cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oleg Prudius
Pre Wrestling
Prudius on voittanut muun muassa Yhdysvaltain sambomestaruuden raskaassa sarjassa sekä Yhdysvaltain potkunyrkkeilyliiton International Heavyweight Grappling -mestaruuden. Hän on pelannut myös amerikkalaista jalkapalloa Ukrainan maajoukkueessa sekä Santa Barbara City Collegessa.
Jen Psaki
Yksityiselämä
Vuonna 2010 Psaki meni naimisiin Gregory Mecherin, demokraattisen kongressin kampanjakomitean varajohtajan kanssa. Heillä on yhdessä kaksi lasta.
Oleg Prudius
World Wrestling Entertainment (2006–)
17. tammikuuta 2006 WWE ilmoitti, että Prudius on allekirjoittanut kehityssopimuksen WWE:n kanssa. Sopimuksen myötä hänet lähetettiin Deep South Wrestlingiin. 7. huhtikuuta 2006 Prudius debytoi DSW:ssa, jossa hänellä oli vastassaan Tommy Suede. 5. toukokuuta Prudiuksella oli ensimmäinen WWE-ottelu San Josessa, jossa hänellä oli vastassa Rob Conway, jonka hän voitti. 18. joulukuuta RAW:ssa hänen nimensä muuttui Vladimir Kozloviksi.
Ohio Valley Wrestling
28. heinäkuuta Kozlov voitti OVW Heavyweight -mestaruuden voittamalla Paul Burchillin, mutta hän antoi mestaruuden Michael W. Kruelille.
SmackDown ja ECW
Kozlov teki debyyttinsä 4. huhtikuuta. Jonkin ajan kuluttua hänen voittolistansa oli kasvanut pitkäksi; Matt Bentley, joka oli hänen ensimmäinen vastujansa SmackDownissa, Colin Delaney, Funaki Nunzio, Shannon Moore, Jimmy Wang Yang, Jamie Noble ja Domino.
Kozlov sai WWE-mestaruusottelun Triple H:ta vastaan Survivor Seriesiin 6. marraskuuta voittamalla The Undertakerin hylkäyksellä. Survivor Seriesissä Triple H hävisi mestaruutensa, ei kuitenkaan Kozloville vaan Vickie Guerreron ilmoittamalle Edgelle. 2008 Armageddonissa Kozlov voitti ensimmäisen pay-per view ottelunsa selättämälla ECW-mestari Matt Hardyn. Vuonna 2009 Royal Rumblessa Kozlov tuli sisään kuudentena, mutta putosi kehästä jo neljäntenä. No Way Outissa Kozlov selätettiin ensimmäistä kertaa sitten Undertakerin Last Riden. Hän oli silti voittamaton yksi vastaan yksi otteluissa. 2. maaliskuuta Kozlovilla oli ottelu Shawn Michaelsia vastaan, jonka voittaja haastaa The Undertakerin WrestleMania XXV:ssä. Shawn Michaels voitti ja Kozlovin voittoputki päättyi siihen. 13. maaliskuuta Kozlov hävisi Undertakerille jälkeen Tombstonen. 20. maaliskuuta SmackDownin 500. jaksossa Kozlov hävisi jo kolmannen kerran ja tällä kertaa Triple H:lle. 13. huhtikuuta WWE:n draftissa Kozlov siirtyi ECW-brändiin. 30. kesäkuuta Kozlov ja juuri ECW debyyttiä tehnyt William Regal voittivat tag team matsissa ECW mestarin Tommy Dreamerin ja Christianin, josta hän sai tilaisuuden Number 1# matsiin mutta hävisi sen Christianille. 18. elokuuta ECW:ssä Ezekiel Jackson ja ECW mestarin Christian ottelivat Kozlovia ja ykköshaastajaa ECW mestaruudesta William Regalia vastaan, mutta Jackson petti Christianin ja liittyi Regaliin ja Kozloviin. He muodostivat tiimin The Ruthless Roundtablen. Kozlov ja Jackson olivat monissa Regalin ECW mestaruus otteluissa, mutta Regal ei koskaan pystynyt voittamaan mestaruutta. 15. joulukuuta Kozlov kohtasi Jacksonin ECW Homecoming karsinta ottelussa, missä Kozlov hävisi Regalin vedettyä häntä jalasta ringin ulkopuolelta ja Jackson teki hänelle vielä Chokeslamin. 16. helmikuuta 2010 ECW viimeisessä jaksossa Kozlov runteli monia ECW tähtiä ja lopuksi paiskasi Shelton Benjamin kanssa kättä. Kozlov painii nykyään Raw’ssa.
Raw
Vladimir Kozlov on Rawin yksi harvinaisimmista painijoista (Yoshi Tatsun jälkeen). Kozlov liittoutui Santino Marellan kanssa ja perustivat Tag Teamin. Night of championsissa kozlov ja Marella olivat lähellä Tag Team mestaruutta. 6. päivä joulukuuta Kozlov ja Santino Marella taistelivat joukkuemestaruudesta kolmen joukkueen ottelussa jonka he voittivat. Tästä lähtien Kozlov ja Marella ovat puolustaneet mestaruuttansa voitokkaasti muita joukkueita vastaan.
Emily Quarton
Emily Beth Quarton (s. 9. elokuuta 1984 Kanada) on kanadalainen painonnostaja. Hän edusti Kanadan maajoukkuetta painonnoston maailmanmestaruuskilpailuissa 2010. Quarton painaa 58 kilogrammaa.
Valentyna Tserbe-Nesina
Valentyna Adamivna Tserbe-Nesina (, s. 8. tammikuuta 1969 Polessja, Žytomyr, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt ampumahiihtäjä.
Kilpailu-ura
Tserbe-Nesina aloitti ampumahiihdon vuonna 1987. Lillehammerin talviolympialaisissa 1994 hän saavutti pikakilpailussa pronssia. Sekä Lillehammerissa että Naganon talviolympialaisissa 1998 hän sijoittui Ukrainan joukkueessa 4 × 7,5 kilometrin viestissä viidenneksi. MM-kilpailuista Tserbe-Nesina voitti kaksi pronssimitalia, Rupholdingissa 1996 viestistä ja Osrbliessa 1997 joukkuekilpailusta.
Tserbe-Nesina asuu Prylukyssä Ukrainassa. Hän oli urheilu-urallaan 162 senttimetriä pitkä ja painoi 53 kilogrammaa.
Iapetos
Iapetos oli kreikkalaisessa mytologiassa titaani, Uranoksen ja Gaian poika ja Atlaan, Prometheuksen, Epimetheuksen ja Menoitioksen isä. Hänen vaimonsa oli Okeanoksen tytär – Apollodoroksen mukaan Asia ja Hesiodoksen mukaan Klymene.
Kreikkalaiset pitivät Iapetosta ihmiskunnan esi-isänä, koska hän oli Prometheuksen isä.
Lohjan suojeluskunta
thumb|Lohjan suojeluskuntatalo, nykyisin Lohjan Rauhanyhdistyksen toimitalo. Lohjan suojeluskunta oli yksi valtakunnallisen suojeluskuntajärjestön paikallisista suojeluskunnista. 1917 perustettu Lohjan suomenkielinen suojeluskunta oli alkujaan nimeltään Pohjois-Lohjan suojeluskunta, mutta vuodesta 1939 se otti käyttöön nimen "Lohjan suojeluskunta". Suojeluskunnan toiminta alkoi varsinaisesti vasta 9. huhtikuua 1918 saksalaisten saavuttua Lohjakylään. Punaisten otettua vallan Lohjalla 4. helmikuuta 1918 joutui miltei aseeton suojeluskunta lähtemään Siuntioon Suitian linnaan turvaan.
thumb|left|Lohjan suojeluskuntalaiset ja lotat yhteisparaatissa 1930-luvun alussa. thumb|Lohjan suojeluskuntatalo ennen vuotta 1930. Ensimmäiset maininnat porvarillisten piirien suojeluskuntatoiminnasta Lohjalla sijoittuvat vuoteen 1906, jolloin paikkakunnalla aloitti toimintansa aseellinen suojeluskunta. Toiminta jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä suojeluskunta lakkautettiin jo vuonna 1907.
Rakennus
Rakennusmestari G. Hellmanin suunnittelema Suojeluskunnan rakennus valmistui Nummentien varteen 1925, ja se vihittiin käyttöön 13. huhtikuuta 1925. Tonttimaan lahjoitti Laakspohjan kartanon isäntä Max van Gilse van der Pals. Vanhoissa kuvissa näkyvä katon kaide purettiin 1930. Rakennuksessa järjestettiin koulutusta ja kokouksia. Alakerta oli varattu esikunnan toimiston ja Lotta-leipomon käyttöön. Vuosina 1931–1933 talossa pidettiin käräjäoikeuden istunnot.
Lohjan Suojeluskunta lahjoitti 4. marraskuuta 1944 talon Lohjan Maamiesseuralle. Myöhemmin rakennus siirtyi edelleen Lohjan Rauhanyhdistykselle rukoushuoneeksi.
Lillian Moller Gilbreth
Lillian Moller Gilbreth (1878 – 1972) oli yhdysvaltalainen työpsykologi, insinööri ja 12 lapsen äiti.
Lillian Moller Gilbreth ja hänen aviomiehensä Frank Gilbreth työskentelivät yhdessä ja kehittivät monia teollisuustyötä tehostavia menetelmiä. Tehostaminen ulottui myös perhe-elämään, missä he pohtivat tehokkaampia tapoja pestä astiat, harjata hampaat ja muita vastaavia toimia. Kaksi heidän lastaan kirjoitti perheen elämästä humoristisia kirjoja, joiden pohjalta tehtiin elokuva Tusinoittain halvemmalla.
Aksarayn maakunta
pienoiskuva|oikea
Aksarayn maakunta on maakunta keskisessä Turkissa. Maakunnan läntisellä puolella sijaitsee Tuzinjärvi. Maakunnan pääkaupunki on Aksaray. Maakunta on jaettu seitsemään piirikuntaan mukaan lukien Aksaray.
Vuoden 2015 lopussa maakunnan arvioitu väkiluku oli 386 500.
pienoiskuva|Aksarayn piirikunnat.
Irina Hakamada
thumb|right|220px|Irina Hakamada Irina Mutsuovna Hakamada (, s. 13. huhtikuuta 1955) on venäläinen poliitikko.
Hakamadan (袴田) isä oli japanilainen kommunisti, joka pakeni Neuvostoliittoon 1938. Hänen setänsä Satomi Hakamada oli aikoinaan Japanin kommunistisen puolueen keskuskomitean puhemies.
Irina Hakamada opiskeli kansainvälistä taloutta Moskovan Patrice Lumumban kansojen ystävyyden yliopistossa ja valmistui 1981. Hän työskenteli Venäjän SFNT:n Gosplanille ja ZILin teknillisessä korkeakoulussa (VTUZ) opettajana. Vuonna 1989 oli perustamassa Konstantin Borovoyn kanssa tavara- ja raaka-ainepörssiä, liikepankkia ja talousuutistoimistoa sekä oli investointiyhtiö RINAKO:n tieteellinen pääasiantuntija 1991–1993.
Hakamada valittiin duumaan 1993, 1995 ja vuosiksi 2000–2003. Vuodesta 2000 hän oli myös varapuhemies. Hän oli yksi toukokuussa 2001 muodostetun Oikeistovoimien liiton puheenjohtajista Jegor Gaidarin, Boris Nemtsovin ja Anatoli Tšubaisin ohella. Hän oli ehdolla vuoden 2004 presidentinvaaleissa, ja heti aluksi hän ilmoitti olevansa Vladimir Putinia vastaan ja syytti häntä Nord-Ostin tapahtumien salailusta. Hän tuli neljänneksi ja sai 3,9 % äänistä.
Hakamada jätti Oikeistovoimien liiton pian vaalien jälkeen ja oli jonkin aikaa Venäjän vapaan demokraattisen puolueen johdossa ja perusti oman "Meidän valintamme" (Наш выбор) -puolueen, jota hän johti 2005–2006, jonka jälkeen hän liittyi Mihail Kasjanovin "Kansandemokraattiseen liittoon."
Japetus
Japetus on Saturnuksen kolmanneksi suurin kuu. Siitä käytetään myös tunnusta Saturnus VIII.
Löytäminen ja nimeäminen
Japetuksen löysi Giovanni Domenico Cassini vuonna 1671. Nykyisen nimen kuulle antoi John Herschel (Mimaksen ja Enceladuksen löytäjän William Herschellin poika). Hän ehdotti vuonna 1847 julkaisussaan Results of Astronomical Observations made at the Cape of Good Hope Saturnuksen seitsemän silloin tunnetun kuun nimeämistä kreikkalaisen mytologian titaanien mukaan.
Kiertorata
Japetus kiertää Saturnusta selvästi kauempana kuin seuraavaksi lähin suuri kuu Titan. Kuulla on myös suurin inklinaatio suurista pallomaisista kuista: vain pienillä epäsäännöllisen muotoisilla ja kaukana kiertävillä kuilla kuten Phoebella on suurempi inklinaatio. Japetus on myös Saturnuksen suurista kuista ainoa, josta Saturnuksen renkaat erottuisivat selvästi, sillä kaikista sisemmistä kuista katsottuna ne olisivat ratatasossa ja siksi vaikea erottaa.
Fyysiset ominaisuudet
Japetuksen alhainen tiheys osoittaa sen koostuvan pääasiassa vesijäästä, jonka seassa on pieni määrä kiviainesta. Japetus ei ole koostaan huolimatta täydellisen pyöreä vaan osittain litistynyt. Kuulla on myös ainutlaatuinen, lähes päiväntasaajan suuntainen harjanne, joka on korkeudeltaan niin suuri että se vääristää kuun muotoa kaukaakin katsottaessa. Japetus on voimakkaasti kraattereiden peittämä. Cassini-luotaimen kuvat paljastavat tummalla puoliskolla ainakin kolme yli 350 km läpimitaltaan olevaa kraatteria. Suurin on läpimitaltaan yli 500 km, ja sen reunat ovat erittäin jyrkät ja 15 km korkeat.
Eriväriset pallonpuoliskot
Giovanni Cassini havaitsi 1600-luvulla, että hän pystyi näkemään Japetuksen vain Saturnuksen toisella puolella mutta ei toisella. Hän päätteli, että kuun toinen puoli on tummempi kuin toinen (Japetus kääntää aina saman puolen Saturnusta kohti). Tämän havainnon ovat Voyager- ja Cassini-luotaimet osoittaneet sittemmin oikeaksi. Japetuksen pallonpuoliskojen väriero on hämmästyttävä. Etummainen pallonpuolisko kiertoradan suuntaisesti on tumma (albedo 0,03–0,05) ja lievästi punaruskean värinen, kun suurin osa taimmaisesta pallonpuoliskosta ja navat ovat vaaleat (albedo 0,5–0,6,). Tumma alue on nimeltään Cassini Regio ja vaalea alue Roncevaux Terra. Tumman materian alkuperä ja paksuus on tällä hetkellä tuntematon, tosin erilaisia teorioita on esitetty. Tummalla puolella ei ole vaaleita kraattereita näkyvissä, joten jos tumma kerros on ohut sen täytyy uudistua jatkuvasti, muuten meteoroidien iskut olisivat paljastaneet alapuolella olevan vaalean materian.
Voyager 2 -luotain pystyi vuonna 1981 erottamaan vain joitain yksityiskohtia tummalta puolelta mutta paljasti vaalean puolen olevan jäinen ja kraattereiden peittämä. Cassini-luotain kuvasi vuonna 2004 tummaa puolta suuremmalla tarkkuudella ja tiedemiehet yrittävätkin parhaillaan saada lisävalaistusta asiaan.
Pöly, joka on todennäköisimmin peräisin Saturunuksen toisesta kuusta, törmää Japetuksen rintapuolelle. Pinnassa ilmenevä kuvio selittyy suureksi osaksi sillä nopeudella, jolla Japetus kiertää akselinsa ympäri. Kierron hitauden ansiosta Aurinko ehtii lämmittää Japetuksen tummia alueita niin, että sen alueen jää höyrystyy ja leijailee muualle jäätyäkseen siellä uudelleen. Jäätä menettäneet alueet tummenevat samalla kun jäätyvät alueet vaalenevat.
Päiväntasaajan harjanne
Cassini-luotaimen kuvat paljastivat 20 km leveän, 13 km korkean ja 1300 km pitkän, lähes Japetuksen päiväntasaajan suuntaisen harjanteen tummalla puolella (Cassini Regio). Jotkut osat harjanteesta nousevat yli 20 km:n korkeuteen ympäröivilta tasangoilta. Voyagerin kuvissa näkyi joitakin vaaleita vuoria tumman ja vaalean puolen rajalla jotka kuuluvat harjanteeseen. Voyager ei kuitenkaan pystynyt kuvaamaan tumman puolen yksityiskohtia tarpeeksi tarkasti, joten harjanteen laajuus on selvinnyt vasta Cassinin kuvista. Harjanne on voimakkaasti kraattereiden peittämä, joten sen täytyy olla erittäin vanha. Useimmat tiedemiehet ovat tähän mennessä uskoneet harjanteen olevan jäistä materiaalia, joka on pullistunut pinnan alapuolelta ja sitten jähmettynyt. Tämä olisi johtunut kuun litistymän oikenemisen aiheuttamasta purkauksesta päiväntasaajalla. Uuden teorian mukaan harjanne olisi syntynyt Japetusta muinoin kiertäneen alikuun hajottua ja sadettua hiljelleen kuun pinnalle.
Black Country derby
Black Country Derby on englantilainen jalkapallon paikallisottelu, joka pelataan West Bromwich Albionin ja Wolverhampton Wanderersin kesken. Ottelusarja on alallaan yksi maailman vanhimmista ja eniten vihamielisiä tunteita herättävä paikalliskamppailu.
Historia
Ensimmäinen Black Country Derby pelattiin 2. tammikuuta 1886, kun joukkueet kohtasivat FA Cupissa West Bromwichin silloisella kotikentällä Stoney Lanella. Albion voitti kamppailun numeroin 3–1 ja on koko ottelusarjan yli 120-vuotisen historian ollut niskanpäällä cupotteluissa, sillä 11 joukkueiden kesken pelatusta FA Cupin ottelusta Wolves on pystynyt vain kerran kukistamaan verivihollisensa kahden ottelun päättyessä tasan. Liigaotteluissa joukkueet ovat sitä vastoin olleet erittäin tasaväkisiä, sillä 140 liigakohtaamisesta molemmat joukkueet ovat voittaneet 51 ottelua ja 38 kertaa on päädytty pistejakoon.
Yksi Black Country Derbyn erityispiirteitä on ollut joukkueiden samankaltainen historia ja tasavahva menestys. Molemmat joukkueet perustettiin 1870-luvun lopussa ja ovat vuonna 1888 aloitetun Englannin Liigan perustajajäseniä. Englannin pääsarjassa Albion on pelannut 71 kautta ja Wolves 60 kautta. Liigamestaruuksia Wolvesilla on kolme Albionin yhtä vastaan. FA Cup mestaruudet ovat 5–4 Albionin hyväksi ja Liigacupin voittoa Wolverhamptonissa on juhlittu kahdesti, West Bromwichissa kerran.
West Bromwich ja Wolverhampton eivät ole naapurikaupunkeja, vaan niiden välissä sijaitsee Walsall, josta myös tulee perinteikäs liigajoukkue, Walsall FC. Walsall FC:n menestys on kuitenkin ollut vuosien saatossa sen verran vaatimattomampaa, että sille ei ole kehittynyt yhtä merkittävää paikalliskilpailijan statusta.
Jack White (musiikkituottaja)
thumb|Jack White vuonna 1965
Jack White (oikea nimi Horst Nußbaum; 2. syyskuuta 1940 Köln, Saksa) on saksalainen säveltäjä ja musiikkituottaja. Jack Whiten tallissa ovat työskennelleet useat tunnetut saksalaiset iskelmä- ja poplaulajat, kuten Tony Marshall, Jürgen Marcus, Roberto Blanco, Andrea Jürgens sekä Lena Valaitis. Myös yhdysvaltalaiset Paul Anka, Tony Christie, David Hasselhoff, Audrey Landers ja Laura Branigan ovat tehneet yhteistyötä Whiten kanssa.
Vuonna 1967 Jack White julkaisi ensialbuminsa taiteilijanimellään ilman suurta menestystä. Hän keskittyi tuottamiseen ja säveltämiseen. 1970-luvun aikana hänen kynästään syntyi noin tuhat sävellystä, muun muassa kappale Fußball ist unser Leben Saksan jalkapallomaajoukkueelle vuonna 1974. Whiten tuottamia levyjä on myyty arviolta 600–700 miljoonaa yksikköä, kulta- ja platinalevyjä on kertynyt yli 400. Syyskuussa 1999 Jack White perusti Berliinissä Jack White Productions AG -yhtiön, jonka yhteistyökumppaneihin lukeutuu muun muassa Hansi Hinterseer. Jack Whiten uusiin löytöihin kuuluu israelilainen laulajatar Liel Kolet. Vuonna 2005 Jack White Productions AG tuotti puertoricolaisen VI Music -yhtiön kanssa Daddy Yankeen esittämän hitin Gasolina. Syyskuussa 2006 Jack White tuotti saksalaisen kansanmusiikki-ikonin Heinon kanssa sävelmän Wir tanzen Polka, denn wir lieben Germany.
Sidonin piiritys
Sidonin piiritys oli tapahtuma ensimmäisen ristiretken jälkeen. Jerusalemin kuningas Balduin I ja Norjan kuningas Sigurd I valtasivat Sidonin rannikkokaupungin Ordelafo Falieron, Venetsian dogen avulla.
Piiritys
Balduinin armeija piiritti kaupungin maitse, kun taas norjalaiset joukot tulivat mereltä. Merivoimia tarvittiin estämään avunanto fatimidien laivastolta Tyroksesta. Sen torjuminen oli mahdollista kuitenkin vain Venetsian laivaston suotuisan saapumisen ansiosta. Kaupunki kukistui 47 päivän piirityksen jälkeen.
Islantilainen skaldi Einarr Skúlason kuvasi piiritystä seuraavanlaisesti:
Taistelun jälkeen
Balduinin sekä Arlesin arkkipiispan ja Jerusalemin patriarkan, Gibelinin käskystä pirstale otettiin pyhästä rististä ja annettiin Sigurdille.
Sidonin herruus luotiin ja annettiin Eustace Grenierille, myöhemmälle Jerusalemin konnetaabelille.
Viimeinen lehmipoika
Viimeinen lehmipoika on suomalaisen laulajan Mikko Alatalon neljäs albumi, jonka Love Records julkaisi vuonna 1978.
Viimeinen lehmipoika -albumi syntyi Harri Rinteen jo vuosia pöytälaatikkoonsa kirjoittamista erilaisista rakkausrunoista ja lauluideoista, jotka Rinne ja Alatalo viimeistelivät valmiiksi kappaleiksi. Albumi jäi kuitenkin hyvin vähälle huomiolle, sillä kappaleet olivat liian kypsiä ja aikuisia nuorille faneille. Samaan aikaan Suomessa oli suosittua muun muassa Pelle Miljoonan kapinahenkinen punk.
Viimeisen lehmipojan kappaleita ovat muun muassa luopumisen tuskasta kertova "Hyvästi Mona", osittain espanjankielinen "Pequeña" sekä "Älä yhtään pelkää", joka on tiettävästi Suomen ensimmäinen texmex-levytys. Kappaleella soitti haitaria Pedro Hietanen.
Viimeinen lehmipoika -albumilla soitti Alatalon kokoama Coitus Inc. -yhtye, joka koostui Heikki Silvennoisesta, Juusto Nordlundista ja Jukka "Juke" Arosesta. Lisäksi albumilla soittaa Jarno Sinisalo. Alatalo yritti esiintyi yhtyeessä sen tavallisena rivimuusikkona, mutta kokeilu kuitenkin epäonnistui, sillä Alatalon rooli kosketinsoittajana ei vastannut fanien odotuksia.
Viimeinen lehmipoika oli viimeinen Alatalon Love Recordsille tekemä albumi. Levy-yhtiö ajautui vielä saman vuoden aikana konkurssiin.
Kokoonpano
Coitus Inc.
+
Dave Mirra
thumb|Dave Mirra Dave Mirra (4. huhtikuuta 1974 Chittenango, New York – 4. helmikuuta 2016 Greenville, Pohjois-Carolina ) oli yhdysvaltalainen BMX-pyöräilijä. Dave Mirra voitti mitalin kaikissa vuosina 1995–2008 järjestetyissä X Games -kilpailuissa. Yhteensä hänellä on kilpailuista 24 mitalia. Mirra kilpaili erityisesti rampilla ja parkissa.
Mirra oli naimisissa Lauren Blackwellin kanssa ja heillä oli kaksi lasta.
Mirra esiintyi Dave Mirra Freestyle BMX -videopelissä. Vuosina 2004–2005 hän toimi juontajana MTV:n Real World/Road Rules Challenge -ohjelman kahdella tuotantokaudella. Lisäksi hän vieraili muun muassa Late Show with David Letterman -ohjelmassa. Hän ajoi myös rallicrossia Subarun tallissa vuosina 2011–2013, sekä kilpaili triathlonissa.
Poliisi löysi Mirran kuolleena autostaan Pohjois-Carolinan Greenvillessä 4. helmikuuta 2016. Hänen uskotaan tehneen itsemurhan ampumalla itseään.
Luettelo Tohmajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Tohmajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Tohmajärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Värtsilän kunta on liitetty Tohmajärveen.
Robert Goddard
Robert Hutchins Goddard (5. lokakuuta 1882 – 10. elokuuta 1945 ) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja raketti-insinööri. Hän oli ensimmäinen, jonka kehittämä nestemäistä polttoainetta käyttävä raketti nousi muutaman kymmenen metrin korkeuteen vuonna 1926. Tämä raketti oli ulkonäöltään putkista ja säiliöistä kyhätty häkkyrä. Tämän jälkeen Robert Gorddard teki kymmeniä rakettikokeita, joista monet epäonnistuivat, toiset taas auttoivat kehittämään raketin prototyyppiä eteenpäin. Goddard ideoi muun muassa raketin vakauttamisen siivekkeiden ja gyroskoopin avulla. Vuoteen 1940 mennessä Goddard oli kehittänyt nesteraketin nykyisiä muistuttaviksi. Vaikka Goddard ei tiennyt saksalaisten V2-raketin kehittämiseen liittyvistä tutkimuksista, hän päätyi moniin samanlaisiin ratkaisuihin kuin saksalaiset. Goddard haaveili jo varhain kuulennoista, ja sai sen takia naureskelua osakseen.
Goddardin rakettikokeet
Goddard kehitti rakettitekniikkaa toisena venäläisen Konstantin Tsiolkovskin jälkeen. Kielimuurin johdosta Tsiolkovskin tutkimuksia ei tunnettu lännessä ennen 1920-lukua.
Goddard kirjoitti vuonna 1919 Clarkin yliopiston fysiikan professorina tutkielman A method of reaching extreme altitudes. Tutkielma käsitteli kiinteän ajoaineen käyttöä raketeissa.
Ensimmäiset rakettikokeensa hän teki Auburnissa Massachusettsissa. Raketti (ajoaineena nestehappi + bensiini) lensi 2,5 sekunnissa muutamien kymmenien metrien korkeuteen 16. maaliskuuta 1926. Häntä pilkattiin sanomalehdistössä, mikä johti hänen vetäytymiseen julkisuudesta. Hän siirtyi New Mexicon osavaltioon, Roswellin pikkukaupunkiin, jossa teki ensimmäiset nestemäistä ajoainetta käyttävän raketin onnistuneet lentokokeet.
Robert Goddardin intohimona oli rakentaa raketti, joka pystyisi lentämään avaruuden hapettomassa tyhjiössä. Hänen merkittäviin suorituksiinsa kuului muun muassa nykyaikaisen raketin polttoainepumpun ensimmäisen toimivan version rakentaminen ja raketin hyrrävoimiin perustuvan ohjausjärjestelmän suunnittelu. Hänen rahoittajinaan toimivat muun muassa Guggenheimin säätiö ja Charles Lindbergh. Goddard tarjosi osaamistaan Yhdysvaltain armeijalle, joka ei kuitenkaan pitänyt rakettia merkittävänä sodankäynnin välineenä. On oletettu, että saksalaiset rakettiteknologian kehittäjät hyödynsivät Goddardin tuloksia V2-raketin kehitystyössä. Samankaltaisuus voi kuitenkin olla sattumaa, sillä Goddardin tuloksia julkaistiin laajemmin vasta toisen maailmansodan jälkeen. Lisäksi Goddardin raketit oli suunniteltu keveyteen ja saavuttamaan suuria korkeuksia kun taas V2 oli suunniteltu pitkälle kantomatkalle räjähdekuorman kanssa.
thumb|left|160px|Goddard ensimmäisen nestekäyttöisen rakettinsa kanssa 16.3.1926 Kuten muidenkin edelläkävijöiden osalta on käynyt, hänen ajatuksensa olivat siinä määrin aikaansa edellä, ettei hänelle osattu antaa arvostusta kuin vasta kuulentojen yhteydessä 1960-luvun lopulla. Goddard ei itse nähnyt avaruuden valloituksen alkua ja keksintöjensä käytännön sovelluksia, sillä hän kuoli kurkkusyöpään kesällä 1945 – päivä Nagasakin atomipommin pudotuksen jälkeen. Nykyisellään Robert Goddardin maine nykyaikaisen raketin kehittäjänä on tunnustettu ja kiistaton. Yhdysvaltain avaruushallinto on nimennyt vuonna 1959 perustetun Marylandissa olevan tiedekeskuksensa hänen mukaansa Goddard Space Flight Centeriksi.
Commandos 2: Men of Courage
Commandos 2: Men of Courage on Pyro Studiosin ja Zonic Limitedin kehittämä sekä Eidos Interactiven ja Feral Interactiven julkaisema Commandos-pelisarjaan kuuluva reaaliaikainen strategiapeli, joka perustuu toiseen maailmansotaan. Peli on kuvattu isometrisesti.
Pelaaminen
Jokainen kommando voi lyödä (paitsi Natasha, joka käyttää pulloa), sitoa (paitsi Thief ja Natasha), juosta, ryömiä, sukeltaa, uida, ampua aseella, kantaa vihollista ja heittää savukkeen. Jokaisessa tasossa on eri määrä kommandoja ja vain pelin viimeisessä tehtävässä kaikki kommandot ovat käytettävissä. Jokaisessa tasossa kommandoilla on juuri siihen tasoon soveltuva varustus. Jokaisen tason alussa on toimeksianto ja tarina- sekä animaatioselostus. Pelin kolme vaikeusastetta ovat normaali, vaikea ja hyvin vaikea. Tasoissa on myös erilaisia apuvälineitä kommandoille, kuten ajoneuvot, kumiveneet, sähkötolpat joihin kiivetä sekä puu- ja metallilaatikoita joissa aputarvikkeita (kuten ensiapuvälineitä, ruokaa ja aseita).
Tehtävät
Pelissä on yhteensä kaksi harjoituskenttää, kymmenen juonitehtävää, sekä yhdeksän bonustehtävää, bonustehtävää pääsee suorittamaan, jos hankkii juonitehtävän aikana tietyn määrän bonuskirjoja, jokainen bonuskirja on osa suurempaa kuvaa. Jokaisen juonitehtävän kuvassa esiintyy jokin kommando oikeassa elämässä.
Harjoituskentät
Training Camp 1 -tasossa tehtävänä on tappaa kaikki viholliset pieneltä vartioasemalta maantien vieressä. Tason kommandot: Sapper ja Thief
Juonitehtävät
Night of The Wolves -tasossa Thiefin tehtävä on varastaa yöllä komentajan kassakaapista Enigma-laite. Tason kommandot: Thief, Natasha (saapuu vasta myöhemmin) ja Whiskey
Das Boot, Silent Killers -tasossa Sapper, Spy ja Diver saapuvat hakemaan Enigma-laitetta Thiefiltä. Tarkoitus on paeta paikalta sukellusveneellä. Tason kommandot: Green Beret (saapuu vasta myöhemmin), Sapper, Diver, Spy, Thief ja Whiskey
White Death -tasossa Green Beret, Sapper, Spy, Diver ja Thief saapuvat sukellusveneellä Antarktikselle ja tarkoitus on lähettää Enigma-laite päämajaan. Tason kommandot: Green Beret, Spy, Thief, Whiskey (saapuvat vasta paljon myöhemmin), Diver ja Sapper (saapuu vasta myöhemmin).
Target: Burma  Tason kommandot: Sniper, Green Beret, Driver ja Thief.
The Bridge over River Kwai  Tason kommandot: Green Beret, Thief, Driver ja Diver.
The Guns of Savo Island -tasossa kommandot ovat Savo-saarella, jota ympäröi mahtava puolustus, mukaan lukien suuret tykit, jotka pitää tuhota. Saarelle on miltei mahdoton päästä kumiveneellä. Wilson on haaksirikkoutunut entinen pilotti ja hän on siviili ja voi kulkea vihollisten keskellä näiden huomaamatta. Hänellä on torvi, jolla viholliset saa kääntämään päätään. Tehtävänä on tuhota Savo-saaren tykit ja lopuksi paeta vesitasolla. Tason kommandot: Green Beret, Sapper, Driver, Diver ja Wilson (erikoishenkilö).
The Giant in Haiphong -tasossa Green Beret on yksin japanilaisessa kaupungissa, jonka viholliset ovat saartaneet. Ensimmäinen tehtävä on vapauttaa Sapper ja Thief vanhasta varastosta. Sen jälkeen tarkoitus on hakea vielä Natasha ja piiloutua ison kuljetuslaivan varastoon. Tason kommandot: Sapper, Thief (saapuvat vasta myöhemmin), Green Beret ja Natasha (saapuu vasta myöhemmin).
Castle Colditz -tasossa kommandot ovat saapuneet vanhan vankilan pihalle. Tehtävänä on hakea vankilan sisällä olevista komentajien univormujen taskuista kolme tärkeää paperia. Lopuksi tehtävänä on kutsua kuumailmapallo paikalle radiolla. Tason kommandot: Green Beret, Driver, Thief (saapuu vasta myöhemmin), Spy ja Sniper.
Is Paris Burning? -tasossa tehtävänä on paeta Pariisista Eiffel-tornin huipulle laskeutuvalla ilmalaivalla. Tason kommandot: Green Beret, Diver, Sniper, Sapper, Driver, Thief, Spy, Natasha (saapuu vasta myöhemmin) ja Whiskey.
Mikko Allinniemi
Mikko Allinniemi (s. 14. helmikuuta 1970 Vammala) on suomalainen taekwondoin ja ITF taekwondo liiton sertifioima Mestari. Hän on kilpaillut ITF:n (International Taekwon-Do Federation) kilpailuissa.
Mikko Allinniemi aloitti taekwondon harjoittelun vuonna 1987. Maajoukkueessa hän debytoi vuonna 1994. Allinniemi on taekwondossa kansainvälisellä tasolla Suomen kokenein ja yksi parhaimmin menestyneistä urheilijoista. Allinniemen saavutuksiin kuuluvat hopeamitalit Euroopan-mestaruuskilpailuista vuosina 1994, 1996, 1998, 1999, ja pronssimitali vuonna 2005 ottelussa sarjassa alle 54 kilogrammaa. Lisäksi hän saavutti EM-pronssimitalin liikesarjoissa vuonna 2004. Mikko Allinniemen kilpailu-uran kruunasi pronssimitali MM-kisoissa vuonna 2007 ottelussa sarjassa alle 54 kg. Lisäksi hän oli sarjassa alle 54 kg vuoden 1994 MM-kisoissa sijaluvulla 5–8, ja vuoden 1997 MM-kisoissa sijaluvulla 9–16. Arvokisojen sijoituksien lisäksi Allinniemellä on lukuisia Pohjoismaiden ja Suomen mestaruuksia lajissaan.
Kilpailu-uransa jälkeen Mikko Allinniemi on suuntautunut taekwon-don opettamiseen. Hän toimii päävalmentajana Suomen suurimmassa taekwondo-seurassa, Taekwon-Do Akatemiassa, jolla on toimintaa 40 paikkakunnalla. Hän on ollut myös maajoukkueen valmentaja. Allinniemen vyöarvo taekwondossa on 7. dan musta vyö, eli Mestari (24.6.2017 suoritettu Saksan Dortmundissa pidetyssä mestarivyökokeessa). Hänen harjoitus- ja opetusfilosofiaansa kuuluu perehtyminen kamppailulajeihin laaja-alaisesti, ja hän soveltaakin muun muassa itsepuolustusta opettaessaan perinteisten taekwondo-tekniikoiden ohella muun muassa filippiiniläisiä kamppailulajeja. Koulutukseltaan hän on rakennusarkkitehti.
Noirmoutier
Noirmoutier on saari Atlantilla Biskajanlahden rannikolla Ranskassa.
Saari kuuluu 45 000 hehtaarin kokoiseen Bretagnen marskimaahan (Marais breton-vendéen). Saaren ilmasto on leuto, ja siellä on runsas kasvisto ja eläimistö. Saaren erikoisuus on siellä kasvatettava perunalajike Bonnotte de Noirmoutier, joka saa ominaismakunsa ainoastaan tällä saarella. Saarella kuivataan merivedestä merisuolaa.
Saarella on neljä kuntaa: Barbâtre, La Guérinière, L'Épine ja Noirmoutier-en-l’Île. Ne ovat yhdessä perustaneet Noirmoutierin saaren kuntien yhteisön (Communauté de communes de l'Île-de-Noirmoutier).
Saarelta kulkee mantereelle Beauvoir-sur-Meriin 4,125 kilometriä pitkä tie Passage de Gois, jota pitkin pääsee kulkemaan kaksi kertaa vuorokaudessa laskuveden aikaan. Tällöin tie on auki kahdesta viiteen tuntiin. Vuodesta 1971 lähtien saarelle on päässyt myös siltaa pitkin, joka rakennettiin saaren ja La Barre-de-Montsin välille.
Saari on suosittu matkailukohde. Matkailu saarelle alkoi vuonna 1860, jolloin Bois de la Chaizessa otettiin käyttöön merenrantalomakohde. Tällöin Nantesista ja Pariisista tulleet matkailijat saapuivat saarelle viettämään päivää Pornicista lähtevällä laivalla. Myöhemmin monet varakkaat perheet rakensivat saareen merenrantahuviloita metsän siimekseen. Lisäksi rantaan rakennettiin yli 200 mökkiä.
Konkreettinen runous
Samoihin aikoihin perustettiin Brasiliassa Noigandres-ryhmä, johon kuuluvat Decio Pignatari ja veljekset Augusto ja Harold de Campos. He esittelivät töitään São Paolon modernin taiteen museossa pidetyssä konkreettisen taiteen näyttelyssä vuonna 1956. Ryhmä julkaisi vuonna 1958 ”Konkreettisen runouden pilottisuunnitelman”, jossa painotettiin konkreettisen runouden yhteyksiä konkreettiseen kuvataiteeseen sekä Anton Webernin, Pierre Boulez’in ja Karlheinz Stockhausenin musiikkiin.
Ranskalainen Pierre Garnier käyttää konkreettisesta runoudesta myös termiä spatiaalisuus, sillä sanojen väliin jäävä valkoinen tila on myös merkityksellinen. Samoin mekaaninen, foneettinen, semanttinen ja visuaalinen runous tulevat lähelle konkreettisen runouden ideaa. Runoilijat korostivat sitä, että kieli ei ole pelkästään viestintäväline, vaan kielellä on myös aineellinen ulottuvuus.
Runokielen uudistamisen edelläkävijöinä voidaan pitää Mallarmén typografisia runoja ja Apollinairen kalligrammeja, joissa näkemisellä ja lukemisella on yhtä suuri osuus.
Futuristien ja dadaistien kokeilut edelsivät konkreettista runoutta. Garnier pitää konkreettisen runouden edeltäjinä lisäksi esimerkiksi Eisensteinin ideogrammeja ja montaaseja, James Joycen Odysseus ja Finnegan’s Wake -teoksia sekä Piet Mondrianin Boogie-Woogie -sarjaa.
Suomalaisista konkreettisen runouden kirjailijoista mainittakoon Väinö Kirstinä ja Kari Aronpuro.
Uudenlaisia mahdollisuuksia konkreettiselle runoudelle avautui internetin myötä. Ubuweb-sivustosta löytyy johdanto kokeelliseen ja digitaaliseen runouteen ja taiteeseen.
Aiheesta muualla
Cal·ligrama
Agents Forever
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 19, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Uuno Kansa
Uuno Kansa (7. maaliskuuta 1902 Humppila – 19. lokakuuta 1995 Turku) oli suomalainen muistelmakirjailija.
Uuno Kansan vanhemmat olivat seppä Frans Fredrik Kansa (1873–1917) ja Maria Kristina Karlin (1875–1918). Hän oli naimisissa Saimi Poikulaisen (1904–1981) kanssa. Uuno Kansa oli laulaja Tapani Kansan isosetä.
Vihtori Vesterinen
Vihtori Vesterinen (27. tammikuuta 1885 Kivijärvi – 28. kesäkuuta 1958 Laukaa) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton pitkäaikainen kansanedustaja ja ministeri.
Vesterisen vanhemmat olivat kannonkoskelaisen Mannilan tilan maanviljelijä Lauri Vesterinen ja Eriikka Liukko. Hän kävi kansanopiston ja toimi sen jälkeen maanviljelijänä vaimonsa kotitilalla Laukaan Leppävedellä Perttulan talossa.
Tekoälyn etiikka
Tekoälyn etiikka tai keinoälyn etiikka on filosofian haara, jossa keskitytään erityisesti tekoälyyn liittyviin asioihin.
Vihtori Vesterinen
Presidentin valitsijamiehenä Vesterinen oli vuosien 1925, 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi Laukaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Suomen itsenäistymisen aikoihin Vestarinen toimi torpparivapautuksen ja punavankien armahtamisen puolesta. Vesterinen oli allekirjoittamassa Pariisin rauhansopimusta Carl Enckellin ja Johan Helon kanssa 10.2.1947.
Vesterinen sai ministerin arvonimen 1951.
Tri. N. Gin
'''Tri. N. Gin' on videopelihahmo ja toissijainen vihollinen Crash Bandicoot'' -pelisarjassa.
Tri. N. Gin on kyborgi, joka on ammatiltaan puolustusteollisuusfyysikko. Hän toimii pelisarjassa usein eräänä päävastuksista. Hän on Tri. Neo Cortexin oikea käsi ja uskollinen apuri (korvaten Tri. Nitrus Brion), sekä auttaa häntä luomaan monia aseita ja muita epämiellyttäviä välineitä (vaikka hän työskenteli ilman Cortexia Crash Twinsanityssä). Hänen persoonallisuutensa ja ulkoasunsa pohjautuvat tyypilliseen häiriintyneen kätyrin stereotypiaan.
Mielikuva ja luominen
Jason Rubinia pidetään tri. N. Ginin keksijänä. Tri. N. Ginillä on päässään toimiva ohjus, joka aktivoituessaan aiheuttaa hänelle päänsärkyä. Myös Jason Rubin kärsi kroonisesta päänsärystä. N. Ginin nimi on sanaleikki sanasta "engine", joka tarkoittaa englanniksi moottoria, viitaten hänen fyysikon työhönsä.
Ääninäyttelijä
Naughty Dog -kaudella N. Ginin ääntä on kuvailtu jossakin määrin nasaaliseksi. Ääni on digitaalisesti muunneltu sisällyttämään toinen, kimeä ääni, joka kaikuu hänen tavallisessa puheessaan, antaen äänelle robottimaisen vaikutelman. Tällä kaudella hänen ääninäyttelijänään toimi Brendan O'Brien, joka ääninäytteli myös toisia sarjan henkilöitä Naughty Dog -kaudella. Crash Bandicoot: The Wrath of Cortexissa N. Giniä ääninäytteli Corey Burton (joka toimi myös N. Tropyn äänenä samaisessa pelissä), jolloin robottimaista efektiä hänen äänessään ei ollut. N. Giniä ääninäytteli Quinton Flynn Crash Nitro Kartissa ja Crash Twinsanityssä. Jälleen kerran, robottimainen efekti hänen äänessään on läsnä, mutta huomattavasti vaimeampana kuin aikaisemmin. Nolan North ääninäytteli N. Giniä peleissä Crash Tag Team Racing ja Crash of the Titans. Kazuhiro Nakata dubbasi japaniksi hänen äänensä Crash Bandicoot 2:sta Crash Twinsanityyn ja Mitsuru Ogata (joka myös dubbasi japaniksi Nitrus Brion äänen samaisessa sarjassa) dubbasi hänen äänensä japaniksi Tag Team Racingissä.
Luonne
N. Gin tottelee Tri. Neo Cortexin jokaista käskyä kyselemättä, toisin kuin esimerkiksi Tiny Tiger, Koala Kong ja Dingodile. N. Gin toimii Cortexin oikeana kätenä, korvaten Tri. Nitrus Brion ensimmäisen Crash-pelin jälkeen. Nitrus Brion tapaan N. Gin ei ole yhtä impulsiivinen kuin Cortex tai Uka Uka. Hän harkitsee toimintaansa ennen siihen ryhtymistä. Tämä johtaa usein kiistoihin Cortexin kanssa, kuten näytetään pelien Crash Bandicoot 2: Cortex Strikesa Back ja Crash Bandicoot: The Wrath of Cortex alkuvideoissa, joissa jälkimmäisessä hän pohtii, onko Crash Bandicoot liian voimakas heidän päihitettäväkseen. Tri. Neo Cortex ottaa kuitenkin välillä N. Ginin ehdotukset harkintaan.
N. Ginin käytös muuttuu häiriintyneemmäksi Crash Nitro Kartissa ja Crash Twinsanityssä, joka ilmenee helposti alkavana kikattamisena. Crash Twinsanityn poistetussa kohtauksessa on viittauksia siihen, että hän olisi jonkinasteisesti ihastunut Crashin siskoon, Cocoon. Kohtauksessa Cortex naamioi itsensä Cocoksi, ja joutuu N. Ginin kidnappaamaksi. Mitään viittausta tähän ihastumiseen ei kuitenkaan näytetä Twinsanityn lopullisessa versiossa. Crash Tag Team Racingissa, Tri. N. Gin kuvataan masokistiseksi, itsetuhoiseksi ja naishulluksi, joka alkaa helposti huutaa, nyyhkyttää ja kikattaa. N. Gin myös alkaa tehdä aseita tarkoitukseen epätyypillisistä tavaroista, kuten pörröisistä tohveleista. Pelin eräässä vaiheessa hän pyytää Crashia ostamaan hänelle balettiasun, jotta hän tuntisi itsensä kauniiksi. Crash of the Titanssissa selviää epäsuorasti, että N. Ginillä on George-niminen veli.
Ulkonäkö
Tri. N. Gin on tanakka, punahiuksinen (mustat hiukset Crash Tag Team Racingissä ja tummansiniset Crash of the Titans -pelissä) kyborgi, jolla on jäljellä vain puolet hänen oikeista kasvoistaan. Hänellä on samanlainen asu kuin Cortexilla. Lisäksi hänellä on lukuisa määrä pultteja joka puolella takkiaan. Hänen silmäänpistävin ominaisuutensa on iso ohjus, joka törröttää hänen päänsä oikealta puolelta. Ohjusonnettomuuden jälkeen N. Gin muunsi sen ylläpitojärjestelmäksi, joka muutti melkein puolet hänen kasvoistaan metalliksi. Ohjus on yhä toimiva. Sen luultiin aktivoituvan vain kun N. Gin on vihainen tai stressaantunut, mutta kuten Tag Team Racingissa paljastettiin, hän voi aktivoida ohjuksen tahdon voimalla, useimmiten tasapainottamaan hänen ajokkiansa Tag Team Racingissa. Silmä hänen ei-mekaanisella puolella päätään on jotenkuten pieni, mutta hänen toinen silmä on suurehko, pyöreä ja siinä on pieni pupilli (mutta Nitro Kartissa, hänen mekaanisen puolensa silmä oli musta, jossa oli punainen pupilli). N. Gin on hieman lyhyempi kuin Cortex, mutta Tag Team Racingissa hän on yhtä pitkä kuin Cortex. Samaisessa pelissä, N. Ginin iho on harmahtava, toisin kuin vaaleanpunainen/keltasävyinen kuten aiemmissa peleissä. Crash of the Titans -pelissä N. Ginin iho ja hiukset ovat sinertäviä ja silmä hänen mekaanisella puolellaan on suurempi. Lukuun ottamatta edellä mainittuja erilaisuuksia N. Gin näyttää samalta kuin aiemmissa peleissä. Twinsanity -pelissä Ginillä oli vihreä iho.
Kun Tri. N. Gin oli lapsena Academy of Evilissä, hänellä oli päähän juuttunut paperilennokki. Tämä ennakoi ohjusta, joka jäi hänen päähänsä myöhemmin, kuten paljastettiin lukitussa konseptikuvaekstrassa Crash Twinsanityssa.
Historia
Niin kuin muiden sarjan hahmojen kanssa, N. Ginin tarkkaa ikää on vaikea määritellä. Lukitussa konseptikuvaekstrassa Crash Twinsanityssä N. Ginin näytetään käyvän samaa koulua kuin Neo Cortex ja Nitrus Brio, joten hänen ikänsä saattaa olla sama kuin Cortexin ja Nitrus Brion. N. Ginin Peter Lorre-aksentti ja polkkateema Crash of the Titans -pelissä vihjaa, että hänellä saattaisi olla itävaltalaiset sukujuuret, vaikka mitään todisteita tästä ei ole muissa sarjan peleissä. Ennen liittoutumistaan Tri. Neo Cortexin kanssa hän oli tunnettu fyysikko puolustusteollisuudessa, Budjettileikkauksen vuoksi yksi hänen ohjusprojekteistaan meni pieleen, minkä vuoksi yksi ohjuksista jäi hänen päähänsä. Sen jälkeen hän stabilisoi ohjuksen ja tuli yhdeksi Cortexin kätyreistä vuosi ensimmäisen Crash Bandicoot -pelin tapahtumien jälkeen.
Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Backissä samalla kun hän auttoi Cortexia ymmärtämään mestarikristallin voimia, N. Gin paljasti että 25 orjakristallia tarvitaan mestarikristallin lisäksi käyttämään sen voimaa ihmiskunnan orjuuttamiseksi. Kun Cortex sai Crashin tuomaan kristallit hänelle, Tri. N. Gin yritti ottaa ne toiseksi viimeisenä pomona pelissä. Kuitenkin, N. Ginin robotin heikkona kohtina toimivat aseet rikkoutuivat kun Crash tuhosi ne Wumpa-hedelmillä, saaden robotin rikkoutumaan ja räjähtämään, jättäen N. Ginin leijumaan avaruuteen. Jotenkin hän pääsi Cortexin avaruusasemalle ennen viimeistä pomotaistoa, kuten Cortex kertoi ennen hänen taistelua.
Crash Bandicoot 3: Warpedissa N. Gin palasi toiseksi viimeiseksi pomoksi. Uka-Ukan ja Cortexin käskyjen alaisena hänet oli lähetetty tuhoamaan Bandicootit hänen uudella kaksivaiheisella robotilla, joka aluksi on panssarin peitossa. Kun kaikki panssarin aseet on tuhottu, panssari muuttuu taistelualukseksi jossa on suuret laukaisualustat. Taistelun jälkeen N. Gin jää taas leijumaan avaruuteen.
Alkuperäinen jatkumo
The Wrath of Cortexissa N. Gin on osallistunut Uka-Ukan tapaamiseen, ja kertoo Crunch Bandicootin, Cortexin uuden superaseen, salaisuuden. Pelin loppuajan hän on esteenä joissakin tasoissa.
Crash Twinsanityssä, N. Gin on ensimmäisessä pomona, ohjaten Mecha-Bandicootia tavoitteena tuhota Crash. Kun kaikki sen aseet on tuhottu, se iskee maahan reiän ja putoaa rotkoon. Myöhemmin N. Gin nähdään oman taistelualuksensa kapteenina. Pian sen jälkeen hän yrittää tuhota Crashin jälleen ohjuksilla, välillä heittäen TNT-laatikon. Pian sen jälkeen areena tuhoutuu, aiheuttaen sen että N. Gin lentää TNT-laatikkokasaan, josta taas aiheutuu suuri räjähdys joka upottaa taistelualuksen. Viimeiseksi hänet nähdään liittoutuneena N. Tropyn ja N. Brion kanssa, yrittäen varastaa Pahiskaksosten aarteet. Mutta Spyro ajaa heidät pois.
Uusi jatkumo
Crash Bandicoot 4: It’s About Timessa Cortexin ja N. Tropyn palattua toisesta ulottuvuudesta ja rakennettua kvanttirepeämiä avaava generaattori multiversumin valloittamiseksi, heavy metal -musiikista inspiroitunut N. Gin pyrki rakentamaan Cortexille uutta armeijaa romumetallista, jota löytyi radioaktiivisesta autiomaasta vuodesta 2084. Kun Crash Bandicoot, Coco Bandicoot ja kvanttinaamioihin kuuluva Lani-Loli saapuivat etsimään toista kvanttinaamiota, Akanoa, N. Gin oli löytänyt Akanon ensin ja tehnyt tästä voimanlähteen uuteen robottiinsa nimeltä W.O.M.P. (Weapon of Mass Percussion), joka käyttää rumpujen ja kaiuttimien näköisiä laitteita ampuakseen valoa hohtavia energiakiekkoja. Pyöräyttämällä N. Ginin kätyreitä kaiuttimia päin, Crash tai Coco voi tuhota ne ja sitten päästä hyppäämään rumpujen päälle pyöräyttämään aseen heikkoa kohtaa. N. Gin häviää, mutta Akano päätyy vahingossa kvanttirepeämään kautta Salty Wharfin ulottuvuuteen, vuoteen 1717. Pelin epilogissa N. Gin oli eronnut Cortexin palveluksesta ja vaihtanut heavy metalin jazz-musiikkiin.
Muissa peleissä
N. Gin on ohjattava hahmo kaikissa Crash ajopeleissä ja hänen autonsa on usein paras kiihtyvyydessä. Crash Nitro Kartissa hän on yksi Cortexin joukkueen ajajista, jonka ajajat ohjaavat punaisia ajokkeja. Eräässä vaiheessa hän miettii cyberneettisten haiden tekemistä uusiksi kätyreiksi Nashia vastaan ajon jälkeen. Crash Tag Team Racingissä, hän saa vakuutettua Cortexia auttamaan Von Cluthia kadonneiden voimajalokivien etsinnässä, jotta hän voisi käyttää Von Cluthin huvipuistoa uutena tukikohtana (vaikka Cortex myöhemmin väittää että hän keksi tämän idean itse).
N. Gin tekee cameo-roolin kahdessa juhlapelissä, ollen esteenä Ballistix-lajin tasossa "N. Ballism" Crash Bashissa ja näkymällä "Silhoutte Quiz" -minipelissä Crash Boom Bang!:ssä.
Crash Bandicoot: XS -pelissä, N. Gin on toinen pomo tässä pelissä, taistellen korkeuksissa samankaltaisella aluksella kuten Warped-pelissä. Myöhemmin hän yhdistyy Tri. Neo Cortexin, Tinyn ja Dingodilen kanssa, tullen Mega-Mix -nimiseksi hirviöksi. Sen jälkeen kun Mega-Mix jahtasi Crashia avaruus asemalla, Mega-Mix jäi avaruus asemalle, joka räjähti heidän jääden sinne.
Major characters of Crash Bandicoot
Akvaariorakkaus
Akvaariorakkaus on vuonna 1993 valmistunut Claes Olssonin ohjaama suomalainen elokuva. Se perustuu Anna-Leena Härkösen romaaniin Akvaariorakkautta.
Juoni
Elokuva kertoo tarjoilijasta Saarasta, joka on seksuaalisuudestaan tietoinen ja sillä miehiä härnäävä. Saara tapaa toimittajan nimeltään Joni, jonka luokse hän muuttaa asumaan.
Palkinnot ja tunnustukset
Elokuva on saanut seuraavat Jussit:
When It’s Love
When It's Love on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin tunnettu balladikappale ja single, joka julkaistiin vuonna 1988. Kappale julkaistiin myös Van Halenin studioalbumilla OU812 ja molemmilla bändin kokoelma-albumeilla.
Kappale rakentuu kosketinsoittimien ja rumpujen rytmikkääseen melodiaan. Mukana on myös yhtyeen perinteiseen tapaan Eddie Van Halenin kitarasoolo.
Kominform
Kommunististen ja työväenpuolueiden informaatiotoimisto eli Kominform oli kansainvälinen kommunistinen työväenjärjestö, joka jatkoi kommunististen puolueiden kansainvälistä yhteistyötä Kominternin lakkauttamisen jälkeen. Kominternin tavoin Kominformin politiikan määritteli pitkälti Neuvostoliiton kommunistinen puolue, mutta Kominform oli edeltäjäänsä kapeampi liittouma, sillä siihen kuului vain yhdeksän keskeisintä eurooppalaista kommunistista puoluetta. Muun muassa Suomen Kommunistista Puoluetta ei hyväksytty Kominformin jäsenpuolueeksi.
Kominform perustettiin Szklarska Porę­bassa Puolassa syyskuussa 1947. Perustamisen taustalla olivat Marshall-avun vastaanottamisesta syntyneet kiistat. Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin kutsui konferenssiin kaikki Itä-Euroopan hallitukset, jotka eivät olleet osallistuneet Pariisin konferenssiin heinäkuussa 1947. Koollekutsujina olivat Stalinin keskenään kilpaileviksi ”kruununprinsseiksi” luonnehditut Andrei Ždanov ja Georgi Malenkov; edellinen valittiin järjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Kominformin tärkeimpiä tehtäviä olivat taistelu Yhdysvaltain vaikutusta vastaan Euroopassa, niin kutsutun oikeistososialismin vastustaminen sekä Itä-Euroopan ei-kommunististen järjestöjen likvidointi. Järjestön tarkoituksena oli varmistaa, että sen jäsenpuolueet toimisivat kaikissa tilanteissa Neuvostoliiton politiikan välikappaleina.