cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George H. W. Bush
Kylmän sodan päättyminen
Bush rakensi jo varapresidenttikaudellaan vuodesta 1985 alkaen keskusteluyhteyttä Neuvostoliiton puoluejohtaja Mihail Gorbatšovin kanssa. Näiden keskustelujen ansiosta Gorbatšov ja presidentti Ronald Reagan tapasivat huippukokouksissa ja tasoittivat kylmän sodan päättymistä. Sama käytäntö jatkui Bushin presidenttikaudella joulukuussa 1989 pidetyllä Maltan tapaamisella. Tätä kokousta Gorbatšov luonnehti seuraavin sanoin: "Maltan tapaaminen oli vedenjakaja. Siitä tuli 1990-luvun jälkipuolen käännekohta. Malta lopetti kylmän sodan." Syyskuussa 1990 samat valtionjohtajat tapasivat Helsingissä.
Samaan aikaan kun liennytystä Neuvostoliiton suuntaan yhä syvennettiin, kamppailu muita "vihollisia" vastaan Yhdysvaltojen "takapihalla" jatkui kiihkeänä. Vuonna 1989 Yhdysvallat teki maihinnousun Panamaan ja syrjäytti entisen liittolaisensa Manuel Noriegan. Nicaraguan contra-sissien tuesta jouduttiin kongressin tuen puuttuessa luopumaan, mutta Nicaraguassa järjestetyt vaalit 1990 johtivat sandinisti-hallinnon kaatumiseen.
Persianlahden sota
Parhaiten George H. W. Bush muistetaan kuitenkin YK:n liittouman johtamisesta 1990–1991 Persianlahden sodassa. Irakin johtajan Saddam Husseinin johtamat joukot valtasivat 1990 pienen mutta öljyvaroiltaan rikkaan naapurimaansa Kuwaitin. Laajan liittouman tavoite oli poistaa Irakin joukot Kuwaitista ja varmistaa, ettei Irak hyökkäisi Saudi-Arabiaan.
Vaalitappio
Presidentti Bushin suosioluvut nousivat huimasti menestyksekkäiden sotilasoperaatioiden seurauksena, mutta romahtivat vähän ennen seuraavia presidentinvaaleja. Tähän oli syynä muun muassa lievä taloudellinen laskusuhdanne vuosina 1990–1991 ja Bushin kuuluisa "Read my lips" -puhe, jossa hän vakuutti, ettei uusia veroja enää tulisi.
Bush peri edeltäjältään Reaganilta veroleikkausten ja asevarustelun paisuttaman budjettivajeen, joka oli 200 miljardia dollaria vuonna 1990. Republikaanit kannattivat sen vähentämistä menojen leikkauksilla, mutta kongressia hallitsevat demokraatit näkivät veronkorotukset pakollisiksi. Kun Bush sitten suostui demokraattien ajamiin veronkorotuksiin, monet Bushin konservatiivisista tukijoista hylkäsivät hänet. Suosion romahdus vaalien alla ja teksasilaisen monimiljonäärin Ross Perot’n ehdokkuus, jota monet republikaanitkin tukivat, johti Bushin tappioon vuoden 1992 presidentinvaaleissa demokraattien ehdokkaalle Bill Clintonille. Kun Perot sai jopa 19 % annetuista äänistä, saattoi Clinton, suhteellisen tuntematon nimi, voittaa vaalit.
Presidenttikauden jälkeen
oikea|pienoiskuva|George Bushin presidentinkirjasto ja -museo. Hävittyään vaalit Bush vetäytyi julkisesta elämästä eläkkeelle. Bushit asuivat Houstonissa Teksasissa, ja heidän kesäasuntonsa sijaitsi Kennebunkportissa Mainessa.
Bushin vieraillessa Kuwaitissa huhtikuussa 1993 juhlistamassa Persianlahden sodan voittoa Kuwaitin viranomaiset pidättivät 17 henkilöä syytettynä yrityksestä murhata Bush autopommilla. Tämä johti siihen, että presidentti Clinton määräsi 26. kesäkuuta 1993 Tomahawk-ohjusiskusta Irakin tiedustelupalvelun päämajaan (Operation Southern Watch).
Vuonna 1995 Bush erosi Kansallisesta kivääriyhdistyksestä sen jälkeen kun yhdistyksen varapresidentti Wayne LaPierre oli puolustanut Oklahoma Cityn pommi-iskun tekijää ja syyttänyt ATF:n ja Yhdysvaltain salaisen palvelun agentteja Al Whicheria, John Magawia ja Steve Willisia piilonatsisympatioista. Molemmat agentit palvelivat Bushia tämän presidenttikauden aikana ja Bush torjui väitteet heidän natsisympatioistaan.
George Bushin presidentinkirjasto ja -museo sijaitsevat Teksasin A&M-yliopiston kampuksella. Kymmenes Nimitz-luokan lentotukialus nimettiin USS George H. W. Bushiksi, kun se laskettiin vesille 2009. George Bushin kansainvälinen lentokenttä Houstonissa nimettiin entisen presidentin mukaan 1997. Hän jäi leskeksi huhtikuussa 2018.
Terveys ja kuolema
Bush kärsi eräästä Parkinsonin taudin muodosta, minkä vuoksi hän menetti kävelykykynsä ja käytti pyörätuolia. Tammikuussa 2017 hän joutui sairaalaan keuhkokuumeen aiheuttamien hengitysongelmien takia. Jo ennen sairaalaan joutumistaan Bush oli ilmoittanut, ettei terveyssyistä pysty osallistumaan Donald Trumpin virkaanastujaistilaisuuteen 20. tammikuuta. Hän oli sairaalassa noin kaksi viikkoa, osan ajasta tehohoidossa. Bush kuoli 94-vuotiaana kotonaan Houstonissa, Texasissa 30. marraskuuta 2018.
Bushin hautajaiset pidettiin Washington D.C:n National Cathedralissa. Hautajaisten muistopuheen piti hänen poikansa, George W. Bush. Hautajaisissa oli kaikki elävät Yhdysvaltain presidentit Jimmy Carter, Bill Clinton, George W. Bush, Barack Obama ja Donald Trump.
Jussi Rintamäki
Rintamäen juoksu-uran huippuhetki oli 400 metrin aitajuoksu Rooman 1960 olympialaisissa. Hän johti loppukilpailua vielä puolimatkassa ja sijoittui lopulta viidenneksi, joka sekin on edelleen lajin paras suomalaissijoitus Erik Wilénin vuonna 1924 saavuttaman hopeamitalin jälkeen. Rintamäki alitti Roomassa ensimmäisenä suomalaisena 51 sekunnin rajan juostessaan Suomen ennätyksen 50,8. Aiemmin samana vuonna hänestä tuli vasta toinen suomalainen 52 sekunnin alittaja juostessaan ajan 51,4. Belgradin EM-kisoissa 1962 Rintamäki sivusi Suomen ennätystään ja sijoittui neljänneksi. Ensimmäisissä arvokisoissaan, Tukholman EM-kisoissa 1958 hän ei menestynyt. Kaikissa kolmissa arvokisoissaan hän juoksi myös Suomen 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkueessa.
Maaotteluissa Rintamäki kilpaili 25 kertaa ja otti 18 henkilökohtaista lajivoittoa. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa hän voitti 400 metrin aitajuoksussa kultaa vuonna 1961 ja pronssia vuonna 1963. PM-hopeaa hän sai 400 metrin juoksussa vuonna 1961.
Suomen mestaruuden Rintamäki voitti 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1959–1963 ja 400 metrin juoksussa vuosina 1960–1962. Turun Toverien joukkueessa hän voitti 4 × 400 metrin viestijuoksun Suomen mestaruuden vuosina 1958–1963 ja 4 × 100 metrin mestaruuden vuonna 1959. Pitkässä viestissä hän juoksi TuTo:n joukkueessa seurajoukkueiden Suomen ennätyksen 3.13,0 (vuonna 1958) ja maajoukkueessa Suomen ennätyksen 3.09,8 (vuonna 1961). Harvinaisemmassa lajissa, 200 metrin aitajuoksussa hän juoksi Suomen ennätyksen 23,8 (vuonna 1961). Hän on 400 metrin aitajuoksun ennätyksellään 50,8 vielä vuonna 2007 Suomen kaikkien aikojen tilastossa 20 parhaan joukossa. Hänen ennätyksensä 400 metrin juoksussa on 46,9, jolla hän on yhä kaikkien aikojen tilastossa 20. sijan tienoilla.
Ennen TuTo:a Jussi Rintamäki edusti seuratasolla Ilmajoen Ilvestä, Ilmajoen Kisailijoita ja Vaasan Vasamaa. Ammatiltaan hän oli palomies ja liikuntaneuvoja sekä Turun kaupungin apulaisliikuntatoimenjohtaja.
Rybnik
Rybnik on kaupunki Sleesiassa, Etelä-Puolassa, lähellä Tšekin tasavallan rajaa. Sieltä on Krakovaan noin sata ja Varsovaan 290 kilometriä. Vuonna 2010 Rybnikissä oli 141 353 asukasta.
Kaupungin nimi tarkoittaa kalalammikkoa vanhalla puolan kielellä, ja kalanviljely oli sen keskeinen elinkeino keskiajalla. Toisen maailmansodan jälkeen hiilikaivokset ovat nousseet merkittäväksi vaurauden lähteeksi. Rybnikin työttömyystilanne on parempi kuin Puolassa keskimäärin.
Glen Riddersholm
Glen Riddersholm (s. 24. huhtikuuta 1972) on tanskalainen jalkapallovalmentaja. Elokuusta 2022 lähtien hän on toiminut IFK Norrköpingin päävalmentajana.
Ura
Riddersholm aloitti jalkapallovalmentajan uransa juniorivalmentajana Ikast fS:ssä vuonna 1995. Seuran yhdistyttyä vuonna 1999 Herning Fremadin kanssa uudeksi FC Midtjylland-seuraksi jatkoi Riddersholm uraansa uudessa organisaatiossa juniorivalmentajana. Vuonna 2004 Midtjylland perusti ensimmäisenä tanskalaisseurana oman junioriakatemian.
Riddersholm jätti Midtjyllandin vuonna 2006 ja siirtyi Tanskan jalkapalloliiton palvelukseen alle 17-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Hän ei onnistunut luotsaamaan nuoria ikäluokan EM-kisoihin ja palasi vuonna 2008 Midtjyllandiin.
Huhtikuussa 2011 Allan Kuhn jätti tehtävänsä Midtjyllandin päävalmentajana ja seurassa pitkään valmentanut Riddersholm nousi seuran päävalmentajaksi. Debyyttikaudellaan 2011/12 Riddersholm luotsasi Midtjyllandin Tanskan liigassa kolmanneksi. Sijoitus oli seuran liigahistorian paras. Riddersholmin johdolla Midtjylland jatkoi taistelua Tanskan liigan kärkipaikoista, vaikka kausi 2012/13 toi notkahduksen kuudennelle sijalle. Seuraavalla kaudella joukkue oli jälleen kolmas ja täysosuman vuoro tuli kaudella 2014/15. Riddersholmin luotsaama Midtjylland taisteli tiiviisti mestaruudesta FC Kööpenhaminan kanssa ja piti pintansa. Viimeisen kierroksen voitto SønderjyskEsta takasi seuralle sen historian ensimmäisen liigamestaruuden. Mestaruuskauden jälkeen Riddersholm ilmoitti yllättäen eroavansa seuran palveluksesta.
Joulukuun alussa 2015 Riddersholm palasi valmennustehtäviin Superliigaan nousseen Aarhus GF:n peräsimessä. AGF säilytti Riddersholmin johdolla sarjapaikkansa sijoittuen liigassa kymmenenneksi. Tanskan cupissa Riddersholm luotsasi AGF:n loppuotteluun ensimmäistä kertaa 20 vuoteen. Mestaruus jäi kuitenkin ottamatta, kun FC Kööpenhamina voitti ottelun 2–1. Tanskan liigassa AGF sijoittui Riddersholmin johdolla alempaan keskikastiin ollen 10:s ja 11:s. Cupissa joukkue eteni myös kaudella 2016/17 pitkälle pudoten puolivälierissä. Riddersholm sai potkut seurasta syyskuun alussa 2017.
Lokakuussa 2018 Riddersholm siirtyi Vendsysselin urheilutoimenjohtajana. Joulukuussa 2018 vahvistettiin, että Riddersholm siirtyy helmikuussa 2019 Riddersholm Tanskan Superliigan SønderjyskEn päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuraa kaksi ja puoli vuotta. Kaudella 2019/20 hän luotsasi seuran Tanskan cupin mestariksi ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Kaudella 2020/21 seura eteni toistamiseen loppuotteluun, mutta hävisi sen 4–0 Randersille. Hän jätti seuran kauden jälkeen.
Marraskuussa 2021 Riddersholmista tuli belgialaisen KRC Genkin apuvalmentaja. Riddersholm jätti seuran kauden jälkeen. Elokuun alussa 2022 hänestä tuli Allsvenskanissa pelaavan IFK Norrköpingin päävalmentaja.
Kotkan–Haminan seutukunta
Kotkan–Haminan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Kymenlaakson maakunnassa. Siihen kuuluu viisi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 082. Seutukunnan asukasluku oli 0. Asukasluvultaan seutukunnan suurin kunta on Kotkan kaupunki. Vuoden 2019 lopussa seutukunnan asukkaista 90,9 prosenttia oli suomenkielisiä ja 1,1 prosenttia ruotsinkielisiä.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Kivikko (Kemi)
Kivikko on yksi Kemin kaupunginosista. Kivikko sijaitsee pääosin Perämerentien itäpuolella ja kaupungin keskustan pohjoispuolella.
Kivikko on pääosin omakotitaloaluetta. Kivikankaan pienalueella sijaitsee Lapin ammattikorkeakoulun tekniikan yksikkö ja sinne on ryhmittynyt uuden teknologian yrityksistä muodostunut keskittymä. Suuri osa alueen työpaikoista on keskittynyt juuri Kivikankaalle.
Lähteet
Kivikko
Rosa Luxemburg
thumb|Rosa Luxemburg (1895). Rosa Luxemburg (5. maaliskuuta 1871 Zamość – 15. tammikuuta 1919 Berliini) oli puolalais-saksalainen vasemmistopoliitikko, sosialistinen filosofi ja vallankumouksellinen. Hän perusti yhdessä Karl Liebknechtin kanssa marxilaisen ryhmän, joka 1. tammikuuta 1919 tuli tunnetuksi nimellä Saksan kommunistinen puolue (KPD).
Tausta
Rosa Luxemburg syntyi juutalaiseen perheeseen Zamośćissa, lähellä Lublinia nykyisessä Puolassa. Paettuaan uhkaavaa pidätystä Sveitsiin, hän opiskeli Zürichin yliopistossa muiden ajan sosialististen vaikuttajien kanssa, joihin kuuluivat muun muassa Anatoli Lunatšarski ja Leo Jogiches. Vuonna 1897 Luxemburg väitteli Zürichissä tohtoriksi tutkimuksellaan Polens industrielle Entwicklung (Puolan teollinen kehitys).
Sosialistinen toiminta
Luxemburg perusti yhdessä Leo Jogichesin ja Julian Marchlewskin kanssa 1893 lehden Sprawa Robotnicza (Työläisen asia) vastustamaan puolalaisen sosialistipuolueen PPS:n nationalismia. Hän uskoi, että Puola voi itsenäistyä ainoastaan, mikäli Saksassa, Itävalta-Unkarissa ja Venäjällä tehdään vallankumous. Kuitenkin Luxemburg piti taistelua kapitalismia vastaan itsenäisyyttä tärkeämpänä. Lenin katsoi kansallisen vapautusliikehdinnän sosialismin esiasteeksi ja sen vuoksi tuettavaksi. Luxemburg puolestaan oli sitä mieltä, että kansojen itsemääräämisoikeus saattoi toteutua vasta sen jälkeen, kun monarkia ja kapitalismi on voitettu koko Euroopassa.
Luxemburg perusti yhdessä Karl Liebknechtin kanssa internationalistisen ryhmän, josta tuli vuonna 1915 Spartakistiliitto. Se oli ensin sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) ja myöhemmin itsenäisen sosiaalidemokraattisen puolueen (USPD) vasen siipi, ennen muuttumistaan kommunistisen puolueen ytimeksi.
Luxemburg ja Liebknecht tuomittiin 28. kesäkuuta 1916 kahden vuoden vankeusrangaistukseen. Tuomionsa aikana Luxemburg kirjoitti useita artikkeleita, mukaan lukien Venäjän vallankumouksesta. Huolimatta bolševikkeihin kohdistamastaan arvostelusta Luxemburg pysyi uskollisena Leninin ja bolševikkien kannattajana.
Spartakistikapina ja kuolema
thumb|Rosa Luxemburgin hautajaiskulkue. Luxemburg oli aktiivinen vuoden 1918 saksalaisessa vallankumouksessa, mutta hän vastusti niin sanottua spartakistikapinaa, koska piti sitä uhkarohkeana yrityksenä. Hän vastusti myös kommunistisen puolueen perustamista 1. tammikuuta 1919, sillä hänestä se oli ennenaikaista, vaikka puolue päätyikin Liebknechtin ja Luxemburgin johtoon ja Luxemburg luonnosteli sen ohjelman 31. joulukuuta 1918.
Hallitsevan sosiaalidemokraattisen puolueen johtaja Friedrich Ebertin ja puolustusministeri Gustav Nosken käskystä sotaveteraaneista koostuvat vapaajoukot (Freikorps) kukistivat marxilaisten spartakistikapinan ja surmasivat sen johtajat, Karl Liebknechtin ja Rosa Luxemburgin 15. tammikuuta 1919 kuulusteltuaan ja pahoinpideltyään heidät.
Muistomerkkejä
Kommunistisen Itä-Saksan hallitus nimesi Rosa Luxemburgin mukaan Berliinin historiallisessa keskustassa sijaitsevan aukion Rosa-Luxemburg-Platziksi. Saksalaisen Vasemmisto-puolueen taustasäätiö kantaa hänen nimeään.
Samoin Neuvostoliitossa nimettiin mm. laivoja hänen mukaansa. Malliesimerkki on Petroskoissa vuonna 1942 haltuunotettu matkustajalaiva Rosa Luxemburg joka suomalaisten hallussa kantoi nimeä Äänislinna.
Margarethe von Trotta on ohjannut vuonna 1986 valmistuneen palkitun elämäkertaelokuvan Rosa Luxemburg.
Suomennettu tuotanto
thumb|Rolf Bieblen tekemä Rosa Luxemburgin patsas.
Rosa Parks
Rosa Louise McCauley Parks (4. helmikuuta 1913 Tuskegee, Alabama – 24. lokakuuta 2005 Detroit, Michigan) oli yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti, jota on luonnehdittu yhdysvaltalaisen kansalaisoikeusliikkeen äitihahmoksi. Etniseltä taustaltaan afroamerikkalainen Parks tuli kuuluisaksi jouduttuaan pidätetyksi Alabaman pääkaupungissa Montgomeryssa 1. joulukuuta 1955, koska oli kieltäytynyt luovuttamasta istumapaikkaansa linja-autossa valkoiselle miehelle. Parks tuomittiin häiriköinnistä, mutta hän valitti tuomiosta, minkä tuloksena Yhdysvaltain korkein oikeus päätyi toteamaan rotuerottelun linja-autoissa perustuslain vastaiseksi.
Parksista tuli keskeinen kansalaisoikeustaistelun symboli, ja hänen tapauksestaan käynnistyi Montgomeryssa yli vuoden kestänyt linja-autoboikotti, jonka johtajana julkisuuteen nousi myös Martin Luther King. Tapaus innoitti muitakin rotuerottelun vastaisia protesteja. Parks itse jatkoi työtä kansalaisoikeuksien puolesta ja rasismia vastaan koko ikänsä.
Kansalaistottelemattomuutta linja-autoissa
Parks ei ollut ensimmäinen afroamerikkalainen, joka oli saanut tuomion kansalaistottelemattomuuden vuoksi kieltäydyttyään luovuttamasta paikkaansa linja-autossa. Kun vuonna 1944 Irene Morgan oli pidätetty samasta syystä Virginiassa, korkein oikeus oli jo todennut rotuerottelun perustuslain vastaiseksi. Tämä päätös koski kuitenkin vain osavaltioiden välistä linja-autoliikennettä.
Osavaltioiden sisäisessä liikenteessä rotuerottelu sai jatkua, mutta sielläkin se synnytti vastarintaa. Kansalaistottelemattomuus johti esimerkiksi 15-vuotiaan Claudette Colvinin pidätykseen Montgomeryssa 2. maaliskuuta 1955. Colvinille langetettu pieni sakko oli kuitenkin huomattavasti ennakoitua lievempi rangaistus, ja kun aviotonta lasta odottanut teinityttö ei olisi ollut kovin otollinen keulakuva rotuerottelun vastaisessa taistelussa, hänen tukijansakaan eivät pitäneet tarkoituksenmukaisena jatkaa tapauksen käsittelyä ihmisoikeuskysymyksenä.
Elämänvaiheet
pienoiskuva|Rosa Parksille myön­ne­tys­sä kong­res­sin mita­lis­sa on omis­tus­kir­joi­tus: Mother of the Modern Day Civil Rights Movement, ’nyky­aikai­sen kan­sa­­lais­oikeus­liik­keen äiti’.
Rosa McCauley sai sukuperintönä moniulotteisen näkökulman rotukysymyksiin, sillä afrikkalaisten sukujuurtensa lisäksi hänessä oli isänsä puolelta sekä irlanninskottilaista että intiaaniverta, ja perheen vaaleaihoisimpia jäseniä saatettiinkin joskus luulla intiaaneiksi tai kiinalaisiksi. Isoisä pystyi jopa esiintymään valkoisena ja käytti usein tilaisuutta hyväkseen pilkatakseen valkoisia ja rotuerottelusääntöjä. Toisaalta vaalean ihonvärin takia isoisää ei kelpuutettu mustien liikkeeseen, joka valmisteli paluumuuttoa Afrikkaan, vaikka hän oli pikkupoikana itse ollut orja.
Rosa joutui keskeyttämään koulunkäyntinsä nuorena perheenjäsenen sairauden vuoksi. Kun hän oli avioitunut Raymond Parksin kanssa, mies kannusti häntä käymään koulun loppuun ja myös liittymään kansalaisoikeusliikkeeseen.
Menestyksellisen oikeustaistelun jälkeen Rosalle ei enää ollut töitä tarjolla Montgomeryssa, ja pariskunta muutti Detroitiin, jossa Rosa työskenteli kansanedustajan avustajana 20 vuotta. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1988 hän keskittyi nuorten kansalaisoikeuksia edistämään perustetun Rosa ja Raymond Parks -instituutin asioihin. Raymond oli kuollut kurkkusyöpään vuonna 1977, eikä pariskunnalla ollut lapsia.
Rosa Parksille myönnettiin toiminnastaan Yhdysvaltain kaksi korkeinta siviilikunniamerkkiä: presidentin vapaudenmitali vuonna 1996 ja kongressin kultamitali vuonna 1999. Lisäksi hänen mukaansa on muun muassa nimetty kirjasto ja museo, jotka keskittyvät kansalaisoikeustaistelun perintöön. Asteroidi 284996 Rosaparks on nimetty hänen mukaansa. Maarit Hurmerinnan levyttämä kappale ”Rosa” kertoo Rosa Parksista.
Vanhoilla päivillään dementiasta kärsinyt Rosa Parks kuoli 92-vuotiaana 24. lokakuuta 2005 nukkuessaan. Alabaman osavaltion lainsäädäntöelin armahti hänet postuumisti 18. huhtikuuta 2006, yli 50 vuotta kansalaistottelemattomuuden vuoksi langetetun tuomion jälkeen.
Populaarikulttuurissa
Vuonna 2018 Doctor Who -TV-sarjan 11. kauden kolmas jakso nimeltä "Rosa" kertoo Rosa Parksista.
Viiripyrstöleski
Viiripyrstöleski (Vidua regia) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Joensuun yliopiston ylioppilaskunta
Joensuun yliopiston ylioppilaskunta (JoYY) perustettiin 1. lokakuuta 1969 ja sen toiminta loppui Itä-Suomen yliopiston perustamisen yhteydessä vuoden 2010 alussa. Sen jäseniä olivat automaattisesti kaikki Joensuun yliopistossa perustutkintoa suorittavat opiskelijat, sekä vapaaehtoisesti jatko-opiskelijat ja ulkomaalaiset vaihto-opiskelijat. JoYY julkaisi yhdessä Kuopion yliopiston ylioppilaskunnan kanssa Itä-Suomen ylioppilaslehteä Uljasta, jonka päätoimittaja oli Veera Järvenpää (2009–2010).
Viiripyrstöleski
Levinneisyys
Olkipyrstöleskeä tavataan Angolassa, Botswanassa, Mosambikissa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Joensuun yliopiston ylioppilaskunta
Ylioppilaskunnan ylintä toimivaltaa käytti edustajisto, joka valittiin kahden vuoden välein. Edustajistoon kuului 31 jäsentä. Toimeenpanovaltaa käytti hallitus. Ylioppilaskunnassa työskenteli kahdeksan henkilöä. Ylioppilaskunnan pääsihteeri oli Pekka Koivaara (2009–2010). Ylioppilaskunnan puheenjohtajana toimi Sanna Hämäläinen (2008-2010) ja hallituksen puheenjohtajana Perttu Koistinen (8.4.2009-2010).
JoYY:n tavoitteena oli edistää jäsentensä hyvinvointia yliopistolain velvoittamalla tavalla. JoYY oli Suomen ylioppilaskuntien liiton (SYL:n) jäsen. Entisen JoYY:n toimipaikka sijaitsee Suvantokadulla, josta tilat hankittiin 2008. Aikaisemmin JoYY:n toimitilat olivat Pielisjoen linnassa (1972–1984) ja Opiskelija-asuntoyhtiö Joensuun Ellin omistamassa Joensuun ylioppilastalossa Niskakadulla (1985–2008).
Savonlinnan ylioppilaskunta
Savonlinnan ylioppilaskunta oli Joensuun yliopiston ylioppilaskunnan Savonlinnan alaosasto; se on rekisteröity yhdistys.
Joensuun ylioppilastalo
Ylioppilastalo valmistui vuonna 1985 Niskakadun ja Koulukadun kulmaan. Kyse on Joensuun Ellin talosta, josta JoYY varasi 300 neliömetriä toimistoiksi ja kirjakahvila Lyyralle ja studioteatteri Montulle. JoYY:sta tuli Ellin vuokralainen 1992. Vuonna 1996 talo remontoitiin. Kerubin kuppila avautui Lyyran paikalle 2003. Ylioppilaskunta muutti talosta 2008 ostettuaan omat tilat Suvantokadulta. Ylioppilastalon seinässä on Teppo Laurinollin reliefiteos.
Painopinnanvalmistaja
Ammattitutkinto opiskeluissa valitaan yksi suuntautumisala: työasemataittajan tuotantotehtävät, kuvankäsittelijän tuotantotehtävät, tietokoneavusteisen painopinnanvalmistuksen tuotantotehtävät tai painopinnanvalmistuksen järjestelmätukihenkilön tehtävät.
Opiskelu kesti lukiopohjalta noin vuoden, ilman lukiotaustaa tutkinto oli kaksivuotinen. Vuonna 2002 tutkinto uudistettiin kolmivuotiseksi ulkoasuntoteuttajan tutkinnoksi.
Helle
Helle vallitsee Suomessa silloin, kun päivän aikana mitattu ylin lämpötila on vähintään 25,1 celsiusastetta.
Helteiden määritelmät ja esiintyminen Suomessa
Helleraja vaihtelee maittain; kun Suomessa ja muissa Pohjoismaissa määritelmän mukainen raja on +25 °C, luokitellaan esimerkiksi Espanjassa helteeksi vasta +30 °C:n ja Yhdysvalloissa +32 °C:n ylittävät päivälämpötilat.
Hellepäivien lukumäärä Suomessa vaihtelee paikkakunnittain ja vuosittain. Viikon yhtäjaksoinen helle ainakin yhdellä Suomen paikkakunnista yhden kesän aikana on yleistä, mutta ei suinkaan jokakesäistä. Kahden viikon hellejaksoja esiintyy vain keskimäärin noin kerran 5–10 vuodessa. Kolme viikkoa tai kauemmin jatkuva yhtämittainen helle on erittäin harvinaista ja poikkeuslaatuinen sääilmiö. Kuitenkin eri puolilla Suomea mitattuna kolmen viikon helleputkia voidaan mitata lähestulkoon minä tahansa kesänä.
Etelä-Suomessa on helteisiä päiviä yleensä 10–20 kesässä, keskimäärin 15, esimerkiksi Vantaalla. Kaakkois-Suomessa hellepäiviä on keskimäärin 17–18 kesässä. Ilmatieteenlaitoksen pitkäaikaisissa tilastoissa Utissa on keskimäärin 18 ja Lappeenrannassa 17 hellepäivää, itäsuomalaisilla paikkakunnilla saadaan keskimäärin 14 hellepäivää kesässä. Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa hellepäiviä kertyy kesän aikana yleensä noin 10, esimerkiksi Oulussa on keskimäärin vain 9 hellepäivää kesässä, vuosittain kuitenkin yleensä noin puolet Etelä-Suomen määrästä. Lapissa, esimerkiksi Rovaniemellä, on tavattu keskimäärin 7 hellepäivää kesän aikana eli viikon verran. Pohjois-Lapissa hellepäiviä kertyy kesässä yleensä vain 2–3.
Vuosina 1961–2022 hellettä on mitattu Suomessa joka vuosi. Vuoden ylin lämpötila on kyseisellä jaksolla mitattu 25 vuotena Etelä-Suomessa, 15 vuotena Länsi-Suomessa, 9 vuotena Itä-Suomessa ja 13 vuotena Pohjois-Suomessa.
Viime vuosina Suomen ja Skandinavian kesät ovat olleet yhtäjaksoisesti aikaisempia runsashelteisempiä, vaikka on tutkittu, ettei ilmastonmuutos vaikuta kesien säihin aivan yhtä paljon kuin talviin.
Helteiden ajoittuminen
Harvemmin joudutaan Suomessa odottamaan helteitä heinäkuulle saakka. Vuonna 2015 helleraja rikkoutui ensimmäisenä Varkaudessa 29. kesäkuuta 2015. Tätä aiemmin näin pitkään on helteitä saatu odottaa vuonna 1987, jolloin ensimmäinen hellepäivä Suomessa oli 6. heinäkuuta.
Oulun pohjoispuolella hellepäivät ajoittuvat yleensä kesä–elokuuhun. Etelä-Suomessa niitä saadaan toisinaan touko- ja syyskuissakin. Kuitenkin yli 30 asteen lämpötiloihin on mahdollista päästä suomalaistyypillisesti lähinnä heinäkuun alkupuolella etelässä ja vähän myöhemmin pohjoisempana. Yli 33 asteen lämpötiloja mitataan Suomessa vain kerran 15–20 vuodessa, mutta 31 asteen lämpötiloja sen sijaan mitataan noin joka toinen vuosi, ja 30 asteeseen päästään yleensä lähes joka vuosi jossakin päin Suomea. 2010-luvulta alkaen yli 33 asteen lämpötilat näyttävät yleistyneen Suomessa. Vuosina 2018–21 yli 33 asteen lämpötiloja mitattiin peräti neljänä perättäisenä vuotena.
Vuosina 1961–2022 vuoden ylin lämpötila Suomessa on mitattu 2 vuotena toukokuussa, 17 vuotena kesäkuussa, 31 vuotena heinäkuussa ja 12 vuotena elokuussa.
Helteen esiintymisten edellytyksistä
Helteiden lukumäärä riippuu vuodesta. Jos kesän vallitsevina ilmavirtauksina ovat kaakon- ja idänpuoleiset tuulet, hellepäiviä voi kertyä moninkertainen määrä kymmenien vuosien keskiarvoon verrattuna. Tällöin kyse on siitä, että helteet saapuvat Suomeen idästä, Venäjän mannerilmaston suunnalta. Tämä vaikutus tuntuu myös Lapin itäosissa, jonne Siperian suunnan kuumat ilmamassat saapuvat Kuolan niemimaan ylitse ilman, että Vienanmeri pääsee niitä kovin paljon viilentämään. Tämä voidaan havaita alla olevista taulukoista.
Helteen asteet
Kesästä 2011 alkaen Ilmatieteen laitos on alkanut varoittaa riskiryhmiä (pikkulapset, vanhukset ja pitkäaikaissairaat) erillisellä kolmiportaisella hellevaroituksella: Yötä, jolloin lämpötila ei laske alle 20 asteen, kutsutaan trooppiseksi yöksi. Niitä esiintyy Suomessa tyypillisesti heinäkuun puolenvälin ja elokuun puolenvälin välisenä aikana.
Terveysvaikutukset
Kuolemantapausten määrä nousee Suomessa selvästi aina kun lämpötilat pysyttelevät viikon tai kaksi yli 25 asteessa. Tämä johtuu etupäässä siitä, etteivät ihmiset osaa nauttia riittävästi nestettä, jolloin heidän elimistönsä kuivuu. Joissain tapauksissa on ollut kyse fyysisistä ponnisteluista, jotka ovat olleet liiallisia lämpötilaan nähden.
Pitkäaikainen kuumassa oleskelu voi aiheuttaa ihmiselle myös lämpöhalvauksen, jonka oireita ovat muun muassa väsymys, päänsärky ja äkilliset tajuttomuuskohtaukset.
Helle-ennätyksiä Suomessa
Yhden kesän aikainen helle-ennätys Suomessa on Kouvolan Utin lentoaseman mittauspisteellä vuonna 2010 mitattu 48 päivää. Vuonna 2011 eniten hellepäiviä oli Lahdessa 36 kpl, vuonna 2012 – normaalia viileämpänä kesänä – Utissa jäätiin yhdeksään, ja vuonna 2013 eniten hellepäiviä, 25 kpl, kertyi kahdelle paikkakunnalle: Kouvolan Utille ja Anjalalle sekä Salon Kärkälle.
Hyvin kuumien, yli 30° C:n hellejaksojen Suomen ennätykset voi nähdä alla olevasta taulukosta:
Alla olevasta taulukosta selviää suurimpia mittauspaikkakohtaisia hellepäivien lukumääriä 2010-luvulla:
Pisimmät yhtäjaksoiset helleputket Suomessa:
Punkalaitumenjoki
pienoiskuva|Punkalaitumenjoki Huittisten Lauttakylässä Punkalaitumenjoki on Satakunnassa ja Pirkanmaalla Kokemäenjoen vesistöön kuuluva 53 kilometriä pitkä Loimijoen sivujoki, jonka uoma sijaitsee Huittisten ja Punkalaitumen peltoaukeilla. Valuma-alueen pääuoma on yli 57 kilometriä pitkä.
Joen kulku
Punkalaitumenjoen alkukohta on tulkinnanvarainen. Suurtakaan virhettä ei tehdä, jos hyväksytään Urjalan ja Punkalaitumen välisen kuntarajan nimikkouoman alkukohdaksi. Halkivahan rajakiven kohdalla tekee kuntaraja joen muotoisen mutkan, joka ulottuu Haukiojan yhtymäkohtaan. Punkalaitumenjoki alkaa siten Vahankulman seudulta Punkalaitumen puolelta. Joki alkaa heti mutkitella ja sen uoma painuu hiljalleen savimaahan muodostaen ympäristöään alemman jokilaakson. Jokilaakson syvyys vaihtelee eri osuuksilla ja se on yhteydessä veden virtaamisnopeudet. Monet kosket sijaitsevat syvemmissä kohdissa.
Kolmen kilometrin päässä saapuu joki Punkalaitumen kirkonkylään, joka sijaitsee joen pohjoisrannalla. Täällä jokeen yhtyy Saunaoja, joka on suurimmista sivu-uomista. Mäenpään jälkeen Haviokoskelta ja Kokkolasta alkaen joki kapenee kolmeksi kilometriksi usean kosken koskijaksoon. Täällä löytyy karttoihin merkittyinä Haukankoski, Killankoski, Ikkamonkoski, Kannastonkoski, Vanttilankoski ja Korrinkoski. Näiden matkalla joki putoaa toistakymmentä metriä. Vanttilan ja Sutilan välissä kulkee Punkalaitumen ja Huittisten kuntaraja. Raja seuraa jokea kilometrin matkalta. Rajan läheisyydessä virtaa lyhyt Suttilankoski, jonka alla on pyöreä suvanto pienellä jokisaarella. Tällaisia pieniä koskia suvantoineen ja jokisaarineen tulee alajuoksulla vastaan toistakymmentä. Kosket ovat perattuja ja niiden kuohunta on nykyään vaatimatonta. Suttilankosken jälkeen tulevat esimerkiksi Sikakoski, Hurulankoski, Naatulankoski, Porraskoski (jonka suvannot ovat Patolahti ja Rieskanlahti), Riesolassa sijaitseva Riesolankoski, sekä Hirvelässä olevat Pöyriälänkoski ja Hirvenkoski. Ennen Löysälää on lopulta kaksi koskea.
Löysälä on asuinalue, joka sijaitsee Lauttakylän itäpuolella. Se on rakennettu Punkalaitumenjoen entisen tulvauoman sisälle. Kuninkaisissa sijaitsevan terveyskeskuksen kohdalla joki haarautuu useiden jokisaarten ja virtaa nopeasti yhden kosken takia. Punkalaitumenjoen ja Loimijoen väliin jää puoli kilometriä leveä niemi (kaira), joka on 2,5 kilometriä pitkä. Niemellä sijaitsee osa Lauttakylän liikekeskusta, kirkko, koulu, asuinalue ja vedenpuhdistamo. Aluetta kutsutaan Pappilanniemeksi.
Punkalaitumenjoen viljeltyä ja tiheästi asuttua jokilaaksoa seuraa seututie 230 eli Punlalaitumentie. Se alkaa Lauttakylästä ja kulkee Punkalaitumen kirkonkylän kautta Urjalan puolelle. Kirkonkylältä haarautuu yhdystie 2986, joka vie Halkivahaan ja tavoittaa Punkalaitumen joen ennen tätä. Joen ylittäviä siltoja löytyy Lauttakylästä (kantatie 41) neljä, Punkalaitumen kirkonkylälle mennessä 13, joista useimmat yksityisiä, ja yläjuoksulla viisi lisää.
Yleistä
Punkalaitumenjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.94) on pinta-alaltaan 435 km² ja siihen kuuluu 8 järveä. Valuma-alue levittäytyy Huittisten, Punkalaitumen, Sastamalan ja Urjalan kuntien alueille. Se sijaitsee Kokemäenjoen alueen (35.1) sisäosissa, missä se muodostaa siellä Loimijoen valuma-alueen (35.9) pohjoisosan ja rajautuu sen sisällä Loimijoen alaosan alueeseen (35.91), Kourajoen valuma-alue (35.95) ja Kojonjoen valuma-alueeseen (35.96). Punkalaitumenjoen valuma-alue rajautuu pohjoisessa Sammunjoen valuma-alueeseen (35.18), idässä sekä Sarkolanjoen valuma-alueeseen (35.17) että Tarpianjoen valuma-alueeseen (35.28), ja kaakossa vielä Loimijoen yläosan alueeseen (35.92). Peltomaat peittävät valuma-alueesta 37 %.
Pääuoma
Valuma-alueen pääuoma muodostuu lähes kokonaan Punkalaitumenjoesta, mutta Urjalan puolella sillä on kolme latvahaaraa. Pääuomaan valitaan yleensä jokihaaroista se haara, jonka virtaama on suurin. Virtaamatietojen puuttuessa voidaan virtaamia verrata haarojen valuma-alueiden pinta-alojen avulla. Haukiojan valuma-alueen pinta-ala on 12,1 neliökilometriä, Halkivahanojan 13,1 neliökilometriä ja Isonsuonojan 18,3 neliökilometriä. Pääuoman latvaosuudeksi voidaan silloin valita Isonsuonoja. Pääuoman pituus saadaan, kun Punkalaitumenjoen (53,1 kilometriä) ja Isonsuonojan pituudet lasketaan yhteen. Pääuomaksi tulee nin 57 kilometriä, joten tulokseksi voidaan ilmoittaa yli 57 kilometriä.
Sivu-uomia
Punkalaitumenjoen valuma-alueen pääuoman sivu-uomia on kerätty alla olevaan taulukkoon. Taulukon tietojen lähteet näkyvät taulukon alla ja ne on yksilöity kunkin rivin oikeassa sarakkeessa. Sivu-uomat on kuvailtu tarkemmin taulukon jälkeen kirjoitetussa tekstissä. Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu tai mitattu Karttapaikan verkkopalvelusta, 3 = katsottu SYKE:n VALUE valuma-aluerajaustyökalulla , 4 = luettu SYKE:n HERTTA-verkkopalvelun virtavesien tietokannasta
Valuma-alueen kuvailua
Joen merkittävimmät sivuhaarat esitetään lähtien liikkeelle joen suulta ja nousten kohti joen latvavesiä. Suluissa ovat sivuhaarojen suiden etäisyys joen suusta ja sivuhaaran valmuma-alueen laajuus.
Punkalaitumenjoki yhtyy Loimijokeen noin 3,5 kilometriä Loimijoen suistosta. Sen valuma-alue on aluksi kapea, koska se jää Sammaljoen valuma-alueen ja Loimijoen alueen ahtaaseen väliin puristukseen. Vasta 23 kilometriä yläjuoksulle päin yhtyy siihen Parrilan ja Kanniston kohdalla Iso-oja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 18 km². Viisi kilometriä ylempänä jokeen yhtyy Saunaoja (28 km ja 25 km²) ja 9 kilometriä ylempänä Nanhinoja (32 km ja 18 km²).
Seuraava sivuhaara on Myllyoja (35 km ja 29 km²), josta haarautuu Haritunoja. Myllyojan päässä laskee ojaan Vehkajärvi, johon laskee vuorostaan pienempi Ahvenuslammi.
Valuma-alueeltaan toiseksi suurin oja on Honkostenoja (41 km ja 64 km²), jonka haaroja ovat Rekioja, Vilajanoja ja Kivisenoja. Rekiojaan, jonka nimi on yläjuoksulla Hollonoja, yhtyy Kuulammin laskuoja Kuulamminoja. Pieni Huhkalanlammin tekojärvi vuorostaan laskee Kuulammiin.
Nientenoja (49 km ja 24 km²) tuo Latvajärven vedet ensin Latvajärvenojaa ja sitten Nevanojan kautta. Aukanjärvi laskee Luojunsuonojaa myöten ja yhtyy Nientenojaan aivan alajuoksulla.
Punkalaitumenjoki saa alkunsa Urjalan kunnan luoteisosan Halkivahan kylän peltoaukealla, johon tulevat Halkivahanjoki, Isonsuonoja ja Haukioja. Mikäli pääuoman pituuteen ottaa pisimmän haaran mukaan, tulee Punkalaitumenjoen pituudeksi yli 60 kilometriä. Jos pääuomaan ottaa suurimman valuma-alueen ojan, tulee pituudeksi 57 kilometriä.
Pääuoman kosket
Punkalaitumenjoessa on noin 20 pientä koskea, joilla on tavallisesti ollut pudotusta vain alle kaksi metriä. Koskia on perattu tukinuiton takia ja tulvasuojelun nimissä. Huittisissa on ollut (suluissa pudotuksia) Huhkakoski, Kannilankoski, Leppäkoski, Hirvelänkoski (2,5 metriä), Rieskolankoski, Hurulankoski, Ylimyllynkoski ja Punkalaitumella on Korrinkoski (2,6 metriä), Kannistonkoski, Harrinmyllykoski, Haukankoski (3,9 metriä), Alamylly, Metsämylly, Luujelminkoski, Liittolankoski (3,5 metriä), Koski ja Halkivaha (10,0 metriä).
Muita koskia ovat Hongankoski, Suonnonkoski (myös Alakoski), Kimpoonkoski, Killankoski, Ilkkamonkoski ja Vanttilankoski. Näistä Koskioisten ja Talalan kylien rajalla sijaitseva Kimpoonkoski on hyvä kalapaikka, josta voi saada mm. turpia ja ahvenia.
Sivujokien alueilla on suurimmat kosket. Vehkajärvenojassa on ollut Vehkakoski (14,0 metriä) ja Jalasjoessa Myllykoski (5 metriä).
Etymologiaa
Nimessä esiintyvä punka on voinut tarkoittaa kasvia, koska punka tarkoittaa valko- tai punertavakukkaisia esikkokasveja.
Historiaa
Vaikka joessa onkin koskia ja niiden alapuolella suvannot, ovat monet niistä hävinneet tai pienentyneet joen perkauksien seurauksena. Erikseen voidaan mainita Punkalaitumen yläpuolella ollut Kuparinjärviö. Se oli joen uomassa ollut lampi, jonka keskellä oli vanhoihin karttoihin piirretty saari. Se on kuivatettu joen perkauksissa ja lammen paikalla peltoaukealla lukee nimi Kuparinjärviö. Vielä suurempi on ollut Halkivahan kylän itäpuolella sijainnut nimetön järvi, joka laski Hakivahanjokeen. Myös Kuparinjärviö näkyy esimerkiksi vuonna 1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa. Järven kohdalla lukee nykyään Vaskiluodonsuo.
Aiheesta muualla
, sanan merkitys
Florianus
Marcus Annius Florianus (k. 276) oli Rooman keisari lyhyen aikaa vuonna 276. Hän nousi valtaan keisari Tacituksen kuoleman jälkeen kesällä 276. Samaan aikaan valtakunnan itäisessä osassa keisariksi julistautui Probus, jota vastaan Florianus vei armeijansa. Probuksen joukot kuitenkin välttivät taistelua ja lopulta Florianuksen sotilaat murhasivat komentajansa tai pakottivat tämän tekemään itsemurhan. Hän ehti hallita noin 88 päivää, jona aikana hän ehti lyötättää runsaasti erilaisia kolikoita.
Elämä
Florianuksen elämästä ja hallituskaudesta ei tiedetä juuri mitään. Florianus oli keisari Tacituksen pretoriaaniprefekti, ja luultavasti tämän velipuoli. Tacituksen aikana Florianus taisteli gootteja vastaan Vähässä-Aasiassa ja kun Tacitus kuoli kesäkuussa 276, armeija julisti Florianuksen keisariksi. Hän sai Rooman senaatin ja valtakunnan läntisten joukkojen tuen, mutta samaan aikaan valtakunnan itäisissä osissa Syyrian, Palestiinan ja Egyptin legioonat nostivat komentajansa Marcus Aurelius Probuksen keisariksi. Florianus vei armeijansa Kilikiaan Probuksen joukkoja vastaan. Florianuksella näyttää olleen ylivoima, joten kokenut sotapäällikkö Probus päätti välttää suoraa yhteenottoa. Florianus ei ollut saavuttanut joukkojensa täyttä luottamusta. He eivät myöskään olleet tottuneet Vähän-Aasian kuumaan ilmastoon, ja alkoivat kärsiä pian kuumuudesta. Viikot kuluivat satunnaisten taistelujen merkeissä, kunnes lopulta syyskuussa 276 turhautuneet Florianuksen joukot murhasivat komentajansa tai pakottivat tämän tekemään itsemurhan.
Paratiisileski
Paratiisileski (Vidua paradisaea) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Stig Jaatinen
Stig Tyrgil Hjalmarsson Jaatinen (23. joulukuuta 1918 Viipuri – 28. maaliskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen maantieteilijä. Jaatinen oli Helsingin kauppakorkeakoulun talousmaantieteen professorina 1963–1968 ja Helsingin yliopiston maantieteen professorina 1968–1981. Hän julkaisi useita luonnon- ja kulttuurimaantieteen tutkimuksia sekä toimitti Saaristo-Suomen kartaston ja toimi Suomen Kartaston tieteellisen toimikunnan puheenjohtajana 1977–1993. Helsingin yliopiston professorina hän edisti erityisesti kehitysmaiden maantieteen opetusta.
Paratiisileski
Levinneisyys
Paratiisileskeä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Stig Jaatinen
Stig Jaatisen veli oli arkkitehti Jarl Jaatinen.
Kristosofia
Kristosofia on H. P. Blavatskyn esittämään teosofiseen sanomaan pohjautuva, Pekka Ervastin, J. R. Hannulan ja Väinö Lehtosen Suomessa esittämä Vuorisaarna-johtoinen elämänymmärrys, joka tukeutuu kaikkien suurimpien uskontojen, myös Jeesus Kristuksen julistaman kristinuskon, opetuksiin.
Historiaa
Kirjailija Pekka Ervast toi teosofian Suomeen suomen kielellä vuonna 1901 julkaisemallaan kirjalla Valoa kohti. Vuoden 1920 jälkeen hän alkoi liittää teosofiaan aiempaa selvemmin "kristusviisautta" eli Jeesus Kristuksen opetuksia, esimerkiksi kirjassaan Christosophia (1924). Pekka Ervastin kuoleman (1934) jälkeen osa hänen perustamassa liikkeessä mukana olleista henkilöistä alkoi käyttää työstään nimeä teosofis-kristosofia ja myöhemmin 1960-luvulla nimeä kristosofia. Kirjojen kustantajana oli vuodesta 1940 alkaen P. E:n Kannatusliitto.
Eripura
Eripura on Heavy Metal Perse -yhtyeen ensimmäinen albumi. Levy saavutti ensimmäisellä listaviikollaan sijan 38. Suomen virallisella albumilistalla.
Kristosofia
Historiaa
Kristosofiassa on Kristus-käsitettä määritelty mm. seuraavasti: Kristus on Isän luoma ja ylläpitämä elävä kuva täydellisestä ihmisestä. Kristuksen "olemus" on esitetty sanallisesti vuorisaarnassa. Pekka Ervast on esittänyt julistamansa uuden uskonnon perusteet kirjassaan Vuorisaarna , josta seuraava lainaus: ''”Vuorisaarna on lyhyt esitys kristinuskosta. Ei kukaan kristitty saata vuorisaarnaa sivuuttaa. Vuorisaarna on hänen arvostelunsa mittapuu ja samalla hänen tuomarinsa. Ihmiset ovat leikitelleet kristinuskon käsitteellä. He ovat riidelleet ja käyneet sotia kristinuskon opeista. He ovat järjestäneet valtionsa kristillisiksi. He ovat vuosisatojen vieriessä rakentaneet tuhansia kristillisiä kirkkoja, – ja he ovat unohtaneet ainoastaan yhden asian: ottaa selvää siitä, mitä kristinusko on. Kristinusko on Jeesuksen Kristuksen elämänymmärryksen omaksumista, ja kristitty on vain se, joka seuraa Jeesusta. Kristinuskon ydinopit selviävät vuorisaarnasta, ja vuorisaarna on jokaisen kristityn kristillisyyden mittapuu.”''
Kristosofia perustuu Pekka Ervastin opetuksiin kokonaisuudessaan, joita opetuksia selventävät J. R. Hannulan ja Väinö Lehtosen kirjalliset esitykset sekä edelleen J. R. Hannulan opetukset Pekka Ervastin henkisestä ja okkultisesta asemasta henkisen elämän hierarkioissa. ,
Aikakauslehti Kristosofin artikkelit ovat pääasiassa kristosofisessa työssä mukana olevien kirjoituksia niistä kristosofiseen elämänymmärrykseen liittyvistä asioista, joita kukin tahtoo esiin tuoda. .
Słupsk
Słupsk on kaupunki Pommerin voivodikunnassa Luoteis-Puolassa, parikymmentä kilometriä Itämeren rannikolta sisämaahan. Kaupungin asukasluku oli 93 206 vuonna 2015. Kaupunki on syntynyt keskiajalla ja ollut pitkään saksalaisten asuttama. Nykyisin Słupsk on Pommerin teollisuuden keskus. Siellä tuotetaan maatalouskoneita, huonekaluja, kenkiä ja kosmetiikkaa. Se on Vantaan ja Arkangelin ystävyyskaupunki.
Kristosofia
Neljä elämän peruspilaria
Kristosofiassa selvitetään ihmisten olemassaoloa pääasiassa neljältä toisiaan täydentävältä puolelta:
Luonnon laeista kristosofit ottavat esimerkkitapaukseksi kuoleman ja kuoleman jälkeisen elämän. Kuolemaan liittyvät tapahtumat eivät riipu ihmisten käsityksistä. Kristosofien mukaan kuoleman jälkeinen elämä on sellainen, millaiseksi Elämä on sen järjestänyt eikä sen lakisiteisyys riipu uskomuksistamme. Kuolemaa, kuten kaikkea muutakin on kristosofien mukaan tutkittava niin, että asia avautuu ymmärrykselle.
Karma ja jälleensyntyminen
Kristosofian mukaan ihmiset ovat vastuussa teoistaan. Tähän liittyy kristosofien mukaan Jeesuksen toteamus: ”Mitä kylvät, sitä niität; millä mitalla mittaat, sillä sinullekin mitataan”. Kristosofien mukaan syy luo kaltaisensa seurauksen ja ihminen joutuu korjaamaan aiheuttamansa häiriöt. Kristosofiassa syyn ja seurauksen lakia kutsutaan mm. buddhalaisuudessa käytössä olevalla nimellä karma.
Toinen keskeinen luonnonlaki kristosofian opeissa on jälleensyntyminen. Sen mukaan elämänsä jälkeen ihmiset purkavat kuoleman jälkeisessä elämässä tekonsa, tunteensa ja ajatuksensa. Huonot asiat käydään läpi helvetti- ja kiirastulitiloissa, jolloin niitä sulatellessa ymmärtää erheensä ja aivan kuin sulattaa ne itseensä. Ihminen tuntee kevenevänsä ja nousevansa aste asteelta taivastiloihin, joissa saa käydä läpi parhaaksi tuntemansa, kunnes tällaiseen mihinkään johtamaan onnen tilan kertailuun väsyy. Paras menneestä elämästä yhtyy ns. korkeampaan minään, joka sitten synnyttää itsestään uuden persoonallisuuden uudelle opintomatkalle maan päälle.
Kristosofien mukaan seuraavassa jälleensyntymässä ihmiset pyrkivät uusilla mahdollisuuksilla varustettuna eteenpäin. Aikaisempien elämien tulokset ilmenevät ihmisissä esimerkiksi tapoina, taipumuksina ja tottumuksina sekä karmana. Myös ihmisten kohtalo on ansioiden mukainen, mutta emme ole kohtalon orjia. Kristosofien mukaan ihminen kehittyy jälleensyntymien kuluessa syyn ja seurauksen lain ohjaamana ihmisyydessä.
Kristosofien näkemyksen mukaan jossain kehityksen vaiheessa ihminen osaa ottaa ”ohjat omiin käsiinsä” niin, että pyrkii vapaaehtoisesti ihmisyyteen, pyrkii toteuttamaan mm. oikeudenmukaisuutta ja hyvyyttä oikeudenmukaisuuden ja hyvyyden itsensä vuoksi.
Eettiset arvot – Vuorisaarna
Kristosofia nojaa Matteuksen evankeliumin vuorisaarnan elämänohjeisiin. Kristosofian mukaan vuorisaarnan alussa olevat autuudenjulistukset ovat kuin portti taivasten valtakuntaan, vuorisaarnan käskyjen kuvaten taivasten valtakunnan elämää. Pekka Ervast muotoili Vuorisaarnan käskyt seuraaviksi:
Anders Södergren
Anders Södergren (s. 17. toukokuuta 1977 Söderhamn) on ruotsalainen maastohiihtäjä, moninkertainen arvokisamitalisti.
Kristosofia
Eettiset arvot – Vuorisaarna
Kristosofiassa lähtökohtana on neljäs käsky: Älä ole pahaa vastaan, jonka myönteinen puoli on rauha. Tämä elämänasenne antaa kristosofien mukaan esimerkiksi harkinta-aikaa, kun kohtaa yllättäviä tilanteita, mahdollistaen niihin syventymisen. Kirjassaan Jeesuksen salakoulu Pekka Ervast käsittelee mm. käsitettä paha ja sen voittamista monelta puolelta esim. Isä meidän mietiskelyohjelman yhteydessä.
Anders Södergren
Södergren saavutti Val di Fiemmen MM-kisoissa 2003 hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa tasan 15 sekuntia Martin Koukalille hävinneenä. Hän hiihti lisäksi avausosuuden Ruotsin viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia Norjan ja Saksan jälkeen. Torinon olympialaisissa 2006 hän hiihti toisen osuuden Ruotsin ollessa jälleen viestikilpailussa kolmas – kirkkaammat mitalit menivät Italialle ja Saksalle. Sapporon MM-kisoissa 2007 hän hiihti ankkuriosuuden Ruotsin saavuttaessa taas viestipronssia. Liberecissä 2009 Södergren saavutti yhdistelmäkilpailussa hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Södergren hiihti kolmannen osuuden Ruotsin kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti niin ikään kolmannen osuuden Ruotsin hopeajoukkueessa.
Kristosofia
Jumala
Kristosofian mukaan ihmiselle kaikkein tärkein asia on hänen jumalakäsityksensä. Jumala ei ole persoonallinen, luonteenpiirteiltään ristiriitainen, moraaliselta tasoltaan keskivertoihmisen alapuolella oleva jättiläinen. Kristosofian mukaan Jumala on kaikkialla, myös ihmisissä. Ihmisissä Jumala ilmenee muun muassa järkenä, tunteena ja tahtona. Kristosofien mukaan ihminen kasvaa lopulta jumalansa kaltaiseksi - tämän vuoksi on heidän mukaansa tärkeää, että jokaisen jumalkäsitys on todellisuutta vastaava.
Anders Södergren
Maailmancupissa Södergren on voittanut kaksi kertaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun Holmenkollenilla: 11. maaliskuuta 2006 ja 8. maaliskuuta 2008. Lisäksi hän voitti 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun Valdidentrossa helmikuussa 2009. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa neljä kertaa toiseksi ja seitsemän kertaa kolmanneksi (14.2.2009 mennessä). Maaliskuussa 2003 hän hiihti kolmannen osuuden Ruotsin voittaessa viestikilpailun Falunissa.
Södergren lähti syksyllä 2008 kovin odotuksin kauteen, mutta ennen maailmancupin avauskisaa hänen kiveksessään havaittiin kasvain. Södergrenin kausi oli vaarassa peruuntua kokonaan, mutta kives poistettiin ja hän pääsi takaisin ladulle. .
Kristosofia
Jumala
Eräänä keskeisenä käsityksenä kristosofiassa on jumaluuden ”laskeutuminen” ihmiskunnan päivätajuntaan, joka kristosofian oppien mukaan tapahtuu vaiheittain. Kirjailija J. R. Hannula tutustui Pekka Ervastiin vuonna 1912 ja vakuuttui ajan myötä yhä enemmän Ervastin erityisestä asemasta uuden uskonnon julistajana, joka painotti Vuorisaarnan merkitystä käytännön tekojen ohjenuorana. Hannulan kirjojen mukaan maailmassa on esiintynyt kolme tietäjää: Buddha, joka ilmensi Logosta Pyhänä Henkenä ja järkenä, Jeesus Kristus, joka ilmensi Logosta edellisen lisäksi Poikana, rakkautena ja Pekka Ervast, joka ilmensi Logosta edellisten lisäksi Isänä, hyvänä tahtona. J. R. Hannula perustaa esityksensä Pekka Ervastin henkisestä ja okkultisesta asemasta Pekka Ervastin omiin kirjoihin, mm. kirjaan Ruusu-Ristin syntysanat Suomessa. Niin ikään kristosofian mukaan Ervastin työtä valmistivat osaltaan Leo Tolstoi, Rudolf Steiner ja H. P. Blavatsky.