cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haapamäen rautatieasema
Kehitys risteysasemaksi
Haapamäen muuttuminen risteysasemaksi oli merkittävä käännekohta aseman kehityksessä. Haapamäellä Valtionrautateiden henkilöstön määrä nousi kahteensataan. Liikenteen, rautatiekaluston ja ratojen hoitoon tarvittiin valtavasti henkilökuntaa ympäri vuorokauden. Liikennettä hoidettiin asemarakennuksesta, jossa työskenteli useita virkailijoita ja muuta palvelusväkeä. Junissa oli veturinkuljettajan ja konduktöörin lisäksi paljon muutakin henkilökuntaa. Haapamäelle oli keskitetty höyryveturien polttoaineena käytettävien halkojen varastointi, mikä antoi työtä monelle paikkakuntalaiselle. Halot kuljetettiin aseman halkotarhaan reillä lähialueen metsistä, ja osa tuotiin myös junilla lähiasemilta. Halkojen pilkonta ja lastaus tenderiin vaati paljon työväkeä. Yhdellä kuormauksella päästiin Haapamäeltä seuraavalle lastauspaikalle, joita oli Seinäjoella, Jyväskylässä ja Tampereella. Vesitornista saatiin vettä veturiin höyryn kehittämiseksi ja veturitallilla tehtiin vaativampia huoltotoimia. Radan kunnossapitoon tarvittiin työvoimaa ympäri vuoden: talvella luotiin lunta pois kiskoilta ja kesällä vaihdettiin ratapölkkyjä ja huolehdittiin siitä, että rata on teknisesti liikennöitävässä kunnossa.
Haapamäki–Pori-radan rakentaminen 1930-luvun alussa oli Haapamäen rautatieasemalle merkittävä kehitysaskel. Kasvavan liikenteen vuoksi ratapihan länsipuolelle rakennettiin lisää raiteita. Samalla aseman pohjoispuolinen tasoristeys poistettiin, ja maantietä varten rakennettiin ylikulkusilta. Uuden radan myötä Haapamäeltä voitiin nyt liikennöidä neljään eri suuntaan, mikä oli harvinaista Suomessa siihen aikaan. Tämä merkitsi sekä henkilökunnan määrän kasvua että lisärakentamisen tarvetta. Veturitallia suurennettiin ja halkotarha laajeni. Valtionrautatiet rakennutti aseman läheisyyteen nelikerroksisen tiilitalon, johon tuli 24 asuntoa rautatieläisten käyttöön. Uuden radan myötä aseman arvoluokka nousi, mikä vaikutti myös henkilökunnan palkkojen kasvuun. Ratapihan vaihdekuvio rakennettiin siten, että kaikilta neljältä radalta pystyi saapumaan ja lähtemään samanaikaisesti.
Pian Porin radan valmistumisen jälkeen alkoi Haapamäki–Saarijärvi-radan suunnittelu. Puolustusvoimat ja keskisuomalaiset kansanedustajat olivat hankkeen takana. Oikorataa pidettiin tärkeänä, koska se lyhentäisi matkaa sadalla kilometrillä Jyväskylä–Haapajärvi-radalta etelän suuntaan. Tällöin voitaisiin liikennöidä suoraan Haapamäen kautta Tampereelle kiertämättä lainkaan Jyväskylän kautta. Hanketta ajoi kansanedustaja Taavi Vilhula, ja esitys meni nopeasti läpi eduskunnassa. Ratalinja merkittiin maastoon 1930-luvun lopulla, ja tärkeimmäksi väliasemaksi oli tulossa Multia, joka oli kansanedustaja Vilhulan kotipaikka. Toisen maailmansodan syttyminen kuitenkin katkaisi radan rakentamisen, ja raskaat sotakorvaukset hillitsivät lisärakentamista vielä pitkään sodan päätyttyäkin. Radan rakentamispäätös hylättiin lopullisesti siinä vaiheessa, kun Jyväskylän ja Jämsän välisen oikoradan suunnittelu alkoi.
Suomen rataverkon kahden tärkeän solmukohdan, Seinäjoen ja Pieksämäen rautatieaseman välimatka Haapamäen kautta kulkien on 276 kilometriä. Vuosina 1971–1981 Haapamäen kautta pystyi kulkemaan rautateitä pitkin ympyrän vaihtamatta välillä kulkusuuntaa. Reitti kulki Haapamäeltä Parkanon kautta Tampereelle ja sieltä Oriveden kautta takaisin Haapamäelle. Sattumaa tai ei, mutta myös tämän ympyräreitin pituus oli 276 kilometriä.
Haapamäen asema hiljenee
Haapamäen aseman merkitys väheni uusien oikoratojen valmistumisen myötä. Pohjanmaan junat siirtyivät vuonna 1971 liikenteelle avatulle, Tampereelta Parkanon kautta Seinäjoelle suuntautuvalle radalle ja Keski-Suomen junat vuonna 1978 valmistuneelle, Jämsän kautta Jyväskylään kulkevalle radalle. Henkilöliikenne Haapamäen ja Porin välillä lakkautettiin vuonna 1981 ja rataosat Haapamäeltä Kihniön Aitonevalle ja Kankaanpäästä Porin Ruosniemeen poistettiin kokonaan käytöstä vuonna 1985. Muutaman vuoden ajan toiminut museojunaliikenne Haapamäeltä Virroille lopetettiin vuonna 1995.
Liikenteen vähentyessä Haapamäen ratapihaa voitiin yksinkertaistaa. Vuonna 1990 asemalta pohjoiseen johtava sahan raide muutettiin Porin radan lähtöraiteeksi ja vanha Porin raide uudeksi Seinäjoen radan lähtöraiteeksi. Haapamäen aseman miehitys lopetettiin kauko-ohjauksen valmistuttua vuonna 2004. Asemarakennus, asemaravintola ja joukko alueen muita rakennuksia siirtyivät Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Museovirasto on luokitellut Haapamäen asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi suojelukohteeksi.
Rakennukset
Haapamäen ensimmäinen asemarakennus rakennettiin 1880-luvun alkupuolella, ja se otettiin käyttöön vuonna 1882, kun Tampereen ja Vaasan välinen rautatieliikenne alkoi. Rakennus sijaitsi ratapihan länsipuolella. Kun Haapamäki muuttui risteysasemaksi Jyväskylän radan valmistumisen myötä, ratapihan itäpuolelle rakennettiin uusi asemarakennus. Vanhasta asemarakennuksesta tehtiin tällöin asemapäällikön asunto. Sen yhteyteen kuului myös suuri puisto, joka tunnetaan silloisen asemapäällikön mukaan Gröndahlin puistona. Porin radan vaatiman ratapihan laajennuksen yhteydessä vuonna 1937 puisto tuhottiin ja vanha asemarakennus purettiin. Gröndahlin kerrotaan lähettäneen silloin 2000 kasvilajia ja -lajiketta Helsingin yliopiston kasvitieteelliseen puutarhaan.
Haapamäen uusi asemarakennus on valmistunut vuonna 1897. Se on Bruno Granholmin suunnittelema ja edustaa kansallisromanttista tyyliä. Rakennukseen tuli toisen ja kolmannen luokan matkustajille erilliset odotushuoneet. Päädyssä sijaitsee ravintolasali, jonka palveluja käyttivät niin matkustajat kuin paikalliset asukkaatkin. Henkilöjunien pysähdysaika oli Haapamäellä vielä 1900-luvun alkupuolella noin puoli tuntia, jotta matkustajat saattoivat poiketa ravintolassa virkistäytymässä. thumb|left|Asemaravintola ja asema Kasvavan kysynnän vuoksi Valtionrautatiet rakennutti 1940-luvulla asemarakennuksen pohjoispuolelle erillisen funktionalistisen asemaravintolan. Sen alakerrassa sijaitsevat ravintolasali ja keittiö ja yläkerrassa henkilökunnan asunnot. 1940-luku oli ravintolatoiminnan kannalta suotuisaa, koska autoja oli vielä vähän ja Karjalasta tulleet siirtolaiset matkustelivat paljon. Suosio alkoi kuitenkin laskea nopeasti. Tähän olivat syynä lähinnä yksityisautoilun lisääntyminen, joka vähensi junamatkustajien määrää, sekä aikataulujen nopeuttaminen, jolla haluttiin tehdä juna autoa houkuttelevammaksi kulkuneuvoksi. Täten pysähdykset lyhenivät Haapamäellä, eikä ohi matkaavilla ihmisillä ollut enää mahdollisuutta käyttää ravintolan palveluja. Ravintolan alamäkeä vauhditti myös vapaa oluen myynnin alkaminen kahviloissa. Koska ravintola oli matkustajaliikenteen takia avoinna myös öisin, se houkutteli paikalle lähinnä alkoholia nauttivia asiakkaita, mikä vähensi paikan viihtyisyyttä ja johti lopulta ravintolan sulkemiseen.
Vuonna 2013 Senaatti-kiinteistöt myi asemarakennuksen, asemaravintolan ja autokorjaamon 26 500 eurolla Haapamäen Asema Oy:lle. Viisi asemanseudun kulttuurihistoriallisen arvon kunnioittamisesta ja säilymisestä huolestunutta Keuruun kaupunginvaltuutettua vaativat kaupunkia käyttämään etuosto-oikeuttaan kaupassa.
Matkustajajunien lähtöraiteet
Raiteet 1–3 eivät ole käytössä.
Ratapihan liikenne 1960-luvulla
Ratapihan raiteisto oli 1960-luvun alussa laajimmillaan. Kaikkiin neljään suuntaan pystyi lähtemään ja saapumaan samanaikaisesti. Matkustajajunille tarkoitettuja raiteita olivat raiteet I-VI ja tavarajunille raiteet 6a-16. Lisäksi veturitallilla oli raiteisto veturien ja matkustajavaunujen säilytykseen. Eniten liikennöidyt raiteet ja vaihteet olivat uusittu 43-kilon kiskopainolle. Muutamassa kohdassa käytettiin risteysvaihteita, koska niillä tehdyt vaihdekujat vievät vähemmän tilaa ja niillä saatiin useita kulkuvaihtoehtoja.
Ratapihan turvalaitteiksi oli asennettu Wärtsilä Pietarsaaren konepajan valmistamat kampiasetinlaitteet etelä- ja pohjoispäiden vaihdekojuihin: vaihdepiirit I ja II. Asetinlaitteet I ja II toimivat toisistaan erillään, joka vaati puhelinsoittoja junasuorittajan ja asetinlaitteiden vaihdemiesten välillä raiteiden käytöstä sopimiseksi. Vaihteet käännettiin käsin halutulle raiteelle. Tämän jälkeen vaihteet lukittiin vaijerivälitteisellä kampiasetinlaitteella kampea kääntämällä. Vaihteiden lukitsemisen jälkeen soitettiin junanuorittajalle, joka antoi luvan asettaa junakulkutie asetinlaitepukissa olevilla vivuilla. Kulkutien asettamisen jälkeen vaihdemies käänsi semaforin eli siipiopastimen siivet ylös, joka tarkoitti, että juna saa tulla asemalle. Junasuorittaja näki raidekaaviotauluun syttyneistä merkkilampuista, että junakulkutie oli turvattu saapumisraiteelle asti.
Ratapihalla oli vaihdepiirien I ja II lisäksi keskivaihde (III) ja tallivaihde (IV). Niissä ei ollut asetinlaitetta, vaan vaihteet käännettiin käsin ja lukitukset hoidettiin vaihteissa olevilla hakasilla. Koko ratapihan vaihdekopit olivat toisiinsa yhteydessä puhelimitse, ja sopivat junien kulusta ratapihan sisällä vaihdepiiriltä toiselle. Junasuorittaja lähetti matkaan matkustajajunat; vaihdemiehet lähettivät tavarajunat.
Ratapihalla järjesteltiin eri suunnista tulleiden tavarajunien vaunuja toisiin juniin. Tavaraterminaalissa purettiin saapuvia vaunukuormia ja lastattiin kappaletavaraa lähteviin vaunuihin. Vaunujen siirtelystä käytettiin nimitystä vaihtotyöt, jossa töitä tehtiin veturikuljettajan, konduktöörin, vaihdemiesten ja junamiesten työryhmässä.
Vaihtotöissä vaunut vedettiin pohjoispäässä Porin vetotielle Kotalan suuntaan ja etelävaihteella etelän vetotielle raide 201. Kun koko vaunuletka oli saatu vedettyä tietyn vaihteen taakse, veturi alkoi työntää letkaa takaisinpäin täydellä teholla. Letkassa olevat irrotetut vaunut jaettiin ns. heittoliikkeen avulla eri raiteille. Vaihtotöitä ei tehty tietyllä ratapihan osalla silloin, kun ratapihalla oleva vaihtotyökielto-opastimen siipi oli vaakasuorassa asennossa. Tämä tarkoitti, että jokin juna oli saapumassa asemalle tai lähtemässä asemalta, ja samanaikaisesti ei voitu sallia vaihtotyöliikennettä.
Vaihtotyöveturin eli päivystäjän yleisin seisontaraide oli päätepuskinraide 4a. Parhaimmillaan oli kolme veturia päivystämässä ratapihan ruuhkien vuoksi, sota-aikana jopa viisi. 1970-luvulta 1980-luvun loppuun riitti yksi päivystäjä.
Lisäjunasuorituspaikan rakentaminen Ristimäkeen vuonna 1947 helpotti ruuhkia. Lisäksi Kolhon ratapihaa parannettiin saman aikaisesti.
Ratapihalla oli neljä vesiviskuria, joihin vesi tuli tallin takana olleesta vesitornista. Aluksi vesitorniin pumpattiin vesi läheisestä Niemelänjärvestä, jonka rannalla oli pumppaamo. Myöhemmin kylän vesijohtoverkon kehittyessä vesi tuli vesijohtoverkosta. Vesiviskurit olivat raiteiden 1–2 ja 6a–7 välissä sekä veturitallin kuonamontun vieressä ja halkotarhan vyörytyslaitteiden luona.
Asemapäälliköt
Haapamäen asemapäällikkönä ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Vuodesta 1968 alkaen Haapamäen asemapäällikön virkanimikkeenä on ollut liikennealueen päällikkö.
Samuli Suomela
thumb|Samuli Suomela vuonna 1968. Vilho Samuli Suomela (27. heinäkuuta 1918 Pertteli – 16. maaliskuuta 2012) oli Maatalouden taloudellisen tutkimuslaitoksen (MTTL) johtaja ja professori (1952–1971), Maatilahallituksen pääjohtaja (1971–1983) sekä maatalousministeri (myöhemmin maa- ja metsätalousministeri) Lehdon virkamieshallituksessa vuosina 1963–1964 sekä Teuvo Auran II virkamieshallituksessa vuosina 1971–1972. Koulutukseltaan Suomela oli maatalous- ja metsätieteiden tohtori, ja hänellä oli maanviljelystalouden dosentuuri Helsingin yliopistossa vuosina 1954–1971.
Korttipakka (kappale)
Korttipakka on Tapio Rautavaaran esittämä musiikkiesitys vuodelta 1976. Rautavaara ei tosin laula kappaleessa, vaan kertoo puhuen tarinan taustamusiikin päälle.
Kertomus on vanha tarina, ja se on peräisin 1800-luvulta. Englanniksi sen ovat levyttäneet nimellä ”The Deck of Cards” ainakin T. Texas Tyler ja Tex Ritter. Tarinassa sotamies levittää korttipakan eteensä kirkon penkille ja joutuu vastaamaan teostaan kenttäoikeudessa. ”Perustelkaa tekonne tai muuten rankaisen teitä kovemmin kuin ketään koskaan”, sanoo sotatuomari. Sotamies selittää, ettei hänellä ole Raamattua tai rukouskirjaa, mutta korttipakan kortit muistuttavat häntä Raamatun henkilöistä ja kristinuskon uskonkappaleista: Ässä: Yksi Jumala.
Kakkonen: Raamatun kaksi osaa: Vanha ja Uusi testamentti.
Kolmonen: Pyhä Kolminaisuus; Isä, Poika ja Pyhä Henki.
Nelonen: neljä evankelistaa: Matteus, Markus, Luukas ja Johannes.
Viitonen: viisaat ja tyhmät neitsyet, joita kumpiakin viisi.
Kuutonen: Jumala loi maailman kuudessa päivässä.
Seiska: Jumala lepäsi seitsemäntenä päivänä.
Ysi: Jeesuksen parantamista spitaalisista ne, jotka eivät palanneet edes kiittämään.
Kymppi: Moosekselle annetut Kymmenen käskyä.
Kuningas: Taivasten valtakunnan kuningas, Jumala kaikkivaltias.
Rouva: Neitsyt Maria.
Sotilas: Paholainen.
364: korttipakan pisteet = yksi vähemmän kuin päiviä vuodessa.
52: kortteja pakassa = viikkoja vuodessa.
4 maata: viikkoja kuukaudessa.
12 kuvakorttia: kuukausia vuodessa.13 korttia kussakin maassa, yhtä monta kuin on viikkoja neljännesvuodessa.
Laulu päättyy Rautavaaran vakuutukseen: ”Hyvät kuulijat, tämä tarina on tosi.”
Parodioita
Turo’s Hevi Gee teki kappaleesta parodian albumilla ”Santapaperia”, jossa santapaperi toimii vastaavalla tavalla, kuten: Eli hiekkapaperi toimii sairasvakuutuskorttina, postimyyntiluettelona ja pappatunturin huolto-ohjekirjana.
Jope Ruonansuun vuonna 1995 levyttämä kappale ”Hyvät kamat ja munat” parodioi tyyliltään Korttipakka-kappaletta. Kappale kertoo 1990-luvun keskusteluohjelmasta Hyvät, pahat ja rumat. Ruonansuu imitoi kappaleessa Simo Rantalaisen äänellä.
Yves Boisset
Yves Félix Claude Boisset (s. 14. maaliskuuta 1939 Pariisi) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän oli 1970- ja 1980-luvuilla niitä ohjaajia, jotka yhdistivät sosiaalikriittisyyttä jännityselokuvaan.
Hän aloitti filmiuransa ohjaamalla elokuvan Coplan sauve sa peau (1968). Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Dupont Lajoie (1975), Suurkaupungin sheriffi (Le juge Fayard dit Le Shériff, 1977) ja Attentaatti (L'attentat, 1972). Suurkaupungin sheriffi palkittiin vuonna 1976 Louis Delluc -palkinnolla ja Attentaatti vuonna 1973 Moskovan elokuvajuhlien hopeapalkinnolla.
MDNA
Taustaa
Joulukuussa 2010 Madonna kertoi Facebookissa haluavansa ”hikoilla ja tehdä uutta musiikkia tanssittavakseen”. 4. heinäkuuta 2011 Madonnan manageri Guy Oseary vahvisti Madonnan aloittaneen 12. studioalbuminsa nauhoitukset. Albumin avaussingle Give Me All Your Luvin’ vuosi internetiin 8. marraskuuta nimellä ”Give Me All Your Love”. 15. joulukuuta tiedotettiin, että albumi tullaan julkaisemaan maaliskuussa 2012. Billboard-lehden lukijaäänestyksessä MDNA. äänestettiin vuoden 2012 odotetuimmaksi albumiksi.
V Channel Australian haastattelussa Martin Solveig, yksi albumin tuottajista, kommentoi Madonnan mukanaoloa studiossa. Hänen mukaansa Madonna osallistui merkittävästi albumin tuottamiseen. Albumi tulee olemaan Madonnan debyyttialbumi Live Nationin ja Interscope Recordsin kanssa. Ennen vuonna 2007 solmittua sopimusta Madonnalla oli koko hänen aiemman uransa kattanut levytyssopimus Warner Bros. Recordsin kanssa.
3. helmikuuta albumin kappaleiden nimien julkaisun jälkeen syntyi lievää kiistanalaisuutta kappaleesta ”Girl Gone Wild”. Joe Francis, samannimisen tavaramerkin omistaja, uhkasi haastaa Madonnan oikeuteen, mikäli hän esittäisi kappaleensa Super Bowl'n väliaikashow'ssa. Haasteen mukaan kappaleen nimi rikkoo osavaltion ja liittovaltion tavaramerkkilakeja luvattomalla käytöllään. NFL tiedotti myöhemmin ettei ”Girl Gone Wild” kuulu Madonnan esityslistalle Super Bowl'n väliajalla.
Kansikuva ja albumin nimeäminen
Albumin kansikuvan otti Mert and Marcus. Kuvauksen ohjaajana oli italialais-brasilialainen Giovanni Bianco.
Kaupallinen menestys
Albumin Deluxe-versio tuli ennakkomyyntiin 3. helmikuuta iTunes Storessa 51 maassa eri puolilla maailmaa. Albumi nousi 49 maassa myydyimmäksi 12 tunnin kuluttua julkaisusta.
Singlet
”Give Me All Your Luvin’” julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta 3. helmikuuta 2012. Muutama lyhyt pätkä kappaleen demosta vuosi internetiin 8. marraskuuta 2011. Myöhemmin saman päivän aikana koko demoversio vuosi nettiin. Muutaman tunnin kuluttua vuodosta kappaleesta tuli yksi keskustelluimmista aiheista yhteisöpalvelu Twitterissä. Kuukausi vuodon jälkeen espanjalainen 31-vuotias mies pidätettiin epäiltynä kappaleen vuotamisesta.
Kappaleen musiikkivideo sai ensi-iltansa American Idol -ohjelman yhteydessä 2. helmikuuta. YouTubessa video julkaistiin 3. helmikuuta. Kappaleella vierailevat Nicki Minaj ja M.I.A..
10. helmikuuta Madonna vahvisti kappaleen ”Girl Gone Wild” olevan albumin seuraava single. . 21.03.2012 Madonna julkaisi kappaleen musiikkivideon, joka aiheutti kohua nahka-asuillaan ja alastomilla miehillään. Parin päivän kuluttua kappale sai 18 ikävuoden rajoituksen. 11. huhtikuuta 2012 Guy Oseary ilmoitti, että kolmanneksi singleksi valittiin Turn Up The Radio.
Super Bowl XLVI
Madonna esiintyi Super Bowl'n väliaikashow'ssa Lucas Oil Stadiumilla Indianapolisissa 5. helmikuuta 2012. Cirque du Soleil'n ja Jamie Kingin visualisoimassa show'ssa hän esitti kappaleet ”Vogue”, ”Music”, ”Give Me All Your Luvin’”, ”Open Your Heart”, ”Express Yourself” ja ”Like a Prayer”. Show'ssa esiintyivät Madonnan kanssa myös LMFAO, Nicki Minaj, M.I.A. ja Cee Lo Green. Ottelu ja sen väliaikashow televisioitiin useissa maissa. Pelkästään Yhdysvalloissa lähetystä seurasi yli 111 miljoonaa katsojaa.
Madonnalle ei maksettu esiintymisestä, kuten Super Bowl'ssa on ollut tapana. Forbes arvioi kuitenkin Madonnan saaman 12 minuutin mittaisen ilmaisen mainoksen olleen huomattavan merkittävä ja arvokas promootion kannalta. Forbesin ennen tapahtumaa tekemän analyysin mukaan 30 sekunnin mittaiset mainosspotit maksoivat yli 3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
MDNA Tour
Madonna vahvisti hänen yhdeksännen maailmankiertueensa 6. helmikuuta 2012. Kiertue on aikataulutettu alkamaan Tel Avivista, Israelista 29. toukokuuta ja päättymään Australiaan alkuvuodesta 2013. Kiertueesta on tulossa Madonnan toistaiseksi suurin koskaan. 90 konsertin mittainen kiertue vierailee useissa maissa, joissa hän ei ole aiemmin esiintynyt. Euroopassa Madonna konsertoi 26 konsertissa muun muassa Lontoossa, Pariisissa, Milanossa, Barcelonassa, Istanbulissa, Kööpenhaminassa, Varsovassa, Helsingissä, Oslossa ja Moskovassa ennen 26 konsertin mittaista Pohjois-Amerikan osuutta.
Kappaleet
2. helmikuuta Madonna julkaisi albumin raitojen nimet kotisivuillaan. 6. helmikuuta vahvistettiin normaalin painoksen sisältävän 12 kappaletta. iTunes Storessa rajatun ajan myytävä Deluxe Edition sisältää lisäksi neljä ylimääräistä kappaletta.
Jussi Kuoma
Jussi Kuoma (oikealta nimeltään Jussi Heikkilä) on lahtelainen rap-artisti. Hänen ensimmäinen suomenkielinen albuminsa Sielunauha julkaistiin loppukesästä 2010, jota seurasivat LTIndigo EP sekä myös omakustanteena julkaistu, Nemelin täysin tuottama, Vihreä albumi. Jussi Kuoman seuraava julkaisu LTIndigo vol. 2: Uneton tuulisessa kylässä julkaistiin 2. kesäkuuta 2012.
Beautiful Stranger
”Beautiful Stranger” on yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan kappale vuoden 1999 elokuvan Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua soundtrackiltä. Kappaleen tuottivat Madonna ja William Orbit. Singlenä julkaistu kappale menestyi hyvin Britanniassa nousten listakakkoseksi, ja Yhdysvalloissa sen paras sijoitus oli Billboard-listan 19. sija, vaikka sitä ei julkaistu kaupallisesti. Kappale saavutti Suomen singlelistan ykkössijan.
”Beautiful Stranger” on nopeatempoinen rakkauslaulu, jossa on mukana raskaita kitaroita ja rumputaustoja. Kappale muistuttaa paljon Madonnan Music-albumin kappaletta ”Amazing” sekä Ray of Light -albumin kappaletta ”Ray of Light”. ”Beautiful Strangeristä” on olemassa 15 remix-versiota.
Brett Ratnerin ohjaama kappaleen musiikkivideo alkaa Austin Powersin (Mike Myers) saadessa tehtäväkseen saalistaa vakooja, joka on mestari naamioitumisessa. Powers saapuu klubille, jossa takaa-ajettua vakoojaa esittävä Madonna tanssii seksikkäästi, ja Powers alkaa unelmoida hänestä ja Madonnasta autossaan. Video päättyy, kun he kaksi ajavat pois ja Powers epäonnistuu tehtävässään, koska on rakastunut tähteen.
”Beautiful Stranger” voitti MTV Video Music Awards -gaalassa palkinnon parhaasta elokuvateemaisesta musiikkivideosta ja Grammy-palkinnon parhaana elokuvaan kirjoitettuna kappaleena.
thumb|left|Madonna esittämässä kappaletta [[Drowned World Tour -maailmankiertueella 2010.]]
Kajaanin yliopistokeskus
Kajaanin yliopistokeskus (, lyhennys KUC) sijaitsee Kajaanin kaupungissa ja on yksi kuudesta Suomen yliopistokeskuksesta. Se on hallinnollisesti Oulun yliopiston erillislaitos. Lisäksi yliopistokeskuksessa toimivat Itä-Suomen, Jyväskylän ja Lapin yliopistot omilla vastuu-alueillaan. Yliopistokeskuksust johtaa professori Vesa Virtanen. Yhdessä Kajaanin yliopistokeskus ja Kajaanin ammattikorkeakoulu muodostavat Kajaanin korkeakoulukonsortion.
thumb|left|Kajaanin seminaarin rakennus eli Kajaanin yliopistokeskuksen entisen opettajankoulutusyksikön rakennus. Opettajakoulutus loppui Kajaanissa vuonna 2013. Yliopistokeskuksen edeltäjä on vuonna 1900 perustettu Kajaanin seminaari. Vuoden 2004 alusta Oulun yliopiston Kainuussa toimivat yksiköt yhdistyivät Kajaanin yliopistokeskukseksi. Opettajankoulutusyksikkö ja normaalikoulu kuuluivat samalla Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekuntaan. Oulun yliopisto on lopetti opettajankoulutuksen Kajaanissa kesällä 2013,  mutta yliopistokeskus on kehittynyt ja koulutustarjonta on laajentunut muun muassa matematiikan, tietojenkäsittelyn ja kulttuuriteollisuuden koulutusohjelmiin.
Yksiköt
Liikuntateknologian toimipiste sijaitsee Vuokatissa, Sotkamossa. Se on Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen tiedekunnan yksikkö.
Kajaanin yliopistokeskuksen Aikuis- ja täydennyskoulutuspalvelut (AIKOPA) tarjoaa koulutusta aikuisopiskelijoille. Aiempi Lönnrot-instituutti liitettiin vuoden 2010 lopussa tutkimusryhmänä osaksi AIKOPAa. Lönnrot-instituutti oli monitieteinen aluetutkimuksen ja arvioinnin sekä toiminta-alueen kehittämiseen liittyvien kehittämishankkeiden asiantuntija. Sen aluekehitystoiminta on alkanut vuonna 1981 Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen Kainuun yksikkönä.
Biotekniikkatoimialan tehtävänä on tutkimustoiminnallaan edistää ja tehostaa luonnon raaka-aineiden käyttöä lääke- ja elintarviketeollisuudessa. Tavoitteena on luonnon raaka-aineiden jalostusasteen nostaminen. Toimiala sisältää erityisesti maidon jatkojalostuksen sekä mauste- ja rohdoskasvien, metsämarjojen ja sienien jatkojalostuksen kehittämisen. Biotekniikan laboratorio sijaitsee Sotkamossa. Yhteistyöyrityksiä ovat Kainuun Osuusmeijeri, metsämarjojen jalostajat sekä Pohjois-Suomen yrttiyrittäjät. Metsäbiotalouden yliopisto-opinnot käynnistyvät Kajaanissa syksyllä 2022.
Tietojenkäsittelytieteen ensimmäiset pääaineopiskelijat aloittivat Kajaanissa syksyllä 2004.
Muuta
Kajaanin yliopistokeskuksen yhteistyökumppaneita ovat muun muassa Itä-Suomen ja Lapin yliopistot, MTT (ELO-verkosto), Euroopan metsäinstituutti ja Elias Lönnrot -seura ry.
Garci Rodríguez de Montalvo
Garci Rodríguez de Montalvo (tai Garci Ordóñez de Montalvo) (n. 1450–1504) oli espanjalainen kirjailija. Rodríguez de Montalvo teki muun muassa oman versionsa ritariromaanista Amadis de Gaula. Kalifornian osavaltion nimi tulee Rodríguez de Montalvon teoksesta Las sergas de Esplandián, jossa on California-niminen saariparatiisi.
Jonkowon taistelu
Jonkowon taistelu, ,  kutsutaan myös Bergfriedin taisteluksi. Venäläiset olivat jäämässä ansaan Mohrungenin taistelun jälkeen ja vetäytyivät. Jonkowon taistelu oli ensimmäinen kahdesta vetäytymistaistelusta ennen suurta Eylaun taistelua. Bergfried ja Jonkendorf  sijaitsevat Warmia-Masurian voivodikunnassa Koillis-Puolassa.
Taistelun yleistaustaa
Pultuskin ja Golyminin taisteluiden jälkeen Napoleon pysäytti etenemisensä 28. joulukuuta (J: 16. joulukuuta) kadottaessaan yhteyden venäläisiin ja sijoitti armeijakuntansa pääosin talvileiriin Wkra, Veiksel, Bug ja Narev -jokien väliselle alueelle. Ranskan marsalkka Bernadotten I armeijakunta sijoitettiin laajalle alueelle Napoleonin vasemmalle sivustalle. Päämaja oli Osterodessa ja se oli levittäytynyt alueille Elbling  ja Marienwerder  ja sen piti tarkkailla Veikselinhaffin ja Thornin  alueita Ratsuväen kenraali Levin August von Bennigsen nimitettiin 8. tammikuuta 1807 Venäjän armeijan komentajaksi ja hän ryhtyi yllätykselliseen talvioperaatioon suunnittelemalla hyökkäyksen hyökkäämällä ranskalaisten vasempaan sivustaan. Venäläiset suorittivat pitkän marssin hyökätessään ranskalaisten kimppuun. Mohrungenin taistelu taisteltiin 25. tammikuuta (J: 13. tammikuuta) 1807. Venäläiset etenivät taistelun jälkeen Jonkowon/Bergfriedin alueelle. Kasakkapartion onnistui ottamaan kiinni ranskalaisten lähetin ja venäläiset saivat käsiinsä Napoleonin hyökkäyssuunnitelman Bennigsen totesi joutuneensa ansaan ja antoi vetäytymiskäskyn.
Taistelusuunnitelmat
Venäläiset keskusta oli Jonkowon kylässä, vasen sivusta oli Mondtkenin kylässä. Kenraalimajuri Nikolai Kamenski oli sijoittanut 14. divisioonansa Bergfriediin suojaamaan Alle -joen ylittävää siltaa. Kamenskilla oli neljä pataljoonaa Bergfriedissä ja niitä tuki kolme preussilaista tykkipatteria. Yksi venäläisten pataljoona suojasi joen toisella puolella olevaa Bedrgfriedin kylää. Bergfried on noin 4 kilometriä koilliseen Jonkowosta.
Aikaisin aamulla Ranskan marsalkat Michel Ney ja huomasi Michael Barclay de Tollyn etuiskujoukot etenevän Allensteinista Jonkowoon. Napoleon kokosi hetkessä pienen hyökkäysosaston; kaksi divisioonaa Ney:ltä, kolme divisioonaa Jean-de-Dieu Soultilta, osan Keisarillisesta Kaartista ja ratsuväkeä Joachim Muratin reserviratsuväestä.
Soultin tuli hyökätä divisionineen Bergfriediin ja siten jatkaa venäläisten vasempaan sivustaan. Venäläisten keskustaan suunnattaisiin tykistökeskitys, jotta siellä oleva venäläisten keskusta ei pystyisi lähettämään apuvoimia Kamenskin avuksi.
Taistelu
Ranskalaisten 24. kevyt jalkaväki hyökkäsi noin 15.00 Bergfriefin kylään. Ranskalaisten 4. linjajalkaväki ja pataljoona 28. kevyestä jalkaväestä lähtivät kiertämään ja pyrkivät ylittämään joen. Venäläisten tykistön ja jalkaväen tulitus torjui ranskalaisten ensimmäisen hyökkäyksen sillalle ja kylään. Ranskalaisen toinen saarrostushyökkäys oli menestyksekkäämpi, mutta he eivät pystyneet tulituksen takia heti ajamaan takaa perääntyviä venäläisiä. Ranskalaiset ylittivät sillan pakottaen venäläisten tykistön vetäytymään. Venäläiset lähtivät välittömästi pistinhyökkäykseen vastahyökkäykseen ja käsikähmän jälkeen saivat sillan takaisin haltuunsa.
Ranskalaisten kiertävät joukot yrittivät löytää ylimenopaikkaa. Joki oli jäässä mutta jään päällä oli syvä kerrostuma pehmeää lunta. Iltaan mennessä Soult oli varmistanut jalansijan Alle-joen vastarannalla, jossa osa Soultin joukoista yöpyi. Illan pimetessä ja venäläisten puolustuksen takia ranskalaiset eivät saaneet enempää menestystä.
Jälkitapahtumat
Ranskalaisten saatua sillanpääaseman Alle-joen länsirannalla venäläisten asema Jonkowossa heikkeni ratkaisevasti ja Bennigsen päätti yöllä 3.–4. helmikuuta aloittaa vetäytymisen Landsbergiin. Hänellä ei ollut tietoa, että Soult oli Bergfriedissa tai Davout eteni Guttstadtiin. Bennigsen halusi varmistaa yhteydet Königsbergiin. Venäläiset marssivat kolmessa kolonnassa, joita johtivat kenraaliluutnantti Osten-Sacken, kenraaliluutnantti Golitsyn ja kenraaliluutnantti Nikolai Tutškov Wolfsdorfin ja Arnsdorf in  kautta. Jälkijoukkoja armeijan jäljessä johti kenraaliluutnantti Pjotr Bagration, myös ne olivat kolmessa kolonnassa: kenraalimajuri Karl Gustav Baggovut oikealla, keskellä kenraalimajuri Michael Barclay de Tolly ja vasemmalla kenraalimajuri Jevgeni Markov. Armeijan perässä seurasivat Ney, Murat ja Soult.
Baggovut joutui Waltersmühlissa Neyn kanssa ankaraan ratsuväkitaisteluun. Bagration lähetti vahvistuksia ja kun Baggovut sai yhteyden Markovin kolonnaan pystyi hän jatkamaan taistelua. Illan pimetessä taistelu taukosi.
Venäläisten vetäytymisen aikana Napoleonin armeija ahdisteli venäläisiä. Lopulta Landsbergin edustalla tapahtui toiseksi viimeinen viivytystaistelu Hoofen taistelussa 6. helmikuuta (J: 25. tammikuuta) ennen veristä ja suurta armeijoiden täysimittaista kohtaamista Eylaun taistelussa Preussisch-Eylaussa.
Sam Walton
thumb|right|Waltonien ensimmäinen kauppa Walton's Five and Dime Bentonvillessä, Arkansasissa. Kauppa on nykyään ketjun museo.
Samuel Moore Walton (29. maaliskuuta 1918 Kingfisher, Oklahoma – 6. huhtikuuta 1992) oli Yhdysvaltain suurimman kauppaketjun ja yksityisen työnantajan Wal-Martin perustaja. Hän oli Forbes-talouslehden mukaan vuonna 1987 Yhdysvaltain rikkain ihminen 8,5 miljardin omaisuudellaan.
Sam Walton syntyi maanviljelijäperheeseen Oklahomassa. Perhe asui maatilallaan vuoteen 1923 asti. Samin isän mielestä maanviljely ei tuonut tarpeeksi tuloja, joten hän päätti palata entiseen työhönsä hautausurakoitsijaksi. Perhe muutti Oklahomasta Missouriin. He muuttivat pikkukaupungista toiseen useiden vuosien ajan. Suuri lama vaikeutti amerikkalaisten elämää, ja myös nuori Sam joutui tekemään töitä. Hän lypsi perheen lehmää, pullotti maidon ja vei sen asiakkaille. Myöhemmin hän jakoi sanomalehtiä.
Valmistumisensa jälkeen Sam päätti hakea yliopistoon, jotta voisi tukea perhettään paremmin. Hän valmistui Missourin yliopistosta pääaineenaan kauppatiede. Sam tapasi Helen Robsonin vuonna 1942. He menivät naimisiin ystävänpäivänä 14. helmikuuta 1943. Sam palveli toisessa maailmansodassa vuoteen 1945 asti, jonka jälkeen he perustivat sekatavarakaupan Newportiin Arkansasiin. Viisi vuotta myöhemmin he muuttivat Bentonvilleen, missä Sam jatkoi uraansa kauppiaana. Vuonna 1962 Waltonit avasivat ensimmäisen Wal-Martin lähellä Rogersia. Kauppoja perustettiin paljon lisää, ja lopulta ketjusta kasvoi maailman suurin vähittäiskauppaketju. Päämaja sijaitsee kuitenkin edelleen Bentonvillessä.
Walton kuoli vuonna 1992 syöpään. Hänellä on kolme lasta: S. Robson Walton (Rob), Jim Walton ja Alice Walton. Yksi hänen lapsistaan, John T. Walton, kuoli lento-onnettomuudessa Wyomingissa vuonna 2005. Hänellä on kahdeksan lastenlasta ja neljä lastenlastenlasta. Rob Walton on Wal-Martin hallituksen puheenjohtaja.
Aiheesta muualla
Wal-Martin viralliset sivut
Belgian Grand Prix 1965
Belgian Grand Prix 1965 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. kesäkuuta 1965 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Jim Clark, jolle voitto oli kauden toinen.
Galleriametsä
thumb|Galleriametsää [[savannin keskellä Venezuelassa.]] Galleriametsä tarkoittaa ainavihantaa metsää, joka kasvaa käytävämäisenä muodostelmana joenvarsilla tai kosteikoilla ja työntyy maastoon, jossa puustoa on muuten hyvin niukalti, kuten savannille, ruohoalueille tai aavikoille.
Galleriametsät pystyvät kasvamaan alueilla, joilla metsää ei muuten juuri kasva, useista syistä: Tulvivilla ranta-alueilla maaperä on ravinteikkaampaa, ja vesi virtaa paremmin maaperän läpi kuin galleriametsiä ympäröivillä alueilla. Lisäksi rantojen maaperässä riittää kosteutta. Monesti galleriametsän ja sitä ympäröivän kasvillisuusvyöhykkeen raja on jyrkkä, ja niiden välissä on vain kapea ekotoninen vyöhyke.
Laulajan tarina
Laulajan tarina on A. Aimon kokoelma-albumi johon on koottu vanhoja savikiekkokappaleita kahden myöhemmin äänitetyn kappaleen lisäksi. Dallape-orkesteri säestää A. Aimoa.
Santa Mustiola
Santa Mustiola on kaupunginosa (ita. curazia) San Marinon pääkaupungissa. Alue on nimetty Mustiolan, joka oli Rooman keisari Claudius II:n serkku, mukaan.
Jokisilta
pienoiskuva|Jokisillan päiväkoti. pienoiskuva|Ängeslevänjoki Jokisillalla. Jokisilta on kylä Tyrnävän kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä Tyrnävän kirkonkylästä pohjoiseen yhdystien 8240 läheisyydessä. Asutus on keskittynyt pääasiassa Ängeslevänjoen varrelle. Jokisillan koulu lakkautettiin vuonna 2009. Nykyisin entisessä koulurakennuksessa toimii päiväkoti.
Santa Mustiola
Santa Mustiola sijaitsee keskimäärin 472 metrin korkeudessa. Alueen postinumero on 47890.
Vuosina 1968–1987 kaupunginosalla oli oma jalkapalloseura Società Polisportiva Aurora (lyh. Aurora).
Bryson Akhaialainen
Bryson Akhaialainen (n. 340 eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.
Brysonista tiedetään vain vähän. Hänen kerrotaan olleen Stilponin ja Kleinomakhoksen oppilas. Pyrrhon puolestaan oli hänen oppilaansa. Hänen kerrotaan opettaneen myös Krates Thebalaista ja Theodoros Kyreneläistä. Diogenes Laertios lukee hänet niihin filosofeihin, jotka eivät jättäneet jälkeensä kirjoituksia.
Bryson on todennäköisesti eri henkilö kuin Bryson Herakleialainen, sofisti ja matemaatikko joka vaikuttaa eläneen samaan aikaan kuin Sokrates. Suda kuitenkin vaikuttaa sekoittavan nämä kaksi Brysonia toisiinsa, sillä sen Sokratesta käsittelevä hakusana sanoo Bryson Herakleialaisen olleen Sokrateen tai Eukleideen oppilas ja harjoittaneen erististä dialektiikkaa Eukleideen jalanjäljissä.
Bryson
Bryson voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Antiikin kreikkalaisia:
Muita:
Hooken laki
Hooken laki on englantilaisen fyysikon Robert Hooken (1635–1703) vuonna 1676 esittämä laki. Tavan mukaan hän esitti sen aluksi anagrammin muodossa "ceiiinosssttuv". Kaksi vuotta myöhemmin hän paljasti ratkaisun: ut tensio sic vis eli muodonmuutos on verrannollinen voimaan.
Hooken lain mukaan jousen siitä roikkuvaan kappaleeseen kohdistama voima F on suoraan verrannollinen jousen venymään. Tämä voima on missä k on jousivakio ja x jousen pituuden erotus tasapainotilanteestaan (pätee sekä venytykseen että puristukseen).
Materiaaliopissa laki esitetään yleensä muodossa:
missä \sigma on jännitys, E materiaalin Youngin moduuli eli kimmokerroin ja \epsilon kappaleen venymä tai supistuma.
Kappaleen pinnan suuntaisia leikkausjännityksiä koskee vastaava laki
missä \tau on leikkausjännitys, G materiaalin liukumoduuli ja \gamma leikkausmuodonmuutos. Lait ovat voimassa materiaalin kimmorajaan asti.
Tapauksessa, jossa tankomaiseen tasapaksuun kappaleeseen kohdistetaan pituusakselin suuntainen venyttävä tai puristava voima F, Hooken laki voidaan useille aineille esittää muodossa
missä A on rasittamattoman kappaleen poikkipinta-ala, l sen pituus ja \Delta l pituuden muutos voiman vaikuttaessa. Jousivakiota vastaava tekijä on tässä EA/l.
Yleistetty Hooken laki
Laki on yleistetty myöhemmin koskemaan myös kaksi- ja kolmiulotteisia jännitys/venymätilanteita. Kyseessä on yksinkertaisesti alkuperäinen Hooken laki, jossa käsitellään jännitys- ja venymäskalaarien sijaan vektoreita
missä on nyt kimmomatriisi,  venymävektori ja  jännitysvektori.
Kun kimmoraja on ylittynyt, kappaleen venymä ei enää ole suoraan verrannollinen siihen kohdistuvaan jännitykseen, vaan venymän riippuvuuden jännityksestä osoittaa materiaalin jännitys-venymäkäyrä.
Fehr
Fehr on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lemmenlaiva
Lemmenlaiva oli yhdysvaltalainen televisiosarja, jota kuvattiin vuosina 1977–1986 yhteensä 249 jakson verran. Sarjan tapahtumapaikkana oli useimmiten Princess Cruises -yhtiön omistama Pacific Princess -risteilyalus, joka purjehti pääasiassa Los Angelesin ja Acapulcon välillä. Päänäyttelijöiden lisäksi sarjan jokaisessa jaksossa esiintyi useita televisio- ja elokuvatähtiä sekä muita julkisuuden henkilöitä.
Sarjan alkaessa 1970-luvun lopulla se nähtiin mainoksena, jolla houkuteltiin keskiluokan ihmisiä kodeistaan halvoille muutaman päivän risteilyille Meksikoon tai Karibialle. Sarja sai jatkoa vuosina 1998–1999, jolloin kuvattiin lyhytaikaiseksi jäänyt Love Boat: The Next Wave -sarja.
Suomessa sarjaa on esitetty ensi kerran 1980-luvulla MTV:llä ja uusintana vuosien 1995–1996 aikana MTV3-kanavalla. Sarjan jaksoja on julkaistu DVD:llä.
Lemmenlaiva-elokuvat
Sarja perustui kolmeen televisioelokuvaan: Lemmenlaiva (The Love Boat, 1976), Lemmenlaiva II (The Love Boat II) ja Uusi Lemmenlaiva (The New Love Boat), joiden mukaan sarja nimettiin. Lemmenlaiva-elokuva perustui risteilyjärjestäjä Jeraldine Saundersin kirjaan Lemmenlaivat. thumb
Rajaseudun henki
Spirit of Border  (suomennettu nimellä "Rajaseudun henki") on Zane Greyn kirjoittama historiallinen romaani, joka julkaistiin vuonna 1906. Romaani perustuu Ohiojoen putouksella sattuneisiin tapahtumiin 1700-luvun loppupuolella. Kirjassa Grey hyödynsi Lewis Wetzeliä, vuosina 1763–1808 elänyttä henkilöä, joka oli omistanut elämänsä Amerikan alkuasukkaiden tuhoamiseen. Tarina käsittelee määriläisen kirkon lähetystyöntekijöiden yrityksiä käännyttää intiaaneja kristityiksi. Kirja on erittäin romantisoitu edeltäjäänsä verrattuna.
1. maaliskuuta
1. maaliskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 60. päivä (61. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 305 päivää. Päivä on Suomessa tasavallan presidentin toimeenastumispäivä (poikkeuksia lukuun ottamatta) ja silloin myös virallinen liputuspäivä.
RCA-liitin
pienoiskuva|Kaksi RCA-liitintä, äänen kahdelle kanavalle RCA-liitäntä (tunnetaan myös nimellä phono, cinch tai CINCH/AV-liitäntä) on audio- ja videolaitteissa käytetty liitäntätapa. Liittimen ammattikäyttö on vähentynyt muun muassa sen standardoimattomuuden vuoksi. Liitintä voidaan käyttää paitsi kuvan ja äänen analogiseen siirtoon, myös sähkön, digitaalisen äänen ja kuvan siirtoon. Esimerkiksi suositussa Commodore 64 -kotitietokoneessa RCA-liitintä käytettiin RF-liittimenä.
Liitin on saanut nimensä Radio Corporation of America -yhtiöltä.
Liittimien värikoodaus
Liittimien värit ovat vakiintuneet käyttötarkoituksen mukaan. Nykyisin värit määritellään amerikkalaisessa standardissa, jota noudatetaan Suomessakin aika hyvin.
Stereoääntä kuljetettaessa oikean kanavan liitin on punainen ja vasemman kanavan liitin on valkoinen (aikaisemmin usein musta).
Kuvaa siirrettäessä (komposiittivideoliitäntä) liitin on keltainen. Digitaalista ääntä kuljetettaessa (S/PDIF-signaali) liitin on väriltään oranssi. Komponenttivideota käytettäessä liittimet ovat vihreä, punainen ja sininen.
Lahden yliopistokampus
Lahden yliopistokampus (aiemmin Lahden yliopistokeskus), sijaitsee Lahden kaupungin Niemen kaupunginosassa. Lahden yliopistokampus on kansainvälinen tutkimuksen ja opetuksen osaamiskeskittymä, yksi kuudesta Suomen yliopistokeskuksesta. Siellä toimivat erityisesti Helsingin yliopisto ja LUT-yliopisto. Nämä kirjasivat yliopistokampuksen toiminnan kokonaislaajuudeksi 10 miljoonaa euroa, josta TKI-hankkeiden osuus oli 4,4 miljoonaa euroa (2021). Henkilökuntaa oli noin 230. Vuoden aikana suoritettiin noin 150 ylempää korkeakoulututkintoa ja 15 tohtoritutkintoa (2021).
Näiden yliopistojen ohella alueella toimii myös sekä LAB-ammattikorkeakoulu. Sijaintinsa mukaan fyysistä kampusaluetta kutsutaan myös Niemen kampukseksi.
Reto Perl
Reto Perl (23. marraskuuta 1923 Davos – 27. helmikuuta 1987) oli sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti. Perl kuului Sveitsin pronssia voittaneeseen joukkueeseen Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948, joissa hän pelasi neljä ottelua. Perl edusti Sveitsiä myös Tšekkoslovakian MM-kilpailuissa 1947 ja Ruotsin MM-kilpailuissa 1949. Seuratasolla Perl edusti NLA-liigan HC Davosia vuosina 1945–1949 ja EHC Arosaa kaudella 1959–1960. Hän kuului HC Davosin joukkueeseen myös Spengler Cupissa vuosina 1946, 1947 ja 1948.
Liberian presidentti
Liberian tasavallan presidentti on Liberian valtionpäämies, jonka kansa valitsee vaaleilla kuuden vuoden välein. Presidentti on Liberian asevoimien ylipäällikkö. Mikäli presidentti ei voi hoitaa tehtäväänsä, sitä hoitaa varapresidentti, joka valitaan presidentinvaalien yhteydessä yhdessä presidentin kanssa (samoin kuin esim. Yhdysvalloissa). Presidentin virkakausien määrä on rajattu kahteen. Virkakausi alkaa tammikuun kolmantena maanantaina (jonka tulee olla arkipäivä) keskipäivällä.
Joseph Jenkins Roberts oli Liberian ensimmäinen presidentti.
Presidentin virka-asunto on Executive Mansion, joka sijaitsee Monroviassa. Vuonna 2018 presidentin palkka oli 100 000 dollaria vuodessa, mutta vastavalittu presidentti George Weah ilmoitti leikkaavansa tätä 25 prosentilla maan talouden tasapainottamiseksi.
Maan perustuslain mukaan presidentiksi valitun henkilön tulee täyttää seuraavat edellytykset:
Viimeisimmät presidentinvaalit pidettiin vuonna 2017, ja ne voitti entinen jalkapalloilija George Weah.
Haukivaara
Haukivaara on:
Škoda Octavia (1996)
Škoda Octavia Typ 1U on Škoda Octavian ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1996–2010.
Škoda Octavia (1996–2010)
Ensimmäinen uusi Octavia esiteltiin syksyllä 1996, ja se saapui Suomeen vuotta myöhemmin. Octavian tekniikka perustuu Škodan emoyhtiön Volkswagen Groupin yhteiseen A4-pohjalevyyn, jota käytettiin myös esimerkiksi Volkswagen Golf IV:ssä, Audi A3:ssa, SEAT Leónissa sekä Audi TT:ssä. Ensimmäisenä esitelty malli oli Audi A3 ja toisena seurasi Škoda Octavia. Korimalliltaan Octavia oli viisiovinen hatchback. Golfin tavoin akseliväli oli poikkeuksellisen lyhyt, mikä näkyi erityisesti takaistuimen jalkatiloissa. 528-litrainen tavaratila sen sijaan oli luokan huipputasoa.
Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä Octavia sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Octavian bensiinimoottorit olivat aluksi 1,6 (75/101 hv) ja 1,8 20V (125 hv). Dieselmoottorina oli 1,9 TDI (90/110 hv). Vuoden 1998 alussa valikoimaan tuli turboahdettu 1,8 20V (150 hv). Tekniikka oli kaikilta osin samaa kuin muissa konsernin autoissa, mutta TDI-moottorien kehittyessä Škodalle ei annettu uusimpia versioita.
vasen|pienoiskuva|Škoda Octavia Combi
GLX-mallissa oli lisäksi ajotietokone, keskuslukitus, lämmitettävät sähköpeilit, sumuvalot, kaksiosainen takaselkänoja, sisävalon viive ja kuljettajan istuimen korkeussäätö.
Parhaimpaan SLX-varusteluun sisältyi lisäksi matkustajan turvatyyny, ABS-jarrut, vetoluistonesto, kevytmetallivanteet, plyysiverhoilu, sähköikkunat edessä ja takana sekä kattoluukku. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Myöhemmin tarjolle tuli myös huippumalli Laurin&Klement, jossa oli muun muassa sivuturvatyynyt (yht. neljä turvatyynyä), nahkaverhoilu, automaatti-ilmastointi ja CD-vaihtaja.
Keväällä 1998 esiteltiin uudeksi korimalliksi farmari, joka tunnettiin nimellä Combi. Myös sen tavaratila oli suuri, perusasennossa 548 litraa ja laajennettuna 1 512 litraa.
Vuosimallin 1999 Octaviaan tuli uusi Golfin tyylinen kojelauta, jonka viimeistely oli aiempaa korkeatasoisempaa. SLX-varustelussa oli nyt kattoluukun sijasta keskikyynärnojat ja ilmastointi. LX ja GLX saivat kumpikin ABS-jarrut, ja GLX:ään tuli myös takaistuimen keskikyynärnoja sekä vetoluistonesto 90-hevosvoimaista TDI:tä lukuun ottamatta. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Škoda Octavia Combi.
Keväällä 1999 vapaasti hengittävän 1,8-litraisen moottorin korvasi uusi 2,0-litrainen (115 hv). Syksyn 1999 uusi mallivaihtoehto oli nelivetoinen Combi 4×4, jota ei kuitenkaan vielä tässä vaiheessa otettu Suomen tuontiohjelmaan.
Octavia koki kevyen kasvojenkohotuksen syksyllä 2000. Uudistuksia olivat kirkaslasiset ajovalot, muhkeampi etupuskuri, hieman pyöristetty etusäleikkö sekä takana uudet valot ja puskuri. Kokonaisuutena ulkonäölliset muutokset olivat kuitenkin erittäin pieniä. Ohjaamossa mittaristoa muutettiin hieman helppolukuisemmaksi. Takaistuimella oli nyt keskipaikalla kolmipisteturvavyö ja pääntuki. Ahtaita polvitiloja saatiin suurennettua 22 millimetriä pienillä muutoksilla.
Teknisinä muutoksina 1,6 litran 75-hevosvoimainen moottori korvattiin samantehoisella 1,4-litraisella. Suurempitehoinen versio uudistui ja sai muuttuvapituuksisen imukanaviston.
vasen|pienoiskuva|Škoda Octavia RSVarustetasojen nimiksi vaihtuivat Classic, Ambiente ja Elegance. Varustelu oli lähes ennallaan, mutta Ambientessa oli edeltäneen GLX:n lisäksi matkustajan turvatyyny.
Vuonna 2001 esiteltiin urheilullinen Octavia RS, jonka moottorina oli turboahdettu 1,8-litrainen (180 hv). Koria oli jäykistetty ja jousitus oli 15 millimetriä normaalia matalampi. Verhoilu oli osittain nahkaa. Vuodesta 2002 lähtien RS-mallin sai hatchbackin lisäksi myös Combina.
Kesäkuussa 2002 vakiovarustelu täydentyi ilmastoinnilla. Syksyllä 2003 saatiin Octavian moottorivalikoimaan pumppusuutindiesel, 1,9 TDI (130 hv). Joissakin maissa myytiin myös sen 100-hevosvoimaista versiota. vasen|pienoiskuva|Škoda Octavia RS Combi
Elokuusta 2003 lähtien Suomessa oli tarjolla Dynamic, jossa oli varusteina urheiluistuimet, automaatti-ilmastointi, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja Combissa kattokaiteet.
Kunnallisvero (Suomi)
Kunnallisvero on Suomessa tulovero, joka peritään verovelvollisen ansiotuloista. Verovelvollinen maksaa kunnallisveroa sille kunnalle, joka on ollut hänen kotikuntansa verovuotta edeltävän vuoden viimeisenä päivänä.
Kunnallisvero vaihtelee kunnittain. Vuonna 2021 kunnallisveroprosentti vaihtelee välillä 16,50–23,50. Kunnat vahvistavat seuraavan vuoden kunnallisveroprosenttinsa vuosittain aina vuoden lopulla.
Valtion pääoma- ja ansiotuloverosta poiketen kunnallisveroprosentti ei muutu tulojen mukaan. Vähennysten vuoksi pienituloisemmat kuitenkin maksavat ansiotuloistaan vähemmän kunnallisveroa kuin enemmän ansaitsevat. Esimerkiksi vuonna 2021 kunnallisveroa aletaan maksaa vasta noin 16 120 euron palkkatuloista, ja 25 000 euronkin vuosipalkalla kunnallisveroa maksetaan keskimääräisellä kunnallisveroprosentilla (20,02 %) 8,3 prosenttia ja 40 000 euron vuosipalkalla 16,4 prosenttia. Näin ollen kunnallisvero on efektiivisesti progressiivinen vero eikä tasavero, toisin kuin saatetaan mieltää.
Tuotoltaan kunnallisvero on arvonlisäveron ohella Suomen merkittävin yksittäinen vero. Vuonna 2020 kunnallisveron tuotto oli noin 20,5 miljardia euroa, mikä tarkoittaa noin 21 prosenttia julkisen sektorin keräämistä verotuloista.