cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juan José Cobo
Kauden 2010 Cobo edusti Caisse d'Epargnea, mutta palasi vuodeksi 2011 entiseen talliinsa, uudelta nimeltään Geox-TMC. Hän sijoittui kolmanneksi Vuelta a Burgosissa. Espanjan ympäriajossa 2011 hän voitti Anglirun vaativaan nousuun päättyneen 15. etapin, oli toinen 14. ja 17. etapilla sekä kolmas 9. etapilla. Hän siirtyi kokonaiskilpailun johtoon 15. etapin jälkeen. Cobo säilytti johtonsa kilpailun loppuun saakka ja voitti sen lopulta 13 sekunnin erolla Christopher Froomeen. Hän voitti myös yhdistelmäkilpailun.
Kansainvälinen pyöräilyunioni UCI ilmoitti kuitenkin 2019, että Cobon biopassissa oli merkkejä dopingin käytöstä vuosina 2009−2011. Hän menetti tämän seurauksena Espanjan ympäriajon voittonsa.
Kuninkaan veroviidennes
Kuninkaan veroviidennes oli Espanjan kuninkaan konkistadoreilta perimä vero.
El Quinto -vero mainitaan jo 1200-luvun puoliväliltä peräisin olevassa lakikokoelma Las Siete Partidassa. Vahvistaakseen vallitsevaa käytäntöä Espanjan katoliset hallitsijat, Ferdinand II ja Isabella I, antoivat vuonna 1504 määräyksen, jonka mukaan konkistadorien oli maksettava kaikesta, tavalla tai toisella haltuunsa saamastaan saaliista kyseinen vero. Määräyksessä mainittujen tuotteiden luettelo oli tuohon aikaan vielä verrattain suppea, mikä luultavimmin selittyy sillä, ettei saarten intiaaneilla juuri ollut vaihdettavaksi käyvää tai ryöstettäväksi kelpaavaa omaisuutta. Itse asiassa intiaaniväestöllä ei juuri ollut muuta omaisuutta kuin ruumiinsa ja sen avulla saatavissa oleva työpalvelu. Työpalvelun mahdollisuuden espanjalaiset ottivat tarkoin huomioon käydessään keskenään asiasta keskusteluja ja neuvotteluja, joita sitten sovelsivat käytännössä saarelaisiin.
Ivan Puopolo
Ivan Puopolo (s. 22. elokuuta 1977 Como, Italia) on suomalainen radio- ja televisiojuontaja. Puopolo on työskennellyt Yleisradion ja vuodesta 2017 MTV3:n toimittajana. Vuodesta 2020 hän on toiminut MTV:n Uutisaamun toimittajana.
Työura
Puopolon ensimmäinen työpaikka viestintäalalla oli Rytmiradio Lahti 1990-luvun loppupuolella. Puopolo pääsi juontajaksi Ylen radiokanaville. Radio Suomesta Puopolo siirtyi YleX-kanavalle, jossa hän teki viihteellistä radioshow’ta Thank God It’s Puopolo, joka päättyi loppuvuodesta 2008.
Puopolo esiintyi televisiossa Mikko Kekäläisen kanssa ideoimassaan sketsisarjassa Banaaniuutiset. Puopolo juonsi YLE Extran populaarikulttuuriin keskittynyttä Extra Large -ohjelmaa yhdessä Hinni Aarninsalon, Oskari Perkin ja Nuppu Stenrosin kanssa. Syksystä 2008 Puopolo juonsi Yle TV1:n kulttuuriohjelma Stradaa. Keväällä 2013 Puopolo toimi Fort Boyard -ohjelman juontajana yhdessä Ellen Jokikunnaksen kanssa. Huhtikuussa 2016 Puopolo aloitti Helsingin Sanomien HSTV:ssä viihteellisen tiedeohjelman, Sfäärin, vetäjänä. 2010-luvun keskivaiheilla Puopolo juonsi tiedeohjelmaa Prisma Studio.
Puopolo toimi vuosina 2017–2019 MTV3:n Huomenta Suomen toimittajana. Hän on kirjoittanut myös kolumneja Mtv:n verkkosivuille. Tammikuusta 2020 Puopolo on toiminut MTV:n Uutisaamun toimittajana. Oman yrityksensä kautta hän on muun muassa antanut esiintymiskoulutusta ja tehnyt muita viestintäalan tehtäviä. 2020-luvulla hän on julkaissut omaa podcastia Youtubessa.
Työskennellessään 2000-luvun alussa Ylen Radio Ainossa Puopolo kanteli työparinsa Paula Norosen kanssa vähemmistövaltuutetulle Miss Suomi -kilpailun säännöstä, joka salli osallistujiksi vain syntyperäiset suomalaiset. Sääntö poistettiin mutta kaksikko sai Yleltä varoituksen, koska Puopolo lähestyi vähemmistövaltuutettua Ylen sähköpostista ja tutkintapyynnön tekijäksi voitiin katsoa Yle.
Yksityiselämä
Puopolo muutti Italiasta suomalaisen äitinsä ja italialaisen isänsä kanssa Suomeen alle vuoden ikäisenä. Venäläinen nimi Ivan oli äidin mukaan kompromissi, sillä äiti oli halunnut suomalaisen ja isä italialaisen nimen. Puopolo on asunut 2000-luvun alusta Helsingissä. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden ylioppilas. Puopolo on ateisti.
Puopolo oli naimisissa näyttelijä-laulaja Saija-Reetta Kotirinnan kanssa, jonka kanssa hänellä on tytär. Pariskunta erosi vuonna 2013. Puopolo on ollut avoliitossa vuodesta 2017.
Survivor Series
Survivor Series on jokavuotinen showpaini pay-per-view tapahtuma, minkä tuottaa World Wrestling Entertainment marraskuisin. Se on yksi "isosta neljästä" tapahtumasta WrestleManian, Royal Rumblen, ja SummerSlamin kanssa.
Survivor Series on toiseksi pisimpään kestänyt PPV tapahtuma WWE:n historiassa. Vain WrestleManiaa on pidetty kauemmin. Ensimmäinen Survivor Series pidettiin vuonna 1987. Helmikuussa 2010 ilmoitettiin, että WWE ei enää käyttäisi marraskuun tapahtuman Survivor Series nimeä. Kuitenkin kesäkuussa WWE ilmoitti Survivor Seriesin tulevaksi tapahtumaksi marraskuulle.
Seikan-tunneli
Seikan-tunneli ( tai ) on 53,85 kilometriä pitkä rautatietunneli Japanissa, josta 23,3 kilometrin mittainen osuus on merenalainen. Tunneli kulkee Tsugarunsalmen alitse ja yhdistää Aomorin prefektuurin Honshūn saarella Hokkaidōn saareen muodostaen osan Japanin rautateitten Kaikyō-linjaa. Tunneli oli maailman pisin rautatietunneli ennen Gotthardin pohjatunnelin valmistumista Sveitsiin vuonna 2016. Tunneli on jäänyt melko vähälle käytölle halvan ja nopean lentoliikenteen takia.
Nimi 青函 (Seikan) on supistus tunnelin läpi kulkevan linjan suurimmista kaupungeista. Ensimmäinen kanji on 青森 (Aomorista) ja toinen 函館 (Hakodatesta).
Historia
Honshūn ja Hokkaidōn saarien yhdistämistä oli harkittu aina Taishō-kaudelta (1912–1925) lähtien, mutta vakava kartoitus aloitettiin vasta 1946 paluumuuttajien sijoittamista varten Japanin menetettyä merentakaiset alueensa toisen maailmansodan lopuksi. 1954 viisi lauttaa, mukaan lukien Tōyamaru, upposi Tsugarunsalmessa taifuunin aikana, jolloin 1 430 matkustajaa menehtyi. Seuraavana vuonna Japanin valtionrautatiet kiirehti tunnelitutkimuksia.
Huolta aiheutti myös saarten välisen liikenteen kasvu. Talouden kasvaessa liikennemäärät kaksinkertaistuivat JNR:n operoimalla Seikan-lautalla 4 040 000 matkustajaan vuodessa vuosien 1955 ja 1965 välisenä aikana. Rahtimäärät kasvoivat samana ajanjaksona 1,7-kertaisiksi 6 240 000 tonniin vuodessa. Vuonna 1971 liikenne-ennusteet kuvasivat liikenteen kasvavan suuremmaksi kuin lauttasataman kapasiteetti, joka oli rajoittunut maantieteellisistä syistä. Syyskuussa 1971 päätettiin aloittaa tunnelin rakennustyöt käyttäen Shinkansenille sopivaa poikkileikkausta, koska Shinkansen-verkoston laajentamista suunniteltiin.
Rakennustyö vaikeissa geologisissa olosuhteissa oli hankalaa. 24 työntekijää sai surmansa rakennustöiden kuluessa.
Tietoja liikenteestä
27. tammikuuta 1983 Japanin pääministeri Yasuhiro Nakasone painoi kytkintä joka laukaisi pilottitunnelin päättävän räjähteen. Samalla tavoin 10. maaliskuuta 1985 liikenneministeri Tokuo Yamashita avasi symbolisesti päätunnelin.
Projektin onnistuminen kuitenkin kyseenalaistettiin. Vuoden 1971 liikennemääräennusteet olivat olleet ylioptimistisia. Sen sijaan, että liikennemäärät olisivat kasvaneet vuoteen 1985 saakka, ne saavuttivat huippunsa 1978, kääntyen sen jälkeen laskuun. Laskun syynä pidettiin Japanin talouden taantumaa ensimmäisen öljykriisin jälkeen 1973 ja lentoliikenteessä tapahtuneita edistysaskeleita sekä pitemmälle kulkevia rahtialuksia.
Tunneli avattiin 13. maaliskuuta 1988, kustannusten ollessa 538,4 miljardia jeniä (3,6 miljardia USD).
Tutkimukset, rakentaminen ja geologia
Tutkimukset alkoivat 1946, rakennustyöt 1971. Elokuussa 1982 vain vajaa 700 metriä tunnelia oli tekemättä. Ensimmäinen yhteys päitten välillä saavutettiin 1983.
Ensimmäiset geologiset tutkimukset suoritettiin vuosien 1946–1963 välisenä aikana ja sisälsivät merenpohjan kairausta, akustisia tutkimuksia, merenalaisia porauksia, pienoissukellusveneen avulla suoritettuja havaintoja sekä seismisiä ja magneettisia tutkimuksia. Paremman käsityksen saamiseksi vaakasuora pilottiporaus suoritettiin sekä huolto- että pilottitunneleissa.
Tsugarunsalmessa on itäinen ja läntinen kapeikko, jotka molemmat ovat leveydeltään noin 20 kilometriä. Ensimmäisten tutkimusten mukaan itäinen kapeikko on 200 metriä syvä ja siellä kallioperä on tuliperäistä. Läntinen kapeikko on syvyydeltään 140 metriä ja muodostunut pääasiassa neogeenikauden sedimenttikivilajeista. Läntinen kapeikko todettiin tunnelin rakentamiselle paremmin soveltuvaksi.
Tunnelin merenalaisten osien geologinen koostumus on pääasiassa tuliperäistä kiveä, pyroklastista kiveä ja sedimenttikivilajeja myöhäiseltä tertiäärikaudelta.
Alue on kerrostunut lähes pystysuoriksi antikliineiksi, joissa nuorimmat kivilajit ovat salmen keskellä, joten niitä kohdattiin tunnelia rakennettaessa viimeisenä. Karkeasti kolmeen osaan jaettuna: Honshūn puoli koostuu tuliperäisistä kivistä (ansesiitti, basaltti jne.); Hokkaidōn puoli koostuu sedimentaarisista kivistä (Tertiäärikauden tuffi, savikivi jne.); keskiosa koostuu Kuromatsunai-kerrostumasta (Tertiäärikauden hiekankaltainen savikivi). Vulkaaniset häiriöt ja murtumat aiheuttivat kallion murskautumista vaikeuttaen tunnelin kaivamista.
Tsugarunsalmen alla tunnelinporauskoneen käyttö lopetettiin vajaan kahden kilometrin kuluttua kivilaatujen vaihtelevuuden takia ja kehittyneen injektoinnin vaatiman tunnelin pään pääsyn vaikeuksien takia. Jatkossa kaivumenetelminä olivat räjäytykset dynamiitilla ja mekaaninen kaivu.
Antiikin kulttuuri
Antiikin kulttuuria käsitellään seuraavissa artikkeleissa:
Seikan-tunneli
Ylläpito
Mitchitsugu Iguman raportti vuodelta 2002 kertoi merenalaiselta osalta seuraavasti: "tunnelin rakenteet näyttävät säilyneen hyvässä kunnossa". Sisäänvuotavan veden määrä on pienentynyt ajan mittaan, vaikkakin se "lisääntyy suurien maanjäristysten jälkeen".
Rakenne
Tällä hetkellä kaksoistunnelin läpi on laskettu vain yksiraiteinen rata, mutta Hokkaidō Shinkansen -projektiin (rakennus aloitettiin 2005) sisältyy pariradan laskeminen ja tunnelin liittäminen Shinkansen-verkkoon, jolloin Shinkansen-junat voivat kulkea tunnelin läpi Hakodateen (vuonna 2015) ja lopulta Sapporoon. Tunnelissa on 52 km jatkuvaa hitsattua kiskoa.
Merenalaiset rautatieasemat
Tunnelissa on kaksi merenalaista rautatieasemaa: Tappi-Kaitei ja Yoshioka-Kaitei. Nämä asemat ovat hätäpoistumisteitä. Tulipalon tai muun onnettomuuden tapahtuessa asemat tarjoavat vastaavaa turvallisuutta kuin lyhyempi tunneli. Asemille sijoitettujen pakotunnelien tehokkuus perustuu poistoilmapuhaltimiin jotka vievät savun pois, televisiokameroihin joiden avulla ohjataan matkustajat turvaan, lämpöön reagoiviin paloilmaisinjärjestelmiin ja sprinklereihin.
Aiemmin kummallakin asemalla oli museo joka kertoi tunnelin historiasta ja toiminnasta ja joihin pääsi vierailemaan erikseen järjestetyillä kiertoajeluilla. Nykyisin vain Tappi-Kaitein museo on jäljellä, Yoshioka-Kaitei purettiin 16. maaliskuuta 2006 Hokkaidō-Shinkansen valmistelujen vuoksi. Nämä asemat olivat maailman ensimmäiset meren alle rakennetut asemat.
Jäähyväiset tytöille
Jäähyväiset tytöille on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut trilleri, joka perustuu James Pattersonin romaaniin Kuoleman syleily. Elokuvan pääosia esittävät Morgan Freeman, Ashley Judd, Cary Elwes, Alex McArthur, Bill Nunn, Jeremy Piven, Brian Cox, Jay O. Sanders ja Tony Goldwyn. Elokuvan on ohjannut Gary Fleder. Elokuva oli taloudellinen menestys kritiikistä huolimatta.
Gerda Ryti
Gerda Paula Ryti (o.s. Serlachius, 11. lokakuuta 1886 Viipuri – 8. syyskuuta 1984 Helsinki) oli Suomen tasavallan presidenttinä 1940–1944 toimineen Risto Rytin puoliso.
Elämäkerta
Gerda Serlachiuksen vanhemmat olivat oikeusosaston senaattori ja korkeimman oikeuden jäsen Julian Serlachius ja Paula Emilia Söderhjelm. Hän kuului isänsä puolelta Serlachiuksen sukuun ja äitinsä puolelta Söderhjelmin alkujaan ruotsalaiseen aatelissukuun. Äidinäidin suku von Bienenstamm oli baltiansaksalaista aatelia.
Ryti tunnettiin vastuuntuntoisena ensimmäisenä naisena, joka raskaina sotavuosina tuki aviomiestään ja koko Suomea. Hän oli myös tunnettu uskonnollisesta ja hiljaisesta luonteestaan. Sota-aikana hän piti useita kansalaisille osoitettuja radiopuheita, joista tunnetuin lienee Kannaksen ratkaisutaisteluiden aikana 16. heinäkuuta 1944 puolen päivän aikaan esitetty vetoomus koko kansalle yhtyä rukoukseen isänmaan puolesta. Radiopuhetta edeltäneestä kellonsoitosta juontaa edelleen jatkuva tapa, jossa Yleisradio soittaa päivittäin radiossa kello 12 Turun tuomiokirkon kellonsoittoa.
Gerda Rytistä ei sodan jälkeen poliittisista syistä teetetty virallista presidentin puolison muotokuvaa. Ryti teetti kuitenkin itsestään Linnea Juuselan maalaaman muotokuvan, joka lahjoitettiin tasavallan presidentin kanslialle Rytin kuoltua.
Gerda Ryti oli sattumalta paikalla todistamassa kahta merkittävää suomalaista murhatapausta: Suomen rikkaimpana miehenä tunnetun liikemies Alfred Kordelinin murhaa Mommilassa marraskuussa 1917 ja sisäministeri Heikki Ritavuoren murhaa Helsingin Töölössä vuonna 1922. Hän oli miehensä mukana paikalla myös presidentti Kyösti Kallion kuollessa Helsingin rautatieasemalla joulukuussa 1940.
Ryti oli 1930-luvulta alkaen vakaumuksellinen spiritualisti. Hänellä oli oman uskomuksensa mukaan myös selväkuuloisuuden lahja, ja hän oli jossakin vaiheessa päivittäin puheyhteydessä henkioppaansa kanssa.
Alfred Kastler
Alfred Kastler oli ranskalainen fyysikko. Hän toimi professorina mm. Bordeaux'ssa ja Pariisissa. Kastler sai vuonna 1966 Nobelin fysiikanpalkinnon keksittyään ja kehitettyään optisia menetelmiä atomien värähtelyjen tutkimiseksi.
Kastler syntyi Elsassin Guebwillerissä vuonna 1902. Hänen syntyessään alue oli Saksaa, mutta vuonna 1918 se liitettiin Ranskaan. Hän opiskeli École Normale Superieuressa 1921–1926 ja ryhtyi lyseon opettajaksi. Vuonna 1931 hän siirtyi akateemiselle uralle, ja kesken saksalaismiehityksen vuonna 1941 hänet kutsuttiin Pariisiin kehittämään École Normale Superieuren fysiikanopetusta. Määräaikaisesta tehtävästä luotiin henkilökohtainen virka 1952.
Saksalaismiehityksen aikana ranskalaiset tiedemiehet olivat lähes eristyksissä muusta maailmasta, mutta sen päätyttyä Jean Brossel lähti MIT:hen missä hän oppi paljon Francis Bitteriltä. Brossel ja Kastler kehittivät yhdessä menetelmiä, joilla voitiin tutkia viritystilassa olevia atomeita.
Kastlerin kehittämä optisen pumppauksen menetelmä oli tärkeä askel maserin ja laserin kehitystyössä.
Dominique Perrault
pienoiskuva|Dominique Perrault Dominique Perrault (s. 9. huhtikuuta 1953, Clermont-Ferrand Ranska) on ranskalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Hän saavutti jo nuorella iällä mainetta voittamalla Ranskan kansalliskirjaston uudisrakennuksen, François Mitterrand -keskuksen, arkkitehtikilpailun vuonna 1989. Sittemmin hän on voittanut myös Berliinin olympialaisten velodromin ja uimahallien suunnittelukilpailut.
Arkkitehtina
Arkkitehti Perraultin suuria projekteja ovat Euroopan yhteisön tuomioistuimen rakennus Luxemburgissa, Madridin olympialaisten tenniskeskus, Soulin EWHA-yliopiston (naisille) kampuksen luominen sekä kahden pilvenpiirtäjän rakentaminen Wienin liikekeskukseen.
Mutta Dominique Perrault nauttii myös esittelemällä ja suunnittelemalla myös vähemmän monumentaalisia kohteita, ja kohteet ovat kooltaan vaihtelevia, ohjelmatoteutuksiltaan hyvin erilaisia sekä sijaintipaikoiltaan eri puolilla maailmaa. Kolonihavenissa Tanskassa hän on tehnyt lasihäkin elävän puun ympärille. Hän harrastaa töissään alueen ja sen luonnon vuoropuhelua, kuten hän on tehnyt Zirissä ja Wattensissa Itävallassa. Hän on myös suunnitellut kaksi pientä supermarkettia Mpreis-ketjulle. Hän on juuri saanut valmiiksi Priory Parkin pienen paviljongin Reigateen Lontoon lähelle.
Eero Raittinen ja kansainväliset seikkailijat
Eero Raittinen ja kansainväliset seikkailijat on Eero Raittisen studioalbumi.
Englannin liigacup
Liigacup on englantilainen Football Leaguen järjestämä cup-muotoinen jalkapallokilpailu. Liigacup on järjestetty joka vuosi kaudesta 1960–1961 lähtien. Eniten mestaruuksia on voittanut Liverpool, jolla niitä on yhdeksän. Sponsorisyistä kilpailu tunnetaan myös nimellä Carabao Cup.
Toisin kuin Englannin toinen suuri cup-turnaus FA Cup, on liigacup avoin vain Valioliigan ja English Football Leaguen kolmen divisioonan joukkueille.
Liigacupin voittajajoukkue saa osallistumisoikeuden Konferenssiliigan play-off-kierrokselle.
Häviökerroin
Häviökerroin on kondensaattorilla tai kelalla (reaktiivisella komponentilla) tehollisen sarjaresistanssin suhde reaktanssiin. Häviökertoimen käänteisarvo on hyvyysluku. Eristeen häviökerroin on permittiivisyyden imaginääri- ja reaaliosien suhde ja yhtäsuuri kuin häviökulman tangentti. Tehokerroin on häviökulman sini. Komponentissa hävinnyt teho on verrannollinen tehokertoimeen.
Häviökerroin riippuu taajuudesta ja eristeillä myös lämpötilasta.
Kondensaattorin häviökerroin lasketaan kaavasta: missä f on toimintataajuus, R_s on sarjaresistanssi (ESR) ja C on kapasitanssi.
Yuman piirikunta (Arizona)
Yuman piirikunta on  piirikunta Arizonassa, Yhdysvalloissa. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Yuman kaupunki.
Ikä
Yuman piirikunnassa asuvien ikä prosentteina vuonna 2000: Väestön mediaani-ikä oli 34 vuotta. 100 naista kohden Apachessa oli 102,0 miestä.
Zabrze
Zabrze (Sleesian: Zobrze; vuosina 1915–1945 ) on kaupunki Etelä-Puolassa Sleesian voivodikunnassa. Vuonna 2009 siellä oli 188 122 asukasta. Zabrze oli pitkään preussilaisen ja saksalaisen vallan alla. Se oli merkittävä kaivoskaupunki 1800-luvun lopusta alkaen. Saksalaiset nimesivät kaupungin Hindenburgiksi 1915 kenraalimarsalkka Paul von Hindenburgin kunniaksi. Vuonna 1945, kun kaupunki liitettiin taas Puolaan, se palautettiin vanhalle puolankieliselle nimelleen.
Otaniemen Kappelikuoro
Otaniemen Kappelikuoro on nuorten aikuisten sekakuoro, joka on saanut alkunsa 70-luvulla Ristin killan parissa. Kuoro toimii Otaniemen kappelilla osana Espoon seurakuntien oppilaitostyötä. Kuoron nykyinen johtaja on Otaniemen kappelin kirkkomuusikko Airi Saloniemi.
Zabrze
Kaupungin jalkapallojoukkue Górnik Zabrze voitti Puolan mestaruuden 14 kertaa vuosien 1957 ja 1986 välillä. Vuonna 1970 se pelasi UEFA cupin finaalissa.
Aiheesta muualla
300px|left|thumb|Ulica Jagiellońska
Grönlanninpallas
Grönlanninpallaksen ruokavalioon kuuluu pieniä kaloja. Siksi sillä on isommat ja terävämmät hampaat kuin monilla muilla kampeloilla.
No One (Maja Keucin kappale)
No One on slovenialaisen Maja Keucin kappale, jonka hän esitti maansa edustuskappaleena vuoden 2011 euroviisuissa. Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sai 112 pistettä, sijoittui kolmanneksi ja pääsi siten finaaliin. Finaalissa se sijoittui kolmanneksitoista 96 pisteellä.
Kappale voitti Slovenian karsinnat sloveniankielisenä nimellä Vanilja, mutta kansainvälisiin euroviisuihin kappale käännettiin englanniksi.
Helmihopeatäplä
Helmihopeatäplä (Issoria lathonia) on täpläperhosiin (Nymphalidae) kuuluva päiväperhonen. Laji on saanut nimensä sen takasiipien alapintaa koristavasta laajasta hopeisesta täplityksestä. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Koko ja ulkonäkö
Keskikokoinen, yläpuolelta musta-oranssi päiväperhonen, jonka siipiväli vaihtelee 34–52 mm. Siipien yläpinnan mustat täplät ovat laajoja. Etusiiven kärki ulkonee hieman ja kärjessä on usein pienet valkoiset täplät. Takasiiven reunus tekee mutkan, minkä vuoksi siipi vaikuttaa hiukan kulmikkaalta. Etusiiven alapinnalla, siiven kärjessä on valkoiset täplät ja kaksi tummaa silmätäplää. Helppona tuntomerkkinä takasiipien alapinnalla on laajoja, helmenhohtoisen valkeita laikkuja, joiden väliin jäävät kapeat alueet ovat vaaleanruskeita. Siiven ulkosarassa on rivi tummia, valkokeskustaisia silmätäpliä.
Levinneisyys ja lentoaika
Helmihopeatäplää tavataan Pohjois-Afrikasta Eurooppaan ja Keski-Aasian kautta Himalajalle ja Länsi-Kiinaan. Euroopan eteläosissa se on vakinainen laji, mutta pohjoisempana se esiintyy vain vaeltajana tai paikoitellen vakinaisena. Suomessa helmihopeatäplä oli aikaisemmin yleisempi ja havaintoja tehtiin laajemmin maassa, mutta sittemmin pysyvä kanta taantui Kaakkois-Suomeen ja vaeltajia tavattiin etelärannikolla. Sittemmin 2000-luvun aikana havainnot ovat lisääntyneet runsaasti ja nykyisin lajin pääasiallinen elinalue on Lounais-Suomessa, missä perhonen voi olla paikoittain runsaslukuinen. Lentoaika on esiintymisalueen eteläosissa helmikuusta alkaen 2–3 sukupolvea, pohjoisempana toukokuusta alkaen 1–2 sukupolvea. Suomessa lajilla on kaksi sukupolvea.
Elinympäristö ja elintavat
Helmihopeatäplä suosii kuivia ja aurinkoisia paikkoja. Tyypillisesti koiraat partioivat reviiriään mäkien huipuilla, avokallioilla ja muilla avoimilla paikoilla. Perhoset käyvät ahkerasti kukilla eivätkä häirittyinä lennä kuin pienen matkan. Illalla ne nousevat puihin yöpymään. Naaras munii munat yksitellen ravintokasvien lähelle ja yksi naaras voi munia jopa sata munaa päivässä. Toukka talvehtii. Ennen koteloitumista toukat harhailevat syömättä muutaman päivän, kunnes kiinnittyvät matalalle kasvillisuuteen ja koteloituvat.
Ravintokasvit
pienoiskuva|left|250px|Helmihopeatäplän siipien alapinnalla on laajoja hopeatäpliä.
Nivelraitiovaunu
Nivelraitiovaunu on raitiovaunu, joka on nivelrakenteella jaettu useampaan osaan. Käytännössä kaikki nykyaikaiset raitiovaunut ovat nivelraitiovaunuja. Tyypillinen nykyaikaisen raitiovaunun pituus on 30–45 metriä. Helsingin raitioliikenteessä käytetyt vaunut ovat 20–26,5-metrisiä.
Helsingissä
Helsingissä nivelraitiovaunu tai ”Nivel” viittaa Valmet–SAT–Strömberg-nivelraitiovaunuihin. Myös Valmet-nivelen esikuvia, Saksasta käytettynä ostettuja Düwag GT6- ja GT8­-vaunuja (saks. Gelenktriebwagen, nivelmoottorivaunu) on ollut Helsingin kaupungin liikenneliikelaitoksella ajossa muutamia kappaleita ruuhka- ja tilausliikennettä varten.
Kaikki NrII-sarjan vaunut on pidennetty matalalattiaisella vaunuosalla, jolloin vaunuihin on lisätty myös toinen nivel ja neljäs teli. Näiden vaunujen uusi tyyppimerkintä on MLNRV. Myös kymmenen viimeisimpänä peruskorjauksesta valmistuvaa NrI-vaunua varustetaan matalalattiaisilla vaunuosilla.
Niiza
Niiza on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Tokion metropolin rajalla ja on siten osa Suur-Tokiota. Kaupungissa on 162 036 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 22,80 neliökilometriä.
Paikkakunta on kasvanut nopeasti Tokion nukkumalähiönä. Niizan maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1955 liittämällä yhteen Ōwadan maaseutukaupunki ja Katayaman kyläkunta, ja kaupunki Niizasta tuli 1. marraskuuta 1970. Silloin siellä oli noin 75 000 asukasta. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Heirin-jin buddhalainen temppeli. Jyväskylä on Niizan ystävyyskaupunki.
Werner von Blomberg
Werner von Blomberg (2. syyskuuta 1878 Stargard, Pommeri, Saksa – 14. maaliskuuta 1946 Nürnberg, Baijeri, Saksa) oli saksalainen sotamarsalkka, Saksan asevoimien Wehrmachtin päällikkö ja sotaministeri 1933–1938. Natseille myötämielinen Blomberg nousi asevoimien päälliköksi heti kansallissosialistisen puolueen valtaantulon jälkeen. Hermann Göringin ja Heinrich Himmlerin juonittelujen myötä hänen arvonsa alkoi kuitenkin laskea. Blomberg erotettiin skandaalinkäryisissä tunnelmissa, kun natsijohtajat paljastivat hänen tuoreen aviovaimonsa kyseenalaisen menneisyyden.
Sotilasura
Blomberg liittyi armeijaan nuorena ja palveli 73. fusilieerirykmentissä. Hänet ylennettiin vänrikiksi vuonna 1897. Vuonna 1904 hän meni sotakorkeakouluun, josta valmistui 1907. Seuraavan vuoden huhtikuussa hänet siirrettiin pääesikuntaan. Alkuvuoden 1914 hän toimi komppanianpäällikkönä 130. jalkaväkirykmentissä, mutta ensimmäisen maailmansodan sytyttyä hänet siirrettiin 19. reservin divisioonan esikuntaan. Hän palveli sodan aikana myös XVIII reservin armeijakunnan ja 7. armeijan esikunnissa ja yleni majuriksi vuonna 1916 ja ansaitsi arvostetun Pour le Mérite -mitalin kesällä 1918. Kaksi hänen veljeään kuoli sodan aikana.
Hän pysyi 7. armeijan esikunnassa vielä sodan jälkeenkin, kunnes hänet lokakuussa 1919 siirrettiin sotaministeriöön neuvonantajaksi. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1920. Keväällä 1921 hän toimi 5. divisioonan esikunnassa, kunnes vuoden 1925 alusta kenraali Hans von Seeckt nimitti hänet armeijan koulutusosaston päälliköksi sotaministeriöön. Huhtikuussa 1927 hän siirtyi tasavallan puolustusvoimien Reichswehrin toimiston päälliköksi ja kenraaliadjutantiksi. Blomberg nousi kenraalikuntaan 1. huhtikuuta 1928, jolloin hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Näihin aikoihin hän kävi Neuvostoliitossa tutustumassa puna-armeijaan, jonka toimivuudesta hän sai myönteisen käsityksen. ”Ei paljon puuttunut, ettei minustakin tullut bolševikkia”, hän kirjoitti myöhemmin.
Blomberg toimi virassaan runsaat kaksi vuotta, mutta ajautui riitoihin vaikutusvaltaisen ja juonikkaan kenraali Kurt von Schleicherin kanssa. Lokakuussa 1929 hänet lähetettiin pääkaupungista Preussiin 1. divisioonan ja I sotilaspiirin komentajaksi.
Natsi-Saksan aikana
thumb|250px|Werner von Blomberg, [[Hermann Göring, Werner von Fritsch ja Erich Raeder Hitlerin uudenvuoden vastaanotolla 1935.]] Natsit nousivat valtaan Saksassa 30. tammikuuta 1933. Blomberg tunnettiin Versailles’n rauhansopimusta vastaan kampanjoineen Adolf Hitlerin myötäilijänä ja ihailijana. Hän kuului siihen osaan upseeristosta, joka halusi rauhansopimuksen asettamat rajoitukset poistettavaksi, jolloin Saksan asevoimat saisivat kasvaa jälleen entisiin mittoihinsa. Ne kollegat, jotka eivät välittäneet natseista, kutsuivat Blombergia pilkkanimellä ”kumileijona”.
Blomberg sai ylennyksen täydeksi kenraaliksi natsien valtaannousun päivänä. Hänet nimitettiin myös puolustusministeriksi ja Wehrmachtin päälliköksi.
Pitkien puukkojen yö
Joseph Goebbels, Heinrich Himmler, Hermann Göring ja muutama muu johtava natsi juonittelivat vuonna 1934 puolisotilaallisen järjestön Sturmabteilungin (SA) johtajaa Ernst Röhmiä vastaan. Sturmabteilung oli toiminut natsipuolueen nyrkkinä sen ”taistelun vuosina”, kun natsit olivat kamppailleet vallasta ja äänestäjistä kommunistien kanssa. Valtaannousun jälkeinen SA:n räjähdysmäinen kasvu oli taannut sen johtajalle lisää vaikutusvaltaa. Röhmin haaveena oli, että SA:sta tulisi natsi-Saksan asevoimien katto-organisaatio, jonka johtaja hänestä tulisi. Se tietenkin huolestutti upseeristoa, joka ei halunnut johtajakseen maineeltaan epäilyttävää öykkäriä. Werner von Blomberg yhtyi Röhmin vastaiseen rintamaan ja suositteli Hitlerille Röhmin ja SA:n rajoittamista. Kesällä 1934 Hitler määräsi Röhmin ja muut SA:n johtajat sekä entiset poliittiset vastustajansa teloitettavaksi niin sanottuna pitkien puukkojen yönä. Blomberg hyväksyi operaation ja puolusti Hitleriä arvostelijoita vastaan.
Führereid
thumb|250px|Blomberg tervehtii Hitleriä [[Nürnbergin puoluepäivät|Nürnbergin puoluepäivillä syyskuussa 1937.]] Heti presidentti Paul von Hindenburgin kuoltua Blomberg ehdotti, että sotilaat vannoisivat valansa jumalan ja isänmaan sijasta Adolf Hitlerille. Ehdotus otettiin käyttöön elokuussa 1934. Vala tunnettiin nimellä Führereid.
Suosio laskee
Blombergista oli tullut sotavoimien mahtavin mies. Se huolestutti Göringiä, koska hän halusi nähdä itsensä ylimpänä komentajana. SS-johtaja Himmler puolestaan koki Blombergin haittaavan hänen oman armeijansa kasvua ja toimintaa. Natsijohtajat alkoivat juonitella Blombergia vastaan.
5. marraskuuta 1937 Hitler kutsui Blombergin ja armeijan haarojen komentajat sekä ulkoministeri Konstantin von Neurathin kokoukseen. Kokouksessa Hitler esitti suunnitelmansa, jonka mukaan Saksa tulisi käymään pieniä ryöstösotia Euroopassa. Sotien tarkoitus oli kohottaa heikentynyttä taloudellista tilannetta. Ranskaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan käytävä sota tulisi kysymykseen aikaisintaan 1941, mutta viimeistään 1945. Blomberg vastusti suunnitelmaa. Se muutti Hitlerin mielipiteen Blombergista.
Skandaali
Himmler oli kuitenkin kerännyt Gruhnista tietoja ja saanut kuulla tämän toimineen aiemmin lyhyen aikaa prostituoituna. Eräs poliisiupseeri oli jopa löytänyt Gruhnista otettuja alastonkuvia. Himmler ja armeijan komentajuudesta haaveileva Göring tiedottivat heti asiasta Hitlerille, joka raivostui ja määräsi armeijan kunnian säilyttämiseksi avioliiton purettavaksi. Nuorikkoonsa rakastunut Blomberg ei kuitenkaan halunnut erota puolisostaan vaan erosi tehtävistään itse ”vapaaehtoisesti” 26. tammikuuta 1938, sen jälkeen kun Göring oli uhannut tehdä Erna Gruhnin menneisyydestä julkisen uutisen. Muutamaa päivää myöhemmin Blombergin varteenotettavinta seuraajaa, kenraali Werner von Fritschiä syytettiin homoseksuaalisuudesta todistein, jotka osoittautuivat tekaistuksi. Skandaalien ansiosta Hitler saattoi ottaa armeijan johdon omiin käsiinsä.
Blomberg erosi armeijan palveluksesta lopullisesti 4. helmikuuta 1938. Blomberg ajettiin vaimonsa kanssa vuodeksi maanpakoon Caprin saarelle, ja sen jälkeen pariskunta vetäytyi Weisseen kylään Baijeriin. Hän ei ottanut osaa toiseen maailmansotaan. Länsiliittoutuneet pidättivät hänet 1945, ja hän toimi todistajana Nürnbergin oikeudenkäynneissä. Blomberg kuoli vangittuna 14. maaliskuuta 1946.
Astrofaes
Astrofaes on ukrainalainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1996 Harkovassa. Astrofaesin laulaja-kitaristi Thurios soittaa myös Drudkhissa sekä Hate Forestissa. Nokturnal Mortumista ja Lucifugumista tutut Saturious ja Munruthel ovat toimineet yhtyeessä sessiomuusikkoina mm. koskettimien ja rumpujen osilta.
Heti Astrofaesin perustamisesta lähtien yhtye on toiminut hyvin tuotteliaana - vuosien 1996 ja 1997 välille mahtuu kaksi demoa (Ad Infinitum ja The Attraction: Heavens and Earth (live)) ja yksi kokopitkäksikin luokiteltu levy (edellisen demon tyyliin nimetty The Attraction: Heavens and Earth). Huolimatta levy-yhtiöiden hankintaongelmista on Astrofaes julkaissut vuoteen 2006 mennessä kahdeksan eri julkaisua.
Aivan kuin moni muukin ukrainalainen black metal -yhtye, käsittelee myös Astrofaesin sanoitukset pääosin slaavilaista mytologiaa, musiikin luodessa enemmänkin tunnelmallista tyyliä aggressiivisen annin sijaan.
Astrofaes -nimisellä metallimusiikin arvostelusivulla ei ole tekemistä itse yhtyeen kanssa.
Trampoliinivoimistelu
thumb|Tuplaminitrampoliini Trampoliinivoimistelu on voimistelun muoto, jossa hypitään trampoliinilla. Se kehittää ruumiin lihaksia ja koordinaatiokykyä.
Trampoliinivoimistelu kilpaurheiluna
Trampoliinivoimistelussa kilpailtiin olympialaisissa ensimmäistä kertaa Sydneyssä vuonna 2000. Pekingin olympialaisissa 2008 16 naista ja 16 miestä kilpailivat yksilötrampoliinin olympiatitteleistä. Hallitsevat mestarit ovat He Wenna (naiset) ja Lu Chunlong (miehet), molemmat Kiinasta.
Trampoliinivoimistelussa tavoitteena on tehdä mahdollisimman korkeita, hallittuja, ja tyylipuhtaita liikkeitä, jotka vaativat voimistelijalta notkeutta, voimaa sekä koordinaatio- ja avaruudellista hahmotuskykyä.
Lajit
Trampoliinivoimistelussa kilpaillaan yksilötrampoliinissa ja synkrotrampoliinissa, missä kaksi kilpailijaa pyrkii yhtäaikaisiin ja samanlaisiin suorituksiin trampoliinilla. Lisäksi kilpaillaan tupla-minitrampoliinilla (DMT, eli double mini trampoline), jota nimitetään myös "demiksi". Tumblingin lasketaan yleensä myös olevan yksi trampoliinivoimistelun lajeista.
Yksilötrampoliini
Yksilötrampoliinikilpailussa urheilija hyppää noin 3 x 5 metrin kokoisella trampoliinilla kilpailusarjan keskeytyksettä ja ilman välihyppyjä. Alastulot voi tehdä jaloilleen, mahalleen, istualleen tai selälleen, kuitenkin ensimmäisen liikkeen tulee alkaa jaloilta ja viimeisen päättyä jaloilleen.
Kilpailu koostuu kahden sarjan mittaisesta alkukilpailusta sekä yhden sarjan mittaisesta loppukilpailusta. Jokaisessa sarjassa tehdään kymmenen erilaista hyppyä ilman katkoja. Sarjojen liikkeet pitää ilmoittaa etukäteen vaikausastetuomareille annettavassa kilpailukortissa. Karsinnan ensimmäinen sarja sisältää kilpailuluokasta riippuvat pakolliset liikkeet ja toinen sarja omavalintaisia liikkeitä, samoin kuin finaalisarja. Omavalintaisen ja finaalisarjan liikkeitä saa kuitenkin muuttaa vähennyksittä, mutta pakollisen sarjan kilpailukortista poikkeavista liikkeistä tulee pistevähennyksiä. Alemmissa luokissa vaikeusaste lasketaan vain omavalintaisesta ja finaalisarjasta. Ylimmässä, FIG A -luokassa vaikeus lasketaan myös pakollisen sarjan kahdesta, etukäteen kilpailukorttiin merkitystä liikkeestä.
Yksilökilpailussa tuomaristo koostuu päätuomarista, viidestä arvostelutuomarista ja kahdesta vaikeusastetuomarista. Arvostelutuomarit arvioivat liikkeiden suorituspuhtautta, tekniikkaa, korkeuden säilymistä ja hyppääjän pysymistä trampoliinin keskialueella. Vaikeusastepisteet määräytyvät volttipyörinnän ja kierteiden perusteella. Jokaisesta neljäsosavoltista saa 0,1 pistettä ja jokaisesta puolikierteestä saman verran. Taitto- ja suorasta asennosta saa 0,2 pisteen bonuksen, jos kyseessä on kaksois- tai kolmoisvoltti ja 0,1 pisteen bonuksen, jos kyseessä on kierteetön yksöisvoltti. Yksittäisten kierrevolttien asento ei vaikuta liikkeiden vaikeuteen, mutta eri asennossa tehdyt voltit lasketaan eri liikkeeksi, joka helpottaa 10 liikkeen saamista sarjaan, sillä samaa liikettä ei saa toistaa sarjassa. Enemmän pisteitä saa taitossa tai suorin vartaloin tehdyistä liikkeistä. Tavallinen kerien tehty voltti on siis vaikeusasteeltaan 0.5, ja esimerkiksi taittaen 0.6.
Trampoliinivoimisteluun on 2011 otettu käyttöön lentoajan mittaus. Tähän tarvitaan laitetta jota kutsutaan lentoaikakoneeksi, mikä mittaa voimistelijan ilmassa viettämää aikaa. Sekunnit lisätään yksilökilpailussa joka kierroksen pisteisiin niin, että yksi sekunti vastaa yhtä pistettä. Lentoaika otetaan kymmenestä liikkeestä, tai sarjan jäädessä lyhyemmäksi kaikista arvosteltavista liikkeistä. Lentoaika ilmoitetaan viiden sekunnin tuhannesosan tarkkuudella (esim. 13,135 tai 16,390).
Lentoaika ei ole yhtä kuin kellolla mitattava ”kymmenen hypyn aika”, sillä lentoaikakone pysäyttää ajanoton siksi aikaa, kun voimistelija koskee verkkoa. Lentoaika ei vaikuta synkro- eikä DMT-kilpailujen pisteidenlaskuun. Sen sijaan lentoaikakone toimii myös synkronisaatiokoneena.
Synkrotrampoliini
Synkrotrampoliinissa kahden kilpailijan pyrkimyksenä on tehdä täsmälleen samanlaiset liikkeet parinsa kanssa omilla, vierekkäin kahden metrin etäisyydellä toisistaan sijaitsevilla trampoliineilla. Oleellista on, että hyppääjät hypyissään tulevat verkolle ja lähtevät siltä yhtä aikaa. Vaikka synkrotrampoliinissa hyppysarjat eivät välttämättä ole yhtä vaativia kuin yksilökilpailussa, pitävät monet sitä näyttävämpänä lajina, ja yksinkertaisen perusluonteensa vuoksi se on myös suurelle yleisölle viihdyttävää seurattavaa.
Arvostelu on liikkeiden yhdenaikaisuuden arviointia lukuun ottamatta samanlainen kuin yksilötrampoliinissa. Tuomaristo koostuu neljästä arvostelutuomarista (kaksi kumpaakin voimistelijaa varten), kolmesta sarjan synkronisaatiota arvostelevasta tuomarista, kahdesta vaikeusastetuomarista sekä ylituomarista ja ylituomarin avustajasta. Jos on käytössä lentoaikakone(laskee sykronisaation), sillä korvataan synkronisaatiota arvostelevat tuomarit.
DMT
Tuplaminitrampoliini eli DMT:llä voimistelija juoksee trampoliinille ja ponnistaa trampoliinin ponnistusalueelta ylös tasanteelle ja tekee liikkeen trampoliinin päällä ja toisen tullessaan alas matolle. On myös mahdollista (yleisempi)että voimistelija tekee liikkeen suoraan hypystä ponnistusalueelta tasanteelle ja siitä toisen liikkeen matolle. DMT:llä tehdään siis kaksi liikettä peräkkäin.
DMT-kilpailuun kuuluu alkukilpailu ja finaalikierros. Molemmissa voimistelija tekee kaksi erilaista liikeyhdistelmää. Kilpailuissa ei yleensä ole pakollisia yhdistelmiä, vaan voimistelija päättää ne itse. Liikkeiden toisto samalla alueelle on kielletty. DMT:llä ei voi tehdä hyppyjä mahalleen, selälleen tai istualleen. Alastulo täytyy päättyä aina kummallekin jalalle, alastulossa tasapainon horjumisesta vähennetään pisteen kymmenyksiä. DMT:n arvostelu on samoin kuin isolla trampoliinilla, lukuun ottamatta liikkeiden vaikeusasteita jotka on rankattu DMT:llä vaikeimmiksi. Voimistelijan kilpailusuorituksen lopulliset pisteet saadaan samoin kuin yksilötrampoliinin kilpailuissa.
Tumbling
Tumbling kuuluu yhtenä lajina trampoliinivoimisteluun. Siinä voimistelijat tekevät 25m pitkällä volttiradalla juoksuvauhdista 8 liikkeen pituisen volttisarjan ilman väliaskelia tai välihyppyjä. Yleensä sarjassa on keskelläkin vaikeita liikkeitä, mutta viimeinen liike on liikkeistä vaikein. Volttisarjan liikkeet voidaan tehdä eteenpäin, taaksepäin tai sivuttain. Kilpailu koostuu kahdesta kierroksesta, joiden tulisi olla keskenään erilaisia. Viimeisen liikkeen tulee laskeutua alastulomatoille, ellei kyse ole sarjan etenemissuuntaa vastaan tehdystä viimeisestä liikkeestä, joka saa laskeutua tumblingradalle.
Ennen kilpailua voimistelijat täyttävät kilpailukortteihin sarjansa. Kilpailukortit palautetaan kilpailun sihteerille ja vaikeusastetuomarit tarkastavat kilpailukortit ennen kilpailun alkua. Suoritusta voi muuttaa kilpailukorttiin kirjoitetusta, ja vaikeusastetuomarit merkitsevät muutokset kilpailukorttiin. Voittaja on se voimistelija, jolla kahden kierroksen jälkeen on korkeimmat yhteispisteet.
Kotimaisissa tumblingkilpailussa on harrasteluokka tytöille ja pojille ilman ikärajaa ja kilpaluokat ikäluokittain. Tytöt ja pojat kilpailevat omissa luokissaan. Kilpailuissa arvostelutuomarit arvostelevat sarjasta liikkeiden asentoa (muoto), rytmiä, korkeutta ja lisäksi vaikeusastetuomarit laskevat sarjasta vaikeusastepisteet. Tuomaristo koostuu kilpailua ohjaavasta ylituomarista, viidestä arvostelutuomarista ja kahdesta vaikeusastetuomarista. Jos sarjassa on alle kolme liikettä, se on arvoltaan nolla. Kahdeksasta onnistuneesta liikkeestä maksimiarvostelupisteet ovat 10. Vaikeusasteessa ei ole maksimipistemäärää, mutta junioreissa ja nuorissa yhden liikkeen vaikeusasteraja on 4,3. Tätä vaikeampia liikkeitä saa tehdä, mutta niidenkin vaikeusasteeksi tulee tällöin 4,3. Senioreilla ei ole vaikeusasterajaa.
Kilpailuluokat ovat samat, kuin tuplaminitrampoliinin kilpailuluokat. Voimistelija aloittaa kilpailemisen siinä luokassa, johon ikänsä puolesta kuuluu. Kilpaluokissa ei ole luokkanousupisterajoja. Kilpailussa tehdään kaksi toisistaan erilaista sarjaa. Molemmilta kierroksilta lasketaan pisteisiin arvostelupisteet ja vaikeusastepisteet. Voimisteluliiton lisenssi vaaditaan kilpailuissa kaikissa luokissa muuten, mutta Voimistelupäivillä harrastajaluokkaan riittää Voimistelupäivälisenssi.
Kosovo Poljen taistelu
Osmanit voittivat taistelun, vaikka Murad I kuoli taistelussa. Osmanien voitto johti Serbian romahtamiseen ja siihen, että Osmanien valtakunta ympäröi vastedes Bysantin valtakuntaa kaikilta sivuilta. Taistelusta on tullut aikojen saatossa merkittävä tarina. Tappio on yksi syy siihen, miksi monet serbit pitävät Kosovoa historiallisesti tärkeänä osana Serbiaa.
Taustaa
1300-luvun alusta alkaen Ottomaanien valtakunta oli alkanut laajentaa alueitaan. Varsinkin Kosovo oli haluttu jo keskiajan alusta, koska alue oli tärkeä kulkureitti Balkanin läpi. Slaavit olivat yrittäneet torjua ottomaanien hyökkäyksiä, mutta jäivät kerta toisensa jälkeen nopeasti jalkoihin. Serbit ja ottomaanit ottivat ensimmäisen kerran yhteen jo vuonna 1371 Maritsajoen taistelussa, jonka ottomaanit voittivat. Serbit pitivät itseään alueen luonnollisina hallitsijoina ja ajattelivat, että he pysäyttäisivät muslimit hetkessä.
Taistelu
Serbien ratsuväki hyökkäsi ottomaanien jalkaväen kimppuun. Hetken taistelun jälkeen Muradin vanhimman pojan Yakubin johtama vasen sivu murtui serbien painostuksen vuoksi. Serbien ratsuväki eteni syvälle turkkilaisten linjoihin ja uhkasi jo sulttaania linjojen takana.
Serbit etenivät myös keskellä ja ottomaanien tappio vaikutti jo lähes varmalta. Sulttaanin toinen poika, Bayezid, komensi turkkilaisten oikeaa sivustaa ja teki ratkaisevan päätöksen menemällä auttamaan pulaan joutuneita veljeään ja isäänsä. Siinä vaiheessa ottomaaneja oli ylivoimaisesti enemmän, mikä pakotti serbit puolustuskannalle.
Aikalaisten historiankirjoituksesta käy ilmi, että serbit murtautuivat ottomaanien oikeasta sivustasta läpi, kunnes yksi heidän komentajistaan jostain syystä kääntyi ympäri ja pakeni. Hänen sotilaansa huomasivat sen ja joutuivat pakokauhuun. Noin 10 000 serbisotilasta pakeni paikalta. Sen jälkeen ottomaanit saartoivat loput serbit, jotka antautuivat.
Murad I:n kuolema
Ottomaanien hallitsija, sulttaani Murad I kuoli Kosovo Poljen taistelussa tai sen jälkeen. Tarinan tunnetuimman version mukaan Murad tutki heti taistelun jälkeen taistelukenttää. Serbien aatelistoon kuulunut ritari Miloš Obilić teeskenteli kentällä kuollutta mutta loikkasi ylös ja iski miekan ohi ratsastaneen Muradin sydämeen. Monet serbit kuitenkin uskovat, että Murad ei kuollutkaan taistelussa, vaan Obilić lähti ottomaanien leiriin ja kertoi karanneensa serbijoukoista. Niin hän pääsi Muradin telttaan, missä hänen piti polvistua tämän edessä. Tällöin Obilić iski sulttaania veitsellä vatsaan.
Aiheesta muualla
thumb|250px|left|Todennäköiset joukkojenkeskitykset ennen taistelujen alkua. Serbit punaisella, osmanit vihreällä.
Graham Whitehead
Alfred Graham Whitehead (15. huhtikuuta 1922 Harrogate, Yorkshire, Englanti – 15. tammikuuta 1981 Lower Basildon, Berkshire, Englanti) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän osallistui yhteen Formula 1 -sarjan maailmanmestaruusosakilpailuun, joka oli Britannian Grand Prix 1952. Hän ei kerännyt yhtään MM-pistettä. Lisäksi hän osallistui useaan MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun. Whiteheadin velipuoli oli myös Formula 1:ssä ajanut Peter Whitehead.
Whitehead sijoittui toiseksi vuoden 1958 Le Mansin 24 tunnin ajossa.
Tetrasykliinit
Tetrasykliinit ovat ryhmä lääkeaineita, jotka luokitellaan antibiooteiksi. Tetrasykliinit vaikuttavat sitoutumalla bakteerin ribosomin 30S-yksikköön, mikä aiheuttaa bakteerin proteiinisynteesin eston. Tetrasykliinien vaikutuskirjo on melko laaja: grampositiivisten ja gramnegatiivisten bakteerien lisäksi ne tehoavat spirokeettoihin, mykoplasmoihin, riketsioihin ja klamydioihin.
Ensimmäinen tetrasykliiniantibiootti nimeltään klooritetrasykliini keksittiin vuonna 1948, kun yhdysvaltalainen kasvitutkija Benjamin Minge Duggar eristi ainetta Streptomyces aureofaciens -sädesienestä. Kaksi vuotta myöhemmin kehitettiin sitä paljon muistuttava oksitetrasykliini. Tämän jälkeen tetrasykliinistä on kehitetty useita synteettisiä johdoksia. Vuonna 2005 markkinoille tuli uuteen glysyylisykliinien ryhmään kuuluva tigesykliini.
Tetrasykliineihin kuuluvat muun muassa seuraavat lääkeaineet:
Tigesykliini (CAS 220620-09-7) voidaan myös laskea tetrasykliiniantibiootiksi, vaikka se yleensä jaotellaan omaan alaryhmäänsä glysyylisykliineihin.
Muita tetrasykliineihin tai sen johdoksiin kuuluvia aineita:
Hyvyysluku
Suuri hyvyysluku tarkoittaa, että järjestelmä värähtelee resonanssitaajuudellaan voimakkaasti, mutta siitä poikkeavilla taajuuksilla hyvin vähän. Pieni hyvyysluku tarkoittaa, että järjestelmä värähtelee heikommin, mutta resonanssialue on laajempi.
Mitä kitkattomammin esimerkiksi heiluri liikkuu edestakaisin, tai mitä suurempi värähtelevän RLC-resonanssipiirin reaktanssi on verrattuna värähtelyä vaimentavaan resistanssiin, sitä suurempi sen hyvyysluku on.
Hyvyysluvun Q sijasta alan kirjallisuudessa käytetään myös vaimennusvakiota D ja vaimennuskerrointa d. Näiden välillä vallitsee yhteys
Vahvistinkytkennöissä hyvyysluku pyritään pitämään pienenä, jotta vältyttäisiin kytkennän värähtelemiseltä. Oskillaattoreissa puolestaan pyritään useissa sovelluksissa mahdollisimman suureen hyvyyslukuun, jolloin kohinataso jää matalaksi ja taajuus voidaan määrittää mahdollisimman tarkasti. Toisaalta värähtelijän käynnistyminen hidastuu; värähtelyamplitudi kasvaa aikavakiolla {\tau}= Q/f, jossa Q on hyvyysluku ja f värähtelytaajuus. Esimerkiksi pietsosähköisen kvartsikiteen hyvyysluku voi olla sata tuhatta.
Sähköisen RLC-resonanssipiirin kaistanleveys B voidaan laskea hyvyysluvun Q ja keskitaajuuden \omega_0 avulla
Hamburger Hill
Hamburger Hill on englantilaisen John Irvinin vuonna 1987 ohjaama sotaelokuva, joka kertoo 400 ihmisen hengen vaatineesta Hamburger Hillin taistelusta Vietnamin sodassa. Elokuvan on käsikirjoittanut James Carabatsos. Päärooleissa nähdään Dylan McDermott, Anthony Barrile, Michael Boatman ja Don Cheadle. Elokuvan musiikin on säveltänyt Philip Glass.
Fatal Portrait
Fatal Portrait on King Diamond -yhtyeen ensimmäinen albumi. Albumista on kolme versiota: vuonna 1986 julkaistu vinyylilevy sisältää yhdeksän kappaletta, vuoden 1986 CD-levy yhden bonuskappaleen muiden yhdeksän kappaleen lisäksi, ja vuoden 1997 uudelleen äänitetty albumi kaksi bonuskappaletta muiden yhdeksän kappaleen lisäksi. Koska tämä oli ensimmäinen King Diamondin albumi, levyllä ei ole varsinaista kauhuteemaa, mutta sen sisältämät viisi kappaletta (The candle, The Jonah, The portrait, Dressed in white sekä Haunted) kertovat yhdessä pienen kauhutarinan. Seuraavassa albumissa Abigailissa oli jo kokonainen kauhuteema.
Włocławek
Włocławek [vwɔt​͡sˈwavɛk] on kaupunki Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee Veikseljoen varrella noin 140 kilometriä Varsovasta luoteeseen. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 109 883 asukasta.
Historia
Kommunismin kaudella vuodesta 1945 teollisuus oli paikkakunnan keskeinen elinkeino. Vuonna 1969 valmistunut pato vähensi Veikselin tulvimisongelmaa. Kommunismin kauden päättyminen oli Puolassa kivulias prosessi, jossa 1980-luvulta alkaen oli mukana Solidaarisuus-ammattijärjestö. Kommunismin vastustajana tunnettu pappi Jerzy Popiełuszko murhattiin Włocławekin padolla vuonna 1984, ja se sai aikaan voimakkaan vastareaktion.
Teollisuus
Włocławek on perinteinen teollisuuskaupunki, jossa (vuodesta 2012 alkaen) toimii investointeja houkutteleva teollisuus- ja teknologiakeskus.
Puolalainen petrokemian yritys Orlen omistaa Włocławekissa toimivan Anwil S. A. -yrityksen, joka valmistaa typpeä, lannoitteita ja PVC-muovia. Sillä on yli 1 200 työntekijää. Vuodesta 1969 Włocławekissa on ollut vesivoimalaitos ja pato, joka säätelee Veikselin korkeutta. Se on suunnitellun seitsemän padon järjestelmän ainoa toteutettu laitos.
Rakennukset
thumb|Kerrostaloja thumb|Włocławekin katedraali thumb|Włocławek-halli Kaupungin rakennuskanta on monenkirjava. Siinä sekoittuvat vanhasta teollisuuskaudesta kertovat tiilitalot ja kommunismin ajan suoraviivainen arkkitehtuuri uusiin, viime vuosikymmenten rakennuksiin. Pääkaduilla on eri-ikäisiä, usein kaksikerroksisia liikerakennuksia. 1970-luvulla poistettiin asuntopulaa rakentamalla kymmeniä 12-kerroksisia asuintaloja, joissa kussakin on parisataa asuntoa. Näitä on kaupungin eri puolilla pieninä ryhminä. Veikselin pohjoispuolen kukkula on arvostettu omakotitalojen alue.