cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magnus Ille
Illen vanhemmat olivat Sune Pietarinpoika Ille ja Margareta Magnuksentytär Grabbe. Aatelittomasta Illestä tuli kuningas Kustaa Vaasan suosikki. Äyräpään kihlakunnan voutina hänet mainitaan 1538, jolloin hänen äitinsä veli Nils Grabbe toimi Viipurin linnan päällikkönä. Miesten tiedetään järjestäneen yhdessä ryöstöretkiä venäläisten puolelle vastoin kuninkaan rajarauhapolitiikkaa ja he saivatkin jättää tehtävänsä. Ille erosi voudin toimestaan 1545. Ruotsin ja Venäjän välisen sodan sytyttyä 1555 Illestä tuli suomalaisen ratsuväen päällikkö ja hän saavutti kuninkaan suosion uudestaan.
Pohjoismaiden seitsenvuotisen sodan puhjettua 1563 Ille nimitettiin amiraalin arvoisena yhdeksän laivan laivasto-osaston komentajaksi, tiettävästi ilman aiempaa merisotakokemusta. 1563 hän oli myös Erik XIV:n tarkastuslautakunnan jäsen. Illen laivasto-osasto pyrki estämään tanskalaisten läsnäoloa Suomenlahdella ja erityisesti kaupantekoa Narvassa. Osasto teki myös ryöstöretkiä Saarenmaalle. Ille jäi tanskalaisten vangiksi ja kuoli vankeudessa Narvassa.
Ille omisti maata Helsingin pitäjän Veromiehenkylässä ja Tenholan Staffbyssä, samoin kuin Mynämäellä. Hänen puolisonsa oli Margareta Olofintytär Stålalarm. Eversti, Ahvenanmaan käskynhaltija ja Kastelholman linnanpäällikkö Salomon Ille (k. 1599) oli heidän poikansa.
Sevierville
Sevierville on kaupunki Tennesseessa Yhdysvalloissa. Ylänkömaalla sijaitsevan Seviervillen keskeinen elinkeino on matkailu. Kaupunki on piirikuntansa hallintokeskus.
Maantiede
Sevierville sijaitsee 36. pohjoisen leveysasteen tuntumassa Tennesseen itäosassa Great Smoky Mountains -vuorten alueella Little Pigeon -joen varrella. Kaupungin eteläpuolella levittäytyy Great Smoky Mountainsin kansallispuisto. Kaupunki kuuluu Tennesseen laaksoon, joka on Tennessee-joen valuma-aluetta. Seviervillen linnuntie-etäisyys itäisen Tennesseen keskuksesta Knoxvillesta on noin 35 kilometriä kaakkoon.
Historia
Seviervillen alueella oli asutusta jo Pohjois-Amerikan itäisen metsämaan kaudella ennen ajanlaskun alkua.
Sevierville perustettiin 1795, ja se sai nimensä poliitikko John Sevierin (1745–1815) mukaan. Sevier oli Tennesseen ensimmäinen kuvernööri. Vuonna 1856 Sevierville kärsi tulipalosta, joka tuhosi kymmenittäin taloja. Yhdysvaltain sisällissodan aikana Sevierville ei ollut erityisen innokas eroamaan liittovaltiosta. Kaupungin suurilla plantaaseilla oli orjatyövoimaa, mutta kaikkiaan orjuus ei ollut piirikunnassa kovin yleistä. Vain muutama prosentti piirikunnan äänioikeutetuista äänesti liittovaltiosta eroamisen puolesta vuonna 1861. Sevierville oli kasvanut pääteiden risteykseen, ja sodan aikana sekä pohjoisen että etelän joukot aiheuttivat harmia kaupungille. Sodan jälkeen Sevierville toipui nopeasti, elinkeinoelämä kehittyi ja väkiluku kasvoi.
Virallisesti Seviervillesta tuli kaupunki 1901. Huomattavan impulssin se sai 1934, jolloin Great Smoky Mountainsin kansallispuisto avattiin, ja kymmenet tuhannet ihmiset kulkivat sinne kaupungin kautta. Country-laulaja Dolly Parton syntyi Seviervillessa 1946. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee teemapuisto Dollywood.
Seviervillen historiallisia rakennuksia ovat muun muassa beaux-arts-tyyliä edustava Sevier County Courthouse vuodelta 1895 ja Riley H. Andes House vuodelta 1867. Seviervillen kirkoista mainittakoon The New Salem Baptist Church vuodelta 1886.
Talous ja liikenne
Seviervillen talouselämä nojaa matkailuun, jota siivittää Great Smoky Mountains kansallispuiston läheisyys. Kaupungin pohjoisosassa Kodakissa on baseball-areena Smokies Stadium.
Seviervillen tärkeimpiä maantieliikenteen väyliä ovat U.S. Route 441 ja Interstate 40, joka on mantereen halki kulkeva 4 119 kilometriä pitkä itä–länsisuuntainen pääväylä.
Koulutus
Koulutuksen määrä on viimeisen sadan vuoden kuluessa kasvanut merkittävästi. Jonkinlainen koulutus on nykyisin pakollinen kaikille ihmisille useimmissa maissa oppivelvollisuuden yleistyttyä nopeasti 1900-luvun aikana. Väestönkasvun ja koulutuksen määrän maailmanlaajuisen kasvun seurauksena Unesco arvioi, että seuraavan 30 vuoden koulutuksen useampi ihminen saa muodollisen koulutuksen kuin ihmiskunnan koko aiemman historian aikana.
Koulutuksen järjestäminen
Koulutus jaetaan tavallisesti esiasteen, perusasteen, toisen asteen sekä korkea-asteen eli kolmannen asteen koulutukseen. Useimmissa valtioissa peruskoulutus on nykyään ilmaista ja pakollista. Toiseen asteeseen luetaan kuuluvaksi lukio sekä ammatillinen opetus ja korkea-asteeseen yliopisto sekä ammattikorkeakoulu. Koulutuksen painopiste peruskoulussa ja lukiossa on yleissivistykseen pyrkivä, kun taas ammattioppilaitoksissa sekä korkea-asteella koulutus on enemmän ala- ja ammattikohtaista.
Suomalainen koulutusjärjestelmä
Suomalainen koulutusjärjestelmä jakaantuu seuraavanlaisesti:
Koulutusjärjestelmä muistuttaa useimpien muiden Euroopan unionin maiden koulutusjärjestelmiä.
Koulutuksen kehittäminen
EU on tukenut työllisyyden parantamiseen tähtääviä koulutus- ja alukehitysprojekteja Euroopan sosiaalirahaston kautta.
Suomessa opetus- ja kulttuuriministeriö kehittää koulutusta ja siihen liittyvää lainsäädäntöä, joka ohjaa koulutuksen muotoa ja kehittämistä.
Koulutus ja hyvinvointi
Kansainvälisesti WTO:n neuvotteluissa koulutuksesta on pyritty tekemään kansainvälisen palvelukaupan osa ja vientituote, jolloin siihen panostetuista investoinneista voitaisiin odottaa entistä enemmän tuottoa. Samalla tavoitteena on nostaa kehittyvien maiden sivistyksen ja talouksien kasvua, koska tutkimuksin on osoitettu, että koulutuksen puute sekä miehillä että naisilla on usein epäsuorasti syynä erilaisiin ongelmiin, kuten AIDSin leviämiseen, korruptioon, rikollisuuteen, syrjintään ja yhteiskunnalliseen epävakauteen.
Koulutus aluepolitiikkana
Toisinaan koulutuksen ja erilaisen alueellisen kehittämisen tai tukemisen raja on kuitenkin hyvin häilyvä. Myös valtiollisesti tai kunnallisesti budjetoitaessa koulutuksen voi joskus tulkita olevan osittain alueellista tai yksittäistä kehittämisrahaa tai subventiota, alueellisten opiskelupaikkojen ollessa merkittävä asia alueen elinvoimaisuuden kannalta.
Koulutuksen maksuttomuus
Useissa maissa perusasteen koulutus on maksutonta, mutta ammattiin valmistava koulutus kuten yliopistotutkinto on esimerkiksi monissa englanninkielisissä maissa maksullinen.
Pohjoismaissa, joissa yhteiskunta noudattaa tasa-arvoista palveluiden saavutettavuuden periaatetta, universalismia, myös yliopisto- ja ammattikoulutus on maksutonta. Tämä mahdollistaa koulutukseen osallistumisen yksilön tai hänen perheensä tulotasosta riippumatta, ja parantaa näin sosiaalista liikkuvuutta.
Koulutuksen periytyminen
Suomessa korkeakoulutettujen vanhempien lapset päätyvät korkeakoulutukseen kahdeksan kertaa todennäköisemmin kuin kouluttamattomasta perheestä tulevat. Helsingissä korkeakoulutettujen lapsista 90 % suoritti keskiasteen, lähes aina lukion, kouluttamattomien lapsista runsas puolet.
Luettelo Kuortaneen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Kuortaneen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kuortaneen kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
De Havilland D.H.86 Express
pienoiskuva|De Havilland D.H.86 Express de Havilland D.H.86 Express oli englantilainen, kaksitasoinen, nelimoottorinen liikennelentokone. Kone jatkoi de Havilland Aircraft Companyn liikennelentokoneiden sarjaa ja se oli de Havilland D.H.84 Dragonin seuraaja. Kone suunniteltiin ja valmistettiin Australian hallituksen tilauksesta Singaporen ja Australian väliseen liikenteeseen. Ensilennon lensi de Havillandin koelentäjä Hubert Broad 14. tammikuuta 1934. Koelentojen jälkeen koneeseen jouduttiin tekemään muutoksia lentoyhtiöiden vaatimuksesta. Koneen nokkaa pidennettiin ja levennettiin ohjaajan ja radisti/suunnistajan sijoittamiseksi istumaan vierekkäin, aiemman peräkkäisen istumajärjestyksen asemesta.
Sarjatuotanto alkoi elokuussa 1934. Konetta valmistettiin eri versioina 62 kappaletta. Myöhemmin käyttökokemusten perusteella muunnetut koneet nimettiin D.H.86A:ksi (vuodesta 1935 lähtien, 20 konetta) ja D.H.86B:ksi (vuodesta 1936 lähtien, 10 konetta). Koneesta käytettiin Englannissa myös nimeä de Havilland Express. Konetta käyttivät lentoyhtiöt Holyman Airways, QANTAS (Queensland and Northern Territory Aerial Services), Imperial Airways, Jersey Airways, Misr Airwork, Hillmans Airways ja Wrightways.
Toisen maailmansodan sytyttyä koneita pakko-otettiin sotilaskäyttöön, lähinnä koulutus- ja yhteyskonetehtäviin. Käyttäjinä olivat Australian kuninkaalliset ilmavoimat (RAAF), Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat (RNZAF) sekä Ison-Britannian kuninkaalliset ilmavoimat (RAF).
Käyttö Suomessa
thumb|Suomen ilmavoimien käytössä ollut D.H.86 OH-IPA. Englannin pääkonsuli Henry McGrady Bell lahjoitti keräämillään varoilla ostetun D.H.86B-koneen Suomen Punaiselle Ristille vuonna 1940. Kone sai siviilitunnuksen OH-IPA, sen varsinaisena käyttäjänä oli kuitenkin Ilmavoimat. Koneella lennettiin sairaankuljetuslentoja kunnes se vaurioitui pahoin Malmin lentokentällä 2. toukokuuta 1940. Konetta ei korjattu.
Viksberginjärvi
Viksberginjärvi on matala järvi Porvoon pohjoisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Porvoon keskustasta on viisi kilometriä pohjoiseen.
Maantiede
Viksberginjärven pituus lounaasta koilliseen on 1,4 kilometriä. Järven itäosassa on luoto. Syvin kohta sijaitsee altaan lounaisosassa Isoholman niemenkärjen tuntumassa. Viksberginjärven pohjoisosa on matalaa; aivan pohjoisessa järvi muuttuu suoalueeksi, joka jatkuu noin puoli kilometriä koilliseen, ja laajenee siellä Eriksdalinjärveksi. Viksberginjärven rannat on suurelta osin metsämaata ja suota, valuma-alueella on runsaasti peltomaata.
Viksberginjärvi (17.002.1.003) kuuluu Ilolanjoen keskiosan alueeseen (17.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Ilolanjoen keskiosan alueella sijaitsee seitsemän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, Viksberginjärvi on niistä suurin. Toiseksi suurin on Papinjärvi, kolmanneksi suurin on Eriksdalinjärvi.
Viksberginjärvi on kolmanneksi laajin Porvoon 45:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Neljänneksi laajin on Sondbyträsket.
Viksberginjärvellä asusti yksinäinen itämerennorppa 1990-luvulla.
Kus tba
Kus tba eli Kilpikonnajärvi on pieni järvi Georgian pääkaupungin Tbilisin laitamilla. Se on nimetty alueella eläneiden lukuisten kilpikonnien mukaan. Järven toinen, vähemmän käytetty nimi on Korki.
Kilpikonnajärven alue on suunniteltu ulkoilualueeksi, ja tbilisiläiset käyvät siellä viikonloppuisin. Siellä pidetään myös festivaaleja ja konsertteja. Järvelle pääsee Tbilisin Vaken alueelta joko tietä pitkin tai köysiradalla. Järven länsipuolella on suuri Tbilisin etnografinen ulkomuseo, joka esittelee georgialaista kansanrakentamista.
Arvid Ojasti
Valpon Rovaniemen osastolla ylietsivänä työskennellyt Ojasti komennettiin jatkosodan alettua heinäkuussa 1941 mukaan 12 miehen vahvuiseen suomalaisryhmään joka avusti saksalaista SS-Untersturmführer Wilhelm Laquan Kirkkoniemessä Norjassa johtamaa Einsatzkommando Finnlandia. Suomalaisryhmän miehiä oli syksyllä 1941 Sallan vankileirillä (Stalag 309) ja Elvenesin vankileirillä (Stalag 322) Norjassa. Osa heistä siirtyi saksalaisten mukana myös Neuvostoliiton puolelle Kiimasvaaraan ja Kiestinkiin jossa he valvoivat paikallista väestöä ja etsivät kommunisteja heidän joukostaan. Jatkosodan päätyttyä Ojasti siirtyi lokakuussa 1944 Saksan turvallisuuspoliisin palvelukseen Laquan alaisuuteen oman kertomansa mukaan Valpon johdolta saamansa määräyksen perusteella.
Ojasti siirtyi sodan päätyttyä 1945 Norja sta ensin Ruotsi in ja sieltä edelleen Venezuelaan jonne muutti sodan jälkeen monia muitakin suomalaisia maanpakoon. Hän työskenteli muun muassa kettufarmilla, kalastajana, merimiehenä ja kaupustelijana. Oman kertomansa mukaan Ojasti avusti myös sodan voittajia sotasaaliin rahaksi muuttamisessa. Venezuelassa Ojasti hankki omistukseensa maatilan. Ojasti sai surmansa joulukuussa 1963 tiesululla Maturínin kaupungissa Venezuelassa sotilaspartion ampumana.
Mikael I
Mikael oli aatelinen, joka meni naimisiin keisari Nikeforos I:n tyttären Procopian kanssa. Hänestä tehtiin keisari Nikeforoksen poikaa Staurakiosta vastustaneessa kapinassa.
Mikael sai tukensa kirkon ortodoksisilta ja vainosi ikonoklasteja. Hän antoi bulgaarien hävittää Makedoniaa ja Traakiaa ennen kuin lähti vuonna 813 sotimaan heitä vastaan. Hänet kukistettiin Bersinikiassa, minkä jälkeen Leo Armenialainen julistettiin keisariksi. Mikael karkotettiin Proten saarelle, jossa hän eli munkkina kuolemaansa saakka.
Salmisen rautatieasema
Salmisen rautatieasema on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla. Liikennepaikka sijaitsee Suonenjoen kaupungin Salmisen kylässä noin 12 kilometriä Suonenjoen rautatieasemalta koilliseen Pieksämäen ja Iisalmen välisellä osuudella. Salminen avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1889. Asemarakennus on samalta vuodelta. Se rakennettiin Vaasan radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaisesti. Rakennusta on laajennettu myöhemmin.
Salmisen asemanseudulle ei kehittynyt merkittävää asutusta. Salminen muutettiin miehittämättömäksi 15. maaliskuuta 1983. Tavaraliikenne lakkautettiin 1984 ja henkilöliikenne lakkautettiin 27. toukokuuta 1990. Nykyään Salminen toimii ainoastaan junakohtauspaikkana, eikä siellä ole kaupallista liikennettä. Ratapiha käsittää pääraiteen lisäksi kaksi sivuraidetta, joita käytetään junaliikenteessä. Ratapihalla on myös neljäs raide vaunujen säilytystä varten. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan keskitetysti kaukokäytöllä Pieksämäen rautatieasemalta käsin.
Asemarakennus on osittain laitetilana. Rakennuksen alkuperäinen henkilökunnan asuinhuoneistopääty on kesäasuntona.
Jamaikan jalkapallomaajoukkue
Jamaikan jalkapallomaajoukkue, kutsumanimeltään The Reggae Boyz, on Jamaikan kansallinen joukkue, jota hallinnoi Jamaikan jalkapalloliitto. Suurin osa menestyneistä jamaikalaispelaajista tulee Englannista, joko jamaikalaista syntyperää, tai jamaikalaista sukujuurta.
Jamaika on voittanut Caribbean Cupin kuudesti (vuosina 1991, 1998, 2005, 2008, 2010 ja 2014) ja sijoittunut kaksi kertaa toiseksi. Vuonna 2015 se kutsuttiin ensi kertaa mukaan Copa Américaan, jossa se hävisi kaikki kolme alkulohko-otteluaan, niin Uruguaylle, Paraguaylle kuin Argentiinallekin maalein 0–1.
Hans Ystgaard
Hans Ystgaard (19. helmikuuta 1882 Sparbu – 25. marraskuuta 1953) oli norjalainen maanviljelijä ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan maatalousministerinä 1935–1945. Vuosina 1934–1935 ja 1946–1947 hän oli Sparbun pormestari.
Lisensiaatti
Lisensiaatti ( < licentiare 'saada lupa', lyhenne lis. ) on yliopistollisen jatkotutkinnon nimitys. Lisensiaatti on alun perin tarkoittanut sitä, joka on saanut luvan luennoida yliopistossa. Suomen lisäksi lisensiaatin oppiarvo myönnetään eräissä muissakin maissa, mutta esimerkiksi Yhdysvaltojen korkeakoulujärjestelmässä on vain kandidaatin (bachelor), maisterin (master) ja tohtorin (doctor) arvot.
Pohjakoulutuksena on ylempi korkeakoulututkinto (useimmissa tapauksissa maisterintutkinto). Nykyään lisensiaatintutkinto jätetään kuitenkin usein suorittamatta ja tähdätään maisterintutkinnosta suoraan tohtorintutkintoon. Tässäkin tapauksessa tohtorin arvoon vaaditaan hyväksytyn väitöskirjan lisäksi maisterintutkinnon jälkeisiä syventäviä opintoja saman verran kuin lisensiaatintutkintoon (yleensä 60 opintopistettä). Lisensiaatintutkintoon kuuluvat lisensiaatintyö sekä sitä tukevat syventävät opinnot.
Lääketieteen, hammaslääketieteen ja eläinlääketieteen alalla lisensiaatti on ylemmän korkeakoulututkinnon nimitys. Nämä tutkinnot ovat tavanomaista maisterintutkintoa laajempia.
Robert Kirkman
Robert Kirkman (s. 30. marraskuuta 1978) on yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, joka tunnetaan parhaiten kauhusarjakuvastaan The Walking Dead. Kirkman on luonut myös muita sarjakuvia, kuten supersankarisarjat Invincible ja Marvel Zombies. Hän toimii yhtenä The Walking Dead -televisiosarjan vastaavista tuottajista ja on käsikirjoittanut muutamia sarjan jaksoja.
Kirkman on myös kirjoittanut kolme The Walking Deadiin perustuvaa romaania.
Ross Ulbricht
pienoiskuva|Ross Ulbricht Ross William Ulbricht (s. 27. maaliskuuta 1984 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen darknetin Silk Road -kauppapaikan perustaja. Hänet tunnettiin salanimellä ”Dread Pirate Roberts”.
Ulbricht tuomittiin rahanpesusta, hakkeroinnista, salaliitosta vilpillisten henkilöllisyystodistusten kuljettamiseen ja salaliitosta huumekauppaan internetissä helmikuussa 2015. Hänet tuomittiin kahteen elinkautiseen ja lisäksi 40 vuoden vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen. Ulbrichtin valitukset on hylätty korkeammissa oikeusasteissa.
Königgrätzer Marsch
Königgrätzer Marsch on edelleen yksi tunnetuimpia saksalaisia sotilasmarsseja. Se sisältyy Saksan armeijan viralliseen marssiluetteloon kahtena eri versiona (AM II 134 ja AM II 195). Niistä toinen on Piefken myöhemmin säveltämä galoppiversio, josta on jätetty Hohenfriedbergerin melodia pois.
Mondo Mini Shows
Mondo Mini Shows (tunnetaan myös nimellä Mondo Media) on internetjakeluun keskittynyt mediatalo, jonka kuuluisin tuotos Joe Cartoon on saavuttanut suurta maailmanlaajuista suosiota.
Papinjärvi (Porvoo)
Papinjärvi on järvi Porvoon pohjoisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 24,7 hehtaaria. Etäisyys Porvoon keskustasta on neljä kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede
Papinjärvi (17.002.1.004) kuuluu Ilolanjoen keskiosan alueeseen (17.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Ilolanjoen keskiosan alueella sijaitsee seitsemän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, Papinjärvi on niistä suurin Viksberginjärven jälkeen.
Kaarevuus
Yksinkertainen esimerkki kaarevuudesta on ympyrä, jonka kaarevuus on kääntäen verrannollinen säteeseen.
Maebaru
Maebaru kehittyi historiallisesti Fukuokasta Karatsuun johtaneen tien varren postiasemana (shukuba) ja markkinapaikkana. Maaseutukaupunki Maebarusta tehtiin vuonna 1901. Sittemmin se on kasvanut hyvien liikenneyhteyksiensä ansiosta yhtenä Fukuokan esikaupungeista. Kaupunkioikeudet Maebarulle myönnettiin vuonna 1992. Vuonna 2010 se liittyi yhteen Nijōn ja Shiman maaseutukaupunkien kanssa muodostaen Itoshiman kaupungin.
Maebarun alueen nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Raizanin muinaislinna, Sennyo-jin buddhalainen temppeli ja Itokokun historiallinen museo. Maebarua palvelee JR Kyūshūn Chikuhi-linja.
Sam Maes
Sam Maes (s. 7. kesäkuuta 1998) on belgialainen alppihiihtäjä.
Moskva, Tšerjomuški
Moskva, Tšerjomuški (venäjäksi Москва, Черемушки) tai Moskova, Tšerjomuški (suom.) on Dmitri Šostakovitšin (op. 105) kolminäytöksinen musiikkikomedia (operetti) viidessä kuvaelmassa Wladimir Massin und Michail Tscherwinski n librettoon. Operetti sävellettiin vuosina 1957-58 Moskovassa. Kantaesitys oli 24. tammikuuta 1959 Moskovan Operettiteatterissa kapellimestari Grigori Stoljarowin johdolla.
Sam Maes
Maes sijoittui nuorten olympialaisissa 2016 suurpujottelussa seitsemänneksi. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa 2019 pronssia sekä pujottelussa että suurpujottelussa.
Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Maes oli suurpujottelussa 32:s ja Åren MM-kilpailuissa 2019 26:s. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui parisuurpujottelussa yhdeksänneksi.
Moskva, Tšerjomuški
Operetista syntyi viihdyttävä satiirinen kokonaisuus, joka pilkkasi Neuvostoliiton korruptiota ja Stalinin jälkeisen ajan idealismia. Teos pilkkaa satiirisesti ennen kaikkea Hruštšovin tunnetusti liian kunnianhimoista suunnitelmaa asuttaa väestö hätäisesti rakennettuihin uusiin kerrostalolähiöihin, jotka oltiin varusteltu modernein oivalluksin. Moskova, Tšerjomuški on satiirinen ja iloinen kuvaus kolmesta nuoresta pariskunnasta, jotka lähtevät asumaan uuteen moskovalaiseen lähiöön, mutta kokevat, että käytännön asiat ovat monimutkaisempia kuin he ensin kuvittelivat. Paikallisilla viranomaisilla on omat röyhkeät suunnitelmansa siitä, mitä he haluavat tehdä näiden uusien huoneistojen kanssa, ja yrittävät ahnaasti ottaa lahjuksia ja pitää huoneistot itsellään. Lopulta juoni päättyy oikeudenmukaisesti ja onnellisesti.
Musiikki
Moskova, Tšerjomuškin musiikki muistuttaa Šostakovitšin vitsikästä, satiiris-parodista tyyliä, jota hän käytti joissakin varhaisteoksissaan, kuten elokuvamusiikissaan "Uusi Babylon" (venäjäksi Новый Вавилон, op. 18) tai baleteissaan. Operetissaan säveltäjä kuitenkin yhdistää tyyliin romantiikan ajan charmia kuten myös 1955 jälkeen valmistuneessa orkesteriteoksessaan "Sarja varieteeorkesterille". Partituuri on täynnä energiaa ja mieliinjääviä melodioita. Šostakovitš myös lainaa ja parodioi (kuten 11. sinfoniassaan) kuuluisia katkelmia mm. Tšaikovskin "Joutsenlammesta" sekä Lehárin "Iloisesta leskestä" ja myös varioi tunnettuja venäläisiä säveltäjiä (kuten Glinka ja Borodin). Myös lännessä tunnettu "Moskovan yöt" (numerossa 19) on ujutettu sävellykseen mukaan. Šostakovitš myös lainaa ja siteeraa useampaan kertaan itseään. Tunnusmelodia "Tšerjomuški-valssi" (prologissa ja numeroissa 13, 17 ja 39) perustuu säveltäjän lauluun elokuvamusiikista "Kultaiset vuoret" (venäjäksi Златые горы, op. 30). Lidotškan laulu (numerot 6 ja 22) on versio säveltäjän kuuluisimmasta laulusta "Нас утро встречает прохладой" - "Nas utro wstretschajet prochladoi", jonka Šostakovitš sävelsi elokuvaan "Encounter" (Counterplan), op. 33.
Sam Maes
Maes kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2018. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 28:s Val d’Isèren suurpujottelussa saman vuoden joulukuussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 11:nneksi Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2022.
Tallink
Joulukuussa 2017 MTV Uutiset uutisoi Tallinkin omistajan mahdollisesti vaihtuvan.
Varhaisvuodet
pienoiskuva|[[M/S Regina della Pace|M/S Fantaasia Pietarissa.]] Nykyiseksi Tallinkiksi kehittyneen laivayhtiön historia voidaan jäljittää vuoteen 1965, kun neuvostoliittolainen valtiollinen varustamo Estonian Shipping Company (ESCO) aloitti matkustajaliikenteen Helsingin ja Tallinnan välillä M/S Vanemuisella. Säännöllinen ympärivuotinen liikenne aloitettiin vuonna 1968 M/S Tallinn -aluksella, joka palveli reitillä kunnes se korvattiin 1980 uudella M/S Georg Otsilla.
Toukokuussa 1989 ESCO muodosti yhdessä suomalaisen Palkkiyhtymä Oy:n kanssa tytäryhtiön nimeltään Laevandusühisettevõte Tallink. Saman vuoden joulukuussa ESCO ja Palkkiyhtymä ostivat M/S Scandinavian Sky'n SeaEscapelta ja laiva aloitti liikenteen Helsinki–Tallinna-reitillä tammikuussa 1990 M/S Tallinkina. Myöhemmin samana vuonna rahtilaiva M/S Transestonia liittyi M/S Tallinkin seuraan Helsinki–Tallinna-reitille ja Tallink vakiintui sekä yhtiön, että tärkeimmän laivan nimenä. Samaan aikaan ESCO liikennöi yhä Georg Otsilla samalla reitillä kilpaillen pohjimmiltaan oman tytäryhtiönsä kanssa. Tämä ristiriita poistui syyskuussa 1991, kun Georg Ots vuokrattiin Tallinkille. Helsinki–Tallinna-reitin matkustajamäärät kasvoivat tasaisesti 1990-luvun alkuvuosina, ja talvesta 1992 talveen 1995 Tallink vuokrasi Irish Ferries -varustamolta M/S Saint Patrick II -laivan kasvattamaan reitin kapasiteettia.
1993–2000
thumb|[[M/S Romantika|M/S Romantika saapumassa Helsingin Länsisatamaan.]] Tallinkista tuli kokonaan virolainen yhtiö vuonna 1993, kun Palkkiyhtymä myi osakkeensa sekä Tallink-yhtiöstä että M/S Tallinkista ESCO:lle. Tällä kertaa muut yhtiöt panivat toimeen oman tuottoisan Helsinki–Tallinna-liikenteen, näin teki muun muassa Estonian New Line, jonka omisti tallinnalainen Inreko. ESCO ja Inreko eivät nähneet keskinäisessä kilpailussa järkeä, ja tammikuussa 1994 Inreko Laeva AS yhdistettiin AS Ermineen. Tallink jäi markkinointinimeksi yhtiön laivoille.
Myöhemmin samana vuonna Inreko osti M/S Nord Estonia -laivan Estlinelta, joka oli ESCO:n ja ruotsalaisen Nordström & Thulin Ab:n tytäryhtiö. Laiva nimettiin uudelleen M/S Vana Tallinnaksi ja asetettiin Tallinkin Helsinki–Tallinna-liikenteeseen. Inreko toi laivojen seuraksi kaksi nopeaa kantosiipialusta. H/S Liisan ja H/S Lauran, jotka palvelivat Tallink Express -nimen alla. Vuonna 1994 Tallink yritti myös ensi kerran liikennettä Virosta Saksaan kahdella vuokratulla autolautalla M/S Balanga Queenilla ja M/S Ambassador II:lla, jotka asetettiin reitille Helsinki–Tallinna–Travemünde.
Syyskuussa 1994 AS Erminen toiminta jaettiin kahdeksi yhtiöksi, toinen huolehti Saksan liikenteestä, joka pian lopetettiin, ja toinen, AS Hansatee, otti huolehtiakseen Helsinki–Tallinna-liikenteestä ja Tallinkin nimestä. ESCO oli selvästi hallitseva osakas Hansateessa, sillä se omisti 45 prosenttia osakkeista, kun taas Inreko omisti vain 12,75 prosenttia loppujen 42,25 prosentin kuuluessa virolaiselle Ühispankille.
Vuonna 1995 Hansatee toi ensimmäisen suuren autolautan Helsinki–Tallinna-liikenteeseen, kun se vuokrasi M/S Mare Balticumin Estlinelta ja nimesi sen uudelleen M/S Meloodiaksi. ESCO:n ja Inrekon välisten kiistojen seurauksena (merkittävin oli M/S Vana Tallinnan vuokrahintakiista) Inreko myi osakkeensa AS Hansateesta ESCO:lle joulukuussa 1996. Samaan aikaan Inreko myi Tallink Express -kantosiipialukset virolaiselle Linda Linelle, ja alkoi liikennöidä Vana Tallinn -laivalla Helsinki–Tallinna väliä nimellä TH Ferries.thumb|M/S Victoria IToinen suuri autolautta tuotiin Tallinkin liikenteeseen 1997, kun yhtiö vuokrasi M/S Normandyn Stena Linelta. Korvatakseen myymänsä kantosiipialukset Hansatee osti toukokuussa 1997 uuden katamaraanin, joka nimettiin M/S Tallink Expressiksi. Tähän aikaan oli selvää, että Helsinki–Tallinna-liikenteeseen tarvittiin kaksi suurta autolauttaa, ja kun Normandyn vuokra-aika päättyi joulukuussa 1997, Tallink osti Stena Linelta M/S Lion Kingin, joka saapui liikenteeseen helmikuussa 1998 nimenään M/S Fantaasia. Saman vuoden heinäkuussa Tallink osti rahtilaiva M/S Kapellan, joka avasi reitin Paldiski–Kapellskär, joka oli Tallinkin ensimmäinen reitti Ruotsiin. Lokakuussa 1997 myytiin M/S Tallink, joka ei enää täyttänyt silloisia turvallisuusmääräyksiä. Kaksi kuukautta myöhemmin Hansatee osti ensimmäisen autoja kuljettavan pika-aluksensa, HSC Tallink AutoExpressin.thumb|M/S Superstar
2000–2005
Vuonna 2000 ESCO:sta oli tullut Estlinen ainoa omistaja, ja joulukuussa 2000 Estlinen kaksi lauttaa M/S Regina Baltica ja M/S Baltic Kristina vuokrattiin Hansateelle. Samalla Tallinnan ja Tukholman välistä reittiä alettiin markkinoida osana Tallinkia. Muutamaa kuukautta aiemmin, elokuussa 2000, Hansatee oli tilannut ensimmäisen uudisrakennuksensa suomalaiselta Aker Finnyards -telakalta. Kesäkuussa 2001 Tallink osti HSC Tallink AutoExpress 2:n, vaikka seuraavassa kuussa Estline julistettiin konkurssiin.
Vuonna 2002 AS Hansatee muutti nimensä AS Tallink Gruppiksi, ja saman vuoden toukokuussa yhtiölle luovutettiin uusi 2 500 matkustajaa kuljettava risteilylautta M/S Romantika, joka asetettiin Helsingin ja Tallinnan väliseen liikenteeseen. Saman vuoden marraskuussa vanha M/S Georg Ots myytiin Venäjän hallitukselle. Vuonna 2004 kolme uutta laivaa liitettiin Tallinkin laivastoon, HSC Tallink AutoExpress 3, HSC Tallink AutoExpress 4 ja Romantikan sisaralus M/S Victoria I. Se asetettiin Tallinna–Tukholma-reitille korvaamaan M/S Fantaasia, joka samalla aloitti uuden reitin Helsinki–Tallinna–Pietari. Tämä reitti osoittautui kuitenkin kannattamattomaksi ja lopetettiin tammikuussa 2005. Myöhemmin samana vuonna Tallink tilasi sisaraluksen M/S Galaxylle ja nopean aluksen, M/S Starin Aker Finnyardsilta. Samoin tilattiin M/S Superstar italialaiselta Fincantieri-telakalta. Samana vuonna, 9. joulukuuta, Tallink listattiin Tallinnan pörssiin.
Nisáki
Nisáki (, ”Pikkusaari”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Tallink
2006–2007
Vuonna 2006 Tallink hankki Superfast Ferries -yhtiön Itämeren liikenteen ja avasi reitin Riian ja Tukholman välillä M/S Fantaasialla, joka muutaman kuukauden kuluttua korvattiin M/S Regina Balticalla. Samana vuonna se otti vastaan uuden M/S Galaxyn, joka korvasi Romantikan Helsinki–Tallinna-reitillä; Romantika siirtyi Tallinna–Tukholma-reitille. Muutamaa kuukautta myöhemmin Tallink osti kilpailijansa Silja Linen Sea Containers -yhtiöltä. Lokakuussa 2006 yhtiö ilmaisi kiinnostuksensa tehdä tarjous liikennöimisestä autolautoilla valtion avustamilla reiteillä Gotlannin ja Ruotsin mannermaan välillä vuosiksi 2009–2015.
Vuoden 2007 alusta aiemmat Superfast-laivat siirrettiin Tallinkin nimen alle ja niiden reitiksi vaihtui Tallinna–Helsinki–Rostock. Samaan aikaan M/S Meloodia vuokrattiin Baleaareille Espanjaan kymmeneksi kuukaudeksi. Huhtikuussa 2007 yhtiö tilasi kolmannen Galaxy-luokan risteilylautan Aker Yardsilta.
Tallink AutoExpress
thumb|M/S Star pienoiskuva|M/S Isabelle Kesäaikaan Tallinkilla oli käytössä neljä nopeaa pika-alusta, AutoExpressiä, ja päivittäin Helsinki–Tallinna-reitillä oli kymmenkunta edestakaista vuoroa. Ylitysaika oli tunti neljäkymmentä minuuttia.
Saadakseen nopean ja tuulisemmassakin säässä sujuvan liikennöinnin Tallinnaan ympäri vuoden, Tallink rakennutti itselleen kaksi suurta nopeaa alusta AutoExpressien korvaajiksi. HSC Tallink AutoExpress myytiin vuonna 2006 Espanjaan, vuonna 2007 HSC Tallink AutoExpress 3 myytiin Jordaniaan ja HSC Tallink AutoExpress 4 puolestaan Kreikkaan. Myöhemmin samana vuonna HSC Tallink AutoExpress 2 vuokrattiin Venezuelaan vuoteen 2009 asti, jonka jälkeen kyseinen varustamo osti aluksen itselleen.
2008–2010
Maaliskuussa 2008 varustamo kertoi aloittavansa 30 henkilön irtisanomiset varustamon taloushallinnosta ja kirjanpidosta Turun toimipisteessä. Varustamolle jäi Turkuun tietohallinto, terminaali ja cargo. Tallink Silja kertoi työllistävänsä irtisanomisten jälkeen Turussa satakunta työntekijää. Myöhemmin maaliskuussa 2008 yhtiön varausjärjestelmästä löytyi ohjelmistovirhe, jonka seurauksena asiakkaat saivat tahtomattaan satunnaisen käyttäjän yhteystietoja.
8. huhtikuuta 2008 varustamolle luovutettiin toinen nopeakulkuinen autolautta Helsingin ja Tallinnan väliseen liikenteeseen. Uusi, Italiassa rakennettu M/S Superstar alkoi edellisenä vuonna luovutetun M/S Starin ohella liikennöidä kahden tunnin mittaista reittiä Suomenlahden halki. Superstarin säännöllinen liikenne alkoi 21. huhtikuuta 2008. Huhtikuussa 2008 Tallink ilmoitti ostaneensa Pirita Top Spa -hotellin hieman Tallinnan keskustan ulkopuolelta. Hotellin nimi pysyi samana, mutta Tallink alkoi myydä sitä oman Tallink Hotels -hotelliketjunsa alaisena. Syyskuussa 2008 Tallink Hotels -ketju sai uuden lisäyksen, kun Tallinnan keskustassa sijainnut Reval Inn Tallinn -hotelli siirtyi Tallink Hotelsin alaisuuteen uudella nimellä Tallink Express Hotel.
Tallinkin taksitoiminta Tallinnassa alkoi 26. toukokuuta 2008. Yhtiön mukaan se teki uuden aluevaltauksen parantaakseen taksitoiminnan laatua kaupungissa. Alussa reilut 50 uutta keltaista taksia noudattivat kaikki yhtenäistä Tallink Takso -brändiä, kuljettajien työasusteet mukaan lukien. Kuljettajia on koulutettu asiakaspalvelutaidoissa. Syksyllä 2008 autojen lukumäärä nousi sataan taksiin.
10. heinäkuuta 2008 luovutettiin varustamolle risteilylautta M/S Baltic Princess. Viisi päivää myöhemmin Baltic Princess aloitti risteilyliikenteen Helsingin ja Tallinnan välillä, korvaten sillä noin kahden vuoden ajan toimineen Galaxyn. Myöhemmin loppukesästä Tallinkin ja Viron merimiesten liiton EMSAn kiistat jännittyivät tunnin mittaiseksi varoituslakoksi, joka toteutettiin 4. elokuuta. Tallinkin työntekijöiden ja EMSAn vaateena oli uusi työehtosopimus, joka sisältäisi tuntuvan palkankorotuksen työntekijöille. Loppuvuodesta 2008 huhuttiin Viron lehdistössä Tallinkin hankkivan Viron kansallisen lentoyhtiö Estonian Airin omistukseensa, mutta Tallink kiisti väitteet.
Huhtikuussa 2007 Aker Yardsilta tilattu alus, joka sai nimekseen M/S Baltic Queen, luovutettiin STX Europen Rauman telakalta 16. huhtikuuta 2009 Tallink High Speed Line Ltd -yhtiölle. Baltic Queenin reitiksi tuli Tallinna–Maarianhamina–Tukholman. Aloitettuaan liikenteen 24. huhtikuuta 2009 se korvasi linjalla jatkavan Victoria I:n silloisen linjaparin, Romantikan. Baltic Queen oli uudisrakennusohjelman viimeinen alus, jonka jälkeen Tallinkin johto ilmoitti seuraavan tehtävän olevan kannattavuuden parantaminen. Romantika siirrettiin myöhemmin Riian-linjalle. Romantikan liikenteen alkaessa 8. toukokuuta. M/S Silja Festivalin aiempi linjapari Regina Baltica makuutettiin Riiassa.
Susanna Agnelli
pienoiskuva|Susanna Agnelli Susanna Agnelli (24. huhtikuuta 1922 Torino, Italia – 15. toukokuuta 2009 Rooma, Italia) oli italialainen poliitikko.
Tallink
2010–
Keväällä 2010 Tallink Hotels -ketju laajeni Riikaan, jossa se avasi kaupungin keskustassa 15. huhtikuuta 2010 uuden Tallink Hotel Rigan. Euroopan tuhkapilvikaaoksen velloessa huhtikuun lopulla 2010, käynnistettiin uudelleen jo liki neljä kuukautta hiljaiseloa elänyt Rostockin-linja.
Camilla Amado
Camilla de Hollanda Amado, (taiteilijanimeltään Camilla Amado; 7. elokuuta 1938 – 6. kesäkuuta 2021), oli brasilialainen näyttelijä ja opettaja. Hän oli Henriette Amadon ja televisioasema Televisão Educativan perustajan Gilson Amadon tytär. Hänen kaukainen sukulaisensa oli kirjailija Jorge Amado.
Tallink
2010–
Marraskuussa 2012 Tallink ilmoitti vaihtavansa Silja Europan ja Baltic Princessin reittejä keskenään. Silja Europa aloitti Helsinki-Tallinna-reitillä 23. tammikuuta 2013 ja Baltic Princess Turku-Tukholma reitillä 1. helmikuuta 2013. Tallinkin mukaan laivanvaihdon päällimmäisenä syynä oli Baltic Princess -laivan pienempi polttoaineenkulutus verrattuna Silja Europaan.
Susanna Agnelli
Agnelli valittiin vuonna 1976 Italian parlamenttiin republikaanipuolueesta ja vuonna 1983 senaatin jäseneksi. Hän istui vuosina 1979–1981 Euroopan parlamentissa.
Tallink
2010–
Huhtikuussa 2013 Tallink ilmoitti ostaneensa M/S Isabellan kilpailijaltaan Viking Lineltä. Alus nimettiin uudelleen Isabelleksi ja se korvasi M/S Silja Festivalin Tukholma–Riika-reitillä. Silja Festival vuokrattiin Kanadaan keväällä 2014 ja myytiin Italiaan keväällä 2015.
Camilla Amado
Amado debytoi elokuvissa 1970-luvulla. Hän esiintyi muun muassa Arnaldo Jaborin vuonna 1975 ohjaamassa elokuvassa O Casamento, joka perustuu kirjailija Nelson Rodriguesin samannimiseen teokseen. Amado palkittiin Kikito Gold -palkinnolla parhaasta naissivuosasta ja tuomariston erikoispalkinnolla Gramado Festivaaleilla.
Tallink
2010–
Heinäkuussa 2014 Tallink ilmoitti vuokraavansa Silja Europan Bridgemans Services Ltd -yritykselle Australiaan majoituslaivaksi 7. elokuuta 2014 alkaen. Tallink yritti myydä Silja Europaa koko vuokrauksen ajan, mutta epäonnistui. Laivan vuokrasopimus päättyi 30. joulukuuta 2015.
Joulukuussa 2014 Tallink ilmoitti tilaavansa Meyer Turun telakalta uuden matkustaja-autolautan vuodeksi 2017.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2004
Ateenan vuoden 2004 kesäolympialaisissa järjestettiin yleisurheilussa 46 kilpailutapahtumaa. Kilpailut käytiin pääasiassa vuonna 1982 valmistuneella Olympiastadionilla lukuun ottamatta kuulantyöntökilpailuita, jotka käytiin antiikin perinteitä kunnioittaen Olympian lehdossa, sekä katureiteillä käytyjä kävely- ja maratonjuoksukilpailuita. Maratonin lähtöpaikka oli Marathónasin kaupungissa ja maaliintulo Panathinaïkó-stadionilla, vuoden 1896 kesäolympialaisten päänäyttämöllä.
Miehet
Annusin hylkäyksen jälkeen toiselle sijalle nousi valkovenäläinen Ivan Tsih’an (79,81). Tsih’anin suoritys hylättiin myöhemmin kun KOK vuonna 2012 tutki uudelleen Ateenan olympialaisten säilöttyjä dopingnäytteitä ja Tsih’anin dopingnäytteessä oli merkkejä dopingin käytöstä. KOK ei ole virallisesti jakanut hopea- ja pronssimitalia uudelleen. Apak on palauttanut pronssimitalinsa KOK:lle vuonna 2012.
Tallink
2010–
Silja Europa palasi takaisin Suomeen 8. helmikuuta 2016 ja aloitti uudelleen liikennöinnin Helsinki–Tallinna-välillä 13. maaliskuuta 2016. Lokakuussa 2016 Tallink ilmoitti investoivansa 16 miljoonaa euroa Silja Europa -laivan korjauksiin ja uudistuksiin, jotka valmistuivat 12. joulukuuta 2016. Baltic Queen siirtyi takaisin Tukholman–Tallinnan reitille 13. joulukuuta 2016.
Uusi alus, jonka Tallink oli tilannut 2014, valmistui aikataulussa vuoden 2017 alussa, ja se asetettiin Helsinki–Tallinna-reitille M/S Superstarin tilalle, jonka Tallink oli myynyt jo vuonna 2015, mutta vuokrannut siihen asti kunnes uusi alus, joka sai nimekseen M/S Megastar valmistui telakalta. Tallinkilla oli optio myös Megastarin sisaraluksesta, mutta jätti sen käyttämättä. Yhtenä mahdollisena syynä pidetään sitä, että Tallink ei saanut myytyä M/S Silja Europaa.
Yhtiö allekirjoitti lokakuussa 2018 sopimuksen uudesta pika-aluksesta. Alus rakennettiin Rauman telakalla ja sen oli tarkoitus aloittaa liikennöinti loppuvuodesta 2020. Aluksen luovutus viivästyi kuitenkin pahoin, ja M/S MyStar aloitti liikennöinnin joulukuussa 2022.
Helmikuussa 2020 Tallink ilmoitti rakentavansa yhdessä Tallinnan kaupungin kanssa Tallinnan Linnahallista uuden matkustajasataman aluksilleen. Sen yhteyteen rakennetaan myös kokous- ja kongressikeskus, hotelli ja kauppakeskus. Tallinnan kaupunki omistaa yhteisyrityksestä 34 prosenttia, Tallink-konserni 33 prosenttia ja Infortar 33 prosenttia. Hankkeen kokonaiskustannuksiksi arvioidaan noin 300 miljoonaa euroa. Pääsiäisenä, 11. huhtikuuta 2020 matkustajaliikenne Suomen ja Viron, Suomen ja Saksan, sekä Suomen ja Ruotsin välillä keskeytettiin kokonaan koronaviruspandemian vuoksi.
Camilla Amado
Amado oli naimisissa näyttelijä Stepan Nercessianin kanssa neljätoista vuotta.
Susanna Agnelli
Agnelli toimi vuosina 1995–1996 Italian ulkoministerinä. Häntä edelsi Antonio Martino ja seurasi Lamberto Dini. Hän jakoi aikansa New Yorkin ja Italian välillä.
Agnellin omaelämäkerta Vestivamo alla marinara oli bestseller Italiassa sen ilmestyttyä vuonna 1975.
Valvasone Arzene
Valvasone Arzene on kunta Italiassa Friuli-Venezia Giulian alueella olevassa Pordenonen maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2015, kun kaksi kuntaa, Valvasone (2 195 asukasta) ja Arzene (1 807), yhdistyivät muodostaen Valvasone Arzenen kunnan.
Historia
Valvasone on kasvanut linnan (Castello di Valvasone) ympärille. Linnan tunnettu historia ulottuu 1200-luvun puoleen väliin saakka, jolloin sitä rakennettiin Aquileian patriarkan Gregorio da Montelongon käskystä. Vuonna 1363 Itävallan herttua Rudolf IV poltti linnan ja sitä ympäröivän kylän sotiessaan silloisen Aquileian patriarkan kanssa. Nykyinen linna on pääosin vuodelta 1518. Linnan edessä olevalla Piazza Castellon aukiolla on 1600-luvulta peräisin oleva kaivo. Toinen tärkeä aukio Valvasonessa on Piazza Libertà, jonka vierellä sijaitsee kirkko Chiesa del Santissimo Corpo di Cristo. Kirkko on rakennettu vuosina 1449–1454.
Rutherford’s Farmin taistelu
Rutherford's Farmin taistelu oli Virginiassa 20. heinäkuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa olivat vastakkain Unionin prikaatikenraali William W. Averell ja Konfederaation kenraalimajuri Stephen Dodson Ramseur. Taistelu päättyi Unionin voittoon.
Tapahtumien kulku
20. heinäkuuta Stephen Dodson Ramseurin komentama divisioona oli Rutherfordin ja Carterin maatilojen luona Virginiassa, kun William W. Averellin johtama divisioona hyökkäsi yllättäen heidän kimppuunsa. Unionilla oli taistelussa noin 2 350 miestä, Konfederaatiolla taas noin 3 300. Hyökkäyksen seurauksena Ramseur päätti vetäytyä kohti Winchesteria. Averellin joukot saivat hyökkäyksen yhteydessä haltuunsa neljä Ramseurin tykkiä ja lähes 300 sotavankia. Yhteensä osapuolet menettivät taistelussa noin 1 1000 miestä.
Laken piirikunta (Illinois)
Piirikunta perustettiin 1. maaliskuuta 1839.
Väestö
Piirikunnan asukkaista 60,9 prosenttia on valkoisia, 20,72 prosenttia latinalaisamerikkalaisia, 8 prosenttia aasialaisia ja 6,35 prosenttia afroamerikkalaisia. 30 prosenttia puhuvat myös muita kieliä kuin englantia. 90,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 38,5 vuotta.
Stephanie Jones
Stephanie Jones voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Spasskaja-torni
Spasskaja-torni (, "Vapahtajan torni") on Punaisen torin laidalla sijaitseva Moskovan Kremlin torni, jossa on Kremliin johtava portti. Se on 71 metriä korkea punaisen tähden kärkeen asti ja Kremlin toiseksi korkein torni Iivana Suuren kellotornin jälkeen. vasen|pienoiskuva|178x178px|Restauroitu Smolenskin Vapahtajan ikoni Kremlin portin yläpuolella Tornin rakennutti Iivana III vuonna 1491 lombardialaisen kuvanveistäjä ja arkkitehti Pietro Antonio Solarin (Pjotr Friazin) suunnitelmien mukaan. Vuoteen 1658 asti sen nimi oli Frolovskaja-torni Kremlissä aiemmin sijainneen Pyhien marttyyrien Frolin ja Laureuksen -kirkon mukaan.
Nykyinen nimi tulee kahdesta ikonista, jotka asetettiin tsaari Aleksei Mihailovitšin käskystä Kremlin porttien yläpuolelle vuonna 1648. Käsittätehty Vapahtajan ( 'Spas Nerukotvorni') ikoni portin sisäpuolella poistettiin vuonna 1917 ja on sittemmin kadonnut. Portin ulkopuolella molemmin puolin oli myös kaksi pientä ikoneille omistettua Smolenskaja ja Spasskaja kappelia, jotka purettiin vuonna 1925. Jäljellä oleva Smolenskin Vapahtajan ikoni (Spas Smolenski) peitettiin laastilla rapatulla verkolla vuonna 1937, mutta restauroitiin ja paljastettiin uudelleen vuonna 2010.
Spasskaja-torni oli ensimmäinen Kremlin kahdestakymmenestä tornista, jonka arkkitehdit Bažen Ogurtsov ja skotlantilainen arkkitehti ja kelloseppä Christopher Galloway suunnittelivat aumakattoiseksi vuosina 1624-1625.
Kellotaulun halkaisija on kuusi metriä. Tornin alkuperäinen kello valettiin vuosien 1491 ja 1585 välisenä aikana. Se tunnetaan myös yhtenä Kremlin kelloista (ven. Кремлёвские куранты, Kremljovskije kuranty). Kremlin kellot soittavat tasatunnein virallista Moskovan aikaa. Jo vuonna 1707 hollantilainen kellokoneisto soitti O du lieber Augustin-sävelmää. Sen jälkeen koneisto uusittiin kahdesti ja sävelmät vaihtuivat. Vuodesta 1918/1920 lähtien ne soittivat puolelta päivin Kansainvälisen ja vuodesta 1996 lähtien sävelmiä kuten Unohtumaton ilta ja vuodesta 2000 lähtien Venäjän kansallislaulun. pienoiskuva|Spasskaja-tornin Kremlin sisäpuoleinen portti, Käsittätehty Vapahtajan ikoni, 1900-luvun alku. |200x200px vasen|pienoiskuva|200x200px|Smolenskin Vapahtaja ikonin uudelleenvihkimys Kremlin portilla vuonna 2010. vasen|pienoiskuva|Spasskaja-torni iltavalaistuksessa vuonna 2015.|318x318px Spasskaja-tornin portin lävitse ei saanut mennä ratsain hevosen selässä eikä hattu päässä, Vapahtajan lampukalla valaistua ikonia tuli kunnioittaa ja tätä määräystä valvottiin vuodesta 1658 lähtien rangaistuksen uhalla. Porttia käytettiin ulkomaisten arvohenkilöiden vastaanottamiseen ja Punaisella torilla pidetyissä virallisissa seremonioissa ja kulkueissa. Tornin huipulla sijaitsi 1600-luvun puolesta välistä lähtien Venäjän kaksoiskotkavakuuna aiheinen kullattu veistos, joka vuonna 1935 korvattiin tähdellä ja vuonna 1937 sähkövalaistulla, pyörivällä punaisella tähdellä. Punatähti korjattiin vuonna 2015 ja varustettiin aiemman 5 000 W hehkulamppujen sijaan led-lampuilla.
IOANNES VASILII DEI GRATIA MAGNUS DUX VOLODIMERIÆ, MOSCOVIÆ, NOVOGARDIÆ, TFERIÆ, PLESCOVIÆ, VETICIÆ, ONGARIÆ, PERMIÆ, BUOLGARIÆ ET ALIAS TOTIUSQUE RAXIE DOMINUS, ANNO 30 IMPERII SUI HAS TURRES CONDERE FECIT ET STATUIT PETRUS ANTONIUS SOLARIUS MEDIOLANENSIS ANNO NATIVIT ATIS DOMINI 1491 KALENDIS MARTIIS IUSSIT PONERE.
''Ivan Vasilijevitš, Jumalan armosta Vladimirin, Moskovan, Novgorodin, Tverin, Pihkovan, Vjatkan, Jugran, Permin, Bulgarin ja muista syistä koko Rusin suuriruhtinas, hänen hallintonsa 30. vuosi, nämä tornit teki Pietro Antonio Solarin Milanosta maaliskuun ensimmäisenä päivänä, Herran vuonna 1491.''
Novy-Chevrières
Saint-Pierren kirkko on alkujaan Rethelin kreivin vuonna 1097 perustaman benediktiiniläisluostarin kirkko. Luostaria ei ole enää olemassa. Kirkon 44 metriä korkea laiva suurine tukipylväineen tekevät siitä maisemaa hallitsevan rakennuksen. Näyttäviä kirkon urkuja koristaa kaksi trumpettia soittavaa enkeliä.
Desperado (yhtye)
Desperado oli yhdysvaltalainen rockmusiikkia esittänyt yhtye, jonka laulaja Dee Snider perusti vuonna 1988. Sniderin ohella yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muodostivat kitaristi Bernie Tormé, basisti Marc Russell ja rumpali Clive Burr. Yhtye nauhoitti ensimmäisen studioalbuminsa Bloodied, but Unbowed vuonna 1988 ja levy-yhtiö Elektra Recordsin oli määrä julkaista albumi piakkoin sen valmistumisen jälkeen, mutta sen sijaan yhtiö jätti albumin julkaisematta. Albumi julkaistiin virallisesti ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1996 levy-yhtiö Destroyer Recordsin avustuksella kahdella uudella kappaleella vahvistettuna.
Kaarle Seitola
Kaarle Kustaa Seitola (6. tammikuuta 1928 Käkisalmi – 20. maaliskuuta 1997 Kotka ) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja nuortenkirjailija.
Desperado (yhtye)
Bloodied, but Unbowed julkaistiin alkuperäisessä muodossaan, 11 kappaleen mittaisena, vuonna 2006 nimellä Ace. Ennen albumin virallista julkaisua se oli levinnyt jo vuosia epävirallisena bootleg-nauhoitteena.
Kaarle Seitola
Seitola pääsi ylioppilaaksi 1948 ja valmistui 1954 opettajaksi Helsingin opettajakorkeakoulusta. Hän kävi myös Merisotakoulun 1955. Seitola toimi opettajana Sippolassa 1951–1952, Elimäellä 1955–1962 ja vuodesta 1962 alkaen Kotkassa.
Heikki Niskakangas
thumb|250px|Heikki Niskakangas heinäkuussa 2016. Heikki Niskakangas (s. 19. helmikuuta 1948 Rautio) on ollut Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun vero-oikeuden professori ja on yksi Suomen johtavista verotuksen asiantuntijoista. Niskakangas jäi eläkkeelle kesällä 2015.
Elämä
Koulutukseltaan Niskakangas on oikeustieteen tohtori ja kauppatieteiden maisteri.
Desperado (yhtye)
Yhtye ei ole enää aktiivinen. Rumpali Clive Burr sairastui 2000-luvun alussa MS-tautiin, johon hän kuoli vuoden 2013 keväällä. Dee Snider vaikuttaa tätä nykyä paluun tehneen Twisted Sisterin laulajana, Bernie Tormé sooloartistina ja säveltäjänä ja Marc Russell on levyttänyt sooloartistina.
Heikki Niskakangas
Elämä
Niskakangas on osallistunut myös lainvalmisteluun muun muassa Yritysverotuksen kehittämistyöryhmä 2005:ssä. Hän on Suomen Keskustan johtavia veroasiantuntijoita ja ollut puolueen rivijäsen vuodesta 1964. Puolueen entinen puheenjohtaja ja pääministeri, kansanedustaja Juha Sipilä on hänen serkkunsa.
Luottamustehtävät
Niskakangas on Alexandria Pankkiiriliikkeen hallituksen puheenjohtaja.
Chris Massoglia
Chris Massoglia (s. 29. maaliskuuta 1992 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli pääosaa elokuvassa Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika ja Elliot Plummia elokuvassa A Plumm Summer. Hänet tunnetaan myös nimillä Chris J. Kelly ja Chris Kelly.
Tausta
Chris Massoglia syntyi Minneapolisissa, Minnesotassa. Hänen vanhempansa ovat Christopher ja Karen Massoglia. Hänen isänsä on kiropraktikko ja äiti kotiäiti. Hänen vanhempansa ovat kristittyjä republikaaneja. Massoglia oli kotiopetuksessa äitinsä johdolla. Hän harrasti samalla myös jujutsua, pianon soittoa, hip hop -tanssia, ratsastusta ja baseballia.
Vuonna 2009 Massoglian perhe kieltäytyi muuttamasta Hollywoodiin, sillä heidän mielestään oli parempi asua Minneapoliksessa, vaikka hänen ammattinsa vaatikin paljon matkustelua.
Elokuvaura
Massoglia aloitti osallistumalla akatemian tanssikouluun kotikaupungissaan Minneapoliksessa ja pääsi televisiomainokseen lähettämällä koe-esiintymiseen kotitekoisen nauhan. Hänen ensimmäisiä työpaikkojaan olivat Target, Marshall Field's, Pepsi Co. ja Best Buy.