cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pokémon Stadium
Gym Leader Castle
Selvitettyäsi sekä Stadium- että Gym Leader Castle -tilan pelin voimakkain Pokémon, Mewtwo, ilmestyy leijumaan kisakylän ylle ottaakseen pelaajan haasteen vastaan.
Free Battle
Free Battle –tilassa pelaaja pystyy harjoittelemaan tietokonetta vastaan taistelemista tai haastamaan kaverinsa Pokémon –otteluun. Maksimissaan neljä pelaajaa voi osallistua otteluun kahdessa joukkueessa käyttäen joko pelin omia tai Game Boy -pelikasetilta siirrettyjä Pokémoneja.
Game Boy Tower
On paikka jossa pelaaja pystyy pelaamaan Game Boyn Pokémon –peliään televisioruudulla. Gym Leader Towerissa menestymällä on myös mahdollista avata Game Boy Towerin kehittyneempi versio, jossa pelin nopeuden voi nostaa kolminkertaiseksi.
Hall of Fame
Stadionissa ja Gym Leader Castlessa menestyneet Pokémonit ovat näytteillä täällä.
The Pokémon Lab
Professori Oakin ylläpitämä laboratorio jossa on mahdollista mm. katsella kolmiulotteista Pokédexiä ja järjestellä Pokémon –kokoelmaansa. Vaatii Transfer Pakin ja Game Boy Pokémon -pelin.
Minipelit
Pelissä on myös yhdeksän leikkimielistä, nopeaa reaktiokykyä ja vikkeliä sormia vaativaa minipeliä, joita voi pelata yksi kerrallaan tai eräänlaisessa turnajaismoodissa joko tietokonetta tai kavereita vastaan.
Nämä minipelit ovat:
Ford Crown Victoria
Ford Crown Victoria oli Ford Motor Companyn lähinnä Yhdysvaltojen markinnoille suunnattu iso auto. Auto on edelleen yleisessä käytössä poliisiautona ja taksina Yhdysvalloissa. Auton viimeinen sukupolvi alkoi 1998 ja sen valmistus lopetettiin 2011.
1955–1956
thumb|1955 Crown Victoria Ensimmäinen Crown Victoria oli 2-ovinen, kuuden hengen coupé.
1979-1991
Ford LTD Crown Victoria oli edellisestä poiketen suurikokoinen, 4-ovinen sedan jota käytettiin aikanaan taksi-ja poliisikäytössä.
Ensimmäinen sukupolvi (1992–1997)
thumb|Ensimmäisen sukupolven Crown Victoria Myös ensimmäisen sukupolven Crown Victoria oli poliisi-ja taksikäytössä. Autoon oli saatavilla 4,6-litrainen V8-moottori.
Toinen sukupolvi (1998–2012)
thumb|Toisen sukupolven Crown Victoria Toisen sukupolven Crown Victoria on merkittävässä poliisi- ja taksikäytössä kuten edeltäjänsäkin. Tätä autoa myytiin myös Lähi-idässä. Autoa valmistettiin Kanadassa, autossa oli 4,6-litran V8, kuten edeltäjässäänkin. Poliisimallin nimi vuodesta 1998 on Police Interceptor. Se on yleisin poliisiauto Pohjois-Amerikassa. Auto on nimestään huolimatta erikoisvarusteltu Crown Victoria.
Neno Terzijski
Neno Stojanov Terzijski (, s. 23. maaliskuuta 1964) on entinen bulgarialainen painonnostaja.
Terzijski voitti maailmanmestaruuden alle 52-kiloisten sarjassa vuonna 1983 sekä alle 56-kiloisten sarjassa vuosina 1985 ja 1987. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 52-kiloisissa vuosina 1983 ja 1984 sekä alle 56-kiloisissa vuosina 1985 ja 1986. Hän saavutti EM-hopeaa alle 56 kilon sarjassa vuonna 1988.
Terzijski sijoittui Barcelonan 1992 olympialaisissa neljänneksi alle 60-kiloisten sarjassa tuloksella 295 kg. Kiinalainen He Yingqiang ja kreikkalainen Valerios Leonidis saivat saman tuloksen, mutta He sai heistä kevyimpänä pronssia, Terzijski sijoittui neljänneksi ja Leonidis oli kolmikon painavimpana viides. Terzijskin tulos tempauksessa oli 130 kg ja työnnössä 165 kg.
Terzijski teki alle 52-kiloisten sarjassa 11 maailmanennätystä: yhden tempauksessa, kuusi työnnössä sekä neljä yhteistuloksessa.
Sun huudit ei oo seiffit
Sun huudit ei oo seiffit on rap-duo Hannibalin & Sopan toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin tammikuussa 2006 omakustanteena.
Kanadan juutalaiset
Kanadan juutalaiset ovat nimensä mukaan Kanadassa asuvia juutalaisia. Kanadan juutalaisväestön perusta muodostui pääosin 1880–1910-lukujen aškenasijuutalaisten muuttoaaltojen myötä, minkä jälkeen se on myös monimuotoistunut myöhempien maahanmuuttajien kautta. Väestönlaskennoissa juutalaisuuden ilmoitti uskonnokseen 329 995 henkilöä ja juutalaisuuden etniseksi taustakseen ilmoitti 348 605 henkilöä. Suurimmat juutalaisyhteisöt ovat Torontossa (179 100), Montrealissa (92 975), Vancouverissa (22 590), Winnipegissä (14 790), Ottawassa (13 445), Calgaryssä (7 950) ja Edmontonissa (4 950). Kanadan juutalaiset puhuvat englantia, ranskaa, hepreaa, jiddišiä, venäjää ja espanjaa.
Historia
220px|thumb|vasen|Emanu-Elin synagoga.
Kanadan juutalaisväestön perustan muodostuminen
1880–1900-luvuilla juutalaisten määrä moninkertaistui, kun heitä alkoi muuttaa Itä-Euroopan maista, kuten Venäjältä, Puolasta ja Romaniasta. Yhteensä heitä tuli noin 10 000. Euroopan tapahtumat vaikuttivat myös Kanadassa. Ranskan Dreyfusin tapauksen johdosta myös quebeciläisissä lehdissä julkaistiin useita antisemitistisiä kirjoituksia. 1900-luvun alulla useissa Kanadan kaupungeissa alettiin myös julkaista jiddišinkielisiä lehtiä, kuten Keneder Alderia, Yiddisher Xhurnalia ja Dos Yiddishe Vortia. 1900-luvun alun puolella juutalaisten maahanmuutto jatkui Itä-Euroopasta. Vuosien 1900 ja 1910 välillä maahan muutti noin 52 000 juutalaista.
thumb|Juutalaisten suhteellinen osuus alueittain vuonna 2001. Vuonna 1924 maahanmuuttoa Yhdysvaltoihin rajoitettiin, minkä seurauksena juutalaisia siirtolaisia jatkoi matkaa Kanadaan, jossa se myöskin alkoi käydä vaikeammaksi. 1930-luvulla Kanadan maahanmuuttolakeja tiukennettiin, mikä esti esimerkiksi Natsi-Saksasta pakenevien juutalaisten maahanmuuton. 1940-luvun lopulla lakeja kuitenkin löysennettiin, ja maahan tuli noin 40 000 holokaustista selvinnyttä juutalaista.
Myöhemmät vaiheet
1950-luvulta lähtien juutalaisia tuli myös Pohjois-Afrikasta. Koska monet heistä puhuivat jo valmiiksi ranskaa, suuri osa heistä asettui Quebeciin. 1970- ja 1980-luvuilta lähtien juutalaisia tuli Neuvostoliitosta, Israelista ja Etelä-Afrikasta.
Ruokakulttuuri
Kanadan aškenasijuutalaisten perinneruokiin kuuluvat Torontossa suositut shtritzlach-mustikkaleivokset ja montrealilaiset bagelit, jotka eroavat muualla valmistetuista vesirinkeleistä. Myöhemmin myös sefardien ja muiden juutalaisryhmien mukana on tullut heille ominaista ruokakulttuuria.
Louise (Tanskan kuningatar)
Louise Josephine Eugenie (31. lokakuuta 1851 – 20. maaliskuuta 1926) oli Ruotsin ja Norjan prinsessa, josta tuli Fredrik VIII:n puolisona Tanskan kuningatar.
Louise, alkujaan Lovisa, oli Ruotsin kuninkaan Kaarle XV:n tytär. Perheen toinen lapsi, prinssi Carl Oscar (1852-1854) kuoli nuorena, ja Lovisa kasvoi rakastettuna ainoana lapsena.
Ruotsin tuolloinen perustuslaki ei sallinut naisen periä kruunua, vaikka prinsessa Lovisa oli kuninkaan ainoa lapsi. Kaarle XV yritti useita kertoja muuttaa perustuslakia ja tehdä tyttärestään seuraajansa, mutta poliitikot eivät pitäneet sitä tarpeellisena, sillä Kaarlen veljellä Oskarilla oli poikia eikä hallitsijasuku siten ollut sammumassa.
Avioliittoa Tanskan kruununprinssin kanssa suunniteltiin jo siitä alkaen kun Lovisa oli 12-vuotias. Hänelle opetettiin Tanskan kieltä ja kirjallisuutta, kulttuuria ja historiaa.
Kruununprinssipari vietti melko eristäytynyttä elämää ensin Amalienborgin, myöhemmin Charlotteborgin linnassa. He saivat kahdeksan lasta. Kristian X nousi isänsä jälkeen Tanskan valtaistuimelle. Toisesta pojasta Kaarlesta tuli vuonna 1905 Norjan kuningas nimellä Haakon VII.
Kylli-Setä
Kylli-Setä on suomalainen yhtye joka teki yhden pitkäsoiton Selecta-levymerkille vuonna 1994.
Pekka Kurvinen (juristi)
Kunto Pietari (Pekka) Kurvinen (11. joulukuuta 1921 Karkku – 11. elokuuta 2004 Helsinki ) oli suomalainen juristi. Hän oli Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos vuodesta 1969.
Xi’an MA60
Xian MA60 (新舟60, Xīnzhōu 60, "Modern Ark 60") on kiinalaisvalmisteinen potkuriturbiinein varustettu matkustajakone, jota valmistaa Xi'an Aircraft Industry Corporation. Tähän mennessä konetta on valmistettu 41 kappaletta. Kone on kehitetty Xi'an Y-7 -koneesta.
Merpati Nusantara Airlinesin liikennöimällä koneelle tapahtui toukokuussa 2011 Länsi-Papualla onnettomuus, jossa kuoli 27 ihmistä. Sitä ennenkin konetyypillä oli ollut kriittisiä tilanteita. Konetyypillä ei ole Yhdysvaltain ilmailuviranomaisten sertifiointia.
Pekka Kurvinen (juristi)
Pekka Kurvisen vanhemmat olivat Karkun evankelisen opiston johtaja Pietari J. I. Kurvinen ja Ilma Maria Konkola. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1941 ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1948. Hän toimi asianajajana Lahdessa vuosina 1948–1952, ylimääräisenä esittelijänä valtiovarainministeriössä vuosina 1953–1957, eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä vuosina 1957–1962 ja oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena vuosina 1962–1968. Vuosina 1966–1969 hän oli eduskunnan oikeusasiamiehen varamies.
Desantit Suomessa
Desanttitoimintaa Suomen rintamalla johtivat jatkosodassa Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan NKVD:n osasto IV, jota komensi eversti Kuznetsov, ja Sorokassa toiminut Karjalan rintaman esikunnan tiedusteluosasto. Desantit koulutettiin Parkalassa ja lähetettiin sieltä Suomeen.
Etninen koostumus
Suomeen lähetetyistä desanteista huomattava osa oli kansallisuudeltaan venäläisiä, joskin ukrainalaistenkin osuus oli suuri. Huomattava osa desanteista oli kuitenkin lähtöisin Suomesta. He olivat muuttaneet sinne Suomen sisällissodan jälkimainingeissa tai 1930-luvun alussa vanhempiensa mukana Neuvostoliittoon, jossa uskottiin löytyvän paremmat elämisen mahdollisuudet. Taustansa ja kielitaitonsa vuoksi heidät painostettiin tai jopa pakotettiin vakoilutehtäviin entistä isänmaatansa vastaan. Toki osa ryhtyi varmasti tehtävään myös omasta halustaan. Toinen merkittävä ryhmä muodostui inkeriläisistä. Nämäkin pakotettiin usein vakoilutehtävään kielitaidon perusteella. Kohtalona oli lähes aina kuolema suomalaisen teloituskomppanian edessä. Kolmas merkittävä ryhmä olivat amerikansuomalaiset. Suuri osa heistä oli muuttanut vanhempiensa mukana 1930-luvulla Yhdysvalloista rakentamaan sosialistista ihannevaltiota. Osa heistä oli syntynyt Yhdysvalloissa ja kyseisen maan kansalaisia. Kanadansuomalaistaustaisten omaavilla oli takana usein vain muutaman vuoden oleskelu uudella mantereella, jonka jälkeen he olivat muuttaneet Neuvostoliittoon.
Ludacris
Ludacris (oikealta nimeltään Christopher Brian Bridges, s. 11. syyskuuta 1977 Champaign, Illinois) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä. Hänen albumeitaan on myyty Yhdysvalloissa 17 miljoonaa ja maailmanlaajuisesti yli 24 miljoonaa kappaletta. Hän kuuluu Disturbing tha Peace-yhtyeeseen.
Desantit Suomessa
Kuljetus ja varusteet
Venäläisten Suomeen lähettämät desantit käyttivät siviiliasuja sekä suomalaisia tai saksalaisia sotilasasuja ja niiden ja venäläisten sotilasasujen yhdistelmiä. Vuonna 1941 oli käytössä myös erityisiä sinisiä työhaalareita. Osa desanteista oli tehtävään hyvin koulutettuja, osa taas värvätty tai pakotettu vakoilemaan parin päivän pikakoulutuksella. Monesti desantit olivat rikollisia tai kriminaalivankeja, joille oli luvattu armahdus desanttitehtävää vastaan. Useille desanteille maksettiin tehtävästä rahapalkka ja he saivat mukaansa rahaa muun muassa avustajien värväämiseen. Desanttien varusteina oli suomalaisia, venäläisiä ja amerikkalaisia konepistooleita, kivääreitä ja käsiaseita, samoin kuin käsikranaatteja, räjähteitä ja radioita. Desantit tulivat Suomeen pääosin lentokoneilla, joskus myös veneillä ja talvella osin hiihtämällä. Kotimaahansa he pyrkivät jalkaisin tai hiihtäen, osa desanteista tosin surmasi itsensä tehtävänsä suoritettuaan. Desanttien, varsinkin kriminaalivangeista värvättyjen, kesken syntyi myös kiistoja, jolloin he surmasivat toisiaan. Samoin surmattiin haavoittuneita tovereita. Desantteja tuotiin kuljetus- ja tiedustelukoneilla, mutta myös pommikoneilla, jolloin heidät pudotettiin pommiluukusta. Laskuvarjoissa käytettiin yleensä pakkolaukaisinta, joka ei aina toiminut ja desantti menehtyi maahan pudotessaan.
Tuomiot
Sotaväen rikoslain (71/1919) 67 §:ssä säädettiin vakoilusta rangaistukseksi kuolema tai elinkautinen kuritushuonerangaistus. Saman lain 53 §:ssä säädettiin sotapetoksesta rangaistukseksi kuolema, elinkautinen kuritushuonerangaistus tai määräaikainen kuritushuonerangaistus (4−12 vuotta).
Ludacris
2000: nousu kuuluisuuteen ja Back for the First Time
2000 Ludacris liittyi Def Jam Recordingsin artisteihin. Samana vuonna Def Jam julkaisi uuden version Incognegrosta nimellä Back For The First Time, ja levyä myytiin yli platinarajan. Albumi sijoittui Yhdysvaltain listoilla 4 sijalle. Albumilta julkaistiin singlet Southern Hospitality ja What's Your Fantasy.
Desantit Suomessa
Tuomiot
Suomeen pudotetuista desanteista todennäköisesti suurin osa jäi hyvin nopeasti kiinni ja lähes aina siviilipukuiset desantit teloitettiin vakoojina, elleivät he ehtineet tehdä itsemurhaa. Monet naispuoliset desantit tuomittiin sen sijaan vankeuteen, tunnetuin heistä lienee Kerttu Nuorteva. Virallisten asiakirjojen mukaan Suomessa teloitettiin, kuoli tai tuomittiin elinkautiseen vankeuteen talvisodan ja jatkosodan aikana yhteensä 785 desanttia, mutta todellinen lukumäärä lienee lähellä tuhatta.
Kuusi talvisodassa kuolemanrangaistukseen tuomittua armahdettiin rauhan tultua, yksi kuoli ennen teloitusta ja viisi kuoli vankilassa venäläisten pommituksissa. Myös välirauhan aikana tuomittiin ainakin 59 vakoilijaa, mutta ketään ei teloitettu.
Ludacris
2001: Word of Mouf
Ludacrisin toinen studioalbumi Word of Mouf julkaistiin vuoden 2001 loppupuolella. Albumin ensimmäinen single oli Rollout (My Business), jonka video oli ehdolla VMA -gaalassa. Muut albumilta lohkotut singlet olivat Saturday (Oooh Oooh) (feat. Sleepy Brown), Move Bitch (feat. Mystikal & I-20) ja Area Codes (feat. Nate Dogg). Albumia on myyty 3 miljoonaa kappaletta ja se on ylittänyt platinarajan.
Desantit Suomessa
Tuomiot
Jatkosodan aikana vuonna 1942 kaksi kuolemaan tuomittua desanttia teki itsemurhan ennen teloittamista, yksi karkasi, kaksi armahdettiin ja kolme kuoli kiinni otettaessa saamiinsa vammoihin. Vuonna 1943 armahdettiin kuusi kuolemaan tuomittua desanttia, yksi teki itsemurhan ja yksi teloitus on epävarma. Vuonna 1944 kolme Lapin sodan aikaista vakoilijaa sai elinkautiset, yksi teki itsemurhan ja yksi armahdettiin.
Ludacris
2003: Chicken-n-Beer
Kolmas studioalbumi Chicken-n-Beer julkaistiin vuonna 2003. Albumilta julkaistiin singlet P-Poppin'  (lyhennetty Pussy Poppin' ). Albumilla vieraili monia etelävaltioiden räppäreitä muun muassa: Chingy, 8Ball & MJG, Lil' Flip, I-20 sekä Lil Fate. Toinen single oli Kanye Westin tuottama Stand Up. Tämä single menestyi erittäin hyvin: se pomppasi suoraan Billboard Hot 100 -listan kärkeen ja sai paljon radiosoittoja. Albumin neljäs single Splash Waterfalls julkaistiin vuoden 2004 alussa.
Desantit Suomessa
Tuomiot
Tuomiot annettiin usein kenttäoikeuksissa, mutta myös Sotaylioikeus käsitteli niitä varsinkin kenttäoikeuksien tuomioista tehtyjen valitusten takia. Se muutti melko usein vakoilusta kenttäoikeudessa annetun kuritushuonerangaistuksen kuolemanrangaistukseksi tai päinvastoin. Kaikissa tapauksissa valituslupaa ei kuitenkaan annettu. Kenttäoikeuden antamat teloitustuomiot pantiin yleensä käytäntöön heti. Alaikäiset tuomittiin usein 12 vuoden vankeuteen mutta myös lyhyempiin rangaistuksiin, ainakin yksi 16-vuotias sai vain 10 vuotta vankeutta. Desantteja avustaneet siviilit saivat myös tätä lyhyempiä rangaistuksia. Rangaistuksiin vaikutti myös vakoilijan halukkuus yhteistyöhön, muutama desantti vaihtoi puolta tai jätettiin kokonaan tuomitsematta. Jotkut vangitut desantit jätettiin jatkosodan perääntymisvaiheessa vankilaan sotatoimialueelle, toiset vapautettiin rauhan tultua suomalaisvankiloista. Osa sai tuomion sotapetoksesta tai yhdistettyjä rangaistuksia vakoilusta ja sotapetoksesta tai sellaisen yrityksistä. Jos desantilla oli venäläinen asepuku, hänet katsottiin tiedustelijaksi ja hänestä tuli sotavanki, mutta tuomioiden linja ei ollut pukeutumisen suhteen yhtenäinen.
Ludacris
2004: The Red Light District
thumb|200px|Ludacris [[MTV Video Music Awardsissa vuonna 2004.]] Vuoden 2004 alussa Ludacris vieraili Lil Jonin kanssa Usherin hittisinglellä Yeah!. Saman vuonna julkaistiin Ludacrisin neljäs studioalbumi The Red Light District. Albumin ensimmäinen single Get Back julkaistiin vuoden 2004 lopulla. Seuraava single Number One Spot, julkaistiin vuonna 2005. Kappale oli samplattu Soul Bossa Nova -kappaleesta. Muut singlet olivat The Potion sekä Pimpin' All Over the World, joista jälkimmäisellä vierili Bobby Valentino. The Red Light Districtiä oli työstämässä muun muassa supertuottaja Timbaland.
Desantit Suomessa
Uudelleenhautaus
Jatkosodan jälkeen muuttuneessa poliittisessa ilmapiirissä jo kertaalleen haudatuille desanttivainajille järjestettiin uudelleenhautauksia.
Sofiatinden
Sofiatinden on Skandien Lyngsalpenen osaan kuuluva vuorenhuippu Yykeän kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 237 metriä. Samaan vuorimassiiviin kuuluu myös huipulta hieman länteen päin sijaitseva toinen 1 222-metrinen huippu.
Ludacris
2006: Release Therapy
Hip hop -lehti XXL ilmoitti Ludacrisin Releasy Therapyn olevan vuoden 2006 odotetuimpia albumeita. Albumi julkaistiin 26. syyskuuta 2006. Albumilla vierili muun muassa Pharrell Williams, R. Kelly, Young Jeezy, Mary J. Blige, Bobby Valentino ja Pimp C. Albumin ensimmäinen single Money Maker (feat. Pharrell) sai ensimmäisen radiosoittonsa 17. heinäkuuta 2006. Toinen single oli Grew Up a Screw Up, jolla vieraili Young Jeezy. Huhuttiin kuitenkin, että kumpikin, Ludacris sekä Young Jeezy olisivat toisilleen riidoissa. Kolmas single Runway Love (feat. Mary J. Blige) sijoittui ykköspaikalle U.S. Rap Billboard -listalla ja voitti palkinnon BET Awardsissa. Release Therapyä myytiin ensimmäisellä viikolla 309,000 kappaletta ja se sijoittui Billboard 200 -listan kärkeen.
Sofiatinden
Ensimmäisinä huipulle nousivat Aubrey Le Blond, Emil Imboden ja Josef Imboden itäharjanteen kautta 30. heinäkuuta 1898.
Ludacris
2008: Theater of the Mind
28. heinäkuuta 2008 julkaistiin Ludacrisin ja DJ Draman yhteinen DJ Drama Presents: The Preview -mixtape. Mixtapen kappale "Politics as Usual" herätti huomiota, jossa Ludacris haukkuu Jessy Jacksonia, McCainia ja George Bushia. Hän kehuu siinä Barack Obamaa. Itse Theater of the Mind julkaistiin 24. marraskuuta 2008. Huhtikuussa 2008 xxlmag.comiin levisi Ludacrisin Stay Together, jonka arveltiin tulevan Theater of the Mindille. Näin ei kuitenkaan käynyt Stay Together tuli kuitenkin albumin bonus kappaleeksi. Myös Pinky Shinin kappaleen huhuttiin tulevan albumille, mutta se jäi pois kokonaan. Albumi julkaistiin samana päivänä, kuin Kanye Westin 808s & Heartbreak. Theater of the Mindiä myytiin 213,493 kappaletta, joten se sai tyytyä Billboard 200 -listan 5 sijaan, kun taas Kanyen albumi sijoittui ykköspaikalle. Theater of the Mindin ensimmäinen single What Them Girls Like (feat. Chris Brown & Sean Garrett) sijoittui Billboard Hot 100 listan 33. sijalle. Toinen single: One More Drink (feat. T-Pain) sijoittui samalla listalla sijalle 24. Kolmas virallinen single oli Nasty Girl, jolla vieraili rap -artisti Plies.
2010: Battle of the Sexes
Ludacrisin seitsemäs studioalbumi Battle of the Sexes julkaistiin 9. maaliskuuta 2010. Albumin julkaisu ei kuitenkaan sujunut niin kuin aluksi oli suunniteltu. Albumin piti nimittäin tulla jo vuonna 2009. Lisäksi albumin piti alun perin olla Ludacrisin ja tämän levy-yhtiö toverin, naisräppäri Shawnnan yhteisalbumi. Albumin nauhoitusten aikana Shawnna kuitenkin jätti Disturbing tha Peace -levy-yhtiön ja solmi uuden levytyssopimuksen R&B-laulaja T-Painin Nappy Boy Entertainmentin kanssa. Albumi julkaistiin lopulta vain Ludacrisin albumina. Albumilta julkaistiin "Everybody Drunk" -niminen promosingle huhtikuussa 2009. Sillä vierailivat Shawnna ja Lil Scrappy. Albumin ensimmäinen virallinen single "How Low" julkaistiin 8. joulukuuta 2009. 23. helmikuuta 2010 julkaistiin albumin toinen single "My Chick Bad", jolla vierailee Nicki Minaj. Albumin kolmas "Sex Room" -niminen single julkaistiin 20. huhtikuuta 2010. Singlellä vierailee Trey Songz. Albumi on myynyt kultaa.
Myöhempi ura
Vuonna 2015 Ludacris julkaisi studioalbumin Ludaversal. Albumi nousi Billboard 200-listalla kolmannelle sijalle.
Sinebrychoffin puisto
60.1625°N, 24.9325°W thumb|Näkymää Sinebrychoffin puistosta. Taustalla [[Sinebrychoffin taidemuseon rakennus, jonka takana nykyään Kojamon omistama entinen Polyteknillisen koulun päärakennus.]] thumb|Sinebrychoffin puisto Sinebrychoffin puisto (eli "Koffin puisto", ) on Helsingin Punavuoressa lähellä Hietalahtea sijaitseva puisto. Nimensä se on saanut vieressä vielä vuosina 1819–1992 toimineesta Sinebrychoffin olutpanimosta, jonka tonttiin puisto alkujaan on kuulunut, ja sen omistaneesta Sinebrychoff-suvusta. Koffin puisto on Vanhan kirkkopuiston ja Kaivopuiston ohella Helsingin suosituimpia puistoja.
Puiston reunassa Bulevardin varrella on 1840-luvulla rakennettu entinen Sinebrychoffien asuintalo, jossa nykyään on Sinebrychoffin taidemuseo. Sen molemmilla puolilla Bulevardilta on portti puistoon. Puiston eteläosan kalliolla on vanha tiilinen kahdeksankulmainen torni. Kalliolle johtaa portaikko myös Ison Roobertinkadun päästä. Puiston ali kulkee Mallaskadun tunneli, joka yhdessä Uuden­maan­kadun kanssa muodostaa osan vilkasliikenteistä Länsiväylältä Helsingin keskustaan johtavaa ajoreittiä.
Historia
Nikolai Sinebrychoff osti vuonna 1819 Hietalahden torin eteläpuolelta laajan alueen olutpanimon tontiksi. Teollisuusrakennukset sijoitettiin enimmäkseen tontin Hieta­lahden­rannan puoleiseen osaan, ja muu osa alueesta istutettiin puistoksi. Vaikka puisto oli yksityisomistuksessa, se avattiin vuonna 1835 yleisölle ja tuli pian helsinkiläisten suosimaksi retkikohteeksi. Luonteeltaan se oli englantilaistyyppinen maisemapuutarha. Taiteilijat kuten Magnus von Wright maalasivat siellä maisemamaalauksia.
1930-luvulla Sinebrychoff-yhtiö suunnitteli myyvänsä suuren osan puistoalueesta asuntotonteiksi. Alueelle laadittiin ja vahvistettiin asemakaava, jonka mukaan puistosta olisi jäänyt jäljelle vain sen Bulevardin puoleinen osa.
Ennen toista maailmansotaa näistä suunnitelluista asuinrakennuksista oli rakennettu vain alueen koillisosasta erotettu rakennuskortteli, joka aikaisemmin oli ollut tehdasaluetta ja jonka uusi katu, Sinebrychoffinkatu, erotti puistosta. Muilta osin vanha puistoalue pysyi rakentamattomana 1960-luvulle saakka, mutta sen rakennustonteiksi suunniteltu eteläosa oli sitä ennen suljettu yleisöltä ja kasvanut täyteen pensaikkoa.
Alueen suunnittelusta pidettiin 1960-luvulla uusi kilpailu. Voittaneen ehdotuksen mukaan jäljelle jäävä puistoalue olisi ollut melkoisesti suurempi kuin 1930-luvun toteuttamatta jääneen asemakaavan mukaan, mutta kallioalueen itäreunaan olisi rakennettu 19-kerroksinen toimistopilvenpiirtäjä. Lisäksi Uudenmaankadun jatkeeksi suunniteltu Mallaskatu päätettiin rakentaa puiston alittavaksi tunneliksi. Betonikannellinen tunneli rakennettiinkin jo vuonna 1967, samoin kuin joukko Sinebrychoffin tehtaan lisärakennuksia sekä muutamaa vuotta myöhemmin niiden etelä­puolelle uusi asunto­kortteli, jonka Mallas­katu erotti tehdas­alueesta.
Palatsiseurakunta
Palatsiseurakunta on Tampereella sijaitseva vapaa, kirkkokuntiin kuulumaton kaupunkiseurakunta. Se sai nimensä siitä, että se toimi alun perin entisen elokuvateatteri Kino-Palatsin tiloissa Hämeenkadulla. Palatsiseurakunta perustettiin vuonna 1995. Se on karismaattinen luterilainen kaupunkiseurakunta.
Palatsiseurakunnan johtaja on (talvella 2021) Jukka Hammarén.
Sinebrychoffin puisto
Historia
Puistoalueen supistaminen ja suunniteltu toimistopilvenpiirtäjä saivat kuitenkin osakseen myös laajaa vastustusta. Lopulta kaupunki pääsi tontin omistaneen rakennusliikkeen kanssa sopimukseen, jonka mukaan aivan puiston itäreunaan saatiin rakentaa vielä kaksi asuinkerrostaloa, mutta muu osa alueesta jäi puistoksi ja rakennusliike sai korvaukseksi tontteja muualta. Puistoalue oli jo sitä ennen siirtynyt kaupungin omistukseen, ja siellä suoritettiin 1980-luvulla suuria uudelleenjärjestely- ja kunnostustöitä.
Margit Sandemo
Margit Sandemo (o.s. Underdal; 23. huhtikuuta 1924 Valdres – 1. syyskuuta 2018 ) oli norjalais-ruotsalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa 47 kirjaa käsittävän romaanisarjan Jääkansan tarina. Hän on kirjoittanut muitakin kirjasarjoja, kuten Noitamestarin ja Legenden om Ljusets rike -sarjan.
Lapsuus ja nuoruus
Margit Sandemo syntyi 23. huhtikuuta 1924 maatilalla Lenassa Itä-Totenissa Valdresissa Norjassa. Hänen isänsä oli norjalainen runoilija Anders Underdal, joka oli syntynyt Valdresissa 1880 ja kuoli 1973. Underdal oli Nobel-palkitun Bjørnstjerne Bjørnsonin ja tämän 17-vuotiaan rakastajattaren, torpantyttö Guri Andersdotterin suhteesta syntynyt avioton lapsi. "Bjørnson olisi itkenyt, jos olisi lukenut minun kirjoittamiani kirjoja", Sandemo on joskus sanonut.
Hänen lapsuudessaan aviotonta sukulaissuhdetta Bjørnstjerne Bjørnsoniin pidettiin vaiettavana asiana. Jopa Anders Underdal, joka teki jo varhain lapsilleen selväksi oman syntyperänsä, vaikeni asiasta myöhemmässä vaiheessa. Syytä siihen ei tiedetä. Sandemo itse ei erityisesti pidä siitä, että joutuu setvimään sukujuuriaan julkisesti, mutta ei toisaalta tunne tarvetta salatakaan niitä.
Foxtet
Foxtet on suomalainen yhtye joka teki yhden omakustanteen ja sen jälkeen kaksi pitkäsoittoa Selecta-levymerkille.
Margit Sandemo
Lapsuus ja nuoruus
Sandemon äiti oli ruotsalainen kreivitär Elsa Reuterskiöld, joka oli ammatiltaan opettaja. Hän oli syntynyt Blekingessä kihlakunnantuomari Axel Reuterskiöldin ja suomenruotsalaisen kreivittären Eva Beata Gabriella Oxenstiernan (1864–1949) tyttärenä, mutta menetti aatelisarvonsa mennessään naimisiin aatelittoman Anders Underdalin kanssa. Reuterskiöld oli aktiivisesti esillä myös politiikassa ja edusti eduskunnassa sosialidemokraatteja. Hän kuului Mustasaaresta Vaasasta kotoisin olevaan Oxenstierna-aatelissuvun sukuhaaraan. Siten myös Margit Sandemo on sukua monille eurooppalaisille aatelisille, ja hänen esivanhempansa, joihin lukeutuu 800 kuningasta ja 112 keisaria, tunnetaan noin vuoteen 350 eaa. saakka.
Elsa Reuterskiöld tapasi Anders Underdalin ensimmäisen kerran kesälomamatkallaan eräässä laaksossa Valdresissa. Pian he avioituivat, ja Underdal osti pientilan, jonne he muuttivat. Se sijaitsi Huldrehaugen-nimisellä paikkakunnalla Grunkessa, Moenissa, lähellä Fagernesia. Siellä pariskunta sai viisi lasta, joista Margit oli toiseksi vanhin. Hänellä oli yksi vanhempi sisar nimeltä Eva ja kolme nuorempaa veljeä, joiden nimet vanhimmasta nuorimpaan olivat Axel, Anders ja Embrik. Ikäero vanhimman ja nuorimman sisaruksen välillä oli seitsemän vuotta. Heidän vanhempansa erosivat vuonna 1930, sillä Reuterskiöld piti Underdalin elämäntapaa sopimattomana hänen kaltaiselleen aatelisnaiselle. Hän muutti takaisin Ruotsiin lastensa kanssa, kuusivuotias Margit heidän joukossaan.
Perheellä ei Ruotsissa olonsa aikana ollut vakituista asuntoa, vaan he oleskelivat lyhyitä ajanjaksoja eri puolilla maata sijaitsevilla maatiloilla sukulaisten luona. Kaikkien näiden vuosien ajan Sandemo kaipasi entiseen kotimaahansa Norjaan. Myöhemmin hän on sanonut pitävänsä tätä aikaa erityisen ikävänä.
Ruotsissa Sandemo kävi yhdeksän vuotta tyttökoulua, minkä jälkeen hän opiskeli useissa iltakouluissa kuten taidekoulussa ja oli kuunteluoppilaana Dramatenissa. Koulussa hän sai hyviä arvosanoja, parhaan käyttäytymisestä, vaikkei koskaan tehnyt läksyjä tai ottanut koulunkäyntiä kovin vakavasti.
Sandemo raiskattiin lapsena kolmesti – kahdeksan-, kymmenen- ja kaksitoistavuotiaana. Näitä tapahtumia hän on kuvaillut tarkemmin Jääkansan tarinan 38. kirjassa Pienet miehet, pitkät varjot, mutta kuvitteellisen romaanihenkilön kokemina. Vuonna 2004 Sandemo kertoi ruotsalaisen päivälehti Aftonbladetin haastattelussa, että hän surmasi kolmannen raiskaajansa, kiertelevän kulkukauppiaan, iskemällä tätä kivenjärkäleellä päähän. Sen jälkeen hän vieritti ruumiin rinnettä pitkin alas ja kätki sen ojaan. Hän ei tiedä, mitä ruumiille on sen jälkeen tapahtunut.
Vuonna 1945 Margit Sandemo tapasi ensimmäisen kerran tulevan aviomiehensä Asbjörn Sandemon (1917–1999) heinänkorjuun aikaan Vestre Slidren länsitunturissa, Valdresissa. Haldenin Iddistä kotoisin oleva Asbjörn oli koulutukseltaan putkimies ja palannut juuri taistelemasta toisessa maailmansodassa. Margit ja Asbjörn avioituivat 29. maaliskuuta 1946 Strängnäsissä. He saivat myöhemmin seitsemän lasta, joista neljä syntyi kuolleena tai meni kesken. Kolmen aikuisiksi varttuneet lapset olivat Henrik (s. 24. joulukuuta 1947), Tove (s. 1949) ja Björn. Kukaan kolmesta lapsesta ei harrasta kirjoittamista. Vuonna 1964 perhe muutti takaisin Valdresin Huldrehaugeniin. Tätä nykyä Sandemolla on seitsemän lastenlasta ja kaksi lastenlastenlasta. Vanhin lastenlapsi syntyi vuonna 1969.
Aloitteleva kirjailija
Valitessaan tulevaa ammattiaan Margit Sandemo ei tiennyt siitä mitään muuta kuin sen, että sillä tulisi olemaan jotakin tekemistä taiteen kanssa. Hän kokeili monia aloja, kuten taidemaalausta, puunleikkaamista, tekstiilitaidetta, kuvanveistoa ja laulamista. Hän näytteli myös Ingmar Bergmanin näytelmissä ja teki konttorityötä kahden kuukauden ajan. Yhdessä vaiheessa hän kokeili kuvanveistoa, tosin sillä seurauksella, että viemäri meni tukkoon ja se piti räjäyttää dynamiitilla. Tämän jälkeen kaikki kipsivesi täytyi pestä pois. Mikään näistä ammateista ei kuitenkaan tuottanut todellista iloa ja tyydytystä.
Singaporen vaakuna
thumb|250px|Singaporen vaakuna Singaporen vaakuna on Singaporen tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se on otettu käyttöön vuonna 1959, kun Singapore sai itsehallinnon. Samaan aikaan otettiin käyttöön myös lippu ja kansallislaulu.
Margit Sandemo
Aloitteleva kirjailija
Sandemo kirjoitti esikoisromaaninsa Kolme kosijaa 40-vuotiaana vuonna 1964. Hänellä oli kuitenkin jo päässään valmiina ainekset 30 muuhun romaaniin. Hän ei ollut harjoitellut kirjoittamista koskaan aikaisemmin. Hän uskoo, ettei kirjailijana oleminen ole mitään miksi tullaan, vaan jotakin, johon synnytään.
Singaporen vaakuna
Vaakunan kilven tähdet ja puolikuu ovat myös maan lipussa. Ne kuvaavat demokratian, rauhan, edistyksen, oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvon ihanteisiin pyrkivää kansaa. Punainen ja valkoinen väri kuvaavat maailmanlaajuista veljeyttä ja puhtautta. Kilvenkannattajina on oikealla puolella leijona, joka edustaa Singaporea, "leijonien kaupunkia", ja vasemmalla tiikeri kuvaamassa taloudellisia ja poliittisia yhteyksiä Malesiaan.
Alhaalla on valtion malaijinkielinen motto Majulah Singapura, suomeksi Eteenpäin, Singapore.
Margit Sandemo
Aloitteleva kirjailija
Kolme kosijaa hylättiin yli sata kertaa, kunnes oslolainen Ernst G. Mortensenin kustantamo suostui julkaisemaan sen jatkokertomuksena Norjalaisessa Viikkolehdessä. Sandemo, joka halusi romaaninsa julkaistavan kirjana eikä viikkolehtinovellina, ei aluksi hyväksynyt tätä ja oli sen takia kolme päivää vihoissaan. Hän kuitenkin leppyi, ja esikoisteosta seurasi kokonainen sarja viikkolehtinovelleja. Sandemo kirjoitti kolmekymmentä ensimmäistä romaaniaan Siesta Café konditorian rautatiekahvilassa Fagernesissa. Sen jälkeenkin hänellä on ollut tapana luonnostella romaaninsa juuri siellä.
Myöhemmin kaikki Margit Sandemon viikkolehdissä julkaistut jatkokertomukset koottiin ja julkaistiin 40-osaisena kirjasarjana nimeltä Margit Sandemon parhaat jatkosarjat (Sandemo-sarja).
Kirjallinen ura
Sandemon kirjoja on myyty 37 miljoonaa kappaletta kahdeksalla kielellä – ruotsiksi, norjaksi, suomeksi, puolaksi, tanskaksi, islanniksi, saksaksi ja unkariksi. Yksi kirja on tiettävästi julkaistu Sri Lankassa. Venäjällä myytyjen kirjojen tarkkaa lukumäärää ei tiedetä, sillä ne ovat olleet piraattikopioita. Jääkansan tarinan ensimmäinen kirja Lumottu ilmestyi englanniksi vuonna 2008. Jatkoa sarjalle on jo käännetty.
Vuonna 1986 Ruotsissa tehtiin tutkimus, jossa noin 500 yhdeksäsluokkalaiselta koululaiselta kysyttiin, mikä on heidän lempikirjansa ja kuka kirjan on kirjoittanut. Margit Sandemo sijoittui tässä kyselyssä Jääkansan tarinallaan kuudenneksi.
Uransa alkuaikoina Sandemo kirjoitti kirjansa norjaksi, kunnes alkoi kustantajan pyynnöstä kirjoittaa ruotsiksi. Puhuessaan hän käyttää eräänlaista ruotsin ja norjan sekamuotoa, ja siksi hänen romaanikäsikirjoituksensakaan eivät ole puhdasta ruotsia. Kirjojen kustantaja puhtaaksikirjoituttaa hänen käsikirjoituksensa ruotsiksi hänen ruotsalaisella veljellään, joka on rehtori ja kirjallisuusihminen. Tämän jälkeen käsikirjoitus käännetään norjaksi. Sandemon romaanit julkaistaan tavallisesti ensin Norjassa ja joitakin viikkoja myöhemmin Ruotsissa. Niitä on myyty vuoteen 2008 mennessä lähes 40 miljoonaa kappaletta.
Margit Sandemo on saanut yli 60 000 lukijakirjettä vuodesta 1982 alkaen, jolloin Jääkansan tarinan ensimmäinen osa ilmestyi, ja saa keskimäärin 5–6 kirjettä päivässä. Vain kahdeksan kirjettä on ollut negatiivisia. Pelkästään kirjan Emme ole yksin ilmestyttyä hän sai noin 6 000 kirjettä. Vasta yli 20 000 kirjettä saatuaan hän lopetti kirjeiden kirjoittajille vastaamisen. Hän kuitenkin säästi kaikki saamansa kirjeet suurissa pahvilaatikoissa aina vuoteen 2002 asti, jolloin hän poltti 50 000 kirjettä takassa muuttonsa yhteydessä ja perusteli tekoaan sillä, että nämä kirjeet ovat hyvin yksityistä materiaalia. Tapauksesta nousi kuitenkin julkisuudessa niin suuri kohu, että hän joutui pyytämään tekoaan julkisesti anteeksi.
Yhden kirjan kirjoittamiseen Sandemolta menee keskimäärin 6–8 viikkoa. Kerran hän käytti 23 päivää kirjan kirjoittamiseen. Kaikkein nopeimmin on valmistunut Jääkansan tarinan 17. osa Kuoleman puutarha, joka syntyi 11 päivässä.
Sandemo kirjoittaa "seikkailuja aikuisille" ja pitää tärkeimpänä tavoitteenaan ihmisten viihdyttämistä. Hän aloittaa kirjan kirjoittamisen keksimällä sille sopivan nimen. Sen jälkeen hän nimeää henkilöhahmonsa ja valitsee sopivan aikakauden ja paikan romaanin tapahtumille. Hän ei tavallisesti suunnittele kohtauksia etukäteen tai pysähdy korjaamaan tarinaa, vaan kirjoittaa sen alusta loppuun suoraan ja täysin ilman itsekritiikkiä, kuten hän itse sanoo.
Sandemoa ei ole hyväksytty Norjan Kirjailijaliiton jäseneksi, mutta hän on saanut Valdresin kulttuuripalkinnon tekemästään lyhytfilmistä jo ennen ryhtymistään kirjailijaksi. Eivind Kvisgaard nimitti Sandemon Valdres-suurlähettilääksi kesällä 2004 Galleria Hilsenissä, Valdresissa. Hänet palkittiin kehystetyllä kunniakirjalla, jonka oli allekirjoittanut kuusi valdresilaista johtajaa.
Margit Sandemon aviomies Asbjörn kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1999. Vuonna 2002 Sandemo muutti Skillingeen, Österleniin, Skåneen, Etelä-Ruotsiin tyttärensä Toven, kahden koiransa ja kissansa kanssa. Syyksi muuttoonsa hän kertoi kyllästyneensä Valdresin pitkiin ja kylmiin talviin.
Sandemon lempiharrastuksia ovat pasianssin pelaaminen, ristisanatehtävien ratkominen ja matkat Islantiin, joihin kuulu koskenlaskua, vuorikiipeilyä ja tulivuorien tutkimista. Hän teki 19. Islannin-matkansa kesällä 2004. Margit Sandemo vietti 80-vuotissyntymäpäiväänsä hotelli Oslo Plazassa 23. huhtikuuta 2004. Juhlissa oli yli 4 000 kutsuvierasta.
Suhde yliluonnolliseen
Sandemon kirjojen keskeisimpiä aiheita ovat paranormaalit ilmiöt: magia, noidat ja erilaiset henkiolennot, kuten aaveet, demonit ja suojelushenget. Hän on seitsemänvuotiaasta asti nähnyt näkyjä, joiden hän uskoo olevan yliluonnollisia. Hän on "nähnyt" pikkukansaa, kummituksia ja muita olentoja toisista ulottuvuuksista.
Kerrottuaan näistä näyistä muille ihmisille Sandemo joutui mielisairaalaan saadakseen psykiatrista apua hallusinaatioihinsa. Näin kävi kolme kertaa, viimeisen kerran vuonna 1945. Silloin hän tapasi psykiatrian professorin, jonka mukaan hän ei ollut mielisairas vaan selvänäkijä.
Kirjassa Vi är inte ensamma hän kirjoittaa, että jokainen ihminen saa syntyessään oman, vastakkaiseen sukupuoleen kuuluvan suojelushenkensä, joka suojelee ihmistä koko eliniän. Sandemo väittää tunteneensa oman suojelushenkensä – pitkän, vaaleatukkaisen ja sinisilmäisen miehen nimeltä Virgil – kahdeksanvuotiaasta saakka. Vi är inte ensamma -kirjassa hän kertoo myös kuljettavansa aina mukanaan kahta metallipuikkoa, joiden avulla hän uskoo voivansa karkottaa aaveita ja löytää ihmisen sädekehän, auran. Kirjan mukaan auran leveys vaihtelee henkilön fyysisestä terveydestä ja mielialasta riippuen.
Sandemo uskoo reinkarnaatioon. Hän väittää eläneensä sata aikaisempaa elämää ja muistavansa niistä neljätoista. Kertomansa mukaan hän on ollut esimerkiksi 1400-luvulla elänyt italialainen kuparinhakkaaja nimeltä Giovanni, noita, munkki, kerjäläinen, ristiretkeläinen, noin vuonna 1790 kuollut ukrainalainen tyttö, vuonna 1682 ammuttu ruotsalainen upseeri, ruotsalainen aatelisnainen, kattilanpaikkaaja ja kahdesti venäläinen. Yksi hänen aiemmista inkarnaatioistaan, arolla elänyt venäläinen tyttö, menehtyi hukkumalla suohon. Sandemon mielestä tämä on syynä siihen, että hän on kärsinyt tässä elämässä pelosta katsoa veteen ja oppinut venäjän kielen kahdessa kuukaudessa. Ranskan kielen opetteluun vapaa-aikana rautatiekahvilassa häneltä meni seitsemän vuotta.
Sandemo kiistää väitteen, jonka mukaan hän pystyisi näkemään tulevaisuuteen. Hänen tyttärensä Tove sitä vastoin on työskennellyt ennustajana. Sandemo ei myöskään pidä itseään meediona. Hän ei siedä spiritualismia vaan on sitä mieltä, että kuolleiden tulisi saada olla rauhassa.
Sandemolla on kaksi niin sanottua kuolemanrajakokemusta. Ensimmäinen rajakokemus tapahtui helmikuussa 1949, jolloin hänen tyttärensä syntyi. Silloin paikalla oli myös lääkäri, joka koko rajakokemuksen ajan oli varma, että hän oli kuollut. Toinen rajakokemus tapahtui vuonna 1985 Lillehammerin sairaalassa.
Sandemo on kuvannut näitä rajakokemuksia kahdessa haastattelussa. Ensin hän matkasi pimeässä tunnelissa, jonka toisessa päässä näkyi valoa. Tunnelin päätyttyä hän saapui kirkkaaseen, ambranväriseen valoon, jossa oleskeli valkopukuisia vainajia. Kuolemanrajakokemukset aiheuttivat mielihyvän ja rentoutumisen tunteen ja poistivat kuolemanpelon.
Sandemo erosi kirkosta kolmetoistavuotiaana vuonna 1937. Hän pitää itseään agnostikkona eikä usko mihinkään jumalaan. Vårt land -lehden haastattelussa 28.10.1991 hän sanoi: "On olemassa ihmisiä, jotka ovat luoneet jumalat, mutta ei jumalia, jotka ovat luoneet ihmiset." Sandemo hyväksyy periaatteessa kristinuskon, mutta ei kristinuskon papistoa, sillä katsoo, että papisto yrittää vaikuttaa siihen, mihin ihmiset uskovat.
Sandemo itse on jäsenenä mystiikkaan ja muinaisiin uskontoihin perehtyneessä Ruusu Ristin Järjestössä.
Kirjojen teemat ja inspiraation lähteet
Sandemon tuotannolle tyypillisiä piirteitä ovat muun muassa historia, fantasia, science fiction, romantiikka, jännitys sekä lämminhenkinen huumori. Kirjojen juoni on yleensä hyvin mutkikas ja polveileva ja jatkuu kirjasta toiseen. Keskeisessä roolissa ovat erilaiset amuletit, vanhat kirjoitukset ja salamerkit, joita tulkitsemalla kirjan päähenkilöt ratkovat arvoituksia vaihe kerrallaan ja taistelevat pahoja voimia vastaan.
Kirjojen tapahtumat sijoittuvat yleensä keskiajan tai uuden ajan alun Eurooppaan, etenkin Islantiin ja Norjaan. Joskus päähenkilöt seikkailevat vieläkin kauempana, kuten Espanjassa ja Itävallassa. Tapahtumapaikkoina ovat yleensä vanhat ritarilinnat, noidutut metsät ja vanhanaikainen, idyllinen aateliskartanomiljöö.
Sandemo pitää kirjallisina esikuvinaan muun muassa William Shakespearea, Fjodor Dostojevskia, J. R. R. Tolkienia, Agatha Christietä ja Kjersti Scheeniä. Hän luki koko Shakespearen tuotannon jo kahdeksanvuotiaana ja jatkoi vähän vanhempana rikosromaanien lukemisella. Suomalaisten kansalliseepos Kalevala ja A. A. Milnen Nalle Puh olivat hänen suosikkejaan. Aikuisiällä hän on lukenut huomattavasti vähemmän, peläten tiedostamatonta plagiointia. Hän kertoo saaneensa taiteellisia vaikutteita myös Akseli Gallen-Kallelan Kalevala- ja Gerhard Munthen peikkoaiheista maalauksista.
Muita inspiraation lähteitä ovat olleet klassinen musiikki, kuten Johann Sebastian Bachin ja Ludwig van Beethovenin sävellykset sekä vanhat eurooppalaiset kansantarinat. Näiden ohella hän pitää Tähtien sota -elokuvista, Jonathan Demmen jännityselokuvasta Uhrilampaat ja Salaiset kansiot -televisiosarjan varhaisimmista jaksoista.
Bibliografia
Sandemon teoksista Sandemo-sarja, Jääkansan tarina ja Noitamestari-sarja (15 kirjaa) ovat suomennettu. Muita suurempia sarjoja ovat 20 kirjan Legenden om Ljusets rike ja 12 osainen De svarta riddarna. Pitkien kirjasarjojen lisäksi Sandemo on kirjoittanut joitakin yksittäisiä kirjoja.
Suomennettuja teossarjoja
Suomentamattomia teossarjoja
Jan Kobuszewski
Jan Kobuszewski (s. 6. toukokuuta 1947) on entinen puolalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Kobuszewski sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 pituushypyssä kahdeksanneksi tuloksella 775 cm. Tasaisessa kilpailussa hän hävisi pronssia saavuttaneelle maanmiehelleen Stanisław Szudrowiczille 12 senttimetriä.
Camembert
Camembert on pehmeä ranskalainen valkohomejuusto. Vuodesta 1983 alkaen aito camembert on merkitty AOC-tunnuksella (Appellation d'origine contrôlée), joka on osoitus hyvästä ja korkeasta laadusta. Camembert on yksi tunnetuimmista ranskalaisen gastronomian symboleista.
Camembert valmistetaan tuoreesta lehmänmaidosta. Yhden 250 grammaa painavan juuston valmistamiseen käytetään kaksi litraa maitoa. Valmis juusto on pyöreä ja sitä peittää untuvainen, valkea kuori. Aidon juuston myyntipakkaus on ohuesta lastusta valmistettu rasia.
Historia
Camembert-juusto on nimetty Camembertin kylän mukaan, joka sijaitsee lähellä Vimoutiers’n kaupunkia Ornen departementissa Normandiassa. Tarinan mukaan juuston kehitti Camembertin kylässä asuva talonpoikaisnainen Marie Harel, joka oli saanut neuvoja luokseen vuonna 1791 turvapaikkaa hakemaan tulleelta uppiniskaiselta ja vallankumousta vastustavalta papilta, joka oli kotoisin Brien alueelta.
Todennäköisempää on kuitenkin, että nykyisenkaltaisen camembertin juuret ovat teollisen juustonvalmistuksen alkuvaiheissa eli 1800-luvun lopulla. Vuonna 1890 insinööri M. Ridel keksi kuljettaa juustoa puisissa rasioissa. Näin juustoa voitiin viedä entistä kauemmaksi, erityisesti Amerikkaan, missä siitä tuli erityisen suosittu. Samanlaisia rasioita käytetään edelleenkin.
Ennen kuin homesieniä opittiin kunnolla ymmärtämään, camembertin homepinnan väri oli sattumanvarainen: yleisimmin se oli siniharmaa ja ruskeatäpläinen. 1900-luvun alusta pintakerros oli entistä useammin puhtaan valkoinen, mutta vasta 1970-luvun puolivälistä valkoinen väritys vakiintui.
Ensimmäisen maailmansodan aikana camembertiä jaettiin Ranskan joukoille. Tämä ankkuroi sen lujasti ranskalaiseen kulttuuriin. Nykyään camembert on kansainvälisesti tunnettu juusto, ja siitä valmistetaan lukuisia paikallisia muunnelmia ympäri maailman.
Nimi Camembert de Normandie hyväksyttiin suojatuksi alkuperänimitykseksi vuonna 1983.
Tuotanto
Camembert tehdään pastöroimattomasta lehmän maidosta ja sitä kypsytetään Penicillium candidum ja P. camemberti -homeilla vähintään kolmen viikon ajan. Valmiit juustot ovat noin 250 gramman kiekkoja, jotka kääritään paperiin ja pakataan ohutseinäisiin puurasioihin.
Vuonna 2004 camembert-juuston tuotantoon käytettiin 13 280 tonnia tuoretta maitoa. Vuoden 1996 maidonkulutukseen verrattuna kasvu on 23 %. Yhteensä kymmenen meijeriä valmistaa AOC-kontrolloitua camembert-juustoa. Ne kaikki sijaitsevat Basse-Normandien alueella Ranskassa.
Koostumus
Tuoreena camembert on melko murenevaa ja suhteellisen kovaa, mutta kypsyessään siitä tulee juoksevampaa, ja se saa luonteenomaisen voimakkaan makunsa. Kypsyminen saa aikaan myös juuston melko kovan kuoren, joka on homesienen peitossa.
Camembert-juuston luonteenomaisen maun saavat aikaan siinä luontaisesti esiintyvät kemikaalit. Niitä ovat esimerkiksi ammoniakki, meripihkahappo ja ruokasuola. Kirpeää makua voivat aiheuttaa ornitiini, kadaveriini ja sitruliini. Ylikypsä camembert sisältää epämiellyttävän paljon ammoniakkia, jota tuottavat samat mikro-organismit, jotka saavat aikaan juuston kypsymisen.
Camembertiä käytetään paljon ruoanlaitossa. Kuumennuksessa sen hienovarainen maku ja rakenne kuitenkin menetetään ja siksi monet nauttivatkin juustoa sellaisenaan joko leivän päällä, viinin kera tai lihan kera.
Kypsyttäminen ja ostaminen
Hyvin tuoreena juuston pinta on puhtaan valkoinen. Silloin juusto on melko mauton. Saavuttaakseen ominaisen makunsa camembertin tulee kypsyä. Kun juuston pintaan ilmestyy joitakin harmaanruskehtavia laikkuja, sen sisus on miedonmakuinen ja se on keskeltä valuvaa. Kun laikkujen ja täplien määrä lisääntyy, maku voimistuu ja juuston rakenne muuttuu valuvammaksi.
Esimerkiksi viileässä jääkaapissa juuston kypsyminen on hidasta. Sitä voidaan nopeuttaa säilyttämällä juustoa huoneenlämmössä, mikä voi kypsyttää jo valmiiksi melko kypsän juuston jopa muutamassa tunnissa. Tällä tavalla kypsytettäessä on yllätysten välttämiseksi syytä tarkkailla juustoa parikin kertaa päivässä. Huoneenlämmössä kypsytetyn juuston voi panna jääkaappiin, kun sopiva tai lähes sopiva kypsyysaste on saavutettu. Siellä kypsyminen jatkuu, mutta hitaammin.
Kun kuoren valkoinen home alkaa kadota ja kuori muuttuu melko ruskeanharmahtavaksi, juuston aromi on voimakkaimmillaan. Liian kauan kypsynyt juusto muuttuu kuivaksi ja paksukuoriseksi. Sen maku on siinä vaiheessa ehkä useimpien mielestä epämiellyttävä.
On makuasia, kuinka kypsä camembert koetaan sopivan kypsäksi. Juusto tuleekin syödä silloin, kun se on oman maun mukaan parhaimmillaan. Jokainen löytää kokeilemalla mieleisensä vaiheen. Sopivan kypsää juustoa voi pitää jääkaapissa pari kolme päivää ilman, että sen kypsyysaste kovin paljon muuttuisi. Tarjoiltaessa juuston tulisi kuitenkin olla huoneenlämpöinen, koska silloin sen aromi on parhaimmillaan.
Juustoa ostettaessa on hyvä avata rasia ja vilkaista käärepaperin alle. Jos juusto on hyvin valkoinen, hajuton ja tuntuu sormella kevyesti painettaessa kimmoisalta, niin voi kypsyttäminen viedä huoneenlämmössäkin pari kolme päivää. Jos kuoressa on hieman pilkkuja ja se tuntuu sormella painettaessa pehmeältä, kypsyminen vie vähemmän aikaa. Jos kuoressa on paljon harmaanruskeaa, eikä päivämäärä ole ohittanut sen viimeistä myyntipäivää, sitä on säilytetty väärin ja se kannattaa jättää ostamatta. Yleensä juustossa ei ole vielä viimeisenäkään myyntipäivänä kuin enintään vähän harmaanruskeita laikkuja puhtaan valkoisessa pinnassa. Juustoa ostettaessa viimeisellä myyntipäivällä ei ole oikeastaan merkitystä muun kuin ehkä hinnan suhteen. Ainoa hyvä ostokriteeri on kypsyysaste.
Talonpoikaiscamembert
Myös sen paras aika on maaliskuusta lokakuuhun. Juuston kypsymisaika on noin 35 vuorokautta. Nykyisin on vain yksi Camembertin kylässä sijaitseva meijeri, joka tuottaa tätä talonpoikaisjuustoa.