cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saraavesi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1 049 hehtaaria eli 10,5 neliökilometriä, se on 10,5 kilometriä pitkä ja 5,8 kilometriä leveä. Järvi on kapea ja se on kuin suuri Y-kirjain, jonka jalka osoittaa pohjoiseen päin. Järvi on säännöstelty, sillä sen lounaispäässä Laukkavirran Kantolansalmen eteläpuolella sijaitsee Kuhankosken voimalaitos ja Kuhankosken kanavan sulku. Järven lounaisosan haara on noin viisi kilometriä pitkä ja korkeintaan kilometrin leveä. Saraavesi haarautuu Hangonniemestä kaakkoon päin. Järven kaakkoispäässä sijaitsee Peukaloinen, joka on järvimäinen ja matala järvenosa, johon Mataroinen laskee vetensä. Vaikka Mataroisella on sama vedenpinnan korkeus kuin Saraavedellä, käsitellään sitä erillisenä järvenä. Järvien välinen raja kulkee Soukkion lahdella yhdystien 16729 sillan kohdalla. Kaakkoispään Kaivannonlahdelta alkaa vielä toinen järvenosa Koivulahti, joka alkaa Liesunsalmesta ja johon laskee Kuusvesi Tarvaalankoskea myöten. Saraaveden järvenselkä alkaa Hangonniemestä ja se on 5,5 kilometriä pitkä. Järvenselän pohjoispäässä sijaitsee Kuusaankoski, jota myöten Vatianjärvi laskee Saraaveteen, ja sen rinnalla on vielä Kuusaankosken kanava. Järvenselän länsirannassa sijaitsee kaareva Laajalahti.
Saraavedellä on 27 saarta, joiden pinta-ala on yhteensä 25,94 hehtaaria eli noin 2,4 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista Tyvelänsaari, Nisusaari, Jänissaari ja Vasikkasaari ovat yli hehtaarin suuruisia. Ranginsaari vaikuttaa kartan mukaan olevan niemi. Muut saaret, joita on 23, ovat yli aarin kokoisia. Muita karttoihin nimettyjä saaria ovat pohjoisesta lukien Pajusaaret, Honkasaari, Kylmäsaari ja Kirkkosaaret. Lounaisessa haarassa sijaitsevat Petääsaari, Rajasaari ja Kahvisaari, ja kaakkoishaarassa Honkasaari, Humalasaari, Pappisaari, Jaakonsaari ja Leposaari. Järven tilavuus on 60,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0608 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,8 metriä ja suurin syvyys on 39,9 metriä.
Järven rantaviivan pituus on 62,5 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 7,9 kilometriä. Saraaveden rannat ovat puoliksi metsämaata ja peltomaata. Laajoja peltoalueita on Ränssintaipaleella, Kuhanniemellä ja Koivulahden ympärillä. Laukaan kirkonkylän taajama-alue vie noin puolet Saraaveden länsirannoista. Muu alue on haja-asutusaluetta, joka on tiheämpää Kuusaankoskella ja Kuhankoskella. Järven länsirannoille tulee tiet yhdystieltä 16728, Laukaan kaduilta ja seututieltä 637, joka ylittää Kuusaankosken. Sillan takana se haarautuu seututieksi 637, joka kulkee aluksi kohti koillista. Siellä se haarautuu yhdystieksi 16762, joka jatkaa Koivulahden ohi Tarvaalaan. Tarvaalassa kääntyy yhdystie 16729 länteen, jossa se ylittää Kantolansalmen. Saraaveden läpi kulkee Keiteleen kanavan reitti, johon kuuluvat Kuusaankosken ja Kuhankosken kanavat. Myös Tarvaalankosket on viitoitettu veneilijöille, jotka haluavat liikennöidä Kuusveden ja Saraaveden välillä.
Luontoarvoja
Vatianjärven–Saraaveden alue on Natura 2000 -ohjelmaan otettu suojelualue (394 hehtaaria, FI0900104), joka sisältää monia pieniä suojeltuja alueita kulttuurimaiseman keskellä ja Keitele–Päijänne-kanavan varrelta. Tällaisia alueita ovat esimerkiksi seuraavat alueet. Peukaloinen on pikemminkin matala lahti, jonka ruovikkoinen ja luhtarantainen elinympäristö suosii ranta- ja vesilintuja. Se on maakunnallisesti merkittävä lintuvesistö. Peukaloisen erottaa muusta Saraavedestä Ranginsaari eli Ranginniemi, jonka alavat metsät ovat lehtometsiä. Ranginniemessä kasvaa metsälehmusmetsikköjä ja alue on suojeltu luonnonsuojelulain perusteella. Saraaveden pohjoispään länsirannassa on Oitinmäen harjun rinteitä. Oitinmäki on geologisesti erikoinen harjumuodostuma ja se sisältyy harjujensuojeluohjelmaan. Samoin kuuluvat Honkamäki-Kattamäki-muodostuma Honkaniemeen asti. Saraakallio sijaitsee Hangonniemen kohdalla Saraaveden itärannalla. Sen arvokas kallioalue kohoaa noin 40 metrin korkeuteen ja kalliolla kasvaa esimerkiksi kalliokeuhkojäkälää. Se on myös kansainvälisesti tunnettu kalliomaalausalue, joka tunnetaan nimellä Saraakallion kalliomaalaukset. Kuusaankoski ja Tarvaalankoski kuuluvat koskensuojelulain piirissä.
Vesistösuhteet
pienoiskuva|350px|Laukaan venesatama Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Saraaveden alueella (14.32), jonka Saraaveden lähialueeseen (14.321) järvi kuuluu. Saraavesi on läpivirtausjärvi, jonka kautta virtaavat pohjoisesta päin tulevat niin sanotut Saarijärven reitin ja Viitasaaren reitin vedet, jotka laskevat Vatianjärven alueen (14.33) kautta Saraaveteen, sekä idästä päin Rautalammin reitin vedet, jotka laskevat Kuusveden–Kynsiveden alueen (14.35) kautta Saraaveteen. Myös itäistä reittiä laskee kaakosta päin Lievestuoreenjärven valuma-alueen (14.39) vedet. Kaikki mainitut reitit virtaavat järven läpi Laukkavirtaan ja jatkavat sieltä seuraavaan Leppäveden alueeseen (14.31) eli Leppäveden ja Vaajankosken kautta Päijänteeseen. Järven vedenpinnan korkeus on 84,7 metriä mpy. Kuusaankosken pudotus on 4,3 metriä ja Kuhankosken 3,9 metriä. Tarvaalankoskella on pudotusta vain 0,1 metriä.
Saraaveden lähialue (14.321) on valuma-alueeltaan pieni eikä siinä sijaitse kuin kolme muuta järveä, nimittäin Oitinlampi (3 hehtaaria, ha), Härkölampi (2 ha) ja Kaakkolampi (1 ha). Nämä sisältyvät myös Saraaveden alueeseen (14.32), jolla on itsellään viisi pientä valuma-aluetta. Vuojärven valuma-alueella (14.322) sijaitsee Vuojärvi (73 ha), joka laskee Saraaveteen Jokiniemen kohdalla. Asemalammen valuma-alueen (14.323) laskuoja laskee Asemalammesta (23 ha) Kuusaankosken alapuolelle. Sen valuma-alueella sijaitsevat myös Vähänharjunlampi (9 ha), Pörrinlampi (6 ha), Kattalampi (2 ha) ja Vinninlampi (1 ha). Mataroisen valuma-alueen (14.324) lasku-uoma laskee Soukkion kautta Peukaloiseen. Sen valuma-alueella on vain kaksi järveä, eli Mataroinen (201 ha) ja Iso Horilampi (7 ha). Hirvijoki laskee myös Peukaloiseen, mutta sen Hirvijoen valuma-alueella (14.325) ei ole järvimäisiä vesistöjä.
Historiaa
Vuoden 1984 peruskartassa on Kantolansalmessa lossi, joka on nykyään korvattu sillalla.
Eritrea
Eritrean valtio eli Eritrea on Punaisenmeren rannalla sijaitseva rannikkovaltio Koillis-Afrikassa, Afrikan sarvessa. Eritrea on hyvin sulkeutunut maa, käytännössä presidentti Isaias Afewerkin johtama diktatuuri. Maan tiedotusvälineet ovat hallituksen hallitsemia eikä vapaata lehdistöä ole. Ulkomaisten toimittajien työskentely ja tiedonkeruu paikan päällä on hankalaa. Myös kansainvälisten organisaatioiden, kuten YK:n toiminta on rajautunut joihinkin osa-alueisiin ja myös maantieteellisesti toiminta on rajattua. Eniten tietoa saadaan eritrealaisilta, jotka ovat lähteneet maasta.
Valtion pääkaupunki on keskiosissa sijaitseva noin 600 000 ihmisen asuttama Asmara. Koko maassa asukkaita on YK:n väestöarvion mukaan 5,2 miljoonaa (2015) ja maan pinta-ala on noin 117 600 neliökilometriä. Maalla ei ole virallista kieltä, mutta valtaosa kansalaisista on tigrinjaa puhuvia kristittyjä. Suuri muslimivähemmistö puhuu arabiaa. Myös englanti ja italia ovat käytössä.
Eritrealla on pitkä yhteinen historia Etiopian kanssa, josta maa itsenäistyi vuonna 1993. Eritrea oli liitetty osaksi Etiopiaa vuonna 1952. Eritrea ja Etiopia ovat sittemmin käyneet sotaa rajakiistasta vuosina 1998–2000, eikä kiistaa ole vieläkään saatu ratkaistua YK:n ja erilaisten ulkopuolisten rajasovittelijakomiteoiden osallisuudesta huolimatta.
Maantiede
thumb|275px|Eritrean kartta.
Pinnanmuodollisesti Eritreaan kuuluu osia Etiopian ylängöstä ja Danakilin syvänkö, jossa lämpötila voi kohota jopa 60 celsiusasteeseen ja joka onkin maailman kuumimpia paikkoja. Muualla maassa on viileämpää ja sateisempaa. Maan syvin kohta on Afarin syvängössä sijaitseva Kululjärvi 75 metriä merenpinnan alapuolella, ja korkein huippu 3 018 metriä korkea Emba Soira. Eritrean talous on maatalousvoittoinen, ja suurin osa teollisuudesta on keskittynyt pääkaupunkiin.
Eritrean keskusylänkö nousee 1 800–3 000 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sen lisäksi maahan kuuluu rannikkoalanko, läntiset alankoalueet ja noin 300 saarta. Maassa ei ole yhtään ympäri vuoden virtaavaa jokea. Dahlakin saaret rannikon edustalla ovat kalastuskohde. Korkein kohta, Soira, sijaitsee 3 018 metriä merenpinnan yläpuolella keskellä maata. Eritreassa on kaksi tulivuorta, jotka ovat olleet aktiivisia historiallisena aikana: Dubbi purkautui viimeksi vuonna 1861, Nabro vuonna 2011.
Tärkeimmät kaupungit ovat pääkaupunki Asmara, satamakaupunki Massawa, Sahelin alueen tärkein kaupunki Nakfa, maanviljelyalueen keskus Keren vuoristossa, Akordat banaaninviljelyalueella Barka- ja Gash-jokien välissä ja Mendefera eli Adi Ugri, joka oli italialaisvallan aikana vastarintaliikkeen keskeinen paikka.
thumb|left|230px|Asmaran (2 300 m) ilmastodiagrammi. Ilmasto on kuuma alavilla alueilla, mutta lauhkea ylängöllä. Vuodessa on kaksi sadekautta: lyhyt helmikuusta huhtikuuhun ja pitempi kesäkuusta syyskuuhun. Maanviljely on mahdollista vain ylätasangolla. Rannikon aavikolla on Afrikan kuumin keskimääräinen minimilämpötila (27 °C). Alue on soratasankoa, jossa kasvaa harvakseltaan heinäkasveja.
Semenawi Bahrin kansallispuiston jyrkillä rinteillä on säilynyt ikivihreää trooppista sekametsää. Alue tunnetaan monipuolisesta linnustostaan. Vuoteen 2007 mennessä Eritreassa oli tavattu 570 lintulajia, ja uusia havaintoja tehdään edelleen. Nisäkkäiden tilanne ei ole yhtä valoisa. 1900-luvun puolivälissä Eritreassa tavattiin kaikkia Afrikan suuria eläimiä. Nykyisin on jäljellä enää 50–100 elefanttia. Leijonista on ajoittain havaintoja, mutta yhtään varmistettua tapausta ei ole ollut 20 vuoteen. Uhanalaisia abyssinian villiaaseja on alle 500. Leopardi on levinnyt laajalle, mutta niitä nähdään harvoin. Viljelijät tosin ilmoittavat petovahingoista, mutta osa niistä voi olla pienempien kissaeläinten tekemiä. Ylänköalueilla elää pahkasikoja ja paviaaneja.
Dahlakin saarilla on vain vähän ihmisasutusta, ja niiden lähivesillä tavataan monenlaisia merieläimiä. Delfiineitä elää alueella ainakin neljä lajia. Eteläisimmillä saarilla tavataan dugongeja. Myös valashai ja paholaisrausku kuuluvat alueen suurikokoisiin lajeihin. Saarilla lisääntyy kolme merikilpikonnalajia. Saaria ympäröivillä riutoilla korallien vaaleneminen on ollut toistaiseksi vähäistä, ja siellä elää monia keisarikaloja, simppukaloja ja papukaijakaloja.
Esihistoria ja Aksum
Eritrean esihistoria alkaa todella varhain, sillä maasta on löydetty noin miljoonan vuoden ikäinen fossiili, jonka on arveltu olevan Homo erectus -ihmisen ja nykyihmisen välimuoto.
Ensimmäiset pysyviä asumuksia rakentaneet ihmiset (nilootit) saapuivat pohjoisesta Niilin vartta pitkin Eritreaan. Myöhemmin Eritreaan asettuivat myös kušilaiset ja noin 1000 eaa. Arabian niemimaasta lähteneet ja Punaisenmeren ylittäneet seemiläiset, jotka perustivat Eritreasta meren yli nykyisen Jemenin alueelle yltäneen Saban kuningaskunnan. Seemiläiset olivat kehittäneet varsin korkeatasoisen kulttuurin ja toivat tärkeitä käsityö- ja maanviljelystaitoja Eritreaan. He toivat myös alueelle ge’ezin kielen, josta Eritreassa puhuttava tigrinja ja monet muut kielet ovat kehittyneet. Kamelit ja lampaat tuotiin lihakarjaksi ja kuormajuhdiksi. Näin Eritreaan muodostui niin sanottu esiaksumilainen kulttuuri, josta myöhemmin kehittyi Aksumin kuningaskunta noin 300 eaa. Aksumin ydinalue sijaitsi nykyisin Etiopialle kuuluvan Tigrayn alueella, vajaan 50 kilometrin päässä Eritrean rajasta. Se kävi laajaa ulkomaankauppaa, mikä vaikutti kristinuskon leviämiseen alueelle.
Islamin leviäminen nosti arabit Punaisenmeren kaupankäynnin johtajiksi, mikä verotti Aksumin tuloja, lopulta kenties niin paljon, että valtio lakkasi olemasta 600-luvulla. Seuraavat vuosisadat olivat pääosin sudanilaisten bedža-paimentolaisten valtakautta. Uutena valtaryhmänä mukaan tulivat ottomaanit 1500-luvulla Suleiman Suuren johdolla. He ottivat nopeasti haltuunsa pitkään arabeilla olleen Eritrean rannikon, mukaan lukien Massawan ja Hergigon satamakaupungit. Ottomaanien valtakuntaan kuuluneella Egyptillä oli laaja itsemääräämisoikeus, ja sen hallitsija Muhammad Ali kiinnostui Sudanista, Eritreasta ja Etiopiasta. Ali onnistui suunnitelmissaan hyvin, kunnes kärsi ratkaisevan tappion Etiopian keisari Johannes IV:lle vuonna 1875 Ghundetissa. Egyptiläisten jälkeen Johanneksen seuraava uhka olivat italialaiset, jotka havittelivat Etiopiaa siirtomaakseen.
Siirtomaa-aika ja itsenäisyys
Italian siirtomaaksi Eritrea joutui vuonna 1890. Eritrea kiinnosti Italiaa sen meriyhteyksien vuoksi. Siitä haluttiin sillanpääasema, josta Italian suunnittelema Etiopian valtaus onnistuisi helpommin. Italialaisia kiinnosti myös Eritrean maanviljely, joka voisi tuottaa raaka-aineita teollisuudelle. Maassa uskottiin olevan hyvät mahdollisuudet, ja italialaiset investoivat runsaasti Eritrean teollistamiseen. Maahan syntyi tärkeä rautatieyhteys Massawasta Asmaraan ja maantieverkosto. Asmara oli ollut pitkään vain pieni kylä, mutta Mussolinin hallintokaudella siitä rakennettiin täysikokoinen kaupunki. Eritrea oli 1930-luvun Afrikan siirtomaista kenties pisimmälle teollistunut, ja se kehittyi hajanaisesta päällikkökuntien joukosta yhtenäiseksi ja järjestäytyneeksi valtioksi.
Toisen maailmansodan aikana Britannia valtasi Eritrean Italialta vuonna 1941, ja vuodesta 1949 Britannia hallinnoi Eritreaa YK:n mandaatilla. Vuonna 1952 YK päätti, että Eritrea liitetään Etiopian liittovaltioon. Eritrea ei saanut tavoittelemaansa itsenäisyyttä mutta kuitenkin jonkinlaisen autonomian ja demokraattisia oikeuksia. Näiden oikeuksien riistäminen alkoi kuitenkin välittömästi, ja vuonna 1962 keisari Haile Selassie hajotti yksipuolisella päätöksellä Eritrean parlamentin ja liitti entisen osavaltion Etiopian provinssiksi. Tämä kiihdytti Eritrean vapausliikkeen syntymistä.
Tilanne muuttui radikaalisti, kun vuonna 1974 Etiopian Mengistu Haile Mariam ryhtyi pommittamaan Eritreaa. Mengistu sai aseellista tukea Neuvostoliitolta. Tilanne pakotti Eritrean kansan vapautusrintaman (EPLF) vetäytymään pois sodasta, ja päätös osoittautui yllättävän tärkeäksi ryhmän selviytymisen kannalta. Etiopia suoritti yhteensä kahdeksan suurta sotaretkeä vuosina 1978–1986. EPLF onnistui kuitenkin vuodesta 1988 alkaen aiheuttamaan Etiopian armeijalle suuria tappioita. Eritrean itsenäisyyssodan (1. syyskuuta 1961 – 29. toukokuuta 1991) käännekohtana pidetään Afabetin taistelua (17.–20. maaliskuuta 1988). Siinä EPFL:n joukot surmasivat tai vangitsivat 18 000 etiopialaista sotilasta. Poliittinen tilanne Etiopiassa oli muuttumassa, kun Mengistun hallinto oli uhattuna Etiopiassa puhjenneen sisällissodan vuoksi. Se pakotti Mengistun jättämään Etiopian ja armeijan laskemaan aseet EPLF:ää vastaan. EPLF saattoi näin miehittää verettömästi pääkaupunki Asmaran.
Itsenäisyys ja nykypäivä
Kun sota oli päättynyt ja tilanne vakiintunut, Eritreassa järjestettiin huhtikuussa 1993 kansanäänestys itsenäisyydestä. Äänestäneistä 99,81 prosenttia antoi suoran tukensa Eritrean täydelle suvereniteetille, ja jo toukokuun 24. päivänä 1993 Eritrea julistautui itsenäiseksi. Ensimmäiseksi presidentiksi valittiin EPLF:n hajottamisen seurauksena syntyneen PFDJ:n riveistä Isaias Afewerki.
Itsenäistymisen jälkeen maan talous ja infrastruktuuri piti rakentaa uudelleen ja perustuslaki säätää. Naisten oikeudet ja AIDS tarvitsivat myös toimivaa ratkaisua. Eritrea alkoi luoda suhteita ulkovaltoihin, kuten Yhdysvaltoihin ja Etiopiaan. Kehitys vaikeutui vuonna 1998, kun rajakiista Etiopian kanssa puhkesi täysimittaiseksi sodaksi. Kaksivuotinen sota vaati 70 000 ihmisen hengen.
Eritrean ja Etiopian suhteet kiristyivät jälleen vuoden 2005 lopussa. Lokakuussa maa kielsi rauhanturvaajien helikopterilennot rajan lähellä. Sekä Etiopia että Eritrea siirsivät joukkojaan rajan läheisyyteen, jolloin YK veti marraskuussa työntekijöidensä perheet maasta ja varoitti molempia osapuolia sanktioista, jos ne ryhtyvät voimatoimiin rajariitansa ratkaisemiseksi. 7. joulukuuta Eritrea antoi YK-joukoille kymmenen päivää aikaa poistua maasta. Kiistalle ei ole löytynyt vieläkään molempia osapuolia tyydyttävää ratkaisua. YK on myös moittinut Eritreaa Somalian islamistitaistelijoiden aseistamisesta.
Elokuussa 2010 Etiopiassa tavanneet opposition edustajat sopivat pakolaishallituksen perustamisesta.
Maahanmuuttoviraston tilannekatsauksen mukaan Eritrea on presidentti Isaias Afewerkin johtama sulkeutunut diktatuuri, jossa ihmisoikeustilanne on huono ja sananvapaus olematon.
Politiikka
220px|thumb|oikea|[[Isaias Afewerki, Eritrean presidentti.]] Eritrea oli pitkään ilman voimassa olevaa perustuslakia. Vuonna 1991 kumotun Etiopian sotilashallinnon jälkeen Eritrea toimi poliittisesti itsenäisenä, ja itsenäistymisen jälkeen vuonna 1993 EPLF asetti maata johtamaan väliaikaishallituksen, joka muodosti myös kansalliskokouksen. Kansalliskokoukseen kuului EPLF-puolueen keskushallinnon lisäksi 60 jäsentä, joiden paikoista kymmenen oli varattu naisille. Kansalliskokous valitsi Isaias Afewerkin maan ensimmäiseksi presidentiksi. Hänen toimenkuvaansa kuului myös armeijan ylipäällikkyys. Hän johti valtioneuvostoa ja nimitti sen jäsenet. Väliaikaishallituksen oli määrä toimia, kunnes perustuslaki saadaan hyväksyttyä.
Vuonna 1996 perustuslakikomission laatima luonnos perustuslaista julkaistiin julkista keskustelua varten. Perustuslakiluonnoksessa annettiin länsimaiseen tapaan kansalaisille vapauksia ja hallinnoksi määrättiin monipuoluejärjestelmään perustuva demokratia. Luonnos hyväksyttiin laiksi vuoden 1997 kansanäänestyksessä. Perustuslain mukaisesti vuonna 1998 oli tarkoitus järjestää parlamenttivaalit, mutta Etiopiaa vastaan käyty sota lykkäsi niitä ensin vuoden 2001 loppuun ja sen jälkeen vaaleja on siirretty yhä uudelleen. Syiksi on ilmoitettu kansan tahto ja keskeneräinen rajakiista Etiopian kanssa. Vuonna 2008 presidentti sanoi Al-Jazeeran haastattelussa, että vaaleihin voi mennä yli 30 vuotta.
Riippumattomia uutislähteitä ei juuri sallita, kun syyskuussa 2001 hallitus lopetti kaikki yksityiset lehdet. Ihmisoikeusryhmien mukaan toisinajattelijat pidätettiin ja vangittiin ilman oikeudenkäyntiä. Vuonna 2004 Yhdysvallat julisti Eritrean tarkkailtavaksi alueeksi uskonnollisten vainojen vuoksi. Human Rights Watchin mukaan hallinto on kohdellut erityisesti julmasti Jehovan todistajia, joita järjestelmällisesti vainottu, vangittu ja kidutettu maan itsenäistyttyä 1993. Presidentin asetuksella heiltä on poistettu kansalaisuus sekä kansalaisoikeudet vuodesta 1994 alkaen.
Human Rights Watchin World Report 2009, jonka mukaan Eritrean 150-henkisen parlamentin jäsenet voivat olla ortodoksikristittyjä, katolisia, luterilaisiin kirkkoihin kuuluvia ja muslimeja. Yli 3 000 muun rekisteröidyn kirkon jäsenet eivät voi tulla valituiksi parlamenttiin.
Eritrean puolueet olivat aluksi Etiopian valtaa vastustavia kapinallisliikkeitä. Suurin oli ELF, josta hieman myöhemmin eriytyi EPLF. Molempiin kuului niin muslimeja kuin kristittyjäkin, mutta liikkeet suhtautuivat eri tavoin uskonnollisiin, etnisiin ja alueellisiin eroihin. ELF esimerkiksi jakaantui voimakkaasti paikallisiin haaroihin, jotka erosivat toisistaan edellä mainittujen piirteiden suhteen, mutta EPLF:n alajaostot eivät eronneet toisistaan uskonnollisista tai etnisistä syistä. Vuoteen 1981 mennessä EPLF oli onnistunut ajamaan ELF:n toiminnan alas Eritreassa. ELF on hajaantunut kymmeneen eri ryhmään, joihin kuuluu myös Eritrean islamilainen jihad, sotilaallinen terroristijärjestö.
EPLF muutti nimeään vuonna 1994 Kansan demokratian ja oikeuden rintamaksi (PFDJ) ja asettui hallitsemaan väliaikaishallitusta. Se kielsi muut puolueet, kunnes perustuslaki hyväksyttäisiin. Vaalit piti pitää vuonna 2001, mutta niitä on lykätty toistaiseksi.
Kansainvälisesti Eritrea on tukenut Tšadin, Etiopian ja Sudanin sissiliikkeitä sekä Somalian jihadisteja vahingoittaakseen Etiopiaa. YK:n turvallisuusneuvosto esitti huolestuneisuutensa Somalian asevientikiellon rikkomisesta ja Afrikan unioni vaati vuonna 2009 maalle pakotteita, kun islamistit olivat surmanneet AU:n rauhanturvaajia Somaliassa.
Syyskuussa 2019 Eritrea ja Etiopia solmivat rauhansopimuksen, jonka oli tarkoitus lopettaa maiden yli 20 vuotta jatkuneen sotatilan ja normalisoida niiden keskinäiset suhteet.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2022 määritelmän mukaan Eritrea ei ole vapaa maa. Eritrea on militarisoitu autoritaarinen valtio, jossa ei ole järjestetty kansallisia vaaleja sen jälkeen, kun se itsenäistyi Etiopiasta vuonna 1993. Demokratian ja oikeuden kansanrintama (PFDJ), jota johtaa presidentti Isaias Afwerki, on ainoa poliittinen puolue. Mielivaltainen säilöönotto on arkipäivää, ja kansalaisten on suoritettava kansallista palvelusta usein koko työuransa ajan. Hallitus sulki kaikki riippumattomat tiedotusvälineet vuonna 2001.
Hallinnollinen jako
Eritrea jaetaan kuuteen alueeseen (zoba). Nämä alueet on lueteltu oheisessa taulukossa. Hallintokeskusten sijainti käy ilmi myös oheisesta kartasta. Alueet jakautuvat paikallishallintoa varten alialueisiin (nus-zoba).
Talous
thumb|left|Tie ja rautatie 1940-luvulla. Maailmanpankin mukaan sateesta riippuva maatalous on maan päätoimiala, josta yli kaksi kolmasosaa väestöstä saa toimeentulonsa. Vanhemman yhdysvaltalaisarvion mukaan vuonna 2007 maatalous tuotti noin neljänneksen bruttokansantuotteesta ja työllisti 17 prosenttia työvoimasta. Maatalous tuottaa vientiin puuvillaa, hedelmiä sekä nahka- ja lihatuotteita, mutta sen menestys riippuu sademäärästä ja sateiden ajankohdasta. Monien muiden Afrikan maiden tavoin suuri osa väestöstä, noin 80 prosenttia, työskentelee maatalouden parissa. Maatalous tuottaa kuitenkin suhteellisen vähän. Eritrean talous on riippuvainen ulkomailla asuvien eritrealaisten maksamista veroista.
Merkittävimmät mineraalivarat ovat kulta, rautamalmi, kupari, suola ja potaska sekä öljy. Öljyä on löytynyt Dahlakin saarten lähistöltä, ja uusia öljy- ja kaasuvaroja etsitään aktiivisesti. Öljynporaus on ollut vähäistä muun muassa pitkään jatkuneiden konfliktien vuoksi.
Liikenne
Eritreassa on 14 lentopaikkaa, joista kahdella on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Rautatietä on 306 kilometriä. Italialaisten aikoinaan rakentamasta rautatiestä on kunnostettu osa, ja Asmaran ja Nefesitin välisellä osuudella on säännöllistä liikennettä. Kotimaan henkilöliikenne toimii kuitenkin pääasiassa linja-autoilla. Niillä ei ole kiinteitä aikatauluja, vaan ne lähtevät kun ovat täynnä. Pitkiä matkoja varten pitää mennä linja-autoasemalle aamukuudelta.
Väestö
thumb|Häät Eritreassa. Maassa ei ole ollut virallista, koko maan kattavaa väestönlaskentaa vuoden 1938 jälkeen. Arviot väkiluvusta vaihtelevat 2,5 ja 6,5 miljoonan välillä. Eritrean hallinnon ilmoittama väkiluku oli 3,56 miljoonaa (2002). YK:n väestöarvio vuodelle 2015 oli 5 228 000.
Ne eritrealaiset, jotka ovat muuttaneet maasta, joutuvat luovuttamaan kaksi prosenttia tuloistaan paikalliselle suurlähetystölle. Muuten he eivät saa palata maahan tai omistaa omaisuutta siellä, eivätkä voi edes lähettää paketteja maahan. thumb|300px|Eritrea satelliittikuvassa toukokuussa.
Peter Neururer
Peter Neururer (s. 26. huhtikuuta 1955) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimii saksalaisen tv-kanava sport1:n jalkapalloasiantuntijana.
Eritrea
Uskonto
Kristittyjä on noin 50 prosenttia, muslimeja 48 prosenttia ja heimouskontojen harjoittajia kaksi prosenttia. Kristityt ovat pääasiassa kopteja, roomalaiskatolisia ja protestantteja. Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Eritreassa äärimmäistä vainoa. Ei-perinteisiin kirkkokuntiin kuuluvat kristityt kohtaavat vainoa sekä hallinnon että Eritrean ortodoksisen kirkon toimesta, joka on ainoa tunnustettu kristillinen kirkkokunta maassa. Kristittyjä salakuunnellaan ja heihin kohdistetaan ratsioita, jotka voivat johtaa pidätykseen ja vankeuteen ilman oikeudenkäyntiä. Järjestön mukaan kristittyjä pidetään vangittuina epäinhimillisissä olosuhteissa tunnelijärjestelmässä.
Peter Neururer
Ura pelaajana
Neururerin pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi Saksan amatöörisarjoissa.
Eritrea
Kulttuuri
Eritrean kansallinen identiteetti on muodostunut kamppailuissa naapurimaa Etiopiaa vastaan. Aikoinaan väestö oli jakaantunut ylänköalueiden kristittyihin, jotka muodostivat varsin homogeenisen ryhmän, ja alankomaiden heterogeenisiin muslimeihin. Pitkän vapaussodan aikana näiden ryhmien välille syntyi kuitenkin kulttuurillisia siteitä.
Maaseudun perinteistä ruokaa on injera, rieskamaiset leipäset, joita syödään nimellä wat tai tsehbi kutsutun kastikkeen kanssa.
Peter Neururer
Ura valmentajana
Kauaa Neururer ei ollut sivussa valmennustehtävistä, sillä jo tammikuussa 1988 Alemannia Aachen palkkasi hänet päävalmentajakseen. Neururer luotsasi seuran 2.Bundesliigassa kuudenneksi. Myös kausi 1988/89 sujui hyvin ja huhtikuussa FC Schalke 04 palkkasi Neururerin päävalmentajakseen. Neururer teki 2.Bundesliigaan pudonneessa gelsenkircheniläisseurassa hyvää työtä luotsaten seuran viidenneksi kauden 1989/90 päätteeksi. Myös seuraava kausi lähti hyvin liikkeelle, mutta seurajohto ei ollut tyytyväinen Neurureriin ja hän sai potkut marraskuussa 1990.
Eritrea
Kulttuuri
Maan kansallisarkiston ja -kirjaston tehtäviä on vuodesta 1991 lähtien hoitanut alkujaan ulkomailla vuonna 1979 perustettu, nykyään Asmarassa sijaitseva Eritrean tutkimus- ja dokumentointikeskus. Keskus pyrkii perustamaan varsinaisen kansallisarkiston Etiopiaan.
Peter Neururer
Ura valmentajana
Maaliskuussa 1991 Neururer 35-vuotias Neururer sai vihdoin mahdollisuutensa 1.Bundesliigassa, kun Hertha BSC palkkasi hänet päävalmentajakseen. Neururer ei kuitenkaan onnistunut nostamaan berliiniläisiä kuiville ja seura putosi kauden jälkeen 2.Bundesliigaan ja Neururer sai potkut.
Eritrea
Media
Maassa toimii valtiollinen televisioyhtiö Eri-TV, joka lähettää kahta tv-kanavaa sekä valtiolliset radioasemat Dimtsi Hafash ja musiikkipainotteinen Zara FM. Ohjelmaa lähetetään useilla eri kielillä. 18. syyskuuta 2001 hallitus määräsi riippumattoman median lopettamaan toimintansa. Vuonna 2003 arvioitiin, että sähköinen joukkoviestintä on melko merkityksetöntä, koska maassa on vain noin tuhat televisiota eli yksi 5 000 asukasta kohti.
Lehdistönvapaus on olematonta ja toimittajien turvallisuustaso kuuluu maailman heikoimpiin. Toimittajat ilman rajoja -järjestön vuosiraportti (2020) pisteytti maan lehdistönvapauden sijalle 178 arvioimastaan 180 maasta. Sija kuvaa hyvin vakavaa lehdistönvapaustilannetta. Toimittajia on vangittu hallinnon vankiloihin, eikä heille ole turvattu asianajajaa eikä heidän tilastaan ole kerrottu läheisille. Diktaattorinen presidentti Issayas Afeworki pitelee myös tiedotusvälineitä otteessaan; YK:n mukaan hän olisi syyllistynyt rikoksiin ihmisyyttä vastaan. Liki ainoaa vapaata joukkotiedotusta tarjoaa maanpaossa Pariisissa työskentelevien toimittajien tuottama Radio Erena, jonka lähetystä tosin usein häiritään. Aiemmin Etiopia tarjosi lähettimen kanavalle, mutta rauhansopimuksen myötä sellainen apu loppui. Internetin levinneisyys on Afrikan alhaisin, yhteensä noin 71 000 käyttäjää eli vain 1,3 prosenttia väestöstä (2019) ja nettikahviloissakin käyttäjien pitää todistaa henkilöllisyytensä.
Peter Neururer
Ura valmentajana
Huhtikuussa 1996 Neururer palasi valmennustehtäviin siirtyen putoamiskurimukseen vajonneen 1. FC Kölnin päävalmentajaksi. Neururer onnistui kalkkiviivoilla nostamaan Kilipukit kuiville. Kausi 1996/97 sujui Kölniltä edellistä paremmin ja sijoitus oli lopulta 1.Bundesliigassa 10:s. Kausi 1997/98 alkoi kuitenkin kehnosti ja syyskuussa 1997 Neururer sai potkut.
Eritrea
Urheilu
Eritrea on osallistunut olympialaisiin vuodesta 2000 alkaen. Toistaiseksi ainoan mitalin toi miesten 10 000 metriltä Zersenay Tadese vuonna 2004.
Peter Neururer
Ura valmentajana
Köln-potkujen jälkeen Neururer oli pitkään sivussa valmennustehtävistä kunnes hän huhtikuussa 1999 siirtyi Fortuna Düsseldorfin peräsimeen. Pesti kesti vain kesäkuuhun. Lokakuussa 1999 hän siirtyi 2. Bundesliigaseura Kickers Offenbachin peräsimeen. Pesti ei ollut järin menestyksekäs ja seura putosi Regionalligaan. Elokuussa 2000 Neururer sai potkut seurasta.
Eritrea
Urheilu
Eritrean jalkapallomaajoukkue ei ole juuri menestynyt kansainvälisesti. Kesäkuussa 2011 se oli FIFAn rankingissa sijalla 186. Maassa arvioidaan olevan 350 000 jalkapallon harrastajaa ja 26 jalkapalloseuraa. Myös pyöräily on suosittu laji tärkeimpänä kilpailunaan Eritrean ympäriajo.
Peter Neururer
Ura valmentajana
Vain kuukausi Kickers-potkujen jälkeen Neururer teki sopimuksen 2.Bundesliigassa pelanneen Rot-Weiß Ahlenin kanssa. Neururer luotsasi seuran ensimmäisellä kaudellaan seitsemänneksi, mutta kausi 2001/02 lähti käyntiin nihkeästi. Lopulta Neururer jätti tehtävänsä marraskuun lopulla 2001 ja siirtyi muutama päivä myöhemmin VfL Bochumin peräsimeen. Kausi Bochumissa oli menestyksekäs ja päättyi 2.Bundesliigan kolmossijaan ja nousuun pääsarjatasolle. Neururerin johdolla Bochum pelasi pääsarjatasolla loistavasti sijoittuen kaudella 2002/03 kahdeksanneksi ja 2003/04 kuudenneksi. Kausi 2004/05 europeleineen oli kuitenkin Bochumille vaikea ja päättyi lopulta sijaan 16. Kauden jälkeen Neururer sai potkut.
Marraskuussa 2005 Hannover 96 palkkasi Neururerin toistamiseen päävalmentajaksi, nyt pääsarjatasolla. Hän onnistui kauden tavoitteessaan ja pelasti seuran 12. sijan turvin putoamiselta. Kausi 2006/07 lähti kuitenkin käyntiin surkeasti ja elokuussa 2006 Neururer sai potkut.
Kesällä 2007 Neururer kohautti saksalaista jalkapalloilua väittämällä dopingin käytön olleen yleistä Saksan jalkapallossa 1990-luvulla. Hän viittasi väitteissään muun muassa entiseen työnantajaansa FC Schalkeen.
Marraskuussa 2008 Neururer palasi yli kahden vuoden tauon jälkeen valmennustehtäviin, kun 2.Bundesliigassa pelannut MSV Duisburg palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen. Menestys nousua havittelevassa Duisburgissa on kuitenkin jäänyt vaisuksi ja lopulta kehno alku kaudelle 2009/10 koitui Neururerin kohtaloksi ja hän sai potkut lokakuussa 2009.
Kesäkuussa 2012 Neururer sai vakavan sydäninfarktin golfkentällä Gelsenkirchenissä. Neururer oli useiden päivien ajan lääkinnällisesti tajuttomassa tilassa. Neururer toipui infarktistaan ja palasi huhtikuussa 2013 valmennustehtäviin, kun 2. Bundesliigan hännille juuttunut VfL Bochum palkkasi hänet päävalmentajaksi. Neururerin johdolla Bochum pelastui putoamiselta ja kauden jälkeen seura jatkoi Neururerin sopimusta kahdella vuodella. Neururerin täysi kausi 2013/14 Bochumin peräsimessä sujui ailahdellen ja joukkue taisteli itsensä lopulta sijalle 15 säilyttäen sarjapaikkansa. Kaudella 2014/15 Bochum kamppaili keskikastin sijoituksista, mikä ei tyydyttänyt seurajohtoa. Lopulta Neururer sai joulukuun alussa 2014 potkut Bochumin majaillessa 2. Bundesliigan sijalla 10.
Lyngdal
Historia
pienoiskuva|vasen|Agnefest Lyngdalin eteläpuolella on vuodesta 1771 lähtien hyväksytty luonnollinen satama Rosfjordissa. Paikkakunnan perinteisiä elinkeinoja ovat olleet maanviljely, metsätalous, kalastus ja merenkulku. Kaupankäynnillä ja kestikievareilla on myös pitkät perinteet. Maatilojen ohessa on ollut myllyjä ja sahoja.
Kuningas Pyhä Olavi on perimätiedon mukaan hakenut suojaa Sælørin saariston luonnonsatamasta 1028. Agnefestin luonnonsatama haki luotsipaikkaoikeuksia vuonna 1771.
Lyngdalin seurakuntapiiri koostui jo satoja vuosia sitten Kvåsin, Ån ja Austadin seurakunnista, jossa Ån kirkko toimi pääpaikkana. 1600- ja 1700-luvuilla monet muuttivat Hollantiin ja 1800–1900-luvuilla Yhdysvaltoihin.
Nykyinen Lyngdalin kunta perustettiin vuonna 1963 Austadin, Kvåsin ja Lyngdalin kuntien sekä Spangereidin kunnan länsiosien yhteenliittymänä.
Frederick Humphreys
Frederick Harkness Humphreys (28. tammikuuta 1878 Marylebone – 10. elokuuta 1954 Brentford) oli brittiläinen köydenvetäjä ja painija. Hän oli mukana voittamassa köydenvedossa kultaa kesäolympialaisissa 1908 Lontoossa ja 1920 Antwerpenissä. Lisäksi hän kuului siinä hopeaa saaneeseen joukkueeseen kesäolympialaisissa 1912 Tukholmassa.
Kesäolympialaisissa 1908 Humphreys kilpaili lisäksi raskaassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Hän toimi poliisina. Hän on olympialaisten kaikkien aikojen vanhimpana (42-vuotiaana) kultamitalin köydenvedossa saanut urheilija.
James Sheppard
James Sheppard (s. 25. huhtikuuta 1988 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Ura
Sheppard pelasi ennen ammattilaisuraansa kolme kautta, vuodesta 2004 vuoteen 2007, Cape Breton Screaming Eaglesissä juniorisarja LHJMQ:ssa. Hän oli kahdella kaudella joukkueensa toiseksi paras pistemies, kaudella 2005–2006 Kevin Asselinin ja kaudella 2006–2007 Cam Fergusin jälkeen, ja toimi jälkimmäisellä joukkueensa kapteenina. Hänet nimettiin vuonna 2007 LHJMQ:n toiseen tähdistökentälliseen.
Minnesota Wild varasi Sheppardin NHL:ään numerolla yhdeksän varaustilaisuuden 2006 ensimmäisellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa vuotta myöhemmin. Hän pelasi Wildissa kolme kautta, kaudesta 2007–2008 kauteen 2009–2010, ja teki yhden kauden aikana parhaimmillaan 24 tehopistettä, mikä tapahtui kaudella 2008–2009.
Kaudella 2010–2011 Sheppard ei pelannut yhtään ottelua polvivamman vuoksi. Hän loukkasi vasemman polvensa syyskuussa 2010 sattuneessa mönkijäonnettomuudessa. Elokuussa 2011 hän siirtyi Minnesota Wildista San Jose Sharksiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon NHL:n varaustilaisuudessa 2013.
Pesäpallon SM-sarja 1961
Pesäpallon SM-sarja 1961 oli lajin 38. loppuun pelattu kausi. Ilmajoen Kisailijat onnistui lopultakin mestaruustavoittelussaan. Ottelut olivat pääsääntöisesti tasaisia, mutta Ilmajoki onnistui kääntämään ne edukseen. Hopeajoukkue Vimpeli kaatui juoksulla ja Hongikon kanssa oli tyytyminen tasapeliin. Tuo tasapeli viimeisellä kierroksella nostikin Hongikon pronssille, Kouvolan jäädessä nuolemaan näppejään. Mestaruuden kannalta ratkaisevassa Ilmajoen ja Vimpelin välisessä ottelussa koettiin protestointia, kun Vimpelin 9. vuoroparissa lyömä kunnarin arvoinen takarajalyönti tuomittiin lopulta laittomaksi.
Sarjataulukko
Ilmajoen joukkue: Jussi Kiikeri, Timo Olli, Aatto Koivu, Mikko Kivistö, Unto Lammi, Pentti Yli-Torala, Pertti Silén, Väinö Lintala, Pentti Kivimäki, Paavo Mäntylä, Heikki Röyskö.
USCENTCOM
United States Central Command (USCENTCOM) on Yhdysvaltain asevoimien sotatoimialueen päämaja (COCOM; Unified Combatant Command), joka vastaa toiminnoista Lähi-idässä, pois lukien Israel, Itä-Afrikassa ja Keski-Aasiassa puolustusministerin alaisuudessa. Se on perustettu 1983.
Pesäpallon SM-sarja 1961
Naisten mestaruussarja
Oulu ja Janakkala putosivat.
USCENTCOM
USCENTCOM on vastuussa joukoista Persialahdella, Irakin ja Afganistanin sodista. Pääosa sen joukoista on sijoitettu Irakiin ja Afganistaniin ja sillä on tukikohtia Kuwaitissa, Bahrainissa, Qatarissa, Arabiemiraateissa, Omanissa, Pakistanissa, Djiboutissa ja Keski-Aasiassa. USCENTCOMin joukkoja on ollut aiemmin sijoitettuina myös Israeliin, Jordaniaan ja Saudi-Arabiaan.
USCENTCOM perustettiin 1980 Iranin panttivankikriisin ja Neuvostoliiton Afganistanin miehityksen jälkeen maaliskuussa 1980 nimellä Rapid Deployment Joint Task Force (RDJTF). Reaganin aikana siitä tehtiin pysyvä päämaja tammikuussa 1983. Iran luokitteli USCENTCOMin virallisesti terroristijärjestöksi vuonna 2019.
USCENTCOMin päämaja on MacDillin lentotukikohdassa Tampassa Floridassa, tosin etulinja päämaja on Camp al-Sayliyah Qatarissa.
Sen alaisuudessa on myös monen aselajin päämajoja eri tehtävissä eri alueilla: thumb|left|350px|Sotatoimialueet
Australian avoin tennisturnaus 2016 – miesten kaksinpeli
Novak Đoković oli turnauksen puolustava voittaja ja voitti turnauksen jälleen, jo kuudennen kerran urallaan. Hän voitti loppuottelussa Andy Murrayn luvuin 6–1, 7–5, 7–6(7–3).
Sijoitetut pelaajat
<li> Benoît Paire (1. kierros) <li> Feliciano López (3. kierros) <li> Dominic Thiem (3. kierros) <li> Fabio Fognini (1. kierros) <li> Viktor Troicki (3. kierros) <li> Ivo Karlović (1. kierros) <li> Gaël Monfils (puolivälierät) <li> Roberto Bautista Agut (4. kierros) <li> Jack Sock (2. kierros) <li> Guillermo García-López (3. kierros) <li> Grigor Dimitrov (3. kierros) <li> Andreas Seppi (3. kierros) <li> Nick Kyrgios (3. kierros) <li> Jérémy Chardy (2. kierros) <li> Steve Johnson (3. kierros) <li> João Sousa (3. kierros)
Emba Soira
Emba Soira (myös muodassa Amba Soira) on Eritrean korkein vuori. Vuoren huippu kohoaan noin 3 018 metrin korkeuteen, joidenkin lähteiden mukaan 3013 metriin. Vuori sijaitsee Eritrean Eteläisellä alueen (Zoba Debub) kaakkoisosassa, linnuntietä noin 20 kilometriä Adi Keyh'n kaupungista kaakkoon.
James Wilson (poliitikko)
thumb|James Wilson James Wilson (14. syyskuuta 1742 Fife, Skotlanti – 21. elokuuta 1798 Edenton, Pohjois-Carolina) oli skotlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen oikeusoppinut ja yksi Yhdysvaltain perustajaisistä.
Elämäkerta
Wilson opiskeli useissa yliopistoissa Skotlannissa ja muutti vuonna 1765 Pohjois-Amerikkaan. Hän opetti klassista kreikkaa ja retoriikkaa Philadelphia Collegessa ja opiskeli lakia John Dickinsonin johdolla. Valmistuttuaan asianajajaksi vuonna 1767 hän perusti oman lakitoimiston, joka menestyi hyvin. Vuonna 1774 Wilson osallistui Pennsylvanian siirtokunnankokoukseen Carlislen edustajana ja toimi Pennsylvanian kirjeenvaihtokomitean jäsenenä. Hän saavutti mainetta julkaisemalla samana vuonna huomiota herättäneen pamfletin Considerations on the Nature and Extent of the Legislative Authority of the British Parliament. Siinä hän ilmoitti että Britannian parlamentilla ei ollut oikeutta säätää lakeja Amerikan siirtokunnille.
Wilson valittiin 1775 toiseen mannermaakongressiin, jossa hän esiintyi vakuuttavasti siirtokuntien täyden itsenäisyyden puolesta. Hän vaati kuitenkin itsenäisyysjulistuksen lykkäämistä, kunnes hän saisi pennsylvanialaisilta valitsijoiltaan valtuudet sen hyväksymiseen. Lopulta hän allekirjoitti itsenäisyysjulistuksen. Wilson jäi pois mannermaakongressin toiminnasta vuonna 1777, ja palasi asianajajan ammattiinsa. Hän ryhtyi myös keinottelijaksi, mikä herätti arvostelua sodan ollessa käynnissä.
Vuonna 1779 Wilson nimitettiin Ranskan oikeudelliseksi edustajaksi Yhdysvalloissa, ja hän edusti Ranskan kruunua erinäisissä oikeusjutuissa. Hän toimi konfederaation kongressin jäsenenä 1783 ja 1785–1786. Hän tuki valuuttareformia ajanutta Robert Morrisia ja vaati konfederaatioartikloihin lisäystä, joka antaisi kongressille mahdollisuuden valtakunnallisten verojen säätämiseen. Perustuslaillisessa konventissa 1787 Wilsonilla oli keskeinen rooli, ja hän johti kamppailua perustuslain ratifioinnin puolesta Pennsylvaniassa. Hän pani alulle myös Pennsylvanian uuden perustuslain laatimisen vuonna 1790.
Vuosina 1789–1798 Wilson toimi korkeimman oikeuden tuomarina ja oli myös Philadelphian yliopiston professori vuodesta 1790. Merkittävin Wilsonin aikana tehty ratkaisu korkeimmassa oikeudessa oli vuoden 1793 Chisholm vastaan Georgia. Ryhdyttyään jälleen keinottelemaan maakaupoilla Wilson menetti huonojen sijoitusten vuoksi omaisuutensa talvella 1796–1797 ja joutui lyhyeksi aikaa jopa velkavankeuteen, mutta ei menettänyt tuomarinvirkaansa. Pian myös hänen terveytensä petti ja menetettyään työkykynsä hän kuoli vuonna 1798.
Pasi Karppinen
Pasi Karppinen (s. 5. tammikuuta 1981 Iisalmi) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Karppinen pelasi urallaan Kuopion Palloseurassa, PK-37:ssa, Mikkelin Palloilijoissa, Penn State Nittany Lionsissa, Atlantis FC:ssä sekä PK-35 Vantaassa.
Marcus Licinius Crassus Frugi
Marcus Licinius Crassus Frugi oli roomalainen poliitikko. Hän oli vuoden 27 jaa. konsuli, Tiberiuksen ollessa keisarina. Hänestä tuli keisari Claudiuksen ystävä ja Claudius myönsi hänelle triumfin tunnukset ja pappisviralla. Claudius antoi kuitenkin jostain syystä teloittaa hänet ja hänen vanhimman poikansa.
Hänellä oli neljä poikaa
Emiliat
Emiliat (Emilia) on kasvisuku, joka kuuluu asterikasvien (Asteraceae) heimoon. Suvussa on 125 lajia, joita esiintyy tropiikissa ja subtropiikissa. Lajeihin sisältyy muun muassa yksivuotisena koristekasvina kasvatettu emilia (Emilia coccinea).
Simone Pepe
Simone Pepe (s. 30. elokuuta 1983) on italialainen jalkapalloilija, joka pelasi laitahyökkääjänä ja edusti pääsarjatasolla useita italialaisseuroja, muun muassa Udinesea ja Juventusta. Pepe on syntynyt Albano Lazialessa, kunnassa joka sijaitsee lähellä Roomaa.
Seurajoukkueura
Pepe aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan AS Romassa. Roomassa vuosina 2001–2003 hänet vuokrattiin Serie B -joukkue Calcio Leccoon ja Teramo Calcioon. 2003 hän kuitenkin siirtyi silloiseen Serie B -joukkueeseen Palermoon, joka sijoittui Serie B:n ensimmäiseksi ja nousi sarjaporrasra ylemmäs Serie A:han. Palermossa kuitenkin miellettiin niin, että Pepe ei ollut vielä valmis Serie A -debyttiin, niinpä hänet vuokrattiin 2004 Piacenza Calcioon, Serie B:hen. Piacenzassa Pepe ampui 12 maalia ja kesällä 2005 Palermon tähtihyökkääjä Luca Toni siirtyi Fiorentinaan, joka aukaisi Pepelle näyttöpaikan.
Talven siirtoikkunan aikoihin Palermo vaihtoi Pepen yhdessä Nicola Santonin ja Salvatore Masiellon kanssa Udinesen David Di Micheleen. Kaudeksi 2006–2007 hänet kuitenkin vuokrattiin jälleen Serie B:hen, nyt Cagliariin, sillä Udinesen riveihin palasi maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 loistanut Asamoah Gyan. 2006 marraskuussa Pepe pääsi vihdoin ampumaan ensimmäisen Serie A -maalinsa, edellistä seuraansa Palermoa vastaan viimeisellä minuutilla. Gyanin loukkaantuessa ja jättäessä Udinesen, Pepe solmi jatkosopimuksen Udinesen kanssa kesään 2012.
Kesäkuussa 2010 Pepe kuitenkin siirtyi lainasopimuksella Juventukseen. Juventus osti Pepen 7,5 miljoonalla eurolla kesäkuussa 2011.
Maajoukkueura
Pepe on pelannut Italian maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien, mutta hän on edustanut myös junioritasolla Italiaa U-17, U-19 ja U-21 tasoilla. Pepe oli osa Italian alle 21-vuotiaiden joukkuetta vuoden 2006 U-21 EM-kisoissa, mutta ei päässyt pelaamaan. Lokakuussa 2008 Pepe teki debyyttinsä Italian A-maajoukkueessa, 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa Bulgariaa vastaan.
Contra Academicos
Contra Academicos (”Akateemikkoja vastaan”) on kirkkoisä Augustinuksen vuonna 386 kirjoittama filosofinen teos, joka oli suunnattu Platonin Akatemiassa eräässä vaiheessa vaikuttanutta niin kutsuttua akateemista skeptisismiä vastaan.
Teos koostuu kolmesta kirjasta. Se käsittelee erityisesti tietoteoriaa ja tiedon mahdollisuutta. Kirjassa I Augustinus toteaa, että ainoastaan viisas voi olla onnellinen. Tämän jälkeen hän käsittelee sitä, koostuuko viisaus tiedon löytämisestä vai sen etsimisestä. Kirja II käsittelee akateemista skeptisismiä ja sen väitettä siitä, ettei tieto eikä varsinkaan filosofinen tieto ole mahdollista ja että viisaan tulisi pidättäytyä hyväksymästä mitään todeksi. Kirja III esittää vastaväitteitä, joilla Augustinus pyrkii osoittamaan akateemisen skeptisismin opit vääriksi. Augustinus esittää perusteluja muun muassa sen puolesta, että on olemassa asioita jotka voidaan tietää ja että tällaisia asioita sisältyy myös filosofiaan.
Nukit
Nukit (Androsace) on kasvisuku esikkokasvien heimossa. Siihen kuuluu ainakin sata lajia, joista noin 25 kasvaa Euroopassa. Joitakin lajeja kasvatetaan koristekasveina esimerkiksi kivikkopuutarhoissa.
Nukit Suomessa
Suomessa kasvaa vakiintuneena kolme nukkien suvun lajia. Ketonukki on harvinainen, rauhoitettu ketokasvi Etelä-Suomessa. Idännukki ja peltonukki ovat hyvin harvinaisia tulokaskasveja. Lisäksi isonukista on kaksi vanhaa havaintoa 1900-luvun alusta.
Marjukat (kasvisuku)
Marjukat eli kehrämöt (Euryops) on kasvisuku, joka kuuluu asterikasvien heimoon. Suvussa on noin sata lajia, joita kasvaa Etelä-Afrikassa, Itä-Afrikassa ja Arabiassa. Siihen sisältyy muun muassa yksivuotisena koristekasvina kasvatettu kesämarjukka (Euryops chrysanthemoides).
28. elokuuta
28. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 240. päivä (241. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 125 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 27. elokuuta, 29. elokuuta
Alppikellot
Alppikellot (Soldanella) on kasvisuku esikkokasvien heimossa. Siihen kuuluu 10 lajia, joita tavataan Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa. Alppikelloista on jalostettu myös koristekasveja.
Alppikellolajeja
Suomessa kasvaa harvinaisena tulokaskasvina tai viljelyjäänteenä pieni sinikukkainen ruohokasvi metsäalppikello, jota ei tavata muualla Pohjoismaissa.
Outokummun syväreikä
Outokummun syväreikä on Outokummussa sijaitseva Geologian tutkimuskeskuksen kairaama Suomen syvin tutkimusreikä. Se sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kaupungin keskustasta Sysmäjärven rautatieaseman läheisyydessä. Huhtikuussa 2004 aloitettu kairaus saatiin päätökseen tammikuussa 2005, jolloin reikä saavutti 2 516 metrin syvyyden.
Kairauksen suoritti venäläinen valtionyhtiö Nedra, joka on porannut myös maailman kolmanneksi syvimmän tutkimusreiän. Projektilla Venäjä kuittasi osan Neuvostoliiton aikaisia valtionvelkoja. Hanke maksoi noin seitsemän miljoonaa euroa. Outokumpu valittiin paikaksi, koska alueella sijaitsee yksi Suomen merkittävimmistä malmiesiintymistä. Syväreikähankkeen tarkoituksena on kuitenkin ollut malminetsinnän sijasta kallioperän perustutkimus, jota reiällä suoritetaan edelleen. Geologian tutkimuskeskuksen lisäksi reiällä ovat tutkimuksia tehneet Valtion teknillinen tutkimuskeskus sekä useat ulkomaiset tutkimusryhmät.
Marraskuussa 2014 uutisoitiin, että suomalais-saksalainen tutkimusryhmä löysi Outokummun syväreiästä noin 30 miljoonaa vuotta vanhaa pohjavettä. Sen suolapitoisuus oli noin 70 grammaa litrassa, eli kaksinkertainen määrä valtameriin verrattuna. Reiästä on myös löydetty yksinkertaisia mikrobeja 1,0–2,5 kilometrin syvyydestä.
Looking Glass (intiaanijohtaja)
thumb|right|270px| Looking Glass Looking Glass (Allalimya Takanin 1832–1877) oli nez percé -intiaanien päällikkö. Vuonna hän 1877 osallistui Oregonissa, Idahossa, Wyomingissä ja Montanassa käytyyn nez perce -sotana laajalti julkisuutta saaneeseen tapahtumaan, jossa Oliver O. Howardin  johtamat Yhdysvaltain sotilasyksiköt ajoivat takaa reservaatistaan paenneita intiaaneja yli 2 000 kilometrin matkan.
Spirovon piiri
thumb|Spirovon piiri Tverin alueen kartalla. Spirovon piiri on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen keskiosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 497 neliökilometriä. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2009).
Looking Glass (intiaanijohtaja)
Nez percéin ylimpänä johtajana sodan aikana toiminut Joseph olisi ollut valmis luopumaan taisteluista jo aikaisemmin, mutta Looking Glass ja muut päälliköt halusivat johtaa nez percét turvaan Kanadaan, jonne Istuva Härkä ja hänen siouxinsa olivat paenneet Little Big Hornin taistelun seurauksia. Looking Glass sai surmansa sodan viimeisenä päivänä Montanassa 5. lokakuuta 1877 tarkka-ampujan luodista.
Spirovon piiri
Piirin hallinnollinen keskus on Spirovon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 4 maalaiskuntaa:
Alueen itäosa on vanhaa tverinkarjalaisten asuinseutua. Vuosina 1937–1939 se kuului Kalininin alueen Karjalaiseen piirikuntaan erillisenä Kozlovon piirinä. Vuonna 1989 karjalaisia oli 16 % Spirovon piirin asukkaista.
Combat Rock Industry
Combat Rock Industry on suomalainen, riippumaton levy-yhtiö. Se julkaisee pääasiassa hardcore punk-, punk rock- ja metalcore-yhtyeiden levyjä. Julkaisuja on 60 kappaletta lokakuun 2008 alkuun mennessä.
Yhtiön ovat perustaneet Endstandissa soittava Janne Tamminen ja I Walk The Linessa soittava Jani Koskinen vuonna 2000.