cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carnival Corporation & plc
Carnival Corporation
Carnival Cruises & plc perustettiin vuonna 1972 nimen Carnival Cruise Lines alla. Kun se saavutti aseman yhtenä maailman suosituimmista risteily-yhtiöistä, se myi julkisesti 20 prosenttia kantaosakkeistaan vuonna 1987. Yhtiö hankki toisen varustamon lippunsa alle vuonna 1989, kun se osti Holland America Linen. Seuraavaksi Carnival Cruises & plc osti Seabourn Cruise Linen. Vuonna 1993 yhtiö muutti nimensä Carnival Corporationiksi ja hankki Cunard Linen vuonna 1998 ja Costa Crocieren vuonna 2000.
Carnival plc
Carnival plc perustettiin vuonna 2000 nimellä P & O Princess Cruises plc. Se syntyi, kun P & O hankki 1970- ja 1980-luvuilla itselleen risteilyvarustamoita, muun muassa Princess Cruisesin. Vuonna 1999 P & O Princess tuli Saksan markkinoille ostamalla enemmistöosuuden AIDA Cruisesista ja osti sen kokonaan itselleen vuonna 2000. Vuonna 2002 yhtiö ilmoitti luovansa Isoon-Britanniaan uuden risteilybrändin Ocean Village, joka aloitti toimintansa toukokuussa 2003. Tämä tapahtui sulautumana Carnival Corporationin kanssa jälkeen. Yhtiöt sulautuivat 17. huhtikuuta 2003. Samaan aikaan nimi P & O Princess poistettiin käytöstä, ja yhtiön uudeksi nimeksi tuli Carnival Corporation & plc.
Merkittäviä laivoja
Carnival Corporation & plc:llä on useita merkittäviä laivoja, kuten seuraavat:
Aiheesta muualla
Carnival Cruises & plc:n kotisivut
Michelangelo Minieri
Michelangelo Minieri (s. 29. toukokuuta 1981 Rooma) on italialainen jalkapalloilija, joka pelaa Vicenza Calciossa. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Urallaan hän on edustanut esim. Calcio Cataniaa, ACF Fiorentinaa ja Perugiaa. Puolustajan kasvattajaseura on SS Lazio.
Akebono (1899)
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Poplarista Lontoosta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1898. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1899 ja valmistui 3. heinäkuuta.
Palvelus
Alus partioi sisaralustensa kanssa boksarikapinan aikana Kiinan rannikolla suojaten japanilaisjoukkojen maihinnousua. Se osallistui myös Venäjän–Japanin sotaan.
Akebono luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, ja se poistettiin taistelutehtävistä. Alus palautettiin palvelukseen ensimmäisen maailmansodan puhjettua, ja se osallistui Qingdaon taisteluun sekä saksalaisten Tyynenmeren siirtokuntien haltuunottoon. Alus muutettiin apumiinalaivaksi 1. huhtikuuta 1921, mutta se poistettiin palveluksesta jo puoli vuotta myöhemmin 18. lokakuuta. Alus romutettiin 2. toukokuuta 1925.
Junkers Ju 388
Junkers Ju 388 Störtebeker on saksalainen nopea, Junkersin valmistama mäntämoottorikäyttöinen tiedustelu- ja pommikone. Sitä käytettiin toisessa maailmansodassa. Koneella oli omaan aikakauteensa nähden, varsin hyvät suoritusarvot. Se valmistui vain liian myöhään, sillä sen ensilento tapahtui joulukuussa 1943 sekä esittely myöhään vuoden lopulla 1944. Lisäksi sitä ehdittiin valmistaa liian vähäisissä määrin (valmistusmäärä oli arviolta 100 koneyksilöä) ehtiäkseen vaikuttaa riittävällä tavalla Saksan ilmasotaan sodan loppuvaiheilla. Alkuperäiseen edeltäjäänsä, Ju 88:aan nähden: tässä konetyypissä olivat BMW:n valmistamat tähtimoottorit, Jumo-rivimoottorien asemesta. Konetyyppi oli jatkokehittelyn tulosta Ju 188 -konetyypistä.
Omassa luokassaan konetyyppiä voidaan luokitella nopeana, sillä sen matkanopeus oli 540 km/h, huippunopeus 615 km/h (tuolloin lähinnä vain hävittäjäkoneille tyypillinen) sekä MW50-seoksella hetkellisesti jopa 655 km/h. Lakikorkeus oli sekin suuri, 13 440 metriä.
Šigirin puuveistos
thumb|upright|Lehtikuusesta veistetty ihmishahmoinen Šigirin idoli. Šigirin puuveistos 11 600 vuotta vanha puuveistos, joka löytyi vuonna 1894 Jekaterinburgin läheltä. Sen materiaali on lehtikuusta. Veistoksen tarkoituksesta ei ole tietoa.
Veistos saatiin kootuksi vuonna 1914 niistä paloista, jotka ovat löytyneet. Sen korkeus on viisi metriä. Kullankaivajat löysivät palat turvekerroksesta neljän metrin syvyydestä.
UkEt
UkEt julkaisi ensimmäisen omakustanteisen pitkäsoittonsa UkEt:it elokuussa 2015.
Saurio
Saurio tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Laku
Laku voi tarkoittaa seuraavia:
Uudenseelanninmesikko
Uudenseelanninmesikko (Notiomystis cincta) on Uuden-Seelannin kotoperäinen varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji, ja uusimpien DNA:han perustuvien tutkimusten mukaan se muodostaa oman heimonsa, aiemmin se luettiin mesikkoihin. Laji eli yleisenä Pohjoissaaren ja lähisaariston metsissä eurooppalaisten saapumisen jälkeen, mutta hävisi vähitellen muualta kuin Little Barrier Islandilta, jossa edelleen sinnittelee 500–2 000 yksilön kanta. 1980- ja 1990-luvuilla saarelta siirrettiin noin 40 yksilöä kolmelle muulle saarelle, joissa laji on pystynyt lisääntymään, mutta vain vähäisessä määrin. Tarhaoloissa pidetään pientä populaatiota, mutta senkin tulevaisuus näyttää huonolta. Lajin häviämisen syinä ovat todennäköisesti mustarotan ja tauteja levittävien sääskien saapuminen saarelle ihmisen mukana. Bernard du Bus de Gisignies kuvaili lajin holotyypin Pohjoissaarelta vuonna 1839.
Lajin elintavat ovat erikoiset. Tiettävästi se on ainoa lintulaji, joka parittelee naamat vastakkain eli niin sanotussa "lähetyssaarnaaja-asennossa". Se rakentaa pesänsä puunkoloon, jonne naaras munii kolmesta viiteen munaa. Se syö mettä, hedelmiä ja niveljalkaisia.
Lähteet
thumb|left|Naaras
Zecharias Frankel
pienoiskuva Zecharias Frankel tai Zacharias Frankel (30. syyskuuta 1801 Praha – 13. helmikuuta 1875) oli saksanjuutalainen rabbi, teologi ja historioitsija. Häntä pidetään konservatiivisen juutalaisuuden perustajana. Frankelin aloittama juutalaisuuden suuntaus, jota hän kutsui positiivis-historialliseksi juutalaisuudeksi, oli vastapaino hänen vastustamalleen reformijuutalaisuudelle, mutta hän erottui myös reformiliikettä vastustavista ortodoksijuutalaisista. Ortodokseja enemmän hän antoi painoarvoa tieteelle ja oli avoimempi juutalaisuuden harjoittamisen kehittymiselle aikansa kulttuuria vastaavammaksi, mutta vastusti reformien suorittamia uudistamistapoja.
Uskonnollisen oppineisuutensa lisäksi Frankel hankki sekulaarin koulutuksen Budapestin yliopistosta.
Kuolan niemimaa
Kuolan niemimaa sijaitsee Luoteis-Venäjällä. Niemimaan pohjoispuolella on Barentsinmeri, etelä- ja itäpuolella Vienanmeri. Hallinnollisesti Kuolan niemimaa kuuluu Murmanskin alueeseen, jonka pääosan se muodostaa.
Maantiede
Kuolan niemimaan pinta-ala on noin 100 000 neliökilometriä. Lähes koko niemimaa sijaitsee Pohjoisen napapiirin pohjoispuolella, vain kaakkoisin osa ulottuu napapiirin eteläpuolelle. Niemimaan pisin joki on 480 kilometriä pitkä Ponoi. Geologisesti alue on osa Fennoskandian kilpeä, joka koostuu kvartäärikauden aikaisten sedimenttikerrosten peittämästä gneissistä, graniitista ja kiteisistä kivilajeista. Niemimaalla on kaksi tunturialuetta: Hiipinä- ja Lujaurtunturit. Korkein tunturi Murmanskin alueella on Tsastnotsorr (1 199 metriä).
Ilmasto
Golfvirran ansiosta Murmanskin alueen ilmasto on suhteellisen lauha, mikä selittää ikiroudan puuttumisen alueelta. Mereltä puhaltava kostea ja raaka tuuli tekee ilmastosta kuitenkin ankaran. Tammikuun keskilämpötila on rannikolla −8 celsiusastetta ja sisämaassa −13 celsiusastetta. Kesä kestää vain muutaman kuukauden tai joskus vain muutaman viikon, keskilämpötilojen vaihdellessa +8 celsiusasteen ja +13 celsiusasteen välillä.
Väestö
thumb|left|Saamelaiskielten perinteiset puhuma-alueet Kuolan niemimaalla. Kuolan niemimaalla on ollut asutusta jo kivikaudella. Varhaisimmat kulttuurin merkit on jättänyt niin sanottu Komsan kulttuuri noin 7 000–5 000 eaa. Kuolan niemimaata asuttaa venäläisten lisäksi saamelaisten alkuperäiskansa. Kantalahden ympäristössä asuneet karjalaiset ovat toisen maailmansodan jälkeen käytännössä sulautuneet venäläisiin. Kuolaan muutti 1800-luvulla myös suomalaisia, jotka kuitenkin pakkosiirrettiin kesällä 1942 muualle Neuvostoliittoon toisen maailmansodan aikana. Niemimaalla on asunut myös norjalaisia.
Kuolan niemimaan asukasluku on lisääntynyt teollisuuden kehityksen myötä. Vuonna 1920 niemimaalla oli 14 000 ja vuonna 1940 jo 318 000 asukasta. Vuonna 2007 asukkaita oli noin 880 000.
Asukkaista suuri osa asuu Kuolanvuonon rantamilla ja Pietariin vievän valtatien tuntumassa olevissa kaupungeissa. Alueen suurimmat kaupungit ovat Murmansk, Apatity, Severomorsk, Montšegorsk, Kirovsk ja Kantalahti.
Luonnonvarat
Kuolan niemimaalla on paljon mineraalivaroja, ja se onkin yksi Venäjän tärkeimmistä kaivosteollisuusalueista. Esimerkiksi suuria määriä nikkeliesiintymiä löytyy muun muassa Montšegorskin kaupungista. Muista paikoista löytyy myös rautamalmia ja muita raskasmetalleja. Alueen luonto on saastunut raskaan teollisuuden vuoksi pahasti, ja myös metsien liikahakkuut ovat olleet yleisiä. Lovozeron tunturialueella harjoitetaan poronhoitoa. Elinkeinoihin kuuluu myös kalastus sekä merillä että sisävesillä. Yleisimmät merikalat ovat turska, makrilli, kolja, ahven, villakuore ja silli.
Niemimaalla toimii lukuisia Venäjän pohjoisen laivaston puolustusmekanismeja, eritoten ydinsukellusveneiden tukikohtia. Sisämaassa Poljarnyje Zorissa on 1760 megawatin Kuolan ydinvoimalaitos.
Oboro (1899)
Oboro oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 vesillelaskettu Ikazuchi-luokan torpedovenehävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 21. kesäkuuta 1921.
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Poplarista Lontoosta, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1899. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 5. lokakuuta ja valmistui kuukautta myöhemmin 1. marraskuuta.
Palvelus
Alus partioi sisaralustensa kanssa boksarikapinan aikana Kiinan rannikolla suojaten japanilaisjoukkojen maihinnousua. Se osallistui myös Venäjän–Japanin sotaan.
Oboro luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, ja se poistettiin taistelutehtävistä. Alus palautettiin palvelukseen ensimmäisen maailmansodan puhjettua, ja se osallistui Qingdaon taisteluun sekä saksalaisten Tyynenmeren siirtokuntien haltuunottoon. Alus muutettiin apumiinalaivaksi 1. huhtikuuta 1921, mutta se poistettiin palveluksesta jo pari kuukautta myöhemmin 21. kesäkuuta. Alus romutettiin vuonna 1926.
Suomen Moneta
Oy Nordic Moneta Ab on pohjoismainen keräilyrahoja ja -mitaleita markkinoiva yritys, joka on ollut toiminnassa vuodesta 2000 lähtien. Suomessa yritys toimii aputoiminimellä Suomen Moneta. Suomen Moneta on osa kansainvälistä Samlerhuset-konsernia, joka toimii 14 eri Euroopan maassa.
Albany Devils
Albany Devils  oli yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Albanysta, New Yorkista. Joukkue pelasi AHL:ssä ja kotiottelunsa Times Union Centerissä. Joukkue toimi New Jersey Devilsin farmijoukkueena. Kesäkuussa 2010 Lowell Devils ilmoitti kotisivuillaan, että joukkue siirtyy pelaamaan New Yorkin Albanyyn, Joukkueen nimi vaihtui tällöin Albany Devilsiksi. Devils siirtyi kaudesta 2017-2018 alkaen New Yorkin Binghamtoniin ja otti käyttöön nimen Binghamton Devils.
Suomen Moneta
Tunturikulta
Suomen Moneta tekee yhteistyötä Lemmenjoen kullankaivajien kanssa. Yrityksen valikoimiin kuuluu Tunturikullasta valmistettuja tuotteita, kuten harkkoja ja mitaleita. Tunturikulta on Suomen Lapista peräisin olevaa kultaa. Tunturikultahippujen kultapitoisuus on poikkeuksellisen korkea, peräti 94–96 painoprosenttia.
Fairmined
Suomen Moneta kuuluu vastuullista kullantuotantoa edistävään Fairmined-verkostoon. Alliance for Responsible Mining -järjestön avulla pieni kaivos voi saada Fairmined-sertifioinnin ja sitä kautta oikeudenmukaisen hinnan kullasta. Kaivos saa myös ylimääräisen maksun, jolla se voi kattaa sertifiointikuluja, kehittää tuotantoaan, suojella ympäristöä sekä parantaa sosiaalista vastuutaan. Fairmined on vastuullisesti tuotettua kultaa, jonka alkuperän voi aina selvittää.
Armin Bittner
Armin Bittner (s. 28. marraskuuta 1964 Krün, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan SC Krün -seuraa.
Bittner saavutti Crans Montanan MM-kilpailuissa 1987 pujottelussa pronssia. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli alppiyhdistetyssä yhdestoista. Hän sai Vailin MM-kilpailuissa 1989 pujottelussa hopeaa. Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 hän oli pujottelussa kuudes ja suurpujottelussa viidestoista.
Bittner voitti pujottelun maailmancupin kausilla 1988–1989 ja 1989–1990 sekä sijoittui kolmanneksi kaudella 1986–1987. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs kaudella 1989–1990. Hän voitti maailmancupissa seitsemän pujottelukilpailua, oli neljä kertaa toinen ja seitsemän kertaa kolmas. Lisäksi hän oli kerran kolmas suurpujottelussa.
Espen Baardsen
Espen Baardsen (s. 7. joulukuuta 1977 San Rafael, Kalifornia) on norjalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti.
Baardsen siirtyi synnyinmaansa Yhdysvaltojen alasarjoista Englannin Valioliigan Tottenham Hotspuriin kaudeksi 1996–1997. Hän pelasi seurassa neljän kauden aikana yhteensä 23 Valioliigan ottelua. Tämän jälkeen Baardsen pelasi kaksi kautta Englannin 1. divisioonan Watfordissa, jota hän edusti 41 sarjaottelun verran. Kaudella 2002–2003 Baardsen pelasi yhden Valioliigan ottelun Evertonissa. Hän lopetti uransa tuon kauden jälkeen vain 25-vuotiaana.
Norjan maajoukkueessa Baarsen pelasi vuosina 1998–2000 yhteensä neljä A-maaottelua. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1998.
Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue
thumb|320px|right|Entinen neutraali alue Irakin ja Saudi-Arabian välissä (tummanharmaalla merkitty nelikulmainen alue lähellä kartan alalaitaa) thumb|320px|Topografinen kartta Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue, myös puolueeton vyöhyke tai neutraali vyöhyke, oli Saudi-Arabian ja Irakin välissä vuosina 1922–1991 sijainnut, 7 000 km²:n laajuinen mihinkään valtioon kuulumaton alue.
Irakia Kansainliiton mandaattialueena hallinnut Britannia ja Nejdin sulttaani­kunta tekivät 5. toukokuuta 1922 Mohammerahissa (nyk. Khorramshar) sopimuksen, joka lopetti näiden valtioiden väliset viha­mielisyydet. Myöhempien neuvottelujen tuloksena 2. joulukuuta 1922 alle­kirjoitettiin Uqairin sopimus, jossa vahvistettiin Nejdin ja Irakin välinen raja ja muodostettiin niiden välinen neutraali alue. Nejd yhdistettiin myöhemmin Hijazin kanssa Saudi-Arabiaksi.
Neutraalille alueelle tai sen läheisyyteen ei saanut rakentaa sotilaallisia eikä muitakaan pysyviä rakennuksia. Molempien maiden paimentolaisilla oli alueella vapaa kulkuoikeus.
Alue jaettiin hallinnollisesti vuonna 1975 ja rajasopimus vahvistettiin vuonna 1981. Tuntemattomista syistä sopimusta ei tallennettu Yhdistyneiden kansa­kuntien arkistoon, eikä kenellekään Irakin ja Saudi-Arabian ulkopuolella tiedotettu muutoksesta tai näytetty uutta rajaa esittäviä yksityis­kohtaisia karttoja. Kun Persianlahden sota vuonna 1991 oli lähellä, Irak peruutti kaikki Saudi-Arabian kanssa vuoden 1968 jälkeen tekemänsä kansain­väliset sopimukset. Vastatoimena Saudi-Arabia rekisteröi kesäkuussa 1991 YK:ssa kaikki aikaisemmat Irakin kanssa tekemänsä raja­sopimukset. Tämän jälkeen Saudi-Arabian ja Irakin välistä neutraalia aluetta ei enää virallisesti ollut olemassa.
Useimpiin nykyisiin virallisiin karttoihin ei enää ole merkitty tätä suunnilleen suunnikkaan muotoista neutraalia aluetta, vaan sen läpi on merkitty raja suunnilleen alueen keski­pisteen kautta. Esimerkiksi Yhdysvaltain maan­tieteellinen virasto katsoi, että tällä alueella on olemassa vain liki­määräinen, ei tarkoin määriteltyä rajaa.
Saudi-Arabian ja Irakin välisellä neutraalilla alueella oli aikaisemmin ISO 3166 -koodit <tt>NT</tt> ja <tt>NTZ</tt>. Näitä koodeja lakattiin käyttämästä vuonna 1993. Alueen FIPS 10-4 -koodi oli <tt>IY</tt>, jota poistettiin käytöstä vuonna 1992.
HMS Whitshed
HMS Whitshed (viirinumero D77) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin 1946 poistolistalle ja myytiin BISCOlle helmikuussa 1947. Alus saapui huhtikuussa 1948 T. J. Kingille Gatesheadiin romutettavaksi.
Tatjana Kaširina
Tatjana Kaširina (s. 24. tammikuuta 1991) on venäläinen painonnostaja, joka kilpailee yli 75-kiloisten sarjassa. Hän pitää hallussaan sarjansa maailmanennätyksiä tempauksessa ja työnnössä sekä yhteistuloksessa.
Lontoon olympialaisissa 2012 Kaširina sijoittui sarjassaan toiseksi. MM-kilpailuissa hän on voittanut yhteensä 12 mitalia; kuusi kultaa, viisi hopeaa ja yhden pronssin. EM-kilpailuista hän on voittanut 12 mestaruutta.
Kaširina tuomittiin vuonna 2006 vuoteen 2008 saakka kestävään kilpailukieltoon hänen jäätyään kiinni dopingin käytöstä. Joulukuussa 2020 hänet asetettiin väliaikaiseen kilpailukieltoon kun Maailman antidopingtoimisto Wada tutki Moskovan antidopinglaboratorion testituloksia vuosilta 2012–2015 ja löysi viitteitä Kaširinan mahdollisesta dopingrikkomuksesta.
Manuel Ferraz de Campos Sales
Manuel Ferraz de Campos Sales oli Brasilian presidenttinä vuosina 1898–1902. Hän tuki maataloutta ja pyrki edistämään kahvinviljelyä. Ulkopolitiikassa hän aloitti neuvottelut Bolivian kandssa Acren alueen asemasta. Presidenttiuransa jälkeen hänestä tuli Sao Paolon osavaltion senaattori.
Mater Marium
pienoiskuva|Tarja Ervastin valoteos Mater Marinum. Mater Marium vuodelta 2012 on valosuunnittelija ja taiteilija Tarja Ervastin mediataidetos Aurajoen suulla Turussa. Teos kunnioittaa satama-alueen laivateollisuuden pitkäaikaista historiaa ja muistuttaa samalla kaupungin teollisesta menneisyydestä.
Teos koostuu telakkanosturista, jossa valo- ja videoelementit vaihtelevat vuoden- ja vuorokaudenaikojen mukaan. Talvella videokuvaa hallitsevat laivojen valmistusprosessit, teräksen työstäminen ja lämpimät värit. Kesällä on vaaleampi väriskaala, jossa aiheina ovat muun muassa purjelaivojen ja merenkulun maailmat ja vapaa vesi.
Mater Marium on osa Turku 2011 –säätiön ja Turun kulttuuriasiakeskuksen Nosturitaidehanketta. Toteutusta tukivat myös Turun Satama ja Turku Energia. Teoksen nimi tarkoittaa merten äitiä. Taiteilija Ervasti näkee nosturin äitihahmona kaikille laivoille, jotka nosturi on saatellut merille. Ja kuten kaikki äidit, niin myös nosturikin kantaa kehossaan käytön jälkiä synnyttämistään laivoista ja siitä työstä, mitä Aurajoella on tehty vuosisatojen ajan. Teoksessa on käytetty energiaa säästävää tekniikkaa, kuten led-valaisimia ja led-videonäyttöjä.
Lähteet
60.43707°N, 22.241°W
Viljakukko
Viljakukko (Oulema melanopus) on lehtikuoriaisten heimoon kuuluva kovakuoriainen, joka on aikuisena noin 4–5 mm pitkä. Aikuisen viljakukon peitinsiivet ovat sinertävät, jalat ja keskiruumis punaruskea ja pää musta. Viljakukon toukka on lyhyt, paksu, tumma ja limainen. Viljakukko elää kauralla, ohralla, vehnällä, timoteilla, juolavehnällä ja hukkakauralla.
Lämpimän kevään ja kesän yhdistelmä suosii viljakukon lisääntymistä. Kylmä sää, sateet ja leppäpirkot verottavat toisaalta viljakukon toukkakantaa. Biologisessa torjunnassa on ainakin Yhdysvalloissa pyritty käyttämään myös sen luonnollisia vihollisia kuten: Anaphes flavipes, Diaparsis temporalis, Lemophagus curtus ja Tetrastichus julis. Viljakukon torjuntaa voi tarvittaessa käyttää pyretroidipohjaisia valmisteita.
Loveklassikot (Mikko Alatalon albumi)
Loveklassikot on Mikko Alatalon kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 1989.
Afanasi Nikitin
Afanasi Nikitin (, kuoli 1472) oli venäläinen kauppias, joka dokumentoi matkansa Intiaan yhtenä ensimmäisistä eurooppalaisista. Hän kuvailee matkaansa teoksessa Matka kolmen meren taakse (Hoždenije za tri morja), joka tarjoaa historioitsijoille arvokasta tietoa aikakauden Intiasta.
Matka
1466 Nikitin lähti Tveristä ja purjehti Volgaa pitkin Bakuun Kaspianmeren rannalla. Tämän jälkeen hän purjehti Persiaan ja vietti siellä vuoden. 1469 Nikitin ylitti Arabianmeren ja saapui Intiaan. Nikitin vietti Intiassa kolme vuotta matkustellen ja tehden muistiinpanoja alueen kulttuurista ja luonnosta. Paluumatkallaan Nikitin vieraili Somaliassa, Masqatissa nykyisen Omanin alueella ja Turkissa, jonka jälkeen hän ylitti Mustanmeren ja saapui Feodosijan kaupunkiin nykyisen Ukrainan alueella. 1472 hän kuoli lähellä Smolenskia paluumatkallaan takaisin Tveriin.
Nikitinin vuosina 1466–1472 tekemät muistiinpanot sisältävät varhaisimpia tunnettuja kuvauksia aikakauden Intiasta ja sen kulttuurista eurooppalaisessa kirjallisuudessa. Noin 25 vuotta Nikitinin matkan jälkeen Vasco da Gama löysi merireitin Intiaan.
Afanasi Nikitin nykypäivänä
Sergei Orlovin veistämä Afanasi Nikitiniä esittävä pronssipatsas pystytettiin vuonna 1955 Tverin kaupunkiin Volga-joen varrelle. Patsaan pystyttämiseen liittyy tarina, jonka mukaan Nikita Hruštšov oli vieraillessaan Intiassa kertonut pääministeri Jawaharlal Nehrulle, että Venäjälle oli pystytetty Nikitiniä esittävä patsas. Hruštšov oli tarinan mukaan soittanut tämän jälkeen Moskovaan ja käskenyt pystyttämään patsaan ennen Nehrun vastavierailua Neuvostoliittoon. Patsas esiintyi venäläisessä postimerkissä vuonna 2005. Nikitinistä painettiin myös kolikko vuonna 1997 hänen matkansa 525-vuotisjuhlan kunniaksi.
Vuonna 1958 Mosfilm tuotti Nikitinin Intian matkasta kertovan elokuvan Hoždenije za tri morja, jonka pääosaa esitti Oleg Striženov.
Vuonna 2000 pystytettiin 129 kilometriä Mumbaista etelään sijaitsevaan Revdandan kylään musta obeliski siihen paikkaan, jossa Nikitin oletetaan astuneen ensimmäistä kertaa Intian maaperälle.
Vuonna 2006 Venäjältä lähti 14 tutkimusmatkailijaa jäljittämään Nikitinin matkaa halki Venäjän, Lähi-idän ja Keski-Aasian kohti Intiaa. Tutkimusretki kesti joulukuun 12. päivästä vuoden 2007 puolelle tammikuun 16. päivään. Intialainen sanomalehti The Hindu julkaisi useita raportteja tutkimusmatkan etenemisestä.
Rock-yhtye Akvarium on tehnyt kappaleen "Afanasi Nikitin Boogie" Power metal -yhtye Epidemia on tehnyt Nikitinin kirjoituksista kappaleen "Hoždenije za tri morja". Tveriläinen olut Afanasi on nimetty Afanasi Nikitinin mukaan.
KD-35
KD-35 on neuvostoliittolainen ketjutraktori, jota valmistettiin ensimmäisen kerran Lipezki Traktorny Sawodissa vuodesta 1947. Prototyyppejä oli erilaisia, joiden kehitys jatkui toisen maailmansodan aikaan. Lisäksi rakennettiin erityinen versio sokerijuurikkaan viljelyyn nimellä KDP-35. Koneita valmistettiin yhteensä lähes 114 000 kappaletta.
Historia
pienoiskuva| KDP-35 juurikaspellolla Knauthainissa lähellä Leipzigia (1952) pienoiskuva| KD-35 autokoulun ajoneuvona lähellä [[Schwerin (toukokuu 1949) ]] Vuodesta 1943 rakenteilla ollut Lipezkin traktoritehtaan rakennusinstituutti NATI kehitti ketjutraktorin nimellä Kirowez-35. Toisin kuin nimestä Kirovets voisi päätellä, ajoneuvoa ei koskaan rakennettu Kirovin tehtaalla, se myönnettiin vain kunniaperusteella Leningradin saarron muistoksi. Ajoneuvot varustettiin ZIS-5- kuorma- auton muokatulla bensiinimoottorilla, koska sopivaa dieselmoottoria ei ollut saatavilla. Sarjatuotanto Lipezki Traktorny Sawodissa aloitettiin joulukuussa 1944.
Syyskuussa 1944 rakennettiin Caterpillarin dieselmoottorilla varustettu koeajoneuvo bensiinimoottorin korvaamiseksi. Kuitenkin vasta vuonna 1947 KD-35:n (KD Kirowez Diesel ), tuotanto alkoi. Bensiinimoottoreiden Kirowez-35:n valmistusmäärät pysyivät alhaisina - vuonna 1945 64 konetta valmistui tehtaalta.
Vuonna 1950 Minski Traktorny Sawod aloitti myös KD-35:n valmistuksen. Koska tehdas kuitenkin rakensi pian muita traktoreita, niitä valmistui vain 406 kpl. Elokuussa 1951 KD-35: n tuotanto lopetettiin Minskissä vain yhdeksän kuukauden kuluttua.
KDP-35:n tuotanto alkoi myös vuonna 1950 Lipetskissä. Tämä KD-35: n erikoisvariantti erottui pääasiassa tela-alustasta. Se suunniteltiin kapeammaksi ja rakennettiin siten, että maavara nousi 27,5 – 64 cm. Tämän tarkoituksena oli muokata traktorista erityisen sopiva juurikas viljelmille. Mutta suunnittelussa aiheutui ongelmia, joita ei koskaan kyetty ratkaisemaan kokonaan. Vuonna 1958 KDP-35:n tuotanto lopetettiin ilman korvaa tuotetta.
Vuoden 1959 ensimmäisestä puoliskosta lähtien KD-35 sai tehokkaamman D-40-dieselmoottorin, jonka jatkuva teho oli 40 PS (29 kW). Vuonna 1960 niitä tuotettiin yhteensä 113600 kappaletta, tyyppiä KD-35 ja KDP-35. Edellisten mallien seuraaja oli T-38-ketjutraktori, jota rakennettiin 1970-luvulle asti.
Sekä KD-35 että KDP-35 tulivat DDR:n. Ensimmäinen 246 koneen toimitus meni Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle ja saapui huhtikuun alussa 1949. Myöhemmin traktoreita toimitettiin edelleen ja käytettiin muun muassa juurikkaan ja perunan sadonkorjuussa, usein yhdessä neuvostoliittolaisten maatalouskoneiden kanssa. Ketjutraktoreita käytettiin 1960-luvulle saakka. Ne olivat todennäköisesti ainoat Lipetskin tehtaan traktorit, jotka saapuivat virallisesti Saksaan.
Tekniset tiedot
Seuraavat tiedot viittaavat KD-35-malliin. Yksittäiset arvot vaihtelevat hieman lähteestä riippuen.
Mitat ja painot
Hamilo
Hamilo on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:
Dōsojin
thumb|Dōsojin [[Naganossa.]] Dōsojin on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin sekä šintolaisuudessa että buddhalaisuudessa esiintyvä jumalhahmo eli kami.
Se on yleisnimitys kylien rajoilla ja tienristeyksissä asuville suojelijakameille. Usein kamit esitetään mies- ja naishahmon muodossa. Kivipatsaat voivat olla myös pelkkiä pylväitä, joissa on kaiverruksia. Joissakin paikoin tätä kamia palvotaan myös helpon synnytyksen kamina.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1989
Pesäpallon SM-sarja 1989. Kaksinkertaisen runkosarjan jälkeen kahdeksan parasta joukkuetta jatkoi pudotuspeleihin ja sijoille 9-12 jääneet jatkoivat karsintasarjassa. Pudotuspelit pelattiin paras kolmesta -menetelmällä, paitsi mitaliottelut, joissa pelattiin kaksoisotteluin. Karsintasarja pelattiin sarjamuotoisesti ilman lähtöpisteitä. Sarja oli viimeinen joka pelattiin Mestaruussarjan nimellä. Kaudella 1990 aloitti Superpesis toimintansa. Joukkuemäärä nostettiin 14:ään, jonka johdosta vain yksi joukkue joutui SM-sarjakarsintaan. Ykkössarjan kaksi parasta, Vimpelin Veto ja Oulun Lippo nousivat suoraan Superpesikseen 1990.
Mestaruussarja
Runkosarja
Normaalien sarjapisteiden lisäksi oli joissakin peleissä jaossa ns. jokeripisteitä.
Pudotuspelit
sisällä aloittavan juoksut yllä
Puolivälierät
1. Ottelut
Alajärven Ankkurit - Seinäjoen Maila-Jussit
Sotkamon Jymy - Hyvinkään Tahko
FIA World Endurance Championship -kausi 2016
FIA World Endurance Championship -kausi 2016 oli FIA WEC -maailmanmestaruussarjan viides kausi. Kausi alkoi 17. huhtikuuta Englannin Silverstonessa ja päättyi 19. marraskuuta, Bahrainin Sakhirin radalla.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1989
Mestaruussarja
Imatran Pallo-Veikot - Kouvolan Pallonlyöjät
Kankaanpään Maila - Vaasan Maila
2.ottelut
Seinäjoen Maila-Jussit - Alajärven Ankkurit
Hyvinkään Tahko - Sotkamon Jymy
Kouvolan Pallonlyöjät - Imatran Pallo-Veikot
Vaasan Maila - Kankaanpään Maila
3. Ottelu
Sotkamon Jymy - Hyvinkään Tahko Välierät
Alajärven Ankkurit - Hyvinkään Tahko
Imatran Pallo-Veikot - Vaasan Maila
Aapo Komulainen
Aapo Komulainen (s. 3. helmikuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Komulainen edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä. Hän pelaa ulkokentällä lukkarina. Hänellä on sopimus Sotkamon Jymyn kanssa kauden 2024 loppuun saakka. Komulainen valittiin vuonna 2022 uransa ensimmäiseen miesten Itä-Länsi- otteluun.
Komulaisen isä on uransa lopettanut pesäpalloilija ja kaudet 2018 - 2022 Sotkamon Jymyn pelinjohtajana toiminut Jani Komulainen.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1989
Mestaruussarja
Vaasan Maila - Imatran Pallo-Veikot
Loppuottelut
1. Loppuottelu
Alajärven Ankkurit - Imatran Pallo-Veikot
2. Loppuottelu
Imatran Pallo-Veikot - Alajärven Ankkurit (video)
Pronssiottelut
1. pronssiottelu
Vaasan Maila - Hyvinkään Tahko
2. pronssiottelu
Hyvinkään Tahko - Vaasan Maila
Alempi loppusarja
SM-sarjakarsinta
Alajärven Ankkurit
Tilastot runkosarjassa:
Palkinnot
Urheilulehden arvopelaajat: Tiina Tammiruusu ja Vesa Mikkola.
Sazanami (1899)
Sazanami oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 vesillelaskettu Ikazuchi-luokan torpedovenehävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1913.
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Poplarista Lontoosta, missä köli laskettiin 1. kesäkuuta 1897. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1899 ja valmistui kolmisen viikkoa myöhemmin 28. elokuuta.
Blindness
Blindness, tai televisiossa Kertomus sokeudesta on vuonna 2008 valmistunut Fernando Meirellesin ohjaama elokuva, joka perustuu Nobel-palkitun portugalilaisen kirjailijan José Saramagon vuonna 1995 ilmestyneeseen romaaniin Kertomus sokeudesta.
Winx Club: Magical Adventure
Winx Club: Magical Adventure on Iginio Straffin ohjaama Winx-klubi-sarjaan perustuva elokuva vuodelta 2010, joka sai ensi-iltansa 29 lokakuuta. Elokuva on jatkoa edelliselle Winx-elokuvalle Winx – salaisuuksien linna. Elokuvaa ei ole julkaistu Suomessa.
Sazanami (1899)
Palvelus
Sazanami luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, ja se poistettiin taistelutehtävistä. Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1913 Ikazuchin tuhouduttua, ja se myytiin 23. elokuuta 1914 nimellä SS Sazanamimaru.
Tarare (ooppera)
Tarare on Antonio Salierin prologin ja viisi näytöstä sisältävä ooppera, joka kantaesitettiin Pariisin oopperassa 8. kesäkuuta 1787. Teoksen nuotit julkaisi alun perin Imbault ja modernin edition vuonna 1978 G. Henle Verlag. Itämaisaiheisessa teoksessa Pierre Beaumarchais'n laatimaan ranskankieliseen librettoon on sekä komedian että draaman aineksia. Tarare on ainoa ooppera, johon Beaumarchais kirjoitti libreton; tunnetumpi hän on Figaron häiden libreton pohjalla olleen näytelmän kirjoittajana. Alun perin Beaumarchais tarjosi librettoa Christoph Willibald Gluckille, mutta tämä ei terveytensä heikennyttyä enää kyennyt uuden oopperan säveltämiseen, joten hänen suosituksestaan sävellysideaa tarjottiin Salierille.
Tararen kantaesitys osoittautui menestykseksi. Menestys jäi kuitenkin vain yhden tai kauden mittaiseksi, sillä sittemmin teos oli unohdettuna lähes kahden vuosisadan ajan. Tarare ei sisällä perinteistä resitatiivin ja aarian vaihtelua vaan teos on yhtenäisemmin etenevä. Teoksen pohjalta Salieri kehitti Wieniä varten Lorenzo da Ponten italiankieliseen librettoon Axur, re d'Ormus -nimisen uuden version. Hän sävelsi siihen materiaalia uudelleen perinteisemmin tavoin.
Nykyaikaiset esitykset ja levytykset
Vuonna 1988 Schwetzingenin festivaalilla esitettiin Jean-Louis Martinotyn lavastuksella ja Jean-Claude Malgoiren johdolla Tararen tulkinta, jonka on julkaissut DVD:nä Arthaus Musik. Tässä esityksessä oopperan miespuolisen sankari Tararen roolissa on Howard Crook. Muissa rooleissa ovat Eberhard Lorenz (pääeunukki Calpigi), Anna Caleb (Spinette), Zehava Gal (Astasie), Nicolas Rivenq (ylipappi Arthénée) ja Jean-Philippe Lafont (sulttaani Atar).
Vuonna 2019 Aparté-levymerkillä julkaistiin uusi tulkinta Tararesta. Kyse oli Les Talens Lyriquesin ja Centre de musique baroque de Versaillesin yhteistuotannosta. Kapellimestarina on Christophe Rousset ja rooleissa muiden muassa Cyrille Dubois (Tarare), Jean-Sébastien Bou (Atar) sekä Karine Deshayes (Astasie).
Tararen toisen näytöksen alkusoiton levytti vuonna 2006 Thomas Feyn johtama Heidelbergin sinfoniaorkesteri Hänssler Classicille osana eri säveltäjien alkusoittokokoelmaa.
Eugène Viollet-le-Duc
thumb|Eugene Viollet-le-Duc
Eugène Emmanuel Viollet-le-Duc (27. tammikuuta 1814 Pariisi, Ranska – 17. syyskuuta 1879 Lausanne, Sveitsi ) oli ranskalainen arkkitehti ja arkkitehtuurin tutkija. Hän on tunnettu lukuisien keskiaikaisten rakennusten entisöijänä. Viollet-le-Duc suunnitteli muun muassa Notre Damen katedraalin, Saint-Denis’n basilikan ja Carcassonnen linnoitetun kaupungin entistämistyöt.
Viollet-le-Duc oli arkkitehti, arkeologi ja taidekirjailija, Ranskan keskiaikaisten tyylien tutkija ja tuntija, lukuisien goottilaisten monumentaalirakennusten, kuten Pariisin Sainte-Chapellen ja Notre Damen katedraalin, Saint-Denis’n basilikan, Amiensin ja Laonin katedraalien, Pierrefonds’in ja Coucyn linnojen, Vézelayn romaanisen Madeleine-kirkon, uusija. Viollet-le-Duc oli Achille Leclèren oppilas. Hän tutki 1836–1839 matkoilla Italiassa, Sisiliassa ja Etelä-Ranskassa antiikkia sekä sittemmin koko Ranskassa keskiaikaa.
Viollet-le-Duc toimi vuodesta 1853 kirkollisten rakennusten tarkastajana. Vuonna 1863 hänet nimitettiin estetiikan ja taidehistorian professoriksi École des Beaux-Artsiin, ja hän aloitti luentosarjansa keskiajan taiteesta mutta joutui pian akateemikkojen vastustuksesta luopumaan toimestaan. Insinööriupseerina Viollet-le-Duc osallistui Pariisin puolustukseen 1870–1871. Hänen viimeisiä suunnittelutöitään oli Pariisin maailmannäyttelyn 1878 yleissuunnitelma. Poliitikkona Viollet-le-Duc oli radikaali ja oli Montmartren edustajana etenkin Adolphe Thiersin vastustaja.
Viollet-le-Duc oli käytännön esteetikko, ja arkkitehtuurin kehityshistoriassa gotiikka oli hänelle huippukohta. Viollet-le-Duc kirjoitti ja kuvitti arkkitehtuurikirjoja.
International Baccalaureate
International Baccalaureate (IB ) on neljän koulutusohjelman ryhmä, jota hallinnoi kansainvälinen järjestö International Baccalaureate Organization (IBO). Ohjelmat ovat:
Ohjelmat perustuvat erilaisiin koulutusjärjestelmiin eri puolilta maailmaa, ja ne pyrkivät olemaan kulttuurillisesti neutraaleja kansainvälisiä järjestelmiä. IB suunniteltiin alun perin diplomaattien lasten koulutuksen yhdenmukaistamiseksi, mutta nykyään IB-koulua käyvät monet muutkin. Suomessa ohjelmia opettaa yhteensä 15 koulua.
Pseudoliitti
Pseudoliitti on satelliittipaikannuksen signaalia imitoiva laite, "pseudo-satelliitti", jollaisten avulla pyritään paikantamaan sisätiloissa etenkin GPS-päätelaitteilla, joissa on yleensä sisäänrakennettu kyky ottaa vastaa tällaisia L1-taajuudella lähettyjä signaaleja. Tämä mahdollistaa - tavallisen tai erikoisvastaanottimen - GPS-vastaanottimen käytön paikoissa, joihin GPS-signaali ei luotettavasti pääse etenemään. Käytännössä tällaista tukea on vain GPS-paikannukselle muiden satelliittipaikannusjärjestelmien (Beidou, Compass, Galileo) tai niiden käytön (GLONASS) ollessa aloitusvaiheessa.
International Baccalaureate
IB Primary Years Programme
Primary Years Programme (PYP) on 3–12-vuotiaille tarkoitettu ohjelma, joka perustuu tutkivaan lähestymistapaan. PYP on viitekehys, ja siihen voi sisältää koulukohtaisen opetussuunnitelman. Toisin kuin muihin IBO:n ohjelmiin, PYP-ohjelmaan ei kuulu standardisoitua arviointijärjestelmää.
Pseudoliitti
Pseudoliitteja käytetään myös ulkotiloissa, joissa joko halutaan lisätä paikannustarkkuutta ja -luotettavuutta (esim. lentoasemat, toistaikseksi vain kokeellisesti valituilla testikentillä) tai sellaisissa paikoissa, joihin satelliittipaikannuksen signaali ei ainakaan jatkuvasti pääse etenemään (syvät avoluohokset, vuonot jne.) Ilmailun Yhdysvalloissa käytössä olevan WAAS- ja EUssa kehiteltävän EGNOS-järjestelmän puitteissa pseudoliitteja on kaavailtu lentokoneiden tarkkuuslähestymisen avusteeksi korvaten ILS-järjestelmän. Tämä käyttö on kuitenkin vasta kehitysasteella.
International Baccalaureate
IB Primary Years Programme
Suomessa ohjelmaa hyödyntävät International School of Helsinki, Oulun kansainvälinen koulu, ja Ressun peruskoulu.
IB Middle Years Programme
Middle Years Programme (MYP) on tarkoitettu 11–16-vuotiaille oppilaille, ja se vastaa lähinnä Suomen yläastetta. Opetussuunnitelma on jaettu kahdeksaan kategoriaan, joita ovat A-kieli (yleensä äidinkieli), vieraat kielet, yhteiskuntatieteet, luonnontieteet, matematiikka, taiteet, liikunta sekä tekniikka. Yksittäisillä kouluilla on kuitenkin mahdollisuus opettaa myös muita tärkeiksi kokemiaan aineita ja muokata joitakin arviointikriteereitä mielensä mukaisiksi.
Pseudoliitti
Teknologia ei ole ainoa tapa korvata satelliittipaikannus katveellisissa paikoissa, esim. GSM-paikannus, kiihtyvyysanturit ja gyroskoopit voivat toteuttaa ainakin lyhytaikaisesti kohteen paikan määrityksen.
Mm. Mars-tutkimuksessa on pohdittu mars-ajokkien suunnistamisen avuksi pseudoliitteja, jolloin kyseessä ei ole GPS-satelliittien hyödyntämiseen liittyvästä toiminnasta vaan pseudoliitti-termin lainaamisesta muuhun käyttöön.
International Baccalaureate
IB Middle Years Programme
MYP perustettiin 1994. Suomessa ohjelmaa opettavat International School of Helsinki, Oulun kansainvälinen koulu, Espoo International School, ja Ressun peruskoulu.
IB Diploma Programme
Diploma Programme (”IB-lukio”) on kaksivuotinen opetusohjelma, jonka tarkoitus on valmistaa opiskelijoita yliopisto-opiskeluun. Se vastaa siis lähinnä Suomen lukiota. IB-lukioiden taso on usein korkea. Suomalaisissa kouluissa IB-tutkinto opetetaan äidinkieltä ja vieraita kieliä lukuun ottamatta kokonaan englanniksi. IB-lukio on luokallinen, eikä ohjelmasta Suomessa voi valita vain yksittäisiä kursseja.
Varsinainen Diploma Programme kestää kaksi vuotta, joita ennen suomalaisissa kouluissa käydään kansallisen lukion ensimmäistä vuosikurssia vastaava Pre-IB-luokka (myös Pre-DP). Pre-IB:n aikana suoritetaan useissa kouluissa toisen kotimaisen kielen kurssi kokonaisuudessaan, jolloin varsinaisen IB-lukion aikana voi keskittyä itse opetusohjelmaan. IB:n opetusohjelmaan ei Suomen IB-kouluissa sisälly koululiikuntaa.
Opetussuunnitelma
Diploma Programmen (DP) opetussuunnitelma koostuu kuudesta kurssista, jotka valitaan kuudesta eri aineryhmästä, sekä kolmesta muusta vaatimuksesta. Näitä ovat 4 000 sanan Extended Essay (EE) -tutkielma vapaasti valittavasta aiheesta, kurssi tiedonteoriasta (Theory of Knowledge, TOK), ja CAS-ohjelma, jossa liikunta-, taide-, tai vapaaehtoistyöharrastukset merkitään suorituksiksi. Aineita voi valita joko Higher Level (HL) -tasolla (joka vastaa yhteensä 240 oppituntia kahden vuoden aikana) tai Standard Level (SL) -tasolla (150 oppituntia).
Aineiden arvosanat annetaan asteikolla yhdestä seitsemään, ja EE:stä ja TOK:sta voi saada yhteensä kolme lisäpistettä. Opiskelun päätyttyä saatavan IB-diplomin pistemäärä voi tällöin olla maksimissaan 45, ja alin hyväksytty pistemäärä on 24. Läpäisyn minimivaatimuksena on kuitenkin yhteensä vähintään 12 pistettä HL-aineista, eikä huonompaa arvosanaa kuin 4 mistään HL-aineesta. Huonomman arvosanan voi tosin korvata hyvällä arvosanalla jostakin toisesta HL-aineesta. Pääosan arvosanoista muodostavat toisen vuoden keväällä pidettävät kirjalliset ja suulliset kokeet, mutta myös kahden vuoden aikana tehdyistä töistä osa huomioidaan tutkintoarvosanoissa.
Aineet
Aineet jaetaan kuuteen ryhmään, joista jokaisesta on valittava vähintään yksi. IB-lukiossa on mahdollista opiskella myös seitsemää (tai jopa kahdeksaa tai yhdeksää) ainetta, mutta kuusi ainetta on vähimmäismäärä. Aineryhmät ovat: Toisen kotimaisen kielen kurssi ei kuulu IB:n opetusohjelmaan, mutta sen voi suorittaa ensimmäisenä vuonna Pre-IB:ssa tai myös IB:n ohessa.
Muut vaatimukset
Muita IB-diplomin saamiseksi pakollisia vaatimuksia ovat:
TOK:sta ja EE:stä saadut arvosanat voivat antaa oppilaalle yhteensä kolme "bonuspistettä" tämän diplomiin. Kaikista kolmesta ohjelmasta on saatava hyväksytty arvosana diplomin saamiseksi.
William H. Clothier
William H. Clothier (1903 Decatur, Illinois – 7. tammikuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän aloitti avustavana kameramiehenä vuonna 1923, ja oli mukana muun muassa kuvaamassa vuonna 1927 valmistuneen elokuvan Siivet ilmakohtauksia. Clothierilla oli vaikeuksia päästä kameramiesten ammattiliiton jäseneksi, joten hän työskenteli ulkomailla ja palasi takaisin Yhdysvaltoihin vasta toisen maailmansodan jälkeen. Pääkuvaajana ollessaan Clothier kuvasi erityisesti lännenelokuvia.
International Baccalaureate
Arviointi
IB-lukion aineet arvioidaan sekä "sisäisellä" (opettajan tekemällä) että "ulkoisella" (koulun ulkopuolisen, IBO:n nimittämän arvostelijan) arvioinnilla. Ulkoiseen arviointiin kuuluvat toukokuussa ja marraskuussa järjestettävät loppukokeet, jotka määrittävät suurimman osan kyseisestä aineesta saatavasta arvosanasta. Jokaiseen kokeeseen kuuluu kaksi tai kolme erillistä osaa, jotka suoritetaan usein peräkkäisinä päivinä. Yksittäiset osat vaihtelevat kestoltaan 45 minuutista kolmeen tuntiin.
William H. Clothier
Clothier oli ehdolla parhaan värikuvauksen Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista Alamo (1960) ja Cheyenne (1964).
International Baccalaureate
Arviointi
Kokeet järjestetään samaan aikaan joka puolella maailmaa, ja niiden suuren määrän johdosta oppilaat joutuvat usein kirjoittamaan useita osakokeita päivässä. Kokeet arvioidaan eri puolilla maailmaa ja arvostelijat on nimittänyt IBO.
Sisäisen arvioinnin (internal assessment, IA) suorittaa kyseisen aineen opettaja koululla. Arviointitapoja ovat muun muassa suulliset kokeet (kielissä), kokeelliset tehtävät (luonnontieteissä) ja kotona kirjoitettavat aineet ja tutkielmat. Aineesta riippuen sisäinen arviointi määrittää 20–50 prosenttia lopullisesta arvosanasta. Sisäinen arvostelu tarkastetaan IBO:ssa. Luokasta lähetetään IBO:lle viisi näytettä, jotka IBO arvostelee omien vaatimustensa mukaan. Tämän perusteella opettajan antamat arvosanat korjataan koko luokalle vastaamaan IBO:n vaatimuksia.
Arvosanakseen hylätyn koko tutkinnosta saa ensimmäisellä kerralla noin 20% kokelaista. Uusintakirjoituksia järjestetään marraskuussa.
Tunnustus
IB-diplomin avulla on mahdollista päästä opiskelemaan yliopistoihin lähes joka puolella maailmaa. Se tunnustetaan kansallista ylioppilastutkintoa vastaavaksi useissa maissa, kuten Ruotsissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Australiassa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa IB-lukion kurssit luetaan jopa yliopistotasoa vastaaviksi, ja niiden avulla voi saada vapautuksen joistakin yliopiston ensimmäisen opiskeluvuoden kursseista.
Suomessa tutkintoa suosivat kaupallista alaa opiskelemaan aikovat siksi, että yksi pitkänä kirjoitettava aine on taloustiede. Luonnontiedealalle aikoville IB taas sopii siksi, että luonnontieteen ja matematiikan opetussuunnitelma on tavallista lukiota laajempi ja sisältää vähintään 25% kokeellista tutkimusta. Oikeustiedettä ja humanistisia aineita varten voi valmistautua laajassa historian ohjelmassa. Kaikkiin näihin oppiaineisiin kuuluu paljon kirjallisia tehtäviä ja esseitä, joten yliopistossa niihin on huomattavasti helpompi sopeutua. IB-lukio pyrkii opetuksellaan kannustamaan kriittisempään ajatteluun kuin suomalainen lukio, esimerkiksi niin, että huomiota kiinnitetään itse kirjoitusten sisältöön, ei niinkään muotoon.
Suomen IB-lukiot
Kaikkien yhteystiedot: http://netti.nic.fi/~fibs/schools.html
IB-opiskelijajärjestöjä ja -yhdistyksiä
IB-lukiolaisilla on Suomessa oma etujärjestönsä, Finnish International Baccalaureate Society ry eli FIBS.
IB Career-related Programme
Career-related Programme (CP) on 16–19-vuotiaille tarkoitettu ohjelma, joka yhdistää ammatilliset opinnot ja IB-opinnot. Ohjelman opiskelijat käyvät ammatillisten opintojen lisäksi vähintään kaksi DP-kurssia sekä CP Core -opinnot. CP Core -opintoihin kuuluu neljä osa-aluetta:
Historiaa
International Baccalaureate Organization (IBO) perustettiin vuonna 1968 skotlantilaisen opettajan Alec Petersonin aloitteesta. Peterson oli jo pitkään toiminut kansainvälisen koulutuksen puolestapuhujana: jo 1950-luvulla hän perusti kansainvälisen lukioluokan Doverin lukioon Englannissa. Vuonna 1966 hänet nimitettiin International Schools Examination Syndicate -järjestön johtoon, josta kaksi vuotta myöhemmin tuli IBO.
Peterson toimi IBO:n pääsihteerinä vuoteen 1977, ja pääsihteeriaikanaan hänen sanotaan luoneen lähes koko IBO:n toimintaperiaatteen omien liberaalien ja humanististen näkemystensä mukaiseksi. Petersonin mukaan koulutuksen tarkoitus oli kannustaa kriittiseen ajatteluun ennemmin kuin asioiden ulkoaopetteluun. Tämä näkyy vahvasti IB-ohjelmien rakenteessa.
IBO:n ainoa ohjelma oli Diploma Programme aina vuoteen 1994 asti, jolloin Middle Years Programme (MYP) perustettiin. Tätä seurasi kolme vuotta myöhemmin Primary Years Programme (PYP), minkä jälkeen IBO pystyi tarjoamaan koulutusta kaikilla yliopistoa edeltävillä tasoilla. Career-related Programme (CP) otettiin käyttöön vuonna 2012 27:ssä koulussa nimellä Career Certificate, mutta ohjelmaa sai alkunsa suomalaispilotista vuonna 2006. Ohjelman nimi muutettiin nykyiseen vuonna 2014.
Toukokuussa vuonna 2023 maailmassa oli yhteensä 5 600 IB-ohjelmia tarjoavaa koulua 159 maassa. Valtaosa niistä tarjoaa IBO:n vanhinta ja tunnetuinta ohjelmaa IB Diploma Programmea.
Nicole Struse
Nicole Sandra Struse (s. 31. toukokuuta 1971 Haan) on saksalainen, 1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvun alussa menestynyt pöytätennispelaaja. Hän voitti viisi Euroopan-mestaruutta, joista naisten kaksinpelissä yhden. Hän osallistui neljiin olympialaisiin vuosina 1992–2004 ja pääsi parhaimmillaan puolivälieriin naisten kaksinpelissä Atlantassa 1996. Naisten nelinpelissä hänen parinaan olympialaisissa pelasi Elke Schall. Struse voitti Euroopan TOP 12 -turnauksen vuonna 2004.
MM-mitalit
Lähde: