cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mellakka
Mellakoiden syyt
Rotusegregaatio vähentää hieman mellakoinnin intensiteettiä, ehkä siksi, että rotuväkivallalle löytyy vähemmän kohteita.
Professori Glaeserin mukaan mellakoinnin laajentuessa kiinnijäämisriski pienenee, mikä houkuttelee lisää mellakoitsijoita jne. Tämä johtaa negatiiviseen kierteeseen. Tällainen saa alkunsa helposti jaetun vihan tilanteissa, joissa yhden aloittaessa voi luottaa muidenkin mellakoivan.
Rangaistusten ankaruus tepsii sekin mutta kiinnijäämisriski on tehokkaampi.
Mellakointi loppuu tyypillisesti vasta, kun kiinnijäämisriski kasvaa, esimerkiksi poliiseja on riittävästi. Yhdysvalloissa tämä on yleensä tarkoittanut sotilaiden tuomista paikalle, kun taas yritys lakkauttaa mellakat liian vähin voimin voi johtaa pahempiin väkivaltaisuuksiin poliisien joutuessa ahdinkoon, Glaeser kirjoittaa.
Glaeserin mukaan silloinkin, kun mellakoinnille on ymmärrettäviä syitä, mellakat aiheuttavat suurta vahinkoa, etenkin köyhimmille asukkaille.
Aleksandar Karađorđević
thumb|Aleksandar Karađorđević vuonna [[2006 Torontossa.]] Aleksandar Karađorđević (s. 7. heinäkuuta 1945) on Jugoslavian viimeisen kuninkaan Pietari II:n poika ja Serbian kruununtavoittelija.
Elämäkerta
Saksan hyökätessä Balkanille toisessa maailmansodassa vuonna 1941 Jugoslavian kuningas Pietari II lähti maanpakoon ja perusti pakolaishallituksen Lontooseen. Saksa perusti Balkanille kaksi nukkevaltiota, fasistisen Kroatian itsenäisen valtion ja Serbiaan Nedićin hallituksen.
Teheranin konferenssin jälkeen liittoutuneet siirsivät tukensa kuningasmielisiltä četnikeiltä kommunistipartisaaneille. Aleksandarin mukaan hänen isänsä ei voinut uskoa, että demokraattinen Yhdysvallat ja monarkistinen Iso-Britannia kääntyisivät häntä vastaan.
Kesäkuussa 1944 monarkistien johtaja Ivan Šubašić ja partisaanijohtaja Tito liittoutuivat ja aloittivat taistelun saksalaisia miehittäjiä vastaan. Kommunistipartisaanit sanoivat irti monarkistien sopimuksen 29. marraskuuta 1943. Sodan jälkeen 10. elokuuta 1945 – kuukausi Aleksandarin syntymän jälkeen – kommunistit muuttivat maan nimen Jugoslavian sosialistiseksi liittotasavallaksi. Vuoden 1947 paikkeilla syrjäytetty kuningasperhe menetti Jugoslavian kansalaisuuden, ja sen omaisuus takavarikoitiin.
Aleksandar Karađorđević syntyi Lontoossa, Brook Streetillä sijaitsevan Claridge’s-hotellin sviitissä numero 212; Britannian hallitus antoi huoneen Jugoslavian pakolaishallitukselle, jotta prinssi Aleksander syntyisi "Jugoslavian maaperällä". Vuonna 1972 Aleksandar Karađorđević avioitui Sevillassa, Espanjassa prinsessa Maria da Glorian kanssa. Avioliitto purkautui 1985.
Kun Slobodan Milošević oli syrjäytetty, Aleksander sai luvan palata Jugoslaviaan. Hän saapui Jugoslaviaan ensi kertaa vuonna 1991 ja muutti sinne asumaan 2000. Vuonna 2001 hän sai Jugoslavian kansalaisuuden ja takaisin entiset kuninkaalliset kiinteistöt. Nykyään Aleksandar Karađorđevic asuu Deli Dvorissa, Serbian kuninkaallisen perheen kesäasunnossa, joka sijaitsee Dedinjen vuorella, Belgradin lähellä.
Maaliskuussa 2007 Aleksander ilmoitti aikovansa tuoda isänsä ruumiin Yhdysvalloista Serbiaan uudelleen haudattavaksi. Aie toteutui toukokuussa 2013.
Jouko Alila
Jouko Antero Alila (s. 18. marraskuuta 1950 Muhos) on suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Alila edusti Suomea neljässä A-maaottelussa. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympialaisiin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovassa 1980.
Alila pelasi Mikkelin Pallo-Kissojen ja Kotkan Työväen Palloilijoiden joukkueissa yli sata SM-sarjaottelua vuosina 1975–1982. Myös hänen serkkunsa Ari Alila pelasi jalkapalloa SM-sarjassa 1980-luvun alussa.
Pelaajauransa jälkeen hän on valmentanut muun muassa Kotkan Työväen Palloilijoita, Peli-Karhuja ja Inkeroisten Purhaa.
Smokin’ Aces
Smokin’ Aces on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Joe Carnahanin käsikirjoittama ja ohjaama rikoselokuva. Elokuvan pääosissa ovat muun muassa Ryan Reynolds, Ben Affleck, Ray Liotta, Jeremy Piven, Common ja Alicia Keys.
Vuonna 2010 julkaistiin suoraan videolle elokuvan esiosa Smokin’ Aces 2: Assassins’ Ball, jonka ohjasi P. J. Pesce.
Soundtrack
Alkuperäinen Universalin julkaisema soundtrack sisältää seuraavat kappaleet:
Pienet-Antillit
Pienet-Antillit on saaristo Karibialla. Saariryhmä käsittää useita tuliperäisiä saaria, jotka muodostavat Karibianmerta idässä rajaavan ketjun. Saaristo sijaitsee Karibian laatan reunamilla.
Pienet-Antillit jaetaan paikallisesti eteläisiin tuulenpuoleisiin (Windwardsaariin) ja pohjoisiin suojanpuoleisiin (Leewardsaariin) saariin. Vallitseva tuulensuunta on etelästä pohjoiseen, joten tuulenpuolen saaret joutuvat ensimmäisenä myrskyjen armoille suojanpuolen saarten ollessa suojaisemmalla alueella.
Saaret
Pienten-Antillien merkittävimmät saaret pohjoisesta etelään ovat: Leewardantillit, saaret Venezuelan rannikon pohjoispuolella lännestä itään:
Mikun
thumb|left|210px|Mikunin rautatieasemaa Kaupunki sijaitsee Kotlasin ja Vorkutan välisen rautatien varrella, ja sieltä haarautuvat radat Syktyvkariin ja Koslaniin. Matkaa Syktyvkariin on rautateitse 96 kilometriä.
Vuonna 2010 kaupungissa asui 10 732 henkeä. Talous perustuu rautatiehen sekä öljy- ja kaasujohdon huoltoon.
Batwoman
Batwoman on televisioyhtiö The CW:n esittämä yhdysvaltalainen televisiosarja. Sarja perustuu DC Comicsin Lepakkonainen-sarjakuviin. Sarja lopetettiin 3. kauden jälkeen 2022.
Kausi 3 (2021-2022)
""
Boris Šapošnikov
thumb|Boris Šapošnikov Boris Mihailovitš Šapošnikov (8. lokakuuta (J: 20. syyskuuta) 1882 Zlatoust - 26. maaliskuuta 1945 Moskova) oli Neuvostoliiton marsalkka.
Šapošnikov liittyi Venäjän armeijaan vuonna 1901. Hän valmistui Nikolajevskin upseeriopistosta vuonna 1910 ja toimi Kaukasuksen armeijan komentajana ensimmäisen maailmansodan aikana.
Suunnitelma armeijan vahvistamisesta
Huolimatta menneisyydestään keisariajan upseerina, Šapošnikov saavutti Stalinin kunnioituksen ja luottamuksen. Hän selviytyi hengissä 30-luvun suuren vainon aikana, mahdollisesti koska oli liittynyt kommunistiseen puolueeseen vasta 30-luvulla, sillä Stalinin vainot kohdistuivat enimmäkseen puolueen veteraaneihin. Puhdistusten jälkeen Stalin hyväksyi Šapošnikovin suunnitelman Puna-armeijan nopeasta vahvistamisesta. Suunnitelmaa ei kuitenkaan laitettu käytäntöön ennen Saksan hyökkäystä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941. Suunnitelma kuitenkin pelasti Neuvostoliiton täydelliseltä tuholta. Šapošnikov luopui Pääesikunnan johtajuudesta elokuussa 1940. Virallisesti ilmoitettiin terveydelliset syyt, mutta mahdollisesti erimielisyydet Stalinin kanssa lienevät olleet syynä eroon.
Sam Loyd
Samuel Loyd (30. tammikuuta 1841 – 10. huhtikuuta 1911) oli yhdysvaltalainen shakin­pelaaja, shakki­tehtävien ja pulmapelien laatija sekä ajan­viete­matematiikan tutkija. Hän syntyi Philadelphiassa, mutta asui suuren osan lapsuudestaan New Yorkissa.
Loyd laati suuren joukon mielen­kiintoisia shakki­tehtäviä. Uransa huipulla hän oli yksi Yhdysvaltojen parhaista shakin­pelaajasta, ja chessmetricsillä mitattuna hän oli myös koko maailman 15:nneksi paras pelaaja.
Hän pelasi Pariisin shakkiturnauksessa vuonna 1867, joskin huonolla menestyksellä ja jääden viimeisten joukkoon. Turnauksen voitti Ingatz von Kolisch.
Loydin kuoleman jälkeen hänen poikansa kokosi hänen laatimistaan tehtävistä kirjan Cyclopedia of 5000 Puzzles, joka julkaistiin vuonna 1914. Poika, jonka nimi myös oli Sam, jätti nimestään pois merkinnän Jr. ja alkoi julkaista uusintapainoksia isänsä laatimista tehtävistä.
Jälkimaine
Loydia pidetään laajalti yhdenä Yhdysvaltojen suurista ongelmatehtävien laatijoista ja popularisoijista, usein suorastaan kaikkein suurimpana. Martin Gardner nimitti häntä ”Amerikan suurimmaksi tehtävien laatijaksi” ja The Strand nimitti häntä vuonna 1898 ”tehtävän­laatijoiden ruhtinaaksi”. Shakki­tehtävien laatijana hänen tyylinsä erottuu kekseliäisyytensä ja huumorinsa ansioista.
Jonkin aikaa hän teki yhteis­työtä Henry Dudeneyn kanssa, mutta Dudeney lopetti kirjeenvaihdon ja syytti Loydia hänen laatimiensa tehtävien varastamisesta ja julkaisemisesta omalla nimeltään. Dudeney halveksi Loydia siinä määrin, että samasti tämän paholaisen kanssa.
15-peli
Loyd väitti vuodesta 1891 kuolemaansa saakka 1911 keksineensä 15-pelin. Teoksessa Cyclopedia of Puzzles, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen, sanottiin: ”Ongelma­­pelien maan vanhemmat asukkaat muistavat, kuinka minä 1870-luvun alussa sain koko maailman hulluksi pienellä laatikolla, jossa oli siirrettäviä laattoja ja joka tuli tunnetuksi 14-15-pelinä.” Tämä ei kuitenkaan pitänyt paikkaansa, sillä pelin oli keksinyt posti­mestari Noyes Chapman, eikä Loydilla ei ollut mitään tekemistä pelin keksimisen eikä sen alku­peräisen suosion kanssa. Lisäksi peli tuli tunnetuksi vasta vuonna 1880, ei 1870-luvun alussa. Loyd julkaisi ensimmäisen artikkelinsa pelistä vasta vuonna 1896, mutta vuodesta 1891 lähtien hän 20 vuoden ajan pyrki valheellisesti väittämään keksineensä sen.
Loyd oli innostunut myös tangram-tehtävistä ja hän julkaisi kirjan, jossa oli 700 ainutlaatuista tangram-kuviota ja mieli­kuvituksellinen historiikki Tangramin alkuperästä. Kertomus esitettiin totena, mutta sitä on pidetty Sam Loydin onnistuneimpana huijauksena.
Excelsior
Yhdelle tunnetuimmista shakki­tehtävistään Loyd antoi nimen Excelsior Henry Wadsworth Longfellowin saman­nimisen runon mukaan. Valkea on siirto­­vuorossa ja voi tehdä mustasta matin, puolustautuipa tämä miten tahansa.
Loyd löi erään ystävänsä kanssa vetoa siitä, että hän ei siirtäisi nappulaa, joka ei tee mattia perus­linjalla, ja kun tehtävä vuonna 1861 julkaistiin, sopimukseen kirjoitettiin, että valkea tekee matin ”kaikkein epä­toden­näköisimmällä nappulalla”.
Steinitzin gambiitti
Tämä ”Steinitzin gambiitti” on yksi Loydin kuuluisimmista shakki­tehtävistä. Siitä hän kirjoitti: ”Tehtävän omaperäisyys on siinä, että valkea kuningas on sijoitettu täysin turvaan, jossa siihen ei kohdistu mitään välitöntä uhkaa, mutta se tulee sieltä uhka­rohkeasti keskelle peliä alistuen lukemattomille shakkauksille.”
Kaarle XII -tehtävä
Tämä tehtävä julkaistiin alun perin vuonna 1859. Siihen liittyy tarina eräästä väli­kohtauksesta, jonka turkkilaiset saivat aikaan Benderissä Ruotsin kuningas Kaarle XII:n hallitsija­kaudella vuonna 1713. ”Kaarle vietti aikaa harjoi­tutta­malla sotilaita ja pelaamalla shakkia, ja hän pelasi usein ministerinsä Christian Albert Grosthusenin kanssa. Heidän otteluitaan mainitsi myös Voltaire. Eräänä päivänä pelissä oli päädytty tähän asemaan, ja Kaarle (valkoisilla) oli ilmoittanut voivansa tehdä matin kolmella siirrolla.”
”Tuskin hän oli sanonut nämä sanat, kun turkkilaisten ampuma luoti särki ikkunan, sysäisi valkoisen ratsun pois laudalta ja rikkoi sen palasiksi. Grothusen raivostui, mutta Kaarle, äärimmäisen rauhallisena, pyysi häntä palauttamaan peliin toisen ratsun, jotta hän voisi tehdä matin ja todeta, että se oli tarpeeksi kaunis. Mutta toinen tapaus shakki­laudalla sai Kaarlen hymyilemään. Emme tarvitse ratsua. Voimme jättää sen pois pelistä, ja silti voin tehdä matin neljällä siirrolla!”
Uskomatonta kylläkin, tuskin hän oli sanonut nämä sanat kun toinen luoti lensi huoneeseen, ja ruudussa h2 ollut sotilas koki saman kohtalon kuin ratsu. Grothusen kalpeni. ”Sinulla on hyvät ystävämme turkkilaiset puolellasi”, sanoi kuningas järkyttymättä, ”on tuskin odotettavissa, että voisin voittaa sinut vielä ilman sitäkin, mutta anna minun katsoa, voinko tulla toimeen ilman sitäkin onnetonta sotilasta. Kyllä voin!” sanoi hän äänekkäästi nauraen, ”minulla on ilo ilmoittaa tiedoksesi, että tässä on epäilemättä matti viidessä siirrossa.”
Vuonna 1900 Friedrich Amelung huomautti, että jos alku­peräisessä asemassa ensimmäinen luoti olisi heittänyt laudalta pois tornin eikä ratsua, Kaarle olisi silti voinut tehdä matin kuudessa siirrossa.
Vuonna 2003 ChessBasessa ehdotettiin viidettä muunnelmaa, jonka esitti Brian Stewart. Jos sen jälkeen kun ensimmäinen luoti oli heittänyt ratsun pois, jos toinen luoti olisi osunut g-sotilaaseen h-sotilaan asemesta, Kaarle olisi voinut tehdä matin kymmenellä siirrolla.
Takaisin Klondikesta
thumb|300px|Nykyaikainen muunnelma ”Takaisin Klondikesta” -tehtävästä Tämä on yksi Sam Loydin tunnetuimmista ongelmapeleistä, joka tiettävästi julkaistiin ensimmäisen kerran New York Journal and Advertiser -lehdessä 24. huhtikuuta 1898. Loydin alkuperäiset ohjeet kuuluivat:
Adolphe-Basile Routhier
thumb|Adolphe-Basile Routhier Adolphe-Basile Routhier (8. toukokuuta 1839 – 27. kesäkuuta 1920) oli kanadalainen tuomari, kirjailija ja lyyrikko. Hänen ansioihinsa kuuluu muun muassa alkuperäisten ranskankielisten sanoitusten kirjoittaminen Kanadan nykyiseen kansallislauluun O Canada.
Sam Loyd
Aiheesta muualla
Ongelmapelejä verkossa
Adolphe-Basile Routhier
Routhierin suku on peräisin Ranskasta Saintongen alueelta. Hän opiskeli Petit Séminaire de Sainte-Thérèsessa 1850–1858. Äiti kaavaili hänelle pappisuraa, mutta hän opiskeli kuitenkin juristiksi Quebecin Université Lavalissa. Tuomarinuransa ohella Routhier kirjoitti ahkerasti. Sekä Le centurion että Paulina olivat aikansa suursuosikkeja, ja Le centurion käännettiin monelle kielelle.
Morlaix
thumb|250px|Morlaix
Morlaix on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 15 990 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Morlaixin pinta-ala on 25 neliökilometriä.
Verohylky
Verohylky oli Ruotsi-Suomessa perintötila, jonka omistaja ei ollut kolmeen vuoteen maksanut verojaan. Omistaja menetti tällöin sukuoikeutensa tilaan ja tila joutui valtion haltuun. Kruunun verorästejä kannettaessa ei voitu ulosmitata kruununtilaa, mutta tilallinen menetti asukasoikeutensa tilaan. Asukasoikeus siirtyi sellaiselle henkilölle, joka kykeni verorästit suorittamaan. Yhdistys- ja vakuuskirjan yhteydessä annettiin 21. helmikuuta 1789 määräys, ettei perintötilaa enää voitu pitää verohylkynä maksamattomien verojen vuoksi, ja näin käsite verohylky siirtyi historiaan.
Grex Musicus
Grex Musicus on vuonna 1991 Sibelius-lukion entisten oppilaiden aloitteesta perustettu helsinkiläinen sekakuoro, jota johtaa vuodesta 2023 Kirsi Tunkkari. Kuoron alkuperäinen johtaja on musiikkineuvos Marjukka Riihimäki. Kuoron ohjelmistoon kuuluu useita eri tyylilajeja perinteisestä kuoromusiikista kevyeen musiikkiin. Viime vuosina kuoro on pyrkinyt tuomaan esille erityisesti sen jäsenien omia kuorosovituksia ja -sävellyksiä. Musiikkia kuorolle ovat säveltäneet muun muassa Anna-Mari Kähärä sekä kuoron entiset jäsenet Jussi Chydenius ja Virpi Eroma.
Daniel Waters
thumb|Daniel Waters vuonna 2008. Daniel Waters (s. 30. marraskuuta 1962 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Waters on ollut käsikirjoittamassa muun muassa elokuvia Heathers (1989), Ford Fairlane (1990), Hudson Hawk – varkaista parhain (1991) ja Batman – paluu (1992).
Grex Musicus
Kansainvälistä menestystä Grex Musicus saavutti keväällä 2004 Corkin kuorokilpailussa, jossa kuoro sijoittui toiseksi. Kuorolla on myös Tampereen Sävelen 2005 kolme kultaleimaa ja Grand Prix -arvo sekä kolmas sija toisessa kansainvälisessä Harald Andersèn -kamarikuorokilpailussa syksyltä 2006. Vuonna 2017 Grex lauloi tiensä 6. sijalle International Baltic Sea Choir -kilpailussa. Muita kuin kilpailumatkoja Grex on tehnyt muun muassa Kuubaan, Japaniin, Floridaan, Singaporeen, Argentiinaan ja Ranskaan. Joulukuussa 2019 Grex oli konserttimatkalla Nizzassa ja Monacossa, jossa se esiintyi Noël en Laponie -konsertissa Monte-Carlo Philharmonic -orkesterin kutsuvieraana.
Daniel Waters
Watersin nuorempi veli Mark Waters on myös elokuvaohjaaja.
Grex Musicus
2010-luvulla kuoro on keskittynyt kehittämään erilaisia teemakonserttikokonaisuuksia. Vesi-konsertti kantaesitettiin Yrjönkadun uimahallissa 2012 ja uudestaan päivitetyllä ohjelmistolla Merimelojien majalla syksyllä 2018, Tunne-konsertti kantaesitettiin Sibelius-lukiolla 2014 ja uudestaan päivitetyllä ohjelmistolla Astoria-salissa vuonna 2015. Savoy-teatterissa keväällä 2019 kantaesityksensä sai Elokuvissa-konsertti, jossa kuoron vieraina esiintyivät Iiro Rantala ja Minna Tervamäki. Grex Musicus on myös tehnyt yhteistyötä monien artistien kanssa. Kesällä 2014 kuoro esiintyi Cheekin Olympiastadion-keikoilla, marraskuussa 2016 Hartwall Arenalla Ennio Morriconen ”The 60 Years of Music Tour” -kiertueen Helsingin-konsertissa, syksyllä 2017 Rajattoman 20-vuotisjuhlakonsertissa Finlandiatalolla ja saman vuoden joulukuussa Ultra Bran kolmella paluukeikalla Hartwall Arenalla yhdessä Kuopion nuorisokuoron kanssa. Elokuussa 2018 Grex nousi lavalle Cheekin Valot sammuu -jäähyväiskeikoilla Lahden mäkimontussa.
Vuonna 2016 Grex Musicus juhli 25-vuotista taivaltaan loppuunmyydyllä Lumo-konsertilla Helsingin Musiikkitalossa. 30-vuotisjuhlakonsertti pidettiin syksyllä 2021.
== Diskografia ==
HMCS St. Croix
HMCS St. Croix (viirinumero I81) oli Kanadan laivaston Town-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Yhdysvallat tilasi aluksen Bethlehem Steeliltä Quincystä Massachusettsista, missä köli laskettiin 11. syyskuuta 1918 Burnham-luokan tyypin A -aluksena. Alus laskettiin vesille nimellä USS McCook ja liitettiin Yhdysvaltain laivastoon 30. huhtikuuta 1919.
Palvelus
McCook oli Atlantilla vuoteen 1922, jolloin se sijoitettiin Philadelphiassa reserviin. Joulukuussa 1939 alus palautettiin palvelukseen ja se aloitti partioinnin Atlantilla. Alus valittiin lend lease -sopimuksen nojalla siirrettäväksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle, jolle se luovutettiin 3. syyskuuta 1940.
HMCS St. Croix
Maaliskuussa telakalta palattuaan alus jäi Halifaxiin paikallissaattajaksi, kunnes se määrättiin heinäkuussa perustettavaan Newfoundlandin saattajaosastoon. Alus siirtyi Newfoundlandiin aloittaen Atlantin saattueiden suojaamisen St. John’sin ja Islannin välillä. Syyskuussa alus siirrettiin St. John’sissa telakalle, mistä se palasi palvelukseen huhtikuussa 1942.
Alus siirrettiin toukokuussa keskisen Atlantin saattajaosastoon, jonka mukana se suojasi itään matkannutta saattuetta SC84. Alus liittyi 23. heinäkuuta länteen matkanneeseen saattueeseen ON113 HMS Burnhamin ja neljän korvetin kanssa. Seuraavana päivänä havaittiin pinnalla Saksan laivaston sukellusveneet U-90 ja U-552, joista alus upotti syvyyspommein ensin mainitun.
St. Croix siirrettiin Kanadan saattajaryhmä C4:ään, jonka muut alukset olivat HMCS Ottawa, HMCS Sherbrooke sekä kaksi Kanadan laivaston korvettia ja yksi Britannian kuninkaallisen laivaston korvetti, suojaamaan länteen matkannutta saattuetta ON127. Sukellusveneryhmä Vorwärtsiin kuulunut sukellusvene U-584 havaitsi saattueen Islannin länsipuolella 9. syyskuuta. Seuraavana päivänä sukellusveneet upottivat kaksi rahtialusta ja vaurioittivat kolmea saattajien torjuntayrityksistä huolimatta. 11. ja 12. syyskuuta sukellusveneet upottivat vielä neljä rahtialusta, mutta seuraavana päivänä saapuneet lentokoneet estivät sukellusveneitä jatkamasta hyökkäyksiä.
Lokakuussa alus siirrettiin saattajaryhmä C1:een, jonka mukana se suojasi Atlantin saattueita. Alus siirrettiin marraskuussa huollettavaksi telakalle, mistä se palasi palvelukseen tammikuussa 1943. Suojatessaan saattueita ONS18 ja ON202 alukseen osui 12. syyskuuta 1943 sukellusvene U-305:n laukaisema akustinen torpedo, joka teki aluksesta liikuntakyvyttömän. Tuntia myöhemmin alukseen osui saman sukellusveneen laukaisema toinen torpedo, mikä upotti aluksen. HMS Itchen pelasti 147 hengen miehistöstä 81 eloonjäänyttä. Itchenin upotessa 21. syyskuuta St. Croixin miehistöstä jäi eloon vain yksi.
Willemien Aardenburg
Willemien Aardenburg (s. 30. elokuuta 1966 Laren) on alankomaalainen entinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Alankomaiden pronssia voittaneessa joukkueessa Soulin olympialaisissa 1988.
Marvin Andrews
pienoiskuva|Marvin Andrews Marvin Andrews (s. 22. joulukuuta 1975 San Juan) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija. Hän pelasi puolustajana.
Willemien Aardenburg
Aardenburg pelasi urallaan vain kolme maaottelua, eikä tehnyt niissä yhtäkään maalia.
Marvin Andrews
Andrews aloitti uransa Trinidadissa San Juan Jablotehissa ja Carib FC:ssa. Vuonna 1997 hän muutti Skotlantiin ja Raith Roversin joukkueeseen. Kolmen kauden jälkeen Andrews siirtyi toiseen skottiseuraan, Livingstoniin 50 000 punnan summalla 28. syyskuuta 2000. Andrews nimettiin Raith Roversin Vuoden pelaajaksi kauden 1999–2000 jälkeen ja sama tapahtui Livingstonissa kaudella 2003–2004. Hän oli 14. maaliskuuta 2004 voittamassa Skotlannin cup-mestaruutta, seuran ensimmäistä. Vuonna 2004 hän siirtyi Rangersiin ja oli voittamassa Skotlannin liigamestaruutta kauden päätteeksi. Hänet myös valittiin Rangersin kauden pelaajaksi.
Andrewsin ensimmäinen maaottelu oli 21. maaliskuuta 1996 Kolumbiaa vastaan. Hän kuului vuoden 2006 MM-kisajoukkueeseen mutta ei pelannut kisoissa yhtään ottelua. Andrews on pelannut 98 maaottelua, joissa on tehnyt 10 maalia (tilanne 20. kesäkuuta 2006).
Apatiitti
thumb|Apatiittikide (vihreä) maasälvässä. Näyte löydetty [[Quebecistä, Kanadasta.]] pienoiskuva|Tyypillisiä apatiittikiteitä (vihreät). Apatiitti on yleinen fosfaattimineraali ja tärkeä fosfaatin lähde. Apatiitti on yleisnimitys hydroksyyli-, fluori- ja klooriapatiiteille. Apatiitti koostuu pääasiassa kalsiumfosfaatista, mutta fluoriapatiitti (Ca5(PO4)3F) sisältää kalsiumfluoridia, klooriapatiitti (Ca5(PO4)3Cl) kalsiumkloridia, ja hydroksiapatiitti (Ca5(PO4)3(OH)) hydroksideja.
Käyttö
Apatiittia käytetään paljon fosfaattilannoitteiden valmistuksessa käsittelemällä sitä rikkihapolla.
Apatiitti on hyvin arka hapoille (ei kuitenkaan liukene fluorivetyyn), naarmuuntumiselle ja kolhuille. Se on hyvin hauras ja sen Mohsin kovuus on vain 3–5. Sitä harvoin käytetään koruteollisuudessa, se onkin lähinnä teollisuusmineraali.
Värimuunnokset
pienoiskuva|Violetteja apatiittikieitä. pienoiskuva|Hiottu sininen apatiitti. Apatiitit ovat yleensä vihreitä tai joskus ruskeita, mutta muut värimuunnokset ovat hyvin harvinaisia. Esimerkiksi kirkkaankeltaisia ja läpinäkyviä kiteitä on löydetty Durangosta Meksikosta; purppuranvärisiä Ehrenfriedersdorfista Saksasta; ja sinisiä Knappenwandista Itävallasta, Siperiasta Venäjältä, Mainen Auburnista Yhdysvalloista. Läpikuultavia keltaisia kiteitä on löytynyt myös Vesuviuksen tulivuoren purkausaukolta ja Piedmonteselta Italian Alpeilta. Muualta Alpeilta taas on löytynyt vihertävän harmaita ja sameanvalkoisia kiteitä.
FanWing
FanWing on brittiläinen prototyyppilennokki. Se käyttää voimanlähteenään siiven päällä pyörivää siipiratasta. FanWing on pääasiassa valmistettu komposiittimateriaaleista. Koneen prototyyppi valmistui 2007, ja se on pääasiassa tarkoitettu kaupunkialueiden valvontaan. Projektista ei ole tullut uutta tietoa vuoden 2008 jälkeen. FanWingin on tarkoitus päästä lopulta jopa 80 minuutin lentoaikoihin.
Apatiitti
Kissansilmäapatiitti
Korukivikäyttöön soveltuvaa erittäin harvinaista kissansilmäapatiittia esiintyy Myanmarissa ja Brasiliassa. Niin sanotun kissansilmäilmiön aiheuttaa kiteen tasalaatuisuus. Kiteen erittäin ohuet kiteiden muodostamat yhdensuuntaiset kuidut ovat samansuuntaisia, ja valoa heijastaessaan saavat aikaan "kissansilmämäisen" viivamaisen hohteen.
FanWing
thumb|Fanwingin siiven toimintaperiaate
Apatiitti
Kissansilmäapatiitti
Kissansilmäilmiö tulee parhaiten esiin hionnalla. Kide katkaistaan ja sen toinen pää hiotaan pyöreäksi, tai vaihtoehtoisesti koko kide hiotaan kuulaksi. Valmiiksi hiottua kiveä käännellessä pyöröhiottuun kiveen ilmestyy kapea vaalea raita, niin sanottu "kissansilmä", joka kääntyy kiveä liikuteltaessa.
Biogeeninen apatiitti
Selkärankaisten ja lonkerojalkaisten kovissa kudoksissa on biogeenista apatiittia. Tarkasti ottaen kyseessä ei ole apatiitti, vaan apatiitin kaltainen biogeeninen aine, jolla on sama kemiallinen koostumus ja kiderakenne kuin apatiitilla, sillä mineraalin määritelmän mukaisesti biogeeniset aineet eivät ole mineraaleja. Luettavuuden vuoksi tuosta aineesta käytetään tässä artikkelissa kuitenkin nimeä apatiitti.
Aikuisen ihmisen luiden massasta noin 70 % on apatiittia ja loput 30 % lähinnä proteiineja. Apatiitti esiintyy alle 100 nm kokoisina kiteinä. Vanhetessa sekä kiteiden koko että apatiitin osuus luissa kasvaa, mikä vähentää luiden kimmoisuutta ja tekee niistä hauraampia. Vastasyntyneellä lapsella osa kalsiumfosfaatista on amorfista, mutta amorfinen aine häviää vähitellen lapsen kasvaessa. Biogeeninen apatiitti on koostumukseltaan lähinnä hydroksyyliapatiittia.
Apatiitin kiteytyminen liittyy joihinkin sairauksiin. Pahanlaatuisten kasvainten yhteydessä on havaittu jopa 2 cm kokoisia apatiittikokkareita. Tuberkuloosipotilailla on puolestaan havaittu apatiittia keuhkoissa.
Kyminkartanon koulu
thumb Kyminkartanon koulu on peruskoulu Kotkassa Kalliokosken kaupunginosassa. Koulussa toimii vuosiluokat 1–5 syksystä 2012 lähtien. Koulun oppilasmäärä on 266 (2013). Koulun lähiympäristössä sijaitsee Äijänvuoren ulkoilumaasto.
Lähteet
60.51636°N, 26.90739°W
Kairon kansainvälinen lentoasema
Kairon kansainvälinen lentoasema  on lentoasema Kairossa Egyptissä. Lentoasema on solmukohta EgyptAirin toiminnalle. Asema sijaitsee noin 15 kilometriä Kairon keskustasta koilliseen. Lentoasemaa hallinnoi ja ylläpitää Cairo Airport Authority (CAA). Vuonna 2004 lentoasema palveli 9 534 069 matkustajaa (+14,4 % kasvua vuoteen 2003 verrattuna).
Lentoasema on Afrikan toiseksi vilkkain O. R. Tambon kansainvälisen lentoaseman jälkeen.
Neulalähde
Neulalähde, Martin kaivo tai Hiidenkaivo on hyvin pieni uhrilähde Hiidenmäki-nimisellä mäellä Pirkkalan Pirkankylässä. Mäki sijaitsee Tursiannotkon muinaisjäännösalueella. Kalliossa oleva lähde on vain 18 senttimetriä pitkä ja 10 leveä, mutta koosta huolimatta siihen kerrotaan perimätiedon mukaan uhratun. Hiidenmäellä on luultavasti sijainnut vanha palvontapaikka hiisi. Ensimmäisenä lähteen aluetta on tieteellisesti tutkinut arkeologi Aarne Erä-Esko vuonna 1948.
No Surprises
"No Surprises" on kolmas single Radioheadin vuoden 1997 albumilta OK Computer. Kappale sijoittui Britannian singlelistalla sijalle neljä.
Kappale on vuoden 2000 elokuvan L'Auberge espagnole soundtrackilla.
Musiikkivideo
Kappaleesta tehtiin OK Computerin viimeinen musiikkivideo, ja sen ohjasi Grant Gee. Yksinkertaisessa videossa on lähikuva Thom Yorken päästä muovipallossa. Pallo täyttyy hitaasti vedellä, kunnes Yorken pää on kokonaan veden alla. Hän laulaa pallon täyttymisen jälkeen vielä 57 sekuntia. Meeting People Is Easy -dokumentissa kerrotaan, että Yorke pidätti henkeään vain murto-osan tästä ajasta. Hänen pitikin laulaa normaalia nopeammin, ja taustanauhaa nopeuttamalla päästiin oikeaan lopputulokseen.
Korea (lääketiede)
Korea on yleisnimitys sairauksille, jotka aiheuttavat tanssia muistuttavia pakkoliikkeitä. Niihin kuuluvat ainakin seuraavat:
HMCS St. Clair
HMCS St. Clair (viirinumero I65) oli Kanadan laivaston Town-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli Yhdysvaltain laivaston USS Williams (runkonumero DD-108), joka oli luovutettu sopimuksen mukaisesti Britannialle.
Valmistus
Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen San Franciscosta Kaliforniasta Bethelehem Shipbuilding Corporationin tytäryhtiöltä Union Iron Worksilta, missä köli laskettiin 25. maaliskuuta 1918. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta kumminaan komentaja H. G. Leopoldin puoliso ja otettiin palvelukseen 1. maaliskuuta 1919 Mare Islandin laivastontelakalla Vallejossa Kaliforniassa ensimmäisenä päällikkönään komentaja Matthias E. Manly.
Palvelus
Koeajojen jälkeen alus lähti 5. kesäkuuta 1919 Newportista Rhode Islandilta USS Belknapin kanssa Azoreille. Ne saapuivat Ponta Delgadaan 11. kesäkuuta, mistä Williams jatkoi yksin Gibraltarille saadakseen tiedot Adrianmeren miinoituksista. Miinatiedot toimitettiin itäisen Välimeren laivasto-osaston komentajalle. Alus vieraili Spalatossa Jugoslaviassa, Gallipolissa Dardanelleilla ja Triestessä Italiassa, jossa se liittyi alueella olleeseen Yhdysvaltain laivasto-osastoon valvomaan aluetta.
Palattuaan 1. elokuuta Spalaton ja Gibraltarin kautta New York Cityyn alus liitettiin Tyynenmeren laivastoon. Aluksen runkonumeroksi määrättiin 17. heinäkuuta 1920 DD-108. Se oli San Diegossa, kunnes alus poistettiin palveluksesta 7. kesäkuuta 1922 ja siirrettiin reserviin.
Syyskuussa 1939 Saksan hyökättyä Puolaan Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt julisti Yhdysvallat puolueettomaksi, jolloin laivasto aloitti puolueettomuuden valvonnan itärannikolla ja Meksikonlahdella. Laivasto sai luvan palauttaa 77 reserviin sijoitettua hävittäjää palvelukseen ja näistä yhtenä Williamsin, joka palautettiin 6. marraskuuta San Diegossa palvelukseen päällikkönään komentajakapteeni Louis N. Miller.
Mare Islandin laivastontelakalla tehdyn huollon jälkeen alus viipyi San Diegossa, kunnes se lähti 5. helmikuuta 1940 Panamaan. Alus läpäisi Panaman kanavan 16. helmikuuta oltuaan jonkin aikaa ankkurissa Balboassa, jossa sen miehistö miehitti partaat kunnianosoituksena Panaman kanava-alueen puolustusta tarkastamaan saapuneelle Rooseveltille. Alus saapui Key Westiin Floridaan 27. helmikuuta.
Alus osallistui puolueettomuuspartioinnin ohessa koulutuspurjehduksiin Atlantin laivaston hävittäjien mukana. Maaliskuussa alus oli sääasemana Bahamalla. Alus kuljetti 9. huhtikuuta Palmettoon Brittiläiseen Länsi-Intiaan meteorologeja ennen siirtymistään Guantanamonlahdelle Kuubaan. Palattuaan Key Westiin alus lähti 2. kesäkuuta Floridasta ja se saapui New Yorkiin 4. kesäkuuta. Alus teki kaksi reserviläisten koulutuspurjehdusta kesän aikana. Alus oli Bostonin laivastontelakalla huollettavana ennen lähtöään 18. syyskuuta Charlestownista Massachusettsista Kanadaan ja se saapui Halifaxiin Nova Scotiaan kaksi päivää myöhemmin.
HMCS St. Clair
Alus liitettiin Kanadan laivastoon 24. syyskuuta 1940 Halifaxissa, jossa se aloitti palveluksensa paikallissaattajana. Alus lähti Britteinsaarille saattueessa HX91 ja saapui Clydeen 11. joulukuuta. Muista Town-luokan aluksista poiketen aluksen huolto alkoi Clydessä eikä sitä siirretty Devonportin telakalle ennen kuin 12. tammikuuta. Aluksen muutostyöt saatiin päätökseen 17. maaliskuuta 1941.
Koulutuksen jälkeen alus saattoi alkumatkan saattuetta WS7, jonka jälkeen alus liittyi Läntisen reitin alueen 4. saattajaryhmään. Saksan laivaston taistelulaivan Bismarckin ollessa merellä St. Clair määrättiin etsintätehtäviin. Se oli hävittäjäosaston kanssa merellä etsimässä Saksan laivaston aluksia, kun osasto joutui 27. toukokuuta ilmahyökkäykseen. Hävittäjä HMS Mashona upposi pommin osuttua. St. Clair ja HMS Tartar pelastivat uponneen aluksen eloonjääneet.
Toukokuussa 1941 alus palasi saattueessa OB328 Kanadaan. Alus saapui St. Johnin laivastoasemalle 7. kesäkuuta ja pian saavuttuaan se kolaroi satamaan ankkuroidun tankkeri Clamin kanssa. St. Clair siirrettiin korjattavaksi Halifaxiin ja korjauksia jatkettiin edelleen St. Johnissa 23. kesäkuuta - 10. marraskuuta 1941, minkä jälkeen alus aloitti saattuetehtävät läntisen saattajaosaston mukana. Alus pelasti norjalaisen tankkerin MV Nyholtin 23 eloonjäänyttä 27. tammikuuta 1942.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Plouigneau
Plouigneau on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnan pinta-ala on 64,8 neliökilometriä ja vuonna 2017 siellä asui 5 083 asukasta.
Plouigneau on osa Morlaixin kaupunkiseutua (Communauté d'agglomération du Pays de Morlaix).
Jouko Soini
Jouko Allan Soini (s. 2. maaliskuuta 1956 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Soini edusti Suomea kolmessa A-maaottelussa. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa. Hän voitti Helsingin Jalkapalloklubin riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1978 ja 1981.
Irti Elämästä
Irti Elämästä on vuonna 1997 perustettu, mutta sittemmin aktiivisen toiminnan lopettanut suomalainen yhdistys, joka ilmoitti tehtäväkseen ”tylsyyden, epäviileyden ja nörttiyden edistämisen”. Yhdistykseen kuului parhaimmillaan yli 200 jäsentä ympäri Suomea. Jäsenet tapasivat toisiaan miiteissä, kaksi kertaa vuodessa järjestetyissä kokouksissa sekä yhdistyksen IRC-kanavalla #irtie.
Vuoden 1999 syyskokouksen jälkeen yhdistyksen hallitus päätti erottaa kaikki jäsenet hallitusta lukuun ottamatta. Samalla yhdistyksen nimeksi vaihdettiin Kansandemokraattinen Irti Elämästä -yhdistys. Seuraavana vuonna nimi kuitenkin vaihdettiin takaisin Irti Elämästä -yhdistykseksi. Yhdistys on yhä olemassa, mutta sillä ei tiettävästi ole ollut toimintaa useampaan vuoteen. Monet Irti Elämästä -yhdistyksen entisistä jäsenistä olivat perustamassa getnolife-yhdistystä loppuvuodesta 1999.
Toiminta
Yhdistystä kohtaan heräsi hieman laajempaa kiinnostusta, kun sen perustaja Ismo Kiesiläinen kirjoitti Helsingin Sanomien yleisönosastolle elokuussa 1997 käyttäen yhdistyksen nimeä. Irti Elämästä -yhdistys oli mukana monenlaisissa tempauksissa. Ensimmäinen ”nörtti-isku” järjestettiin 2. toukokuuta 1998. Yhdistyksen jäsenet veivät nörttiasuun puetun mallinuken Kaivopuistoon ja Helsingin Sanomat julkaisi aiheesta pienen jutun. Toinen ”nörtti-isku” järjestettiin 16. tammikuuta 1999 Helsingin päärautatieasemalla. Tässä iskussa irkattiin aseman matkatavaroiden säilytyskoppien sisältä ja se keräsi laajalti julkisuutta eri medioissa päätyen esimerkiksi Ruben Stillerin talkshow’hun. Pian yhdistyksen edustajia kutsuttiin lehtiin, televisioon ja radioon puhumaan erilaisista tietokoneisiin ja nörttiyteen liittyvistä asioista. Yhdistys oli mukana myös TV-kanava Nelosen Nettinite-tapahtumassa 7.–8. toukokuuta 1998 sekä Assembly-tapahtumassa vuosina 1998 ja 1999.
Vuonna 2009 Ylioppilaslehti haastatteli Ismo Kiesiläistä, joka pohti haastattelussa yhdistyksen saamaa mediahuomiota seuraavasti: ''”Mediahuomiota on tosiaan vaikea ymmärtää tästä päivästä käsin. Nörtit olivat mystisiä, shamaanimaisia hahmoja, jotka hallitsivat hieman pelottavia tietokoneita ja rikastuivat niiden avulla. Se, että joku keskustelisi tietokoneen avulla, oli kummallista. Olen ajatellut näyttää niitä uutispätkiä nuorille, mutten tiedä miten selittäisin, miksi se oli uutinen. Nykyisin on aika erikoinen nuori, jos ei käytä nettiä keskusteluun kavereiden kanssa. Ja siitä on vain kymmenen vuotta aikaa”''
Deep Six (albumi)
Deep Six -kokoelma julkaistiin maaliskuussa 1986. Se oli C/Z Recordsin ensimmäinen julkaisu, muutama kuukausi ennen Sub Pop Recordsin "Sub Pop 100":n julkaisua. Se oli myös monien mielestä ensimmäinen "Seattle-soundin", joka myöhemmin tunnettiin maailmanlaajuisesti nimellä grunge, tallenne. Albumi painettiin uudestaan C/Z Recordsin ja A&M Recordsin yhteisjulkaisuna 6. huhtikuuta 1994.
Kappaleet
Soundgardenin "Heretic"-kappaleen vaihtoehtoinen versio on saatavilla vuoden 1990 elokuvan Pump Up the Volume soundtrackilla.
Moncef Marzouki
Moncef Marzouki (, kokonimeltään Moncef Ben Mohamed el-Bedoui Marzouki; s. 7. heinäkuuta 1945, Grombalia, Ranskan Tunisia) on tunisialainen poliitikko, ihmisoikeusaktivisti ja sosiaalidemokraattisen Kongressipuolueen puheenjohtaja. Marzouki nimitettiin marraskuussa 2011 maansa väliaikaiseksi presidentiksi parlamenttivaalien jälkeen. Myöhemmin 12. joulukuuta 2011 Marzouki voitti äänestyksen presidentistä ja astui virallisesti presidentin virkaan 13. joulukuuta 2011.
Marzouki oli ehdokkaana myös vuoden 2014 presidentinvaaleissa. Silloin presidentiksi kuitenkin valittiin Nidaa Tounes -puolueen ehdokas Beji Caid Essebsi, joka sai toisessa äänestyksessä 55,68 % äänistä.
Lex in casu
Lex in casu on määrätilanteessa ja määrätarkoituksessa säädettävä laki, joka voi olla nimenomaisesti tiettyä asiaa koskeva tai ainakin kirjoitettu siten, että sen kohteena voi olla vain yksi tapaus.
Moncef Marzouki
Marraskuussa 2021 Tunisia antoi Marzoukista kansainvälisen pidätysmääräyksen valtion turvallisuuden vaarantamisesta. Hänet tuomittiin poissaolevana neljäksi vuodeksi vankilaan 22. joulukuuta 2021. Syynä oli, että hän oli vaatinut Ranskaa lopettamaan Kais Saiedin itsevaltaisen hallinnon tukemisen. Marzouki asuu Pariisissa.
Plourin-lès-Morlaix
Plourin-lès-Morlaix on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 250 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Plourin-lès-Morlaixin pinta-ala on 41 neliökilometriä.
Plourin-lès-Morlaix on osa Morlaixin kaupunkiseutua (Communauté d'agglomération du Pays de Morlaix).
Ville Harittu
Ville Harittu (s. 11. maaliskuuta 1983 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän keskellä tai vasempana laitapuolustajana.
Harittu on edustanut urallaan TPK:ta, TPS:aa, SalPaa ja PoPaa. Hän on pelannut Veikkausliigaa TPS:n paidassa 35 ottelun verran ja tehnyt otteluissa kolme maalia. Hänen isänsä Tauno Harittu ja setänsä Tapio Harittu sekä Martti Harittu olivat myös pääsarjatason jalkapalloilijoita.
Swing Out Sister
thumb|250px|Swing Out Sisterin Corinne Drewery ja Andy Connell Swing Out Sister on vuonna 1985 perustettu brittiläinen pop-yhtye Manchesteristä. Yhtyeen suurin hitti lienee Breakout.
Zatoichi – sokea samurai
Zatoichi – sokea samurai on Takeshi Kitanon ohjaama vuonna 2003 ilmestynyt samurai-elokuva. Takeshi Kitano näyttelee myös pääosassa ja on käsikirjoittanut ja leikannutkin elokuvan. Elokuva on suurelle yleisölle tehty uuden ajan versio vanhasta samannimisestä japanilaisesta klassikosta.
Kuvaus
Kitanon näyttelemä Zatoichi on sokea samurai. Elokuva noudattaa japanilaisittain tuttua kaavaa: Zatoichi auttaa kylää, jossa pahat jengiläiset häiritsevät asukkaiden elämää ja pakottavat ihmisiä maksamaan suojelurahoja. Zatoichi ystävystyy paikallisen maanviljelijättären kanssa ja tapaa kaksi vanhempiensa murhaajia etsivää geishaa lupautuen auttamaan näitä.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskulan mukaan monilahjakas Kitano on rytmittänyt elokuvansa ”niin nasevasti erilaisten elementtien – taustaäänien, säilän sivallusten, kehon liikkeiden, musiikin ja koreografian – jänteväksi visuaaliseksi kudelmaksi, että sitä täytyy ihailla jo teknisenä toteutuksena”.
Lönnqvist
Lönnqvist on suomalainen ja ruotsalainen sukunimi. Nimen haltijoita:
Saint-Martin-des-Champs (Finistère)
thumb|Kaupungintalo Saint-Martin-des-Champs on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 709 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Martin-des-Champsin pinta-ala on 16 neliökilometriä.
Jugoslavian parlamentti
Jugoslavian parlamentti oli Jugoslavian edustuslaitos. Jugoslaviana tunnettu valtio sijaitsi Balkanilla vuosina 1918-2003, joten maan parlamentilla voidaan tarkoittaa Jugoslavian kuningaskunnan kansalliskokousta (1920-1945), Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan liittoparlamenttia (1945-1990) tai Jugoslavian liittotasavallan eli ns. tynkä-Jugoslavian liittoparlamenttia, joka vuonna 2003 muuttui Serbia-Montenegron valtioliiton parlamentiksi. Parlamentti kokoontui vuosina 1936-2003 Belgradissa Nikola Pašićin aukiolla sijaitsevassa rakennuksessa, jossa nykyään kokoontuu Serbian kansalliskokous.
Kuningaskunta
Jugoslavia perustettiin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntana vuonna 1918. Maan viralliseksi Jugoslavia tuli vuonna 1929. Maan ensimmäinen parlamentti oli väliaikainen kansallinen edustuslaitos, joka kokoontui ensi kerran 1. maaliskuuta 1919. Sen muodostivat Serbian kuningaskunnan kansalliskokous ja Sloveenien, kroaattien ja serbien valtion kansallisneuvosto. Sen laatiman vaalilain perusteella järjestettiin 28. marraskuuta 1920 uuden kuningaskunnan ensimmäiset vaalit, joissa valittiin uuden perustuslakia säätävän kokouksen kokoonpano. Tämä perustuslakia säätävä kokous hyväksyi Vinovdanin eli Pyhän Vituksen päivän perustuslain 28. kesäkuuta 1921. Serbien, kroaattien ja sloveenien eli lyhyesti Jugoslavian kuningaskunnan ensimmäisen perustuslain mukaan maan parlamentti oli kansalliskokous.
Vuonna 1929 Jugoslavian kuningas Aleksanteri I otti vallan ja aloitti Tammikuun 6. päivän diktatuurin (Šestojanuarska diktatura). Perustuslaillisen monarkian palauttanut perustuslaki astui voimaan 1931, jolloin myös kansalliskokous kokoontui uudelleen. Jugoslavian viimeiset monipuoluevaalit järjestettiin 11. joulukuuta 1938.
Jugoslavian kansallinen antifasistinen vapautusneuvosto
Akselivallat miehittävät ja jakoivat Jugoslavian kuningaskunnan alueen kesällä 1941. Jugoslavian hallitus ja kuningasperhe lähtivät maanpakoon Lontooseen. Marraskuussa 1942 Josip Broz Titon johtamat kommunistipartisaanit perustivat poliittiseksi organisaatiokseen Jugoslavian kansallisen antifasistisen vapautusneuvoston (Antifašističko vijeće/veće narodnog oslobođenja Jugoslavije, AVNOJ).
Sosialistinen Jugoslavia
Vuoden 1944 Tito–Šubašićin sopimuksissa (Visin sopimus) kommunisteja edustajat Tito ja pakolaishallituksen pääministeri Ivan Šubašić sopivat väliaikaisen kansalliskokouksen perustamisesta. Tämä muodostettiin yhdistämällä AVNOJ ja joitain kymmeniä kansanedustajia viimeisestä vuoden 1938 parlamentista. Kun Titon johtamat kommunistit olivat varmistaneet vallan käsiinsä, järjestettiin 11. marraskuuta 1945 vaalit, joissa oli mahdollista äänestää Titon kommunistien johtamaa kansanrintamaa tai oppositiota. Virallisesti kommunistijohtoinen kansanrintama voitti vaalit 90,5 prosentin ääniosuudella. Uusi kansalliskokous lakkautti monarkian ja perusti Jugoslavian federatiivisen kansantasavallan, jonka perustuslaki tuli voimaan 1946.
Sosialistisen Jugoslavian kansalliskokous jakautui kahteen kamariin liittoneuvostoon ja kansojen neuvostoon. Vuonna 1953 parlamentin nimeksi tuli kansan liittoparlamentti, joka jaettiin liittoneuvostoon ja tuottajien neuvostoon. Vuosina 1953-1967 kansojen neuvosto oli osa liittoneuvostoa. Vuonna 1963 uuden perustuslain myötä liittoparlamentti jaettiin viiteen kamariin: liittoneuvostoon, talousneuvostoon, koulutus- ja kulttuurineuvostoon, sosiaali- ja terveysneuvostoon ja organisatoris-poliittiseen neuvostoon. Vuonna 1967 kansojen neuvosto palautettiin, liittoneuvosto lakkautettiin 1968 ja organisatoris-poliittisesta neuvostosta tehtiin sosiaalipoliittinen neuvosto. Jugoslavian parlamentti oli maailman ainoa viisikamarinen (ja myöhemmin kuusikamarinen) edustuslaitos. Vuonna 1974 uuden perustuslain Jugoslavian SLT:n parlamentti jaettiin uudestaan kahteen kamariin: liittoneuvostoon sekä tasavaltojen ja alueiden neuvostoon.
Vuoteen 1990 asti Jugoslavian kansalaisilla oli mahdollisuus joko äänestää kommunistien listaa tai sitä vastaan. Parlamentissa ja kaikissa sen kamareissa valta oli Jugoslavian kommunistien liitolla (SKJ) (vuoteen 1952 asti Jugoslavian kommunistinen puolue (KPJ)) ja sen jäsentasavaltoja johtaville jäsenpuolueille. Jugoslavian kommunistinen puolue lakkautettiin 22. tammikuuta 1990 kasvaneiden etnisten jänniteiden myötä. Vuonna 1990 järjestettiin kaikissa Jugoslavian jäsentasavalloissa vaalit, mutta varsinaista liittoparlamentin vaaleja ei enää järjestetty, joten Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan viimeiset parlamenttivaalit järjestettiin vuonna 1989.
Tynkä-Jugoslavia
Serbian ja Montenegron muodostaman "kolmannen Jugoslavian" eli Jugoslavian liittotasavallan perustuslaki hyväksyttiin 27. huhtikuuta 1992. Jugoslavian liittotasavallan ensimmäiset parlamenttivaalit järjestettiin 31. toukokuuta 1992. Helmikuussa 2003 Jugoslavian liittotasavallan parlamentti muuttui Serbia-Montenegron valtioliitoksi ja sen parlamentiksi.
Lookout! Records
'''Lookout! Records''' on indie levy-yhtiö, joka toimii Berkeleyssä, Kaliforniassa.
Historia
Larry Livermore ja David Hayes perustivat Lookout! Recordsin vuonna 1987. Hayes jätti Lookoutin 1989 ja perusti oman levy-yhtiön Very Small Recordsin. Myöhemmin 1997 Livermore myi Lookoutin Chris Appelgrenille, joka oli ollut yhtiössä vuodesta 1988 lähtien. Kuuluisimpia Lookoutin listoilla olleita yhtyeitä ovat Green Day, Rancid ja The Donnas. Lookoutilla on ollut myös lukuisia pienempiä, mutta silti tunnettuja ja tärkeitä yhtyeitä, kuten esimerkiksi Operation Ivy, Crimpshrine, Isocracy ja Screeching Weasel.
Lukuisat yhtyeet ovat ostaneet oikeudet omiin levyihinsä tai päättäneet sopimuksen Lookoutin kanssa, muun muassa maksamattomien rojaltien takia.
Turskasota
Turskasota oli sarja Islannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä vuosina 1958–1976 vallinneita diplomaattisia selkkauksia. Kalastuselinkeinoaan puolustanut Islanti siirsi asteittain aluevesirajaansa kauemmaksi ensin neljän, sitten 12, 50 ja 200 meripeninkulman päähän rannikosta kieltäen brittiläisiltä kalastajilta pääsyn alueelleen. Omien kalastajiensa ja kalanjalostusteollisuutensa etuja puolustanut Britannia ei hyväksynyt tätä. Seurauksena oli lieviä väkivaltaisuuksia ja vakava välirikko. Tilanne kärjistyi lopulta siihen, että Islanti katkaisi diplomaattisuhteensa Britanniaan. Pian tämän jälkeen Britannia taipui Islannin vaatimuksiin.
Turskasodan tausta
Islannissa kalastus muodosti suuren osan kansantaloudesta. Islantilaisen näkemyksen mukaan Islannin ympäristön kalakannat olivat 1950-luvulla romahtamassa ryöstökalastuksen johdosta. Britanniassa Islannin kalastukselle asettamat esteet uhkasivat noin 9 000 työpaikkaa pääasiassa Humbersidessa, Fleetwoodissa, Aberdeenissa ja North Shieldsissa. Brittiläiset kalastajat olivat purjehtineet Islannin vesille keskiajalta saakka.
Islanti ja Royal Navy vastakkain
Turskasodan ollessa kiivaimmillaan Royal Navyn sota-aluksia lähetettiin useita kertoja Islannin aluevesille suojelemaan brittiläisiä troolareita Islannin rannikkovartiolaitoksen häirinnältä. 1970-luvulla islantilaiset asettivat aluksiinsa erityisiä leikkureita, joilla voitiin silpoa brittien trooleja. Brittiläiset kalastus- ja sota-alukset vastasivat tähän ajamalla päin islantilaisia rannikkovartiolaivoja. Yhteentörmäyksissä Royal Navyn fregatit kuitenkin paljastuivat islantilaisten aluksia hauraammiksi.
Turskasota vaati yhden kuolonuhrin: islantilainen rannikkovartija sai tapaturmaisesti surmansa ollessaan korjaamassa aluksensa yhteentörmäyksessä saamia vaurioita.
Ensimmäinen turskasota
Ensimmäinen turskasota kesti 1. syyskuuta – 12. marraskuuta 1958 Islannin laajentaessa aluevesiään neljästä meripeninkulmasta kahteentoista. Kaikkiaan brittiläisten kalastusalusten suojeluun otti osaa 53 kuninkaallisen laivaston sota-alusta. Kiista päättyi Islannin ja Britannian sopimukseen, jonka mukaan tulevat kiistat ratkaistaisiin Haagin kansainvälisessä oikeudessa.
Islannin kalastusministeri Lúdvik Jósepsson ilmoitti 24. toukokuuta 1958 Islannin laajentaneen kalastusalueensa 12 meripeninkulmaan. Kalastusministeri antoi 30. kesäkuuta määräyksen saattaa voimaan uuden kalastusalueen 1. syyskuuta alkaen. Britannian kalastuslaivasto jatkoi pyyntiä uuden alueen sisällä. Seuraavana päivänä Islannin merivartioston alukset Thor ja Maria Júlia pidättivät troolari Northern Foamin, mutta HMS Eastbourne pysäytti aluksen vangiten islantilaiset, jotka laskettiin maihin Faxanlahdessa 13. syyskuuta.
Toinen turskasota
Toinen turskasota alkoi 1. syyskuuta 1972, kun Islanti laajensi aluevetensä 50 meripeninkulmaan (92,6 km). Islannin vasemmistohallitus julisti, ettei edellisen, oikeistolaisen, hallituksen sopimus Britannian kanssa sovittelusta Haagissa ollut pätevä.