cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juhani Raattamaa
Opettajaksi ja saarnamieheksi
Herätysten alettua 1840-luvun jälkipuoliskolla Ruotsissa oli voimassa konventikkeliplakaatti, joka kielsi maallikkojen pitämät hengelliset kokoukset. Konventikkeliplakaattia kierrettiin seurakunnan lähetyskoulujen ja pyhärukousten avulla. Raattamaa ei aluksi opettanut aikuisia, vaan piti lapsille katekismuskoulua eli lähetyskoulua, jonka jälkeen hän illalla puhui myös koulutalolle kokoontuneille vanhemmille. Pyhärukous oli paikallisseurakunnan "sanajumalanpalvelus", jollaisia vietettiin maallikkovoimin kirkosta kaukana olevissa kylissä. Seurakunta asetti pyhärukousten pitäjät, joiden vastuulla rukousten pitäminen oli. Näin lestadiolaisuus lähti leviämään laajemmalle.
Balanssi
Balanssi voi tarkoittaa seuraavia:
Juhani Raattamaa
Opettajaksi ja saarnamieheksi
Myöhemmin Raattamaa vapautettiin koulunopettajan toimesta ja ylennettiin koulumestariksi, ja hän alkoi saarnata ympäri Lappia. Hän saarnasi koulumestarin ominaisuudessa yhteistyössä Laestadiuksen kanssa ja kävi tämän luona noin kahdesti vuodessa kertomassa toiminnastaan. Raattamaa vietti koulumestarin matkoilla viikkoja ja jopa useita kuukausia. Hänestä tulikin varsin tunnettu saarnaaja lestadiolaisten keskuudessa. Juhani Raattamaata on kutsuttu Perä-Pohjolan Paavaliksi ja Pohjolan suurimmaksi maallikkosaarnaajaksi. Raattamaa kirjoitti paljon kirjeitä heränneille, ja Laestadiuksen kuoleman jälkeen häneltä kysyttiin neuvoja erilaisiin asioihin. Hän osasi Raamattua hyvin. Kirjeitä häneltä on säilynyt runsaat 300.
Raattamaa käytti paljon niin sanottuja taivaan valtakunnan avaimia, joiden merkitystä vanhoillislestadiolaisuudessa korostetaan edelleen. Hän suositteli niiden käyttöä myös Laestadiukselle, joka kuitenkin käytti niitä paljon varovammin, koska pelkäsi armovarkaita.
Lestadiolaisuuden hajaantumista estämässä
Raattamaa yritti estää turhaan viimeisinä elinvuosinaan jo alkanutta hajaantumiskehitystä. Lestadiolaisuus hajaantui hänen viimeisinä vuosinaan esikoisryhmään ja vanhoillislestadiolaiseen ryhmään. Raattamaan opetus ja toiminta on ollut niin moniselitteistä, että useampi lestadiolaisryhmä voi katsoa noudattavansa hänen näkemyksiään. Raattamaan auktoriteettiasemasta Erkki-Antti Juhonpietin mielessä on osoituksena hänen kirjeensä. Erkki Antti Juhonpieti varoittaa kirjeessään Norjaan ottamasta vastaan saarnaajia, jotka eivät ole yhteistyössä Juhani Raattamaan ja muiden lestadiolaissaarnaajien kanssa: "Älkää ottako muukalaisia ääniä vastaan, vaikkapa kuinka kauniilta kuulostaisit, sillä te tiedätte, että Juhani Raattamaa on jälkeen Laestadiuksen säilyttäny puhtaan opin hänen työkumppaneittensa kanssa." Näitä lestadiolaisuudessa yleisesti hyväksyttyjä seurakuntavanhimpia olivat Raattamaan lisäksi Erkki Antti Juhonpieti, Antin-Pieti, Ies-Pieti, Isak Poromaa, Paulus Palovaara, Henrik Parkajoki (Parka-Heikki), Pekka Raattamaa, Iisakki Huhtasaari ja Joonas Purnu.
Viimeiset hetket
Juhani Raattamaa kuoli Saivomuotkassa 7. maaliskuuta 1899. Hänen vaimonsa Karoliina Raattamaa kuvasi viimeisiä hetkiä ennen kuolemaa seuraavasti:
Raattamaan hautajaissaattueen kerrotaan olleen noin kahden kilometrin pituinen. Raattamaan hautakiveen kirjoitettiin: "Ensimmäinen saarnaaja hengellisestä liikkeestä".
Renato Balestra
thumb|Renato Balestra Renato Balestra (1924 Trieste, Italia – 26. marraskuuta 2022 Rooma, Italia ) oli italialainen muotisuunnittelija.
Aluksi Renato Balestra opiskeli insinööriksi. Taiteen harrastaminen kuten pianon soittaminen ja piirustus ja maalaus antoivat hänelle kimmokkeen kokeilla suunnittelua. Balestra suunnitteli ystävilleen vaatteita ja hänen tietämättään suunnitelmat lähetettiin Milanoon, josta tuli yllättäen kutsu suunnittelemaan haute couture -kokoelmaa. Tästä lähti Balestran ura muotimaailmassa.
Balestra perusti 1959 Roomaan ensimmäisen ateljeensa. Hän päätyi pian tekemään puvustuksia elokuvin ja vastasi muun muassa Ava Gardnerin vaatteista elokuvissa Paljasjalkakreivitär ja Ja aurinko nousee sekä Gina Lollobrigidan puvustuksesta elokuvassa Ihana, mutta vaarallinen, Sophia Lorenin elokuvassa On ihanaa olla nainen ja Candice Bergenin elokuvassa Hurjat seikkailijat. Hän oli myös muun muassa Elizabeth Taylorin, Claudia Cardinalen ja Carroll Bakerin lempisuunnittelijoita.
Andrei Rudnitski
Andrei Rudnitski (, s. 12. marraskuuta 1979) on venäläinen 400 metrin juoksija.
Rudnitski sijoittui 2003 Euroopan sisäratojen cupissa 400 metrillä kolmanneksi ajalla 47,31. Seuraavana vuonna hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Vuonna 2005 hän juoksi Euroopan cupissa 400 metrillä kolmanneksi ajalla 46,06.
Victoria Beckham
Victoria Caroline Beckham (o.s. Adams, s. 17. huhtikuuta 1974) on brittiläinen muotisuunnittelija ja entinen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Spice Girlsin jäsenenä sekä avioliitostaan David Beckhamin kanssa. Spice Girlsissä Victoria Beckham käytti taiteilijanimeä ”Posh Spice”.
Victoria ja David Beckham avioituivat 4. heinäkuuta 1999. Parilla on kolme poikaa; Brooklyn (s. maaliskuussa 1999), Romeo (s. syyskuussa 2002) ja Cruz (s. helmikuussa 2005) sekä tytär Harper (s. 10. heinäkuuta 2011). Beckhamit asuivat muutamia vuosia Los Angelesissa, Yhdysvalloissa kunnes palasivat Lontooseen vuonna 2013.
Musiikkiura
Victoria Beckham lähti muiden Spice Girls -yhtyeen jäsenien tapaan luomaan soolouraa musiikin parissa ja vuoden 2000 kesällä julkaistiinkin yhteistyössä TrueSteppers-yhtyeen ja Dane Bowersin kanssa tehty single Out Of Your Mind. Kappale oli Isossa-Britanniassa hitti siitäkin huolimatta, että jäi tiukan kamppailun jälkeen vain listakakkoseksi.
Vuotta myöhemmin seurasi Beckhamin toinen single Not Such An Innocent Girl ja albumi Victoria Beckham. Albumi ei kuitenkaan yltänyt odotettuun menestykseen ja jäi listasijalle 10. Vielä yhden albumilta julkaistun singlen A Mind of Its Own jälkeen Beckhamin ja levy-yhtiö Virgin Recordsin tiet erkanivat ja Beckham solmi uuden levytyssopimuksen Telstar Recordsin kanssa. Hän levytti ensin useita pop-kappaleita, mutta halusi kokeilla siipiään myös R'n'B- ja hip hop -musiikin parissa ja teki yhteistyötä maineikkaan amerikkalaistuottaja Damon Dashin kanssa. Joulukuussa 2003 julkaistiin single Let Your Head Go/This Groove, jonka toinen A-puoli Let Your Head Go edusti Telstarin kanssa levytettyä popmusiikkia ja This Groove Damon Dashin tuottamaa RnB-musiikkia. Damon Dashin kanssa yhteistyössä tehtyä musiikkia julkaistiin neljän kappaleen verran keväällä 2004 The Reál Beckhams -DVD:llä, joka sisälsi Beckhameista tehdyn dokumentin. Kesällä 2004 Beckhamin tarkoituksena oli julkaista kappale My Love Is For Real ennen tulevaa albumia, mutta levy-yhtiö Telstarin konkurssin ja Beckhamin kolmannen raskauden myötä singleä ja albumia ei ikinä julkaistu ja musiikkiura jäi. Syksyllä 2006 Beckham kertoi australialaisessa Harper's Bazaar -lehdessä jättäneensä musiikkiuransa lopullisesti taakseen ja keskittyvänsä tulevaisuudessa muotisuunnitteluun.
Muotiura
Beckham tuli jo Spice Girls -aikoinaan tunnetuksi nimellä Posh Spice tyylikkään ja huolitellun olemuksensa sekä käyttämiensä merkkivaatteiden ansiosta. Britanniassa häntä pidettiin tyyli-ikonina ja Beckham päätti lähteä luomaan uraa muodin parissa.
Beckham suunnitteli vuonna 2005 yhteistyössä amerikkalaisen farkkumerkin Rock & Republicin kanssa oman Victoria Beckham For Rock & Republic farkkumallistonsa, jotka tunnisti takataskuihin ommelluista kruunuista. Takataskujen kruunujen huhutaan kohauttaneen Yhdistyneen kuningaskunnan kuningashuonetta. Yhteistyö Rock & Republicin kanssa jatkui vuoden 2006 syksyyn asti.
Hänen ensimmäinen kokoelmansa Victoria Beckham -brändin alla esiteltiin New Yorkin muotiviikoilla vuonna 2008, ja se sai hyvät arvostelut.
Thorondir
J. R. R. Tolkienin fiktiivisessä Keski-Maassa Thorondir oli Gondorin 22. käskynhaltija.
Tältä valtakaudelta ei ole mitään tallennettuja tietoja, joten se oli todennäköisesti rauhallista aikaa. Thorondir seurasi isäänsä Belecthor II:a tämän kuoltua vuonna 2872 Kolmatta Aikaa.
Thorondir Thorondir Thorondir
Forngården
Forngårdenin talomuseo on vuonna 1958 avattu ulkoilmamuseo Snappertunan kirkonkylässä, Raaseporissa, ja se kertoo saaristolaistilan elämästä 1800-luvun puolessavälissä. Talomuseo on osa Länsi-Uudenmaan maakuntamuseota.
Paraná (osavaltio)
Paraná on osavaltio Brasilian eteläosassa Paraguayn ja Argentiinan rajalla. Siellä on arviolta 11 242 720 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 199 317 neliökilometriä. Osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki on Curitiba. Muita merkittäviä kaupunkeja osavaltiossa ovat muun muassa Londrina, Maringá sekä Foz do Iguaçu.
Forngården
Museon päärakennuksen vanhimmat osat peräisin 1700-luvulta. Kokonaisuuteen kuuluu myös luhti, kaksi aittaa, nuottavaja, lato, paja ja ulkokäymälä. Kaikki rakennukset on siirretty paikalle muualta. Viimeisin siirretty rakennus on sepän paja, joka avattiin vuonna 1998.
Paraná (osavaltio)
Aluejako
left|thumb|200px|Kartta Paranán aluejaosta
Forngården
”Lemmenpolku” yhdistää museon lähistöllä sijaitsevaan Raaseporin linnaan.
Paraná (osavaltio)
Aluejako
Paraná on jaettu väestönlaskentaa ja tilastointia varten kymmeneen suuralueeseen. Hallinnollisesti osavaltio jakautuu 39 ala-alueeseen, jotka on jaettu yhteensä 399 kuntaan. Paranán suuralueet ovat:
Luettelo maista vaihtotaseen mukaan suhteessa BKT:hen
Tämä artikkeli sisältää luettelon maailman maista, jotka lasketaan vaihtotaseen prosenttiosuutena bruttokansantuotteesta (BKT).
Ensimmäinen luettelo sisältää vuoden 2014 tiedot Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) jäsenille. Maailmanpankki mainitsee IMF: n lähteenä tilitietojen taseesta, joten sitä ei ole erikseen mainittu tällä sivulla. Toisessa luettelossa on vain ne maat, joille CIA World Factbook -luettelossa on listattu vuoden 2015 arviot sekä vaihtotaseen  että bruttokansantuotteesta.
Luettelo maista vaihtotaseen saldona suhteessa BKT: hen
IMF: n tiedot ovat arvioita, jotka on päivitetty vuoden 2014 lokitiedon raporttiin, joka on peräisin vuoden 2014 tiedoista. World Factbook -tiedot ovat helmikuusta 2015 lähtien,
Skandaalikuningatar
Skandaalikuningatar on Max Ophülsin ranskalais-saksalainen elokuva vuodelta 1955. Elokuva on Ophülsin ensimmäinen värielokuva sekä myös hänen viimeinen elokuvansa. Elokuva perustuu löyhästi 1800-luvulla eläneen Lola Montezin elämään.
Vastaanotto
Skandaalikuningattaren vastaanotto ensi-illassa Pariisissa oli negatiivinen ja suurten lehtien kriitikot haukkuivat elokuvaa. Tuottajat vaativat Ophülsiä leikkaamaan elokuvan uudelleen, ja Ophüls teki uuden, 110-minuuttisen, version. Tuottajat eivät olleet tyytyväisiä tähänkään ja leikkasivat elokuvasta 91-minuuttisen version, joka ei menestynyt. Sittemmin elokuvasta on tehty kaksi restauroitua versiota, 1968 ja 2008. Vuonna 1968 Village Voice -lehden kriitikko Andrew Sarris kutsui elokuvaa kaikkein aikojen parhaaksi elokuvaksi.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Skandaalikuningatar oli mukana heistä yhdeksän listalla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Daltonin kulttuuri
Daltonin kulttuuri oli kivikautinen varhaisten intiaanien metsästys- ja keräilykulttuuri 8500–7900 radiohiilivuotta eaa., eli 10500–9900 BP uncal. , Daltonin perinne erosi varhaisemmasta paleointiaanien kulttuurista siten, että sitä ylläpitäneet ihmiset valmistivat kirveitä. Tämä kertoo metsäisestä ympäristöstä. Daltonin kulttuurin alue Mississippin ja Missourin laaksossa olikin rajusti metsittynyt ja metsittymässä, kun jääkausi oli päättynyt. Mammutit kuolivat sukupuuttoon ennen Daltonin kulttuurin alkua. Tällöin jääkauden jälkeisen pienemmän riistan metsästykseen keskittynyt Daltonin kulttuuri oli varhaisarkaainen.
Daltonin kulttuuri oli kivikautinen paleointiaanien Clovisin kulttuurista tai jostain sen lähikulttuurista kehittynyt metsästyskulttuuri eteläisessä Keskilännessä Yhdysvalloissa. Kulttuuri vallitsi Mississippin ja Missourin alueella. Se tunnetaan erityisestä lehtimäisestä, pitkästä keihäänkärjestä, joka saattoi olla uudelleen teroitettuna kolmiomainen muistuttaen nykyajan leipäveistä. Kun veistä tai keihäänkärkeä ei voitu enää teroittaa, siitä saatettiin tehdä pienempi työkalu, kuten kaiverrin. . Jotkut Mississippin laaksosta löydetyt Daltonin keihäänkärjet ovat hyvin suuria, jopa 38 cm pitkiä. Näitä on löydetty Arkansasin Sloanista, ja niiden materiaali on saatu luultavasti itä-keskisestä Missourista. Osa materiaalista on saatu 300 km:n päästä Burlintonita missä on serttiä.
Daltonin kulttuuri edustaa myöhäistä liittistä paleointiaanien kulttuuria ja varhaista arkaaista. Daltonin kauden alussa suurin osa jääkauden aikaisesta suurriistasta oli hävinnyt tai alkoi hävitä. Ilmasto lämpeni Daltonin kaudella. Daltonin ihmiset eivät vaeltaneet niin kauas metsästysretkillään kuin heidän edeltäjänsä Clovisin paleointiaanit, mutta kauemmas kuin heidän seuraajansa. Kaudelle oli ominaista jääkauden lopulle ominaisen ilmaston lämpiämisen aiheuttama ilmaston kostuminen ja lämpiäminen, jolloin metsä levisi monilla alueilla aron ja tundran tilalle. Entisellä preerialla kasvoi nyt metsiä. Eläinlajisto muuttui ja suurriista hävisi. Arkansas oli Daltonin kulttuurin aikana tammea ym. kasvavaa metsää ja ruohostoa. Daltonin kulttuurissa on nähty merkkejä sopeutumisesta vuodenaikojan mukaiseen luonnon antimien tarjontaan, toisina vuodenaikoina metsästettiin, toisina kalastettiin jne. Kaivausten mukaan esimerkiksi Arkansasissa asui noin 500 ihmistä. Alue oli sekä keräiltäviltään luonnonantimiltaan että riistaltaan rikasta. Yhdessä leirissä asuttiin tyypillisesti muutaman vuoden. Tyypillinen Daltonin paikka oli Brandin metsästysleiri Arkansasissa. Lacessa nykyisessä Poinsettin piirikunnassa oli suuri perusleiri.
Greenen piirikunnan Sloanista on löydetty kauden hautausmaa, minne haudattiin vainajien mukana työkaluja. Monien työkalujen lisäksi haudoissa oli pieniä määriä punaokraa ja rautaoksidia, jotka olivat tyypillisiä paleoliittisen ja myöhemmänkin kivikauden hautalahjoja. Hautalahjoista suurin osa oli kirveitä ja keihäänkärkiä. Daltonin kulttuuriin liittyy myös kaapimia, kaivertimia, kivikirveitä, mikroliitteja. Daltonin kirves on varhain tunnettu raskas kirves Pohjois-Amerikasta ja sillä lienee kaadettu puita kanoottien ja asumusten tekoa varten. Puiset ja luiset jäänteet ajalta ovat harvinaisia. Daltonin kulttuurin alalajeja ovat mm. Holland, Meserve, Greenbrier, Colbert, Hardaway ja Breckenridge.
Suomukala
Suomukala on kotimaisten perinteisten kauppakalojen (hauki, ahven, lahna ym.) yhteisnimitys. Suomukala-nimityksellä ei ole biologista merkitystä esimerkiksi kalalajien sukulaisuussuhteiden arvioinnissa, vaan kysymyksessä on puhtaasti käyttötalouteen liittyvä määre.
Tärkeimmistä kauppakaloista silakkaa, kilohailia, muikkua ja kuoretta ei katsota suomukaloiksi. Sama koskee lohensukuisia kaloja.
Douglas Hyde
Douglas Hyde (17. tammikuuta 1860 Frenchpark, Roscommonin kreivikunta – 12. heinäkuuta 1949 Dublin) oli irlantilainen kielitieteilijä ja poliitikko, joka toimi maansa ensimmäisenä presidenttinä vuosina 1938–1945. Hän osallistui näkyvästi irlantilaisten oman kielen iirin suojelemiseen. Hän perusti vuonna 1893 Conradh na Gaeilgen, eräänlaisen "kotikielen seuran", ja toimi sen puheenjohtajana vuoteen 1915. Hyde opiskeli kielitiedettä ja toimi iirin kielen professorina University College Dublinissa vuodesta 1909 eläkkeelle jäämiseensä 1932. Hyde vältteli tieteellisen uransa aikana politiikkaa, mutta kun Irlannin perustuslaki hyväksyttiin ja maahan syntyi presidentin virka vuonna 1938, hänet valittiin siihen ilman vastaehdokkaita.
Drown (elokuva)
Drown on australialainen elokuva vuodelta 2015. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Dean Francis. Elokuva kertoo hengenpelastajista ja se käsittelee kateutta, homofobiaa ja kiusaamista.
Juoni
Leniä pidetään Surf Lifesaving -klubin parhaana hengenpelastajana, aivan kuten hänen isäänsäkin taannoin. Lenin valta-asema kuitenkin murtuu, kun klubiin liittyy nuorempi Phil, joka on lisäksi homoseksuaali. Lenillä itsellään on tunteita uutta tulokasta kohtaan ja alkaa kiusata tätä. Kun Phil voittaa vuosittain järjestettävän kilpailun parhaasta hengenpelastajasta, he lähtevät juhlistamaan voittoa baarikierrokselle, joka päättyy rannalle, jossa Len päättää hankkiutua Phillistä eroon tukahduttaakseen homoseksuaaliset tunteensa.
Ajoverkko
Ajoverkko on kalaverkko, joka liikkuu vedessä joko aluksen hinaamana tai itsekseen ajelehtien. Sen yläreunaa pidetään kohoilla veden pinnassa tai pinnan lähellä. Alareunaan asennettujen painojen avulla verkko pidetään pystysuorassa.
Tonnikalaa on kalastettu perinteisesti kilometrien pituisilla ajoverkoilla. Luonnonsuojelijat vastustavat tätä, koska verkkoon takertuu myös delfiinejä, pyöriäisiä, kilpikonnia ja muita uhanalaisia vesieläimiä.
Lis Hartel
Lis Hartel (14. maaliskuuta 1921 Kööpenhamina – 12. helmikuuta 2009) oli tanskalainen kouluratsastaja ja olympiamitalisti.
Vuonna 1944 Hartel, silloin 23-vuotias raskaana oleva äiti, sairastui polioon, joka halvaannutti hänet. Asteittain hän sai kuntoutettua itsensä, mutta jäi halvaantuneeksi polvien alapuolelta.
Lis Hartel kertoi haastattelussa että oli onnekas sattuma että hänen lapsensa syntyi kesken kuntoutusta: hänellä oli moninkertainen motiivi opetella uudelleen ensin ryömimään, sitten konttaamaan ja lopulta kävelemään samaan tahtiin lapsensa kanssa.
Hartel kuoli 87-vuotiaana vuonna 2009.
Gillesgården
Gillesgården on maatalous- ja kotiseutumuseo, joka sijaitsee Skarpkullassa Kuninkaantien varreessa. Museon näyttelyt kertovat pääasiassa maataloudesta ja sen kehityksestä entisen Pohjan kunnan alueella, nykyisessä Raaseporissa.
Museorakennukset ja kokoelmat
Museokokonaisuus muodostuu seitsemästä rakennuksesta. Kokoelmiin kuuluu yhteensä yli 3 200 esinettä.
Asuinrakennus on Fiskars-yhtiöihin kuuluneen Skarpkulla Storgård Östergård -tilan entinen päärakennus, jonka Pohjan Kotiseutuyhdistys osti vuonna 1964. Rakennus on ajoitettu 1700-luvun loppupuolelle. Talossa on muun muassa talonpoikaisesineitä 1800- ja 1900-luvuilta.
Fiskars lahjoitti aittarakennuksen Länsi-Uudenmaan kansanopistolle vuonna 1926. Alun perin rakennus on pohjois-Pohjasta, Lönnhammarista. Kansanopiston siirtyessä Karjaalle rakennus museoesineineen lahjoitettiin Pohjan Kotiseutuyhdistykselle. Aitassa on piian kesähuone.
Moratalo-tyyppinen Muonamiehentalo siirrettiin museolle Nygårdista vuonna 1983. Talossa on esillä vanhoja käyttöesineitä.
Vuonna 1987 rakennettuun halliin on sijoitettu Dalkarbyn tilan ajoneuvoja, vaunuja ja kärryjä. Hallissa on myös esillä moponäyttely sekä moottorisahakokoelma. Samassa tilassa toimii museon kahvila. 1975 rakennetussa maataloushallissa on paikallisessa maataloudessa käytettyjä välineitä.
Johannes Kastaja
Johannes Kastaja (ortodoksisessa kirkossa Johannes Edelläkävijä) (kuollut n. 31–36;, muinaiskreikka: Ἰωάννης ὁ βαπτίζων, , Iōánnēs ho baptistḗs , , Ioann Krestitel, , yūḥannā l-maʿmadān) oli juutalainen opettaja, joka toimi Juudeassa ensimmäisen vuosisadan alkuvuosikymmeninä. Sekä Uuden testamentin evankeliumit että Koraani pitävät häntä profeettana. Kristityt pitävät häntä Vanhan testamentin viimeisessä kirjassa, Malakian kirjassa, ennustettuna Jumalan lähettämänä Eliana ja samalla Jeesuksen edelläkävijänä. Johannes Kastaja mainitaan evankelista Luukkaan Apostolien teoissa ja kaikissa neljässä Uuden Testamentin evankeliumeissa, joissa Jeesus kutsuu Johannesta suurimmaksi naisista syntyneistä. Herodes Antipaan kerrotaan teloittaneen Johannes Kastajan vaimonsa Herodiaan tyttären pyynnöstä.
Syntyperä
Luukkaan evankeliumin mukaan Johannes Kastaja oli Sakariaan ja Elisabetin poika. Jeesuksen äiti Maria ja Johanneksen äiti Elisabet tunsivat toisensa ja olivat sukulaisia. Johannes syntyi puoli vuotta aikaisemmin kuin Jeesus. Raamatun mukaan hän oli jo äitinsä kohdussa täynnä Pyhää Henkeä.
Toiminta
Johannes Kastaja saarnasi Taivasten valtakunnan tulosta, vaati ihmisiä tekemään parannuksen ja kastoi heidät Jordanissa, kun he tunnustivat syntinsä.
Uuden testamentin mukaan Johannes kastoi myös Jeesuksen , Matteuksen evankeliumin mukaan tosin vasta epäröityään, sillä hänen käsityksensä mukaan pikemminkin Jeesuksen olisi pitänyt kastaa hänet. Johannes tunnisti Messiaan, jonka tuloa hän oli valmistellut, merkin avulla.
Kasteen jälkeenkin Johannes kohtasi Jeesuksen useamman kerran.
thumb|upright|Prokopi Tširrinin Pyhä Johannes Kastaja, erämaan enkeli. Stroganovin koulun [[ikoni 1620-luvulta.]] Johannes tiesi oman tehtävänsä olla Jeesuksen edelläkävijä ja hän hyväksyi sen, että Jeesus kutsui hänen opetuslapsiaan seuraamaan itseään. Hän jopa kehotti opetuslapsiaan siihen. Jeesuksen ensimmäiset seuraajat olivat siis Johanneksen opetuslapsia.
Vangitseminen ja mestaus
Herodes Antipas vangitutti Johanneksen, koska tämä oli moittinut Herodesta siitä, että hän oli ottanut velipuolensa Filippoksen vaimon, Herodiaan, itselleen. Johannes vankilassa ollessaan lähetti opetuslapsiaan viemään viestiä Jeesukselle. Myöhemmin Herodes mestautti Johanneksen Herodiaan pyynnöstä.
Kirkkovuoden pyhät -teos kertoo että Herodias heitti omakätisesti Johannes Kastajan pään "saastaiseen paikkaan" eli käymälään, josta muuan Johanneksen salainen opetuslapsi sen pelasti, pesi ja kätki salaiseen kallionkoloon siunausten kera. Pää löydettiin perimätiedon mukaan myöhemmin kahdestikin.
Kun Johannes oli mestattu, Johanneksen opetuslapset menivät kertomaan asiasta Jeesukselle. Tämän kuultuaan Jeesus meni yksinäisyyteen suremaan Johanneksen kuolemaa.
Myöhemmät maininnat
Jeesus puhui myös lukuisia kertoja Johanneksesta (Matt. 11, Matt. 17:13, Matt. 21:32, Mark. 11:30, Luuk. 7:28 – 33, Luuk. 20:4). Myös Johanneksen opetuslapset tunsivat Jeesuksen. Matt. 9:14 kertoo, kun Johanneksen opetuslapset juttelivat Jeesuksen kanssa.
Apostolien teoissa kerrotaan, että vielä Paavalikin tapasi Johanneksen opetuslapsia. Kohtaamisessa todetaan, että opetuslapset eivät tienneet Pyhän Hengen olemassaolosta. Paavali kastoi opetuslapset Jeesuksen nimeen. Apostolien teot kertovat myös, että Paavali pani kätensä heidän päälleen ja Pyhä Henki tuli heihin ja he puhuivat kielillä ja profetoivat.
Kristinusko
Monet kristilliset kirkkokunnat viettävät juhannusta Johannes Kastajan syntymäjuhlana. Sen ajankohta on puoli vuotta ennen joulua, koska Luukkaan evankeliumin mukaan Johannes syntyi noin kuusi kuukautta aikaisemmin kuin Jeesus.
Katolinen kirkko ja ortodoksinen kirkko muistavat Johannes Kastajaa 24. kesäkuuta pyhän Johannes Kastajan syntymän juhlapyhänä ja 29. elokuuta pyhän Johannes Kastajan mestauksen muistopäivänä. Ortodoksinen kirkko muistaa Johannes Kastajaa myös hänen sikiämisensä päivänä 23. syyskuuta, Kristuksen kasteen jälkeisenä päivänä 7. tammikuuta, sekä kahtena muistopäivänä (helmikuun 24. päivä ja toukokuun 25. päivä), jolloin hänen reliikkinsä löytyivät.
Katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa vietetään myös Johannes Kastajan kuolinpäivää 29. elokuuta.
Roomalaiskatolinen kirkko
Yhteensä 23 paavilla on ollut paavillisena nimenä Johannes ja kahdella nimi Johannes Paavali. . Katolisessa kirkossa Johannes Kastajaa kunnioitetaan kasteen, käännynnäisten, epilepsian, kouristusten, kouristelevien lasten, raesateen, karitsojen, rakastajien, luostarielämän, moottoriteiden, Italian, Genovan, Quebecin, Maltan ritarikunnan, Johanniittain ritarikunnan, Kansasin, New Jerseyn ja Mainen suojeluspyhimyksenä. Miehen tunnuksia ovat karitsa, heinäsirkka, kamelinkarvavaate ja avoin Raamattu. Paavillinen basilika Basilica di San Giovanni in Laterano on omistettu osittain hänelle Jeesuksen ja pyhän Johannes Evankelistan lisäksi.
Muita Johannes-nimisiä kanonisoituja henkilöitä ovat pyhä Johannes Evankelista, pyhä Johannes Khrysostomos (n. 347–407), pyhä Johannes I (kuollut 526), pyhä Johannes Damaskolainen (syntynyt 676), pyhä Johannes Nepomukilainen (1340–1393), pyhä John Capistran (1385–1456), pyhä John Fisher (1459–1535), pyhä Jumalan Johannes (1495–1550), pyhä Ristin Johannes (1542–1591), pyhä Jean-François Régis (1597–1640), pyhä Jean-Baptiste de La Salle (1651–1719), pyhä Jean-Baptiste-Marie Vianney (1786–1859) ja pyhä Giovanni Bosco (1815–1907).
Katolisissa messuissa ja hetkipalveluksissa Johannes Kastajaa on kunnioitettu seuraavilla latinankielisillä kollehtarukouksilla:
Johannes Kastaja mainitaan lisäksi järjestyksessä kolmantena kokonaisuudessaan viiden pyhimyksen, eli pyhän Neitsyt Marian, pyhän arkkienkeli Mikaelin, Pyhän Pietarin ja Pyhän Paavalin kanssa perinteisessä, osittain 700-luvulla laaditussa Confiteor-rukouksessa, jota käytetään myös tridentiinisen messun alussa:
"Confíteor Deo omnipoténti, beátæ Maríæ semper Vírgini, beáto Michaéli Archángelo, beáto Ioánni Baptístæ, sanctis Apóstolis Petro et Páulo, ómnibus Sanctis, et vobis, fratres: quia peccávi nimis cogitatióne, verbo, et ópere: percutit sibi pectus ter, dicens: mea culpa, mea culpa, mea máxima culpa. Ideo precor beátam Maríam semper Virginem, beátum Michaélem Archángelum, beátum Ioánnem Baptístam, sanctos Apóstolos Petrum et Páulum, omnes Sanctos, et vos, fratres, oráre pro me ad Dóminum Deum nostrum."
"Tunnustan Jumalalle, kaikkivaltiaalle, autuaalle ikuisesti neitsyelle Marialle, autuaalle arkkienkeli Mikaelille, autuaalle Johannes Kastajalle, pyhille apostoleille Pietarille ja Paavalille, kaikille pyhille ja teille veljet, että olen tehnyt syntiä ajatuksin, sanoin ja teoin, omasta syystäni, omasta syystäni, omasta suuresta syystäni. Siispä pyydän myös autuasta ikuisesti neitsyttä Mariaa, autuasta arkkienkeli Mikaelia, autuasta Johannes Kastajaa, pyhiä apostoleita Pietaria ja Paavalia, kaikkia pyhiä ja teitä, veljet, rukoilemaan puolestani Herraa, Jumalaamme."
Islam
Johannes Kastaja (, Yahya) on myös Islamin profeetta. Koraani kertoo Johannes Kastajan syntymästä Marian suurassa (19:2–15). Tarina sisältää Markuksen ja Luukkaan evankeliumeista tuttuja yksityiskohtia. Profeetan isä, Sakarias, on jo vanha, kun hän saa ilmestyksen, joka kertoo, että hän saa lapsen. Ilmestyksen takia hän menettää puhekykynsä kolmeksi päiväksi. Saman tarinan Koraani kertoo myös Imranin perheen suurassa (3: 37–41).
Johannes Kastaja oli numismaatikko Volker Poppin mukaan Lähi-itään 600-luvulla syntyneen arabikalifaatin ensimmäinen tunnettu kulttihahmo ennen Muhammedia. Islamilainen historiankirjoitus kertoo Muhammedin jälkeen esiintyneistä neljästä oikeaan johdetusta kalifista, mutta normaalit historian lähteet tunnistavat ensimmäiseksi arabihallitsijaksi vasta Muawijan (661–680), joka otti pääkaupungikseen Damaskoksen ja valtionuskontonsa kulttihahmoksi Johanneksen.
Muawija oli kristitty hallitsija, joka käytti hallintonsa virkakielenä kreikkaa. Bysantin keisarit olivat hakeneet poliittista suosiota ja arvovaltaa esiintymällä Jerusalemin Pyhän haudan kaitsijoina. Syyriassa ghassanidit olivat suojelleet Sergiuksen jäänteitä Rusafassa. Poppin tulkinnan mukaan näitä esikuvia seuraten Muawija asettui Damaskoksessa sijainneen Johannes Kastajan haudan suojelijaksi. Popp katsoo, että joissakin Muawijan lyömissä rahoissa esiintyi Johannes Kastaja kantamassa omaa irti leikattua päätään relikvaariossa. Johannes Kastajan haudan uskotaan sisältävän hänen pääkallonsa.
Muawijan hallituskaudelta ei ole löydetty merkkejä islaminuskosta, minkä takia muslimit ovat pitäneet Muawijaa ja hänen seuraajiaan väärämielisinä kalifeina, jotka karkeasti ohittivat Muhammedin opetukset. Vaihtoehtoinen selitys on, että islam syntyi myöhemmin kuin on uskottu, eikä Muawija voinut sen takia olla muslimi.
Mandealaisuus
Johannes Kastajan perintö elää mandealaisuuden piirissä nykyisessä Irakissa ja Iranissa. Uskonnon harjoittajia arvioidaan olevan enää runsaat 50 000.
Maanjäristysvalot
Maanjäristysvalot eli maanjäristyshohteet ovat voimakkaaseen maanjäristykseen liittyviä valoilmiöitä taivaalla.
Aleksi
Aleksi on suomalainen miehen etunimi, joka juontaa juurensa kreikkalaisesta nimestä Aleksandros.
Maanjäristysvalot
Historia
Vuonna 373 eaa. Kreikassa merkittiin muistiin maanjäristykseen liittyvä valoilmiö. Kerrottiin valopilareiden ilmaantuneen taivaalle ennen maanjäristystä, joka tuhosi Heliken ja Buran kaupungit.
Aleksi
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Aleksi on Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 44 738 miehelle, joista suunnilleen puolet ovat 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä, sekä 17 naiselle
Maanjäristysvalot
Historia
Vielä 1900-luvun alkupuolella ilmiötä pidettiin pelkkänä myyttinä, kunnes Japanissa otettiin valokuvia valoista 1960-luvulla.
Aleksi
Nimipäivä
Aleksin nimipäivä on vuodesta 1929 ollut 10. lokakuuta, Aleksis Kiven päivänä. Nimipäivä oli aiemmin juuri ennen naistenviikkoa, 17. heinäkuuta. Jo vuonna 1883 Aleksi oli Kansanvalistusseuran kalenterissa. Suomen viralliseen almanakkaan se otettiin vuonna 1890 heinäkuun 17. päiväksi, jolla sitä ennen keskiajalta asti oli ollut nimi Aleksius, Alexius. Tällä päivällä Aleksi oli vuoteen 1907, minkä jälkeen nimipäivä oli keisari Nikolai II:n vuonna 1904 syntyneen pojan, kruununprinssi Aleksein vuoksi ortodoksisen perinteen mukaisena päivänä 18. lokakuuta, kunnes Suomen itsenäistyttyä Aleksi poistettiin almanakasta. Vuonna 1929 Aleksi otettiin almanakkaan nykyiseksi päiväksi. Nimen kantajista pääosa on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla.
Maanjäristysvalot
Esiintyminen ja ulkonäkö
Maanjäristysvaloja havaitaan eniten maanjäristyksen aikana, mutta myös hiukan järistyksen jälkeen, ja joskus vähän ennen järistystä. Maanjäristysvalojen muoto muistuttaa lähinnä revontulia. Väriltään valot ovat sinertäviä tai valkoisia. Yleensä valot loistavat taivaalla useita sekunteja, mutta myös kymmeniä minuutteja kestäviä valoja on havaittu.
Aleksi
Tunnettuja Aleksi-nimisiä
Luettelon henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Maanjäristysvalot
Esiintyminen ja ulkonäkö
Joissakin maanjäristyksissä syntyy myös sähkömagneettista säteilyä, joka häiritsee radiolähetyksiä. Näin oli esimerkiksi Chilen ison maanjäristyksen aikana vuonna 1960.
Mistä valot johtuvat?
Ilmiön synty on tuntematon, mutta siitä on monia teorioita
Maanjäristysvalot ufojen selittäjinä
Tapani Koivulan kirjassa Ufojen kosminen viesti mainitaan, että ufoja nähdään vuoristoissa. Michael Persinger esitti väitteen vuonna 1975, että jotkut ufot johtuisivat maanjäristyksiä edeltävistä pietsovaloilmiöistä. Näillä ilmiöillä voidaan yrittää selittää monia Hessdalenin ja Pudasjärven ufoja. Ilmiötä ufojen selittäjänä ei ole täysin varmistettu.
Filippiinien koripallomaajoukkue
Filippiinien koripallomaajoukkue edustaa Filippiinejä koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa.
Kirshenbaum
Kirshenbaum, jota kutsutaan myös nimellä IPA-ASCII, on foneettinen aakkosto, jolla voidaan esittää kansainvälisen foneettisen aakkoston merkit seitsenbittisen ASCII-merkistön avulla. Se on luotu erityisesti Usenetin keskusteluryhmiä sci.lang ja alt.usage.english varten. Aakkoston kehitteli Evan Kirshenbaumin johtama työryhmä.
Maanjäristysvalot
Pietsovaloilmiö ufojen selittäjänä
Pietsosähköisen ilmiön tiedetään synnyttävän sähköä siten, että kun pietsoilmiötä tuottavaa kidettä puristetaan tai taivutetaan, se synnyttää sähköä. Riittävän voimakkaat sähkökentät synnyttävät valoa. Jos kalliossa on jännityksiä ja pietsoilmiölle sopivia kvartsikiteitä, silloin syntyy valoilmiöitä ja sähkökenttiä ennen maanjäristyksiä. Valo on enimmäkseen infrapunaista, mutta voi olla joskus näkyvääkin.
Pietsoilmiötä esiintyy siirroslinjojen lähellä, mutta joskus jopa yli 100 km päässä niistä. Valoilmiöt syntyvät, kun sähkökenttä virittää ilman atomien elektroneja. Esimerkiksi Dan Matsson mainitsee valoilmiöitä havaitun 1500 kertaa Hessdalenissa ennen maanjäristyksiä. Pietsoilmiöön liittyy muun muassa surisevaa ääntä, tukehduttavaa tunnetta ja epileptisen kohtauksen kaltaisia oireita.
Devereuxin triboluminesenssi-ufot
Isossa-Britanniassa Paul Devereux on esittänyt Michael Persingerin pietsovaloteoriaan kohdistetun kritiikin vuoksi ajatuksen, jonka mukaan maan lähellä olevat valot selittyisivät niin sanotulla triboluminesenssilla. Triboluminesenssi syntyy, kuin joitain aineita taivutellaan, ja sen lähisukulainen fraktoluminesenssi näitä aineita rikottaessa.
Gregory Del Piero
Gregory Del Piero (s. 14. lokakuuta 1972 Sète, Ranska) on ranskalainen house DJ ja musiikkituottaja.
Ura
Gregory Del Piero aloitti DJ-uransa vuonna 1987. Kesällä 1998 hän tapasi newyorkilais-DJ:n Joe Claussellin tämän Ranskan-kiertueella. Tapaamisen jälkeen Del Piero päätti toteuttaa unelmaansa ja muutti San Franciscoon.
Del Pieron ensimmäinen single ”Don’t Hesitate” julkaistiin Subliminal Recordsin kautta. Hän teki myös useita remix-versioita eri artistien ja yhtyeiden kappaleista. Esimerkiksi Byron Stingily (Ten City), Susu Bobien, Keith Thompson (Raze/Break For Love), Jojo Haley, Pepper Mashay, Stephanie Cooke, Latrice Barnette, Bill "The Buddah" Dickens ja Kenny Bobien.
Devonshiren herttua
thumb|upright=0.5| Devonshiren herttuan vaakuna Devonshiren herttua, Cavendishin suvussa oleva jaarlin, ja sittemmin herttuan arvo Englannissa.
Puuhiomo
thumb|right|400px|Tampereen Puuhiomo 1870-luvulla.
Puuhiomo on teollisuuslaitos, jossa puuta mekaanisesti hiomalla tuotetaan paperinvalmistuksessa käytettävää mekaanista puumassaa eli hioketta. Aiemmin puuhiomot toimivat usein omina erillisinä laitoksinaan ja puumassa kuljetettiin paperitehtaisiin junalla tai laivalla. Puumassan laatuvaatimusten noustua ovat puuhiomot siirtyneet toimimaan osana paperitehtaita. Usein puhutaan paperitehtaan massaosastosta, josta puuhioke pumpataan suoraan paperikoneelle putkia pitkin. Puuhioketta ei pidä sekoittaa kemiallisesti valmistettuun puumassaan eli selluun. Hiokkeita ovat PGW (Pressure Groundwood) eli painehioke ja SGW (Stone Groundwood) eli hioke. Lisäksi mekaanista puumassaa valmistetaan myös hiertämällä. Hierteitä ovat TMP (Thermomechanical pulp) eli kuumahierre ja CTMP (Chemithermomechanical pulp) eli kemikuumahierre. TMP:n valmistuksessa hake on ennen kuidutusta esikäsitelty höyryllä ja CTMP:n valmistuksessa lisäksi myös kemikaaleilla.
Historiaa
Saksalainen kutomomestari Friedrich Gottlob Keller kehitti vuonna 1844 menetelmän, jolla vedessä pyörivällä hiomakivellä jauhettiin puusta massaa, joka soveltui lumppumassaan sekotettuna paperin valmistuksen. Paperin kysyntä oli kasvanut voimakkaasti 1800-luvun alkupuolella eikä perinteistä paperin raaka-ainetta lumppuja ollut enää riittävästi saatavilla. Talousvaikeuksiin joutunut Keller myi mentelmänsä vuonna 1846 Heidrich Voelterille, joka jatkoi hiomakoneen kehittämistä. Voelter esitteli kehittelyn tuloksena syntyneen teolliseen tuotantoon soveltuneen hiomakoneen Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1867.
Perinteisen puuhiomon tuotantoprosessi
Seuraavassa on kuvattu ensimmäisten - 1900-luvun alkupuolen - puuhiomoiden tuotantoprosessi yksinkertaistettuna.
Hiomot sijaitsivat yleensä koskien yhteydessä hiomakoneiden voimansaannin vuoksi. Paperipuut tulivat hiomoille yleensä uittamalla, koska muutakaan kuljetusmuotoa ei ollut. Sen jälkeen ne katkaistiin hiomakoneiden kitoihin sopiviksi. Tämän jälkeen puut kuorittiin kuorimarummussa tai aiemmin käsin.
Kuorimon jälkeen puupöllit siirtyivät hiomakoneille. Hiomakoneet toimivat aluksi suoralla vesivoimalla, mutta myöhemmin sähköllä. Myös höyrykonetta käytettiin joissakin tapauksissa.
Hiomakoneen jälkeen olevassa seulassa massasta erotettiin suuremmat tikut ja lajittelijat erottelivat loput. Tämän jälkeen massa siirtyi saottajiin. Saottajissa massasta erotettiin vesi, ja massa jäi veden pinnalle. Lopuksi hioke kuivattiin yleensä Kamyr-kokoojakoneessa suuriksi levyiksi.
Tämän jälkeen isot levyt leikattiin pienemmiksi levyiksi, pinottiin ja puristettiin verkkojen avulla. Tämän jälkeen verkot poistettiin ja levyt ladottiin paaleiksi. Hiokkeen kuivuus oli noin 60 %. Massaan lisättiin erilaisia myrkkyjä pilaantumisen estämiseksi. Massan pilaantuminen oli suuri ongelma puuhiomoiden toiminnassa. Tämän vuoksi hiomot toimivat nykyään osana paperitehtaita. Kuivaamisen jälkeen hiokepaalit siirrettiin varastoon kapearaiteisella käsin työnnettävällä vaunulla. Lisäksi eri vaiheiden välillä saattoi olla varastointivaiheita tarpeen mukaan.
Puuhiomot Suomessa
Suomessa on toiminut useita puuhiomoita ja massatehtaita. Aluksi hiomot toimivat erillään ja sittemmin osana paperi- tai kartonkitehdasta. Uusimpia massatehtaita ovat BCTMP-kemihierretehtaat.
Luiz Antônio
Luiz Antônio Moraes (s. 30. marraskuuta 1970 Getulina, São Paulo, Brasilia) on entinen brasilialainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan useita suomalaisseuroja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Viimeksi Luiz Antônio on toiminut Ykkösessä pelanneen Oulun Palloseuran valmentajana kaudella 2013.
Peliura
Brasiliassa Luiz Antônion seuroja olivat muun muassa Novorizontino ja Bragantino. Keväällä 1992 hän muutti siirtyi pelaamaan porilaiseen Veikkausliiga-seuraan FC Jazziin yhdessä Piracaian ja Marcos Tulion kanssa. Pelaajasiirtojen taustahahmona oli toiminut Brasiliassa asunut valokuvaaja Juha Tamminen. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän voitti Veikkausliigan maalikuninkuuden. Seuraavalla kaudella FC Jazz voitti mestaruuden, mutta Luiz Antônion kausi jäi tyngäksi loukkaantumisen vuoksi. Vuonna 1996 FC Jazz juhli toista SM-kultaansa ja Luiz Antônio pääsi jälleen juhlimaan maalikuninkuutta. Kauden aikana syntyi 17 osumaa.
Viiden Jazz-kauden jälkeen Luiz Antônio siirtyi saksalaiseen Mainz 05:iin. Siellä hän kärsi loukkaantumisista ja siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin kaudeksi 1998, iskien myös Mestarien liigassa kaksi maalia. Luiz Antônio ehti pelata HJK-kausien jälkeen vielä Veikkausliigaa Myllykosken Pallossa ja Ykköstä AC Oulussa, mutta jatkuva pelaamattomuus loukkaantumisten vuoksi päätti hänen pelaajauransa vuonna 2004. Veikkausliigassa Luiz Antônio pelasi yhteensä 196 ottelua, joissa teki 94 maalia.
Valmennusura
Peliuransa jälkeen Luiz Antônio kävi Brasiliassa läpi korkeimman valmennuskurssin. Kaudella 2006 hän valmensi Sepsi-78:ia Kakkosessa ja pelasi myös muutaman ottelun. Kaudella 2007 Luiz Antônio teki valmentajasopimuksen Ykkösessä pelaavan torniolaisen TP-47:n kanssa ja nähtiin pelaajapulan vuoksi jälleen muutamaan otteeseen kentällä. Kauden 2007 jälkeen Luiz Antônio siirtyi kotimaahansa lisäämään valmennustietouttaan. Kesällä 2009 hän palasi Suomeen Kakkosessa pelanneen oululaisen OPS:n peräsimeen. Seura nousi kauden päätteeksi Ykköseen. Kauden 2013 päätteeksi Antonion valmentama OPS tippui sarjaporrasta alemmas. Kun FC Jazz, jota Antonio edusti viiden kauden ajan, nousi Ykköseen kaudeksi 2014, Antonio ilmoitti kiinnostuksestaan valmentaa seuraa. Häntä ei kuitenkaan valittu Jazzin valmentajaksi.
Belecthor II
Belecthor II oli fiktiivinen hallitsija J. R. R. Tolkienin luomassa Keski-Maassa.
Belecthor II seurasi isäänsä Beregondia tämän kuoltua vuonna 2811 Kolmatta Aikaa. Belecthor oli Gondorin 21. käskynhaltija ja jatkoi isiensä kampanjaa Umbarin merirosvoja vastaan. Valkoinen Neuvosto tapasi vuonna 2850 ja Gandalf kehotti hyökkäykseen Dol Gulduriin Sauronin ajamiseksi pois, mutta Saruman jyräsi hänet. Belecthoria seurasi hänen poikansa Thorondir tämän kuoltua vuonna 2872. Gondorin Valkoinen Puu kuoli hänen kanssaan.
Lijst van stadhouders van Gondor Namiestnicy Gondoru
Stefan Küng
Stefan Küng (s. 16. marraskuuta 1993 Wil, Sankt Gallenin kantoni, Sveitsi) on sveitsiläinen rata- ja maantiepyöräilyn maailmanmestari. Hän aloitti ammattilaisuransa BMC Racing Teamissa 2015–2018 ja on vuodesta 2019 edustanut FDJ/Groupama-FDJ-tallia. Hän on parhaimmillaan aika-ajossa. Hänellä on isoäitinsä syntyperän myötä myös Liechtensteinin kansalaisuus, ja hän on edustanut maata Euroopan pienten valtioiden kisoissa
Küng on saavuttanut maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa aika-ajossa hopeaa 2022 ja pronssia 2020 sekä maantieajossa pronssia 2019. Hän kuului BMC Racing Teamin joukkueeseen, joka saavutti MM-kisojen joukkueaika-ajossa kultaa 2015 sekä hopeaa 2016 ja 2017 sekä Sveitsin joukkueeseen, joka voitti sekaviestin maailmanmestaruuden 2022 ja 2023. Hän voitti maantieaika-ajon Euroopan-mestaruuden 2020 ja 2021 sekä sai hopeaa 2022. Ratapyöräilyn MM-kilpailuissa hän on saavuttanut takaa-ajossa kultaa 2015, hopeaa 2014 ja pronssia 2013 sekä pariajossa pronssia 2014. Ratapyöräilyn EM-kilpailuissa hän saavutti vuonna 2015 takaa-ajossa kultaa ja joukkuetakaa-ajossa hopeaa.
Lappajärven museo
Lappajärven museo on Lappajärvi-seuran ylläpitämä paikallismuseo Lappajärvellä. Seura kunnosti hankkimansa vanhan käräjätalon museota varten vuonna 1997.
Museossa oli alun alkaen suunnitelmana esitellä vaihtuvia näyttelyitä sekä sijoittaa kahteen yläkerran huoneeseen pysyvät näyttelyt, jotka ovat Lappajärven sotaveteraanien perintö sekä Lappajärven seurakunnan vanha historiahuone. Vaihtuvat näyttelyt ovat lappajärveläiseen elämän menoon liittyviä ja yleensä esillä kaksi kesää.
Pentti Unho
Pentti Aarne Ilmari Unho (3. heinäkuuta 1928 Helsinki – 15. toukokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen tunnustettu elokuvaaja.
Ensimmäinen Unhon kuvaama pitkä elokuva oli Lakeuksien lukko (1951). Vuosina 1951–1958 Unho toimi kymmenien elokuvien kuvaajana. Hänen tunnetuin kuvaustyönsä lienee Tuntematon sotilas (1955), missä hän työskenteli elokuvan pääkuvaajana Osmo Harkimon rinnalla. Kuvausuransa jälkeen Unho työskenteli toimittajana. Hän oli kuvaajana omaa laatuaan. Hän toimi myös muutamien elokuvien käsikirjoittajana.
Unho kuoli äkillisesti 41-vuotiaana 15. toukokuuta 1970.
Samettipääkerttu
Samettipääkerttu (Curruca melanocephala) on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 13–14 cm, paino 11–13 g ja siipien kärkiväli 15–18 cm. Juhlapukuisella koiraalla on musta pää, punainen silmä, valkoinen kurkku, harmaa yläpuoli ja vaaleampi alapuoli. Naaraalla on harmaa pää, valkoinen kurkku ja ruskea yleisväri. Pyrstön reunasulat ja kulmat ovat valkoiset. Ääni on kova naksaus tai ratisevaa naksuttelua. Laulu on karkeahkoa lavertelua.
Kaksi alalajia tunnetaan: läntinen melanocephala ja itäinen momus. Kolmas, Koillis-Afrikassa esiintynyt alalaji, lienee kuollut sukupuuttoon.
Vanhojen lintujen täydellinen sulkasato tapahtuu kesällä. Jotkut nuoretkin linnut voivat sulkia täydellisesti kesällä.
Levinneisyys
Samettipääkerttu pesii Euroopan eteläisimmissä osissa ja Aasian puolella Välimeren itäpäässä. Se ei ole varsinainen muuttolintu, mutta jotkut yksilöt talvehtivat Afrikan puolella. Samettipääkerttuja harhailee säännöllisesti kauas pesimäseuduilta. Suomessa laji on tavattu kolmesti: 4.5.1986 Korppoon Utössä 1 naaras (J.Peltomäki); 13.5.1991 Kirkkonummen Rönnskärrillä 1 koiras (J.Peltomäki ym.); 9.6.1996 Lemlandin Lågskärillä 1 koiras (T.Lehtiniemi ym.).
Elinympäristö
Pääasiassa kuivat rannikkoseudut ja saaret. Pesii matalakasvuisten metsien pensaskerroksessa, pensaikoissa ja korkean ruohokasvillisuuden seassa.
Lisääntyminen
Pesä sijaitsee matalalla ruohokasvillisuuden varassa tai pensaikossa alle kaksi metriä maanpinnasta. Munamäärä on 3–5, ja molemmat puolisot hautovat 12–15 päivää, naaras intensiivisemmin kuin koiras. Poikaset lähtevät pesästä 10–11 päivän ikäisinä ollessaan vielä lentokyvyttömiä.
Ravinto
Samettipääkerttu on enimmäkseen hyönteissyöjä, mutta syö joskus marjoja ja pehmeitä hedelmiä.
Lavian kotiseutumuseo
Lavian kotiseutumuseo on kotiseutumuseo, joka esittelee lavialaista elämää ja esinekulttuuria. Pääosassa on agraaritalouden aika ja esillä on siihen liittyvää maa- ja kotitaloustavaraa. Lisäksi museossa esitellään kalastusta ja metsästystä sekä kirkollista elämää.
Kotiseutumuseo sijaitsee vuonna 1853 valmistuneessa lainajyvästömakasiinissa Lavian kirkon vieressä. Se on osa Lavian kirkonkylän raittia, joka on osa valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Näytteillä on lisäksi paikallisen harrastajan Antti Kampin lahjoittama kivi- ja mineraalikokoelma. Lavian kotiseutumuseossa esitellään myös esihistoriaa.
Historia
Museotoiminta Laviassa alkoi vuonna 1949, jolloin perustettiin Lavian Museo- ja kotiseutuyhdistys. Kotiseutumuseolle löydettiin sopivat tilat vuonna 1954, jolloin kunta osoitti museoyhdistyksen käyttöön lainajyvästömakasiinin. Varsinaisesti museotoiminta ja kokoelmien kerääminen aloitettiin vuonna 1957, jolloin kunnanvaltuusto nimesi kunnallisen museotoimikunnan ja sen puheenjohtajaksi kunnanvaltuutettu Eljas Virtasen.
Vuoden 2015 kuntaliitoksen myötä Lavian kotiseutumuseo siirtyi Porin kaupungille ja osaksi Satakunnan museota.
Lionel Davidson
Lionel Davidson (31. maaliskuuta 1922 – 21. lokakuuta 2009) oli brittiläinen kirjailija. Hän syntyi Yorkshiren Hullissa ja oli toisen maailmansodan veteraani.
Dorothy Dandridge
thumb|Dorothy Dandridge vuonna 1962. Dorothy Jean Dandridge (9. marraskuuta 1922 – 8. syyskuuta 1965) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli vuonna 1954 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi.
Yksi afroamerikkalaisen näyttelijän tunnetuimmista esiintymisistä tapahtui elokuvassa Carmen Jones (1954). Hän syntyi Clevelandissa, Ohiossa, ja oli vuosina 1942–1951 naimisissa tanssija Harold Nicholasin kanssa. Hän meni uusiin naimisiin 22. kesäkuuta 1959.
Dandridge kuoli lääkkeiden yliannostukseen 42-vuotiaana; yksimielisyyttä ei ole siitä, oliko kyseessä itsemurha. Näyttelijällä on tähti Hollywood Walk of Famella.
David Nugent
David James Nugent (s. 2. toukokuuta 1985 Huyton) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä. Oikeajalkainen Nugent on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut yhden ottelun Englannin jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura
Liverpool FC:ssä nuorena pelannut Nugent teki ammattilaisdebyyttinsä tuolloin Englannin Ykkösliigassa pelanneessa Bury FC:ssä. Hän edusti Buryä vuoteen 2005 asti. Pelejä kertyi 88 ja maaleja 18.
Vuonna 2005 Nugent siirtyi Englannin Mestaruussarjassa tuolloin pelanneeseen Preston North Endiin. Hän pelasi seurassa kolme kautta, ennen kuin siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Portsmouth FC:hen, jossa syntyi myös Valioliigadebyytti. Portsmouthissa Nugent voitti FA Cupin kaudella 2007–2008. Kaudeksi 2009–2010 Nugent lainattiin Portsmouthista Valioliigaan nousseeseen Burnley FC:hen, jossa Nugent pelasi kauden aikana 30 peliä onnistuen kuudesti. Burnley kuitenkin putosi Mestaruussarjaan ja Nugent palasi talousvaikeuksista kärsineeseen Portsmouthiin, joka putosi niin ikään Mestaruussarjaan. Kaudella 2010–11 Nugent oli Portsmouthin luottopelaajia ja pelasi jokaisessa sarjaottelussa.