cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atanas Tilev
Suomessa asunut ja vuonna 1978 länteen loikannut bulgarialainen diplomaatti Georgi Želenski (Jelensky) väitti Tilevin vakoilleen Ahti Karjalaista Bulgarian tiedustelupalvelun ja viime kädessä KGB:n laskuun. Länsisaksalainen Welt am Sonntag -lehti julkisti väitteet elokuussa 1981, mutta niiden tueksi ei ole löytynyt todisteita. Tilev haastoi lehteä julkaisseen Springer-kustantamon oikeuteen kunnianloukkauksesta ja voitti jutun, jolloin lehden oli julkaistava oikaisu. Tilevin ja Karjalaisen mukaan tiedon julkistamisella olisi yritetty vaikeuttaa Karjalaisen pääsyä keskustapuolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1982 vaaleissa. Vuonna 2014 KGB-asiakirjoja sisältävästä Mitrohinin arkistosta kuitenkin kerrottiin löytyneen 1970-luvulta peräisin oleva asiakirja, jossa mainitaan Bulgarian tiedustelun agenttina koodinimeä ”Rumjantsev” käyttäneen henkilön olleen suomalaisen poliitikon ”Kareljaisen” vävy.
Rikastunut Tilev menetti alkuperäiset liiketoimensa, kun Tampella ajautui 1980-luvun lopussa taloudellisiin vaikeuksiin, mutta kommunismin romahdettua samoihin aikoihin hän palasi liikemiehenä Bulgariaan. Hän oli jonkin aikaa pääomistajana BAC-pankissa, joka kuitenkin meni konkurssiin Bulgarian suuren talouskriisin yhteydessä vuonna 1996. Samana vuonna Tilev joutui lähtemään Bulgariasta, jossa hänet etsintäkuulutettiin talousrikollisena, tosin oman kuvauksensa mukaan viattomana poliittisen juonittelun uhrina. Tilev kirjoitti 1990-luvun tapahtumista Bulgariassa paljon huomiota herättäneen omaelämäkerran, joka on käännetty vuonna 2002 englanniksi nimellä Fighting It Out. Tilev oli Kotkan merikaapelia koskevassa hankkeessa mukana United Power -yhtiön kautta.
Tilev on eronnut Kukka-Maaria Karjalaisesta. Heillä on kolme yhteistä lasta.
Ann Jansson
Ann Jansson (s. 6. toukokuuta 1957 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän pelasi urallaan keskikenttäpelaajana. Jansson pelasi Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkueessa yhteensä 37 ottelua joissa teki 12 maalia. Seuratasolla hän edusti aina Hammarbya.
Nuolihaukka
Nuolihaukka (Falco subbuteo) on jalohaukkoihin kuuluva pieni, nopea petolintu.
Koko ja ulkonäkö
Pituus 28–31 cm, siipien kärkiväli 75–80 cm, koiraan paino 150–200g, naaraan paino 230–340g.
Vanhin suomalainen rengastettu nuolihaukka on ollut 7 vuotta 8 kuukautta 30 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut saksalainen 14 vuoden 1 kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys
Nuolihaukka pesii Euraasiassa, Kamtšatkaa ja Japania myöten. Euroopassa pesii 20 000–23 000 paria, joista Suomessa noin 2800 paria. Suomessa sitä tavataan Etelä- ja Itä-Suomessa Rovaniemelle saakka; pohjoisempana sen paikan vie pienempi ampuhaukka. Nuolihaukka talvehtii trooppisessa Afrikassa. Keväällä ensimmäiset muuttajat saapuvat huhtikuun lopulla, pääosa toukokuun aikana. Syysmuutto tapahtuu elo–syyskuussa.
Lisääntyminen
Nuolihaukka rakentaa pesänsä korjailemalla jonkun muun, esimerkiksi variksen, vanhaa pesää. Nuolihaukka voi myös asettautua pesimään ihmisen rakentamaan tekopesään. Se tekee 2-4, yleensä 3, vaaleaa munaa. Haudonta on pääasiassa naaraan huolena, ja kestää noin kuukauden. Poikaset lähtevät pesästä noin kuukauden ikäisinä, ja itsenäistyvät runsaan kuukauden päästä. Sukukypsä 2–vuotiaana.
Ravinto
Nuolihaukka on taitava ja nopea lentäjä, ja nappaa jopa pääskysiä lennosta. Se syö myös isoja hyönteisiä kuten sudenkorentoja. Poikasia ruokitaan pääasiassa pikkulinnuilla.
Yoshino (Nara)
Yoshino on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se kuuluu Yoshinon piirikuntaan. Yoshino sijaitsee prefektuurin keskiosassa Yoshinojoen eli Kinokawan varrella, ja siellä kohoaa kirsikankukistaan tunnettu Yoshinovuori. Yoshinossa on 6 639 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 95,65 neliökilometriä.
Yoshinojoen etelärannalla sijaitseva Yoshinovuori on kuuluisa kirsikkapuistaan ja historiallisista temppeleistään, mutta se on toiminut myös monien Japanin historian tapahtumien näyttämönä: siellä ovat pitäneet tukikohtaansa esimerkiksi keisari Tenmu 600-luvulla ja Kiotosta paennut eteläisen hovin keisari Go-Daigo eteläisen ja pohjoisen hovin kaudella. Yoshinon maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1928. Sen nykyinen keskusta sijaitsee Kamiichissa, joka kehittyi historiallisesti Yoshinojoen varren kauppapaikkana. Kamiichin maaseutukaupunki liitettiin Yoshinoon yhdessä neljän kyläkunnan kanssa vuonna 1956. Yoshinovuoren turismin lisäksi tärkeitä elinkeinoja ovat metsäteollisuus sekä puutuotteiden ja rakennusosien valmistus. Kaupungissa tuotetaan esimerkiksi puisia syömäpuikkoja ja tynnyreitä.
Yoshinovuoren tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat Kinpusen-jin temppeli sekä Yoshimizu-jinjan ja Yoshino Mikumari-jinjan šintolaiset pyhäköt. Vuori valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2004 osana kohdetta ”Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit”. Kaupungissa sijaitsee myös Mizutakin arkeologinen kohde, josta löytynyttä esineistöä esitellään Yoshinon historiallisessa museossa. Yoshinojoen sivujoen Tsuburon yläjuoksulla on Tsuburon pato tekojärvineen. Osa kaupungin alueesta kuuluu Yoshinon–Kumanon kansallispuistoon. Yoshinoa palvelee Kintetsu-rautateiden Yoshino-linja, joka päättyy kaupunkiin.
Hublot
Hublot käyttää kelloissaan ETA SA:n ja Valjoux’n koneistoja, mutta on Swatch Groupin asettamien rajoitusten jälkeen kehittänyt oman Valjoux-tyyppisen Unico-koneiston. Hublot’n tunnetuin malli on useita design-palkintoja voittanut Big Bang, jonka hinnat ulottuvat jalokivillä varustettujen kellojen kymmeniin tuhansiin euroihin.
Hublot sponsoroi Ferrarin F1-tallia, ja valmistajalla onkin Ferrari-aiheisia kellomalleja.
Kilpailupolitiikka
Kilpailupolitiikka on osa yleistä talous- ja sosiaalipolitiikkaa. Kilpailupolitiikalla voidaan käsittää laajassa mielessä kaikki talouden perusrakenteita koskevat säännöt. Tällöin luetaan käsittelyyn mukaan eri oikeuden alat, esimerkiksi vero-oikeus ja tarkastellaan niiden suhdetta kilpailua edistävässä ja rajoittavassa mielessä. Suppeammassa mielessä kilpailupolitiikka voidaan ymmärtää ”kilpailuoikeus” orientoidussa merkityksessä, jolloin se kattaa kontrolloinnin niin valtion (pois lukien julkisen vallan käyttö), yritysten kuin kuluttajien toimissa
Kilpailupolitiikan tehtävät
Kilpailupolitiikan tehtävät ovat kilpailun edistäminen ja kilpailulakien puhdas toimeenpano. Ensimmäisessä on kyse toisaalta mahdollisimman vähäisessä markkinoiden toimintaan puuttumisessa viranomaistaholta ja toisaalta kilpailuviranomaisten esittämistä toimista kilpailun rajoitusten poistamiseksi. Jälkimmäistä tehtävää toteutetaan kilpailuviranomaisten taholta tutkimalla käytännössä kilpailunrajoitustapauksia ja kieltämällä tietyissä tapauksissa kilpailulle vahingollisia toimia.
Yleistä
Toteutettavan kilpailupolitiikan tavoitteena EU:ssa on taata markkinoiden mahdollisimman tehokas toiminta, estää kilpailun vääristäminen ja edistää kuluttajan hyvinvointia ja Euroopan taloudellista kilpailukykyä.
Lainsäädäntö EU:ssa
Euroopan unionissa tarkoituksena on kilpailusääntöjen avulla saada aikaa kilpailua ja varmistaa pääomien, tavaroiden ja palveluiden vapaa liikkuvuus jäsenvaltiosta toiseen. Keskeistä EU:n kilpailupolitiikassa on ns. kauppakriteeri; EU:n kilpailusääntöjä sovelletaan kilpailun rajoitukseen, jos rajoituksella voidaan merkittävästi vaikuttaa jäsenmaiden väliseen kauppaan tai tapauksessa jossa osalliset yritykset ovat yhdestä jäsenmaasta.
Keskeiset kilpailusäännöt ovat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen artiklat 101 (yritysten kilpailua vääristävä yhteistyö, ent. EY:n perustamissopimuksen 81 art) ja 102 (yrityksen määräävän markkina-aseman väärinkäyttö, ent. EY:n perustamissopimuksen 82 art). Vuonna 2004 voimaan tullut täytäntöönpanoasetus (Neuvoston asetus 1/2003) sisältää em. artikloiden soveltamisen menettelysäännöt. Kansallinen kilpailusäännöstö uusiutui voimaan tulleen täytäntöönpanoasetuksen myötä. Kansallisen kilpailulainsääntelyn yhdenmukaistamisella EU:n kilpailusääntöjen kanssa pyrittiin samaan aikaan yritysten toimintaympäristön yhtenäistämistä Unionin alueella.
Artikla 101 kieltää laajasti kilpailua vääristävä yhteistyö yritysten kesken. Sekä horisontaalisiin (kartellit) että vertikaalisiin kilpailurajoituksiin (esimerkiksi jakelusopimukset) sovelletaan kyseistä artiklaa. Artikla mainitsee kiellettyinä kilpailunrajoituksina muun muassa markkinoiden jakaminen, sopimukset tuotannon määristä tai markkinahinnoista. Lisäksi jakelusopimuksiin sisältyvät ehdot määrähinnoista tai asiakaspiirin rajoittamisesta ovat kiellettyjä. Kielto ei koske kuinkaan tapauksia, joissa sopimuksen edut ylittävät kilpailun vastaiset vaikutukset. Jos kuluttajan voidaan nähdä hyötyvän sopimuksesta ja sopimus edistää taloudellista ja teknistä kehitystä tai tehostavat tuotantoa tai jakelua, voi kielletty sopimus olla kilpailun kannalta hyödyllinen. Etuja ja haittoja koskevan arvioiminen on yrityksen vastuulla, mutta yrityksellä on mahdollisuus käyttää apunaan arvioinnissa EU:n tekemiä ryhmäpoikkeusasetuksia ja antamia tiedonantoja.
EU:n kilpailupolitiikassa on ollut havaittavissa muutosta aiempaan vertikaalisia rajoituksia painottuneeseen linjaukseen verrattuna. Kilpailupolitiikassa pyritään keskittymään enemmän markkinoiden rakenteisiin ja horisontaalisiin kilpailunrajoituksiin.
EU:n keskeiset kilpailuviranomaiset
Komission ja erityisesti sen kilpailupääosaston tehtävänä on valvoa unionin perussopimuksessa vahvistettujen kilpailusääntöjen noudattamista, kehittää unionin kilpailupolitiikkaa ja antaa neuvoston sille osoittaman toimivallan puitteissa kilpailuasioita koskevaa sääntelyä.
Vuodesta 2004 alkaen ovat EU:n komissio ja jäsenvaltioiden kansalliset kilpailuviranomaiset muodostaneet yhteistyöverkoston ECN:n (European Competition Network). Verkoston päätehtävänä ja – tavoitteena on varmistaa yhdenmukainen ja tehokas kilpailusääntöjen soveltaminen komissiossa ja eri jäsenvaltioissa. Verkostolla on käytössään yhteinen tietokanta ja kilpailunrajoittamisen selvittämisessä saadaan apua muilta verkoston jäseniltä esimerkiksi näiden toimittamien lisätietojen ja tekemien yritystarkastusten muodossa
Lainsäädäntö Suomessa
Kilpailulaki on Suomen kansallisen kilpailupolitiikan perusta ja se on samansisältöinen EU:n kilpailusääntöjen kanssa. Kilpailulaki korvasi lain kilpailunrajoituksista ja tuli voimaan 1.11.2011. Kilpailulain systematiikka on samankaltainen kuin sitä edeltänyt laki kilpailunrajoituksista.
Laki kilpailunrajoituksista
EU:n vuonna 2004 voimaan tulleen neuvoston asetuksen (1/2003) kanssa samaan aikaan tuli voimaan Suomessa uusittu laki kilpailunrajoituksista (318/2004). Kyseinen laki totesi (1. luku) sovellettavan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen artikloja 81 ja 82 silloin, kun on kyse Euroopan yhteisön jäsenmaiden välisen kaupan kilpailunrajoituksista. Lakia sovellettaessa otettiin huomioon erityisesti kuluttajien etu ja elinkeinotoiminnan harjoittamisen turvaaminen. Lakia ei sovellettu työmarkkinoita koskeviin sopimuksiin ja järjestelyihin.
Laki kilpailunrajoituksista (318/2004) kielsi kilpailua vääristävän yhteistyön ja määräävän markkina-aseman väärinkäytön yrityksillä. Artiklojen 81 ja 82 rikkomisesta seurasi seuraamismaksu, kilpailunrikkomismaksu, jollei menettely ole vähäinen tai seuraamusmaksun määrääminen perusteeton kilpailun turvaamisen kannalta. Markkinaoikeus määräsi seuraamusmaksun Kilpailuviraston esityksestä. Mikäli kilpailunrajoitukseen osallistunut elinkeinonharjoittaja täytti tietyt edellytykset ilmiantoon, tietojen luovutukseen ja yhteistyössä toimimiseen kilpailuviraston kanssa 9§:n mukaan, Kilpailuvirasto jätti esityksen seuraamusmaksusta tekemättä. Elinkeinonharjoittaja oli tiedonantovelvollinen kilpailurajoitustapauksissa Kilpailuvirastolle.
Em. laki käsitteli myös yrityskauppaa liittyvää valvontaa. Jos yrityskaupan osapuolten yhteenlaskettu liikevaihto ylitti 350 milj. euroa ja jossa Suomessa kertynyt liikevaihto ylitti kahden osapuolen osalta 20 milj. euroa, sovellettiin kyseiseen yrityskauppaan säännöksiä yrityskauppavalvonnasta.
Suomen keskeiset kilpailuviranomaiset
Työ- ja elinkeinoministeriö vastaa Suomen kilpailulainsäädännön ja Suomen kantojen valmistelusta. Lisäksi ministeriö osallistuu WTO:n ja OECD:n toimintaan kilpailuasioiden kehittämisessä.
Ministeriön alaisuudessa toimiva Kilpailu- ja kuluttajavirasto (KKV) valvoo kilpailusääntöjen noudattamista sekä yksityisten että julkisten toimijoiden osalta. KKV puuttuu kilpailulain ja EU:n kilpailusääntöjen vastaisten kilpailunrajoituksiin ja tutkii kynnysarvot ylittäviä yrityskauppoja.
Markkinaoikeus on erityistuomioistuin, joka käsittelee markkina- ja kilpailuoikeudellisia asioita ja julkisia hankintoja koskevia asioita. Kilpailurajoitusasia tulee markkinaoikeudessa vireille, kun kirjallinen KKV:n esitys, valitus KKV:n päätöksestä tai KKV:n tai Euroopan unionin komission hakemus on saapunut markkinaoikeudelle.
Kielletyt hintasuositukset: Suomen Hiusyrittäjät ry
Kilpailuvirasto teki 27.8.2007 esityksen Markkinaoikeudelle esityksen (diaarinumero 502/61/2006) seuraamusmaksusta (33 000 euroa) kilpailunrajoituslain rikkomuksesta. Rikkomus perustui Suomen Hiusyrittäjät ry:n vuosina 2005 - 2006 antamiin jäsen- ja lehdistötiedotteisiin, jotka sisälsivät hintasuosituksia. Hintasuositukset kohdistuivat parturi-kampaamoiden palvelumaksuihin.
Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö: Oulun Puhelin Oyj
Kilpailuvirasto teki Markkinaoikeudelle 24.5.2007 esityksen (diaarinumero 950/61/2002 ) seuraamusmaksusta (100 000 euroa) Oulun Puhelin Oyj:lle. Seuraamusmaksu perustuu kilpailunrajoituslain rikkomiseen määräävän markkina-aseman väärinkäytön kautta. Vuosina 2001-2002 ko. yritys suosi omaa palveluoperaattoriaan tilaajayhteyksien vuokrien suhteen. Toimillaan Oulun Puhelin Oyj vaikeutti kilpailijoiden pääsyä yrityspalvelu-, laajakaista- ja kiinteiden verkkojen markkinoille. Asia on tällä hetkellä vireillä Markkinaoikeudessa.
Yrityskauppavalvonta: Hankkija-Maatalous Oy
Hankkija-Maatalous Oy ilmoitti Kilpailuvirastolle Kilpailunrajoituslain mukaisen yrityskauppavalvontaa koskevien säännösten mukaisen järjestelyn, jossa se hankkii maatalousliiketoiminnan Lännen Tehtaat Oy:ltä. 5.3.2007 Kilpailuvirasto teki ratkaisun (diaarinumero 854/81/2006), jossa katsoi aiheelliseksi tutkia jatkokäsittelyssä kilpailuvaikutuksia yksityiskohtaisesti. Jatkokäsittelyssä selvitetään yrityskaupan myötä määräävän markkina-aseman syntymistä tai vahvistumista viljakaupassa, maatalouskaupassa ja/tai rehumarkkinoilla.
Hiekka (albumi)
Hiekka on Apulannan levy vuodelta 2002.
Hiekan kappaleista singleinä julkaistiin "Saasta", "Hiekka" ja yleisnimenä kirjoitettu "jumala". Kaikki kolme singleä myivät kultaa. Albumi julkaistiin marraskuun alussa. Se nousi listaykköseksi ja myi platinaa. Levy on Apulannan ainoa kopiosuojattu levy.
Levy jäi Apulannan pitkäaikaisen basistin Tuukka Temosen viimeiseksi Apulanta-levyksi. Temonen erosi, koska hänellä ei jäänyt tarpeeksi aikaa Apulannalle musiikkivideoiden ohjauksen takia.
Alcazarized
Alcazarized on Alcazar-yhtyeen kesäkuussa 2003 julkaisema sleazydisko/pop -albumi. Se nousi julkaisuviikollaan Ruotsin albumilistan sijalle 2. Se nosti Alcazarin suursuosioon Euroopassa ja monet arvostelijat kehuivat sitä yhdeksi vuoden parhaista albumeista. Se myi platinaa yhtyeen kotimaassa paljolti Not a sinner nor a saint sinkun ansioista vaikka toinenkin single Menage a trois pärjäsi listoilla. Amerikassa albumista julkaistiin oma versio vuonna 2004, johon lisättiin mukaan hitti This is the world we live in ja kappalelistaa muutettiin hieman Euroopan versiosta poikkeavaksi.
Salou Djibo
Salou Djibo (s. 1965) on nigeriläinen sotilas. Hän toimi maansa presidenttinä vuoden 2010 sotilasvallankaappauksesta vuoden 2011 vaaleihin asti.
Elämänvaiheita
Kansainvälistä uraa Salou Djibo on tehnyt rauhanturvatehtävissä Norsunluurannikolla vuonna 2004 ja Kongon demokraattisessa tasavallassa vuonna 2006.
Presidentti Mamadou Tandja pyrki vuonna 2009 jatkamaan virkakauttaan. Hänen ilmoituksensa aiheutti Nigerissä poliittisen kriisin. Maan oppositio tyrmistyi ilmoituksesta ja maan perustuslakituomioistuin piti pyrkimyksiä laittomina. Presidentti Tandja yritti järjestää asiasta kansanäänestyksen, mutta perustuslakituomioistuin piti sitäkin laittomana. Sen jälkeen presidentti Tandja hajotti perustuslakituomioistuimen ja ilmoitti hallitsevansa maata hätätila-asetusten turvin.
Syntyneessä sisäpoliittisessa kriisissä vuonna 2010 Salou Djibon johtama sotilasjuntta kaappasi vallan, otti nimekseen "Demokratian palauttamisen ylimmän neuvoston" ja nimitti Djibon johtajakseen. Juntan puhemiehenä toimi Djibrilla Hamidou Hima, joka oli tärkeässä asemassa maan edellisessä sotilasvallankaappauksessa 1999. Dijbo käytti valtaa aluksi Himan taustalla. Hänen tavoitteenaan oli tehdä Nigeristä ”hyvän hallinnon ja demokratian mallimaa”. Hän lupasi järjestää vaalit, ja että kukaan juntan jäsenistä ei asettuisi niissä eddolle. Hän nimitti pääministeriksi Mahamadou Dandan, joka oli siviili ja toiminut Daouda Malam Wankén hallinnossa. Lupauksensa mukaisesti Djibo luopui vallasta vaalien jälkeen vuonna 2011.
Ies-Pieti
Per Andersinpoika Vasara (1815–1896) oli Karesuandossa syntynyt saamelainen lestadiolaissaarnaaja. Hän vaikutti vahvimmin Enontekiöllä, mutta teki matkoja myös muun muassa Lyngeniin, Tornionlaaksoon, Kittilään ja Ouluun. Hän osasi saamea, norjaa ja suomea.
Ies-Pieti oli lestadiolaisuuden saamelaisvaiheen keskeisiä maallikkosaarnaajia. Ies-Pieti jäi lapsena orvoksi, mistä hän sai "ies"-liitteen nimeensä – sana tarkoittaa isätöntä ja äiditöntä. Nuorena hän sai tunturissa voimakkaan, ilmestyksellisen hengellisen kokemuksen, ja sittemmin, lestadiolaisen herätyksen alettua, hän ensimmäisten joukossa liittyi Lars Levi Laestadiuksen tukijoihin. Ies-Pieti oli varakas ja arvostettu mies – lauta- ja kuudennusmies – jonka arvovalta huomattavasti edisti herätysliikkeen etenemistä, ja joka myös taloudellisesti tuki herätyslähetystä. Ns. Koutokeinon kapinan jälkeen Ies-Pieti teki Tromssan piispan lähettiläänä saarnamatkoja Koutokeinoon kapinan jälkeisen resignoituneen hengellisen tilan elvyttämiseksi. Työ ei kuitenkaan pitäjän asukkaiden vihamielisen asenteen johdosta johtanut tuloksiin.
Kuolinvuoteellaan Ies-Pieti kuuluu sanoneen tunnetut sanansa: "Kun maaäiti ottaa minut helmaansa, hän imee minusta pois kaiken käärmeen myrkyn, ja silloin minä olen todellisesti vapaa".
Olga Shapir
Yhteiskunnallinen ja kirjallinen ura
Shapir aloitti kirjallisen uransa 1870-luvun lopulla, jolloin hänen ensimmäinen fiktiivinen teoksensa (На пороге жизни) ilmestyi 1879. Tämän jälkeen hänen kirjoituksiaan julkaistiin useissa päivälehdissä. Kirjoitukset ilmestyivät koottuina vuonna 1889. Kymmenenosaiset kootut teokset ilmestyivät 1910.
Omaelämäkerrallinen novelli Myrskyn vuodet (В бурные годы), ilmestyi vuonna 1906 ja on Shapirin kuuluisin teos. Hän puolustaa siinä vallankumouksellisten liikkeiden toimintaa, vastalauseena Fjodor Dostojevskin vallankumouksellista liikehdintää kritisoivalle romaanille Riivaajat (Бесы, 1872).
Shapir toi kirjoituksissaan esiin feministisen liikkeen vaatimuksia ja uudisti venäläisen kaunokirjallisuuden naiskuvaa. Keskeistä olivat sukupuolten väliset suhteet, joiden kautta Shapir tarkasteli modernisoituvan Venäjän uusia sukupuoli- ja luokkahierarkioita. Yhteistä Shapirin teoksille on uuden, itsenäisen naisen teema, jota Shapir käsitteli edeltäjiään itsevarmemmalla äänellä. Shapirin kuvaama uusi nainen ei ollut enää aatelinen, vaan usein työläisnainen, jonka ansiotyö on merkittävässä roolissa.
Tyypillistä Shapirin kirjoituksille on myös voimakas uhrautujanaisen tyypin kritiikki. Shapir kysyy lähes kaikissa kirjoituksissaan miksi venäläisen naisen kunnian tulisi perustua uhrivalmiuden ja kärsimyksen ihanteeseen, joiden hän itse kokee ilmentävän ikivanhaa orjan sielua, ja joiden ei siten voi katsoa edustavan uutta naista. Shapirin mukaan sosiaalinen orjuuttaminen on kasvanut sukupuolten välisestä eriarvoisuudesta ja hän peräänkuuluttaa sukupuolten erojen tasa-arvoista tunnustamista.
Bragadin-luokka
Bragadin-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden miinoitukseen soveltuvan sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Tallinnan offensiivi
Tallinnan offensiivi oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Tallinnan kaupungin hallinnasta Virossa vuonna 1944. Taistelu alkoi 17. syyskuuta ja päättyi puna-armeijan voittoon 26. syyskuuta sen vallattua kaupungin. Taistelussa Saksan II armeijakunnan ja III SS-panssariarmeijakunnan joukot joutuivat vetäytymään kaupungista.
Muuttohaukka
Muuttohaukka eli jalohaukka (Falco peregrinus) on keskikokoinen päiväpetolintu. Se on maailman nopein eläin ja voi pystysuorassa syöksyssä kiitää jopa lähes 400 km/h. Laji kärsi vakavasti DDT:stä ja muista ympäristömyrkyistä, mutta Suomen kanta on nyt elpymään päin. Muuttohaukka kuuluu laajimmalle levinneisiin petolintuihin. Lajin kuvaili ja nimesi Marmaduke Tunstall vuonna 1771.
Koko ja ulkonäkö
Nuorella linnulla yläpuoli on tummanruskea, alapuoli vaalea, hieman beigensävyinen. Nuorella linnulla vatsassa on pitkittäisjuovitusta, toisin kuin vanhalla.
Muuttohaukat voivat olla 51 cm pitkiä. Naaraat ovat koiraita jopa 30 % kookkaampia. Siipien kärkiväli on 80–119 cm. Paino on koiraalla 550–700 grammaa ja naaraalla 900–1 200 grammaa.
Pitkäikäisin suomalainen rengastettu muuttohaukka on ollut 21 vuotta 6 kuukautta 18 päivää vanha. Ruotsissa ikäennätys on 17 vuotta ja 4 kuukautta.
Levinneisyys
Muuttohaukkoja on kaikilla mantereilla lukuun ottamatta Etelämannerta. Suomessa laji pesii Lapissa ja Pohjois-Pohjanmaalla, muutamia reviirejä on myös Kainuussa, Keski-Pohjanmaalla ja Pohjois-Karjalassa. Kanta on hiljalleen elpynyt 275–320 pariin. Laji on kuitenkin luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi. Euroopassa pesii 5 600–6 100 paria, joista Britteinsaarilla noin 1 500. Nimensä mukaisesti haukat muuttavat, etenkin pohjoisesta etelään, mutta muutenkin ravintorikkaammille alueille pois karuilta pesimäalueilta talvehtimaan. Suomalaiset muuttohaukat talvehtivat Lounais-Euroopassa ja Luoteis-Afrikassa. Keväällä ne saapuvat huhtikuussa, syksyllä lähtevät syys-lokakuussa. Lajia on palautettu paikoitellen Pohjois-Amerikkaan.
Elinympäristö
Muuttohaukat asuvat lähinnä vuoristoisilla alueilla ja isoilla märillä suoalueilla; Suomen kanta pesii pääosin aapasoilla. Muuttohaukkoja kasvatetaan myös vankeudessa metsästyshaukoiksi.
Lisääntyminen
Muuttohaukka pesii mieluiten jyrkillä kallioseinämillä, jonka läheisyydessä on avaria ja hyviä metsästysmaita. Nykyään se on levinnyt etelämmäs, paikkoihin joissa ei ole kalliopahtoja. Soilla pesivät muuttohaukat pesivät mättäällä, tasaisessa maassa. Vaalean punertavia tai ruskehtavia munia on kahdesta neljään kappaletta. Naaras hautoo 29–30 päivää, ja koiras hankkii sille ja poikasille ruoan. Poikaset oppivat lentämään 5–6 viikon ikäisinä.
Suojelu
Ympäristöministeriön päätöksellä (n:o 1209/95) lähes kaikille Suomen pesimälintulintulajeille on määritelty ohjeellinen arvo. Muuttohaukan ohjeellinen arvo on 4037 €.
Uskomuksia
Muinaisessa Egyptissä muuttohaukka oli palvonnan kohde. Sitä pidettiin auringonjumala Horuksen lapsen ruumiillistumana. Muumioidun vainajan sisäelimiä sisältävän ruukun päälle asetettiin usein muuttohaukan kuva. Toisinaan vainajien kesy haukka jopa muumioitiin yhdessä omistajansa kanssa.
Muuttohaukka populaarikulttuurissa
Popmuusikko Riki Sorsa on levyttänyt ruotsalaisen Pugh Rogefeldtin Aftonfalken-kappaleeseen perustuvan Muuttohaukka-nimisen kappaleen vuonna 1983. Alkuperäiskappaleen nimi aftonfalken merkitsee kuitenkin punajalkahaukkaa.
Muuttohaukan japaninkielinen nimi, hayabusa, on antanut nimen sekä japanilaiselle hävittäjälentokoneelle, Nakajima Ki-43 Hayabusalle, että eräälle maailman nopeimmista sarjavalmisteisista moottoripyöristä, Suzuki Hayabusalle.
Kaskisten adventtiseurakunta
Kaskisten adventtiseurakunta on Kaskisissa toimiva adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1933. Seurakunnan kirkko sijaitsee Kaskisten keskustassa Pyhän Eskilinkadulla. Seurakunta kuuluu Finlands svenska adventkyrka-kirkkokuntaan.
Historia
Adventismi saapui Suomeen vuonna 1892. Kaskisissa toimi kiertävä pastori vuodesta 1924 lähtien. Pastori Ragnar Svenssonin toimiessa 1930-luvun alussa Etelä-Pohjanmaalla perustettiin Kaskisiin oma seurakunta vuonna 1933.
Palojärvi (järvi Vihdissä)
Palojärvi on järvi Vihdissä samannimisen Palojärven kylän kohdalla. Järven pinta-ala on 168,4 hehtaaria ja sen rantaviivan pituus on 12,6 kilometriä. Sen keskisyvyys on 3,67 ja suurin syvyys 10,2 metriä. Järvi on runsasravinteinen.
Kaskisten adventtiseurakunta
Historia
Seurakunta toimi pitkään eri puolilla kaupunki vuokratuissa tiloissa. Vuonna 1953 rakennettiin nykyinen adventtikirkko Kirkkokadun ja Pyhän Eskilinkadun kulmaukseen. Kaskisten adventtikirkko on kaupungin ainoa varsinainen vapaakirkkorakennus. Uuden kirkkorakennuksen myötä seurakuntatyö sai uutta puhtia ja seurakunnalla oli monen vuoden ajan omia pastoreita Kaskisissa. Muun muassa Ernst Lillbäck on toiminut seurakunnan pastorina.
Corné du Plessis
Corné du Plessis (s. 20. maaliskuuta 1978) on eteläafrikkalainen pikajuoksija. Hän oli mukana vuoden 2001 MM-kisoista kultaa voittaneessa Etelä-Afrikan pikaviestijokkueessa. Alun perin Etelä-Afrikka sijoittui hopealle, mutta he saivat kultaiset mitalit vuonna 2006 kun viestin voittaneen Yhdysvaltojen juoksu hylättiin. Ennätyksikseen du Plessis juoksi 100 metrillä ajan 10,25, 200 metrillä ajan 20,39 ja 300 metrillä ajan 32,74; kaikki vuonna 2001.
Afruvva
Afruvvá (< norjan havs fru, 'meren rouva') on lähinnä Ruijan rannikon merisaamelaisten parissa tunnettu olento, joka edustaa saamelaisten parissa nuorta, skandinaavien kanssa yhteistä kertomusperinnettä. Afruvvá on tyypillinen merenneito, kaunis, pitkätukkainen ja kalanpyrstöinen nainen, joka näyttäytyy merellä. Alun perin afruvvá lienee esiintynyt merenkävijöitä suojelevana haltijana, joka näille näyttäytymällä kehottaa heitä palaamaan ajoissa rantaan. Toisinaan hänen kylläkin mainitaan myös kaatavan veneitä ja tuottavan muuta häiriötä, mutta tämä merenkävijöitä ahdisteleva avruvvá lienee saanut toisen skandinaavisperäisen vedenhaltijan, vainajaolentoihin luokiteltavan rávgán piirteitä.
Metsätyyppioppi
Metsätyyppioppi on Aimo Kaarlo Cajanderin kehittämä metsätyyppiteoriaan ja metsätyyppijärjestelmään perustuva metsätyyppien luokitusjärjestelmä, joka perustuu metsien aluskasvillisuuden eli kenttä- ja pohjakerroksen kasvillisuuteen ja olettamukseen siitä, että biologisesti samanarvoisille alueille kehittyy lopulta samanlainen kasvillisuusyhdyskunta. Metsätyyppioppi kehitettiin metsätalouden tarpeisiin, mutta sitä voidaan käyttää myös luonnonsuojeluarvojen tunnistamiseen. Cajander julkaisi metsätyyppioppinsa perusajatukset vuonna 1909. Luokittelua on myöhemmin tarkennettu useaan otteeseen. Cajanderin metsätyyppioppia ei ole yleisesti omaksuttu käyttöön Suomen ulkopuolella. Muualla taigalla, esimerkiksi Luoteis-Venäjällä käytetään metsän luokittelussa Vladimir Sukatšovin kehittämää metsätyyppiluokitusta.
Cajanderin määritelmissä maat jaetaan kangasmetsiin, lehtometsiin ja turvemaihin. Kangasmetsien ja lehtometsien metsätyyppejä vastaavat viljavuudeltaan tietyt suotyypit ja turvekangastyypit (ojitetut suot). Suomessa metsien luokittelu tyyppeihinsä perustuu siihen, että luokiteltavalla alueella on 75 %:n alalla tyypillisesti siihen kuuluvaa kasvillisuutta. Luokittelun tavoitteena on tunnistaa metsät niiden puuntuoton mukaisesti. Siksi siinä ei oteta huomioon maaperää sinänsä, vaan maaperästä kasvava kasvillisuus. Metsätyyppijärjestelmään sisältyy myös ilmastollinen jako metsäkasvillisuusvyöhykkeisiin. Nykyisin voidaan luokitella kangasmetsien ja lehtojen lisäksi kasvupaikkatekijöiltään poikkeavia metsäisiä luontotyyppejä, joita ovat harju- ja dyynimetsät, tulvametsät, kalliometsät ja poikkeavalla maapohjalla kasvavat metsät.
Tervakosken uimahalli
Tervakosken uimahalli sijaitsee Tervakosken taajamassa Janakkalassa. Se on rakennettu 1960-luvun lopulla ja rakennuttajana toimi silloin Tervakoski Oy, joka huolehti lähes kaikista kyläyhteisön aineellisista ja henkisistä tarpeista. Nykyisin uimahalli on kunnan omistuksessa ja hoidossa.
Hallissa on perusallas kooltaan 25 × 10 metriä ja se on syvimmillään 3,5 metrin syvyinen sekä opetusallas kooltaan 8 × 5 metriä. Veden peruslämpötila on +29 celsiusastetta. Lisäksi siellä on poreallas ja kuntosali, joiden käyttö sisältyy kertamaksun hintaan. Tämän lisäksi uimahallissa on kahvila ja siellä toimii myös fysioterapeutin vastaanotto.
Vuosituhannen vaihteessa uimahallissa suoritettiin mittava uudistustyö, jonka jälkeen se käyttö on ollut entistä mukavampaa, tämän toteaa kunnan esite, jossa uusia asukkaita houkutellaan Tervakoskelle mainostamalla sitä arvostetuksi kyläpalveluksi.
Rosenergoatom
Rosenergoatom on Venäjän valtion Atomenergoprom-holdingin hallitsema yhtiö, joka operoi maan operatiivisessa sähköntuotannossa olevia ydinvoimaloita. Venäjän liittovaltion omaisuuskomitea muodosti Rosenergoatomin 7. syyskuuta 1992 Neuvostoliiton atomienergiaministeriön Venäjän alueella sijaitsevista ydinvoimaloista.
Lisäksi Venäjällä on pienempiä ydinreaktoreita esimerkiksi atomienergian tutkimuslaitoksissaan, ydinjäänmurtajissaan ja -sukellusveneissään.
Ydinvoimalat
Rosenergoatomilla on kymmenen sähköntuotannossa olevaa ydinvoimalaa, joissa oli vuoden 2014 alussa käytössä yhteensä 33 reaktoria. Lisäksi Venäjällä on käytöstä poistettuja, alasajovaiheessa olevia ydinvoimaloita, joista osa on muilla paikkakunnilla kuin nykyisin tuotannossa olevat ydinvoimalayksiköt. Tuotannollisia voimaloita ovat:
Uudet ydinvoimalat
Uusia ydinvoimaloita on tarkoitus rakentaa ja yksikkömäärää nostaa 59:ään vuoteen 2030 mennessä. Entisten ydinvoimaloiden uusimisen ja lisäyksiköiden rakentamisen ohella ydinvoimaloita rakennetaan myös uusille ydinvoimalapaikkakunnille. Uusia venäläisiä paikkakuntia, joille vuoden 2014 maaliskuussa oli rakenteilla ydinvoimala:
Sulkapallo kesäparalympialaisissa 2020
Karsinnat
Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa kaksinpeleihin pois lukien muutama poikkeus. Yhteensä yksi maa saa ilmoittaa korkeintaan 21 urheilijaa (11 miestä ja 10 naista) paralympialaisiin. 16 miesurheilijaa ja 28 naisurheilijaa valitaan nelinpelirankingin perusteella. 17 mies- ja 7 naisurheilijaa valitaan kaksinpelirankingin perusteella. Kaksi naisurheilijaa valitaan sekanelinpelirankingin perusteella siten, että kaksinpelirankingien kautta valittu miesurheilija saa parin sekanelinpeliin. 20 sulkapalloilijaa (13 miestä ja 7 naista) kutsutaan erikseen.
Huippuvuortensorsimo
Huippuvuortensorsimo (Puccinellia svalbardensis) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, suolasorsimoiden (Puccinellia) sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa kotoperäisenä Huippuvuorilla. Laji on kuvattu Kongsfjordenin pikkusaarilta, missä se on nykyisin äärimmäisen uhanalainen, mutta Wijdefjordenin alueella se on paikallisesti yleinen.
Huippuvuortensorsimo kasvaa vähäsateisilla ja suolapitoisilla silttimaatasangoilla sekä harjanteilla merenpinnan tasosta aina 250 metrin korkeuteen asti.
Saamelaisliike
Saamelaisliike on järjestöjen syntymiseen sekä etniseen tiedostamiseen ja politiikkaan liittyvä käsite. Saamelaisten parissa oli satunnaisia järjestäytymispyrkimyksiä 1800-luvun lopulla, mutta ne eivät kantaneet pitkälle. Valtiotkaan eivät tukeneet näitä pyrkimyksiä, sillä ne pelkäsivät järjestäytymisen heikentävän valtioiden assimilaatiopolitiikkaa. Toisaalta saamelaiset eivät itsekään pitäneet järjestöjä vielä silloin tarpeellisina. 1900-luvun alkupuolella perustettiin varhaisimmat järjestöt eteläsaamelaisten alueella, ensin Ruotsissa ja sitten Norjassa. Koko 1900-luku on ollut etnisen tietoisuuden heräämisen ja järjestäytymisen voimistumisen kautta.
Sadan vuoden kuluessa saamelaisista on tullut yksi maailman järjestäytyneimmistä kansoista, sillä erilaisia järjestöjä (aatteellisia, kulttuurisia, paikallisia, kansainvälisiä) arvioidaan olevan lähemmäs sata. Saamelaisilla oli voitettavanaan useita esteitä, ennen kuin saamelaiset saattoivat perustaa ensimmäisen yhteisen sosiaalis-poliittisen fooruminsa. Saamelaiset joutuivat ahdinkoon lisääntyvän uudisasutuksen, maanviljelyksen ja teollisuuden tunkeutuessa yhä syvemmälle Saamenmaan maille. Suurin este oli kuitenkin se, että kolonialistisen politiikan vuoksi saamelaiset olivat hajaantuneina neljään eri valtioon.
Saamelaisen järjestäytymisen pyrkimyksenä on ollut koota eri valtioissa hajallaan asuvat saamelaiset yhteen yli valtakuntien rajojen tapahtuvan yhteistyön kautta ja tehdä omaa saamelaispolitiikkaa. Vasta toisen maailmansodan jälkeen kansainvälinen suhtautuminen vähemmistöjen oikeuksiin ja ihmisoikeuskysymyksiin muuttuu, kun niitä asioita aletaan käsitellä sekä Euroopan neuvostossa että YK:ssa. YK:n ihmisoikeuksien julistus hyväksyttiin 1948, ja se otettiin vastaan vakavasti pohjoismaissa, erityisesti Norjassa. Toinen kansainvälisesti merkittävä askel otettiin, kun ILO:n uudistettu sopimus alkuperäis- ja heimokansoista hyväksyttiin 1989.
HMS Renown (S26)
HMS Renown (viirinumero S26) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Resolution-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 25. kesäkuuta 1964. Se laskettiin vesille 25. helmikuuta 1967 ja valmistui 15. marraskuuta 1968.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1996. Se on ankkuroitu Rosythiin, jossa se on muuten koskemattomana lukuun ottamatta poistettua ydinpolttoainetta. Puolustusministeriö ei ole päättänyt aluksen reaktorin poistosta ja tulevasta käytöstä.
Lars Nevanlinna
Lars (Lauri) Theodor Nevanlinna, vuoteen 1906 Neovius, (21. huhtikuuta 1850 Hamina – 5. toukokuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen opettaja, matematiikan opetuksen uudistaja ja suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä. Hänen kirjoittamiaan matematiikan oppikirjoja käytettiin Suomen oppikouluissa 1900-luvun alussa useiden vuosikymmenien ajan, ja hänen kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmä vakiintui ainoaksi suomenkieliseksi järjestelmäksi.
Elämä ja ura
Neovius syntyi Haminassa vuonna 1850. Hänen isänsä Edvard Engelbert Neovius oli Haminan kadettikoulun matematiikan ja topografian opettaja. Äiti Elise Krogius kuului varakkaaseen ruotsinkieliseen laivanvarustajasukuun. Perheeseen syntyi yhdeksän lasta, joista Lars oli toiseksi vanhin.
Isänsä ja vanhemman veljensä tavoin Neovius meni Haminan kadettikouluun, josta hän valmistui 1868 ja palveli Henkikaartin Volynian rykmentissä Varsovassa vuoteen 1871, jolloin hän erosi palveluksesta aliluutnanttina. Tämän jälkeen hän lähti opiskelemaan Sveitsiin Zürichin polytekniseen kouluun yhdessä veljensä Edvard Neoviuksen kanssa, mutta palasi jo vuoden jälkeen takaisin Suomeen.
Neovius opiskeli matemaattisia aineita, valmistui filosofian kandidaatiksi 1873 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1884. Hän toimi Helsingin ruotsalaisessa reaalilyseossa matematiikan ja fysiikan opettajana vuodesta 1872, ja myöhemmin myös saksan opettajana. Vuonna 1902 hänet nimitettiin kouluhallituksen ylitarkastajaksi, ja toimi siinä tehtävässä vuoteen 1913. Töidensä ohessa hän julkaisi useita matematiikan oppikirjoja.
Neovius kehitti suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän 1870-luvulla, järjesti pikakirjoituskursseja ja julkaisi pikakirjoituksen oppikirjan. Hän toimi Suomen Pikakirjoittajayhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1905 aina kuolemaansa saakka.
Neovius meni naimisiin Anna Lovisa Kristina von Törnen kanssa vuonna 1874. Heillä oli neljä lasta joista yksi oli korkeimman oikeuden oikeusneuvos Soini Nevanlinna.
Pikakirjoitusjärjestelmän kehittäminen
Vuonna 1873 senaatti lupasi palkinnon pikakirjoituksen kehittämisestä suomen kielelle. Tuolloin valtiopäivillä käytettiin pikakirjoitusta ainoastaan ruotsinkielisten puheiden muistiin merkitsemiseen, ja talonpoikaissääty oli tehnyt anomuksen suomenkielisestä pikakirjoituksesta. Neovius oli oppinut pikakirjoituksen kadettikoulussa ja tutustunut saksalaisen Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmän puolalaiseen sovitteeseen. Hän kehitti samasta saksan kielelle tehdystä järjestelmästä suomenkielisen version ja voitti senaatin lupaaman palkinnon vuoden 1874 lopussa, kehitettyään järjestelmää neljä vuotta. Järjestelmä otettiin käyttöön vuosien 1877–1878 valtiopäivillä, jolloin ensimmäistä kertaa myös suomenkieliset puheet kirjoitettiin muistiin.
Ensimmäisen pikakirjoituskurssinsa Neovius järjesti 1874, ja ensimmäisen oppikirjansa Opastus suomalaiseen pikakirjoitukseen hän julkaisi 1876. Kirjasta otettiin kuitenkin vain pieni painos, lähinnä kurssien oppilaita varten, ja laajempipainoksinen Oppikirja suomalaisessa pikakirjoituksessa julkaistiin vuonna 1883. Kirjan myöhempiä painoksia julkaistiin myös nimellä Pikakirjoituksen oppikirja.
Opettajana
Neovius aloitti matemaattisten aineiden opettajana vuonna 1872 vastaperustetussa Helsingin ruotsalaisessa reaalilyseossa. Vanhemman opettajan virkaan hänet valittiin 1874. Neovius opetti myös saksaa vuosina 1875–1884 ja toimi koulun vt. rehtorina vuosina 1889–1991. Neovius oli innostunut opettamisesta, ja hän antoi koulun ulkopuolella hyvin edulliseen hintaan yksityistunteja analyyttisessä geometriassa ja pikakirjoituksessa.
Koulun alkuvuosikymmenten toimintaa väritti opettajien välinen riitely. Koulun ensimmäisenä rehtorina toimi Karl August Theodor Crusell, jonka välit Neoviuksen kanssa olivat heikot. Neovius veti päättäväisesti tiukkaa linjaa arvosanojen antamisessa, eikä suostunut Crusellin vaatimalle lempeämmälle linjalle, mikä ilmeisesti oli alkusyy miesten huonoihin väleihin. Kun kouluhallitus teki syksyllä 1888 tarkastuksen kouluun pienentyneiden oppilasmäärien takia, Neovius pyrki sysäämään ongelmat kokonaan Crusellin syyksi. Hän myös uhkasi haastaa Crusellin oikeuteen.
Matematiikan oppikirjat ja opetuksen uudistaminen
Neovius-Nevanlinnan mielenkiinto kohdistui sekä opettajana että kouluhallituksen tarkastajana matematiikan opetuksen uudistamiseen. Koulutyön ohessa hän kehitti uudenlaista matematiikan oppikurssia, ja vuosina 1901–1913 julkaistiin yhtenäinen oppikirjasarja, jossa hän pyrki esittämään matematiikan oppimäärän tieteellisten periaatteiden mukaan järjestetyssä muodossa, joka kehittäisi oppilaita tieteelliseen ajatteluun. Kirjat tulivat käyttöön suurimpaan osaan Suomen oppikouluista. Kirjojen myöhempiä painoksia toimittivat Larsin veli Otto Nevanlinna sekä tämän kuoltua Oton poika Rolf Nevanlinna. Kirjoja pidettiin johdonmukaisina mutta vaativina. Uusia, helpompina pidettyjä kirjoja ilmestyi 1930-luvulla, ja vähitellen ne alkoivat syrjäyttää Neovius-Nevanlinnan kirjoja.
Fennomania
Pikakirjoittajayhdistyksessä kieliriidat nousivat esiin puheenjohtajan vaalissa vuonna 1905. Tuolloin Neovius-Nevanlinna valittiin puheenjohtajaksi äänestyksen jälkeen, mutta yhdistyksen ruotsinkieliset eivät hyväksyneet valintaa, vaan useimmat heistä erosivat ja perustivat oman Gabelsberger-nimisen yhdistyksen.
J. V. Snellmanin syntymän satavuotispäivän yhteydessä vuonna 1906, jolloin tuhannet suomalaiset suomalaistivat nimiään, otti Neovius käyttöön suomenkielisen Nevanlinna-sukunimen yhdessä veljensä Otto Nevanlinnan ja kahden pikkuserkkunsa kanssa.
Neovius-Nevanlinnan veljenpoika Rolf Nevanlinna kuvaa muistelmissaan setäänsä järkähtämättömäksi periaatteen mieheksi, josta ei puuttunut fanaattisuuttakaan, ja joka ajautui kiivaisiin väittelyihin joidenkin matematiikan pedagogien kanssa.
Inarijoki
Inarijoki ( ja ) on Suomen ja Norjan rajajoki Lapissa Karigasniemestä etelään. Inarijoki alkaa Norjan Koutokeinosta, Ylä-Inarijoen kansallispuistosta (norjaksi Øvre Anárjohka nasjonalpark) useista latvahaaroista. Sieltä joki virtaa Suomen rajalle ja edelleen rajaa pitkin Karigasniemeen. Suomen puolella joki kulkee Inarin ja Utsjoen kuntien alueilla. Joki kuuluu Tenojoen vesistöalueeseen ja on yksi Tenojoen sivujoista.
Tunturisaamelaiset
Tunturisaamelaiset on nimitys, jolla on tarkoitettu usein poronhoitajasaamelaisia, koska poronhoito on vallitsevana heidän elinkeinoelämässään ja muiden elinkeinojen merkitys on vähäisempi. Tunturisaamelaiset muodostavat toisen pohjoissaamelaisten kulttuurillisista ryhmistä merisaamelaisten ohella.
Inarijoki
Asutus
Inarijoen varteen on aikeena rakentaa uusi poroaita, joka estäisi porojen kulkemisen Suomen ja Norjan välisen rajan yli Angelin ja Palkasjoen (Bálggatjohka ) välisellä osuudella.
Nils Bielke (1644–1716)
Nils Bielke (7. helmikuuta 1644 Tukholma – 26. marraskuuta 1716) oli ruotsalainen vapaaherra, sotilas, kuninkaan neuvoston jäsen, diplomaatti, poliitikko, kenraaliluutnantti 1678, Ranskan lähettiläs 1679–1682, Pommerin kenraalikuvernööri 1687 ja vuodesta 1690 sotamarsalkka.
Inarijoki
Kalastus
Inarijoki muodostaa yhdessä Kaarasjoen kanssa kuuluisan lohijoen Tenojoen. Tenon latvajokena Inarijoki saa enimmillään vain rippeitä siitä nousulohien paljoudesta, joka nousee kesällä Jäämerestä syntymäjokeensa Tenoon.
Nils Bielke (1644–1716)
Bielke johti vuonna 1676 henkivartioväen ratsurykmenttiä Lundin taistelussa, jossa hän myös johti taistelua jatkanutta osastoa Kaarle XI:n johtaessa tanskalaisen ratsuväen takaa-ajoa. Bielke osallistui 1684–1687 Itävallan ja Turkin väliseen sotaan, jonka jälkeen hänet nimitettiin Ruotsin Pommerin kenraalikuvenööriksi. Hän hoiti virkaa vuoteen 1698 saakka.
Inarijoki
Kalastus
Inarijoen tiedetään olleen hyvä helmenpyyntijoki ennen jokihelmisimpukan uhanalaistumista.
Luettelo TRS-80-peleistä
Tämä on luettelo julkaistuista TRS-80-peleistä:
Nils Bielke (1644–1716)
Ura
Palattuaan Ruotsiin 1687 hän oli kuninkaallisen neuvostonjäsen, Pommerin kenraalikuvernööri ja ylipäällikkö. Hänet korotettiin kreiviksi 1687 numerolla 29 nimettynä Bielke af Åkeröksi. Bielke joutui Kaarle XII:n epäsuosioon ja hänet tuomittiin kuolemaan sekä menettämään kunniansa ja omaisuutensa, mutta hänet armahdettiin ja hän vapautui myöhemmin vankilasta.
Bielke avioitui 1669 sotamarsalkka Kustaa Hornin tyttären kreivitär Eeva Horn af Björneborgin (1653–1740) kanssa. Puolison äiti oli Sigrid Bielke. Avioparille syntyivät pojat kenraalimajuri Carl Gustaf Bielke (1683–1754) ja valtiomies Ture Gabriel Bielke (1684–1763).
Edward Kmiec
Edward Urban Kmiec (4. kesäkuuta 1936 Trenton, New Jersey – 11. heinäkuuta 2020 ) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Trentonin hiippakuntaan 20. joulukuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Simidiccan titulaaripiispaksi 26. elokuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John C. Reiss, jota avustivat George William Ahr ja James John Hogan.
Kmiec sai 13. lokakuuta 1992 nimityksen Nashvillen hiippakunnan piispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 3. joulukuuta. Kmiec nimitettiin 12. elokuuta 2004 Buffalon hiippakunnan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. lokakuuta 2004. Hän jäi eläkkeelle 29. toukokuuta 2012.
Lee Roy Newton
Lee Roy Newton (s. 19. joulukuuta 1978) on aktiiviuransa päättänyt eteläafrikkalainen pikajuoksija. Hän oli mukana vuoden 2001 MM-kisoista kultaa voittaneessa Etelä-Afrikan pikaviestijokkueessa. Alun perin Etelä-Afrikka sijoittui hopealle, mutta he saivat kultaiset mitalit vuonna 2006 kun viestin voittaneen Yhdysvaltojen juoksu hylättiin. Ennätyksikseen Newton juoksi 100 metrillä ajan 10,27 vuonna 2000, 200 metrillä ajan 20,75 vuonna 2000 ja 400 metrillä ajan 47,89 vuonna 2002.
Urheilu-uransa jälkeen Newton on vuodesta 2005 lähtien toiminut urheilumanagerina.
Apple III
Apple III on Apple Computerin 19. toukokuuta 1980 julkaisema tietokone. Toisin kuin edeltäjänsä Apple II, Apple III oli tarkoitettu yrityskäyttöön. Tietokoneessa oli 2 MHz prosessori, 128 kt keskusmuistia ja 143 kt:n 5,25-tuumainen levykeasema.
Julkaisun yhteydessä tietokoneelle oli saatavilla vain kolme ohjelmaa, joista yksi oli Mike Markkulan kirjoittama ostoskeskuksenhallintaohjelma. Seuraavien julkaisuun meni kuusi kuukautta. Tietokoneen ohjelmisto ja laitteisto tunnetaan bugeistaan. Tietokoneen emolevy kuumeni ja käyristyi, jolloin mikropiirit irtosivat kannoistaan, joka aiheutti suuria ongelmia.
Memories...Do Not Open
Memories...Do Not Open on yhdysvaltalaisen popyhtye The Chainsmokersin debyyttialbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2017. Albumi ylsi kotimaassaan Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla ykköseksi. Albumilta julkaistiin singlenä kolme kappaletta.
Vercelli
Vercelli (piemonteksi Vërsèj) on kaupunki Italian Piemonten alueella Vercellin maakunnassa. Se on Vercellin maakunnan pääkaupunki. Vercellissä on arviolta 46 754 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 79,9 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee Milanon ja Torinon välillä ja on vanhimpia Pohjois-Italian kaupunkiasutuksia.
thumb|left|200px|Piazza Cavour ja Torre dell’Angelo.
Historia
Vercellae tai oli ligurialaisen Libici-heimon kaupunki. Marius löi kimbrit ja teutonit kaupungin lähettyvillä 101 eaa. ja viisisataa vuotta myöhemmin Stilicho tuhosi goottiarmeijan samoilla seuduilla. Kaupunki tuhoutui puolittain Hieronymuksen aikoihin. Lombardian miehityksen jälkeen se kuului Ivrean herttuakuntaan. Vuodesta 885 alue oli piispan alaisuudessa ja siitä tuli itsenäinen kunta vuonna 1120, jolloin se liittyi ensimmäiseen ja toiseen Lombardian liittovaltioon. Jo keskiajalla se lakkautti luostarien maanomistuksen alueella. Pavian yliopisto siirtyi kaupunkiin vuonna 1228 sijaiten siellä 1300-luvulle saakka.
thumb|290px|Pyhän Andreaksen Basilika. Vuonna 1263 kaupunki joutui milanolaiselle Della Torren suvulle, jolta se siirtyi Monferraton markiisin alaisuuteen vuonna 1277. Tämä nimitti kaupungin johtoon Matteo Viscontin vuosiksi 1290–1299. Ghibellinit ja guelfit kilpailivat kaupungin hallinnasta vuosina 1301–1334. Guelfit karkotettiin kaupungista useaan otteeseen ja Monferraton markiisi sai kaupungin haltuunsa uudelleen vuonna 1328. He alistuivat vapaaehtoisesti Milanon varakreivin hallintoon vuonna 1334. Vuonna 1373 piispa Giovanni Fieschi karkotti Viscontin suvun kaupungista, mutta suku valloitti kaupungin takaisin. Viscontin sisäisten sukuriitojen ollessa meneillään Facino Cane otti kaupungin haltuunsa vuonna 1402, mutta Teodoro di Monferrato karkotti puolestaan tämän vuonna 1404. Monferratoilta kaupunki siirtyi Savoijin hallintaan vuonna 1427.
Vercelli oli Ranskan hallussa vuosina 1499–1553 ja Espanjan hallussa vuosina 1616–1678. Vuonna 1704 kaupunki puolustautui menestyksekkäästi Ranskan piiritystä vastaan, minkä jälkeen se oli Savoijin yhteydessä. Vuonna 1821 kaupunki nousi perustuslakia kannattavien alueiden joukkoon.