cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
E85 (polttoaine)
Ympäristövaikutus
Moottoribensiinin valmistuksen ja jakelun energiatase on noin 85 prosenttia, eli jokaisen 20 litran bensiinierän valmistukseen ja jakeluun käytetään 3 litran edestä energiaa. Sen energiatalous on siis -15 prosenttia eli negatiivinen. Ruotsalainen bioetanolin valmistaja Agroetanol AB ilmoittaa kotisivullaan Agroetanol nettoenergian tuotannoksi 40 %. Etanolin energiatalous on siis 40 prosenttia voitollinen; Brasiliassa on raportoitu noin 90 prosenttia voitollisesta energiataseesta. Brasilian tuotannon tehokkuus perustuu vähäiseen koneiden ja lannoitteiden käyttöön sekä manuaaliseen korjuutyöhön. Sokeriruo'on puristusjäte käytetään polttoaineena. Pelloille jääneet lehdet poltetaan kulottamalla. Ilmaa pilaavasta kulottamisesta halutaan luopua, mutta silloin tarvitaan monesti lisää lannoitteita. Koneellistuminen lisääntyy myös sokeriruo'on keruussa palkkojen noustessa, mikä pienentää tuotannon hyötysuhdetta. .
Mikäli fermentaatioprosessista yli jäävä biomassa käytetään prosessin energialähteenä, päästään jopa 90–110 prosenttia voitolliseen energiatalouteen laskettuna biomassan nettoenergiasisällöstä painoyksikköä kohti. Jos puolestaan biomassan korjuussa käytettyjä maatalouskoneita ajetaan biodieselillä ja lannoitteiden valmistamiseen käytetään vesivoimaa fossiilisten polttoaineiden sijaan, energiatase nousee jopa 150–170 prosenttia voitolliseksi. Käytettäessä hiilihydraattilähteenä lännenhirssiä (Panicum virgatum) on mahdollista päästä jopa 540 prosenttia voitolliseen energiataseeseen.
Etanolimolekyyli on pieni, ja sisältää yhden happiatomin jo sellaisenaan. Yhden etanolimoolin palamiseen tarvitaan siis kolme happimoolia. Tästä syystä etanoli palaa moottorissa puhtaasti, ja korkean oktaanilukunsa takia ei tarvitse nakutuksenestoainetta. Etanolimoottorin päästöt jäävät bensiinimoottoria alhaisemmiksi kun etanolipolttoaine sisältää jo valmiiksi happea, jolloin palaminen on tehokkaampaa.
Iso paha susi
pienoiskuva|Iso paha susi [[Punahilkka|Punahilkan kanssa Jessie Willcox Smithin maalauksessa.]] Iso paha susi on fiktiivinen susi, joka esiintyy joissakin varoittavissa saduissa, jotka ovat Grimmin saduissa. Monet versiot tästä hahmosta on esiintynyt monissa tarinoissa ja siitä on tullut yleinen esikuva petoantagonisteille.
Tulkinnat
Punahilkka, Kolme pientä porsasta ja venäläinen tarina Pekka ja susi heijastavat teemaa raatelevista susista ja niiden vatsasta vahingoittumattomana vapautuneesta olennosta, mutta yleinen restauroinnin teema on hyvin vanha.
19th-luvun folkloristit ja kulttuuriantropologistit kuten P. Saintyves ja Edward Burnett Tylor näki Punahilkan aurinkomyyttien ja muiden luonnossa esiintyvien syklien kannalta, jossa todetaan, että susi edustaa yötä, joka nielee auringon ja tapahtuma, jossa Punahilkka leikataan Suden vatsasta aamunkoittoa. Tässä tulkinnassa tarinan sudella ja Skollilla tai Fenririllä, norjalaisen mytologian sudella, joka nielee auringon Ragnarökissä, on yhteys.
Albertassa sijaitsevan Calgaryn yliopiston Etologi tohtori Valerius Geist kirjoitti, että taru todennäköisesti perustuu sen ajan aitoon susien hyökkäysten riskiin. Hän väittää, että sudet olivat itse asiassa vaarallisia saalistajia, ja sadut toimivat pätevänä varoituksena olla menemättä metsiin, joissa susien tiedettiin elävän, ja varoa niitä. Sekä susia että erämaata kohdeltiin ihmiskunnan vihollisina sinä aikana sillä alueella.
Perusjoukko
Perusjoukko on joukko-oppiin liittyvä käsite. Joukkoja käsiteltäessä ajatellaan niiden yleensä olevan osia jostain laajemmasta joukosta, jota kutsutaan perusjoukoksi. Tällöin kaikki käsiteltävät joukot ovat perusjoukon osajoukkoja. Perusjoukkoa merkitään usein kirjaimella E.
Afrikansatulahaikara
Afrikansatulahaikara (Ephippiorhynchus senegalensis) on lintu, jolta puuttuu kurkunpään lihakset eivätkä ne pysty juuri ääntelemään.
Koko ja ulkonäkö
Pituus koiras 145–150, naaras n. 130 cm, siipiväli 240–270 cm ja paino 5–7 kg.
Levinneisyys
Trooppinen Afrikka.
Lisääntyminen
Sukukypsä aikaisintaan 3-vuotiaana. 2–3 munaa, joita emo hautoo 30–35 vrk. Pesä on veden äärelle puuhun tai pensaaseen oksista kyhätty risulautta.
Ravinto
Kalat, sammakkoeläimet, käärmeet, äyriäiset, pienet nisäkkäät, linnunpoikaset ja nilviäiset.
Pierre Révoil
pienoiskuva|Pierre Révoil ([[Jean-Michel Grobonin maalaus)]]Pierre Henri Révoil (12. kesäkuuta 1776 Lyon Ranska – 19. maaliskuuta 1842 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli Alexis Grognardin oppilaana Lyonissa ja vuodesta 1795 Davidin oppilaana. Fleury-Richardin ohella hän oli tyypillinen ranskalaisen trubaduurityylin edustaja.
Hänen sisarensa Louise Colet oli kirjailija.
Kybele
Kybele tai Kibele oli muinainen Vähän-Aasian kansojen palvoma äitijumalatar. Kybelen palvontamenoille olivat ominaisia hurjat ekstaattiset tanssit.
Historia
Vaikka Kybelen palvontamenot yleistyivät Fryygiassa, muualla Vähässä-Aasiassa oli muita samankaltaisia jumalattaria, joten Kybele saattoi olla anatolialaisen jumalan fryygialainen muoto. Vähästä-Aasiasta Kybelen palvonta levisi kreikkalaisille, jotka samaistivat tämän Rheaan ja pitivät heitä lopulta samana jumalattarena.
Sibyllan kirjojen suosituksesta Rooman senaatti lähetti vuonna 204 eaa. toisen puunilaissodan lopulla lähetystön Fryygian Pessinukseen. Heidän oli tarkoitus hakea sieltä Kybelen pyhä musta kivi, joka lienee ollut meteoriitti. Sibyllan kirjojen mukaan vihollinen pystyttäisiin karkottamaan, jos ”Idan Äiti” tuotaisiin Roomaan. Roomassa kivi sijoitettiin ensin Victorian temppeliin, kunnes Kybelelle rakennettiin oma temppeli. Roomassa Kybeleä palvottiin nimellä Magna Mater (Suuri äiti) tai Mater Deum Magna Idaea. Rooman tasavallan loppuvaiheissa hän oli noussut jo merkittävien jumalten joukkoon.
Kultti ja palvonta
Kybele oli luonnon ja sen elinvoiman, eläinten, kasvillisuuden ja viljelyksien sekä yhteiskuntaelämän suojelija.
Lähi-idän, Kreikan ja Rooman kulteissa yhdistyivät Kybelen piirteet universaalina äitihahmona. Hän oli jumalten, ihmisten ja eläinten äiti. Hänen seuraajinaan oli usein villejä ja puolidemonisia korybantteja.
Kybelen kunniaksi vietettiin vuosittain 15.–27. maaliskuuta suurta juhlaa, jota kutsuttiin nimellä megalensia. Sen aikana seurattiin Kybelen ja Attiksen vaiheita, ja osa tapahtumista vietettiin yleisöltä salassa. Juhlien aikana Kybelen pyhäkölle tuotiin mänty, jota kunnioitettiin jumalana. ”Veren päivänä” 24. maaliskuuta pääpappi archigallus vuodatti verta käsivarsistaan ja tarjosi sitä Kybelelle. Alempi papisto pyöri villisti ja pirskotti vertansa alttarille ja pyhälle männylle. Jumalattaren hopeinen patsas kylvetettiin 27. marraskuuta Tiberin sivujoessa Almossa.
Lexie Marie
Lexie Marie (s. 13. joulukuuta 1985) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut pornonäyttelijä. Hän syntyi Scottsdalessa, Arizonassa, mutta kasvoi ja kävi high schoolinsa Kaliforniassa. Kahdeksantoistavuotiaana Marie aloitti tanssimisen klubeilla ja työskenteli Playtime-lehdelle sekä L. A. Direct Models-mallitoimistossa.
Marie aloitti elokuvauransa aikuisviihteessä vuonna 2004.
Erkki Penttilä (hiihtäjä)
Erkki Penttilän maastohiihtouran huippukohta olivat Salpausselän kisat 1928, jolloin hän voitti sekä 10:n että 50 kilometrin kilpailun. SM-kisoissa hän hiihti parhaimmillaan kahdeksanneksi. Hän asui Kanadassa 1928–1933, ja hänet valittiin Suomen hiihtojoukkueen varamieheksi Lake Placidin talviolympialaisiin 1932.
Palattuaan Suomeen Penttilä toimi suomalaisen alppihiihdon uranuurtajana. Ensimmäisissä alppihiihdon SM-kisoissa 1937 hän voitti kaikki kolme lajia ja keräsi mitaleja myös vuosina 1939 ja 1941. Noina vuosina hänestä tuli ainoa hiihtäjä, joka on voittanut Salpausselän kisoissa sekä maastohiihto- että alppihiihtokilpailun.
Penttilän tytär on hiihtovaatesuunnittelija Ritva Kellokumpu ja tyttärenpoika vaatesuunnittelija ja entinen kumparelaskija Martti Kellokumpu.
RTP1
RTP 1 on portugalilainen televisiokanava, jonka omistaa maan kansallinen radio- ja televisioyhtiö Portugalin radio ja televisio eli Rádio e Televisão de Portugal. RTP 1 on ensimmäinen Portugalissa perustettu televisiokanava: se aloitti toimintansa vuonna 1957 ja nykyään se kuuluu maansa suurimpiin.
Sussexin piirikunta (Delaware)
Eurooppalaiset asuttivat piirikunnan alueen jo 1630-luvulla, mutta Sussexin piirikunta perustettiin vasta 1683.
Jakub Kos
Jakub Kos (s. 30. toukokuuta 2003 Kuřim, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Kos osaa pelata myös keskellä.
Seuraura
Kos on HCM Warrior Brnon kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin HC Kometa Brnoon. Kaudella 2018–2019 Kos voitti koko Tšekin C-nuorten sarjan piste- ja maalipörssin tehoilla 47+35=82. Hän jakoi myös koko sarjan tehotilaston kolmannen sijan HC Vítkovicen Alex Kotásekin kanssa. Kaudeksi 2019–2020 Kos muutti vain 16-vuotiaana Suomeen ja siirtyi Tampereen Ilveksen organisaatioon.
Florida Panthers varasi Kosin kuudennella kierroksella 184. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2021.
Toukokuussa 2021 Kos teki Ilveksen kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2021–2022 seuran U20-joukkueessa. Kos teki liigadebyyttinsä 20. lokakuuta 2021 Helsingin IFK:ta vastaan. Hänelle avautui paikka Ilveksen kokoonpanosta useiden loukkaantumisten myötä. Kos merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Joni Ikosen ja Joonas Odenin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.04 minuuttia ja Kosille merkittiin teholukema –1. Ensimmäisen SM-liigamaalinsa Kos teki kymmenennessä ottelussaan 26. tammikuuta 2022 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan 17 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Suurimman osan kaudestaan Kos pelasi kuitenkin lainalla Mestis-joukkue Kooveessa, jossa hän pelasi 20 runkosarjaottelua tehopistein 3+13=16 ja yhdeksän karsintasarjan ottelua tehopistein 3+7=10. Kos oli Mestiskarsinnoissa joukkueen paras syöttäjä.
Kaudella 2022–2023 Kos pelasi SM-liigassa kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan lainalla Kooveen Mestis-joukkueessa, jossa Kos sai tililleen 24 runkosarjaottelua tehopistein 4+15=19, kunnes 3. maaliskuuta 2023 vierasottelussa Kokkolan Hermestä vastaan hän loukkaantui vakavasti. Eemeli Ylitalo taklasi Kosia selästä laitaan sillä seurauksella, että Kos mursi niskansa. Yliniemi sai tilanteesta 5+20-minuutin ottelurangaistuksen ja hänet asetettiin neljän ottelun mittaiseen pelikieltoon. 9. maaliskuuta 2023 Ilves tiedotti Kosin kauden päättyneen, mutta uutisoi samalla käyttäneen hänen sopimuksessa olleen option ja tehneen vuoden mittaisen jatkosopimuksen Kosin kanssa. Seuran urheilutoimenjohtaja Timo Koskelan mukaan Ilves pyrkii antamaan hänelle kaiken mahdollisen tuen ja avun kuntoutumisessa.
Maajoukkueura
Kos pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2022 ja 2023, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Kos valittiin Venäjää vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Tšekin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Yhteensä hän on pelannut 34 nuorten ja 31 poikien maaottelua.
Muuta
Kosin pikkuveli Ondřej pelaa hyökkääjänä Ilveksen U20-joukkueessa.
Martin Marinov
Martin Marinov s. 25. lokakuuta 1967) on bulgarialainen entinen meloja.
Marinov voitti C-1 sarjan 500 metrillä olympiapronssia Soulista 1988 ja pronssia Barcelonasta 1992 C-2 sarjan 500 metrillä yhdessä Blagovest Stojanovin kanssa. Hän sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 C-2 sarjassa Stojanovin kanssa neljänneksi 1000 metrillä ja viidenneksi 500 metrillä. Ateenan olympialaisissa 2004 hänen tiensä päättyi semifinaaleihin C-1 sarjan 500 metrillä.
Hän ilmoitti lokakuussa vuonna 2006 lopettavansa uransa.
Frida Hyvönen
Frida Hyvönen (s. 1977) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä.
Hyvönen on kotoisin Robertsforsista, pieneltä paikkakunnalta Pohjois-Ruotsista, mutta asuu nykyisin Tukholmassa. Hänen isoisänsä oli suomalainen ja kotoisin Rovaniemeltä.
Hyvösen ensimmäinen albumi, Until Death Comes, nauhoitettiin Tukholman Atlantis-studiolla ja Hyvönen tuotti sen yhdessä The Bear Quartet -yhtyeen Jari Haapalaisen kanssa. Albumi julkaistiin Pohjoismaissa vuonna 2005 Licking Fingers -levy-yhtiön kautta. Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa sen julkaisi vuonna 2006 Secretly Canadian ja Australiassa 2007 Chapter Music.
Hyvönen sai debyyttialbumistaan ruotsalaisen Nöjesguiden-lehden vuoden 2005 Stockholmspriset'n (”Tukholma-palkinto”). Vuonna 2009 hän sai Dagens Nyheterin kulttuuripalkinnon levystään Silence is wild.
Hyvönen on kiertänyt Ruotsia pianonsa kanssa vuodesta 2004. Hän on lisäksi keikkaillut Helsingissä, Madridissa, Milanossa ja Shanghaissa. Keväällä 2006 hän kiersi Isoa-Britanniaa yhdessä José Gonzálezin kanssa, ja kesällä Yhdysvaltoja yhdessä Jens Lekmanin kanssa.
Syksyllä 2005 Hyvönen sävelsi musiikin PUDEL-tanssiesitykseen, jonka koreografian oli tehnyt Dorte Olesen. Hyvönen myös soitti itse musiikin näytöksissä. Soundtrackin julkaisi Licking Fingers vuonna 2007.
Kōban
Kōban tai poliisikoppi on japanilainen poliisin toimihuone, eräänlainen "poliisikioski", joita on sijoitettu ympäri kaupunkia. Kōbanista käsin paikallinen poliisi tarkkailee, hoitaa hätätilanteita, opastaa ja on yhteydessä alueella toimiviin ihmisiin. Kōbanit kehittyivät Edo-kauden vartiotuvista (tsujiban). Tokugawa-shōgunaatin Edoon perustama kaupungin maistraatti eli Machi-bugyō-shō rakennutti kaupunkiin aikoinaan noin kuutisensataa vartiotupaa.
Dario Mangiarotti
Dario Mangiarotti (18. joulukuuta 1915 Milano, Italia – 9. huhtikuuta 2010 Lavagna, Italia) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Dario Mangiarotti voitti kalpamiekkailun joukkuekilpailussa hopeaa Lontoossa 1948 ja kultaa Helsingissä 1952. Helsingin olympialaisten henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai hopeaa edellään vain pikkuveljensä Edoardo Mangiarotti.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Dario Mangiarotti voitti Kairossa 1949.
Zanshin
Zanshin, zan (jättää taakseen) shin (mieli). On tärkeä japanilaista budoa hahmollistava filosofinen käsite. Zanshin kuvastaa jatkuvaa, herkeämätöntä valppautta ja tilanteen tasalla olemista - yllättämättömyyttä. Zanshin rakentuu ja löytyy hellittämättömän harjoittelun avulla. Tällöin mieli on jatkuvasti läsnä hetkessä, ollen vapaa menneen ja tulevan käsittelemisestä, täydellisen valmiina kaikkeen. Zanshinin tulisi syntyä pakotta harjoittelijan mielestä ja ottaa haltuunsa budon harjoittelijan ympäröivän tilan. Budon harjoituksen tulisi kehittää budokassa zanshinia ja laajentaa se osaksi harjoittelijan olemusta 24 tuntia vuorokaudessa.
Zanshinin määrittelyä
Zanshin on länsimaiselle yksi kiehtovimmista ja samalla helposti epämääräiseksi jäävistä japanilaisista budokäsitteistä. Koska zanshin on samalla sekä pakottamatonta valppautta että itse tahdolla tuotettua, se koetaan hyvin paradoksaaliseksi käsitteeksi. Paljolti zanshin määrittyy fyysisen budoharjoittelun avulla eikä se helpolla avaudu ihmiselle, joka ei harjoittele budolajienomaisesti. Sinänsä budolajit eivät zanshinia omista, vaan mikä tahansa ihmisen toiminta voi ilmentää vahvaa zanshinia tai olla sitä ilmentämättä.
Zanshin kyudossa
Zanshin on kyudon ampumatekniikan kahdeksas ja viimeinen vaihe. Se on laukauksen jälkitila, jossa ampuja on ensin yhä jännittynyt, hänen asentonsa on laukauksessa vapautuneiden voimien seurausta. Zanshinissa ilmentyy suorituksen henkinen energia ja fyysinen muoto.
Keski-Euroopan mäkiviikko
thumb|Oberstdorf thumb|Garmisch-Partenkirchen thumb|Innsbruck thumb|Bischofshofen
Keski-Euroopan mäkiviikko on mäkihypyn seuratuimpia tapahtumia. Se koostuu neljästä Saksan ja Itävallan maaperällä käytävästä mäkihyppykilpailusta. Mäkiviikko kilpaillaan vuodenvaihteessa ja se päättyy loppiaisena.
Ensimmäinen Keski-Euroopan mäkiviikko kilpailtiin jo vuosien 1952 ja 1953 vaihteessa, jolloin kokonaiskisan voiton vei Josef Bradl. Mäkiviikko on sittemmin kuulunut mäkihypyn maailmancupin ohjelmaan heti sen ensimmäisestä kaudesta 1979–1980 lähtien. Useimmat mäkihyppääjät pitävät mäkiviikkoa koko lajin kovimpana mahdollisena sarjamuotoisena kilpailuna eli kovempana kuin esimerkiksi maailmancupia. Vain kaikkein tasaisin kilpailija pystyy voittamaan sen. Useiden mielestä mäkiviikon voitto on heti olympiakullan jälkeen kovin saavutus mäkihyppääjältä. Yhteensä yhdeksän mäkihyppääjää on saavuttanut mäkiviikon voiton lisäksi henkilökohtaisen olympiakullan ja maailmanmestaruuden: Helmut Recknagel, Toralf Engan, Hans-Georg Aschenbach, Matti Nykänen, Jens Weißflog, Espen Bredesen, Kazuyoshi Funaki, Thomas Morgenstern ja Kamil Stoch. Näistä kolmella eli Aschenbachilla, Nykäsellä ja Funakilla on edellä mainittujen lisäksi myös lentomäen maailmanmestaruus.
Kilpailusysteemi
Mäkiviikolle ominaista on muista mäkihyppykilpailuista poikkeava käytäntö, jossa hyppääjistä muodostetaan kilpailun ensimmäiselle kierrokselle kamppailupareja, ja pudotuspelityyliin voittaja parista, samoin kuin viisi parasta häviäjää (ns. ”lucky losers”), pääsevät mukaan kilpailun toiselle kierrokselle. Tämä järjestelmä otettiin käyttöön mäkiviikolla 1996–1997.
Mäkiviikon kokonaiskilpailun sijoitus määräytyy neljän kilpailun yhteispistemäärän perusteella.
Jos karsinta joudutaan olosuhteiden vuoksi siirtämään kilpailupäivälle tai perumaan kokonaan, kilpailussa hypätään normaaleilla säännöillä pudotuspelin sijaan. Tästä syystä mäkiviikolla 2007–2008 vain Oberstdorfin kilpailussa käytettiin pudotuspelisysteemiä. Mäkiviikon kisoista jaetaan myös normaaliin tapaan mäkihypyn maailmancupin pisteitä.
Menestyneimmät hyppääjät
Eniten mäkiviikon voittoja on ottanut Suomen Janne Ahonen, viisi kertaa. Saksaa ja Itä-Saksaa edustanut Jens Weißflog on voittanut neljä kertaa sekä Norjan Bjørn Wirkola, Itä-Saksan Helmut Recknagel ja Puolan Kamil Stoch kolme kertaa. Suomalaisista mäkiviikon on voittanut kahdesti Veikko Kankkonen ja Matti Nykänen.
Osakilpailujen ja kokonaiskilpailun voittajat kausittain
* Kilpailu hypättiin poikkeuksellisesti Bischofshofenin mäestä, koska Innsbruckin kilpailu peruttiin voimakkaan tuulen takia.
Mäkiviikon voittajien osakilpailuvoitot samalla mäkiviikolla
3 voittoa
Ei osakilpailuvoittoa
Etelä-Pohjanmaan murre
Piirteitä
Nämä esimerkit täsmäävät vain muutaman kunnan alueella puhuttuun murteeseen. Etelä-Pohjanmaalla, kuten useimmilla muillakin Suomen murrealueilla kun jokaisessa kylässäkin on oma puhetapansa. On laskettu, että maakunnassa on ainakin 25 täysin erilaista tapaa puhua ja kirjoittaa. Yllä olevat mallit soveltuvat Seinäjoen, Ilmajoen, Kurikan, Kauhajoen ja Teuvan kuntiin parhaiten. Kaksi jälkimmäistä kuntaa on asutettu Hämeen sekä Satakunnan suunnalta ja murteestakin sen huomaa. Lisäksi on muistettava ruotsalaisasutuksen sekä Pohjanlahden rannikon läheisyyden vaikutus murteeseen. Vaasan alueella murretta puhutaan hyvin vähän, mikä johtuu ruotsalaisasutuksen lisääntymisestä.
Eteläpohjalaisen murrealueen kunnat
Etelä-Pohjanmaan murre ei laajuudeltaan täysin vastaa Etelä-Pohjanmaan nykyistä tai historiallista maakuntaa. Laurosela (1913) toteaa murteen levinneisyyden vastaavan paremmin keskiaikaisen Pohjan Kyrön pitäjän aluetta ja ehdottaakin sille rinnakkaisnimeä Kyrönmaan murre.
Suluissa olevat kunnat ovat kuuluneet myös Etelä-Pohjanmaan murrealueeseen. Ne ovat tehneet kuntaliitoksen niitä edellä mainittujen kuntien kanssa 2000- ja 2010-luvuilla.
Murrealueen ulkopuolelle jää maakunnan koillisosassa Järviseutu, joka muodostaa savolaismurteiden läntisimmän vyöhykkeen, sekä kaakossa hämäläismurteiden yläsatakuntalaiseen ryhmään kuuluva Ähtäri.
Musiikkia
Etelä-Pohjanmaan murteella tehtyä musiikkia on parin kokoonpanon verran. Rehupiikles soittaa rock'n'rollia, jazzia, bluesia, kantria ja kansanmusiikkia. Uudella vuosituhannella tutuksi monelle pohjalainen murre on tullut myös Lauri Tähkä ja Elonkerjuu -yhtyeen kautta.
Harri Harju on levyttänyt hengellistä musiikkia Etelä-Pohjanmaan murteella ja julkaissut albumit Likempänä taivasta (Eila Media 2010) ja Tällä tiällä (2011).
Rengasmureena
Rengasmureena (Muraena lentiginosa) on matalassa vedessä viihtyvä mureenalaji, jota joskus pidetään meriakvaariossa.
Ulkonäkö ja koko
Rengasmureena kasvaa noin 60 cm pitkäksi. Sillä on punaruskealla pohjalla vaaleampia pilkkuja, joita reunustaa tumma rengas.
Alkuperä
Rengasmureena on kotoisin Tyynenmeren itäosista: sitä tavataan Kalifornianlahden ja Perun välisellä alueella, kuten Galapagossaarilla.
Käyttäytyminen
Rengasmureena on kestävä, mutta aggressiivinen ja aktiivinen akvaariokala. Se karkaa helposti, joten allas on peitettävä huolellisesti. Se syö useimmat saman akvaarion kalat – myös toiset mureenat.
Hämeensaari
pienoiskuva|Hämeensaaren sijainti Hämeenlinnassa. III kaupunginosa eli Hämeensaari on yksi Hämeenlinnan keskustan neljästä kaupunginosasta, joka sijaitsee Vanajaveden rannalla keskustan eteläosassa. Kaupunginosan halki kulkee keskustan pääväyliin kuuluva Paasikiventie, ja siellä sijaitsevat muun muassa kauppakeskukset Tavastila, Goodman, Linna ja Optelli, Hämeenlinnan uimahalli, kävelykatu Reska, Sibeliuksen syntymäkoti sekä Hämeensaaren uimaranta. Hämeensaari rajoittuu pohjoisessa 1., 2. ja 4. kaupunginosiin sekä idässä Kaurialaan ja Myllymäkeen, joiden lisäksi etelässä sitä rajaavat Vanajaveden yli Kantola ja Kankaantausta. Kaupunginosaa sivuaa myös kauppakeskus Goodmanin alla tunnelissa kulkeva valtatie 3. Vanajaveden rantaa pitkin alueella kulkee kevyen liikenteen rantareitti.
Hämeensaaren eteläosaan, Paasikiventien ja Vanajaveden väliselle alueelle, on suunnitteilla uusi keskustamainen asuinalue, Engelinranta. Alue on saanut nimensä Hämeenlinnaan vuonna 1832 asemakaavan laatineen arkkitehti Carl Ludvig Engelin mukaan. Tällä hetkellä alueella sijaitsee huoltoasemia, matalia liikerakennuksia ja pysäköintialueita, kuten myös säilytettäviksi tarkoitetut uimahalli, uimaranta sekä rantapuisto. Tällä hetkellä käynnissä on maamassojen vaihto, sillä alueella on 1960-luvulle asti sijainnut kaatopaikka. Puhdistuksen tieltä Engelinrannasta on jo purettu urheilutalo Hämeenkaari ja Hämeensaaren pesäpallokenttä. Engelinrannan osayleiskaava alueelle on valmistunut, ja kaupunki on aloittamassa asemakaavojen laatimista.
Candace Bushnell
Candace Bushnell (s. 1. joulukuuta 1958 Glastonbury, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja sanomalehtikolumnisti.
Ura
Candace Bushnell tunnetaan etenkin seksikolumnistaan The New York Observer -lehdessä ja kirjastaan Sinkkuelämää (Sex and the City). Hän alkoi kirjoittaa kolumnia 1993. Vuonna 1996 osa kolumneista julkaistiin kirjana. Kirjan pohjalta tehtiin suosittu televisiosarja Sinkkuelämää.
Sittemmin Bushnell on kirjoittanut useita romaaneja, muun muassa Reittä pitkin (Trading Up) ja Kynsin hampain (Lipstick Jungle). Romaanin Kynsin hampain pohjalta on tehty televisiosarja Lipstick Jungle. Vuonna 2010 Bushnell julkaisi Sinkkuelämää-sarjan Carrie Bradshaw’n lukioaikoihin sijoittuvan nuortenromaanin Carrien nuoruusvuodet (The Carrie Diaries). Bushnellissa ja Carrie Bradshaw’ssa on nähty paljon samaa: he ovat kummatkin seksikolumnisteja ja nauttivat New Yorkin yöelämästä.
Yksityiselämä
Candace Bushnell meni naimisiin balettitanssija Charles Askegardin kanssa vuonna 2002. Pari asui Manhattanilla New Yorkissa. Bushnell ja Askegard erosivat vuonna 2011. Bushnell asuu nykyään maalla ja harrastaa ratsastusta.
Siikajärvi
Siikajärvi on Vanhan-Espoon suuralueeseen kuuluva kaupunginosa ja kylä Espoon pohjoisosassa Turunväylän pohjoispuolella aivan Kirkkonummen ja Vihdin rajalla Nuuksion kansallispuiston eteläpuolella. Siikajärvellä on seudulle tyypillisesti useita lampia ja järviä, joista suurin on Siikajärvi, josta kaupunginosa on saanut nimensä. Siikajärven pienessä saaressa sijaitsee edellä mainittujen kolmen kunnan rajapyykki. Kiinteistörekisterin mukaan Siikajärvi kuuluu Nuuksion kylään. Siikajärvellä on paljon kesäasuntoja sekä väljähköä omakotiasutusta. Siikajärvellä sijaitsee myös Hotelli Nuuksio (ent. Siikaranta). Vuoteen 2010 asti siellä toimi myös Keskon koulutuskeskus K-instituutti. Syksyllä 2015 sen entisiin tiloihin avattiin turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus, joka suljettiin 2017.
Vuoden 2004 verotietojen mukaan Siikajärvi (02860 Espoo) oli Suomen 79:nneksi vaurain alue. Talouksien keskimääräiset tulot valtionverotuksessa olivat 60 223 euroa ja varat 86 023 euroa. Asuntokuntia oli 247 ja asukkaita 635.
Nuuksion koulu sijaitsee Siikajärven alueella, Heinästien varrella, välillä Heinäs–Brobacka, puolen kilometrin päässä Sahajärven kaakkoisrannasta.
Järvet ja lammet
Kaupunginosan koillisrajana on pitkä ja kapea Nuuksion Pitkäjärvi, jonka vastaranta kuuluu Nuuksion kaupunginosaan. Järvi jakautuu kahteen osaan keskivaiheillaan olevan kapeahkon Poutlahdensalmen kohdalla. Salmi sijaitsee Poutlahden ja Solvallan välissä.
Iso Romlampi, Kolmuslampi, Vähä Romlampi sijaitsevat Siikajärven rantaviivan pohjoispuolella. Ahvilampi, Oralampi ja Paskalampi ovat Siikajärven ja Nuuksion Pitkäjärven välimaastossa, ja näiden eteläpuolella sijaitsee isoista järvistä ainoa kokonaan kaupunginosan sisällä oleva järvi, Sahajärvi. Heinäslampi sijaitsee samannimisen asuinalueen ja Siikajärven välissä, järven kaakkoispuolella.
Siikajärven kaupunginosan lounaiskolkassa Kolmirannan alueella sijaitsevat Kivilampi, Pitkänen ja Vuohilampi.
Aspronísi (Sporadit)
Aspronísi eli Áspro (Άσπρο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Skiáthoksen saaren itäpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,176 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Aspronísi kuuluu Skiáthoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen.
Uramo (järvi)
Uramo on pieni humusjärvi Joensuun ja Kontiolahden rajalla Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,3 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 26 kilometriä itään.
Maantiede
Uramon pituus kaakosta luoteeseen on noin neljä kilometriä. Pitkät niemimaat jakavat järviallasta, joten se koostuu suurelta osin lahdista. Uramon keskiosan selkävesi on laajalti vähintään 10 metriä syvä. Syvin kohta, 19 metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla. Järven luoteisosan lahdessa on joitakin syvänteitä, eteläiset ja itäiset lahdet ovat sitä vastoin matalia. Noin kuudesosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Uramon pohjoisrannan Pitkäniemi ja sitä reunustavat vedet kuuluvat Kontiolahteen. Niemimaa jatkuu kapeana, noin puoli kilometriä pitkänä kaistaleena Joensuun alueelle.
Uramon saariluku on 18. Saarista 14 on alle aarin laajuisia luotoja. Kaksi saarta, Ingansaari ja Summansaari, on yli hehtaarin laajuisia. Uramon rannat ovat metsämaata, pientaloja on jonkin verran. Uramonvaara järven luoteisrannalla kohoaa noin 185 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 60 metriä Uramon pintaa korkeammalle.
Veden laatu
Uramoa tutkittiin kesällä 2005. Tuolloin järven käyttökelpoisuusluokitus määriteltiin hyväksi näkösyvyyden (1,8 metriä), kokonaisfosforin ja klorofyllipitoisuuden perusteella. Uramon vesitilavuus on 18 790 000 kuutiometriä.
Chevrolet Corvette
pienoiskuva|Chevrolet Corvette vuodelta 1958 pienoiskuva|C2 Corvette 327/375HP Roadster vuodelta 1965.
Chevrolet Corvette on yhdysvaltalaisen General Motorsin vuodesta 1953 valmistama urheiluauto. Nykyinen tuotantosukupolvi on järjestyksessään seitsemäs. Euroopassa Corvette on myynnissä omana merkkinään, mutta virallisesti se on edelleen Chevrolet Corvette.
1951–1952 – Corvetten suunnitteluvuodet
Corvetten suunnittelu alkoi vuonna 1951, jolloin käynnistettiin projekti koodinimeltään Opel. Vuonna 1952 projektin pohjatyöt saatiin valmiiksi ja aloitettiin täysikokoisen Corvetten savimallin valmistus. Projekti Opelin suunnittelijoista Harley Earl esitteli luomuksensa General Motorsin Chevroletin jaokseen pääinsinööri Edward Colelle. Cole piti näkemästään ja käski Earlin suunnitteluryhmän jatkaa työtään.
Opel-suunnittelunimen korvaamiseksi palkattiin mainostoimisto Campbell-Ewald suunnittelemaan projektille jokin C-kirjaimella alkavan mallinimi. Mainostoimisto ehdotti nimeksi Corvettea, korvetti-sotalaivatyypin mukaan.
C1 1953–1962 ”Solid Axle”
Vuoden 1953 tammikuussa Corvette esiteltiin ensimmäisen kerran yleisölle General Motorsin Motorama Show’ssa New Yorkissa. Erittäin positiivisen palautteen vuoksi Harlow Curtice antoi luvan aloittaa Corvetten sarjatuotanto kesäkuussa 1953. Ensimmäiset Corvettet valmistettiin Flintissä sijaitsevalla Van Slyke Avenuella olevalla Chevroletin tehtaalla. Alun perin Corvette piti tehdä peltikoriseksi muiden Chevroletin mallien tapaan, mutta uusia muotteja ei ehditty valmistaa, joten Corvette valmistettiin lasikuitukorisena, kuten Motorama show’n autokin oli valmistettu. Lasikuitukori kuitenkin herätti yleistä ihmetystä ja epäilyä materiaalin kestävyydestä.
Zora Arkus-Duntov aloitti myös Corvetten Grand Sport -tuotanto-ohjelman, joka kuitenkin jäi vähäiseksi General Motorsin kilpailutoiminnan lopettamisen myötä.
C2 1963–1967 ”Mid Year”
C2 on Corvette Sting Ray -nimellä tunnettu Larry Shinodan ja muotoilujohtaja Bill Mitchellin suunnittelema Corvetten toinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1963–1967. Sting Rayta valmistettiin sekä coupe- että roadster-avomallina ja vuodesta 1965 moottoriksi voi valita myös ns. isolohko V8 -moottorin.
Nordnet
Nordnet AB on vuonna 1996 perustettu ruotsalainen osake- ja rahastovälittäjä, nettipankki, joka tarjoaa palveluitaan Pohjoismaissa. Nordnetillä oli vuonna 2017 kaikkiaan 669 300 aktiivista asiakastiliä, joista Ruotsissa 302 700, Suomessa 183 800, Norjassa 97 900 ja Tanskassa 84 900. Nordnetin nykyinen omistaja on NNB Intressenter, jonka puolestaan omistavat sijoitusrahasto Nordic Capital Fund VIII ja Öhman-konserni.
Nordnet oli vuonna 2009 Pohjoismaiden suurin osakevälittäjä kauppojen lukumäärällä mitattuna (kauppoja toteutui Pohjoismaisissa pörsseissä 15 937 803 kappaletta). Tammi–kesäkuussa 2011 Nordnetin kautta välitettyjen kauppojen määrä oli 7,3 miljoonaa kappaletta. Yhtiön markkina-osuus Helsingin pörssissä välitetyistä osakekaupoista oli tuolloin 5,7 prosenttia ja osuus euromääräisestä vaihdosta 3,7 prosenttia.
Historia
Nordnet perustettiin Ruotsissa vuonna 1996. Se oli yksi Pohjoismaiden ensimmäisistä arvopaperivälittäjistä, joka tarjosi kaupankäyntiä internetin kautta. Suomessa Nordnet aloitti toimintansa huhtikuussa 2005.
NNB Intressenter teki lokakuussa 2016 ostotarjouksen kaikista Nordnetin osakkeista tarjoten 38 kruunua osakkeelta. Nordnetin hallitus suositteli ostotarjouksen hyväksymistä, minkä jälkeen helmikuussa 2017 NNB Intressenterillä oli jo noin 93 prosenttia yhtiön osakkeista. Tukholman pörssistä Nordnet poistui 17. helmikuuta 2017, missä se oli ollut listattuna vuodesta 1999.
eQ:n osto
Heinäkuussa 2009 Nordnet Bank AB osti suomalaisen eQ Oyj:n vararikkoon ajautuneelta islantilaiselta Straumur Burdarasilta noin 37 miljoonan euron kauppahintaan. Vielä huhtikuussa 2009 silloinen Nordnetin Suomen maajohtaja Taru Rantala kumosi huhun siitä, että Nordnet olisi ostamassa eQ Pankkia. eQ oli Suomen suurin online-välittäjä, jolla oli kauppahetkellä noin 57 000 asiakasta ja 154 työntekijää.
Heinäkuussa 2009 Nordnet myi eQ:n Corporate Finance -liiketoiminnan Adviumin johtoryhmälle. eQ Pankin instituutiovälitys- ja markkinatakaustoiminta lopetettiin marraskuussa 2009. Tässä yhteydessä eQ:n analyysitiimi siirtyi kokonaisuudessaan Swedbankille. Joulukuussa 2009 Nordnet myi eQ:n varainhoito- ja rahastoliiketoiminnan varainhoitoliiketoiminnan toimivalle johdolle ja Ehrnroothien Fennogens Investments S.A.:lle.
Tuotteet
Suomalaiset asiakkaat voivat käydä Nordnetin verkkopalvelun kautta kauppaa osakkeilla, warranteilla, optioilla, pörssinoteeratuilla rahastoilla ja rahastoilla. Osakevälityksen lisäksi Nordnetillä on Norjassa ja Tanskassa erilaisia eläketuotteita. Ruotsissa on valikoimissa myös pankkipalvelut.
Nordnet on valittu useana vuonna Suomen parhaimpien online-osakevälittäjien kärkeen Arvopaperi-lehden tekemässä välittäjävertailussa. Ykkössijan Nordnet vei esimerkiksi vuonna 2008, jolloin Nordnet sai hinnoitteluosiosta selvästi paremmat pisteet kuin kovimmat kilpailijansa. Nordnet valittiin ykköseksi Välittäjä 2017 -tutkimuksessa.
Nordnet muutti hinnoitteluaan toukokuussa 2010. Muutoksen ei katsottu suosivan vähän kauppaa tekeviä piensijoittajia ja se synnytti runsaasti keskustelua useilla eri keskustelufoorumeilla. Arvopaperi-lehden välittäjävertailussa 2011 kuitenkin todettiin, että hintatietoiselle osakesäästäjälle Nordnet on yhä useimmiten edullisin palveluntarjoaja.
Nordnet julkisti kesällä 2014 neljä passiivista sijoitusrahastoa, joissa markkinoille poikkeuksellisesti ei ole kuluja asiakkaalle. Nordnet kattaa rahastojen kulut, kuten hallinnointipalkkion, omasta markkinointibudjetistaan.
Pesäpallon B-sarja 1936
Vuonna 1936 Valtakunnansarjan alueiden määrä oli 16. Lahden alue erosi Kymenlaaksosta ja Pohjois-Suomi jakaantui Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin alueiksi. B-sarjan mestariksi leivottiin Loimaan Palloilijat.
Aluemestarit 1936
Seurojen 2-joukkueet eivät enää saaneet jatkaa loppupeleihin, joten Orimattilan Oka peri LMV:n reservijoukkueen paikan.
Itä
Itäisen alueen loppusarja 19.-20.9. Jyväskylässä
Pankakoski ja Kiri nousivat Suursarjaan 1937.
Länsi
Läntisen alueen loppusarja 12.-13.9. Loimaalla
Loimaa ja Kerava nousivat Suursarjaan 1937.
Magister militum
Magister militum (sotilaiden mestari) oli sotilasarvo Rooman valtakunnan loppuajalla. Jos nimeä käytetään ilman lisämäärettä, tarkoitetaan koko Rooman valtakunnan korkeinta sotilaspäällikköä. Eri alueiden komentajia kutsuttiin myös samalla arvonimellä, esimerkiksi Magister militum per Thracias oli korkea-arvoisin sotilaspäällikkö Traakiassa. Magister militum piti todellista valtaa kulissien takana samalla tavalla kun pretoriaaniprefekti aikaisemmin.
Konstantinus Suuri loi virat magister pedium (jalkaväen mestari) ja magister equitum (ratsuväen mestari). Ainoastaan scolae-joukot eivät kuuluneet näiden kahden upseerin alaisuuteen, vaan olivat suoraan keisarin alaisuudessa. Myöhemmin samaan virkaan nimitettiin useita henkilöitä. Valentinianuksen aikana magister equitumeja oli ainakin kaksi samaan aikaan. Korkea-arvoisin näistä, joka oli keisarin läheisyydessä, kutsuttiin nimellä praesentalis. Lännessä magister pedium praesentaliksesta tuli ajan myötä valtakunnan korkein upseeri. Gratianuksen ja Valentinianus II:n aikana erottelu jalkaväen ja ratsuväen komentajiin katosi. Arvonimiä käytettiin usein hyvin huolimattomasti ja tittelit magister militum sekä magister utriusque militiae (lyhennetty MVM) viittaavat sekä jalkaväen että ratsuväen komentajaan.
Magister militumit olivat korkea-arvoisia henkilöitä, ja ainoastaan pretoriaaniprefekteillä ja kaupunkiprefekteillä oli korkeampi arvovalta.
Theodosius I laajensi magister militumien määrän viiteen. magister militum praesentaliksia oli kaksi ja heidän lisäkseen luotiin kolme uutta virkaa joiden vastuulle tuli eri valtakunnan osat. Nämä uudet virat olivat magister militum per Orientem, per Thracias ja per Illyrium. Kaikilla magister militumeilla oli joukko virkamiehiä. Vuonna 441 Ariovinduksella oli 300 tällaista latinaksi official nimettyä toimihenkilöä
per Armeniam
Justinianus nimitti Armenian joukoille oman komentajan. Aikaisemmin ne olivat olleet magister militum per Orientemin alaisia.
Lars Vogt
thumb|right|Lars Vogt
Lars Vogt (8. syyskuuta 1970 Düren – 5. syyskuuta 2022 ) oli saksalainen pianisti ja kapellimestari.
Vogt opiskeli pianonsoittoa Hannoverin musiikki- ja teatteriyliopistossa Karl-Heinz Kämmerlingin johdolla. Vuonna 1990 hän sai toisen palkinnon Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa. Tämän jälkeen hän aloitti kansainvälisen uransa, ja vuonna 1992 julkaistiin EMI-levymerkillä hänen Joseph Haydnin, Franz Schubertin, Johannes Brahmsin ja Helmut Lachenmannin teosten tulkinnoista koostunut ensilevytyksensä. Vuonna 1998 Vogt perusti Heimbachiin kesäkuisen Spannungen-kamarimusiikkifestivaalin, jonka musiikillisena johtajana toimi itse.
Vogt esiintyi muiden muassa Simon Rattlen, Mariss Jansonsin, Claudio Abbadon ja Andris Nelsonsin johdolla. Kaudella 2003–2004 hän sai nimityksen Berliinin filharmonikkojen kaikkien aikojen ensimmäiseksi residenssipianistiksi. Vuonna 2004 Vogtille myönnettiin Echo Klassik - ja Brahms-palkinnot. Vogtin kamarimusiikillisten yhteistyökumppaneiden joukossa olivat viulisti Christian Tetzlaff, klarinetisti Sabine Meyer ja sellisti Boris Pergamenštšikov. Kapellimestarina Vogt johti esimerkiksi Royal Northern Sinfoniaa, jonka musiikillisena johtajana hän aloitti toimintansa syyskuussa 2015. Syyskuussa 2020 hän jatkoi yhteistyötään orkesterin kanssa sen päätaiteilijakumppanina. Lokakuussa 2019 ilmoitettiin hänen aloittavan heinäkuussa 2020 työskentelyn Orchestre de chambre de Parisin seuraavana musiikillisena johtajana.
Vogt sai vuonna 2013 nimityksen pianonsoiton professoriksi Hannoverin musiikki- ja teatteriyliopistoon.
Lavametri
Lavametri on lähetyksen kuten rahdin tarvitsema tilan yksikkö. Yksi lavametri tarkoittaa metrin tilaa pituussuunnassa koko 2,4 metrin kuormatilan leveydeltä tilan kattoon asti.
Laskukaava:
leveys (mm) × pituus (mm) / 2 400 mm = lavametrit (lvm)
Jos lavan alle, päälle tai sivulle ei voi lastata muuta tavaraa, niin silloin käytetään rahditusperusteena lavametriä.
Esimerkkejä:
Kaspiannokkasärki
Kaspiannokkasärki (Chondrostoma oxyrhynchum) on särkien (Cyprinidae) heimoon ja särkien (Leuciscinae) alaheimoon kuuluva kalalaji.
Kaspiannokkasärjen pituus on yleensä maksimissaan 46 senttimetrin luokkaa (SL). Sillä on selkäevässään yleensä 8½ haarautunutta ja peräevässään 9–10½ haarautunutta ruotoa. Lajilla on kylkiviivallaan 56–73 suomua.
Kaspiannokkasärkeä tavataan ainoastaan Kaspianmeren läntisellä valuma-alueella, missä sen levinneisyysalue ulottuu Kuma-joen valuma-alueelta Samur-joen valuma-alueelle.
Kaspiannokkasärki saavuttaa sukukypsyyden kahden vuoden iässä, milloin se on yleensä noin 120 senttimetrin mittainen. Sen lisääntymisaika on maalis-huhtikuussa. Naaras laskee munat ilmeisesti monessa osassa ja ne kiinnittyvät pohjasoraan. Kaspiannokkasärjen ravintoa on pääasiassa detritus (kuollut eliöperäinen aines veden pohjalla), mutta se syö myös perifyyttisiä leviä ja pohjalla eläviä selkärangattomia, jotka ovat kalan tärkeää ravintoa etenkin sen ensimmäisen elinvuoden aikana.
Kaikkeudenhistoria
Kaikkeudenhistoria tarkoittaa kaikkeuden historiaa käsittelevää historian alaa. 1980-luvulla kehittynyt monitieteinen ala tutkii historiaa laajimmalla mahdollisella avaruus- ja aikaulottuvuudella.
Ajallinen asteikko alkaa kosmologian mukaisesta alkupisteestä eli alkuräjähdyksestä ja päättyy nykyhetkeen. Avaruus käsittää kaikki osat alkeishiukkasista koko universumiin saakka. Kaikkeudenhistoriassa pyritään löytämään yhteisiä teemoja ja rakenteita eri aika- ja avaruusskaaloista. Kaikkeudenhistoria on ”historiaa” vain nimellisesti, sillä siinä hyödynnetään muun muassa fysiikan, biologian, arkeologian ja antropologian uusimpia löytöjä.
Kaikkeudenhistoria syntyi vastareaktioksi 1900-luvun yleiselle erikoistumiselle ja sulkeutuneisuudelle. Toisaalta sen mahdollisti nimenomaan lisääntynyt erityisalojen tieto, joka mahdollistaa kokonaiskuvien hahmottelun.
Historia
Ensimmäiset kokeiluluontoiset kurssit kaikkeudenhistoriasta piti John Mears 1980-luvun lopulla Southern Methodist Universityssä Dallasissa Texasissa ja David Christian Macquarie Universityssä Australiassa ja myöhemmin San Diego State Universityssä. Sittemmin muutamat muut yliopistot ovat tarjonneet vastaavia kursseja.
Ensimmäinen kaikkeudenhistoriaa käsittelevä kirja Fred Spierin The Structure of Big History: From the Big Bang until Today julkaistiin 1996. Siinä puolustettiin alaa ja konstruoitiin yhtenäinen kaikki aikaskaalat kattava historia.
2005 ilmestyi David Christianin Maps of Time: An Introduction to Big History, joka esittelee historian alkaen ensimmäisistä alkuräjähdyksen jälkeisistä sekunneista ja aurinkokunnan synnystä aina elämän syntyyn, ihmisen evoluutioon, maatalouden syntyyn ja moderniin maailmaan. Christian esittelee laajan skaalan rakenteita ja teemoja sekä tarjoaa perspektiiviä aikaskaaloihin.
Miss Mix
Miss Mix (entinen Mix) oli nuorisolle suunnattu suomalainen aikakauslehti. Lehden sisältöön kuului nuorten muotia, julkisuuden henkilöiden haastatteluja, musiikki- ja elokuva-arvosteluja sekä julisteita. Lehti ilmestyi 12 kertaa vuodessa. Miss Mix käytti lehden sidontamenetelmänä stiftausta.
Musiikkilehti Mix perustettiin vuonna 1998.
Vuonna 2007 se kuitenkin vaihtoi nimensä ja konseptinsa. Miss Mix jatkoi samaa linjaa kuin Mix, mutta se oli suunnattu tytöille, ja lehdessä oli entistä enemmän kauneus- ja trendivinkkejä. Myös kuvituksen laatuun panostettiin ja kansi vaihtui painavampaan paperiin.
Miss Mixin vastaava päätoimittaja oli Antti Aro. Miss Mixiä suositeltiin yli 12-vuotiaille, mutta ydinlukijaryhmä oli 14–17-vuotiaat.
Miss Mixillä oli verkkosivut, joissa voi muun muassa rekisteröidä oman profiilin, keskustella muiden käyttäjien kanssa ja luoda aiheita keskustelufoorumissa. Verkkosivut uudistuivat viimeistä kertaa syksyllä 2011.
Elokuussa 2013 Miss Mixiä kustantava Aller Media ilmoitti lopettavansa lehden. Viimeinen numero ilmestyi 27. syyskuuta 2013.
Tamarindipuu
Tamarindipuu tai tamarindi (Tamarindus indica) on hernekasveihin (Fabaceae) kuuluva puu, joka on Tamarindus-suvun ainoa jäsen.
Tamarindin nimi on peräisin arabian kielisestä nimestä tamr hindī, joka merkitsee "intialainen taateli".
Levinneisyys
Tamarindipuu on kotoisin trooppisilta Itä-Afrikan aroilta. Tamarindipuuta kasvaa nykyisin myös Aasian trooppisissa osissa ja Latinalaisessa Amerikassa ja Karibialla.
Ulkonäkö
Tamarindipuu on melko hidaskasvuinen puu, joka voi kasvaa 20 metriä korkeaksi ja saavuttaa 200 vuoden iän. Sen lehdet koostuvat 10–20 lehdykästä, jotka ovat 1,25–2,5 cm:n pituisia ja 5–6 mm:n levyisiä. Lehdet ovat ikivihreitä, mutta saattavat kellastua kuuman kauden aikana.
Käyttö
Tamarindipuun nuoria palkoja ja siemeniä käytetään ravintona. Tamarindipuuta käytetään mausteena esimerkiksi Worcestershire- ja HP-kastikkeissa.
Kovaa kyytiä ja kaunokaisia
Kovaa kyytiä ja kaunokaisia (Sherlock, Jr.) on vuonna 1924 valmistunut yhdysvaltalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Buster Keaton.
Keaton loukkaantui kuvausten aikana suorittaessaan erästä stunttia. Elokuvassa Keaton roikkuu rautatievesisäiliön varressa ja vesimassat pyyhkäisevät hänen ylitseen heittäen hänet maahan. Hän mursi niskansa, mutta murtuma huomattiin vasta vuosia myöhemmin rutiininomaisen lääkärintarkastuksen yhteydessä.
Vuonna 2000 American Film Institute listasi Kovaa kyytiä ja kaunokaisia 62. hauskimmaksi elokuvaksi. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi sen kaikkien aikojen 18. parhaaksi komediaksi.
Juoni
Elokuvaprojektorin hoitaja ja talonmies opiskelee tullakseen etsiväksi. Hän on rakastunut kauniiseen tyttöön ja treffeillä antaa tytölle suklaata ja kihlasormuksen. Nuorukaisen harmiksi myös eräällä toisella miehellä samankaltaiset suunnitelmat.
Eräänä päivänä kilpakosija lavastaa nuorukaisen syylliseksi tytön isän kellon katoamiseen. Nuorukainen nukahtaa työnsä ääreen ja uneksii olevansa Sherlock Holmesin kaltainen etsivä, joka ratkoo tapauksen.
Aspronísi
Aspronísi tai Asprónisos (Ασπρόνησος) (”Valkoinen saari”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Investituurariita
Investituurariita oli merkittävin maallisen ja kirkollisen vallan yhteenotto keskiajalla. Se alkoi 1000-luvulla Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ja paavin välisenä riitana siitä, kenellä on oikeus nimittää kirkon toimihenkilöt (investituura). Riita johti lopulta lähes 50 vuotta kestäneeseen sisällissotaan ja Saksalais-roomalaisen keisarikunnan hajoamiseen niin, etteivät Saksan alueen valtakunnat yhdistyneet uudestaan ennen 1800-lukua.
Riidan alkuperä
Ennen investituurariitaa kirkonhenkilöiden nimitys oli teoriassa kirkon sisäinen asia, mutta käytännössä sen suorittivat maalliset hallitsijat. Investituuraseremoniassa vastavalittu piispa tai apotti astui maallisen johtajan eteen ja sai tältä sauvan ja sormuksen vallan merkiksi.
Koska piispan tai apotin asemaan liittyi usein merkittävästi maaomaisuutta ja vaurautta, oli maalliselle hallitsijalle taloudellisesti hyödyllistä nimittää joku hänelle uskollinen henkilö. Piispat ja apotit olivat usein itsekin osa maallista hallintoa hallinnollisten kykyjensä ansiosta. Lisäksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarilla oli erityinen oikeus valita paavi. Paavi vastavuoroisesti nimitti ja kruunasi seuraavan keisarin, joten harmoninen suhde kahden osapuolen välillä oli tärkeää.
Kun paavin hovi hallitsi paavin valintaa, se pystyi nyt hyökkäämään investituuraa vastaan laajalla rintamalla.
Investituurariita
pienoiskuva|Pyhä Gregorius VII Vuonna 1075 paavi Gregorius VII julisti Dictatus Papaessaan investituurakäytännön lopettamisen. Tähän aikaan Henrik IV ei enää ollut lapsi ja hän reagoi julistukseen lähettämällä Gregorius VII:lle kirjeen, jossa hän syrjäytti Gregoriuksen ja vaati uuden paavin valintaa.
Vuonna 1076 Gregorius vastasi kirjeeseen julistamalla kuninkaan pannaan, erottamalla hänet kirkosta ja erottamalla hänet keisariudesta. Näin ollen Henrik IV ei enää ollut Saksan kuningas eikä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari. Käytännössä paavi ja keisari olivat julistaneet toisensa pois virasta.
Julistusten toimeenpaneminen oli hankalaa, mutta kohtalo oli Gregoriuksen puolella. Saksan aatelisto oli iloinen kuullessaan kuninkaansa viraltapanosta. Se käytti tilannetta verukkeena kapinoinnille ja kuninkaallisen vallan siirtämiselle. Aatelisto vaati paikallista hallintaoikeutta talonpoikiin ja omaisuuteen, rakensi aiemmin kiellettyjä linnoituksia ja rakensi paikallisen feodaalihallinnon päästäkseen eroon keisarikunnasta.
Henrik IV:llä ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin peräytyä, koska hän tarvitsi aikaa suunnatakseen sotajoukkonsa kuningaskuntansa kapinallisia vastaan. Vuonna 1077 hän matkusti Pohjois-Italiaan Canossaan, missä hän tapasi paavin ja pyysi häneltä henkilökohtaisesti anteeksi. Katumuksensa merkiksi hän seisoi lumessa paljain jaloin keskellä talvea. Gregorius poisti pannan, mutta Saksan aatelisto ei ollut yhtä valmis luopumaan tilaisuudestaan. He valitsivat kilpailevan kuninkaan nimeltään Rudolf.