cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tapaus Isaiah
Juoni
Pitkäkestoista oikeudenkäyntitaistelua seuraa nopeasti laajempi rotukysymys. Lopulta tuomioistuin päättää antaa huoltajuuden takaisin Khailalle. Isaiah pakotetaan jättämään Lewinit, mutta Isaiah ei sopeudu kuitenkaan kunnolla asumaan Khailan kanssa.
Huomatessaan, että Isaiah ei pidä häntä äitinään, Khaila kutsuu lopulta Margaretin. Khaila kertoo hänelle, että hän antaa Isaiahin heille asumaan, kunnes tämä ymmärtää mitä on tekeillä. Khaila sanoo, että hän välittää ainoastaan Isaiahista ja haluaa tämän olevan onnellinen. Margaret ja Khaila halaavat, ja Margaretin astuessa sisälle Isaiah juoksee ja syleilee häntä. Tämän jälkeen naiset istuutuvat ja katsovat Isaiahin leikkejä.
Tuotanto
Tapaus Isaiahin kuvaukset alkoivat 28. maaliskuuta vuonna 1994. Elokuva kuvattiin Illinoisin Chicagossa noin 17 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 7. kesäkuuta 1994. Paramount Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja levittäjänä.
Julkaisu ja vastaanotto
Tapaus Isaiah sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 17. maaliskuuta vuonna 1995. Yhdysvaltojen lisäksi elokuva pääsi teatterilevitykseen Australiaan, mutta muuten Tapaus Isaiah kiersi elokuvajuhlia ja julkaistiin suoraan DVD:nä. Tapaus Isaiah tuotti teatteriesityksistä yhteensä 8,5 miljoonan dollarin lipputulot. Yhdysvalloissa elokuva tuotti 7,6 miljoonaa dollaria. Elokuva ei ollut taloudellinen menestys.
Tapaus Isaiah sai ilmestyessään sekalaiset arvostelut kriitikoilta, mutta Jessica Langen ja Halle Berryn roolisuorituksia ylistettiin. Berry oli roolisuorituksestaan ehdokkaana parhaan naispääosan Image-palkintoon vuonna 1996. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on 45 prosentin "mätä"-arvosana, joka perustuu kahteenkymmeneenyhdeksään arvosteluun. Arvosteluista noin puolet on positiivisia ja puolet negatiivisia. Melkein 10 000 arvionsa tehdystä käyttäjästä 76 prosenttia piti elokuvasta.
Tapaus Isaiah on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä useasti, viimeksi vuonna 2013.
Finnfoam
Finnfoam Oy on vuonna 1982 perustettu salolainen perheyritys. Sen päätuotteita ovat lämmöneristelevyt, joita käytetään paitsi rakennuksissa myös teiden, rautateiden ja lentokenttien perustusten eristämiseen. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Salossa, jossa yritys työllistää noin 101 henkeä (2020). Finnfoam-konserniin kuuluvat Finnfoam Oy:n lisäksi Finnfoam AB Ruotsissa, Finnfoam UAB Liettuassa, Finnfoam Sp. z.o.o Puolassa, Finnfoam S.L Espanjassa, Styroplast Oy Suomessa, Esplast Ou Virossa ja Cellterm AB Ruotsissa.
Finnfoam Oy jakaantui vuonna 2020 kahdeksi yhtiöksi; Finnfoam Oy ja FF-Future Oy. FF-Future keskittyy kestävien raaka-aineiden kehittämiseen.
Finnfoam tekee tutkimus- ja tuotekehitysyhteistyötä muun muassa Tampereen teknillisen yliopiston ja VTT:n kanssa. Lämpöeristeiden lisäksi Finnfoamin liiketoimintaan kuuluu myös kiinteistövälitys ja kiinteistöjen vuokraus.
Materiaali
Finnfoam-eristelevyt on valmistettu ekstruusiomenetelmällä eli suulakepuristamalla polystyreenistä (XPS). Polystyreeni on kestomuovi, joka voidaan uudelleen sulattaa ja käyttää raaka-aineena. Tuotannon toinen tärkeä raaka-aine on hiilidioksidi, jota yritys saa muun teollisuuden sivutuotteena. Hiilidioksidi poistuu levyistä muutaman viikon kuluessa valmistuksesta ja korvautuu ilmalla. Valmistusmenetelmässä eristeen solurakenne on täysin yhtenäinen ja suljettu. Tiiviin solurakenteen tavoite on lisätä levyn lujuutta ja estää homeen kasvua rakenteessa.
Polystyreenin ja hiilidioksidin lisäksi levyissä käytetään lisäaineita kuten väriä, prosessin stabilointiaineita ja solurakenteen modifiointiaineita.
Historia
Finnfoamin historian voi katsoa alkaneen jo vuonna 1971, kun Jorma J. Nieminen aloitti styroksisten (EPS) putkikourujen valmistuksen autotallissaan. Vuonna 1975 Nieminen perusti Muurlaan vanhan meijerin tiloihin Stynix Ky:n, joka valmisti muun muassa lämpöeristelevyjä, pakkauksia, putkikouruja sekä ruuanvalmistusastioille muotoiltuja lämpöeristekoteloita.
Vuonna 1980 Muurlan tehtaalla syttyi kuumalankaleikkurista lähtenyt tulipalo. Styroksin valmistuksessa käytetty ponneaine pentaani on herkästi syttyvä kaasu, joten tuli levisi nopeasti ja tuhosi koko tehdasrakennuksen ja vaurioitti valmisteilla ollutta tehdaslaajennusta. Tuhot raivattiin kuitenkin nopeasti ja uusi tehdas käynnistyi puolen vuoden päästä palosta.
Vuonna 1982 Jorma J. Nieminen perusti uuden yrityksen Finnfoam Oy:n valmistamaan suulakepuristettua polystyreenia (XPS), jossa on täysin suljettu solurakenne ja paremmat lujuusominaisuudet kuin styroksilla (EPS) .Polystyreenin ominaisuudet tekivät siitä huomattavasti sopivampaa esimerkiksi rautateiden routasuojaukseen. Samana vuonna Stynix myytiin Yhtyneille Paperitehtaille.
Finnfoamin valmistus kasvoi seuraavan vuosikymmenen aikana sekä lisääntyneen konekapasiteetin että uusien tuotantolaitosten kautta. Samalla Finnfoam Oy laajensi tuotantoaan myös polyuretaanituotteisiin, kuten linja-auton penkkeihin. 1989 Finnfoam Oy korvasi aiemmin käyttämänsä haitalliset CFC-yhdisteet HCFC:llä, jonka ympäristöhaitat olivat pienemmät. Yhtiö jatkoi myös kehitystyötä, jotta uudellekin ponneaineelle löytyisi korvaaja. Kotimaisten teollisuuslaitosten jätteenä saatava hiilidioksidi nousi ympäristöystävällisyytensä ja helpon saatavuutensa ansiosta parhaaksi vaihtoehdoksi.
Kehitystyössä tehtiin läpimurto vuonna 1998, kun yhtiö valmisti ensimmäiset Finnfoam-lämpöeristelevyt hiilidioksidia käyttäen. Seuraavana vuonna kaikki tuotantolinjat muutettiin käyttämään hiilidioksidia. Finnfoam Oy oli ensimmäisten HCFC-yhdisteiden käytöstä luopuneiden eristevalmistajien joukossa. . Vuonna 1999 Finnfoam luopui polyuretaanituotannosta, joka fuusioitiin toiseen alan yritykseen.
Vuonna 2002 Finnfoam Oy:n koko tuotanto siirrettiin uusiin, energiatehokkaisiin tiloihin. Uusissa tiloissa saadaan hukkalämpö tehokkaasti talteen tuotantolaitteista itse kehitetyn jäähdytysjärjestelmän ansiosta. Myös tehtaan valaistuksen energiatehokkuuteen on kiinnitetty huomiota. Kaksi vuotta aiemmin, vuonna 2000 Finnfoamilla oli aloitettu tuotekehitysprojekti, jonka tavoitteena oli parantaa Finnfoam-lämmöneristeen eristyskykyä 10 % ja pienentää tiheyttä yli 20 %:lla. Tavoitteena oli hyödyntää Finnfoamia eri rakenteissa siten, että rakenteiden kokonaiskustannuksia voitaisiin alentaa. Kehitystyössä oli kumppanina myös Tampereen Teknillinen Yliopisto.
Vuonna 2011 yritys ilmoitti avanneensa uuden tuotantolaitoksen Liettuaan, jonka tuotteet suunnataan Venäjän, Baltian maiden ja Keski-Euroopan markkinoille. Vuonna 2017 se myös avasi Ruotsin Kristinehamniin tehtaan.
Käyttökohteita
Finnfoam FF-EPS-, PIR- ja XPS-eristelevyt on tarkoitettu routa- ja lämmöneristeiksi, minkä lisäksi tuotesarjasta löytyy erikoislevyjä, kuten Finnfoam Tulppa-tuotesarja erilaisiin saneeraus- ja rakennustarpeisiin.
Tamsin Egerton
Tamsin Egerton (s. 26. marraskuuta 1988 Hampshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja malli, joka on esiintynyt muun muassa ​​Holly Goodfellowina vuoden 2005 elokuvassa Mami hoitaa, Chelsean Parkerina vuoden 2007 elokuvassa Tyttökoulu St. Trinian's ja Guineverena vuoden 2011 televisiosarjassa Camelot.
Henrique
Henrique Adriano Buss, joka tunnetaan paremmin nimellä Henrique (s. 14. lokakuuta 1986 Marechal Cândido Rondon, Paranán osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaassaan Corinthiansia. Hän on pelannut myös Euroopan sarjoissa. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Fences
Fences on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Denzel Washington. Se perustuu August Wilsonin samannimiseen näytelmään vuodelta 1983. Elokuvan pääosissa ovat Washington itse ja Viola Davis.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 16. joulukuuta 2016.
Viola Davis palkittiin roolistaan parhaan naissivuosan Oscarilla.
Arvostelut
Elokuva on saanut hyvän vastaanoton kriitikoilta. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 86 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 7.4/10. Keräys perustuu 21 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 70 pistettä 100:sta.
Lesboksen kivettynyt metsä
Lesboksen kivettynyt metsä on kivettynyt metsä Lesboksen saarella Kreikassa. Se muodostaa käytännössä kokonaisen fossilisoituneen metsäekosysteemin ja on sellaisena lajissaan merkittävä luonnonhistoriallinen kohde. Kivettynyt metsä muodostaa geopuiston nimellä Lesboksen geopuisto (Γεωπάρκο Λέσβου, Geopárko Lésvou). Se on osa Euroopan geopuistojen verkostoa (EGN) ja samalla Unescon geopuistojen verkostoa (GGN).
Historia
Kivettynyt metsä on syntynyt mioseenikauden Bordeaux-vaiheen aikana noin 20–18,5 miljoonaa vuotta sitten. Tuohon aikaan tulivuoritoiminta Pohjoisen Egean saarten alueella vilkastui. Jossain vaiheessa tulivuorenpurkauksissa syntynyt pyroklastinen aines, vulkaaninen tuhka ja mutavyöryt peittivät alleen alueella olleen metsän. Näin syntyi anaerobinen tila, jossa metsän puut fossilisoituivat ja kivettyivät alkuperäisille sijoilleen. Osa puunrungoista jäi edelleen osittain pystyyn, kun taas osa kaatui. Kivettymisprosessissa puiden orgaaninen aines korvautui molekyyli molekyyliltä epäorgaanisella aineksella. Maailmassa ei tunneta toista täysin vastaavanlaista aluetta.
pienoiskuva|vasen|150px|Kivettynyt kaatuneen puun runko, pisin tunnettu alueella. pienoiskuva|vasen|150px|Pystyyn kivettyneen puun rungon alaosa. Ensimmäiset tiedot alueen fossiililöydöistä ovat peräisin alueelta kotoisin olleen filosofi ja luonnontutkija Theofrastoksen teoksista (mm. Kivistä) 300-luvulta eaa. Nykyaikana alueen kivettyneisiin puihin kiinnitettiin enemmän huomiota 1800-luvulla. Tuolloin kasvitieteilijä Franz Unger saattoi alueen tiedeyhteisön tietoisuuteen kuvaamalla löytöjä teoksissaan. Alueen suojelutoimet aloitettiin vuonna 1958 ja se julistettiin suojelluksi luonnonmuistomerkiksi vuonna 1985. Lisäksi luonnonpuiston lähialueelta 340 neliökilometriä on julistettu lintujensuojelualueeksi ja joukko kohteita villieläinten suojelualueiksi. Alueeseen liittyvä museo perustettiin Sígriin vuonna 1994.
Löydökset
Kivettyneet puunrungot ovat paljastuneet ajan kuluessa ympärillä olevan vulkaanisen kiviaineksen luonnollisen eroosion seurauksena. Alueella on myös suoritettu kaivauksia, mikä on paljastanut lisää puunrunkoja ja muita fossiileja. Tunnettuja puunrunkoja on satoja. Suurimman pystyssä seisovan rungon korkeus on 7,2 metriä ja ympärysmitta 8,58 metriä. Suurimpien kaatuneiden runkojen pituus on 20 metriä.
Alueelta on tunnistettu 46 eri kasvilajin fossiileja. Metsä on ollut sekametsää, jossa on kasvanut sekä havupuita (mäntykasvit, sypressikasvit) että koppisiemenisiä puita (laakerikasvit, pyökkikasvit, palmukasvit). Puustosta voi päätellä, että alueella on ollut subtrooppinen ilmasto. Puunrunkojen lisäksi alueelta on löydetty fossiloituneita puiden osia, kuten juurten ja oksistojen osia, hedelmiä, lehtiä sekä muun muassa eläinten fossiileja.
Vierailukohteet
Lesboksen kivettyneen metsän luonnonhistoriallinen museo sijaitsee Sígrissä saaren länsipäässä linnuntietä noin neljä kilometriä varsinaisesta luonnonpuistosta länteen. Museo esittelee alueen geologista ja biologista historiaa. Myös museon alueella on kivettyneen metsän jäänteitä.
Mainittujen alueiden lisäksi kivettyneen metsän jäänteitä on nähtävillä myös kolmella muulla alueella, jotka ovat Plákan luontoalue noin 800 metriä Sígristä etelään (39.20444°N, 25.85361°W), Skamnioúdan luonnonpuisto Ántissasta linnuntietä noin 3,5 kilometriä etelään (39.20472°N, 25.97944°W), sekä Megalonísin eli Nisiópin saari Sígrin edustalla (39.21556°N, 25.83611°W). Yksittäisiä fossiililöytöjä esiintyy eri puolilla saarta.
thumb|none|500px|Lesboksen kivettyneen metsän luonnonpuisto.
Todellisen ristin legenda
Todellisen ristin legenda on Italian kuuluisimpia freskosarjoja. Se sijaitsee Arezzossa, San Francescon kirkossa. Baccin suku tilasi teoksen Piero della Francescalta 1450-luvulla. Freskot maalattiin vuosina 1452–1466. Aiheet on otettu Jacopo da Varazzen 1200-luvulla kirjoittamasta Legenda aureasta. Freskot rapistuivat pahoin 1900-luvun jälkipuolella, mutta niiden laaja konservointi saatiin päätökseen 1990-luvun lopulla.
Ikonografin sommittelu
center|Todellisen ristin legenda
Yksinpeli
Yksinpeli on videopeleissä esiintyvä pelimuoto, jota pelataan yksin. Pelaamiseen ei yleensä tarvita internet-yhteyttä. Yksinpelimuodoissa on usein juoni tai tekoälyvastustajat.
Historia
Useat varhaisista videopeleistä oli suunniteltu kaksinpeliin kuten PONG. Pelit kuten Computer Space ja Space Invaders olivat varhaisia yksin pelattavia kolikkopelejä.
Pelisuunnittelija Raph Kosterin mukaan yksinpelimuoto on "kummajainen", joka tulee katoamaan.
Yksinpelattavilla peleillä on kuitenkin edelleen kannatuksensa.
Parhaimmat yksinpelit
Parhaimpina yksinpeleinä pidettyjä videopelejä ovat muun muassa The Legend of Zelda: Ocarina of Time (1998), Tetris (1984) ja Super Mario 64 (1996).
John Forsell
John Forsell (oik. Carl Johan Jacob Forsell, 6. marraskuuta 1868 Tukholma – 30. toukokuuta 1941 Tukholma) oli ruotsalainen oopperalaulaja, laulupedagogi ja Ruotsin kuninkaallisen oopperan johtaja 1924–1939. Äänialaltaan hän oli baritoni.
Laulava uudenguineankoira
Laulava uudenguineankoira on Uudessa-Guineassa elävä villikoira. Sen taksonomiasta ei ole selvyyttä ja villi kanta tunnetaan vain hyvin huonosti. Niiden uskotaan polveutuvan ihmisen esihistoriallisella ajalla mukanaan tuomista kesykoirista, jotka ovat sittemmin villiintyneet. Laulava uudenguineankoira muistuttaa läheisesti dingoa.
John Forsell
Perhetausta
John Forsellin vanhemmat olivat merikapteeni Carl August Forsell ja Axeline Åberg. Hänen sisarensa Anna Söderblomin puoliso oli arkkipiispa Nathan Söderblom. Ennen laulajanuraansa John Forsell palveli Ruotsin armeijassa. Hänet ylennettiin vuonna 1890 aliluutnantiksi ja 1896 luutnantiksi. Hän erosi armeijasta 1897, mutta jatkoi Upplannin rykmentin reserviläisenä vuoteen 1901. Armeijavuosiensa aikana Forsell opiskeli liikunnanopettajaksi. Forsell opiskeli myös musiikkikonservatoriossa Tukholmassa vuosina 1892–1894 ja Pariisissa 1895–1896.
Ura
Forsell debytoi 26. helmikuuta 1896 baritonilaulajana Tukholman Kuninkaallisessa oopperassa. Rooli oli Figaron kappaleessa Sevillan parturi. Samana vuonna hänellä oli Escamillon rooli Carmenissa ja Alponzon rooli Leonorassa. Forsell nimitettiin oopperan hovilaulajaksi (hovsångare) vuonna 1909. Hän oli Kuninkaallisen oopperan johtava baritoni vuoteen 1918 ja samaisen oopperan johtaja 1924–1939. Forsell toimi myös laulunopettajana; hänen oppilaitaan olivat muun muassa Joel Berglund, Jussi Björling, Magna Lykseth-Scherfven, Aksel Schiøtz, Hjördis Schymberg, Set Svanholm ja Inez Wassner.
Laulava uudenguineankoira
Taksonomia ja evoluutio
pienoiskuva|vasen|6 viikon ikäinen pentu. Laulava uudenguineankoiran taksonomiasta ei ole täyttä yhteisymmärrystä eri tutkijoiden kesken. Osa tutkijoista on esimerkiksi pitänyt sitä dingona, osa omana alalajinaan C. l. halstromi tai jopa kokonaan omana lajinaan C. halstromi. Nimi halstormi annettiin Edward Hallstromin mukaan. Mistään yhdestä tieteellisestä luokittelusta ei ole selvyyttä. Sen uskotaan polveutuvat ihmisen mukanaan alueelle esihistoriallisella ajalla tuomista koirista, jotka ovat sittemmin villiintyneet.
John Forsell
Ura
Forsell teki uraa myös Ruotsin ulkopuolella. Vuosina 1902–1906 hän lauloi säännöllisesti Tanskan kuninkaallisessa teatterissa Kööpenhaminassa. Vuosina 1909 ja 1910 hän esiintyi Metropolitan Operassa New Yorkissa. Nimirooli Mozartin Don Giovannissa lienee Forsellin kuuluisin yksittäinen tehtävä. Hän esitti sen lukuisia kertoja, muun muassa Royal Opera Housessa Lontoon Covent Gardenissa 1909 ja Salzburgin musiikkijuhlissa vuonna 1930. Forsell esitti Donin osan ja muita päärooleja myös muun muassa Berliinin Staatsoper Unter den Lindenissä, Amsterdamin De Nederlandse Operassa ja Wienin valtionoopperassa. Vuonna 1915 hän esitti muukalaisen/Francesco del Giocondon roolin Max von Schillingin Mona Lisan maailmanensi-illassa Stuttgartin Staatstheaterissa.
Forsell teki erinäisiä gramofonilevytyksiä aarioistaan ja lauluistaan. Myös hänen lavaesiintymisiään tallennettiin. Useat näistä levytyksistä ovat saatavina CD:llä, kuten neljän levyn antologia vuodelta 1994 (Caprice Records, CAP 21586).
Laulava uudenguineankoira
Koko ja ulkonäkö
Laulava uudenguineankoira on kooltaan hieman pienempi kuin muuten hyvin samankaltainen dingo. Urokset ovat hieman naaraita kookkampia. Urosten ruumiin pituus on 78–91 cm ja naaraiden 71–89 cm, sekä vastaavat korkeudet 31,8–45,7 cm ja 32–42 cm. Urosten paino on 9,3–14,4 kg ja naaraiden 8,6–12,5 kg. Turkin väri vaihtelee vaaleanruskeasta punertavaan ja ruskehtavan mustaan. Vatsa on selkää vaaleampi. Kuono, naama ja niska saattavat olla valkoisia. Kasvot ovat leveät, kuono kapea ja korvat kolmiomaiset. Silmät ovat kulmikkaat ja poikittaiset. Takajaloissa ei ole kannuksia.
Levinneisyys ja elinympäristö
pienoiskuva|Lähikuvassa. Villiä laulavaa uudenguineankoiraa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa ja Indonesian Papuan provinssissa Uuden-Guinean saaren keskiosien vuorialueella. Alueen korkeus merenpinnasta on 2 500–4 700 metriä. Ihmiset havaitsevat niitä luonnossa vain harvoin; vuonna 2017 Puncak Jayan vuorella ollut tutkijaryhmä sai kamera-ansoilla valokuvia, jotka olivat ensimmäiset todisteet villin kannan olemassaolosta 50 vuoteen. Koiria havaittiin myös silmin. Villejä koiria ehdittiin aikaisemmin pitää mahdollisesti sukupuuttoon kuolleina. Villin kannan kokoa ei tunneta.
John Forsell
Avioelämä
John Forsellin aviopuoliso oli oopperalaulaja Gurli Carlström vuodesta 1901 vuoteen 1935 (puolison kuolemaan). Hänen lapsiaan olivat oopperalaulaja Björn Forsell, journalisti Vidar Forsell ja rikoskirjailija Loulou Forsell. John Forsellin pojanpoika Johnny Forsell oli kotimaassaan Suomessa kuuluisa viihdemuusikko 1960-luvun alkupuolella.
Laulava uudenguineankoira
Levinneisyys ja elinympäristö
Laulavia uudenguineankoiria on myös vankeudessa. Edward Hallstrom toi ensimmäisen vankeudessa eläneen parin Tarongan eläintarhaan Australian Sydneyssä vuonna 1956. Vuonna 2016 koko vankeudessa elävän kannan kooksi arvioitiin alle 300 yksilöä, jotka polveutuivat kahdeksasta luonnosta pyydystetystä yksilöstä.
Elintavat
Villinä elävien laulavien uudenguineankoirien käyttäytymisestä tiedetään vain hyvin vähän. Koirat elävät yksin, tai muodostavat pieniä 3–5 yksilön laumoja, joissa on naaraita ja uroksia. Koirat viestivät keskenään laulavalle uudenguineankoiralle ominaisilla ääntelyillä. Koirien ulvonta on hieman saman tapaista kuin susilla. Laumassa ulvoessaan eri yksilöt ulvovat eri äänenkorkeuksilla. Koirat voivat päästää ulvomisen ohella myös lähes lintumaisia äännähdyksiä. Muita ääntelyitä ovat vikinä ja haukkuminen.
John Forsell
Avioelämä
thumb|John Forsell lapsena (oikealla) äitinsä Axelinen, siskonsa Annan ja veljensä Carlin kanssa.
Laulava uudenguineankoira
Elintavat
Laulavat uudenguideankoirat lisääntyvät vuosittain elokuun paikkeilla. Jos naaras ei tule tiineeksi, sen kiima saattaa muille koiraeläimille epätyypillisesti alkaa uudestaan jo 8–12 viikon päästä. Tiineys kestää 63 päivää ja pentuja tulee kerralla tyypillisesti 4–6. Molemmat vanhemmat pitävät huolta jälkikasvustaan. Sukukypsäksi koirat kasvavat 2-vuotiaina ja ne elävät 15–20 vuotta vanhoiksi.
Ravinnokseen koirat saalistavat pieniä nisäkkäitä, matelijoita ja lintuja. Laulavat uudenguineankoirat ovat sopeutuneet hankkimaan ravintoa vaikeakulkuisessa maastossa. Niiden jänteet ja selkäranka ovat hyvin joustavia, mikä mahdollistaa kiipeämisen ja hypyt hankalapääsyisiinkin paikkoihin.
Adam Barwood
Adam Barwood (s. 30. heinäkuuta 1992) on uusiseelantilainen alppihiihtäjä, joka edustaa Wanaka Snow Sports Club -seuraa.
Barwood osallistui Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 pujotteluun sekä suurpujotteluun, keskeyttäen molemmissa avauslaskullaan. Sotšin olympialaisissa 2014 Barwood sijoittui pujottelussa 25:nneksi ja suurpujottelussa 44:nneksi.
William (rap-artisti)
William (s. 22. heinäkuuta 1996 Rauma), oikealta nimeltään Ville Virtanen, on suomalainen rap-artisti.
Virtanen julkaisi ensimmäiset kappaleensa keväällä 2018 SoundCloudissa, ja vuonna 2019 hänet kiinnitettiin M-Eazy Musicille ja Sony Musicille. Hänen helmikuussa 2020 julkaistu kappale ”Penelope” oli syyskuussa 2020 lähellä triplaplatinan rajan rikkomista, ja se on Spotifyssa pisimpään Suomen top 50 -listan ykkösenä pysynyt kappale (yli 90 päivää). Kappale on tehty yhdessä tuottaja Anselmi ”Aitio” Ala-Kailan kanssa, ja sillä vierailee yhdysvaltalainen Clever.
Virtasen esikoisalbumi Shakespeare julkaistiin 4. syyskuuta 2020.
Virtanen on kotoisin Raumalta, jossa hän kasvoi yrittäjäperheessä. Hän on opiskellut kansainvälistä kauppaa Satakunnan ammattikorkeakoulussa.
Rahanpesuepäily
Marraskuussa 2021 Virtanen sai syytteen rahanpesusta. Syyttäjän mukaan Virtanen lensi kesäkuussa 2021 Espanjaan mukanaan 10 000 euroa käteistä, jotka oli hankittu rikollisella toiminnalla. Syyttäjä vaati hänelle kolmen kuukauden ehdollista vankeusrangaistusta. Helsingin käräjäoikeus hylkäsi syytteet näytön puutteen vuoksi. Käräjäoikeus oli aiemmin asettanut todisteena esitetyt ANOM-viestit hyödyntämiskieltoon, eikä syyttäjä esittänyt muita todisteita syytteen tueksi. Viestit asetettiin hyödyntämiskieltoon, koska käräjäoikeuden mukaan epäillyn rahanpesurikoksen tutkinnassa ei olisi voitu käyttää niitä pakkokeinoja, joita FBI oli viestien hankkimiseksi käyttänyt.
Anisa Hajimumin
Anisa Hajimumin on somalianamerikkalainen aktivisti, kirjailija ja poliitikko. Hän syntyi Puntmaan alueella koillissomaliassa. Hän on asunut Minneapolisissa, Yhdysvaltoissa jossa hän myös opiskeli. Hajimumilla on tutkinnot naistutkimuksesta ja hallinnosta. Vuonna 2013 hän perusti nuorten ja naisten olojen kehittämiseen keskittyvän Hajimumin & Associates kansalaisjärjestön. Helmikuussa 2014, Hajimumista tuli Puntmaan naisten ja perheasioiden ministeri ja hän otti vastaan tehtävän Puntmaan pääkaupungissa Garowessa.
Fitzgerald
Fitzgerald tai FitzGerald on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hel (albumi)
Hel on progressiivista viikinkimetallia esittävän färsaarelaisen Týr -yhtyeen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2019.
Valjuhiirensammal
Valjuhiirensammal (Bryum turbinatum) on lehtisammallaji hiirensammalten heimossa (Bryaceae). Sitä esiintyy pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla ja viileällä alueella, Keski-Afrikassa ja Etelä-Amerikassa.
Suomen alueella valjuhiirensammal on harvinainen ja esiintyy Varsinais-Suomessa sekä Uudellamaalla. Se kasvaa rannoilla, ojissa ja vanhoissa kalkkilouhoksissa kostealla hiekalla ja savella.
Swazimaan jalkapallomaajoukkue
Swazimaan jalkapallomaajoukkue edustaa Swazimaata kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Swazimaan jalkapalloliitto.
Lähteet
🇨🇫
Lesboksen kivettyneen metsän luonnonhistoriallinen museo
Lesboksen kivettyneen metsän luonnonhistoriallinen museo on luonnontieteellinen museo Sígrin kylässä Lesboksen saarella Kreikassa. Se liittyy lähellä sijaitsevaan Lesboksen kivettyneen metsän luonnonpuistoon ja esittelee alueen erikoista luonnonhistoriaa.
Museo on perustettu vuonna 1994. Sen rakentamisen rahoittivat Kreikan valtio ja Euroopan unioni. Museo ilmoittaa tehtäväkseen Lesboksen kivettyneen metsän tutkimisen, suojelemisen ja säilyttämisen sekä siihen liittyvän luonnonhistorian esittelyn yleisölle sekä yhteistyön muiden geologisten luonnonpuistojen kanssa. Museossa on tilat pysyville ja vaihtuville näyttelyille, kirjasto, kirjakauppa ja kahvio sekä kokous- ja tutkimustiloja. Yksikerroksisen museorakennuksen pinta-ala on 1 597 neliömetriä. Museon pihalla on amfiteatteri 400 hengelle.
Kokoelmat
Museon näyttelyt esittelevät ennen kaikkea Pohjoisen Egean saarten geologista ja biologista kehitystä sekä kivettyneen metsän syntyä vulkaanisen toiminnan tuloksena.
Museon yhteydessä ulkotiloissa on jonkin verran jäänteitä kivettyneestä metsästä. Näihin kuuluu muun muassa kivettyneitä (fossilisoituneita) puunrunkoja ja kantoja. Varsinainen kivettyneen metsän luonnonpuiston pääalue sijaitsee Sígristä linnuntietä noin neljä kilometriä länteen.
Valentin Hristov
Valentin Hristov on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
’Til Tuesday
’Til Tuesday oli yhdysvaltalainen uuden aallon ja vaihtoehtorockin yhtye, joka perustettiin Bostonissa, Massachusettsissa. Yhtye oli aktiivisena vuodesta 1983 vuoteen 1989 ja koostui laulajasta ja bassokitaristista Aimee Mannista, kitaristista Robert Holmesista, kosketinsoittajasta Joey Pescestä ja rumpalistista Michael Hausmanista. Heidät tunnetaan parhaiten vuoden 1985 hittikappaleestaan ”Voices Carry”.
Barry's Bay
thumb|Kylän entinen rautatieasema, joka nykyään toimii muun muassa matkailuneuvontakeskuksena turisteille. Barry's Bay on kylä Madawaska Valleyn kunnassa, Kanadassa. Kylä sijaitsee Kamaniskeg Laken rannalla ja siellä on noin 1 300 asukasta. Kylässä sijaitsee lentäjä Janusz Żurakowskin mukaan nimetty puisto.
Vanessa Harwood
Vanessa Harwood (s. 14. kesäkuuta 1947 Cheltenham, Englanti) on kanadalainen balettitanssija, koreografi, taiteellinen johtaja, pedagogi ja näyttelijä. Hän oli yksi Betty Oliphantin ensimmäisistä opiskelijoista Kanadassa ja kävi Kansallisen balettikoulun. Vuonna 1965 hän pääsi Kanadan kansallisbalettiin. Hänestä tuli solisti vuonna 1967 ja ensitanssija 1970. Hän vetäytyi Kansallisbaletista vuonna 1987 ja tanssi tässä yhteydessä Swanhildan roolin Eric Bruhnin Coppélia-tuotannossa. Harwood tunnetaan myös muun muassa Joutsenlammesta.
Kansallisbaletissa luomansa uran jälkeen Harwood on tehnyt koreografioita Kanadan oopperayhtiön (Canadian Opera Company) sekä Dallasin oopperan esityksiin ja tanssinut niissä. Hän on tehnyt koreografioita niin oopperaa kuin taitoluisteluakin varten; jälkimmäisessä hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Tracy Wilsonin ja Rob McCallin kanssa. Harwood johti pientä kamaribalettiyhtiö Balletto Classicoa vuosina 1989–93. Näyttelijänä Harwood debytoi näytelmässä The Mousetrap. Hän on myös esiintynyt Liza Minelli -elokuvassa Stepping Out ja televisiossa.
Harwoodista tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1984.
Pamir Airwaysin lento 112
Pamir Airwaysin lennon 112 onnettomuus tapahtui 17. toukokuuta 2010 Kabulin lähistöllä Afganistanissa, kun Antonov An-24 -tyyppinen matkustajakone syöksyi maahan toistaiseksi tuntemattomasta syystä. Kone oli matkalla Qunduzin lentoasemalta Kabulin kansainväliselle lentoasemalle mukanaan 39 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Kaikki koneessa olleet ihmiset kuolivat. Kone katosi tutkasta noin kello 08:40 paikallista aikaa (04:40 UTC).
Koneen hylky löytyi muutama päivä onnettomuuden jälkeen 21. toukokuuta. Etsintöjä haittasi vaikeakulkuinen maasto ja huono sää. Hylyn etsintöihin osallistui kymmeniä paikallisia asukkaita ja lukuisia poliiseja. Lisäksi Naton ISAF-joukot lähettivät paikalle kaksi helikopteria etsimään hylkyä.
Onnettomuus
Lento 112 lähti aikataulussa 08:30 paikallista aikaa Qunduzin lentoasemalta. Noin kymmenisen minuuttia myöhemmin kone hävisi tutkasta. Aluksi koneen epäiltiin pudonneen noin 100 kilometrin päähän Kabulista. Etsintöjen edetessä koneen hylky löytyi lopulta vain 20 kilometrin päästä Kabulista.
Uhrit
Kahdeksan koneen matkustajista oli ulkomaalaisia. Loput matkustajista oli Afganistanin kansalaisia. Koneen miehistö oli afganistanilainen.
Kone
Onnettomuuskone oli vuonna 1972 käyttöön otettu Antonov An-24B. Kone oli otettu yhtiön laivastoon maaliskuussa 2010. Tätä ennen se oli ollut varastoituna Bulgariassa jonkin aikaa.
Onnettomuustutkinta
Koneen mustat laatikot on löydetty ja niiden avaus ja anlysointi aloitettu.
HAL Tejas
thumb|right|HAL Tejas HAL Tejas (sankriitiksi तेजस् "Säteilevä) on intialainen hävittäjälentokone, joka kehitettiin 1980-luvulta alkaen MiG-21-hävittäjän korvaajaksi. Koneen ensilento tehtiin 4. tammikuuta 2001. Intian ilmavoimat on tilannut 200 hävittäjää ja 20 kaksipaikkaista koulukonetta. Intian laivasto voi tilata 40 konetta korvaamaan Harrierinsa. Kone hyväksyttiin ilmavoimien käyttöön tammikuussa 2011. Ensimmäiset 20 hävittäjää toimitetaan vuoteen 2013 mennessä.
Lord of Man
pienoiskuva|[[Sir John Stanley|Sir John Stanleyn käyttämä vaakuna Mansaaren kuninkaana.]] Lord of Man (manksiksi Çhiarn Vannin, eli Mansaaren lordi) on Mansaaren hallitsijan titteli. Saari ei virallisesti kuulu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, vaan on virallisesti kruunun alusmaa, jonka valtionpäämies on Mansaaren lordi. Titteliä kantaa oletusarvoisesti Yhdistyneen kuningaskunnan hallitseva monarkki, joka tällä hetkellä on kuningas Charles III. Kun Mansaari päätyi Englannin kuninkaan omistukseen vuonna 1341, saaren hallitsijan titteli oli muotoa "Mansaaren kuningas" (eng. King of Mann). Kuningas vaihtui lordiksi vuonna 1500-luvun alussa. Ensimmäinen monarkki, jonka titteleihin kuului Mansaaren lordi, oli kuningas Yrjö III.
Arvonimen katsotaan olevan sukupuolineutraali, vaikkakin kuningatar Viktorian aikana hänen virallinen tittelinsä oli "Lady of Man". Nykyään kuningattareen viitataan saarella tittelillä "The Queen, Lord of Mann".
Mansaaren lordin valtaa edustaa varakuvernööri (eng. Lieutenant Governor of the Isle of Man), jonka Mansaaren lordi nimittää oikeusministeriön suosituksesta. Nykyinen varakuvernööri on Sir Richard Gozney, joka aloitti tehtävässään vuonna 2016. .
Nāgārjuna
thumb|200px|Nāgārjuna
Nāgārjuna (Telugu: నాగార్జునా; hanzi: 龍樹) (n. 150–250), intialainen filosofi, jonka opeille rakentuu Mahāyāna-buddhalaisuuden suuntaus nimeltä Madhyamaka (keskitie). Nagarjunaa pidetään toisinaan merkittävimpänä buddhalaisena ajattelijana heti Siddhartha Gautaman jälkeen ja jotkut nimittävät häntä jopa ”toiseksi Buddhaksi”. Erityisen tärkeä asema Nāgārjunalla on skolastisessa Tiibetin buddhalaisuudessa, jossa erilaiset tulkinnat hänen ajattelustaan elävät yhä rinta rinnan. Nāgārjuna vaikuttaa kuitenkin myös monissa muissa Mahāyānan suuntauksissa; muun muassa zen laskee hänet osaksi perimyslinjaansa.
Nāgārjuna on kiehtonut uskonnonharjoittajien lisäksi myös historioitsijoita ja muita tutkijoita. Hänen elämästään ei ole saatavilla juuri laisinkaan varmaa tietoa: arkeologista aineistoa on erittäin vähän ja buddhalaisten lähteiden tarjoama informaatio on usein ristiriitaista ja myyttisten elementtien sävyttämää. Monet epäilevätkin, että Nāgārjuna-nimen alle on yhdistetty useita historiallisia henkilöitä ja että elämäkertojen ensisijainen tarkoitus on ollut opillinen eikä niinkään elämäkerrallinen.
Akateemiset filosofit ovat verranneet Nāgārjunaa muun muassa sellaisiin länsimaisiin ajattelijoihin kuin Sekstos Empeirikos, David Hume, Immanuel Kant, Ludwig Wittgenstein tai Jacques Derrida. Viimeaikaisissa Nāgārjuna-tulkinnoissa korostuu usein kielifilosofinen lähestymistapa sekä näkemys Madhyamakasta uusia mahdollisuuksia avaavana filosofisena suuntauksena.
Kirjoitukset
Nāgārjunan nimissä kulkee lukuisia tekstejä, joista osa on melko varmasti myöhempien kirjoittajien kirjoittamia. Varmimmin (ja myös määritelmällisesti) Nāgārjunan itsensä kirjoittama on teos Mulāmadhyamakakārikā ('Keskitien tärkeimmät säkeet'), joka sisältää hänen ajattelunsa olennaisimmat elementit. Myös sellaiset teokset kuin Vigrahavyāvartanī (”Kiistojen loppu”) ja Śūnyatāsaptati (”Seitsemänkymmentä säettä tyhjyydestä”) lasketaan usein hänen kirjoittamikseen.
Filosofia
Nāgārjunan ajattelun keskeinen käsite on śūnyatā eli ”tyhjyys”, joka yhdistyy sellaisiin buddhalaisiin peruskäsitteisiin kuin anātman (”ei-itse”) ja pratītyasamutpāda (”ehdonvarainen seuraamus”). Tyhjyysajattelu kieltää ilmiöiden olemuksellisen ja itsenäisen olemassaolon: ilmiöt ovat aina riippuvaisia muista ilmiöistä ja niiden olemassaolo on siten ehdonvaraista, muuttuvaa ja pysymätöntä. Pysyvän olemassaolon kieltäminen on johtanut siihen, että Nāgārjunan ajattelua on tulkittu kaiken kieltäväksi. Nāgārjuna on kuitenkin itse vastustanut näitä tulkintoja ja muistuttanut, ettei hän kiellä ilmiöiden tavanomaista olemassaoloa: ”tyhjyys” ei siis ole sama kuin ”ei-mikään”.
Kyse ei lopulta ole siitä, ovatko asiat olemassa vai ei, vaan siitä, miten ne ovat olemassa. Teemaan liittyy myös Nāgārjunan (edelleen) kehittelemä kahden totuuden teoria, jossa erotetaan toisistaan absoluuttinen ja konventionaalinen taso. Absoluuttisen totuustason näkökulmasta kaikki on tyhjää eli mitään ei ole olemassa. Konventionaalista totuustasoa puolestaan luonnehtii parhaiten pratītyasamutpāda: ilmiöt nousevat ja laskevat ehdonvaraisen seuraamuksen periaatetta noudattaen. Tyhjä todellisuus ei siten näyttäydy kylmänä ja kolkkona olemattomuuden sfäärinä, vaan pikemminkin monisyisenä olemassaolon prosessina ja verkkona.
Jotta Nāgārjunan ajattelun hienovaraisimmat piirteet eivät jäisi huomaamatta, on syytä tarkastella sen historiallista kontekstia. Madhyamaka asettuu vastustamaan sellaista brahmanistista ontologiaa, joka perustuu ātmanin käsitteelle ja esittää olemassaolon palautuvaksi jonkinlaiseen substantiaaliseen perustaan. Nāgārjunalle pysyvyys ja muuttumattomuus ovat filosofisesti ongelmallisia käsitteitä, joiden ongelmallisuuden hän pyrkii paljastamaan reductio ad absurdum -tyyppisellä argumentaatiolla. Tämän lisäksi Nāgārjunan on perinteisesti ajateltu arvostelevan sellaisia buddhalaisen (ei-mahayanalaisen) filosofian koulukuntia, jotka sisällyttävät näkemyksiinsä essentialistisia elementtejä: erityisesti hänen on nähty hyökkäävän Sarvastivādan ja Sautrāntikan oppeja vastaan. Nāgārjunaa onkin pidetty buddhalaisen filosofian historian yhtenä radikaaleimmista anti-essentialisteista sekä yhtenä sen tärkeimmistä uudistajista tai selkiyttäjistä. Nāgārjunalla on kuitenkin kautta historian ollut myös omat arvostelijansa ja vielä nykyisinkin näkemykset hänen filosofiansa vakuuttavuudesta ovat ristiriitaisia. Tämä kytkeytyy myös osittain tulkintaongelmiin, sillä Nāgārjunan kirjoituksia pidetään yleisesti vaikeasti tulkittavina ja monimerkityksellisinä.
Hemel Hempstead
Hemel Hempstead on noin asukkaan kaupunki Hertfordshiren kreivikunnassa, Kaakkois-Englannissa. Kaupunki kuuluu Suur-Lontoon urbaanialueeseen ja sijaitsee Lontoon keskustan luoteispuolella. Sen alueella ei ole kuntia (unparished area) ja sen hallinnosta vastaa Dacorumin piirivaltuusto.
Nāgārjuna
Filosofia
Nāgārjunan kohdalla täytyy lisäksi muistaa, että hänen filosofisten näkemystensä ensisijainen asiayhteys on buddhalainen pelastusoppi. Hän pyrkii filosofiallaan kumoamaan sellaisia ajattelutapoja ja näkemyksiä, jotka hän näkee esteeksi valaistumiselle. Nykytutkijat kiistelevätkin siitä, voidaanko Nāgārjunan näkemyksiä perustellusti irrottaa niiden buddhalaisesta asiayhteydestä ja kielestä ja soveltaa myös muilla areenoilla. Esimerkiksi Jay L. Garfield on käyttänyt niitä hyväkseen arvostellessaan joidenkin länsimaisten filosofien essentialistisia taustaoletuksia sekä rakentaessaan uutta kulttuurirajat ylittävää määritelmää skeptisismille.
Hemel Hempstead
Kaupungissa on sisätiloissa toimiva talviurheilukeskus.
Herb Lubalin
Herb Lubalin [luː'bɑːlɪn] (17. maaliskuuta 1918 Brooklyn, New York – 24. toukokuuta 1981) oli yhdysvaltalainen graafinen suunnittelija, joka tunnetaan erityisesti typografian uudistajana ja monien logojen ja aikakauslehtien ulkoasun suunnittelijana. Hän suunnitteli myös kirjaintyypit Avant Garde Gothic, Lubalin Graph ja Serif Gothic.
Lubalin valmistui 1939 New Yorkin Cooper Union -taideoppilaitoksesta, jossa hän herätti huomiota jurona, vasenkätisenä ja värisokeana kalligrafian taiturina. Hän sai toisen maailmansodan jälkeen työpaikan art directorina lääkemarkkinointiin erikoistuneessa Sudler & Hennessey -mainostoimistossa ja eteni sen osakkaaksi. 46-vuotiaana ja noin 25 vuoden mainostoimistouran jälkeen vuonna 1964 Lubalin perusti oman graafisen muotoilun studionsa, jonka nimi muuttui kulloistenkin yhtiökumppanien myötä. Heitä olivat Aaron Burns, Tom Carnese, Tony DiSpigna, Ernie Smith, Roger Ferriter ja Alan Peckolick.
1960-luvulta alkaen Herb Lubalin tuli tunnetuksi lukuisista logoista, lomakkeistoista, vuosikertomuksista, julisteista ja kirjasintyypeistä, joita hän suunnitteli New Yorkissa toimivalle International Typeface Corporationille. Hän oli yksi tuon yhtiön perustajista ja myös toimitti ja taittoi ITC:n typografialle omistautunutta asiakaslehteä U&lc (”Upper and lower case”).
Lubalin sai uransa aikana monia palkintoja, kuten Art Director of the Year 1962 -nimityksen ja vuonna 1981 Institute of Graphic Arts -järjestön mitalin. Hän luennoi entisessä opinahjossaan Cooper Unionissa ja monissa muissa taideoppilaitoksissa. Vuonna 1979 hänen töistään järjestettiin näyttely Pompidoun kulttuurikeskuksessa Pariisissa. Hänen töitään on tallennettuna myös Kongressin kirjastoon ja moniin museoihin, kuten Whitney, Smithsonian ja National Gallery of Art. Vuonna 1977 Lubalin otettiin Art Directors Club Hall of Famen jäseneksi.
Juha Koivisto
Ura
Koivisto aloitti jääkiekon Etelä-Vantaan Urheilijoissa, mutta siirtyi juniorina sittemmin Kiekko-Vantaan edustusjoukkueeseen. Hän pelasi Kiekko-Vantaassa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2003–2004, jolloin Koivisto sai Mestiksessä tililleen 13 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kausi 2004–2005 oli hänelle siellä varsinainen tulokaskausi, joka toi Koivistolle 44 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 2+3=5.
Kaudella 2005–2006 Koivisto oli tehoilla 11+15=26 Kiekko-Vantaan kolmanneksi paras pistemies. Hän kävi välissä myös try-outilla Tampereen Ilveksessä, jonne Kiekko-Vantaan Petteri Hirvonen siirtyi apuvalmentajaksi, mutta Koivisto päätyi lopulta palaamaan Vantaalle. Kaudella 2006–2007 hän oli tehoilla 13+22=35 joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Kaudeksi 2007–2008 Koivisto siirtyi Vaasan Sportin riveihin. Hän teki siellä Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+27=40, joilla Koivisto oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Hänen toinen Sport-kautensa 2008–2009 päättyi Mestiksen mestaruuteen. Joukkue eteni SM-liigakarsintoihin, mutta Sport jäi kuitenkin ilman sarjanousua, kun Porin Ässät voitti ottelusarjan voitoin 4–3.
Harjoituskaudella 2009 Koivisto loukkasi polvensa, eikä pelannut Mestiksen sarja-avauksessa. Hän pelasi taas Sportin kauden toisessa ottelussa, mutta loukkasi saman polven uudelleen. Koivisto pelasi sivusidevamman takia kauden 2009–2010 aikana runkosarjassa lopulta vain 22 ottelua. Toukokuussa 2010 hän teki kolmivuotisen sopimuksen Saimaan Pallon kanssa, mutta sopi samalla pelaavansa ensimmäisen sopimuskautensa 2010–2011 seuran yhteistyöjoukkue Mikkelin Jukureissa. Koivisto oli 15 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Koivisto teki samalla kaudella myös SM-liigadebyyttinsä SaiPassa, jossa hän pelasi neljä ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Koivisto pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 25. syyskuuta 2010 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Hän sai siinä jääaikaa 5.40 minuuttia.
Kausi 2011–2012 oli Koivistolle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa ja se toi hänelle 59 runkosarjaottelussa tehot 5+8=13. Koivisto teki liigauransa avausmaalin 18. lokakuuta 2011 vieraissa Pelicansia vastaan. Toisella täydellä SM-liigakaudellaan 2012–2013 hän kuului kevätkaudella SaiPan onnistujiin ja voitti pudotuspeleissä joukkueen sisäisen pistepörssin tehtyään kolmessa "Villi kortti" -kierroksen ottelussa tehot 1+3=4.
Kaudeksi 2013–2014 Koivisto siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Joulukuussa 2014 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2015–2016, 27. helmikuuta 2016 Koivisto teki SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun vieraissa Porin Ässiä vastaan. Kaksi hänen osumistaan syntyi ylivoimalla. Lisäksi Koivisto teki ottelussa yhden syöttöpisteen. Ben Schrey valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Koivisto joutui jättämään kaukalon kuitenkin ottelun kolmannen erän lopulla saatuaan kolhun kiekosta. Hän joutui lopulta loppukaudeksi sivuun. Koivisto oli HPK:n loppukauden sopimuspelaajista toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Otto Paajasen jälkeen tehoilla 9+14=23.
Kaudella 2016–2017 Koivisto pelasi loukkaantumisen vuoksi runkosarjassa vain 30 ottelua. Kauden 2017–2018 alussa hän siirtyi alustavasti neljän viikon sopimuksella Iso-Britannian EIHL-liigan englantilaisjoukkue Sheffield Steelersiin. Koivisto pelasi siellä kahdeksan runkosarja- ja kaksi EIHL Challenge Cupin ottelua, jonka jälkeen hän siirtyi loppukauden sopimuksella Oulun Kärppiin. Koivisto hankittiin ensisijaisesti alempieen ketjuihin paikkaamaan Sami Anttilan ja Otto Karvisen pitkäaikaisia loukkaantumisia. Joukkuetta valmentaa hänelle Sportista tuttu Mikko Manner. Kolmannessa finaaliottelussa 21. huhtikuuta 2018 vieraissa Tapparaa vastaan Koivisto ratkaisi Kärpille 2–1-jatkoaikavoiton ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 78.34. Kärpät siirtyi ottelusarjassa 3–0-johtoon. Mikko Lehtonen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Koivisto voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Koivisto siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Dragons de Roueniin. Toisessa puolivälieräottelussa 2. maaliskuuta 2019 Pionniers de Chamonix'ta vastaan hän onnistui tekemään kypärätempun. Koiviston ensimmäinen maali syntyi ylivoimalla ja se jäi Rouenin 9–0-murskavoittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Joukkue eteni aina finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Brûleurs de Loups de Grenoble otteluvoitoin 4–3. Kesäkuussa 2019 hän teki Rouenin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas elokuussa 2020.
Operation Flashpoint: Dragon Rising
Operation Flashpoint: Dragon Rising on brittiläisen Codemastersin kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan taktinen ammuntapeli, joka ilmestyi lokakuussa 2009 PC:lle, Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle.
Peli kertoo modernista sotilaallisesta konfliktista Yhdysvaltain, Venäjän ja Kiinan välillä. Yksinpelikampanjassa pelaaja ohjaa pelissä Yhdysvaltain merijalkaväen sotilasta. Tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliselle Skiran saarelle, joka perustuu tosielämän Kiskaan.
Codemasters on mainostanut peliä jatko-osana tšekkiläisen Bohemia Interactiven kehittämälle ja Codemastersin julkaisemalle Operation Flashpoint: Cold War Crisis -pelille (2001), mitä Bohemia Interactive on kritisoinut. Yhtiöiden aiemman välirikon vuoksi peli on täysin Codemastersin kehittämä ja käyttää eri pelimoottoria.
Trishelle Cannatella
Trishelle Cannatella (s. 4. marraskuuta 1979 Cut Off, Louisiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tosi-TV-kilpailija sekä Playboymalli.
Elämäkerta
Cannatella syntyi ja kasvoi Cut Offissa, Louisianassa. Hänen äitinsä oli harras kristitty, joka kuoli aivokasvaimeen Cannatellan ollessa 14-vuotias. Cannatella kävi South Lafourchen high schoolia ja opiskeli televisiojournalismia Etelä-Mississipin yliopistossa.
Alexandru Barbu
Alexandru Barbu (s. 8. maaliskuuta 1987) on romanialainen alppihiihtäjä, joka edustaa CS Dinamo București -seuraa.
Barbu osallistui MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Val d’Isèressä 2009. Hän kilpaili myös Garmisch-Partenkirchenissä 2011 ja Schladmingissa 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 Barbu sijoittui pujottelussa 21:nneksi.
Jukka Kajava
thumb|Jukka Kajava 10.12.1979. Jukka Ilmari Kajava (25. helmikuuta 1943 Oulu – 16. toukokuuta 2005 Berliini, Saksa) oli 1900-luvun lopun tunnetuimpia suomalaisia teatteri kriitikoita ja televisio  arvostelijoita.
Kajava varttui keskiluokkaisessa perheessä: isä oli työnjohtaja ja äiti lastentarhanopettaja. Hän kävi Teuvo Pakkalan koulua ja valmistui ylioppilaaksi Oulun Lyseosta vuonna 1962. Sen jälkeen Kajava suoritti Reserviupseerikoulun Haminassa. Vuonna 1963 hän aloitti suomen kielen ja draamakirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa, mutta opinnot jäivät kesken.
Kriitikkona Kajava aloitti koululaisena Oulun Teinilehdessä ja myöhemmin Ylioppilaslehden avustajana 1965. Tammikuussa 1966 hänet palkattiin Helsingin Sanomien radio- ja televisiokriitikoksi. Kajava vakinaistettiin teatteritoimittajaksi syksyllä 1978.
Kajava myös ohjasi teatteria ja musiikkiteatteria. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Åbo Svenska Teateriin vuonna 1972 yhdessä Antti Einari Halosen kanssa tehty operetti Iloinen leski. Myöhemmin hän ohjasi muun muassa Jussi Kylätaskun näytelmät Runar ja Kyllikki sekä Maaria Blomma Intimiteatterissa; viimeisinä vuosinaan myös Giacomo Puccinin oopperan Manon Lescaut Tampereen oopperassa.
Kajava tunnettiin myös tasokkaan lastenkulttuurin puolestapuhujana, ja hän sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon vuonna 1985. Arvostelijain valtionpalkinnon hän sai vuonna 1992. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin Ida Aalberg -mitali.
Kajava kuoli sairauskohtaukseen ollessaan työmatkalla Berliinissä.
Benin olympialaisissa
Benin osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Münchenissä 1972, tosin silloin nimellä Dahomey. Seuraavista kesäkisoista se jäi pois, mutta on ollut mukana kaikissa kesäolympialaisissa Moskovasta 1980 lähtien. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Benin ei ole saavuttanut olympialaisissa yhtään mitali- eikä pistesijaa.
Cloudberry Kingdom
Cloudberry Kingdom on Pwnee Studiosin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema ladattava tasohyppelypeli. Peli julkaistiin vuonna 2013 Microsoft Windowsille, PlayStation 3, Xbox 360:lle ja Wii U:lle.
HMS Vansittart
HMS Vansittart (viirinumerot D64 ja I64) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin tammikuussa 1918 vuosien 1918-1919 laivasto-ohjelman 13. tilauksessa William Beardmore and Companyltä Dalmuirista, missä köli laskettiin samana vuonna 1. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1919 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 5. marraskuuta.
Palvelus
Alus sijoitettiin 1945 poistolistalle ja myytiin 25. helmikuuta 1946 BISCOlle. Se saapui 5. toukokuuta hinattuna J. Cashmorelle Newportiin romutettavaksi.
Asakaze (1922)
Asakaze oli keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta. Sen köli laskettiin 16. helmikuuta 1922. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta ja otettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1923.
Palvelus
Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului 5. hävittäjädivisioonaan, jonka mukana se osallistui hyökkäykseen Filippiineille joulukuussa 1941. Myöhemmin joulukuussa ja tammikuussa 1942 alus osallistui Malaijan valtaukseen. Helmi-maaliskuussa alus oli mukana Hollannin Itä-Intian valtauksessa. Retken aikana alus osallistui hyökkäykseen, jonka seurauksena risteilijät HMAS Perth and USS Houston upposivat.
Huhtikuussa alus suojasi divisioonansa mukana Rangooniin matkanneita saattueita Intian valtamerellä. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Haddo upotti 23. elokuuta 1944 aluksen torpedoimalla Luzonin edustalla.
Urheiluvuosi 1936
Urheiluvuosi 1936 käsittelee vuoden 1936 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1932
Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Lake Placidissa 19.-20. helmikuuta 1932.
Bob Said
Boris "Bob" Said (5. toukokuuta 1932 New York – 24. maaliskuuta 2002 Seattle) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja.