cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trace Cyrus
Yksityiselämä
Hän vietti kesät isäpuolensa Billy Rayn kanssa. Trace on kuitenkin kertonut ettei aio käyttää sisarensa Disney-mainetta hyväkseen. Trace on vieraillut MTV-kanavalla ja kertoi mitä hän aikoo seuraavaksi Mileyn kanssa, "Seuraavaksi, minä aion laulaa hänen seuraavalla albumillaan. En osaa sanoa siitä enempää nyt, mutta me suunnitellaan sitä." Heiltä ilmestyi myöhemmin kappale "Hovering". Trace on tunnettu useista lävistyksistään ja suuresta määrästä tatuointeja hänen käsissään ja rinnassaan. Trace on myös ollut töissä ostoskeskuksessa Burbankissa, Kaliforniassa. Hänet on erotettu La Cañada High Schoolista.Metro Station oli myös keikalla Nosturissa 17.6 ja 18.6.
Hän on seurustellut Demi Lovaton kanssa. Vuoden 2011 lokakuussa hän paljasti kihlautuneensa Disney tähti Brenda Songin kanssa mutta kesäkuussa 2012 pari ilmoitti erostaan.
Albert Henry Ottenweller
Albert Henry Ottenweller (5. huhtikuuta 1916 Stanford, Montana – 23. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Toledon hiippakuntaan 19. kesäkuuta 1943 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Perdicesin titulaaripiispaksi 17. huhtikuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Anthony Donovan, jota avustivat Joseph Louis Bernardin ja William Michael Cosgrove.
Ottenweller sai 27. syyskuuta 1977 nimityksen Steubenvillen hiippakunnan piispaksi, ja hänet asetettiin virkaan 22. marraskuuta. Hän jäi eläkkeelle 28. tammikuuta 1992.
Gisela Birkemeyer
Gisela Birkemeyer (o.s. Köhler, s. 22. joulukuuta 1931) on entinen itäsaksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli 80 metrin aitajuoksu.
Gisela Birkemeyer, silloiselta nimeltään Köhler, saavutti Melbournen 1956 olympialaisissa hopeaa 80 metrin aitajuoksussa ajalla 10,9 s. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi sekä 200 metrin juoksussa ajalla 24,3 s että 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 47,2 s. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Birkemeyer saavutti aitajuoksussa pronssia ajalla 11,0 s. Rooman 1960 olympialaisissa hän saavutti aitajuoksussa niin ikään pronssia ajalla 11,0 s.
Elsa Rendschmidt
Elsa Rendschmidt (11. tammikuuta 1886 – 9. lokakuuta 1969) oli saksalainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai naisten yksinluistelussa hopeamitalin. Hän sai lisäksi kaksi hopeamitalia taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa.
Munkedalin kunta
thumb|262px|Entiset pitäjät [[Dalslandin maakunnassa sekä Vänersborgin ja Grästorpin kuntien alueella. Pitäjien nimet on kirjoitettu pienellä ja vuonna 1952 perustettujen kuntien nimet hieman suuremmalla. Näiden kuntien rajat on merkitty rosalla ja nykyiset rajat punaisella. Lääninrajat on merkitty tummanpunaisella ja maakuntarajat sinisellä. Valbo-Ryrin pitäjä kuuluu nykyään Munkedalin kuntaan.]]
Munkedalin kunta on Länsi-Götanmaan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Bohusläniin ja Dalslandiin. Kunnan keskustaajama on Munkedal.
Kunnan maapinta-ala on 634,02 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 10 588 henkeä (31.12.2021).
Munkedal sijaitsee noin 110 kilometriä Göteborgista pohjoiseen Örekilsälven-joen suulla.
Vuonna 2007 kunnassa oli 91,56 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 14,3 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa alueelle muodostettiin kolme "suurkuntaa": Näistä Munkedal otti nimensä entisessä Fossin maalaiskunnan sijaitsevan Munkedalin taajaman mukaan. Sörbygdenin nimi otettiin entisestä Sörbygdenin kihlakunnasta. Ödeborgin maalaiskunta sijaitsi tuolloin Älvsborgin läänissä ja se kuului Dalslandin maakuntaan.
Vuonna 1969 Ödeborgin maalaiskunta jaettiin ja Valbo-Ryrin seurakunta liitettiin siitä Munkedalin maalaiskuntaan. Vuonna 1971 maalaiskunnat muutettiin kunniksi, mutta aluejakoa ei muutettu. Nykyiset rajansa Munkedalin kunta sai vuonna 1974, kun siihen liitettiin Svarteborgin ja Sörbygdenin kunnat.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 76 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 171 219 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 93 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Munkedalissa on pitkään toiminut paperitehdas, joka toimii nykyisin nimellä Arctic Paper Munkedal ja työllistää 335 henkilöä Munken-hienopaperien valmistuksessa. 1960-luvun puolivälissä tehtaan työntekijät alkoivat vainota sinne tulleita muutamia suomalaisia maahanmuuttajia niin, että nämä joutuivat hakeutumaan töihin muualle.
Taajamat
Kunnassa on 5 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 58,7 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 206 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Asteriski (*) tarkoittaa, että pientaajama kuuluu osittain toiseenkin kuntaan. Skaveröd kuuluu osin myös Uddevallan kuntaan.
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Munkedalin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Munkedalin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Hannu Hautalan bibliografia
Hannu Hautalan bibliografia käsittää luontokuvaaja ja -kirjailija Hannu Hautalan kirjallisen tuotannon.
Kuhaniemi
Kuhaniemi on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Kuhaniemi sijaitsee lähellä Laukaan kirkonkylää Saraaveden toisella puolen.
Muinaisuus
Kylän läheltä järven vastarannalla lähinnä Laukkavirran kylän alueelta löytyvät Saraakallion kivikautiset kalliomaalaukset.
Perinneparannus
Kylässä vaikutti aikoinaan Laukaassa hyvin tunnettu kansanparantaja ja velho nimeltä Kuuvalon Jussi.
Urheilu
Neste Rally Finlandin Laukaan erikoiskokeen nimellä ajetun pikataipaleen toinen pää oli Kuhaniemessä ja toinen Vuonteella.
Aiheesta muualla
Nils Berndtson: Laukaan historia I. 1983.
Jämijärven kirkko
thumb|245px|Jämijärven kirkko, sankarihaudat 1939–1944|alt=|vasen
Jämijärven kirkko on vuosina 1859–1860 rakennettu uusgoottilainen kirkkorakennus Jämijärvellä. Kirkko on muodoltaan tornillinen, tasavartinen ristikirkko ja sen on suunnitellut arkkitehti Georg Theodor von Chiewitz. Alttaritaulun on maalannut Felix Frang vuonna 1897. Urut ovat vuodelta 1929.
Lakotahin tasavalta
thumb|Lakotan tasavallan tavoittelemat rajat.
Lakotah tai Lakota on lakota-intiaanien kotimaaksi perustettu Yhdysvaltain sisällä sijaitseva valtio, joka käsittää tuhansia neliökilometrejä Pohjois-Dakotasta, Etelä-Dakotasta, Nebraskasta, Wyomingista ja Montanasta. Mikään valtio ei ole tunnustanut Lakotahin itsenäisyyttä.
Tausta
Joulukuussa 2007 joukko itseään nimellä Lakota Freedom Delegation kutsuvia intiaaneja esitti Washingtonissa Lakotahin itsenäisyysjulistuksen. Heidän mukaansa kyse ei ole Yhdysvalloista eroamisesta, sillä alue kuuluu Yhdysvaltojen 1800-luvulla allekirjoittamien sopimusten mukaan Lakota-intiaaneille, joten julistus vain vahvistaa ennestään laillisen suvereenisuuden. Ryhmän johtaja on Amerikan intiaanien kansalaisliikkeessä 1960- ja 1970-luvuilla vaikuttanut Russell Means.
Alue
Lakotahin rajoina ovat joet Yellowstone, North Platte ja Missouri. Alueen suurin kaupunki on Omaha Nebraskassa. Muita kaupunkeja ovat muun muassa Rapid City Etelä-Dakotassa ja Casper Wyomingissa.
OP Beats
OP Beats (oikealta nimeltään Olli-Pekka Vuorinen, s. 1989 ) on kotkalaissyntyinen hip hop -tuottaja.
2008
Cheek – Kuka sä oot Uniikki – Nuor Tolppanen vol. 1
2009
Mikael Gabriel – 5 miljoonaa muuta Ideaali & Jay Who? – Piste. Teflon Brothers – T Uniikki – Juokse poika juokse
2010
Flowboysfam – Opitsä tuntemaan? Cheek – Jare Henrik Tiihonen 2
2011
Mikael Gabriel – Pohjosen poika Pyhimys – Paranoid Uniikki & MG – 8190
2012
Jyrise – Ensi-ilta Robin – Koodi Cheek – Sokka irti Robin – Koodi (Deluxe Edition) Uniikki – Kiitorata Robin – Chillaa
2015
Pyhimys – Pettymys
Akitsugu Konno
Akitsugu Konno (, 1. syyskuuta 1944 Sapporo – 5. syyskuuta 2019) oli japanilainen mäkihyppääjä ja olympiamitalisti.
Konno osallistui talviolympialaisiin Grenoblessa 1968 ja Sapporossa 1972. Grenoblessa hän oli suurmäessä 20:s ja normaalimäessä 24:s. Sapporossa hän saavutti hopeaa Japanin kolmoisvoittoon päättyneessä normaalimäen kilpailussa ja oli 12:s suurmäessä.
Konno kuoli 75-vuotiaana 5. syyskuuta 2019.
Johann Joachim Quantz
thumb|Johann Joachim Quantz Johann Joachim Quantz (30. tammikuuta 1697 – 12. heinäkuuta 1773) oli saksalainen säveltäjä ja huilisti. Quantz aloitti musiikin opiskelunsa setänsä johdolla ja opiskeli myöhemmin Dresdenissä ja Wienissä. Vähitellen Quantzista tuli yksi Euroopan arvostetuimmista huilun soittajista ja hän kierteli muun muassa Ranskaa ja Isoa-Britanniaa. Vuonna 1740 hän alkoi opettaa huilun soittoa Preussin Fredrik II:lle.
Quantz sävelsi jopa 300 huilukonserttoa. Hän myös kirjoitti Versuch einer Anweisung die Flöte traversière zu spielen -nimisen tutkielman huilun soitosta.
Väinö Hervo
Väinö Johannes Hervo (16. huhtikuuta 1894 Impilahti – 9. toukokuuta 1974) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hänen teoksiaan oli ensimmäistä kertaa julkisesti esillä Helsingissä vuonna 1920, ja hänet sai saman vuoden perinteisessä dukaattikilpailussa ensimmäisen palkinnon.
Hervon vanhemmat olivat rautasorvaaja Antti Henriksson ja Serafiina Laaksonen. Hervo opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1914–1916 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1917–1921. Hervo käytti tuotannossaan monia eri tekniikoita, mutta aihemaailmaltaan suurin osa hänen grafiikan töistään koostuu henkilökuvista. Hervon töitä on runsaasti suomalaisten taidemuseoiden kokoelmissa. Hänen julkisia töitään ovat Tampereen Harjun rukoushuoneen ja Orimattilan Kuivannon kappelin alttaritaulut.
Oman taiteellisen työnsä lisäksi Väinö Hervolla oli opetustyön kautta merkittävä vaikutus suomalaiseen taidegrafiikkaan. Hervo työskenteli Taideteollisessa keskuskoulussa opettajana yli kolmen vuosikymmenen ajan vuosina 1932–1964.
Vähäjärvi (Honkilahti)
Vähäjärvi sijaitsee Eurassa Honkilahden kirkolta neljä kilometriä itään Satakunnassa ja kuuluu Lapinjoen vesistön Koskeljärven valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 34,8 hehtaaria ja sen pituus on 1,1 kilometriä ja leveys 700 metriä. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 4,1 kilometriä pitkä Humaloja, joka yhtyy Välijokeen Löyttylän kylässä Kohmoisessa.
Järven rantaviiva on 3,3 kilometriä pitkä ja se on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Tyynistönlahti on heinittynyt ja Kouluvuoren puoleisessa lounaiskulmassa se on peltokaistaleeseen rajautuvaa suota. Pohjois- ja etelärannoilla on runsaasti loma-asutusta. Etelärannalla on uimaranta. Järven ohittaa seututie 210 itäpuolelta, Yläneen kirkolta noin 14 km.
Luonto
Järvessä viihtyy ainakin jokirapu, hauki ja ahven, jotka ovat alkuperäisiä lajeja, sekä ankerias, suutari ja karppi, jotka ovat istutettuja lajeja.
Ahmed Al-Muhammadi
Ahmed Al-Muhammadi (, s. 9. syyskuuta 1987 Al-Mahalla al-Kubra) on egyptiläinen jalkapalloilija. Oikeana keskikenttälaiturina ja laitahyökkääjänä pelaava Al-Muhammadi on viimeksi edustanut Englannin Valioliigassa Aston Villaa vuoteen 2021 saakka.
Seurajoukkueura
Al-Muhammadi aloitti uransa Ghazl El-Mehallan junioreissa, josta hänet nostettiin edustusjoukkueeseen vuonna 2004. Sittemmin vuonna 2006 Al-Muhammadi siirtyi ENPPI:n riveihin. Sittemmin Al-Ahli ja eurooppalaisseurat havittelivat keskikenttälaituria, kuten Blackburn ja Rapid Bukarest.
Elokuussa 2010 Al-Muhammadi siirtyi vuoden mittaisella lainasopimuksella Englannin Valioliigan Sunderlandiin. Siirto vakinaistettiin kesäkuussa 2011, jolloin Al-Muhammadi teki seuran kanssa kolmevuotisen sopimuksen. Sunderland sai vuoden 2011 lopussa uuden managerin, kun Martin O'Neill palkattiin irtisanotun Steve Brucen tilalle. O'Neillin valmentajakaudella Al-Muhammadin peliaika väheni selvästi ja elokuussa 2012 hän siirtyi lainasopimuksella Englannin mestaruussarjan Hull Cityyn, jonka managerina Bruce oli puoli vuotta Sunderland-pestinsä päättymisen jälkeen aloittanut. Tammikuun puolivälissä 2013 Al-Muhammadi palasi hetkeksi Sunderlandiin, mutta siirtyi kaksi viikkoa myöhemmin uudella lainasopimuksella Hull Cityyn.
Maajoukkueura
Al-Muhammadi debytoi Egyptin jalkapallomaajoukkuessa Norsunluurannikkoa vastaan elokuussa 2007. Hän tuli kahdessa ensimmäisessä ottelussa vaihdosta kentälle Egyptin voittaessa Afrikan-mestaruuden 2008. Seuraavissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 Egypti voitti jälleen mestaruuden. Al-Muhammadi tuli jälleen kahdessa ensimmäisessä pelissä vaihdosta mukaan, mutta pelasi nyt lopuissa neljässä ottelussa täyden ajan, ja teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa ottelussa Beniniä vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017 hän pelasi neljä ottelua Egyptin hopeajoukkueessa. Hän pelasi Egyptin kaikki neljä ottelua ja teki kaksi maalia Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019.
Al-Muhammadi kuului Egyptin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018, muttei päässyt pelaamaan. Hän pelasi kahdessa ottelussa Maanosaliittojen cupissa 2009. Hän on pelannut 18 MM-karsintaottelua ja 13 ottelua Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnoissa.
Åke Wihtol
Åke Rudolf Wihtol (24. helmikuuta 1924 Helsinki – 7. lokakuuta 2002 ) oli Suomen ulkoasiainministeriön valtiosihteeri vuodesta 1985 eläkkeelle siirtymiseensä vuonna 1991 asti. Hän teki mittavan uran ulkoasiainhallinnossa sekä Suomessa että ulkomailla.
Åke Wihtolin vanhemmat olivat everstiluutnantti Harry Wihtol ja opettaja Maria Saarinen. Wihtol valmistui ylioppilaaksi vuonna 1942, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1948 ja diplomiekonomin tutkinnon Svenska handelshögskolanista 1950. Hän työskenteli aluksi perheyrityksen ja muun liike-elämän palveluksessa, mutta siirtyi vuonna 1950 Suomen Hampurin-konsulaatin sihteeriksi, mistä alkoi hänen uransa ulkoasiainhallinnossa. Wihtol oli ulkoministeriön jaostosihteeri vuosina 1957–1960, lähetystösihteeri Washingtonissa 1961–1963 ja Brysselissä 1963–1965, ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston apulaispäällikkö 1965–1968, suurlähettiläs Tokiossa ja samalla Manilassa 1968–1971, ulkoministeriön poliittisen osaston apulaispäällikkö 1971–1972, kehitysyhteistyöosaston päällikkö 1972–1975, suurlähettiläs Brysselissä 1975–1981, kauppapoliittisten kysymysten alivaltiosihteeri 1981–1985 ja valtiosihteeri vuodesta 1985. Wihtol hoiti Brysselin-lähettiläskautenaan myös Suomen suhteita Euroopan yhteisöön (EY) ja vaikutti myöhemmin siihen, että Suomi perusti vuonna 1985 pysyvän EY-edustuston. Wihtol sai vuonna 1963 lähetystöneuvoksen ja vuonna 1971 ulkoasiainneuvoksen arvonimen.
Eläkevuosinaan 1990-luvulla Wihtol johti komiteaa, joka etsi Suomesta yhdysvaltalaisille aseyhtiöille vastaostoja Suomen Hornet-kaupoille. Hän oli myös konsulttina avustamassa Viron ulkoministeriön uudelleenperustamista. Wihtol julkaisi vuonna 1999 muistelmateoksen Diplomaatti, minäkö?.
Esikoulu
Esikoulu eli eskari tai esiopetus on koulutusaste (muun) varhaiskasvatuksen ja perusopetuksen välissä. Suomessa esiopetus kestää pääsääntöisesti yhden vuoden ja se aloitetaan sinä vuonna, kun lapsi täyttää kuusi vuotta. Esiopetus ei kuulu oppivelvollisuuteen, mutta se on silti vuodesta 2015 alkaen ollut velvoittavaa. Esiopetus on osa varhaiskasvatusta, mutta kuuluu perusopetuksen lainsäädännön piiriin.
Esikoulua kokeiltiin Suomessa vuodesta 1971 aluksi Haukiputaalla, Kiuruvedellä, Luopioisissa, Nousiaisissa, Pirkkalassa ja Rantsilassa. Vuonna 2001 maksuton esiopetus otettiin käyttöön kaikissa Suomen kunnissa. Useimmissa kunnissa esiopetus järjestetään päiväkodissa tai koulussa.
Suomessa esiopetuksen tarkoituksena on erityisesti edistää lapsen kasvun, kehityksen ja oppimisen edellytyksiä. Yhdessä perusopetuksen kanssa esiopetuksen tulee tukea lasten kasvua ihmisyyteen ja vastuukykyiseen yhteiskunnan jäsenyyteen ja antaa heille tarpeellisia tietoja ja taitoja. Esiopetuksen sisältöjä ohjaa valtakunnallinen Esiopetuksen opetussuunnitelman perusteet -asiakirja (2014). Joissakin maissa esikoulussa opetetaan esimerkiksi äidinkielen ja matematiikan alkeita. Suomalaisessa esiopetuksessa nämä osa-alueet sisältyvät viiteen esiopetuksen oppimiskokonaisuuteen, joiden tarkoitus on tarjota lapsille mahdollisuuksia monipuoliseen taitojen kehittämiseen ja uusien asioiden kokeilemiseen.
Isoafrikankaija
Isoafrikankaija (Poicephalus robustus) on afrikkalainen papukaijalaji, jota tavataan Etelä-Afrikan itäosissa. Se elää pääosin KwaZulu-Natalin ja Itä-Kapin provinssissa. Pieni noin 60–80 yksilöä käsittävä populaatio on lisäksi Limpopossa. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Kapin niemimaalta vuonna 1788.
Isoafrikankaija lajimääritelmä tehtiin uudestaan vuonna 2017, kun siitä erotettiin omaksi lajikseen Poicephalus robustus.
Suurimmaksi osaksi isoafrikankaija on vihreä. Naaralla on punaista tai oranssia väriä otsassa. Selkä ja siivet ovat tummanvihreät, ja oranssia tai punaista löytyy reisistä ja siipien itäosasta. Pyrstö on musta tai ruskea.
Edvaldo Gonçalves Amaral
Edvaldo Gonçalves Amaral (s. 25. toukokuuta 1927 Recife) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 8. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Aracajún arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Zallatan titulaaripiispaksi 15. helmikuuta 1975. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. huhtikuuta Luciano José Cabral Duarte, jota avustivat Nivaldo Monte ja Antônio Campelo de Aragão.
Gonçalves Amaral sai 2. syyskuuta 1980 nimityksen Parnaíban piispaksi ja 24. lokakuuta 1985 Maceión arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2002.
Hinkelien Schreuder
Schreuder voitti 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä kultaa Pekingin kesäolympialaisista 2008 ja hopeaa Lontoosta 2012. Hän tosin ui kummallakin kerralla vain matkan alkuerissä. Pitkän radan MM-kilpailuissa Roomassa 2009 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, osallistuessaan matkan alkueriin.
Schreuder on uransa aikana voittanut kolme kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin lyhyen radan MM-kilpailuista. Lisäksi hänellä on kolme hopeaa ja yksi pronssi pitkän radan EM-kilpailuista sekä 16 kultaa, viisi hopeaa ja viisi pronssia lyhyen radan EM-kilpailuista.
Schreuder on 179 senttimetriä pitkä ja painaa 61 kilogrammaa. Hän edustaa seuratasolla PSV Eindhovenia.
Blantyre
Blantyre voi tarkoittaa seuraavia:
Musta hevonen
Musta hevonen on kielikuva, jolla tarkoitetaan esimerkiksi vaaleissa ennakolta arvaamatonta voittajaa. Sanonta on jo tuttu 1800-luvulta ja se mainitaan kirjailija Benjamin Disraelin teoksessa The Young Duke (1831).
Suomen presidentinvaaleissa
Vuoden 1919 hallitusmuodon mukaan vaalin toimitti 300 yleisillä vaaleilla valittua valitsijamiestä. Alkujaan perustuslaissa ei ollut säädöksiä siitä, keitä valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi, ja niinpä joskus he saattoivatkin äänestää myös ”mustaa hevosta”, toisin sanoen muuta henkilöä kuin ennen vaaleja asetettuja presidenttiehdokkaita. Vuonna 1925 valitsijamiehet valitsivatkin Lauri Kristian Relanderin presidentiksi, vaikka häntä ei ollut ennen valitsijamiesvaaleja asetettu ehdokkaaksi. Vuonna 1956 siihenastinen presidentti Juho Kusti Paasikivi pyydettiin ehdokkaaksi toiselle äänestyskierrokselle, vaikka hän ei enää ollut ehdolla vaaleissa. Paasikivi ei kuitenkaan päässyt kolmanteen äänestykseen.
Vuoden 1982 presidentinvaalien edellä Keskustapuolueen johto kannatti puolueen presidenttiehdokkaaksi Ahti Karjalaista, mutta puoluekokous valitsi ehdokkaaksi Johannes Virolaisen. Tällöin julkisuudessa esiintyi arveluja, että puoluekokouksen päätöksestä huolimatta Keskustapuolueen valitsijamiehet saattaisivat kuitenkin äänestää Karjalaisen ”mustana hevosena” presidentiksi. Kaikki valitsijamiesehdokkaat kuitenkin kiistivät aikovansa näin tehdä, eikä Karjalainen saanut enää presidentinvaaleissa yhtään ääntä.
Vuonna 1987 hallitusmuotoa muutettiin niin, että valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi ainoastaan ennen valitsijamiesvaaleja asetettuja ehdokkaita. Täten mustan hevosen mahdollisuus poistui.
Tarot (yhtye)
Tarot on tervolainen metalliyhtye, joka perustettiin vuonna 1982 nimellä Purgatory. Yhtye on suomalaisen heavy metalin uranuurtajia. Se tekee comebackin vuonna 2023 kymmenen vuoden tauon jälkeen.
Historia
Yhtyeen ensimmäinen single Wings of Darkness julkaistiin vuonna 1986, ja myöhemmin samana vuonna julkaistiin Tarotin ensimmäinen täysimittainen albumi Spell of Iron. Seuraavana vuonna julkaistiin uusi single, "Rose on the Grave". Vuonna 1988 yhtye julkaisi toisen täysimittaisen albumin, Follow Me into Madness.
Toisen albumin jälkeen seurasi muutaman vuoden hiljaisuus levyrintamalla, ja myös yhtyeen kokoonpano muuttui hieman, kun Mako H. kitaroineen korvattiin Janne Tolsalla ja kosketinsoittimilla. Viisi vuotta Follow Me into Madness -albumin jälkeen julkaistiin vuonna 1993 yhtyeen kolmas studioalbumi To Live Forever. Yhtye sai hyvää julkisuutta Japanissa, ja vuonna 1994 Japanissa julkaistiin Tarotin ensimmäinen livealbumi – konsertti nauhoitettiin Tavastia-klubilla Helsingissä. Osa livealbumin kappaleista julkaistiin myös Tarotin seuraavan studioalbumin Stigmatan rajoitetun painoksen mukana tulleella bonus-CD:llä.
Vaikka Tarot ei ollut erityisen aktiivinen, basistilaulaja Marco Hietala oli. Hän soitti muun muassa Sinergyssä ja Conquestissä. Hietalan liityttyä Nightwishiin vuonna 2002 myös Tarot sai lisää julkisuutta. Vuonna 2003 viiden vuoden takainen Japanin-julkaisu, Shining Black -kokoelma, julkaistiin myös muualla maailmassa. Tämän jälkeen yhtye teki sopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa, ja seitsemäs studioalbumi Suffer Our Pleasures julkaistiin myöhemmin samana vuonna.
Vuonna 2006, kolmen vuoden hiljaiselon jälkeen, Tarotin kuudesta ensimmäisestä albumista julkaistiin remasteroidut versiot, jotka sisälsivät myös aiemmin julkaisematonta materiaalia. Uudelleenjulkaisut menestyivät niin hyvin, että toukokuussa ilmestyi uusi single "You", joka ylsi ensimmäistä kertaa yhtyeen historian aikana Suomen singlelistan ensimmäiselle sijalle. Samaan aikaan myös yhtyeen kokoonpanossa tapahtui pieni muutos: jo noin kymmenen vuotta Tarotin taustavoimissa vaikuttanut Tommi Salmela nostettiin viralliseen kokoonpanoon toiseksi laulajaksi. Myös levy-yhtiö vaihtui King Foo Entertainmentiin. Loppuvuodesta julkaistiin Tarotin kahdeksas albumi Crows Fly Black. Vuonna 2008 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen live-DVD Undead Indeed, joka sai todella hyvät arvostelut Imperiumi.net-sivustolla.
Nightwishin ollessa tauolla Tarot julkaisi 10. maaliskuuta 2010 kahdeksannen studioalbuminsa Gravity of Light. 8. kesäkuuta albumi julkaistiin Yhdysvalloissa. Gravity of Lightin kappaleesta "I Walk Forever" on myös tehty musiikkivideo. Loppuvuodesta 2009 yhtye aloitti albumin viralliset äänitykset ja 9. joulukuuta 2009 virallinen sivusto tiedotti uuden levyn nimen. Sen ohella yhtye lähti myös kiertueelle, johon sisältyi ainakin Moskovan ja Atlantan keikka sekä keikkoja kotimaassa. Tarot on yksi Suomen pitkäaikaisimpia heavy metal -yhtyeitä ja myös yksi harvoista suomalaisista raskaan metallin yhtyeistä, jotka olivat aktiivisia parinkin vuosikymmenen ajan.
Huhtikuussa 2011 yhtye julkaisi esikoisalbuminsa Spell of Ironin uudelleenäänitettynä versiona nimellä The Spell of Iron MMXI.
Yhtyeen alkuperäinen rumpali Pecu Cinnari kuoli 11. syyskuuta 2016.
Yhtye tekee paluun yli kymmenen vuoden tauon jälkeen heinäkuussa 2023 Old Farts Rock -hyväntekeväisyystapahtumassa.
Diskografia
Studioalbumit
Livealbumit
Kokoelma-albumit
Singlet
DVD:t
Kansanopisto
thumb|Jämsän opisto Kansanopisto on Suomessa toisen asteen oppilaitos, joka antaa sekä yleissivistävää että ammatillista koulutusta yleensä täysi-ikäisille ihmisille, pohjakoulutuksesta riippumatta. Osa kansanopistoista on sisäoppilaitoksia, joissa opiskelijat asuvat kampuksella asuntolassa opintojen ajan.
Kansanopistot kuuluvat vapaan sivistystyön lainsäädännön piiriin ja toteuttavat elinikäisen oppimisen periaatetta. Kansanopistoja ylläpitävät erilaiset kannatusyhdistykset, järjestöt ja säätiöt, jotka ovat usein sidoksissa aatteellisiin taustayhteisöihin, toisaalta myös kunnat. Taustayhteisönsä ja luonteensa mukaan opistot voidaan jakaa sitoutumattomiin, kristillisiin, yhteiskunnallisiin ja vammaisten erityisopistoihin.
Opiskelu
Pitkäkestoiset linjat alkavat useimmiten elo-syyskuun vaihteessa ja päättyvät huhti-toukokuun vaihteessa. Linjat voivat kuitenkin olla myös 3–4 kuukauden mittaisia. Eri linjoilla voi opiskella 1–4 vuotta riippuen opiskelijan omista tavoitteista ja opetustarjonnasta. Kukin kansanopisto päättää itse opetuksensa tavoitteista ja sisällöstä. Tietyt yleissivistävät aineet, kuten äidinkieli ja ilmaisutaito sekä vieraat kielet sisältyvät kuitenkin useiden linjojen opetukseen. Maahanmuuttajille suunnatut kurssit kuuluvat nykyisin monien opistojen tarjontaan.
Suomen kansanopistoissa opiskelee yli 8000 opiskelijaa.
thumb|Otavan opisto Mikkelissä
Historia ja aatetausta
Kansanopistotoiminnan alkuunpanija oli tanskalainen piispa, kirjailija ja tiedemies Nikolai Frederik Severin Grundtvig (1783-1872). Grundtvigilaisen ajattelun mukaan kansanopistotyön puhtaana päämääränä on sivistys ja valistus, nuorten maailmankuvan avartaminen. Alkuaikojen kansanopistojen tärkeimmät oppiaineet olivat äidinkieli ja historia. Puoluepolitiikka ei kuulunut gruntvigilaisiin kansanopistoihin, ei myöskään uskonnon opetus, vaikka kansanopistot olivatkin luonteeltaan yleiskristillisiä. Nykyisin ns. sitoutumattomat kansanopistot vetoavat grundtvigilaiseen perintöön, johon kuuluu moniarvoisuus. Kansanopistoliike levisi eritoten Pohjoismaissa ja myös Saksassa ja Itävallassa.
Puhtaasti gruntvigilaisten kansanopistojen rinnalle syntyi tiettyyn yhteiskunnalliseen tai uskonnolliseen aatesuuntaukseen sitoutuneita ja näiden taustayhteisöjen ylläpitämiä opistoja.
Kansanopistojen toiminnasta vastaavat erilaiset, pääosin yksityiset kannatusyhdistykset, säätiöt ja järjestöt, myös kunnat. Suomessa on 91 kansanopistoa, näistä 74 suomenkielistä ja 17 ruotsinkielistä. 33 opistoa on taustayhteisöltään sitoutumattomia, kristillisiä on 44, yhteiskunnallisia 11 ja erityisopistoja 3. Opistojen toimintaa valvoo opetusministeriö ja ne kuuluvat vapaan sivistystyön lainsäädännön piiriin.
Kansankorkeakoulu
Kansankorkeakoulu oli Suomessa 1980-luvulle asti joidenkin kansanopistojen tarjoama ylempi koulutusaste, joka mahdollisti korkeakouluopintoihin siirtymisen ilman ylioppilastutkintoa. Useimmissa muissa kansanopistotoimintaa harjoittavissa maissa taas kansanopistoista käytetään sanaa, joka sanatarkasti suomentuisi ”kansankorkeakoulu”:, , , ,. Eri maissa kansanopiston kaltaisten vapaan sivistystyön oppilaitosten tehtävät, tavoitteet ja asema koulutuskentässä poikkeavat kuitenkin toisistaan.
Suomen kansanopistot
Paikannimenä on mainittu ensiksi postitoimipaikan nimi ja jos se eroaa kunnannimestä, niin kunnan nimi on mainittu perässä.
Kirjastokimppa
Kirjastokimppa tarkoittaa itsenäisten kunnan- ja kaupunginkirjastojen välistä vapaaehtoisuuteen perustuvaa yhteistyötä, joka ylittää kunta- ja hallintorajat. Kirjastokimpan muodostavat yleensä samassa maakunnassa sijaitsevat kirjastot, mutta kimpat saattavat toimia myös yli maakuntakirjasto- ja läänirajojen. Kimpan tavoitteena on hyödyttää kaikkia osapuolia ja asiakkaita. Maakuntakirjastot ovat monen kirjastokimpan keskeisiä toimijoita.
Kirjastokimpat eivät ole virallisia tai hallinnollisia organisaatioita ja ne eivät saa valtionrahoitusta kuten maakuntakirjastot ja keskuskirjasto. Kimppojen kokoonpano ja toimintatapa muuttuvat tarpeen mukaan. Vuonna 2003 noin 70 % yleisistä kirjastosta kuului johonkin kimppaan.
Kimpan kirjastot käyttävät useimmiten samaa kirjastojärjestelmää ja voivat tehdä yhteistyötä aineistohankinnassa. Muita yhteistyömuotoja ovat muun muassa tapahtumien järjestäminen ja yhteinen aineistorekisteri, josta asiakas näkee kimpan kaikkien kirjastojen teokset ja niiden tilan (lainassa ja paikalla olevat niteet, teosten varaustilanteen). Muita asiakkaalle näkyviä yhteistyön muotoja ovat kirjastojen väliset aineistojen kuljetukset, joilla parannetaan aineiston saatavuutta.
Toinen kirjastoyhteistyömalli on seutukirjasto, joka eroaa kirjastokimpasta niin, että seutukirjaston muodostavilla kirjastoilla on yhteinen hallinto. Kirjastokimpan kirjastoilla on jokaisella oma johtajansa, seutukirjastoa johtaa yksi yhteinen kirjastonjohtaja. pienoiskuva|729x729px|Kartta Suomen kirjastokimpoista
Luettelo kirjastokimppoihin kuulumattomista kunnista
Kangasniemi, Kirkkonummi, Leppävirta, Siilinjärvi, Somero, Sotkamo, Sulkava, Suonenjoki, Vaasa.
Metituraali
thumb|Metioturiaatin rakenne. Metituraali on barbituraattijohdannainen lääkeaine, sitä myytiin 1950-luvulla anestesia-aineena nimillä Neraval ja Thiogenal.
Metituraali on hygroskooppista, kiteistä keltaista ainetta. Sillä on mieto tioleita muistuttava tuoksu.
Suonensisäisesti annosteltava metituraali liuotetaan tavallisesti natriumkarbonaattiliuokseen, joka stabiloi sen vaikutusta. Metituraalin natriumsuola on metioturiaatti, jonka kemiallinen kaava on C12H19N2NaO2S2 ja CAS-numero 730-68-7.
Metioturiaattia myytiin 1950-luvulla erittäin lyhytvaikutteisena suonensisäisesti annosteltavana nukutuslääkkeenä. Metituraalin valmistus on lopetettu.
HMS Conflict
HMS Conflict on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Friedrich Ostermann
thumb|right|Friedrich Ostermann Friedrich Ostermann (21. kesäkuuta 1932 Münster – 22. lokakuuta 2018 ) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Münsterin hiippakuntaan Michael Keller 11. helmikuuta 1958. Hänet nimitettiin Münsterin vihkipiispaksi ja Dolian titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Reinhard Lettmann, jota avustivat Hermann Josef Spital ja Alfons Demming.
Ostermann jäi eläkkeelle 18. heinäkuuta 2007.
thumb|left|Friedrich Ostermann ja [[Ludger Stühlmeyer]]
Jaavanmedestäjä
Jaavanmedestäjä (Aethopyga eximia) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Jaavanmedestäjää tavataan Indonesiassa Jaavan saarella. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomenmaa (kirjasarja)
Suomenmaa viittaa kahteen Suomen maantiedettä kuvaavaan kirjasarjaan.
Vuosien 1919–1931 kirjasarja
Kirjasarjan toimittajina olivat maantieteilijä J. E. Rosberg, historiantutkija Kustavi Grotenfelt, maantieteilijä Kaarlo Hildén sekä geologi ja maantieteilijä Erkki Mikkola.
Vuosien 1967–1978 kirjasarja
Kirjasarja esittelee Suomen silloiset kunnat ja eräitä juuri kuntaliitoksissa hävinneitä kuntia ja lisäksi erikseen Ikaalisten epäitsenäisen kauppalan aakkosjärjestyksessä maantieteilijöiden kirjoittamina artikkeleina. Kirja sisältää käsiteltyjen kuntien pienet yleissilmäyskartat ja valokuvia. Kunkin osan alussa on Suomen kuntakartta, johon on merkitty kaikkien silloisten Suomen kuntien nimet ja lopussa kartta, johon on merkitty vain kyseisessä osassa esiteltävien kuntien nimet.
Kirjasarjan toimittajina olivat Hannu Tarmio, Pentti Papunen, Kalevi Korpela ja Marketta Heinonen.
Detroit Wolverines
Detroit Wolverines oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka pelasi National Leaguessa 1881–1888. Liigamestaruuden Wolverines voitti kaudella 1887, jolloin se myös voitti viidentoista ottelun sarjassa St. Louis Brownsin, joka oli American Association -liigan mestari. Tuo näytösotteluiden sarja oli 1800-luvun versio nykyisestä World Series -mestaruussarjasta. Rahavaikeuksiin joutunut joukkue lakkautettiin kauden 1888 jälkeen. Kaikkiaan joukkueelle kertyi 426 voittoa ja 437 tappiota kahdeksan liigakauden aikana.
Detroitin pormestarin William G. Thompsonin ehdotuksesta perustettu joukkue pelasi ensimmäisen Major League Baseball -ottelunsa Detroitissa 2. toukokuuta 1881 1286 katsojan edessä. Joukkueen kotikenttä Recreation Park sijaitsi Brady Streetin ja Willis Avenuen välissä ja se purettiin vuonna 1894.
Joukkueella on edelleen hallussaan yhdessä vuorossa annettujen juoksujen ennätys MLB:ssa. Tämä tapahtui 6. syyskuuta 1883 ottelussa White Stockingsia vastaan. Joukkue antoi 6–26 tappioon päättyneessä ottelussa 18 juoksua seitsemännessä ulkovuorossaan.
Christa Stubnick
Christa Stubnick (o.s. Seliger, 12. joulukuuta 1933 Gardelegen – 13. toukokuuta 2021 Borken) oli itäsaksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Seliger saavutti Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hopeaa sekä sadan että kahdensadan metrin juoksussa. Lyhyemmällä matkalla hänen loppuaikansa oli 11,7 s ja pidemmällä 23,7 s. Molemmilla matkoilla hän hävisi Australian Betty Cuthbertille. Hän oli mukana myös 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa Saksan joukkue sijoittui kuudenneksi ajalla 47,2 s. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Stubnick saavutti 100 metrillä pronssia ajalla 11,8 s ja sijoittui 200 metrillä viidenneksi ajalla 25,7 s. Stubnick kuoli 87-vuotiaana 13. toukokuuta 2021.
Kamilavka
thumb|200px|Venäläismallinen, naimisissa olevan papiston kamilavka. Kamilavka on kirkollinen, sylinterin muotoinen päähine, jota käyttävät ortodoksiset munkit, papit ja piispat. Kamilavka juurtaa juurensa Bysantista, jossa samankaltaista päähinettä käytettiin yleisesti miesten päähineenä. Kreikkalaisessa perinteessä käytetään ”räystäällistä” kamilavkaa, jossa on noin parin sentin levyinen ”räystäs” päähineen yläosassa. Sen täsmällinen nimi on kalymafkion, joskin puhekielessä käytetään hiukan harhaanjohtavaa kamilavka-nimitystä.
Venäläisessä kamilavkassa ei ole ”räystästä” vaan päähine on kokonaan sylinterin muotoinen, yläosastaan hieman laajeneva. Venäläisessä perinteessä luostaripapisto käyttää mustaa kamilavkaa ja naimisissa oleva papisto sinistä tai violettia. Kreikkalaisessa perinteessä kamilavka on aina musta.
Venäjän kirkko käyttää kamilavkaa myös ansiomerkkinä; siellä ansioituneelle papille tai diakonille voidaan myöntää oikeus käyttää purppuranväristä kamilavkaa.
Irlanti yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Irlanti on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se oli mukana myös erillisessä naisten 3 000 metrin juoksun ja 400 metrin aitajuoksun MM-tapahtumassa vuonna 1980. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä kuusi mitalia, joista neljä on kultaisia.
Irlannin ainoa kaksinkertainen MM-mitalisti on Sonia O'Sullivan, joka saavutti 1 500 metrin juoksussa hopeaa Stuttgartissa 1993 ja voitti 5 000 metrillä kultaa Göteborgissa 1995. Eamonn Coghlan voitti kultaa 5 000 metrillä Helsingissä 1983, Olive Loughnane 20 kilometrin kävelyssä Berliinissä 2009 ja Robert Heffernan 50 kilometrin kävelyssä Moskovassa 2013. Loughnane sijoittui Berliinissä alun perin toiseksi, mutta nousi vuonna 2016 voittajaksi kun Olga Kaniskina hylättiin dopingin takia. Gillian O'Sullivan saavutti 20 kilometrin kävelyssä hopeaa Pariisissa 2003. Pistesijoille ovat yltäneet Mary Appleby neljänneksi 400 metrin aitajuoksussa 1980, Regina Joyce seitsemänneksi maratonilla 1983, Sonia O'Sullivan neljänneksi 3 000 metrin juoksussa ja Nick Sweeney kuudenneksi kiekonheitossa 1993, Susan Smith seitsemänneksi 400 metrin aitajuoksussa ja Sonia O'Sullivan kahdeksanneksi 1 500 metrin juoksussa 1997 , Brendan Reilly kahdeksanneksi korkeushypyssä 1999 , Robert Heffernan kuudenneksi 20 kilometrin kävelyssä ja Eileen O'Keeffe kuudenneksi moukarinheitossa 2007 , Derval O'Rourke neljänneksi 100 metrin aitajuoksussa ja David Gillick kuudenneksi 400 metrin juoksussa 2009 , Deirdre Ryan kuudenneksi korkeushypyssä 2011 , Robert Heffernan 50 kilometrin kävelyssä viidenneksi 2015 ja seitsemänneksi 2017, Brendan Boyce 50 kilometrin kävelyssä kuudenneksi 2019 sekä 4 × 400 metrin sekaviestijoukkue kahdeksanneksi 2022.
Vihtasilta
Vihtasilta on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Kylässä on noin 300 asukasta. Vihtasilta sijaitsee Vihtavuoren taajaman ja Vuonteen kylän välissä. Kylän keskellä on aikoinaan saasteistaan valtakunnallisestikin tunnetuksi tullut Vihtajärvi. Nykyinen Vihtasilta on Laukaan vireimmin kasvavia alueita ja sinne perustettiin vuonna 2006 oma kyläyhdistys Vihtaset ry.
Vihtavuoresta Vihtasiltaan rakennettiin kevyen liikenteen väylä 2004. Vesihuoltoa varten on perustettu osuuskunta.
Traian
Traian on kunta Bacăun piirikunnassa Romaniassa. Sen asukasluku oli 2 319 vuonna 2011. Sen pinta-ala on 35,96 neliökilometriä ja asukastiheys 64,5 asukasta neliökilometrillä. Traianin pormestari on Maria Eşanu. Prăjeştin kunta liitettiin Traianiin vuonna 2005.
Alfons Demming
pienoiskuva|Alfons Demmingin hauta Münsterissa.Alfons Demming (29. helmikuuta 1928 Südlohn – 31. lokakuuta 2012 Münster) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Münsterin hiippakuntaan 21. joulukuuta 1953 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gordusin titulaaripiispaksi 6. marraskuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. tammikuuta 1977. Pääkonsekraattorina toimi Heinrich Tenhumberg, jota avustivat Laurenz Böggering ja Max Georg von Twickel.
Scott Matzka
Scott Matzka (11. toukokuuta 1978 Port Huron, Michigan, Yhdysvallat – 16. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskus- ja laitahyökkääjä.
Haarapyrstömedestäjä
Haarapyrstömedestäjä (Aethopyga christinae) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Alfons Demming
Demming erosi vihkipiispan tehtävistä 30. huhtikuuta 1998.
Vilho Torniainen
Vilho Torniainen oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Muutama vuosi myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen armeijan riveissä ryhmänjohtajana. Sisällissodan jälkeen hän loi armeijauransa viestijoukoissa ja osallistui talvi- ja jatkosotaan viestikomentajana rintamajoukoissa.
Scott Matzka
Ura
Matzka aloitti ammattilaisuransa kaudella 2001–2002, jolloin hän edusti AHL:n Grand Rapids Griffinsiä ja ECHL:n Atlantic City Boardwalk Bulliesia. Kaudeksi 2003–2004 Matzka siirtyi Eurooppaan. Hän pelasi kaksi kautta Saksassa; ensin kausi toisen sarjatason ETC Crimmitschaussa ja sitten kausi kolmannen sarjatason Berliner SC:ssä.
Haarapyrstömedestäjä
Levinneisyys
Haarapyrstömedestäjää tavataan Kiinan kaakkoisosissa ja Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vilho Torniainen
Perhe ja opinnot
Torniaisen vanhemmat olivat vaatturi Kalle Torniainen ja Ida Tukiainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Lyyli Koiviston kanssa.
Torniainen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Mikkelin suomalaisessa lyseossa vuonna 1921 ja kahdeksannen lukan Helsingin suomalaisessa yksityislyseossa vuonna 1936. Hän suoritti jääkärialipäällystölle järjestetyn aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921 ja tiedonantoupseerikurssin vuonna 1922 sekä Sotateknillisen koulun vuosina 1930–1932.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Torniainen työskenteli alikonemestarina ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 6. elokuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan 4. komppaniaan 5. joulukuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan 23. syyskuuta 1917. Hän osallistui vuonna 1917 Libaussa järjestetyille rautatienrakennuskurseille.
Suomen sisällissota
Torniainen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ryhmänjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 Kuolajärven pataljoonan 2. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kuivitsassa ja Kilislammella.
Sisällissodan jälkeinen aika
Torniainen jäi sisällissodan jälkeen armeijan palvelukseen ja hän palveli joukkueenjohtajana Lapin ryhmän II pataljoonan 3. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 15. tammikuuta 1919 alkaen 3. divisioonan tiedonantovälinekomppaniaan ja edelleen 15. joulukuuta 1920 alkaen Kenttälennätinpataljoonaan. Kenttälennätinpataljoonassa hän toimi nuorempana upseerina eri komppanioissa vuosina 1921–1929. Hänet siirrettiin 1. maaliskuuta 1930 pataljoonan koulupajan johtajaksi, mistä hänet siirrettiin aliupseerikoulun johtajaksi 25. syyskuuta 1930 samalla joukko-osaston nimi muuttui Viestipataljoona 2:ksi. Torniainen nimitettiin Viestipataljoona 2:n 2. komppanian päälliköksi 1. heinäkuuta 1933, josta hän siirtyi 1. toukokuuta 1934 päälliköksi 4. komppaniaan kunnes 1. tammikuuta 1938 hänet nimitettiin Viestirykmentin aliupseerikoulun johtajaksi.
Talvi- ja jatkosota
Torniainen osallistui talvisotaan 11. divisioonan (myöhemmin 2. divisioona) viestikomentajana ja osallistui taisteluihin Keski-Kannaksella. Välirauhan aikana hänet siirrettiin Viestipataljoona 2:n komentajaksi ja edelleen Viestipataljoona l:n komentajaksi. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Viestipataljoona 11:n komentajaksi ja edelleen komentajaksi Viestipataljoona 1:een. Hän osallistui jatkosodan taisteluihin Korpiselkä–Tuulosjoki–Aunus–Syväri–Äänislinna-akselilla. Sotien jälkeen Torniainen siirrettiin viestiupseeriksi Kymenlaakson sotilaslääniin ja palveli tehtävässä vuoteen 1947 saakka. Vuonna 1947 hänet nimitettiin Viestirykmentin II pataljoonan komentajaksi, missä tehtävässä hän oli siihen saakka, kun erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1952.
Opetustoimi ja luottamustoimet
Torniainen toimi useita kertoja radio-, puhelin- ja viestialiupseerikurssien johtajana ja oli vuosina 1922 ja 1928 käytännöllisen viestipalveluksen valvojana viestiupseerikursseilla. Hän toimi opettajana Suojeluskuntain päällystökoulun viestikursseilla vuonna 1929 ja piti vuonna 1927 viestikurssit Lahden suojeluskunnassa. Torniainen toimi Kenttälennätinpataljoonan kunnianeuvoston varajäsenenä vuosina 1927–1928 ja Viestipataljoonan kunnianeuvoston varajäsenä vuonna 1935 ja jäsenenä vuonna 1937.
Scott Matzka
Ura
Kaudeksi 2005–2006 Matzka siirtyi Tanskan pääsarjan Odense Bulldogsiin, jossa pelasi kolme kautta. Ensimmäisellä kaudellaan Matzka voitti Tanskan cupin ja oli Tanskan liigan paras maalintekijä 28 osumallaan. Toisella kaudellaan Matzka teki toistamiseen 28 maalia ja voitti maalintekijätilaston. Samalla hän teki myös 61 pistettä ja oli koko pistepörssin ensimmäinen. Kaudeksi 2008–2009 hän vaihtoi joukkuetta Tanskassa. Tuon kauden hän pelasi Esbjergissä.
Tanskasta Matzka muutti Ruotsiin, kun hän aloitti kauden 2009–2010 Allsvenskanin Örebrossa. Hän pelasi joukkueessa tammikuulle 2010, jolloin hän siirtyi koeajalla SM-liigan Tapparaan. Matzka ei saanut Tapparasta jatkoa koeajan jälkeen vaan siirtyi loppukaudeksi Mestiksen Jokipoikiin. Joukkue voitti keväällä 2010 ensimmäisen Mestiksen mestaruutensa, ja Matzka esiintyi pudotuspeleissä tehokkaasti. Hän teki yhdeksässä ottelussa pisteet 5+7.
Jokipojista Matzka siirtyi Britannian pääsarjan Cardiff Devilsiin. Matzka teki Cardiffissa 97 pistettä 62 ottelussa ja oli joukkueensa toiseksi paras pistemies. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen Ranskan pääsarjan HC Morzine-Avoriaz’n kanssa. Osapuolet purkivat sopimuksen kuitenkin ennen kauden alkua, sillä Matzka ei saanut raskaana olevalleen vaimolleen vakuutusta. Hän jatkoi näin ollen Cardiff Devilsissä myös kaudella 2011–2012. Kauden jälkeen Matzka ilmoitti lopettavansa uransa. Matzka teki kuitenkin ottelukohtaisen sopimuksen ECHL:n Kalamazoo Wingsin kanssa tammikuussa 2013, kun Kalamazoo kärsi pelaajapulasta.
Matzka lopetti uransa tammikuussa 2014.
Ihmisiä elämän pohjalla
Ihmisiä elämän pohjalla on suomalainen televisionäytelmä vuodelta 1967. Se on sovitus Maksim Gorkin näytelmästä Pohjalla, ja sen ohjasi Mikko Niskanen Yleisradion radio- ja televisiokorkeakoulukurssin yhteydessä. Tarina kertoo yömajan köyhistä asukeista.
Henna Meriläinen
Henna Meriläinen (s. 1975 Tohmajärvi) on Miss Suomi 1994. Hän oli kilpailujen aikaan 19-vuotias, Meriläisen mitat olivat 175 cm, 56 kg, 92-65-92. Kilpailut käytiin 12. helmikuuta 1994 Tampereella, Hotelli Ilveksessä. Juontajana toimi laulaja Mikko Alatalo. Kilpailuja pidettiin lämminhenkisinä. Yhtenä tuomareista toimi Anna-Liisa Tilus (Miss Suomi 1984). Kaikki 12 kilpailijaa olivat tasaväkisiä. Meriläinen oli missivuonnaan ylioppilas ja Miss Suomi 1995 Heli Pirhosen koulukaveri. Hänen perintöprinsessoikseen valittiin vuonna 1994 Petra von Hellens ja Marja Vuoristo. Missivuotensa päätyttyä Meriläinen kertoi suunnittelevansa psykologian opintoja yliopistossa.
Ihmisiä elämän pohjalla
Mustavalkoinen televisionäytelmä ensiesitettiin Yle TV2 -kanavalla 14. tammikuuta 1967. Yle Teema esitti sitä uusintana tammikuussa 2009.
Henna Meriläinen
Vuonna 1994 Animalia palkitsi Meriläisen yhtenä kolmesta missistä turkisten vastustamisesta.