cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urheilusukeltajat
Seuran historia
Sukelluksen alkuvuosina Suomessa Urheilusukeltajat ry oli Urheilusukeltajain Liiton ainoa jäsenseura. Molempia järjestöjä johtivat samat aktiivisukeltajat ja järjestöjen johtokunnat olivat lähes samanlaisia. Alkuvaiheessa ei myöskään tehty suurta eroa liiton ja sen ainoan seuran välillä. Esimerkiksi vuonna 1961 seuran ja liiton osoitteetkin olivat samoja.
Julkisuustempaukset 1957
22.5.1957 Urheilusukeltajat ry järjesti vedenalaisen kokouksen Helsingin Uimastadionin hyppyaltaan pohjassa, ja Janssonin ottama kuva tilaisuudesta julkaistiin suuressa koossa Ilta-Sanomien etusivulla.
Syyskuussa 1957 oli Jacques-Yves Cousteau'n Oscarin voittaneen elokuvan Hiljainen maailma ensi-ilta Kinopalatsissa. Seura oli tehnyt sopimuksen teatterin kanssa ja seuralaiset kävelivät teatterin läheisyydessä ajelivat skootterilla ympäri Helsinkiä mainostaen filmiä sukelluspuvuissaan. Urheilusukeltajat muodostivat sukelluspuvuissaan kunniakujan Kinopalatsin eteen, kun presidentin rouva Sylvi Kekkonen saapui näytökseen. Janssonin kuvat tempauksesta saivat Suomen lehdistössä huomattavaa julkisuutta.
Tiedotustoiminnan historia
Seura julkaisi Barracuda-lehteä kaksi numeroa vuosina 1956–1957 ja Urheilusukeltaja-lehteä viisi numeroa vuosina 1958–1961. Lehti oli suunnattu myös ulkomaalaisille ja siinä oli usein artikkeleista lyhennelmä englanniksi, joskus myös ranskaksi. Lehdissä julkaistiin artikkeleita sukeltamisen fysiologisista perusteista, sukelluslaitteiden toiminnasta, hylyistä Suomesta ja ulkomailta, sukelluskoulutuksesta, va-valokuvauksesta, ensiavusta ja sukellusturvallisuudesta. Lisäksi seura julkaisi aika useita pienimuotoisia kiertokirjeitä joka vuosi lähinnä seuran sisäisen logistiikan tiedottamiseksi.
Vuonna 1962 Urheilusukeltajain liitto halusi ottaa lehden julkaisemisen haltuunsa ja julkaisikin sitten Urheilusukeltaja n:o 8 itse. Tämä numero sisälsi artikkeleita suomen, ruotsin ja englannin kielellä. Se oli 42-sivuinen ja painettu laadukkaalle kiiltävälle paperille. Liiton taloudelliset ja henkiset toimitusresurssit loppuivat tähän ja lehden julkaisuoikeudet palautettiin takaisin Urheilusukeltajat ry:lle.
Tämän jälkeen vuosina 1963–1968 Purje ja Moottori -lehdestä tuli myös urheilusukelluksen äänitorvi, niin Urheilusukeltajat ry:lle kuin Urheilusukeltajain Liitollekin. Seuran oman lehden asemesta sukellusta käsittelevät artikkelit julkaistiin Purje ja Moottori -lehdessä. Siellä julkaistiin osina muun muassa Urheilusukelluksen aakkoset vuosina 1964–1965, joita laativat Ora Patoharju ja muut. Toki lehdessä julkaistiin myös muiden sukellusseurojen jäsenten artikkeleita. Sukellusaiheisten artikkeleiden julkaisu jatkui lehdessä ainakin vielä vuoteen 1970 asti.
Urheilusukeltajat ry aloitti Urheilusukeltajan julkaisemisen taas itse vuonna 1969, kun omien artikkeleiden julkaiseminen Purje ja Moottori -lehdessä alkoi olla vaikeaa. Seura julkaisi Urheilusukeltajaa vuoteen 1973 asti.
Vuonna 1973 Urheilusukeltaja-lehden toimitus siirtyi takaisin Urheilusukeltajain Liitolle, joka alkoi nyt julkaisemaan sitä säännöllisesti. Vuonna 1994 lehden nimeksi tuli ytimekkäämpi Sukeltaja. Kymmenen vuotta myöhemmin (2004) Urheilusukeltajain Liitto muutti myös oman nimensä modernimpaan muotoon Sukeltajaliitto.
Nykyinen toiminta
Vuonna 2013 Urheilusukeltajat ry oli pääkaupunkiseudun suurin sukellusseura ja siinä oli 523 jäsentä. Seuralla on aktiivista sukellustoimintaa kesäisin omalla tukialuksellaan. Sukelluskohteina ovat lähinnä Suomenlahden hylyt. Retkiä tehdään arki-iltoina ja viikonloppuisin noin 3–4 kertaa viikossa. Seuran vuosittainen päätapahtuma on jo 1950-luvulta lähtien ollut kesäleiri, johon osallistuu 50–100 sukeltajaa.
Seurassa harrastetaan niin tavanomaista urheilusukellusta paineilmalla ja nitroksilla kuin myös tekniikkasukellusta nitroksilla, trimiksillä tai puolisuljetun kierron laitteillakin. Seuran järjestämissä sukellustapahtumissa sukelluksia valvoo sukellusvanhin ja sukelluksista pidetään pöytäkirjaa. Seuralla on oma täyttöpaikka paineilman, nitroksin, hapen ja trimiksin täyttöön.
Seuralla on hyvin aktiivinen koulutustoiminta, kattaen kaikki tärkeimmät CMAS tai NAUI sukelluskortit niin harrastajille kuin kouluttajillekin. Seuraan voi myös vapaasti liittyä kaupallisen PADI-järjestön kouluttamat sukeltajat. Seura on aktiivisesti osallistunut koulutustoiminnan kehittämiseen Sukeltajaliiton kanssa. Seuran ensiapukoulutus on Divers Alert Network'in (DAN) koulutusjärjestelmän mukaista.
Seuralla on ollut historiansa aikana kahdeksan isompaa venettä. Nykyinen (2014) tukialus on Räpylä 8, joka on 16–20 sukeltajaa kuljettava 10-metrinen Kulkuri 34. Lisäksi seuralla on lähitoimintaa varten nopeampi Master 540 -tyyppinen yhteysvene Norppa, johon mahtuu 4–5 sukeltajaa.
Seura järjestää nuorisotoimintaa kuuteille (3–6-vuotiaat), pikkunorpille (7–10-vuotiaat), norpille (10–13-vuotiaat) ja US Sealseille (yli 13-vuotiaat hylkeet). Seura järjestää nuorisolle snorkkelikursseja ja JuniorScuba-sukelluskursseja. JuniorScuba-kurssilla on mukana vain (yli 12-vuotiaita) nuoria, mutta sen sisältö on samanlainen aikuisten perussukelluskurssin (CMAS P1) kanssa.
Seuran joukkueet pelaavat uppopalloa nuorten SM-sarjoissa. Vuonna 2013 seuran joukkueet voittivat sekä A- että B-nuorten Suomen mestaruudet.
Seuran tiedotus tapahtuu pääosin verkossa. Seuran verkkosivustolta löytyy kaikki yleinen tiedotus, kuten esimerkiksi seuran yleinen esittely uusille jäsenille, nuorisotoiminta ja sukelluskurssien aikataulut. Sieltä löytyy liki täydellinen arkisto seuran toiminnasta 1956 lähtien. Sivuston kautta seuralaiset voivat vaihtaa mielipiteitä keskenään ja ilmoittautua sukellusretkille tai muihin tapahtumiin. Seuralla on Facebook-ryhmä julkiseen keskusteluun seuraa tai sukeltamista yleensä käsittelevistä asioista.
Seura julkaisee edelleen toimitettua ja arkistoitavaa jäsentiedotetta (Urheilusukeltajat-lehden jatkumo seuran sisäisessä tiedottamisessa), jossa julkaistaan seuralaisten artikkeleita mm. sukelluskohteista, hylyistä, tekniikkasukelluksesta, koulutustarjonnasta ja nuorisotoiminnasta.
Yksi lensi yli käenpesän (romaani)
Yksi lensi yli käenpesän (, 1962) on yhdysvaltalaisen Ken Keseyn romaani, joka sijoittuu mielisairaalaympäristöön. Teosta on pidetty maailman vaikutusvaltaisimpana mielisairaalasatiirina. Sen pohjalta tunnetaan myös Miloš Formanin ohjaama elokuva.
Vastamainos
Vastamainos on mainoksia parodisoiva ilmaisumuoto, joka kommentoi kulutusyhteiskunnan ongelmakohtia mainosten kielellä. Vastamainokset ovat osa kulttuurihäirintää, johon kuuluvat myös katutaide ja kaupunkitilassa tehdyt performanssit.
Vastamainokset voidaan käsittää sekä poliittiseksi että taiteelliseksi ilmaisumuodoksi, jossa yhdistyvät aktivismi, taide ja journalismi. Journalismia ja mainoskieltä yhdistävät vastamainokset hyödyntävät mainoskulttuurin ilmaisukeinoja, mutta siirtävät niihin poikkeavia merkityksiä. Vastamainonta on yhteiskunnallista kritiikkiä ja aktivismia. Vastamainokset toimivat huumorin, ironian ja parodian keinoin, ja ne ovat intertekstuaalisia eli niitä ei ole olemassa ilman alkuperäistä vastinettaan.
Vastamainoksissa on yleensä muunneltu yrityksen tai organisaation nimeä, logoa tai iskulausetta. Niissä on visuaalisen pääelementin lisäksi tekstiosuus, joka taustoittaa, tarkentaa, ottaa kantaa tai selittää sitä miten kuvaa luetaan. Vastamainos tuo esiin sellaisia todellisuuden tulkintoja, joista perinteinen mainoskuvasto haluaisi vaieta. Vastamainonta ei ole kirjaimellisesti mainosvastaisuutta, vaan sen pyrkimyksenä on kehittää katsojien medialukutaitoa ja kriittisyyttä mainoksia kohtaan.
Vastamainonnan historiaa
New Yorkissa ilmestyi vuoden 1929 pörssiromahduksen jälkeen vastamainoksia julkaiseva Ballyhoo-lehti. Vastamainonta alkoi Yhdysvalloissa 1930-luvun alun laman aikana mainonnan vastaisena liikkeenä, jonka kritiikin kohteena oli mainosten lupauksien ja talousromahduksen tuottaman todellisuuden välinen ristiriita. Kanadalainen Adbusters-lehti on ilmestynyt vuodesta 1989 lähtien. Suomessa vastamainoksia on julkaissut Voima-lehti vuodesta 1999 lähtien.
Lattusen mukaan vastamainonnan juuret ovat 1900-luvun alun taiteen avantgarde- suuntauksissa ja Pariisin situationisteissa, joiden johtohahmo oli Guy Debord 1960-luvun lopulla. Vastamainoksissa yhdistyvät muun muassa avantgardistiset taidesuunnat (dadaismi, surrealismi, konseptualismi, situationismi), graffititaide, punk filosofia ja keppostelu. Yhtymäkohtia aktivismiin voi hakea ympäristöliikkeen, globalisaatioprotestien ja Occupy Wall Streetin kaltaisten joukkoliikkeiden/ poliittisen aktivismin historiasta.
Vastamainokset 2000-luvulla
Mediakriittisyys on nykyään usein esillä ja vastamainokset tuovat oman ulottuvuutensa asiaan. Vastamainokset kannustavat aktiiviseen kansalaisuuteen ja kyseenalaistavat monia uskomuksia. Skeptinen suhtautuminen kerskakulutukseen ja monikansallisten yritysten eettisyyden pohdinta ovat hedelmällisiä ja merkityksellisiä keskustelun aiheita nykyään.
Vastamainokset ovat hyvää oppimismateriaalia mediakasvatukseen jo peruskoululaisille. Todennäköistä on, että niiden käyttö tulee lisääntymään myös kuvankäsittelyn ja medialukutaidon opetuksessa. Vuonna 2015 niitä julkaisivat esimerkiksi Omaoppi sekä Eettisen kaupan puolesta ry (Eetti) tarjoavat neuvoja vastamainoksen tekemiseen. Eettisen kaupan puolesta ry. yhdistyksellä on myös käynnissä mediakasvatushanke ”Medialukutaitoa vastamainoksista”.
Vastamainokset ovat tulleet 2010-luvulla myös kouluopetukseen ja oppimateriaalia sekä videoita ja kuvia on saatavilla runsaasti. Vastamainokset ovat tehokas keino herättää keskustelua globaaleista ongelmista ja kyvystämme ymmärtää informaatiota ja mediaa. Ne kertovat nopeasti ja vakuuttavasti asiansa ja herättävät mielenkiintomme usein vinksahtaneisuudellaan.
Vastamainoskampanjat
Vaatevallankumous Vuonna 2015 alkanut vuosittain järjestettävä kampanja, jossa on mukana 77 maata. 24. huhtikuuta 2013 Plaza Rana -tehdasrakennus romahti Bangladeshissa. 1 133 ihmistä kuoli ja yli 2 000 ihmistä loukkaantui. Vaatevallankumousta vietetään vuosittain tuona samana päivänä. Kampanjassa ihmiset ympäri maailmaa kysyvät, kuka teki vaatteeni ja osoittavat halunsa tietää. Kampanjan avulla halutaan lisätä vaateteollisuuden vastuullisuutta ja läpinäkyvyyttä. Vaatevallankumoukseen otetaan osaa pukemalla jokin vaate nurinpäin 24. huhtikuuta, ottamalla kuva itsestä ja jakamalla kuva sosiaalisessa mediassa.
Mainoskupla Suomalainen vastamainoskilpailu, joka järjestettiin viimeksi vuonna 2014. seuraavan kilpailun ajankohta ei ole vielä selvillä.
Tony Is Back! on kuvataiteilija Jani Leinosen taidekampanja, jossa hän kritisoi ylikansallisten yritysten valtaa ja kulutuskulttuuria sekä yrittää tätä kautta kannustaa ihmisiä kriittiseen ajatteluun. Lokakuussa 2015 käynnistyi internetissä Tony Is Back! -kampanja, joka koostuu kolmesta videosta. Videoissa päähenkilönä esiintyy elintarvikeyhtiö Kellogg’s:in muroista tuttu tiikerihahmo yhdessä prostituoidun, väkivaltaisen poliisin ja itsemurhapommittajan kanssa. Videoiden tyyli jäljittelee Kellogg’s:in alkuperäisiä muromainoksia, mutta Leinosen vastamainoksissa alkuperäismainosten lapsista on kasvanut aikuisia. Näiden aikuisten ongelmat ratkaistaan lautasellisella muroja. Taideprojekti suututti Kellogg’s:in, jonka onnistui sulkea projektiin liittyvät sosiaalisen median tilit jopa 12 tunnissa. Tiikerivideot ovat osa ”Corporate Mascots” -projektia, jonka tavoitteena on julkaista pitkä elokuva aiheesta vuonna 2017. Videot on mahdollista nähdä myös Helsingissä nykytaiteen museo Kiasmassa, jossa on ensi vuoden tammikuun loppuun asti esillä Tottelemattomuuskoulu -näyttely. Näyttely on katsaus Jani Leinosen tuotannosta ja teoksissa on käytetty monia yleisölle tuttuja brändimaskotteja tarkoituksena kiinnittää ihmisten huomio ylikansallisten yhtiöiden toimintatapoihin ja mainonnan keinoihin.
Toteutustavat
Poliittinen videoremix on yksi kansalaisaktivismin muoto ja tee-se-itse mediatuotannon genre, jolla tekijät kritisoivat valtarakenteita, purkavat sosiaalisia myyttejä ja haastavat hallitsevan median. Tällaisten videoiden viesti on poliittinen, ne käyttävät tekijänoikeudella suojattua materiaalia ilman lupaa ja käyttävät ihmisille tuttuja audiovisuaalisen kerronnan muotoja. Yksi varhaisia poliittisia remixvideoita on Charles A. Ridleyn vuonna 1941 tekemä Lambeth Walk: Nazi Style.
Kritiikkiä
Vastamainonta ei enää ole pelkästään mainoksia vastustavien tahojen yksinoikeus. Myös markkinoijat ovat huomanneet sen tehokkuuden ja alkaneet käyttää antimainonnan keinoja mainoksissa ja tuotteissa. Suomessa esimerkkinä Mainonnan viikon -esite.
Vastamainokset fanittavat osaltaan mainoskulttuuria ja sitä kautta kaupallista kulutuskulttuuria. Niiden teho perustuu siihen, että katsoja tuntee kulutuskulttuurin symbolit. Lisäksi alkuperäisen mainoksen on oltava riittävän tunnettu, jota sitä parodisoiva tai imitoiva vastamainos saisi riittävän peilauspinnan. Vastamainoksia tehdään myös siksi, että se on tekijöistä ”hauskaa ja vapauttavaa”, kuten Voima lehden toimijat kertovat Journalisti lehden haastattelussa 19/2011. Vastamainokset rakentuvat usein huumorin ja parodian varaan, hauskuus ja viihtyminen ovat olennainen osa kulutuskulttuuria.
Vastamainonta voi epäonnistua myös siksi, että sitä ei huomata tai se voidaan tulkita tavalliseksi mainokseksi. Lisäksi niiden ymmärtämien edellyttää medialukutaitoa ja taustatietoa siitä yhteiskunnallisesta keskustelusta, jota ne kommentoivat. Vastamainokset voivat näyttäytyä kunnianosoituksena alkuperäiselle imitoinnin kohteelle ja itse asiassa vahvistaa alkuperäistä mainosviestiä. Toteamus ”Kaikki julkisuus on lopulta hyvää julkisuutta” on yleisesti tunnettu.
Vastamainonnan luoma kulutuskritiikki korostaa yksilön vastuuta kaikessa kuluttamisessa. Kuluttajan voi kuitenkin olla hankala ellei jopa mahdotonta löytää kulutusvalintojensa tueksi riittävästi taustatietoa tuotteiden tai palvelujen valmistus- ja tuotantoprosessista. Tällainen vastuullinen kuluttajuus, joka ei vahingoita muita, voi siis käytännössä olla hankalasti toteutettavissa. Vastamainonta voi synnyttää yksilötasolla myös vasta- ja hylkimisreaktioita.
Kalvaskananhirssi
Kalvaskananhirssi (Echinochloa frumentacea) on alkuperältään trooppinen, yksivuotinen heinälaji. Laji on levinnyt eri puolille maailmaa ja sitä on tavattu myös Pohjoismaissa hyvin harvinaisena satunnaistulokkaana, ei kuitenkaan Suomessa.
Kalvaskananhirssi kasvaa 30–110 senttimetriä korkeaksi ja muistuttaa japaninkananhirssiä (Echinochloa esculenta). Siihen verrattuna lajilla korren solmut ovat toisinaan karvaisia ja lehden kielekkeenä on usein lyhyt karvarivi. Kukintona on nuokkuva röyhy, joka jakaantuu sormimaisiin haaroihin, joissa on tiheästi rinnakkain kolmen millimetrin mittaisia tähkylöitä.
Jisselle Salandy
Jisselle Salandy (myös nimellä Giselle Salandy; 25. tammikuuta 1987 – 4. tammikuuta 2009) oli trinidadtobagolainen voittamaton keskisarjan naisnyrkkeilijä. Hän aloitti nyrkkeilyn 11-vuotiaana. ja siirtyi ammattilaiseksi 17-vuotiaana. WBA- ja WBC-liittojen mestaruuden hän voitti syyskuussa 2006, jolloin hän voitti Elizabeth Mooneyn teknisellä tyrmäyksellä seitseneräisessä kamppailussa. Salandy on nuorin mestaruuden voittanut naisnyrkkeilijä.
Kalliopahkurasammalet
Kalliopahkurasammalet (Hymenostylium) on lehtisammalsuku, joka kuuluu toukosammalten heimoon. Suvussa on 44 lajia. Suomessa kasvaa kalliopahkurasammal (Hymenostylium recurvirostrum).
Paisjärvi
Paisjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Mouhijärven alueessa suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pituus on 500 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja Kourajärveen. Sen ranta on itä- ja eteläpuolelta moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja oiselta rannalta peltoa. Itärannalla on viisi loma-asuntoa ja lounaassa on yksi maatila.
Gomáti
Gomátin kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan itäosassa noin yhdeksän kilometriä länteen kuntakeskuksesta Ierissóksesta ja noin 40 kilometriä itään alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta. Kylä syntyi vuonna 1932, kun samannminen bysanttilaiselta ajalta peräisin ollut kylä tuhoutui maanjäristyksessä ja sen asukkaat muuttivat uuteen paikkaan. Gomáti muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Γοματίου, Topikí Koinótita Gomatíou), johon kuuluvat varsinaisen Gomátin kylän lisäksi kylät Develíki ja Pýrgos Chiliadoús. Koko yhdyskunnan väkiluku on 557.
Aiemmin kylä kuului Panagían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Panagían kunnallisyksikköön.
Love Story (Taylor Swiftin kappale)
Love Story on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2008. Sen sanoitti Swift ja sen tuotannosta vastasivat Swift ja Nathan Chapman. Sen julkaisi Big Machine Records Swiftin toisen studioalbumin Fearless johdantosinglenä 12. syyskuuta 2008. Single on myynyt Yhdysvalloissa seitsenkertaisesti platinaa. Kappale on rakkauslaulu, jossa viitataan Romeon ja Julian tarinaan.
Uusi versio kappaleesta julkaistiin 12. helmikuuta 2021. Swift levyttää kuusi ensimmäistä albumiaan uudelleen jouduttuaan kiistaan entisen levy-yhtiönsä Big Machinen kanssa albumien master-nauhoitusten oikeuksista.
Taustaa
Kappale kertoo Swiftin nuoruuden ihastuksesta, joka ei ollut suosittu Swiftin perheen ja ystävien keskuudessa. Suurin osa tarinasta on kuitenkin fiktiivistä. Swift on sanonut "Se on romanttisin laulu, jonka olen kirjoittanut eikä se ole edes kenestäkään, jonka kanssa olisin oikeasti seurustellut." Lyriikoissa viitataan William Shakespearen tarinaan Romeo ja Julia (1597). Kappaleen sanoitukset on kuvattu Julian näkökulmasta. Swift on korvannut Romeon ja Julian alkuperäisen traagisen johtopäätöksen onnellisella lopulla. Love Story on keskitempoinen kappale unenomaisella sopranoilla, samalla kun melodia jatkuvasti rakentuu.
Vastaanotto
Kappale oli arvostelumenestys kriitikkojen kehuessa Swiftin kirjoitustyyliä ja kappaleen juonta. Se oli myös kaupallinen menestys, myyden maailmanlaajuisesti yli 8 miljoonaa kopiota, jonka myötä siitä muodostui Yhdysvalloissa yksi aikansa myydyimmistä kappaleista ja se oli yksi valtion myydyimmistä digitaalisista singleistä. Recording Industry Association of America (RIAA) palkitsi singlen Yhdysvalloissa seitsemänkertaisella platinalla. Kansainvälisesti "Love Story" muodostui Swiftin ensimmäiseksi listan kärjen saavuttaneeksi singleksi Australiassa, jolle jatkoa teki "Shake It Off" vuonna 2014. Kappaleen on palkinnut Australiassa Australian Recording Industry Associationin (ARIA) kolminkertaisella platinalla. Kappale on yksi maailmanlaajuisesti parhaiten myyneistä singleistä, maailmanlaajuisten myyntien ollessa yli kahdeksan miljoonaa kopiota (IFPIn tietojen mukaan).
Musiikkivideo
Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon ohjasi Trey Fanjoy, joka on ohjannut myös pääosan Swiftin edellisistä videoista. Video on ajankuva, joka ottaa vaikutteita keskiajan, renessanssin ja Britannian Regencyn (1813) aikakausilta. Videolla seurataan Swiftiä sekä malli Justin Gastoniä kun he tapaavat yliopiston kampuksella ja kuvittelevat itsensä keskelle edellä mainittuja aikakausia.
Esitykset
Swift on esittänyt Love Storyn livenä lukuisia kertoja konserteissa, televisiossa ja radio-ohjelmissa. Kappale oli mukana kolmella kiertueella, Fearless Tourilla (2009-10), Speak Now World Tourilla (2011-12) sekä Red Tourilla (2013-14). Liveversio kappaleesta julkaistiin Swiftin Speak Now: World Tour Live -dvd:llä. Vuonna 2014 Swift esitti kappaleesta uuden version Live Lounge -ohjelmassa. "Love Storyn" ovat levyttäneet lukuisat muutkin artistit, kuten Joe McElderry ja Forever the Sickest Kids.
Love Story (Taylor's Version)
Uudelleen levytetty versio kappaleesta, "Love Story (Taylor's Version)", julkaistiin 12. helmikuuta 2021. Swift levyttää kuusi ensimmäistä albumiaan uudelleen jouduttuaan kiistaan entisen levy-yhtiönsä Big Machinen kanssa musiikin master-nauhoitusten oikeuksista.
"Love Story" -kappaleen levytyksen tuottajina toimivat Swift ja Christopher Rowe. Kappaleella soittaa useita alkuperäisellä levytyksellä esiintyneitä muusikoita ja Swiftin yhtyeen jäseniä kuten taustalaulaja Caitlin Evanson ja basisti Amos Heller.
"Love Story (Taylor's Version)" nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot Country -listan kärkeen. Billboard 100 -listalla kappale oli sijalla 11. Kanadassa kappale nousi listasijalle 7.
Being Human
Being Human on brittiläinen yliluonnollisista olennoista kertova televisiosarja, jonka on luonut Toby Whithouse. Sarjassa tavallisten ihmisten keskuudessa elää muun muassa aaveita, vampyyreja ja ihmissusia. Being Human alkoi BBC Three-kanavalla vuonna 2008 ja päättyi vuonna 2013.
Polvijärven kirkko
Polvijärven kirkko on Polvijärvellä sijaitseva, vuosina 1879–1881 rakennettu puinen päätytornillinen pitkäkirkko, jonka suunnitteli lääninarkkitehti Ferdinand Öhman. Kirkon runkohuoneesta erkanee kuoren puolella ristivartinen poikkilaiva. Kirkontornin kellot ovat vuosilta 1847, 1910 ja 1947. Kirkon pinta-ala on 715 neliömetriä ja siellä on istumapaikkoja 600 hengelle. Kirkon aiemmat 25-äänikertaiset urut oli valmistanut Kangasalan urkutehdas 1961, joka valmisti myös kirkon uudet 17-äänikertaiset urut vuonna 1990. Alttaritaulun Matteus 11:28 on maalannut S. A. Keinänen vuonna 1882. Alttaritaulu on ollut aiemmin vuonna 1903 puretussa Joensuun vanhassa kirkossa.
Kirkossa tehtiin 1950-luvulla laajoja muutostöitä, joiden yhteydessä taiteilija Lauri Välke teki alttariseinän ja lehterin kaiteiden koristemaalaukset. Tässä yhteydessä rakennuksen uusgotiikkaa edustanut koristeellinen ulkoasu yksinkertaistettiin. Kirkkoa oli ennen 1950-lukua korjattu 1910-luvulla. 1980-luvulla kirkkoa korjattiin uudestaan, jolloin seinissä olevat puukuitulevyt maalattiin valkoisiksi ja mm. kaminalämmitys vaihdettiin sähkölämmitykseksi.
Outokummun seurakunnalle kuuluva ja samoihin aikoihin rakennettu Kuusjärven kirkko on ulkoasultaan melko lähellä Polvijärven kirkkoa ennen korjaustöitä erityisesti.
Polvijärven kirkko on Polvijärven seurakunnan pääkirkko, ja siellä järjestetään jumalanpalvelus jokaisena kirkkopyhänä vuodenvaihteen ja pääsiäisen välistä aikaa lukuun ottamatta, jolloin kustannussyistä jumalanpalvelukset on siirretty seurakuntatalolle. Kirkon lähistöllä sijaitsevat 1960-luvulta peräisin oleva seurakuntatalo sekä pappila, joka toimii nykyään seurakunnan virastotalona.
Lähteet
pienoiskuva|Polvijärven kirkko sisältä
Nova deca
Nova deca on serbialaisen lauluntekijän Sanja Ilićn ja Balkanikan esittämä kappale, jolla he edustivat Serbiaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 113 pistettä ja saavutti sijan 19. thumb|left|250px|Sanja Ilić ja Balkanika esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Madeleine Olsson Ericksson
Madeleine Olsson Ericksson (s. ) on ruotsalainen gynekologi, yritysjohtaja ja miljardööri. Hän on laivanvarustaja Sten A. Olssonin vanhin lapsi ja on Stena-konsernin pääomistajia. Tyttönä hän luuli, ettei hän perisi yrityskonsernin omistajuutta, joten hän opiskeli gynekologiksi. Vuonna 1996 hänestä tuli Sten A. Olssonin tutkimus- ja kulttuurisäätiön puheenjohtaja. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudekseen 1,5 miljardia dollaria.
Euran Wembley
Euran Wembley on jalkapallostadion Euran kunnassa. Se sijaitsee Kauttualla Euran urheilukeskuksessa. Wembley on Kolmosessa pelaavan Euran Pallon kotikenttä. Kentällä on myös pelattu kaksi poikien maaottelua.
Euran Wembleyn rakentaminen aloitettiin talkootyönä Euran Pallon toimesta kesällä 1988. Kenttä valmistui vielä samana syksynä ja ensimmäiset ottelut pelattiin seuraavana keväänä. Jalkapallokenttä tehtiin entisen yleisurheilukentän paikalle. Se jäi katsomoineen kokonaan jalkapalloilijoiden käyttöön uuden yleisurheilukentän valmistuttua vuonna 1986.
Wembleyn vihkiäisottelu oli 4.7.1989 järjestetty EuPan ja Valkeakosken Hakan välinen ystävyysottelu. Kentän yleisöennätys syntyi samana syksynä, kun Suomen Cupin 7. kierroksen ottelua EuPa–RoPS saapui katsomaan 1 452 henkeä.
Kentän puurakenteisessa katsomossa on n. 350 istumapaikkaa. Euran Wembley on Rauman Äijänsuon lisäksi Satakunnan ainoa pelkästään jalkapallolle pyhitetty kenttä, jossa on kiinteä ja katettu katsomorakennus.
Vuonna 2008 Wembleyn viereen valmistui OP-Areenan nimellä tunnettu tekonurmi.
Fang Bo
Fang Bo (, s. 9. tammikuuta 1992 Tongcheng) on kiinalainen pöytätennispelaaja. Oikeakätinen Fang on toukokuussa 2015 ITTF:n maailmanrankingissa kahdeksantena. Tuo sijoitus on hänen uransa paras ranking-sijoitus.
Silokuoreet
Silokuoreet (Alepocephalidae) on Argentiniformes-lahkoon, eräissä lähteissä kuorekaloihin, kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan niin lämpimistä kuin lauhkeista vesistä kaikista valtameristä.
Fang Bo
Ura
Fang saavutti hopeaa kaksinpelistä vuoden 2015 MM-kilpailuista Suzhousta. Hän voitti turnauksessa muun muassa maailmanmestari Xu Xinin ja olympiavoittaja Zhang Jiken. Finaalissa Ma Long kuitenkin voitti Fangin. Fang saavutti joukkuemestaruuden vuoden 2015 maailmancupista. Vuoden 2011 kesäuniversiadeista Shenzhenistä hän voitti kultaa joukkuekilpailusta sekä pronssia kaksin- ja nelinpelistä. Vuoden 2013 kesäuniversiadeista Kazanista Fang saavutti joukkuekultaa.
Fang on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 58 kilogrammaa.
Silokuoreet
Levinneisyys ja elintavat
Silokuorelajeja tavataan Atlantista, Intian valtameren länsiosista ja Tyynestämerestä. Ne elävät lähellä pohjaa 600–5 000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Kalojen ravintoa ovat kalat, äyriäiset, vaippaeläimet ja monisukasmadot.
EU INTCEN
Toiminta
Tiedustelupalvelujen tavoin EU INTCENin tehtäviin kuuluu analysoida ja tuottaa vakoiluaineistoa. Keskuksen tehtäviin kuuluu muun muassa terrorismin, verkkoturvallisuuden ja konfliktialueiden tarkkailu.
Organisaatio
Keskuksen henkilöstön koko on noin 70.
Historia
EU INTCEN perustettiin maaliskuun 18, 2012. Aikaisemmassa muodossaan se tunnettiin nimellä SITCEN (EU Situation Centre).
Vuodesta 2011 alkaen keskus on toiminut Euroopan ulkosuhdehallinnon alaisuudessa. Lissabonin sopimuksella vuonna 2009 perustettu Euroopan ulkosuhdehallinto toimii EU:n ulkoministeriönä jolla on oma diplomaattikuntansa. Se toteuttaa EU:n yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa (YUTP) ja edustaa EU:ta suhteissa muuhun maailmaan. Euroopan ulkosuhdehallintoa johtaa unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja eli EU:n ulkoministeri.
Pyrstösammalet
Pyrstösammalet (Pterygoneurum) on lehtisammalsuku, joka kuuluu toukosammalten heimoon. Suvussa on 13 lajia. Suomessa kasvaa pyrstösammal (Pterygoneurum ovatum).
Kalochóri
Kalochóri (myös Kalohóri) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Thessalonikin metropolialueella. Se kuuluu hallinnollisesti Déltan kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kalochóri muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Καλοχωρίου, Dimotikí Koinótita Kalochoríou). Kaupungin väkiluku on 4 672 (vuonna 2011).
Arne Brustad
Arne Brustad (14. huhtikuuta 1912 Oslo – 22. elokuuta 1987 Oslo) oli norjalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä lajissa pronssia voittaneeseen miesten joukkueeseen.
Kalochóri
Kalochórin pieni kaupunkiy, suomeksi ”Kaunis kylä”, on Thessalonikin läntisiä esikaupunkeja. Se sijaitsee Axiós-joen suun itärannalla Thermaïkóslahden rannalla linnuntietä noin kahdeksan kilometriä länteen Thessalonikin keskustasta. Lähistö on Axióksen suiston kansallispuistoa.
Aiemmin kaupunki kuului Echédoroksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Déltan kunnan Echédoroksen kunnallisyksikköön.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1935
Vuoden 1935 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Roomassa. Kilpailut olivat 30. ammunnan maailmanmestaruuskisat kaikissa lajeissa. Haulikkolajit suoritettiin Brysselissä. Ensimmäisen kerran ammuttiin sotilaskiväärillä myös joukkuekilpailu. Kisojen ajankohta oli 19.-29. syyskuuta 1935.
Mitalistit
Kyyhkysammunnan Brysselissä voitti Belgian D'Oreigne G. Carlier.
Tapahtumapaikkana Duma Key
Tapahtumapaikkana Duma Key (Duma Key) on Stephen Kingin vuonna 2008 julkaisema kauhuromaani. Kirja tavoitti ensimmäisen paikan New York Timesin bestseller-listalla ja se voitti myös Bram Stoker -palkinnon.
Juoni
Edgar Freemantle on rakennusurakoitsija, joka joutuu onnettomuuteen, kun nosturi törmää hänen avopakettiautoonsa. Hän jää henkiin, mutta hänen oikea kätensä amputoidaan. Lisäksi onnettomuus vaikuttaa huonontavasti Edgarin näköön, muistiin ja puheeseen. Kivut johtavat raivopäisyyteen, jonka seurauksena Edgarin vaimo, Pam, haluaa erota. Terapeuttinsa neuvosta Edgar päätyy Duma Keyn saarelle rentoutumaan.
Duma Keyllä Edgar asuu vaaleanpunaisessa rakennuksessa, jota hän kutsuu nimellä "Big Pink". Edgar alkaa harrastaa maalaamista ja siitä muodostuu hänelle pakkomielle. Edgarille selviää pian, että hänen maalaamansa työt tuntuvat vaikuttavan voimakkaasti koko saaren elämään ja muihin ihmisiin, etenkin 80-vuotiaaseen saaren omistajaan, Alzheimerin taudista kärsivään Elizabeth Eastlakeen.
Viittaukset Kingin muihin teoksiin
Tapahtumapaikka Duma Keyssa viitataan usein Stephen Kingin muihin teoksiin, etenkin Musta torni -sarjaan. Edgarin onnettomuuden jälkeen, hänellä on ongelmia itsensä ilmaisussa, kun hän ajattelee sanaa tuoli (engl. chair), hän sanoo sanan "char". Musta torni -sarjassa "char" tarkoittaa kuolemaa. Lisäksi useat Edgarin maalauksista sisältävät ruusun. Musta torni -sarjassa ruusu oli tärkeä osa sarjan symboliikkaa ja pimeä torni oli itse asiassa ympäröity ruusuilla. Myös Edgarin kyky saada maalaukset elämään on samanlainen kuin Patrick Danvillella Musta torni -sarjassa ja kirjassa Uneton yö.
Elizabeth Eastlaken nukke, Noveen esiintyy Kingin pojan, Joe Hillin kirjassa Sydämenmuotoinen rasia.
Kun Edgar ymmärtää, että hänen maalauksensa voivat satuttaa hänen perhettään, hän soittaa Tom Rileylle, jotta tämä voisi polttaa Edgarilta ostamansa maalauksen. Mutta Tom on kuollut ja sanoo, että "kuollut on parempi" aikomuksenaan tappaa Edgarin vaimo. Kyseinen lause toistuu myös Uinu, uinu lemmikkini -kirjassa.
Ruth Baldwin Cowan
thumb|340px|Naissotakirjeenvaihtajia Ranskassa 1944. Ruth Cowan äärimmäisenä vasemmalla. Ruth Baldwin Cowan (15. kesäkuuta 1901 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat – 5. helmikuuta 1993 Harper's Ferry, Länsi-Virginia, Yhdysvallat) oli ensimmäisiä yhdysvaltalaisia naissotakirjeenvaihtajia. Hän käytti toimittajaniminään Ruth Cowania ja R. Baldwin Cowania. Jälkimmäistä hän käytti varsinkin, kun kyseessä oli "miehinen" uutinen.
Salt Lake Cityssä 1901 syntynyt Cowan oli kahdeksanvuotias, kun hänen isänsä, kaivosmies William Henry Cowan kuoli. Ruth Cowan muutti äitinsä Ida Baldwinin kanssa Floridaan, jossa äiti yritti käynnistää hedelmätilaa. Hankkeen epäonnistuttua he palasivat Salt Lake Cityyn, josta he muuttivat edelleen Texasiin. Ruth Cowan valmistui Texasin yliopistosta Austinissa 1923.
Ura
Cowan työskenteli alkuun algebran opettajana, mutta ajautui toimittajan uralle San Antonio Evening News -lehteen. Pian hän kirjoitti freelancerina muihinkin sanomalehtiin. Uutistoimisto United Press (UP) palkkasi hänet kirjeenvaihtajaksi nimellä R. Baldwin Cowan, ja hän työskenteli menestyksekkäästi kuukausien ajan. Kun UP sai tietää, että hän on nainen, hänet erotettiin pian. Hän sähkötti toiseen uutistoimistoon Associated Pressille (AP) ja kertoi, kuinka hänelle oli käynyt. AP palkkasi Cowanin Chicagoon, jossa hän kirjoitti muun muassa järjestäytyneen rikollisuuden toimista ja Al Caponen oikeudenkäynnistä. Hän sai myöhemmin siirroon Washingtoniin 1940.
Toinen maailmansota
Joulukuussa 1941 Yhdysvallat joutui mukaan toiseen maailmansotaan, kun Japani hyökkäsi Pearl Harboriin. Cowan osallistui hyökkäyksestä tiedottamiseen Yhdysvalloissa. Hänen tehtäväkseen tuli kirjoittaa naisten vapaaehtoisjoukkojen (WAAC) toiminnasta. Cowan kiinnostui sotakirjeenvaihtajan ammatista ja pyysi päästä Lontooseen. Vihdoin 1943 hän pääsi sotatoimialueille lähtevään laivaan, mutta sai vasta matkalla kuulla olevansa menossa Lontoon sijasta Pohjois-Afrikkaan, jossa sota alkoi kiihtyä. Laiva saapui Algeriin, jossa häntä odotti kylmä vastaanotto. AP:n paikallispäällikkö ei halunnut olla Cowanin kanssa missään tekemisissä. Cowan lähettikin Eleanor Rooseveltille sähkeen, jossa sanoi: "Älkää kannustako enää naisia tulemaan Afrikkaan. Miehet eivät halua meitä tänne."
Kun Cowanin jääminen sotatoimialueelle oli epävarmaa, hän tapasi kenraali George S. Pattonin, joka tunnetaan erittäin tiukkana ja sotahulluna sotilaana. Hän kävi kenraalin kanssa seuraavanlaisen keskustelun:
AP:n aluepäällikkö ei antanut Cowanille tehtäviä, joten Cowan työllisti itsensä oma-aloitteisesti kirjoittamalla juttuja muun muassa Marokon šeikin haaremista. Tällä tavoin hän toimi sodan loppuun asti. Hän maksoi omat kulunsa, hankki omat kyytinsä ja asumuksensa, jotka armeija järjesti miestoimittajille ilman pyyntöä. Hän ei päässyt edes armeijan tilannekatsauksiin. Mutta kun taistelut etenivät Eurooppaan, Cowan oli mukana raportoimassa Normandian maihinnousun jälkeisistä taisteluista, Pariisin vapautuksesta ja Ardennien taistelusta. Cowan palasi Yhdysvaltoihin vähän ennen kuin sota Euroopassa päättyi. Cowan oli yksi niistä harvoista naisista, jotka kirjoittivat todella tärkeistä sotatapahtumista.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen jatkoi AP:n Washingtonin toimistossa. Vuonna 1956 hän jäi pois toimittajan työstä ja meni naimisiin alivaltiosihteeri Bradley C. Nashin kanssa. Hän työskenteli PR-neuvonantajana ja alivaltiosihteerin apulaisena sekä toimi naisten kansallisen lehdistökerhon puheenjohtajana. Cowan ja hänen puolisonsa palvelivat Eisenhowerin hallinnon looppuun, vuoteen 1961. Hän vietti eläkepäiviä miehensä kanssa Harper's Ferryssä Länsi-Virginiassa, jossa hän kuoli luonnollisiin syihin nukkuessaan.
Vladimír Weiss (1964)
Vladimír Weiss (s. 22. syyskuuta 1964) on slovakialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Toukokuusta 2021 lähtien hän on toiminut Slovan Bratislavan päävalmentajana.
Weissin isä Vladimír (1939–2018) ja poika Vladimír (s. 1989) ovat myös jalkapalloilijoita.
Ura pelaajana
Weiss aloitti peliuransa piskuisessa Agro Hurbanovossa 1980-luvun alussa. 1986 Tšekkoslovakian entinen suurseura FK Inter Bratislava hankki nuoren keskikenttäpelaajan riveihinsä. Weiss edusti seuraa seitsemän kautta ja pelasi sen paidassa yli 120 liigaottelua. Kevätkaudella 1993 hän kokeili siipiään AC Sparta Prahassa, mutta vaisuin tuloksin.
Sparta-visiitin jälkeen ura jatkui kauden 1993–1994 FK Drnoviceen, jossa hän pelasi vain 14 ottelua. Drnovicen jälkeen Weiss edusti vielä 1. FC Košicea, Dunajská Stredaa sekä FC Artmedia Petržalkaa, ennen kuin lopetti uransa 36-vuotiaana kauden 1999–2000 jälkeen.
Maajoukkuetasolla Weiss edusti Tšekkoslovakiaa 19 A-maaottelussa ja onnistui kerran maalinteossa. Hän oli mukana Jozef Venglošin luotsaamassa joukkueessa MM-kisoissa 1990. Hän pelasi kaikissa alkulohkon otteluissa, muttei päässyt kentälle pudotuspelivaiheessa, vaan seurasi kentän laidalta, kun tuleva maailmanmestari Saksa pudotti Tšekkoslovakian jatkosta Lothar Matthäusin osumalla.
Weiss ennätti edustaa urallaan myös Slovakiaa vuosina 1993–1995 kaikkiaan 12 maaottelussa.
Ura valmentajana
Weiss aloitti valmennusuransa jo pelivuosiensa loppupuolella toimien FC Artmedia Petržalkan apuvalmentajana 1996–2000. Lopetettuaan uransa hän nousi seuran päävalmentajaksi. Weissin johdolla Artmedia kohosi Slovakian johtavaksi seurajoukkueeksi ja voitti maan cup-mestaruuden kaudella 2003–2004 sekä liigan kaudella 2004–2005. Kaudella 2005–2006 Weiss johdatti Artmedian sensaatiomaisesti Mestarien liigaan pudottamalla karsinnoissa Celticin ja FK Partizanin. Lohkovaiheessa Artmedia joutui kovaan lohkoon AC Milanin, FC Porton sekä Rangersin kanssa. Artmedia saalisti kuitenkin kolme pistettä ja jatkoi pelejä UEFA Cupissa.
Helmikuussa 2006 Weiss jätti Artmedian ja siirtyi venäläisen FK Saturnin päävalmentajaksi. Weiss johdatti seuran kaudella 2006 liigassa sijalle 11. Seuraava kausi alkoi paremmin, mutta kesäkuussa 2007 Weiss päätti palata kotimaahansa ja Artmediaan.
Uusi yritys Artmediassa toi kaudella 2007–2008 komean tuplamestaruuden kotimaassa. Pidemmälle yhteistyö ei tällä kertaa jatkunut, sillä kesäkuussa hänestä tuli Slovakian jalkapallomaajoukkueen uusi päävalmentaja. Weissin johdolla Slovakia pelasi loistavat MM2010-karsinnat ja selvisi ensi kertaa maan historiassa lopputurnaukseen. Slovakia aloitti lopputurnauksen kehnosti, mutta ryhdistäytyi lohkon päätöspelissä ja yllätti maailmanmestaruutta puolustaneen Italian 3–2 ja eteni neljännesvälieriin. Tie katkesi kuitenkin 2–1-tappioon Alankomaille.
Elokuussa 2011 Weissista tuli ŠK Slovan Bratislavan päävalmentaja. Weiss jatkoi kaksoisroolissa Slovanin ja maajoukkueen päävalmentajana tammikuun loppuun 2012 saakka, kunnes Slovakian jalkapalloliitto vapautti hänet tehtävästään. Weiss sai potkut Slovan Bratislavasta heinäkuussa 2012.
Marraskuussa 2012 Weissista tuliKazakstanin Superliigassa pelaavan FK Kairatin päävalmentaja. Weiss luotsasi seuran kahteen Kazakstanin cupin mestaruuteen. Liigassa seura sijoittui Weissin johdolla parhaimmillaan toiseksi. Hän lähti seurasta kauden 2015 jälkeen. Maaliskuussa 2016 Weissistä tuli kaksivuotisella sopimuksella Georgian maajoukkueen päävalmentaja. Weiss luotsasi Georgian maajoukkuetta lopulta lähes viisi vuotta. Hän erosi tehtävästään marraskuussa 2020, kun Georgia oli menettänyt mahdollisuutensa koronapandemian vuoksi kesällä 2021 pelattavaan EM-lopputurnaukseen.
Toukokuussa 2021 Weiss palasi ŠK Slovan Bratislavan päävalmentajaksi. Weiss luotsasi Slovanin voittoon kahdessa viimeisessä ottelussa ja seura voitti Slovakian mestaruuden. Kausi huipentui tuplamestaruuteen, kun Slovan kaatoi Slovakin cupin finaalissa MŠK Žilinan.
Red Horner
George Reginald ”Red” Horner (29. toukokuuta 1909 Lynden, Ontario – 27. huhtikuuta 2005) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti puolustajana Toronto Maple Leafsia National Hockey Leaguessa vuodesta 1928 vuoteen 1940. Leafsin kapteenina hän toimi vuodesta 1938 uransa loppuun. Hän auttoi joukkuetta voittamaan seuran historian ensimmäisen Stanley Cupin NHL-kaudella 1931–1932. Horner valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1965.
Sonic the Hedgehog 4: Episode I
Sonic the Hedgehog: Episode I on Segan Sonic the Hedgehog -pelisarjaan kuuluva episodinen tasohyppelypeli. Peli julkaistiin ladattavaksi Xbox Live-, WiiWare- ja PlayStation Network -palveluihin syksyllä 2010. Peli on jatkoa Segan ja Sonic Teamin alkuperäisille Sega Mega Driven peleille ja jatkaa Sonic & Knuckles -pelin tarinaa. Joulukuussa 2011 ilmoitettiin teaser-videon kautta toisen episodin olevan työn alla. Toinen osa, Sonic the Hedgehog 4: Episode II, julkaistiin toukokuussa 2012.
Juoni
Tuhottuaan tri Eggmanin Death Egg -avaruusaluksen Sonic jättää ystävänsä Tailsin ja Knucklesin lähtien seikkailemaan yksin uusille alueille. Tri Eggmanin suunnitelmana on käyttää vanhoja ja parhaita bandik-robotteja maailmanvalloituksessaan.
Pelaaminen
Ensimmäisessä osassa voi pelata vain Sonicilla. Sonicin uutena kykynä on hakeutuva Homing Attack (ensiesiintyminen Sonic Adventure -pelissä), vanhojen kierimisen, Spin Dashin ja hyppyhyökkäyksen lisäksi. Pelissä tuttuun tyyliin on suoritettava taso loppuun 10 minuutissa. Sonic on voittamaton niin kauan kuin hänellä on vähintään yksi sormus (mutta tämä ei suojaa Sonicia kaikilta vaaroilta). Lisäksi pelissä on tuttuun tapaan monitoreja, jotka sisältävät muun muassa kymmenen sormusta, suojakentän, lisäelämän sekä kuolemattomuuden hetkeksi aikaa. Pelissä nähdään paranneltuja versioita Badnik-roboteista.
Ensimmäinen osa sisältää neljä tasoa, joista jokaisessa on kolme näytöstä (act) ja pomotaistelu. Pelin erikoistasot (engl. Special Stage) vastaavat Sonic the Hedgehog -pelissä olevia, ja Wii- ja PlayStation 3 -versiot hyödyntävät pelissä liikkeentunnistusta. Seitsemästä erikoistasosta on löydettävä Kaaossmaragdit selviämällä sokkelon läpi ennen aikarajan loppumista sekä varottava koskemasta huutomerkki-palloihin, sen koskettaminen poistaa sinut Special Stagesta (kuten myös Kaaossmaragdin saaminen). Saatuasi haltuusi kaikki 7 Kaaossmaragdia Sonic voi muuttua Super Soniciksi normaaleissa tasoissa.
Viherpahkurasammalet
Viherpahkurasammalet (Gymnostomum) on lehtisammalsuku, joka kuuluu toukosammalten heimoon. Suvussa on 21 lajia. Suomessa kasvavat viherpahkurasammal (Gymnostomum aeruginosum) ja kalkkipahkurasammal (Gymnostomum calcareum), joka on äärimmäisen uhanalainen. Kolmas laji pohjanpahkurasammal (Hymenostylium gracillimum, syn. Gymnostomum boreale) on siirretty Hymenostylium-sukuun.
Kantatie 59
Kantatie 59 oli vuosina 1938–1996 Päijänteen itäpuolelta Heinolan maalaiskunnan Lusista Jyväskylän maalaiskunnan Kanavuoreen kulkenut kantatie. Se kulki muun muassa Hartolan ja Joutsan kautta. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa valtatie 4 siirrettiin kulkemaan Päijänteen itäpuolitse, jolloin kantatie 59 muuttui osaksi valtatietä 4 ja tieumero 59 poistettiin käytöstä. Samalla Päijänteen länsipuolitse Lahdesta Jämsään kulkenut entinen valtatien 4 osuus numeroitiin uudelleen valtatieksi 24.
AATK-geeni
Seriini/treoniini-proteiinikinaasi LMTK1 on entsyymi, joka ihmisillä on koodattu AATK geeniin.
Tuliase
thumb|Tuliase. Tyhjä hylsy lentää karbiinista ([[M4 (karbiini)|M4+M203) laukauksen jälkeen.]] Tuliase on ase, joka ampuu palamisreaktiosta syntyvien kaasujen avulla suurinopeuksisia luoteja tai kranaatteja. Yleensä tuliaseissa käytetään ruutia nopean palamisreaktion aikaansaamiseksi. Vanhemmissa aseissa käytettiin rikistä, hiilestä ja salpietarista valmistettua mustaa ruutia ja uudemmissa tehokkaampaa savutonta ruutia eli selluloosanitraattia, jota on käytetty tuliaseissa jo 1800-luvun lopulta lähtien.
Koiranköynnökset
Koiranköynnökset (Bryonia) on kurkkukasvisuku (heimo Cucurbitaceae), jossa on köynnöstäviä ruohovartisia kasveja. Niitä on käytetty monivuotisina koriste- ja lääkekasveina. Ne ovat myrkyllisiä.
Tuliase
Tuliaseille on olemassa kaksi eri perustyyppiä: käsiaseet ja tykit. Käsiaseet ovat ihmisen kannettavissa olevia aseita, kun taas tykit ovat lavettiasenteisia tuliaseita, joiden kaliiperi on suurempi kuin 20 millimetriä. Käsiaseissa ja vanhoissa kanuunoissa ammus oli yleensä luoti tai kanuunankuula, joka ammutaan matkaan ruudin avulla, mutta joka ei sisällä räjähdysainetta. Uudenaikaisessa tykistössä (1700-luvun lopulta alkaen) ammutaan kranaatteja, jotka räjähtävät joko osuessaan kohteeseensa tai ilmassa etukäteen säädetyn lentoajan kuluttua. Jälkimmäiset jakaantuvat ilmatorjuntakranaatteihin ja srapnelleihin.
Kiinalaiset keksivät ruudin valmistuksen vuoden 850 paikkeilla. Hiukan ennen ensimmäisen vuosituhannen loppua he rakensivat ensimmäisen tykin sullomalla ruutia bambuputkeen ja keihään sen eteen. Keihäs lensi räjähdyksen voimasta kohti vihollista.
Viime vuosisatojen aikana tuliaseet ovat olleet hallitseva asetyyppi. Uudenaikainen sodankäynti myöhäisrenessanssista lähtien on nojautunut tuliaseisiin ja vaikuttanut merkittävästi sotahistoriaan ja historiaan yleensä.
Tulikeihäs
Tulikeihäs on historian ensimmäinen tuliase, ja sitä käytettiin 900-luvun Kiinassa. Tulikeihäässä tavalliseen keihääseen on kiinnitetty pieni bambusta valmistettu putki, jonka pohjalla on ruutia, sisällä ammuksia ja perässä sytytyslanka. Lanka sytytetään hieman ennen lähitaistelua vihollisen kanssa. Tulikeihään kantama on erittäin lyhyt, vain noin kolme metriä. Tulikeihäs ei saavuttanut suurta suosiota Kiinassa eikä levinnyt Kiinan ulkopuolelle.
Käsikanuuna
pienoiskuva|Käsikanuuna Käsikanuuna kehitettiin 1200-luvun Kiinassa ja levisi Eurooppaan 1300-luvulla missä sitä käytettiin 1500-luvulle asti. Käsikanuuna on käytännössä vain pienennetty versio tavallisesta kanuunasta: se on metallinen putki, jonka pohjalle asetetaan ruutia ja sen jälkeen kuula tai kuulia, joka laukaistaan asettamalla liekki perässä olevan reiän päälle. Tämä toimintamekanismi teki tähtäämisestä hankalaa, minkä vuoksi käsikanuunaa käytti usein kaksi miestä, joista toinen tähtää ja toinen laukaisee aseen. Käsikanuunan kantama oli merkittävästi suurempi kuin tulikeihään, muutama kymmenen metriä.
Lunttulukko
Olalta ammuttavia lunttulukkoaseita on kolmea eri tyyppiä: Arkebuusi oli näistä ensimmäinen, jota tuettiin maahan asetetulla tukitikulla, joka kiinnitetään aseessa olevaan hakaan, mistä juontuu aseen toinen nimi, hakapyssy. Kaliveri juontuu englannin kielen sanasta caliber, mikä viittaa siihen että kaliverit käyttivät standardisoitua kaliiperia, mitä arkebuuseissa ei ollut. Musketti on raskaampaa kaliiperia käyttävä arkebuusi, jota käytettiin panssarin läpäisemiseen. Vaikka panssarin käyttö vähentyi tuliaseiden yleistyttyä, tuli musketista yleistermi, joka kattaa kaikki olalta ammuttavat ja suusta ladattavat tuliaseet.
Ase ladataan asettamalla ruutia ensin pannuun, varoen palavaa lunttua joka usein irrotetaan serpentistä lataamisen ajaksi, minkä jälkeen pannun suojakansi suljetaan. Tämän jälkeen aseen perä asetetaan maahan ja piippuun kaadetaan ruutia ja tämän jälkeen kuula asetetaan piippuun ja työnnetään alaspäin latauspuikolla. Tämän jälkeen lunttuun puhalletaan ja lunttu kiinnitetään serpenttiin ja tarkistetaan että palava lunttu osuu pannun kanteen kun serpentti liikkuu alas. Tämän jälkeen pannun kansi avataan ja ase on valmis ammuttavaksi. Tämä kestää noin minuutin.
Lunttulukon suurin ongelma oli palava lunttu: se näkyi helposti pimeässä ja siitä tuli helposti erottuva haju. Palavan luntun vuoksi ruudin vartijat eivät voineet turvallisesti käyttää lunttulukkoaseita. Vartiotehtävät vaativat kilometreittäin lunttua vuodessa. Suurin ongelma oli kuitenkin märät ja kosteat olosuhteet, jotka tekivät helposti lunttulukkoaseista hyödyttömiä. pienoiskuva|Pike and shot muodostelma. Keihäsmiehet on merkattu P:llä, arkebuusimiehet O:lla. H viittaa hilparimiehiin.