cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metion
Metion oli kreikkalaisessa mytologiassa Erektheuksen, Ateenan kuninkaan, ja Praksithean poika.
Metionista kerrotaan tämän lisäksi lähinnä se, että hänen poikansa ajoivat Pandion II:n Ateenasta maanpakoon. Heistä nimetään muissa yhteyksissä Sikyon ja Daidalos, joskin kumpaisenkin vanhemmista on annettu muissa lähteissä myös erilaista tietoa.
Pandionin pojat puolestaan karkottivat heidän isänsä kuoltua Metionin pojat pois Ateenasta.
Kreml
thumb|250px|Pihkovan kremliä.
Kreml ( ’linnoitus’) on useissa Venäjän historiallisissa kaupungeissa oleva linnoitettu keskusta, joka usein sijaitsee kaupungin korkeimmalla kohdalla tai muuten strategisesti hyvällä paikalla. Tässä merkityksessä sanaa käytetään paikkakunnan nimen yhteydessä yleensä pienellä kirjoitettuna, esimerkiksi Novgorodin kreml tai Moskovan kreml. Linnoitusta ympäröivä kaupunki on kehittynyt kremlinsä ympärille, mutta sen ulkopuolelle. Varsinaisen kaupungin turvana oli lisäksi ulkoinen muuri, joka on usein myöhemmin purettu.
Ainakin seuraavissa kaupungeissa on kreml: Kazan, Kolomna, Moskova, Nižni Novgorod, Novgorod, Pihkova, Rostov, Rjazan, Smolensk, Tobolsk, Vanha Laatokka, Vologda ja Zaraisk. Myös Solovetskin luostarissa Vienanmerellä on kreml. Useissa kaupungeissa on lisäksi jäljellä ainakin raunioita.
Sanaa käytettiin ensimmäistä kertaa kirjoituksissa vuonna 1331 muodossa kremnik.
Moskovan Kreml, Kreml Venäjän hallintokeskuksena
thumb|250px|right|[[Moskovan historiallisen keskuslinnoituksen Kremlin aluetta torneineen, kirkkoineen ja hallintorakennuksineen.]] Tunnetuin kreml on Moskovan Kreml, jossa on perinteisesti ollut maan hallinnollinen keskus. Moskovan Kreml on toiminut tsaarien, Neuvostoliiton politbyroon ja Venäjän hallituksen kokoontumispaikkana sekä ylimmän maallisen ja hengellisen vallan keskuksena.
Sanan Kreml, isolla kirjoitettuna, erityismerkitys on viitata Venäjän hallintokeskukseen, nykyään Venäjän presidentinhallinnon sijaintiin Moskovan kremlin alueella ja itse hallintoon. Tätä sanan metonyymistä merkitystä käytetään, mikäli joku asia todetaan esimerkiksi toteutettavan Kremlin (siis tavallisemmin Venäjän presidentin tai presidentinhallinnon) määräyksellä.
Useiden Venäjän tsaarien hautapaikkana oli perinteisesti Moskovan kremlin alueella sijaitseva, arkkienkeli Mikaelille pyhitetty Arkkienkelin katedraali. Tämän perinteen jatkumona Kremlin Punaisen torin puoleinen muuri oli erityisesti Neuvostoliiton aikana valtiollisesti merkittävien henkilöiden hautapaikka.
Moskovan kremliin liitetään joskus virheellisesti sen lähellä, Punaisen torin laidalla sijaitseva, monta sipulikattoista tornia käsittävä Pyhän Vasilin kirkko. Tämä sijaitsee kuitenkin Moskovan kremlin muurien ulkopuolella, eikä kuulu kaupungin kremliin.
Daytonian apinajuttu
Daytonian apinajuttu (myös Daytonin apinajuttu) on amerikansuomalaisen laulajan Antti Syrjäniemen vuonna 1929 levyttämä kappale, joka paremmin tunnetaan Tuomari Nurmion 1980-luvun alussa laulamana versiona. Se kertoo Tennesseen Daytonissa vuonna 1925 käydystä "apinaoikeudenkäynnistä", jossa paikallinen opettaja tuomittiin sakkorangaistukseen evoluutioteorian opettamisesta.
Alkuperäinen versio
Syrjäniemi levytti sanoittamansa ja säveltämänsä laulun kitaran ja harmonikan säestyksellä New Yorkissa 15. huhtikuuta 1929. Samassa sessiossa äänitettiin myös kaksi muuta musiikkikappaletta sekä kaksi pääosin puhuttua huumoriesitystä. Kappaleen toinen masterlevy on nykyään Yhdysvaltain kongressin kirjaston kokoelmissa. Syrjämäen esitys on mukana myös muutamilla kokoelmalevyillä, kuten Love Recordsin vuonna 1970 julkaisemalla albumilla Värssyjä sieltä ja täältä sekä 2013 ilmestyneellä amerikansuomalaisten työväenlaulujen kokoelmalla Proletaarit nouskaa.
Muita levytyksiä
Kappaleen tunnetuimmat versiot ovat Tuomari Nurmion esittämiä nimellä Daytonan apinajuttu. Hän toimii laulajana Pedro’s Heavy Gentlemenin singlellä, joka on mukana myös vuonna 1980 ilmestyneellä yhtyeen samannimisellä esikoislevyllä. Lisäksi Nurmio esittää kappaleen albumin Ruotsissa julkaistulla versiolla nimellä Apamålet i Dayton. Kaksi vuotta myöhemmin Nurmio teki laulusta vielä uuden version kokoelma-albumilleen Valitut Palat. Daytonan apinajutun ovat levyttäneet myös ainakin Martti "Huuhaa" Innanen, osana vuonna 1981 valmistunutta radiokuunnelmaansa Joe Smith Rasilian satemetsässä, sekä iskelmälaulaja Jukka Heino.
Tähtien turvatit
Tähtien turvatit (alkuteos: Planeternas skyddslingar, myöhemmin Stjärnornas kungabarn) on Zacharias Topeliuksen osittain allegorinen historiallinen romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat kuningatar Kristiinan valtakaudelle. Teos on julkaistu 1889, ja se jäi Topeliuksen viimeiseksi romaaniksi.
Aldo Ceccato
pienoiskuva|Aldo Ceccato vuonna 1968. Aldo Ceccato (s. 18. helmikuuta 1934 Milano) on italialainen kapellimestari.
Ceccato opiskeli Giuseppe Verdi -konservatoriossa Berliinissä ja myöhemmin kapellimestari Sergiu Celibidachen johdolla. Hän on Accademia di Santa Cecilian jäsen ja Itä-Michiganin yliopiston kunniatohtori. Hänelle on myönnetty Brahms-mitali ja kunniamerkki Cavaliere di Gran Croce.
Ceccato toimi vuosina 1973–1977 Detroitin sinfoniaorkesterin, 1985–1990 Bergenin filharmonisen orkesterin, 1990–1991 Slovakian filharmonisen orkesterin, 1991–1994 Espanjan kansallisen orkesterin sekä 1995–2002 Brnon filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina.
Osmo Tiililä
Osmo Antero Tiililä (3. maaliskuuta 1904 Tampere – 16. joulukuuta 1972 Helsinki) toimi Helsingin yliopiston dogmatiikan professorina 1939–1967. Hän oli paitsi professori ja tutkija myös tuottelias kirjoittaja ja suosittu kristillinen puhuja, joka kokosi suuret kuulijajoukot. Hänen kiinnostuksensa tutkijana suuntautui erityisesti herätysliikkeisiin. Hän oli pidetty luennoitsija, mutta myös vaativa opettaja ja joidenkin mielestä pelottavakin. Yleisesti häntä pidettiin aikakautensa vaikuttavimpana opettajana Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa.
Denotaatio
Denotaatio on semiotiikassa, logiikassa ja kielitieteessä käytetty käsite, jolla tarkoitetaan merkin ensisijaista, ilmeistä tai pinnallista merkitystä ilman tulkitsijan antamia subjektiivisia lisämerkityksiä. Luonnollisessa verbaalissa kielessä merkin eli sanan tai sanonnan denotatiivinen merkitys on sen ilmeinen ja yleisesti hyväksytty kirjaimellinen yleismerkitys, joka useimmiten vastaa sanakirjoissa mainittua sanan pääasiallista merkitystä. Samaan tapaan esimerkiksi valokuvan tai esittävän kuvataiteen tapauksessa denotaatio on se, mitä kuvan tunnistetaan esittävän. Esimerkiksi taloa esittävän kuvan denotaatio on yksinkertaisesti talo, sen yleismerkityksessä.
Denotaation eräänlainen vastakohta on konnotaatio, jolla tarkoitetaan merkin toissijaisia tai ylimääräisiä merkityksiä, joita kuulija, katsoja tai lukija liittää omasta kokemuksestaan ja merkin käyttöyhteydestä siihen, mitä merkillä on denotatiivisesti ilmaistu. Toissijaiset merkitykset kietoutuvat usein vahvasti yhteen ilmeisen merkityksen kanssa, mutta voivat olla myös tuloksena väljemmistä assosiaatioista tai päättelyistä. Esimerkiksi kuva voi esittää taloa, mutta talo voi mieltyä katsojan mielessä toissijaisesti mummonmökiksi. Samaan tapaan pullon etiketissä olevan pääkallon kuvan suora denotaatio on vain tuo ilmeinen pääkallo, mutta sen konnotaatioita voivat olla myrkky, kuolema tai kehotus Älä juo!. Denotaatioon liitetyt konnotaatiot muodostuvat siten katsojan kohteeseen liittämien subjektiivisten tuntemusten sekä kulttuuristen arvojen pohjalta.
Logiikassa ja semantiikassa parille denotaatio–konnotaatio on sukua pari ekstensio–intensio. Käsitteen ekstensio muodostuu niistä olioista, tapahtumista tai ilmiöistä, jotka kuuluvat sen alaan. Käsitteen intensio puolestaan sisältää kaikki siihen liittyvät ominaisuudet. Denotaatio on siis läheistä sukua käsitteen ekstensiolle ja konnotaatiot käsitteen intensiolle.
Osmo Tiililä
Tiililä vastusti voimakkaasti Suomen luterilaisen kirkon maallistumista ja kärjisti vastalauseensa eroamalla kirkosta syksyllä 1962. Tapaus herätti suurta huomiota julkisuudessa, sillä kirkkoon kuulumattomuutta dogmatiikan professorilta ja tulevien pappien opettajalta pidettiin ennenkuulumattomana.
Vuonna 1967 Tiililä yritti kuitenkin päästä katolisen kirkon jäseneksi tietyin ehdoin, joihin silloinen Helsingin katolisen hiippakunnan piispa Paul Verschuren ei kuitenkaan suostunut.
Tiililän Johdatus teologiaan (1968) on vanhauskoisen luterilaisuuden perusteoksia.
Osmo Tiililän isä oli Tampereen yhteiskoulun rehtori Kaarlo Tiililä. Hänen veljenpoikansa on Nokia Oy:n osastopäällikkö (eläkkeellä) ja taiteilija Paul Tiililä.
Tiililän nimeä kantaa Tiililä-seura, joka kokoontuu Suomen teologisessa instituutissa.
Kellanruskea
Kellanruskea väri (engl. tan) on eräs ruskean sävy. Merkurius-planeetta on kellanruskea.
Hernekeitto
pienoiskuva|Lautasellinen hernekeittoa. Hernekeitto on keittoruoka, joka valmistetaan suomalaisittain kuivatuista vihreistä herneistä ja sianlihasta. Tavanomaisesti herneet turvotetaan ennen keittämistä liottamalla kylmässä vedessä yön yli, minkä jälkeen niitä keitetään yhdessä lisätyn lihan kera, kunnes ne hajoavat. Mausteina käytetään usein suolaa, mustapippuria, meiramia ja sinappia, vihanneslisukkeina sipulia ja porkkanaa. Suomen länsiosissa hernekeitto on perinteisesti hyvin sakeaa ja savustetulla lihalla viimeisteltyä, karjalaisessa hernerokassa puolestaan on myös lientä ja herneet ovat kokonaisia eikä sianliha yleensä ole savustettua. Kiehauttamalla valmiita hernekeittosäilykkeitä on saatavilla suomalaisissa ruokakaupoissa useina eri variaatioina, myös kasvishernekeittona ja lihattomana.
Koska hernekeiton raaka-aineet ovat edullisia ja helposti kuljetettavia eikä valmistus edellytä liioin käsityötä, on se Suomessa hyvin suosittu suurten joukkoruokailu- ja toritapahtumien ruokalaji.
Muiden maiden hernekeittokulttuuri
Alankomaissa hernekeitossa voi muun sianlihan sijaan olla myös makkaraa.
Saksassa keittoon lisätään lähes aina muita kasviksia, pääasiassa sipulia, porkkanaa ja perunaa. Lihan lisääminen keittoon on yleistä, kuten myös keiton tarjoaminen makkaran kanssa, jolloin siitä usein mainitaan ja makkaran saa mukaan pyydettäessä ("mit Bockwurst"). Hernekeitto on yleistä tarjottavaa Saksassakin kylmän vuodenajan ulkoilmatapahtumien yhteydessä.
Englannissa hernekeittoa muistuttava mutta paksumpi pease pudding haudutetaan vesihauteessa, ja se muistuttaa rakenteeltaan hiukan lanttulaatikkoa. Hernekeitto keittoruokanakin tunnetaan nimenomaan paksuudestaan, joten sitä voisi kutsua jo melkein soseeksi: onhan Lontoon sumuja kautta aikain verrattu nimenomaan hernerokkaan.
Norjassa sakeata etikalla maustettua hernemuhennosta käytetään kylmänä ruoanlisäkkeenä vihreiden vihannesten tapaan. Lämmin hernekeitto puolestaan on liemimäistä, eikä siinä ole lihaa.
Australiassa englantilaistyyppiseen hernekeittoon lisätään kellumaan australialainen lihapiirakka, ja ruokalaji tunnetaankin nimityksellä Pie Floater.
Call Me If You Get Lost
Call Me If You Get Lost (tyylitelty kokonaan isoilla kirjaimilla) on amerikkalaisen räppäri, laulaja, lauluntekijä ja tuottaja Tyler, the Creatorin kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin 25. kesäkuuta 2021 Columbia Recordsin kautta. Single "Lumberjack" julkaistiin jo 16. kesäkuuta 2021, ennen kuin albumin julkaisusta oli virallisesti tiedotettu. Toinen albumia ennakoinut single "WusYaName" julkaistiin 22. kesäkuuta 2021. Albumilla esiintyviä vierailevia nimiä ovat DJ Drama, 42 Dugg, Ty Dolla Sign, YoungBoy Never Broke Again, Lil Wayne, Teezo Touchdown, Domo Genesis, Brent Faiyaz, Fana Hues, DAISY, Lil Uzi Vert ja Pharrell Williams.
Kappalelista
Kaikki albumin kappaleet ovat Tyler, the Creatorin kirjoittamia ja tuottamia, ellei toisin mainita. Kaikki kappaleet ovat tyylitelty isoin kirjaimin.
Call Me If You Get Lost
Samplet
EuroBrun
EuroBrun oli pieni Formula 1 -talli, joka toimi F1-kausilla 1988–1990 vaatimattomalla budjetilla. EuroBrun-talli osallistui kaikkiaan 46 osakilpailuun saavuttamatta MM-pisteitä.
Italialaisen Paolo Pavanellon Formula 3 -sarjassa menestyneen Euroracingin ja sveitsiläisen Walter Brunin urheiluautosarjoissa hyviä tuloksia saaneen tallien yhdistämisestä syntyi EuroBrun. Debyyttikaudella tallin kuljettajina toimivat Oscar Larrauri ja Stefano Modena. EuroBrun oli kärkiautoja noin 5 sekuntia hitaampi kierrosajoissa ja tallin parhaaksi tulokseksi jäi Modenan 11. sija Unkarin GP:stä 1988. Kanadan GP:ssä EuroBrun ajoi aika-ajoissa 15. lähtöruutuun, joka oli tallin paras aika-ajosuoritus sen F1-historian aikana.
Kaudella 1989 ajatettiin vain yhtä EuroBrunia, muttei talli päässyt osallistumaan yhteenkään GP:hen, vaan karsiutui tai esikarsiutui niissä kaikissa. Kuljettajana toimi Gregor Foitek.
Kausi 1990 jäi EuroBrunin viimeiseksi. USA:n GP:n 13. sija jäi kauden ainoaksi sijoitukseksi ja talli vetäytyi F1-sarjasta Espanjan GP:n 1990 jälkeen.
Gudamaqari
Gudamaqari on pieni historiallis-maantieteellinen alue Koillis-Georgiassa Suuren Kaukasuksen eteläisillä rinteillä. Alue sijaitsee Aragvi-joen laakson varrella ja rajautuu lännessä Mtiuletiin, pohjoisessa Kheviin ja idässä Khevsuretiin sekä Pšaviin. Gudamaqaria pidetään joskus Mtiuletin osana. Georgian nykyisessä aluejaossa se kuuluu Mtskheta-Mtianetin alueeseen (mkhare).
Gudamaqarin asukkaat eli gudamaqrelebi mainittiin ensimmäisen kerran 1000-luvun georgialaisen historioitsijan Leonti Mrovelin kronikassa yhteydessä Iberian eli Kartlin valtion kääntymykseen Pyhän Ninon avulla 330-luvulla. Alueen läpi kulkevalla strategisella tiellä oli merkittävä rooli keskiajan Georgiassa. Paljon myöhemmin Venäjän keisarikunnan aikana se yhdistettiin Georgian sotilastiehen.
Thomas Wassberg
Thomas Wassberg (s. 27. maaliskuuta 1956 Lennartsfors) on ruotsalainen hiihtäjä ja nelinkertainen olympiavoittaja.
Wassberg voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 15 kilometrin hiihdossa 17-vuotiaana vuonna 1974 ja saavutti kaksi vuotta myöhemmin nuorten EM-hopeaa 15 kilometrillä ja viestissä. Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 hän sijoittui kuudenneksi viestissä ja 15:nneksi 15 kilometrillä. Hän voitti epävirallisen hiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1976–1977 mutta loukkaantui alkuvuonna 1978 auto-onnettomuudessa vähän ennen Lahden MM-kisoja, joihin hän ei näin pystynyt osallistumaan. Uuden vuosikymmenen koittaessa alkoivat Wassbergin menestysvuodet. Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 hän voitti kultaa 15 kilometrillä yhden sadasosasekunnin erolla Juha Mietoon. Lisäksi hän sijoittui 30 kilometrillä neljänneksi ja viestissä viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Oslon MM-kisoissa hän voitti kultamitalin 50 kilometrillä sekä sijoittui viidenneksi viestissä, 16:nneksi 30 kilometrillä ja 18:nneksi 15 kilometrillä.
Sarajevon olympialaisissa 1984 Wassberg voitti kaksi kultaa: 50 kilometrillä ja viestissä. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän hiihti hopealle 15 kilometrillä ja oli mukana pronssia voittaneessa Ruotsin viestijoukkueessa. Oberstdorfin MM-kisoissa 1987 hän voitti kultaa 30 kilometrillä ja viestissä sekä saavutti hopeaa 15 ja 50 kilometrillä. Vielä Calgaryn olympialaisissa 1988 hän saavutti kultaa Ruotsin viestijoukkueessa.
Wassbergin mukaan on nimetty nopeatempoinen luisteluhiihdon tekniikka, jossa tehdään sauvatyöntö jokaisen liu'un yhteydessä.
The Monster (kappale)
The Monster on yhdysvaltalaisräppäri Eminemin kappale hänen kahdeksannelta, The Marshall Mathers LP 2-studioalbumilta, joka sisältää myös barbadoslaislaulaja Rihannan esittämiä sanoja. Kappaleen sanoittivat Eminem, Jon Bellion, sekä Bebe Rexha, samalla kun tuotannosta vastasi Frequency. "The Monster" merkitsee neljättä kertaa kun Eminem ja Rihanna duetoivat, seuraten kappaleita "Love the Way You Lie", sen jatko-osaa "Love the Way You Lie (Part II)" sekä "Numbia". "The Monster" julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 29. lokakuuta 2013. Kappaleen sanoituksissa Rihanna tuo itsensä esiin sanoilla, joissa kerrotaan Rihannan tulemista hänen sisäiseksi demoniksi, kun taas Eminem tuo itsensä esiin hänen maineensa kielteisillä vaikutuksilla.
Julkaisunsa jälkeen kappale on saanut pääosin positiivista palautetta musiikkikriitikoilta, jotka vertailivat sitä kappaleeseen "Love the Way You Lie". "The Monster" on maailmanlaajuisesti kaupallisesti menestynyt, saavuttaen listan kärjen kahdessakymmenessä valtiossa, mukaan lukien Australiassa, Kanadassa, Ranskassa, Irlannissa, Uudessa-Seelannissa, Sveitsissä, Isossa-Britanniassa sekä Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listalla. Se on myös Eminemin ensimmäinen single, joka saavutti Hot R&B/Hip hop Songs -listan ensimmäisen sijan sekä on saavuttanut sijoituksia kymmenen parhaan joukossa Itävallassa, Belgiassa, Italiassa ja Espanjassa.
Kappaleeseen liittyvällä musiikkivideolla nähdään Rihanna Eminemin terapeutti-istunnossa, samalla kun näytetään pätkiä hänen uransa aiemmista musiikkivideoista.
Alan Henning
Alan Henning (15. elokuuta 1967 – 3. lokakuuta 2014) oli manchesterilainen taksiautoilija ja humanitaarisen avun vapaaehtoinen. Hän oli neljäs kaapattu länsimainen henkilö jonka teloituksen ja mestaamisen Isis on videoinut ja julkistanut. Henningin surmanneen "Jihadi-John" on tunnistettu Kuwaitista 6-vuotiaana perheineen Englantiin muuttaneeksi 26-vuotiaaksi Lontoolaiseksi Mohammed Emwaziksi
Henning oli ennen teloitusta panttivankina Syyriassa 9 kuukautta. Henning kaapattiin vain minuutteja saapumisensa jälkeen. Tämä oli hänen neljäs kerta humanitaarisen avun vapaaehtoisena Syyriassa.
Ruotsinsalmen ensimmäinen meritaistelu
Taistelun lähtötilanne
Kustaa III:n sodan toisena sotakesänä kuninkaan yhtenä tärkeänä tavoitteena oli valloittaa Haminan kaupunki yhteishyökkäyksellä maalta ja mereltä käsin. Tätä silmällä pitäen noin puolet Ruotsin saaristolaivastosta oli siirtynyt heinäkuun alussa 1789 odottamaan Ruotsinsalmeen, jonka kautta meni strategisesti tärkeä laivaväylä Haminaan. Ruotsin saaristolaivastoa johti yliamiraali Carl August Ehrensvärd. Taistelualuksia ruotsalaisilla oli vähintään 48 kappaletta.
Venäjän saaristolaivaston tavoitteena oli puolestaan tuhota ruotsalaisten laivasto Ruotsinsalmeen ja sen jälkeen tehdä maihinnousu Porvoon ja Loviisan välille, joka avaisi etenemistien Venäjän maajoukoille länteen. Venäjän saaristolaivastoa johti keisarinna Katariina II:n suosikki Nassau-Siegenin prinssi, amiraali Karl Heinrich Nikolaus Otto. Venäjän joukot oli jaettu kahteen eskaaderiin: Prinssin johtama venäläisten pääjoukko, noin 80 alusta, oli asettunut Haminan vesille. Ulompana rannikosta Haapasaaren luona järjestyi pienempi, noin 30 aluksen osasto, jota johti kontra-amiraalin Ivan Petrovitš Balle.
Venäläisten tarkoituksena oli hyökätä ruotsalaisten kimppuun 24.8.1789 kahdelta suunnalta, koillisesta ja etelästä. Ruotsalaisiin nähden venäläisillä oli lähes kaksinkertainen alus- ja miehistöylivoima, mutta ruotsalaiset alukset olivat tulivoimaisempia sekä nopeampia niin purjehdittaessa kuin soudettaessakin.
Kuningas Kustaa III vastusti pitkään Ruotsinsalmen selältä koilliseen Haminan suuntaan johtavien pikku salmien tukkimista upottein, jotta oman laivaston kulku Haminaa kohden ei vaikeutuisi. Kun suunnitelma hyökätä Haminaan lopulta peruttiin ja venäläisten hyökkäysuhka oli ilmeinen, saattoi Ehrensvärd aloittaa koillisten salmien tukkimisen 20.8.1789. Pääväylän tukkiminen jäi taistelua edeltävälle yölle ja vajaaksi. Tiutisen ja Majasaaren väliä ei suljettu lainkaan – ilmeisesti siksi, että salmen ei uskottu olevan purjehtuskelpoinen.
Taistelun kulku
thumb|left|Kartta tapahtumapaikoista. Sinisellä Ruotsin joukot ja niiden perääntymisreitti, punaisella venäläiset joukot, niiden eteneminen koillisesta ja Ballen joukkojen isku ruotsalaisten selustaan.
Ballen osasto lähti aamuvarhaisella Haapasaarten luota lähestymään Ruotsinsalmea etelästä käsin. Venäläisten rintamalinja muodostettiin usean tunnin etenemisen jälkeen Santakarien lähelle ja kello 10 aikaan osaston ensimmäiset isommat alukset saavuttivat taisteluetäisyyden. Ehrensvärd johti ruotsalaisia Björn Järsida-lippulaivaltaan, ja hänen lippukapteeninaan eli esikuntapäällikkönä toimi Carl Olof Cronstedt. Tykkitulessa ruotsalaiset osoittautuivat tehokkaammiksi, ja runsaan kuuden tunnin tulituksen jälkeen koko Ballen osasto alkoi perääntymään kello 16.30. Ruotsalaisia aluksia alettiin irrottaa linjasta venäläisten takaa-ajoon.
Venäläisten pääjoukko sai taistelukosketuksen ruotsalaisiin upotteilla tukituilla salmilla vasta puoliltapäivin. Ensimmäisen luokan kapteeni Pjotr Borisovitš Slizovin johtamat vasemman siiven alukset ja Kuutsalon maihinnousseiden venäläisten rakentama maapatteri pakottivat tykkitulellaan ruotsalaisten itäisimmän siiven vetäytymään Ruotsinsalmen väylän varteen. Siellä ruotsalaisten puolustus yhteisvoimin odotti prinssi Nassau-Sigenin johtamaa venäläisten keskustaa.
Kuningas Kustaa III seurasi taistelua Kotkansaaren korkeimmalta kalliolta ja odotti, että Ehrensvärd olisi siirtänyt laivastonsa pääjoukot etelärintamalta koilliseen tuhoamaan vihollisen. Rintamasuunnan vaihdos osoittautui kuitenkin vaikeaksi. Ruotsalaisten linjat olivat epäjärjestyksessa niiden valmistauduttua takaa-ajamaan Ballen osaston venäläisaluksia. Koillisen salmia puolustamaan oli jätetty vain hämeenmaa-luokan fregatti Oden ja kaksi kaleeria. Tällä välin kreivi Giulio Renato Littan komentamat venäläiset tykkipurret onnistuivat sitkeän etsinnän jälkeen luotaamaan kulkukelpoisen väylän Tiutisen ja Majasaaren välisestä salmesta, jonka ruotsalaiset olivat jättäneet upotteitta. Kello 18 ja 19 välillä kolme tykkipurtta tunkeutui salmesta läpi, ja venäläiset kaleerit seurasivat perästä. Myöhemmin venäläiset onnistuivat hajottamaan myös Ruotsinsalmen pääväylän tukkineet upotteet. Yhä enemmän venäläisen pääosaston aluksia pääsi salmista läpi.
Ruotsalaisten ammushuolto ei toiminut taistelun aikana suunnitellusti. Ammuspulaa kärsineisiin ruotsalaisaluksiin suuntautui yhä uusien venäläisalusten tykkituli. Pienempien ruotsalaisalusten oli pakko perääntyä ja isompien, hajalle ammuttujen alusten oli antauduttava. Taistelu kääntyi hetkessä venäläisten eduksi. Ehrensvärd lähetti Kustaa III:lle viestin, jossa hän kehotti kuningasta vetäytymään Kyminkartanon päämajaansa. Itse hän siirtyi Cronstedtin kanssa pois lippulaiva Björn Järnsidalta ja lähti laivaveneellä komentamaan eri osastojaan vetäytymään Loviisan Svartholmaan. Tässä tilanteessa venäläisalukset kuitenkin ehtivät katkaista hänen paluureittinsä komentoalukselle. Ehrensvärdin oli pakko siirtyä Sunilanlahden kautta kuninkaan päämajaan ilmoittamaan saaristolaivastonsa tappiosta.
Yhä uudet ruotsalaiset alukset joutuivat antautumaan venäläisten ylivoiman edessä. Hämeenmaa Oden laski lippunsa ammustensa loputtua. Viimeisenä venäläisten käsiin jäi lippulaiva Björn Järnsida ajettuaan karille Viikarin ja Mussalon välissä ja puolustauduttuaan raskain tappioin kello kahteen asti yöllä. Pari tuntia myöhemmin Sunilanlahdella ollut ruotsalaisten kuljetus- ja huoltolaivasto alkoi palaa ja räjähdellä – Ehrensvärdin käskystä miehistö poltti omat aluksensa, jotta ne eivät joutuisi venäläisten käsiin. Kaikesta huolimatta suurin osa Ruotsin laivastosta pääsi kuitenkin pakoon länttä kohti soutunopeudensa ansiosta.
Pääosin Närpiöstä ja Korsnäsistä värvätyt hylkeenpyytäjät ja traaninikkarit pakenivat ruotsalaisten oikealta sivustalta laivakunnittain aina Loviisaan asti heti vihollisen nähtyään. Tätä pidetään merkittävimpänä yksittäisenä syynä ankaraan tappioon. Muita syitä etsittäessä tuotakoon esiin, että ruotsalaisten ruuti oli kostunut poikkeuksellisen sateisen kesän seurauksena ja sen pontevuus oli ehkä vain 60 % taulukkoarvoihin verrattuna. Näin ollen Venäjän laivasto pystyi 12-naulaisilla tykeillä samoihin suorituksiin kuin ruotsalaiset 18-naulaisilla.
Taistelun lopputulos
Taistelu oli Ruotsin saaristolaivastolle kova tappio. Svartholmaan pääsi vetäytymään 32 taistelualusta. Taistelussa tuhoutui ja jäi venäläisten käsiin 14 taistelualusta, kaksi sairasalusta ja yli 20 kuljetusalusta. Miehistötappioista on olemassa erilaisia arvioita, mutta todennäköinen luku kaatuneina, vankeina ja vaikeasti haavoittuneina on noin 50 upseeria ja 1 300 miestä. Tiutisen saarella sijainnut ruotsalaisten, noin 500 potilaan sotilassairaala jäi myös venäläisten käsiin. Sairaalan ja sen potilaiden kohtalo oli karu: ruotsalaisten tullessa paikalle seuraavana kesänä sairasleiri löydettiin palaneena ja potilaat menehtyneinä. Tulipalon syttymissyystä tai sytyttäjästä ei ole tietoa.
Taistelun seuraukset
Taistelua seuranneena talvena Ruotsi vahvisti kuumeisesti laivastoaan. Niinpä kesällä 1790 se pystyi Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa huomattavasti parempaan tulokseen.
Hedwiges Maduro
Hedwiges Maduro (s. 13. helmikuuta 1985 Almere, Flevoland, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi Espanjassa, Kreikassa ja Kyproksella. Maduro oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Maduro debytoi Alankomaiden korkeimmalla sarjatasolla, Eredivisiessä, 27. helmikuuta 2005 Ajaxin vierasottelussa Roda JC:tä vastaan. Hän teki Ajaxille 70 liigaottelussaan yhdeksän maalia. Tammikuussa 2008 hän siirtyi espanjalaisseura Valenciaan ja kesällä 2012 saman maan Sevillaan. Hän pelasi La Ligassa 102 ottelua ja teki niissä kaksi maalia, huhtikuussa 2009 FC Barcelonaa ja syyskuussa 2010 Racing Santanderia vastaan. Tammikuussa 2014 Maduro siirtyi Kreikkaan PAOK Thessalonikin joukkueeseen. Kaudet 2015–2017 hän edusti kotimaassaan Groningenia ja pelasi 32 Eredivisien ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Viimeisen kautensa 2017–2018 Maduro pelasi Kyproksella Omonian joukkueessa.
Maduro pelasi Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja voitti ikäluokan Euroopan-mestaruuden 2007. Hän pelasi EM-turnauksessa joukkueensa viidestä ottelusta neljä ja teki Israelia vastaan pelatun ensimmäisen alkulohko-ottelun ainoan maalin. Välierän Englantia vastaan Alankomaat voitti maalein 13–12 päättyneessä rangaistuspotkukilpailussa, jossa Maduro teki kaksi maalia. Pekingin olympialaisissa 2008 Maduro pelasi kaikki kolme alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa ja tuli vaihdosta kentälle 1–2-jatkoaikatappioon päättyneessä puolivälieräottelussa Argentiinaa vastaan.
Walter Lippmann
thumb|Walter Lippmann Walter Lippmann (1889–1974) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija.
Lippmann opiskeli filosofiaa ja valtiotiedettä Harvardin yliopistossa ja ryhtyi sitten lehtimieheksi. The New Republic -lehden ohella Lippmann tunnettiin New York Herald Tribunen liberaalina kolumnistina, josta tuli esikuva monille kansainvälisen politiikan toimittajille ympäri maailman. Muun muassa Max Jakobson ilmaisee teoksessaan Pelon ja toivon aika suurta arvostusta Lippmannia kohtaan.
Lippmann oli mukana valmistelemassa Versailles’n rauhankonferenssia. Hän arvosteli kolumneissaan hyvin voimakkaasti Vietnamin sotaa. Hän sai Pulitzer-palkinnon 1958 ja 1962 kolumnistina.
Sievert
Sievert (tunnus Sv, [si:vert]) on SI-järjestelmän mukainen (säteilyn) ekvivalenttiannoksen eli säteilyannoksen yksikkö. Sievert kuvaa ionisoivan säteilyn biologista vaikuttavuutta toisin kuin gray, joka on absorboituneen annoksen yksikkö. Sievert on nimetty ruotsalaisen säteilysuoja-asioiden asiantuntijan Rolf Sievertin mukaan.
Walter Lippmann
Lippmannin kolumneja julkaisi myös Helsingin Sanomat. Lehtitekstiensä ohella Lippmann julkaisi kymmeniä kansainvälistä politiikkaa kuvaavia kirjoja, joista vuoden 1947 The Cold War antoi nimen kylmän sodan aikakaudelle.''
Sievert
Yhden sievertin henkilöannoksen arvioidaan aiheuttavan ihmisessä kuolemaan johtavan syövän tämän elinaikana noin 5 %:n todennäköisyydellä. Ekvivalenttiannos voidaan laskea absorboituneesta annoksesta säteilyn luonteesta riippuvien painotuskertoimien avulla.
Suomalaisen keskimääräinen säteilyannos on 5,9 mSv vuodessa.
Muita säteilyn yksiköitä
Rem on vanhentunut ekvivalenttiannoksen yksikkö, jonka sievert on korvannut. Yksi rem on sama kuin 0,01 Sv.
Aktiivisuuden yksikkö on becquerel. Aktiivisuuden suhde annokseen on ainekohtainen.
Annosnopeus ilmaisee säteilyannoksen määrän aikayksikköä kohden. Annosnopeuden yksikkö on sievertiä tunnissa (Sv/h).
Myyttihovi
Myyttihovi on ensimmäinen osa Brandon Mullin samannimisestä fantasiakirjasarjasta. Teos julkaistiin vuonna 2006 ja suomeksi se ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 2010.
Juoni
Seth ja Kendra Sorensonin vanhempien lähtiessä matkalle sisarukset joutuvat viettämään kesää isovanhempiensa luona. Myyttihoviksi kutsutussa paikassa Sorenson-vaari kieltää lapsia menemästä tilalla olevaan latoon ja läheiseen metsään. Seth lähtee kuitenkin kiellosta huolimatta tutkimaan metsää. Huolestunut Kendra seuraa veljeään metsään ja pian sisaruksille selviää, että maatilalleen omistautunut Sorenson-vaari on itse asiassa Myyttihovin lumotun luonnonpuiston tilanhoitaja. Lumotussa luonnonpuistossa Seth ja Kendra kohtaavat keijukaisia, vedenneitoja, satyyreja ja petollisia pikkupiruja. He myös erehtyvät rikkomaan maagista lakia ja vapauttamaan ikiaikaisen pahuuden. Kendra onnistuu kukistamaan demoni Bahumatin mukaan houkuteltujen keijujen avulla.
Henkilöitä
Sorensonien perhe Myyttihovi
Vastaanotto
Kirja on saanut paljon myönteistä kritiikkiä, muun muassa Christopher Paolini ja Orson Scott Card ovat kehuneet teosta.
Helsingin Sanomissa Vesa Sisättö kuvaili kirjaa seuraavasti: ”Myyttihovi yllättää myönteisesti! Voi kysyä, mihin tarvitaan vielä yhtä sarjaa, jossa joukko nuoria saa tietää, että keijukaiset, noidat ja muut yliluonnolliset olennot ovatkin ihan todellisia. Brandon Mullin romaanissa on kuitenkin kiehtovan paljon kummallisia käänteitä ja omituisia otuksia.” Lisäksi teosta ovat kehuneet The New York Times ja Kirkus Review.
Operaatio Ranch Hand
thumb|Myrkkyjen levitystä lentokoneista Vietnamissa 1960-luvulla. Operaatio Ranch Hand oli Yhdysvaltojen toteuttama operaatio, jonka aikana Vietnamin sodassa levitettiin kasvimyrkkyjä. Tarkoituksena oli riistää vietkongin taistelijoilta mahdollisuus käyttää tiheitä viidakkoja joukkojen kätkemiseen sekä estää joukkojen ruokahuolto peltoja myrkyttämällä. Yksi käytetyistä myrkyistä oli Agent Orange, joka tuli tunnetuksi terveyshaitoistaan, sillä se aiheutti esimerkiksi epämuodostumia lapsille. Myrkkyjen levityslentoja tehtiin 1962–1971, ja ne päättyivät julkiseen vastustukseen sekä vietnamisointiin.
Tausta
Vuonna 1959 järjestettiin koekäyttö Camp Drumin tukikohdalla New Yorkissa. Tätä seurasi tuolloisen varapresidentti Lyndon Johnsonin vierailu Vietnamissa toukokuussa 1961. Vietnamin tasavallan eli Etelä-Vietnamin johtaja Ngô Đình Diệm vaati Yhdysvalloilta apua Vietkongin toimintaa vastaan. Johnsonin vierailun jälkeen perustettiin amerikkalais-vietnamilainen sissisodan vastaisen toiminnan keskus. Sen päätavoite oli tutkia kasvimyrkkyjen käyttöä sissisodan vastaisessa toiminnassa. Toimintaa johti Yhdysvaltojen armeijan kemikaallisen sodankäynnin keskuksen varajohtaja tohtori James Brown.
Vietnamissa erityinen ongelma oli vietkongin joukkojen kyky käyttää tiheää viidakkoa. Etelä-Vietnamin kasvillisuudesta tiedettiin kuitenkin vain vähän. Kasvimyrkkyjen levitykseen oli olemassa pieni Special Aerial Spray Flight -ryhmä eli SASF. Sen käytössä oli jo kovin vanhentuneita Douglas C-47 -lentokoneita, joita oltiin vasta päivittämässä Fairchild C-123 Provider -koneisiin. Joitakin kokeiluja tehtiin maasta käytettävillä suihkuilla ja Sikorsky H-34 Choctaw -helikoptereilla. Brown päätti kuitenkin suositella SASF:n siirtoa Langley Air Force Base -lentotukikohdasta Virginiasta Vietnamiin.
28. marraskuuta 1961 kuusi SASF:n C-123-konetta lähti kohti Etelä-Vietnamia osana Yhdysvaltojen operaatio Farm Gatea. Koneisiin oli asennettu tuhannen gallonan MC-1-kasvimyrkkysäiliöt, joilla tapahtui varsinainen levittäminen. Koneet tulivat myöhemmin tunnetuksi nimellä UC-123B. Presidentti John F. Kennedy hyväksyi kasvimyrkkyjen käytön Vietnamissa virallisesti 30. marraskuuta 1961.
Levityslentojen alku
thumb|Kartta Etelä-Vietnamissa tehdyistä levityslennoista. Koneiden saapuminen Etelä-Vietnamiin myöhästyi ja ne olivat joitakin kuukausia Filippiineillä. Viimein 7. tammikuuta 1962 ensimmäiset kolme konetta saapuivat Saigoniin Tân Sơn Nhứtin lentokentälle. Koneiden miehistöt olivat väliaikaisella 90 päivän komennuksella ja varsinaiset operaatiot alkoivat 12. tammikuuta. Ensimmäinen tavoite oli tuhota kasvillisuutta Saigonista pohjoiseen johtavan maantien ympäriltä. Myöhemmin operaatiot laajenivat mangroverämeiköille Mekongjoen suistolla. Käytettyjä kasvimyrkkyjä olivat aluksi Agent Purple ja Agent Blue. Myrkyille oli asevoimien käytössä annettu nämä koodinimet. Niiden teho oli odotettua huonompi. Myös lennot itsessään osoittautuivat hyvin vaaralliksi. Jotta tehokas levittäminen olisi mahdollista, lentokoneiden tuli lentää hitaasti, matalalla ja suoraan, minkä teki niistä hyvin haavoittuvaisia paitsi ilmatorjunnalle, mutta myös jopa tavallisille käsiaseille. Sodan aikana taktiikkaa sovellettiin jonkin verran, mutta pääpiirteissään lentotehtävät kasvimyrkkyjen levittämiseksi pysyivät vaarallisina koko sodan ajan.
Vuonna 1962 Vietnamissa olleet kolme konetta tekivät 50 levityslentoa. Niiden määrä lisääntyi seuraavina vuosina. 1963 tehtiin jo 1 087 lentoa ja vuonna 1964 273. Tehtävät paitsi lisääntyivät, mutta muuttuivat myös hankalemmiksi ajan kuluessa. Lentoja alettiin tehdä pääasiallisten kulkuväylien ulkopuolella esimerkiksi vuoristoissa. Tonkininlahden välikohtauksen jälkeen lokakuussa 1964 kohteiksi tulivat myös viljelmät. Aikaisemmin niiden myrkytyksestä olivat olleet vastuussa vain etelävietnamilaiset helikopterilentäjät. Viljelmiä vastaan iskeminen oli entistä monimutkaisempaa, koska niille oli osuttava tarkemmin ja kohteena olleet viljelmät sijaitsivat esimerkiksi laaksoissa tai viidakkoaukeilla. Viljelmien tuhoamisen tarkoituksena oli estää vihollisen taistelijoiden ruokahuolto. Tehtäviä varten saatiin neljäs kone joulukuussa 1964.
Toiminnan kasvu
Vuonna 1965 lyhyemmän komennuksen miehistöt korvattiin täyden vuoden komennuksen miehistöillä. Saman vuoden marraskuussa saatiin myös kolme uutta konetta. Osa koneista alkoi operoida Hồ Chí Minhin huoltotietä vastaan Đà Nẵngin lentotukikohdalta. Agent Bluen ohella oli alettu nyt levittämään myös halvempaa myrkkyä koodinimeltään Agent Orange. Agent Orangesta tuli levitetyin eri kasvimyrkyistä. Se koostui kahdesta eri keskenään sekoitetusta myrkystä dieseliin tai bensiiniin sekoitettuna. Sivutuotteena sekoituksesta syntyi myös hyvin myrkyllistä dioksiinia. Dioksiinit voivat aiheuttaa ihmisissä sairauksia ja epämuodostumia syntyvillä lapsilla. Levityksen kohdealueen kasvisto kuoli kahden viikon sisällä kasvaen uudelleen vasta aikaisintaan seuraavalla sadekaudella. Useammat levityskerrat saattoivat tuhota kasvillisuuden kokonaan. Dioksiinit siirtyivät puolestaan maaperään.
Koneiden määrä jatkoi nousuaan seuraavien vuosien aikana. Se sai nimensä
Vuonna 1966 niitä oli 14, vuonna 1968 25 ja vuonna 1969 33. Lokakuussa 1966 osasto sai uuden nimen 12, Air Commando Squadron ja sen päätukikohta siirrettiin Biên Hòan lentotukikohdalle. Kasvimyrkkyjen levityslentoja tehtiin vuonna 1965 897. Huipussaan lennot olivat vuonna 1968, jolloin lennettyjä tehtäviä oli 5 745. Lennoilla myrkytettiin kaikkiaan noin 500 000 eekkeriä etelävietnamilaista viljelymaata. Ajoittain yksikön lentäjät tekivät myös muita tehtäviä, kuten tarvikkeiden kuljetusta.
Lentojen loppu
thumb|Vietnamilainen äiti kasvimyrkyn aiheuttamista komplikaatioista kärsivän poikansa kanssa vuonna 2004. Vuonna 1969 Yhdysvaltojen National Cancer Institute julkaisi puolustusministeriölle viisi vuotta kestäneen tutkimuksen, jonka mukaan kasvimyrkkyjen käytöllä oli huomattavia terveysvaikutuksia. Tutkimus vahvisti jo tunnettujen alustavien tutkimusten tulokset. Kasvimyrkkyjen käyttö oli alkanut saada myös huomattavaa julkista kritiikkiä.
Sodan vastainen liike otti kohteekseen esimerkiksi kasvimyrkkyjä valmistavat yritykset, kuten Monsanto ja Dow Chemical Company. Nämä seikat yhdistettynä vietnamisaation eli Yhdysvaltojen pyrkimykseen erottautua sodasta johtivat operaatio Ranch Handin lentotehtävien laskuun. Vuonna 1970 käytössä oli enää kahdeksan konetta, jotka toimivat Phan Rangin lentotukikohdalta. Agent Orange oli korvattu tehottomammalla Agent Whitella. Viimeiset kolme kasvimyrkkyjen levityslentoa tehtiin 7. tammikuuta 1971. Kasvimyrkkyjen käyttöä käsiteltiin yhdysvaltalaisissa oikeusistuimissa kemiallisen aseiden käytön kiellon saralla. Oikeusistuimien kanta oli kuitenkin, että operaatio Ranch Hand ei rikkonut tällaisia kieltoja, koska sen kohde oli vain kasvillisuus.
Mateo Flecha
Mateo Flecha voi tarkoittaa kahta eri henkilöä, molemmat espanjalaisia renessanssisäveltäjiä:
Kempeleen rautatieasema
Kempeleen rautatieasema on Kempeleen keskustaajaman läheisyydessä sijaitseva rautatieasema Pohjanmaan radalla Seinäjoen ja Oulun välisellä rataosuudella. Aseman etäisyys Helsingin rautatieasemalta Haapamäen kautta on 741,8 kilometriä. Asema sijaitsee 12 kilometrin päässä Oulun, ja noin 323 kilometrin päässä Seinäjoen rautatieasemalta.
Matkustajaliikenne Kempeleen asemalla loppui 27. toukokuuta 1990. Kempeleen rautatieasema otettiin kuitenkin uudelleen matkustajakäyttöön 20. kesäkuuta 2016. Asemalla pysähtyy parhaimmillaan neljä päiväjunaa kumpaankin suuntaan sekä Helsinki-Rovaniemi yöjunavuoropari IC 273/IC 266.
Asemalla sijaitseva vanha asemarakennus on rakennettu Valtionrautateiden rakennussuunnittelijan Knut Nylanderin laatimien piirustusten mukaan vuonna 1884 ja se on otettu käyttöön osuuden Kokkola–Oulu valmistuessa. Rakennuksen eteläpäähän rakennettiin laajennusosana poikkipääty vuonna 1904 Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan. Nykyisin asemarakennus ei ole matkustajien käytössä, vaan asemalla on nykyaikainen 450 metriä pitkä asemalaituri odotuskatoksineen. Pieni pysäköinti- ja matkustajien haku/jättöalue on vanhaa asemarakennusta etelämpänä osoitteessa Asemantie 6. Isompi pysäköintialue löytyy samalta kohdalta radan itäpuolelta, Kaartotien päästä. Välissä on kevyen liikenteen alikulku.
Vuonna 1912 rautatieasemaa vastapäätä radan itäpuolelle valmistui Kempeleen-Salon osuusmeijerin rakennus, jossa oli meijeritoimintaa vuoteen 1922 asti.
Ratapiha
Kempeleen ratapihalla on pääraiteen itäpuolella kaksi läpiajettavaa sivuraidetta. Näiden lisäksi on neljäs puolipitkä sivuraide, joka palvelee nykyisin lähes yksinomaan ratatyökoneiden säilytyspaikkana.
Teinipussi
Teinipussi on järvi Raaseporin pohjoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 7,3 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 18 kilometriä pohjoisluoteeseen. Teinipussi sijaitsee Perskombölen ja Kuovilan luonnonsuojelualueilla.
Maantiede
Teinipussin pituus lounaasta koilliseen on puolisen kilometriä, järvi levenee pohjoista kohden. Lounaisosa muodostaa oman vesialueensa, jota yhdistää pääaltaaseen kapea salmi. Teinipussin pohjoisosassa sijaitsee kaksi pientä saarta. Järveä ympäröi metsämaa ja suo. Läheisyydessä sijaitsee lukuisia pieniä järviä, kuten Haukmäenkrotti, Sipulijärvi, Ahvenjärvi, Kalkruuvi, Mummujärvi ja Valkojärvi.
Teinipussi (24.013.1.009) kuuluu Tuulijärvenojan valuma-alueeseen (24.013), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä (24). Toinen jakovaihe on Kiskonjoen alue (24.01). Tuulijärvenojan valuma-alueeseen kuuluu kymmenen vakavettä, joista Tuulijärvi on laajin. Seuraavaksi laajimmat ovat Munajärvi, Teinipussi ja Munttusjärvi.
Grand slam
Grand slam on muun muassa tenniksessä käytetty termi, joka tarkoittaa yleensä neljää suurkilpailuvoittoa tai neljää saavutusta yhdessä kilpailussa.
Historiaa
Termi grand slam on peräisin korttipeleistä. Vistissä ja muissa samantapaisissa peleissä kaikkien tikkien saamistä on kutsuttu slamiksi 1600-luvulta alkaen. Myöhemmin, 1800-luvun alkupuolelta lähtien alettiin yhtä vaille kaikkien tikkien saamista kutsua pieneksi slamiksi (little slam), jolloin koko potin voittaminen sai vastaavasti nimityksen iso slam eli grand slam. Vistin nykyaikainen seuraaja bridge peri tämän käytännön.
Grand slamiä on käytetty golfissa vuodesta 1930, jolloin Bobby Jones voitti lajin neljä suurinta turnausta.
Vaikka yleisesti esitetään, että tenniksen yhteydessä ilmaisua käytti ensimmäisenä vuonna 1933 amerikkalainen toimittaja Jon Kieran, oli urheilutoimittaja Alan Gould käyttänyt sitä samassa aihepiirissä jo parisen kuukautta aikaisemmin. Joka tapauksessa kun pelaaja Jack Crawford yritti voittaa samana vuonna neljä suurinta turnausta, Kieran vertasi sitä bridgen grand slamiin. Crawford kuitenkin epäonnistui yrityksessään. Ensimmäisenä tenniksessä grand slamiin kykeni Donald Budge vuonna 1938.
Tenniksessä
Pelaajan tai nelinpelikaksikon sanotaan tehneen grand slamin, mikäli hän kykenee voittamaan tenniskauden neljä arvostetuinta turnausta, jotka ovat:
Näistä neljästä turnauksesta käytetään nimitystä grand slam -turnaukset. Turnaukset ovat yleisön, tiedotusvälineiden ja pelaajien kesken kaikista turnauksista arvostetuimpia, ja niissä jaetaan lisäksi suurimmat palkintorahasummat.
Triviaa
Grand slamista käytetään erilaisia lempinimiä. Jos pelaaja voittaa kaikki neljä turnausta mutta eri vuosina, hänen sanotaan voittaneen "grand slamin pitkänä".
Jos pelaaja voittaa samana vuonna sekä kaikki neljä turnausta että olympialaisten kultamitalin, hänen sanotaan voittaneen "kultaisen grand slamin". Steffi Graf ylsi vuonna 1988 tähän mennessä ainoana pelaajana tähän saavutukseen. Vuonna 1988 tennis oli ensimmäistä kertaa olympialajina vuoden 1924 jälkeen.
Eniten tenniksen grand slam -turnauksia on voittanut Margaret Smith Court, 24. Miesten ennätyksen haltija on Novak Đoković 23 turnausvoitolla.
Muissa lajeissa
Golfissa grand slam tarkoittaa neljän Major-turnauksen voittamista samana vuonna.
Myös jääkiekkoilijat voivat voittaa lajinsa "grand slamin". Siihen vaaditaan olympiakulta, maailmanmestaruus ja NHL-mestaruus eli Stanley Cup.
Formula 1 -sarjassa grand slam tarkoittaa, että ajaja voittaa kilpailun lähtien paalulta, johtaen kaikki kierrokset ja saavuttaen myös kisan nopeimman kierrosajan. Hattutemppu Formula 1:ssä on lähes sama kuin grand slam, paitsi että kuljettajan ei tässä tapauksessa tarvitse johtaa kilpailua lähdöstä maaliin.
Baseballissa grand slam tarkoittaa lyöntiä, jolla lyöjä saavuttaa kunniajuoksun (homerun) tilanteessa, jossa kaikilla pesillä on juoksijat (bases loaded), jolloin juoksuja syntyy kerralla neljä kappaletta. Suoritus on paras mahdollinen, jonka lyöjä voi yhdellä lyönnillä saavuttaa. Pesäpallossa vastaavasta suorituksesta käytetään muun muassa nimitystä pajatson tyhjennys.
Mateo Flecha vanhempi
Mateo Flecha (1481–1553) oli espanjalainen renessanssiajan säveltäjä. Flecha syntyi Pradesin alueella Tarragonan maakunnassa. Hänen uskotaan opiskelleen musiikkia Barcelonassa. Flecha opetti musiikkia keisari Kaarle V:n tyttärille ja sävelsi lukuisia ensaladoja. Hän kuoli munkkiluostarissa vuonna 1553. Flechasta käytetään lisänimeä "vanhempi" erotukseksi hänen veljenpojastaan, Mateo Flecha nuoremmasta, joka oli säveltäjä hänkin.
Nebula
Nebula tarkoittaa seuraavia:
Gray
Gray (tunnus Gy, lausutaan [grei] ) on SI-järjestelmän mukainen absorboituneen annoksen yksikkö. Gray ilmaisee joulen energian kohdistumista kilogramman massaan. Ionisoivan säteilyn biologista vaikuttavuutta puolestaan kuvaa sievert, joka on säteilyn ekvivalenttiannoksen eli säteilyannoksen yksikkö. Aktiivisuuden yksikkö on becquerel. Gray on nimetty Louis Harold Grayn mukaan.
Absorboituneelle annokselle on olemassa myös vanhentunut yksikkö rad, joka ei kuulu SI-järjestelmään. Yksi Gy on sama kuin 100 rad.
Habits
Habits on ruotsalaisartisti Tove Lon kappale hänen Truth Serum-debyytti EP:ltä kuten myös hänen Queen of the Clouds-debyyttialbumilta. Se julkaistiin Tove Lon toisena singlenä 25. maaliskuuta 2013 ja uudelleenjulkaistiin 6. joulukuuta 2013 nimellä Habits (Stay High). Kappale julkaistiin Yhdysvalloissa Truth Serumin ja Queen of the Cloudsin ensimmäisenä singlenä.
"Habitsistä" tuli nukkuva hitti saavuttaen Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kolmannen sijoituksen sekä muodostuen Tove Lon parhaiten sijoittuneeksi kappaleeksi. Tove Lo on listan parhaiten menestynyt ruotsalainen artisti kyseisellä listalla sitten Ace of Basen, joka saavutti listan kärjen vuonna 1994 kappaleella "The Sign". Kappale saavutti vielä enemmän kansainvälistä menestystä Hippie Sabotagen remiksillä, joka pääsi kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Isossa-Britanniassa sekä monissa muissa Euroopan valtioissa.
Strobusmänty
Strobusmänty (Pinus strobus) on havupuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itä- ja koillisosissa, Newfoundlandista Appalakkien vuoriston kautta Georgian pohjoisosiin.
Strobusmännyn neulaset ovat viiden ryhmissä yhdessä samassa kääpiöoksassa. Ne ovat taipuisia, sinivihreitä, hienosti sahalaitaisia ja 5–14 senttimetriä pitkiä. Neulaset säilyvät tavallisesti noin 18 kuukautta. Kävyt ovat vaaleanruskeita, kapeita ja 8–20 senttimetriä pitkiä, täysin avautuneena 4–5 senttimetriä leveitä. Siemenet ovat 4–5 millimetriä pitkiä ja niissä on 15–20 millimetriä pitkä siipi tuulilevitystä varten. Käpysadossa on huippu aina 3–5 vuoden välein. Strobusmänty saavuttaa yleisesti 200 vuoden iän, mutta parhaimmillaan jopa 400 vuoden iän. Se kasvaa parhaiten viileässä ja kosteassa ilmastossa.
Strobusmänty on itäisen Pohjois-Amerikan korkeimmaksi kasvava puulaji. Sen tiedetään kasvaneen jopa 70 metrin pituiseksi. Tyypillisimmillään se kasvaa 25–35 metriä korkeaksi ja 1–1,6 metriä paksuksi. Puu kestää metsäpaloja melko hyvin ja paloista säilyneet puut siementävät paloalueita uudelleen. Puhtaissa strobusmänniköissä rungot ovat tavallisesti oksattomia puoleen väliin saakka, sekametsissä puut kohoavat kaikkien muiden yläpuolelle.
Strobusmäntyjä kasvatetaan laajalti metsätaloudessa niiden luonnonvaraisella esiintymisalueella. Erilaisia lajikkeita on jalostettu runsaasti koristekasvikäyttöön. Monet niistä ovat hidaskasvuisia kääpiölajikkeita.
Sepikät
Sepikät (Eucnemidae) on kovakuoriaisheimo, johon Suomessa kuuluvat muun muassa, halavasepikkä (Hylochares cruentatus), kyrmysepikkä (Eucnemis zaitzevi), kuusisepikkä (Hylis procerulus) ja pikkusepikkä (Microrhagus pygmaeus).
Sepiköiden heimo on lajimäärältään keskikokoinen. Maailmasta tunnetaan noin 1 600 sepikkälajia, joista Pohjoismaissa ja Baltiassa on tavattu 20 lajia. Suomesta tunnetaan 12 lajia. Lajirunsaus on suurin tropiikissa ja useimmat lajit elävät lehtipuilla.