cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rakastunut bestman
Juoni
Elokuvan päähenkilöt Tom (Patrick Dempsey) ja Hannah (Michelle Monaghan) tutustuvat opiskelijajuhlissa ja melkein päätyvät vahingossa sänkyyn. Kymmenen vuotta myöhemmin Tom ja Hannah ovat hyviä ystäviä, mutta erilaisissa elämäntilanteissa: Tom harrastaa yhden yön suhteita kun taas Hannah on menossa naimisiin skotlantilaisen rikkaan Colinin (Kevin McKidd)  kanssa. Hannah pyytää Tomia bestmanikseen. Silloin Tom tajuaa olevansa rakastunut Hannahiin ja päättää estää häät.
Carolyn Leigh
Carolyn Leigh (21. elokuuta 1926 New York – 19. marraskuuta 1983 New York) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän opiskeli Queens Collegessa. Hän kirjoitti Broadwaylle ja teki yhteistyötä muiden muassa Cy Colemanin ja Moose Charlapin kanssa. Hänet otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1985.
Chiloglanis fasciatus
Chiloglanis fasciatus on ripsimonneihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan eteläisen Afrikan joissa, ja se käyttää ravinnokseen selkärangattomia ja levää kivien ja kasvien pinnalta.
Carolyn Leigh
Leighin kappaleisiin lukeutuvat "The Best Is Yet to Come", "Young at Heart", "How Little We Know", "Westport", "Spring in Maine", "The Rules of the Road", "Firefly", "Witchcraft", "I'm Flying", "I Gotta Crow", "I Walk a Little Faster", "You Fascinate Me So", "Hey, Look Me Over", "Tall Hopes", "El Sombrero", "One Day We Dance", "It Amazes Me", "The Other Side of the Tracks", "Real Live Girl", "I've Got Your Number", "Here's to Us", "A Doodlin' Song", "Stay With Me", "On Second Thought", "Pass Me By", "When In Rome" ja "Ouzo".
Chiloglanis fasciatus
Levinneisyys ja ekologia
C. fasciatus elää Sambesin yläjuoksulla sekä Okavango- ja Cuandojoissa Angolan, Namibia, Sambian ja Botswanan alueilla.
Lajia on tavattu kivisistä koskista, jokitörmien kallioilta ja päävirran reunakasvillisuuden joukosta. Se syö pieniä selkärangattomia ja levää kivien ja kasvien pinnalta.
Katherine Stephens
Katherine Stephens, s. Brown (s. noin 1853 Englanti - 1954 San Diego) oli englantilainen paleontologi ja luonnontieteilijä, joka muutti Yhdysvaltoihin 1890.
Katherine "Kate" Brownin kiinnostus luonnonhistoriaan alkoi vierailuista Lontoon museoissa. Jonkin aikaa hän työskenteli British Museumissa, kunnes muutti asumaan serkkunsa luokse San Diegoon. Hän toimi opettajana ja ryhtyi sitten tutkimaan San Diegon simpukoita. Hän tutki sekä maa- että merinilviäisiä. 1898 hän avioitui eläintieteilijä Frank Stephensin kanssa.
Vuonna 1910 San Diegon luonnonhistoriallinen museo palkkasi Kate Stephensin kuraattoriksi hoitamaan seuran kokoelmia. Yhdentoista vuoden ajan Kate ja Frank hoitivat ja kartuttivat seuran kokoelmia. Koska Frankin kuulo oli heikko ja ajotapansa holtiton, kielsi Kate häntä liikkumasta yksin luonnossa. He tekivätkin kaikki keräysmatkat kahdestaan ja Kate toimi Frankin sihteerinä. Vuosina 1927–1928 Kate tutki fossiilisia kotiloita.
Vuonna 1920 Kate sai museon nilviäisten ja selkärangattomien merieläinten osaston kuraattorin viran. Hän järjesti useita näyttelyitä ja opetti luonnonhistoriaa paikallisille lapsille, joiden joukossa oli muun muassa Laurence Markham Huey. Kate vetäytyi eläkkeelle 1936 työskenneltyään lähes 30 vuotta museossa. Hän jatkoi simpukankuorten tutkimista vielä yli 90-vuotiaana. Kate ja Frank Stephensin kokoelmat lahjoitettiin museolle postuumisti 1955.
Carolyn Leigh
Leigh työskenteli elokuvissa Kardinaali ja Iso susi kutsuu. Hän sai Tony-ehdokkuudet musikaaleista Little Me (1963) ja How Now, Dow Jones (1968).
Tundramatiks
Tundramatiks oli suomalainen folkpunk-yhtye. Tundramatiksin musiikkia luonnehdittiin slaavilaiseksi garageksi. Yhtye perustettiin vuonna 2003 ja sen esikoisalbumi Kyy pivossa julkaistiin vuonna 2006. Tundramatiks lopetti toimintansa jäähyväiskonserttiin 2. toukokuuta 2015.
Laamanni
Laamanni on käräjäoikeudessa viraston päälliköstä käytetty nimitys. Laamannin on oltava oikeustieteen kandidaatin tai maisterin tutkinnon suorittanut henkilö, jolla on tehtävän hoitamiseen tarvittava taito ja kokemusta tuomarin tehtävän hoitamisesta.
Historia
Aikoinaan laamanni-nimitystä on käytetty suurvalta-ajan Ruotsissa toimineesta korkeasta virkamiehestä, joka toimi maakunnan luottamusmiehenä. Sana laamanni tulee muinaisruotsin sanasta laghman, joka tarkoitti kirjaimellisesti lakimiestä. Laamannin tehtävänä oli esittää, selittää ja kehittää lakia sekä toimia maakuntakäräjien puheenjohtajana. Myöhemmin laamanni oli vain virkapiirinsä tuomari.
Suomessa laamannin toiminnasta ensimmäinen merkintä on vuodelta 1324. Vuonna 1435 Suomen laamannikunta jaettiin kahteen pienempään laamannikuntaan, Etelä- ja Pohja-Suomeen. Laamannikuntien raja kulki Aurajokea pitkin. Laamanninvirkoja hoitivat usein käytännössä alilaamannit.
Laamannien toimet ja laamanninoikeudet lakkautettiin vuonna 1868. Tämän jälkeen nimitys oli käytössä ainoastaan ansioituneelle lakimiehelle anomuksesta myönnettynä laamannin arvonimenä.
Vuoden 1993 alioikeusuudistuksessa laamanni tuli jälleen käyttöön myös virkanimikkeenä. Laamanni korvasi alioikeuden päällikkötuomarin virkanimekkeenä vanhojen kihlakunnanoikeuksien kihlakunnantuomarit sekä raastuvanoikeuksien pormestarit.
Hovioikeudenlaamanni on hovioikeuden osaston päällikkö.
Karjalan laamanni
Vaikka maa jaettiin 1435 kahteen laamannikuntaan, Karjalaan syntyi lisäksi oma, ja laamannikunnan laamannin asetti todennäköisesti Viipurin linnanpäällikkö. Laamannin valta ei ollut rinnastettavissa kahteen muuhun laamanniin, sillä hänellä ei ollut tuomiovaltaa Turun maanoikeudessa. Ensimmäinen Karjalan laamannin tuomio on vuodelta 1447. Ensimmäinen laamanni Viipurissa oli linnanvouti Martti Djekn, toinen Pietari Djekn. Myöhemmin mainitaan Dufva-sukuinen Niilo Pentinpoika ja Mikael Pentinpoika, joka on saattanut olla tehtävässä tilapäisesti tai olla sama kuin Niilo. Vuodelta 1508 on maininta Klaus Åkenpojasta laamannina. Keskiajan viimeiset laamannit Viipurissa olivat Arvid Eerikinpoika Stålarm (vanhempi) ja Olavi Eerikinpoika Stålarm.
Karjalan laamannien virkakaudet 1500-luvulta vuoteen 1680:
Antipodi
thumb|450px|Punaisen maailmankartan ja sen päälle heijastetun ylösalaisin olevan kellanvihreän maailmankartan päällekkäiset pisteet ovat toistensa antipodeja. Antipodi on piste, joka sijaitsee tarkalleen pallon pinnan vastakkaisella puolella.
Tähtitieteessä antipodi viittaa useimmiten taivaanpallolla olevan pisteen vastakkaispisteeseen.
Maantieteessä antipodi on piste, joka on täsmälleen maapallon toisella puolella. Koska maapallo on suurimmaksi osaksi merien peitossa, on maalla olevien pisteiden antipodi useimmiten meressä. Vaikka kuuluisan ilmaisun mukaan tarpeeksi kaivamalla suoraan alaspäin joudutaan Kiinaan (esimerkiksi termi "Kiina-ilmiö" viittaa tähän), vain tietyt alueet Etelä-Amerikan eteläkärjessä ovat Kiinan alueiden antipodeja. Euroopassa Espanja osuu täsmälleen Uuden-Seelannin pohjoissaaren kohdalle. Uuden-Seelannin eteläpuolella sijaitsevat Antipodisaaret nimettiin sen mukaan, että ne sijaitsevat melko lähellä Britteinsaarten antipodia.
Ariston Khioslainen
Ariston (, n. 320–250 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Khioksesta.
Ariston sai Zenonilta kyynisiä vaikutteita ja opetti myös itse kyynikoiden koulussa Kynosargeessa. Tällä tavoin hänessä kiteytyy stoalaisuuden kyyninen pohjavire. Hän oli skeptikoiden ja erityisesti Akatemialaista skeptisyyttä edustaneen Arkesilaoksen vastustaja.
Stoalaisesta hyvekysymyksestä hän oli sitä mieltä, että hyveitä on vain yksi hyve täydellisessä ykseydessä, päinvastoin kuin Zenon, joka oli sitä mieltä, että hyveitä on monta, ja megaralaiset, joiden mielestä hyveitä oli kyllä yksi, mutta sillä oli monta nimeä. Asiat jotka eivät olleet hyveitä olivat yhdentekeviä eikä niissä ollut mitään kartettavaa tai tavoiteltavaa.
Kortekannaksen kanava
pienoiskuva|Kortekannaksen kanava Kortekannaksen kanava on Heinäveden ja Leppävirran rajalla Suvasveden ja Varisveden välillä sijaitseva avokanava joka rakennettiin 1907. Kanava on pituudeltaan 400 metriä ja sen kautta kulkevien alusten suurin leveys voi olla 11,8 metriä, syväys 2,4 metriä ja mastonkorkeus 12,5 metriä.
August-palkinto
Ehdokkaita palkintoon voivat lähettää kaikki ruotsalaiset kustantajat. Palkintojenjakotilaisuus järjestetään Berwaldhallenissa Tukholmassa. Palkinnon arvo on 100 000 kruunua.
1990-luku
thumb|150px|Björn Ranelid, palkittu vuonna 1994.
thumb|150px|Ulf Stark, palkittu vuonna 1996.
thumb|150px|Henning Mankell, palkittu vuonna 1998.
2000-luku
thumb|150px|Dick Harrison, palkittu vuonna 2000.
2010-luku
Lähde
thumb|150px|[[Johannes Anyuru palkittiin 2017.]]
Kultapyrstöluikero
Kultapyrstöluikero (Ecsenius bicolor) on meriakvaariossa pohjan lähellä viihtyvä kala.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|180px|left|Luonnos värialueiden tyypillisestä jakaantumisesta Kultapyrstöluikero kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Kalasta on joitakin eri värimuotoja. Kalan pää ja etuosa on yleensä tumma, ruskea tai sinivihreä, pyrstöpuoli kullankeltainen. Myös joitakin kokonaan tummia yksilöitä esiintyy. Pää on nelikulmainen ja silmät kohoavat päälaen yläpuolelle. Selkäevä kohoaa komeana harjana lähes koko selän pituudelta.
Alkuperä
Kultapyrstöluikero elää luonnossa Indopasifisella merialueella. Se on melko suosittu riutta-akvaarion kala, mutta saattaa joskus näykkiä koralleja ja simpukoita.
Käyttäytyminen
Kultapyrstöluikero piileskelee usein osittain kivenkolossa niin että vain pää pistää esille.
Ravinto
Kultapyrstöluikero syö luonnossa enimmäkseen levää. Akvaariossa se voi osittain hyväksyä korvaavaa ruokaa kuten hiutaleita.
Heathen
Heathen on brittimuusikko David Bowien kesäkuussa 2002 julkaistu studioalbumi. Se nousi Yhdysvaltain Billboard-listan sijalle 14, menestyen siellä paremmin kuin yksikään Bowie-albumi lähes kahteenkymmeneen vuoteen. Myös kriitikoiden palaute oli yleisesti positiivista.
Maurice Fournier
Maurice Fournier (s. 18. tammikuuta 1933 Lassigny, Oise, Ranska) on entinen ranskalainen korkeushyppääjä.
Fournier edusti Ranskaa kaksissa olympialaisissa. Hän sijoittui korkeushypyssä 11:nneksi Melbournen 1956 olympialaisissa tuloksella 196 cm ja 14:nneksi Rooman 1960 olympialaisissa tuloksella 200 cm.
Ranskan mestaruuden 190-senttinen ja 83-kiloinen Fournier voitti vuosina 1959 ja 1963. Hän hyppäsi Ranskan ennätyksen neljä kertaa: Toukokuussa 1956 hän paransi Papa Gallo Thiamin kuusi vuotta vanhaa ennätystä kahdella senttimetrillä tuloksellaan 205 cm ja sivusi sitä toukokuussa 1960. Kesäkuussa 1960 hän hyppäsi uuden ennätyksen 206 cm ja kuukautta myöhemmin vielä 207 cm mutta menetti ennätyksen samassa kilpailussa Mahamat Idrissille. Seuratasolla Fournier edusti Racing CF:ää ja US Batillya.
Ernest Gellner
Ernest Andre Gellner (9. joulukuuta 1925 Pariisi, Ranska – 5. marraskuuta 1995 Praha, Tšekki) oli tšekkiläis-brittiläinen filosofi, antropologi ja sosiologi. Gellner tunnettiin kärkevänä kriittisen rationalismin puolustajana: hän arvosteli epätieteellisinä pitämiään ajattelutapoja ja oppijärjestelmiä. Hänen työnsä koskettaa monia aloja.
Elämä ja ura
Gellner oli lähtöisin tšekinjuutalaisesta perheestä mutta syntyi Pariisissa. Hän vietti lapsuutensa Prahassa ja kävi englanninkielistä koulua. Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian vuonna 1939 Gellnerin perhe muutti Englantiin. Toisen maailmansodan loppuvaiheessa Gellner liittyi vähäksi aikaa Tšekkoslovakian armeijaan mutta palasi sitten opiskelemaan Oxfordin yliopistoon. Valmistuttuaan hän siirtyi 1949 opettajaksi London School of Economicsiin, jossa hänestä tuli 1962 filosofian professori. Hän jatkoi virassa vuoteen 1984, jolloin hän siirtyi sosiaaliantropologian professoriksi Cambridgen yliopistoon. Gellner jäi vuonna 1993 eläkkeelle Cambridgesta ja palasi vanhaan kotikaupunkiinsa Prahaan johtamaan Keski-Euroopan yliopiston alaista nationalismin tutkimuskeskusta. Hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin 69-vuotiaana Prahan lentoasemalla sydänkohtaukseen.
Päätyöt ja näkemykset
Gellner herätti ensi kerran huomiota julkaistessaan vuonna 1959 kiistellyn teoksen Words and Things, jossa hän arvosteli kovin sanoin Oxfordin yliopistossa tuolloin vallitsevana kielifilosofisena suuntauksena ollutta arkikielen filosofiaa. Gellner kiinnostui 1950-luvulla Bronislaw Malinowskin empiirisestä antropologiasta. Juuri antropologian kautta hän löysi mielenkiintonsa kohteeksi yleismaailmalliset kulttuuri-ilmiöt. Gellnerin seuraavina vuosikymmeninä julkaisemat tutkimukset käsittelivät monia eri aiheita. Hän piti arvokkaimpana empiirisesti kerättyä tutkimustietoa, mutta hänen ainoaksi omaksi kenttätutkimuksekseen jäi tutkimus Marokon heimoyhteisöistä. Tärkeimmissä tutkimuksissaan hän sen sijaan kehitteli vertailun avulla teoreettisia analyyseja hyvin laajoista aiheista.
Gellner suhtautui inholla ”suljettuihin” aatejärjestelmiin, kuten kommunismiin. Hänen on sanottu kannattaneen Karl Popperin vaatimusta avoimesta yhteiskunnasta. Gellnerin mukaan myös esimerkiksi psykoanalyysi oli epätieteellistä, koska se ei ollut avointa tieteelliselle kritiikille. 1990-luvulla Gellner ajautui näkyvään tieteelliseen kiistaan Edward Saidin kanssa. Hän ei hyväksynyt Saidin teoriaa orientalismista, koska hänen mielestään pelkät ajatukset eivät voineet johtaa maailmaa. Gellner arvosteli viimeisinä vuosinaan Thatcherin ajan Britannian oikeistolaista politiikkaa ja oli lähellä monia brittiläisiä vasemmistoälyköitä, vaikka tuomitsikin myös marxilaisen ajattelun.
Eräs Gellnerin tunnetuimmista töistä on hänen analyysinsa nationalismista. Nationalismintutkijoiden joukossa hänet luetaan niin sanottuun modernistien koulukuntaan, ja hänen teoriaansa on luonnehdittu myös funktionalistiseksi. Hän esitteli teoriansa ensi kerran jo 1964, mutta tunnetuksi se tuli vuonna 1983 ilmestyneestä teoksesta Nations and Nationalism, jossa hän oli kehitellyt sen valmiiseen muotoonsa. Gellner määritteli nationalismin poliittiseksi periaatteeksi, jonka mukaan poliittiset yksiköt (valtiot) on sovitettava kansallisiin yksiköihin. Hän näki nationalismin selityksen ennen kaikkea taloudellisessa kehityksessä ja piti aatehistoriallista kehitystä sen kannalta merkityksettömänä. Hänen mukaansa nationalismin synty oli seurausta teollistumisen aiheuttamasta rationalisoinnin tarpeesta, joka pakotti hävittämään maatalousyhteiskunnassa paikallisyhteisöjen ja säätyjen välillä vallineet kulttuurierot ja johti vaatimuksiin yksikielisyydestä sekä kulttuurisesta yhdenmukaisuudesta kussakin valtiossa. Gellnerin mukaan nationalismin opillinen sisältö on virheellistä, mutta yhteiskunnallisten syiden vuoksi sen syntyminen on väistämätöntä eikä siitä voida päästä eroon. Hän korosti myös sitä, etteivät kansakunnat ole olemassa luonnostaan, vaan nationalismi luo ne. Gellnerin teoriaa nationalismista kritisoi myöhemmin muun muassa hänen entinen oppilaansa Anthony D. Smith.
HMS Agamemnon (1879)
HMS Agamemnon oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu Ajax-luokan ironclad taistelulaiva.
Suunnittelu ja valmistus
Agamemnonin oli suunnitellut Nathaniel Barnaby Amiraliteetin vaatimusten mukaan. Aluksen tuli olla pienempi ja halvempi versio HMS Inflexiblestä kuitenkin ilman mastoja ja purjeita. Tulokseksi saatiin alus, jossa oli kaikki aiemman aluksen heikkoudet ja luovuttiin siinä saavutetuista hyvistä ominaisuuksista.
Aluksen tykit valittiin suurimmiksi mahdollisiksi alukseen kokoonnähden. Tykit asennettiin kahteen torniin aluksen keskelle yksi kummallekin laidalle.
Vankomysiini
Vankomysiini on glykopeptidiryhmään kuuluva antibiootti. Se on tehokas lääke grampositiivisia bakteereja vastaan, mutta käyttöä rajaavat vankomysiinin monet haittavaikutukset. Vankomysiinin kemiallinen kaava on C66H75Cl2N9O24, moolimassa 1449,3 g/mol ja CAS-numero 1404-90-6.
Historia
Vankomysiinin eristi ensimmäisen kerran tutkija EC Kornfeld Borneon viidakoista saadusta maanäytteestä, ja ainetta tuottavalle bakteerille annettiin nimeksi Streptomyces orientalis. Vankomysiini tuli markkinoille vuonna 1958 kauppanimellä Vancocin.
Luan Krasniqi
Luan Krasniqi (s. 10. toukokuuta 1971) on Saksaa edustava Kosovon albaani nyrkkeilijä ja kaksinkertainen ammattilaisten raskaan sarjan Euroopan mestari. Krasniqi on noin 191 cm pitkä.
Vankomysiini
Toiminta
Vankomysiinin toimintamekanismi on bakteerin soluseinän muodostumisen estäminen. Bakteerit eivät yleensä kehitä resistenssiä vankomysiinille. Lääke tehoaa pääasiassa grampositiivisiin bakteereihin. Vankomysiini täytyy annostella suoneen, koska se ei imeydy suolistosta ja aiheuttaa ärsytystä lihakseen pistettäessä.
Luan Krasniqi
Amatööriura
Krasniqin perhe muutti kotikaupungistaan Junikista Saksaan Rottweiliin kun hän oli saanut koulunsa päätökseen vuonna 1987. Nyrkkeilyn hän aloitti BSV Rottweil, missä häntä valmensi huippuvalmentaja Theo Kerekesch. Saatuaan Saksan kansalaisuuden hän osallistui Liverpoolissa käytyyn kansainväliseen turnaukseen ja voitti kultamitalin. Samana vuonna hän saavutti myös Saksan mestaruuden. Menestys jatkui 1995 MM-kisoissa, missä hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa kuubalaiselle Félix Savónille. Vuotta myöhemmin hän eteni Atlantan olympialaisissa välieriin, mutta silmävamma esti häntä kohtaamasta uudelleen Savónia ja hän palasi kotiin pronssimitali kaulassa.
Ammattilaisura
Atlantan kisojen jälkeen Krasniqi solmi ammattilaissopimuksen Panix Promotionsin kanssa. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 2. syyskuuta 1997 hän voitti nelieräisessä kamppailussa Harry Seniorin. Samoihin aikoihin hän toimi Lennox Lewisin sparraajana. Kaikkiaan hän otteli Panixille 15 ottelua, joista voitti jokaisen, ennen kuin siirtyi keväällä 2000 Universum Box-Promotionsin riveihin. 5. tammikuuta 2002 hän pääsi iskemään Euroopan mestaruudesta Rene Monsia vastaan ja voitti 12-eräisen kamppailun tuomariäänin 2-1. Hän kuitenkin hävisi tittelin heti ensimmäisessä puolustuksessaan Przemyslaw Saletalle saman vuoden heinäkuussa.
Uudestaan Krasniqi pääsi iskemään Euroopan mestaruudesta 14. helmikuuta 2004 ja voitti tuolloin Sinan Samil Samin. Hän puolusti mestaruuttaan voitolla Monsea vastaan ja otteli ratkaisemattoman Timo Hoffmannin kanssa. Toukokuussa 2005 hän voitti Lance Whitakerin ja pääsi ottelemaan WBO-liiton maailmanmestaruudesta. Saman vuoden syyskuussa Hampurissa käydyssä mestaruusottelussa Lamon Brewster kuitenkin säilytti mestaruutensa yhdeksännen erän teknisellä tyrmäyksellä. Maaliskuussa 2007 hän otteli Stuttgartissa Brian Minton kanssa avoimesta WBO:n Intercontinental-tittelistä ja voitti kamppailun kaikin tuomariäänin. Saman vuoden heinäkuussa hän menetti tittelinsä hävittyään Tony Thompsonille.
Viimeksi Krasniqi otteli 15. marraskuuta 2008 ukrainalaista Oleksandr Dimitrenkoa vastaan häviten tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Kurjat
Kurjat on Victor Hugon kirjoittama romaani, joka ilmestyi vuonna 1862. Teos saavutti heti ilmestymisensä jälkeen suuren suosion. Tarina sijoittuu 1800-luvun alkupuolen Ranskaan ja seuraa monien henkilöiden yhteenkietoutuneita kohtaloita.
Taustaa
Kurjien henkilöhahmoista useat perustuvat tosielämän henkilöihin. Jean Valjean ja poliisitarkastaja Javert perustuvat löyhästi tosielämän henkilöön nimeltä Eugène François Vidocq. Vidocq oli Ranskan tunnetuimpia rikollisia, myöhemmin Vidocqista tuli poliisi. Monet historian tutkijat pitävät Vidocqia modernin rikostutkimuksen luojana. Vidocqin elämäkerta innoitti Hugon lisäksi monia muitakin kirjailijoita. Piispa Myrielin hahmoa taas innoitti Bienvenu de Miollis. Miollis toimi Ranskan Dignen katedraalin piispana vuodesta 1805 vuoteen 1838. Monet tapahtumat Kurjien juonessa perustuvat Hugon omiin kokemuksiin. Esimerkiksi vuonna 1841 Hugo esti prostituoidun pidätyksen ja hyödynsi käytyä keskustelua myöhemmin romaanin kohdassa, jossa Valjean vaati poliisimestari Javertia vapauttamaan Fantinen.
Pigna
Pigna on Rooman yhdeksäs rione, jota ympäröivät lännessä Sant’Eustachio, pohjoisessa Colonna, idässä Trevi sekä etelässä Campitelli ja Sant’Angelo. Sen koko on noin 21 hehtaaria, väkiluku 13 400 ja väestötiheys peräti 65 000 asukasta neliökilometrillä (2013) – se onkin väestötiheydeltään ylivoimaisesti suurin rione.
Kurjat
Osa I – Fantine
Kurjat koostuu viidestä osasta. Ensimmäinen osa alkaa vuonna 1815 Digneestä, jonne Jean Valjean saapuu vapauduttuaan 19 vuoden mittaisesta vankeudesta. Valjean käännytetään pois kaikista majataloista, sillä keltainen passi kertoo vankilataustasta. Lopulta Dignen hyväsydäminen piispa Myriel majoittaa Valjeanin luokseen. Valjean ei kuitenkaan voi vastustaa kiusausta ja pakenee yöllä piispan hopeat mukanaan. Poliisin pidättäessä Valjeanin Myriel väittää lahjoittaneensa hopeat hänelle. Poliisien jättäessä kaksikon piispa vakuuttaa Valjeanille, että hopeat ovat todella hänen ja muistuttaa tätä rehellisen elämän aloittamisesta.
Pigna
Pienestä koosta huolimatta Pignan alueella on runsaasti kuuluisia rakennuksia ja muistomerkkejä. Rooman valtakunnan aikana alueella sijaitsi suuri Isiksen temppeli, josta on säilynyt vain muutama särkynyt patsas ja pieni obeliski. Kaupunginosan luoteiskulmassa, Sant’Eustachion ja Colonnan rajalla, sijaitsee Rooman tunnetuimpiin nähtävyyksiin lukeutuva Pantheonin kirkko, joka antiikin aikana oli kaikkien jumalten temppeli. Muita merkittäviä kirkkoja ovat Minervan temppelin raunioille rakennettu Santa Maria sopra Minerva, Andrea Pozzon kattomaalauksesta kuuluisa Sant’Ignazio di Loyola in Campo Marzio sekä jesuiittojen pääkirkko, barokkityylinen Gesù. Pignan kaakkoiskulmassa on valtava, vuonna 1465 valmistunut Palazzo Venezia, joka toimii nykyisin taidemuseona. Alueen lounaiskulmassa, Largo di Torre Argentinan aukiolla, on neljän antiikinaikaisen temppelin rauniot. Temppelialueelle on yleisöltä pääsy kielletty, minkä ansiosta siitä on tullut turvapaikka kulkukissoille.
Yrjö Ahopalo
Yrjö Jalmari Ahopalo (14. tammikuuta 1929 Lappee – 29. syyskuuta 2003 Punkaharju) oli suomalainen kolmiloikkaaja. Hän kasvoi urheiluhenkisessä perheessä. Yhtenä urheilija-esimerkkinä oli varmasti oma isoisä Hjalmar Ahlroth (nimi suomennettu 1936 Ahopaloksi). Niinpä poika liittyi Imatran Jyskeeseen jo kuusivuotiaana. Samaisen seuran puheenjohtajana hän toimi myöhemmin vuosina 1975–1980.
Yrjö Ahopalo voitti kolmiloikan B-mestaruuden vuonna 1950 ja sai samassa lajissa hopeaa Kalevan kisoissa 1951. Hänellä oli lisäksi lukuisia mitalisijoja piirimestaruuskisoista. Aktiivinen urheilu-ura jäi vuonna 1954, ja myöhemmin hän vaikutti näkyvästi urheilun järjestötoiminnassa ja ansioitui suurten urheilutapahtumien järjestelytehtävissä. Näistä ansioistaan hän sai julkista tunnustusta, muun muassa Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun hopeisen ansiomitalin kullatuin ristein vuonna 1984 ja SVUL:n kultaisen plaketin vuonna 1985.
Kurjat
Osa I – Fantine
Vuosia aikaisemmin Pariisissa Félix Tholomyès rakastuu naiseen nimeltä Fantine, jonka kuitenkin hylkää. Fantine synnyttää tyttären, ja hänen on pidettävä huolta sekä itsestään että tyttärestään. Fantine jättää tyttärensä Cosetten Thénarderien perheen hoiviin uskoen, että tytöstä pidetään hyvää huolta. Fantine saa työpaikan Madeleinen (Jean Valjean) tehtaasta ja lähettää Thénardierin perheelle rahaa. Thénardierit kuitenkin valehtelevat Fantinelle tytön hyvinvoinnista ja vaativat häneltä yhä enemmän rahaa. Fantine erotetaan työstään, koska paljastuu, että hänellä on avioton lapsi. Elättääkseen itsensä ja lapsensa Fantine päätyy prostituoiduksi. Erään miehen ahdistellessa häntä kadulla hän hyökkää tämän kimppuun. Poliisitarkastaja Javert pidättää Fantinen, joka anoo vapautusta, koska hän ei voi elättää tytärtään vankilasta käsin. Javert kuitenkin tuomitsee hänet puoleksi vuodeksi vankilaan. Valjean (pormestari Madeleine) puuttuu asiaan ja käskee Javertia vapauttamaan Fantinen. Valjean muistaa naisen ja tuntee olevansa vastuussa tästä, koska tämä erotettiin hänen tehtaastaan. Hän lupaa Fantinelle hakea Cosetten äitinsä luokse ja vie Fantinen sairaalaan.
Myöhemmin Javert tulee jälleen tapaamaan Valjeania. Hän haluaa, että hänet erotetaan virastaan, sillä hän on ilmiantanut Madelainen eli väittänyt, että hän on oikeasti Valjean, ja onkin paljastunut, että on pidätetty mies, jonka todistajat ovat tunnistaneet Valjeaniksi. Valjean päättää pelastaa Valjeaniksi tunnistetun miehen ja paljastaa oikean henkilöllisyytensä, minkä jälkeen hän palaa Fantinen luokse sairaalaan. Sairaalassa Javert yrittää pidättää Valjeanin. Valjean pyytää tältä kolmea päivää hakeakseen Cosetten, mutta Javert kieltäytyy. Fantinelle selviää pian, ettei Cosette ole sairaalassa, ja hän kysyy tyttärensä olinpaikkaa. Javert käskee naisen olla hiljaa ja paljastaa Valjeanin todellisen henkilöllisyyden ja hänen rikollisen taustansa. Järkyttynyt sairauden heikentämä Fantine vaipuu takaisin vuoteelle ja kuolee.
Osa II – Cosette
Teoksen toisessa osassa kuvaillaan Fantinen tyttären, nuoren Cosetten elämää. Valjean pakenee, jää kiinni, ja hänet tuomitaan kuolemaan. Kuningas kuitenkin muuttaa rangaistuksen elin­kautiseksi pakko­työksi. Ollessaan vankilassa Toulonin satamassa Valjean pakenee heittäytymällä aaltoihin. Valjeanin ruumista ei löydetä, ja pian hänet julistetaan kuolleeksi.
Valjean saapuu jouluaattona Montfermeilin kaupunkiin. Hän näkee nuoren Cosetten noutamassa vettä yksin metsässä ja saattaa hänet majataloon. Majatalossa hän huomaa, että nuorta tyttöä kohdellaan kaltoin samalla kun Thénardierin omia lapsia hemmotellaan. Valjean ilmoittaa, että haluaa ottaa Cosetten mukaansa. Saadakseen tytön mukaansa hän näyttää Thénardiereille Cosetten äidin kirjettä ja lahjoo heidät rahalla. Valjean ja Cosette matkaavat Pariisin, jossa hän ja Cosette elävät onnellisina, kunnes poliisitarkastaja Javert on jälleen Valjeanin jäljillä. Valjean ja Cosette saavat majapaikan mieheltä, jonka Valjean aikaisemmin pelasti rattaiden alta. Valjean päätyy luostarin puutarhuriksi, kun taas Cosette pääsee oppilaaksi nunnaluostariin.
Osa III – Marius
Thénardierit ovat muuttaneet Pariisiin ja elävät köyhyydessä jouduttuaan vararikkoon. He ovat vaihtaneet sukunimensä Jondretteksi. Ryysyihin pukeutunut Thénardierien vanhin tytär Éponine käy Mariuksen luona pyytämässä rahaa. Marius säälii tyttöä ja antaa hänelle rahaa. Époninen lähtiessä Marius seuraa naapureitaan seinässä olevasta raosta. Hän näkee Époninen tulevan sisään ja ilmoittavan, että heille on tulossa kuuluisa hyväntekijä. Hyväntekijöiksi paljastuvat Jean Valjean ja Cosette. Valjean lupaa tuoda Jondretteille vuokrarahat. Kun Cosette ja Valjean lähtevät, Marius pyytää Époninea ottamaan selvää Cosetten osoitteesta. Éponine suostuu, koska on syvästi rakastunut Mariukseen. Thénardierit ovat kuitenkin tunnistaneet Valjeanin, vannovat tälle kostoa ja ottavat yhteyttä pahamaineiseen rikollisseuraan nimeltä Patron-Minette.
Marius kuulee Thénardierien suunnitelmasta ja ilmoittaa suunnitellusta rikoksesta Javertille. Mariuksen palatessa kotiin Valjean saapuu vuokrarahan kanssa. Thénardierit ja Patron-Minette yllättävät Valjeanin, ja Thénardierit paljastavat aiemman sukunimensä. Samalla Marius tunnistaa Thénardierin mieheksi, joka pelasti hänen isänsä hengen Waterloossa. Hän yrittää keksiä keinon pelastaa Valjean pettämättä kuitenkaan Thénardierin luottamusta. Valjean ei myönnä tuntevansa Thénardieria ja sanoo tälle, etteivät he ole koskaan tavanneet. Seuraavaksi Valjean yrittää paeta ikkunasta mutta epäonnistuu, ja hänen kätensä sidotaan. Thénardier määrää Valjeanin maksamaan 200 000 frangia ja kirjoittamaan kirjeen, jossa pyytää Cosettea asunnolle, jotta he voisivat pitää tyttöä luonaan, kunnes Valjean hakisi rahat. Valjeanin kirjoitettua kirjeen hän kertoo osoitteen, ja rouva Thénardier lähtee hakemaan tyttöä. Hän kuitenkin palaa yksin, sillä Valjean on antanut väärän osoitteen.
Rouva Thénardierin ollessa poissa Valjean vapauttaa itsensä köysistä. Thénardier päättää tappaa Valjeanin, mutta paikalle saapunut Javert pidättää Thénardierit ja Patron-Minetten lukuun ottamatta Gavrochea, joka ei ole osallinen perheen rikoksiin eikä ole läsnä tapahtumapaikalla. Valjean ehtii paeta hetkeä ennen Javertin saapumista.
Osa IV – Idylli Plumet- ja epopeia Saint-Deniskadun varrella
Éponine vapautuu vankilasta, koska hän ei ole osallinen perheensä rikoksiin. Tyttö etsii Mariuksen ja kertoo tälle Cosetten osoitteen. Hän vie Mariuksen Valjeanin talolle, jossa Marius tapaa viimein Cosetten, ja he tunnustavat rakkautensa. Samalla Cosette kuitenkin kertoo Mariukselle, että hän ja Valjean lähtevät viikon sisällä Englantiin. Samana päivänä Thénardier ja Patron-Minette onnistuvat Gavrochen avulla pakenemaan vankilasta.
Mariuksen saapuessa barrikadeille mielenilmaus on jo alkanut. Hänen pysähtyessään sotilas ampuu häntä, mutta toinen mies hyppää luodin eteen ja pelastaa Mariuksen. Sotilaiden lähestyessä barrikadeja Marius nousee pienen barrikadin päälle soihtu kädessään ja uhkaa räjäyttää sen, elleivät sotilaat peräänny.
Constantiolus
Constantiolus (eli 500-luvulla) oli itäroomalainen sotapäällikkö. 700- ja 800-luvuilla elänyt bysanttilainen kronikoitsija Theofanes kutsui häntä virheellisesti Constantinukseksi. Hänen isänsä oli Florentius, joka oli ehkä konsulina vuonna 515.
Hønefoss BK
Hønefoss BK on norjalainen jalkapallojoukkue, joka on perustettu 1895 Hønefossissa. Seuran edustusjoukkue pelasi 2. divisioonassa kaudella 2018. 350px|thumb|left|AKA Arena
Kurjat
Osa IV – Idylli Plumet- ja epopeia Saint-Deniskadun varrella
Sotilaiden peräännyttyä Marius palaa pienemmälle barrikadille, josta hän löytää miehen, joka otti kuolettavan laukauksen Mariuksen puolesta. Mies kutsuu Mariusta nimeltä, ja Mariukselle valkenee, että mies on todellisuudessa mieheksi pukeutunut Éponine. Kun Éponine kuolee Mariuksen polville, hän tunnustaa, että hän halusi hänen ja Mariuksen kuolevan yhdessä. Seuraavaksi Éponine antaa Mariukselle kirjeen ja pyytää Mariusta suutelemaan häntä otsalle, kun hän on kuollut, ja tunnustaa viimeisellä henkäyksellä olleensa "pikkuisen rakastunut" häneen.
Constantiolus
Vuonna 528 Constantiolus nimitettiin Moesian duxiksi (dux Moesiae Secundae) ja magister militumiksi edellisen duxin kuoltua taistelussa. Samana vuonna hän johti yhdessä Ascumin ja Godilasin kanssa armeijaa, joka kukisti Scythiaan ja Moesiaan hyökänneet bulgaarit. Voiton jälkeen toinen bulgaariarmeija kuitenkin kukisti roomalaiset, ja Ascum ja Constantiolus jäivät vangiksi. Bulgaarit vapauttivat Constantioluksen lunnaita vastaan, jotka keisari Justinianus maksoi. Aikalaiskronikoitsija Johannes Malalaksen mukaan summa oli 10 000 solidusta, mutta Theofanes puhuu 1 000 soliduksesta.
Kurjat
Osa IV – Idylli Plumet- ja epopeia Saint-Deniskadun varrella
Marius täyttää Époninen viimeisen toiveen säälistä tyttöä kohtaan ja menee tavernaan lukemaan kirjeen, jonka kirjoittajaksi paljastuu Cosette. Hän saa tietää Cosetten olinpaikan ja kirjoittaa tälle jäähyväiskirjeen ja pyytää Gavrochea toimittamaan sen perille. Gavroche kuitenkin antaa kirjeen Valjeanille, joka saa tietää, että Cosetten rakastettu on menossa taistelemaan ja on aluksi helpottunut, mutta tunnin päästää asia alkaa vaivata häntä ja hän päättää lähteä barrikadeille.
Pigna
Rajat
Pignan rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
Constantiolus
Callinicumin taistelun tappion jälkeen keväällä 531 keisari Justinianus lähetti Constantioluksen valtakunnan itäosiin tutkimaan sotapäällikkö Belisariuksen toimintaa. Syytteet Belisariusta vastaan hylättiin, mutta tämä joutui luopumaan virastaan.
Konrad Lorenz
Konrad Zacharias Lorenz (7. marraskuuta 1903 − 27. helmikuuta 1989) oli itävaltalainen lääkäri ja biologi, etologian uranuurtaja ja nobelisti; hän keksi muun muassa leimautumisilmiön. Hän sai tunnustukseksi työstään yhdessä Karl von Frischin ja Nikolaas Tinbergenin kanssa 1973 Nobelin lääketieteen palkinnon yksilöiden järjestäytymistä ja esille tuloa sekä eläinten sosiaalisen käyttäytymisen malleja koskevista tutkimuksistaan. Lorenz kirjoitti eläinten käyttäytymisestä myös useita kansantajuisia kirjoja.
Constantiolus
Nika-kapinan aikana tammikuussa 532 Justinianus lähetti Constantioluksen rauhoittelemaan kapinoivia väkijoukkoja, ja myöhemmin hän vartioi keisarillista palatsia. Kapinan viimeisenä päivänä Constantiolus osallistui yhdessä Munduksen ja Belisariuksen kanssa hyökkäykseen kapinallisia vastaan hippodromilla.
Konrad Lorenz
Adolf Hitlerin liitettyä Itävallan Saksaan vuonna 1938 Lorenz liittyi välittömästi natsipuolueen jäseneksi - asia, jonka hän myönsi julkisesti vasta vuosia myöhemmin, kun jäsenhakemus tuli tietoon. Hän työskenteli toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 miehitetyssä Puolassa Poznanissa (Posen) Rudolph Hippiuksen tutkimuksen tutkimuspsykologina nimikkeellä Ehrenametlicher Mitarbeiter tutkimassa "saksalais-puolalaisten hybridien" rodullista lisääntymiskelpoisuutta, ja niiden perusteella pääteltiin että hybridit menettivät kummankin "rodun" parhaat puolet. Lorenzin osallistumisen laajuutta tutkimuksessa ei ole tullut tietoon. Tutkimuksen perusteella rodullisesti alempiarvoisiksi tai psykologisesti asosiaalisiksi luokitellut kuljetettiin keskitysleireille Sodan loppuvaiheessa Lorenz siirrettiin rintamalle, ja hän joutui neljäksi vuodeksi sotavankeuteen Neuvostoliittoon.
Natsismi-kytkösten takia Lorenzin Nobelia vastustettiin, mutta palkinto kuitenkin myönnettiin. Salzburgin yliopisto peruutti kunniatohtoruuden natsikytkösten takia Lorenzin kuoleman jälkeen.
Kurjat
Osa V – Jean Valjean
Valjeanin saapuessa barrikadeille hän ei tiedä, pitäisikö hänen antaa Mariuksen kuolla vai suojella tätä. Myöhemmin Valjean pelastaa Javertin opiskelijoiden käsistä ja tarjoutuu tappamaan tämän heidän puolestaan. Valjean kuitenkin päästää Javertin pakoon, minkä jälkeen Valjean löytää tajuttoman ja haavoittuneen Mariuksen ja pakenee tapahtumapaikalta viemäreiden kautta Marius harteillaan. Poistuessaan viemäreistä Valjean törmää Javertiin ja saa poliisitarkastajan antamaan hänelle aikaa, jotta hän voisi pelastaa Mariuksen. Javert suostuu. Tämän jälkeen Valjean pyytää lupaa käydä kotona, mihin Javert myös suostuu. Javert kertoo odottavansa häntä ulkona, mutta kun Valjean katsoo ulos ikkunastaan, hän huomaa, että Javert on poissa. Javert kävelee yksin katua pitkin ja huomaa olevansa ristiriidassa itsensä kanssa. Hän ei halua enää pidättää Valjeania mutta ei kykene unohtamaan velvollisuuttaan poliisitarkastajana. Pystymättä ratkaisemaan asiaa hän lopulta tekee itsemurhan heittäytymällä Seineen.
Marius toipuu hitaasti vammoistaan, ja pian hän ja Cosette menevät naimisiin.
Myöhemmin Thénardier lähestyy Mariusta valepukuisena, mutta Marius tunnistaa Thénardierin. Thénardier yrittää kiristää Mariusta tiedoillaan Valjeanista, mutta silloin Mariukselle selviää, että Valjean on pelastanut hänen henkensä barrikadeilla. Marius ottaa esiin kourallisen seteleitä, 1 500 frangia, ja kertoo antavansa rahat Thénardierille, jos tämä lupaa lähteä eikä enää palata. Thénardier suostuu tarjoukseen.
Mariuksen ja Cosetten palatessa Valjeanin talolle Marius kertoo Cosettelle, että Valjean oli pelastanut hänen henkensä barrikadeilla. He saapuvat kuolemaisillaan olevan Valjeanin luokse. Viimeisinä hetkinään Valjean ymmärtää löytäneensä onnen, paljastaa Cosettelle hänen menneisyytensä ja kuolee onnellisena miehenä.
Teemat
Kurjat on kertomus yhteiskunnan jalkoihinsa polkemista, lain epäoikeudenmukaisuuksista, viattomien kärsimyksistä ja elämän kurjuudesta, mutta myös uhrautumisesta ja velvollisuudentunnosta. Eräs Kurjien tärkeimmistä teemoista on lähimmäisenrakkaus. Tätä puhtaimmillaan edustaa piispa Myriel, joka ohjaa Valjeanin henkiseen kasvuun.
Suomenkieliset sovitukset
Suomessa Alain Boublilin ja Claude-Michel Schönbergin musikaalin ensi-ilta oli 25. ja 27.2.1999 Suurella näyttämöllä Helsingin Kaupunginteatterissa. Suomenkielisen musikaalin sanoista vastasivat Jukka Virtanen ja Kristiina Drews. Ohjauksesta vastasi Kurt Nuotio ja kapellimestarina toimi Henrik Wickström. Suomenkielisissä päärooleissa olivat Veeti Kallio, Jari Leppänen, Pentti Hietanen, Sören Lillkung, Peter Nordman, Pirjo Aittomäki, Tove Wingren, Heikki Sankari, Puntti Valtonen, Kristiina Elstelä, Rea Mauranen, Jarkko Rantanen, Juha Hostikka, Nina Tapio, Birthe Wingren-Hurme, Marika Westerling ja Ninni Poijärvi.
Tampereella saman musikaalin ensi-ilta oli 13.9.2013. Sen ohjasi Georg Malvius. Musikaalin suomenkielisissä pääroleissa olivat Tero Harjunniemi, Sören Lillkung, Tomi Metsäketo, Ele Millistfer, Samuel Harjanne, Martti Manninen, Sarah Nedergård, Sara Lehtonen, Pia Piltz, Ville Marjamaa ja Ritva Jalonen.
Kaarina-Teatteri esitti teoksesta ensimmäisen suomalaisen puhedraamasovituksen. Sovituksen ensi-ilta oli 11.3.2016. Sovituksen dramaturgina ja ohjaajana toimi Minna-Stiina Saaristo-Vellinki. Rooleissa olivat muun muassa Pentti Kallio, Merita Seppälä, Johanna Suokas, Vili Hokkanen ja Hannu Pajunen.
Inkkarit kanootissa EP
Inkkarit kanootissa EP on Pää Kii -yhtyeen EP-levy. Se julkaistiin toukokuussa 2012 levymerkillä Airiston punk-levyt. Se julkaistiin 7" vinyylinä rajoitettuna 1000:n kappaleen painoksena.
Pääkköneniitti
Pääkköneniitti on harvinainen antimoni-arseenisulfidimineraali. Se on nimetty suomalaisen geologin, Veikko Pääkkösen mukaan. Mineraalin tyyppiesiintymä sijaitsee Seinäjoella, josta mineraali ensimmäisen kerran löydettiin.
Levite
pienoiskuva|Tuorejuustot ovat yleisiä levitteitä.
Levite on ruoka-aine, jota levitetään yleensä veitsellä viljatuotteiden, kuten leivän tai suolakeksien, päälle. Yleisiä levitteitä ovat maidosta valmistetut voi sekä tuorejuusto ja sulatejuusto sekä margariini ja muut kasvirasvasta valmistetut levitteet. Muita levitteitä ovat makeat, yleensä hedelmistä valmistetut hillot ja marmeladit, suklaalevitteet, hunaja sekä sokeripohjaiset siirappi- ja vaahtokarkkilevitteet, palkokasveista valmistetut tahnat, kuten hummus ja maapähkinävoi, seesaminsiemenistä valmistettu tahini sekä hiivasta valmistetu tahnat, kuten Marmite ja Vegemite.
Tahinin päivittäiskäyttöä ei suositella, koska seesaminsiemenet sisältävät alumiinia. Monissa yleisissä rasvapohjaisissa levitteissä on runsaasti tyydyttyneitä rasvahappoja sisältäviä kovia rasvoja, joita pidetään suurina määrinä kulutettuna terveydelle haitallisina.
Kaupallisesti tuotettujen levitteiden lisäksi levitteitä tehdään myös kotona omaan käyttöön.
Karl-Erik Michelsen
thumb|Karl-Erik Michelsen 2014. Karl-Erik (Kalle) Kristian Michelsen (s. 5. toukokuuta 1957 Ähtäri ) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston professori. Hän toimi vuonna 2002 perustetun yliopiston erillislaitoksen Etelä-Karjala-instituutin johtajana sen perustamisesta aina kesäkuuhun 2011 saakka, jolloin hänen seuraajanaan aloitti Pertti Kolari.
Michelsen kävi koulunsa Joensuussa ja valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseosta. Hän opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja hakeutui maisteriksi valmistumisensa jälkeen Pennsylvanian yliopistoon Yhdysvaltohin, missä vietti viisi vuotta. Michelsenin tieteellisenä mentorina toimi Thomas P. Hughes, jonka avulla hän löysi oman alansa tiedon- ja innovaatioiden tutkimuksen parissa.
Vuonna 1993 Michelsen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa Kansallisen tutkimusjärjestelmän kehityksestä. Hän on työskennellyt muun muassa tutkijana ja tutkimusohjelman koordinaattorina Suomen Akatemiassa sekä Suomen historian professorina Helsingin yliopistossa. Hän toimii myös konsulttina.
Vuonna 2002 Michelsen sai Suomen Elektroniikkainsinöörien Seuran palkinnon ansiokkaasta tutkimustyöstä ja vuonna 2003 Tekniikan historian seuran hopeisen ansiomerkin. Vuonna 2015 hän sai Suomen Ekonomien tunnustuspalkinnon kirjastaan Kone: Perhe, yrittäjyys ja yritys teollisuuden vuosisadalla (2013). Vuonna 2018 hänet valittiin vuoden professoriksi.
Michelsen pelasi koripalloa Joensuun Katajassa kaudella 1976–1977 ja HNMKY:ssä 1977–1982. Vuonna 2007 Michelsen peri tädiltään Stendalin sukukartanon Joroisissa.
Maailmanradio
thumb|Esimerkki maailmanradiosta Maailmanradio on radiovastaanotin, jossa ULA-alueen (ultralyhyet aallot, joilla Suomessa kaikki tavanomaiset paikallisradiot lähettävät) ja keskipitkien aaltojen (MW) lisäksi voidaan kuunnella lyhytaaltoalueita. Useimmissa maailmanradioissa nämä ovat taajuusalueita, joilla kansainväliset yleisradioasemat lähettävät ohjelmiaan.
Maailmanradioita käytetään mm. matkaradioina yleisradiolähetysten seuraamiseksi ulkomaanmatkoilla tai tavanomaista kotiradiovastaanotinta parempana vastaanottimena ulkomaisia yleisradiolähetyksiä kuunneltaessa. Tällöin on jo kyse DX-kuuntelusta, mikäli tavoitteena on tunnistaa ja saada radioaseman vahvistus tunnistetusta radiolähetyksestä.
Maailmanradion kehittyneempää versiota, jolla voidaan kuunnella koko lyhytaaltoaluetta ja jossa on enemmän vastaanotto-ominaisuuksia (kuten mahdollisuus kuunnella SSB- ja CW-lähetelajeja) kutsutaan liikennevastaanottimeksi.
Nykyään maailman radiokanavia on helpompi kuunnella radioaaltojen sijaan Internet-radion kautta. Asemia on mahdollista kuunnella tietokoneella, mutta nettiradion kuunteluun on valmistettu myös erityisiä radiolaitteita, jotka tarvitsevat toimiakseen Internet-yhteyden.
Ristimäen hautausmaa (Viipuri)
Ristimäen hautausmaa sijaitsee Viipurin keskustan itäpuolella entisen Ristimäen kaupunginosan alueella. Vuonna 1798 perustettu hautausmaa jäi pois käytöstä, kun kaupunki menetettiin Neuvostoliitolle jatkosodan jälkeen. Nykyään siitä on jäljellä enää pieni alue hautausmaan läntisimmästä osasta, joka sekin on hoidon puutteessa villiintynyt. Lisäksi lukuisia muistomerkkejä on vuosikymmenten kuluessa vaurioitunut ja hävitetty.
Historia
Ristimäen hautausmaa sijaitsee pari kilometriä Viipurin keskustan itäpuolella Pietariin johtavan maantien A125 varrella. Se syntyi Sorvalin hautausmaan tapaan, kun Venäjän senaatti oli 1772 kieltänyt kirkkoihin hautaamisen. Molemmat uudet hautausmaat otettiin käyttöön vuonna 1798, mutta joidenkin lähteiden mukaan ensimmäiset hautaukset olisi Ristimäelle tehty jo yhdeksän vuotta aikaisemmin.
Sekä Sorvalissa että Ristimäellä oli katolisia lukuun ottamatta omat alueet kaikille Viipurin eri kansallisuuksia ja uskontokuntia edustaneille asukkaille. Lähimpänä kaupunkia oli ruotsalais-saksalaisen seurakunnan alue ja sen jälkeen tulivat ortodoksien sekä maaseurakunnan hautausmaat. Itäisimpänä oli kaupunkiseurakunnan alue. Myös juutalaisella seurakunnalla ja islaminuskoisilla oli Ristimäessä omat pienemmät hautausmaansa. Vuonna 1936 hautausmaalle valmistui ortodoksinen Kaikkien pyhien kirkko, jonka olivat suunnitelleet arkkitehdit Uno Ullberg ja N. A. Nikulin. Se tuhoutui talvisodan aikana vuonna 1940 neuvostojoukkojen tykistötulessa.
Viipurin taistelun yhteydessä 20. kesäkuuta 1944 hautausmaan ympäristössä käytiin taisteluja kaupunkiin tunkeutuvia neuvostojoukkoja vastaan. Karjalan kannakselle rakennettu sisin puolustuslinja eli VKT-linja kulki Ristimäen hautausmaan keskiosan kautta läheiselle Kelkkalan raviradalle.
Ristimäen hautausmaan läheisyydessä sijaitsee Suomalaisten punakaartilaisten muistomerkki, joka on pystytetty sisällissodan aikana teloitettujen punaisten hautapaikalle.
Axel Warén
Axel Vilhelm Warén (3. toukokuuta 1868 Suonenjoki – 1. lokakuuta 1899 Helsinki (Keuruu) ) oli suomalainen yhteiskunnallisten olojen tutkija.
Warénin vanhemmat olivat Suonenjoen ja myöhemmin Keuruun kirkkoherra, rovasti Johan Warén (1827−1883) ja Maria Adolfina Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1886 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889 ja filosofian maisteriksi 1890. Ensimmäinen suomalaisen torpparikysymyksen selvitys on hänen teoksena Torpparioloista Suomessa (1898). Hän kuului Warénin yhdeksänjäseniseen veljessarjaan, josta 1800-luvun lopulla oli seitsemän varsin näkyviä helsinkiläisessä ylioppilasyhteisössä.
Axel Warén oli naimisissa vuodesta 1896 Naëmi Fredrika Pihlmanin kanssa.
Jimmy Hill
James William Thomas "Jimmy" Hill (22. heinäkuuta 1928 Lontoo – 19. joulukuuta 2015 ) oli englantilainen jalkapallopersoona. Hän toimi useissa jalkapalloon liittyvissä ammateissa kuten pelaajana, valmentajana, pelaajayhdistyksen puheenjohtajana ja televisiokommentaattorina.
Pelaajaurallaan Hill edusti Brentfordia ja Fulhamia. Hän toimi 1960-luvulla Coventry Cityn managerina ja myöhemmin Coventry Cityn, Charlton Athleticin ja Fulhamin puheenjohtajana. Hän oli aikanaan myös pelaajayhdistyksen (PFA) puheenjohtaja. Televisiossa hän tuli tunnetuksi BBC:n Match of the Day -ohjelman pitkäaikaisena isäntänä.
José Enrique Gutiérrez
thumb|José Enrique Gutiérrez José Enrique Gutiérrez Cataluña s. 18. kesäkuuta 1974 Valencia) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1998–2009 ja uudelleen 2011–2012. Gutiérrezin merkittävimmät saavutukset ovat Italian ympäriajon kakkostila vuonna 2006 sekä etappivoitto Espanjan ympäriajossa ja kaksi etappivoittoa Dauphiné Libéré -kilpailussa.
Phonak Hearing Systems -tallissa ajanut Gutiérrez oli kesäkuusta 2006 lähtien "ei-aktiivinen" ajaja yhdessä tallikaverinsa Santiago Boteron kanssa, koska häntä epäiltiin yhteyksistä Eufemiano Fuentesiin, jonka epäillään toimittaneen doping-aineita useille pyöräilijöille. (ks. Operaatio Puerto).
Keltapyrstövälskäri
Keltapyrstövälskäri (Zebrasoma xanthurum) on välskärikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Keltapyrstövälskäri voi kasvaa 25 cm pitkäksi. Sen vartalo on litteä ja orvokinsininen, suu välskäreille ominainen pitkähuulinen ja pyrstö kirkkaan keltainen. Pyrstön tyvessä ovat veitsimäiset ulokkeet, joita kala voi käyttää taisteluaseena heiluttamalla vartaloaan.
Nuoret yksilöt ovat hennosti vaakaraitaisia.
Alkuperä
Keltapyrstövälskäri elää luonnossa Punaisellamerellä ja Persianlahdella. Se elää 2–20 metrin syvyydessä merenpohjan kalliorinteillä tai koralleja kasvavilla alueilla.
Käyttäytyminen
Keltapyrstövälskäri tarvitsee runsaasti uintitilaa, ja se voi käyttäytyä aggressiivisesti muita välskäreitä kohtaan. Jos se ehtii vallata reviirin akvaariosta, se voi hyökätä myöhemmin tulleiden kalojen kimppuun, siksi suositellaan, että keltapyrstövälskäri laitetaan akvaarioon viimeisenä kalana.
Luonnossa keltapyrstövälskärit liikkuvat uteliaina pitkin koralliriuttaa ja napostelevat jatkuvasti levää. Riutta-akvaariossa ne saattavat joskus näykkiä myös pitkälonkeroisia koralleja ja jättiläissimpukoita, varsinkin jos eivät saa tarpeeksi mieluista ruokaa.
Vesiolot ja ravinto
Keltapyrstövälskäri syö luonnossa pääravintonaan kivillä ja koralleilla kasvavaa makrolevää, mutta tulee sen joukossa nielaisseeksi myös pieniä selkärangattomia. Akvaariossakin se nyppii elävää levää, mutta sille syötetään sen lisäksi kasvispitoista ruokaa kuten kuivattua levää. Kala tarvitsee monipuolisesti erilaisia ruoka-aineita säilyttääkseen värinsä.
Sopiva lämpötila on 24–28 °C, suolapitoisuudesta kertova ominaispaino 1.020–1.02 ja pH 8.1–8.4.
Tunkeilijan havaitsemisjärjestelmä
Tunkeilijan havaitsemisjärjestelmä on tietoverkkoon asennettava järjestelmä, joka on ohjelmoitu tunnistamaan verkkoon suuntautuvat hyökkäysyritykset.
Tunkeilijan havaitsemisjärjestelmä voi olla konekohtainen tai verkkopohjainen. Esimerkkejä konekohtaisista IDS-ohjelmista ovat lokeja tarkkailevat tai tiedostojärjestelmän muutoksia tutkivat ohjelmat (esimerkiksi tripwire ja OSSEC). Verkkopohjaisissa ratkaisuissa verkkoon sijoitetaan usein erilaisia sensoreita, jotka keräävät liikennettä, ylläpitäjän käyttäessä jonkinlaista hallintaliittymää murtojen tutkimiseen, esimerkiksi SNORT.