cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hyperinflaatio
Zimbabwe
Zimbabwen dollari on uudistettu kolme kertaa. 1 000 vanhaa dollaria korvattiin 31. heinäkuuta 2006 yhdellä uudella. 1. elokuuta 2008 pudotettiin 10 nollaa pois, jolloin yksi uusi dollari vastasi kymmentä miljardia (10 000 000 000) vanhaa dollaria ja 2. helmikuuta 2009 pudotettiin 12 nollaa pois (muutossuhde 1: 1 000 000 000 000). Zimbabwen dollarista on näin poistettu yhteensä 25 nollaa (1025). Zimbabwen hallitus antoi tammikuussa 2009 luvan käyttää ulkomaista valuuttaa Zimbabwen dollarin rinnalla, minkä seurauksena arvottoman Zimbabwen dollarin käyttö kaupankäynnissä on käytännössä loppunut. Käytössä on Yhdysvaltain, Etelä-Afrikan ja Botswanan valuuttaa. Tämä on johtanut inflaation hidastumiseen.
Venezuela
2010-luvulla on Zimbabwen lisäksi Venezuela ajautunut hyperinflaatioon aiemmin tehtyjen talouspoliittisten päätösten, maalle asetettujen talouspakotteiden sekä öljyn yleisen hinnanlaskun vuoksi. Venezuelan vuotuinen inflaatio oli tammikuusta 2017 tammikuuhun 2018 noin 4 000 %. Alkuvuonna 2019 inflaatio oli korkeimmillaan 344 509 %. Lokakuussa 2021 Venezuela leikkasi bolivarista kuusi nollaa.
Ellen Barkin
thumb|Ellen Barkin [[Ocean’s Thirteenin ensi-illassa vuonna 2007.]] Ellen Rona Barkin (s. 16. huhtikuuta 1954 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen, jonka esi-isät elivät Siperiassa ja Valko-Venäjän ja Puolan rajalla.
Hän aloitti näyttelijänuransa 1980-luvun vaihteessa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Svengijengi vauhdissa jälleen (Diner, 1982), Kantrin kaipuu (Tender Mercies, 1983), Down by Law (1986), Likaiset lahjukset (The Big Easy, 1987), Siesta (1987), Rakkauden meri (Sea of Love, 1989) ja Ocean’s Thirteen (2007). Elokuvasta Apua, olen muuttunut naiseksi (Switch) hän sai Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1991.
Tämän lisäksi Barkin on näytellyt lukuisissa televisioelokuvissa ja voittanut Emmy-palkinnon televisioelokuvasta Before Women Had Wings (1997). Sen lisäksi hän on luonut uraa teatterissa, jossa hän vuonna 2011 voitti Tony-palkinnon Broadway-näytelmästä The Normal Heart.
Ellen Barkin on ollut kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäisestä avioliitosta 1988–1999 näyttelijä Gabriel Byrnen kanssa hänellä on kaksi lasta (s. 1989 ja 1992). Toisen kerran hän oli naimisissa multimiljonääriliikemies Ronald Perelmanin kanssa 2000–2006.
You’re Still the One
You're Still the One on kanadalaisen countrymuusikko Shania Twainin kappale. Se julkaistiin Twainin Come on Over -studioalbumin kolmantena countrysinglenä tammikuussa 1998, samalla kun se oli ensimmäinen pop- ja kansainvälisillä markkinoilla julkaistu single. Single onnistui saavuttamaan Billboard Hot 100 -listan toisen sijan, joka teki siitä Twainin ensimmäisen kymmenen parhaan joukkoon päässeen singlen kyseisellä listalla. Vaikka kappale ei saavuttanut koskaan listan kärkeä, siitä tuli Twainin menestynein crossoversingle sekä yksi hänen menestyneimmistä singleistä countrymusiikkia soittavilla radiokanavilla. Kappaleen sanoittivat Twain ja Mutt Lange sekä tuotti Lange.
"You're Still the One" oli ehdokkaana neljälle palkinnolle Grammy-palkintogaalassa vuonna 1999, joista kahdessa se voitti. Se voitti kategorioissa "Paras countrykappale" ja "Paras naispääosan countrylauluesitys" sekä hävisi kategorioissa "Vuoden levytys" ja "Vuoden kappale" toiselle kanadalaiselle artistille, Celine Dionille joka voitti kappaleella "My Heart Will Go On".
Kappale sijoittui Billboard All-Time Hot 100 Top Songs-listan sijalle 66. Se oli VH1:n 100 Greatest Songs of the 90s.
Fredrik Karlström (jääkiekkoilija)
Fredrik Kent Erik Karlström (s. 12. tammikuuta 1998 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Växjö Lakers HC:ssä lainalla NHL-seura Dallas Starsista. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Karlström osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Karlström on Trångsunds IF:n kasvatti. Hänen isänsä Kent valmensi Fredrikiä seuran J18-junioreissa kaudella 2012–2013. Karlström debytoi samalla kaudella vain 14-15-vuotiaana Trångsundin miesten joukkueessa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla maan II-divisioonassa. Kaudella 2013–2014 hän jatkoi isänsä valmennuksessa IFK Täbyn U16-junioreissa. Karlström pelasi osan kaudestaan myös seuran J18-junioreissa, joita hän oli nostamassa kauden päätteeksi J18 Elitiin.
Kaudeksi 2014–2015 Karlström siirtyi AIK IF:n J18-junioreihin. Hän voitti J18 Elitissä joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 18+26=44. Karlström sijoittui lukemalla +34 koko sarjan tehotilastossa toiseksi edellään vain Luleå HF:n Viktor Grahn. Kaudella 2015–2016 hän oli 13 osumallaan AIK:n kolmanneksi paras maalintekijä Emil Leijonin kanssa. Pudotuspeleissä Karlström jakoi viidellä osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Max Lindholmin kanssa. Hän voitti myös AIK:n sisäisen tehotilaston lukemalla +11. 17-vuotias Karlström debytoi kauden aikana myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua.
Dallas Stars varasi Karlströmin kolmannella kierroksella 90. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Kausi 2016–2017 oli hänelle ensimmäinen kokonainen miesten peleissä: Karlström teki AIK:ssa 45 runkosarjaottelussa tehot 9+15=24 ja seitsemässä SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa yhden maalin. Hän vahvisti myös seuran J20-junioreita, jossa Karlström voitti J20 SuperElitin pronssia.
Kaudeksi 2017–2018 Karlström siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Linköping HC:hen. Hän teki SHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 16. syyskuuta 2017 vieraissa Färjestad BK:ta vastaan. Karlström sai ottelussa jääaikaa 6.11 minuuttia. Hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn koukkaamisesta. SHL-uransa avausmaalin Karlström teki 24. lokakuuta 2017 vieraissa Rögle BK:ta vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 35 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Kaudella 2018–2019 Karlström teki SHL:n runkosarjassa 45 ottelussa tehot 4+6=10. Hän voitti liigan alivoimamaalipörssin kahdella osumallaan. Karlström pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua lainalla AIK IF:ssä, jonne Linköping lainasi hänet kahdeksi viikoksi marraskuussa 2018. Kaudeksi 2019–2020 Karlström siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Växjö Lakers HC:n riveihin. Hän teki SHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 10+10=20.
Toukokuun 2020 lopulla Karlström teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Dallas Starsin kanssa vain muutama tunti ennen hänen NHL-varauksensa umpeutumista. Pari päivää myöhemmin hänen vahvistettiin pelaavan kauden 2020–2021 vielä lainalla Växjö Lakersin SHL-joukkueessa.
Kesäkuussa 2022 Karlström solmi vuoden ja arvoltaan 750 000 dollarin sopimuksen Starsin kanssa.
Maajoukkueura
Karlström pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Yhteensä hän on pelannut 32 nuorten maaottelua.
Muuta
Karlströmin isä Kent pelasi yhden Elitserien-ottelun AIK:ssa kaudella 1980–1981 ja hän on sittemmin pelannut ja valmentanut Ruotsin alemmissa sarjoissa. Fredrikin serkut Marcus ja David Karlström pelaavat myös jääkiekkoa. Marcus pelaa puolustajana ja David pelaa hyökkääjänä Allsvenskan-joukkue Almtuna IS:ssä. Marcuksella on myös Winnipeg Jetsin NHL-varaus vuodelta 2013.
Lambeth Walk
Lambeth walk on 1930-luvun loppuolella suosittu kepeä tanssi. Sen on saanut nimensä lontoolaisen kadun mukaan. Se on yksi vanhojenpäivän tansseista.
"The Lambeth Walk" oli Noel Gayn säveltämä kappale vuoden 1937 musikaalissa Me and My Girl. Musikaalissa esitetyn kappaleen koreagrafia innoitti Lambeth Walk -tanssin. Teemu Grönberg levytti kappaleen Eine Laineen suomenkielisin sanoin vuonna 1938 nimellä Lambeth Walk on nimi tään.
American Boyfriend: A Suburban Love Story
American Boyfriend: A Suburban Love Story on Brockhampton - poikabändin keulajäsen Kevin Abstractin toinen studioalbumi, joka julkaistiin poikabändin oman levy-yhtiön kautta 18. marraskuuta 2016, mutta albumi vuosi nettiin päivä ennen suunniteltua julkaisupäivää. Albumi kertoo Kevinin kokemuksista homoseksuaalina lukiossa. Kappaleille Miserable America, Runner ja Empty on julkaistu musiikkivideot.
Albumin alkuperäinen nimi paljastettiin Kevinin ja The Neighbourhood -yhtyeen kiertueella, "They Shoot Horses" maaliskuussa 2016, mutta nimi vaihdettiin heinäkuussa nykyiseen, josta Kevin ilmoitti Twitterissä. Albumin kansikuvan ja taiteellisen suunnittelun teki graaffinen suunnittelija, Henock Sileshi joka on Brockhamptonin taustajäsen.
Kevin julkaisi vaihtoehtoisen kansikuvan albumille 31. lokakuuta 2016, jonka suunnitteli Tyler Mitchell ja Henock Sileshi. Kevin käytti albumin kansikuvaan inspiraationa "paitoja, joita myydään Texasin huoltoasemilla".
Meksikon Grand Prix 1969
Meksikon Grand Prix 1969 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 19. lokakuuta 1969 Autódromo Hermanos Rodríguez -radalla. Kilpailu oli kauden ja 1960-luvun viimeinen. Sen voitti uusiseelantilainen Denny Hulme.
Luettelo televisiosarjan Siskoni on noita jaksoista
8. tuotantokausi
Streghe Phép Thuật (Phần 2)
Puustellin Työkylä
pienoiskuva|Puustellin Työkylä Puustellin Työkylä, eli Puustellin hyvän työn kylä, on työ-, toiminta-, oppimis- ja valmennusympäristö. Puustellin Työkylää ylläpitää vuonna 1979 perustettu Puustellin Tuki ry. Yhdistyksen toiminnan tarkoituksena on tukea ja edistää työllistymisessään erityistä tukea tarvitsevien kouluttautumista, työllistymistä ja työelämään sijoittumista sekä itsenäistä asumista. Laukaan Kuhankoskella sijaitseva Puustellin Työkylä on tuottanut sosiaalipalveluja vuodesta 1982. Työkylän yhteydessä sijaitsee myös Puustellin Työkylän puoti, jossa myydään kuntoutujien ja valmentautujien valmistamia kädentaitotuotteita.
Puustellin hyvän työn kylän toiminta
Puustellin Työkylän kädentaitotuvilla on tarkoitus oppia omien kykyjen mukaan uusia taitoja. Päivän tehtävien suunnittelussa otetaan huomioon kuntoutujan ja valmentautujan vahvuudet, kiinnostuksen kohteet ja olemassa olevat taidot. Valtaosa myynnissä olevista tuotteista valmistuu usean henkilön yhteistyön tuloksena. Tuotteita myydään eteenpäin Puustellin Työkylässä sijaitsevassa Puodissa. Kädentaitotupia ovat puu-, keittiö-, ylä- ja alatupa. Kuntoutujat ja valmentautujat yhdessä ohjaajan kanssa pohtivat kullekin sopivimmat tehtävät.
TPG Capital
thumb|200px|TPG Capitalin San Franciscon toimitilat TPG Capital (aikaisemmin Texas Pacific Group) on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö. TPG Capital käyttää useita sijoitusinstrumentteja ja sijoittaa lukuisille aloille. Kokonaisuudessaan yritys hallinnoi noin 45 miljardin dollarin sijoitusomaisuutta. TPG:n portfolioyritykset työllistävät 300 000, ja niiden yhteenlaskettu liikevaihto on noin 65 miljardia euroa.
TPG Capitalin päätoimipaikat sijaitsevat Fort Worthissa, Teksasissa ja San Franciscossa, Kaliforniassa. Yrityksellä on lisäksi yli tusinan verran sivutoimistoja kahdeksassa eri maassa. Toimipaikkoja ovat Hongkong, Lontoo, Luxemburg, Melbourne, Menlo Park, Moskova, Mumbai, New York City, Shanghai, Singapore, Tokio ja Washington, D.C..
Puustellin Työkylä
Puustellin hyvän työn kylän toiminta
Puustellin Työkylässä voi suorittaa opintoja muun muassa oppisopimusta hyödyntäen. Myös työkyvyn arviointeja tehdään sitä tarvitseville valmentautujille.
TPG Capital
LBO-buumi 2006–2007
Texas Pacific Group oli yksi innokkaimmista toimijoista ajanjaksolle 2006–2007 sijoittuneessa velkavetoisten yritysostojen (LBO) buumissa. TPG osallistui eri kumppaneiden kanssa lukuisiin miljardiluokan yritysostoihin. 1. joulukuuta 2006 yhtiö kertoi suunnittelevansa yhdessä Kohlberg Kravis Robertsin kanssa ennätyksellistä, 100 miljardin dollarin LBO-kauppaa. Liiketoimi, jota ei kuitenkaan toteutettu, olisi kohdistunut Yhdysvaltain toiseksi suurimpaan vähittäiskauppaketjuun, Home Depotiin. Suurin haaviin jäänyt kohde oli TXU-energiayhtiö eli nykyinen Energy Future Holdings Corporation. TPG:n, Kohlberg Kravis Robertsin ja Goldman Sachs Capital Partnersin vetämä joukko osti yrityksen 44,37 miljardilla dollarilla, joka on kaikkien aikojen suurin velkavetoinen yritysosto. Vuoden 2006 aikana TPG Capital teki kauppoja kaikkiaan 101 miljardin dollarin edestä, mikä oli alan suurin määrä. Kevättalvella 2007 Texas Pacific Group vaihtoi nimensä TPG Capitaliksi.
Merkittävimmät tappiot
Eräs TPG Capitalin viime aikojen suurimmista tappioista syntyi, kun se sijoitti 7. huhtikuuta 2008 kaksi miljardia dollaria yhdysvaltalaisen Washington Mutual -säästöpankin osakkeisiin. Kun liittovaltio otti hätätoimena pankin haltuunsa 25. syyskuuta 2008, sen suurimmalle osakkeenomistajalle TPG:lle aiheutui 1,35 miljardin dollarin tappiot. Helmikuussa 2009 puolestaan TPG:n portfolioyritys Aleris International Inc. hakeutui Chapter 11 -uudelleenjärjestelyyn Yhdysvaltain toimintojensa osalta, jonka myötä TPG menetti noin 830 miljoonaa dollaria. TPG hankki alumiinin tuottaja Aleriksen 3,3 miljardilla dollarilla joulukuussa 2006.
Puustellin Työkylä
Puustellin Työkylän historia tiivistetysti
Raha-automaattiyhdistyksen osittaisella tuella perustettiin Puustellin Työkylä, jossa ensimmäiset työntekijät aloittivat kesällä 1982. Työkylän ensimmäinen toiminnanjohtaja oli Eila Ollikainen. Muut toiminnanjohtajat: Ilpo Värre, Marja-Liisa Pitkänen, Martti Wilhelms, Aune Kinnunen, Petri Wirzenius, Tuija Hämäläinen
Puustellin Työkylälle myönnettiin Laukaan kulttuuripalkinto vuonna 1992.
Puustellin Tuki ry
Puustellin Tuki ry on riippumaton kolmannen sektorin toimija, jonka toiminnan tarkoitus on ylläpitää ja kehittää osatyökykyisten mahdollisuuksia tehdä työtä ja hankkia toimeentuloa. Tarkoitusta varten yhdistys ylläpitää Puustellin Työkylää Laukaan Kuhankoskella.
Puustellin Tuki ry:n hallitukseen kuuluu puheenjohtaja, kolme varsinaista jäsentä, kaksi asiantuntijajäsentä ja kaksi varajäsentä. Puustellin Tuki ry on jäsenenä seuraavissa yhteisöissä: Keski-Suomen työpajayhdistys, Keski-Suomen yhteisöjen tuki (KYT Osk.), Laukaan yrittäjät ry, Valtakunnallinen Työpajayhdistys, Soste, Vates-säätiö.
Puoti
Puustellin Työkylässä sijaitseva Työkylässä valmistettuja tuotteita myyvä puoti toimii oppimisympäristönä. Valmentautujien oman osaamisen ja taitojen puitteissa valmistuvat tuotteet jatkavat matkaansa asiakkaille Puodin kautta.
Shirin Neshat
thumb|Neshat vuonna 2009.
Shirin Neshat (s. 1957 Qazvin, Iran) on erityisesti videotaiteestaan tunnetuksi tullut iranilais-amerikkalainen taiteilija.
Vuonna 1974 Kaliforniaan opiskelemaan lähtenyt Neshat palasi synnyinmaahansa Iraniin vasta 1990, jolloin yhteiskunnallinen tilanne oli täysin muuttunut. Islamilainen tasavalta edellytti naisten pukeutuvan Koraanin mukaiseen hiukset ja vartalon peittävään vaatetukseen. Neshat alkoi kuvata chadorin (hunnun) taakse kätkeytyvää maailmaa. Hän aloitti mustavalkokuvauksella; Women of Allah -sarja on tämän työvaiheen tunnetuin tulos.
Shirin Neshat vaihtoi videokuvaukseen 1990-luvun lopulla ja omaksui tässä elokuvalliset keinot. Turbulent (1998) ja Rapture (1999) käyttävät videoprojisointia.
Lokakuussa 2006 hänelle myönnettiin Lillian Gish -palkinto. Vuonna 2009 hänet palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla hopeisella leijonalla elokuvastaan Women Without Men.
Trond Trosterud
Trond Trosterud (s. 1962, Oslo ) on norjalainen saamen kieliteknologian tutkija ja Tromssan yliopiston professori. Hän on myös aktiivinen wikipedisti (erityisesti nnwiki).
Trosterudin kielitieteen muoto-opin aihepiiriin kuuluva englanninkielinen väitöskirja Tromssan yliopistolle (2006) oli otsikoitu Homonymy in the Uralic two-argument agreement paradigms.
Trosterud on ollut keskeinen henkilö muun muassa Giellateknon kehityksessä. Vuonna 2012 Giellatekno-projekti oli yksi Gollegiella-palkinnon saajista.
Trosterud kuului norjan kielineuvostoon (Språkrådet) vuosina 2016–2019.
Tampereen palo 1865
Tampereen palo 1865 syttyi 19. elokuuta 1865. Palossa tuhoutui kokonaan 27 ja osaksi kuusi taloa kaupungin keskustasta. Kotinsa menetti 516 henkilöä eli noin 10 prosenttia kaupungin silloisesta väkiluvusta. Palo sai alkunsa Kauppakatu 10:ssä sijainneen kauppias C. J. Hildenin talon ulkorakennuksesta, ja se levisi nopeasti nykyiselle Satamakadulle saakka. Syttymissyy jäi lopulta epäselväksi, mutta tarina kertoo, että palo olisi saanut alkunsa tallinparvella yötään viettäneiden renkien huolimattomasta piipunpoltosta.
Palon seurauksena yliarkkitehti C. A. Edelfeltin 1868 laatimassa uudessa asemakaavassa Hämeenkadun leveydeksi tuli 30 metriä ja Esplanadin (nykyinen Hämeenpuisto) leveydeksi 60 metriä. Palon muistolaatta paljastettiin 1965, ja se sijaitsee Kauppakatu 10:ssä nykyisin olevan Ylioppilastalon seinässä.
Eero-Eetu Saarinen
Eero-Eetu Saarinen (29. maaliskuuta 1904 Orivesi – 1. toukokuuta 1986 Kauniainen) oli suomalainen everstiluutnantti ja pioneeriupseeri.
Saarisen vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Reinhold Saarinen ja Eedla Josefiina Lundahl. Hän kävi Kadettikoulun 1926–1928 ja sotateknillisen koulun 1932–1934. Vuonna 1941 Saarinen kävi lähitaistelukoulukurssin Saksassa.
Saarinen oli Pioneeripataljoonassa nuorempana upseerina, adjutanttina ja komppanian varapäällikkönä 1928–1930, Reserviupseerikoulun pioneerilinjan johtajana 1930–1932, Erillisen Pioneerikomppanian varapäällikkönä 1934–1937 ja Pioneeripataljoonassa komppanian päällikkönä 1938–1939. Sotavuosina hän oli divisioonan pioneerikomentajana 1939–1940 ja AK:n pioneerikomentajana 1941–1944. Hän oli sitten pioneerikoulutuskeskuksen päällikkönä 1944, pioneerikurssin johtajana 1945–1946, Pioneerirykmentin pataljoonan komentajana 1946–1952 ja pääesikunnan sotahistorian tutkimuslaitoksen tutkijaupseerina vuodesta 1950 alkaen.
Saarinen toimi Hakku-lehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana useaan otteeseen vuosina 1928–1950. Hän oli Elimäen kunnanvaltuuston jäsenenä 1946–1950, perusti Pioneerimuseon 1944 ja oli museon johtokunnan puheenjohtajana 1944–1951.
Eero-Eetu Saarinen oli naimisissa vuodesta 1931 Vera Lisitzinin kanssa.
Salibandyn Champions Cup 2015
Champions Cup 2015 oli järjestyksessään 23. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pelattiin syksyllä 2015 Tšekin Mladá Boleslavissa. Turnauksen voitti miehissä ruotsalainen IBF Falun ja naisissa ruotsalainen KAIS Mora IF.
2015 Champions Cupiin pääsi Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit, toinen joukkue järjestäjämaasta ja vuoden 2014 EuroFloorball Cupin voittaja.
Joukkueet
Miehet
Naiset
Miehet
Puolivälierät
Välierät
Sijat 5-6
Finaali
Naiset
Puolivälierät
Välierät
Sijat 5-6
Finaalit
Sugar (Natalia Gordienkon kappale)
Sugar on moldovalaisen laulajan Natalia Gordienkon esittämä kappale, jolla hän edusti Moldovaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 115 pistettä ja saavutti sijan 13.
Toivo Anttila (arkkitehti)
Toivo Alfred Anttila (19. helmikuuta 1907 Hamina – 3. syyskuuta 1965 ) oli suomalainen arkkitehti, jolle myönnettiin yliarkkitehdin arvonimi 1960.
Anttila kirjoitti ylioppilaaksi Haminan yhteiskoulussa 1927 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1935. Lisäoppia hän hankki opintomatkoilla Ruotsiin ja Norjaan 1936 ja 1938 sekä Tanskaan ja Saksaan 1938.
Työuransa Anttila aloitti Kansallismuseon historiallisen osaston ylimääräisenä arkkitehtina 1936–1939, siirtyi sitten puolustusministeriön palvelukseen ensin is-rakennustoimistoon 1939–1940 ja hallinto-osaston rakennustoimistoon 1941. Vuonna 1941 hän oli lyhyen aikaa kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasian osaston ylimääräisenä esittelijänä. Viipurin läänin maanviljelysseuran jälleenrakennustoimikunnan rakennusosaston päällikkönä Anttila työskenteli 1942–1944. Maatalousseurojen Keskusliiton jälleenrakennusvaliokunnan toimistoarkkitehtina hän toimi 1944–1945. Vuonna 1950 Anttila aloitti työnsä maatalousministeriön asutusasiainosaston rakennustoimiston päällikkönä.
Vuodesta 1949 lähtien Toivo Anttila oli arkkitehtitoimisto Anttila & Klamin osakas yhdessä Veli Klamin kanssa.
Startuplifers
Startuplifers on vuonna 2011 perustettu voittoa tavoittelematon organisaatio, joka tarjoaa työmahdollisuuksia pohjoismaisille opiskelijoille ja korkeakoulusta valmistuneille Piilaakson startup-yrityksissä. Toiminnan tarkoituksena on auttaa nuoria keräämään kansainvälistä työkokemusta ja kasvattaa suomalaista yrittäjyyttä.
Organisaation kautta tarjottuja työpaikkoja voi hakea Suomen ja Ruotsin yliopistoissa opiskelevat tai niistä valmistuneet henkilöt. Kriteerit täyttävät työnhakijat saavat sekä rekrytoijan että ohjelman käyneiltä alumneilta apua CV:n, hakemuksen ja LinkedIn-profiilin kehittämisessä sekä haastatteluihin valmistautumisessa. Kaikki työtarjouksen hyväksyneet saavat Startuplifersin kustantaman J1-viisumin sekä lentoliput San Franciscoon.
Startuplifersilla on yli 60 yhteistyöyritystä, joista valtaosa ovat tunnettujen startup-kiihdyttämöiden Y-combinatorin, SkyDeckin ja StartX:n alumneja. Tunnetuimpia näistä ovat Stripe, Coinbase, Webflow ja Leap Motion.
Historia
Startuplifers-ohjelma sai alkunsa Aalto-yliopiston opiskelijoiden toimesta vuonna 2011. Se toimi aluksi Aalto-yliopiston yrittäjyysekosysteemin osana nimellä Startup Life ja sen perustajiin kuuluvat muun muassa kirjailija Linda Liukas ja startup-yrittäjä Kristo Ovaska. Ohjelman alkuperäisenä ideana nähdään toimineen matka San Franciscoon, missä opiskelijat ymmärsivät suomalaisten opiskelijoiden lähettämisen Piilaakson startup-yrityksiin olevan toimiva tapa parantaa yrittäjyyttä Suomessa.
Vuonna 2015 organisaatio vaihtoi nimensä Startuplifersiksi ja vuonna 2018 toiminta siirtyi Aalto-yliopistolta oman yhdistyksen alle. Aalto-yliopisto on edelleen ohjelman merkittävä rahoittaja.
Alumnit
Ohjelmalla on tällä hetkellä yli 200 alumnia, joista merkittävä osa työskentelee startup-yrityksien johtotehtävissä tai ovat perustaneet omia yrityksiä.
Yhteiskunnallinen merkitys
Startuplifers ohjelmalle myönnettiin yhteinen valtion kärkihankerahoitus Aalton-yliopiston yrittäjyysyhteistö Aaltoes:n kanssa. Rahoitus on 2,5-vuotinen ja sen myöntävä taho on Opetus- ja kulttuuriministeriö.
Kemin kirkko
Kemin kirkko (vuoteen 1978 Kemin kaupunginkirkko erotukseksi silloisen Kemin maaseurakunnan, nykyisen Keminmaan kirkosta) on Kemin seurakunnan pääkirkko. Kirkkorakennus on arkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelema ja se rakennettiin rapatusta tiilestä vuosina 1900–1902. Kirkon vihki käyttöön Oulun hiippakunnan piispa Juho Koskimies 8. maaliskuuta 1903. Tyyliltään kirkko on uusgoottilaisvaikutteinen tornillinen pitkäkirkko, jossa on kaksi sivulaivaa. Tornin yläosassa on pienpäädyt ja pienet kulmatornit. Kirkon pituus on 32 metriä, leveys 21 metriä ja harjakorkeus 19 metriä. Kellotornin korkeus on 44 metriä. Istumapaikkoja kirkossa on 1 200. Pneumaattiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1935 ja niissä on 30+4 äänikertaa ja kolme sormiota. Kirkontornin kellot ovat vuodelta 1901.
Arkkitehtuuri
Kirkko on arkkitehtuuriltaan suunnittelijallensa Josef Stenbäckille ominaista uusgotiikan ja kansallisromantiikan sekoitusta, joskin se on näistä kirkoista ensimmäisiä. Goottilaisen perintöön vahvimmin liittyvät kirkon laivojen päätyikkunat ja pääsisäänkäynnin suuri pyöröikkuna. Laivojen päätyikkunat ovat uusgotiikan tyypilliset kolmoisikkunat, joista keskimmäinen on korkein, ja niiden huiput ovat Suomessa perin harvinaisesti holvikaaren muotoiset. Sama muoto toistuu laivapäätyjen yläosan pienissä koristeikkunoissa sekä tornin keskiosan koristeissa. Myös alttariseinällä on ikkunat, joiden lasimaalaukset toimivat alttaritauluna. Aikansa uutuus oli ikkunoiden koko: lasin halventuminen mahdollisti paremman valon saannin kirkkosaliin. Muuta uusgotiikalle tunnusomaista kirkossa on tornin huippu ja osaltaan sen pikkutornit sekä nurkkausten ulkoseinäin suuret tukikolmiopilarit. Sisätilojen holveilla tavoitellaan katedraalimaista vaikutelmaa.
Sisustus
thumb|150px|[[Evert Porilan Rukoileva sotilas (1921) Kemin kirkkopuistossa.]] Alttaritauluna on vuodesta 1986 ollut Lauri Ahlgrénin lasimaalaus Pyhä Kolminaisuus. Kolmiosaisiin ikkunoihin maalattuna vasemmanpuolinen kuvaa Jeesusta, keskimmäinen Isää ja oikeanpuolimmainen Pyhää Henkeä. Lisäksi kuorin seinällä on suurikokoinen krusifiksi. Sen tilalla oli vuosina 1953–1987 alttaritauluna Erkki Koposen vuonna 1953 maalaama Ylösnousemus (244 x 596 cm öljymaalaus kankaalle). Krusifiksin palattua sen paikalle se siirrettiin Paattionlehdon siunauskappeliin Kemin pohjoisella hautausmaalla.
Kirkkorakennus on peruskorjattu vuoden 2003 aikana. Sen aikana kirkon väritys uusittiin vastaamaan alkuperäistä vaaleanpunais-mustaa. Aiemmin kirkon seinien väri oli harmaa ja peltikatteen torneineen punainen. Myös sisätiloissa suoritettiin korjauksia muun muassa poistamalla takaa penkkirivejä.
Sankarihaudat
Kirkkopihalla sijaitsee myös Kemin sankarihautausmaa – varsinaiset hautausmaat sijaitsevat kaupungin keskustan ulkopuolella Peurasaaressa ja Paattiossa. Kemin sankarihautoihin on haudattu 381 vainajaa.
Sankarihauta-alue perustettiin tammikuussa 1940, mutta jo vuonna 1921 alueelle oli pystytetty kuvanveistäjä Evert Porilan veistämä pronssinen sankaripatsas vapaussodan sankarivainajille. Rukoileva sotilas -niminen muistomerkki oli Kemin ensimmäinen julkinen ulkoveistos. Emil Filénin talvisodan sotilaita esittävä graniittireliefi paljastettiin itsenäisyyspäivänä 1949.
Markus Niemi
pienoiskuva Markus Niemi on Salosta kotoisin oleva näyttelijä ja -muusikko. Hän on tehnyt ääninäyttelijän töitä muun muassa Disneyn Coco-elokuvassa Héctorina, Maija Poppasen paluu -elokuvassa Jaakkona ja Seven and me -sarjassa.
Musiikki
Niemi on tehnyt musiikkia yhtyeessä nimeltä Miehuuskoe. Yhtye teki vain kolme kappaletta: "Roswell", "Valkoista kohinaa" ja "Muovailuvahaa".
Soolouransa aikana Niemi on tehnyt taiteilijanimellä Markus monia kappaleita, joita voi kuunnella Spotifysta. Markuksen musiikin tyylilajia voisi luonnehtia popiksi.
Subrahmanyan Chandrasekhar
Subrahmanyan Chandrasekhar (19. lokakuuta 1910 Lahore, Intia (nyk. Pakistan) – 21. elokuuta 1995 Chicago, Yhdysvallat) oli amerikanintialainen fyysikko, tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1983 yhdessä William Alfred Fowlerin kanssa tutkimuksistaan, jotka koskivat tähtien rakennetta ja kehitystä.
Nuoruus
Chandrasekhar oli lahjakas monella alalla. Jo nuorena hän hallitsi matematiikan lisäksi esimerkiksi saksan kielen, luki englanninkielistä kirjallisuutta Shakespearesta Thomas Hardyyn, ja kykeni omien sanojensa mukaan lukemaan ”helposti 100 sivua tunnissa”. Hän lähti opiskelemaan Trinity Collegeen Cambridgeen, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1933.
Ura
Chandrasekhar työskenteli Chicagon yliopistossa vuodesta 1937 kuolemaansa saakka 1995. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli huippusalaisen ydinaseprojektin parissa muun muassa Enrico Fermin kanssa. Hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1953. Hän oli etniseltä taustaltaan tamili.
Chandrasekharin merkittävimpiä yksittäisiä saavutuksia lienee tarkka niin sanotun Chandrasekharin massan (tai rajan) laskeminen. Kyseessä on massa, joka tähdellä on oltava, jotta se kuollessaan – sen sijasta että siitä tulee valkoinen kääpiö – luhistuisi neutronitähdeksi. Massa on suunnilleen 1,44 Auringon massaa. Jos tähti kuitenkin on vielä massiivisempi (3,2 Auringon massaa), se luhistuu todennäköisesti mustaksi aukoksi. Chandrasekhar laski edellä mainitun massan laivamatkallaan Intiasta Englantiin varhain 1930-luvulla.
Etruskit
Etruskit olivat kansa antiikin aikana Keski-Italian Etruriassa nykyisen Toscanan alueella. Etruskien omaperäinen korkeakulttuuri vallitsi noin vuodesta 900 eaa. ensimmäiselle vuosisadalle eaa. Etruskit eivät muodostaneet yhtenäistä valtiota, vaan heidän yhteiskuntansa perustui kaupunkivaltioille.
Etruskien tarkka alkuperä on yhä hämärän peitossa. Etruskikulttuurin ensimmäinen vaihe oli Villanova-kulttuuri 900-luvulla eaa. Heidän valtansa Italiassa oli suurimmillaan 500-luvun lopulla eaa., jolloin jopa Roomassa oli mahdollisesti etruskikuninkaita. Sen jälkeen he alkoivat kärsiä tappioita kreikkalaisille, gallialaisille ja roomalaisille. Roomalaiset valloittivat lopulta koko Etrurian, ja etruskit sulautuivat roomalaisiin ajanlaskun alkuun mennessä.
Näkyvin säilynyt todiste etruskeista ovat heidän laajat hautausmaansa. Heidän jäljiltään on löydetty etenkin sarkofageja, piirtokirjoituksia ja seinämaalauksia. Etruskien kulttuurissa on huomattavan paljon kreikkalaisvaikutteita. He puhuivat etruskin kieltä, jolla ei ole sukulaisia nykyisin puhutuissa kielissä.
Alkuperä ja nimitykset
1800-luvulla esitettiin teoria, että etruskit olisivat tulleet Italiaan pohjoisesta. Teoria perustui siihen, että Villanova-kauden Alppien pohjoispuolisten alueiden tavoissa ja esineissä oli yhteisiä piirteitä. Tällä teorialla ei kuitenkaan nykyisin ole enää juuri kannatusta.
Kreikkalaiset käyttivät etruskeista nimitystä tyrrhēnoi, 'tyrrheenit' tai 'tyrseenit', ja roomalaiset nimityksiä etrusci ja tusci. Roomalaisten mukaan etruskit kutsuivat itseään nimellä rasenna. Sana tarkoitti etruskin kielessä kuitenkin ilmeisesti ’julkista’ tai ’valtiolle kuuluvaa’– ei kansannimeä.
Science Advances -lehdessä vuonna 2021 julkaistussa tutkimusartikkelissa selostettujen DNA-analyysien perusteella on ilmennyt, että etruskit olivat samaa väkeä kuin ajan italialaiset.
Pronssikausi ja Villanova-kulttuuri 900–700 eaa.
Italian niemimaalla vallitsi pronssikauden lopulla 1000–900-luvuilla eaa. yhtenäinen subapenniininen kulttuuri, josta rautakauteen siirryttäessä kehittyi alueellisia kulttuureja. Etruriassa asutus alkoi siirtyä jo pronssikauden lopulla tasangoilta kukkuloille, joilla niistä myöhemmin kehittyi etruskikaupunkeja.
Firenzen ja Rooman välisen alueen kulttuurin ensimmäinen etruskilaiseksi tunnistettava vaihe oli Villanova-kulttuuri, joka alkoi noin 900 eaa.
Orientalisoiva kausi ja etruskien kukoistus
Villanova-vaiheesta kehittyi leimallinen etruskikulttuuri niin sanotun orientalisoivan kauden myötä 700-luvun lopulla. Vaiheen myötä etruskikulttuuri nousi uuteen kukoistukseen. Etruskit kävivät aktiivista kauppaa kreikkalaisten kanssa, mutta samalla joutuivat torjumaan näiden laajentumista alueelleen. Kreikkalaiset ostivat Etruriasta etenkin viljaa, maataloustuotteita ja metallia. Kaupan myötä Etruriaan virtasi tuontitavaraa ja käsityöläisiä, ja alue vaurastui. Sen ansiosta etruskikaupungit kasvattivat valtaansa Italiassa ja Korsikan saarella. Etruskien kulttuuri onkin kreikkalaisen kulttuurin ohella tärkein Italian Rooman valtaa edeltävistä kulttuureista, ja se välitti Italiaan paljon kreikkalaisvaikutteita.
Kaupunkivaltioiden kehitys
Kaupunkivaltiot saattoivat joskus liittoutua keskenään sotien aikana, mutta ne myös sotivat toisiaan vastaan. Roomalaisten lähteiden mukaan 12 johtavaa etruskikaupunkia muodosti liiton, dodekapoliksen, jonka johtajat kokoontuivat vuosittain Volsiniihin. Valtioliittojen yhteistyö saattoi kuitenkin rajoittua uskonnollisen elämän piiriin. Kaupunkivaltioiden liittoja on kerrottu olleen myös etelässä Campaniassa ja pohjoisessa Italiassa.
Rooman etruskivalta
Rooma oli 500-luvulla eaa. roomalaisen historiankirjoituksen mukaan etruskivallan alla. Rooman viidenneksi kuninkaaksi nousi rauhanomaisesti etruskilainen Tarquinius Priscus, jonka poika tai pojanpoika Tarquinius Superbus oli kaupungin seitsemäs kuningas ja samalla viimeinen etruskikuningas. Etruskivallan aika oli Roomassa kukoistuksen aikaa. Etruskit kehittivät Roomaa sekä rakentamalla sen keskustaa että kehittämällä kauppaa. Kaupungin viemärijärjestelmä Cloaca Maxima on etruskien rakentama. Lähellä Forumia oli etruskien kauppakortteli Vicus Tuscus. Etruskikuninkaat nostivat Etrurian tapaan Roomassa valtaan etuoikeutetun hallitsevan luokan, patriisit. Etruskit ja patriisit liittoutuivat yhteen alempia yhteiskuntaluokkia vastaan. Lopulta kuitenkin etruskivalta ja kuningasvalta Roomassa päättyi, kun roomalaiset kyllästyivät kuningas Tarquinius Superbuksen tyrannimaiseen johtamiseen.
Etruskien roomalaistuminen
Välimeren kaupalla vaurastuneiden etruskien valta oli Italiassa suurimmillaan 500-luvun lopulla eaa., mutta se alkoi vähetä 400- ja 300-luvuilla eaa. kreikkalaisille ja galleille kärsittyjen tappioiden myötä. Roomalaiset valloittivat 396 eaa. Vejin ja seuraavan vuosisadan aikana myös muut tärkeät etruskikaupungit. Etruskikaupungit eivät kyenneet riidoiltaan liittoutumaan ennen kuin oli liian myöhäistä.
Rooman politiikkaan kuului se, että valvontaan otetut alueet saivat säilyttää oman kielensä ja kulttuurinsa erityispiirteet. Sen ansiosta etruskilainen kulttuuri ja kieli säilyivät aina ensimmäiselle vuosisadalle eaa. saakka. Liittolaissodan päätteeksi 80-luvulla eaa. etruskit saivat Rooman kansalaisoikeudet Italian muiden kansojen ohella. Sen jälkeen vuoteen 30 eaa. saakka etruskit olivat vahingokseen Rooman sisäisissä sodissa väärällä puolella. Etruskit roomalaistuivat lähes täysin ajanlaskun alkuun mennessä. Etruskinkielisiä piirtokirjoituksia tai tyypillisiä hautoja ei ole löydetty enää ajanlaskun alun ajoilta. Roomassa eli tosin vielä senkin jälkeen etruskiylimyksiä ja etruskilaisia ennustajapappeja.
Alue ja kaupungit
thumb|250px|Etruskien tärkeimmät kaupungit ja sivilisaation rajat Italiassa.{{legend|#cdcd65|Etruria 750 eaa.}}{{legend|#d7d79e|Laajeneminen 750–500 eaa.}}
Etruskien ydinalue oli Etruria nykyisen Toscanan kohdalla, ja laajimmillaan heidän alueensa ulottuivat Po-joelta Campaniaan. Pohjoisessa vastaan tulivat keltit ja etelässä kreikkalaiset siirtokunnat. Etruria muodostui hajanaisesta joukosta kaupunkivaltioita, joita yhdistivät kieli, uskonto ja yhteiskunnalliset olot. Tärkeimmät etruskikaupungit etelästä pohjoiseen (nykyisine nimineen) olivat Veji, Cerveteri, Tarquinia, Vulci, Vetulonia, Roselle, Populonia, Orvieto, Perugia, Chiusi, Cortona, Arezzo, Volterra ja Fiesole. Pohjois-Italian etruskialueen johdossa oli Felsina (nyk. Bologna). Campaniassa etruskien pääpaikkana oli Capua.
Kaupunkivaltioiden pinta-alat vaihtelivat huomattavasti. Etelässä keskukset olivat tiheässä, joten alueetkin jäivät pieniksi. Volterran alueella oli enemmän tilaa, mutta maasto oli vähemmän tuottoisaa. Pinta-alaltaan suurin kaupunki oli Veji, 242 hehtaaria.
Etrurian muinaista asukaslukua on vaikea arvioida, sillä suurimpien keskusten asumuksia ei ole säilynyt. Asukaslukua on yritetty arvioida esimerkiksi hautojen määrän tai kutsuntaikäisten miesten määrän perusteella. Karkeiden arvioiden mukaan Etrurian asukasluku saattoi olla 270 000 ja 530 000 välillä.
Etruskit rakensivat kaupunkinsa usein kukkuloiden ja jyrkänteiden harjalle, missä niitä oli helppo puolustaa. Villanova-kaudella kylät sijaitsivat vielä useimmiten taloryhminä kaupunkikukkulan laidoilla. Kylissä oli olkikattoisia soikeita, pyöreitä ja pitkulaisia taloja. 700-luvun eaa. lopulla nämä kylät hylättiin, ja asutus siirtyi kukkulan tai tasangon keskukseen. Kukkuloiden harjoilla sijainneiden kaupunkien katuverkostot oli usein suunnattu tarkasti pohjois-eteläsuuntaisesti, mutta joskus kaupungin eri osien katuverkosto noudattaa maaston ja entisten teiden suuntia. Kaupunginmuureja alettiin rakentaa, kun Rooman ja gallien vaara paheni 300-luvulla eaa.
Etruskien kaupunkienvälisiä teitä ei ole kartoitettu kovinkaan hyvin, ja niiden reitit ovat usein arvuuttelun varassa. Kallioihin louhitut tiet on helppo tunnistaa etruskilaisiksi. Etruskien tiet joutuivat usein noudattamaan maaston asettamia rajoja. Roomalaiset vetivät Etrurian läpi sotilasteitään 200- ja 100-luvulla eaa.
Kieli ja kirjallisuus
thumb|Etruskipariskunta kuvattuna sarkofagissa
Etruskien käyttämä etruskin kieli tunnetaan hyvin vaillinaisesti. Vaikka sitä kirjoitettiin hyvin tunnetulla kreikkalaisten aakkosten muunnelmalla, siitä on säilynyt ja kyetty kääntämään vain katkelmia. Niiden perusteella kuitenkin tiedetään, ettei kieli ollut indoeurooppalainen eikä sille ole löydetty nykykielten joukosta kielisukulaisia. Viimeinen nimeltä tunnettu etruskin taitaja oli Rooman keisari Claudius (k. 54 jaa.). Viimeiset etruskin osaajat lienevät olleet perinteisiä roomalaisia ennustajia, joiden toiminta kristinuskon myötä kiellettiin. Viimeinen maininta kielen käytöstä on vuodelta 410, kun etruskipapeilta pyydettiin salamoita torjumaan visigoottivalloittajia.
Uskonto
Etruskien uskonnosta on vaikea sanoa mitään varmaa. Roomalaisen Liviuksen mukaan etruskit olivat yli kaikkien kansojen uskonnolle antautuneita, ja Arnobiuksen mukaan Etruria oli kaikkien taikauskojen kotimaa.
Etruskien uskonto oli monien lähteiden perusteella luonteeltaan kohtalonuskonto. Papit ottivat selvää kansojen ja ihmisten ennalta määrätyistä kohtaloista ennustuksissaan. Tarkkaan määriteltyjen riittien tavoitteena oli säilyttää sopusointu jumalien kanssa, sillä jumalien odotettiin rankaisevan ihmisiä salamoilla. Riitit pohjautuivat pappien pyhiin kirjoihin. Sopusointua tavoiteltiin myös votiivilahjoilla.
Etruskien jumalmaailma oli hierarkkinen. Jumalilla esiintyy kreikkalaista ja itaalista alkuperää vastaavia nimiä. Zeusta vastasi salaman jumala Tinia, mutta tärkein jumaluus oli mahdollisesti Voltumna. Jumalia palvottiin temppeleissä tai pyhissä lehdoissa. Etruskien mytologiassa kreikkalaisvaikutus on suuri.
Taide ja arkkitehtuuri
Etruskitaiteen klassinen kausi on 500–300-luvuilla eaa. Etruskien taiteesta tunnetaan erityisesti terrakotta- ja pronssiveistokset sekä seinämaalaukset. Metalliesineiden tuotanto Etruriassa oli runsasta. Musiikista ja tanssista on epäsuoria todisteita, esimerkiksi esiintyjien kuvia seinämaalauksissa.
Etruskit ottivat taiteessaan laaja-alaisesti vaikutteita Kreikasta ja orientista. Etruskit seurasivat tarkkaan Kreikan taiteen trendejä, ja he toivat maahan jo varhain kreikkalaisia saviastioita ja myös taiteilijoita. Kreikkalaiset tarut ovat yleinen aihe etrurialaisessa kuvataiteessa ja kaikessa muussakin kuvituksessa. Oman maan taruja alkaa kuvituksessa näkyä 300-luvulta eaa. alkaen. Tyypillistä etruskitaiteen ihmishahmoille 500-luvulla oli niin sanottu "joonialainen hymy". Myöhemmin yksilölliset piirteet nousivat ihmiskuvauksessa tavoitteeksi.
Tyypillisintä etruskien keramiikkaa oli bucchero, jolle on tunnusomaista kiiltävä musta pinta, ohut seinä ja hyvin suoritettu poltto. Buccherokeramiikka oli jokapäiväistä käyttötavaraa, ja sitä sijoitettiin paljon myös hautoihin. Yleisin buccheromuoto on luultavasti kalkki. Etruskien kauppasuhteiden johdosta buccherokeramiikkaa on löydetty koko Italian lisäksi laajalta alueelta muutakin Eurooppaa aina Puolaa myöten.
Etruskit rakensivat kaupunkeihinsa suuria temppeleitä 600–500-lukujen eaa. vaihteesta alkaen. Kaupunkeihin tehtiin myös viemäreitä, kanavia, kastelulaitteita, tunneleita ja kallionleikkauksia, joista osa on nykyäänkin käytössä. Maanrakentajina erityisen taitavat etruskit kehittivät holvirakenteen, joka mahdollisti uudenlaiset ratkaisut kaikessa rakentamisessa. Sen ansiosta monet etruskien sillat ja portit ovat yhä käytössä.
Haudat
thumb|Ati-suvulle kuulunut Inghirami-hauta tuhkauurnineen. Alun perin Volterrassa, siirretty Firenzeen. Etruskeista tunnetaan parhaiten heidän hautansa. Etruskihaudat ovat säilyneet paremmin kuin muu aineisto, sillä ne sijaitsevat kaupunkien ulkopuolella paikoissa, joihin myöhempi asutus ei ehtinyt levitä. Etruskien hautatyypit vaihtelevat suuresti ajanjakson ja paikkakunnan mukaan. Etrurian pohjois- ja sisäosissa myöhäisen pronssikauden ja varhaisen rautakauden polttohautausriitti jäi vallitsevaksi. Etelä-Etruriassa omaksuttiin ruumishautaus, sillä alueen kivilaadut säilyttävät ruumiit suhteellisen siisteinä ja hajuttomina.
Poltetut ruumiit sijoitettiin koristeltuihin tuhkauurniin. Ajan myötä yhden hengen kuoppahautaukset vaihtuivat koko perheen tai suvun kammiohautoihin. Nekropoleissa vanhimmat haudat ovat keskellä, ja niiden ympärille sijoitettiin uudempia hautoja ilmeisesti perheryhminä. Hautakammiot rakennettiin kivestä maan päälle tai ne louhittiin kallioon.
Villanova-kaudella hautoihin laitettiin vielä melko vähän tavaraa, mutta orientalisoivalla kaudella haudat täytettiin arvokkaalla tavaralla. Etruskien yläluokka osoitti varallisuuttaan rakentamalla suuria perhehautoja, joita kutsutaan nimellä tumulus. Hautakammiot jäljittelivät taloja, ja niitä koristeltiin seinämaalauksin ja suurin terrakotta- ja pronssiveistoksin. Ajan mittaan hautojen ylellisyys alkoi vähentyä, kun uskonnollinen toiminta siirtyi temppeleihin, mutta silti Etrurian rikkauksista merkittävä osa sijoitettiin hautoihin. Nykyajan kannalta tämä on eduksi, sillä haudoissa taideaarteet ovat säilyneet meidän päiviimme saakka.
Tarquinian ja Cerveterin etruskihautausmaat ovat nykyisin Unescon maailmanperintökohde. Molemmissa on tuhansia hautoja. Cerveterin haudat on rakennettu kaupungiksi katuineen ja aukioineen. Siellä on monen tyyppisiä hautarakennelmia ja -kumpuja. Tarquiniassa haudat on tehty maan alle kallion sisään. Noin 200 niistä on koristeltu maalauksin.
Yhteiskunta
Etruskiyhteisöjen rakenne ja ulkoiset vaiheet tunnetaan edelleen huonosti, sillä tiedot niistä on saatu etruskien kukistajien roomalaisten satunnaisista maininnoista.
Martti Lampila
Martti Emil Lampila (9. lokakuuta 1924 Hirvensalmi – 14. heinäkuuta 2004 Forssa) oli suomalainen maataloustutkija, joka toimi Maatalouden tutkimuskeskuksen kotieläinhoito-osaston professorina ja johtajana 1968–1988. Hänen tutkimusalaansa oli kotieläinten ravitsemus.
Etruskit
Elinkeinot ja kauppa
Etruskeilla oli järjestynyt yhteiskunta, joka esimerkiksi rakensi viljelyksille suuria kastelukanavien järjestelmiä ja teki niitä varten kallioleikkauksia. Etruskien vaurastuminen perustui rautakauppaan kreikkalaisten kanssa, mutta myös kuparia, hopeaa ja mustaa bucchero-keramiikkaa kaupattiin. Tämä vaurastutti yläluokkaisia sukuja, jotka olivat hallitsevassa asemassa etruskikaupungeissa.
Martti Lampila
Martti Lampila valmistui ylioppilaaksi Mikkelin yhteiskoulusta 1943 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi kotieläintieteen ja mikrobiologian alalta Helsingin yliopistosta 1952. Maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatin ja tohtorin tutkinnon hän suoritti 1964.
Etruskit
Elinkeinot ja kauppa
Etrurian laaksot olivat viljavia, ja elintarvikkeita voitiin myydä naapurikansoille. Viiniä ja öljyä vietiin laivoilla runsaasti koko läntiselle Välimerelle sekä Alppien ylitse, vaikkakin viiniä myös tuotiin Kreikasta.
Martti Lampila
Kotimaisten tutkimuslaitosten lisäksi Lampila toimi Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa tutkijana 1967–1968 sekä FAO:n päämajassa Roomassa Animal Production Officer -nimikkeellä 1976–1978.
Etruskit
Elinkeinot ja kauppa
Kauppayhteydet Kreikkaan saivat etruskit samalla omaksumaan kreikkalaisilta näiden kulttuurisia piirteitä, jotka ilmenevät etruskien taiteessa ja uskonnossa. Kreikasta muutti Etruriaan käsityöläisiä ja kauppiaita, joka asettuivat pysyvästi Etruriaan. Käsityötaidoista erityisesti nahkatyöt ja jalkineiden teko hallittiin Etruriassa hyvin. Foinikialaisilta etruskit oppivat hammaslääkintätaidon, johon sisältyi kultasiltojen ja osaproteesien teko.
Sodankäynti
Etruskeilla oli kreikkalaistyylinen armeija, hopliittifalangi, mutta erona oli, että falangin johtaja liikkui sotavaunuilla, jotka olivat hänen arvonmerkkinsä. Hopliittien saamiseksi etruskiyläluokka joutui tukemaan alustalaisiaan raskaan ja kalliin varustuksen hankkimisessa. Tällöin myös tuli mahdolliseksi nousta sotilasluokan kautta ylhäisöön. Etruskit hankkivat vaikutusvaltaa myös merellä, erityisesti Korsikan ja Sardinian alueella, jossa he joutuivat pitämään puoliaan sekä kreikkalaisia että karthagolaisia vastaan, esimerkiksi Alalian meritaistelussa 535 eaa. Etruskilaivasto kärsi pahan tappion vuonna 474 eaa. Cumaen edustalla Syrakusan johtamalle kreikkalaislaivastolle.
Etruskien miekat ja keihäänkärjet olivat Villanova-vaiheessa vielä pääsääntöisesti pronssia. Myös pronssikypärät ja pronssikilvet olivat käytössä ja luultavasti pronssihaarniskakin. Tuolta ajalta tunnettuja ovat erityisesti pronssiset harjakypärät. Raudan käyttö yleistyi etruskien aseissa 700-luvun jälkipuolelta alkaen. 600-luvulla yleistyivät monentyyppiset hattua muistuttavat kypärät ja 500-luvulla Negau-kypärät.
Naisen asema
thumb|right|250px|Terrakottasta tehty [[sarkofagi, jossa kuvattuna etruskinainen. Chiusi, 150–120 eaa.]] Etruskinaisilla oli kreikkalais- ja roomalaisnaisiin verrattuna paljon sananvaltaa ja liikkumavapautta. Näiden naapurikansojen miesten olikin vaikea hyväksyä naisten itsenäistä asemaa Etruriassa. Etruskinaiset osallistuivat juhliin, katsoivat kilpa-ajoja ja nyrkkeilyotteluja sekä osallistuivat uskonnollisiin rituaaleihin. Erityisesti häät ja hautajaiset olivat naisten valmistelemia, mutta heitä oli myös papittarina. Monet naiset olivat hyvin koulutettuja ja he osasivat lukea ja kirjoittaa. Arkielämässä naisen tavallisia tehtäviä olivat kehrääminen ja kutominen, jotka olivat arvostettuja töitä. Naiset saivat pitää oman nimensä avioituessaan, ja heidän asemansa suvun keskuudessa oli vahva. Roomalaisaikana vaikuttaneita naisia olivat esimerkiksi kuningasajan Tanaguir ja keisariajan Ugulania.
Vaikutus ja perintö
Roomalaiset saivat alkuaikoinaan runsaasti vaikutteita etruskeilta. Roomalaisten poliittisten instituutioiden etruskivaikutteilla on spekuloitu. . Rakennustaiteessa etruskitemppeli vaikutti roomalaiseen temppeliarkkitehtuuriin, ja etruskien holvit saivat sovelluksensa roomalaisten akvedukteissa. Muita mahdollisia vaikutteita ovat esimerkiksi triumfit ja roomalainen ylhäisökoti domus.
Rooman kulttuurielämä sai Etruriasta esimerkiksi erilaiset näytännöt, kisat, musiikin, tanssin ja ei-kirjalliset näytelmät. Etruskien veriset kisat vaikuttivat roomalaisten gladiaattoritaistelujen syntyyn. Toogan on arveltu olleen etruskivaate.
Keskiajalla Toscanan asukkaat siirtyivät alankojen soistuessa ja keskinäisten vihollisuuksien johdosta asumaan jälleen etruskien kukkulakaupunkeihin. Volterran etruskihautalöydöt nostivat etruskit suuren kiinnostuksen kohteeksi 1700-luvulla. Etruskitutkimuksen johtava aikakauskirja Studi Etruschi perustettiin Italiassa 1927.
Cree Summer
Cree Summer Francks (s. 7. heinäkuuta 1969 Los Angeles, Kalifornia) on kanadalainen ääninäyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan myös uuspakanallisesta elämäntavastaan. Summer on saanut Daytime Emmy -ehdokkuuden Cleon ääniroolista animaatiosarjassa Clifford the Big Red Dog.