cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nauravat silmät muistetaan
Kappale sijoittui Dublinissa järjestetyssä loppukilpailussa toiseksi viimeiseksi kolmella pisteellään jättäen taakseen Itävallan, joka ei saanut yhtään pistettä. Suomen ainoat pisteet antoi Israel.
Vuoritasku
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 18–20 cm ja paino noin 35 g. Vuoritaskun höyhenpuku on mustavalkoinen ja sen pyrstössä on tyypillinen Oenanthe-suvun mustavalkoinen T-kuvio.
Esiintyminen
Vuoritasku elää Etelä-Afrikassa, Namibiassa, Lesothossa, Botswanassa, Swazimaassa ja Angolan eteläosassa. Sen elinympäristön ala on noin 1,3 miljoonaa neliökilometriä. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö
Vuoritasku elää vuoristossa ja kallioisilla seuduilla, usein metsissä, joissa kasvaa Mopane-puita.
Wiborgs Nyheter
Wiborgs Nyheter perustettiin helmikuussa 1899 lakkautetun Östra Finlandin seuraajaksi. Maltillisesti ruotsinmielisenä se kannatti kansanvalistusta ja yhteiskunnan uudistamista. Venäjän-politiikassaan lehti oli varovainen.
Vuoritasku
Lisääntyminen
Vuoritaskun pesä on maassa kiven tai pensaan alla tai kolossa. Naaras munii tavallisesti 4 munaa, joita haudotaan 13–14 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 16 päivän ikäisinä. Laji pesii kaksi tai kolme kertaa kesässä.
Ravinto
Laji syö pääasiassa hyönteisiä, toisinaan marjoja.
Wiborgs Nyheter
Suomen itsenäistyttyä Wiborgs Nyheter menetti lukijansa Pietarissa, jonne oli mennyt kolmannes sen levikistä. 1930-luvun alussa taloudelliset vaikeudet saattoivat lehden vararikon partaalle. Sotien välisenä aikana se korosti laillisuutta ja vastusti sekä kommunisteja että lapualaisia. Lehden ilmestyminen päättyi talvisotaan.
Lehti ilmestyi aluksi kuudesti ja vuodesta 1931 lähtien kolmesti viikossa. Vuonna 1914 sen levikki oli 1500, mutta vuonna 1926 enää 800 kappaletta. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Sigurd Roos (1899), Emil Collan (1900), Hjalmar Wadenström (1901–1904), Walter Zilliacus (1904–1905), Gunnar Takolander (1905), Ernst Gråsten (1905), Carl Johan Tollet (1905–1913), Arno Qvarnström (1914–1915), Gunnar Alléen (1916–1921), Herman Hultin (1915–1931 ja 1937–1939), Olof Alfthan (1931–1935) ja Gunnar Mårtenson (1935–1936).
Vuodesta 1953 lähtien Wiborgs Nyheter on ilmestynyt kerran vuodessa Viipurista kertovana kulttuurilehtenä. Sen julkaisija on Föreningen 7:e januari ja painosmäärä noin 800 kappaletta.
Perätila
Perätila on virhetarjonta, jossa sikiö syntyy jalat tai takamus edellä. Jalkatarjontainen perätila ei ole vakava virhetarjonta, mutta siitäkin koituu riskejä synnytykseen synnytyksen pitkittyessä, jolloin sikiön hapensaanti voi keskeytyä liian pitkäksi aikaa napanuoran jäädessä synnytysteissä puristuksiin. Takamustarjonta (häntätarjonta) on vakavampi tila, joka on vaikea korjata. Mikäli sikiön asentoa ei saada korjattua, on suoritettava keisarileikkaus.
Ääntenlaskenta
Ääntenlaskenta eli äänien laskeminen tai vaalien tuloslaskenta on äänestyksen jälkeen suoritettava toimenpide, jonka tarkoituksena on selvittää vaalitulos toteamalla vaihtoehtojen saamat äänimäärät. Ääntenlaskennassa selvitetään äänestyksessä yhden tai kaikkien osanottajien äänimäärä, minkä jälkeen vaalitapa määrittää, kuka tai ketkä voittavat tai tulevat valituiksi.
Erilaisia ääntenlaskentatapoja
Kättennostoäänestyksessä ääntenlaskijat laskevat äänet itsenäisesti ja ilmoittavat tämän jälkeen tuloksen puheenjohtajalle.
Lippuäänestyksessä ääntenlaskijat kokoavat äänestysliput, luovuttavat ne puheenjohtajalle lajiteltuina ja ilmoittavat äänimäärät. Puheenjohtaja, sihteeri ja ääntenlaskijat tarkistavat liput ja äänestyksen tuloksen.
Ääntenlaskenta Suomessa
Suomen eduskunta-, presidentin-, kunta- ja europarlamenttivaaleissa sovelletaan vaalilakia, jonka mukaan ääntenlaskenta alkaa välittömästi äänestyksen päätyttyä. Ensimmäiseksi lasketaan sekä äänestyslippujen että luetteloon merkittyjen äänestäneiden lukumäärä. Lautakunta lajittelee eri pinoihin kullekin ehdokkaalle annetut hyväksyttävät äänet, ja hylättävät äänet omaksi pinokseen. Jos ääniä on annettu vähemmän kuin 50, lasketaan ennakkoäänet ja vaalipäivän äänet yhdessä, tai jos tämäkään ei riitä, useiden alueiden äänet lasketaan yhdessä. Tämä tehdään vaalisalaisuuden turvaamiseksi.
Ennakkoääniä aletaan laskea jo ennen äänestyksen päättymistä, mutta niistä ei saa antaa mitään tietoja ennen äänestyspaikkojen sulkeutumista.
Lippuäänestyksessä äänestysliput voidaan epäselvissä tapauksissa laskea uudelleen, sähköinen äänestys ei välttämättä tätä tue.
Yllä on esimerkki äänestyksen tuloksesta. Esimerkkiäänestyksen tuloksen voitti Liisa kuudella äänellä.
Äänenlaskentaa hyödynnetään mm. vaaleissa tai gaaloissa.
Noah Baumbach
Noah Baumbach (s. 3. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan muun muassa elokuvista The Squid and the Whale (2005) ja Frances Ha (2013). Hän on saanut vaikutteita Wes Andersonilta ja tehnyt tämän kanssa myös yhteistyötä elokuvien Steve Zissoun vedenalainen maailma (2004) ja Fantastic Mr. Fox (2009) toisena käsikirjoittajana.
Baumbach syntyi New Yorkin Brooklynissä vuonna 1969 kahden elokuvakriitikon, Georgia Brownin ja Jonathan Baumbachin pojaksi. Hänen juutalaistaustainen isänsä tunnetaan myös kirjailijana. Poika opiskeli Vassar Collegessa ja sai opiskeluvuosistaan aiheen esikoiselokuvaansa Kicking and Screaming (1995). Omaelämäkerrallinen on myös hänen toinen pitkä elokuvansa, palkittu ja Oscar-ehdokkuudenkin käsikirjoituksestaan saanut The Squid and the Whale, jossa hän muistelee vanhempiensa avioeroa. Se käynnisti hänen uransa, ja sitä seurasivat muun muassa Margot at the Wedding (2007), Greenberg (2010), Frances Ha (2012) ja Meyerowitzin perheen tarinat (uudistettu painos) (Netflix 2017). Hänen vuoden 2019 elokuvansa Marriage Story oli parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen sekä parhaan elokuvan Oscar-ehdokkaana.
Baumbach kirjoittaa pakinoita The New Yorker -aikakauslehteen. Hän on naimisissa ohjaaja-näyttelijä Greta Gerwigin kanssa. He tekevät myös usein töitä yhdessä. Baumbach oli vuoteen 2013 asti naimisissa näyttelijä Jennifer Jason Leigh’n kanssa, ja heillä on yhteinen poika.
Room Service
Room Service on ruotsalaisen pop-yhtye Roxetten albumi. Se julkaistiin 3. huhtikuuta 2001.
Skånen maanjäristys 2008
Skånen maanjäristys sattui Etelä-Ruotsin Skånessa tiistaina 16. joulukuuta 2008. United States Geological Survey (USGS) ja European-Mediterranean Seismological Centre ilmoittivat järistyksen voimakkuudeksi 4,3 momenttimagnitudia. Episentrumi sijaitsi Sjöbon alueella, 30 kilometriä Malmöstä ja 60 kilometriä Kööpenhaminasta itään. Toisen lähteen mukaan episentrumi oli noin kilometrin päässä Malmö-Sturupin lentoasemalta Sveladalassa. Maanjäristys alkoi aamulla kello 06.20:01 Ruotsin aikaa eli 7.20:01 Suomen aikaa. Järistys kesti noin viisi sekuntia.
Episentrumi sijaitsi Skånessa, ja tärinä tunnettiin ainakin Ruotsin Malmössä, Boråsissa ja osissa Blekingeä, Hallandia ja Smålandia sekä Tanskan Kööpenhaminassa, Roskildessä, Aalborgissa, Bornholmin saarella, Odensessa ja Østjyllandin alueella. Maanjäristyksen johdosta rakennukset, kuten 190-metrinen Turning Torso Malmössä, heiluivat ja pelästyneitä ihmisiä pakeni kellareihin. Myös Skånen hätäkeskus sai yli 1 600 soittoa. Tiettävästi henkilövahingoilta vältyttiin. Muutama henkilö joutui käymään Lundin yliopistollisessa sairaalassa hakemassa apua lieviin vammoihin.
Ruotsin ja Tanskan välistä Juutinrauman ylittävää siltaa jouduttiin tutkimaan mahdollisten järistyksen aiheuttamien ongelmien varalta. Silta on rakennettu kestämään järistykset, jotka ovat voimakkuuksiltaan 5,7 Richterin asteikolla. 1100-luvulta oleviin Sjöbon Blentarpin ja Everlövin kirkkoihin tuli järistyksen seurauksena halkeamia seiniin ja holviin.
Ruotsin alueella tämän kokoluokan maanjäristys on erittäin harvinainen, ja aluksi epäiltiin sen olevan voimakkain vuoden 1904 jälkeen. Tuolloin Oslonvuonossa Norjassa sattunut järistys tuntui koko eteläisessä Skandinaviassa. 17. joulukuuta kuitenkin selvisi, että 16. joulukuuta sattunut järistys ei ollutkaan niin voimakas (4,7 Richterin asteikolla) kuin aluksi luultiin. Sen sijaan se oli voimakkain sitten vuoden 1986, jolloin maa järisi Länsi-Götanmaan Skövdessä.
Turkki talviolympialaisissa 2018
Turkki osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti kahdeksan urheilijaa, jotka kilpailivat neljässä urheilumuodossa. Urheilijoista miehiä oli viisi ja naisia kolme. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi mäkihyppääjä Faith Aroa Ipioglu ja päättäjäisissä maastohiihtäjä Hamza Dursun.
Sheet Music
Sheet Music on englantilaisen rockyhtye 10cc:n toinen albumi. Se äänitettiin Stockportissa Strawberry Studiolla. Graham Gouldman on 10cc:n verkkosivuilla maininnut levyn yhdeksi yhtyeen parhaista ja Kevin Godley puolestaan on haastattelussa vuonna 2006 ilmoittanut levyn yhdeksi suosikeistaan koko 10cc:n tuotannossa.
Wiborg (sanomalehti)
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Wiborg oli Viipurissa vuosina 1855–1861 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Johannes Alfthanin ja Carl Immanuel Qvistin perustama Wiborg oli Suomen lehdistöhistorian merkittävimpiä sanomalehtiä. Sen linjana oli eurooppalaiseen liberalismiin perustunut yhteiskuntakriittisyys ja uskonnollinen vapaamielisyys. Erityistä huomiota lehti kiinnitti koulukysymyksiin ja maan teollistumiseen. Uskonnollisissa kysymyksissä se kiisteli varsinkin Borgå Tidningenin ja kansallisuusasioissa fennomaanien kanssa.
Ulkoasultaan Wiborg oli moderni ja kooltaan muita sanomalehtiä suurempi. Vuonna 1855 se alkoi julkaista varsinaisia pääkirjoituksia ensimmäisenä lehtenä Suomessa. Alfthanin ja Qvistin luovuttua Wiborgista vuoden 1859 lopussa se taantui tavanomaiseksi maaseutulehdeksi.
Koko maahan levinnyt lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuosina 1859–1860 kolmesti ja vuonna 1861 jälleen kahdesti viikossa. Sen levikki oli suurimmillaan 1500 kappaletta vuonna 1857. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Alfthanin ja Qvistin jälkeen Abraham Nylander (1860) ja Carl Emil Granqvist (1860–1861).
Sheet Music
Levy julkaistiin UK Records -levymerkillä toukokuussa 1974. Eric Stewart huolehti levyn miksauksesta ja lopullisesta toteutuksesta. Kannen suunnitteli Hipgnosis-ryhmä.
Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Siinä sen sanotaan edustavan yhtyeen varhaiskauden monesta suunnasta otettuja vaikutteita ja henkeäsalpaavaa luomisvoimaa, mikä johtui siitä että kaikki yhtyeen jäsenet olivat taitavia laulunkirjoittajia. .
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Kingsmillin joukkomurha
Kingsmillin joukkomurha oli terroriteko Kingsmillin kylän lähellä Pohjois-Irlannissa 5. tammikuuta 1976. Asemiehet pysäyttivät protestantteja kuljettaneen minibussin ja ampuivat kymmenen sen matkustajaa. Iskua pidetään kostona edellisiltana tehdystä viiden katolisen surmasta.
Kaksi päivää verilöylyn jälkeen Britannian hallitus ilmoitti, että Special Air Service (SAS) on siirtymässä Etelä-Armagh’han.
M/S Östern
thumb|M/S Östern [[Aaslaluoto|Aaslaluodon Hangassa.]] M/S Östern on Sundqvist Investments Oy Ab:n omistama, vuonna 1974 Norjassa valmistunut 33-metrinen yhteysalus. Alukseen mahtuu 17 henkilöautoa ja 126 matkustajaa. Se ostettiin Norjasta vuonoliikenteestä, jossa se kulki Vaeroy-nimisenä. Alus siirrettiin kesällä 2011 liikennöimään Naantalin ja Paraisten välille Saaristomerelle, niin kutsutulle Pienelle Rengastielle.
Käyttöhistoria
Alus toimi Norjassa vuonoliikenteessä Værøy -nimisenä.
Archipelago Lines osti aluksen vuonna 2011 Norjan Bergenistä 300 000 eurolla, ja samalla aluksen nimi muutettiin Österninksi. Aluksen uusi nimi Östern on otettu vuosikymmeniä Saaristomerellä seilanneesta vuonna 1873 rakennetusta ja 1968 käytöstä poistetusta M/S Östern -aluksesta. Alus hankittiin korvaamaan M/S Linta, koska Lintaan eivät huippusesongin aikana mahtuneet kaikki halukkaat matkustajat ja ajoneuvot.
Östern korvasi Lintan kesäkuussa 2011, kun Östernin muutostyöt saatiin päätökseen. Östern jatkaa Lintan reitillä Saaristomerellä Naantalin ja Paraisten kaupunkien saaristossa niin kutsutulla Pienellä Rengastiellä, reitillä Nauvo–Seili–Hanka (Rymättylä). Östernin laituripaikka sijaitsee Paraisten kaupungin Nauvon pääsaaressa Storlandetissa, sen kirkonkylässä Nauvon vierasvenesatamassa. Sieltä se taittaa merimatkan Seilin saareen 25 minuutissa. Seilistä Hankaan matka kestää 35 minuuttia. Hanka sijaitsee Naantalissa, Rymättylän Aaslaluodon saaressa. Laivareitin varrelle on rakennettu kuusi vanhan mallin mukaista merimerkkiä.
Reittiaikataulussa ajalle 20. toukokuuta–28. elokuuta 2011, Östern liikennöi joka päivä kolme kertaa edestakaisin välillä Nauvo–Seili–Hanka. Reitin matka-aika on noin yksi tunti. Reitin laiturietäisyydet ovat Hanka–Seili 4,1 meripeninkulmaa ja Seili–Nauvo 3,3 mpk.
Teizai
Teizai on kylä eteläisessä Liettuassa, Lazdijain kunnallispiirissa, Alytusin läänissä lähellä Puolan rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 341 asukasta.
Lähteet
54.26694°N, 23.63111°W
Chevrolet Lumina
Chevrolet Lumina on General Motorsin Chevrolet-divisioonan valmistama henkilöauto. Auton valmistus aloitettiin 1989 ja se lopetettiin 2001.
Trofologia
Trofologia on ravintoaineiden yhdistämisen oppi, joka väittää mahdollistavansa optimaalisen ruoansulatuksen, ravinteiden imeytymisen sekä optimaalisen jätteiden erityksen. Sen mukaan ruokien oikealla yhdistelemisellä uskotaan olevan vaikutus ruoansulatukseen, kolesterolitasoon ja aineenvaihduntaan. Tämän lisäksi tehoton ruoansulatus ja heikko aineenvaihdunta aiheuttavat liikalihavuutta ja tarpeetonta kolesterolia sekä kuona-aineita kertyy elimistöön. Opin mukaan vähäkalorinen ruokavalio ylikypsistä, jalostetuista ja väärin yhdistetyistä elintarvikkeista lihottaa ja jättää tukkeumia valtimoihin. Tieteellistä tukea väitteille ei ole.
St Michels Veckoblad
Insinööri Constantin Carstens perusti St Michels Veckobladin tyydyttämään paikallisen sanomalehden tarvetta. Poliittisesti se pyrki esiintymään puolueettomana. Mikkelissä ei ollut riittävästi ruotsinkielisiä lukijoita, ja kerran viikossa ilmestynyt lehti lakkasi jo puolen vuoden kuluttua.
Divisioonankomentaja
Divisioonankomentaja oli puna-armeijan sotilasarvo sota-aikana vuoteen 1940 asti. Divisioonankomentajan arvo vastaa Suomen nykyisissä sotilasarvoissa kenraalimajurin arvoa. Divisioonankomentajasta alempi arvo on prikaatinkomentaja ja ylempi arvo armeijakunnankomentaja. Puna-armeija otti kenraalinarvot käyttöön talvisodan jälkeen vuonna 1940.
Nina Forsman
Taide
Forsman on osallistunut useisiin näyttelyihin kotimaassa ja useisiin kansainvälisiin näyttelyihin mm. USA:ssa, Kiinassa, Englannissa, Espanjassa ja Italiassa. Ensimmäisen yksityisen valokuvanäyttelynsä hän piti Loviisan Rauhanfoorumin yhteydessä vuonna 2004.
Valokuvaajana hänet on palkittu Pariisissa PX3 Prix de la Photographie Paris -kilpailussa vuosina 2015, 2012 sekä 2011 ja taidemaalarina Roomassa Top 10 Women in the Arts Edition no 2 -taidekilpailussa vuonna 2010.
Vuonna 2010 Forsmanin valokuvateos "Two worlds" valittiin mukaan Kaakkois-Suomen aluenäyttelyyn Kotkan Valokuvakeskuksen sekä Imatran taidemuseon näyttelyyn.
Töiden aihepiirit
Forsmanin teoksien aihepiirit käsittelevät luontoa, kauneutta, valon vaikutusta, ihmismielen solmukohtia, kapitalismia, median voimaa ihmismieleen sekä eläinoikeuksia ja veganismia. Hänen mielenkiinto ihmisen luomaan urbaaniin maisemaan ja sen mukana tulevat rakentamisen pelisäännöt näkyvät vahvasti teoksissa.
Jäsenyydet ja luottamustoimet
Forsman on muun muassa Muu ry:n, Taidemaalariliiton ja Espoon Taiteilijaseuran jäsen. Forsman on ollut Kotkan valokuvakeskus ry:n hallituksen puheenjohtaja 2015
Hell in a Cell (2010)
Taustaa
Pääfeudi RAW'sta on uuden WWE mestarin, Randy Ortonin ja entisen mestarin, Sheamusin välillä Hell in a Cellissä WWE -mestaruudesta. Night of Championsissa, Randy Orton voitti Six-Pack Challenge Elimination matsissa WWE -mestaruuden, mihin osallistuivat Chris Jericho, Edge, Wade Barrett, John Cena, ja Sheamusin. Seuraavana iltana, RAW'ssa, Sheamus käytti uusintaottelu mahdollisuuden, Ortonia vastaan Hellin a Cell:iin, mikä käytäisiin Hell in a Cell matsissa.
Pääfeudi SmackDown brändistä on Kanen ja The Undertakerin välillä, Hell in a Cell matsissa World Heavyweight -mestaruudesta. Kanen hakattua The Undertaker ja varastettua hänen voimat, Kane on dominoinut veljeään viikkoja. Night of Championsissa, Kane haastoi 'Takerin World -mestaruusvyö panttina No Holds Barred matsiin, minkä Kane voitti. Lopettaakseen Undertakerin uran, Kane haastoi 'Takerin Hell in a Cell matsiin, World Heavyweight -mestaruudesta. 24. syyskuuta SmackDownissa, Undertakeri liittoutui Paul Bearerin kanssa, ja sai voimansa takaisin.
Toinen feudi RAW'sta on entisten WWE NXT osallistujien eli Nexusin johtajan Wade Barrettin ja John Cenan välillä. Ryhmän muodostumisesta asti, Nexus on hakannut monia RAW'n painijoita, mutta pääasiassa John Cenaa. Nexusin hyökkäykset ovat maksaneet Cenalle WWE -mestaruuden, kuten Night of Championsissa Nexusin jäsenet sekaantuivat Six-Pack Challenge matsiin, minkä avuin Barrett eliminoi Cenan matsista. 20. syyskuuta, RAW'ssa Barrett ja Cena sopivat matsin keskenään, minkä stipulaationia ovat; jos Barrett voittaa, Cenan tulisi liittyä Nexusiin, mutta jos Cena voittaa Nexusin tulisi hajota. RAW'n general manager lisäsi tähän vielä; jos yksikään Nexusin jäsen sekaantuisi matsiin, Cena voittaisi automaattisesti.
Luettelo Ruotsin rautaruukeista
Tämä artikkeli on luettelo Ruotsin rautaruukeista. Luetteloon on otettu mukaan ennen kaikkea esiteollisen ajan masuunihyttejä, joita käytettiin takkiraudan valmistamiseen sekä ahjoja, joissa valmistettiin kankirautaa tai harjoitettiin taontaa. Mukaan on otettu myös joitakin uudempia raudan- ja teräksenvalmistajia, jotka perustettiin teollisen vallankumouksen alkaessa vuoden 1850 tienoilla. Rautaruukit on lueteltu luettelossa maakunnittain.
Paikkakunnat, jotka ovat olleet ruukkialueita on lueteltu artikkelissa Luettelo Ruotsin ruukkialueista.
Émile Bouchard
Émile Joseph Bouchard (4. syyskuuta 1919 Montreal, Quebec – 14. huhtikuuta 2012 Longueuil, Quebec) oli kanadalainen jääkiekkopelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi vuosina 1941–1956 NHL:ssä, Montreal Canadiensissa. Canadiensissa hän toimi kahdeksan vuotta kapteenina. Hänet on valittu Hockey Hall of Fameen, ja hän sai urallaan neljä Stanley Cup -voittoa.
Ura
Bouchard kasvoi köyhässä montrealilaisperheessä, ja hän osti ensimmäiset luistimensa vasta 16-vuotiaana. Hän liittyi kaudeksi 1937–1938 Montrealin juniorisarjassa pelanneeseen Verdun Maple Leafsissa, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Maple Leafs voitti keväällä 1938 ja 1939 sarjan mestaruuden mutta hävisi molempina vuosina Oshawa Generalsille itäisen Kanadan mestaruusottelun. Kaudeksi 1940–1941 Bouchard siirtyi Montreal Junior Canadiensiin QSHL-sarjaan. Helmikuussa 1941 Montreal Canadiens teki hänen kanssaan sopimuksen ja lähetti hänet AHL:n sarjan Providence Redsiin.
Canadiensin kapteeni Toe Blake joutui lopettamaan tammikuussa 1948 uransa jalkavammaan, ja maalivahti Bill Durnan toimi joukkueen kapteenina loppukauden. Ennen kauden 1948–1949 alkua Bouchard nimettiin Canadiensin uudeksi kapteeniksi. Hän oli tuolloin pelannut joukkueessa seitsemän kautta, eli pisimpään joukkueen puolustajista. Canadiens hävisi keväällä 1951 Stanley Cup -finaalin Toronto Maple Leafsille ja 1952 Detroit Red Wingsille. Kaudella 1952–1953 Bouchard voitti ensimmäisen Stanley Cupinsa joukkueen kapteenina. Seuraavien kahden kauden aikana Canadiens oli jälleen finaaleissa mutta hävisi molemmilla kerroilla Red Wingsille.
Kauden 1954–1955 jälkeen Canadiensin valmentaja Dick Irvin jätti joukkueen ja Bouchard ajatteli, että nyt olisi sopiva aika lopettaa, sillä Irvin oli ainoa valmentaja, jonka alaisuudessa oli pelannut NHL:ssä. Bouchardia harkittiin myös Irvinin korvaajaksi, mutta valmentajan paikka meni Toe Blakelle, joka onnistui suostuttelemaan Bouchardin jatkamaan vielä pelaajauraansa. Bouchard ei saanut paljoakaan peliaikaa viimeisellä kaudellaan ja ainoan pudotuspelinsä hän pelasi viimeisessä finaalissa, jonka Canadiens voitti. Bouchard voitti näin uransa neljännen Stanley Cupin. Hän pelasi NHL:ssä kaikkiaan 785 runkosarjaottelua ja teki niissä 193 pistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi 113 ottelua ja sai 32 pistettä.
Verstaminai
Verstaminai on kylä eteläisessä Liettuassa, Lazdijain kunnallispiirissa, Alytusin läänissä lähellä Puolan rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 310 asukasta.
Émile Bouchard
Uran jälkeen
Uran jälkeen Bouchard piti suosittua ravintolaa. Vuonna 1957 hänet nimettiin baseballjoukkue Montreal Royalsin presidentiksi. Royals oli Brooklyn Dodgersin tärkein farmijoukkue. Royals voitti 1958 Governors’ Cupin sarjansa mestarina mutta lopetti toimintansa 1960, kun Dodgers siirsi farmijoukkueensa Syracuseen. Bouchard toimi 1960-luvulla myös Longeuilin kunnanvaltuustossa.
Nya Tag
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Nya Tag oli Uudessakaupungissa vuonna 1890 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Nya Tagin julkaisija oli Uudenkaupungin ensimmäisen kirjapainon perustanut kauppias Johan Fredrik Holmström, joka kustansi myös suomenkielistä Eteenpäin-lehteä. Kerran viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin jo vajaan puolen vuoden kuluttua. Sen vastaava toimittaja oli Holmström. Toimittajina työskentelivät Albert Breinholm ja Alma Åkermark-Breinholm.
Verstaminai
Lähteet
54.29389°N, 23.55306°W
K. P. Ruuskanen
Ruuskasen vanhemmat olivat rusthollari ja kuudennusmies Kalle Petter Kallenpoika Ruuskanen (1816–1873) ja Leena Kaisa Antintytär Kämäräinen (1820–1904). Hän sai muutaman kuukauden ajan kirjoituksen ja laskutaidon alkeisopetusta Rantasalmen kirkonkylässä toimineessa Cajanderin yksityiskoulussa. Ruuskanen muutti Tampereelle 1873 ja toimi sitten seitsemän vuoden ajan Reposaaren sahayhtiön asiamiehenä.
Vuonna 1880 hän perusti Tampereelle oman lyhyttavaraliikkeen joka toimi muun muassa Selinin talossa nykyisen Tampereen Keskustorin varrella. Vuonna 1890 Ruuskanen osti tontin uudesta Kyttälän kaupunginosasta ja rakennutti tontille vuosina 1892–1901 kolmessa vaiheessa Ruuskasen talon nimellä tunnetun kolmikerroksisen liike- ja asuintalon. Uusrenessanssityylisen talon suunnitteli arkkitehti Lambert Pettersson Ruuskasen häämatkallaan Venetsiassa Italiassa eräästä renessanssipalatsista ottaman valokuvan perusteella. Vähittäiskauppana ja lyhyttavaraliikkeenä toimintansa aloittanut Ruuskasen liike K. P. Ruuskanen Oy kehittyi ajan oloon yhdeksi Suomen merkittävimmäksi vaatetusalan tukkuliikkeeksi.
Ruuskanen oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsenenä.
Kaarle Petter Ruuskanen oli naimisissa vuodesta 1890 kansakoulunopettaja Tekla Johanna Bangen (1858–1897) kanssa. Heidän poikansa kauppaneuvos Lauri Ruuskanen toimi isänsä jälkeen K. P. Ruuskanen Oy:n toimitusjohtajana.
Émile Bouchard
Uran jälkeen
Bouchard valittiin 1966 Hockey Hall of Fameen, ja vuonna 2008 hän sai Quebecin provinssin kunniamerkin Ordre national du Québecin. Seuraavana vuonna hän sai lisäksi Kanadan valtion kunniamerkin Order of Canadan. Canadiens jäädytti Bouchardin pelinumeron 3 joulukuussa 2009 seuran 100-vuotisjuhlapäivänä. Bouchard kuoli pitkällisen sairastelun jälkeen huhtikuussa 2012.
Wille Valve
Wille Valve (s. 17. kesäkuuta 1980 Maarianhamina) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän toimii Ahvenanmaan maltilliset -puolueessa (Moderaterna på Åland).
Valve on Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen vuodesta 2011. Vuosina 2013–2019 hän toimi Ahvenanmaan maakuntahallituksen kansliaministerinä ja sosiaaliministerinä.
Vuodesta 2020 Valve on toiminut Ahvenanmaan terveys- ja sairaanhoito-organisaatio ÅHS:n hallituksen puheenjohtajana. Valve johtaa Itämeren parlamentaarikkokonferenssin Ahvenanmaan valtuuskuntaa. Valve on ollut Moderat Samling för Åland -puolueen puheenjohtaja vuodesta 2021.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Valve valittiin Mats Löfströmin (r.) varaedustajaksi.
Päivä kahden ihmisen
Vuoden 1986 Suomen karsinnat järjestettiin kutsukilpailun avulla ja säveltäjiä kutsuttaessa otettiin huomioon heidän aikaisempi lauluntekijätuotantonsa sekä kokemus ja sopivuus yhteistyöhön ja tuotekehittelyyn. Pyrkimys oli saada kilpailuun sävelmiä, jotka olisi keskimääräistä ajanmukaisempia, ja joita ei ollut ajateltu vain kansallisiin tarkoituksiin. Kaikkiaan Yle valitsi yhdeksän säveltäjää, joiden joukossa oli Kari Kuivalainen. Hän alun perin kaavaili ”Päivä kahden ihmisen” -rockballadin esittäjäksi Kaija Koota, joka kuitenkin kieltäytyi vedoten laulun olevan sopimaton hänen uralleen. Sovittaja Mika Siekkinen ehdotti, että Kuivalainen esittäisi itse laulunsa.
Voittokappaleen valitsi 11-jäseninen Ylen, lehdistön, äänilevyteollisuuden sekä viihde- ja musiikkialan edustajista koottu raati. Mukana oli myös euroviisuharrastajien klubin (OGAE) perustaja. Raati oli saanut tehtäväkseen valita kappale, joka saisi kansainväliseltä raadilta eniten pisteitä. Taiteellisista näkökohdista ei tarvinnut välittää. Kuivalaisen balladi voitti toiseksi tulleen Kirkan esittämän ”Uusiin taivaisiin” yhden pisteen erolla. Voittaja tuli monelle yllätyksenä, sillä Kuivalaista pidettiin kyllä lahjakkaana säveltäjänä, mutta kokemattomana laulajana ja esiintyjänä.
Edustuskappaleen nimi vaihdettiin vetävämmäksi ”Never the endiksi” Kuivalaisen vastustuksesta huolimatta, mutta kappaleen muun sisällön säilyessä muuttomattomana hän myöntyi muutokseen. Kappale sai runsaasti kiitoksia Norjassa, mutta hyvää sijoitusta sille ei missään vaiheessa povattu. Kappale sijoittui Norjan Bergenissä järjestetyssä loppukilpailussa viidenneksitoista ja keräsi 22 pistettä. Korkeimmat pisteet, kahdeksan, tulivat kilpailun voittajamaa Belgiasta.
Puistokatu (Jyväskylä)
Puistokatu on katu Jyväskylän keskustassa Puistolassa. Se on keskustan ei-ruutukaavaisen koillisosan pääkatu. Lounaassa se alkaa Aren aukiosta. Sen varrella on Jyväskylän vanha hautausmaa sekä asuinkerrostaloja, joiden pohjakerroksissa on liikkeitä. Jyväskylän kaupungin alkuaikoina kadun paikalla oli Laukaantien osa. Kun Jyväskylän asemakaavaa vuonna 1899 laajennettiin tuolle alueelle, suunniteltiin alueelle ruutukaavaa kuten siihenastisellakin asemakaava-alueella niin, että alueella oleva osa Laukaantietä olisi hävinnyt kokonaan ruudukon alle. Tämä herätti mm. Yrjö Blomstedtissa pahennusta, joten sitä ei toteutettu ja vuonna 1910, kun tuolle paikalle ei ollut vielä ehditty rakentaa, asemakaava muutettiin epäsäännölliseksi ja alueella olleesta osasta Laukaantietä tuli puistokatu ja niinikään erisnimeltään Puistokatu. Aikaisemmin Puistokatu-nimellä ollut Jyväskylän katu muuttui nimeltään Minnankaduksi (nyk. Minna Canthin katu).
Nystads Tidning
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Nystads Tidning oli Uudessakaupungissa vuosina 1895–1896 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Ruotsinmielisten perustama Nystads Tidning keskittyi lähinnä paikallisiin asioihin. Kerran viikossa ilmestynyt lehti ei saavuttanut riittävää levikkiä eikä ilmoitusmäärää, ja sen julkaiseminen lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Vastaavana toimittajana ja julkaisijana toimi Albert Johansson.
Staryi Krym
Kaupungissa on vuoden 2014 väestölaskennan mukaan 9277 asukasta. Se on yksi nykyisistä merkittävistä Krimin tataariväestön asuinkeskuksista.
Nimi
Staryi Krym on venäjänkielinen muunnos tataarinkielisestä nimestä Eski Qirim, joka tarkoittaa Vanhaa Krimiä. Niemimaan nimen uskotaan olevan johdettu kaupungin nimestä. Qirim puolestaan voi olla johdettu muinaisesta kimmerialaiskansan nimestä, joskin nimen taustasta käydään yhä keskustelua ja siitä on esitetty useita teorioita.
Staryi Krymin alkuperäinen nimi oli Solh’at, joka tarkoittaa ojaa tai kaivantoa. Vuonna 1333 kaupungissa käyneen Ibn Battutan mukaan sitä kutsuttiin lisäksi nimellä al-Qirim. Eski Qirimiksi sitä alkoivat kutsua osmanit 1400-luvun lopulla sen jälkeen, kun Krimin kaanikunnasta oli tullut Osmanien valtakunnan vasallivaltio.
Historia
Ennen mongolikansojen saapumista Staryi Krymin alue, kuten koko Krim, kuului turkinsukuisen kiptšakkien paimentolaiskansan alueisiin. Kultaisen ordan mongolit alkoivat vallata Krimiä 1000-luvulla ja ajoivat viimeiset kiptšakit niemimaalta 1200-luvun puoleenväliin mennessä. Krimillä sijaitsi myös alaanien, slaavien, armenialaisten ja kreikkalaisten siirtokuntia, jotka alistuivat mongolien ja tataarien alaisuuteen.
Solh'at nousi Tšuruk-su-joen laakson hedelmällisellä maaperällä sijainneelle mongolien vakiintuneelle leiripaikalle, mahdollisesti vanhan kasaarilinnakkeen paikalle 1200-luvun aikana. Se sijaitsi Sudakin ja Kaffan (nyk. Feodosija) välisellä kauppareitillä. Ensimmäiset Solh'atissa lyödyt kolikot, hopeiset dirhemit, sijoittuvat vuosiin 1266/1267. Kaupungissa lyötiin myös kuparisia pūleja vuosina 1275-1276. thumb|Üzbek-kaanin moskeija, rakennettu 1314. 1314 kaupunkiin rakennettiin Üzbek-kaanin moskeija. Se ei ole kooltaan kovin suuri, mutta se on vanhin Krimin moskeijoista. Se sai nimensä kultaisen ordan pitkäaikaisimmalta hallitsijalta Üzbek-kaanilta, jonka hallintokaudella se rakennettiin. 1332 Kilburun beyn tytär Inci Hatun rakennutti moskeijan yhteyteen madrasan, islamilaisen koulun. Arabilöytöretkeilijä Ibn Battuta vieraili kaupungissa 1333. Hänen kuvauksensa mukaan Solh'at oli suuri ja kaunis kaupunki, jossa sijaitsi mongolikuvernöörin istuin.
Kaupunki oli pitkään yksi Krimin alueen juutalaiskeskuksista. Yksi ensimmäisistä karaiimeista kertovista historiallisista maininnoista sijoittuu Staryi Krymiin, jossa heidän kerrotaan asuneen vuonna 1273. Karaiimit saivat kaupungissa samanlaiset oikeudet, kuin muutkin juutalaiset. 1500-luvulla kaupungissa oli Karaiimisynagoga ja juutalainen hautausmaa. Merkittävämpi karaiimi- ja juutalaiskeskus Krimillä oli Çufut-Qale ("juutalaiskaupunki" tataariksi ja turkiksi), josta tuli myös Krimin tataarien seuraava pääkaupunki. Krimin siirryttyä Venäjän keisarikunnalle juutalaisasutukselle ruvettiin asettamaan rajoituksia.
Staryi Krymissa oli myös fransiskaaniluostari, jossa muun muassa Nogai-kaanin vaimo Yailaqin kerrotaan vierailleen tiheästi ja saaneen katolisen kasteen. thumb|Staryi Krym, [[Ivan Aivazovskin piirros vuodelta 1858.]]
Toinen maailmansota
Vuoden 1939 väestölaskennan mukaan Staryi Krymissa oli 5 143 asukasta, joista 104 oli juutalaisia.
Saksalaiset miehittivät Staryi Krymin 2. marraskuuta 2914. Ennen tätä 60 juutalaisasukasta oli onnistunut pakenemaan kaupungista. Sinne jääneiden juutalaisten tuli rekisteröityä ja pitää valkoista käsivarsinauhaa. Neuvostoliittolaisten asiakirjojen ja silminnäkijätodistusten mukaan vuoden 1941 joulukuun ja 1942 helmikuun välillä saksalaiset teloittivat yli sata Staryi Krymista ja sen lähialueilta kerättyä krymtšakki- ja aškenasijuutalaista kaupungin reuna-alueilla.
Toisen maailmansodan aikana monet alueen tataareista liittyivät Neuvostoliiton puolella taistelleihin partisaaneihin. Loppuvuonna 1943 komissaarikapteeni Rafat Mustafaevin johtamassa iskussa tataareista koostunut partisaaniosasto tuhosi Staryi Krymissa olleen saksalaisten miehittäjien varuskunnan, kaksi panssarivaunua ja 16 muuta ajoneuvoa, sekä vapautti 46 pidätettyä Gestapon vankilasta. Puna-armeija vapautti kaupungin 13. huhtikuuta 1944.
Vuonna 1944 Josif Stalin määräsi Krimille etnisen puhdistuksen, jossa Krimin tataarit Neuvostoliiton keski-Aasiassa sijaitseviin siirtoloihin rangaistuksena siitä, että osa tataareista oli tehnyt toisen maailmansodan aikana yhteistyötä natsi-Saksan kanssa. Miljoonia tataareja pakeni ulkomaille, lähinnä Turkkiin, mutta paikalle jääneet pakkosiirrettiin NKVD:n päällikkö Lavrenti Berijan toimesta. Tataarien palaaminen Krimille alettiin sallimaan vasta vuosikymmenien kuluttua. Vuoteen 2006 mennessä yli 250 000 Krimin tataaria oli palannut entisille asuinsijoilleen.
Nykyaika
Muiden Krimin kaupunkien lailla se, mihin valtioon ja aluehallintoon Staryi Krym kuuluu, on tällä hetkellä kiistanalaista. Ukrainan aluejaon mukaan Krim kuuluu Krimin autonomiseen tasavaltaan. Krimin kriisi alkoi, kun Venäjä miehitti Krimin niemimaan ja liitti sen alueisiinsa seuraten Krimillä järjestämänsä kansanäänestyksen tulosta. Venäjän aluejaon mukaan Krim kuuluu Krimin tasavaltaan. Venäjän alueliitosta ei yksikään toinen valtio ole hyväksynyt ja YK:n päätöslauselman mukaan Krim kuuluu laillisesti Ukrainaan ja sen hallinnollinen nimi on Krimin autonominen tasavalta.
Vaikka tataarit muodostavat vähemmistön Staryi Krymin asukaskunnasta, kaupunki on nykyään yksi merkittävistä tataariväestön keskittymistä. Üzbek-kaanin moskeija on kunnostettu ja jälleen aktiivisessa käytössä palvontapaikkana, joskin Inci Hatunin rakennuttamasta madrasasta on jäljellä vain rauniot.
José Guadalupe Padilla Lozano
José Guadalupe Padilla Lozano (12. joulukuuta 1920 – 8. syyskuuta 2013) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Guadalajaran arkkihiippakuntaan 20. huhtikuuta 1946 ja nimitettiin Veracruzin hiippakunnan johtoon 15. tammikuuta 1963. Piispaksi konsekroinnin suoritti 19. maaliskuuta José Garibi y Rivera, jota avustivat Francisco Javier Nuño y Guerrero ja Manuel Pío López Estrada.
Padilla Lozano osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 18. helmikuuta 2000.
Burzum
Burzum oli Varg Vikernesin (tunnetaan myös taiteilijanimellä Count Grishnackh) yhden miehen black metalia ja dark ambientia levyttävä yhtye.
Vikernes ilmoitti kesäkuussa 2018 YouTube-kanavallaan yhtyeen uran päättyneen.
Synty
Vuonna 1988 tai -89 Vikernes perusti parin ystävänsä kanssa yhtyeen nimeltä Kalashnikov neuvostoliittolaisen asemallin mukaan. Nimi muuttui kuitenkin nopeasti Uruk-haiksi, joka on J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta erästä örkkirotua tarkoittava nimitys. Myös hänen taiteilijanimensä Grishnack tulee Tolkienin kirjasta, jossa erään örkkipäällikön nimi on Grishnákh. Hän oli myös vuosina 1989–1991 jäsenenä lyhytikäisessä death metal -yhtye Old Funeralissa. Uruk-hai äänitti yhden demon vuonna 1989, joka löytyy ainoastaan bootleg-levy Blast From The Ancient Pastilta, jonka Varg teki bändin faneja varten.
Vikernes katsoi kuitenkin, ettei hänen ystävillään ollut tarpeeksi motivaatiota, taitoa eikä oikeaa asennetta yhtyeessä soittamiseen. Jäsenten erottamisen jälkeen Vikernes muutti yhtyeen nimen Burzumiksi. Burzum tarkoittaa mustalla kielellä pimeyttä. Sana on napattu Taru sormusten herrasta -kirjan keinotekoisesti luodusta kielestä. Vikernes on itse selittänyt nimen johtuvan siitä, että Tolkien hänen mukaansa käytti örkkejä luodessaan esikuvina muinaisia skandinaaveja. Örkkien käyttäytymisessä ja kielessä on nähty samoja piirteitä kuin viikingeillä: molemmat olivat aikanaan muiden kansojen pelkäämiä. Tolkien ei suoraan rinnasta fantasiahahmojaan todellisiin kansoihin.
Musiikki
Burzumin musiikki oli ensimmäisillä levyillä perinteistä ja äänimaailmaltaan karua black metallia. Kolmannella levyllä Hvis Lyset Tar Oss syntetisaattoreiden osuus kasvoi ja kappaleet pidentyivät jopa yli 10-minuuttisiksi. Tyyli säilyi silti harkitun minimalistisena. Kappaleet perustuvat melko yksinkertaisille riffeille ja sointukierroille, mutta useiden kosketinsoitin- ja kitararaitojen luoma tunnelma on primitiivisyydestä ja kolhosta äänimaailmasta huolimatta - tai ehkä osittain niistä johtuen - unettava ja hypnoottinen. Huomiota herättävää on Vikernesin lauluyöskentely: hänen äänensä kuulostaa raa'alta ja kärsivältä ja herättää mielikuvia jostain täysin epäinhimillisestä.
Kuuluisimmat levyt ovat Vikernesin oma suosikki Hvis Lyset Tar Oss (1994) sekä Filosofem (1996). Vikernes soitti myös bassoa Mayhem-yhtyeessä, mutta joutui vankilaan vuonna 1993 surmattuaan Mayhemin johtohahmon, kitaristi Euronymouksen. Vankilassa Vikernes teki kaksi uutta levyä, joilla musiikki on black metalin sijaan dark ambientia. Vankilassa tehdyt instrumentaalilevyt kuvaavat skandinaavisia myyttejä. Dauði Baldrs Balderin kuolemaa ja Hliðskjálf puolestaan Ragnarökiä.
Burzumin musiikki on luonteeltaan kiisteltyä: monet pitävät yhtyeen parhaita levyjä black metallin ehdottomina klassikoina, mutta toiset taas eivät arvosta niiden minimalismia. Vikernes oli haastatteluissa ilmoittanut, että hän tulee vankilasta vapautumisensa jälkeen tekemään taas musiikkia, todennäköisimmin metallimusiikkia. Hän ei pystynyt luomaan musiikkia edes koskettimilla, sillä vankilan henkilökunta ei antanut hänen pitää syntetisaattoria sellissään. Hänellä oli käytössään akustinen kitara, mutta lopulta sekin takavarikoitiin. Vikernes kertoo suunnitelleensa joitakin uusia kappaleita, mutta levyn äänittämiseen ei vankilassa ole ollut luonnollisesti mahdollisuutta.
Burzumia on usein epäilty niin sanotuksi NSBM-yhtyeeksi, mutta Vikernes on kiistänyt olevansa kansallissosialisti. Yhtyeen sanoituksista ei myöskään löydy selvää yhteyttä NSBM-suuntaukseen. Vikernes on irtisanoutunut nykyaikaisesta black metal -tyylilajista, eikä näe yhtymäkohtia sillä Burzumiin.
Vapauduttuaan vankilasta 2009 Vikernes sävelsi uutta musiikkia Burzumille ja albumi Belus julkaistiin keväällä 2010. Levyn alkuperäinen nimi oli "Den Hvite Guden" (Valkoinen jumala), joka viittaa valon jumala Balderiin, mutta välttääkseen nimen tahallisen väärinymmärtämisen rasistisena viitauksena ihonväriin hän nimesi levyn uudelleen. Maaliskuussa 2011 julkaistiin Burzumin kahdeksas albumi Fallen. Saman vuoden marraskuussa kokoelma-albumi From the Depths of Darkness, joka sisältää uudelleenäänitettyjä kappaleita kahdelta ensimmäiseltä levyltä. Toukokuussa 2012 julkaistiin Burzumin yhdeksäs albumi Umpskiptar. Toukokuussa 2013 Burzum julkaisi albumin Sôl austan, Mâni vestan, joka on kokonaan ambientia, kuten Dauði Baldrs ja Hliðskjálf.
Diskografia
Burzumin muut julkaisut
Turkoosinaakka
Turkoosinaakka (Cyanolyca turcosa) on Etelä-Amerikassa tavattava variksiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan turkoosinaakka on noin 32 cm. Laji on selästään, siivistään ja vatsastaan väriltään turkoosin sininen. Pää on hieman muuta ruumista vaaleampi. Päässä on musta maski ja turkoosin rinnan poikki kulkee musta juova. Pyrstön alapuoli on linnulla musta. Ulkonäöltään turkoosinaakka muistuttaa indigonaakkaa (Cyanolyca viridicyana), mutta on hieman vihertävämpi ja musta rinnan poikki kulkeva raita on ohuempi.
Levinneisyys ja elinympäristö
Turkoosinaakkaa tavataan Andeilta Kolumbiasta, Ecuadorista ja Perun pohjoiskärjestä. Linnun elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat aina puurajaan asti. Laji tulee toimeen myös hieman hakatuissa metsissä. Turkoosinaakan elinympäristöt sijaitsevat yleensä 1 500–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Merkinė
Merkinė on kauppala eteläisessä Liettuassa, Varėnan kunnallispiirissa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 kauppalassa asui 1 434 asukasta.
Wilho Tikander
Wilho Tikander (20. huhtikuuta 1904 Biwabik, Minnesota – 16. joulukuuta 1965 Chicago) oli amerikansuomalainen lakimies, joka toimi jatkosodan aikana CIA:n edeltäjän OSS:n Tukholman-toimiston päällikkönä.
Tikander syntyi pohjois-Minnesotan rautakaivosalueella. Hänen isänsä oli tullut Suomesta 1880-luvulla Yhdysvaltoihin ja avannut vuonna 1904 kaivoksissa työskennellyttä suomalaisväestöä palvelleen kaupan Minnesotan Evelethissä. Tikanderin perhe oli mukana muun muassa paikallisen amerikansuomalaisen työväenliikkeen toiminnassa.
Tikander opiskeli työn ohella ja suoritti oikeustutkinnon Chicagon DePaulin yliopistossa 1935. Hän muutti sitten Washingtoniin ja työskenteli liittovaltion Goverment Accounting Officen palveluksessa. Tikander valmistui lakitieteen tohtoriksi Georgetownin yliopistosta 1936. Hän oli sitten Washingtonissa Yhdysvaltain oikeusministeriön antitrustiosaston palveluksessa 1939–1942 ja valmisteli muun muassa tupakkayhtiöitä vastaan nostettuja oikeusjuttuja.
Vuosina 1942–1945 Tikander toimi Yhdysvaltain Ruotsin-suurlähettilään erityisavustajana ja OSS:n Tukholman-toimiston päällikkönä. Hän tapasi jatkosodan aikana 1943–1944 Tukholmassa säännöllisesti muun muassa Urho Kekkosta ja vaihtoi tämän kanssa mielipiteitä ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä.
Tikander tapasi syksyllä 1944 Tukholmassa salaa everstejä Aladár Paasosta ja Reino Hallamaata. Paasonen ja Hallamaa myivät amerikkalaisille Neuvostoliittoa koskevaa tiedustelumateriaalia, jota oli kuljetettu Ruotsiin Operaatio Stella Polariksen yhteydessä. Joulukuun alussa 1944 OSS osti suomalaisilta 1 500 sivua neuvostomateriaalia ja sotilaallisia sekä diplomaattikoodiavaimia.
Gordon Igesund
Gordon Igesund (s. 26. heinäkuuta 1956) on eteläafrikkalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Igesundin esivanhemmat muuttivat Norjasta Etelä-Afrikkaan siirtolaisiksi vuonna 1882. Hänen sukunsa tulee Igesundin kylästä Møren ja Romsdalin alueelta Länsi-Norjasta.
Ura
Igesund pelasi lähes koko uransa ajan hyökkääjänä eteläafrikkalaisissa joukkueissa. Euroopassa Igesund edusti itävaltalaisseuroja Grazeria ja Admira Wackeria vuosina 1980-1984. Hän lopetti pelaajauransa D'Alberton Calliesin pelaajavalmentajana vuonna 1993.
Matuizos
pienoiskuva|Matuizos Matuizos on kylä eteläisessä Liettuassa, Varėnan kunnallispiirissa, Alytusin läänissä lähellä Valko-Venäjän rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 1 312 asukasta.
Gordon Igesund
Ura
Igesund aloitti valmennusuransa jo pelaajavuosinaan toimien pelaajavalmentajana 1980-luvun lopulta lähtien. Varsinaisen valmentajadebyyttinsä hän teki vuonna 1995 African Warriorsin päävalmentajana. Tietoisuuteen Igesund nousi kaudella 1996/97, kun hän luotsasi Manning Rangersin yllättäen Etelä-Afrikan mestariksi. Hän jatkoi seuran päävalmentajana aina kesään 2000 saakka, vaikkei Manning mestaruutensa jälkeen menestynyt mainittavasti.
Kaudella 2000/01 Igesund toimi maan suurseura Orlando Piratesin päävalmentajana ja voitti seuran kanssa toisen liigamestaruutensa. Kauden jälkeen hänestä tuli Santos Cape Townin päävalmentaja ja kausi päättyi jälleen Igesundin joukkueen mestaruusjuhliin liigassa. Menestyksekkään kauden jälkeen hänestä tuli Ajax Cape Townin päävalmentaja. Hän valmensi seuraa neljä kautta, muttei onnistunut voittamaan yhtään mestaruutta. Parhaimmillaan Ajax oli liigassa toisena kaudella 2003/04. Hän lähti seurasta kesällä 2006.
Kesäkuussa 2012 Igesundista tuli Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Afrikan mestaruuskisoissa 2013 Etelä-Afrikka putosi puolivälierissä, kun se hävisi Malille rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Igesund ei onnistunut luotsaamaan Etelä-Afrikkaa MM-kisoihin 2014 ja kritiikki päävalmentajaa kohtaan kasvoi. Helmikuussa 2014 maan liitto vahvisti, että Igesund jatkaa päävalmentajana sopimuskautensa loppuun eli kesään 2014 saakka. Liitto kävi keväällä 2014 neuvotteluja Igesundin kanssa, mutta kesäkuun alussa se ilmoitti ettei Igesundin sopimusta jatketa.
Maajoukkuepestinsä jälkeen Igesundin ura jatkui syyskuussa 2014 Supersport Unitedissa. Kokenut Igesund ei onnistunut palauttamaan seuraa mestaruuskantaan, vaan luotsasi sen Etelä-Afrikan liigassa kuudenneksi. Igesund sai potkut tammikuussa 2016 kehnojen tulosten vuoksi.
Lokakuussa 2016 Igesundista tuli Etelä-Afrikan liigaan nousseen Highlands Parkin päävalmentaja. Igesundin pesti päättyi potkuihin neljä kierrosta ennen kauden 2016/17 päättymistä.
Ketokulmumittari
Koko ja ulkonäkö
Ketokulmumittarin siipien pohjaväri on vaalean kellertävän harmaa. Siipien poikki kulkee etusiivessä viisi ja takasiivessä neljä kellanruskeaa poikkiviirua. Keskeisenä tuntomerkkinä etusiiven etureuna on selvästi voimakkaan punertava tai punaruskea. Kaikissa siivissä on pieni musta keskipilkku, jotka saattaa kuitenkin joiltakin yksilöiltä puuttua osittain tai kokonaan. Siipiväli 14–17 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Levinneisyydeltään pääasiassa eurooppalainen laji, jota tavataan Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Skandinaviaan, Venäjälle ja Kaukasukselle. Suomessa ketokulmumittaria tavataan Ahvenanmaalla, Turun saaristossa sekä Varsinais-Suomen rannikolla. Myös Uudenmaan rannikkoalueelta on havaintoja. Lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta heinä-elokuun taitteeseen.
Elinympäristö ja elintavat
Ketokulmumittari viihtyy kuivilla niityillä, hiekkadyyneillä, ja muilla kuivilla ja lämpimillä paikoilla, tyypillisesti merenrannan tuntumassa. Se on harvinainen ja paikoittainen laji, joka lentää iltapäivällä ja illalla. Perhoset tulevat valolle. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi
Toukan ravintoa ovat erilaisten matalien kasvien kuihtuneet lehdet.
Rutilo Muñoz Zamora
pienoiskuva|Rutilo Muñoz Zamora Rutilo Muñoz Zamora (s. 4. kesäkuuta 1951) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Veracruzin hiippakuntaan 19. maaliskuuta 1977 ja nimitettiin Coatzacoalcosin hiippakunnan johtoon 24. syyskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Guadalupe Padilla Lozano, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Carlos Talavera Ramírez.
Måndagen
thumb|200px|Måndagenin ensimmäisen numeron etusivu. Lehden erikoisuutena oli runsas kuvitus ja kulttuuripitoisuus. Måndagen oli Helsingissä vuosina 1905–1910 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Måndagen oli maan ainoa maanantaiaamuisin ilmestynyt sanomalehti ja täytti siten muiden uutisvälineiden jättämää aukkoa. Lähinnä kaupunkilaisille suunnattu lehti oli runsaasti kuvitettu ja hyvin kulttuuripitoinen. Sen avustajina toimi Euterpe-ryhmän jäseniä sekä tunnettuja taiteilijoita kuten Albert Edelfelt, Axel Gallén ja Magnus Enckell. Poliittiselta linjaltaan Måndagen oli varovaisen ruotsinmielinen ja perustuslaillinen. Lehti lakkasi ilmestymästä taloudellisista syistä vuoden 1909 lopussa, mutta seuraavana keväänä julkaistiin vielä pari numeroa. Päätoimittajana työskenteli Helsingfors-Postenin perustajiin kuulunut Julius Hirn.
Matts Alanko
Matts Alanko (Matti Jaakonpoika) (1. lokakuuta 1828 Kauhajoki – 17. joulukuuta 1921 Kurikka) oli suomalainen kelloseppä ja valaja.
Elämä
Alanko syntyi Kauhajoella vuonna 1828. Avioitui Serafia Iisakintyttären (1824-1899) kanssa, josta liitosta heille syntyi 13 lasta (6 poikaa ja 7 tyttöä). Mainitaan kirkonkirjoissa Kurikan seurakunnan Miedonkylän Skyttä:län torpparina, lohkotilallisena ja kelloseppänä. Alanko muutti nuorena Kurikkaan ja työskenteli myös Tervakoskella ja Helsingissä. Hän toimi fysiikan professori Selim Lemströmin assistenttinä.
Tunnetut työt
Alanko tunnetaan kelloseppänä joka valmisti useita Könnin koulukunnan mukaisia seinä/lauttiakelloja. Oppinsa hän on saanut Iisakki Tassilta. Useimmissa hänen valmistamissaan kelloissa oli herätysmekanismi. Alanko valoi Kauhajoen kirkonkellon, yhdeksänhaaraisen kynttilänjalan ja numerotaulut. Hänet tunnetaan myös ikiliikkujan suunnittelijana.
Rock Revolution
Rock Revolution on Konamin julkaisema Guitar Heroa muistuttava musiikkipeli, jota soitetaan ns. soittimilla. Rock Revolutionia voidaan soittaa Konamin omilla ohjaimilla: kitara-ohjaimella ja 7-padisella rumpuohjaimella. Rock Revolutionissa ei ole laulumahdollisuutta. Rock Revolution on yhteensopiva Guitar Hero- ja Rock Band -soittimien kanssa.
Land och Stad
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Land och Stad oli Helsingissä vuosina 1889–1892 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Nya Pressenin kustantajan perustama Land och Stad oli etupäässä maaseutuväestölle tarkoitettu ruotsinmielinen kansanlehti. Se kiinnitti huomiota varsinkin maatalouden ja kansansivistyksen kehittämiseen. Uutisia Land och Stadissa oli vähän. Lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1150 kappaletta vuonna 1891.