cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arsen Galstjan
Arsen Žorajevitš Galstjan (,, s. 19. helmikuuta 1989 Nerkin Karmiraghbyur, Armenian SNT, Neuvostoliitto) on armenialaissyntyinen venäläinen judoka ja olympiavoittaja. 170 senttimetriä pitkä Galstjan kilpaili aiemmin 60-kiloisten sarjassa, loppuvuodesta 2014 alkaen 66-kiloisissa.
Ura
Galstjan saavutti olympiakultaa 60-kiloisista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. MM-kilpailuista hänellä on yksi pronssi vuodelta 2010. EM-kilpailuista Galstjan on saavuttanut yhden kullan vuodelta 2009 sekä pronssia vuosilta 2011 ja 2016. Joukkuekilpailussa hän sai EM-hopeaa 2016. Vuonna 2013 hän voitti hopeaa kesäuniversiadeista Kazanista.
Galstjanin isä on entinen jalkapalloilija. Hän pelasi jalkapalloa Armenian jalkapalloliigassa.
Shanit
Shanit ovat pääosin Myanmarin Shanin osavaltiossa asustava kansa. Myanmarissa asuu noin 3,9 miljoonaa shania eli yhdeksän prosenttia väestöstä. He ovat maan toiseksi suurin etninen ryhmä. Miehet ja naimisissa olevat naiset pitävät turbaania. Shanit ovat theravada-buddhalaisia.
Mads Rasmussen
Mads Reinholdt Rasmussen (s. 24. marraskuuta 1981 Nykøbing Falster, Sjællandin alue) on tanskalainen soudun olympiavoittaja.
Rasmussen kuului olympiakultaa voittaneeseen Tanskan kevyen pariairokaksikon venekuntaan Lontoossa 2012. Hän sai samassa veneluokassa pronssia Pekingissä 2008 ja sijoittui neljänneksi Ateenassa 2004.
MM-kilpailuissa Rasmussen on saavuttanut kevyessä pariairokaksikossa kultaa Etonissa 2006 ja Münchenissä 2007, saanut hopeaa Gifussa 2005 ja pronssia Sevillassa 2002 sekä sijoittunut viidenneksi Bledissä 2011 ja kuudenneksi Luzernissa 2001. Kevyessä yksikössä hän sai MM-pronssia Poznańissa 2009.
Rasmussen on pituudeltaan 183 cm.
YOR123
YOR123 (oik. Jan Quilitzsch, s. 30. tammikuuta 1984 Weimar, Itä-Saksa) on saksalainen muusikko, mutta Saksan lisäksi hän on asunut myös Kiinassa ja Syyriassa ennen Suomeen muuttoaan vuonna 1999. Hänet tunnetaan mm. Rockin da Northin ja Royal Familyn perustajana. Hänellä oli myös oma levy-yhtiö nimeltä Kingsize. Nykyään hän toimii All of Us -yhtyeessä.
Yor tutustui vuonna 1996 graffitiin, joka oli ensimmäinen hip hop -elementti, josta hän kiinnostui. 2000-luvun vaihteessa hän tutustui myös tapahtumien järjestämiseen ja alkoi perustaa ulkomaalaisystäviensä kanssa useita tapahtumia Rockin da North -nimellä. Näiden tapahtumien yhteydessä esiintymis-mahdollisuutta haluttiin tarjota myös yleisölle ja kaikki halukkaat pääsivät osallistumaan open mic -iltoihin, joihin myös Yor osallistui. Tällä tavalla hän pääsi tapaamaan useita rap-artisteja ja luomaan uusia kontakteja esim. Ezkimoon ja Skandaaliin - ja pyytämään heitä mukaan Rockin da north -kollektiiviin. Yhdessä he alkoivat kerätä suomalaisia hip hop -tekijöitä yhteen.
Rockin da North -kollektiivi julkaisi yhteensä 7 singleä ja 4 albumia. Royal Family julkaisi yhteensä 2 singleä, yhden EP:n ja 2 albumia. YOR123 on ainoa henkilö, joka esiintyy jokaisella RDN- ja RF-julkaisulla.
YOR123 ja Skandaali julkaisivat 16. helmikuuta 2005 Round the World -albumin, jolla vieraili lukuisia ulkomaalaisia rap-artisteja. Ennen albumia julkaistiin 8. joulukuuta 2004 single "Keep Distance".
Veli Virkkunen
Veli Juhani Virkkunen (23. lokakuuta 1913 Turku – 23. elokuuta 2001) oli suomalainen filosofian maisteri, toimittaja, sotakirjailija ja tiedotuspäällikkö.
Virkkusen vanhemmat olivat hovioikeuden asessori, laamanni Veli Kustavi Snellman (1874–1940) ja Inkeri Elina Koskinen (1888–1928). Veli Virkkunen toimi muun muassa Yleisradion tiedotuspäällikkönä.
Veli Virkkunen oli naimisissa 1939–1949 muotitaiteilija, laulajatar Maire Virkkunen-Harkin kanssa ja toisen kerran Margaret Ann Bensonin (1921–2009). Yleisradion kirjallisuustoimittaja Juha Virkkunen oli Veli Virkkusen poika hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Sloveenit
Sloveenit ovat Adrianmeren itärannalla asuva kansa. Nimitys slovenialainen tarkoittaa ihmisestä puhuttaessa lähinnä Slovenian kansalaista. Sloveeni taas kokee olevansa etninen slovenialainen, joka puhuu eteläslaavilaisiin kieliin luettavaa sloveniaa.
Sloveniassa asuu noin 1,6 miljoonaa sloveenia ja lähinaapureissa sekä Pohjois-Amerikassa joitain satoja tuhansia.
Keralannauruli
Keralannauruli (Trochalopteron cachinnans) eli aiemmalta nimeltään madrasinnaurutimali on erittäin uhanalainen Intian eteläosassa tavattava pyrstötimaleihin kuuluva varpuslintu.
Esa Holopainen (muusikko)
Esa Seppo Antero Holopainen (s. 1. lokakuuta 1972 Helsinki) on Amorphis-yhtyeen kitaristi, säveltäjä ja perustajajäsen. Hän on soittanut myös Chaosbreed-yhtyeessä, sekä vieraillut mm. Mannhain Hellroad Caravan -albumilla. Holopainen soittaa 2007 ilmestyneellä Guitar Heroes levyllä kappaleen "Sauna Blast".
Keralannauruli
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan keralannauruli on noin 21 cm. Selästään laji on väritykseltään oliivinruskea ja pää sekä kurkku ovat väriltään mustat. Leveähköt silmäkulmajuovat ovat väriltään valkoiset. Rinta ja vatsa ovat väriltään punaruskeat tai harmahtavat. Keralannaurulin laulu on pitkä sarja voimistuvia ja nousevia nasaalisia ääniä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Keralannaurulia tavataan Intian eteläosista Tamil Nadun ja Karnatakan osavaltioiden vuoristoalueilta. Linnun elinympäristöä ovat kosteiden metsien aluskasvillisuus erityisesti metsäiset laaksot ja kukkuloiden rinteet. Lajia voidaan tavata myös puutarhoista sekä pensaikoista ja hyvin harvinaisena myös tee- ja eukalyptusviljelmiltä. Keralannaurulin elinympäristöt sijaitsevat 1 200–1 900 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat
Keralannaurulin ravintoa ovat hyönteiset, kukkien mesi, kukat, hedelmät ja marjat. Lajin pesimäkausi kestää tammikuusta heinäkuulle. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa.
Esa Holopainen (muusikko)
Holopainen soittaa ESP Eclipse -merkkisillä kitaroilla ja Koch-merkkisillä vahvistimilla.
Holopainen julkaisi ensimmäisen soololevynsä, Silver Lake by Esa Holopainen 28. toukokuuta 2021. Levyllä kuullaan vierailevina laulajina mm. Vesa-Matti Loiria ja Anneke van Giersbergeniä sekä myös bändikaveri Tomi Joutsenta.
20 Essential Tracks from the Boxed Set: 1965–1990
20 Essential Tracks from the Boxed Set: 1965–1990 on The Byrdsin kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 1992.
Herran Kansa
Herran Kansa on suomalainen vapaa suunta, joka on toiminut rekisteröitynä yhteisönä vuodesta 1940. Liike syntyi vuonna 1915 ja sen perustaja oli saarnaaja Pekka Mikkonen (1863–1936). Mikkonen oli syntyjään luterilaisesta perheestä, ja aikuistuttuaan hän toimi pietarinsuomalaisten parissa saarnaajana ja sielunhoitajana. Hän kuitenkin liittyi baptismiin, jonka koki itselleen läheisemmäksi. Mikkonen toimi jonkin aikaa baptistisaarnaajana, mutta hänet erotettiin hänen vaadittuaan uskovaisten keskinäisen jalkojen pesun käyttöön ottamista ennen ehtoollista.
Levinneisyys
Liike toimi aluksi Kuokkalassa Karjalankannaksella. Nykyään yhteisön pääpaikka on Joensuun kaupungin Suhmuran kylässä Pohjois-Karjalassa. Siellä liikkeellä on oma seurakuntakoti, kappeli ja hautausmaa. Lisäksi Suhmuran kylässä on liikkeen ylläpitämä vanhainkoti Iltarauha. Liikettä johtaa Risto Eskelinen, joka toimii seurakunnan vanhimpana. Etelä-Suomessa toiminnan keskuspaikkana on Mäntsälä.
Viime vuosikymmeninä Herran Kansan toiminta on tuntuvasti laajentunut Pohjois-Karjalasta muualle Suomeen. Etelä-Suomessa Herran kansan seurakuntia on Helsingissä, Pukkilassa ja Riihimäellä sekä Järvenpään-Mäntsälän seurakunta.
Ominaispiirteet
Yhteisöllä on seurakunnallisia kokouksia kahdesti viikossa, ja kerran kuussa järjestetään valtakunnallinen juhla joko Joensuussa tai Mäntsälässä. Nuorille on omaa toimintaa, esimerkiksi lauluiltoja. Herran Kansa omistaa myös leirikeskuksen Polvijärven Kinahmossa, jossa pidetään omia kesäleirejä.
Herran kansan tavoista todennäköisesti omaleimaisin on ehtoollista edeltävä jalkojen pesu. Herran Kansa pyhittää lauantain sapatiksi, kun taas sunnuntaita se ei pidä pyhäpäivänä. Useimpien muiden vapaiden suuntien tapaan se hylkää vauvakasteen ja korostaa sen sijaan uskovien kastetta. Yhteisö ei pidä kirjaa jäsenistään eikä tee paljon käännytystyötä, vaan uudet jäsenet kertyvät lähinnä liikkeen vaikutuspiirissä olevista perheistä ja suvuista. Myöskään yhteistyötä muiden uskontokuntien kanssa ei tehdä. Herran kansalaiset suhtautuvat yleensä kriittisesti ehkäisyyn, ja he ovatkin itäsuomalaisten keskuudessa tunnettuja suurista lapsiluvuista samaan tapaan kuin vanhoillislestadiolaiset varsinkin pohjoissuomalaisten keskuudessa. He eivät ota osaa politiikkaan eivätkä vietä mitään kirkollisia juhlapäiviä. He suhtautuvat kriittisesti yleensä myös verensiirtoihin.
Thunderstone
Thunderstone on melodista power metal -musiikkia soittava, vuonna 2000 perustettu helsinkiläinen yhtye. Se on julkaissut kuusi studioalbumia, joista uusimpana Apocalypse Again (2016).
Laulaja Pasi Rantanen ja kosketinsoittaja Kari Tornack erosivat yhtyeestä elokuussa 2007 henkilökohtaisten syiden ja motivaation puutteen vuoksi. Loka–marraskuussa 2007 järjestetyllä Euroopan-kiertueella heidän paikkansa täyttivät Tommi Salmela ja Jukka Karinen. Karinen jäi yhtyeeseen vakituisesti, ja uudeksi laulajaksi valittiin myöhemmin Rick Altzi, jonka kanssa julkaistiin albumi Dirt Metal. Julkaisun jälkeen yhtye vietti hiljaiseloa, ja vuonna 2013 Altzi väistyi Rantasen tieltä hänen palatessaan Thunderstoneen. Helmikuun alussa 2014 Thunderstone tiedotti valinneensa videohakuprosessilla uudeksi rumpalikseen Atte Palokankaan
Suuri filtteri
Suuri filtteri on Peter Wardin esittämä ajatus, että kaikkia maailmankaikkeuden teknisiä sivilisaatioita kohtaa ennemmin tai myöhemmin jokin ylitsepääsemätön este, jonka takia ne eivät voi kehittyä eteenpäin. Tämän ajatuksen mukaan maailmankaikkeuteen on ikään kuin sisäänrakennettu väistämätön mekanismi, joka estää eliöitä kehittymästä tasolle, jossa ne voisivat viestiä tai matkustaa läpi tähtienvälisen avaruuden. Este eli filtteri on todennäköisesti se, että pitkälle kehittyneet lajit tuhoavat vääjäämättä lopulta itsensä.
Suuri filtteri on yksi vastaus Fermin paradoksiin eli siihen, miksi emme ole toistuvista yrityksistämme huolimatta havainneet maapallon ulkopuolista älyllistä elämää.
Suur-Lontoo
Suur-Lontoo (Greater London) on hallintoalue Englannissa. Alue muodostuu sen keskellä sijaitsevasta Lontoon Citystä (City of London) ja Cityä ympäröivistä 32:sta kaupunkipiiristä (London boroughs). Yleisessä kielenkäytössä Lontoolla tarkoitetaan tätä 33 alueen yhteenliittymää. Suur-Lontoon pinta-ala on neliökilometriä, ja sen väkiluku oli vuonna 2017 arviolta 8,8 miljoonaa.
Alueen hallintoelimenä toimii Suur-Lontoon yleishallintoviranomainen (Greater London Authority, GLA), jota johtaa pormestari yhdessä kaupunginvaltuuston (London Assembly) kanssa. Sekä pormestari että valtuusto valitaan suorilla vaaleilla neljän vuoden vaalikaudeksi.
Suur-Lontoo ei kuulu mihinkään Englannin hallinnolliseen kreivikuntaan, vaan on hallinnollisesti muusta Englannista poikkeavassa asemassa. Seremoniallisesti se, Lontoon Cityä lukuun ottamatta, muodostaa kuitenkin Suur-Lontoon muodollisen kreivikunnan Suur-Lontoo käsittää osia Kentin, Middlesexin ja Surreyn historiallisista kreivikunnista. Vuonna 1889 perustettu Lontoon kreivikunta käsitti nykyisin Sisä-Lontooksi ( nimitetyt kaupunginosat, kunnes vuonna 1965 muodostettiin nykyisen laajuinen Suur-Lontoo.
Margaret Thatcherin aikana Lontoon keskushallinto GLC hajotettiin ja valta siirtyi Lontoon kaupunkipiireille (London borough). Vuonna 2000 Tony Blairin hallitus perusti nykyisen GLA:n.
Álvaro de Mendaña de Neira
thumb|Álvaro de Mendaña de Neira Álvaro de Mendaña de Neira (1541 Congosto – 18. lokakuuta 1595 Santa Cruz, Salomonsaaret) oli espanjalainen merenkulkija ja löytöretkeilijä. Hän lähti vuonna 1567 etsimään Terra Australista. Vaikka päämäärää ei saavutettu, hän löysi matkoillaan muun muassa Marquesassaaret ja Tuvalun. Mendaña de Neira vieraili myös Salomonsaarilla, joilla hän kuoli vuonna 1595.
NHL 20
NHL 20 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli, joka on NHL-pelisarjan 29:s osa. Pelin suomalaisessa kansikuvassa on jälleen Winnipeg Jetsiä edustava Patrik Laine, ruotsalaisessa Vancouver Canucksia edustava Elias Pettersson ja pohjoisamerikkalaisessa Toronto Maple Leafsia edustava Auston Matthews.
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 2008
Vuoden 2008 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Japanissa 11. – 21. joulukuuta 2008 ja ne olivat järjestykseltään viidennet.
Turnauksen loppuottelussa 21. joulukuuta 2008 kohtasivat englantilainen Manchester United ja ecuadorilainen LDU Quito. Manchester United voitti ottelun numeroin 1–0 ja samalla heistä ensimmäinen englantilaisseura, joka on voittanut seurajoukkueiden maailmanmestaruuden.
Osallistujat
* Gamba Osakan voitettua AFC:n Mestarien liigan, isäntäjoukkueen paikan turnauksessa otti toiseksi korkeimmin sijoittunut joukkue AFC:n Mestarien liigassa.
Ottelut
Kellonajat paikallista-aikaa (UTC+9).
Aku Toivonen
Aku Toivonen (s. 1964 Rauma ) on Suomen Musiikintekijät ry:n toiminnanjohtaja vuodesta 2012 alkaen.
Marcello Puglisi
Marcello Puglisi (s. 17. toukokuuta 1986 Trescore Balneario) on italialainen moottoriurheilija.
Aku Toivonen
Aku Toivonen suorittanut JET-tutkinnon (Johtamisen erikoisammattitutkinto), MHT-tutkinnon (Yrityshallinnon tutkinto), ja hän on Certified Leadership Coach (International Coach Federation), sekä suorittanut näyttötutkintomestarin pätevyyden ja Kauppakamarin Hyväksytty Hallituksen Jäsen HHJ -kurssin ja tutkinnon (2020). Toivonen suoritti kasvatustieteen ja luokanopettajan opintoja Turun yliopistossa heti ylioppilaaksi valmistumisensa (1983) jälkeen. Hän on suorittanut Tiimivalmentamisen tutkinnon (Tiimimestari).
Marcello Puglisi
Hän on kilpaillut urallaan Formula Renault-, Italian Formula 3-, Euroseries 3000-, Le Mans Series-, GP2- ja International Formula Master -sarjoissa. Puglisi ajoi GP2-urallaan kaksi kilpailua Durango-tallissa saavuttamatta pisteitä. Hän kilpaili Aasian GP2 -sarjassa Piquet Sports-tallissa ja sijoittui parhaimmillaan 9:nneksi. Puglisi voitti Italian Formula Masters -sarjan mestaruuden vuonna 2008.
Aku Toivonen
Toivonen on ollut valmentaja/Leadership Coach Novetos Oy:ssä, on yksi MTG Musiikkituottajat Group Oy:n omistajista ja perustajista, ja hän toimi sen toimitusjohtajana ja tuottajana.
Aku Toivosen suuntautuminen musiikkiin alkoi pianonsoiton opiskelulla 7-vuotiaana. Hän on opiskellut musiikin teoriaa ja lauloi pitkään Rauman Poikakuorossa. Musiikin ammattilaisena hän aloitti Lea Lavenin taustayhtyeeksi perustetussa Mistral-yhtyeessä 1980-luvun alkupuolella. Toivonen toimi Finlanders-yhtyeen pianistina vuosina 1991–2006. Finlanders-uran aikana Toivonen toimi kapellimestarina lukuisissa televisioinneissa. Hän on ollut myös tuottelias säveltäjä, sovittaja ja tuottaja.
Aku Toivonen oli Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n (nykyinen Suomen Musiikintekijät ry) hallituksessa vuosina 2010–2012, Valtion säveltaidetoimikunnan jäsen vuosina 2010–2013, OPH:n Musiikin alan tutkintotoimikunnan jäsen vuosina 2010–2013, Suomen Musiikkineuvoston hallituksen jäsen vuosina 2012–2013, sekä Music Finlandin hallituksen varsinainen jäsen vuosina 2013-2019, joista puheenjohtajana kolme vuotta. Toivonen aloitti vuonna 2012 Musiikin edistämissäätiön (MES) hallituksessa ja valtioneuvoston nimeämässä Tekijänoikeusneuvostossa. Kopioston hallituksen jäsen hän oli vuodet 2019-2022.
Toivonen on klassiseen musiikkiin keskittyneen Muhoksen Musiikkipäivien perustajia.
Toivonen on naimisissa oopperalaulaja Kaisa Rannan kanssa.
Hertsegovina
pienoiskuva|Hertsegovinan kartta
Hertsegovina on Pyhän Savan keskiaikaisista herttuoista nimensä saanut historiallinen maakunta eteläslaavialueella nykyisen Bosnia ja Hertsegovinan valtion alueella. Hertsegovinalla ja Bosnialla ei kummallakaan ole hallinnollista asemaa. Herzog tarkoittaa saksan kielessä herttuaa ja Hertsegovina siis ”herttuan maita”. Keskiajalla alueesta käytettiin nimeä Zahumlje ja Travunija tai ”Humin maa”.
Bosnian ja Hertsegovinan välillä ei kulje selkeää rajaa. Rajat ovat epämääräiset ja kiistellyt. Karkeasti ottaen Hertsegovina on Bosnian ja Hertsegovinan Sarajevon eteläpuolinen alue, jolla sijaitsevat esimerkiksi kaupungit Foča, Trebinje, Konjic ja Stolac. Alueen suurin kaupunki on Mostar, jossa taisteltiin Bosnian sodassa pitkään. Nykyään Hertsegovinaa ovat Hertsegovina-Neretvan, Länsi-Hertsegovinan ja osittain Hertseg-Bosnian kantonit.
Nigerin presidentti
Nigerin presidentti on Nigerin valtionpäämies. Niger on semipresidentiaalinen maa, joten siellä toimeenpanovalta on jaettu parlamentista riippumattoman presidentin ja pääministerin johtaman parlamentaarisen hallituksen kesken. Presidentin kauden pituus on viisi vuotta.
Vladimir
Vladimir on kaupunki Venäjällä 200 kilometriä Moskovasta itäkoilliseen. Vuonna 2010 kaupungissa oli 345 373 asukasta. Kaupunki on Vladimirin alueen hallinnollinen keskus.
Vladimir on perustettu vuonna 1108, ja se oli keskiajalla Vladimirin ruhtinaskunnan eli Vladimir-Suzdalin pääkaupunki.
Vladimirissa sijaitsevat Uspenskin katedraali (1158–1161), Kultainen portti (1100-luvulta) ja vanha Vladimirin vankila.
Jake Varner
Jacob Stephen "Jake" Varner (s. 24. maaliskuuta 1986 Bakersfield, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vapaapainija ja olympiavoittaja. 185 senttimetriä pitkä ja 96 kilogrammaa painava Varner kilpailee 96-kiloisten sarjassa. Hän edustaa Nittany Lion WC -seuraa.
Ura
Varner voitti olympiakultaa 96-kiloisten sarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän voitti finaalissa Ukrainan Valeri Andrijtsevin. MM-kilpailuista Varnerilla on yksi pronssi 96-kiloisista vuoden 2011 kilpailuista Istanbulista. Hän voitti samana vuonna kultaa Pan-Amerikan kisoissa Guadalajarassa.
Meta Seinemeyer
Meta Seinemeyer (5. syyskuuta 1895 Berliini – 19. elokuuta 1929 Dresden) oli saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Vuonna 1923 Seinemeyer teki ensiesiintymisensä New Yorkissa. Hän esiintyi Yhdysvalloissa useissa Richard Wagnerin rooleissa ja Carl Maria von Weberin Taika-ampujassa. Marraskuussa 1924 Seinemeyer esiintyi vierailijana Dresdenissä Margueriten roolissa (Faust). Hänet kiinnitettiin pysyvästi, ja hänestä tuli sellaisten laulajien kuin Tino Pattieran, Ivar Andresenin ja Robert Burgin kanssa tärkeä osa Dresdenissä 1920-luvulla käynnistynyttä Verdi-renessanssia. Pattieran kanssa Seinemeyer myös levytti useita duettoja. Kansainvälistä mainetta hän sai Leonoran roolilla La forza del destinon saksankielisessä versiossa, jonka tekijä oli Franz Werfel. Tämä versio kantaesitettiin Dresdenissä maaliskuussa 1926 Fritz Buschin johdolla. Seinemeyer tulkitsi rooleja myös esimerkiksi Giacomo Puccinin oopperoissa ja loi Parman herttuattaren roolin Tohtori Faustuksen kantaesityksessä vuonna 1925.
Seinemeyerin levy-yhtiö oli vuodesta 1925 Parlophone. Kesällä 1926 hän esiintyi Teatro Colónissa ja vuonna 1927 Wienin valtionoopperassa. Viimeisenä uutena roolinaan Dresdenissä hän omaksui Patarouvan Lisan roolin, jonka esitti ensimmäisen kerran tammikuussa 1929. Saman vuoden huhtikuussa hän teki viimeiset julkaistut levytyksensä, ja toukokuussa hän esiintyi Lontoon Royal Opera Housessa Wagnerin rooleissa. Viimeisen esiintymisensä Dresdenissä Seinemeyer teki tulkitsemalla Marschallinin roolin Ruusuritarissa. Hän kuoli pian tämän jälkeen leukemiaan, mutta ehti mennä viimeisinä aikoinaan naimisiin kapellimestari Frieder Weissmannin kanssa.
Pekka Autiovuori
Pekka Kullervo Autiovuori (s. 19. maaliskuuta 1946 Riihimäki) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1967–2009.
Autiovuori pääsi Suomen Teatterikouluun vuonna 1964 ja valmistui vuonna 1967. Hän teki läpimurtonsa jo opiskeluaikanaan Mikko Niskasen nuorisokuvauksissa Käpy selän alla (1966) ja Lapualaismorsian (1967), joiden pääosiin ohjaaja poimi nuoria teatterikoululaisia. Autiovuori sai parhaan miespääosan Jussi-patsaan roolistaan elokuvassa Tunteita (1966), joka oli neljän teatterikoulusta valmistuneen nuoren ohjaajan tekemä episodielokuva. Hän oli tuolloin vasta 20-vuotias ja on edelleen kaikkien aikojen nuorin palkinnon saaja.
Autiovuori on esiintynyt harvakseltaan myös elokuvissa, kuten Edvin Laineen Väinö Linna -filmatisoinnissa Täällä Pohjantähden alla (1968) ja Spede Pasasen Uuno Turhapuro -elokuvissa. Hän esiintyi myös suositussa televisiosarjassa Sämpy ja esitti Siivoton juttu -elokuvassa pankin virkailijaa.
Myöhemmin Autiovuori on tullut tunnetuksi erityisesti äänestään radiokuunnelmissa. Hän on esittänyt muun muassa Richard Lammia Knalli ja sateenvarjo -kuunnelmasarjassa (1979 alkaen) ja Arthur Dentiä suomalaisessa sovituksessa Douglas Adamsin tieteisparodiasta Linnunradan käsikirja liftareille (1984–1985, 1991 ja 1995). Autiovuori on antanut äänensä myös Radioteatterin Maata Etsimässä -sarjaan usealle sivuhahmolle. Autiovuori näytteli myös nimiroolin Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? -elokuvan kuunnelmasovituksessa, jota levitettiin myyntikasettina. Autiovuori on lisäksi humorististen Nikke-äänikirjojen (c-kasetti) kertojaääni.
Autiovuoren ääni on tuttu myös lastenpiirretyistä. Hänen esittämiään rooleja ovat muun muassa Ankronikan Roope Ankka, Alfred J. Kwakin Korppi, Karski-Katti, Tarkastaja Sherlock ja Hannu Harakka, Karhuherra Paddingtonin herra Curry, Pekka Töpöhännän Monni ja Toy Storyn Herra Perunapää.
Vanha Suomi
pienoiskuva|Vanhan Suomen kartta Vanha Suomi tarkoittaa niitä Suomen alueita, jotka Ruotsi menetti Venäjälle Uudenkaupungin (1721) ja Turun rauhansopimuksissa (1743). Turun rauhan jälkeen Viipurin, Käkisalmen ja Kyminkartanon provinsseista muodostettiin yksi hallinnollinen kokonaisuus Viipurin kuvernementti. Vuosina 1784–1796 kuvernementin alue muodosti Viipurin käskynhaltijakunnan. Vuodesta 1803 kuvernementti tunnettiin Suomen kuvernementtina, jonka Venäjän keisari yhdisti Suomen suuriruhtinaskuntaan eli ”Uuteen Suomeen” vuoden 1812 alussa.
Nimitys Vanha Suomi on suomalaisittain katsottuna hieman epäjohdonmukainen. Ymmärrettäväksi se tulee katsottaessa asiaa venäläisittäin: Vanhan Suomen alue liitettiin keisarikuntaan lähes sata vuotta ennen muuta (Uutta) Suomea. Itse nimitys tuli käyttöön vuoden 1809 jälkeen, jolloin Ruotsi menetti myös muun Suomen Venäjälle.
Suuri Pohjan sota — Vanha Suomi syntyy
Vanha Suomi syntyi suuren Pohjan sodan seurauksena vuonna 1721. Ruotsi joutui vuonna 1700 yksin sotaan Venäjää, Tanska-Norjaa, Preussia ja Saksi–Puola-Liettuaa vastaan. Alkumenestyksestään huolimatta kääntyi sota Ruotsille tappiolliseksi kuningas Kaarle XII:n kärsittyä murskatappion Venäjää vastaan Pultavan taistelussa vuonna 1709. Etulyöntiasemansa turvin Venäjä valloitti Suomen Ruotsilta vuosien 1710–1715 kuluessa. Suomen valtauksesta alkoi isoviha, vuoteen 1721 saakka kestänyt venäläismiehitys Suomessa.
Ruotsin ja Venäjän väliset vihollisuudet suuressa Pohjan sodassa päättänyt Uudenkaupungin rauha solmittiin vuonna 1721. Rauhansopimuksen yhteydessä siirtyi Käkisalmen läänin etelä- ja keskiosat sekä pääosa Viipurin läänistä Venäjän haltuun. Alue muodosti hallinnollisesti Pietarin kuvernementtiin kuuluneen Viipurin ja Käkisalmen provinssin. Tähän alkuperäiseen Vanhan Suomen alueeseen sisältyivät myös Viipurin, Käkisalmen ja Sortavalan kaupungit.
Hattujen sota — Vanha Suomi laajenee
Ruotsin revanssinhaluinen hattupuolue ryhtyi Venäjän vastaiseen sotaan vuonna 1741 tavoitteenaan kostaa suuren Pohjan sodan aikaiset nöyryytykset ja vallata takaisin ainakin osa Ruotsin sodassa menettämistä alueista. Ruotsin armeija oli varustautunut sotaan heikosti ja Suomen alue joutui venäläismiehityksen alaiseksi kuten suuressa Pohjan sodassakin. Vuonna 1743 solmittuun rauhaan saakka kestänyttä miehitystä kutsutaan pikkuvihaksi.
Hattujen sota päättyi Turun rauhaan, jossa Ruotsin ja Venäjän välistä rajaa siirrettiin edelleen lännemmäksi ja uudeksi rajaksi muodostui Kymijoki ja siihen laskeva Mäntyharjun reitti. Pohjoisemmassa rajalinja halkoi Saimaata pirstoen sen useampaan osaan rajanaapureiden kesken. Raja teki koukkauksen Savonlinnan kohdalla liittäen tämän Saimaan solmukohdan osaksi Venäjää. Sen sijaan Puumala, toinen Saimaan kapeikko, jäi Ruotsille. Vesitie eteläiseltä Saimaalta pohjoiselle kulki väistämättä sekä Puumalan että Savonlinnan kautta.
Venäjään liitetty uusi alue muodosti aluksi Pietarin kuvernementin Kymenkartanon provinssin, kunnes se vuonna 1744 yhdessä Viipurin ja Käkisalmen provinssin kanssa yhdistettiin erilliseksi Viipurin kuvernementiksi. Liitetyillä alueilla sijaitsivat Savonlinnan lisäksi Haminan ja Lappeenrannan kaupungit sekä kyseisissä kaupungeissa sijainneet Ruotsin rajalinnoitukset.
Lahjoitusmaajärjestelmä
Vanhan Suomen maanomistusolot ja verotuskäytännöt olivat historiallisista syistä kirjavia. Alueella oli rälssi-, kruunun- ja verotiloja sekä erityistarkoituksiin varattuja lahjoitusmaita, pöytä-, elatus- ja arentitiloja. Yhteiskunnallisia oloja vaikeimmin vaivannut ongelma oli lahjoitus­maa­järjestelmä. Keisarille palveluksia tehneelle yläluokalle lahjoitetut lahjoitusmaat kavensivat merkittävästi niillä asuneiden talonpoikien vapautta ja taloudellista toimeentuloa. Lahjoitusmaiden talonpoikien asema heikkeni lähelle Venäjän maaorjien asemaa. Erityisesti lahjoitusmaiden isäntien eli donataarien oikeus määrätä alustalaistensa verotuksesta hiersi heidän ja talonpoikien välejä niin Vanhan Suomen aikana kuin alueen Suomen suuriruhtinaskuntaan liittämisen jälkeenkin. Samoin isäntien käyttämät ruumiilliset kuritukset, kuten maaorjille Venäjällä, olivat törkeä loukkaus talonpoikien oikeuksia kohtaan.
Lahjoitusmaakysymys ratkesi vasta autonomian aikana 1870-luvulle mennessä, kun Suomen valtio osti lahjoitusmaat donataareilta. Talonpojat saivat lunastaa viljelemänsä maat perintötiloikseen edullisten ja pitkäaikaisten valtionlainojen avulla.
Donataarien ja talonpoikien välejä hiertänyt lahjoitusmaakysymys on osaltaan ollut antamassa Vanhan Suomen ajalle poikkeuksellisen negatiivista leimaa Suomen historiankirjoituksessa.
Elämää Vanhassa Suomessa
pienoiskuva|Vaakuna Viipurin kuvernementin kartastossa 1797. Kansallisarkisto. Uusi valtioyhteys ei mullistanut, lahjoitusmaakysymystä lukuun ottamatta, Vanhan Suomen elinoloja niin paljon kuin Suomessa on toisinaan haluttu nähdä. Maanviljely ja perinteinen elämäntapa säilyivät jokseenkin muuttumattomina myös uuden hallitsijan alaisuudessa. Uudenkaupungin rauhan sopimuksessa vuonna 1721 sovittiin myös Ruotsin vallan aikaisten lakien ja oikeuskäytännön jäämisestä voimaan Vanhan Suomen alueella. Alueen väestö sai myös harjoittaa vapaasti luterilaista uskontoaan ja verotus hoidettiin ruotsalaisen käytännön mukaisesti. Vanhan Suomen asukkaat olivat vapautetut sotilaspalveluksesta 1797 saakka. Käytäntö ei ollut poikkeuksellinen monikansallisessa keisarikunnassa.
Vanhassa Suomessa asunut rahvas jäi asuinsijoilleen alueen siirtyessä Venäjän valtaan, mutta valtaosa aatelistosta ja papistosta oli paennut venäläismiehitystä Ruotsin puolelle jo isovihan aikana. Osa paenneista palasi takaisin Uudenkaupungin rauhan solmimisen jälkeen, mutta huomattava osa virkamiehistä ja papeista ei halunnut siirtyä Venäjän keisarin palvelukseen. Myöskään uusien pappien ja virkamiesten rekrytointi Ruotsin puoleisesta Suomesta ei sujunut suunnitellusti. Vajetta täytettiin Venäjältä ja Baltian saksalaisalueilta kotoisin olevilla virkamiehillä. Vanhan Suomen virkamieskunta venäläistyi ja saksalaistui nopeasti. Alueen pappispula helpotti vasta Vanhasta Suomesta kotoisin olevan uuden pappissukupolven kasvaessa.
Vanhan Suomen koulutuskielenä oli saksa. Aluksi ruotsi oli käytössä Vanhan Suomen hallintokielenä, mutta aikaa myöten saksa korvasi sen. Saksasta tuli vuonna 1730 alueen pääkaupungin, Viipurin, raadin kieli. Jotkin hallintoasiat hoituivat myös venäjäksi. Ruotsi kuitenkin säilytti asemansa vielä 1700-luvun lopulla pitäjänhallinnossa, veronkannossa sekä oikeudenhoidossa. Monet porvaristossa käyttivät ruotsia ja lisäksi Viipurissa oli myös ruotsinkielisiä käsityöläisiä, renkejä ja piikoja. Vuoteen 1793 mennessä Viipurin hiippakunnan kaikki pöytäkirjat olivat siirtyneet saksan kieleen ja Haminan hiippakunnan kapituli vuoteen 1805 mennessä. Kääntäjillä oli tärkeä rooli eri kielten välisten siirtymien hoitamisessa. Suomen kieli toimi alueen lingua francana, yhteiskielenä.
Venäjään liittäminen toi Vanhan Suomen ortodoksiselle väestölle helpotusta Ruotsin vallan aikaiseen syrjintään verrattuna. Ortodoksit saattoivat harjoittaa uskontoaan vapaasti ja Laatokan alueen luostarit pystyivät käynnistämään toimintansa uudestaan. Monikansallinen ja useista uskontokunnista koostuva Venäjä suvaitsi Vanhan Suomen luterilaisen väestön uskontoa varsin hyvin. Vanhan Suomen luterilaiset papit saivat käydä koulunsa edelleen Turussa ja Turun piispa vihki edelleen pappeja virkoihinsa myös Vanhan Suomen alueella. Rajaseudun halkaistujen seurakuntien jäsenet saivat myös käydä kirkossa valtakunnan rajan yli. Kirkon ylin valta siirtyi kuitenkin venäläisten käsiin. Vanhan Suomen luterilaista kirkkoa hallinnoitiin yhdessä Venäjän muiden ei-ortodoksisten kirkkokuntien kanssa.
Vanhan Suomen alue kärsi varsin paljon toistuvien sotien seurauksena, mutta jälleenrakennusta auttoi Suomenlahden pohjukkaan perustetun Pietarin kaupungin ostovoima. Alueen talous monipuolistui ja kaupunkiin rahdattiin elintarvikkeita, rakennustarpeita ja polttopuuta. Venäjä ei harjoittanut Ruotsin kaltaista merkantilistista talouspolitiikkaa, mikä osaltaan edisti Vanhan Suomen talouskehitystä. Vanhan Suomen alueella sai kaataa metsää sahateollisuuden tarpeisiin, minkä ansiosta alueelle nousi kukoistava sahateollisuus. Vanhassa Suomessa otettiin käyttöön Ruotsin mallin mukaisia sahauskieltoja vasta 1700-luvun lopulla. Nämäkään kiellot eivät ulottuneet yläluokan hallitsemille lahjoitusmaille. Vanhan Suomen alueella sai myös harjoittaa kaupankäyntiä maaseudulla eikä maatilojen halkomiselle asetettu Ruotsin kaltaisia rajoituksia. Toisaalta alueen poikki kulki useita maatullirajoja, jotka vaikeuttivat liikkumista ja kauppaa.
Aluetta hallinneen apatian ja vierasmaalaisen yläluokan takia sieltä ei ole juurikaan jäänyt merkittäviä henkilöitä historiaan. Ainoa muita huomattavampi on David Alopaeus, Viipurissa syntynyt virkamies, joka toimi keisarillisessa hallinnossa monissa tehtävissä, muun muassa Venäjän lähettiläänä Keski-Euroopan maissa.
Venäjä kiristää otettaan Vanhasta Suomesta
Vanhan Suomen, kuten monien muidenkin keisarikunnan osien, itsenäisyyttä ryhdyttiin rajoittamaan 1700-luvun loppupuolella keisarinna Katariina II:n käynnistämän venäläistämisohjelman myötä. Venäjästä ryhdyttiin luomaan yhtenäisesti hallittua valtakuntaa. Verotuksessa siirryttiin venäläiseen verotusjärjestelmään vuonna 1781. Katariina II:n vuonna 1775 koko valtakuntaan määräämä käskynhaltijahallinto toteutettiin Viipurin kuvernementissa vuonna 1784. Oikeuslaitos järjestettiin uudelleen perustamalla uusia tuomioistuimia ja uusi instanssijärjestys. Osa keisarinnan uudistuksista jouduttiin myöhemmin kumoamaan, mutta hajanaisen keisarikunnan ja alueellisten erioikeuksien aika alkoi olla ohi. Merkittävimmän poikkeuksen venäläistämiskehityksestä teki vuonna 1809 syntynyt Suomen autonominen suuriruhtinaskunta.
Toinen Vanhaa Suomea tiukemmin Venäjään kiinnittänyt 1700-luvun loppupuolen hanke oli Ruotsia vastaan käydyn Kustaa III:n sodan kokemusten perusteella käynnistetty laajan Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmän rakennustyö. Maineikkaan kenraali Aleksandr Suvorovin johdolla toteutetun hankkeen myötä luotiin Vanhaan Suomeen useista sisäkkäisistä linnoitusketjuista koostuva linnoitusjärjestelmä jonka tehtävänä oli torjua Ruotsin puoleisesta Suomesta Pietaria kohti suunnatut mahdolliset hyökkäykset. Tällöin Vanhan Suomen alueelle muutti pysyvästi tuhansia ei-suomalaisia, lähinnä venäläisiä sotilaita ja baltiansaksalaisia upseereita ja virkamiehiä.
Vanha Suomi liitetään Suomen suuriruhtinaskuntaan
Vaikka Vanha Suomi ei yleisen käsityksen vastaisesti varsinaisesti taantunutkaan Venäjän vallan alla, se jäi etenkin yhteiskunnallisessa kehityksessä jälkeen Ruotsin puoleisen Suomen ripeästä kehityksestä 1700-luvulla. Talonpoikiin kohdistunut venäläisen aateliston mielivalta loi aluetta leimanneen apatian taloudessa muutenkin. Loputkin Suomesta liitettiin Venäjän keisarikuntaan vuosina 1808–1809 käydyn Suomen sodan ja sitä seuranneen Haminan rauhan yhteydessä. Samalla ryhdyttiin niin Suomessa kuin keisarin hovissa puuhaamaan Vanhan Suomen liittämistä muun Suomen, eli Venäjältä käsin katsottuna Uuden Suomen yhteyteen.
Yhdistymishankkeella tavoiteltiin kansallisesti yhtenäisen autonomisen alueen muodostamista ikään kuin Ruotsin mallin mukaisen modernin valtion kokeilukentäksi ja näyteikkunaksi Eurooppaan keisarin hyväntahtoisuuden merkkinä. Samalla uskottiin taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti Ruotsin puoleisesta Suomesta jälkeenjääneen Vanhan Suomen kurovan isoveljensä etumatkan kiinni. Alueliitoksen toivottiin myös kasvattavan suomalaisten uskollisuutta uutta hallitsijaansa kohtaan. Elettiinhän Euroopassa yhä Napoleonin sotien levotonta aikakautta. Lopullisesti päätös Vanhan Suomen liittämisestä Suomen suuriruhtinaskuntaan sinetöityi keisari Aleksanteri I:n vuoden 1811 lopulla antamalla dekreetillä (käskykirjeellä). Liitos astui voimaan vuodenvaihteessa 1812. Entisen Vanhan Suomen alue muodosti siitä lähtien Viipurin läänin.
Uuteen Suomeen liittämisen jälkeen ulottuivat suuriruhtinaskunnan lait ja autonominen asema myös Vanhaan Suomeen, mikä helpotti Karjalan ja Savon asukkaiden elämää, koska he olivat siihen asti olleet rajan molemmin puolin kahden erilaisen lainsäädännön alaisina. Venäjän näkökulmasta tapahtui kuitenkin päinvastoin: vasta valloitettu Uuden Suomen alue yhdistettiin Vanhaan Suomeen. Olemassa olleen Suomen asioiden komitean valtuudet ulotettiin myös Uuteen Suomeen, johon suhtauduttiin kuten muihinkin privilegioituihin alueisiin.
Alueliitos toteutui olosuhteisiin nähden varsin kivuttomasti, ja Vanha Suomi kuroi nopeasti kiinni suuriruhtinaskunnan edellisellä vuosisadan ottaman etumatkan yhteiskunnallisissa kysymyksissä. Alueen läheisyys alati kasvavaan Pietarin kaupunkiin auttoi etenkin Vanhan Suomen taloudellista kehitystä. Ainoastaan lahjoitusmaajärjestelmä ja sen edelleen aiheuttamat ristiriidat jäivät pidemmäksi aikaa (lunastus kesti lähes 60 vuotta) muistuttamaan Uuden ja Vanhan Suomen satavuotisesta valtiollisesta erosta.
Vaakunat
pienoiskuva|Vanhan Suomen vaakuna 1788–1811 Viipurin ja Käkisalmen provinssi sai vuonna 1729 oman vaakunan, jossa oli punainen yläkenttä ja sininen alakenttä. Yläkentän hopeahaarniskaiset ja suorilla miekoilla aseistetut käsivarret edustivat Viipurin lääniä. Alakentän kultaista kiveä kantava kurki edusti Käkisalmen lääniä. Aihe oletetaan saadun Laatokan Karjalan laajan emäpitäjän Kurkijoen pogostan nimestä.
Alueen laajentumisesta ja Viipurin kuvernementin perustamisesta huolimatta tämä vaakuna oli käytössä vuoteen 1788, jolloin se siirrettiin Käkisalmen kaupungille ja korvattiin Karjalan vaakunaan pohjautuvalla vaakunalla. Molemmat sapelit olivat kuitenkin suippoja ja kumpikin käsivarsi oli kultahaarniskoitu: vaakuna ei kuvannut sotaa, vaan aseveljeyttä. Kruunuja oli kaksi allekkain: entinen kuninkaallinen alue oli keisarin suojeluksessa.
Käkisalmen kaupunki käytti entistä provinssin ja kuvernementin vaakunaa vuoteen 1892. Tällöin yläkenttä vaihdettiin siniseksi ja alakenttä punaiseksi. Haarniskat muutettiin kultaisiksi ja kurjen kantama kivi siniseksi. Venäjän Käkisalmi, Priozersk käyttää aikaisempaa vaakunaa.
Bosnia
Historia
Bosnia oli jo antiikin aikaan tärkeä kauttakulkumaa Adrianmeren ja Tonavan välissä ja sinne syntyi vauraita kaupunkeja kaupankäynnin ansiosta.
500–600-luvuilla tapahtuneen slaavien kansainvaelluksen jälkeen Bosnia oli lähinnä yksi Bysantin provinsseista, jolla oli omat ruhtinaansa. Nimi Bosnia mainitaan ensimmäisen kerran 900-luvulla, jolloin sillä tarkoitettiin vain Bosna-joen yläjuoksun ydinalueita. Vuosien 1154 ja 1463 välillä Bosnia oli itsenäinen keisarikunta ja loppupuolella kuningaskunta, minkä jälkeen siitä tuli osa Osmanien valtakuntaa. Keskiaikainen Bosnia oli pääosin katolinen.
Vuonna 1878 Bosniasta tuli osa Itävalta-Unkaria. Tältä ajalta on peräisin käsite Bosnia-Hertsegovina.
Alessio Cerci
Alessio Cerci (s. 23. heinäkuuta 1987 Velletri, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki.
Seurajoukkueura
Cerci on AS Roman kasvatti, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäistä kertaa 16. toukokuuta 2004 ottelussa Sampdoriaa vastaan. Hän oli seuran omistuksessa vuoteen 2010 saakka, joista hän vietti kuitenkin vuodet 2006–2009 lainasopimuksilla eri italialaisissa joukkueissa.
26. elokuuta 2010 Cerci siirtyi Fiorentinaan 4 miljoonan euron siirtokorvauksella. 7. marraskuuta 2010 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Chievoa vastaan.
23. elokuuta 2012 Cerci teki sopimuksen Torinon kanssa ja hänestä maksettiin 2,6 miljoonan euron siirtokorvaus.
Kouvolan hovioikeus
thumb|Kouvolan hovioikeuden sinetti Kouvolan hovioikeus aloitti toimintansa vuonna 1978 kun Suomeen perustettiin kaksi uutta hovioikeutta, Kouvolaan ja Rovaniemelle. 1. huhtikuuta 2014 Kouvolan hovioikeus yhdistettiin Itä-Suomen hovioikeuteen. Itä-Suomen hovioikeudella on pysyvä istuntopaikka Kouvolassa.
Historiaa
Hovioikeus toimi piirinsä käräjäoikeuksien muutoksenhakutuomioistuimena. Hovioikeuden tehtävänä on lisäksi valvoa alueensa käräjäoikeuksien toimintaa. Hovioikeuden henkilökuntaan kuuluivat presidentin, hovioikeudenlaamannien, hovioikeudenneuvosten ja esittelijöiden lisäksi kansliapäällikkö, kirjaaja, apulaiskirjaaja, atk-suunnittelija, informaatikko, notaareja, osastosihteeri, toimistosihteerejä sekä virastomestareita. Hovioikeudessa oli yhteensä 58 virkaa. Alkuvuosina hovioikeus toimi vuokratiloissa, hovioikeus muutti uuteen sille suunniteltuun taloon huhtikuussa 1996. Hovioikeuden ensimmäinen presidentti oli Heimo Lampi ja viimeinen Pertti Nieminen. Kouvolan hovioikeuden jäsenenä, eli hovioikeudenneuvoksena on työskennellyt muun muassa Paavo Nikula. Aiemman Kouvolan hovioikeuspiirin kuuluivat Hyvinkään, Päijät-Hämeen, Etelä-Karjalan ja Kymenlaakson käräjäoikeudet. Hovioikeuspiirin asukasluku oli noin 700 000.
Artie Shaw
thumb|right|Artie Shaw [[1940]] Arthur Jacob Arshawsky eli Artie Shaw (23. toukokuuta 1910 – 30. joulukuuta 2004) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hänet tunnetaan paitsi klarinetistina, säveltäjänä ja yhtyeenjohtajana, myös novellien ja omaelämäkerran kirjoittajana.
Shaw syntyi juutalaiseen sukuun New Yorkissa ja varttui New Havenissa, Connecticutissa. Hän aloitti saksofoninsoiton 13-vuotiaana ja siirtyi klarinettiin kolme vuotta myöhemmin; uransa varhaisessa vaiheessa hän soitti muun muassa Irving Aaronsonin yhtyeessä. Swingin ollessa suosionsa huipulla 1930-luvun lopussa Shawin big band tuli tunnetuksi hiteillään ”Begin the Beguine”, ”Stardust”, ”Back Bay Shuffle”, ”Moonglow”, ”Rosalie”, ”Frenesi” ja ”Summit Ridge Drive”.
Shawin yhtyeessä soittivat muiden muassa Buddy Rich ja Billie Holiday. Hän on yhdysvaltalaisen jazzmusiikin historian suurimpia nimiä, ja Duke Ellingtonin pitkäaikainen klarinetisti Barney Bigard nimesi hänet lempisoittajakseen. Shawin tuotanto on ajoittain kokeellista. Jazziin on esimerkiksi lisätty klassisen musiikin elementtejä jousitaustojen muodossa. Shaw ennätti kokeilla urallaan myös bebopia.
Toisen maailmansodan aikana hän oli Yhdysvaltain laivaston muusikkona. Näiden vuosien jälkeen Shaw irrotti yhtyeestään Gramercy Five -kvinteton, jonka kanssa hän esiintyi ja levytti useamman vuoden ennen vuotta 1954, jonka jälkeen eli pitkälti musiikkialalta vetäytyneenä. Hän sai vuonna 2004 elinikäisten saavutusten Grammy-palkinnon (Grammy Lifetime Achievement Award), mutta kuoli saman vuoden joulukuussa kärsittyään pitkään aikuistyypin diabeteksesta.
Hongxi
Hongxi, 16. elokuuta 1378 – 29. toukokuuta 1425), alkuperäiseltä nimeltään Zhu Gaochi (朱高熾), oli Kiinan Ming-dynastian neljäs keisari. Hän tuli keisariksi isänsä Yonglen jälkeen vuonna 1424. Hänen hallitsijanimensä ja valtakautensa nimi Hongxi merkitsee "suunnattoman kirkasta".
Elämäkerta
Zhu Gaochi syntyi 16. elokuuta 1378, ja häntä opettivat etevät kungfutse­laiset kotiopettajat. Hän toimi useita kertoja sijais­hallitsijana Nankingissa tai Pekingissä isänsä ollessa pohjoisessa sotaretkillä.
Jo touko­kuussa 1421, keisari Yonglen hallitsija­kaudella, annettiin määräys, jonka mukaan Zheng Hen oli lopetettava tutkimus­matkansa, virallisesti niiden suurten kustannusten vuoksi, joskaan määräys ei keskeyttänyt hänen kuudetta tutkimus­matkaansa, jolle hän oli silloin jo lähtenyt. Tultuaan vuonna 1424 keisariksi Hongxi kielsi Zheng Heä tekemästä enää tutkimus­matkoja ja määräsi laivaston poltettavaksi. Kuitenkin hänen seuraajansa Xuande salli Zheng Hen tehdä vielä yhden sellaisen vuosina 1431–1433. Hongxi kielsi myös valta­kunnan rajojen yli käydyn tee- ja hevos­kaupan sekä kullan ja helmien viennin Yunnaniin ja Vietnamiin. Hän palautti virkoihinsa epä­suosioon joutuneet kungfutse­laiset virkamiehet kuten Yonglen raha­ministeri Xia Yanjin, joka oli ollut vankeudessa vuodesta 1421, ja järjesti hallinnon uudestaan nimittääkseen läheiset neuvon­antajansa korkeisiin virkoihin. Hanlinin akatemian jäsenistä tuli korkeita ministerejä, ja he lopettivat hänen isänsä epäsuositun milita­ristisen politiikan ja palauttivat siviili­hallinnon. Hongxi paransi raha-asioita keskeyttämällä puu­tavaran, kullan ja hopean pakko-otot. Veroja alennettiin niin, että kulkureiksi joutuneet maan­viljelijät saattoivat palata kotiinsa, varsinkin ennen raskaasti verotetulla Jangtsen suiston alueella. Hongxi asetti komission tutkimaan verotusta. Hän antoi ministereilleen määräyksen, että viljaa oli välittömästi lähetettävä onnetto­muuksista kärsineille alueille.
Hongxi siirsi valta­kunnan pääkaupungin Pekingistä takaisin Nankingiin, joka aikai­semminkin oli ollut pää­kaupunkina vuoteen 1421 saakka. Hän kuitenkin kuoli, toden­näköisesti sydän­kohtaukseen, kuukautta myöhemmin toukokuussa 1425. Hänen poikansa oli julistautunut vallan­perijäksi, ja hänestä tuli 26-vuotiaana keisari Xuande. Vaikka Hongxin valta­kausi jäi lyhyeksi, hän ehti saada aikaan useita pysyväksi jääneitä uudistuksia, ja hänen poikansa jatkoi hänen vapaa­mielistä politiikkaansa.
Frans Alfrid Aejmelaeus
Frans Alfrid Aejmelaeus (30. tammikuuta 1847 Paltamo – 26. lokakuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen tuomari, Jyväskylän pormestari ja valtiopäivämies.
Aejmelaeus oli porvarissäädyssä Jyväskylän kaupungin edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900.
Tomasz Kuszczak
Tomasz Mirosław Kuszczak (s. 23. maaliskuuta 1982 Krosno Odrzańskie, Puola) on puolalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Brighton & Hove Albionia.
Ligue de hockey junior majeur du Québec
Quebec Major Junior Hockey League eli QMJHL on kanadalainen jääkiekkosarja. Sarjassa pelaavat joukkueet tulevat Québecista, New Brunswickista, Prinssi Edwardin saarelta, Newfoundland ja Labradorista ja Yhdysvaltain Mainesta.
Liigan mestari voittaa Coupe du Président -palkinnon. QMJHL:n mestarijoukkue osallistuu Memorial Cupiin OHL:n ja WHL:n mestareiden sekä CHL:n isäntäjoukkueen kanssa.
QMJHL:ssä on perinteisesti pelattu nopeaa ja hyökkäävää peliä. Sarja on tuottanut useita taitavia hyökkääjiä, maalivahteja ja puolustajia. Entiset QMJHL:n pelaajat pitävät hallussaan useita CHL:n ennätyksiä. Monet entisistä QMJHL-pelaajista ovat tunnettuja NHL-pelaajia: Hockey Hall of Fameen kuuluvat Mario Lemieux, Guy Lafleur, Ray Bourque, Pat LaFontaine, Mike Bossy, Denis Savard, Michel Goulet ja Patrick Roy.
Historia
QMJHL perustettiin vuonna 1969. Liiga julisti olevansa korkeampitasoinen kuin jo olemassa oleva Ligue de hockey junior du Québec. Sen ja Ligue de hockey de Montréal-Métropolitainin joukkueet liittyivät sarjaan.
Alun perin liigassa oli joukkueita vain Québecin provinssista ja yksi Ontariosta. Nykyjoukkueista ainoastaan Shawinigan Cataractes on pelannut jatkuvasti samassa kaupungissa, jossa se aloitti kaudella 1969–1970.
Tomasz Kuszczak
Kuszczak aloitti ammattilaisuransa puolalaisessa Śląsk Wrocław -seurassa. Sieltä Kuszczak siirtyi saksalaiseen alasarjajoukkueeseen, KFC Uerdingeniin. Kuszczak liittyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan Hertha BSC Berliniin vuonna 2000 ja nousi seuran ykkösjoukkueeseen vuonna 2001 pelattuaan yhden vuoden reservijoukkueessa. Kuszczak ei kuitenkaan koskaan pelannut yhtään Bundesliigaottelua Herthassa ja vuonna 2004 hän liittyi Englannin Valioliigassa pelanneeseen West Bromwich Albioniin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi kolme Valioliigaottelua, mutta toisella kaudellaan hän nousi joukkueensa ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 28 ottelua joukkueen pudotessa Mestaruussarjaan.
Ligue de hockey junior majeur du Québec
Historia
Vuonna 1972 QMJHL halusi joukkueen provinssin suurimmasta kaupungista ja sai lakisyytteen avulla Montreal Junior Canadiensin siirtymään liigaan OHL:stä. Kesällä 1972 joukkue siirtyi QMJHL:n omistukseen ja vaihtoi nimensä Montreal Bleu Blanc Rougeksi.
QMJHL:n joukkueet ovat voittaneet Memorial Cupin kahdeksan kertaa.
Vuodesta 1994 lähiten LHJMQ alkoi laajeta itään ja jopa Québecin ulkopuolelle. Liigaan liittyi joukkueita AHL:stä Atlantin Kanadasta ja Mainen osavaltiosta Yhdysvalloista. Nämä joukkueet muodostivat uuden divisioonan liigaan.
Tomasz Kuszczak
Kuszczak siirtyi WBA:sta Manchester Unitediin 11. elokuuta 2006. Pelaajan rekisteröinnistä aiheutuneista ongelmista johtuen seurat sopivat, että Kuszczak pelasi ensimmäisen kauden Manchesterissa lainalla. Manchester United antoi West Bromwichille rahan lisäksi maalivahti Luke Steelen ja puolustaja Paul McShanen. 2. heinäkuuta 2007 Manchester United ilmoitti, että Kuszczakin siirrosta on tullut pysyvä. Manchester Unitedissa puolalainen toimi lähinnä varamaalivahtina paikkaamassa Edwin van der Saria. Kuszczak torjui ensimmäisessä pelissään Arsenalin Gilberto Silvan rangaistuspotkun.
Ligue de hockey junior majeur du Québec
Historia
Viime kausina LHJMQ on etsinyt pelaajia erityisesti Itä-Kanadasta ja Uuden-Englannin alueelta.
Joukkueet
right|thumb|270px|LHJMQ-joukkueiden sijainnit
Tomasz Kuszczak
Kuszczak sai kyseenalaista mainetta Puolan ja Kolumbian välisessä ystävyysottelussa 30. toukokuuta 2006: Kuszczak ei saanut kiinni Kolumbian maalivahdin Neco Martínezin omalta rangaistusalueelta potkaisemaa palloa ja näin Martínezista tuli yksi harvoista maalin tehneistä jalkapallomaalivahdeista. Tämän ottelun jälkeen Kuszczak ei olekaan enää mahtunut pelaamaan Puolan maajoukkueessa, vaan hänen paikkansa on vienyt Artur Boruc. Hän oli kuitenkin mukana Saksan MM-kisoissa kesällä 2006.
Charles Samba Sissoko
Charles Samba Sissoko (myös Cissoko, 5. tammikuuta 1932 Kaolack – 18. heinäkuuta 2000 Bamako ) oli malilainen sotilas ja poliitikko.