cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antiikin Kypros
Tausta: Esihistoria ja mytologia
Kreikkalaisessa mytologiassa Kyprosta pidettiin rakkaudenjumalatar Afroditen synnynpaikkana tai oikeammin paikkana, jossa meressä vaahdosta syntynyt Afrodite nousi maihin. Tämän vuoksi jumalatar tunnettiin myös epiteetillä Kypris. Kyproksen Afroditessa yhdistyi ilmeisesti idästä tullut seemiläinen vaikutus (Astarte/Ishtar) sekä saaren varhaisempi hedelmällisyydenjumalattaren kultti.
Arkaainen kausi
Arkaaisen kauden alkupuolella noin 708 eaa. Kypros päätyi Assyrian vallan alle. Saaren kuningaskunnat säilyttivät monin tavoin itsenäisyyden ja joutuivat lähinnä maksamaan veroa Assyrialle. Assyrialaisissa lähteissä saari esiintyy nimellä Jadnana. Assyrian valtaa kesti noin vuoteen 663 eaa. saakka. 500-luvulla eaa. faarao Ahmose II:n (Amasis II) aikana Kypros tuli Egyptin vallan alle ja maksoi tämän jälkeen veronsa sille. Herodotos viittaa siihen, että saarelle olisi asutettu etiopialaisia, todennäköisesti egyptiläisvallan aikana. Egyptin jouduttua Persian vallan alle Kambyseen aikana vuonna 526/525 eaa. myös Kypros päätyi persialaisten valtaan. Nyt Kyproksen kuningaskunnat joutuivat maksamaan veroa persialaisille ja osallistumaan laivoillaan Persian laivastoon. Dareioksen aikana Kypros oli osa Persian viidettä satraappikuntaa Foinikian ja Palestiinan ohella.
Monet kyproslaiset kaupungit, joissa enemmistö asukkaista oli kreikkalaisia, liittyivät Joonian kapinaan vuosina 499–498 eaa. Persian valtaa vastaan. Ainoastaan Amathus pysyi Persian puolella, samoin alun perin myös Salamis. Salamiissa vallan kaapannut Onesilos kuitenkin ryhtyi kapinan johtajaksi. Persialaiset hyökkäsivät saarelle kukistaakseen kapinan. Ratkaiseva taistelu käytiin Salamiin kaupungin läheisellä tasangolla. Onesilos surmattiin, ja persialaiset valtasivat kapinoineet kaupungit takaisin vuonna 498 eaa., viimeisinä Pafoksen ja Soloin. Näin saari palasi Dareioksen vallan alle, ja otti osaa Kserkseen sotaretkeen Kreikkaa vastaan 150 laivalla persialaissodissa vuonna 480 eaa.
Klassinen kausi
pienoiskuva|[[Salamis (Kypros)|Salamiin kuninkaan Euagoras I:n lyöttämä raha, n. 411–374 eaa. Kuvituksessa Herakles ja pukki.]]
Tämän jälkeen, 400-luvun eaa. alkupuolella, Kyproksella oli yhteensä kymmenen kuningaskuntaa. Aiemmasta seitsemästä Soloi joutui Marionin vallan alle, ja uusiksi kuningaskunniksi nousivat Amathus, Kition, Idalion ja Keryneia. Kreikkalaisten ja persialaisten kamppailu saaren hallinnasta jatkui. Kreikkalaiset lähettivät Kyprokselle laivaston pian vuoden 480 eaa. Salamiin taistelun jälkeen ja saivat suuren osan saaresta valtaansa joksikin aikaa. Ateenalaiset lähettivät apua toisen kerran vähän myöhemmin Kimonin johdolla. Tämä yritys kuitenkin epäonnistui piirityksen aikana puhjenneen kulkutaudin vuoksi, ja myös Kimon itse kuoli tautiin Kitionissa. Kreikkalainen kulttuurinen vaikutus saarella kuitenkin lisääntyi koko ajan, mikä näkyy muun muassa taiteessa.
Kyproksen kreikkalaistumisessa alkoi uusi vaihe Euagoras I:n myötä. Tämä nousi valtaan Salamiissa vuonna 410 eaa., ja hakeutui hyviin väleihin Ateenan kanssa Persiaa vastaan. Kreikkalainen kulttuuri ja tavat levisivät saarella kasvavassa määrin. Euagorasta seurasi vallassa tämän poika Nikokles. Nikokleen poika ja Euagoraan pojanpoika Euagoras II kääntyi kuitenkin Persian puolelle, ja saari palasi tiukemmin Persian vallan alle.
Kypros vapautui Persian vallasta lopulta Aleksanteri Suuren sotaretken ja Issoksen taistelun myötä vuonna 333/332 eaa. Kyproslaiset osallistuivat 120 laivalla Aleksanterin hyökkäyksen Tyrosta vastaan. Foinikian heikentyminen oli Kyprokselle edullista alueen kaupan hallinnan kannalta.
Hellenistinen kausi
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen Kypros päätyi tämän seuraajien eli diadokkien kiistakapulaksi niin kutsutuissa diadokkisodissa. Demetrios I yritti vallata saaren suurella armeijalla ja laivastolla, voitti Ptolemaios I:n veljen Menelaoksen ja piiritti Salamista. Ptolemaios lähetti saarelle 140 laivaa ja kohtasi Demetrioksen vuonna 306 eaa. Salamiin taisteluna tunnetussa taistelussa, joka oli kuuluisamman Salamiin taistelun kaima ja yhtä lailla antiikin suuria meritaisteluita. Demetrios voitti sen, ja sai saaren kokonaan valtaansa.
pienoiskuva|[[Pafos|Pafoksen niin kutsuttuja Kuninkaiden hautoja hellenistiseltä kaudelta.]] Ptolemaios sai saaren lopulta valtaansa vuonna 295/294 eaa. Sodissa Ptolemaios tuhosi kokonaan Kitionin, Keryneian, Lapithoksen ja Marionin. Salamiin kuningas Nikokreon teki itsemurhan kieltäydyttyään antautumasta. Kyproksesta tuli merkittävä osa Ptolemaiosten hallitsijasuvun egyptiläistä valtakuntaa. Se oli merkittävä laivastotukikohta, ja sen vuorten puuvaroja käytettiin laivanrakennukseen. Myös metallivarat olivat edelleen merkittävä vaurauden lähde. Ptolemaiosten hallintokeskukseksi saarella tuli 300-luvun eaa. lopulla perustettu Nea Pafos eli Uusi Pafos, johon Ptolemaios siirrätti tuhotun Marionin väestön. Saaren suuren merkityksen vuoksi sen hallitsijaksi nimitettiin aina joku korkea-arvoinen henkilö Aleksandrian hovista, ja tämä oli saarella sekä strategos (sotapäällikkö), nauarkhos (laivaston komentaja) että arkhiereus (ylipappi). On mahdollista, että saari varustettiin eräänlaiseksi Ptolemaioksen hallitsijasuvun turva- ja pakopaikaksi tarpeen varalta. Salamis säilyi suurimpana kaupunkina, ja siellä arvioidaan olleen jopa asukasta.
Seuranneella ajalla Kyproksen kulttuuri hellenisoitui ajan kuluessa yhä enemmän. Saaren kuningaskunnat lakkasivat olemasta noin 313–306 eaa., ja alkoivat kehittyä ulkoisesti enemmän kreikkalaisten kaupunkivaltioiden eli polisten suuntaan. Saaren oman kyproslaisen kirjaimiston käyttö korvautui kokonaan kreikkalaisen kirjaimiston käytöllä. Ptolemaios II perusti saaren lukuisat Arsinoe-nimiset kaupungit, jotka nimesi vaimonsa mukaan. Ptolemaiosten valtakunnan kutistuessa Kypros säilyi Kyrenaikan ohella valtakunnan ainoana alueena Egyptin ulkopuolella. Saaren käskynhaltijana toiminut Polykrates Argoslainen sai pidettyä saaren Ptolemaios V:llä Antiokhos III:ta vastaan.
Veljekset Ptolemaios Filometor ja Ptolemaios Euergetes kiistelivät Kyproksen hallinnasta. Euergetes pyysi apua Roomalta vuonna 154 eaa. Hän sai roomalaisten tuen, mutta ei roomalaista sotaväkeä, ja joutui turvautumaan palkkasotilaisiin. Filometor valtasi saaren sillä välin. Eurgetes hävisi seuranneen taistelun. Myös Demetrios Soter yritti vallata saaren, mutta epäonnistui.
D. A. Pennebaker
Donn Alan "D. A." Pennebaker (15. heinäkuuta 1925 Evanston, Illinois, Yhdysvallat – 1. elokuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen dokumenttielokuvien tekijä ja cinéma véritén uranuurtajia. Hänen keskeisiä aiheitaan ovat esittävät taiteet, etenkin popmusiikki, ja politiikka.
Antiikin Kypros
Hellenistinen kausi
Ptolemaios Lathyroksen noustua valtaan hänen nuorempi veljensä Ptolemaios Aleksandros sai Kyproksen. Kleopatra III:n nostettua Aleksandroksen Egyptin kuninkaaksi Lathyros siirtyi puolestaan Kyprokselle, ja johti sitä itsenäisenä kuningaskuntana vuosina 107–89 eaa. Lathyroksen saatua puolestaan Egyptin kuninkuuden Aleksandros yritti vallata saaren, mutta kuoli taistelussa.
D. A. Pennebaker
Pennebakerin vanhemmat olivat Lucille Levick ja John Paul Pennebaker, joka oli mainosvalokuvaaja. 1960-luvun alussa Pennebaker, Richard Leacock ja Robert Drew perustivat tuotantoyrityksen Drew Associates. Vuonna 1963 Leacock ja Pennebaker erosivat siitä perustaakseen oman tuotantoyrityksen. Myöhemmin hän on työskennellyt usein vaimonsa Chris Hegedusin kanssa. Heidän yrityksensä Pennebaker Hegedus Films on tehnyt useita merkittäviä dokumentteja.
Antiikin Kypros
Roomalainen kausi
pienoiskuva|Roomalaisaikainen lattiamosaiikki Eustolioksen talosta [[Kurionista.]] pienoiskuva|200px|Kalkkikivinen hautareliefi Kyprokselta, 1. vuosisata jaa. [[British Museum.]]
Ptolemaios Auleteen hallitessa Egyptiä Kyprosta hallitsi tämän nuorempi veli Ptolemaios 80–58 eaa. Hän oli aluksi hyvissä väleissä Rooman kanssa, mutta tuli myöhemmin Rooman viholliseksi muun muassa siksi, että häntä syytettiin merirosvouden tukemisesta. Clodiuksesta tuli Ptolemaioksen henkilökohtainen vihollinen, ja tämä pyrki valtaamaan ja ryöstämään Kyproksen. Hän sai lähetettyä Cato nuoremman tekemään likaisen työn puolestaan. Ptolemaios teki itsemurhan.
D. A. Pennebaker
Selvästi käsivaralla tehtyjä dokumentteja on usein kutsuttu nimellä "Pennebaker-documentit". Niissä vältetään jälkiäänitettyä kerrontaa ja haastatteluja, ja sen sijaan ne kuvaavat yksinkertaisesti tapahtumia, mikä on tyypillistä cinéma vérité -tyylille, jota Pennebaker on ollut tekemässä Yhdysvalloissa suosituksi. Pennebaker kertoi tästä lähestymistavasta haastattelija G. Roy Levinille 1971: "Voi mennä tilanteeseen ja kuvata sitä mitä siinä näkee, mitä tapahtuu, mitä on tekeillä ja antaa sitten katsojien päättää, kertooko se siitä mitään. Mutta sitä ei tarvitse nimetä, ei tarvitse kerrontaa opastamaan katsojaan, jotta voisit olla varma ja ymmärtää, että siinä on opittavaa." Samassa haastattelussa Levinin kanssa Pennebaker jopa väittää, että Älä katso taaksesi, joka on hänen maineikas dokumenttinsa Bob Dylan Englannin-kiertueesta vuonna 1965, "ei minun kriteerieni mukaan ole lainkaan dokumentti." Sen sijaan hän yhä uudestaan sanoo, että hän ei tee dokumentteja vaan "kirjaa hetkiä", "sellaisia puolittaisia saippuaoopperoita" "musikaalimaista todellisuutta"
Antiikin Kypros
Roomalainen kausi
Rooma valtasi Kyproksen näin vuonna 58 eaa. Saari liitettiin mantereen puolen Kilikian alueen kanssa Cilicia et Cypruksen provinssiksi, mutta sillä oli oma kvestori ja oikeusistuimet. Julius Caesar antoi saaren vuonna 47 eaa. Kleopatran sisaruksille Ptolemaiokselle ja Arsinoelle. Marcus Antonius antoi sen puolestaan Kleopatran lapsille. Vuonna 27 eaa. tai viimeistään 22 eaa. Kyproksesta tehtiin oma Cypruksen provinssinsa. Augustuksen suorittamassa Rooman provinssien jaossa vuonna 27 eaa. siitä tuli keisarillinen provinssi. Vuonna 22 eaa. se annettiin Rooman senaatille, ja tämän jälkeen sitä hallitsivat propreettorit prokonsulin tittelillä, apunaan legaatti ja kvestori. Myös provinssin hallinnollisena keskuksena toimi Pafos.
D. A. Pennebaker
Pennebakerin dokumentti Kings of Pastry (2009) on esitetty useilla elokuvajuhlilla, kuten IDFAssa, Sheffield Doc/Festssa, DOX BOXissa, Berliinin elokuvajuhlilla ja Hot Docsissa.
Pastelliväri
thumb|upright|Pastellivärinen paita. Pastelliväri tai pastellisävy on valkoisella pehmennetty vaalea värisävy, jossa ei ole lainkaan mustaa. Pastellivärit ovat pastellimaalaukselle ominaisia.
Antiikin Kypros
Roomalainen kausi
Kristinusko saapui Kyprokselle vuonna 45 jaa. apostolien Paavali ja Barnabas suorittaman lähetystyön kautta. Barnabas oli kotoisin saarelta ja myös haudattiin sinne, ja häntä pidetään sen suojeluspyhänä ja Kyproksen kirkon perustajana. Paavalin ja Barnabaan kerrotaan käännyttäneen saaren roomalaisen käskynhaltijan Sergius Pauluksen kristinuskoon. Kitionin ensimmäisenä piispana pidetään perinteessä Lasarusta, ja kaupungin katsotaan myös olleen tämän viimeinen hautapaikka.
Apostolien tekojen perusteella suuri osa saaren väestä oli ensimmäisellä vuosisadalla jaa. juutalaisia. Juutalaisten sanotaan kapinoineen ja suorittaneen saarella kreikkalaisen kansanmurhan keisari Hadrianuksen aikana, ja saaneen saaren joksikin aikaa kokonaan hallintaansa.
Myöhäisantiikista keskiajalle
Diocletianuksen aikana Kypros tuli osaksi Oriensin diokeesia. Saarella tapahtui kaksi suurta maanjäristystä vuosina 332 ja 342. Ne tuhosivat useimmat kaupungit Pafos ja Salamis mukaan lukien. Saaren hallinto siirrettiin uudelleenrakennettuun Salamiihin, joka sai nimen Constantia. Rooman valtakunnan jaossa vuonna 395 eaa. Kyproksesta tuli osa Itä-Roomaa eli Bysantin valtakuntaa. Bysanttilaista Kyprosta hallitsi consularis.
Saraseeniarabit hyökkäsivät saarella vuonna 648 ja valtasivat sen. Uudelleen arabit valtasivat saaren 803–806. Nikeforos Fokas valtasi Kyproksen takaisin Bysantille. Bysantti menetti saaren länsivalloille kolmannen ristiretken aikaan, ensin Rikhard Leijonamielelle ja temppeliherrain ritarikunnalle vuonna 1191 ja sitten Guy de Lusignanin Jerusalemin kuningaskunnalle vuonna 1192.
Kulttuuri
Antiikin Kyproksen aineellista kulttuuria esittelevät muun muassa Kyproksen museo Nikosiassa, Lárnakan arkeologinen museo, Limassolin arkeologinen museo sekä Páfoksen arkeologinen museo. Saaren ulkopuolella muun muassa British Museumissa Lontoossa on suuri kyproslaisten löytöjen kokoelma.
Beyond the Dark
Levy-yhtiö Metal Heaven uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2008.
Hän tuli ikkunasta
Hän tuli ikkunasta on Hannu Lemisen ohjaama elokuva olympiavuodelta 1952. Vahingossa Turun lentoasemalle päätynyt uusi jääkiekkovalmentaja Tom Mack (Tauno Palo) ihastuu kahvilassa muotipiirtäjä Leila Linnaan (Helena Kara). Romanssi kehittyy, ja tarinaan liittyy myös timanttien salakuljetusta.
Tuotanto
Elokuvan musiikki on Olli Hämeen ensimmäinen elokuvatyö. Elokuvasta leikattiin pitkiä jaksoja pois, jolloin hävisi muun muassa Maikki Länsiön tarjoilijan rooli. Elokuvaan sisältyy katkelma oman aikansa jääkiekosta, jota pelattiin ilman suojuksia. Oiva Salan esittämä homorooli on varhaisimpia suomalaisessa elokuvassa.
Vastaanotto
Aikalaiskritiikissä vastaanotto oli etenkin juonen suhteen tyly. Helena Kara sai kuitenkin tunnustusta, ja Tauno Palon todettiin olevan elokuvan pelastus. Myöhemmin 1990-luvun televisioesityksen aikaan kriitikko kuitenkin löysi elokuvasta mielenkiintoista kulttuurihistoriallista antia ja totesi sen puolustavan paikkaansa kotimaisena screwball-komediana, jossa on aistittavissa olympialaisten kuumeisen odotuksen vaikutus tunnelmaan.
Eräässä 2000-luvun kritiikissä todetaan, että elokuvassa on liiaksi aineksia, joista ei ole saatu kootuksi kunnon tulosta. Kuvaus saa kiitosta. (Tv-maailma 11/2012) Henri Waltter Rehnström toteaa, että näppärän vuoropuhelun ansiosta juoni kulkee notkeasti (Tv-maailma 9/2014).
Michael Steinbach
Michael Steinbach (s. 3. syyskuuta 1969 Überlingen, Baden-Württemberg) on saksalainen entinen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa pariaironelikossa.
Luopa
Luopa on noin 550 talouden muodostama kylä Kurikassa Etelä-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee valtatie 3:n varrella kunnan keskustasta Jalasjärven suuntaan mentäessä. Luopa mainitaan kylänä muun muassa Zachris Topeliuksen romaanissa Välskärin kertomuksia. Jalasjoki virtaa Luovan halki päätyen Kyrönjokeen lähellä Kurikan keskustaa.
Lars Haglund (yleisurheilija)
Lars Gösta Haglund (22. toukokuuta 1940 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kiekonheittäjä 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa.
Lars Haglundin läpimurtovuosi oli 1962, jolloin hän rikkoi Erik Uddebomin kaksi vuotta vanhan Ruotsin kiekkoennätyksen tuloksella 55,12. Hän voitti samana vuonna ensimmäinen Ruotsin mestaruuden, jonka jälkeen häm voitti mestaruuden neljänä seuraavana vuotena eli mestaruudet vuosina 1962-1966. Vuonna 1962 hän oli toisen kerran Suomi-Ruotsi -maaottelussa ja voitti suomalaiset kumppanit, joista silloin vanhimmat olivat Pentti Repo ja Carol Lindroos. Haglund paransi Ruotsin ennätystä seuraavan keväänä eli toukokuussa 1963 tulokseen 56,26.
Olympiavuodesta 1964 piti tulla Haglundin menestysvuosi. Hän paransikin kauden aikana Ruotsin ennätystä kolme kertaa tuloksen ollessa lopulta 30. elokuuta 59,95. Se oli hyvä lähtökohta Haglundille lähteä Tokion olympialaisiin. Tulos oli vuoden 1964 maailmantilaston kahdeksas. Lisäksi hän voitti olympialaisia edeltävän Suomi-Ruotsi -maaottelun. Haglundin kisat Tokiossa oli todellinen pettymys, sillä hän jäi ilman tulosta karsinnoissa. Haglund ei kyennyt parantamaan enää omaa Ruotsin ennätystään parhaiden heittojen ollessa 1965 ja 1966 vain muutaman sentin päässä hänen vuoden 1964-ennätyksestään. Samoin hän voitti kyseisten vuosien Suomi-Ruotsi -maaottelut. Haglund menestyi elokuussa 1965 voittaen Budapestissä Universiadi-mestaruuden. Saman vuonna hän otti myös avoimen Britannian kiekonheittomestaruuden. Hän osallistui vuoden 1966 Budapestin EM-kisoihin, mutta hän ei selviytynyt loppukilpailuun vain hieman yli 51 metrin parhaalla heitollaan.
Haglundin uralla Ruotsissa nousi vuonna 1967 uusi kiekkotähti Ricky Bruch, joka teki vuonna 1968 uuden Ruotsin kiekkoennätyksen. Sen jälkeen Ruotsin kiekkoherruus olikin Bruchilla. Haglund jatkoi uraansa aina 1970-luvun puoliväliin. Hieman yllättäen hän heitti elokuussa 1974 ennätyksekseen 62,74.
Lars Haglund kilpaili myös muissa heittolajeissa, joissa hänen ennätyksensä ovat kuulantyönnössä 15,23 ja keihäänheitossa 63,91. Hänet nimettiin vuonna yleisurheilun Stora Grabbariksi #221.
Ronda Stryker
Ronda E. Stryker (s. 1954) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, hyväntekijä, perijätär ja miljardööri. Hänen isoisänsä oli lääketieteen tohtori, ortopedi Homer Stryker (1894–1980), joka perusti lääketieteellisen tekniikan alalla toimivan Stryker Corporationin vuonna 1941. Ronda Strykerin varallisuus on tätä perua, ja on kasvanut merkittävästi (osaksi pörssilistautumisten ja yritysostojen kautta) sinä aikana, kun hän on toiminut vuodesta 1984 eli yli 30 vuoden ajan yhtiön hallituksessa. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen omistustensa arvoksi 5,1 miljardia dollaria.
Stryker suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1975 (B.A./B.Sc.; University of Northern Colorado Foundation Inc) ja valmistui maisteriksi vuonna 1982 Länsi-Michiganin yliopistosta (Western Michigan University). Hän on naimisissa, kolmen lapsen äiti ja asuu Michiganin osavaltion Portagessa.
Hän on miehensä kanssa tehnyt merkittäviä lahjoituksia hyväntekeväisyyteen. Vuonna 2011 hän lahjoitti 100 miljoonaa dollaria uuden Homer Strykerin mukaan nimetyn lääketietellisen laitoksen perustamiseksi Länsi-Michiganin yliopistoon. Vuonna 2016 pariskunta lahjoitti 20 miljoonaa dollaria Harvardin yliopiston globaalin terveydenhoidon ja sosiaalilääketieteen laitokselle (Harvard Medical School Department of Global Health and Social Medicine) oikeudenmukaisen terveydenhoidon edistämiseksi.
Homer
Homer on kaupunki Etelä-Alaskassa. Se sijaitsee Kachemakinlahden rannalla Kenain niemimaan lounaisrannalla. Kaupungin erityispiirre on Homer Spit – kapea noin seitsemän kilometriä pitkä hiekkasärkkä, joka työntyy Kachemakinlahteen. Särkällä sijaitsee Homerin satama. Homer on eteläisin kaupunki Alaskassa, johon voi ajaa autolla Alaskan mannermaalta.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa Homerin asukasluku oli 3 946.
Historiaa
Arkeologiset kaivaukset osoittavat, että varhaiset alutiiqit ovat eläneet alueella vaikkakin heidän kylänsä olivat Kachemakinlahden toisella puolella. 1890-luvulla alueelta löydettiin kivihiiltä. Cook Inlet Coal Fields Company rakensi kaupungin, sataman, hiilikaivoksen ja rautatien Homeriin. Kaivostoiminta jatkui toiseen maailmansotaan asti. Arvioidaan, että alueella olisi edelleen 400 miljoonan tonnin kivihiilivarannot.
Nykyään merkittävimmät elinkeinot kaupungille ovat turismi, urheilu- ja kaupallinen kalastus sekä metsäteollisuus. Homerin sanotaan olevan ruijanpallaksen urheilukalastuksen pääkaupunki maailmassa (”Halibut fishing capital of the World”).
Aiheesta muualla
thumb|200px|Homerin tervetulokyltti.
Mikael Pyyhtiä
Mikael Johannes Pyyhtiä (s. 17. joulukuuta 2001 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Cleveland Monstersissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Pyyhtiä osaa pelata myös keskellä.
Seuraura
Pyyhtiä on Turun Palloseuran kasvatti. Hän voitti kauden 2016–2017 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Huhtikuussa 2019 Pyyhtiä teki kolmivuotisen juniorisopimuksen TPS:n SM-liigajoukkueen kanssa. Hän aloitti kauden 2019–2020 seuran A-nuorissa. Pyyhtiä valittiin A-nuorten SM-liigan joulukuun pelaajaksi. Hän oli lopulta TPS:n kolmanneksi paras pistemies tehoilla 10+31=41.
TPS:n miesten joukkueessa Pyyhtiä pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa Spengler Cupin toisella kierroksella 28. joulukuuta 2019 sveitsiläistä HC Ambrì-Piottaa vastaan. Hänet merkittiin joukkueen kakkosketjun vasempaan laitaan Petteri Wirtasen ja Joel Janatuisen viereen. Pyyhtiä pelasi turnauksessa kolme ottelua ilman tehopisteitä. TPS:n palattua Spengler Cupista SM-liigapeleihin hän teki liigadebyyttinsä 3. tammikuuta 2020 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Pyyhtiä merkittiin tutulle paikalle joukkueen kakkosketjun vasempaan laitaan Wirtasen ja Janatuisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.49 minuuttia. Pyyhtiä keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Zach Budishin tekemään maaliin. Hän pelasi kauden 2019–2020 aikana SM-liigassa kaksi ottelua.
Columbus Blue Jackets varasi Pyyhtiän neljännellä kierroksella 114. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Alkukauden 2020–2021 hän pelasi pääasiassa TPS:n U20-joukkueessa ja Pyyhtiä pelasi syyskaudella vain kaksi SM-liigaottelua. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen jälkeen hän kuitenkin vakiinnutti paikkansa SM-liigassa ja Pyyhtiä pelasi loppukaudella aina TPS:n ykkösketjussa asti yhdessä Juuso Pärssisen ja Lauri Pajuniemen kanssa. Kaikkiaan hän pelasi varsinaisen tulokaskautensa aikana 35 runkosarjaottelua tehopistein 3+4=7 ja 13 playoff-ottelua tehopistein 1+4=5. Pyyhtiä teki ensimmäisen SM-liigamaalinsa kautensa neljännessä ja uransa kuudennessa ottelussaan 20. tammikuuta 2021 Vaasan Sportia vastaan. Liigauransa ensimmäisen playoff-maalinsa hän teki toisessa puolivälieräottelussa 20. huhtikuuta 2021 Pelicansia vastaan. Pyyhtiän avausmaali jäi TPS:n 2–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Kai Nurminen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Pyyhtiä voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudella 2021–2022 Pyyhtiä teki lopullisen läpimurtonsa SM-liigassa. Hän oli tehoilla 21+14=35 TPS:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Markus Nurmen jälkeen. Pyyhtiä jakoi koko SM-liigan maalipörssin viidennen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Mika Tallskogin mukaan Pyyhtiä aloitti kautensa pisteiden valossa verrattain vaisusti, mutta hän teki läpimurtonsa loppukaudella, kun Pyyhtiän 35 tehopisteestä tehot 15+6=21 syntyivät runkosarjan 20 viimeisimmässä ottelussa helmi- ja maaliskuussa 2022. Hän teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun 13. helmikuuta 2022 Pelicansia vastaan. Pyyhtiän ensimmäinen osuma syntyi ylivoimalla ja toinen jäi ottelun voittomaaliksi. Hän viimeisteli kolmannella maalillaan TPS:lle 4–1-voiton vastustajan tyhjään maaliin. Kai Ortio valitsi Pyyhtiän ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Pyyhtiä teki kypärätempun myös toisessa välieräottelussa 10. huhtikuuta 2022 Tampereen Ilvestä vastaan. Marco Tuokko valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Pyyhtiä jakoi lopulta kahdeksalla osumallaan koko SM-liigan pudotuspelien maalipörssin voiton Tapparan Joona Luodon ja Veli-Matti Savinaisen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Tammikuussa 2022 Pyyhtiä teki TPS:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Toukokuussa 2022 Pyyhtiä teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet kaudeksi 2022–2023 lainalle TPS:n SM-liigajoukkueeseen. Pyyhtiän kausi ei kuitenkaan sujunut täysin odotusten mukaan ja hän teki runkosarjassa 42 ottelussa vain 20 tehopistettä. TPS:n kauden päätyttyä maaliskuussa 2023 hän siirtyi AHL-joukkue Cleveland Monstersin vahvuuteen. Pyyhtiä pelasi siellä seitsemän runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ensimmäistä NHL-otteluaan. Pyyhtiä teki NHL-debyyttinsä runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 13. huhtikuuta 2023 kotiottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.56 minuuttia. Pyyhtiä sai ottelussa myös NHL-uransa ensimmäisen tehopisteen syöttämällä Emil Bemströmin tekemän ylivoimamaalin. Hän sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta.
Maajoukkueura
Suomen A-maajoukkueessa Pyyhtiä on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hänet valittiin ensimmäisen kerran A-maajoukkueeseen jälkeenpäin vuoden 2022 Karjala-turnaukseen, kun Suomen alkuperäisestä joukkueesta kolme pelaajaa joutuivat jättämään turnauksen väliin. Pyyhtiä teki A-maajoukkudebyyttinsä turnauksen toisessa ottelussa 12. marraskuuta 2022 Turun Gatorade Centerissa Tšekkiä vastaan. Hänet merkittiin Suomen kakkosketjun vasempaan laitaan Antti Suomelan ja Jere Karjalaisen viereen.
Muuta
Pyyhtiä suoritti keväällä 2020 liiketalouden perustutkinnon. Hänen isoveljensä Tuomas on pelannut jääkiekkoa puolustajana A-junioriksi asti ja heidän pikkuveljensä Niklas pelaa jalkapalloa Italian Serie A:n Bologna FC:ssä. Veljesten isä Tomi Pyyhtiä on pelannut myös jalkapalloa.
The Dawn
The Dawn on suomalaisen heavy metal -yhtye Ancaran ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin omakustanteena vuonna 2006. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 27.
Albumi uudelleenjulkaistiin vuonna 2006 levymerkillä DKS Music.
Svante Martin
Svante Vilhelm Martin (s. 21. marraskuuta 1948 Kirkkonummi) on suomenruotsalainen freelancenäyttelijä. Hän on opiskellut Suomen Teatterikoulussa vuosina 1969–1973.
Martin on esiintynyt muun muassa tv-sarjoissa Ruusun aika, Metsolat, Samppanjaa ja vaahtokarkkeja, Pimeän hehku, Tähtitehdas, Uutishuone, Sorjonen, sekä elokuvissa 8 päivää ensi-iltaan, Vares – Pahan suudelma ja Hella W. Hän on myös tehnyt elokuva- ja televisiorooleja myös Ruotsissa.
Martin on naimisissa Eija Orpanan kanssa, ja heillä on neljä aikuista lasta. Martinin harrastuksiin kuuluvat muun muassa maalaus ja kehonrakennus.
Martin lopetti näyttelemisen vuonna 2013 jäätyään eläkkeelle, ja jatkaa nykyään taidemaalarina.
Wayne Hennessey
pienoiskuva|220px|Wayne Hennessey vuonna 2016.
Ura
Walesin maajoukkueessa Hennessey on pelannut 108 maaottelua. Hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa maan ykkösmaalivahtina toisen Valioliiga-maalivahdin Boaz Myhillin jäätyä varamiehen rooliin. Hennessey pelasi avausottelua lukuun ottamatta Walesin ottelut EM-kilpailuissa 2016, joissa Wales eteni välieriin. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän oli Walesin varamaalivahtina Danny Wardin pelatessa. MM-kilpailuissa 2022 Hennessey pelasi kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua mutta tuli toisen lopulla ulosajetuksi, joten hän jäi kolmannesta ottelusta pois pelikiellon vuoksi. Lisäksi hän on pelannut 24 MM- ja 31 EM-karsintaottelua sekä 13 Kansojen liigan ottelua.
Roomalainen talo (Kos)
Roomalainen talo eli Casa Romana on uudelleenrakennettu roomalaisaikainen yksityistalo Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Se sijaitsee kaupungin keskustan lounaislaidalla niin kutsutun läntisen arkeologisen alueen eteläosassa lähellä Roomalaista odeionia.
thumb|left|220px|Roomalaisen talon sisätiloja. Talo rakennettiin alun perin 100-luvun lopulla tai 200-luvun alussa varhaisemman hellenistisellä ajalla rakennetun talon paikalle.
Rakennus muistuttaa mm. Pompejista tunnettuja roomalaisia yksityistaloja. Siinä on kaksi kerrosta, kolme atriumpihaa ja yhteensä 36 huonetta. Jokaisen atriumin keskellä on suihkulähde. Rakennus on ollut koristeltu mosaiikkilattioin sekä freskoilla ja veistoksilla. Koristelut esittävät muun muassa mytologian hahmoja sekä eri eläimiä.
Pietarinkirkko
Pietarinkirkko on Vatikaanivaltiossa sijaitseva kirkko, joka myös toimii maan pääkirkkona. Rooman arkkihiippakunnan ja siten paavin tuomiokirkko on kuitenkin Lateraanikirkko. Pietarinkirkko on pääosin peräisin 1600-luvulta, vaikkakin sen rakennustyöt aloitti jo paavi Julius II vuonna 1506. Kirkon fasadi valmistui vuosien 1612 ja 1616 välillä, ja paavi Urbanus VIII vihki kirkon virallisesti käyttöön 18. marraskuuta 1626.
Pietarinkirkon pituus on 212 metriä, korkeus 133 metriä ja pinta-ala 23 000 m². Kokonsa perusteella Pietarinkirkko on maailman suurin uskonnollinen rakennus, vaikkakin joidenkin olemassa olevien kirkkojen, kuten Norsunluurannikon Notre-Dame de la Paixin, pinta-ala sekä korkeus ovat sitä suurempia.
Galaksienvälinen tähti
250 px|thumb|Neitsyen galaksijoukko, mistä galaksienvälisiä tähtiä löydettiin. Galaksienvälinen tähti (eli intergalaktinen tähti) on tähti, joka on karannut kotigalaksinsa gravitaatiosta ja matkaa itsenäisesti galaksienvälisessä avaruudessa.
Pietarinkirkko
Vanha Pietarinkirkko
pienoiskuva|vasen|Konstantinuksen rakennuttama ensimmäinen Pietarinkirkko noin vuonna 1450.
Galaksienvälinen tähti
Löytyminen
Yleinen uskomus, että tähtiä voi esiintyä vain galakseissa, kumoutui galaksienvälisten tähtien löytymisellä vuonna 1997. Ensimmäiset havaittiin Neitsyen galaksijoukossa, missä niitä arvioidaan olevan 1012 (biljoona).
Johan Hinric Lidén
pienoiskuva|Johan Hinric Liden Johan Hinric Lidén (1741–1793) oli ruotsalainen oppihistorioitsija. Hän opiskeli Turun akatemiassa ja oli Uppsalan yliopiston dosentti vuodesta 1765. Hän sai professorin arvon 1779. Hän julkaisi muun muassa latinaksi Ruotsin kirjallisuudenhistorian Historiola litteraria poëtarum suecanorum (3 osaa, 1764–1772) ja luettelon kokoamistaan väitöskirjoista (1778–1780). Hän keräsi arvokkaita käsikirjoituskokoelmia.
Galaksienvälinen tähti
Muodostuminen
Syytä näiden tähtien karkaamiseen galakseistaan ei tarkkaan vielä tunneta, mutta paras teoria esittää kahden galaksin törmäämistä syyksi sille, että suunnaton määrä tähtiä sinkoutuu galaksienväliseen avaruuteen. center|250px|thumb|Galaksien törmäyksen uskotaan aiheuttavan galaksienvälisiä tähtiä. Toisen teorian mukaan (kuva alla) supermassiiviset mustat aukot aiheuttavat tähtien poistumisen. center|300px|thumb|[[Linnunrata-galaksista karkaavan HE 0437-5439 -tähden ehdotettu poistumistapa.]]
Danaidi (Rodinin veistos)
thumb|220px|Auguste Rodin, Danaidi, 1885. Veistoksen Rodin-museossa oleva versio. Danaidi on ranskalaisen kuvanveistäjän Auguste Rodinin marmorityö, korkeus 33 cm, vuodelta 1885. Ateneumin taidemuseo tallensi siitä kokoelmiinsa (Antellin kokoelmat) vuonna 1889 valmistuneen version vuonna 1893.
Danaidi valmistui osana Ranskan valtion vuonna 1880 tilaamaa Helvetin portti -teoskokoelmaa, joka ei valmistunut koskaan. Pariisissa asunut suomalainen lääkäri H. F. Antell tilasi veistosryhmän vuonna 1885 valmistuneesta Danaidit-veistoksesta marmoriin hakatun version, joka päätyi Ateneumin kokoelmiin. Ateneumilla on kaksi muutakin Helvetin portti -osaa hallussaan, nimittäin pronssivalos Je suis belle (La Beauté) ja Ovidiuksen Metamorfoosit (Volypté).
Danaidin aihe kumpuaa danaideista, antiikin tarun kuningas Danaoksen 50 tyttärestä, jotka hääyönään surmasivat Aigyptoksen 50 poikaa (yhtä lukuun ottamatta). Tämä puolestaan kosti tapahtumat surmaamalla nuo tyttäret ja Danaoksen. Manalassa tyttäret tuomittiin ammentamaan ikuisesti Hades-virran vettä ruukulla, jonka pohjassa on reikä. Veistoksessa nähdään eroottisesti kuvattu nainen ruukkunsa viereen uupuneena.
Auguste Rodinia pidetään 1800-luvun lopun merkittävimpänä kuvanveistäjänä. Hän kykeni mestarilliseen mielentilojen kuvaukseen luonnon pohjalta työskennellessään.
Galaksienvälinen tähti
Havaitseminen
Vuonna 1997 Hubble-avaruusteleskooppi löysi suuren joukon intergalaktisia tähtiä Neitsyen tähtijoukosta. Toinen ryhmä karanneita galaksienvälisiä tähtiä löydettiin Sulatusuunin galaksijoukosta.
Sijainti
Galaksienväliset tähdet sijaitsevat noin 300 000 valovuoden etäisyydellä lähimmästä galaksista.
Maciej Skorża
Maciej Skorża (s. 10. tammikuuta 1972) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Tammikuusta 2023 lähtien hän toimii Urawa Red Diamondsin päävalmentajana.
Ura
Skorżan pelaajaura oli varsin vaatimaton. Hän edusti 1990-luvun puolivälissä Radomiak Radomia ja AZS-AWF Varsovaa. Valmennusuransa hän aloitti vain 22-vuotiaana Legia Varsovan juniorijoukkueissa. Aikuisten valmentajana Skorża debytoi kaudella 1998/99, jolloin hän valmensi SMS Piasecznoa. Kauden jälkeen hän siirtyi Amica Wronkin juniorivalmentajaksi ja johdatti joukkueensa nuorten Puolan mestariksi 2002.
Josh Wicks
Joshua Myiah Wicks (s. 1. marraskuuta 1983 Landstuhl, Rheinland-Pfalz, Saksa) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti. Hän on edustanut Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnissa. Kaudeksi 2014 hän siirtyi ruotsalaiseen AFC Unitediin, jotka nousivat Allsvenskaniin kaudeksi 2017.
Maciej Skorża
Ura
Marraskuussa 2006 Skorża siirtyi Dyskobolia Grodzisk Wielkopolskin päävalmentajaksi. Debyyttikaudellaan hän luotsasi seuran Puolan cupin ja liigacupin mestariksi. Menestyksen myötä Wisła Krakova palkkasi Skorżan kesällä 2007. Hän luotsasi puolalaisen suurseuran kahteen perättäiseen liigamestaruuteen 2008 ja 2009. Maaliskuussa 2010 hän sai huonojen tulosten vuoksi potkut.
Pietarinkirkko
Vanha Pietarinkirkko
Pietarinkirkko sijaitsee paikalla, jossa aiemmin oli keisari Caligulan aloittama ja Neron valmiiksi saattama niin sanottu Neron sirkus. Sirkuksen pohjoispuolella kulki tie, Via Cornelia, jonka varrella oli pakanallisia hautoja. Roomalaisen tradition mukaan apostoli Pietari ristiinnaulittiin vuonna 67 Neron sirkuksessa inter duas metas eli kilpa-ajoradan keskikorokkeen (spina) kääntöpisteiden (meta) puolivälissä eli nykyisen Vatikaanin obeliskin juurella. Obeliski on nykyään eri paikassa Pietarinaukiolla.
Josh Wicks
Yhdysvaltain armeijan sotilastukikohdassa Saksassa syntynyt mutta Kaliforniassa kasvanut Wicks pelasi juniorina vuosina 2001–2004 Bakersfield Roadrunnersissa. Tämän jälkeen hän siirtyi Des Moines Menaceen. Ensimmäisenä vuotenaan ammattilaisena 2005 Wicks pelasi kanadalaisessa Vancouver Whitecapsissa. Toisena kautenaan 2006 hän auttoi joukkueen USL First Divisionin mestaruuteen. Maaliskuussa 2007 Wicks siirtyi Portland Timbersiin, missä hän oli sarjan parhaimpia maalivahteja.
Marraskuussa 2010 Wicks siirtyi kauden 2011 kattavalla sopimuksella Veikkausliigassa pelaavaan IFK Mariehamniin.
Josh Wicks saavutti kaudella 2011 Veikkaaja-lehden antamien ottelukohtaisten arvosanojen parhaan keskiarvon 7,40 Veikkausliigassa.
Pietarinkirkko
Vanha Pietarinkirkko
Kristityt hautasivat apostolin jäännökset Via Cornelian hautausmaalle, jonka päälle Konstantinus Suuri rakensi 324 uuden basilikan Pyhän Pietarin kirkoksi. Rakennustyö saatiin päätökseen viisi vuotta myöhemmin. Nykypäivänä tästä rakennuksesta käytetään nimeä "Vanha Pietarinkirkko".
Konstantinuksen basilikan rakentamispaikan valintaan vaikutti perimätieto apostoli Pietarin kuolin- ja hautapaikasta. Tämän perimätiedon mukaan apostoli Pietarin ruumis tuotiin Vatikaani-nimiselle kukkulalle, jonne se myös haudattiin.
Nikolaus V
Avignonin vankeuden ja vastapaavien ajanjakson päätyttyä paavi palasi pysyvästi takaisin Roomaan. Vatikaanin palatsi ja vanha Konstantinuksen aikainen basilika olivat paavin poissa ollessa jääneet rappiolle, ja Nikolaus V:n pontifikaatin alkaessa basilikan kunto oli jo hälyttävä, joten pian heräsi ajatus sen korjaamisesta ja laajentamisesta. Pian kävi ilmeiseksi, että peruskorjausta parempi vaihtoehto olisi uuden kirkon rakentaminen. Paavi Nikolaus V pyysi tehtävään arkkitehti Bernardo Rossellinon, jonka suunnittelema basilika oli uskollinen vanhalle pylväshallin tyyliselle pohjakaavalle, paitsi että lisäyksenä Rossellino oli piirtänyt kupolin ristin sakaroiden yhtymäkohtaan. Tämän suunnitelman perusteella valmistui aikanaan vain uusi kuori Tribuna di San Pietro, koska Nikolaus V kuoli 1455.
Julius II
Pyhälle istuimelle 1503 noussut Julius II halusi rakentaa itselleen Giuliano da Sangallon myötävaikutuksella valtavan mausoleumin, jota varten Michelangelo palkattiin veistämään kuvapatsaita. Pian paavi kuitenkin hylkäsi ajatuksen erillisestä hautamuistomerkistä ja päätti palata Nikolaus V:n suunnitelmien pariin kokonaan uuden kirkon rakentamiseksi. Vanha Pietarinkirkko oli jo yli tuhat vuotta vanha, sen arkkitehtuuri oli vanhanaikaista ja kunto huolestuttava Nikolaus V:n ja muiden paavien restaurointitöistä huolimatta. Kaiken lisäksi tilat eivät riittäneet vastaanottamaan kaikkia Pietarin haudalle saapuvia pyhiinvaeltajia. Roomalaisten vastustuksesta huolimatta Julius II muurasi Pietarinkirkon peruskiven 18. huhtikuuta 1506, ja työt alkoivat Donato Bramanten suunnitelmien pohjalta.
Nervander
Nervander on ollut seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pietarinkirkko
Julius II
Rakennustyöt saatiin päätökseen vasta yli sata vuotta myöhemmin Paavali V:n aikana 1615. Tällä välin vanha Pietarinkirkko oli kaiken aikaa toiminnassa, sillä sitä purettiin vain sitä mukaa kuin uudisrakennuksen työt etenivät.
Bramante
Donato Bramante, jota pidettiin yhtenä sen ajan suurimmista arkkitehdeista, oli uuden kirkon ensimmäinen pääarkkitehti. Hän suunnitteli renessanssihenkisen keskeiskirkon, jonka periaatteet ovat nähtävissä Pietarinkirkossa edelleen. Bramanten alkuperäisessä suunnitelmassa oli useita satelliittikupoleja, jotka ympäröivät suurta puolipallon muotoista keskuskupolia. Hän suunnitteli myös sivukappeleita, joissa olisi ollut torneja. Paavi Julius II kuoli 1513 ja Bramante 1514, mikä jätti rakennushankkeen jälleen tyhjän päälle. Kirkosta olivat valmiina vasta keskuskupolin neljä tukipilaria ja niitä yhdistävät holvikaaret. .
Rafael
pienoiskuva|[[Rafaelin suunnitelma Pietarinkirkkoa varten oli muita perinteisempi. Vaikka sitä ei toteutettukaan, pohjakaavaan palattiin myöhemmin Madernon aikana.]]
Julius II:n seuraaja pyhällä istuimella oli paavi Leo X. Hän oli vaikeassa tilanteessa: vanha basilika oli puolittain purettu ja ilman kattoa, eikä uusikaan ollut vielä alkua pidemmällä. Jo heti virkaan astuttuaan, kun Bramante vielä oli elossa, paavi oli kutsunut Giuliano Sangallon takaisin ja nimennyt hänelle kaksi avustajaa – Fra Giovanni Giocondon ja paremmin maalarina tunnetun Rafaelin. Alkava uskonpuhdistusliike horjutti katolisen kirkon asemaa, mikä vaikeutti töitä entisestään, sillä Pietarinkirkon rakennustöitä rahoitettiin kirkollisveroilla ja anekaupalla. Ongelmat eivät olleet pelkästään taloudellisia, sillä Bramanten rakenteissa oli tehty virheitä, jotka vaativat korjausta, ennen kuin töissä voitiin edetä. Giocondon kuoltua ja Sangallon vetäydyttyä vanhuuden lepoon Rafaelista tuli pääarkkitehti, ja hän sai avustajakseen Antonio da Sangallo nuoremman. Parivaljakko otti etäisyyttä Bramanten suunnitelmaan ja esitteli paaville mallin, jossa kirkko oli muutettu latinalaiseksi ristiksi. Mutta ennen kuin mitään konkreettista tapahtui, Rafael kuoli yllättäen 37-vuotiaana 1520. Hänen tilalleen Antonio Sangallon kumppaniksi valittiin Baldassare Peruzzi.
Leo X:n seuraajat Hadrianus VI ja Klemens VII saivat tuta koko protestanttisen liikkeen voiman, ja heidän päähuomionsa suuntautui paaviuden puolustamiseen kirkon rakentamisen kustannuksella. Rooman ryöstössä 1527 paavi Klemens VII pakeni Passetto di Borgoa pitkin Castel Sant'Angelon linnoitukseen, jossa hän piileskeli kuukausia. Rooman ryöstö hajotti Rafaelin kokoaman taiteilijaryhmän ja merkitsi täysrenessanssin kauden loppua, jonka jälkeen arkkitehtuurissa ja kuvataiteissa siirryttiin manierismina tunnetun uhmakkaan siirtymäkauden jälkeen lopulta barokkiin.
Michelangelo
pienoiskuva|vasen|[[Michelangelon suunnitelma, joka on renessanssin arkkitehtuurikäsitysten mukaisesti "täydellinen" keskeiskirkko, oli tehty Bramanten lähtökohdan pohjalta, vain rakenteita vahvistettiin.]]
Michelangelon nimitys pääarkkitehdiksi 1546 oli paavi Paavali III:n pitkäaikaisten toiveiden täyttymys, mutta Sangallon kannattajia raivostutti se, että Michelangelo halusi työskennellä ilman eri korvausta vain "kiintymyksestä Jumalaan ja kunnioituksesta apostoli Pietaria kohtaan" ja että hän oli saanut paavilta lähestulkoon vapaat kädet työn suhteen.
Maciej Skorża
Ura
Kesäkuussa 2010 Skorżasta tuli Legia Varsovan päävalmentaja. Hän johdatti Legian kahteen Puolan cupin mestaruuteen, mutta liigassa joukkue joutui tyytymään kolmossijoihin. Skorża jätti joukkueen kesällä 2012 sopimuksensa päätyttyä.
Eljas Vainio
Eljas Pertteli Vainio, sukunimi aik. Nopola (15. elokuuta 1901 Karinainen – 10. tammikuuta 1985 Loimaa) oli suomalainen maanviljelijä, pakinoitsija ja paikallishistorian harrastaja.
Maciej Skorża
Ura
Syyskuussa 2012 Skorżasta tuli saudiarabialaisen Ettifaqin päävalmentaja. Hän jätti tehtävänsä kauden jälkeen.
Eljas Vainio
Vainio kirjoitti pakinoita Kunnalliseen Viikkolehteen.
Pietarinkirkko
Michelangelo
Michelangelo palasi lähtöpisteeseen ja jatkoi siitä, mihin Bramante oli jäänyt. Vaikka Bramante oli eläessään syrjinyt Michelangeloa, tämä ylisti edeltäjäänsä suurimpien arkkitehtien veroiseksi. Michelangelon mielestä kaikki Bramanten seuraajat olivat sen sijaan vieneet suunnitelmaa kauemmaksi ihanteista. Niinpä Michelangelo ottikin lähtökohdaksi jälleen symmetrisen keskeiskirkon. Hän karsi pois kaiken ylimääräisen, kuten Bramanten kellotornit, piirsi kupolin uudelleen jähmeämmäksi ja suipommaksi ja vahvisti rakenteita, jotka olivat hänen suunnitelmilleen liian hentoja. Michelangelo arvosteli samalla lakkaamatta Antonio da Sangallon suunnitelmaa valon puutteesta ja piti sitä niin labyrinttimaisena, että se "tarjosi suojapaikan rosvoille, väärän rahan tekijöille ja nunnien raiskaajille".
Katukiekon suomenmestaruuskilpailut
Katukiekon suomenmestaruuskilpailut ovat vuosittain Suomessa järjestettävä turnaus, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004. Finaali on joka kerta järjestetty Helsingin Narinkkatorilla.
Eljas Vainio
Vainio kävi kansakoulun ja palopäällystön koulun 1939–1940. Hän oli maanviljelijänä vuodet 1925–1936, sen jälkeen esimiehenä ja palopäällikkönä Oulu oy:ssa 1937–1944, kuljetuspäällikkönä ja palopäällikkönä Puukemia oy:ssa 1944–1952 sekä piiritarkastajana Aura ja Salama yhtiöissä 1952–1955. Sittemmin Vainio toimi yksityisyrittäjänä ja freelance-toimittajana Kunnalliselle Viikkolehdelle.
Vainion vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Nopola-Vainio ja Anna Liisa (o.s. Nummila). Vainion puoliso oli Signe Susanna (o.s. Manni) vuodesta 1923.
Pietarinkirkko
Michelangelo
Kolmessa vuodessa Michelangelo sai valmiiksi eteläisen poikkilaivan, mutta Paavali III:n kuolema laski hänen mielialaansa ja intoaan. Uusi paavi Julius III kuitenkin antoi edeltäjänsä tavoin täyden tukensa Michelangelolle, mikä olikin tarpeen, sillä ketään kumartamattomalla taiteilijalla oli paljon vastustajia, kuten Pietarinkirkon rakennuslautakunta Fabbrica di San Pietro. Sen jäsenet syyttivät Michelangeloa salailusta. Arkkitehti puolestaan väitti, että lautakunta ei kyennyt ohjaamaan varoja rakennustöihin. Juuri kun työt olivat siinä vaiheessa, että päästiin aloittamaan hankalinta vaihetta, kupolia, rakentaminen seisahtui väliaikaisesti varojen puutteessa. Jo iäkäs Michelangelo kävi enää harvoin työmaalla, jonne hän lähetti edusmiehensä. Tästä seurasi väärinkäsityksiä ja virheitä rakenteissa. Fabbrica yritti leimata arkkitehdin vanhuudenhöperöksi saadakseen virkaan oman miehensä, mutta Pius IV tuki Michelangeloa.
Michelangelon kuollessa 1564 eteläinen poikkilaiva oli valmis, ja pohjoinen poikkilaiva sekä kupolin rumpu olivat nekin lähes valmiit. Michelangelon kauden suurin anti rakennushankkeelle on kirkon suuri kupoli, jonka hän suunnitteli käyttäen esikuvana Brunelleschin Firenzen Duomoon rakentamaa kupolia. Pietarinkirkon kupoli ei kuitenkaan ehtinyt valmistua Michelangelon elinaikana.
Vignola
Pius IV haki Michelangelolle pitkään korvaajaa nimittäen lopulta Pirro Ligorion ja Jacopo Barozzi da Vignolan, jotka saivat tiukat ohjeet pitäytyä suuren edeltäjänsä piirustuksissa. Ligorio yritti poiketa niistä seuraavan paavin, Pius V:n aikana, joka kuitenkin erotti Ligorion 1566.
Vignola oli Pietarinkirkon ensimmäinen varsinainen ammattiarkkitehti, sillä aiemmat olivat jakaneet kykynsä ja voimavaransa useille taiteen aloille renessanssille ominaisen yleisneron, huomo universalen, tapaan. Tästä huolimatta Vignolan aikaansaannokset olivat vähäisiä ja hänen kädenjälkensä melko näkymätöntä. Vignola toimi Ligorion jälkeen pääarkkitehtina kuolemaansa 1573 saakka, mutta oli loppuvuosinaan usein poissa, minkä lisäksi paavi Pius V kävi taistelua uskottomia ja vääräoppisia vastaan rakennustöiden kustannuksella.
Della Porta
Sixtus V halusi saada ikuisuusprojektin nopeasti valmiiksi. Hän teki Giacomo della Portasta capomaestron (pääarkkitehdin) ja Domenico Fontanasta apulaisarkkitehdin 1585. Della Porta muutti kupolin nousukulmaa puolipallosta ellipsiksi, koska piti sitä teknisesti tukevampana ja esteettisesti kauniimpana. Della Porta myös madalsi lanternia. Muutoin hän seurasi pääosin Michelangelon piirustuksia, lukuun ottamatta joitakin pieniä yksityiskohtia koristelussa ja ikkunoiden puitteissa.
Domenico Fontana siirsi vanhan basilikan eteläseinustalla seisseen obeliskin Pietarinkirkon edustan aukiolle 30. huhtikuuta 1586. Tämän obeliskin ympärille Gian Lorenzo Bernini rakensi paljon myöhemmin mestariteoksensa, Pietarinaukion pylväikön. Paavi Klemens VIII piti ensimmäisen messun uudessa Pietarinkirkossa 1594. Della Porta kuoli 1602, minkä myötä katkesi linkki, joka yhdisti Pietarinkirkon pääarkkitehdit Michelangeloon ja tämän taidekäsityksiin. Della Portan jälkeen Carlo Maderno sai päävastuun, ja barokin vaikutus alkoi tuntua.
Maderno
pienoiskuva|Pietarinkirkon halkileikkaus ja pohjapiirros [[Carlo Maderno|Madernon lisäysten jälkeen. Äärimmäisenä vasemmalla narthex eli esihalli.]]
Pietarinkirkon satavuotisen rakennustyön aikana suunnitelmat muuttuivat useaan kertaan. Bramanten ja Michelangelon alkuperäissuunnitelmien mukaan kirkon pohjakaavan olisi pitänyt olla tasavartisen kreikkalaisen ristin muotoinen. Trenton kirkolliskokouksen jälkeen yleinen mielipide muuttui kannattamaan perinteisempää, liturgiset vaatimukset täyttävää pitkänomaista tyyliä. Latinalainen risti nähtiin Kristuksen marttyyrikuoleman vertauskuvana, ja se korosti kirkon roomalaisuutta enemmän kuin tasavartinen kreikkalainen risti. Uuden basilikan haluttiin myös peittävän entisen kirkon alan kauttaaltaan, jotta Konstantinuksen basilikan purku olisi näin ollut oikeutettua ja tarpeellista.
18. helmikuuta 1606 viimeisetkin jäänteet antiikkisesta temppelistä joutuivat purkajien armoille. Fabbrica di San Pietro antoi 1607 yksimielisen päätöksen, jonka mukaisesti Paavali V valtuutti Carlo Madernon muuttamaan kirkon pohjakaavan latinalaiseksi ristiksi. Suunnitelmat tehtiin ja hyväksyttiin suurella kiireellä, ja Madernon laajennus Michelangelon keskilaivaan valmistui julkisivuineen 1615.
Pietarinkirkon valmistuttua 1615 rakentaminen oli vienyt niin kauan, että renessanssin huipentumaksi aiotusta temppelistä tulikin kirkon hajaannuksen ja vastauskonpuhdistuksen symboli.
Valmistumisen jälkeen
Pietarinkirkko korvasi valmistuttuaan lopullisesti Konstantinuksen basilikan. Rakennus on ollut pääosin paavin käytössä, vaikka paavin tuomiokirkkona toimii Lateraanikirkko ja asuntona Apostolinen palatsi.
Roomaa kohdanneista sodista ja valloituksista huolimatta Pietarinkirkko on pysynyt pystyssä ja suhteellisen hyvässä kunnossa. Esimerkiksi yhdistyneen Italian sotajoukkojen vallatessa Rooman 20. syyskuuta 1870 Pietarinkirkkoa ei vahingoitettu. Valloituksen seurauksena silloinen paavi Pius IX julistautui Vatikaanin vangiksi, eikä suostunut poistumaan Pietarinkirkon välittömästä läheisyydestä. Seuraavat paavit jatkoivat samaa linjaa pysyttelemällä Pietarinkirkon lähellä, ja vuoden 1929 lateraanisopimuksissa Vatikaanivaltion alueeksi määrättiin juuri Pietarinkirkko lähialueineen. Vatikaanin pommitukset toisessa maailmansodassa särkivät kirkosta joitakin ikkunoita, mutta eivät tuhonneet sen sisätiloja.
Nykyisin Pietarinkirkon parvekkeelta julistetaan aina uuden paavin valinta. Kirkko aukioineen sopiikin hyvin tähän tarkoitukseen, sillä massiiviselle aukiolle mahtuu kerralla suuri ihmisjoukko. Päivittäin Pietarinkirkossa käy 5 000–20 000 vierailijaa, huipputuristikautena jopa 30 000.