cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Täsmennetty monimutkaisuus
Evoluutio ja TM-informaation tuottaminen
Havaintojen edessä Dembski täydensi malliaan ja alkoi puhua erikseen oikeasta ja näennäisestä TMI:stä (actual CSI ja apparent CSI). Käsitteiden määritelmään kuuluu, etteivät evoluutioalgoritmit kykene tuottamaan kuin jälkimmäistä. Dembski ei tarjoa minkäänlaista keinoa erottaa oikeaa TMI:tä näennäisestä, joten kyseessä on kehäpäätelmä.
Dembski esitti kirjoituksessaan "Explaining Specified Complexity", että aktuaalisen ja näennäisen TMI:n samankaltaisuus ovat haaste tiedemaailmalle.
Kritiikkiä
Oxfordin yliopiston professori, biologi, Richard Dawkinsin mukaan kreationistien logiikka on aina sama. Jokainen kaunis luonnonilmiö on tilastollisesti epätodennäköinen, liian monimutkainen, liian kaunis, liian kunnioitusta herättävä ollakseen syntynyt sattumalta. Suunnitelman vastakohta ei ole sattuma, vaan luonnonvalinta on parempi vaihtoehto.
Dawkinsin mukaan luonnonvalinta on kasautuva prosessi, jossa kukin vaihe on hieman epätodennäköinen muttei mahdoton. Kun tarkastellaan lopputulosta, se on erittäin epätodennäköinen. Tästä johtopäätöksiä tekevät kreationistit näkevät lopputuloksen yksittäisenä, kertaluonteisena tapahtumana. He eivät ymmärrä kasautumisen voimaa.
Koroneia (Boiotia)
Koroneia (, tai Coronea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Boiotiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Livadeián kunnassa linnuntietä noin yhdeksän kilometriä kaakkoon Livadeián kaupungista ja noin neljä kilometriä pohjoiseen nykyisestä Koróneian kylästä.
Maantiede
Koroneia sijaitsi akropoliina toimineella kukkulalla sekä sen ympäristössä Helikon-vuoren (nyk. Elikónas) lähellä. Kukkula sijaitsi tasangon laidalla etelään Helikonakselle päin johtaneen laakson suulla. Kukkulalta oli hyvä näkymä läheiselle Kopais-järvelle, joka on sittemmin kuivatettu. Kukkulan itäpuolelta virtasi Koralios- eli Kyarios-joki ja länsipuolelta Falaros-joki, jonka sivujoki oli Isomantos eli Hoplias. Koroneian alueesta käytettiin nimitystä Korōneiakē.
Historia
pienoiskuva|vasen|146px|Koroneian Athene Itonian temppelin kulttikuvaan perustuva Hope-Farnesen Athene, roomalainen kopio 1.-2. vuosisadalta. [[Louvre.]]
Veriyskä
Veriyskän ilmaantuvuus on avo- ja sairaalapotilailla vuosittain noin 1–2/1000. Veriyskän määrä voi olla mitä tahansa hyvin niukan ja hengenvaarallisen runsaan väliltä oireen syystä riippuen. Niukka veriyskä paranee useimmiten itsestään (noin 90% ) ja on myös varsin tavallinen oire.
Jopa noin 50%:ssa tapauksista syytä ei löydetä (kryptogeeninen). Muuten veriyskä voi liittyä useisiin kymmeniin sairauksiin kuten
Koroneia (Boiotia)
Historia
Antiikin aikana Koroneia kuului Boiotian liittoon. Kaupungissa vietettiin Pamboiotia-juhlaa, joka oli nimensä mukaisesti kaikkien boiotialaistan yhteinen. Koroneian läheisellä tasangolla sodittiin kaksi merkittävää taistelua. Koroneian ensimmäisessä taistelussa vuonna 447 eaa. boiotialaiset voittivat Tolmideen johtamat ateenalaiset, minkä seurauksena Ateena menetti Boiotiasta joksikin aikaa saamansa hallintavallan. Koroneian toisessa taistelussa Korintin sodan aikaan vuonna 394 eaa. Agesilaoksen johtamat spartalaiset voittivat thebalaiset ja näiden liittolaiset.
Kolmannessa pyhässä sodassa fokislaiset valtasivat kaupungin kahdesti Onomarkhoksen johdolla. Makedonian kuningas Filippos II luovutti kaupungin Theban valtaan voitettuaan fokislaiset. Kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 171 eaa. kaupunki oli Makedonian puolella roomalaisia vastaan.
Veriyskä
Monet veriyskää aiheuttavat sairaudet yleistyvät iän myötä. Nuorilla, erityisesti tupakoimattomilla ihmisillä syy on melkein aina keuhkokuume. Vanhemmilla tavallisimpia ovat taas keuhkoputkien tulehdus, laajentumat ja keuhkosyöpä. Veriyskäpotilaiden keski-ikä on noin 62 vuotta.
Koroneia (Boiotia)
Historia
Koroneian arkeologisia tutkimuksia on suorittanut 2000-luvulla kansainvälinen Ancient Cities of Boeotia -projekti.
Veriyskä
Uuden veriyskän syy selvitetään viivyttelemättä; runsas veriyskä on aihe päivystykselliseen sairaalahoitoon. Keuhkojen röntgenkuvaus on aiheellinen aina ja usein tämän täydentämiseksi tarvitaan keuhkojen TT-tutkimus. Kuvantaminen ei kuitenkaan riitä sulkemaan pois esim. kasvainta ja tuberkuloosia. Yskösnäytteet tutkitaan mikrobiologisesti, jos epäillään tuberkuloosia erityisesti nuorilla aikuisella. Keuhkoputkien tähystys (bronkoskopia) on hyödyllistä, jos veriyskän syy on edelleen epäselvä ja oireen kesto on yli viikon tai potilaan ikä on yli 40 vuotta tai keuhkojen röntgenkuva poikkeava.
Koroneia (Boiotia)
Rakennukset ja löydökset
Tasangolla kaupungin lähellä sijaitsi Athene Itonialle omistettu temppeli. Pausaniaan mukaan temppelissä oli Agorakritoksen 400-luvulla eaa. veistämä pronssinen Athenen kulttikuva. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli myös Hermes Epimeliokselle ja tuulille omistetut alttarit sekä hieman alempana myös Heralle omistettu temppeli.
Veriyskä
Veriyskä hoidetaan syynmukaisesti. Oireenmukainen hoito perustuu
Koroneia (Boiotia)
Rakennukset ja löydökset
Merkittävimmät arkeologiset löydökset kaupungin alueelta ovat Heran temppelin, teatterin sekä agoran jäänteet. Teatteri on paikannettu akropolis-kukkulan koillisrinteeseen, missä on näkyvissä puolikaaren muotoinen, selvästi ei-luonnollinen syventymä, jonka halkaisija on noin 70 metriä. Noin 140 metriä itään teatterilta on bysanttilaisaikaisen tornin rauniot.
Veriyskä
Ennen 1880-lukua veriyskä oli oireyhtymä (ns. keuhko- ja kuivatauti), joka aiheutti esim. Turun ja Porvoon alueella vuonna 1847 jopa 10 % kaikista kuolemista – suurin osa nuoria aikuisia. Myöhemmin opittiin, että kyse oli tuberkuloosista, ja tuberkuloosin esiintyvyys on viime vuosikymmeninä laskenut merkittävästi. Toisaalta 1900-luvulla esim. tupakoinnin ja veren hyytymistä estävien lääkkeiden yleistyminen on lisännyt kasvaimiin, keuhkoputkentulehduksiin ja muihin syihin liittyvää veriyskää.
Villers
Villers voi tarkoittaa seuraavia:
Father Divine
pienoiskuva|Father Divine Father Divine (n. 1876 – 10. syyskuuta 1965) oli afroamerikkalainen uskonnollinen johtaja, joka esitti olevansa Isä Jumala. Hänet tunnettiin myös nimellä Reverend Major Jealous (M. J.) Divine. Hänen perustamansa uskonnollinen yhteisö tunnetaan nimellä International Peace Mission Movement (Kansainvälinen rauhanlähetysliike).
Varhaiset vaiheet
Father Divinen varhaisista vuosista ei ole varmoja tietoja. Hän itse kieltäytyi puhumasta lapsuudestaan tai kirjoittamasta elämäkertaansa, koska "Jumalan historiaa ei voida kirjoittaa ihmisten kielillä". Eräiden vahvistamattomien tietojen mukaan hänen alkuperäinen nimensä olisi ollut George Baker. Hänen arvellaan syntyneet Yhdysvaltain etelävaltioissa, luultavimmin Georgiassa 1870-luvulla. Hänen vanhempansa ovat melkoisella varmuudella olleet entisiä afroamerikkalaisia orjia.
1900-luvun alussa myöhemmin Father Divinena tunnettu mies työskenteli puutarhurina Baltimoressa. 1906 hän muutti Kaliforniaan, jossa hän tutustui pastori Charles Fillmoreen ja tämän perustamaan Unity Church-yhteisöön. Häneen teki vaikutuksen erityisesti pastori Fillmoren opettama "uusi ajattelu", jonka mukaan positiivinen ajattelu voi ratkaista ihmisten ongelmat. Sitä vastoin negatiivinen ajattelu johtaa köyhyyteen ja kurjistumiseen.
Father Divine toimi aluksi baptistiseurakunnassa. Vuonna 1907 hän liittyi erään Samuel Morris -nimisen baptistisaarnaajan seuraajaksi, joka erään saarnansa aikana oli julistanut olevansa Jumala ja joka tämän perusteella oli erotettu seurakunnasta. Morris alkoi kutsua itseään nimellä Father Jehovia (Jumalaa kutsutaan erityisesti englanninkielisessä maailmassa usein nimellä Jehova). Vuonna 1912 Father Divine julisti itse olevansa Isä Jumala, katkaisten samalla välinsä Father Jehoviaan. Päätökseen lienee vaikuttanut Father Divinen oman kutsumustietoisuuden ohella hänen seuraajiensa hänelle osoittama syvä uskonnollinen kunnioitus.
Kansainvälinen rauhanlähetysliike
Father Divine toimi aluksi (vuosina 1912-1914) Georgiassa, jossa hän kokosi ympärilleen pienen joukon afroamerikkalaisia kannattajia. Father Divine opetti jo tuolloin seksuaalista pidättyvyyttä ja rotu- sekä sukupuolirajojen poistamista. Father Divine pidätettiin 1913 ja tuomittiin 40 päivän kahlerangaistukseen. Tämän jälkeen useat paikalliset saarnaajat yhdessä Father Divinen ryhmään liittyneiden naisten aviomiesten kanssa yrittivät saada Father Divinen teljetyksi mielisairaalaan, julistaen tämän olevan mielenvikainen. Hänet kuitenkin todettiin psyykkisesti terveeksi.
Paikallisen vastustuksen ollessa kova Father Divine kannattajineen siirtyi vuonna 1914 pohjoiseen, New Yorkin Brooklyniin. Siellä Father Divinen kannattajat elivät yhteistaloudessa, kommuunissa. Hän kielsi seuraajiltaan seksuaaliset teot, alkoholijuomat, tupakan ja uhkapelin. Vuonna 1919 hän omaksui nimen Reverend Major Jealous Divine. Hänen seuraajansa alkoivat kutsua häntä nimellä Father Divine. Brooklynin kaudella Father Divine solmi avioliiton Peninniah-nimisen seuraajansa kanssa. Avioliitto oli järkytys monille Father Divinen seuraajille, jotka tämän kehotuksesta elivät selibaatissa. Father Divine kuitenkin puolustautui sanomalla, että hänen solmimansa avioliitto oli puhtaasti hengellinen, eikä sitä pantu täytäntöön fyysisellä tasolla. Mikään ei itse asiassa puhu Father Divinen väitettä vastaan.
Father Divinen liike oli kasvanut tuntuvasti jo Sayvillen kaudella, ja mukaan oli tullut myös valkoihoisia keskiluokan edustajia. Father Divine oli organisoinut kannattajansa International Peace Mission Movement -liikkeeksi, joka oli perustanut seurakuntia New Yorkin ja New Jerseyn osavaltioihin. Vapauduttuaan vankilasta Father Divine päätti siirtää liikkeensä keskuksen mustien asuttamaan Harlemin kaupunginosaan New Yorkissa. Täällä hän perusti liikkeen keskuspaikan entiseen kasinoon. Oikeudenkäynti oli tuonut hänelle runsaasti näkyvyyttä, ja hänen järjestämiinsä puhetilaisuuksiin osallistui kymmeniä tuhansia kuulijoita.
Seuraavan kymmenen vuoden aikana Father Divinen rauhanlähetysliike kasvoi voimakkaasti. Hänen seuraajansa lahjoittivat rahaa, työtä ja aikaansa liikkeelle. Father Divine organisoi lahjoitusten avulla laajan hyväntekeväisyystoiminnan, jossa 1930-luvun laman kurjistamat ihmiset saivat ilmaista ruokaa ja vaatelahjoituksia. Father Divine osti Harlemista asuintaloja, joissa ihmiset voivat asua hyvin huokealla. Samoin hän hankki liikkeen omistukseen orpo- ja vanhainkoteja. Father Divine perusti rauhanlähetysliikkeen yhteyteen myös laajan yritysryppään. Liike omisti kauppaliikkeitä, ravintoloita, pesuloita, vaatetehtaita, elintarviketehtaita jne. Koska Father Divinen kannattajat työskentelivät niissä vapaaehtoispohjalla tai vain nimellistä korvausta vastaan, olivat niiden valmistavat tuotteet usein huomattavan edullisia. Father Divine hankki omistukseensa myös useita laman konkursiin ajamia hotelleja, joita hän nimitti "taivaiksi". Koska myös hotelleissa työskenneltiin usein vapaaehtoisperiaatteella, oli niissä yöpyminen hyvin edullista. Koska Father Divine opetti seksuaalista pidättäytymistä myös avioliitossa, oli hotelleissa erilliset kerrokset miehille ja naisille.
Father Divinen rauhanlähetysliikkeellä oli myös omat "luvatut maansa" eli liikkeen hankkimat tai sille lahjoitetut farmit. Farmeilla työskenteli liikkeen jäseniä, ja ne tuottivat korkeatasoisia elintarvikkeita myytäviksi liikkeen omistamissa kaupoissa tai ravintoloissa.
Liike levisi 1930-luvulla useisiin Yhdysvaltain osavaltioihin sekä Ranskaan, Sveitsiin, Kanadaan ja Australiaan. Liikkeellä oli arviolta muutama kymmenen tuhatta kannattajaa. Tärkeä osa liikkeen toimintaa olivat suuret joukkokokoontumiset, joissa Father Divine puhui kannattajilleen ja tarjosi näille usean kymmenen ruokalajin aterian. Aluksi ateriat olivat täysin ilmaisia, myöhemmin niistä alettiin periä muutaman kymmenen sentin nimellinen korvaus. Nämä ateriat nähtiin, paitsi yhdessäolon juhlana, myös esimakuna niistä tulevista siunauksista, joilla Father Divine tulisi kerran siunaamaan kannattajiaan ja koko maailmaa. Ylelliset ateriat useille tuhansille ihmisille nähtiin Father Divinen tekemiksi ihmeiksi.
1930-luvun puolivälissä aiemmin poliittisesti epäaktiivinen liike alkoi politisoitua. Se alkoi vaatia rotujen välistä tasa-arvoa yhteiskunnassa, esimerkiksi koululaitoksessa, ja vastusti useissa osavaltioissa olleita syrjintälakeja. Täten Father Divinen rauhanlähetysliike voidaan nähdä 1960-luvun ihmisoikeustaistelun edeltäjänä.
Vuonna 1942 Father Divine muutti Philadelphiaan, Pennsylvaniaan. Pian hänen muuttonsa jälkeen hänen puolisonsa Peninniah kuoli. Hänen tarkka kuolinpäivänsä ei ole selvillä, koska Father Divine (joka oli vakuuttanut kuoleman olevan voitettu) ei julkistanut asiaa. Vuonna 1946 Father Divine solmi uuden avioliiton itseään huomattavasti nuoremman valkoihoisen kanadalaisen Edna Rose Ritchingsin kanssa. Father Divine rauhoitteli järkyttyneitä seuraajiaan todeten tämänkin avioliiton olevan puhtaasti hengellinen. Samoin hän selitti sen kuvaavan ihmisrotujen yhdistymistä. Hän saattoi myös selittää uuden vaimonsa olevan uudelleen maan päälle tullut Peninniah. Myöhemmin Ritchings tunnettiin liikkeessä nimellä "Mother S. A. Divine".
Father Divine saattoi perustella avioliittoaan myös siten, että se oli Ilmestyskirjassa kerrottujen taivaallisten häiden täyttymys. Tämän takia Father Divinen ja hänen vaimonsa hääpäivästä 24. kesäkuuta tuli rauhanlähetysliikkeen suuri juhlapäivä, taivaallisten häiden vuosipäivä.
1950-luvulla Father Divinen rauhanlähetysliike alkoi hajaantua ja pienentyä. Hän esiintyi enää harvoin julkisuudessa korkean ikänsä ja huonon terveytensä takia. Syyskuun 10. päivänä 1965 hän kuoli luonnollisista syistä omistamallaan maatilalla. Hänen leskensä (joka elää yhä) johtaa edelleen hänen perustamaansa rauhanlähetysjärjestöä.
Father Divinen oppi
Father Divine ei koskaan esittänyt oppiaan systemaattisessa muodossa, vaan se on rekonstruoitava hänen pitämistään puheista ja saarnoista. Kuten todettua, Father Divine kertoi olevansa itse ruumiillistunut Isä Jumala. Hän ei siis vain edustanut Jumalaa tai julistanut hänen tahtoaan, vaan hän oli itse Jumala ihmishahmossa. Toisinaan hän saattoi tosin erottaa iankaikkisen, näkymättömän Jumalan itsestään selittäen olevansa vain Jumalan maanpäällinen ruumiillistuma, ajan ja paikan rajojen sitoma. Samanlaisen erotuksen hän saattoi tehdä myös Jeesuksen ja Kristuksen välillä. Hänestä Kristus oli Jumalan poikaa taivaassa, Jeesus nasaretilainen taas hänen maanpäällinen ruumiillistumansa.
Oman toimintansa Father Divine tulkitsi Jumalan valtakunnan luomiseksi maan päälle. Hänen rauhanlähetysliikkeensä tarjoamat ilmaiset ateriat sekä hyvin huokeat palvelut ja majoitukset olivat merkki Jumalan rakastavasta tahdosta. Ne osoittivat, ettei taivaallinen Isä ole kitsas. Father Divine katsoi luovansa uuden ihmisperheen, jossa rodulliset, sosiaaliset ja yhteiskunnalliset raja-aidat kaadettiin ja toteutettiin uutta ihmisyyttä.
Father Divine siteerasi puheissaan paljon Raamattua, olihan se hänen puhettaan menneille sukupolville. Hänen kannattajansa uskoivat kuulevansa hänen puheissaan Jumalan äänen, ne olivat Isän Jumalan puhetta tälle ajalle. Kaikki hänen pitämänsä puheet merkittiin muistiin ja julkaistiin liikkeen omistamassa The New Day -lehdessä.
Opillisesti Father Divinen julistus perustui perinteiseen protestanttiseen uskontulkintaan. Katumus, parannus, uskoontuleminen ja pyhityskilvoittelu olivat tärkeällä sijalla hänen julistuksessaan. Erityisen tärkeänä hän piti syntien ja väärintekojen mahdollisimman täydellistä sovittamista ennen liikkeeseen sitoutumista. Parannuksentekoon kuuluivat esimerkiksi pientenkin anastettujen esineiden palauttaminen.
Father Divinen ajattelu muistutti monessa suhteessa "uutta ajattelua" (New Thought). Sen mukaan ihmisen tuli ajatella positiivisti itsestään ja muista. Positiivinen ajattelu poisti vaikeuksia elämästä ja auttoi ihmistä parantamaan asemiaan myös yhteiskunnallisesti. Sitä vastoin negatiivinen ajattelu johti ihmisen entistä suurempaan epätoivoon ja myös yhteiskunnallisesti kurjuuteen ja köyhyyteen.
Rauhanlähetysliikkeen ydinjoukolta edellytettiin tiukanpuoleista askeesia. Kuten mainittua, heidän tuli elää seksuaalisuudesta vapaata elämää, myös avioliitossa. Samoin oli kiellettyä "sukupuolten sopimaton sekoittaminen", mikä viittasi esimerkiksi naisten käyttämiin pitkiin housuihin tai miesten koruihin. Liikkeen jäsenten tuli pidättäytyä myös alkoholijuomista ja tupakasta sekä kiroilemista ja rahvaanomaisesta kielenkäytöstä.
Yhteiskunnallisesti Father Divinen rauhanlähetysliike kannatti kapitalismia. Se vastusti muiden muassa valtion sosiaaliohjelmia ja yhteiskunnallisia sairausvakuutuksia. Koska father Divine sanoi itse kantavansa huolta seuraajistaan, hän vastusti näiden hankkimia henkivakuutuksia tai muita sairausvakuutuksia. Nämä osoittivat hänestä uskonpuutetta. Rauhanlähetysliikkeelle oli ominaista myös amerikkalaisuuden korostus. Amerikan Yhdysvalloissa vallitsi sen mielestä sellainen vapaus, jossa Jumala haluaa kansansa elävän. Nimensä mukaisesti rauhanlähetysliike halusi tehdä myös työtä rauhan hyväksi, vaikka se ei ollutkaan pasifistinen.
Karjalan Liitto
thumb|Karjalan Liiton käyttämä lippu, jossa kuvattuna [[Karjalan vaakuna karjalaisten perinteisillä puna-mustilla väreillä.]] thumb|Suomen postilaitos julkaisi vuonna 1960 postimerkin karjalaisten suurjuhlien kunniaksi. Juhlien järjestäjän Karjalan Liiton perustamisesta oli kulunut silloin 20 vuotta.
Karjalan Liitto on karjalaisen kulttuurin harrastus- ja kansalaisjärjestö. Karjalan Liitto koostuu 15 piiristä, Karjalaisten Pitäjäyhdistysten Liitosta, Karjalaisten Sukuyhteisöjen Liitosta sekä noin 360 jäsenyhdistyksestä, joissa on yhteensä yli 21 000 henkilöjäsentä. Liiton päämaja on Karjalatalo, jossa on erilaista karjalaistoimintaa.
Historia
Liiton perustivat luovutetun Karjalan kunnat, seurakunnat ja maakuntajärjestöt heti talvisodan päättymisen jälkeen 20. huhtikuuta 1940. Alkuvuosina tärkeimpänä tehtävänä oli ajaa siirtokarjalaisten etuja asutus- ja korvauskysymyksissä.
Karjalan Liitto on elinvoimainen kaikkien suomalaisten karjalaisuuden foorumi. Se edistää karjalaista kulttuuria, tuo esille karjalaisen identiteetin suomalaisuudessa ja ylläpitää vuorovaikutusta Karjalan alueeseen. Karjalan Liitolla on kolme toiminta-aluetta; kulttuuri, historia ja karjalaiset juuret. Karjala-kysymyksessä Karjalan Liitto tekee yhteistyötä Suomen valtiojohdon ja Euroopan unionin kanssa.
Liiton päätapahtuma on Karjalaiset kesäjuhlat, jotka pidetään eri puolilla Suomea.
Liiton hallitus ja valtuusto valitaan joka kolmas vuosi pidettävässä liittokokouksessa. Liittokokousedustajia ovat jäsenseurojen ja yhdistysten liiton sääntöjen mukaisesti nimetyt kokousedustajat.
Karjalan Liitto julkaisee Karjala ja Karjalan Kunnaat -nimisiä lehtiä.
Karjalan Liittona tunnetaan myös vuonna 1920 perustettu ja lyhyen aikaa toiminut itäkarjalaisten edunajaja Karjalan Liitto – Pro Carelia, jonka johtajana toimi E. N. Setälä
Jäsenyhteisöt
Karjalan Liiton jäsenyhteisöt ovat:
Major League Baseball -kausi 1989
Major League Baseball -kausi 1989 oli baseballin Major Leaguen kausi, joka alkoi 3. huhtikuuta 1989. Se päättyi Oakland Athleticsin voittoon San Francisco Giantsista.
Number Ones (Michael Jackson)
Number Ones on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kuudes kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumi koostuu Jacksonin listaykkösistä. Uutena materiaalina julkaistiin kappale ”One More Chance”, joka on myös albumin ainoa single. Albumia on myyty yli 12 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Ruusu (sairaus)
thumb|Ruusu kasvoissa thumb|Ruusu kädessä Ruusu (lat. erysipelas) on ihon syvä bakteeri-infektio. Sen aiheuttaa A-ryhmän (joskus C- tai G-ryhmän) beetahemolyyttinen streptokokki, ja se hoidetaan antibiooteilla. Ruusun vakava, septinen infektio, joka saattaa hoitamattomana johtaa merkittävään kudostuhoon ja hengenvaarallisiin komplikaatioihin. Vesirokkoviruksen aiheuttama vyöruusu ja bakteerin aiheuttama ruusu ovat eri sairauksia. Ruusua (erysipelas) ei pidä sekoittaa myöskään ruusufinniin tai sikaruusuun.
Etiologia
Bakteeri pääsee harvoin ehjän ihon läpi. Tavallisimmin ruusuun sairastuneella on lähialueen ihorikko, esimerkiksi varvasvälin sieni-infektio. Myös alaraajan heikentynyt verenkierto altistaa haavaumille, ja diabeettinen neuropatia heikentäessään jalkaterän tuntoa vaikeuttaa haavaumien havaitsemista. Ruusuinfektio onkin diabeetikoilla keskimääräistä yleisempi.
Oireet
Ruusun tyypillinen esiintymispaikka on jalkaterän, nilkan tai säären alueella, mutta toisinaan se on yläraajassa tai kasvoissa. Tarkkarajainen ja nopeasti leviävä ihon punoitus, kuumotus ja särky ovat tyypilliset oireet. Ihomuutokseen saattaa kehittyä myös voimakas turvotus. Usein potilaalla on korkea kuume.
Diagnostiikka
Kliininen kuva on yleensä selkeä. Keskeinen laboratoriotutkimus on tulehdusarvon eli CRP:n mittaaminen, sillä tulehdusarvo on ruusussa aina suurentunut, mikäli oireet ovat kestäneet riittävän pitkään. Ennen antibioottihoidon aloitusta otetaan veriviljelyt. Myös valkosolujen arvot ovat osaltaan tärkeässä asemassa diagnoosia tehdessä.
Hoito
Suonensisäinen antibioottihoito G-penisilliinillä on ensilinjan vaihtoehto. 3-5:n vuorokauden kuluttua voidaan yleensä siirtyä suun kautta otettavaan antibioottiin, mutta erityisen pahoissa tapauksissa suonensisäinen hoito saattaa kestää 10-14 vuorokautta annostelutiheyden ollessa neljäkin suurehkoa annosta vuorokaudessa. Joissakin kaupungeissa potilaalla on mahdollisuus tehostettuun kotihoitoon. Penisilliinille yliherkkiä hoidetaan kefalosporiineilla tai – allergian ollessa vakava – klindamysiinillä. Immuunipuutteisilla, kuten diabeetikoilla, käytetään todennäköisen sekainfektion vuoksi penisilliiniä laajakirjoisempia antibiootteja. Pahoissa tapauksissa suun kautta otettava antibioottikaan ei vielä riitä infektion taltuttamiseen.
Artsakhin tasavalta
Artsakhin tasavalta (arm. Արցախի Հանրապետություն Arts'akhi Hanrapetut'yun) on itsenäiseksi julistautunut armenialaisenemmistöinen alue Kaukasuksella Azerbaidžanin rajojen sisällä. Vuosina 1991–2017 sen nimi oli Vuoristo-Karabahin tasavalta.
Eri käsitysten mukaan se on joko itsenäinen valtio, Azerbaidžanin tai Armenian osa. YK:n päätöslausuman mukaan alue kuuluu Azerbaidžaniin. Pitkään jatkuneiden kahnausten jälkeen kiistanalainen alue irtautui Azerbaidžanista yksipuolisesti vuonna 1991, minkä jälkeen oli sota. Mikään ulkomaa ei ole tunnustanut Vuoristo-Karabahia itsenäiseksi. Azerbaidžan on silloin tällöin uhannut liittää alueen takaisin itseensä, ja vuonna 2020 se aloitti aseellisen hyökkäyksen valloittaakseen Artsakhin.
thumb|300px|Artsakhin tasavalta ja Vuoristo-Karabahin alue kartassa. Tasavallan pinta-ala on 11 500 km², ja vuonna 2013 siellä asui arviolta oli 148 100 ihmistä. Niistä yli 95 prosenttia oli armenialaisia. Pääasiallinen uskonto onkin Armenian apostolinen kirkko. Tasavallan pääkaupunki on Stepanakert. Nähtävyyksiä ovat muutamat historialliset luostarit.
Historia
Artsakhin historia alkaa vuodesta 95 eaa. Se on ollut vuoroin muslimien ja vuoroin kristittyjen hallinnoima, vuodesta 1822 venäläisten hallinnassa ja myöhemmin Neuvostoliiton osa. Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991 kiistanalainen alue julistautui itsenäiseksi tasavallaksi, aluksi nimellä Vuoristo-Karabah. Aiempi emämaa Azerbaidžan ei ole kuitenkaan tunnustanut itsenäisyyttä, kuten ei mikään muukaan itsenäinen valtio.
Vuonna 2017 Vuoristo-Karabahin tasavalta muutti nimensä Artsakhin tasavallaksi.
Kansallisuuskiistat
Vuonna 1983 alkoi alueen armenialaisten nationalistinen liikehdintä. Se johti jo vuonna 1986 azerien karkotuksiin alueelta. Ne yleistyivät ja jatkuivat seuraavina vuosina. Kymmenet tuhannet alueen armenialaiset vaativat neuvostojohtaja Gorbatšovilta Vuoristo-Karabahin liittämistä Armeniaan 1987. Seuraavana vuonna alue irrottautui Azerbaidžanista. Se johti azerien poisajamiseen Armeniasta ja armenialaisten poisajamiseen Azerbaidžanista. Azerit kostivat Vuoristo-Karabahin azerien karkotukset verisesti Sumgaitin ja Bakun pogromeissa, jotka neuvostoarmeija pysäytti.
Vuonna 1991 alueen johto julisti sen itsenäiseksi. Kansanryhmien väliset konfliktit voimistuivat. Armenian alueella järjestämässä kansanäänestyksessä selvä enemmistö tuki itsenäisyyttä, mutta azerit boikotoivat äänestystä. Vuosina 1992–1994 käytiin sota, jossa Armenia valtasi Vuoristo-Karabahin alueen. Tulitauko solmittiin 12. toukokuuta 1994. Vuoristo-Karabahin ja sitä ympäröivän alueen johtoon jäivät etniset armenialaiset.
Vuonna 1995 järjestettiin Vuoristo-Karabakhin parlamenttivaalit. Robert Kotšarjanista tuli virkaatekevä presidentti, ja hänen asemansa vahvistettiin seuraavan vuoden presidentinvaaleissa. Vuonna 1997 Kotšarjanista tuli Armenian pääministeri, ja hänen seuraajakseen Vuoristo-Karabakhissa valittiin Arkadi Gukasjan. Armenia ja Azerbaidžan hyväksyivät ETYJin rauhanehdotuksen.
Maaliskuussa 2008 levottomuudet roihahtivat uudelleen, ja Armenia ja Azerbaidžan syyttelivät toisiaan niiden aloittamisesta. YK:n yleiskokous antoi päätöslauselman, jonka mukaan alue kuuluu Azerbaidžaniin. Lauselmassa vaaditaan Armenian miehitysjoukkoja vetäytymään alueelta ja päästämään azerbaidžanilaiset palaamaan koteihinsa. Päätös ei ollut yksimielinen; Angola, Armenia, Intia, Ranska, Vanuatu, Venäjä ja Yhdysvallat vastustivat sitä.
Armenia ja Azerbaidžan neuvottelivat tuloksetta Vuoristo-Karabahin kysymyksestä marraskuusta 2008 marraskuuhun 2009.
Keväällä 2011 uutisoitiin tilanteen olevan epävakaa, ja yhdeksän kilometriä Stepanakertin pohjoispuolelle on rakenteilla lentokenttä (39.90139°N, 46.78694°W). Azerbaidžan on kuitenkin uhannut ampua alas tälle suunnitelmien mukaan toukokuussa 2011 avautuvalle Stepanakertin kansainväliselle lentokentälle lentävät siviililentokoneet.
Elokuussa 2014 levottomuudet roihahtivat uudelleen, ja Armenia ja Azerbaidžan syyttelivät toisiaan niiden aloittamisesta.
Suhteet Azerbaidžaniin
Azerbaidžan katsoo, että alue on anastettu siltä sodassa. Siksi maa on uhannut moneen otteeseen palauttaa alueen itselleen. Vuodesta 2008 armenialaisten ja azerien väliset rajakahakat ovat lisääntyneet.
Suhteet Armeniaan
Artsakhin tasavallalla ja Armenialla on hyvin läheiset suhteet. Artsakhin tasavallan entisestä presidentistä Robert Kotšarjanista tuli myöhemmin Armenian pääministeri ja myöhemmin presidentti. Artsakhin tasavallassa puhutaan virallisena kielenä armeniaa ja käytetään samaa valuuttaa kuin Armeniassa. Myös tasavallan lippu muistuttaa paljon Armenian lippua.
Aiheesta muualla
Armenialaisia kohtaan myönteinen sivusto:
Suleiman Stalski
thumb|225px|Suleiman Stalski neuvostoliittolaisessa postimerkissä. Suleiman Stalski (, lezgiksi СтӀал Сулейман, Stal Suleiman; 18. toukokuuta 1869 nykyisen Suleiman Stalskin piirin Ašaga-Stalin kylä, Dagestan – 23. marraskuuta 1937 Ašaga-Stal) oli lezgiläinen kansanrunoilija.
Elämäkerta
Suleiman Stalski syntyi talonpojan perheeseen. Häi jäi varhain orvoksi, työskenteli 13-vuotiaasta lähtien renkinä ja myöhemmin 20 vuoden ajan Azerbaidžanin ja Keski-Aasian öljykentillä ja rakennustyömailla. Kotikyläänsä palattuaan hän eli maanviljelijänä. Venäjän kansalaissotaan hän osallistui puna-armeijan riveissä.
Luku- ja kirjoitustaidoton Stalski ryhtyi laatimaan runoja jo nuorena. Varhaistuotannossaan hän kuvaa yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta ja arvostelee vallanpitäjiä ja muslimipapistoa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän sepitti ajankohtaista vallankumous- ja kansalaislyriikkaa.
1930-luvun alussa Stalskin runoja alettiin julkaista Dagestanin lehdistössä lezgiksi ja myöhemmin myös venäjäksi ja muilla kielillä. Ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1934. Samana vuonna Stalski sai Dagestanin kansanrunoilijan arvonimen. Vuonna 1934 Stalski osallistui myös Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen, jossa Maksim Gorki nimitti häntä ”1900-luvun Homerokseksi”. Vuonna 1935 hänet valittiin Dagestanin toimeenpanevan keskuskomitean jäseneksi.
1930-luvun jälkipuoliskolla Stalski tuli tunnetuksi koko Neuvostoliitossa maan puoluejohtajia ja yhteiskuntajärjestystä ylistävistä runoistaan. Vuonna 1936 hänet palkittiin Leninin kunniamerkillä. Stalskin mukaan nimettiin kulttuurilaitoksia, katuja, laivoja, öljy- ja kaasuesiintymä, Dagestanin kirjallisuuspalkinto ja yksi tasavallan hallintopiireistä.
Stalinin kuoltua ja Neuvostoliiton hajottua Stalskin tuotanto on unohdettu ja häneen on kohdistettu erilaisia ideologisia syytöksiä. Dagestanissa häntä pidetään kuitenkin edelleen merkkihenkilönä. Koska Stalski ei itse kirjoittanut runojaan, on epäselvää, missä määrin hänen nimissään julkaistut teokset ovat niiden muistiinmerkitsijöiden ja kääntäjien käsialaa. Runoilijan hengellinen ja rakkauslyriikka jäi aikanaan kokonaan julkaisematta.
Kyläsirkku
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 14 cm. Ulkonäöltään se muistuttaa suuresti kalliosirkkua, jonka alalajina sitä aikaisemmin pidettiin. Kyläsirkun pään juovitus on heikompaa, selkäpuolen viirutus erimuotoista, nokka erikokoinen, äänet ja ekologia erilaiset. Kyläsirkku on joskus luokiteltu sukuun Fringillaria.
Esiintyminen
Kyläsirkku elää Afrikan luoteisosassa Marokosta Maliin etelässä ja Tšadiin idässä. Se on tavattu Kanariansaarilla kerran vuonna 1893.
Elinympäristö
Laji asustaa ihmisasutuksen seuralaisena kuivien alueiden kylissä.
Lisääntyminen
Kyläsirkun pesä on maankolossa tai rakennuksessa, ja naaras munii siihen kahdesta neljään munaa, joita se hautoo 12–14 päivää.
Xiropótamoksen luostari
thumb|left|240px|Xiropótamoksen luostari ja sen puutarhaa. Xiropótamoksen luostari on perustettu 900- tai 1000-luvulla. Sen perustajasta ei ole varmuutta. Perustaja oli mahdollisesti Paavali Kseropotamoslainen (Paulos Kseropotamenos), joka perusti myös Pyhän Paavalin luostarin. Toisaalta luostarin perustajiksi mainitaan myös muun muassa keisarit Konstantinos VI ja Romanos I. Luostari kukoisti 1200-luvulle saakka. Frankkivallan aikana se kärsi kuitenkin merirosvojen hyökkäyksistä. Luostarissa oli suuret tulipalot vuosina 1280, 1507 ja 1609. Se selvisi ulkoisen tuen avulla, mutta taantui kuitenkin välillä. Vuosina 1821–1830 Xiropótamos oli turkkilaisten joukkojen miehittämä. Luostarissa oli suuret tulipalot myös vuosina 1950 ja 1973. Vuonna 2011 luostarissa ei ollut yhtään vakituista asukasta.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan länsirannikon keskivaiheilla noin neljä kilometriä Dáfnin satamasta pohjoiseen. Se on rakennettu noin 200 metrin korkeuteen. Luostarin pääkirkko (katholikon) on rakennettu 1761–1763 ja omistettu neljällekymmenelle marttyyrille. Luostariin kuuluu seitsemän kappelia sen sisäpuolella ja yhdeksän sen ulkopuolella, sekä kuusi keljaa. Myös Dáfnin satama kuuluu Xiropótamoksen hallintaan. Luostarin lukuisiin pyhäinjäännöksiin kuuluu muun muassa kaksi niin kutsuttua aidon Kristuksen ristin osaa, joiden sanotaan olevan suurimpia säilyneitä koko maailmassa. Luostarin kirjastossa on 409 käsikirjoitusta ja noin 6 000 painettua kirjaa.
Xiropótamosta lähin luostari on Pyhän Panteleimonin luostari, joka sijaitsee linnuntietä noin kaksi kilometriä luoteeseen.
From There to Eternity
From There to Eternity on brittiläisen Iron Maidenin videokokoelma vuodelta 1992. Se on laajennettu versio videokokoelmasta The First Ten Years: The Videos, mutta se sisältää kappaleita vuoden 1992 albumilta Fear of the Dark.
Kappaleet
en:The First Ten Years: The Videos
Turkin lippu
thumb|250px|Turkin lippu. thumb|250px|Kukista tehty Turkin lippu. Turkin lippu (, tarkoittaa kuuta ja tähteä) on Turkin kansallislippu. Sen mittasuhteet ovat 2:3. Turkin lippu otettiin käyttöön nykyisessä muodossaan 5. kesäkuuta 1936. Lipun tähdestä ja puolikuusta on tullut merkittävä islaminuskon tunnus, vaikka kuviota käytettiin alun perin vain maallisena valtiontunnuksena. Lipussa esiintyvä tähti oli vuonna 1793 kahdeksansakarainen, mutta vuosien saatossa se on muuttunut viisisakaraiseksi. Lippu muistuttaa suuresti Tunisian lippua, maiden yhteisestä historiasta johtuen.
Zvolen
Zvolen on kaupunki Banská Bystrican alueella (Banskobystrický kraj), Slovakiassa. Sen pinta-ala on 98,73 km² ja väkiluku 43 137 (31.12.2005). Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista oli slovakkeja 95,9 %, tšekkejä 1,2 %, romaneja 0,9 % ja unkarilaisia 0,5 %. Uskonnoltaan 52,5 % ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 15,0 % protestantteja. 26,4 % ei ilmoittanut mitään uskontoa. thumb|left|200px|Zvolenin linna.
Atlit
Maantiede
thumb|vasen|Aluetta ilmakuvassa. Atlit sijaitsee Israelissa Välimeren rannikolla Karmelvuoren eteläpuolella.
Historia
thumb|vasen|Juutalaisten siirtolaisten asumuksia vuonna 1903. thumb|vasen|Atlitin vankileirin parakkeja. Atlit on yhdistetty joskus Vanhan testamentin Joosuan kirjassa mainittuun paikannimeen Karta, jonka mainitaan annetun Sebulonin heimolle. Sittempien arkeologisten kaivausten perusteella tiedetään, että paikalla on ollut ihmisasutusta rautakaudelta lähtien. Varhaisimmat asukkaat lienevät olleet foinikialaisia. Atlitin puskuri on Atlitin edustalta merestä löytynyt pronssinen sotalaivan puskuri. Sittemmin hellenistisellä kaudella paikalla oli kreikkalaisten sotilaiden siirtokunta.
Pyhälle maalle saapuneet ristiretkeläiset rakensivat vuonna 1217 Château Pèlerinin linnan. Linnan omistivat temppeliherrat ja sen kautta saapui Pyhälle maalle matkustavia ritareja ja siirtolaisia. Linnan vieressä oli muurein suojattu kaupunki. Egyptin mamelukit yrittivät piirittää linnaa vuosina 1264–1265, mutta sen valtaus onnistui vasta puolustajien evakuoitua linnan vuonna 1291 hieman Akkon kukistumisen jälkeen. Raunioiden kiviä käytettiin sittemmin Akkon rakennuksissa. Raunioita asuttivat muutamat arabikalastajat.
Atlitin nykyinen mošav perustettiin 1903. Maat ostettiin paikallisilta. Atlitiin perustettiin merivedestä suolaa valmistanut laitos ja ensimmäisen maailmansodan aikana se oli brittien kanssa toimineen vakoojaverkko Nilin tukikohta. Brittien hallitessa Palestiinaa mandaattialueenaan Atlitissa sijaitsi laittomien siirtolaisten vankileiri. Hagana vapautti 200 leirillä ollutta perhettä iskussa vuonna 1945. Israelin itsenäistyttyä vuonna 1948 vankileiristä tuli siirtolaisten vastaanottoleiri. Nykyisin Atlitissa sijaitsee myös Israelin laivaston Shayetet 13 -erikoisjoukkojen tukikohta.
Väestö
Atlitin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 8 875. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 440 ja vuonna 1968 2 110.
Audun Weltzien
Audun Weltzien (s. 3. syyskuuta 1983) on norjalainen suunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-mitalisti. Hänen isänsä Eystein Weltzien ja siskonsa Ingunn Hultgreen Weltzien ovat myös suunnistuksen MM-mitalisteja. Seuratasolla hän edustaa IL Tyrvingiä.
Weltzien voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa O-Ringenin 2007 pitkällä matkalla. Kesäkuussa 2010 hän voitti Nordic Orienteering Tourin. Trondheimin MM-kilpailuissa 2010 hän voitti viestihopeaa Carl Waaler Kaasin ja Olav Lundanesin kanssa.
Betsy Ross Bridge
Betsy Ross Bridge on Delawarejoen ylittävä teräsristikkosilta Pennsylvanian ja New Jerseyn osavaltioiden välillä Yhdysvalloissa. Sillan länsipäässä on Philadelphian kaupunki ja idässä Pennsauken. Silta on 2 586 metriä pitkä, ja siinä on kuusi kaistaa.
Betsy Ross Bridge on Yhdysvaltain ensimmäinen maantiesilta, joka on nimetty naisen mukaan. Se avattiin vuonna 1976 Yhdysvaltain itsenäisyyden 200-vuotisjuhlavuonna. Betsy Ross oli philadelphialainen verhoilija, joka tarinan mukaan ompeli Yhdysvaltain lipun vuonna 1776.
Eero Koskimies
Eero Kaarlo Juhani Koskimies (vuoteen 1909 Forsman; 22. heinäkuuta 1897 Sääksmäki – 21. syyskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen alttoviulutaiteilija ja sovittaja. Hän soitti viulua Helsingin kaupunginorkesterissa vuosina 1917–1925 sekä viulua ja alttoviulua Radio-orkesterissa vuosina 1927–1957. Hän johti Polyteknikkojen orkesteria sekä opetti mm. Helsingin musiikkiopistossa. Koskimies sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1956.
Koskimiehen ensimmäinen puoliso oli Aino Nisula. Heidän poikiaan ovat pianisti Pentti Koskimies ja eläintieteilijä Jukka Koskimies. Heidän erottuaan Koskimies avioitui Ulla Katajavuoren kanssa vuonna 1939. Koskimiehen ja Katajavuoren tytär on kirjailija ja kirjallisuustoimittaja Satu Koskimies.
Richard Moll
Charles Richard Moll (s. 13. tammikuuta 1943 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Night Court. Moll sai myös Saturn-palkintoehdokkuuden vuonna 1987 parhaasta sivuosasta elokuvasta Naapurissa kummittelee.
Maakunnan liitto
480x480px| Suomen maakunnat ja maakuntakeskukset vuodesta 2021 alkaen.|alt=|pienoiskuva
Maakunnan liitto (toisinaan myös maakuntaliitto, ) on Suomessa jäsenkuntiensa muodostama kuntayhtymä, joka toimii aluekehitysviranomaisena ja vastaa oman maakuntansa yleisestä kehittämisestä sekä alueensa maakuntakaavoituksesta. Jokaisen Suomen kunnan on oltava jonkin maakunnan liiton jäsen.
Nykyiset maakuntien liitot muodostettiin 1990-luvulla yhdistämällä maakunnittain aiemmat seutukaavaliitot ja siihenastiset maakuntaliitot, jotka poikkesivat tehtäviltään ja asemaltaan muodostetuista uusista liitoista. Tämän eron selventämiseksi muodostettuja uusia liittoja tarkoittamaan otettiin käyttöön nimitys maakunnan liitto (monikossa maakuntien liitot). Eräät maakuntien liitot (vuonna 2010 Etelä-Savon ja Pohjois-Karjalan maakuntaliitot) ovat sittemmin uudelleen ottaneet nimessään käyttöön sanan maakuntaliitto.
Ahvenanmaan maakunnassa ja Kainuun maakuntakokeilussa sekä maakunnan liiton tehtävät että hallinto eroavat alla esitettävästä.
Maakunnan liiton tehtävät
Käytännössä maakuntien liitot toimivat monin tavoin maakuntansa edunvalvojina ja kehittämistyön koordinoijina.
Maakuntien liitoilla on lailla säädettyjä ja vapaaehtoisia tehtäviä.
Lailla säädettyjä tehtäviä ovat muun muassa
Vapaaehtoisia tehtäviä ovat maakuntien liittojen em. toimintojen lisäksi itselleen ottamat taikka kuntien tai muiden viranomaisten antamat tehtävät. Tällaisia voivat olla esimerkiksi maakunnalliset hankkeet työllisyyden, elinkeinojen tai tulomuuton kehittämiseksi. Päijät-Hämeessä ja Lapissa pelastuslaitokset toimivat maakunnan liiton alaisuudessa, kun muualla maassa niitä ylläpitää pääasiassa alueensa suurin kunta.
Maakunnan liiton hallinto
Maakuntien liitot ovat muodoltaan kuntayhtymiä. Kuntayhtymien hallinnosta säädetään kuntalaissa.
Maakunnan liiton ylin päättävä elin on maakuntavaltuusto. Muodollisesti kunnat nimeävät edustajansa edustajainkokoukseen, joka yhdessä kokouksessa valitsee kuntien ehdottamat maakuntavaltuuston jäsenet ja heidän henkilökohtaiset varajäsenensä. Kunkin kunnan valtuutettujen määrä on kuntayhtymäsopimuksen mukaisesti asukaslukua vastaava. Maakuntavaltuutetun on oltava oman kuntansa kunnanvaltuutettu. Maakuntavaltuuston jäsenten poliittisen jakauman on vastattava poliittisten ryhmien (puolueet ja maakunnallisesti järjestäytyneet sitoutumattomat ryhmät) äänijakaumaa suhteellisen vaalitavan mukaisesti. Jos siis ryhmä on saanut 10 % äänistä, se saa 10 % maakuntavaltuuston paikoista, esimerkiksi 5 paikkaa 51:stä. Itsehallinnollisessa Ahvenanmaan maakunnassa muiden maakuntien maakuntavaltuustoa vastaa niitä vahvemassa asemassa oleva Ahvenanmaan maakuntapäivät.
Käytännön toiminnasta vastaa maakuntahallitus. Maakuntavaltuusto valitsee järjestäytymiskokouksessaan maakuntahallituksen jäsenet ja heidän henkilökohtaiset varajäsenensä. Myös maakuntahallituksen poliittisen jakauman on noudatettava kunnallisvaalien tulosta. Jos siis ryhmä on saanut 20 % äänistä, se saa noin viidesosan maakuntahallituksen paikoista, esimerkiksi 2 paikkaa 11:stä. Itsehallinnollisen Ahvenanmaan maakunnan hallituksella on muiden maakuntien hallituksia suurempi rooli, ja sen jäseniä kutsutaan ministereiksi.
Maakunnan liiton johtajana toimii maakuntajohtaja. Maakuntajohtajan toimikausi on yleensä määräaikainen. Maakunnan liiton muista työntekijöistä, heidän toimivallastaan ja työtehtävistään määrätään maakunnan liiton sisäisin johtosäännöillä ja muilla päätöksillä. Ahvenanmaalla maakuntahallitusta johtaa Ahvenanmaan maaneuvos.
Keskustelua maakuntien liittojen tehtävistä
Maakuntien liitot ovat maakunnassansa jäsenkuntien hallitsemia organisaatioita. Kun ne käytännössä toimivat samalla alueella kuin esimerkiksi TE-keskukset (valtion hallinnon organisaatioina), käydään monessa maakunnassa keskustelua ainakin maakunnan liiton, TE-keskusten ja lääninhallitusten välisestä työnjaosta. Työnjaot ovatkin eri maakunnissa muotoutuneet kehittämistehtävien osalta hiukan erilaisiksi.
Toisena työnjakokysymyksenä on joissakin maakunnissa maakunnan liiton ja suurimman kaupungin välinen työnjako muun muassa eräänlaisessa "henkisessä johtajuudessa" maakunnan kehittämisessä. Myös maakunnan liiton ja suurimpien kaupunkien tehtävänjaossa (vapaaehtoisia tehtäviä koskien) on eri maakunnissa erilaisia käytäntöjä.
Kolmantena kysymyksenä on esimerkiksi vuosien 2005–2006 kunta- ja palvelurakenneuudistuksen valmistelussa noussut esiin, voisiko maakuntien liitoista kehittää maakuntiensa yleisiä kuntayhtymiä, jotka hoitaisivat myös kuntayhtymämuotoisten koulutuskuntayhtymien ja sairaanhoitopiirien tehtävät.
Keskustelua maakuntien liittojen hallinnosta
Maakuntien liittojen hallintoa kutsutaan joskus välilliseksi demokratiaksi. Maakunnan asukkaat eivät valitse maakuntavaltuuston jäseniä vaaleilla, vaan kunnanvaltuustot valitsevat maakuntavaltuutetut. Kun käytännössä maakuntavaltuuston ja -hallituksen kokoonpanon sovittaminen sekä poliittisten ryhmien kannatuksen, kuntien paikkamäärien että sukupuoli- ja maantieteellisen jakauman mukaan on vaikeaa yhdessä edustajainkokouksessa, käydään kunnallisvaalien ja järjestäytymiskokouksen välillä poliittisten ryhmien välillä neuvottelut paikkojen jaosta. Käytännössä siis maakuntavaltuuston ja -hallituksen paikkoja eivät ratkaise äänestäjät, vaan puolueiden piirijohtajat. Kärjekkäästi on huomautettu, että kuntayhtymän hallituksen jäsenen on nautittava piiritoimistonsa luottamusta, eikä valtuuston tai äänestäjien luottamusta.
Maakuntien liittojen hallintoon on esitetty muutosta siten, että maakuntavaltuusto valittaisiin kunnallisvaalien yhteydessä järjestettävällä suoralla maakunnallisella vaalilla – siirtymistä välittömään demokratiaan. Maakuntavaltuuston vaalissa siis maakunnan asukkaat äänestäisivät missä tahansa jäsenkunnassa vaalikelpoista ehdokasta. Paikat jaettaisiin suhteellisen vaalitavan mukaisesti. Vaalitapaan on esitetty myös säännöstä, jolla varmistettaisiin, että kukin kunta saa ainakin yhden edustajan maakuntavaltuustoon. Kainuun maakuntakokeilussa tällainen vaali suoritettiin kunnallisvaalien 2004 yhteydessä.
Luettelo maakuntien liitoista
Suomen maakuntien liitot ovat:
Kamov Ka-50
Kamov Ka-50 Black Shark on venäläinen yksipaikkainen taisteluhelikopteri. Ka-50 suunniteltiin 1980-luvulla ja otettiin käyttöön Venäjän armeijassa 1995. Helikopterista suunniteltiin myös kaksipaikkainen Kamov Ka-52 Alligator (Naton kutsumanimi Hokum B). Vuonna 1997 Israel kehitti Kamov:in kanssa Ka-50-2 Erdogan nimisen variaation Ka-50:stä. Alkuperäiseen Ka-50 verrattuna helikopterissa on paikka kahdelle lentäjälle, jotka istuivat vierekkäin.
Ka-50 käyttää Ka-52 tapaan Kamovin suunnittelutoimiston kehittämää roottorijärjestelmää, joka muodostuu kahdesta eri suuntaan pyörivästä roottorista ja näin ollen eliminoi peräroottorin tarpeen ja parantaa helikopterin lento-ominaisuuksia ja ketteryyttä. Ka-50 on myös maailman ensimmäinen yksipaikkainen taisteluhelikopteri, joka on varustettu heittoistuimella.
Kopteri on panssaroitu kestämään 12,7 mm panssarinläpäiseviä luoteja ja 23 mm sirpaleita.
Ka-50 pystyy myös kantamaan mukanaan huomattavan suuren määrän erilaista aseistusta ja riippuen tarkoituksesta aseita voidaan kantaa 2 300 kg verran.
Read Hour
Read Hour on Lasten ja nuorten säätiön organisoima lukukampanja. Sitä vietetään 8. syyskuuta, jolloin on myös YK:n kansainvälinen lukutaitopäivä. Tunnin aikana on tarkoitus keskeyttää muut meneillä olevat asiat ja keskittyä pelkästään lukemiseen. Read Hour haluaa nostattaa erityisesti lasten ja nuorten lukuiloa ja tuoda esiin lasten ja nuorten kirjallisuutta.
Tausta
Kampanjan taustalla on huoli etenkin nuorten lukutaidon heikkenemisestä. Tavoitteena onkin innostaa suomalaiset – erityisesti lapset ja nuoret – lukemisen pariin.
Ensimmäinen Read Hour järjestettiin sunnuntaina 8. syyskuuta 2019 kello 19.00–20.00. Read Hour sai suurta suosiota, ja se näkyi Suomessa niin katukuvassa kuin sosiaalisessa mediassa. Esimerkiksi virallinen kampanjavideo tavoitti Ylen kanavilla 1,5 miljoonaa katsojaa. Sosiaalisessa mediassa hashtagilla #ReadHour jaettiin lähes 6 000 kertaa julkaisuja. Read Hour näkyi esimerkiksi Big Brother -talon asukkaiden päivätehtävässä ja sitä vietti koulussaan yli 6 000 nuorta eri puolilla Suomea. Kampanjan suojelijana toimi Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
HMS Snowflake (K211)
HMS Snowflake (viirinumero K211) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 3. elokuuta 1940Sout Bank-on-Teesistä Smiths Dock Companyltä, missä köli laskettiin 19. toukokuuta 1941. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta ja valmistui 2. marraskuuta.
Palvelus
Alus muutettiin vuonna 1946 sääalukseksi, jolloin se nimettiin Weather Watcheriksi.
Olkuszin piirikunta
Olkusz on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 111 217. Kunnat Złotówin piirikunnassa ovat Bolesław, Klucze, Olkusz, Trzyciąż ja Wolbrom. vasen|pienoiskuva|220px|Olkuszin väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,4 prosenttia oli naispuolisia ja 48,6 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,5 prosenttia ja eläkeläiset 24,0 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 907 lasta. Olkuszin piirikunnan väkiluku on ollut lähes suoraviivaisessa laskussa 1990-luvun lopun ja 2000-luvun ajan, ja sen ennustetaan pienenevän 88 846 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Taboran alue
Taboran alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan keskisessä länsiosassa.