cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Larger Than Life
Musiikkivideo
Kappaleen "Larger Than Life" musiikkivideo oli suuren budjetin tuotettava, jonka ohjasi Joseph Kahn 12.–14. elokuuta vuonna 1999 Orlandossa, Floridaassa. Kahn ohjasi myös yhtyeen videon "Everybody (Backstreet's Back)" kesäkuussa 1997. Musiikkivideo sijoittuu futuristiseen avaruuteen ja sisältää lukuisia erikoisefektejä ja animaatiota, kuten myös tanssiesityksen. Videon alussa esiintyy suuri avaruusalus ja useita bändin edellsiä hittejä kelautuu ohi. Robotti, jonka kasvoja esittää Antonio Fargas (esitti myös bussikuskia videolla "Everybody (Backstreet's Back)"), herättää yhtyeen jäsenet aluksesta.
Jokainen yhtyeen jäsen esiintyy videolla yksin sekä yhdessä ryhmän tanssiesityksessä.
Videon kustannukset nousivat yli alkuperäisen budjetin, minkä vuoksi Howie Doroughin asusteet eivät olleet kovin eriskummaliset. Video on Guinnessin ennätystenkirjassa 11. kalleimpana musiikkivideona arvioidulla 2 100 000 dollarin kuluillaan.
Kappalelista
Vakio
Cardboard sleeve
Britannia
Remix-tuplavinyyli
Kappale "Larger Than Life" löytyy myös levyltä'' Now That's What I Call Music! 4''.
Julius Korir
Julius Korir (s. 21. huhtikuuta 1960 Nandin piirikunta, Kenia) on kalenjin-heimon nandi-haaraan kuuluva kenialainen entinen estejuoksija ja olympiavoittaja.
Yleisurheilevan maailman tietoisuuteen Korir nousi vuonna 1982 voitettuaan kaikkien yllätykseksi Kansainyhteisön kisojen kultamitalin 3 000 metrin estejuoksussa. Koririn tuloskehitys eteni myönteiseen suuntaan, mutta hän jäi seitsemänneksi ensimmäisissä yleisurheilun MM-kisoissa 1983 Helsingissä.
1984 Los Angelesin olympialaisissa Korir osoitti olevansa vakavasti otettava ehdokas kultamitalin voittajaksi voitettuaan oman välieränsä. Loppukilpailussa hän aloitti loppukirin puoli kierrosta ennen maalia, onnistui karistamaan muut juoksijat kannoiltaan ja juoksi maaliin olympiavoittajana.
Vuonna 1985 Korir kärsi loukkaantumisesta, eikä hän enää seuraavina kausina edustanut maataan kansainvälisellä tasolla.
Nancy Roman
Nancy Grace Roman (16. toukokuuta 1925 – 25. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä.
Roman suoritti alemman korkeakoulututkinnon tähtitieteessä Swarthmore Collegessa vuonna 1946 ja väitteli tohtoriksi Chicagon yliopistosta vuonna 1949. Romania kutsuttiin usein ”Hubblen äidiksi”: hänellä oli tärkeä osa Hubble-avaruusteleskoopin alkuvaiheissa. Hän oli Nasan ensimmäinen päätähtitieteilijä.
Valmistumisen jälkeen Roman työskenteli kuusi vuotta Chicagon yliopiston Yerkesin observatoriossa. Roman huomasi, että pyöreän kiertoradan tähdet, joissa on enemmän raskaita alkuaineita, ovat nuorempia kuin ne, joilla on enemmän satunnaisia ​​kiertoratoja ja vähemmän raskaita alkuaineita. Hän jatkoi uraansa Yhdysvaltain laivaston tutkimuslaboratoriossa (United States Naval Research Laboratory) Washingtonissa.
1950-luvun lopulla hänet kutsuttiin Nasaan käynnistämään avaruustähtitieteen ohjelmaa. Nasalla hän pani alulle ja ylläpiti avaruudessa sijaitsevaa havainnointia satelliiteista tiedusteluluotaimiin. Romanin suurimpana saavutuksena pidetään Hubble-avaruusteleskooppia, jonka puolesta hän työskenteli. Hän jäi eläkkeelle Nasasta vuonna 1979.
Roman havaitsi BD+67 922 -nimisen tähden (nykyiseltä nimeltään AG Draconis) Yerkesin observatoriossa. Asteroidivyöhykkeeseen sijoittuva asteroidi 2516 Roman on nimetty hänen mukaansa.
Miroslav Hlinka
Miroslav Hlinka (30. elokuuta 1972 Trenčín, Tšekkoslovakia – 14. syyskuuta 2014 Banská Bystrica) oli slovakialainen jääkiekkoilija, valmentaja ja maailmanmestari vuodelta 2002. Hlinka pelasi pääosan urastaan Tšekin Extraligassa. Hlinka teki itsemurhan vuonna 2014.
Nancy Roman
Roman on Swarthmore Collegen, Bates Collegen, Russell Sage Collegen ja Hood Collegen kunniatohtori.
Miroslav Hlinka
Hlinka tunnettiin isokokoisena hyökkääjänä, jota pidettiin hyvänä puolustajana ja alivoimapelaajana. Myös hänen asennettaan ja työtahtoaan on kehuttu.
Hlinka voitti urallaan Tšekkoslovakian, Slovakian ja Tšekin mestaruuden. Suomen ja Ruotsin sarjoista Hlinka voitti hopeaa. Maailmanmestaruuskilpailuista hän voitti kultaa 2002, hopeaa 2000 ja pronssia 2003.
Jorma Kivinen
Jorma Kivinen (s. 5. toukokuuta 1942) on Suomen kokeneimpia judokoita ja Suomen ensimmäinen 8. danin judoka ja samalla pohjoismaiden korkea-arvoisin judoka. Hänellä on judon harjoittelusta yli 40 vuoden kokemus. Suomen Judoliiton päävalmentajaksi Kivinen valittiin vuonna 1982. Hänen kotiseuransa on helsinkiläinen Meido-Kan.
Nuoruus
Kivinen aloitti judoharjoittelun 1962 jolloin hän ilmoittautui Väinö Haukan vetämälle alkeiskurssille. Kun Meido-kan perustettiin vuonna 1963 liittyi Kivinen siihen. Vuonna 1970 Ichiro Abe takasi Kivisen opiskelijaviisumin jolloin Kivinen pääsi opiskelemaan judoa Japaniin, Kōdōkan- Waseda- ja Meijin-yliopistoihin.
Työ suomalaisen judon hyväksi
Kivinen valittiin vuonna 1972 Suomen Judoliiton valmennuspäälliköksi. Kivinen kiersi Suomen judoseuroja pitäen viikonloppuleirejä. Kivinen myös aloitti yhteistyön Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen laitoksen ja Judoliiton välillä. Maajoukkueen edustusvalmennusleirit aloitettiin 1970-luvun lopulla Vierumäelle josta ne siirtyivät 1980–1990-lukujen taitteessa Tampereelle Varalan urheiluopistoon.
Sahih al-Bukhari
thumb|Sahih al-Bukhari Sahih al-Bukhari on imaami Muhammad al-Bukharin (k. 870) keräämä hadith-kokoelma. Muslimimaailma tunnustaa sen yleisesti kaikkein luotettavimmaksi profeetta Muhammedin sunnan kokoelmaksi. Teos sisältää yli 7 500 hadithia kaksoiskappaleineen ja jakautuu 97 tai 98 kirjaan. Se on käännetty myös englanniksi.
Gyude Bryant
thumb|Bryant vuonna 2004. Charles Gyude Bryant (17. tammikuuta 1949 Monrovia – 16. huhtikuuta 2014 Monrovia ) oli liberialainen poliitikko. Hän toimi maansa valtionpäämiehenä väliaikaishallituksen johdossa 14. lokakuuta 2003 – 16. tammikuuta 2006. Hän oli uskonnollinen johtaja ja liikemies, jolla ei ollut juurikaan poliittista taustaa, ja siksi hänet haluttiin väliaikaishallituksen johtoon. Byant oli etniseltä taustaltaan grebo ja kuului episkopaaliseen kirkkoon.
Virkakautensa päätyttyä häntä syytettiin taloudellisista väärinkäytöksistä, mutta syytteet raukesivat vuonna 2010.
Reijola (Joensuu)
Reijola on Joensuun kaupungin alueella sijaitseva kylä, joka sijaitsee noin 8 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Se oli ennen vuonna 2009 tapahtunutta kuntaliitosta Pyhäselän kunnan toinen taajama kuntakeskuksen Hammaslahden ohella. Valtatie 6 sivuaa Reijolaa. Tien alkuperäinen linjaus kulki aikoinaan taajaman lävitse ja myöhemmin sen sivuitse, kunnes lokakuussa 2007 avattiin uudempi itäinen linjaus ja eritasoliittymä. Vuonna 2013 Reijolan ja Joensuun keskustan välinen osuus parannettiin moottoritieksi. Reijola on ollut alun perin osa Mulon kylää, mutta siitä on kasvanut Muloa suurempi.
Joensuun kaupungin maapoliittisena tavoitteena on ollut kasvattaa Karhunmäki ja Reijola yhteen, jolloin Reijola lakkaisi olemasta erillinen taajama. Vuodesta 2018 alkaen Reijola onkin tilastoitu osaksi Joensuun keskustaajamaa.
Palveluja
Reijolassa on alakoulu, päiväkoti ja kirjasto.
Liikekeskuksessa on K-Market, apteekki, eläinlääkäri, parturi ja muita palveluja. Taajamassa on myös St1-automaattiasema ja S-market.
Toimintaa
Pyhäselän Avantouimareiden toimipaikka ja sauna on Reijolan venesataman ympäristössä.
Lähteet
62.54306°N, 29.84167°W
Raitakaljuunakala
Raitakaljuunakala (Dichistius multifasciatus) on kaljuunakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Intian valtameren länsiosista.
Koko ja ulkonäkö
Raitakaljuunakala voi kasvaa suurimmillaan 30–35 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on noin 20 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan ovaalinmuotoinen, korkea ja litteä. Lajin selkäevä on pitkä ja pyrstöevä on hieman haarautunut. Raitakaljuunakalan pohjaväri on harmaa tai ruskehtava ja ruumiissa on vuorottelevasti paksuja ja ohuita mustia pystyraitoja. Yhteensä raitoja on 14.
Levinneisyys ja elintavat
Raitakaljuunakalaa tavataan Etelä-Afrikasta Mosambikiin ja Madagaskarille. Lajin elinympäristöä ovat kivikkoiset ja matalat rannat. Kalaan ravintoa ovat selkärangattomat eläimet kuten äyriäiset, nilviäiset ja monisukasmadot. Raitakaljuunakalat liikkuvat yksin tai pieninä parvina ja niiden lisääntymisaika on maaliskuulta lokakuulle.
Raitakaljuunakala on hyvä ruokakala ja suosittu vapaa-ajankalastuksen kohde.
Ilías Venézis
Venézis joutui 1922 perheensä kanssa muuttamaan kotiseudultaan Turkista Kreikkaan. Venézis käsittelee teoksissaan tätä tapahtumaa ja sen synnyttämää nostalgiaa. Venézis työskenteli alkuun pankissa. Hän oli vuodesta 1957 Ateenan akatemian jäsen.
Suomennetut teokset
Näkymätön ja näkyvä, suom. Reija Tanninen, Anna Wartiovaara, Helsinki: Suomen Ateenan instituutti 2000 ISBN 951-95295-9-4
Jason-1
thumb|Jason-1 Jason 1 on maan - etenkin merenpinnan - topografiaa mittaava NASAn ja Ranskan avaruusjärjestön CNESin yhteinen kaukokartoitussatelliitti.
Jason 1 oli TOPEX/Poseidonin seuraaja, joka laukaistiin yhdessä TIMED-satelliitin kanssa 7. joulukuuta 2001 Delta-7920-kantoraketilla Vandenbergin lentotukikohdasta. Satelliitin lentoradan korkeus on 1336 km ja inklinaatio 66°. Jason 1:n seuraaja on Jason 2, joka laukaistiin avaruuteen 20. kesäkuuta 2008. Sen kehittivät Yhdysvaltain kansallinen meren- ja ilmakehän tutkimuslaitos NOAA, Ranskan avaruusjärjestö CNES ja Euroopan sääsatelliittijärjestö EUMETSAT.
Ranskalainen Thales Alenia Space on helmikuussa 2010 saanut urakan rakentaa Jason 3-satelliitti.
Aiheesta muualla
Jason (satellite)
Eponyymi heeros
Eponyymi heeros (, mon., hērōes epōnymoi) tarkoittaa jollekin asialle nimensä antanutta heerosta. Eponyymit heerokset olivat yleisiä selityksiä esimerkiksi paikannimille ja heimojen nimille antiikin Kreikassa.
Paikkakunnille nimensä antaneita heeroksia
Esimerkkejä:
Attikan eponyymit heerokset
pienoiskuva|250px|[[Eponyymien heerosten muistomerkki|Eponyymien heerosten muistomerkin jäänteet Ateenan Agoralla.]]
Eponyymit heerokset olivat klassisella kaudella:
Hellenistisellä ja roomalaisella kaudella eponyymeiksi heeroksiksi hyväksyttiin myös seuraavat:
Eponyymeille heeroksille oli Agoralla oma Eponyymien heerosten muistomerkki. Jokaisella fylellä oli myös oma heroon eponyymille heerokselleen, sekä tämän kultista vastaava nimetty pappi.
Naukraria
Naukraria oli antiikin ajan Attikassa eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneella alueella arkaaisella kaudella käytössä ollut hallinnollinen yksikkö, joka liittyi ennen kaikkea kaupunkivaltion sotavoimien toiminnan järjestämiseen.
Jokainen Attikan neljästä vanhasta fylestä eli heimosta oli jaettu kolmeen trittykseen ja nämä puolestaan kukin neljään naukrariaan. Näin vanhoissa fyleissä oli kaksitoista naukrariaa kussakin, ja yhteensä naukrarioita oli 48. Jokaisen naukrarian tuli varustaa Ateenan laivastolle yksi sotalaiva ja Ateenan ratsuväkeen kaksi hevosmiestä. Naukrioilla oli ilmeisesti jonkinlainen yhteys maantieteeseen, koska joidenkin tunnettujen naukrarioiden nimet vastaavat paikkakuntien nimiä. Naukrarian johtajana toimi naukraros.
Naukrariat säilytettiin Kleistheneen uudistuksessa vuonna 508 eaa., ja niiden määräksi tuli viisi jokaista uutta kymmentä fyleä kohti, yhteensä siis 50. Tämä sopii yhteen sen kanssa, että Herodotoksen mukaan Ateenan laivastolla oli ennen persialaissotia 50 sotalaivaa. Uudistuksessa demokset korvasivat neukrarioiden poliittisen roolin, ja naukrarosten tehtävät siirtyivät dēmarkhoksille.
Aulis Gerlander
Aulis Olavi Gerlander (s. 26. lokakuuta 1943 Tohmajärvi) on suomalainen eläkkeellä oleva hallitusneuvos, joka tunnetaan julkisuudessa parhaiten toiminnastaan Veikkauksen Loton virallisena valvojana vuosina 1990–2005. Gerlander työskenteli myös sisäministeriön poliisiosaston hallintoyksikössä.
Aulis Gerlander valvoi viimeisen lottolähetyksensä 18. kesäkuuta 2005, minkä jälkeen hän siirtyi eläkkeelle. Hän ehti uransa aikana valvoa satoja lottoarvontoja. Virallisen valvojan tehtävässä Gerlander valvoi arpajaislain toteutumista sekä hoiti ja valvoi lottoarvontaan liittyviä tietoteknisiä laitteita. Gerlander esiintyi myös Loton tv-mainoskampanjassa syksyllä 2007.
Edesmennyt koomikko-muusikko Jope Ruonansuu on tehnyt kappaleen nimeltä ”Aulis Gerlander”, joka pohjautuu Gerlanderin ja muiden valvojien ”Hyvää iltaa” -tervehdykseen. Kappale julkaistiin albumilla Tosi-CD.
2805 Kalle
2805 Kalle on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty matemaatikko Kalle Väisälän (tähtitieteilijä Yrjö Väisälän veljen) mukaan.
Kallen likimääräinen läpimitta on 16 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,69 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 5 kuukautta.
Marco Büchel
Marco Büchel (s. 4. marraskuuta 1971 Walenstadt, Sveitsi) on liechtensteinilainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän osallistui uransa aikana viidesti talviolympialaisiin ja yhdeksän kertaa MM-kilpailuihin.
Büchel saavutti suurpujottelun MM-hopeaa Vailissa 1999 Lasse Kjusin viedessä voiton. Maailmancupissa Büchel voitti neljä kilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä 18 kertaa. Kaudella 2002–2003 hän sijoittui supersuurpujottelun maailmancupin kokonaispisteissä toiseksi ja kaudella 2006–2007 syöksylaskun kokonaiscupissa niin ikään toiseksi.
K-52 (1939)
K-52 oli Neuvostoliiton laivaston K-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Leningradista Ordžikidzen telaklta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1938 telakkanumerolla 455. Se laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 11. lokakuuta 1942.
Palvelus
Saksan hyökätessä kesällä 1941 Neuvostoliittoon alus oli keskeneräinen. Leningradin saarron alkaessa se liitettiin osaksi kaupungin puolustusta. Alus liitettiin 25. marraskuuta 1942 Itämeren laivastoon päällikkönään 2. luokan kapteeni E. G. Shulakov, joka luovutti 14. maaliskuuta 1944 päällikkyyden 3. luokan kapteeni I. V. Travkinille. Miehistön koulutus jatkui lokakuussa 1944. Alus lähti 29. lokakuuta Kronstadtista Helsinkiin, mistä se lähti 9. marraskuuta ensimmäiselle sotaretkelleen Pommerinlahdelle.
Alus havaitsi saattueen, jota vastaan se hyökkäsi 16. ja 21. marraskuuta. Alus palasi 25. marraskuuta Helsinkiin, mistä se jatkoi edelleen Kronstadtiin. Alus siirrettiin 2. joulukuuta huollettavaksi telakalle, mistä se vapautui 15. tammikuuta 1945. Alus lähti toiselle partiomatkalle, mutta jäätilanteen vuoksi se joutui 11. helmikuuta hakeutumaan Helsinkiin.
Alus lähti 15. helmikuuta toiselle sotaretkelleen Pommerinlahdelle, jossa se ilmoitti upottaneensa 24. helmikuuta torpedoimalla kuljetusalus Erika Fritzen (4 169 t) sekä sitä suojanneen aluksen. Se upotti 1. maaliskuuta Öölannin eteläpuolella torpedoimalla rahtialus Bacchuksen (1 716 t) ja 4. maaliskuuta samoin torpedoimalla 6 000 tonnin rahtialuksen. Kaksi päivää myöhemmin alukselta tuli ilmoitus torpedoveneen tai pienen hävittäjän vaurioittamisesta ja 8. maaliskuuta 5 000 tonnin rahtialuksen upottamisesta. Alus palasi Kronstadtiin 11. maaliskuuta.
Piparjuuriperoksidaasi
thumb|250px|Malli piparjuuriperoksidaasin rakenteesta Piparjuuriperoksidaasi on oksidoreduktaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi fenolijohdannaisten ja eräiden muiden aromaattisten yhdisteiden hapettamista vetyperoksidin avulla. Entsyymi eristettiin ensimmäisen kerran piparjuuren (Armoracia rusticana) juuresta. Piparjuuriperoksidaasia hyödynnetään biokemiallisissa ja lääketieteellisissä tutkimuksissa merkkiaineena. Piparjuuriperoksidaasin EC-numero on EC 1.11.1.7.
Ominaisuudet ja toiminta
Piparjuuriperoksidista tunnetaan kolme isoentsyymiä, jotka ovat isoentsyymit A, C ja E. Näistä piparjuuriperoksidaasi C on tunnetuin ja käytetyin. Entsyymi on glykoproteiini ja sen molekyylimassa on noin 42–44 kDa. Entsyymi sisältää prosteettisenä ryhmänä hemiryhmän eli Protoporfyriini IX:n johon on sitoutunut Fe3+-ioni. Rautaioni on tärkeä katalyyttiselle aktiivisuudelle. Entsyymi hyväksyy substraateikseen useita aromaattisia yhdisteitä esimerkiksi fenolijohdannaisia. Piparjuuriperoksidaasin katalysoiman reaktion ensimmäisessä vaiheessa vetyperoksidi hapettaa entsyymin porfyriiniryhmän radikaaliksi ja raudan hapetusluvulle +IV. Lisäksi muodostuu vettä. Seuraavassa vaiheessa aromaattinen molekyyli pelkistää entsyymiradikaalin ja hapettuu itse radikaaliksi, mutta rauta on vielä hapetusasteella +IV. Seuraavassa vaiheessa toinen aromaattinen molekyyli sitoutuu entsyymiin ja rautaioni hapettaa tämän molekyylin radikaaliksi.
Käyttö
Piparjuuriperoksidaasia voidaan käyttää lääketieteellisessä diagnostiikassa ja biokemiallisissa tutkimuksissa. Tämä perustuu siihen, että aromaattisen yhdisteen hapettumisessa muodostuva radikaali fluoresoi näkyvää valoa. Tällaisia väriaineita ovat esimerkiksi tetrametyylibentsidiini, 2,2′-atsino-bis(3-etyyli-2,3-dihydrobentstiatsolisulfonaatti) ja luminoli. Piparjuuriperoksidaasia voidaan käyttää väriaineen ja glukoosioksidaasin kanssa glukoosipitoisuuden määritykseen. Entsyymi voidaan myös liittää vasta-aineisiin ja selvittää täten vasta-aineen kulkeutumista elimistössä. Alla on eräitä yleisesti piparjuuriperoksidaasin kanssa käytettyjä väriaineita.
David Silverman
David Silverman (15. maaliskuuta 1957 New York, New York) on yhdysvaltalainen animaattori, elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja, joka on parhaiten tunnettu työstään animaatiosarja Simpsonien parissa. Hän on ohjannut yli 20 sarjan jaksoa, mukaan lukien kaikkein ensimmäisen jakson ”Joulurauha” vuonna 1989. Silverman on ohjannut Simpsoneihin perustuvat The Simpsons Movie -elokuvan (2007) sekä lyhytelokuvat The Longest Daycare (2012) ja Playdate with Destiny (2020). Silverman on myös käsikirjoittanut yhden Simpsonien jakson, vuonna 2018 esitetyn 29. tuotantokauden jakson ”Lisan blues” (yhdessä Brian Kelleyn kanssa).
Psykometriikka
Psykometriikka on psykologiaan kuuluva tieteenala, joka soveltaa matematiikkaa ja tilastotiedettä psykologisten ominaisuuksien, kuten tietojen, kykyjen, asenteiden ja luonteenpiirteiden mittaamiseen. Psykometriikka pyrkii myös kehittämään vakioituja mittauskeinoja erilaisten kyselyiden ja kokeiden muodossa.
Psykometriikan pohjan loi 1880-luvulla Francis Galton, joka vertasi Lontoossa tuhansia tavallisia näyttelyvieraita brittiläisiin tieteenharjoittajiin. Samalla Galton tuli keksineeksi korrelaation laskemisen muuttujien välisten vastaavuussuhteiden selvittämiseksi ja loi näin perustan psykologian ja eksaktien tieteiden vuorovaikutukselle.
Kaisma
Kaisma oli kunta Pärnumaan maakunnan pohjoisosassa, Virossa. Sen asukasluku oli 566 (2009), pinta-ala 183,98 neliökilometriä ja asukastiheys 3,1 asukasta neliökilometrillä. Kaisma liittyi Vändran kuntaan vuonna 2009.
Frank Ramsey
pienoiskuva|Frank Ramsey Frank Plumpton Ramsey (22. helmikuuta 1903 Cambridge – 19. tammikuuta 1930 Lontoo) oli brittiläinen ekonomisti, matemaatikko ja filosofi. Taloustieteessä Ramsey tunnetaan erityisesti Ramsey-hinnoittelun ja nimeään kantavan talouskasvua selittävän mallin kehittäjänä. Matematiikassa Ramsey tunnetaan erityisesti kombinatoriikan alaan kuuluvan Ramseyn teoreeman kehittäjänä. Filosofiassa Ramsey paneutui erityisesti logiikkaan.
Elämä
Ramsey syntyi Cambridgessa, jossa hänen isänsä toimi Magdalene Collegen presidenttinä. Suoritettuaan peruskoulutuksensa Winchester Collegessa Ramsey siirtyi opiskelemaan matematiikkaa Cambridgen yliopistoon.
Turtles – mutanttikilpikonnat
Turtles – mutanttikilpikonnat, tunnetaan myös nimellä Teinimutanttikilpikonnat on yhdysvaltalainen Annie-palkittu animaatiosarja, jonka loi animaattori Fred Wolf. Se perustui löyhästi Kevin Eastmanin ja Peter Lairdin tekemään Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -sarjakuviin, sillä sarjaa muutettiin animaationa lapsille sopivammaksi, koska sarjakuvaa pidettiin liian synkkänä.
Frank Ramsey
Elämä
Vuonna 1923 Ramsey matkusti Itävaltaan ja tapasi Ludwig Wittgensteinin, jonka teos Tractatus Logico-Philosophicus oli tehnyt häneen suuren vaikutuksen. Hän käänsi teoksen englanniksi. Kun Wittgenstein esitti tutkielmansa väitöskirjaksi Cambridgen yliopistoon, Ramsey oli muodollisesti Wittgensteinin ohjaaja ja G. E. Moore ja Bertrand Russell olivat tarkastajina.
Turtles – mutanttikilpikonnat
Sarjaa esitettiin ensi kerran joulukuussa vuonna 1987, minkä jälkeen siitä tuli erittäin suosittu. Parhaimmillaan Turtlesia näytettiin 5 kertaa viikossa. Suosion myötä sarjaa tehtiin yhteensä 193 jaksoa. Viimeinen uusi jakso esitettiin marraskuussa 1996. Sarja edisti voimakkaasti Turtles-hahmojen tunnettavuutta ja suosiota.
Frank Ramsey
Elämä
Ramsey oli kiinnostunut psykoanalyysista, ja Itävallassa hän hakeutui Theodor Reikin potilaaksi.
Palattuaan Itävallasta Ramsey sai töitä tutkijana King's Collegessa Cambridgessa vuonna 1924 vain 21-vuotiaana. Tässä tehtävässä Ramsey toimi koko loppuelämänsä.
Ramsey kuoli vain 26-vuotiaana keltakuumeeseen.
Ramseyn nuorempi veli Michael Ramsey toimi Canterburyn arkkipiispana vuosina 1961–1974.
Turtles – mutanttikilpikonnat
Tarina
Hamato Yoshi oli kunniallinen ninja, jonka oma oppilas kääntyi häntä vastaan. Oppilas Oroku Saki kiinnitti Yoshin harjoitusasustaan kiinni dojon seinään, eikä Yoshi voinut kumartaa senseilleen. Kun Yoshi irrotti tikarin, hänen luultiin yrittävän sensein murhaamista, jolloin hänet karkotettiin Jalkaklaanista. Karkotuksen jälkeen Yoshi muutti pois Japanista New Yorkiin, jossa hän asettui kaupungin viemäreihin asumaan.
thumb|left|Kuvassa Turtles-nelikko mietteliäänä.
Elettyään pitkään viemäreissä hän sai ystäviä rotista, joita vilisi viemäristössä. Kerran Yoshi löysi neljä pientä kilpikonnaa, jotka oli vahingossa pudotettu viemäriin. Eräänä päivänä Yoshi huomasi kaduilta palatessaan kilpikonnien olevan violetin liejun peitossa. Siistittyään kilpikonnat Yoshi altistui itsekin oudolle aineelle ja kilpikonnien tavoin koki muodonmuutoksen. Yoshista tuli ihmisrotta, koska oli viimeksi ollut rottien kanssa. Samalla hän nimesi itsensä Tikuksi (tunnettu myös nimellä Särö). Mestari Tikku adoptoi neljä kilpikonnaa ja nimesi heidät lempirenessanssitaiteilijoidensa mukaan: Leonardo, Donatello, Rafael ja Michelangelo. Kilpikonnat muuttuivat ihmiskilpikonniksi, koska olivat viimeksi olleet tekemisissä Hamato Yoshin kanssa. Tikku alkoi opettaa "pojilleen" ninjutsua.
Sensuuri
Britanniassa ja myös osittain Suomessa sarjaa esitettiin nimellä Teenage Mutant Hero Turtles. Tämä johtui kiistelystä ninjoja ja heidän aseita kohtaan, joita ei saanut esiintyä brittilasten ohjelmissa erityisesti 1980-luvulla. Tämän seurauksena muun muassa sarjan alkutunnusta muokattiin digitaalisesti poistamalla sana 'Ninja' ja korvaamalla se sanalla 'Hero' tai 'Fighting'. Muun muassa kohdat, joissa Michelangelo piti hallussaan nunchakujaan sensuroitiin vaihtamalla ne satunnaisiin kohtiin sarjan eri jaksoista.
Sensuroitua versiota esitettiin Britannian ja Suomen lisäksi Saksassa, Itävallassa, Puolassa, Ruotsissa ja Norjassa. Espanjassa sarjan nimi oli käännetty muotoon "Las Tortugas Ninja", mutta dubbauksissa oli käytössä Britanniasta tuttu sensuuri. Muut Euroopan maat, kuten Tanska, Ranska, Italia ja Venäjä pitivät sarjan nimen alkuperäisenä, mutta dubbasivat ääniraidan. Irlannissa sarja tunnettiin aluksi alkuperäisellä nimellä Teenage Mutant Ninja Turtles, mutta toisen tuotantokauden aikana, kahden jakson jälkeen sarja sensuroitiin Britannian tavoin. BBC:n esittämänä sarjasta poistettiin repliikkejä, kuten "Let's kick some shell!" ja "Bummer!", jotka olivat sopimattomia lasten kuultaviksi.
Suomessa julkistetut DVD-julkaisut
thumb|right|Sarjan alkuperäinen logo.|200px DVD-julkaisut sisältävät jaksot, jotka on julkaistu aikaisemmin 1990-luvulla VHS-kasetteina. VHS- ja DVD-julkaisut sisälsivät alkuperäiset, leikkaamattomat jaksot sarjasta (paitsi ensimmäinen), joita ei esitetty televisiossa.
Lelufiguurit
Sarjan hahmoista valmistettiin vuosien 1988–1997 aikana runsas määrä lelufiguureja, joista usein päähahmoista Leonardosta, Michelangelosta, Donatellosta ja Raphaelosta valmistettiin useita eri variaatioita. Myös Turtlesien sekä heidän vihollisten ajoneuvot päätyivät leluiksi.
Muun muassa seuraavat hahmot päätyivät lelufiguureiksi:
Videopelit
Sarjan pohjalta tuotettiin yhdeksän videopeliä eri pelikoneille, kuten NESille, PC:lle, Commodore 64:lle ja Game Boylle. Osa peleistä käytti sarjassa esiintyneitä konnia ja juonia. Pelejä julkaistiin vuosien 1989–1993 aikana.
Aiheesta muualla
ティーンエイジ・ミュータント・ニンジャ・タートルズ
Sukellusvene Saukko
Alun perin Laatokalla käytettäväksi suunniteltu Saukko oli poikkeuksellisen pieni sukellusvene, virallisesti nimelliseltä uppoumaltaan vain 99 tonnia. Suomen ja Neuvostoliiton välisen, vuoden 1920 Tarton rauhansopimuksen mukaan millään järvillä ei saanut olla sota-aluksia, joiden uppouma ylittäisi 100 tonnia.
Valmistus
Saukon köli laskettiin 1928 Hietalahden sulkutelakalla Helsingissä. Se suunniteltiin saksalaisen Pu110 ("pienemmän nopeasti koottavan sukellusveneen prototyyppi") mukaisesti. Telakka toimi tiiviissä yhteistyössä yhdysvaltalaisen Electric Boat Companyn kanssa, mutta aluksen suunnittelusta vastasi saksalaisten hollantilainen bulvaaniyritys Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw (I.v.S).
Telakan ja sen alihankkijoiden jatkuva myöhästely aikatauluista, työn heikko laatu ja dieselmoottorin toimitusvaikeudet sekä "lastentaudit" aiheuttivat sen, että työt aiottiin keskeyttää jo toukokuussa 1929. Tilanne korjaantui telakan hankittua ulkomaista, lähinnä saksalaista työvoimaa. Tämän jälkeen alus valmistuikin ripeästi. Sukellusvene laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1930 ja valmistui 16. joulukuuta 1930. Saukko oli valmistuessaan maailman pienin sukellusvene. Uppouma oli virallisesti ainoastaan 99 tonnia.
Aluksella oli 15 hengen miehistö. Veneen ulkorunko oli valmistettu kestämään Itämeren jääolot. Vene voitiin purkaa kahteen osaan ja sen torni voitiin irrottaa rautatiekuljetusta varten.
Palvelus
Aluksi Saukko oli tarkoitus siirtää rautateitse Lahdenpohjaan Suomen Laatokan-laivastoon. Tämä suunnitelma kuitenkin peruuntui.
Talvisodassa 1939–1940 ja jatkosodassa 1941–1944 vene osallistui sotatoimiin Itämerellä. Sen ainoaksi varsinaiseksi sotatoimeksi jäi torpedon laukaisu Somerin majakkasaaren laituriin kahta siellä ollutta kookasta vartioalusta kohti. Se muodostui vaaralliseksi, kun torpedo käynnistyi jo putkessa ja osa pakokaasuista pääsi veneeseen. Lisäksi venäläiset vainosivat hyökkääjää poikkeuksellisen ankarasti. Kun vene lopulta pääsi pintautumaan, päällikön lisäksi vain viisi miestä oli toimintakuntoisia, muut olivat tajuttomia hapenpuutteen vuoksi.
Tammikuussa 1945 liittoutuneiden valvontakomissio määräsi Saukon ja muut Suomen merivoimien sukellusveneet aseista riisuttaviksi. Saukko hylättiin muiden Suomen sukellusveneiden kanssa Suomenlinnan satamaan, kunnes se myytiin 1953 romutettavaksi Belgiaan.
Turkoosikirjoahven
Turkoosikirjoahven (Hypsophrys nicaraguensis) on melko suuri kirjoahven, jota pidetään myös akvaariokalana.
Arkkienkeli Mikaelin luostari
Arkkienkeli Mikaelin luostari on ortodoksinen luostari Sýmin saarella Kreikassa. Se sijaitsee Panormítiksen kylässä saaren eteläosassa. Luostarin rakennukset on rakennettu 1700–1900-luvuilla.
thumb|left|240px|Luostarin julkisivua. Luostarissa on vuonna 1905 rakennettu kellotorni, joka edustaa barokkia. Kellotornin esikuva on nykyisessä Turkissa, İzmirissä sijaitseva Agía Fotiní. Luostarissa säilytetään Sýmin suojeluspyhimyksen arkkienkeli Mikaelin ikonia, joka vietiin aikoinaan Sýmin kaupungin Gialókseen. Sieltä se selittämättömästi kuitenkin palasi Panormítikseen, jonka vuoksi sinne päätettiin rakentaa luostari. Paikalla, missä nykyisin sijaitsee vuonna 1783 rakennettu yksilaivainen pääkirkko, on aikoinaan sijainnut bysanttilainen kappeli. Luostarin kirkossa on runsaasti pyhiinvaeltajien uhrilahjoja (támata), sillä tavan mukaan Mikaelilta apua pyydettäessä on annettava jotain vastalahjana. Kirkon katossa ja seinissä on sýmiläisten veljesten, Michaíl ja Nikítas Karakostíksen maalaamia freskoja. Kirkon barokkityylinen ikonostaasi puolestaan on Mastrodíakis Taliadoúroksen tekemä.
Turkoosikirjoahven
Koko ja ulkonäkö
Turkoosikirjoahvenen suomuissa on tummat reunat jotka saavat sen näyttämään helmikuvioiselta. Pää on hyvin kaareva, suu kalan alapinnalla. Eri alueilta on kotoisin eri värisiä muunnoksia. Selvimmin turkoosinsininen värimuoto on kotoisin Costa Ricasta; Nicaraguassa tavattavat yksilöt ovat kellertävämpiä. Naaraalla on punertava vatsapuoli, posket ovat siniset. Kyljessä on tumma juova ja tumma läikkä. Koiras on kellertävä, ja sen evät ovat pilkulliset. Luonnossa kala voi kasvaa 25 cm pitkäksi, akvaariossa koiras jää noin 20-senttiseksi, naaras noin 16 cm.
Arkkienkeli Mikaelin luostari
Arkkienkeli Mikaelin luostarin museossa on esillä esimerkiksi vanhoja käsikirjoituksia, Panormítiksen rantaan ajautuneita rukouspulloja, jotka sisältävät merimiesten rahalahjoituksia, sekä kreetalaisen taidemaalarin Theódoros Poulákiksen jälkibysanttilainen maalaus.
Nykyisin luostari on pyhiinvaelluskohde ja Sýmin suosituin nähtävyys, ja sinne järjestetään päiväretkiä Sýmin kaupungista sekä läheiseltä Ródoksen saarelta.
Turkoosikirjoahven
Alkuperä
Turkoosikirjoahven on kotoisin Keski-Amerikan Atlanttiin laskevista joista Nicaraguan ja Costa Rican väliseltä alueelta. Sitä tavataan myös Nicaragua-järvestä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Turkoosikirjoahven pysyy lähellä pohjaa. Se on tämän kokoiseksi kirjoahveneksi rauhallinen, jopa arka, eikä sitä voi pitää aggressiivisempien kirjoahventen kuten teksasinkirjoahvenen kanssa. Kutupari kaivelee pohjaan useita kuoppia ja saattaa myllätä koko akvaarion sisustuksen sekaisin.
Vesiolot ja ravinto
Poikaset syövät hyönteisiä, aikuiset siemeniä ja muuta kasvipitoisempaa ruokaa. Sopiva lämpötila on 24–27 astetta, pH 6,8–8,5 ja kovuus 2–18 dGH.
Aleksandr Volkov (kosmonautti)
Aleksandr Aleksandrovitš Volkov (s. 27. toukokuuta 1948 Horlivka, Ukrainan SNT) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Volkov opiskeli Harkovan sotilaslentokoulussa valmistuen vuonna 1970. Hänet koulutettiin kosmonautiksi vuosina 1976–1979 ja hän toimi kosmonauttien koulutuksen johtajana 1990–1998. Hän lensi vuodesta 1985 alkaen avaruuslentoja: Saljut 7 (EO-4-2), Mir EO-4) ja Mir EO-10. Hän lensi 2. lokakuuta 1991 avaruuteen Neuvostoliitosta palaten 25. maaliskuuta 1992 Venäjän federaatioon. Hän vietti kaikkiaan 391 vuorokautta avaruudessa.
Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta, joista Sergei Volkov valittiin vuonna 1997 kosmonauttikoulutukseen.
Easy Dance Club (EDC)
Easy Dance Club eli tuttavallisemmin EDC on paritanssin muoto, jota tanssitaan ryhmämuodostelmassa. Tanssilajeina ovat vakio- ja latinalaistanssit, mutta huomattavasti helpotettuna ja yksinkertaistettuna. Siitä kertoo myös tanssimuodon suomalainen nimi ”easy”. Easy Dance Club (EDC) on Suomen Tanssiurheiluliiton rekisteröimä tuotemerkki.
Historia
Easy Dance Club polveutuu Sequence Dancing Club -toiminnasta, joka on kotoisin Englannista. Suomeen tanssin toi Uudesta Seelannista kuopiolainen pitkän linjan tanssinopettaja ja -valmentaja Raili Tilli. Suomessa ohjelmistoon lisättiin sequence-tanssien lisäksi suomalaisille tuttuja lavatansseja kuten polkka, humppa, jenkka ja mazurkka. Pian tanssimuoto myös ristittiin uudelleen ja se sai nimekseen Easy Dance Club.
Osaksi Suomen Tanssiurheiluliiton virallista lajiperhettä EDC tuli vuonna 2018 Kunnossa Kaiken Ikää -hankkeen kautta.
Yleistä
Easy Dance Club on tanssimuoto joka sopii kaikille, lapsista ja koululaisista aina ikäihmisiin. Parin voi muodostaa myös samaa sukupuolta olevat harrastajat.
Tunneilla tekniikka ei ole etusijalla, vaan tärkeintä on tanssin riemu, liikunta ja mukava yhdessäolo. Ohjelmassa käytetään tuttuja ja helppoja askelkuvioita eri tansseista. Ohjelmaa voidaan kuitenkin vapaasti kehitellä ryhmän toiveiden ja taitojen mukaisesti.
Tanssijoilla on mahdollisuus edetä kolmella eri tasolla, joita ovat: perustaso, jatkotaso ja esitystaso. Jatkuvuus taataan sillä, että ohjelma etenee progressiivisesti vaikeusastetta ja tanssien määrää lisäämällä kaudesta toiseen. Edistyneemmät tanssijat voivat osallistua myös tapahtumiin ja tanssinäytöksiin.
ECD-ohjaajalla on hyvä olla aina jonkinasteinen vakio- ja latinalaistanssitausta sekä ohjaajakokemusta.
Mario & Luigi: Superstar Saga
Mario & Luigi: Superstar Saga on AlphaDreamin kehittämä ja Nintendon vuonna julkaisema roolipeli Game Boy Advancelle. Se on kolmas Mario-roolipeli ja ensimmäinen osa Mario&Luigi-sarjassa. Pelin musiikin sävelsi Yōko Shimomura, jonka muihin projekteihin lukeutuvat muun muassa Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars ja Kingdom Hearts.
Mario & Luigi: Superstar Sagassa on uniikki taistelusysteemi, samanlainen kuin sarjan aiemmissa peleissä Super Mario RPG ja Paper Mario, missä tärkeintä on näppäinten oikeaan aikaan painaminen saavuttaakseen onnistuneen hyökkäyksen tai puolustautumisen. Superstar Sagassa tämä ominaisuus on kuitenkin tärkeämmässä roolissa, sillä hyvin ajoitetulla näppäimen painalluksella voi kasvattaa hyökkäyksen voimaa jopa kolminkertaiseksi tai puolustautuessa tainnuttaa vihollisen.
Superstar Sagassa sekä Mario että Luigi, taistelemista unohtamatta, pystyvät kummatkin ratkomaan puzzleja, tavoittamaan uusia alueita yhteisillä hypyillä sekä tehdä yhdessä erilaisia hyökkäyksiä. Marion täyttäminen vedellä on yksi hyökkäyksistä: Luigi voi lyödä täytettyä Mariota vasaralla tai hypätä sen päälle, jolloin Mario ruiskuttaa vedet ulos. Huippunopeus syntyy kun Mario polttaa Luigin housut.
Elinaika-analyysi
Havaintoyksikön kuolemaa tai hajoamista kutsutaan elinaika-analyysissa tapahtumaksi. Analyysin tavoitteena on selvittää, mitkä tekijät aikaistavat tapahtumaa, mikä populaation osa selviää yli tietyn ajanhetken tai mikä on tapahtuman riski populaatiossa ajan funktiona.
Elinaika-analyysin käsitteitä
Merkitään tapahtumaan liittyvän todennäköisyysjakauman tiheysfunktiota. Elinajan kertymäfunktio F kertoo todennäköisyyden, että tapahtuma on tapauhtunut hetkeen t mennessä.
Välttöfunktio S kuvaa todennäköisyyttä selvitä yli ajanhetken t.
Tiheysfunktion ja välttöfunktion avulla voidaan laskea vaarafunktio, joka on tapahtuman hetkellinen todennäköisyys hetkellä t, ehdolla että tapahtumaa ei ole sattunut ennen hetkeä t.
Edelleen voidaan määritellä kumulatiivinen vaarafunktio.
Kaikki ylläolevat funktiot voidaan johtaa elinajalle t, kunhan ainakin yksi funktioista tunnetaan.
Havaintojen sensurointi
[[File:Sensurointi.png|thumb|Sensuroinnin eri tyypit. Kuvassa musta viiva tarkoittaa, että havaintoyksiköllä ei ole havaittu tapauhtumaa ennen kyseistä hetkeä ja punainen viiva, että ei tiedetä, missä vaiheessa tapahtuma on välillä sattunut. Neliö tarkoittaa havainnon tekohetkeä (esim. kontrollikäynti) ja punainen risti tarkkaa tapahtuma-aikaa. Aikahetkenä 10 tutkimus lopetetaan (vihreä viiva).
1.yksikön elinaika tiedetään tarkasti ilman sensurointia. 2.yksikön tapauksessa on kyseessä vasemmalta sensurointi, 3. yksiköllä välisensurointi ja 4. yksiköllä oikealta sensurointi.]]
Elinaika-aineistoon liittyy osana sensurointi. Sensuroinnilla tarkoitetaan tilannetta, jossa tapahtuma on sattunut, mutta sattumisaikaa ei tiedetä tarkasti (vasemmalta sensurointi ja välisensurointi), tai tapahtumaa ei havaita jollekin havaintoyksikölle (oikealta sensurointi).
Vasemmalta sensuroinnilla tarkoitetaan tilannetta, jossa tapahtumasta tiedetään vain, että se on tapahtunut ennen tiettyä ajanhetkeä t.
Välisensuroinnilla tarkoitetaan tilannetta, jossa tapahtuman tiedetään tapahtuneen kahden aikapisteen t_1 ja t_2 välillä, mutta tarkkaa ajankohtaa ei tiedetä.
Oikealta sensuroinnissa tiedetään että havaintoyksikön elinaika ylittää havainnoinnin loppumisajankohdan t. Oikealta sensurointi voidaan jakaa vielä alaluokkiin.
Tyypin 1 sensuroinnissa kullekin havaintoyksikölle on määrätty ennalta aika T, johon mennessä tapahtuneista tapahtumista tiedetään tapahtumisaika. Tyypillinen esimerkki tyypin 1 sensuroinnista on kliininen koe, jossa potilaita seurataan ennalta määritetty aika, vaikkakin kaikilla potilailla tapahtumaa ei ole kokeen loppumiseen mennessä ollut.
Eräs yleistys tyypin 1 sensuroinnista on tilanne, jossa tutkimuksen havainnoinnin alkamis- ja päättymisaika on päätetty etukäteen ja jossa havainnointiyksiköiden seuraamisajankohdan aloitus vaihtelee. Tätä saatetaan kutsua myös tyypin 3 sensuroinniksi.
Parametrittomat menetelmät
Yksi välttöfunktion S(t) estimointiin käytetyistä menetelmistä on Kaplar-Meier -estimaattori. Olkoon kokeessa havaitut elinajat järjestyksessä, ja d_i tapahtumien määrä hetkellä t_i ja y_i juuri ennen hetkeä t_i mukana olevien havaintoyksiköiden määrä. Tällöin Kaplar-Meier estimaattori välttöfunktiolle on muotoa
missä \delta_i on 0, kun elinaika on havaittu tarkasti ja 1 kun havainto on sensuroitu.
Kumulatiivista vaarafunktiota \Lambda(t) voidaan estimoida Nelson-Aalen estimaattorilla
Varianssi estimaattorille on
Parametriset menetelmät
Paramaetrisissa menetelmissä voidaan olettaa elinajan t noudattavan jotain elinajalle käytettävää jakaumaa. Tällöin uskottavuusfunktio jakauman parametreille \mu voidaan kirjoittaa muodossa
missä \delta_i on 0, kun elinaika on havaittu tarkasti ja 1 kun sensuroitu ja S(\mu, t) välttöfunktion arvo pisteessä t ehdolla parametrin arvot. Joukko O on oikealta sensuroidut havainnot, V on vasemmalta sensuroidut ja I on välisensuroidut. Tällöin kyseiseen sensuroituun havaintoon liittyvä termi uskottavuusfunktiossa kertoo todennäköisyyden, että havainto on kyseisellä välillä ehdolla parametrin arvot. Suurimman uskottavuuden estimaatit saadaan ratkaistua tavalliseen tapaan.
Elinajan t voidaan ajatella olevan myös jokin muunnos kovariaateista x, toisin sanoen , missä h on jokin aidosti kasvava funktio, x' on elinaikaan t liittyvät selittäjät ja β selittäjiin liittyvät regressiokertoimet. Tällöin voidaan arvoida selittäjien vaikutusta elinaikaan uskottavuuspäättelyn keinoin.
Nopeutetun elämän mallissa selittäjän vaihtelun kuvitellaan muuttavan ajan nopeutta, ts
missä \lambda_0 on tunnettu vaarafunktio.
Suhteellisen vaaran mallissa vaaran voimakkuus riippuu selittäjistä ts.
Vaaran voimakkuuden suhde havaintoyksiköille i ja j on sama kuin selittäjivien muuttujien muunnosten suhde.
Semiparametrinen menetelmä - Coxin suhteellisen vaaran malli
Coxin suhteellisen vaaran malli perustuu edellä mainittuun suhteellisen vaaran malliin. Suhteellisen vaaran mallia kutsutaan semiparametriseksi, sillä se sisältää mielivaltaisen, parametrittoman vaarafunktion \lambda_0, sekä selittävistä muuttujista riippuvan parametrisen osan . Mallissa maksimoitavana on uskottavuusfunktio
missä.
Burkina Fason kansalliskirjasto
Burkina Fason kansalliskirjasto (, lyh. BNB, ) on Burkina Fason pääkaupungissa Ouagadougoussa sijaitseva maansa kansalliskirjasto. Se toimii maan Kulttuuri-, taide- ja turismiministeriön alaisuudessa.
Kansalliskirjasto perustettiin ja sille osoitettiin vapaakappaleoikeus vuosina 1996 ja 1998 annetuilla säädöksillä.
Sahih Muslim
thumb|Sahih Muslim, 1910 Sahih Muslim on hadith-kokoelma, jonka tekijä on imaami Muslim ibn al-Hajjaj (820–875). Muslimimaailma tunnustaa sen yleisesti yhdeksi luotettavimmista profeetta Muhammedin sunnan kokoelmaksi. Yhdessä Sahih al-Bukharin kanssa se tunnetaan nimellä "kaksi luotettavaa" (arab. sahih = "luotettava"). Sahih Muslim kuuluu kuuden tärkeimmän teoksen kokoelmaan kutub al-sittah. Sahih Muslim sisältää noin 7 500 hadithia kaksoiskappaleineen ja jakautuu 57 kirjaan. Se on käännetty myös englanniksi.
Mustahaikara
Mustahaikara (Ciconia nigra) on kookas kattohaikaroiden sukuun kuuluva haikaralintu.
Koko ja ulkonäkö
Mustahaikara on kiiltävän musta, mutta vatsa ja kainalot ovat valkoiset. Nokka ja pitkät jalat ovat punaiset. Siipien kärkiväli on noin 1,5 metriä.
Molemmat sukupuolet ovat samannäköiset, mutta nuoren linnun höyhenpuku on hieman himmeämpi ja jalat ja nokka ovat lihanväriset.
Levinneisyys
Mustahaikara pesii lämpimissä osissa Eurooppaa, lähinnä mantereen keski- ja itäosissa. Talvet linnut viettävät trooppisessa Afrikassa, lukuun ottamatta Espanjan populaatiota, joka talvehtii pesimäalueillaan. Pesi aikaisemmin Suomessa, mutta katosi 1800-luvulla pesimälajistostamme.
Mustahaikara on vielä kattohaikaraakin harvinaisempi vieras Suomessa, minne joitain yksilöitä eksyy vuosittain, tavallisimmin kevätmuuton yhteydessä toukokuussa ja syysmuutolla elo-syyskuussa.
Elinympäristö
Mustahaikarat elävät laajoilla kosteikkoalueilla, joissa on havupuita. Pesänsä ne rakentavat risuista korkealle puuhun. Toisin kuin läheinen sukulaisensa kattohaikara, mustahaikara on hyvin arka ja varovainen lintu.
Ravinto
Pääravintoa ovat sammakot ja suuret hyönteiset.
Albufeira
Albufeiran pääelinkeinot ovat matkailu ja kauppa. Suurin osa matkailijoista saapuu Algarveen Faron lentoaseman kautta, jonne on 40 minuutin matka.
André Muffang
André Muffang (25. heinäkuuta 1897 St. Brieuc – 1989) oli ranskalainen shakkimestari.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa Muffang sijoittui Aleksandr Alehinin ja Frank Marshallin jälkeen kolmanneksi Pariisin 1914 turnauksessa, viidenneksi Lyonissa 1914 ja voitti Pariisissa 1914 Café de la Régencen mestaruuden.
Sodan jälkeen Muffang voitti Pariisissa 1922, tuli toiseksi 1923, hävisi Alehinille pienoisottelun 1923, sijoittui sijoille 2-5 Margatessa 1923 ja jakoi neljännen sijan Strasbourgissa 1924. Muffang oli Ranskan mestari 1931.
Muffang edusti Ranskaa neljissä shakkiolympialaisissa:
Muffang voitti henkilökohtaisen hopeamitalin Haagissa.
Muffang sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1951.
Tornionmäki
Tornionmäki on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, Kouvolan keskustan suuralueella. Alueen rakennukset ovat suurimmalta osin 1950- ja 1960-lukujen omakotitaloja, mutta varsinkin Tornionmäen läpi kulkevan Utinkadun varrella on myös muutamia kerrostaloja. Tornionmäen tilastoalueeseen kuuluu myös Viitakummun ja Teholan alueet.
pienoiskuva|Palokankaan liikekeskus, josta löytyy Lidl ja Tokmanni.pienoiskuva|Utinkatua Tornionmäen liikekeskustassa. Tornionmäen palveluita ovat muun muassa neuvola, apteekki, R-kioski, grilli, Lidl, Tokmanni, S-market, Hesburger sekä K-Supermarket. Lisäksi alueella sijaitsee lakkautettu Tornionmäen koulu sekä Kouvolan seudun ammattiopiston kaksi päätoimipistettä. Tornionmäessä sijaitsee myös yhä toiminnassa oleva, vuonna 1947 valmistunut Kouvolan lakritsin tehdas.
Meg White
Meg White (oik. Megan Martha White, s. 10. joulukuuta 1974 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen rumpali joka soitti The White Stripes -yhtyeessä jossa hän oli rumpali ja laulaja. Hän soitti duossa Jack Whiten kanssa.
Tapiolan kaavoitus
Tapiolan kaavoitus on toteutettu alueittain useassa vaiheessa, jotka ovat suunnitteluperiaatteiltaan erilaisia. Alueen perustamisvaiheessa 1950-luvulla kaavoituksen toteuttajana oli poikkeuksellisesti Asuntosäätiö itsenäisesti, ilman silloisen Espoon maalaiskunnan myötävaikutusta. Espoon maalaiskunnan aluetta Tapiola oli vuoteen 1963, vuosina 1963–1971 alue kuului Espoon kauppalaan, ja sen jälkeen Tapiolaa on kaavoittanut Espoon kaupunki normaaliin tapaan.
Tapiolan kaupunginosaan kuuluu 1950-luvun loppupuolella rakennettu alueen ensimmäinen rakennusvaihe, puutarhakaupunki (ns. Läntinen ja Itäinen lähiö sekä Tapiolan keskusta). Lisäksi Tapiolan kaupunginosaa ovat Merituulentien eteläpuolinen alue Otsonlahdesta Suvituulentielle, ja Tapiolan urheilupuiston alue lännessä. Pohjoinen lähiö on osa Pohjois-Tapiolan kaupunginosaa. Kaavoituksessa käytettävä termi Suur-Tapiola puolestaan on suuralue, joka käsittää myös Otaniemen, Haukilahti-Westendin, Mankkaan ja Laajalahden kaupunginosat.
Kaavoitustilanne
Koko Tapiolan alue on asemakaavoitettu. Pitkällisen valmistelun jälkeen alueelle saatiin lisäksi voimaan vuonna 2008 yleiskaava, Espoon eteläinen yleiskaava. Yleiskaava on pitkän ajanjakson asemakaavaa laajempi maankäyttösuunnitelma, joka ohjaa alueen asemakaavoitusta. Kaavoittamattomilla alueilla asemakaava suunnitellaan yleiskaavaa noudattaen, ja toisaalta vanhoilla asemakaava-alueilla kuten Tapiolassa voidaan toteuttaa asemakaavamuutoksia tilanteen saamiseksi yleiskaavan mukaiseksi.
Tapiolan puutarhakaupunki
Varsinainen Tapiolan puutarhakaupunki käsitti 1960-luvulla alueen, jota rajaavat nykyiset Kalevalantie, Hagalundintie, Merituulentie ja lännessä urheilualueiden niityt, sekä Itärannan, joka on Otsonlahden ja Karhusaarentien väliin jäävä alue. Pohjoinen lähiö, nykyisen Pohjois-Tapiolan kaupunginosan ydinalue, kaavoitettiin hieman puutarhakaupunki-idean vastaisesti osin ruutukaavan muotoon, jolloin alueen muutamasta pääkadusta tuli suoria. Puutarhakaupungin eteläpuolinen alue kaavoitettiin ja rakennettiin puolestaan ajalle tavanomaisena suurimittakaavaisena grynderikohteena, ja suurin rakentaja oli rakennusliike Haka.
Maisema ja vihersuunnittelu ovat oleellinen osa Tapiolaa. Tapiolan suunnittelun ja rakentamisen lähtökohtana on ihminen ja hänen kokonaisvaltainen hyvinvointinsa. Tapiolan 1950-luvulla rakennettu puutarhakaupunki on yksi Suomen kansallismaisemista.
Espoon eteläinen yleiskaava
Espoon eteläisten alueiden yleiskaava hyväksyttiin huhtikuussa 2008. Espoon kaupunki on antanut tavoiteohjelmassan kaavalle suuren painoarvon. Kaupunginvaltuuston päätösten mukaan yleiskaavassa varaudutaan 300 000 asukkaaseen vuonna 2030. Työpaikkaomavaraisuus on 100 %, mikä tarkoittaa yhtä monta työpaikkaa kuin asukastakin. Erityisesti kehitettävänä alueena painottuvat Kaakkois-Espoo - johon kuuluu myös Tapiola ja Kauklahteen jatkettavan Länsiväylän varsi. Tällä kehittämisvyöhykkeellä nostetaan sekä asunto- että työpaikka-alueiden tehokkuutta. Uudisrakentamisella luodaan edellytykset elinvoimaisten kaupunkikeskusten synnylle, ja tuetaan joukkoliikenteen järjestämistä. Yleiskaavan toteuttaminen aloitetaan kehittämisvyöhykkeeltä.