cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kollaan taistelu
Kollaan taistelut joulukuussa 1939
13. joulukuuta aamupäivällä suomalaiset joukot saivat etenevät neuvostojoukot väliinsä läntisen Vesisuon alueella. Taistelu ei johtanut ratkaisuun, mutta puna-armeijan eteneminen pysähtyi tälläkin alueella. Kollaan rintamalinjalla päivä oli rauhallinen ja suomalaiset levittivät rintamalinjaansa kohti etelää. Tavoitteena oli katkaista selustaan edenneiden neuvostojoukkojen kulkureitit. Tässä suomalaisten joukot onnistuivatkin seuraavana päivänä. Suomalaisten selustaan edenneistä neuvostopataljoonista toinen hajosi ja aloitti päivän aikana vetäytymisen takaisin lähtöasemiinsa. Seuraavan yön aikana suomalaiset tiedustelupartiot löysivät Kollaanjärven itäpuolelta neuvostojoukkojen leirin. Kyseessä olivat 56. divisioonan joukot, jotka oli lähetetty kiertämään suomalaisten puolustusasemia myös pohjoisesta. Kollaanjoen rintamasta oli alettava irrottaa suomalaisjoukkoja sivustauhan torjumista varten.
Kollaanjoen taistelualueen eteläosissa aloite siirtyi suomalaisjoukoille 14. joulukuuta, kun hyökkäävien neuvostojoukkojen toinen pataljoona hajosi ja vetäytyi alueelta. Puna-armeijan joukot etenivät taistelualueen pohjoisosassa ja everstiluutnantti V. Teittinen alkoi siirtää joukkojaan pois Kollaanjoen eteläiseltä taistelualueelta. Puna-armeijan 56. divisioonaan kuuluneet kahden komppanian suuruiset joukot olivat etenemässä pohjoisen kautta suomalaisten selustaan. Päivän aikana luutnantti Aarne Juutilaisen johtama komppania hyökkäsi onnistuneesti Kollaanjoen itäpuolelle. Komppania muun muassa tuhosi 5 hyökkäysvaunua ja otti sotasaaliiksi muun muassa kaksi panssarintorjuntatykkiä ja kolme konekivääriä. Suomalaisjoukot jättivät etuvartioasemansa Kollaanjoen itäpuolelle. Tästä oli hyötyä vastahyökkäykselle, joka suunniteltiin toteutettavaksi myöhemmin.
Hieronymus
Teologiset näkemykset
Tämä asenteen johdosta Martti Luther tuomitsi myöhemmin Hieronymuksen ankarasti. Protestantit ovatkin olleet melko haluttomia hyväksymään hänen kirjoituksiaan arvovaltaisiksi, erityisesti koska hänen opetuksensa keskittyi voimakkaasti asketismin ympärille. Dogmatiikassa hän tukeutui suojelijoihinsa: esimerkiksi suhteessa kolminaisuusopista käytyihin kiistoihin hän tukeutui paavilliseen suojelijaansa Damasukseen: Pietarin kalliolle perustetun kirkon tehtävä oli päättää, tuliko hänen tunnistaa jumalallisessa ousiassa (olemuksessa) Meletioksen kannattajien tavoin kolme hypostaasia, vai Paulinuksen kannattajien tavoin yksi hypostasis, jossa on kolme prosopaa (persoonaa). Häntä voidaan pitää paitsi nykyaikaisen ultramontanismin jopa myös jesuiittojen äärimmäisen kuuliaisuuden edelläkävijänä.
Kollaan taistelu
Kollaan taistelut joulukuussa 1939
15. joulukuuta suomalaisjoukot jatkoivat Kollaanjoen eteläpuolisen taistelualueen haravointia ja havaitsivat, että alueella oli edelleen ainakin pari komppaniaa neuvostojoukkoja pyrkimässä kohti pohjoisessa olevaa junarataa. Suomalaiset saivat motitettua toisen komppanioista, ja sen miehistö antautui seuraavana aamuna. Tilanne Vesisoiden alueella ratkesi käytännössä tämän vuorokauden aikana. Pohjoiselle taistelualueelle ryhdyttiin keskittämään lisää suomalaisjoukkoja vastatoimiin Kollaanjärven pohjoispuolta edenneitä puna-armeijan yksiköitä vastaan. Puolustavat joukot saatiin ryhmitettyä paikoilleen alkavan yön aikana.
thumb|left|300px|Puna-armeijan T-26-hyökkäysvaunu Kollaanjoen länsirannalla joulukuussa 1939 16.–18. joulukuuta suomalaiset saivat tilanteen Kollaanjoen alueella jälleen hallintaansa, ja puna-armeijan 56. divisioona veti joukkonsa takaisin. Suomalaisjoukot saivat omat joukkonsa takaisin rintamaan koko Kollaan alueella. Neuvostojoukkojen havaittiin Kollaan rintamalla ryhmittelevän joukkojaan uudelleen ja alkavan kaivautua asemiin.
Hieronymus
Teologiset näkemykset
Hänen asemaansa katolisen kirkon piirissä kuvaa se, että kuvallisissa esityksissä hänellä on usein kardinaalinhattu päässään, ja jopa silloin, kun hänet kuvataan puolialastomana erakkona, punainen hattu on nähtävissä jossain muualla kuvassa. Tämä kuvaamisperinne lienee syntynyt vastapainona sille, että hän ei ollut piispa (ollakseen kardinaali, piispuus ei ole ehtona). Hieronymus lasketaan läntisen kirkon neljän suuren kirkon opettajan ja kirkkoisän joukkoon, muut ovat Hippon piispa Augustinus, Milanon piispa Ambrosius ja paavi Gregorius Suuri.
Kollaan taistelu
Kollaan taistelut joulukuussa 1939
Neuvostojoukot epäonnistuivat suomalaisasemien kiertämisessä, ja 19. joulukuuta taisteluissa oli hiljaisempi päivä. Päivän aikana taisteluosasto Teittinen ryhmitti joukkojaan uudelleen ja pyrki tiedustelupartioiden avulla selvittämään puna-armeijan joukkojen ryhmitystä. Seuraavaksi päiväksi oli suunniteltu hyökkäyksen aloittamista, ja tiedustelua tehtiin sitä silmällä pitäen.
Aloite Kollaanjoen taistelualueella siirtyi suomalaisille, ja 20. joulukuuta klo 6 Taisteluosasto Teittisen joukot aloittivat hyökkäyksen, jonka tavoitteena oli työntää puna-armeijan joukot pois alueelta. Hyökkäystavaksi valittiin kaksipuolinen saarrostus, jossa sekä etelän että pohjoisen kautta kierrettäisiin neuvostojoukkojen selustaan suunnilleen pataljoonan voimin. Tavoitteena oli, että joukot katkaisisivat puna-armeijan selustayhteydet noin kolmen kilometrin päässä etulinjasta Näätäojan maastossa. Rintamassa olevien joukkojen tuli samanaikaisesti aloittaa hyökkäys kohti neuvostojoukkojen asemia. Päivän aikana hyökkäys kuitenkin epäonnistui. Syynä olivat puna-armeijan joukkojen sitkeä vastarinta, kiristynyt pakkanen (-25 astetta) ja se, että toinen koukkaavista pataljoonista suuntautui noin 1,5 kilometriä liiaksi länteen. Joukot vetäytyivät takaisin lähtöasemiinsa seuraavan illan ja yön kuluessa. Kollaanjoen itärannalle jäi kuitenkin suomalaisjoukkoja etuvartioasemiin.
Kaksi seuraavaa päivää käytettiin uuteen hyökkäykseen valmistautumiseen, ja 23. joulukuuta hyökkäys toteutettiin. Suunnitelma oli hyvin samankaltainen kuin edellisessäkin hyökkäyksessä. Tämäkään hyökkäys ei johtanut odotettuun tulokseen, ja se keskeytettiin saman päivän iltana. 24. ja 25. joulukuuta puna-armeijan joukot hyökkäsivät pariinkin otteeseen Loimola-Suojärvi-radan eteläpuolella panssarivaunujen tukemana. Suomalaiset pystyivät kuitenkin torjumaan hyökkäykset.
Vuodenvaihteen seutu oli Kollaan rintamalla sangen rauhallista aikaa. Tosin suomalaiset lähettivät tiedustelupartioita jopa 10–15 kilometrin päähän neuvostojoukkojen selustaan.
Kollaan taistelut tammikuussa 1940
thumb|Kollaan taistelujen suomalaisia johtajia. 12. divisioonan esikunta siirsi osan Kollaan alueen joukoista divisioonan vastuualueen eteläosaa. Kollaalle jäi suomalaisjoukkoja enää neljä pataljoonaa ja kaksi patteristoa. Joukot nimettiin 14. tammikuuta taisteluosasto Räiskäksi. Sen komentajaksi määrättiin everstiluutnantti Harry Kinnunen. Tästä joukkojen vähentämisestä huolimatta suomalaiset jatkoivat aktiivista toimintaansa. Muun muassa 5.–6. tammikuuta suomalaiset hyökkäsivät ja saivat hallintaansa jälleen Kollaanjoen itärannalla olevia asemia rautatien ja Koivujärven lohkoilla. Seuraavan viikon aikana neuvostojoukot pyrkivät toistuvilla hyökkäyksillään ajamaan suomalaisjoukot takaisin joen länsirannalle siinä kuitenkaan onnistumatta.
15.–20. tammikuuta neuvostojoukkojen toimeliaisuus alkoi lisääntyä, ja suomalaisjoukot saivat varmistuksen siitä, että alueelle oli saapunut uusi neuvostoyhtymä. Alueelle todettiin saapuneen puna-armeijan 164. divisioonan. Uusi hyökkäys oli siis odotettavissa.
21. tammikuuta klo 8.50 puna-armeijan uusi hyökkäys alkoi aiempaa voimakkaammalla tykistötulella. Koko päivän neuvostojoukot hyökkäilivät suomalaisten etulinjaa vastaan tykistön ja noin kahdenkymmenen hyökkäysvaunun tukemina. Päivän aikana neuvostojoukot saivat haltuunsa muutaman suomalaisjoukkojen hallitseman tukikohdan, jotka kuitenkin seuraavan yön kuluessa saatiin vallattua takaisin suomalaisjoukkojen vastahyökkäyksillä. Seuraavana päivänä puna-armeijan tykistön tulitus etulinjaa vastaan jatkui, mutta neuvostojoukkojen aktiivisuuden todettiin kuitenkin suuntautuneen erityisesti Kollaanjoen rintaman sivustoihin.
24. tammikuuta neuvostojoukot saivat haltuunsa yhden tukikohdan taistelualueen pohjoisosassa. Suomalaiset saivat sen kuitenkin vallattua takaisin raskain tappioin iltapäivällä 25. tammikuuta. Jälkimmäisenä päivänä taisteluosasto Räiskän nimi vaihtui Taisteluosasto Haiksi. Päämaja siirsi alueelle länsi-Kannakselta Jääkäripataljoona 1:n komentajan ja 1. komppanian. Nämä saapuivat Kollaanjoen rintaman pohjoisosaan. Samaan aikaan puna-armeijan joukkojen aktiivisuus lisääntyi Kollaanjoen rintaman eteläosassa, Sinne ryhdyttiin keskittämään suomalaisten lisäjoukkoja. Seuraavien päivien aikana alueelle saapui muun muassa SissiP 4 ja 12. divisioonan oman kevyen osaston eskadroona.
Tammikuun lopulla neuvostojoukkojen aiheuttama paine Kollaanjoen rintaman pohjoisosassa alkoi helpottaa, mutta taistelualueen eteläosassa puna-armeijan joukkojen todettiin muun muassa rakentavan tietä suomalaisjoukkojen eteläpuolitse suomalaisten selustaa kohden. 31. tammikuuta Jääkäripataljoona 1:n joukot yrittivät hyökkäystä tietä tekevien joukkojen kimppuun. Suomalaisjoukot törmäsivät kuitenkin vahvoihin varmistusjoukkoihin, ja hyökkäys pysähtyi.
Kollaan taistelut helmikuussa 1940
Helmikuun alussa puna-armeijan painostus Kollaanjoen etulinjaa vastaan jatkui. Lisäksi 3. helmikuuta taistelualueen pohjoisosassa havaittiin jälleen neuvostojoukkoja etenemässä länteen kohti suomalaisjoukkojen selustaa. Alueelle keskitetyt suomalaisten lisäjoukot pystyivät kuitenkin estämään vastustajan etenemisen. Puna-armeijan yksiköiden todettiin vetäytyvän takaisin lähtöasemiinsa 5. helmikuuta alkaen.
Neuvostojoukkojen aktiivinen toiminta Kollaanjoen alueella väheni helmikuun ensimmäisen viikon jälkeen, ja loppukuu oli hieman rauhallisempi. 11. helmikuuta päämajan alisti 23. divisioonan IV armeijakunnalle. Sodan alusta asti rintamataisteluissa palvelleet 12. divisioonan joukot päätettiin vapauttaa pois rintamasta.
13. helmikuuta päämaja käski kuitenkin Karjalankannaksen tapahtumien vuoksi 23. divisioonan siirtyä pois Laatokan Karjalasta. Alueelle jätettiin kuitenkin JR 69 ja KevOs 23. JR 69:n siirtyminen Kollaanjoen rintamaan alkoi helmikuun 18. päivän vastaisena yönä, kun yksi JR 69:n pataljoonista vapautti JR 34:n yhden pataljoonan.
Seuraavien öiden kuluessa vaihdettiin pois muutkin alueella sodan alusta asti rintamassa taistelleet pataljoonat. Itse Kollaanjoen rintamassa tilanne pysyi rauhallisena aina kuun loppuun asti. Sivustoilla neuvostojoukkojen todettiin kuitenkin rakentavan teitä korpialueiden halki, joten uusi hyökkäys Kollaanjoen alueella oli odotettavissa.
Alueella jo todettujen joukkojen lisäksi Neuvostoliiton 8. armeija keskitti Kollaanjoen rintamaa vastaan myös 128. divisioonan sekä osia 75. divisioonasta, joka oli aiemmin taistellut hieman pohjoisempana. Ensimmäiset tiedot 75. divisioonan etenemisestä Kollaanjoen pohjoispuolisilla korpialueilla saatiin 21. helmikuuta. Puna-armeijan 128. divisioonan etenemisestä eteläisillä korpialueilla saatiin tietoja 27. helmikuuta alkaen.
Kollaan taistelut maaliskuussa 1940
Puna-armeijan uusi suurhyökkäys Kollaanjoen taistelualueella alkoi kiivaalla tykistötulella 2. maaliskuuta kello 6.30. Tykistötuleen osallistui jopa 50 tykistön patteria. Tulivalmistelua seurasi suoraan puna-armeijan 56. ja 164. divisioonan hyökkäys. Nämä rintamassa olleet yksiköt hyökkäsivät suomalaisten linjaa vastaan koko sen leveydeltä. Suurhyökkäyksen ensimmäisen päivän aikana neuvostotykistön arvioitiin ampuneen jopa 30 000–40 000 laukausta. Suomalainen tykistö pystyi ampumaan vajaa tuhat laukausta. Suomalaisjoukot ryhtyivät saman päivän aikana vastahyökkäykseen Kollaanjoen rintaman pohjoissivustalla etenevää neuvostoliiton 75. divisioonaa vastaan. Kollaanjoen varsinaisen rintamalinjan eteläpuolisilla korpialueilla puna-armeijan 128. divisioona aloitti etenemisensä kohti suomalaisjoukkojen selustaa. Suomalaiset olettivat etenevien joukkojen olevan vain erillisiä hiihtojoukkoja. Vasta sodan viimeisinä päivinä suomalaisille selvisi, että eteläisellä sivustalla eteni kokonainen divisioona. Iltapäivällä neuvostojoukkojen onnistui vallata SissiP 4:n yksi tukikohta. Suomalaiset yrittivät tuloksetta saada tukikohtaa takaisin seuraavana päivänä.
Erkki Palolampi kirjoittaa kirjassaan Kollaa kestää hyökkäyksestä näin: ''”Venäläiset rynnistivät rajusti musertavan aineellisen ylivoimansa tukemina suomalaisten heikkoja asemia vastaan. Tykistön ammuksien ja ilmapommien määrät kohosivat päivittäin valtaviksi... Suomalaisten kymmenkunta kulunutta kenttäkanuunaa voivat vain kaikkein pakottavimmissa tapauksissa ampua heikkoja sulkuja hyökkäävien laumojen eteen.”''
3. maaliskuuta neuvostojoukkojen tykistötuli oli hieman laimeampaa, mutta siitä huolimatta puna-armeijan yksiköt pystyivät murtautumaan suomalaisten asemiin maantien suunnalla Kollaanjärven eteläpäässä. Suomalaisten onnistui kuitenkin iltaan mennessä tuhota asemiinsa edenneet neuvostojoukot. Tilanne Kollaanjoen rintaman eteläpuolella alkoi kuitenkin heiketä nopeasti, kun puna-armeijan 164. ja 128. divisioona etenivät kohti länttä. Etenemistä varten ne olivat raivanneet metsään useita tieuria. 12. divisioonan esikunta perusti taistelualueen eteläiselle korpisivustalle uuden esikunnan, joka sai nimekseen Taisteluosasto Silppu. Sen johtoon tulivat eteläisen korpisivustan joukot. Seuraavat kolme päivää olivat itse Kollaanjoen rintamassa hieman hiljaisempia, mutta sivustoilla neuvostojoukot pääsivät hitaasti etenemään. 4. maaliskuuta JR 34:n joukot yrittivät hyökätä eteläisellä korpisivustalla edenneiden, ilmeisesti jopa rykmentin vahvuisten neuvostojoukkojen sivustaan. Hyökkäys kuitenkin pysähtyi puna-armeijan joukkojen torjuntaan. Seuraavaksi päiväksi suunniteltiin uutta hyökkäystä eteläiselle korpisivustalle edenneitä neuvostojoukkoja vastaan, mutta hyökkäystä lykättiin paikallisen komentajan pyynnöstä 6. maaliskuuta asti. Lykkäyksen perusteena oli joukkojen väsymys. Hyökkäys aloitettiin 6. maaliskuuta, mutta se pysähtyi puna-armeijan joukkojen vastarintaan. 7. maaliskuuta eteläisellä korpialueella jouduttiin vetäytymään hieman, mutta uusissa asemissa pystyttiin puolustautumaan aivan taistelualueen eteläisintä osaa lukuun ottamatta.
Taistelut jatkuivat tien suunnassa samanlaisina seuraavat päivät. Pataljoonan komentaja muistelee: ''”Kiivas taistelu riehuu pitkin järven rantaa ja sillan tuntumassa. Vihollinen ei pääse kukkulalle. Sen muutamat melkein harjanteelle asti ehtineet miehet tuhotaan tai lyödään verissä päin takaisin. Korsukukkulan puolustajat pitävät sitkeästi asemansa ja tarkalla tulellaan aiheuttavat hyökkääjille raskaita tappioita... Vihollinen on tunkeutunut läpi keskilohkon Korsukukkulan kohdalla… Siellä soi taistelun melske hurjana. Suuliekit leiskuvat yhtenään ja niiden valossa metsikköjen ryteikköiset jäännökset ovat kaamean näköisiä… Puoleen yöhön mennessä tilanne on selvitetty. Korsukukkula on taas meidän. Mutta kuoleman sato on jälleen kasvanut.”'' [9. maaliskuuta neuvostojoukot uusivat hyökkäyksensä ja onnistuivat murtautumaan suomalaisasemiin Kollaanjoen rintamassa rautatien molemmin puolin. Paikalla olleiden suomalaisjoukkojen onnistui kuitenkin vastahyökkäyksin palauttaa etulinja taas haltuunsa. Taisteluiden kuluttavuudesta käy esimerkiksi se, että eräs suomalaiskomppania (6./JR 69) menetti kaatuneina tai haavoittuneina kaikki kolme jäljellä ollutta upseeriansa. Kaatunut upseeri oli luutnantti Martti Uosikkinen. Päivän aikana sekä IV Armeijakunnan esikunta että 12. divisioonan esikunta ryhtyivät keskittämään alueelle lisäjoukkoja. Joukkojen vähyyden vuoksi siirrot olivat lähinnä komppanioiden ja jopa yksittäisten joukkueiden siirtoja.
10. ja 11. maaliskuuta edellisten päivien tapahtumat toistuivat. Neuvostojoukot valtasivat suomalaisten etulinjaa itse Kollaanjoen rintamassa. Tällä kertaa 12. divisioonalle alistetun JR 69:n voimat eivät enää riittäneet palauttamaan etulinjaa vastahyökkäyksin takaisin suomalaisjoukoille. Kollaanjoen varsinaisen rintamalinjan pohjoispuolella neuvostojoukot olivat jälkimmäisenä päivänä päässeet etenemään noin viisi kilometriä suomalaisten selustaan. Ne olivat kuitenkin jääneet noin kymmenen kilometrin päähän Loimolaan johtavista maantie- ja rautatielinjoista.
Maaliskuun 12. päivän iltaan mennessä puna-armeijan yksiköiden oli onnistunut saavuttaa noin 0,5–1,5 kilometrin syvyinen sisäänmurto Kollaanjoen varsinaisessa rintamassa. 12. divisioonan komentaja suunnitteli jo luopumista koko linjasta. Rintamasta saatiin kuitenkin tietoja, joiden mukaan tilanne ei ollutkaan vielä kovinkaan hälyttävä. Lisäksi saatiin tieto alueelle keskitettyjen lisäjoukkojen saapumisesta taistelualueelle. Tämä sai divisioonan komentajan muuttamaan suunnitelmaansa. Divisioonan esikunta antoi seuraavan yön aikana käskyt jopa Kollaanjoen etulinjan takasinvaltaamiseen tähtäävästä vastahyökkäyksestä. Aamupäivällä 13. maaliskuuta saatiin kuitenkin tieto rauhansopimuksen solmimisesta. Annetut hyökkäyskäskyt peruttiin ja joukkojen käskettiin pitää puolustusasemat rauhan tuloon asti. Hyökkäykset pysäytettiin.
Suomalaisia kaatui Kollaalla maaliskuussa noin 1 300 sotilasta. Neuvostoliittolaisten tappioiksi arvellaan pelkästään maaliskuussa 6 700 kaatunutta, yhteensä noin 8 000.
Fiat Idea
Fiat Idea on Fiatin vuosina 2003–2016 valmistama pieni tila-automalli, joka perustuu tekniikaltaan toisen sukupolven Fiat Puntoon. Idean valmistus Euroopan markkinoille päättyi vuonna 2012, jolloin sen korvasi Fiat 500L. Brasiliassa valmistus kuitenkin jatkui vuoteen 2016 saakka. Fiat Ideaan pohjautuva ylellisempi malli on nimeltään Lancia Musa.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Idea sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Fiat Idea Adventure Syksyllä 2006 esiteltiin Etelä-Amerikan markkinoille maastokelposempi Idea Adventure, jossa oli korkeampi maavara ja koria suojaavia muoviosia.
Mirjam Puchner
pienoiskuva|250px|Mirjam Puchner Itävallan nuorten mestaruuskilpailuissa 2008. Mirjam Puchner (s. 18. toukokuuta 1992) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa salzburgilaista WSV St. Johann -seuraa. Hän on supersuurpujottelun olympiamitalisti. Maailmancupissa hän on voittanut kaksi syöksylaskun osakilpailua.
Ura
Puchner saavutti suurpujottelun kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Szczyrkissa vuonna 2009. Alppihiihdon maailmancupissa Puchner kilpaili ensimmäisen kerran St. Antonin syöksylaskussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2013 oltuaan 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2015 oltuaan kahdeksas. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti voitettuaan Sankt Moritzin syöksylaskun maaliskuussa 2016. Hän voitti Soldeun syöksylaskun maaliskuussa 2019. Joulukuussa 2021 hän sijoittui kolmanneksi Lake Louisen ensimmäisessä syöksylaskussa ja ainoassa supersuurpujottelussa. Hän oli kolmas myös Val d’Isèren syöksylaskussa. Kausien 2021–2022 ja 2022–2023 syöksylaskucupeissa hän sijoittui viidenneksi.
Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa 11:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti supersuurpujottelussa hopeaa ja sijoittui syöksylaskussa kahdeksanneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli syöksylaskussa neljäs.
Nigel Godrich
Nigel Timothy Godrich (s. 1972 ) on englantilainen musiikkituottaja ja studiomoniosaaja. Hänen tuottamiaan artisteja ovat mm. Radiohead, Paul McCartney, Travis, Beck, Pavement, Air, Neil Finn, Natalie Imbruglia, Silver Sun, The Sundays, The Divine Comedy, U2, The Beta Band, and R.E.M. Hän myös tuotti vuonna 2004 tehdyn Band Aid 20 -hyväntekeväisyyssinglen.
Vuonna 2005 Godrich nimettiin Grammy-ehdokkaaksi vuoden tuottajana työstään Paul McCartneyn albumilla Chaos and creation in the backyard
Diskografia
(ei täydellinen)
Radiohead Muut
Xiaomi Mi Max 2
Xiaomi Mi Max 2 on Xiaomin 1. kesäkuuta 2017 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 7.1 (Nougat) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Muotoilu
Xiaomi Mi Max 2 -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 4 Gigatavua RAM-muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 12 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 Megapikseliä.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 7.1 (Nougat) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Mi-Max-2_id10541
Molvanîa
Molvanîa – Itä-Euroopan hyljeksitty helmi (Molvanîa – a land untouched by modern dentistry) on vuonna 2003 ilmestynyt humoristinen matkaopas kuvitteellisesta Itä-Euroopaan sijoittuvasta Molvanîan valtiosta. Parodisen opaskirjan ovat kirjoittaneet australialaiset televisiokoomikot Santo Cilauro, Tom Gleisner ja Rob Sitch. Teos ilmestyi alkujaan kuvitteellisten matkakohteiden Jet Lag -kirjasarjan ensimmäisenä osana. Tarja Kontron suomennos ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 2004. Kirjan tyylissä on vaikutteita Lonely Planet -matkaopassarjasta.
Kirja Molvanîasta oli kansainvälinen jättimenestys. Myös kirjasarjan seuraava teos suomennettiin: Indokiinaan sijoittuvasta mielikuvamatkakohteesta kertova Phaic Tan – Auringonpistos naurettavan halvalla (2006, ISBN 951-1-21078-5). Kirjasarjan kolmantena teoksena julkaistiin englanniksi Keski-Amerikan kuviteltua matkakohdetta parodisoiva San Sombrèro - A Land of Carnivals, Cocktails and Coups (2007, ISBN 1-74066-385-3). Sarjan neljännessä, englanniksi julkaistussa kirjassa palattiin kuvitteellisen Molvanîan tematiikkaan (Molvanian Baby Names: With Meanings, Derivations And Probable Pronunciations, 2009, ISBN 978-1-74066-859-0).
Karl Schnabl
Karl Schnabl (s. 8. maaliskuuta 1954 Villach, Kärnten) on itävaltalainen mäkihypyn olympiavoittaja. Schnablin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1970-luvun puoliväliin, jolloin hän oli lajissaan maailman huipulla.
Schnabl voitti talven 1974–1975 Keski-Euroopan mäkiviikolla kolme osakilpailua mutta epäonnistui ensimmäisessä osakilpailussa Obertsdorfissa ja sijoittui kokonaispisteissä kolmanneksi. Seuraavana talvena hän oli mäkiviikon kokonaispisteissä toinen. Hänen ensimmäinen arvokisamitalinsa oli pronssi lentomäen MM-kisoista Kulmista vuonna 1975.
Innsbruckin olympialaisissa 1976 Schnabl voitti kultaa suurmäestä ja saavutti normaalimäestä pronssia. Lahden MM-kisoissa 1978 hän sijoittui normaalimäessä neljänneksi mutta ei loukkaantumisen vuoksi pystynyt osallistumaan suurmäen kilpailuun.
Schnabl voitti mäkikilpailun Salpausselän Kisoissa vuosina 1975 ja 1976 sekä Holmenkollenilla vuonna 1976.
Nettop
thumb|200px|Asus Eee Box thumb|200px|ASRock Ion 330 ja [[Mac mini.]]
Esimerkkejä nettopeista ovat Linutopin Linutop 1, Asuksen Eee Box, ASRockin Ion 330 ja Acerin Aspire Revo.
Père-Lachaise
thumb|Näkymä Père-Lachaisen hautausmaalta. Père-Lachaisen hautausmaa on Pariisin maineikkain hautausmaa ja suuri puistoalue kaupungin kaakkoisosassa. Hautausmaa on suosittu turistikohde, jonne pääsy on ilmaista. Hautausmaan portit suljetaan joka päivä klo 18. Vuosittain hautausmaalla käy noin kaksi miljoonaa vierailijaa. Siellä on 70 000 hautaa ja kooltaan alue on 44 hehtaaria.
Historia
Alun perin paikan omistivat jesuiitat, joihin myös kuningas Ludvig XIV:n rippi-isä Isä La Chaise kuului. Hautausmaan perusti Napoleon Bonaparte vuonna 1804. Vuodesta 1801 asti oli ollut kiellettyä perustaa uusia hautausmaita kaupungin rajojen sisäpuolelle terveyssyistä. Kymmenen ensimmäisen vuoden aikana hautauksista 80 prosenttia oli joukkohautoja ja loput yksittäisiä tai perheiden hautoja. Nämä haudat olivat yksinkertaisia eli esimerkiksi pelkkää maata, laatta tai kivi, koska hautapaikkojen hinta oli noussut korkeaksi ja joukkohautoja tehtiin rahallisista syistä.
Hautausmaa ei aluksi houkutellut pariisilaisia: vuonna 1815 siellä oli vain 2 000 hautaa. Julkisuuden saamiseksi sinne siirrettiin Molièren, Jean de La Fontainen, Pierre Abélardin ja Héloïsen jäänteet. Hautausmaasta tuli suosittu ajanviettopaikka ja pariisilaiset alkoivat haluta tulla haudatuksi sinne. Vuonna 1833 hautoja oli 33 000 ja maa-alueen laajentaminen päättyi. Hautausmaan alueella on myös kommunardien muuri (Mur des Fédérés), jota vasten teloitettiin 147 Pariisin kommuunin johtajaa 27. toukokuuta 1871 kommuunin häviön jälkeen.
Père-Lachaisen krematorio on Ranskan vanhin: se avattiin vuonna 1889 ja sitä oli alettu rakentaa heti, kun tuhkauksen salliva laki oli hyväksytty 1887. Rakennuksessa on myös kolumbaario, jossa on 40 800 tuhkauurnaa. Tuhkat on voitu vuodesta 1985 alkaen sijoittaa myös nurmikolle muistolehdon läheisyyteen ja tämä oli ensimmäinen paikka Ranskassa siinä tarkoituksessa.
Kappeli on otettu käyttöön vuonna 1823.
Aiheesta muualla
48.86083°N, 2.39528°W
Billie Eilish
Billie Eilish (oik. Billie Eilish Pirate Baird O’Connell, s. 18. joulukuuta 2001 Los Angeles, Kalifornia ) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Hänen esikoisalbuminsa When We All Fall Asleep, Where Do We Go? julkaistiin vuonna 2019 ja se nousi listaykköseksi 21 maassa, muun muassa Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Suomessa.
BBC valitsi Eilishin vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Lapsuus
Eilish kasvoi Highland Parkissa, Los Angelesissa. Hänen vanhempansa, Maggie Baird ja Patrick O’Connell, ovat molemmat näyttelijöitä ja muusikoita. Niin ikään muusikkona tunnettu Finneas O’Connell on hänen isoveljensä.
Eilish kävi kotikoulua ja lauloi veljineen kirkon kuorossa kahdeksanvuotiaasta. Hän harrasti myös tanssia. Omien kappaleidensa kirjoittamisen Eilish aloitti 11-vuotiaana veljensä innoittamana ja sai siihen opastusta muusikkoäidiltään. Hänen ensimmäinen kunnollinen kappaleensa on nimeltään ”Fingers Crossed” ja Eilish on kertonut saaneensa siihen inspiraation The Walking Dead -televisiosarjasta.
2015–2018: Uran alku
Eilish ja hänen veljensä Finneas O’Connell julkaisivat ”She’s Broken” ja ”Fingers Crossed” -kappaleet SoundCloud-suoratoistopalvelussa vuoden 2015 elo-syyskuussa. Saman vuoden marraskuussa he julkaisivat siellä myös ”Ocean Eyes” -kappaleen, joka nousi nopeasti viraalihitiksi. Syksyllä 2016 Eilish kertoi Voguelle, että hänen veljensä kirjoitti kappaleen ja se oli alun perin tarkoitettu tämän yhtyeelle. Lopulta O’Connell pyysi pikkusiskoaan laulamaan kappaleessa, koska mielestään oma äänensä ei siihen sopinut. Kappaleen musiikkivideo oli alun perin kuvattu päivä sen jälkeen, kun Eilish oli täyttänyt 14 vuotta. Se julkaistiin YouTubessa maaliskuussa 2016, ja vuoden 2020 helmikuuhun mennessä sitä oli katsottu yli 225 miljoonaa kertaa. ”Ocean Eyes” oli saanut yli 132 miljoonaa kuuntelukertaa Spotifyssa lokakuuhun mennessä 2018.
Seuraavan kappaleensa ”Six Feet Under” Eilish julkaisi SoundCloudissa vuoden 2016 kesäkuussa. Se julkaistiin singlenä Darkroomin ja Interscopen kautta saman vuoden marraskuussa.
Vuoden 2017 aikana Eilish julkaisi lukuisia singlejä, kuten ”Bellyache” ja ”Bored”, joka oli osa Netflixin Kolmetoista syytä -sarjaa. Osa singleistä sisältyy myös Eilishin ensimmäiselle EP-levylle Don’t Smile at Me, joka julkaistiin elokuussa 2017. EP ylitti platinalevyrajan muun muassa Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa.
Lokakuussa 2017 Apple nimesi Eilishin Apple Music UpNext -artistiksi. Marraskuussa Eilish julkaisi ilmoituksen Where’s My Mind? -kiertueesta, joka alkoi seuraavan vuoden helmikuussa Euroopasta ja päättyi Yhdysvaltoihin huhtikuussa.
Huhtikuussa 2018 Eilish julkaisi ”Lovely”-kappaleen Khalidin kanssa, jonka hän oli tuntenut jo ennen kuin nousi suureen suosioon. ”Lovely” oli mukana myös Netflixin Kolmetoista syytä -sarjan toisen tuotantokauden soundtrackilla. Eilish julkaisi samana vuonna myös singlet ”Bitches Broken Hearts”, ”You Should See Me in a Crown” ja ”When the Party’s Over”. Näistä singleistä ”Lovely”, ”You Should See Me In a Crown” ja ”When the Party’s Over” nousivat Billboard Hot 100 -listalle.
2019–2020: When We All Fall Asleep, Where Do We Go?
Tammikuun lopussa Eilish ilmoitti esikoisalbuminsa When We All Fall Asleep, Where Do We Go? julkaisuajankohdaksi 29. maaliskuuta 2019. Hän julkisti myös albumin kansikuvan ja nimesi uuden singlen, ”Bury a Friend”, joka julkaistiin seuraavana päivänä. Albumin singleistä parhaiten menestyi ”Bad Guy”, joka julkaistiin albumin julkaisupäivänä. Se nousi ensimmäiselle sijalle 15 maan singlelistoilla ja oli Spotifyn toiseksi kuunnelluin kappale vuonna 2019. IFPI nimesi singlen vuoden 2019 suurimmaksi maailmanlaajuiseksi singleksi. Eilish voitti kappaleella kaksi Grammy-palkintoa tammikuussa 2020.
Vuoden 2019 marraskuussa Eilish julkaisi uuden ”Everything I Wanted” -kappaleen, jonka seuraavan vuoden tammikuussa ilmestyneen musiikkivideon Eilish ohjasi. Hän on aiemmin ohjannut videon myös ”Xanny” -kappaleelle. ”Everything I Wanted” kertoo Eilishin ja tämän veljen Finneas O’Connellin läheisestä suhteesta. Se oli ensimmäinen uusi kappale Eilishiltä albumin julkaisun jälkeen.
Tammikuussa 2020 kerrottiin, että Billie Eilish esittää vuonna 2020 ensi-iltansa saavan James Bond -elokuvasarjaan kuuluvan 007 No Time to Die -elokuvan tunnuskappaleen. Hän kirjoitti kappaleen yhdessä veljensä kanssa. ”No Time to Die” -kappale julkaistiin 13. helmikuuta 2020. Vuonna 2022 Eilish voitti Oscar-palkinnon ”No Time To Die” -kappaleellaan.
Eilish ilmoitti 12. maaliskuuta 2020 lykkäävänsä hänen Where Do We Go? -maailmankiertueensa esiintymisiä myöhemmäksi koronaviruspandemian takia. Siirto koski jäljellä olevia Pohjois-Amerikan konsertteja, jotka oli tarkoitus järjestää maaliskuun aikana. Kiertueen Pohjois-Amerikan osa oli alkanut vain kaksi päivää ennen ilmoitusta.
2021–? Happier Than Ever
Vuoden 2021 Grammy-gaalassa Eilish voitti vuoden levytyksen Grammy-palkinnon kappaleella ”Everything I Wanted” ja parhaan visuaaliseen mediaan tehdyn laulun Grammy-palkinnon kappaleella ”No Time to Die”.
27. huhtikuuta 2021 Eilish paljasti julkaisevansa toisen albuminsa ”Happier Than Ever”. Albumi julkaistiin 30. heinäkuuta, joka on myös hänen veljensä Finneas O’Connellin syntymäpäivä. Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet "Therefore I Am", "Your Power", "NDA", "my future" sekä "Lost Cause".
Vuoden 2022 Grammy-gaalassa Eilish oli ehdolla seitsemässä eri kategoriassa kappaleellaan sekä albumillaan ”Happier Than Ever”, mutta ei voittanut yhtään palkintoa.
Julkisuuskuva
pienoiskuva|Billie Eilish kesäkuussa 2019. Hän pukeutuu tavallisesti löysiin vaatteisiin. Eilish on saanut paljon huomiota mediassa epätavallisen tyylinsä takia. Hän pukeutuu suurimmaksi osaksi löysiin ja huonosti istuviin vaatteisiin. Vuonna 2017 Eilish kertoi käyttävänsä erikoisia vaatteita kiinnittääkseen muiden huomion, sillä on silloin omalla mukavuusalueellaan. Hän ei tunne oloaan kotoisaksi käyttäessään samanlaisia vaatteita kuin muut. Paper-lehden haastattelussa Eilish kertoi olevansa kiinnostunut muodista, mutta ei pidä säännöistä ja tekee asiat aina päinvastoin kuin käsketään. Hän haluaa näyttää mieleenpainuvalta ja uskookin ”todistaneensa ihmisille, että on tärkeämpi kuin he luulevat”. Olemukseltaan hän on pelottava saadakseen ihmiset kuuntelemaan. Vuonna 2019 Eilish oli mukana Calvin Kleinin kampanjassa, jossa hän paljasti pukeutuvansa peittäviin vaatteisiin välttääkseen vartaloaan koskevat kommentit:
Maaliskuussa 2021 Eilish sai suurta huomiota värjätessään hiuksensa blondiksi. Hänen Instagramissa julkaisemansa kuva nousi palvelun kaikkien aikojen kolmanneksi tykätyimmäksi. Toukokuussa Eilish poseerasi brittiläisen Vogue-muotilehden kannessa vähäpukeisena, joka poikkesi paljon hänen tutusta julkisuudessa nähdystä tyylistään ja herätti siten lehden kuvilla huomiota sosiaalisessa mediassa. Kuvissa Eilishillä oli päällään muun muassa pinkki hame ja mekko. Eilishin tatuointi myös näkyi, vaikka hän onkin sanonut että "ei ikinä näytä sitä".
Eilish julkaisee musiikkikappaleitaan myös videopalvelu YouTubessa, jossa hänellä on yli 48 miljoonaa tilaajaa ja 13,8 miljardia katselukertaa elokuussa 2023.
Impetigo (yhtye)
Impetigo on yhdysvaltalainen goregrind-yhtye, joka on perustettu vuonna 1987.
Hasparren
thumb|250px|Saint Jean Baptisten kirkko Hasparren on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 477 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Hasparrenin pinta-ala on 77 neliökilometriä.
Alfred Francis Russell
Alfred Francis Russell (25. elokuuta 1817 – 4. huhtikuuta 1884) oli Liberian 10. presidentti vuosina 1883–1884.
Russell syntyi Lexingtonissa, Kentuckyssa orjaksi ja muutti perheensä kanssa Liberiaan vuonna 1833. Hänestä tuli Yhdysvaltain episkopaalisen kirkon pappi. Russell valittiin Liberian varapresidentiksi vuonna 1881 Anthony W. Gardinerin ollessa presidenttinä. Gardinerin erotessa huonon terveydentilansa vuoksi Russellista tuli presidentti. Hän toimi Liberian 10. presidenttinä vuosina 1883–1884.
Max Amann (urheilija)
Max Amann (19. tammikuuta 1905 Magdeburg, Saksi-Anhalt – 24. joulukuuta 1945) oli saksalainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Amsterdamin olympialaisissa 1928.
Xiaomi Mi A1
Xiaomi Mi A1 on Xiaomin 12. syyskuuta 2017 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 7.1 (Nougat)
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 4 Gigatavua RAM-muistia ja 64 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi 12 Megapikselin takakameraa. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 7.1 (Nougat).
Lähteet
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Mi-A1_id10592
AZERTY
AZERTY on erityinen näppäimistön asettelu latinalaisille aakkosille kirjoituskoneen ja tietokoneen näppäimistöillä. Nimitys johtuu kirjainnäppäinten ensimmäisen rivin ensimmäisistä kuudesta kirjaimesta; eli (A Z E R T Y). Saksalaisen QWERTZ-asettelun tapaan se on mallinnettu englanninkielisellä QWERTY-asettelulla. AZERTY on käytössä useimmissa ranskankielisissä Euroopan maissa, vaikka Ranskassa ja Belgiassa on omat kansalliset vaihtelunsa. Luxemburg ja Sveitsi käyttävät Sveitsin QWERTZ-näppäimistöä. Suurin osa Quebecin, pääasiassa ranskankielisen Kanadan, asukkaista käyttää QWERTY-näppäimistöä, joka on mukautettu ranskan kielelle, kuten Quebecin ja Kanadan hallituksien asettama monikielinen standardinäppäimistö CAN/CSA Z243.200-92.
Ranskankielisille suunnitellut kilpailevat asettelut (esim. 1907 julkaistu ZHJAYSCPG-asettelu, 1976 Claude Marsanin asettelu, 2002 Dvorak-fr ja 2005 Bépo-asettelu) ovat saaneet vain vähäistä tunnustusta.
Sindre Bjørnestad Skar
Sindre Bjørnestad Skar (s. 22. tammikuuta 1992) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Baerums Verk IF -seuraa.
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Szczyrkissa vuonna 2009 Skar saavutti kultaa 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä. Nuorten MM-kilpailuissa Otepäässä vuonna 2011 Skar voitti kultaa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä Norjan viestijoukkueessa. Vuoden 2012 nuorten MM-kilpailuissa Erzurumissa Skar saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa, 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa sekä Norjan viestijoukkueessa. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Almatysa 2015 hän sai hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 13:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä seitsemäs.
Maastohiihdon maailmancupissa Skar kilpaili ensimmäisen kerran Drammenin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2011 sijoittuen 28:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2013 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Lahden vapaan sprintissä maaliskuussa 2015. Hän sijoittui kolmanneksi Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2016. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2017. Hän oli samassa kuussa kolmas Falunin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui Tour de Skihin kuuluneessa Oberstdorfin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa toiseksi tammikuussa 2018. Toisen voittonsa hän saavutti Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2019. Hän oli samalla kaudella kolmas Falunin ja Quebecin vapaan hiihtotavan sprinteissä. Kaudella 2019−2020 hän sijoittui toiseksi Dresdenin vapaan sprintissä ja kaudella 2021−2022 kolmanneksi Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä. Kauden 2016–2017 sprintticupissa hän sijoittui kolmanneksi ja kaudella 2018–2019 neljänneksi. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Tour de Skillä kolmanneksi Val Müstairin vapaan sprintissä ja toiseksi Oberstdorfin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa.
Mauro Gruber
Mauro Gruber (s. 7. elokuuta 1986 Chur) on sveitsiläinen maastohiihtäjä, joka edustaa SAS Bern -seuraa.
Maastohiihdon maailmancupissa Gruber kilpaili ensimmäisen kerran Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Asiagon perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013 oltuaan 17:s.
Priska Nufer
pienoiskuva|Priska Nufer (2017) Priska Nufer (s. 11. helmikuuta 1992) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Alpnachia.
Alppihiihdon maailmancupissa Nufer kilpaili ensimmäisen kerran Lienzin pujottelussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Sankt Moritzin superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2012 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2017. Hän ylsi kymmenen parhaan joukkoon myös maaliskuussa 2018 ja helmikuussa 2019 alppiyhdistetyssä sekä tammikuussa 2021 kerran syöksylaskussa ja kahdesti supersuurpujottelussa. Helmikuussa 2022 Crans-Montanassa hän peräkkäisten päivien syöksylaskukilpailuissa sijoittui ensin neljänneksi ja otti sitten ensimmäisen maailmancup-voittonsa. Aiemmista kärkikymmenikkösijoituksistaankin neljä hän oli saavuttanut samassa paikassa.
Nufer sijoittui Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 supersuurpujottelussa 16:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli supersuurpujottelussa kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän osallistui vain alppiyhdistettyyn ja keskeytti pujotteluosuudella. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli syöksylaskussa yhdestoista ja alppiyhdistetyssä kahdestoista. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan neljäs supersuurjottelussa ja kuudes syöksylaskussa Crans-Montanan kisoissa 2011.
Michael Krohn-Dehli
Michael Krohn-Dehli (s. 6. kesäkuuta 1983 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Krohn-Dehli pelasi Brøndbyssä ennen siirtymistään Ajaxin junioriakatemiaan. Hänelle ei kuitenkaan lopulta löytynyt paikkaa Ronald Koemanin valmentamassa edustusjoukkueessa, joten hän liittyi Waalwijkiin ilmaisella siirrolla vuonna 2004. Siellä hän teki ammattilaisdebyyttinsä 15. elokuuta 2004 Groningenia vastaan. Kaksi vuotta myöhemmin Krohn-Dehli palasi Ajaxiin ja teki vuoteen 2009 ulottuvan sopimuksen seuran kanssa. Kevätkauden 2007 hän pelasi lainalla Sparta Rotterdamissa, jossa onnistui tekemään yhden maalin 12 ottelussa.
Elokuussa 2008 Krohn-Dehli jätti lopullisesti Ajaxin organisaation ja palasi Brøndbyhyn. Elokuussa 2012 hän siirtyi Celta Vigoon.
1. kesäkuuta 2015 Krohn-Dehli teki kaksivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa.
Tanskan maajoukkueessa Krohn-Dehli teki ensiesiintymisensä EM-karsinnoissa Liechtensteinia vastaan 11. lokakuuta 2006. Hän on pelannut 59 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Sauli Rytky
Sauli Rytky (6. kesäkuuta 1918 Haapavesi – 28. tammikuuta 2006 Haapavesi) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Rytky voitti olympiahopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä Sankt Moritzin talvikisoissa vuonna 1948. Hän hiihti viestissä kolmannen osuuden. Samoissa kisoissa hän sijoittui 18 kilometrillä kuudenneksi edellään neljä ruotsalaista ja yksi suomalainen. Lahden MM-kilpailuissa 1938 Rytky sijoittui 18 kilometrillä 48:nneksi.
Seuratasolla Rytky edusti Haapaveden Urheilijoita ja Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 18 kilometrillä vuonna 1944. Bodenin hiihtokisoissa hän voitti 18 kilometrin kisan vuonna 1945 ja oli samana vuonna Salpausselän Kisoissa toinen.
Rytky toimi hiihtovalmentajana vuosina 1948–1958 Oulun ja Keski-Pohjanmaan piireissä. Aktiiviuransa jälkeen Rytky toimi Suomen Hiihtoliiton liittovaltuustossa vuosina 1963–1968. Rytky on saanut Suomen Urheilun kultaisen ansiomitalin ja suurmestariluokan hiihtomerkin. Ammatiltaan hän oli maanrakennusurakoitsija ja sivutoiminen maanviljelijä.
Hilary R. W. Johnson
Hilary Richard Wright Johnson (1. kesäkuuta 1837 – 1901) oli Liberian 11. presidentti vuosina 1884–1892. Hänet valittiin presidentiksi neljä kertaa. Johnson oli Liberian ensimmäinen presidentti, joka oli syntynyt Liberiassa.
Monroviassa syntynyt Johnson opiskeli Alexander High Schoolissa ja Liberian yliopistossa. Valmistuessaan yliopistosta hän alkoi opettaa siellä. Johnsonista tuli Liberian ulkoministeri ennen valitsemistaan presidentiksi.
Rautaprikaati
Rautaprikaati (tunnetaan myös nimillä Lännen rautaprikaati ja mustahattuprikaati) oli kuuluisa Pohjoisvaltioiden joukko-osasto Yhdysvaltain sisällissodassa. Prikaati otti osaa esimerkiksi Fredericksburgin, Antietamin, Chancellorsvillen ja Gettysburgin taisteluihin. Prikaati kuului Unionin Potomacin armeijaan, ja sen komentajina toimivat Rufus King, John Gibbon ja Solomon Meredith.
Fábio Coentrão
Fábio Alexandre da Silva Coentrão (s. 11. maaliskuuta 1988 Vila do Conde) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Rio Ave (2005–2007)
Coentrão on Rio Aven kasvatti. Hän nousi kotikaupunkinsa edustusjoukkueeseen kaudella 2004–2005. Ensimmäiset ottelunsa hän pelasi seuraavalla kaudella. Kauden 2006–2007 aikana Coentrãon vastuu kasvoi ja hän sai enemmän peliaikaa.
Benfica (2007–2011)
Kauden jälkeen monet suurseurat, muun muassa Sporting, Benfica, Real Madrid, Manchester United ja Chelsea, olivat kiinnostuneita hänestä. Coentrão päätti pysyä kotimaassaan ja siirtyi heinäkuussa 2007 Benficaan. Vuonna 2007 julkaistussa nuoria lupaavia pelaajia käsittelevässä listassaan World Soccer -lehti vertasi häntä Arjen Robbeniin.
1. tammikuuta 2008 vähäisestä peliajasta johtuen Coentrão siirtyi lainalle Nacionaliin kauden loppuun asti ulottuvalla sopimuksella. 5. toukokuuta 2008 hän teki kaksi maalia tulevaa mestarijoukkue Portoa vastaan.
Ennen kauden 2008–2009 hän oli hyvin lähellä siirtoa alankomaalaisseura Feyenoordiin, joka ei kuitenkaan toteutunut. Muutama päivä myöhemmin hän siirtyi Zaragozaan, joka oli juuri tippunut Espanjan pääsarjasta. Peliaika jäi kuitenkin espanjalaisseurassa hyvin vähällä, ja niin hän palasi lainasopimuksella kasvattajaseuraansa tammikuussa 2009.
Kesällä 2009 Coentrão palasi lainan päätyttyä takaisin lissabonilaisseuraan. Hän solmi joukkueen kanssa vuoteen 2015 asti ulottuvan jatkosopimuksen, johon kuului 30 miljoonan euron purkupykälä.
Kauden 2009–2010 edetessä hän pelasi yhä useampia otteluita vasempana laitapuolustajana, jolle pelipaikalle hän lopulta kiintyi. 2. joulukuuta 2009 Coentrão teki ensimmäisen maalinsa UEFA:n alaisissa kilpailuissa Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa valkovenäläistä BATEa vastaan. Kokonaisuudessaan kausi sujui Coentrãon osalta erinomaisesta ja hänet valittiin Portugalin pääsarjan kauden läpimurtonsa tehneenä pelaajana.
27. syyskuuta 2010 hänen onnistuttuaan vakiinnuttamaan pelipaikkansa sekä seura- että maajoukkueessaan, hänen sopimustaan jatkettiin vielä vuodella, mikä ulottui täten vuoteen 2016 asti. 2. marraskuuta 2010 hän teki kaksi maalia Mestarien liigan ottelussa ranskalaista Olympique Lyonnaisia vastaan, jonka Benfica vei nimiinsä numeroin 4–3.
Real Madrid (2011–)
5. heinäkuuta 2011 Coentrão siirtyi espanjalaisjätti Real Madridiin 30 miljoonan euron siirtokorvauksella. Coentrão teki joukkueen kanssa kuusivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa sarjakauden 2011–2012 avauskierroksella ottelussa Zaragozaa vastaan.
Kaudeksi 2015–2016 Coentrão lainattiin Ranskan Ligue 1:n Monacolle.
Maajoukkueura
Coentrão teki ensiesiintymisensä Portugalin maajoukkueessa vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Portugali voitti ottelun 1–0.
Hänet valittiin Portugalin joukkueeseen vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Hän pelasi turnauksen kaikissa otteluissa, jossa Portugali selviytyi neljännesvälieriin häviten siellä Espanjalle numeroin 0–1. 10. elokuuta 2011 hän teki ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa ottelussa Luxemburgia vastaan.
Saavutukset
Seurajoukkue
Theodor Kittelsen
thumb|Peikko, joka pohtii kuinka vanha se on, 1911.
Theodor Severin Kittelsen (27. huhtikuuta 1857 Kragerø, Norja – 21. tammikuuta 1914 Jeløya, Norja) oli norjalainen taidemaalari, piirtäjä ja kirjankuvittaja. Hän on tunnettu sekä luontokuvauksistaan että tekemistään kuvituksista satuihin ja kansantarinoihin.
Asiantuntijat pitävät hänen tyyliään uusromantiikan ja naivismin välimuotona. Norjassa Kittelsen on tunnettu ja kunnioitettu taiteilija, mutta muualla hän ei ole saanut paljon huomiota. Hän on tunnettu peikkomaalauksistaan, joissa peikot ovat groteskeja ja pelottavan kauniita. Kittelsenin kuvataide oli kirjallista, jopa eeppistä, kohokohtana kirja Svartedauen (Musta surma).
Elämä ja ura
Kittelsen syntyi toisena Johannes Kittelsenin (1817–1868) ja Guriane Olsdatter Larsenin (1828–1879) kahdeksasta lapsesta. Isä oli kauppias ja koti oli vaatimattoman porvarillinen. Isän kuoltua Theodorin ollessa 11-vuotias perheen talous tiukkeni huomattavasti ja pojan täytyi lähteä kotoa opintielle. Hän aloitti kellosepän oppipoikana kotikaupungissaan, jonka jälkeen hän meni maalarioppipojaksi Kristianiaan. Hän karkasi kotiin, mutta jonkin ajan kuluttua hän pääsi saksalaisen Steinin kellosepänoppiin Arendaliin.