cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seinäjoen kulttuuri
Lapset ja nuoret
Seinäjoen peruskoulujen vuosiluokilla 2, 5, 7 ja 8 toteutetaan vuodesta 2008 alkaen Kulttuurimatka-nimistä ohjelmaa, vuodesta 2016 alkaen taidealakohtaisiin teemalukuvuosiin perustuen.
Seinäjoen ammattikorkeakoulun kulttuurialan koulutus sisältää 2010-luvun lopulla kirjastoalan ja kulttuurituottamisen. Aiemmin koulussa oli myös muotoilun ja rakennuskonservoinnin koulutusta.
Kaupunki- ja rakennuskulttuuri
Ellei Seinäjoesta olisi päätetty tehdä rautateiden risteyskohtaa, se olisi luultavasti yhä vain pieni Ilmajoen tai Lapuan kylä. Rautatien ansiosta Seinäjoki kasvoi merkittäväksi puutalokaupungiksi, joka tosin nykyisin on melkein kokonaan hävinnyt. Rautateistä huolimatta Seinäjoelle ei koskaan syntynyt suurteollisuutta eikä siten työväen palkansaajakulttuuria, vaan kaupungissa korostuu yhä maatalousyrittäjyyttä muistuttava pienyrittäjyys ja ”tekemisen meininki”. Tätä mielikuvaa pidetään yllä muun muassa anekdootilla, ettei Seinäjoella ollut järveä eikä vuorta niin ne molemmat piti rakentaa – Kyrkösjärven tekoallas ja Jouppilanvuori. Kaupungissa ei ole ollut yliopistoa, ja ammattikorkeakoulukin vasta melko vähän aikaa. Tämä on yksi syy, miksi Seinäjoen muuttovoitto on monia kaupunkeja enemmän peräisin omasta maakunnasta eikä hyvistä yhteyksistä huolimatta kauempaa.
Vanha rakennuskanta
Törnävän kartano, päärakennuksen lisäksi etenkin Östermyran ruutitehtaan kokeiluhuone Propeeri, edustaa 1800-luvun alun tyypillistä empiretyyliä, suunnittelijoina muun muassa Turun kaupunginarkkitehti Georg Theodor Chiewitz (mm. Törnävän saaren puistosuunnitelma) ja Vaasan lääninarkkitehti Carl Axel Setterberg (mm. ruutivaraston muuttaminen Törnävän kirkoksi). Monet empiren piirteet levisivät pohjalaiseen talonpoikaisrakentamiseen, kuten päätykolmioiden puolipyöreät ikkunat, kuusiruutuiset asuinhuoneiden ikkunat, profiloidut umpiräystäät, matalat räystäsikkunat, peilijakoiset ovet, ulkoseinien vaakavuoraus ja nurkkien pilasterimainen vuoraus.
1900-luvun vaihteen kansallisromanttista jugendtyyliä Seinäjoella edustavat joidenkin maatilojen päärakennukset, rautatieläisten talo (nyk. hotelli Alma) ja monet Kapernaumin rautatietyöläisten puutalot, joskin Kapernaumissa on nähtävillä paljon myös sveitsiläis- ja nikkarityyliä.
1920-luvun klassismia edustavat Alvar Aallon varhaistyö Seinäjoen suojeluskuntatalo, Pyramid-toimiston suunnittelema Kauppakatu 7:n Talvitien kivitalo sekä monet Matti Visannin suunnittelemat rakennukset, joista ovat jäljellä Keskuskadun Seurahuone ja Marttilan koulu. Klassismia edustavat myös Marttilan vanha lääninsairaala ja Törnävän mielisairaala-alue. Funktionalismin tärkeimpiä edustajia Seinäjoella oli jo purettu Sokos-tavaratalo Keskuskadulla.
1900-luvun loppupuolen arkkitehtuuri Seinäjoella ei 2010-luvulla ollut järin arvostettua, Aalto-keskusta lukuun ottamatta. Ylen Ruma Suomi -televisiosarjassa 2016 Seinäjoen keskustaa kuvattiin ”halpahallikeskittymäksi”, jossa raha puhuu. Ihmeteltiin, miten upean Aalto-keskuksen jälkeen rakennettu kaupunki voi olla niin toista maailmaa. Asiaan on paneuduttu Seinäjoella muun muassa 1970-luvun betonista matkakeskusta elvyttämään tarkoitettu SmartStation-hanke.
Seinäjoen keskustan vanhan rakennuskannan säilyttämisessä ja kunnostamisessa keskeinen henkilö on ollut kiinteistöyrittäjä ja entinen kokoomuksen kansanedustaja Petri Pihlajaniemi, joka kunnosti ensin Rautatieläisten talon hotelli Almaksi ja sitten Kalevan navetan kulttuurikeskukseksi. 2010-luvun lopulla hän kaavaili kylpylää ratapihan vanhaan veturitalliin.
Ruokakulttuuri
Seinäjoen pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla sinsalla eli rosolli. Seinäjoen peruskoulujen keittiössä 1970-luvulla kehitetty ruokayhdistelmä pinaattiletut jauhelihakastikkeen kera on siirtynyt koulusta myös koteihin, ja sitä pidetään seinäjokelaisena erikoisuutena. Alun perin annokseen kuului vielä kurpitsaraasteella mehustettu porkkanaraaste.
Perinneruokiin painottuvaa pitopöytää tarjoaa Seinäjoen ravintoloista Uppalan kartano. Fine dining -ravintola on vuonna 2012 avattu Juurella, ja samojen omistajien vuonna 2017 avattu Äärellä astetta rennompi. Äärellä suljettiin keväällä 2019 mutta avattiin uudelleen vuonna 2020 valmistuneessa kulttuurikeskus Kalevan navetassa. Muita Seinäjoen ruokaravintoloita ovat hotelli Alman ja hotelli Sorsanpesän ravintolat sekä Sokos Hotel Vaakunan ravintola Talriikki.
Seinäjoen museot
Entinen Etelä-Pohjanmaan maakuntamuseo käyttää nyt nimeä Seinäjoen museot. Kokonaisuuteen kuuluvat Törnävällä sijaitseva Etelä-Pohjanmaan museo, Peräseinäjoen riihimuseo, keskustan Suojeluskunta- ja Lotta Svärd -museo sekä keskustaan avautuva Museokeskus Tiklas. Myös Törnävällä sijaitseva Sairaalamuseo on tarkoitus siirtää osaksi kokonaisuutta.
Sanon suoraan
"Sanon suoraan" on rap-artisti Petri Nygårdin ensimmäinen single hänen neljänneltä Kaikkee pitää olla -nimiseltä studioalbumilta. Single julkaistiin 7. lokakuuta 2009.
Musiikkivideo
Kappaleesta julkaistiin myös kohua herättänyt musiikkivideo, jossa aikuisviihdevalokuvista otettuihin vartaloihin oli liitetty julkisuuden henkilöiden päitä. Kuvissa esiintyvät muun muassa Matti Vanhanen, kansanedustaja Jutta Urpilainen, muusikko Jenni Vartiainen, laulaja Mariko, tasavallan presidentti Tarja Halonen, terroristijohtaja Osama bin Laden ja Suomen Big Brotherissa 4. tuotantokaudella esiintynyt kilpailija Henna Kalinainen. Musiikkivideo julkaistiin Nygårdin YouTube-kanavalla, mutta sivusto poisti kyseisen videon sen sisällön vuoksi. Nygård julkaisi myöhemmin videostaan sensuroidun version kanavallaan. Alkuperäinen musiikkivideo on näkyvillä muun muassa Nygårdin kotisivuilla.
Suomen Big Brotherin 4. tuotantokaudella kilpailleet Henna Kalinainen ja Antti Kurhinen närkästyivät musiikkivideon sisällöstä ja tekivät siitä valituksen artistille. Myöhemmin Kalinainen teki musiikkivideon sisällöstä rikosilmoituksen.
Gibson Amphitheatre
Gibson Amphitheatre (vuoteen 2005 Univesal Amphitheatre) on Yhdysvalloissa, Los Angelesin Universal Cityssä sijaitseva teatteri. Konserteissa sen kapasiteetti on 6189 henkilöä. Se rakennettiin vuonna 1972 ulkoilmanäyttämöksi, mutta kerättyään huonoa palautetta se muutettiin sisänäyttämöksi vuonna 1982. Gibson Amphitheatre on Los Angelesin kolmanneksi suurin sisäteatteri heti Nokia Theatren ja Shrine Auditoriumin jälkeen.
Teatterissa on järjestetty muun muassa vuoden 2009 MTV Movie Awards.
Guggenheim-museo
Guggenheim-museo voi viitata seuraaviin:
Centro Niemeyer
Centro Niemeyer (koko nimeltään Centro Cultural Internacional Oscar Niemeyer, tunnetaan myös nimellä El Niemeyer) on brasilialaisen arkkitehdin Oscar Niemeyerin suunnittelema kulttuurikeskus ja kansainvälinen kulttuurihanke, joka sijaitsee Avilésissa Asturian maakunnassa Espanjassa. Se vihittiin käyttöön 26. toukokuuta 2011.
Keskus rakennettiin keskelle sataman teollisuusaluetta, mutta sen ympäristöön on suunniteltu suuria muutoksia.
Keskuksen rakentamiseen on liittynyt talousepäselvyyksiä, ja yhdeksän kuukautta avaamisen jälkeen se suljettiin.
Katsastusasema
Katsastusasema on yritys, joka tekee ajoneuvojen lakisääteisiä tarkastuksia eli katsastuksia. Suomessa yritykset määrittävät katsastuksen hinnan itse. Suomessa katsastus kuului valtion Autorekisterikeskukselle vuosina 1968–1994. Vuonna 1994 katsastustoiminta avattiin rajoitetusti kilpailulle. Siitä lähtien Suomessa on toiminut yksityisiä katsastusasemia, jotka saavat toimiluvan Liikenneministeriöltä.
Qal'eh-ye Nawin lentoasema
Qal'eh-ye Nawin lentoasema on Qal'eh-ye Nawin kaupunkia palveleva lentoasema Badghisin maakunnassa Afganistanissa. Lentoasemalla on yksi 2 000 metriä pitkä kiitotie. Pamir Airways on lentoaseman ainoa käyttäjä.
Malesian kieli
Malesian kieli on malaijin kielen standardoitu muoto Malesiassa, ja on maan virallinen kieli. Se on erittäin läheistä sukua indonesian kielelle, joka on samalla tavalla malaijin kielen indonesialainen standardi. Puhujia malesian kielellä on noin 33 miljoonaa.
Kielestä voidaan myös käyttää nimeä standardimalesia tai malesianmalaiji.
Malesian perustuslaki käyttää virallisesta kielestä nimeä bahasa Malaysia. Tällä on pyritty korostamaan sitä, että valtion virallinen kieli on kaikkien Malesian kansalaisten, ei vain etnisten malaijien, kieli.
La Morra
La Morra on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Cuneon maakunnassa. Kunnan nähtävyyksiä on vuosina 1709-1711 rakennettu 31 metriä korkea kellotorni, Torre Campanaria.
Misséni
Misséni on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kadiolon piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa 50 kilometriä Kadiolosta lounaaseen. Kunnassa on 47 700 ja keskuskylässä 3 100 asukasta (vuonna 2009).
Missénin kunta rajoittuu pohjoisessa Kadiolon piirin Fouroun, Dioumaténén ja Kadiolon kuntiin ja muissa ilmansuunnissa Norsunluurannikkoon. Maisemaa leimaavat tasangot, kukkulat ja kalliot. Länsirajalla virtaa Banin alkujoki Bagoé. Seutu kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu 19 kylää. Niistä suurin on 26 800 asukkaan Massiogo. Asukkaat ovat senufoja, miniankoja, fulbeja ja bambaroita. Yleisimmät kielet ovat senufo ja bambara. Uskontoja ovat animismi, islam ja kristinusko.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekautena. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit, kaupankäynti ja kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siipikarja ja siat.
Vuonna 2005 löydetty Massiogon kultaesiintymä on houkutellut kuntaan tuhansia kaivajia Malista ja Norsunluurannikolta. Kultaryntäys on aiheuttanut paljon erilaisia ongelmia.
Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Konservatiivipuolue (, yleensä vain Conservative Party) on Britannian suurin keskusta-oikeistolainen puolue. Puolue on konservatiivinen, talousliberaalinen ja EU-kriittinen.
Hirmut hallitsijat – 52 diktaattoria
Hirmut hallitsijat – 52 diktaattoria on vuonna 2020 ilmestynyt suomalainen tietokirja. Kirjaan kirjoitetut elämäntarinat kertovat siitä, kuinka ihmisen kyvyllä pahuuteen ei ole rajoja.
Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Konservatiivipuolueen edeltäjä oli 1800-luvun puoleen väliin asti Tory-puolue, ja sen jäseniä kutsutaan edelleen ajoittain Tory-nimellä. Puolueen virallista nimeä The Conservative and Unionist Party käytetään lähinnä Skotlannissa ja Pohjois-Irlannissa. Se on jäänne vuoden 1912 yhdistymisestä Liberal Unionist Partyn kanssa. Nimi viittaa vuosien 1886–1921 kamppailuun Irlannin pitämisestä Ison-Britannian kuningaskunnan osana.
Hirmut hallitsijat – 52 diktaattoria
Kirja on sorvattu korttipakan muotoon. Kaikkien maiden numerot 2–4 kertovat maailmaa järisyttäneiden kulttijohtajien elämäntarinat. Numerot viitosesta ässään kertovat diktaattoreista, jotka olivat tai ovat aina valmiita antamaan kaikkensa saadakseen lisää. Jokereina ovat kahden legendaarisen kokaiiniparonin huimat tarinat. Tyykiluoto myös toimittaa Yleisradiolla 12 diktaattoria -podcastia, jossa Tyykiluoto käy läpi maailmahistorian diktaattoreiden raskainta sarjaa asiantuntijoiden kanssa.
Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Lokakuussa 2022 puolueen puheenjohtajaksi valittiin Rishi Sunak.
Historia
thumb|Konservatiivien juliste vuodelta 1909 esittää sosialismia edustavan pedon kuristavan Britanniaa. Nykyisen konservatiivipuolueen historia alkaa 1830-luvulta, mutta sen edeltäjä Tory-puolue on vaikuttanut jo 1600-luvulla. Poliittiset liitot olivat tuolloin löysempiä kuin nyt, ja niihin sisältyi monia alaryhmiä. 1780-luvulta aina 1820-luvulle asti ryhmää johti William Pitt nuorempi, jonka seuraajia alettiin kutsua Tory-nimellä. 1820-luvulla ryhmä hajosi erimielisyyksiin, jolloin myös Arthur Wellesleyn johtama hallitus kaatui.
Tämä johdosta Robert Peel kokosi uuden koalition ja määritteli 1834 sen perusperiaatteet. Vuonna 1841 hän hallituksen, ja nykyisen konservatiivipuolueen katsotaan syntyneen. Vuonna 1846 Peelin kannattajat erosivat puolueesta suojatulleista (Corn Laws) syntyneen erimielisyyden johdosta, mutta konservatiiviryhmä jatkoi olemassaoloaan.
Puolue vakiintui vähitellen, vaikka se ei muodostanutkaan uutta enemmistöhallitusta ennen 1870-lukua. Benjamin Disraelin jingoismi ja sosiaaliset uudistukset toivat puolueelle lisäkannattajia vaalivoiton saavuttamiseksi 1874, mutta valta menetettiin 1880. Liberaalipuolueen hajottua Irlannin itsehallintokiistan vuoksi 1886 konservatiivit saavuttivat viimein enemmistön.
Konservatiivit, Robert Gascoyne-Cecilin, Salisburyn lordin johtamina, pitivät pääasiassa valtaa seuraavat 20 vuotta liberaali-unionistien tuella. Vuodesta 1895 konservatiivi–liberaali–unionisti-liittoa kutsuttiin yksinkertaisesti ”unionisteiksi”. Lordi Saliburyn erottua sisäiset kiistat veroista johtivat vakavaan tappioon liberaaleille vuoden 1906 vaaleissa. Unionistit vastustivat monia uuden hallituksen uudistuksia, ja unionistien hallitsema parlamentin ylähuone hylkäsi 1910 hallituksen budjetin johtaen pitkään kiistaan parlamenttiuudistuksesta. Konservatiivit paikkasivat menetyksiään vuoden 1910 vaaleissa, mutta liberaalit pysyivät vallassa Irlannin nationalistien tuella. Ensimmäisen maailmansodan alla konservatiivien voitto alkoi jo näyttää varmalta. Liberaalien epäonnistumiset sodan alussa johtivat unionistien nousuun hallitukseen, aluksi liberaalien kanssa, sitten liberaalipuolueen hajottua konservatiivit nousivat David Lloyd Georgen koalitiohallituksen johtoon.
Konservatiivivaltaa kesti lähes koko sotien välinen aika. Hallituksen muodostivat Stanley Baldwinin johtamat konservatiivit yksin tai kokoomushallituksen johdossa. Sodan jälkeen tilanne kuitenkin muuttui, ja konservatiivit kärsivät selvän tappion vuoden 1945 vaaleissa.
Konservatiivit hyväksyivät monet työväenpuolueen uudistuksista ja palasivat hallitukseen vuoden 1951 vaalien jälkeen. Työväenpuolueen pysyessä vallassa kaksitoista vuotta viidestätoista vuosien 1964 ja 1979 välillä konservatiivien valta oli vähäistä.
Thatcherin kausi
Vuonna 1975 Keith Josephin ja Margaret Thatcherin johtamat monetaristit haastoivat puolueen puheenjohtajan Edward Heathin, ja Thatcher valittiin puolueen johtoon 1975. Britannian talousvaikeudet, mukaan lukien Kansainvälisen valuuttarahaston väliintulo, talven 1978–1979 lakot ja kasvava inflaatio johtivat työväenpuolueen häviöön ja konservatiivipuolueen voittoon vuoden 1979 vaaleissa 43 paikan erolla. Thatcheristä tuli Britannian ensimmäinen naispääministeri.
Thatcheristä tuli huippusuosittu Falklandin sodan jälkeen, ja vasemmiston saaman leiman vuoksi konservatiivit voittivat 1983 vaalit selvästi 144 paikan erolla ja edelleen 1987 102 paikalla.
Thatcherin toista ja kolmatta kautta hallitsivat valtionyhtiöiden yksityistämiset, British Telecomin 1984, linja-autoyhtiöiden 1985, British Gasin 1986, British Airwaysin 1987, British Leylandin ja British Steelin 1988.
Vuonna 1989 paikallishallinnon verotusta pyrittiin uudistamaan siirtymällä muinaisesta kiinteistöverosta tasasummaveroon (Community Charge, joka sai nimen henkivero, poll tax). Uusi maksu oli yhtä suuri jokaiselle asukkaalle huolimatta heidän tulotasostaan ja tilanteestaan. Thatcherin suosio laski nyt pohjalukemiin, kuten monta kertaa aikaisemminkin, mutta nyt konservatiivit uskoivat tämän maksavan heille heidän hallituspaikkansa. Thatcher syrjäytettiin, ja konservatiivien johtoon nousi John Major.
Majorin pääministerikausi
Vuonna 1995 Major erosi toivoen voittavansa uudelleenvalinnan ja hiljentääkseen Maastrichtin sopimuksen vastustajat. Kauden edetessä konservatiivien kannatus hiipui, ja jopa sairaita edustajia haalittiin alahuoneeseen äänestämään hallituksen puolesta.
Oppositioasema vuosina 1997–2010
Ennustusten mukaisesti työväenpuolue voitti vuoden 1997 parlamenttivaalit, mutta voiton laajuus oli yllätys. Kannatuksen kasvu oli paikoin jopa 20 prosenttia ja työväenpuolue sai 177 edustajan etumatkan, kun taas konservatiivit menettivät kaikki paikkansa Englannin ulkopuolella. Major erosi vuorokauden sisällä.
Edgar Quinet
Edgar Quinet (1803–1875) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli perehtynyt saksalaiseen kirjallisuuteen ja käänsi sitä ranskaksi ja myös kirjoitti aiheesta artikkeleita, muun muassa Johann Gottfried von Herderistä. Hän kävi Kreikassa tieteellisen ryhmän mukana 1928 ja julkaisi sen jälkeen Kreikkaa käsittelevän teoksen De la Grèce moderne et de ses rapports avec l’antiquité (1830). Hän kirjoitti aikakausjulkaisuun Revue des deux mondes kirjallisuushistoriasta ja filosofiasta artikkeleita, jotka myöhemmin julkaistiin koottuina. Niitä on myöhemmin pidetty alallaan uraauurtavina. Hän kirjoitti myös runoteoksia, kuten sankarirunoelmat Napoléon (1836) ja Prométhée (1838), joita ei kuitenkaan ole pidetty erityisen merkittävinä.
Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Oppositioasema vuosina 1997–2010
Seuraavaksi puolueen johtoon tuli Iain Duncan Smith, joka erotettiin luottamusäänestyksessä 29. lokakuuta 2003.
Edgar Quinet
Quinet nimitettiin 1838 Lyoniin ulkomaisen kirjallisuuden professoriksi ja 1842 professoriksi Collège de Franceen, mutta hänet erotettiin Charles Louis Napoléon Bonaparten vuoden 1851 vallankaappauksen jälkeen jesuiittoja kritisoivien luentojensa ja poliittisten näkemystensä vuoksi ja karkotettiin maasta. Keisarivallan kaaduttua Quinet palasi 1870 Pariisiin, ja hänet valittiin 1871 kansalliskokoukseen. Hän kirjoitti omaelämäkerran, ja myös hänen kirjeenvaihtoaan on julkaistu.
Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Hallituspuolueena vuodesta 2010 alkaen
Vuoden 2005 parlamenttivaaleissa konservatiivipuolue sai 31 lisäpaikkaa, mikä leikkasi työväenpuolueen etumatkan 66 paikkaan. Howard ilmoitti seuraavana päivänä, että tunsi itsensä liian vanhaksi johtamaan puoluetta seuraaviin vaaleihin saakka, ja eroaisi uuden johtajan tieltä ennen niitä. Joulukuussa 2005 puolueen johtoon valittiinkin nuori David Cameron.
Edgar Quinet
Quinet oli toisaalta mielipiteiltään radikaali, toisaalta haaveileva, hämäräsanainen mystikko. Hänen tunnetuin teoksensa on allegorinen runoelma Ahasvérus (1833).
Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Hallituspuolueena vuodesta 2010 alkaen
Vuoden 2010 parlamenttivaaleissa konservatiivit nousivat suurimmaksi puolueeksi, mutta eivät saaneet yksinään enemmistöä parlamenttiin. Cameron kohosi pääministeriksi muodostamalla koalitiohallituksen yhdessä liberaalidemokraattisen puolueen kanssa.
Vuoden 2015 vaaleissa puolue sai 330 paikkaa ja muodosti hallituksen yksin. Hallitus järjesti vuonna 2016 vaalikampanjassaan lupaamansa kansanäänestyksen Britannian EU-erosta; EU-eron kannattajien voiton jälkeen Cameron erosi ja puheenjohtajaksi nousi sisäministeri Theresa May.
Vuoden 2017 vaaleissa konservatiivit saivat 317 paikkaa ja menettivät absoluuttisen enemmistönsä, ja joutuivat muodostamaan vähemmistöhallituksen pohjoisirlantilaisen demokraattisen unionistipuolueen (DUP) tuella.
Vuonna 2019 puolueen puheenjohtajaksi valittiin Boris Johnson, ja saman vuoden vaalit konservatiivipuolue voitti ylivoimaisesti saaden 365 paikkaa ja muodostaen jälleen yksin hallituksen.
Keijo Häkkinen
Keijo Kari Tapani Häkkinen (s. 2. maaliskuuta 1953 Liminka) on suomalainen liikuntatieteilijä ja Jyväskylän yliopiston valmennus- ja testausopin professori   ja toimii emeritus professorina 1.3.2021 alkaen. Häkkinen oli vuonna 2020 Scopus-julkaisutietokannan pohjalta tehdyn vertailun mukaan yksi maailman viitatuimmista liikuntatieteilijöistä. Hän on kirjoittanut ja ollut joukkotiedotusvälineiden haastateltavana muun muassa lihaskuntoharjoitteluun ja liikunnan vaikutuksiin liittyvistä aihepiireistä.
Opinnot ja tieteellinen pätevyys sekä tutkimustoiminnan pääalueet
Häkkinen tuli ylioppilaaksi Raahen yhteislyseosta 1972. Hän opiskeli Jyväskylän yliopistossa ensin liikuntakasvatuksen kandidaatiksi (LiK 1975), sitten liikuntatieteiden kandidaatiksi (maisteriksi, LitK 1977), lisensiaatiksi (LitL 1982) ja tohtoriksi (1986). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1986) oli otsikoitu Training and detraining adaptations in electromyographic, muscle fibre and force production characteristics of human leg extensor muscles : with special reference to prolonged heavy resistance and explosive type strength training. Dosentti Oulun yliopistosta vuonna 1992. Hänellä on todettu Jyväskylän yliopistossa tieteellinen pätevyys biomekaniikan professuuriin vuonna 1989 ja liikuntafysiologian professuuriin vuonna 1991 sekä valmennus- ja testausopin professuuriin, mihin hänet valittiin kutsumenettelyllä vuonna 2001.
Keijo Häkkinen on toiminut myös useissa asiantuntija- ja luottamustehtävissä Jyväskylän yliopistossa yliopiston tutkijakoulun jäsenenä, eettisen toimikunnan jäsenenä, hallituksen varajäsenenä, liikuntatieteellisessä tiedekunnassa varadekaanina, tiedekuntaneuvoston jäsenenä, tiedekunnan jatkokoulutustoimikunnan ja tutkijakoulun puheenjohtajana sekä liikuntabiologian laitoksella varajohtajana ja johtajana.
Häkkisen puoliso on Jyväskylän yliopiston kliinisen fysioterapian professori Arja Häkkinen.
Työhistoria ulkomailla ja kansainvälinen tutkimusyhteistyö
Häkkinen on toiminut vierailevana professorina seuraavasti: Penn State yliopisto, Yhdysvallat, 1994, Ball State yliopisto, Yhdysvallat, 2000. Professori William J. Kraemer, Yhdysvallat, on prof. Keijo Häkkisen eräs tärkeimmistä ja pitkäaikaisin tutkimusyhteistyökumppani.
Southern Cross yliopisto, Australia, 1997, Edith Cowan yliopisto, Australia, 2013. Professori Robert Newton, Australia, on myös yksi prof. Keijo Häkkisen tärkeimmistä ja pitkäaikaisemmista tutkimusyhteistyökumppaneista.
Julkaisutoiminta: Kirjoittanut ja julkaissut yksin sekä useiden kansainvälisten että kotimaisten yhteistyökumppanien kanssa:
Kansainväliset: 1) noin 425 alkuperäistä tieteellistä tutkimusartikkelia, joista kansainvälisesti viitatuimpia ovat      ja uusimpia paljon viitatuita    2) noin 80 tieteellistä katsausta ja muuta artikkelia, 3) kahdeksan kirjaa esim. , 4) noin 420 kongressiabstraktia
Esitelmöinti ja kongressien järjestäminen
Häkkinen on pitänyt yhteensä yli 110 kansainvälistä tieteellistä kutsuesitelmää  ja muita luentoja sekä yhteensä yli 75 kotimaista kutsu- ja muuta esitelmää eri tahoille ja järjestöille.
Keijo Häkkinen on ollut vastuutehtävissä järjestämässä useita kymmeniä kansainvälisiä ja kotimaisia kongresseja (esim. kansainvälisen voimaharjoittelu-konferenssisarjan tieteellisen komitean puheenjohtajana ), seminaareja ja symposiumeja. Hän on myös saanut useita palkintoja, kuten Jyväskylän kaupungin myöntämä kansainvälisen kongressin järjestämispalkinto vuonna 2015 järjestetylle liikuntabiologian alan kansainväliselle symposiumille (16th International Symposium) ja menestystä ja suuren osallistujamäärän saavuttanut kansainvälinen symposium vuonna 2018 (19th International Symposium). Lisäksi Keijo Häkkinen on mukana järjestämässä seuraavaa kansainvälistä voimaharjoittelukonferenssia (12th International Conference on Strength Training, ICST 2023) Liikunta- ja terveystieteiden tiedekunnassa Jyväskylän yliopistossa 27.–29. syyskuuta 2023.
Valkoiset (täsmennyssivu)
Valkoiset voi tarkoittaa esimerkiksi:
Pater familias
Pater familias oli antiikin Roomassa perheyhteisön pää. Perheyhteisöön katsottiin kuuluvan varsinaisten verisukulaisten lisäksi talon orjat. Muoto familias noudataa latinan arkaaista genetiiviä eikä myöhempää familiae-muotoa. Pater familias oli tavallisesti suvun vanhin miespuolinen henkilö.
Juridisesti familiaan kuuluivat kaikki pater familiaksen alaisuuteen kuuluvat henkilöt, joihin kuuluivat perheen perilliset ja orjat. Perheen vaimo ei välttämättä katsottu kuuluvan näihin vaan hänet saatettiin laskea edelleen isänsä familiaan. Käytännössä perheyksikköä, johon myös vaimo kuului kutsuttiin usein domukseksi.
Tiedeakatemiain neuvottelukunta
Tiedeakatemiain neuvottelukunta (eng. Council of Finnish Academies) oli Suomen neljän tiedeakatemian, (Suomen Tiedeseura, Suomalainen Tiedeakatemia, Teknillisten Tieteiden Akatemia ja Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland) yhteiselin. Tiedeakatemiaa muodostivat 1. tammikuuta 2018 uuden Suomen Tiedeakatemiat -yhteistyöneuvoston, jolle siirtyivät aiemmin Tiedeakatemiain neuvottelukunnalle (TANK) kuuluneet tehtävät. Yhteistyösopimuksen mukainen neuvoston ensimmäinen vastuuakatemia oli Suomalainen Tiedeakatemia. TANKin toiminta päättyi 31. joulukuuta 2017.
Abdelnasser Ouadah
Abdelnasser Ouadah (, s. 13. syyskuuta 1975 Forbach, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 2:ssa pelaavaa Istrestä.
Tiedeakatemiain neuvottelukunta
Organisaatio
Tiedeakatemiain neuvottelukuntaan kuului kahdeksan jäsentä, kaksi Suomalaisen Tiedeakatemian nimeämää jäsentä, kaksi Suomen Tiedeseuran nimeämää jäsentä sekä yksi Teknillisten Tieteiden Akatemian ja yksi Svenska Tekniska Vetenskapsakademien i Finlandin nimeämä jäsen. Lisäksi neuvottelukuntaan kuului kaksi jäsentä, jotka nimesi Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallitus. Neuvottelukunnan toimikausi oli kolme vuotta.
Abdelnasser Ouadah
Maajoukkueura
Ouadah edusti maataan yhdessä arvokisaturnauksessa vuoden 2004 Afrikan kisoissa. Hän kuitenkin jätti kisat kesken, kun valmentaja Rabah Saadane päätti tuoda hänen tilalleen toiseen otteluun Hocine Achioun. Ouadah kutsuttiin kisojen jälkeen kahteen otteeseen Algerian maajoukkueeseen, mutta ei pelannut kummallakaan kutsulla.
Tiedeakatemiain neuvottelukunta
Organisaatio
Tiedeakatemiain neuvottelukunnan sihteeristö toimi Tieteellisten seurain valtuuskunnan yhteydessä. Neuvottelukunnan toimitilat olivat Helsingissä Snellmaninkadulla.
Historia
Suomen Tiedeseura ja Suomalainen Tiedeakatemia perustivat Tiedeakatemiain neuvottelukunnan (silloin nimellä Suomen Tiedeakatemiain Valtuuskunta) vuonna 1975 edistämään tiedeakatemioiden yhteistyötä ja tehostamaan tiedeakatemioiden vaikutusta kansallisesti ja kansainvälisesti. Vuosina 2008–2011 se toimi nimellä Tiedeakatemiajaosto. Teknillisten tieteiden akatemia ja Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland tulivat sen jäseniksi vuonna 2003. Valtuuskunnan ensimmäinen puheenjohtaja oli kansleri Mikko Juva.
Simsalabim
Simsalabim voi viitata johonkin seuraavista:
Rovnon taistelu
Rovnon taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan XIII armeijakunnan joukkojen ja Neuvostoliiton 13. ja 60. armeijan joukkojen välinen taistelu Rivnen (ven. Rovno ) kaupungista Ukrainan pohjoisosissa. Taistelu alkoi 2. helmikuuta 1944 ja päättyi 5. helmikuuta saksalaisten antautumiseen.
Tuomo Laukkanen
Tuomo Laukkanen (s. 6. elokuuta 1984 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Suomi-sarjan KeuPa HT:hen. Hän osaa pelata sekä keskellä että laidassa. Monipuolinen Laukkanen on suhteellisen hyvä kiekollisena, mutta osaa pelata myös rikkovassa roolissa.
Ura
Laukkanen on JYPin kasvatti. Hän kuului A-juniorina joukkueensa runkopelaajiin. Kaudella 2003–2004 Laukkanen teki tehot 14+15=29, joilla hän jakoi JYP A-nuorten sisäisen pistepörssin voiton Jouni Virpiön kanssa. Samalla kaudella Laukkanen teki myös SM-liigadebyyttinsä. Hän pelasi kevätkaudella 2004 kymmenen ottelua ilman tehopisteitä, mutta jäähyminuutteja tuli kymmenen. Laukkanen pelasi kauden aikana myös kaksi Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kesäkuussa 2004 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Laukkanen kuitenkin loukkasi ranteensa jo loppukesästä, jonka takia hän pelasi kaudella 2004–2005 vain seitsemän runkosarjaottelua A-nuorten runkosarjassa, kun Laukkanen palasi kaukaloihin kauden lopulla.
Toukokuussa 2005 Laukkanen teki sopimuksen Mestis-joukkue Kajaanin Hokin kanssa. Hän kävi armeijan Kajaanissa. Laukkanen teki toukokuussa 2006 jatkosopimuksen Hokin kanssa kaudeksi 2006–2007. Hän voitti keväällä 2007 Mestiksen mestaruuden. Hokissa nelosketjun mieheksi jäänyt Laukkanen palasi kaudeksi 2007–2008 kotikaupunkiinsa Jyväskylään ja siirtyi sarjatasoa alemmas Suomi-sarjajoukkue D-Kiekon riveihin. Hän oli tehoilla 21+20=41 joukkueen kolmanneksi paras pistemies Timo-Pekka Heikkisen ja Pirkka Lahtisen jälkeen. Keväällä 2008 Laukkanen oli nostamassa D-Kiekkoa takaisin Mestikseen kuuden vuoden tauon jälkeen (D-Kiekko pelasi Mestiksessä nimellä Diskos vuosina 2000–2002). Joukkueen tilille perustettiin D Team, josta tuli JYPin farmijoukkue.
Laukkanen jatkoi kaudella 2008–2009 D Teamissa, mutta hän haki monen muun pelaajan tavoin pelipaikkaa try-outin kautta heinäkuussa 2008. Kuukautta myöhemmin Laukkanen sai sopimuksen. Hän teki Mestiksen runkosarjassa 32 ottelussa tehot 8+20=28, joilla Laukkanen oli D Teamin toiseksi paras pistemies Timo-Pekka Heikkisen jälkeen. Hän pelasi myös kymmenen ottelua SM-liigaa JYPin riveissä tehoin 1+1=2. Maaliskuussa 2003 Laukkanen teki D Teamin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2009–2010 Laukkanen voitti D Teamin sisäisen pistepörssin tehoilla 11+23=35. Hän pelasi kauden aikana myös kuusi SM-liigaottelua Porin Ässien joukkueessa. D Team vuokrasi Laukkasen Ässiin marraskuun 2009 lopulla joulutaukoon asti kestävällä sopimuksella. Ässät kärsivät tuolloin sentteripulasta. Laukkanen teki kuudessa ottelussaan yhden maalin. Hän voitti D Teamissa Mestiksen hopeaa keväällä 2010. Seuraavalla kaudella Laukkanen oli D Teamissa ottamassa Mestiksen pronssia. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen Mestiksen KooKoon kanssa.
Tietokonemusiikki
Tietokonemusiikki on tietokoneen avulla toteutettua musiikkia.
Ennen 1970-lukua tietokonemusiikki oli pitkälti kokeellista eikä sillä ollut suurelle yleisölle kuin kuriositeettiarvoa. Musiikista tuli kuitenkin merkittävämpää videopelien ja äänipiirien kehityksen myötä. 1980-luvulle tultaessa tietokonemusiikki tuli kuitenkin mikrotietokoneiden ääniominaisuuksien myötä myös tavallisten harrastajien ulottuville ja etenkin pelimusiikin alueella on syntynyt klassikoksi muodostuneita kappaleita.
Historia
Varhaisin tunnettu tallennus tietokoneella tietokoneella tuotetusta musiikista äänitti BBC vuonna 1951 Ferranti Mark 1:llä. Tietokone soitti lyhyen pätkän muun muassa kappaleesta "In the Mood".
Ennen varsinaisia musiikkiohjelmia äänipiiriä ohjelmoitiin suoraan itse. Robert Yannes, joka kehitti Commodore 64:n SID-äänipiirin oli kiinnstonut elektronisesta musiikista syntetisaattoreista. Karsten Obarski kehitti ensimmäisen tracker-ohjelman Ultimate Soundtrackerin Amigalla vuonna 1987. Obarski kehitti ohjelman koska kyllästyi ohjelmoimaan tietokonemusiikkia käsin. Obarski suunnitteli ohjelman, joka esitti neljää kanavaa pystysuunnassa. Ohjelman käyttöliittymän "pianorulla" täsmäsi SID-kauden toistorakenteihin ja looppeihin. Ohjelma mahdollisti muidenkin kuin ohjelmoijien tuottaa musiikkia tietokoneella. Soundtrackerin jälkeen seurasivat ohjelmat kuten NoiseTracker ja ProTracker. Tracker-ohjelmissa käytetyt modit pystyivät tallentamaan jokaisen instrumentin ääninäytteiden lisäksi keston, intensiteetin ja erikoisefektin jokaiselle nuotille. Atari ST ja Amiga 500 nousivat aloittelevien muusikoiden suosioon.
Mihail Vorontsov (kansleri)
thumb|Mihail Vorontsov, Aleksei Antropovin Mihail Illarionovitš Vorontsov ; (23. heinäkuuta (J: 12. heinäkuuta) 1714 – 26. helmikuuta (J: 15. helmikuuta) 1767 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kreivi ja valtiomies, jolla oli merkittävä vaikutus varsinkin Venäjän ulkopolitiikkaan keisarinna Elisabetin valtakaudella vuosina 1741–1762.
Suku
Kreivi Mihail Vorontsov kuului vaikutusvaltaiseen Vorontsovin sukuun. Hänen vanhempansa olivat kuvernööri, senaattori ja salaneuvos Illarion (Larion) Gavrilovits Vorontsov (1674-1750) ja aatelissyntyinen Anna Grigorjevna Maslova (1684–1740). Kaikki heidän kolme poikaansa saivat kreivin arvon keisarinna Elisabetin aikana. Tytär Darja (1713–1765) nai Pjotr Mihailovitš Hruštšjovin ja tytär Praskovja nai Sergei Danilovitš Tatištševin. Hänen veljensä olivat todellinen kamariherra, kenraali, senaattori, kuvernööri Roman Illarionitš Vorontsov (1707–1783) ja todellinen kamariherra, senaattori Illarion Illarionivitš Vorontsov (1719-1786). Mihail Vorontsov nimitettiin 14-vuotiaana paašipojaksi keisari Pietari Suuren tyttären Elisabet (Jelisaveta) Petrovnan hoviin. Elisabet kaappasi vuonna 1741 vallan lapsikeisari Iivana VI:lta, ja hänestä tuli Venäjän hallitsija. Kaikki Vorontsovin veljekset osallistuivat vallankaappaukseen. vasen|pienoiskuva|178x178px|Kreivitär Anna Karlovna Vorontsova Skavronskaja (1722–1776)
Ura hovissa
Vorontsovista tuli keisarinnan suosikki, ja hän naitti tämän vuonna 1742 äidinpuoleiselle serkulleen, kreivitär Anna Karlovna Skavronskajalle (1722–1776). Vuodesta 1744 Vorontsov toimi valtakunnan varakanslerina ja ulkoministerinä. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VII antoi hänelle valtakunnankreivin arvon. Vorontsovista tuli kansleri vuonna 1758, kun hän syrjäytti Aleksei Bestužev-Rjuminin. Vorontsovin eduksi katsottiin, että seitsenvuotisen sodan aikana hän oli tukenut Venäjän liittoa Ranskan kanssa, kun taas Bestužev-Rjuminia pidettiin englantilaismielisenä. Vorontsov jatkoi myös Elisabetin lyhytaikaisen seuraajan Pietari III:n suosikkina, mutta ei puuttunut asioihin, kun uusi keisari luopui liitosta Ranskan ja Itävallan kanssa. Katariina II:n kaapattua vallan vuonna 1762 Vorontsov asetettiin kotiarestiin. Syrjäytetyn Pietari III:n kuoltua pian vankeudessa Vorontsov vannoi uskollisuutta Katariinalle ja sai takaisin kanslerinpaikkansa, mutta joutui luopumaan siitä jo vuonna 1763. Hän menetti pian vaikutusvaltansa hovissa. pienoiskuva|Vorontsovin palatsi, Sadovaja-kadulla Pietarissa, [[Bartolomeo Rastrelli, 1749-1758 ]] Hänen veljentyttärensä Jekaterina Romanovna Vorontsova-Daškova oli Katariina II:n läheinen ystävä. vasen|pienoiskuva|200x200px|Novoznamenkan huvila Pietarhovin tiellä. Giuseppe Trezzini, 1750-luku Mihail Vorontsov rakennutti vuosina 1749-1758 Bartolomeo Rastrellin suunnittelman Vorontsovin barokkipalatsin Pietariin Sadovaja-kadulle sekä Vorontsovin maaseutuhuvilan Pietarhoviin. Palatsissa on 50 huonetta ja sen kustannukset olivat niin suuret, että Vorontsov joutui myymään sen keskeneräisenä kahden vuoden päästä 217 000 ruplalla valtion rahakamarille. Huvilaa yritettin myydä tuloksetta vuonna 1766 ilmoituksella, jossa mainittiin että kauppaan kuuluvat myös 34 karjalaista maaorjaa.
Soljokasvit
Soljokasvit (Commelinaceae) on yksisirkkaisten Commelinales-lahkoon kuuluva noin 650-lajinen kasviheimo.
Tuntomerkit
Soljokasvit ovat ruohoja, joiden varsissa on turvonneet nivelet. Lehdet ovat melko pehmeitä ja meheviä, kierteisasentoisia, joskus kahdessa rivissä, ja niissä on vahva keskisuoni sekä umpinainen lehtituppi. Andromonoeekkisyys on soljokasveilla tavallista, so. samassa kasvissa on kaksineuvoisia ja yksineuvoisia hedekukkia. Kukinnot sijaitsevat tavallisesti lehtihangoissa, harvoin terminaalisesti, ja koostuvat tavallisesti monikukkaisista kiemuroista. Toisinaan kukinnossa on huomiota herättävät venemäiset suojuslehdet, jotka voivat sijaita lehtiä vastapäätä. Kukat ovat avoinna vain yhden päivän, ja niissä on tavallisesti verhiöksi ja teriöksi erilaistunut kehä; terälehdet ovat vetistyviä, väriltään tavallisesti sinisiä tai vaaleanpunaisia. Kukat voivat olla vastakohtaisia. Hedelmä on selkäluomainen rakokota. Sirkkalehti on koleoptiilin eli itutupen suojaama.
Kukan symmetria ja rakenne vaihtelee soljokasvien heimossa. Kukka voi olla vastakohtainen teriöltään, jolloin yksi terälehti on hyvin surkastunut (soljot Commelina). Vastakohtaisuus voi näkyä myös hetiössä, ja vastakohtaisuuden ilmeneminen voi vaihtua kukan kehityksen aikana. Hovijuorujen (Dichorisandra) suvussa kukan symmetria-akseli on poikittain, kun taas muissa suvuissa se on vinottain. Alaheimossa Commelinoideae suurin osa kukista on käänteisiä eli niiden perät on kiertyneet. Cochliostemon-suvussa on epäsymmetriset kukat. Soljokasveilla esiintyy silloin tällöin myös enantiostyliaa, jolloin vartalot ovat kääntyneet kukinnossa vuoroin vasempaan vuoroin oikeaan. Kukassa voi olla myös erilaistumaton kehä, jolloin heteet sijaitsevat kohdakkain kehälehtien kanssa. Kehälehdet saattavat olla yhteen kasvaneita, kuten suvussa Weldenia, tai toisiinsa nähden vuorottaiset terälehdet ja heteenpalhot voivat olla yhtyneet torveksi.
Levinneisyys
Soljokasveja esiintyy kaikkialla maapallon trooppisissa osissa ja osin lauhkeassa eli temperaattisessa vyöhykkeessä, ei kuitenkaan Euroopassa.
Luokittelu
Soljokasveja tunnetaan 652 lajia, jotka ryhmitellään kahdeksi alaheimoksi ja 39–40 suvuksi. Heimon ikä lienee noin 89 miljoonaa vuotta. Lähin sukulaisheimo on Hanguanaceae.
Suvut
Soljokasvisukujen tieteelliset nimet, auktorit ja suomenkieliset nimet:
Käyttö
Joitakin lajeja käytetään huone- ja puutarhakasveina, kuten venhojuoruja (Tradescantia), soljoja (Commelina), karvajuoruja (Cyanotis) ja hovijuoruja (Dichorisandra). Joidenkin juorujen ja soljojen lehtiä tai juurakoita käytetään satunnaisesti ravinnoksi. Rohtoja saadaan afrikkalaisen Aneilema beniniense -siipijuorulajin ja trooppisen Aasian lajin Floscopa scandens lehdistä ja varresta.
Kirppu (hevonen)
Kirppu (1879 Rovaniemi – 1907 Pöytyä) on yksi neljästä kantaoriista, joista kaikki nykypäivän suomenhevoset polveutuvat. Se oli aikakautensa tunnetuin suomalainen kilpahevonen, joka voitti muun muassa nykyisten Kuninkuusravien edeltäjänä pidetyn Suuren orikilpailun neljästi peräkkäin vuosina 1888–1891.
Pöykkölän tilalla Rovaniemellä syntynyt Kirppu siirtyi vuonna 1884 Uhtualta kotoisin olleen venäläisen kauppiaan Leontej Tichanoffin omistukseen. Rovaniemen varakkaimpiin liikemiehiin kuulunut Tichanoff puolestaan myi oriin neljä vuotta myöhemmin turkulaiselle eläinlääkärille Ludvig Fabritiukselle, jonka hoivissa hevonen vietti loppuikänsä.
Kilpauran alku Rovaniemellä
Kirppu tunnettiin kotiseudullaan jo nuorena lahjakkaana juoksijana, mutta oli kuitenkin aluksi liian rajuluonteinen kilpahevoksi. Valtion kilpa-ajoissa Kirppu oli mukana ensimmäistä kertaa Oulussa vuonna 1884, jolloin sitä valmensi ja ohjasti Karvo-niminen maanviljelijä. Aikalaisten kertomusten mukaan Karvolla oli vaikeuksia saada hevosta hillityksi kilpailutilanteessa. Hevonen juoksi Oulussa kolmen virstan matkalla ajan 6.25 ja sijoittui toiseksi. Kaksi vuotta myöhemmin Kirppu oli jo rauhoittunut ja voitti Oulussa ajalla 6.08,5.
Vaikka Kirppu oli poikkeuksellisen lahjakas hevonen, sillä ei kuitenkaan ollut mahdollisuutta nousta suuren yleisön tietoisuuteen kaukaa Rovaniemeltä käsin. Kilpailumatkat olivat pitkiä, joten niiden jälkeen ori ei luonnollisesti ollut enää itse kilpailussa parhaimmillaan. Päästäkseen Jyväskylän valtionajoihin Kirppu joutui taittamaan peräti 700 kilometrin pituisen matkan. Lopputuloksena oli väsyneenäkin tehty oma ennätys 6.00,0, mutta se ei riittänyt edes palkintosijoille, vaan vaivanpalkkana oli pelkkä kunniakirja.
Fabritiuksen omistuksessa
Viipurilainen eläinlääkäri Ludvig Fabritius oli tutustunut Kirppuun ensimmäistä kertaa Hämeenlinnan valtionajoissa 1886 ja ihastui hevoseen niin, että päätti hankkia sen omakseen. Kilpailutoiminta oli tuohon aikaan hyvin rajoittunutta, esimerkiksi valtionajoissa samaa hevosta ei sääntöjen mukaan voitu palkita kuin kaksi kertaa vuodessa. Tämän vuoksi Kirppu kilpaili Turkuun muuttaneen Fabritiuksen käsistä vain pari kertaa vuodessa, yleensä Turun valtionajoissa ja Hämeenlinnan Suuressa orikilpailussa, sekä kerran myös Helsingissä. Suuren orikilpailun Kirppu voitti neljästi peräkkäin vuodesta 1888 lähtien.
Maaliskuussa 1888 ori teki uuden omistajansa Ludvig Fabritiuksen ohjastamana Suuressa orikilpailussa kolmen virstan suomenennätyksen 5.34,4. Nykyisin käytettävänä kilometriaikana tulos on 1.44,3. 1890-luvun alussa Kirppu oli noussut jo kansalliseksi kuuluisuudeksi, jonka kilpailuja saapui katsomaan suuria väkijoukkoja. Viimeisen kerran se osallistui valtionajoihin voitokkaasti Helsingissä vuonna 1895.
Vuonna 1895 Kirppu loukkaantui polviinsa astutettavana olleen tamman potkaistua sitä, ja se siirrettiin lopulta Pöytyälle Pihlavan kartanoon viettämään vanhuuspäiviään. Loppuunkuluneista hampaistaan kärsinyt Kirppu lopetettiin kesällä 1907 27-vuotiaana. Fabritius kutsui sitä ”elämänsä hevoseksi” ja julkaisi jopa Kirpun yli 400-sivuisen elämäkerran vuonna 1927.
Kilpailutilastot
thumb|Kirppu on haudattu Pihlavan kartanon puutarhaan ja sille on pystytetty muistokivi. Yhteensä Kirppu kilpaili urallaan 26 kertaa, joista voittoja kertyi 16 ja kakkossijoja kuusi. Palkintosummaksi muodostui 11 508 silloista markkaa, joka vastaa vuoden 2015 rahassa noin 60 000 euroa ja ennätykseksi jäi kilometriajaksi muutettuna 1.42,5. Nykyinen Suomen ennätys 3 100 metrin matkalla on Köppisen vuonna 2014 Porissa juoksema 1.23,8.
Kantakirja ja jälkeläiset
Kantakirjaan Kirpun merkitsi Turun Hippos vuonna 1903. Orinäyttelyihin se osallistui muun muassa Vaasan maatalousnäyttelyn yhteydessä 1894, jolloin se sai ensimmäisen palkinnon.
Isäoriina Kirppu sai yhteensä 170 jälkeläistä, joista 89 oli oriita ja 81 tammoja. Kirpun isälinjalta polveutuvat muiden muassa ravikuninkuuden voittaneet Ihme-Toti (1962) ja Riuska (1966) sekä ravikuningattaret Ilo (1948), Riuskan-Tyttö (1974, 1976), Lenita (1979) ja Totina (1991). Nykyään Kirpun suora isälinja on lähes sammunut, ja se on enää muutaman Ihme-Totin (s. 1948) jälkeläisen varassa.
Duduk
110px|pienoiskuva|Duduk Duduk on Kaukasukselta, erityisesti Armeniasta kotoisin oleva puupuhallin. Se muodostuu puuputkesta, jonka päähän on kiinnitetty saman tapainen kaksoisruokolehdykkä kuin esimerkiksi fagotissa.
Dudukin pehmeä sointi ja laaja dynamiikka on tehnyt siitä suositun soittimen eri musiikin lajeissa. Perinteisesti sitä on käytetty pienissä kokoonpanoissa, esimerkiksi duettona rummun kanssa lyyrisissä lauluissa ja tansseissa. Nykyisin sen käyttö on levinnyt myös suuriin ammattilaisorkestereihin ja klubeihin.
Vili Saarijärvi
Vili Saarijärvi (s. 15. toukokuuta 1997 Rovaniemi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Sveitsin National Leaguen SCL Tigersissa. Hän laukoo oikealta. NHL-seura Chicago Blackhawks omistaa Saarijärven pelaajaoikeudet.
Seuraura
Saarijärvi on Rovaniemen Kiekon kasvatti. Hän muutti 15-vuotiaana Ouluun ja siirtyi Kärppiin kaudeksi 2012–2013. Saarijärvi pelasi kauden aikana sekä seuran A-, B- että C-nuorissa. Suurin osa hänen kaudestaan eteni kuitenkin Kärppien B-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja Saarijärvi oli tehoilla 5+25=30. Hän voitti C-nuorten SM-sarjan pudotuspelien puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 5+9=14. Saarijärvi voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2013–2014 hän pelasi suurimmaksi osaksi Kärppien A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja Saarijärvi oli tehoilla 7+21=28, joilla hän sijoittui A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Saarijärvi voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Toukokuussa 2014 Saarijärvi solmi kolmivuotisen SM-liigasopimuksen Kärppien kanssa. Hän siirtyi kuitenkin agenttinsa välityksellä kaudeksi 2014–2015 Pohjois-Amerikkaan ja USHL-joukkue Green Bay Gamblersin riveihin. Saarijärvi oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+17=23. Hänet valittiin kauden päätteeksi USHL:n tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen.
Detroit Red Wings varasi Saarijärven kolmannella kierroksella 73. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue Flint Firebirds yhdeksäntenä pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Saarijärvi oli palaamassa kaudeksi 2015–2016 alkuperäisen sopimuksensa mukaisesti kevääseen 2017 asti ulottuvalla sopimuksella Oulun Kärppiin, mutta jo runsas viikko varauksensa jälkeen heinäkuussa 2015 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Red Wingsin kanssa. Saarijärvi ei näin ollen siirtynyt Kärppiin vaan aloitti kauden 2015–2016 suuremman peliajan vuoksi hänet varanneessa OHL-joukkue Flint Firebirdsissa.
Saarijärvi oli kaudella 2015–2016 Firebirdsin tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+21=43, joilla hän jakoi OHL:n puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Saarijärvi valittiin liigan lokakuun 2015 kuukauden puolustajaksi. Firebirds oli kauden aikana myös skandaalin keskellä seuran omistaja Rolf Nilsenin ratkaisujen vuoksi. Marraskuussa 2015 Nilsen erotti yllättäen päävalmentaja John Grudenin ja apuvalmentaja Dave Karpan, koska hänen poikansa Hakon ei saanut riittävästi peliaikaa. Firebirdsin pelaajat, mukaan lukien Hakon Nilsen protestoivat ratkaisua mm. heittämällä pelipaitansa seuran toimiston lattialle. Valmentajakaksikko sai päivää myöhemmin työnsä takaisin, mutta erotettiin taas helmikuussa 2016. Nilsen joutuikin tämän jälkeen loppukaudeksi OHL:n hyllyttämäksi tehtävistään ja hän sai viiden vuoden toimitsijakiellon sekä 250 000 dollarin sakot. Lisäksi Firebirds menetti ensimmäisen kierroksen varausoikeuden seuraavalle kesälle.
OHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2016 Saarijärvi siirtyi ensin AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsin vahvuuteen, mutta ennen ensimmäistäkään ottelua hänet lähetettiin muutamaa päivää myöhemmin ECHL-joukkue Toledo Walleyeen. Saarijärvi debytoi miesten peleissä vahvasti tehden debyytissään Manchester Monarchsia vastaan kolme syöttöpistettä.
Kesäkuussa 2016 Flint Firebirds kauppasi Saarijärven Mississauga Steelheadsiin vaihdossa hyökkääjä Everett Clarkiin sekä kahteen varausvuoroon ja yhteen ehdolliseen varausvuoroon. Hänen alkukautensa 2016–2017 meni kuitenkin pilalle rannevamman vuoksi. Saarijärvi pelasi runkosarjassa lopulta 34 ottelua tehden 31 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 5+10=15 koko OHL:n toiseksi tehokkain puolustaja Erie Ottersin Darren Raddyshin jälkeen. Saarijärvi eteni Steelheadsin kanssa aina liigan finaaleihin saakka, mutta J. Ross Robertson Cupin vei kuitenkin Erie Otters otteluvoitoin 4–1. Hän oli yhtenä kuudesta pelaajasta ehdolla OHL:n parhaalle puolustajalle myönnettävän Max Kaminsky Trophyn voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin Erie Ottersin Darren Raddyshille. OHL-kauden jälkeen, toukokuussa 2017 Saarijärvi siirtyi Grand Rapids Griffinsin AHL-joukkueen vahvuuteen, mutta hän ei kuitenkaan saanut siellä loppukaudella tililleen otteluakaan.