cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leena Löfstedt
Löfstedt työskenteli muun muassa Helsingin yliopiston romaanisen filologian apulaisprofessorina (1976–1978), Jyväskylän yliopiston romaanisen filologian professorina (1978–1981) ja Helsingin yliopiston romaanisen filologian apulaisprofessorin viransijaisena (1987, 1989 ja 1992–1993). Hän on työskennellyt myös Kalifornian yliopiston Los Angelesin kampuksella (UCLA).
Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Löfstedt on ollut vuodesta 1995, ja New Yorkin tiedeakatemian jäsen vuodesta 1995.
Löfstedt oli vuodesta 1961 naimisissa professori Bengt Löfstedtin (1931–2004) kanssa.
Teoksia
Löfstedt on suomentanut muun muassa joitain Albert Camus'n teoksia, esimerkiksi esseekokoelman (1962). Hänen laajempaa tuotantoaan edustavat myös:
Villa Koli
Villa Koli on arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema huvila Espoon Matinkylässä. Vuonna 1917 valmistuneen rakennuksen rakennuttivat professori Jaakko Karvonen vaimonsa Anna Robinan kanssa. Hirsihuvila on suojeltu ajalleen tyypillisenä klassisesta arkkitehtuurista vaikutteita saaneena huvilana. Rakennusliike YIT hankki sen vuonna 1982 edustus- ja koulutuskäyttöön.
Luxor 2
Luxor 2 on MumboJumbon kehittämä ja julkaisema pulmapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille ja seuraavana vuonna Xbox 360:lle
Villa Koli
Arkkitehtuuri
Villa Koli on kaksikerroksinen hirsistä rakennettu huvila. Se edustaa jugendin jälkeen vallalla ollutta rationaalisempaa ja klassisempaa arkkitehtuuria. Villa Kolin päärakennus on tyypillinen 1910-luvun klassistisesta arkkitehtuurista vaikutteita saanut huvila.
Päärakennuksen pohja on pääosin suorakaiteen mallinen, mutta perussymmetrian hajottavat toisella pitkällä sivulla oleva puolipyöreä lasikuisti ja vastakkaisella sivulla oleva avokuisti. Mansardikatto on molemmista päädyistään taitettu.
Museoviraston mukaan Villa Koli edustaa Helsingin länsipuolisen rannikon kesähuvilan rakennuskautta.
Luxor 2
Julkaisut
Peli on julkaistu digitaalisena latauksena Windowsille. Peli on julkaistu Xbox 360:lle Xbox Live Marketplacessa sekä fyysisesti levyllä. Peli on mukana Xbox Live Arcade Compilation Discillä.
Luxor: Pharaoh's Challenge on pelin uusintaversio, joka on julkaistu Nintendo DS:lle, PlayStation 2:lle, PlayStation Portablelle ja Wiille.
Villa Koli
Historia
Arkkitehti Wivi Lönnin suunnitteleman rakennuksen tilasi professori ja arkkiatri Jaakko Karvonen. Lönn suunnitteli päärakennuksen vuonna 1915, ja se valmistui kesäksi 1917. Karvoset myivät vuonna 1928 huvilan johtaja E. E. Granbergille, joka puolestaan myi sen vuonna 1938 johtaja Yngvar Lundbergille. Lundbergit käyttivät sitä kesäisin yli neljänkymmenen vuoden ajan.
Villa Koli siirtyi vuonna 1982 rakennusliike YIT:n omistukseen. Se peruskorjattiin vuosina 1983–1984, ja autotallina käytetyn vajan tilalle rakennettiin uusi saunarakennus. Vanha suojeltu saunarakennus kunnostettiin vuonna 1998. YIT käyttää Villa Kolia edustus- ja koulutustilana.
Villa Koli suojeltiin vuonna 1985 rakennussuojelulain nojalla. Suojelumääräyksen mukaan rakennuksen ulkoasuun saa tehdä vain korjauksia, jotka tähtäävät nykyisen asun säilyttämiseen. Korjauksille pitää saada Museoviraston lupa.
Bruno Bräuer
pienoiskuva|Bruno Bräuerin hautakivi Bruno Bräuer (4. helmikuuta 1893 Willmannsdorf – 20. toukokuuta 1947 Ateena) oli saksalainen kenraali toisen maailmansodan aikana.
Hän syntyi Willmannsdorfissa Saksassa. Ensimmäisessä maailmansodassa hän ansaitsi ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit palvellessaan 7. Länsi-Preussin jalkaväkirykmentissä. Sodan jälkeen hän jäi armeijaan, Reichswehriin, jossa hän toimi pataljoonankomentajana kenraali Hermann Göringin rykmentissä.
Hänestä tuli lopulta Saksan ilmavoimien majuri ja ensimmäinen saksalainen laskuvarjosotilas, joka hyppäsi lentokoneesta laskuvarjolla. Vuonna 1938 hän komensi 1. laskuvarjojääkärirykmenttiä.
Toisen maailmansodan aikana hän taisteli yksikkönsä mukana Puolassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Balkanilla. Myöhemmin hänestä tuli Kreetalle sijoitetun 9. laskuvarjodivisioonan kenraalimajuri ja koko Kreetan komendantti. Sodan jälkeen hänet luovutettiin Ateenaan vastaamaan sotarikossyytteisiin. Monien yllätykseksi hän sai kuolemantuomion Kreetalla tehdyistä veritöistä, joihin hänen osuutensa oli kyseenalainen. Hänet ammuttiin Ateenassa 20. toukokuuta 1947. Historioitsija Antony Beevor luonnehti häntä todella epäonniseksi mieheksi.
Riversiden piirikunta
Riversiden piirikunta on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 418 185 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 18 910 neliökilometriä. Piirikunnan suurin kaupunki Riverside on myös sen hallintokeskus.
Riversiden piirikunta perustettiin 9. toukokuuta 1893. Alueet olivat aiemmin kuuluneet San Bernardinon ja San Diegon piirikunnille.
Väestö
Riversiden piirikunnan asukkaista 46,7 prosenttia latinalaisamerikkalaisia, 33,9 prosenttia on valkoisia, 6,68 prosenttia aasialaisia ja 6,12 prosenttia afroamerikkalaisia. 41,4 prosenttia puhuvat myös muita kieliä kuin englantia. 90,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 36,2 vuotta.
Pentti Virrankoski
Pentti Virrankoski (s. 20. kesäkuuta 1929 Vancouver) on suomalainen historiantutkija ja emeritusprofessori. Virrankoski oli Turun yliopiston Suomen historian apulaisprofessori vuodesta 1965 ja professori 1978–1992.
Virrankoski on laaja-alainen historian ja kulttuuriantropologian tutkija. Tunnustuksena teoksistaan hän on saanut Åbo Akademilta kunniatohtorin arvon 1988. Svenska litteratursällskapet i Finland on myöntänyt hänelle 1988 Kustaa III:n palkinnon ja Ruotsin akatemia 1996 Axel Hirschin palkinnon.
Luettelo Irakin kaupungeista
Tämä on luettelo keskeisimmistä Irakissa sijaitsevista kaupungeista.
Benetton B198
Kauden alussa näytti siltä, että talli voisi hyvinkin sijoittua valmistajien MM-sarjassa kolmanneksi, mutta tulokset huononivat kauden loppua kohti. Fisichellan ensimmäisestä paalupaikasta Itävallan Grand Prix’sta huolimatta talli sijoittui viidenneksi valmistajien sarjassa.
Formula 1 -tulokset
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Valerie Solanas
Valerie Jean Solanas (9. huhtikuuta 1936 Ventnor City, New Jersey, Yhdysvallat – 26. huhtikuuta 1988 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen radikaalifeministi, joka tunnetaan parhaiten yrityksestään murhata pop-taiteilija Andy Warhol. Hän kirjoitti SCUM-manifestin, jossa suositeltiin pelkästään naisista koostuvan yhteiskunnan perustamista ja kaikkien miesten tuhoamista.
Varhaisvaiheet
Solanas syntyi New Jerseyn Ventnor Cityssä Louis Solanasille ja Dorothy Bondolle. Hänen on väitetty joutuneen säännöllisesti isänsä seksuaalisen väkivallan kohteeksi. Hänen vanhempansa erosivat 1940-luvulla ja 15-vuotiaana hän oli joutunut kodittomaksi. Tästä huolimatta hän suoritti psykologian tutkinnon ja valmistui Marylandin yliopistosta. Vuonna 1953 hän synnytti poikansa Davidin. Lapsi otettiin huostaan eikä Solanas nähnyt tätä enää koskaan. Hänen nuoruudestaan ei ole tarkkoja tietoja, mutta on esitetty arvioita, että hän elätti itsensä tarjoilijana, kerjäämällä ja prostituutiolla.
New York City ja Factory
Solanas saapui Greenwich Villageen vuonna 1966 ja kirjoitti siellä asuessaan näytelmän Up Your Ass, joka kertoo miehiä vihaavasta prostituoidusta. Vuonna 1967 hän tapasi Andy Warholin tämän studion The Factoryn ulkopuolella Manhattanilla ja pyysi Warholia tuottamaan hänen näytelmänsä. Näytelmän nimi kiinnosti Warholia, mutta hän ei kuitenkaan vakuuttunut tekstin sisällöstä eikä ottanut Solanasiin yhteyttä tämän jälkeen. Warhol matkusti Eurooppaan pian tämän jälkeen.
Tällä välin Solanas kirjoitti ja julkaisi omakustanteena SCUM-manifestin. Teksti on kutsu naisten vapautumiseen. Julistuksessa sanotaan, että vaikka miehiä on aina ollut, kuten sairauksiakin, miehiä ei tarvitse tuottaa lisää, miestä ei tarvitse enää olla. Kun geneettinen kontrolli on pian mahdollista, "meidän tulee tuottaa vain täydellisiä olentoja, vailla vikoja kuten emotionaalinen vika, mieheys". SCUM:in (suom. "saasta") nimeä on tulkittu eri tavoin ja on esitetty ajatus siitä, että se olisi lyhenne sanoista "Society for Cutting Up Men" (vapaasti suomennettuna "Yhteisö miesten nujertamiseksi"), joskaan tätä kirjoitusasua ei käytetä itse manifestissa.
Myöhemmin vuonna 1967 Solanas soitti useaan otteeseen Warholille ja vaati tältä takaisin Up Your Ass -näytelmän käsikirjoitusta. Kun Warhol myönsi hukanneensa sen, Solanas alkoi vaatia rahallista korvausta. Warhol ei antanut rahaa mutta antoi Valerielle sivuosarooleja kahdessa elokuvassaan.
3. kesäkuuta 1968 Valerie Solanas ilmestyi Warholin studiolle ja ampui häntä kohti kolme laukausta, joista yksi osui taiteilijaan. Sen jälkeen hän ampui taidekriitikko Mario Amayaa ja yritti osua myös Warholin manageri Fred Hughesiin, mutta hänen aseensa jumittui. Tämän jälkeen Solanas pakeni paikalta. Warhol selvisi ampumisesta täpärästi ja joutui kärsimään ampumisen seurauksena fyysisistä vaivoista lopun elämäänsä.
Solanas antautui poliisille samana iltana ja sai syytteet muun muassa murhayrityksestä. Kuulusteluissa hän sanoi uskovansa, että Warhol kontrolloi häntä liikaa ja että tämä olisi aikonut varastaa hänen näytelmiään. Solanas myönsi syyllisyytensä tekoihin ja sai kolmen vuoden vankilatuomion. Warhol kieltäytyi todistamasta häntä vastaan oikeudessa.
Vankilan jälkeen
Feministi Robin Morgan osoitti mieltään Solanasin vankilasta vapauttamisen puolesta. Ti-Grace Atkinson kuvaili Solanasia "ensimmäiseksi merkittäväksi naisten oikeuksien ajajaksi". Florynce Kennedy edusti Valerieta tämän oikeudenkäynnissä ja kutsui häntä "erääksi feministiliikkeen tärkeimmäksi puhenaiseksi".
Vankilasta vapautumisen jälkeen vuonna 1971 Solanasiin suhtauduttiin julkisuudessa jonkinlaisena marttyyrinä. Hän jatkoi pian Warholin ja tämän läheisten puhelinhäirintää ja joutui uudelleen pidätetyksi. Vuonna 1977 Village Voice -lehti julkaisi Valerien haastattelun, jossa hän sanoi, että SCUM-manifestia ei ollut tarkoitettu otettavaksi kirjaimellisesti. Hänen päämääränään ei ollut yhteiskunta, josta miehet olisi eliminoitu, vaan manifesti oli hänelle vain "kirjallinen väline". SCUMissa on kyse mielentilasta, ja kaikki tietyllä tavalla ajattelevat naiset (ja myös miehet) löytävät itsensä manifestista.
Hieman tämän jälkeen Solanas katosi julkisuudesta ja vietti aikaa mielisairaaloissa. On arveltu, että hän olisi muuttanut Kaliforniaan 1980-luvulla. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 52-vuotiaana San Franciscossa.
Up Your Ass -näytelmää esitetään edelleen ja SCUM-manifesti on saatavana kirjana.
Filmografia
Andy Warholin elokuvissa
sekä dokumenttissa
Kirjallisuudessa
Sara Stridsberg on kirjoittanut Solanasin elämästä romaanin Drömfakultetet, joka on käännetty myös suomeksi nimellä Unelmien tiedekunta.
Näytelmissä
Valerie Solanasin elämää käsittelevä romaani Drömfakultetet on sovitettu näytelmäksi.
Ante Čačić
Ante Čačić (s. 29. syyskuuta 1953) on kroatialainen jalkapallovalmentaja. Huhtikuusta 2022 lähtien hän on toiminut NK Dinamo Zagrebin päävalmentajana.
Ura
Čačićilla ei ole omaa mainittavaa pelaajauraa. Hän siirtyi valmentajaksi jo 1980-luvun puolivälissä edustamansa Prigorje Markuševecin peräsimessä. Hän on opiskellut valmennusta ja liikuntatieteitä Zagrebin yliopistossa ja oli yksi kymmenestä ensimmäisestä kroatialaisesta, jotka suorittivat UEFA:n Pro-valmentajalisenssin.
Čačić aloitti uransa Jugoslavian alasarjoissa ja luotsasi NK Zadarin nousuun Jugoslavian 2. divisioonaan ja NK Dubravan historiallisesti Kroatian liigaan kaudella 1992/93. Hän valmensi sittemmin hyvällä menestyksellä NK Inter Zaprešićia ja toimi Kroatian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana. Hän palasi NK Interin peräsimeen vuonna 2002 ja oli nostamassa joukkuetta liigaan, kunnes erosi maaliskuussa 2003 tehtävistään.
Vuosina 2005–2006 Čačić työskenteli Ilija Lončarevićin apuvalmentajana Libyan jalkapallomaajoukkueessa ja valmensi myös maan alle 21-vuotiaita. Hän johdatti nuoret pronssille vuoden 2005 Välimeren kilpailuissa. Čačić palasi Kroatiaan kesällä 2006, kun hänestä tuli NK Kamen Ingradin päävalmentaja. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo syyskuussa ja lokakuussa 2006 hän palasi NK Inter Zaprešićin peräsimeen. Hän nosti joukkueen kauden 2006/07 päätteeksi liigaan, mutta kehnosti alkanut pääsarjakausi johti Čačićin potkuihin elokuussa 2007.
Čačić palasi Inter-potkujensa jälkeen valmennustehtäviin vasta lokakuussa 2011, kun hänestä tuli NK Lokomotivan päävalmentaja. Joukkue pelasi hänen alaisuudessaan vahvasti ja joulukuussa 2011 suurseura NK Dinamo Zagreb palkkasi Čačićin päävalmentajaksi. Hän luotsasi Dinamon tuplamestariksi kaudella 2011/12. Dinamon kehnot otteet Mestarien liigassa 2012/13 ja kolme tappiota lohkovaiheessa johtivat potkuihin marraskuun lopussa 2012.
Huhtikuussa 2013 Čačić palasi valmennustehtäviin NK Sesveten peräsimessä. Jo kesällä 2013 hän siirtyi NK Mariborin päävalmentajaksi. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo syyskuun lopussa. Kaudella 2014/15 hän valmensi NK Slaven Belupoa kunnes palasi kesällä 2015 NK Lokomotivan päävalmentajaksi. Syyskuussa 2015 hänestä tuli yllättäen Kroatian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Čačićin johdolla Kroatia voitti kaksi viimeistä karsintaotteluaan Bulgariaa ja Maltaa vastaan edeten lohkokakkosena EM-kisoihin 2016.
Čačićin johdolla Kroatia aloitti EM-lopputurnauksen avausottelussa Turkin 1-0. Toisessa ottelussa vahvasti pelannut Kroatia johti Tšekkiä vastaan jo 2-0, kunnes kroatialaisten katsomonosasta heitettiin soihtuja kentälle ja ottelu jouduttiin hetkeksi keskeyttämään. Tauon jälkeen Kroatia menetti otteen pelistä ja Tšekki nousi dramaattisten vaiheiden jälkeen 2-2 tasapeliin. Čačić kutsui ottelun jälkeen soihtujen heittelijöitä urheilun terroristeiksi. Lohkovaiheen viimeisessä ottelussa Kroatia otti vahvalla peliesityksillä 2-1 voiton ja eteni lohkovoittajana pudotuspeleihin. Yhdeksi kaaviopuolensa suurimmaksi suosikiksi noussut Kroatia kompastui kuitenkin jo neljännesvälieräottelussa Portugalille, kun Ricardo Quaresma vei Portugalin jatkoon jatkoajan lopussa iskemällään maalilla 1-0.
Čačić sai potkut Kroatian päävalmentajan tehtävästä 7. lokakuuta 2017, vain pari päivää ennen viimeistä MM2018-karsintojen lohkovaiheen viimeistä ottelua.
Joulukuussa 2019 Čačićista tuli egyptiläisen Pyramidsin päävalmentaja. Hän johdatti joukkueen CAF Confederations Cupin loppuotteluun, jossa Pyramids kuitenkin hävisi RS Berkanelle 1–0. Egyptin pääsarjassa hän johdatti joukkueen kolmanneksi. Marraskuussa 2020 seura ilmoitti, ettei Čačić jatka seuran päävalmentajana.
Huhtikuussa 2022 Čačić palasi krotialaisen suurseuran NK Dinamo Zagrebin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kauden viimeisissä otteluissa ja juhli kauden päätteeksi uransa toista Kroatian mestaruutta.
Mitterrand
Mitterrand on sukunimi joka viittaa seuraaviin henkilöihin:
Breitenaun keskitysleiri
Breitenau oli vuonna 1933 natsi-Saksassa perustettu koulutus- ja työleiri, josta sittemmin muodostettiin keskitysleiri.
Työleiri
Breitenau oli alkujaan vankilan veroinen rangaistusleiri. Sen tarkoituksena oli ojentaa vankeja laittamalla nämä työhön. Työt Breitenaussa olivat kuitenkin varsin raskaita ja vaarallisia, joskaan eivät keskitysleiritasoa.
Kun Saksassa säädettiin "laki perinnöllisesti sairaiden jälkeläisten estämisestä" eli ns. sterilisaatiolaki, alettiin Breitenaussakin etsiä vangeilta perinnöllisiä sairauksia. Sairaita vankeja myös murhattiin eutanasian varjolla ja toisia pakkosterilisoitiin.
Kanadan liikenne
Kanadan liikenne muodostuu pääasiallisesti suurista maantie- ja rautatiejärjestelmistä, jotka yhdistävät maan suuret kaupungit itä-länsisuunnassa. Maan arktisten alueiden liikennejärjestelmä on näiltä osin merkittävästi kehittymättömämpi, minkä vuoksi lentoliikenne onkin näille alueille hyvin tärkeässä osassa.
Breitenaun keskitysleiri
Keskitysleiri
Breitenauhun oli jo vuonna 1933 perustettu keskitysleiri poliittisille vangeille. Breitenaun vankila suljettiin vuonna 1934. Vuonna 1940 Breitenau avattiin uudelleen keskitysleirinä. Siellä pidettiin arviolta noin 8 500 vankia.
Kanadan liikenne
Rautatieliikenne
thumb|200px|right|[[Canadian Pacific Railwayn juna]] thumb|200px|left|Kanadan tärkeimmät rautatiereitit Rautatieliikenne oli merkittävässä osassa Kanadaa muodostettaessa, mutta sen merkitys on vähentynyt 2000-luvulla pääosin moottoriajoneuvojen suosion vuoksi. Kanadassa oli vuonna 2018 yhteensä 45 199 kilometriä rautateitä. Verkon pituus henkeä kohti onkin yksi maailman suurimmista, mutta varsinainen provinssien välinen rataverkko sijoittuu lähinnä maan eteläosiin. Maan itäosissa se ulottuu pohjoisimpaan, mutta sielläkään ei silti Albertan Edmontonia ja Brittiläisen Kolumbian Prince Rupertia pohjoisemmaksi. Pohjoiseen johtaa kuitenkin paikallislinjoja, jotka ulottuvat Manitobassa Churchilliin, Ontariossa Moosoneehen ja Quebecissa Scheffervilleen. Kanadassa käytetään standardiraideleveyttä lukuun ottamatta Pohjois-Amerikan rautatiejärjestelmästä eristäytyneillä, pienillä, esimerkiksi kaivos- ja metsäteollisuuden käyttämillä, rautateillä.
Breitenaun keskitysleiri
Keskitysleiri
Liittoutuneet vapauttivat Breitenaun keskitysleirin vuonna 1945.
Kanadan liikenne
Rautatieliikenne
Maassa toimii kaksi suurta yleistä tavaraliikennettä hoitavaa yksityistä rautatieyhtiötä, Canadian Pacific Railway ja Canadian National Railway, joka oli alun perin liittovaltion omistama. Näiden yhtiöiden vähentyneet tulot saivat Ottawan luomaan yhdistetyn matkustajaverkon, VIA Railin, vuonna 1977. Matkustajatulot eivät kuitenkaan kattaneet palvelun kuluja, joten vuonna 1990 puolet VIA Railin reiteistä suljettiin. Valtion nykyään omistama VIA Rail hoitaa matkustajaliikennettä koko maan alueella. VIA Railia käytti vuonna 2018 noin 4,7 miljoonaa matkustajaa. Erityisesti turisteja varten järjestetään maisemamatkoja junilla, joiden suuret panoraamaikkunat tarjoavat avaran näkymän ympäröivään luontoon. Hallituksen täytyy järjestää matkustajaliikennettä Länsi-Kanadassa, koska se oli yksi Brittiläisen Kolumbian liittymisehdoista, kun se vuonna 1871 liittyi liittovaltioon. Lisäksi lukuisat pienet yritykset hoitavat tavaraliikennettä alueellisesti. Myös rahtipalveluiden tuottavuus on laskenut, muttei yhtä ankarasti kuin matkustajaliikenteen. Rahtiliikenteen ongelmat johtuvat suurelta osin Ottawan säätämistä erityisistä verorakenteista.
Ontarion provinssin hallinnoima GO Transit alkoi 1967 liikennöidä paikallisliikennettä Toronton alueella. Tämän jälkeen vastaavia lähijunia on syntynyt Montrealin ja Vancouverin alueille. Maanalaista metroliikennettä Kanadassa on vain Torontossa ja Montrealissa. Vancouverissa on sen sijaan maanpäällinen monorail. Lisäksi Calgaryssä, Edmontonissa ja Ottawassa on toimiva pikaraitiotiejärjestelmä.
Tieliikenne
thumb|left|200px|Kanadan tärkeimmät valtatiet thumb|right|200px|Trans-Canada Highwaytä [[Albertassa]] Tieliikenne on sekä henkilö- että rahtiliikenteen merkittävin liikennemuoto. Suuri valtatiejärjestelmä, Trans-Canada Highway, yhdistää kaikki kymmenen provinssia toisiinsa itä-länsisuunnassa. Siihen kuuluva Yellowhead Highway on suuri järjestelmään kuuluva valtaväylä, joka yhdistää Brittiläisen Kolumbian, Albertan, Saskatchewanin ja Manitoban. Kanadassa ei kuitenkaan ole kattavaa kansallistä valtatiejärjestelmää, koska päätökset teiden rakentamisesta kuuluvat provinsseille. Vuosina 2000 ja 2001 hallitus harkitsi rahoittavansa koko Trans-Canada Highwayn muuttamisen moottoritieksi. Vaikka rahoitus mahdollistettiin joillekin provinsseille joidenkin järjestelmän teiden osalta, hallitus lopulta päätti olla jatkamatta sitä. Rahoitusta vastustettiin joidenkin tiejärjestelmän osuuksien vähäisen liikenteen vuoksi.
Kanadan tiheimmin asutuilla alueilla on myös tiheä tieverkko, mutta suurimmalla osalla harvaan asutuista alueista on vain muutamia teitä. Monet syrjäseuduille johtavat tiet on rakennettu metsä- ja kaivosteollisuuden tarpeisiin, eivätkä ne ole välttämättä avoinna julkiselle liikenteelle. Kanadan maantiejärjestelmä on yksi maailman parhaista. Hyvät tiet ovatkin tärkeitä Kanadalle sen hajanaisen asutuksen ja laajuuden vuoksi. Teiden lisääntynyt käyttö ja hallituksen teiden ylläpitoon antaman rahamäärän väheneminen ovat kuitenkin huonontaneet teiden laatua.
Kanadan valtatiejärjestelmä liittyy suoraan Yhdysvaltoihin useilla kohtaa rajaa. Kanadan ja Yhdysvaltain välillä on 22 virallista rajanylityspaikkaa. Greyhoundilla ja sen kanadalaisella vastineella Greyhound Canadalla on laaja linja-autoverkko, joka yhdistää monet Kanadan kaupungit Yhdysvaltain kaupunkeihin.
Pyöräily on Kanadan maanteillä helppoa, ja monissa suurissa kaupungeissa on omia pyöräreittejään. Pyöräilykypärän käyttö on pakollista Brittiläisessä Kolumbiassa, New Brunswickissä, Prinssi Edwardin saarella ja Nova Scotiassa.
Lentoliikenne
thumb|200px|Air Canada [[Airbus A340]] Kanadan kansalliseen lentoasemajärjestelmään kuului vuonna 2018 yhteensä 152 lentoasemaa. Vuonna 2016 Kanadassa oli kaikkiaan 1 594 lentoliikenteelle tarkoitettua paikkaa, hieman yli tuhat lentokenttää ja 370 helikopterikenttää sekä joitakin vesilentoliikenteelle tarkoitettua paikkaa. Maan selvästi suurin lentoasema on Toronton Pearsonin kansainvälinen lentoasema. Se oli 2017 nousujen ja laskujen perusteella maailman 14. vilkkain lentoasema. Sen kautta kulki vuonna 2018 noin 47,9 miljoonaa matkustajaa. Seuraavaksi suurimmat lentoasemat olivat 24,9 miljoonan matkustajan Vancouverin kansainvälinen lentoasema ja 18,8 miljoonan matkustajan Montreal-Pierre Elliott Trudeaun kansainvälinen lentoasema. Kanadan päälentoyhtiö on yhtenä turvallisimmista lentoyhtiöistä pidetty Air Canada.
Venäjän länsirintama (ensimmäinen maailmansota)
Venäjän länsirintama muodostui keväällä 1916, kun ensimmäisen maailmansodan itärintama oli otettu Nikolai II:n komentoon 3. syyskuuta 1915 (juliaanisen kalenterin mukaan 21. elokuuta 1915) ja kun hän jakoi ylipäällikön vastuunsa kolmelle armeijaryhmälle, joista venäjän kielessä käytettiin nimityksensä niin Venäjän keisarikunnan kuin myös Neuvostoliiton aikana nimitystä rintama.
Kanadan liikenne
Lentoliikenne
Lentoteitse kulkee matkustajien lisäksi sekä kansainvälistä että kotimaista rahtia. Suurimmat rahtilentoasemat ovat Toronton Pearsonin kansainvälinen lentoasema, Vancouverin lentoasema ja Hamiltonin lentoasema.
Venäjän länsirintama (ensimmäinen maailmansota)
Venäjän länsirintama oli Saksan keisarikunnan ja Itävalta-Unkarin, Bulgarian kuningaskunnan sekä Osmanien valtakunnan vastaisessa taistelussa keskinen rintama (armeijaryhmä). Sen pohjoispuolella oli luoteisrintama ja eteläpuolella lounaisrintama.
Kanadan liikenne
Vesiliikenne
thumb|left|250px|[[Montrealin satamaa.]] Vesiliikenne on ollut Kanadalle tärkeää sen länsimaisen asutuksen alkuajoista lähtien. St. Lawrencen ja Suurten järvien muodostama sisävesijärjestelmä ulottuu Atlantin rannikon St. Lawrencen lahdelta keskelle mannerta, noin 3 800 kilometrin pituisen matkan. Saint Lawrencen vesitietä pitkin lähes kaikki alukset pääsevät Yläjärven pohjukkaan asti, ja vain kaikista suurimmat valtamerialukset ovat liian isoja vesireitille. Vesitien varrella on monia Kanadan merkittävimmistä kanavista. Esimerkiksi Ontariojärven ja Montrealin välillä on seitsemän sulkua, Wellandin kanava ohittaa Niagaran putoukset ja Soon sulut yhdistävät Huronjärven Yläjärveen. Vesitien tärkeimmät hyödykkeet ovat Thunder Baystä Saint Lawrencen lahdelle kuljetettava vehnä ja rautamalmi Kanadan ja Yhdysvaltain terästehtaille.
St. Lawrencen varrella sijaitsee useita tärkeitä satamia, kuten Montreal, Sept-Îles, Port-Cartier, Thunder Bay ja Québec. Muita tärkeitä satamia ovat Tyynenmeren rannikon Vancouver, Atlantin rannikon Halifax ja St. John's sekä Pohjoisen jäämeren Churchillin satama. Vancouverin satama oli vuonna 2018 rahtimäärältään Kanadan suurin, ja se käsitteli erityisesti Aasiaan suuntautuvaa ja sieltä tulevaa liikennettä. Sen kautta kulki 147,1 miljoonaa tonnia rahtia. Toiseksi suurin satama oli vuonna 2018 Montrealin satama, joka käsitteli 38,9 miljoonaa tonnia rahtia.
Kanadan kauppalaivasto ei ole kovin suuri, ja suurin osa Kanadan merentakaisesta kaupasta käydäänkin toisten maiden laivoilla. Suurin osa Kanadan kauppa-aluksista liikennöi kotimaan kaupassa, ja vain muutamat alukset tekevät mannerten välisiä matkoja. Vuonna 2011 Kanadalla oli 181 yli tuhannen bruttorekisteritonnin kauppa-alusta. Niistä 63 kuljetti sekä matkustajia että lastia ja 62 oli irtolastialuksia. Peräti 225 oli rekisteröity muihin maihin, 96 Bahamalle ja 77 Hongkongiin.
Sheku Kanneh-Mason
Sheku Kanneh-Mason (s. 1999 Nottingham, Nottinghamshire, Englanti) on brittiläinen sellisti. Hän voitti Dmitri Šostakovitšin ensimmäisen sellokonserton esityksellään BBC Young Musician -kilpailun vuonna 2016 ensimmäisenä mustana muusikkona kilpailun 38-vuotisessa historiassa.
Kanneh-Mason syntyi kolmantena seitsemästä sisaruksesta, joista kukin osoittautui musiikillisesti lahjakkaaksi. Häntä innoitti alun perin hänen isosiskonsa, pianisti Isata. Hänen jalanjäljissään Kanneh-Mason aloitti soittamisen 6-vuotiaana, instrumenttinaan kuitenkin lyhyen viulukokeilun jälkeen sello. 9-vuotiaana hän pääsi stipendillä Royal Academy of Musiciin, samaan opinahjoon kuin siskonsa. Kanneh-Masonia on opettanut Hannah Roberts.
Kanneh-Mason liittyi Euroopan ensimmäiseen etnisiin vähemmistöihin kuuluville suunnattuun klassiseen orkesteriin, Chinekeen. Yhdessä Isata-siskonsa ja viulistiveljensä Braimahin kanssa hän perusti pianotrion, joka esiintyi vuonna 2015 Got Talent -ohjelman brittiversiossa. BBC Young Musician -kilpailun voitettuaan hän sai osakseen vertailuja Jacqueline du Préen, ja hän sai levytyssopimuksen Deccalta. Hänen debyyttialbuminsa Inspiration (2018) pitää sisällään Šostakovitšin ensimmäisen sellokonserton, muuta klassista musiikkia sekä Kanneh-Masonin omia versioita Bob Marleyn ja Leonard Cohenin lauluista. Se saavutti Ison-Britannian poplistoilla sijan 18. Kyse oli ensimmäisestä listoille nousseesta BBC Young Musician -kilpailun voittaneen debyyttialbumista. Kanneh-Masonin coverversio Bob Marleyn "No Woman, No Cry" -kappaleesta nousi YouTube- ja Spotify-hitiksi.
Kanneh-Mason esiintyi orkesterin kanssa prinssi Harryn ja Meghan Marklen häävieraille. Kanneh-Mason on esiintynyt myös muun muassa Royal Albert Hallissa sekä Carnegie Hallissa ja saanut Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen residenssin. Keväällä 2019 hän esiintyi Japanin filharmonisen orkesterin kanssa Helsingin Musiikkitalolla.
Kanneh-Mason on ykköstyypin diabeetikko.
Aleksandr Feklisov
pienoiskuva|Aleksandr Feklisov venäläisessä postimerkissä 2020. Aleksandr Semjonovitš Feklisov (9. maaliskuuta 1914 – 26. lokakuuta 2007) oli neuvostoliittolainen vakooja ja KGB-upseeri. Hän sai tietoa Julius Rosenbergilta ja Klaus Fuchsilta. Hän työskenteli vuosina 1940–1946 Neuvostoliiton New Yorkin -konsulaatissa.
Feklisovin haastattelulausunnon mukaan Rosenbergit eivät olleet antaneet mitään merkittävää tietoa eivätkä atomisalaisuuksia ja siksi heidän kuolemantuomionsa oli virheellinen.
Näin unta elämästä
Näin unta elämästä on Jukka Kärkkäisen ja Sini Liimataisen ohjaama suomalais-saksalais-ruotsalaisena yhteistuotantona tehty yhteiskunnallinen dokumenttielokuva vuodelta 2014.
Isoluoto (Kokemäki)
Koskenkylän Isoluoto on Kokemäellä Kokemäenjoessa sijaitseva saari, joka on mainittu Kokemäenkartanon historiallisissa yhteyksissä. Isoluoto on yksi mahdollinen ehdokas keskiaikaiselle Aborchin (Aborg tai Åborg) linnalle.
Appledoren rautatieasema
Appledoren rautatieasema on rautatieasema Appledoressa, Kentin kreivikunnassa. Se sijaitsee Marshlink Linen varrella. Aseman virallinen nimi on National Railin mukaan yhä Appledore (Kent), vaikka toinen Appledore-niminen asema Devonissa suljettiin vuonna 1917.
Näin unta elämästä
Elokuvan teemana on itsemurha. Elokuvassa haastatellaan kuutta ihmistä, jotka ovat joko itse yrittäneet itsemurhaa tai joiden läheinen on tehnyt itsemurhan.
Isoluoto (Kokemäki)
Saari
Isoluoto sijaitsee noin 1,6 kilometriä Kokemäen kirkosta luoteeseen, 300 metriä Kokemäenkartanosta kaakkoon ja Kokemäen kaupungin vedenpuhdistamoa vastapäätä. Joki on saaren kohdalla noin 250 metriä leveä ja saari sijaitsee joen uoman keskellä. Isoluoto on 200 metriä pitkä, mutta vain 10–30 metriä leveä. Saari on sora- ja savipohjainen, ylettyy noin neljän metrin korkeudelle ja se on joen- eli luoteis-kaakkosuuntainen. Saarella on nykyään korkeajännitelinjan jalka, jonka vuoksi kapean saaren rantoja on jouduttu tukemaan laudoilla. Saari on autio.
Appledoren rautatieasema
Asema avattiin 13. helmikuuta 1851. Sitä käytti 39 668 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Isoluoto (Kokemäki)
Saari
Saari on joen eroosion syömä. Etenkin jäidenlähtö rasitti saaren töyräitä suuresti ja sitä suojeltiin kasaamalla ylävirran puolelle töyräälle kiviä. Saari on myös ollut leveämpi, sillä nykyään tiedetään eroosion kiihtyneen Harjavallan voimalaitoksen patoaltaan korkean vedenpinnan vuoksi.
Historiaa
Kokemäenkartano muodosti läntisessä Suomessa hallinnollisen keskuksen jo 1300-luvulla. Isoluodon rooli tässä kehityksessä on poikkeuksellinen, mutta vielä kiistanalainen. Perimätiedon mukaan, kuten Forsbyn Linnaluodossa ja erässä pienessä kalliosaaressa, myös Isoluodossa olisi sijainnut hallinnollinen rakennus. Christian Lovén esitti vuonna 1996, että saari on mahdollisesti ollut vuonna 1395 mainittu Aborchin ja joka olisi rakennettu vuoden 1367 jälkeen.
Asiakirjoista voidaan epäsuorasti päätellä, että jossakin vaiheessa saarella olisi sijainnut asuinrakennus. Kun Kokemäenkartano oli kuninkaan läänitystä, tuli Ulvilan, Huittisten ja Loimaan pitäjien talonpojat ylläpitää siltaa, joka johti Isoluotoon. Kun talousrakennukset sijaitsivat mantereella Isoluodon kohdalla, on päärakennus sijainnut ilmeisesti sitten saaressa. Vasta kun Arvid Forbus osti kartanon itselleen, päättyi sillan ylläpito talonpojilla ja Forbus sai itse huolehtia sillasta. Tämä oli kuitenkin kallista, joten päärakennus rakennettiin manterelle. Näin saari autioitui, vaikka sitä käytettiinkin laitumena kauan tämänkin jälkeen.
Juha-Pekka Koskinen
Koskisen esikoisteos, historiallinen romaani Ristin ja raudan tie, ilmestyi vuonna 2004. Koskisen teokset Ystäväni Rasputin (2013) ja Tulisiipi (2019) olivat Finlandia-palkintoehdokkaina.
Elämä ja ura
Koskinen suoritti filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1995 (matematiikka) ja Jyväskylän yliopistossa vuonna 2008 (kirjoittaminen).
Koskinen kuuluu reaalifantastikot-kirjailijaryhmään. Hän oli ensimmäinen suomalainen kirjailija, jonka kirjojen ensimmäinen luku oli ilmaiseksi ladattavissa kirjailijan kotisivuilta PDF-tiedostoina. Koskinen on myös julkaissut artikkeleita ja pakinoita eri lehdissä.
Kirjailijana Koskinen kuvaa usein rahan ja vallan vaikutusta. Koskisen esikoisteoksessa Ristin ja raudan tie (2004) seurataan pyhiinvaltajien ja ritareiden matkaa 1000-luvun lopussa kohti Jerusalemia. Teoksen itsenäinen jatko-osa Seitsemäs temppeliherra (2007) seuraa Jerusalemin kuningaskunnan vaiheita sekä Temppeliherrain ritarikunnan perustamista ja kasvua.
Koskinen käsittelee uskonnollisia aiheita myös romaanissaan Viisi todistajaa (2005). Kirja kertoo kristillisistä evankeliumeista tunnetun tarinan viiden eri silminnäkijän näkökulmasta. Kertojina ovat kolme Uudesta testamentissa esiintyvää Jeesuksen seuraajaa: Juudas, Tuomas ja Maria Magdala. Oman näkemyksensä tapahtumiin tuovat myös roomalainen sotilas Pertinax sekä Jeesuksen veli Jaakob.
House Party (The Temptationsin albumi)
House Party on yhdysvaltalaisen soul-lauluyhtye The Temptationsin vuonna 1975 julkaistu studioalbumi. Albumi on ilmestynyt Motown Record Corporationin levymerkillä Gordy.
Jeffrey Bowenin ja häntä edeltäneen Norman Whitfieldin jälkeen tuottajiksi saatiin useita ryhmiä. Avauskappaleen on tuottanut Brian Holland, joka oli tässä vaiheessa jo varsinaisesti jättänyt Motownin muun Holland–Dozier–Holland-ryhmän mukana. Muut tuottajat ovat Steve Cropper (3 kappaletta) sekä jo edellisellä A Song for You -albumilla mukana olleet Clayton Ivey ja Terry Woodford (2 kappaletta) sekä Suzee Ikeda ja James Carmichael (3 kappaletta). The Temptations on mukana viimeksimainitun ryhmän kanssa tuottamassa kappaleita "What You Need Most (I Do Best of All)" ja "Darling Stand by Me (Song for My Woman)". Ne ovat myös yhtyeen tekemiä ja albumin parhaimmistoa. Yhtyeen bassolaulaja David English on pääosassa kappaleella "Ways of a Grown Up Man".
Juha-Pekka Koskinen
Elämä ja ura
Vuonna 2006 julkaistu Savurenkaita käsittelee lähihistoriaa. 1900-luvulle sijoittuva sukutarina yhdistää todellista historiaa ja sepitettä ja kertoo hämeenlinnalaisen tehtailijasuvun noususta ja tuhosta.
Koskisen viides romaani Punainen talvi ilmestyi vuonna 2010. Kemin veritorstaista alkunsa saava romaani kuvaa ammattiyhdistysliikkeen taistelua ihmisen puolesta. Kirjan maailma on tyylitellyn pelkistetty. Esiin nousee ihmisen kykenemättömyys toteuttaa ihanteita ilman, että hän menettää oman inhimillisyytensä.
House Party (The Temptationsin albumi)
Albumin ääniraidat on koostanut Cal Harris. Hän on myös äänittänyt ensimmäisen kappaleen ja muista vastaavat Lawrence T. Horn ja Fred Ross. Näistä aikaisemmin mukana olivat Harris ja Ross.
Juha-Pekka Koskinen
Elämä ja ura
Koskinen on kirjoittanut myös lasten- ja nuortenkirjoja. Vuonna 2011 ilmestyi runomuotoinen tarina Kauhea Gabriel Hullo ja vuonna 2013 Hallava hevonen. Kirjat on kuvittanut Koskisen tytär Miranda Koskinen. Vuonna 2014 Koskisen nuortenromaani Haavekauppias oli Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana. Sen jatko-osa Lumottu lelutehdas oli vuoden Anni Polva -palkintoehdokkaana.
House Party (The Temptationsin albumi)
Levykannen on suunnitellut Douglas Boyd Design Frank Mulveyn ohjauksessa. Albumin tekoa on järjestellyt Suzee Ikeda.
Albumilta on julkaistu single Keep Holding on / "What You Need Most I Do Best of All" (Tamla Motown 1C006-97377).
Juha-Pekka Koskinen
Elämä ja ura
Koskinen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän asuu Hämeenlinnassa.
House Party (The Temptationsin albumi)
Kappaleet
"Keep Holding on"
"It's Just a Matter of Time"
"You Can't Stop a Man in Love"
"World of You, Love and Music"
"What You Need Most of All (I Do Best of All)"
"Ways of a Grown Up Man"
"Johnny Porter"
"Darling, Stand by Me (Song for My Woman)"
"If I Don't Love You This Way"
The Temptations
Lauluyhtyeen jäseniä ei ole mainittu, mutta kappaleen "What You Need Most (I Do Best of All)" tekijätietojen perusteella mukana ovat
LP-levyn takakannessa on valokuva yhtenäisiin esiintymisasuihin sonnustautuneista yhtyeen jäsenistä.
Vuonna 1971 Ricky Owensin korvannut Damon Harris erosi tämän jälkeen yhtyeestä ja hänen tilalleen tuli Glenn Leornard.
Juha-Pekka Koskinen
Romaanit
Lähde
Novellikokoelmat
Lähde
Lasten- ja nuortenkirjat
Lähde
Gurgula
Gurgula on Pakistanin Sindhin provinssissa puhuttu indoarjalainen kieli. Se on läheistä sukua gheran kielelle. Gurgulaa puhui vuonna 2000 äidinkielenään 35,300 ihmistä.
Impivaaran uimahalli
thumb|300px|Impivaaran uimahalli elokuussa 2012. Impivaaran uimahalli (turkulaisittain Imppari) on Turussa Kaerlan kaupunginosassa sijaitseva 1. kesäkuuta 1975 avattu uimahalli, jonka omistaa Turun kaupunki. Valmistuessaan Impivaaran uimahalli oli suurin lajiaan Pohjoismaissa, ja se on edelleen Suomen suurin uimahalli allaspinta-alaltaan. Uimahalli on osa Impivaaran liikuntakeskusta.
Remontin jälkeen Impivaarassa on yhteensä kahdeksan allasta, joiden yhteispinta-ala on noin 2 250 neliömetriä. 50- ja 25-metriset altaat sekä monitoimi-, opetus-, hyppy-, perhe-, kahluu- ja kylmäallas. Uimahallirakennuksessa on myös liikuntasali ja kolme kuntosalia. Tilat nimetään Seitsemän veljeksen paikkojen ja hahmojen mukaan. Sisäänkäynnin yläpuolella on Ann Sundholmin suunnittelema pilviaiheinen taideteos Taivaan vuohet.
Suomen Uimaliitto valitsi Impivaaran uimahallin syksystä 2012 lähtien koko Suomen maajoukkueen uintikeskukseksi.
LÉ Ciara
LÉ Ciara (viirinumero P42) on Irlannin laivaston Peacock-luokan partiovene, joka valmistui Britannian kuninkaallisen laivaston partioalus HMS Swallowiksi. Se nimettiin Irlannin laivastossa Tipperaryn suojeluspyhimyksen Ciaran mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Hall, Russell and Companyltä Aberdeenista, missä köli laskettiin 1983. Se laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1984 ja liitettiin 17. lokakuuta 1984 kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Swallow.
Palvelus
Vuoden 1985 kesästä alkaen alus oli Hongkongissa, kunnes se todettiin alkuvuodesta 1988 tarpeettomaksi ja poistettiin palveluksesta. Alus hinattiin Britteinsaarille ja myytiin 21. marraskuuta 1988 Irlannille, joka liitti sen 16. tammikuuta 1989 laivastoonsa nimellä LÉ Ciara. Aluksen ensimmäisenä päällikkönä oli komentajakapteeni Donaldson.
Friiseinsaaret
Friiseinsaaret ovat saariryhmä Euroopan luoteisosassa, Pohjanmeren kaakkoisosassa. Saaret sijaitsevat Alankomaiden, Saksan ja Tanskan rannikoilla Friisinmaan edustalla. Friiseinsaaret jakautuvat kolmeen pienempään saariryhmään: Länsifriiseinsaariin, Itäfriiseinsaariin ja Pohjoisfriiseinsaariin.
Saariketju on noin 5–30 kilometrin päässä rannikolta, ja ne ulottuvat Alankomaiden Den Helderin kaupungin edustalta Elbejoen suulle ja siitä suoraan pohjoiseen Saksan Schleswig-Holsteinin ja Tanskan Jyllannin niemimaan rannikkoa pitkin. Saariryhmä on yhtenäinen ketju, vaikka se onkin perinteisesti jaettu kolmeen osaan.
Friiseinsaaret erottaa mantereesta matala Vattimeri, jossa on vuoroveden vaikutuksesta paikoin hiekkatasankoja sekä niin sanottuja vatteja. Matalan veden aikaan joiltain saarilta voi kävellä mantereelle tai saarelta toiselle. Kalastus ja maatalous ovat saarten tärkeimmät talouden alat. Matkailijoita saarille tulee hiekkarantojen ja lomakohteiden ansiosta.
Vaguja
Vaguja on kylä Märjamaan kunnassa Virossa. Ennen vuoden 2017 kuntauudistusta se kuului Vigalaan. Vuonna 2011 kylässä oli 15 asukasta.
Karttulan kirjasto
Karttulan pitäjän alueella kirjastopalveluja tarjotaan myös verkkokirjaston ja usean kunnan yhteisen kirjastoauton välityksellä.
Rügen
Rügen on Itämerellä sijaitseva saari, joka kuuluu Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltioon. Rügen on kooltaan Saksan suurin saari, ja se muodostaa suurimman osan Rügenin piirikunnasta. Saaren pinta-ala on 935 neliökilometriä, ja sen asukasluku oli noin 73 000 vuonna 2001.
Prora
Rügen on Saksan merkittävimpiä matkailukohteita. Adolf Hitler suunnitteli saarelle 1930-luvulla jättikokoista terveyskylpylää Proraa, josta kaavailtiin maailman suurinta rantalomakohdetta. 4,5 kilometrin pituista rakennusta alettiin rakentaa vuonna 1936 ja se valmistui 1938, mutta hanke keskeytyi toisen maailmansodan syttymisen jälkeen. Talosta tuli sotasairaala, ja sodan päätyttyä se jäi Itä-Saksan puolelle. Itä-Saksan aikaan sitä yritettiin turhaan räjäyttää hajalle, ja sittemmin sitä on sanottu kahden diktatuurin, natsismin ja kommunismin, yhteiseksi muistomerkiksi. Rakennus on pääosin tyhjillään, joskin kesällä 2011 sinne avattiin retkeilymaja. Lisäksi siellä on museoita, kauppoja ja disko.
Lähteet
°N, °W
Radioamatööri
thumb|Radioamatöörikilpailussa käytettävää laitteistoa. thumb|Emil Neuererin saksalainen amatööriradioasema "DJ4PI". Radioamatööri tarkoittaa henkilöä, joka on suorittanut paikallisen telehallintoviranomaisen ylläpitämän tutkinnon ja saanut todistuksen, joka oikeuttaa käyttämään radioamatööriasemaa radioamatööreille varatuilla taajuuksilla ja rakentamaan amatööriradiolaitteita sekä niiden apulaitteita, kuten vahvistimia.
Maailmassa radioamatöörejä on arviolta noin kolme miljoonaa. Yksi suurimmista radioamatöörimaista on Japani, jonka vajaasta 130 000 000 asukkaasta noin 1 000 000 on radioamatöörejä. Japanissa on useita radioamatööriradiovalmistajia, kuten Alinco, Yaesu (myös Vertex Standard, entinen Yaesu Musen ja siihen yhdistetty sveitsiläinen Sommerkamp).
Radioamatööriharrastuksen tarkoituksena on pitää radioyhteyksiä toisten radioamatöörien kanssa. Harrasteen toinen tarkoitus on radiotekniikan tuntemuksen lisääminen rakentamalla lähetin- ja vastaanotinlaitteita sekä antenneja.
Monen radioamatöörin harrasteen alkuna on ollut esimerkiksi DX-kuuntelu, joka ei ole luvanvaraista. Kuuntelun voi aloittaa esimerkiksi tarpeettomaksi jääneellä putkiradiolla, tai vakavampana harrasteena DX-kuunteluun hankitaan erilliset radiovastaanottimet.
Kuunteluradioamatööritoiminta
Kuunteluradioamatööritoiminta on radioamatööritoiminnan osa, jossa ei lähetetä radioamatöörien tapaan radiolähetyksiä, mutta kuunnellaan radioamatöörien lähetyksiä ja hyötyradioliikennettä. Koska kuuntelija-amatööritoiminnassa ei lähetetä, vaan ainoastaan vastaanotetaan radioaaltoja, ei toiminta edellytä radioamatööritutkinnon radioamatööripätevyyden osoittamiseksi eikä asemakutsutunnuksen anomista eikä vuosittaisen radiotaajuusmaksun suorittamista. Englanniksi kuunteluradioamatööritoimintaa kutsutaan lyhytaaltokuunteluksi, short wave listening, jolla on tarkoitettu lyhyiden radioaaltojen kuuntelemista. Nykyään kuitenkin radioamatööritoimintaa on myös 30 MHz ylittävällä aaltoalueella, VHF- ja UHF-alueilla, joten kuunteluamatööritoiminta voi kohdistua myös näihin alueisiin.
Radioamatööritoiminta Suomessa
Suomessa radioamatöörejä on noin 6 000. Suomessa radioamatööriasemakutsuja oli 30. syyskuuta 2014 kaikkiaan 7 103, joista osa oli radiotoistinten ja osa yhteisöjen, kuten radioamatöörikerhojen. OF-alkuisia kutsutunnuksia oli neljä, OG-alkuisia 78, OH-alkuisia 6975, OI-alkuisia 25 sekä OJ-alkuisia 21.
Suomessa radioamatöörin pätevyystodistuksia myöntää Liikenne- ja viestintävirasto (Traficom). Suomen Radioamatööriliitto ry (SRAL) on Suomen radioamatöörien kansallinen keskusjärjestö.
Rakennetaan kaupunki
Rakennetaan kaupunki on alternative rock -yhtye Hopeajärven single, joka julkaistiin helmikuussa 2014 levymerkillä Full Contact. Siitä julkaistiin kaksi 7" vinyylipainosta, joista 350 mustalla ja 150 kirkkaalla vinyylillä.
Humala on jumala
Humala on jumala on Cliftersin vuonna 1990 julkaistu albumi. Kaikki albumin kappaleet ovat suomenkielisiä versioita englanninkielisen rockin klassikoista. Kaikki kappaleet on sanoittanut Jaana Rinne.
V2G
V2G (Vehicle to Grid), kaksisuuntainen lataus, on tekniikka, jonka avulla sähköautoja voidaan ladata sähköverkosta, minkä lisäksi niistä voidaan myös palauttaa energiaa verkkoon.
Historia
V2G-tekniikka on kehitetty Yhdysvalloissa Delawaren yliopistossa. Teknologia esiteltiin yleisölle vuonna 2010.
Vuonna 2017 Helenin, Virta Globalin ja Nissanin yhteisessä projektissa luotiin Euroopan ensimmäinen julkiseen käyttöön tarkoitettu V2G-latausasema.
V2G-latausta testattiin Kiinan Shanghaissa vuonna 2020. Teknologia otettiin käyttöön Japanissa, jossa osa sähkösopimuksista mahdollisti verkon ylläpitäjille oikeuden käyttää sähköautojen virtaa esimerkiksi vuorokaudenaikoina, jolloin sähköä kulutetaan erityisen paljon tai maanjäristysten aikaan varaverkkona.
Vuonna 2022 kaksisuuntaiselle lataukselle tehtiin eurooppalainen standardi. Nissan, energiayhtiö OVO ja ohjelmistoyhtiö Kaluza testasivat V2G-teknologiaa vuonna 2022 Isossa-Britanniassa 330 latauspisteen ja 300 sähköautoilijan avulla. Testiryhmä säästi vuoden kestäneessä kokeilussa keskimäärin 475 euroa. He saivat itse määritellä sähkönsyötölleen alarajan, esimerkiksi 30 prosenttia. Saksassa Volkswagen teki tekniikasta kolmen kuukauden testin. Testaajista 80 prosenttia halusi jatkaa tekniikan hyödyntämistä.
Latauksessa tarvitaan älykkäitä, reaaliaikaista dataa käyttäviä laitteita, jotka tietävät, milloin verkkoon tarvitaan lisää sähköä. Älykkäitä latauslaitteita voidaan järjestää julkisiin latauspisteisiin, koteihin ja yrityksiin. Vuonna 2023 kaksisuuntainen lataustolppa maksoi noin 3-4 kertaa enemmän kuin tavallinen tolppa.
Toimintatapa
Tekniikan avulla voidaan tasata verkon kuormitusta, eli autoja ladataan silloin, kun sähkö on halpaa, ja niistä otetaan verkkoon sähköä korvausta vastaa silloin, kun sähkön hinta on korkea. Autoista voidaan ottaa virtaa alkuillasta ja ladata niiden akkuja aamuyöllä. Vuonna 1997 Yhdysvalloissa tehdyn tutkimuksen mukaan autot ovat paikallaan 90 prosenttia ajasta. Suomessa autoilla ajetaan keskimäärin 40 kilometriä päivässä. Alan toimijat arvioivat, että V2G-valmiudesta voi tulla sähköautoihin pakollinen vaatimus.
Sähköautoihin voidaan varastoida myös talon katoilla aurinkopaneeleissa tuotettua virtaa.
Vuonna 2022 V2G-teknologiaa hyödynnettiin Nissanin, Mitsubishin ja Volkswagenin autoissa. Volvo toi ominaisuuden ensimmääisenä lippulaivamaasturiinsa EX90.
Hyödyt
Energiayhtiöt hyötyvät V2G-teknologiasta siten, että erillisiä energiavarastoja tarvitaan vähemmän. Tutkijoiden mukaan Britanniassa voitaisiin säästää vuosittain neljä miljardia euroa, jos sähköautoja käytettäisiin energian varastointiin. MIT:n tutkijaryhmän mukaan Uudessa Englannissa säästettäisiin 700 miljoonaa dollaria, jos alueen henkilöautoista 14 prosenttia käyttäisi V2G-teknologiaa.
Termejä
V2G-tekniikkaa lähellä ovat:
Länsifriiseinsaaret
Länsifriiseinsaaret on saariketju Pohjanmerellä. Saaret muodostavat osan Friiseinsaarista. Kaikki ryhmän saaret kuuluvat Alankomaihin. Saaret rajoittuvat idässä Saksalle kuuluviin Itäfriiseinsaariin.
Länsifriiseinsaaret koostuvat viidestä asutusta saarista:
Päivän Uutiset
Päivän Uutiset -nimisiä lehtiä ovat olleet:
Roll This!
Roll This! on Jo’ Buddy’s Trio Riot -yhtyeen vuonna 2016 julkaisema EP. Levy on Jo’ Buddyn 50-vuotislevy ja 25-vuotis levytysuran juhlalevy.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Jussi Raulamo ja Petri Pylvänen.
Sándor Pósta
Sándor Pósta (25. syyskuuta 1888 – 4. marraskuuta 1952) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen menestyksekkäin aseensa oli säilä mutta hän saavutti joukkuekilpailun olympiamitalin myös floretilla.
Pósta voitti kultaa säilämiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa Pariisin 1924 olympialaisissa. Italialaiset vetäytyivät kilpailusta kesken pois, kun unkarilaisen Kovácsin johtama tuomaristo oli hylännyt Italian parhaan miekkailijan, Oreste Pulitin epäiltyään italialaisten otelleen keskenään sopuotteluja. Pósta sai kultamitalinsa lisäksi hopeaa säilän ja pronssia floretin joukkuekilpailussa.
Rasinkangas
Rasinkangas on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Way Out
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 37.
Sergei Prjahin
Sergei Prjahin (, s. 7. joulukuuta 1963, Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän oli Neuvostoliiton maajoukkueen pelaajia 1980-luvulla ja oli vielä vuonna 1990 voittamassa maailmanmestaruutta.
Prjahin oli ensimmäinen Neuvostoliiton maajoukkueessa pelannut pelaaja, joka sai maan johdolta virallisen luvan pelata NHL:ssä. Seura oli Calgary Flames ja vuosi 1989. Prjahin toimi tienraivaajana NHL:ssä muille neuvostoliittolaisille kuten kuuluisan KLM-ketjun pelaajat Sergei Makarov, Vladimir Krutov ja Igor Larionov.