen, etenkin BizGres-projektia.
Marraskuussa 2005, John Loiacono, Sun Microsystemsin executive vice-president of software kommentoi, että "We're not going to OEM Microsoft but we are looking at PostgreSQL right now," vaikkakaan tarkempaa tietoa Sunin kiinnostuksen kohteesta ei ole vielä julkistettu.
Olli Saarinen
Olli Kullervo Saarinen (s. 29. heinäkuuta 1953 Mänttä) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Pelipaikkaansa nähden pienikokoinen Saarinen edusti SM-liigaurallaan Sportia, Kiekkoreipasta ja Kärppiä yhteensä 240 runkosarjaottelun verran ja hän teki niissä tehot 27+56=83. Jäähyminuutteja tuli 178.
Ura
Saarinen aloitti uransa Mäntän Kiekkopojissa, sitten Vaasan Sportissa kaudella 1972–1973, kun joukkue pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomen sarjassa. Vuonna 1974 sarjan nimi muuttui I-divisioonaksi. Keväällä 1975 Sport nousi SM-liigaan. Kausi 1975–1976 oli tähän mennessä joukkueelle toistaiseksi ainoa kausi SM-liigassa, kun Sport putosi taas keväällä 1976 I-divisioonaan. Saarinen teki päättyneellä kaudella 32 ottelussa tehot 3+5=8.
Saarinen palasi kaudeksi 1986–1987 Sportiin, jossa hän pelasi koko loppu-uransa kevääseen 1990 saakka. Kaudella 1988–1989 Saarinen teki yhden kauden piste-ennätyksensä Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla tehoilla 6+25=31, joilla hän oli Sportin tehokkain puolustaja ja puolustajien pistepörssin kuudes Jokereiden Arto Taipolan ja FPS:n Jouni Vuorisen kanssa.
Stakyoosi
Stakyoosi (C24H42O21) on oligosakkarideihin kuuluva orgaaninen yhdiste, jota esiintyy useissa kasveissa. Stakyoosin rakenne koostuu kahdesta galaktoosiyksiköstä, jotka ovat sitoutuneet glukoosiin ja fruktoosiin.
Stakyoosia esiintyy lukuisissa kasveissa, erityisesti niiden juurissa, lehdissä ja siemenissä. Runsaasti yhdistettä on hernekasveissa. Ensimmäisen kerran stakyoosi eristettiin mukulapähkämöstä (Stachys affinis). Kasveissa stakyoosin tehtävä on toimia hiilihydraattien varastomuotona ja muotona, joka on suhteellisen helposti siirrettävissä kasvinosasta toiseen. Tämän lisäksi sillä on kasvin kylmänkestävyyttä ja kuivuudenkestävyyttä lisääviä ominaisuuksia. Kasvit muodostavat stakyoosia raffinoosista ja galaktinolista glykosyylitransferaaseihin kuuluvan entsyymin stakyoosisyntaasin katalysoimana.
Stakyoosi on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +149°.
Klosterneuburg
Klosterneuburg on kaupunki Ala-Itävallassa, Itävallassa. Sen asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 27 368.
pienoiskuva|Klosterneuburgin luostari Kaupunki tunnetaan vuonna 1114 perustetusta Klosterneuburgin luostarista, jossa säilytetään kuuluisaa vuodelta 1181 peräisin olevaan kultaseppä Nikolas Verdunilaisen Verdun'in alttaritaulua.
Täysteräväpiirto
Täysteräväpiirto on merkintä, jolla teräväpiirtotelevisiot ja muut näytöt määritellään kuuluvaksi niihin näyttöihin, jotka yltävät 1 920 × 1 080 pikselin tarkkuuteen (1080i ja 1080p). Merkinnästä käytetään myös nimitystä Full HD erityisesti markkinointiterminä. Teräväpiirtotelevision tarkin nykyinen kuvatarkkuus sisältää 2 073 600 pikseliä. Kuvaformaatti 1080p antaa parhaimman käsityksen täysteräväpiirron tarkkuudesta. Kuva on käytännössä yhtä tarkkaa kuin 1080i, joka on saman kuvatarkkuuden lomitettu kuva. 1080p:tä pidetään standardina filmille kuvatun materiaalin (muun muassa useimmat elokuvat) levityksessä täysteräväpiirtoisena HDTV:ssä. Televisioiden ja videotykkien kohdalla täysteräväpiirrolla tarkoitetaan, että laite pystyy näyttämään 1 920 × 1 080 -tarkkuuden kuvaa ilman skaalausta. Kyseiset laitteet voivat toistaa siis 1080i- ja mahdollisesti 1080p-tarkkuuden videota. Yleensä täysteräväpiirtotermiä käytetään HD ready -termin kanssa, jolloin laitteen HD ready -ominaisuuksien lisäksi kuluttajalle selviää, että laite voi toistaa 1 920 × 1 080 -tarkkuuden videota.
Videokameroissa ja digikameroissa täysteräväpiirtotermiä käytetään kuvaamaan kameran mahdollisuutta kuvata 1080i- ja mahdollisesti myös 1080p-materiaalia.
1080p-kuva
Video- ja digikameroissa täysteräväpiirtotermiä käytetään kuvaamaan kameran mahdollisuutta kuvata 1080i- ja mahdollisesti myös 1080p-materiaalia.
Jotkin elokuvat, kuten Tähtien sota: Episodi III – Sithin kosto, Klik! ja muutamat sarjat on kuvattu suoraan täysteräväpiirron 1080p-digitaaliformaatissa ja myös leikattu siinä muodossa. 35 mm:n filmin tarkkuus ylittää 1080p:n tarkkuuden, vaikka filmin ja digitaalikuvan laatua onkin vaikeaa verrata suoraan keskenään. Kuvan laatu riippuu myös HDTV:ssä yleisesti käytetyn MPEG-2- tai MPEG-4-pakkausalgoritmien tuottamasta bittivirran määrästä.
Igor Belza
Igor Fjodorovitš Belza (myös Boelza,, 8. helmikuuta 1904 Kielce, ent. Venäjä nyk. Puola – 5. tammikuuta 1994 Moskova) oli neuvostoliittolainen musiikkitieteilijä.
Per Andersson
Per Edvin ”Sahara” Andersson (1941 Helsinki – 17. huhtikuuta 2011 Koh Chang, Thaimaa ) oli suomalainen palkkasoturi.
Koulukodissa kasvanut ja nyrkkeilyä harrastanut Per Andersson lähti seikkailunhalusta merille 1960-luvun alussa. Hän myöhästyi 1962 laivastaan Rotterdamissa ja joutui työn, asunnon ja rahan puutteessa liittymään Ranskan muukalaislegioonaan.
Andersson palveli legioonassa kuusi vuotta 1962–1968 ja oli välillä legioonan rangaistuskomppaniassakin. Legioonasta karattuaan Andersson oli palkkasoturina Kongossa ja Angolassa. Hän oli vielä kolme vuotta Espanjan muukalaislegioonassa 1972–1975 ja joutui tänä aikana istumaan 11 kuukautta sotilasvankilassa taposta syytettynä. Tämän jälkeen Andersson oli vielä amerikkalaisen palkkasoturijärjestön keikkahommissa sotilaskouluttajana vuoteen 1984 saakka muun muassa Nicaraguassa ja Angolassa.
Sotilasuransa jälkeen Andersson asui Kööpenhaminassa ja oli muun muassa henkivartijana. Palattuaan Suomeen hän sotkeutui mukaan hasiksen salakuljetukseen ja sai siitä pari vankeustuomiota. Vankilasta päästyään Andersson toimi matkailualalla muun muassa ulkomaisten turistien koiravaljakkokuskina sekä hiihto-, pyöräily-, kanootti- ja patikkaretkien vetäjänä.
Eläkkeelle jäätyään Andersson muutti ensin Floridaan ja sitten Thaimaahan. Andersson asui Thaimaassa Koh Changin saarella. Petri Sarjanen on kirjoittanut Anderssonin elämänvaiheista kirjan Sahara - Palkkasoturi Per Andersson (Kustannusosakeyhtiö Revontuli, 1999).
Andersson kuoli 17. huhtikuuta 2011 Koh Changin saarella Thaimaassa.
Gordianus
Gordianus voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Harald Halvorsen
Harald Halvorsen (16. marraskuuta 1878 Østre Aker – 11. elokuuta 1965 Oslo) oli norjalainen voimistelija. Hän kuului vuoden 1906 kesäolympialaisissa eli Ateenan välikisoissa kultaa joukkuekilpailussa voittaneeseen joukkueeseen. Vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa Halvorsen joukkueineen sai siinä hopeaa.
Wat Tyler
thumb|280px|Wat Tylerin kuolemaa esittävä yksityiskohta 1300-luvun lopun käsikirjoituksesta. Walter Tyler, yleensä Wat Tyler, (4. tammikuuta 1341 – 15. kesäkuuta 1381) oli Englannin vuoden 1381 talonpoikaiskapinan johtaja.
Wat Tylerin elämästä ennen kapinaa on vähän luotettavia tietoja. Hänen oletetaan syntyneen Essexissä, mutta ei osata varmuudella sanoa, miksi ja kuinka hän siirtyi Kentiin johtamaan kapinaa. Tylerin ja muiden kapinallisjohtajien motiivit ovat usein hämärän peitossa, sillä ajan historiankirjoittajat olivat lähinnä ylimyksiä ja kuninkaan lakeijoita. Yleensä Tylerin, Jack Strawin ja John Ballin on sanottu ajaneen feodaalijärjestelmän purkamista.
Uutiset alempien yhteiskuntaluokkien kapinoista Ranskassa ja Flanderissa kiihdyttivät mieliä myös Englannissa. Vuonna 1380 kuningas Rikhard II:n määräyksestä kerättiin väestönvero, jossa maksettavaksi määrätty summa, kolme groatia, oli sama riippumatta siitä, oliko verotettava köyhä renki vai varakas maanomistajaylimys. Valtaistuimelle lapsena noussut Richard II oli vasta 14-vuotias, joten kapinalliset syyttivät verosta Juhana Gentiä ja muita kuninkaalle läheisiä ylimyksiä.
Tyler nosti armeijan ja marssi aluksi Canterburyyn. Kun hänen armeijansa eteni Lontooseen, se oli kasvanut 50 000 miehen vahvuiseksi. 14. kesäkuuta kapinalliset vangitsivat joukon epäsuosittuja ylimyksiä, etunenässä Canterburyn arkkipiispan Simon Sudbury. Vangit surmattiin. Lisäksi kapinalliset tuhosivat Savoy Palacen ja tappoivat kuninkaan sedän. Kuninkaalle lähetettiin välittäjä, joka esitteli kapinallisten vaatimukset. Kuningas suostui tapaamaan kapinalliset seuraavana päivänä Mile Endissä ja kuuntelemaan heidän valituksensa muun muassa verotuksesta.
15. kesäkuuta Lontoon Smithfieldiin kokoontui yli 20 000 ihmistä. Tyler päätti ratsastaa yksin neuvottelemaan etäämmällä olevan kuninkaan luo. He keskustelivat hetken aikaa, mutta yllättäen Lontoon pormestari Sir William Walworth veti esiin miekkansa ja löi aseistautumatonta Tyleria. Virallisessa kuvauksessa Tyleria syytettiin kuninkaan solvaamisesta. Tylerin pudottua hevosen selästä kuninkaan aseenkantaja Ralph de Standish pisti häntä vielä toistamiseen.
Friedrich Gottlieb Klopstock
Friedrich Gottlieb Klopstock (2. heinäkuuta 1724 Quedlinburg – 14. maaliskuuta 1803 Hampuri) oli saksalainen runoilija. Hänen oodinsa ja muinaisaiheiset näytelmänsä toimivat esikuvina saksalaiselle ja pohjoismaiselle kirjallisuudelle. Klopstockin pääteos oli mahtipontinen heksametrieepos Messias (1748–1773).
Klopstock kävi 1739–1745 Pfortan ruhtinaskoulua, jossa hän tutustui klassillisen muinaisuuden mestariteoksiin. Sen jälkeen hän opiskeli teologiaa ensin Jenan, sitten Leipzigin yliopistossa. Vuonna 1748 hän asettui kotiopettajaksi Langensalzaan ja 1750 noudatti Johann Jakob Bodmerin kutsua Zürichiin. Sieltä Tanskan kuningas Fredrik V kutsui hänet Kööpenhaminaan ja antoi hänelle eläkkeen, jotta hän saisi rauhassa ja vailla taloudellisia huolia keskittyä runojen kirjoittamiseen. Kun Johann Friedrich Struensee oli syrjäyttänyt Klopstockin suosijan, ministeri kreivi Bernstorffin, Klopstock vetäytyi lähetysneuvoksena Hampuriin, missä hän kuoli.
Klopstockin pääteos on hänen heksametrilla kirjoittamansa 20 laulua käsittävä uskonnollinen eepos Messias, jonka kolme ensimmäistä laulua, joihin hänen maineensa perustui, ilmestyivät 1748. Koko teos valmistui 1773. Alkusysäyksen laveaan runoelmaan Klopstock sai John Miltonin Kadotetusta paratiisista. Messias on ylevähenkinen ja lennokas runoelma, joka kuvaa ihmisen kehittymisen historiaa, ja se teki aikalaisiin syvän vaikutuksen. Se saattaa tuntua paikoin venytetyltä ja kaivata aitoja eeppisiä ominaisuuksia ja toimintaa. Klopstock on pohjaltaan lyyrikko, mikä ilmenee kaikissa hänen runotuotteissaan mutta varsinkin hänen oodeissaan, joista monet ovat tunteikkaita ja yleviä.
Klopstock on kirjoittanut näytelmiäkin, sekä raamatunaiheisia, kuten Adams Tod (1757), Salomo (1764) ja David (1772), että isänmaallisaiheisia. Jälkimmäisille hän on antanut nimen Bardiet, sillä niitä kirjoittaessaan hän käytti mallina vanhoja bardilauluja. Klopstockin Bardiet-näytelmät ovat Hermanns-Schlacht (1760), Hermann und die Fürsten (1784) ja Hermanns Tod (1787). Näissä vaihtelee suorasanainen ja runomittainen kieli. Ne ovat, kuten yleensä Klopstockin näytelmätuotanto, draamallisesti heikkoja.
Klopstockin kirjallisen toiminnan historiallinen merkitys on ollut aikoinaan suuri. Hän vapautti saksalaisen runouden kuivan järkeilyn kahleista, loi siihen voimakkaan uskonnollisen innostuksensa ja ylevän luonnonrakkautensa ja vaikutti siten uudistavasti ja elähdyttävästi useihin muihin runoilijoihin.
Klopstockin runoja ovat suomentaneet Yrjö Jylhä (kokoelmassa Veri ja kulta, Otava 1954) ja Arvi Kivimaa (kokoelmassa Laulujen virta: saksalaista lyriikkaa seitsemänsadan vuoden varrelta, WSOY 1936).
Klockstop on kirjoittanu yhden virren, joka on myös suomeksi. Virsi "Wachtet auf! ruft uns ein Stimme" on hänen uudelleen kirjoittamansa Philipp Nicolain tunnettu virsi "Wachtet auf! Ruft und die Stmme". Klocpstokin muokkauksen pohjalta kirjoitti Ruotsissa J. O.Wallin 1816 virren "Waker upp! En stämma bjuder" ja se on ollut pohjana Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virrelle 163 "Herätkää! niin huuto kaikaa " (Suom. August Ahlqvist 1866, uud. komitea 1984). Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 317 Wallinin käännöksenä: "Vakna upp! En stämma bjuder", ja suomenkielisessä virsikirjassa se on Pekka Kivekkään uutena käännöksenä (1984, 1998) "Herätkää! Näin huuto kaikuu".
USS San Francisco
USS San Francisco voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Vastaluku
Matematiikassa jokaisella kokonaisluvulla x on vastaluku − x, jolle pätee x + (−x) = 0. Vastaluku liittyy käsitteenä matematiikassa kahden luvun yhteenlaskuun, jonka tulokseksi saadaan nolla Tällöin sanotaan, että molemmat luvut a ja b ovat toistensa vastalukuja ja ne sijaitsevat lukusuoralla yhtä kaukana nollapisteestä.
Edellinen esitys on koulumatematiikassa monelle tutuksi tullut määritelmä. Matematiikassa lukua nolla pidetään yhteenlaskuun liittyvänä kokonaislukujoukon neutraalialkiona eli 0-alkiona. Koska matematiikan neutraalialkion käsite on paljon laajempi, käytetään nimitystä 0-alkio vain luvuille ja sellaisille binäärioperaatioille, jotka ovat luonteeltaan additiivisia.
Kokonaisluvut
Kokonaislukujen joukko on muodostettu lisäämällä luonnollisiin lukuihin negatiiviset luvut. Negatiiviset luvut sisältävät jokaisen luonnollisen luvun vastaluvun eli negaation. Kokonaislukujen joukko onkin yksinkertaisin lukujoukko, jossa vastaluvut ovat olemassa. Jos kokonaislukuja kuvataan lukusuoralla olevilla pisteillä, sijoittuvat vastaluvut nollapisteestä katsottuna yhtä etäälle positiivisten- tai negatiivisten lukujen puolille. Luvun etäisyys nollasta kutsutaan luvun itseisarvoksi, jolloin positiivisuus ja negatiivisuus ovat luvun itseisarvoon liitettäviä erottelevia lisämääreitä.
Alkuperäisen määritelmän mukaan toisilleen vastalukuina olevien lukujen summa on nolla johtaa tulokseen, että vastaluku on aina luvun negaatio ja luvulla on vain yksi vastaluku.
Nolla on oma vastalukunsa.
Rationaaliluvut
Jotta kokonaislukujen jakolasku olisi aina laskettavaissa, laajennettiin kokonaislukujen joukkoa kaikilla kokonaislukujen suhteilla. Näin muodostettiin rationaaliluvut. Osamäärään voitiin valita sekä negatiivisia että positiivisia lukuja, joten on sovittava rationaaliluvun merkki. Jos osamäärässä jaettava ja jakaja ovat molemmat positiivisia tai molemmat negatiivisia, tuli luvusta positiivinen. Jos taas osamäärä muodostettiin erimerkkisistä luvuista, tuli osamääräksi negatiivinen.
Myös rationaaliluvut muodostuvat positiivisista luvuista ja näiden vastaluvuista. Nolla on oma vastalukunsa myös rationaalilukuna, mikä tarkoittaa että se on jakolaskun osoittaja; nimittäjänä se ei voi esiintyä.
Reaaliluvut
Reaaliluvut saadaan täydentämällä rationaaliluvut irrationaaliluvuilla. Jokaisella irrationaaliluvulla on myös vastalukunsa, joten reaaliluvut ovat vastalukujen suhteen samantyyppinen lukujoukko kuin rationaaliluvut.
Kompleksiluvut
Kompleksiluvut muodostettiin täydentämällä reaaliluvut imaginaariluvuilla muodostetuilla kompleksiluvuilla. Kompleksiluvun z=a+bi, missä a ja b ovat reaalilukuja ja i on imaginaariyksikkö, vastaluku on: Määritelmä ehto toteutuu, koska Jos kompleksiluku on esitetty polaarimuodossa Eulerin kaavan avulla, eli niin sen vastaluku on
HMS Opossum
HMS Opossum on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Rakennusteollisuus
thumb|240px|Kerrostalo rakenteilla. Rakennusteollisuus tarkoittaa rakennuksia rakentavia ja rakennusalan tuotteita ja materiaaleja tuottavia tuotannollisen teollisuuden sektoreita, joihin lukeutuvat muun muassa betoni- ja kiviteollisuus, ikkunatehtaat, kalustevalmistajat ja talo- ja hirsitalovalmistajat. Rakennusteollisuuden toimialoja ovat talonrakennus, tuoteteollisuus, infratoimiala, pintatoimiala ja tekninen urakointi.
Suomen rakennusteollisuuden perusta
Perustaa rakennusteollisuudelle olivat luoneet jo tiiliruukit, kiviveistämöt ja sahat. Kuitenkin vasta toisen maailmansodan jälkeen Suomen rakennusteollisuus alkoi kehittyä nykyiseen muotoonsa. Tuhoutuneiden ja menetettyjen asuinrakennusten korvaaminen vaati yhteiskunnalta massiivista panostusta, sotien jälkeen koko maan väestöstä yli 11 % oli ilman asuntoa. Teollisuuden ja pääomien niukkuuden vuoksi omatoiminen tyyppitalorakentaminen oli välttämätön kehitysvaihe suurten väestöryhmien asuttamiseksi. Samalla päästiin kuitenkin myös harjoittelemaan teollisen tuotannon vaatimia menetelmiä. Toinen tärkeä piirre oli vaatimusten ja menetelmien standardisointi. Näiden avulla päästiin aloittamaan rakennusosien ja pientalojen teollinen esivalmistaminen sotien jälkeisinä vuosikymmeninä.
Rakennusteollisuuden synty
Alkuvaiheessa Suomessa rakennusteollisuus käsitti lähinnä rakennusmateriaalien kuten tiilen, sementin ja betonin teollisen valmistuksen. 1960-luvulta lähtien teollistumisesta johtuva kaupungistuminen suurine muuttoliikkeineen ja kasvavine lähiöineen lisäsi nopeasti asuntorakennustoimintaa. Se vaati teollista toimintatapaa myös varsinaiselta rakentamiselta eli urakoinnilta.
Vastaukseksi asuntotarpeeseen kehitettiin nopeasti rakennettava, teollisesti esivalmistettu betonikerrostalo. Kysymyksessä oli jo pitkälle viety teollinen toiminta ja pääomia vaativa tuotanto. 1960-luvun ja 1970-luvun alun kiivastahtisen aluerakentamisen aikana rakennusteollisuus sai nykyiset muotonsa ja toimintatapansa. Uudempi rakennusteollisuuden muoto on valmistalopakettien teollinen tuotanto, viimeisimpiä kehitysaskeleita kotimaisessa rakennusteollisuudessa taas suurten tilaelementtien kuten hissikuilujen valmistus.
Alan yhteiskunnallinen järjestäytyminen
Merkittävimmät työnantajat ovat järjestäytyneet Rakennusteollisuusliittoon, joka on sopijaosapuoli käsiteltäessä työehtosopimuksia. Toisena osapuolena ovat työntekijöiden ammattijärjestö, SAK:lainen Rakennusliitto. Nämä tekevät keskenään kattavia yleissitovia työehtosopimuksia. Viime aikoina sopimukset on neuvoteltu kolmikantaisesti valtion osallistuessa lopputuloksen syntyyn esimerkiksi veropolitiikan ja työsuojelun kehittämisen avulla.
Rakennusteollisuuden ongelmia
Rakennusteollisuuden työnantajia on epäilty toisinaan kartellien muodostamisesta hintojen pitämiseksi sopivina. Lisäksi ongelmana on pidetty harmaata taloutta, joka tarkoittaa sitä, että työntekijöille maksetuista palkosta ei tilitetä veroja. Tämä on ollut mahdollista etenkin pitkien aliurakointiketjujen kohdalla: pääurakoitsija tilaa työn aliurakoitsijalta, joka tilaa työn halvemmalta aliurakoitsijalta, joka puolestaan voi vielä tilata työn uudelta aliurakoitsijalta. Ketjun viimeisenä, varsinaisena suorittavana tekijänä voi olla yritys, joka ei suorita verovelvoitteitaan asianmukaisesti, ja sen vuoksi voi tarjota työn muita halvemmalla. Harmaata taloutta on pyritty rajoittamaan muun muassa valvomalla paremmin aliurakoitsijoiden ja muiden työmaalla liikkuvien työntekijöiden henkilöllisyyttä ja asettamalla työn tilaajalle aliurakoitsijoiden veronmaksusuoritusten tarkastusvelvoitteita. Rakennusala kärsii myös toimialana muita suomalaisia toimialoja merkittävästi heikommasta tuottavuuden kehityksestä.
Rakennusmateriaalivalmistajia
Tunnettuja rakennusmateriaaleja valmistavia yrityksiä Suomessa ovat olleet muun muassa Finnsementti, Finnforest, Isover, Kymmene, Lemminkäinen, Lohja, Lohja Rudus, Lujabetoni, Partek, Maxit, Paloheimo Oy ja Tikkurila
Rakennusliikkeitä
Tunnettuja rakennusurakoitsijoita ovat olleet muun muassa Haka, Hartela, Lemminkäinen, Luja-yhtiöt, NCC, Peab Seicon, Puolimatka, Rakennusteho, Skanska, SRV ja YIT. Rakennusliike R.lempinen Oy
Taloteollisuuden toimijoita
Teollisesti valmistettujen talopakettien toimittajia ovat muun muassa Kastelli-talot, Suomen taloteollisuus, Honkarakenne, Design-talo ja Pyhännän rakennustuote.
USS San Francisco (C-5)
USS San Francisco (runkonumero C-5 ja CM-2) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1889 vesille laskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin 3. maaliskuuta 1887 Union Iron Worksiltä San Franciscosta Kaliforniasta, missä köli laskettiin 14. elokuuta 1888. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1889 kumminaan neiti Edith W. Benham ja otettiin palvelukseen 15. marraskuuta 1890 päällikkönään William T. Sampson.
Pelastakaa sotamies Ryan
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2007 sadan parhaan amerikkalaiselokuvan listalla sijalle 71. Vuonna 2014 se arkistoitiin Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni
Toisen maailmansodan veteraani (Harrison Young) käy perheineen Normandian maihinnousussa kaatuneiden amerikkalaisten sotilaiden hautausmaalla Colleville-sur-Merissä Ranskan Normandiassa. Elokuva jatkuu takaumana Normandian maihinnousun ensimmäiseen päivään 6. kesäkuuta 1944. Yhdysvaltalaiset ovat valmistautumassa maihinnousuun Omaha Beachille. He taistelevat saksalaista jalkaväkeä, konekiväärejä sekä tykistöä vastaan ja menettävät miehiä. Kapteeni John H. Miller (Tom Hanks), joka on 2. sissipataljoonan Charlie-komppanian komentaja, selviytyy maihinnoususta hengissä ja kerää joukon sotilaita, joiden on määrä tunkeutua saksalaisten puolustuksen läpi pois rannalta.
Tapahtumat siirtyvät Yhdysvaltoihin, missä kenraali George Marshall (Harve Presnell) saa kuulla, että Ryanin perheen pojista kolme on kaatunut miltei perätysten ja että poikien äiti (Kathleen Byron) saa kuulla asiasta vielä samana päivänä. Kenraali saa tietää, että perheen neljäs poika, sotamies James Francis Ryan, on kadonnut taistelussa jossain päin Normandiaa. Luettuaan henkilökunnalleen Abraham Lincolnin rouva Bixbylle kirjoittaman kirjeen kenraali määrää, että sotamies Ryan on etsittävä ja lähetettävä kotiin. Yhdysvaltain asevoimien toimintaperiaatteena oli, että jos perhe on menettänyt sodassa muut poikansa, heillä on oikeus saada viimeinen eloonjäänyt poika kotiin.
Sillä välin Ranskassa maihinnousupäivästä on ehtinyt kulua kolme päivää. Miller saa käskyn etsiä Ryan, ja hän ottaa tehtävää varten komppaniastaan kuusi miestä, Horvathin (Tom Sizemore), Mellishin (Adam Goldberg), Reibenin (Edward Burns), Jacksonin (Barry Pepper), Waden (Giovanni Ribisi) ja Caparzon (Vin Diesel) sekä yhden sujuvasti ranskaa ja saksaa puhuvan miehen, Uphamin (Jeremy Davies), 29. jalkaväkidivisioonasta. Millerin osastolla ei ole tietoa Ryanin olinpaikasta, joten he suuntaavat kohti Neuvillea. Kaupungin laitamilla ryhmä tapaa 101. maahanlaskudivisioonaan kuuluneen joukkueen. Ryhmän saavuttua kaupunkiin Caparzo saa rintaansa tarkka-ampujan luodin ja kuolee verenhukkaan, sillä kukaan ei voi lähteä hakemaan apua tulematta ammutuksi. Jackson onnistuu tappamaan tarkka-ampujan Caparzon kuoltua. Ryhmä löytää Minnesotasta kotoisin olevan sotamies James Frederick Ryanin (Nathan Fillion), mutta käsittää sitten, ettei kyseessä ole heidän etsimänsä mies. He löytävät 506. laskuvarjojääkärirykmentin Charlie-komppaniaan kuuluvan miehen, joka kertoo heille, että hänet oli määrä pudottaa Viervilleen ja että sekä Baker- että Charlie-komppanioilla oli Viervillessä sama kokoontumispaikka. Kun ryhmä pääsee Viervilleen, Miller löytää Ryanin ystävän, joka paljastaa Ryanin olevan paraikaa puolustamassa Merdret-joen ylittävää, strategisesti tärkeää siltaa Ramellen kuvitteellisessa kaupungissa.
Ryhmä saapuu Ramellen laidalle ja kohtaa kolme laskuvarjojääkäriä, jotka ovat saartaneet saksalaisen puolitelavaunun. Yksi laskuvarjojääkäreistä on Ryan (Matt Damon). Sotilaiden saavuttua Ramelleen Ryan saa tiedon veljiensä kuolemasta ja siitä, että hänet on määrä lähettää kotiin. Miller ja hänen miehensä kertovat menettäneensä jo kaksi miestä häntä etsiessään. Ryan järkyttyy veljiensä kohtalosta mutta ei pidä reiluna sitä, että hän on veljiensä kuoleman vuoksi saanut luvan mennä kotiin. Hän pyytää Milleriä kertomaan hänen äidilleen, että ”kun löysit minut, olin täällä ainoiden jäljelle jääneiden veljieni kanssa”. Ryan viittaa puhuessaan pieneen sotilasjoukkoon, joka on saanut tehtävän puolustaa siltaa. Miller päättää ottaa komennon ja puolustaa siltaa vähillä jäljellä olevilla miehillä ja tarvikkeilla.
Taistelu alkaa yli 50-miehisen saksalaisen taisteluosaston saapuessa. Vaikka amerikkalaiset onnistuvat tappamaan useita saksalaissotilaita, moni heistäkin – muun muassa Jackson, Mellish ja Horvath – saa surmansa. Yrittäessään räjäyttää sillan Miller saa osuman luodista ja haavoittuu kuolettavasti. Juuri ennen kuin Tiger I -panssarivaunu on ylittämässä siltaa vaunu räjähtää amerikkalaisen P-51 Mustang -lentokoneen tuhoamana. Koneen perässä saapuu lisää Mustangeja sekä amerikkalainen M4 Sherman -panssarivaunujen tukema jalkaväkiosasto, joka tuhoaa jäljelle jääneet saksalaiset. Upham, joka joutui taistelun aikana eroon omista miehistään ja piiloutui kuoppaan aivan saksalaissotilaiden viereen, teloittaa ”Höyrylaiva-Villen” huomattuaan tämän olevan yksi antautuneista saksalaisista ja nähtyään tämän ampuvan Milleriä. Ryan, Reiben ja Upham ovat ryhmänsä ainoat taistelusta henkiin jäävät jäsenet. Ryan asettuu kuolevan Millerin viereen tämän sanoessa viimeiset sanansa: ”James… ansaitse tämä. Ansaitse se.”
Elokuva siirtyy takaisin nykyhetkeen, ja yleisölle selviää, että elokuvan alussa nähty iäkäs veteraani on Millerin haudalla seisova Ryan. Ryan pyytää vaimoaan (Amanda Boxer) vahvistamaan sen, että hän on elänyt hyvän elämän, ollut ”hyvä mies” ja Millerin ja muiden sotilaiden uhrausten arvoinen. Sitten hän tekee Millerin haudalle kunniaa, ja kamera kääntyy kuvaamaan hautausmaalla tyynesti liehuvaa Amerikan lippua.
Don’t Touch the Light
Don't Touch the Light on saksalaisen hard rock yhtye Bonfiren 1986 julkaisema albumi. Se on ensimmäinen levy yhtyeen vaihdettua nimensä Cacumenista Bonfireksi.
Kalevan kisat 2006
Kalevan kisat 2006 järjestettiin Jyväskylässä 21.–23. heinäkuuta.
Kisat järjesti Jyväskylän Kenttäurheilijat (JKU). Kisojen kokonaisbudjetti oli noin 700 000 euroa ja lopullinen tulos 20 000 euroa voitollinen. JKU maksoi kisojen järjestelyoikeudesta Suomen Urheiluliitolle 132 000 euroa. Katsojia Harjun urheilukentällä oli kolmen päivän aikana yhteensä noin 19 000.
Kisoihin otti osaa noin 700 urheilijaa ja Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Arthur Amundsen
Arthur Martinius Amundsen (22. maaliskuuta 1886 Oslo – 25. helmikuuta 1936 Vestre Aker) oli norjalainen voimistelija. Hän oli vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa mukana saamassa joukkuekilpailussa hopeaa. Vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa hän joukkueineen sai ruotsalaissysteemin joukkuekilpailussa pronssia.
Bejeweled 2
Bejeweled 2 (myös Bejeweled 2 Deluxe) on PopCap Gamesn kehittämä jatko-osa pulmapeli Bejeweledille. Se julkaistiin alun perin vuonna 2004 tietokoneelle ladattavana ja selaimessa pelattavana versiona. Myöhemmin peli on käännetty muun muassa useille mobiililaitteille. Pelin voi ladata myös Xbox Live Arcade- ja PlayStation Network -latauspalveluista. Pelin jakelussa on käytetty PopCapin muiden pelien tapaan "kokeile ennen käyttöä" -periaatetta. Pelin rajoitetun version saa siis ladattua ilmaiseksi, mutta täydet ominaisuudet saa käyttöön vasta, kun pelistä on maksanut.
Pelaaminen
Pelin perusidea on pohjimmiltaan täysin sama kuin sarjan ensimmäisessä osassa. Pelaajan on tarkoitus siirrellä pelilaudalla olevia jalokiviä siten, että ne muodostavat kolmen tai useamman samanvärisen kiven sarjoja. Yhdistetyt jalokivet katoavat ja pelilaudan yläosasta tulee tilalle uusia. Peliin on kuitenkin lisätty uusia pelimuotoja, kuten pulmanratkontaan keskittyvä "Puzzle" ja loputon "Endless".
Aiheesta muualla
Bejeweled
Matti
Matti tarkoittaa seuraavia:
Riffi
Riffien merkitys vaihtelee eri musiikkityyleissä. Popmusiikissa riffien merkitys on vähäisempi. Joissakin tyyleissä riffi taas antaa koko kappaleelle pohjan. Funkissa ja rapissa kappale saattaa perustua yhteen tai kahteen riffiin. Tästä hyviä esimerkkejä ovat koko funkin muotoutumisen kannalta tärkeät kappaleet, kuten James Brownin ”Cold Sweat” ja Sly and the Family Stonen ”Thank You (falettin’ be mice elf)”. Myös bluesissa soinnut noudattavat usein tuttua kaavaa, ja omaperäinen riffi antaa kappaleelle oman ilmeen. Tästä ovat esimerkkeinä Howlin' Wolfin kappaleet ”Smokestack Lighting” ja ”Ain’t Superstitious”. Jälkimmäinen on Willie Dixonin säveltämä.
Monet tunnetut rock- ja heavykappaleet, kuten Deep Purplen ”Smoke on the Water”, AC/DC:n ”Back in Black”, Black Sabbathin ”Iron Man”, Ozzy Osbournen ”Crazy Train”, Iron Maidenin ”The Trooper”, Metallican ”One”, Guns N’ Rosesin ”Sweet Child O' Mine” ja Nirvanan ”Smells Like Teen Spirit”, ovat riffinsä ansiosta nousseet klassikoiksi.
Metallimusiikin eri tyyleistä etenkin thrash metal perustuu vahvasti riffeihin. Jazz-musiikissa riffeillä on vähäisempi merkitys, mutta niitä käytetään varsinkin blueskaavaan perustuvissa sävellyksissä, kuten Miles Davisin Kind of Blue -levyn bluesmaisissa kappaleissa.
Riffit perustuvat melkein aina asteikkoihin, useimmiten melodiseen molliasteikkoon tai duuriasteikkoon.
Punasuutetra
Punasuutetra (Hemigrammus rhodostomus) on tetrojen heimoon kuuluva kala, jota kutsutaan joskus myös romminokaksi. Romminokka-nimi on liitetty muihinkin sukulaislajeihin, etenkin punapäätetraan Hemigrammus bleheri.
Riffi
Riffejä voi soittaa muillakin soittimilla kuin vain kitaralla. Esimerkiksi Metallican ”For Whom the Bell Tolls” ja Queenin ”Another One Bites the Dust” sisältävät tunnetut bassokitarariffit. Nimekkäitä kosketinsoitinriffejä ovat muun muassa Bon Jovin Runaway, Europen ”The Final Countdown”, Van Halenin ”Jump” ja The Whon ”Baba O'Riley”.
Katso myös
Ostinato
Punasuutetra
Koko ja ulkonäkö
Punasuutetra on noin 5 cm pitkä. Vartalon yleisväri on läpikuultavan hopeanharmaa, pään etuosa on kirkkaanpunainen, mutta punainen ei ulotu kiduskannen yli. Evät ovat isot ja kaarevat, pyrstö mustakeltaraitainen. Keskimmäinen musta raita jatkuu hentona myös vartalon puolelle. Punapäätetrasta lajin erottaa hiukan isompana, tämän mustan raidan takia sekä joskus punaisesta värialueesta.
Alkuperä
Punasuutetra on kotoisin Etelä-Amerikasta Amazonin ja Orinoco-joen vesistöstä
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Punasuutetraa pidetään vaikeana saada lisääntymään akvaariossa. Se vaatii lisääntyäkseen pehmeää, hiukan hapanta vettä ja pusikkoisia kasveja, joiden joukkoon se sirottelee mätinsä.
Vesiolot ja ravinto
Punasuutetra viihtyy monenlaisissa lämpötiloissa: 23,0–29,0 °C. Sopiva happamuus on pH 6,0–7,5. Myöskään ruoan suhteen se ei ole turhantarkka; hiutaleet käyvät mainiosti.
Edward Carson
thumb|200px|Sir Edward Carson, sittemmin lordi Carson, noin vuonna 1900. Edward Henry Carson, paroni Carson (9. helmikuuta 1854 Dublin, Irlanti – 22. lokakuuta 1935 Minster, Kent, Iso-Britannia) oli irlantilainen poliitikko, joka toimi vuosina 1910–1921 Ulsterin unionistien johtajana. Hänet muistetaan Ulsterin kansalaismielipiteen ja jopa aseellisen vastarinnan organisoimisesta Irlannille kaavaillun itsehallinnon eli home rulen torjumiseksi vuosina 1912–1914. Konservatiiveja tukenut Carson oli myös useasti Ison-Britannian hallituksen jäsenenä.
Ura
Carson ei itse ollut kotoisin Ulsterin alueelta, vaan hän syntyi Dublinissa asuneeseen protestanttiseen perheeseen ja varttui siten eteläisessä Irlannissa. Carson opiskeli Dublinin Trinity Collegessa ja valmistui vuonna 1877 asianajajaksi. Hän saavutti mainetta taitavana asianajajana, joka suhtautui epäilevästi Irlannin nationalistien toimintaan. Vuonna 1892 Carson nimitettiin Irlannin apulaiskruununjuristiksi (Solicitor General) Robert Salisburyn hallitukseen ja hänet valittiin samana vuonna parlamentin alahuoneeseen Trinity Collegen edustajana. Seuraavana vuonna hän sai oikeudet asianajajan ammatin harjoittamiseen myös Englannissa. Hänen taitava ristikuulustelunsa kirjailija Oscar Wilden oikeudenkäynnissä vuonna 1895 sinetöi Wilden tuomion homoseksuaalisuudesta. Vuosina 1900–1905 Carson toimi Britannian apulaiskruununjuristina Arthur Balfourin konservatiivihallituksessa. Hänet lyötiin vuonna 1900 ritariksi.
Carson valittiin helmikuussa 1910 Irlannin unionistien parlamenttiryhmän johtajaksi. Hän luopui tavoittelemasta paikkaa konservatiivipuolueen johdossa ja omistautui kokonaan unionistien kamppailulle home rulea vastaan. Hänen mukaansa Ulsterin protestantit eivät koskaan hyväksyisi joutumista katolisten hallitseman Irlannin parlamentin alaisuuteen. Lisäksi hän väitti Irlannin itsehallinnon tuhoavan protestanttien menestyksekkään liiketoiminnan ja yleensä hajottavan Britannian kansakuntana. Carson oli vastustanut jo vuoden 1893 aiempaa home rule -esitystä. Hän vastusti myös tiukasti ylähuoneen veto-oikeuden kumoamista vuonna 1911, sillä se oli konservatiivien ja unionistien viimeinen keino estää home rule -lain läpimeno. Kun taistelu ylähuoneen valtaoikeuksista hävittiin, Carson ryhtyi järjestämään Ulsterissa suuria kansankokouksia, joissa hän kehotti paikallisia aseelliseen vastarintaan, mikäli home rule hyväksyttäisiin.
thumb|left|200px|Ulsterin juhlallinen liittokirja, Carsonin laatima suuri adressi Irlannin home rulea vastaan, päivätty 28.9.1912. Kun Herbert Henry Asquithin liberaalihallitus vuonna 1912 antoi home rule -lakiesityksen parlamentille, Carson julkisti 28. syyskuuta sitä vastaan suunnatun, Ulsterin juhlallisena liittokirjana (Ulster's Solemn League and Covenant) tunnetun kansalaisadressin. Sen allekirjoitti Ulsterissa kaikkiaan 218 000 miestä ja 228 000 naista, osa omalla verellään. Vuoden 1913 alussa Carsonin johdolla koottiin vapaaehtoinen armeija, Ulsterin vapaaehtoisjoukot (Ulster Volunteer Force, UVF). Syyskuussa 1913 perustettiin Belfastiin Ulsterin unionistien neuvosto, jonka Carson ilmoitti ryhtyvän Ulsterin väliaikaiseksi hallitukseksi, mikäli home rule astuisi voimaan. Valmistautuessaan sisällissotaan Irlannissa Carson järjesti huhtikuussa 1914 Saksasta suuren aselastin, joka tuotiin salaa Larneen Antrimissa.
Carson ja muut unionistijohtajat eivät alun perin kannattaneet ajatusta Irlannin jakamisesta, koska protestantteja asui vähemmistönä kaikkialla Irlannissa. Vähitellen Carson kuitenkin lievensi kantaansa samoille linjoille realistisen konservatiivijohtajan Andrew Bonar Law’n kanssa, eikä hän enää pyrkinyt estämään kokonaan Irlannin itsehallinnon toteuttamista. Vuonna 1913 Carson teki sen sijaan parlamentissa esityksen, että vain Ulsterin yhdeksän kreivikuntaa jätettäisiin home rulen ulkopuolelle. Myös Asquithin hallitus oli nyt valmis myönnytyksiin unionisteille. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua home rule -laki hyväksyttiin, mutta samalla sen toimeenpano jäädytettiin sodan ajaksi ja unionisteille luvattiin, että Ulsterin tulevaa asemaa voitaisiin vielä harkita. Carson hyväksyi tämän kompromissin. Kun Asquithin hallitus laajennettiin toukokuussa 1915 suureksi koalitioksi, Carson nimitettiin hallituksen kruununjuristiksi (Attorney General). Hän kuitenkin erosi jo saman vuoden lokakuussa vastalauseena sille, ettei hallitus ollut antanut tarpeeksi sotilaallista tukea Serbialle. Carson oli myöhemmin David Lloyd Georgen hallituksessa meriministerinä joulukuusta 1916 heinäkuuhun 1917 ja sen jälkeen salkuttomana ministerinä sekä sotakabinetin jäsenenä tammikuuhun 1918 saakka.
thumb|L. S. Merrifieldin veistämä Carsonin patsas Belfastissa, pystytetty 1932. Carson ei pitänyt vuoden 1920 Government of Ireland Act -laista, joka merkitsi Irlannin pysyvää jakamista kahtia, mutta antoi epäröinnin jälkeen sille tukensa. Lain myötä niistä Ulsterin kuudesta kreivikunnasta, joissa unionisteilla oli pysyvä enemmistö, muodostettiin Pohjois-Irlannin itsehallintoalue, ja sekä Pohjois- että Etelä-Irlanti saivat osapuilleen home rulea vastaavan itsehallinnon. Carson luopui unionistien johdosta helmikuussa 1921 ja kieltäytyi ikäänsä vedoten asettumasta ehdolle uuden Pohjois-Irlannin parlamentin vaaleissa tai ryhtymästä Pohjois-Irlannin hallituksen johtajaksi. Samana vuonna hänelle myönnettiin päärinarvo nimellä paroni Carson of Duncairn ja vuosina 1921–1929 hän toimi yhtenä ylähuoneen lordituomareista (Lords of Appeal in Ordinary).
Carsonin ollessa vielä elossa hänelle pystytettiin vuonna 1932 näyttävä patsas Pohjois-Irlannin upouuden parlamenttitalon eteen Belfastin Stormontissa. Kuoltuaan vuonna 1935 Englannissa hän sai valtiolliset hautajaiset.
Corrupt to the Core
Corrupt to the Core on suomalaisen metalliyhtyeen Grendelin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin omakustanteena vuonna 2011.
Kokoonpano
+
Swazi Cup
Swazi Cup on Swazimaan jalkapallon korkein pudotuspelisysteemillä käytävä kilpailu. Ensimmäisen kerran Swazi Cupista pelattiin vuonna 1980.
HMS St. Vincent (1815)
HMS St. Vincent oli Britannian kuninkaallisen laivaston 120-tykkinen Nelson-luokan ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 15. tammikuuta 1806 Plymouthin telakalta, jossa vastaavana laivanrakennusmestarina oli Joseph Tucker toukokuuhun 1813 ja sen jälkeen Thomas Roberts. Köli laskettiin toukokuussa 1810. Alus laskettiin vesille 11. maaliskuuta 1815, jolloin se siirrettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 110 549 puntaa. Alukselle tehtiin kesäkuusta lokakuuhun 1823 Plymouthissa pieni huolto 14 256 punnalla. Se varustettiin Plymouthissa syyskuusta 1829 huhtikuuhun 1830 vartiolaivaksi, mihin kului 25 818 puntaa.
Palvelus
Alus palautettiin palvelukseen toukokuussa Portsmouthin lippulaivana. Alus oli vuodesta 1831 alkaen Välimerellä, mistä se palasi 1834. Alus siirrettiin 1841 satamapalvelukseen Portsmouthissa ja edelleen kokeelliseen laivueeseen 1846. Alus oli toukokuusta 1847 huhtikuuhun 1849 Kanaalin laivaston komentajan kontra-amiraali Sir Charles Napierin lippulaivana. Oltuaan reservissä Portsmouthissa heinäkuusta syyskuuhun 1854 alus kuljetti ranskalaisia joukkoja Itämerelle. Sotatoimien päätyttyä alus sijoitettiin emälaivaksi Portsmouthiin. Alus siirrettiin 1862 koululaivaksi ja ankkuroitiin 1870 Haslariin. Se myytiin 1906 romutettavaksi.
Polyteekkari
Polyteekkari oli Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan julkaisema lehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi helmikuussa 2002. Polyteekkari syntyi sitä edeltävien teekkarilehtien Otahuudon ja Nyytisten yhdistyessä.
Alan Webb
Webb teki vuonna 2001 high school -ennätykset mailin juoksussa sisäradoilla (3.59,86) ja ulkoradoilla (3.53,43). Vuonna 2004 hän voitti Yhdysvaltain olympiakarsinnat 1 500 metrin juoksussa. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä. Vuonna 2005 Webb voitti maansa mestaruuden 1 500 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Helsingin MM-kisoissa matkalla yhdeksänneksi ajalla 3.41,04. Vuonna 2007 hän voitti maansa mestaruuden sisäradoilla mailin juoksussa ja ulkoradoilla 1 500 metrin juoksussa. Osakan MM-kilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 3.35,69.
Webb lopetti yleisurheilu-uransa vuonna 2014 ja siirtyi triathloniin.
Max Green
Maxwell ”Max” Scott Green (s. 15. joulukuuta 1984) on yhdysvaltalainen basisti, laulaja, taustalaulaja sekä yksi perustajajäsenistä Escape the Fate -yhtyeessä. Hän on Violent New Breed:in solisti, lauluntekijä ja kitaristi.
Hän teki osan Escape the Faten screameista yhdessä laulaja Craig Mabbittin kanssa. Green esiintyy yhdessä Craig Mabbittin kanssa myös Attack Attack!:in laulaja Caleb Shomon kappaleessa All That I'm About.
Max aloitti nuorempana kitaran soittamisen, mutta päätyi soittamaan bassoa. Hän ystävystyi 16-vuotiaana kykykilpailussa Ronnie Radke n kanssa ja he perustivat yhdessä Escape the Fate-yhtyeen vuonna 2004. Radken jouduttua vankilaan vuonna 2008 he kuitenkin riitautuivat ja heidän tiensä erosivat. Green kärsi huumeriippuvuudesta, mutta pääsi kuiville vuonna 2013 ja ystävystyi taas Radken kanssa.
Escape the Fatesta lähdettyään hän ryhtyi The Natural Born Killersin soolokitaristiksi. Green lopetti TNBK:ssa vuoden 2013 heinäkuussa ja palasi hetkeksi takaisin Escape the Fate:en. Soitettuaan ETF:ässä puoli vuotta, toukokuun 9. päivänä 2014 Green ilmoitti siirtyvänsä Ronnie Radke:n bändiin Falling in Reverse:en.
Max Green kuitenkin lopetti Falling in Reversen basistina myöhemmin samana vuonna perustaakseen uuden bändin - Violent New Breed:in.
Melonta kesäolympialaisissa 1996
Vuoden 1996 kesäolympialaisten melonta järjestettiin 27. heinäkuuta – 4. elokuuta 1996 Lake Toccoan ja Lake Lanierin tekojärvillä Georgiassa sekä Lake Ocoeella Tennesseen osavaltiossa Yhdysvalloissa. Mukana oli 451 osanottajaa 54 eri maasta. Tapahtumia oli 16.
100px|right|Melonta
Coraline Thomas Hugue
thumb|250px|Coraline Hugue Coraline Thomas Hugue (s. 11. maaliskuuta 1984 Embrun) on ranskalainen maastohiihtäjä.
Maailmancupissa Hugue kilpaili ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti vuotta myöhemmin Oberstdorfissa oltuaan takaa-ajossa 27:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kymmenenneksi Lahden 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2014. Tour de Skin prologilla Oberstdorfissa tammikuussa 2015 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Hugue sijoittui 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 14:nneksi ja viestissä kahdeksanneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja parisprintissä kymmenenneksi sekä viestissä kuudenneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa seitsemäs ja Ranskan viestijoukkueen jäsenenä neljäs.
Falunin MM-kilpailuissa 2015 Hugue sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi, parisprintissä Célia Aymonierin kanssa kuudenneksi ja viestissä kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 14:s, vapaan hiihtotavan parisprintissä kahdeksas ja viestissä kahdestoista.
Jarno Virkki
Jarno Virkki (s. 12. toukokuuta 1984 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja, joka toimii Suomi-sarjassa pelaavan Joensuun Kiekkokoplan päävalmentajana. Hän on pelannut urallaan 27 SM-liigaottelua HPK:ssa ja SaiPassa. Pääosan urastaan hän on kuitenkin edustanut Mestis-seuroja.
Seuraura
Virkki on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän kuului vielä B-juniori-ikäisenä joukkueen suurimpiin lupauksiin ja nousi jo tuolloin HPK:n SM-liigarinkiin. Hänelle suunniteltiin näytönpaikkaa SM-liigassa jo kaudella 2002–2003, mutta Virkki ei tehnyt liigadebyyttiään. Hän pelasi ensimmäiset aikuisten ottelunsa helmikuussa 2003 Forssan Palloseurassa, johon oli siirtyinyt lainalle. Hän kuului HPK:n A-nuorissa joukkueensa kärkipuolustajiin, mutta kaudella 2003–2004 Virkin kehitys taantui osaksi armeijan takia. Hän pelasi Mestiksessä yhteensä yhdeksän ottelua FPS:ssa ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Kaudella 2004–2005 Virkki teki SM-liigadebyyttinsä, kun hän pelasi HPK:ssa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 21. syyskuuta 2004 vieraissa HIFK:ta vastaan. Saman kuun lopulla Virkki siirtyi lainalle Mestis-joukkue Järvenpään Haukkoihin, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua. Virkki edusti kauden aikana myös marraskuussa 2004 Mestiksen nuorista pelaajista koottua maajoukkuetta Minskissä järjestetyssä turnauksessa. Hän kuitenkin loukkasi jalkansa turnauksessa ja oli loppuvuoden 2004 sivussa. Virkki pelasi kauden suurimmaksi osaksi HPK:n A-nuorissa, joita hän myös vahvisti kevään 2005 pudotuspeleissä.
Kauden 2005–2006 Virkki pelasi Mestistä Jokipojissa. Toukokuussa 2006 hän solmi kaksivuotisen pelaajasopimuksen Saimaan Pallon kanssa. Virkki pelasi SaiPassa 20 SM-liigan runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Hän teki liigauransa ensimmäisen maalin 31. lokakuuta 2006 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Virkki kuitenkin ajautui SaiPan kokoonpanon ulkopuolelle ja haki kauden 2006–2007 aikana yhdeksän ottelun verran pelituntumaa Mestiksen Savonlinnan Pallokerhosta. Tammikuussa 2007 Virkki siirtyi loppukaudeksi KooKoohon.
Kesällä 2007 Virkki oli koeaikasopimuksella Tapparassa. Hän ei kuitenkaan saanut sopimusta joukkueeseen. Virkki jatkoi KooKoossa vuoden mittaisella sopimuksella kaudella 2007–2008. Hänen runkosarjansa jäi lopulta vain 27 ottelun mittaiseksi selkävaivojen takia.
Virkki siirtyi kaudeksi 2008–2009 Lempäälän Kisaan. Hän teki kauden aikana Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä pisteillä 5+11=16 sekä yhden kauden jäähyennätyksensä 98 minuutillaan ja oli Mestiksen jäähypörssin toinen. Hän jatkoi LeKissä myös kaudella 2009–2010, johon Virkillä sisältyi myös viiden ottelun pelikielto, jonka hän sai Anton Kokkoseen kohdistuneesta vaarallisesta polvitaklauksesta syyskuussa. Hänen teholukemansa +28 oli kauden päättyeessä LeKin paras. Virkki solmi heinäkuussa 2010 kaksivuotisen jatkosopimuksen LeKin kanssa. Kausi 2010–2011 jäi hänellä kuitenkin vain 24 runkosarjaottelun mittaiseksi polvivamman takia.