cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viipurinkartano
Viipurinkartano sijaitsee Perniönjoen pohjoisrannalla vajaan neljän kilometrin päästä merestä. Kylän naapurikylät ovat Heikkilä lännessä ja Aitolahti Kylmäojan toisella puolella idässä. Pohjoispuolella on useiden kylien hajanaisia takamaita ja etelärajana toimii Perniönjoki, jonka vastarannalla on Soukka. Kylmäojan ja Perniönjoen rannat ovat viljelysmaata. Suuri metsän peittämä moreenimuodostelma hallitsee Viipurinkartanon pohjoisosaa. Kylän asutus sijaitsee muodostuman eteläreunalla varsin yhteisenä kokonaisuutena.
Viipurinkartano on asutettu viimeistään 1200-luvulla. Heikkilä on kylän tytärkylä. Viipurinkartanon suurtila on jaettu isojaossa kahtia, jotka sijaitsevat vierekkäin omilla nyppylöillään. Kylään on syntynyt myöhemmin useampi pientila, jotka ovat edelleen asuttuja.
James W. Redmond
James William Forbes Redmond (s. 24. marraskuuta 1971 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan mm. televisiosarjoista Sairaalaelämää, Hollyoaks ja Kymppikerho.
Roger Rochard
Roger Rochard (20. huhtikuuta 1913 Évreux, Eure, Ranska – 25. helmikuuta 1993) oli ranskalainen kestävyysjuoksija, joka voitti maansa ensimmäisen yleisurheilun Euroopan-mestaruuden Torinossa 1934.
Rochard voitti Torinon EM-kilpailuissa 1934 kultaa 5 000 metrin juoksussa Ranskan ennätyksellä 14.36,8. Neljä vuotta myöhemmin Pariisin EM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla kahdeksanneksi ajalla 14.55,6. Olympialaisissa hän ei menestynyt: Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän keskeytti 5 000 metrin juoksun loppukilpailussa ja Berliinin 1936 kisoissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 15.12,2.
Rochard voitti Ranskan mestaruuden 5 000 metrin juoksussa vuosina 1931, 1932, 1934 ja 1935. Hänen vuonna 1934 juoksemansa 5 000 metrin Ranskan ennätys pysyi voimassa heinäkuuhun 1948 saakka. Hän juoksi myös 3 000 metrillä Ranskan ennätyksen kahdesti: 8.36,2 vuonna 1933 ja 8.28,6 vuonna 1938.
Oravin kanava
thumb|250px|Oravin kanava kanavasillalta nähtynä. Oravin kanava sijaitsee Saimaan vesistössä Oravintaipaleen kannaksella Haukiveden ja Joutenveden välillä Savonlinna–Joensuu-väylällä. Kanava on suluton, 237 metriä pitkä avokanava, jonka yli kulkee 11,5 metrin korkeudella maantiesilta. Oravin kanava valmistui 1861, ja se uudistettiin nykyiseen muotoonsa 1881. Valmistuessan kanava lyhensi Savonlinnan ja Joensuun välistä laivamatkaa yli 30 kilometriä kun laivojen ei enää tarvinnut kiertää Tappuvirran kautta. Kanavaa levennettiin ja syvennettiin vielä 1907–1911. Alusten suurin leveys kanavalla on 7,4 metriä ja suurin syväys 2,7 metriä.
Lähteet
62.11139°N, 28.60667°W
Tosa-luokka
Tosa-luokan piti olla keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka.
Suunnitelma
Y. Hiragan suunnitelma A-127 oli suurennettu Nagato-luokka, johon oli lisätty katettu etukansi. Aluksella oli suunniteltu otettavaksi käyttöön 610 millimetrin torpedoputket ja Yhdysvaltain laivaston New Mexico -luokassa käyttöönottama turbosähköinen propulsiojärjestelmä, jonka piti mahdollistaa 70 000 hevosvoimalla 25,5 solmun huippunopeus. Aluksella piti olla 2 500 merimailin toimintasäde täydellä nopeudella ja 7 800 merimailin toimintasäde 14 solmun taloudellisella nopeudella. Propulsiojärjestelmästä kuitenkin luovuttiin ja sen testaamiseksi tilattiin vuonna 1921 Yhdysvalloista tankkeri Kamoi. Alusten suojan piti estää 12 000–20 000 metrin päästä ammutun 16 tuuman kranaatin läpäisy.
Alukset
Kummankin aluksen valmistus keskeytettiin 5. helmikuuta 1922 ja niiden tilaus peruutettiin Washingtonin laivastosopimuksen ratifioinnin jälkeen. Tosa poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1924 ja se tuhoutui maalilaivana. Kaga päätettiin muuttaa lentotukialukseksi korvaamaan maanjäristyksessä vaurioitunut Amagi.
Maksuton osakeanti
Maksuton osakeanti eli ilmaisanti tarkoittaa osakeantia, jossa yhtiö antaa osakkeitaan ilman maksua. Maksuttomalla osakeannilla voidaan toteuttaa rahastoanti tai osakkeiden splittaus eli osakkeen yksikköarvon pilkkominen. Yhtiö voi järjestää maksuttoman osakeannin myös itselleen.
Maksuttomassa annissa yhtiö ei kerää lisää rahaa, vaan anti maksetaan yhtiön omaan pääomaan kuuluvasta rahastosta. Vaikka osakkeiden kappalemäärä kasvaa, oman pääoman rahamäärä pysyy muuttumattomana. Tästä johtuen osakekohtainen oma pääoma pienenee.
Annettavat osakkeet voivat olla kokonaan uusia osakkeita tai yhtiön hallussa olevia vanhoja osakkeita.
Yhtiön osakepääoma ei maksuttomassa osakeannissa lähtökohtaisesti muutu. Osakepääoma kasvaa, jos sitä korotetaan rahastokorotuksella. Jos yhtiön osakkeilla on nimellisarvo, maksuttomaan osakeantiin on kuuluttava rahastokorotus.
Rahastoanti
Rahastoanti on operaatio, jossa yhtiö järjestää maksuttoman osakeannin, johon on yhdistetty rahastokorotus. Rahastoannissa yhtiö antaa antaa osakkeita ja korottaa samalla osakepääomaansa siirtämällä siihen varoja vapaasta omasta pääomasta.
Rahastoanti-termi on vanhan osakeyhtiölain mukainen. Rahastoannissa annettujen osakkeiden nimellisarvoa vastaava määrä siirrettiin osakepääomaan muusta omasta pääomasta. Nykyisessä osakeyhtiölaissa nimitystä ei ole. Sen on korvannut joustavampi maksuton osakeanti, johon voidaan tarvittaessa yhdistää rahastokorotus, jolla osakepääomaa korotetaan. Rahastoannin muita, vanhentuneita nimityksiä ovat ilmaisosakeanti ja vapaaosakkeiden antaminen.
Rahastokorotus
Rahastoantiin liittyvällä rahastokorotuksella yhtiö muuttaa vapaata omaa pääomaa sidotuksi omaksi pääomaksi. Operaatio voidaan tehdä velkojien luottamuksen parantamiseksi ja varmistamaan omavaraisuusasteen pysyminen korkealla. Tämä johtuu siitä, että vapaa oma pääoma on melko helposti jaettavissa osakkeenomistajille esimerkiksi osinkona, mutta sidotun oman pääoman jakaminen ei ole sallittua.
Paitsi vapaasta omasta pääomasta, rahastokorotus voidaan tehdä siirtämällä varoja myös aiemman osakeyhtiölain mukaisesta vararahastosta tai ylikurssirahastosta. Osakepääoma nousee tällöin ilman, että sidotun oman pääoman yhteismäärä muuttuu.
Rahastokorotusta tehtäessä on varmistettava osakkaiden yhdenvertaisuus. Jos jakokelpoisia varoja jatkuvasti siirretään osakepääomaan eikä osinkoa jaeta, kyseessä voi olla vähemmistöosakkaiden näännyttäminen.
Aiemmin rahastoanneilla korotettu osinkoja
Rahastoanteja on aiemmin käytetty osingon kasvattamiseksi ilman, että nimellisarvosta laskettua osinkoprosenttia on tarvinnut korottaa. Järjestämällä rahastoannin, jossa osakkeiden lukumäärä ja myös yhteenlaskettu nimellisarvo kasvoivat, yhtiö saattoi jättää osinkoprosentin nimellisesti ennalleen mutta silti jakaa suuremman osingon. Käytännössä tällainen rahastoanti tarkoitti osakkaille varallisuuden lisäystä ilman lisäsijoitusta. Arvopaperimarkkinoilla uudet osakkeet näet arvostettiin samaan hintaan kuin vanhatkin osakkeet.
Madagaskarinmangustit
Madagaskarinmangustit eli linnustajanäädät (Galidiinae) on Madagaskarilla kotoperäisenä elävään Eupleridae-petoeläinheimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluu kuusi lajia, jotka edustavat neljää sukua. Aiemmin madagaskarinmangustit luokiteltiin mangustien heimoon, josta ne 2000-luvun alussa erotettiin ja yhdistettiin ennen sivettieläimiin luettujen kolmen Euplerinae-alaheimon lajin kanssa uudeksi Eupleridae-heimoksi.
Pertti Kukkonen
Pertti Kukkonen (s. 1954 Hämeenlinna) on suomalainen kuvanveistäjä.
Kukkonen on opiskellut Suomen taideakatemian koulussa 1978–1983. Hän on pitänyt runsaasti näyttelyjä sekä kotimaassa että ulkomailla, ja hänen teoksiaan on niin julkisissa tiloissa kuin kokoelmissakin. Materiaaleinaan hän on aiemmin käyttänyt puuta ja pronssia mutta yhä enemmän myös betonia.
Kukkonen on toteuttanut lukuisia julkisia teoksia Suomessa, ja hänet on palkittu monissa taide- ja ympäristötaidekilpailuissa. Kansainvälistä menestystä toi vuonna 2014 finaalisija YK:n toimiston edustalle New Yorkiin järjestetyssä veistoskilpailussa, johon osallistui tekijöitä yli 80 maasta. Helsingissä hänen julkisia teoksiansa sijaitsee mm. Ruoholahdessa, Malmilla, Vuosaaressa ja Kalliossa. Helsingin lisäksi hänen teoksiaan on useissa muissa Suomen kaupungeissa. Viimeisimpiä julkisia teoksia ovat Kallion ilmaisutaidon lukion julkisivuun toteutettu taideteos sekä Laukaan kunnan uudiskouluun tilaama taidemuuri. Kirkollista taidetta edustaa kilpailuvoittona toteutettu Vantaan Pyhän Laurin kappelin taideteos vuonna 2010.
Betoni on Kukkosen elämässä erityisasemassa, ja hän onkin tehnyt paljon alan kehitystyötä ja uusia innovaatioita, joista laajimmalle on levinnyt Umbra-betoninpatinointimenetelmä. Taidemuseo Emman edustalle Kukkosen toteuttama muurimainen Mutkia matkassa sopii hyvin arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnitteleman betonisen rakennuksen yhteyteen. Teos toimii näyttelykeskukselle ohjaavana elementtinä ja rajaa samalla puistoalueen jalankulkuväylästä. Se on osa Tapiolan kulttuuriraittia, jonka on suunnitellut maisemasuunnittelija Gretel Hemgård.
Francisco Sánchez Betancourt
Francisco Demetrio Sánchez Betancourt (s. 6. syyskuuta 1976 Cumaná) on venezuelalainen entinen uimari.
Sánchez voitti lyhyen radan MM-kisoissa 1995 kultaa 50 metrin vapaauinnissa ja sai pronssia 100 metrin vapaauintimatkalta. Hän osallistui seuraavan vuoden olympialaisissa viidelle matkalle ja sai parhaan sijoituksensa 50 metrin vapaauinnista, jossa hän oli seitsemäs. Sánchez sai lyhyen radan MM-mitaleja jälleen Göteborgin kisoissa 1997, kun hän nappasi kultaa sekä 50 että 100 metrin vapaauinneista. Pan-Amerikan kisoissa 1999 hän voitti 100 metrin perhosuinnin, jonka lisäksi Venezuela sai pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä. Sánchez kuitenkin jäi Sydneyn olympialaisissa 2000 aiempaa heikoille sijoille, sillä hänen paras henkilökohtainen tuloksensa oli 29. sija 100 metrin perhosuinnista.
Siikaniemi
Siikaniemi voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Estadio de Son Moix
Visit Mallorca Estadi (alun perin Son Moix) on urheilustadion Palmassa Espanjan Baleaareihin kuuluvalla Mallorcan saarella. Se sijaitsee Can Valeron teollisuusalueen tuntumassa noin kolme kilometriä Palman keskustasta luoteeseen.
Stadion rakennettiin Palmassa järjestettyjä vuoden 1999 kesäuniversiadeja varten, ja saman vuoden elokuusta lähtien mallorcalainen jalkapallojoukkue RCD Mallorca on pelannut kotiottelunsa stadionilla. Aikaisemmin RCD Mallorca pelasi vuonna 1945 käyttöönotetulla Lluís Sitjarilla. Stadionilla on neljä katsomoa, joista yksi on katettu, ja sen kapasiteetti on 23 142 istumapaikkaa.
Stadionin alkuperäinen nimi oli Son Moix lähistöllä sijainneen kartanon (possessió) mukaan. Vuosina 2006–2010 stadion tunnettiin nimellä ONO Estadi nimisponsorina toimineen tietoliikenneyhtiö ONOn mukaan, minkä jälkeen nimioikeudet myytiin hotelliyhtiö Iberostarille.
1952
Vuosi 1952 oli normaalivuosi, joka alkoi tiistaista.
Madeleine Astor
thumb|Madeleine Astor Madeleine Astor (o.s. Force, 19. kesäkuuta 1893 – 27. maaliskuuta 1940) oli miljonääri John Jacob Astorin toinen vaimo. Hänet muistetaan RMS Titanicin uppoamisen selviytyjänä. Titanicin upotessa Astor oli viidennellä kuulla raskaana. Madeleinella oli häntä vanhempi sisar Katherine. Madeleinen vanhemmat olivat William Hurlbut Force (1852–1917) ja Katherine Arvilla Talmage (1863–1930). Hän ja hänen siskonsa olivat isänsä kautta ranskalaista syntyperää kun taas heidän äitinsä oli Hollannista. Astor ja hänen vaimonsa lähtivät häämatkalleen Titanicille. Koska Madeleine oli viidennellä kuulla raskaana, Astor kysyi Titanicin upotessa perämies Charles Lightollerilta, saisiko hän myös nousta pelastusveneeseen, mutta vastaus kuului: ”Ei, sir. Vain naisia ja lapsia.” Astor hukkui Titanicilla mutta Madeleine ja hänen palvelijansa selviytyivät onnettomuudesta.
Madeleine Astor menehtyi sydänvaivoihin 27. maaliskuuta vuonna 1940 vain 46 vuoden ikäisenä.
Liekehtivä valtaistuin
Liekehtivä valtaistuin on Rick Riordanin kirjoittama vuonna 2011 julkaistu nuorten fantasiaromaani, joka on Kanen aikakirjat -sarjan toinen kirja ja jatkoa kirjalle Punainen pyramidi. Kirjan suomennos ilmestyi tammikuussa 2012.
Pitkälänniemen kanava
Pitkälänniemen kanava on Varkaudessa Kuopioon johtavalla Saimaan syväväylällä sijaitseva avokanava. Vuosina 1971-1972 rakennettu kanava on pituudeltaan noin 250 metriä. Kanavan kautta kulkevien alusten suurin leveys on 12,6 metriä, syväys voi olla enintään 4,35 metriä ja mastonkorkeus 24,5 metriä.
Lähteet
62.32222°N, 27.92389°W
ABC TV
ABC TV on valtakunnallinen julkinen televisiokanava Australiassa, joka käynnistettiin 5. marraskuuta 1956. Se on ABC televisioyhtiön alaisuudessa ja on saatavilla valtakunnallisesti. Huhtikuussa ABC:llä oli 19 % katsojaosuus.
Perustaminen
ABC TV:n historia alkoi vuodesta 1953, kun liittovaltion Televisiolaki hyväksyttiin, antaen säätelyjärjestelmän sekä ABC Televisionille sekä kaupallisille televisio verkoille. Kolmen seuraavan vuoden aikana kansallisen TV-palvelun käyttöönottamisen suunnittelu aloitettiin - alueita studioille ja lähettimille hankittiin Sydneyhin ja Melbourneen ja ulkomaalaisia opettajia tuotiin Australiaan avustamaan koulutusta.
Kaupallinen asema TCN-9 Sydney oli ensimmäinen, joka lähetti ohjelmaa Australiassa, jota seurasi pian ABC:n oma ABN-2 Sydney ja myöhemmin ABV-2 Melbournessa. Kuusi asemaa, kolme Melbournessa ja kolme Sydneyssä, olivat ajoissa valmiita tallentamaan kesäolympialaiset 1956 Melbournessa. Kanava ensimmäisen televisiolähetyksen vihki pääministeri Robert Menzies 5. marraskuuta Gore Hillin studioilla Sydneyssä, ja sitä seurasi kaksi viikkoa myöhemmin lähetys Melbournesta.
Vaikka radio-ohjelmia voitiin lähettää valtakunnallisesti lankaverkolla, televisiovuorolaitteita ei oltu laitettu paikoilleen ennen 1960-luvun alkua. Tämä tarkoitti, että uutislähetykset piti lähettää jokaiseen pääkaupunkiin kaukokirjoittimella, joka oli laadittava ja esitettävä erikseen joka kaupungissa, kuvatun materiaalin kanssa, jotka oli kopioitu käsin ja lähetetty kuhunkin osavaltioon.
Tarkoitukseen rakennettiin televisio studio Sydneyhin ja avattiin 29. tammikuuta 1958 – korvaten väliaikaiset äänistudiot, joita oli käytetty ABC TV:n perustamisesta asti. Samana vuonna tekniset laitteet siirrettiin myös pysyviin paikkoihin, kun taas vastaavasti päälähetimet esiteltiin Melbournelle ja Sydneylle 1957 ja 1958.
1960-luvulta 1990-luvulle
Viikoittainen ajankohtaisohjelma Four Corners alkoi vuonna 1961, jota seurasi samana vuonna Profiles of Power, sarja haastatteluista merkittävien australialaisten kanssa. Tilapäiset mikroaaltouuni releet korvattiin vuonna 1961 Sydneyn, Melbournen ja Canberran välillä suorilla releillä, joiden avulla voitiin samanaikaisesti lähettää ohjelmia useilla asemilla. Videokasettilaitteet, jotka tekivät filmin jakamisesta paljon helpompaa ja nopeampaa, asennettiin jokaisen osavaltion pääkaupunkiin vuonna 1962.
ABC TV oli yksi ensimmäisistä televisioverkoista Australiassa, joka omaksui rock'n'roll vallankumouksen 1950-luvun lopussa, erityisesti Six O'Clock Rockilla, jota juonsi Johnny O'Keefe. 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa kanava jatkoi ohjelmien lähetystä populaarimusiikista, kuten pop-show Hitscene, jossa oli erikoisesityksiä ryhmiltä, kuten Tully and Max Merritt & The Meteors sekä aikakauslehti-tyylinen ohjelma GTK, joka sai ensi iltansa vuonna 1969 ja kesti 10 minuuttia neljänä iltana viikossa kello 18.30, juuri ennen Bellbirdiä ja kello 19.00:n uutiskoostetta. Vuonna 1967 arki-iltainen television ajankohtaisohjelma This Day Tonight käynnistettiin ABC TV:llä.
2000-luku
Vuonna 2001 julkistettiin uusi logo juhlistamaan maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten kättöönottoa Australiassa. Logo oli muutettu kolmiulotteiseksi metallikuvioksi. Samaan aikaan digitaalinen televisio esiteltiin suurimmalle osalle verkon näkyvyysalueesta 1. tammikuuta 2001, jota seurasi pian asteittainen laajakuvan ja teräväpiirron käyttöönotto.
20. heinäkuuta 2014 ABC1 lanseerattiin uudelleen ABC TV:nä.
Eddie Fisher
thumb|Eddie Fisher 1960-luvulla Edwin John ”Eddie” Fisher (10. elokuuta 1928 Philadelphia – 22. syyskuuta 2010 Berkeley) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, vanhempiensa Josephin ja Katen seitsemästä lapsesta neljäntenä.
Fisher oli 1950-luvulla maansa suosituimpia laulajia; suuria hittejä olivat muiden muassa ”Thinking of You” (1950), ”Lady of Spain” (1952), ”Wish You Were Here” (1952), ”I'm Walking Behind of You” (1953), ”Oh My Pa-Pa” (1953), ”I Need You Now” (1954), ”Heart” (1955) ja ”Cindy, Oh Cindy” (1956). Hänen levymerkkinään oli suurimman menestyksen vuosina RCA Victor.
Fisher palveli Yhdysvaltain armeijassa Korean sodassa.
Fisherillä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. Hänellä oli elämänsä aikana viisi vaimoa, joista kolme ensimmäistä olivat tunnettuja näyttelijöitä: Debbie Reynolds, Elizabeth Taylor ja Connie Stevens.
Fisher kuoli 22. syyskuuta 2010 lonkkaleikkauksen komplikaatioihin 82 vuoden iässä.
Keltainen neliö vasemmalla
Keltainen neliö vasemmalla tai T-muotoinen sommittelu on taiteilija Ahti Lavosen (1928–1970) maalaus vuodelta 1967. Se on maalattu sekatekniikalla kankaalle ja on kooltaan 190 x 190 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1970.
Lavonen haki tuolloin töissään järjestystä, ja maalaus onkin jaettu kolmeen osaan: yksi osa on epätasaisen keltainen, muut valkoisia. Maalaus edustaa eräänlaista synteesiä materiaalitutkimuksen ja konstruktivistisen kaipuun välillä. Hän oli aiemmin pyrkinyt rauhaan ja tasapainoon, jolloin hän päätyi materiaaliestetiikkaan. Nyt hän haki visuaalista järjestystä, mikä näkyy tässäkin maalauksessa.
Lavonen seurasi tiiviisti länsimaisen modernin taiteen ilmiöitä. Hän päätyi abstraktiin taiteeseen vuonna 1960 nähtyään Venetsian biennaalin ja hänen tuotantonsa ilmensi modernissa taiteessa tapahtuneita uusia askelia noina aikoina.
Tengizjärvi
Tengizjärvi on laskujoeton suolajärvi Kazakstanin pohjoisosassa. Järven pinta-ala vaihtelee kuivan kauden 1 130 neliökilometristä 1 590 neliökilometriin.
Tengizjärvi muodostaa viereisten Qorğaljinjärvien kanssa laajan vesijärjestelmän. Se saa vetensä pysyvästä Nura-joesa ja kausittaisesta Kulanuptesista. Tengizjärvi on hyvin suolainen ja sen pohjalla on paksu lietekerros. Järveä ympäröi paksu mutatasanko.
Tengizjärveltä on löydetty 295 lintulajia. Niistä 22 on uhanalaisia. Tengizjärvellä on maailman pohjoisin flamingon pesimäalue.
Neuvostoliiton avaruusohjelmaan kuulunut Sojuz 23 -lento päättyi Tengizjärveen 16. lokakuuta 1976. Miehistö onnistuttiin pelastamaan laskeutumiskapselista, vaikka alueella oli -20 °C ja kova lumimyrsky.
Ulla Lempiäinen
Ulla Marketta Lempiäinen (myöh. Aartolahti, s. 11. toukokuuta 1950 Helsinki) on entinen suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 100 metrin aitajuoksu. Hän edusti Järvenpään Paloa.
Lempiäinen karsiutui alkuerissä San Sebastiánin 1977 sisäratojen EM-kilpailujen 60 metrin aitajuoksussa. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1971–1977 voittaen 100 metrin aitajuoksun Ruotsi-maaottelussa Helsingissä 1974 ja 1976 sekä Tukholmassa 1975 ja 1977. Lisäksi hän voitti hallimaaottelussa Ruotsia vastaan 60 metrin aidat Turussa 1974.
Lempiäinen sai Kalevan kisoissa 100 metrin aitajuoksussa kultaa 1973, 1974, 1975, 1976 ja 1977, hopeaa 1971 ja 1972 sekä pronssia 1969 ja 1970. Lisäksi hän sai 100 metrin juoksussa pronssia 1976 ja 1977 sekä 200 metrin aidoissa hopeaa 1972 ja 1973. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 60 metrin aitajuoksussa kultaa 1974, 1975, 1976 ja 1977.
Lempiäinen juoksi 100 metrin aitojen ennätyksensä 13,87 Helsingissä 14. elokuuta 1977. Saman matkan sileän hän juoksi parhaimmillaan aikaan 12,19 Helsingissä 27. toukokuuta 1976. Hallissa hän juoksi 60 metriä 7,83 Turussa 1977 ja 60 metrin aitajuoksun aikaan 8,60 San Sebastiánissa 1977.
Vladislav Kamenev
Vladislav Dmitrjevitš Kamenev (s. 12. elokuuta 1996 Orsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue SKA Pietarissa. Kamenev on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Kamenevin vahvuuksiin kuuluu koko, fyysinen peli, kiekonsuojaaminen, kaksinkamppailut, pelisilmä, kädet ja laukaus. Hänen heikkouksiinsa kuuluu ajoittainen hermokontrollin pettäminen, joka näkyy turhina jäähyinä.
Seuraura
Kamenev on Južnyi Ural Orskin kasvatti. Hän pelasi kauden 2012–2013 MHL-joukkue Stalnyje Lisy Magnitogorskissa, jonka jälkeen Metallurg Magnitogorsk varasi Kamenevin koko KHL:n varaustilaisuuden kolmantena pelaajana vuonna 2013. Hän pelasi kaudella 2013–2014 sekä MHL:ää Stalnyje Lisy Magnitogorskissa, Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL:ää kasvattajaseurassaan Južnyi Ural Orskissa että KHL:ää Metallurg Magnitogorskissa. Kamenev teki KHL:ssä 16 runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen.
Nashville Predators varasi Kamenevin toisella kierroksella 42. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Samana kesänä myös QMJHL-joukkue Québec Remparts varasi hänet koko CHL:n varaustilaisuuden toisena pelaajana edellään vain Pavel Zacha. Kamenev kuitenkin jatkoi kaudella 2014–2015 uraansa Metallurg Magnitogorskin KHL-joukkueessa. Hänet valittiin liigan syyskuun 2014 kuukauden tulokaspelaajaksi.
Heinäkuussa 2015 Kamenev teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän aloitti kauden 2015–2016 AHL-joukkue Milwaukee Admiralsin vahvuudessa.
Maajoukkueura
Kamenev pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista molemmat turnaukset päättyivät hopeaan. Kamenev toimi jälkimmäisessä turnauksessa Venäjän kapteenina ja oli joukkueen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Puolivälieräottelussa Tanskaa vastaan hän toimi Venäjän ratkaisijana tehtyä sekä ottelun 3–3-tasoitusmaalin ajassa 59.16 että 4–3-voittomaalin jatkoerässä ajassa 65.00. Finaaliottelussa Suomea vastaan Kamenev hankki itselleen 10+20-minuutin rangaistuksen ajassa 57.51 kiukuteltuaan ensin tuomareille Suomen 2–3-johtomaalin jälkeen ja tämän jälkeen hän huitoi mailansa poikki kaukalon laitaan ja sitten huitoi katkenneella mailanpätkällään jäähyaitiossa ollutta toimitsijaa käteen. Toimitsija sai käteensä vertavuotaneen haavan ja Kamenev pahoitteli tapausta myöhemmin venäläismedialle. Hän voitti lopulta turnauksen jäähypörssin 32 minuutillaan. Kamenev voitti hopeaa ja hänet valittiin Venäjän top-3-pelaajaksi.
Kamenev pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän toimi Venäjän kapteenina ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Kirill Pilipenkon ja Jevgeni Svetšnikovin kanssa tehoilla 2+5=7. Kamenev pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, samana vuonna World U-17 Hockey Challengessa ja World Junior A Challengessa, joista kaksi jälkimmäisenä mainittua turnausta päättyi hopeaan.
Venäjän A-maajoukkueessa Kamenev on pelannut kolme ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 18-vuotiaana Karjala-turnauksen avausottelussa 6. marraskuuta 2014 Helsingissä Ruotsia vastaan.
Leveraged buyout
Velkarahoitteisia yritysostoja on käytetty mm. tapauksissa, joissa kaksi yritystä sulautetaan eli fuusioidaan yhteen.
Alppihiihto olympialaisissa
Alppihiihto on ollut talviolympialaisten ohjelmassa sekä miesten että naisten kilpailuissa vuoden 1936 talviolympialaisista lähtien. Ensimmäisissä olympialaisissa kilpailtiin alppiyhdistetyssä ja seuraavissa vuoden 1948 talviolympialaisista olympialaisissa kilpailtiin erikseen syöksylaskussa ja pujottelussa. Syöksylasku ja pujottelu ovat olleet siitä asti kilpailuohjelmassa. Nykyisin kilpailutapahtumia on sekä miehillä että naisilla viisi. Menestynein maa olympialaisten alppihiihdossa on Itävalta.
HC Dennis
Historia
Vuonna 1996 seura aloitti virallisen pelitoimintansa ja nousi jo kaudeksi 1998–1999 SM-sarjaan. Ensimmäinen kausi päättyi heti mitaleihin, sillä seura voitti SM-pronssia. 2000-luvulla seura alkoi saavuttamaan kirkkaimpia mitaleita ja vuonna 2000 HC Dennis voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Seura voitti myös viisi perättäistä käsipallon Suomen Cupia. Viimeisellä kaudellaan HC Dennis saavutti SM-pronssia, jolloin seura oli saavuttanut seitsemällä perättäisellä kaudella vähintään SM-mitalin.
Huhtikuussa 2005 seuran toiminta päätettiin lopettaa Rafkinin huonon terveydentilan takia. Lopettamispäätöstä edesauttoivat myös kaupungin huono hallitilanne, sekä Pohjoismaiden käsipalloliigan peruuntuminen. HC Dennisin sarjapaikan sai HC Fenix, joka jatkoi seuran junioritoimintaa.
Raphaël Pujazon
Pujazon voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 3 000 metrin estejuoksussa uransa parhaalla ajalla 9.01,4. Hopealle sijoittunut ruotsalainen Erik Elmsäter hävisi hänelle lähes 10 sekunnilla. Samoissa kisoissa Pujazon sijoittui 5 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 14.46,8. Lontoon 1948 olympialaisissa hän keskeytti estejuoksun loppukilpailussa.
Maastojuoksun MM-kisoja edeltäneen kansainvälisen maastojuoksukilpailun Pujazon voitti vuosina 1946 ja 1947. Lisäksi hän sijoittui toiseksi vuonna 1949 ja 21:nneksi vuonna 1950. Kaikissa noissa kisoissa Ranska voitti joukkuekilpailun.
Pujazon voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1948, 5 000 metrin juoksussa vuosina 1941, 1942, 1944 ja 1946, 1 500 metrin juoksussa vuonna 1944 sekä maastojuoksussa vuosina 1944–1949. Hän paransi Ranskan ennätystä 2 000 metrin juoksussa aikaan 5.19,0 vuonna 1946 sekä 3 000 metrin juoksussa aikaan 8.25,7 vuonna 1941 ja 8.20,5 vuonna 1945. Estejuoksussa ei noihin aikoihin noteerattu virallisia ennätyksiä.
Pujazon oli pituudeltaan 175-senttinen ja painoi kilpailuvuosinaan 61 kiloa.
Jukka Hakoköngäs
Jukka Tapio Hakoköngäs (29. joulukuuta 1957 Rovaniemi – 18. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen kosketinsoittaja ja säveltäjä. Hakoköngäs opiskeli Lapin musiikkiopistossa 1968–1976 ja Oulunkylän Pop & Jazz opistossa 1976–1978. Hakoköngäs toimi Ylellä Radiomafiassa musiikkituottajana.
Bernard Santona
Bernard Santona (10. marraskuuta 1921 Pontailler-sur-Saône, Côte-d'Or, Ranska – 1. helmikuuta 1978 ) oli ranskalainen pikajuoksija.
Tomás de Zumalacárregui
thumb|Tomás de Zumalacárregui Tomás de Zumalacárregui y de Imaz (29. joulukuuta 1788 Ormáiztegui – 24. kesäkuuta 1835 Cegama) oli baskilaissyntyinen espanjalainen kenraali, joka toimi karlistien armeijan johtavana komentajana ensimmäisen karlistisodan alkuvaiheessa 1833–1835.
Zumalacárregui oli sotinut jo nuorena Espanjan vapaussodassa, jonka aikana hän yleni kapteeniksi. Hän oli mielipiteiltään rojalisti ja syvästi uskonnollinen. Hänet ylennettiin vuonna 1823 everstiksi ja hän toimi sen jälkeen kymmenen vuotta El Ferrol del Caudillon kaupungin sotilaskuvernöörinä. Kuningas Ferdinand VII:n kuoltua joulukuussa 1833 Zumalacárregui jätti asemapaikkansa liittyäkseen kruununtavoittelija Don Carlosta tukeviin joukkoihin. Don Carlos nimitti hänet kenraaliksi ja Navarran alueen komentajaksi. Zumalacárregui järjesti karlistien sekalaiset joukot Navarrassa ja Baskimaalla yhtenäiseksi ja kurinalaiseksi armeijaksi. Sen jälkeen hän johti armeijansa useisiin voittoihin osoittautuen lahjakkaaksi sotilastaktikoksi. Saavutettuaan kesäkuussa 1835 voiton pohjoisessa Espanjassa hän olisi halunnut hyökätä kohti pääkaupunki Madridia, mutta Don Carlos määräsikin hänet piirittämään Bilbaon satamakaupunkia. Piirityksen aikana hän haavoittui lievästi ja kuoli haavoihinsa riittämättömän hoidon vuoksi.
Catherine Samba-Panza
Catherine Samba-Panza (s. 26. kesäkuuta 1954) on poliitikko Keski-Afrikan tasavallasta. Maan parlamentti valitsi hänet väliaikaiseksi presidentiksi vuoden 2014 alussa. Sitä ennen hän oli maan pääkaupunki Banguin pormestari. Hän vannoi virkavalansa 23. tammikuuta 2014.
Samba-Panza on taustaltaan kristitty, mutta häntä pidetään neutraalina maan uskontokuntien välisissä kiistoissa. Ensimmäisessä puheessaan valintansa jälkeen Samba-Panza korosti olevansa ”koko kansan presidentti”.
Samba-Panza on opiskellut oikeustiedettä Banguin yliopistossa ja Pariisissa. Opintojensa jälkeen hän perusti vakuutusyhtiön. Hän lähti politiikkaan vuonna 2003, kun François Bozizé syrjäytti Ange-Félix Patassén hallinnon. Samba-Panza osallistui sovitteluihin ja tuli tunnetuksi puolueettomana ja lahjomattomana.
Pyöräily kesäolympialaisissa 1932
right|80px|Pyöräily
Vuoden 1932 kesäolympialaisten pyöräily järjestettiin 1. – 4. elokuuta 1932 Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Tämä oli yhdeksäs kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 64 osanottajaa 13 eri maasta. Tapahtumia oli kuusi. Tapahtumat pidettiin ainoastaan miehille.
Ihmisuhri
thumb|Asteekit uhraamassa ihmisiä, [[Codex Mendoza 1500-luvulta]] Ihmisuhri on ihmisen hengen uhraamista jumalalle. Ihmisuhri oli näkyvässä asemassa etenkin Amerikan muinaisissa kulttuureissa kuten asteekeilla ja inkoilla, mutta nykyisin tapa on maailmalla harvinainen. Ihmisen uhraamisella on voitu hakea esimerkiksi yhteyttä jumalaan tai menestystä, ja ihmisen elämää on pidetty kaikista uhrauksista suurimpana. Ihmisuhriin on yleensä liittynyt verenvuodatus, sillä veri on yhdistetty elämänvoimaan.
Tarkoitus
Ihmisten rituaalisella surmaamisella on haettu yhteyttä jumalaan ja taivaalliseen elämään sekä apua ja menestystä jumalilta. Joissain tapauksissa sillä on haettu myös sovitusta, sillä ihmiselämää on pidetty uhrauksista kaikkein suurimpana. Ihmisiä on myös surmattu kuolleen isäntänsä tai puolisonsa saattajiksi tuonpuoleiseen.
Useimmissa ihmisuhreissa ihmisverellä on suuri merkitys, sillä sitä on pidetty pyhänä elämänvoimana. Verettömiä uhraustapojakin, kuten kuristamista ja hukuttamista, on käytetty joissain kulttuureissa.
Ihmisuhrit eri kulttuureissa
thumb|[[Rembrandtin maalaus Raamatussa kuvatusta tapahtumasta, Enkeli estää Abrahamia uhraamasta Iisakia (1635)]] Ihmisten uhraamista jumalille tunnetaan vain muutamalta kulttuurilta. Meksikossa uskottiin, että aurinko tarvitsi ihmisiä ravinnokseen, minkä seurauksena asteekit ja nahuat surmasivat vuosittaisissa maissijuhlissaan tuhansia uhreja kerrallaan. Asteekkien uhrausseremoniat suoritettiin pyramidien huipulla, missä papit leikkasivat uhrien yhä sykkivät sydämet irti rinnasta. Mayoilla ihmisuhrit liittyivät usein luomisen ja uudelleensyntymisen käsitteisiin, ja niitä suoritettiin usein pallopelin yhteydessä. Mayat uhrasivat useimmin mestaamalla, suolistamalla tai pudottamalla uhrit temppelin portaita alas tai cenote-kuoppiin. He uhrasivat myös vuodattamalla omaa vertaan. Etelä-Amerikan inkat uhrasivat ihmisiä, etenkin lapsia, hallitsijoidensa kruunausjuhlissa sekä aurinkojumalalleen. Pohjois-Amerikan tunnetuin ihmisuhraus oli pawnee-intiaanien aamutähden rituaali, jota harjoitettiin 1800-luvulle asti. Se järjestettiin 3–5 vuoden välein, ja uhri oli viholliskansasta kaapattu nuori nainen. Uhri edusti rituaalissa Iltatähteä ja nuolen hänen sydämeensä ampunut mies Aamutähteä.
Ihmisuhri oli yleistä myös Polynesiassa, ja tutkimusmatkailija James Cook näki siitä 1700-luvulla merkkejä ainakin Havaijilla, Tahitilla ja Seurasaarilla.
Kelttien papit eli druidit mahdollisesti uhrasivat ihmisiä, aluksi vankeja ja rikollisia ja näiden loppuessa myös viattomia uhreja. Historioitsija Plinius vanhemman mukaan he harjoittivat myös rituaalista kannibalismia. Väitteitä kelttien ihmisuhreista on pitkään pidetty muinaisten roomalaisten propagandana, mutta jotkin uudet arkeologiset löydöt ovat tukeneet väitteitä. Kelttien legendoista tunnetaan vitsoista rakennettu ihmishahmo, jonka sisällä ihmisuhrit poltettiin elävältä.
Viikingeillä oli vuodessa neljä uhraamistapahtumaa (blót), joissa puihin hirtettiin kerralla jopa kymmeniä uhrattuja ihmisiä ja eläimiä. Joskus tosin pidettiin ylimääräisiä blótteja, esimerkiksi kriisien kohdatessa yhteisöä. Trollkyrkan runon ja Adam Bremeniläisen mukaan viikingit uhrasivat yhdeksän jokaista lajia, sillä yhdeksän oli mytologisesti merkittävä luku skandinaaveille ja uhraaminen suoritettiin jumalankuvien edessä pirskottaen patsaisiin ja uhraajiin verta.
Muinaisten kreikkalaisten vanhoissa myyteissä kerrotaan ihmisuhreista, mutta arkeologinen tutkimus ei ole löytänyt todisteita kreikkalaisten tai roomalaisten suorittamista ihmisuhreista.
Alkukristittyjä syytettiin todenvastaisesti rituaalimurhista ja kannibalismista, ja uudella ajalla juutalaisia on joskus syytetty valheellisesti kristittyjen lasten uhraamisesta pääsiäisenä.
Helena Tornberg
Helena Tornberg (o.s. Wentin, s. 1955 Dragsfjärd) on keskustalainen kunnallispoliitikko ja Limingan kunnanhallituksen puheenjohtaja. Tornberg on toiminut Keskustan ruotsinkielisen valtuuskunnan puheenjohtajana vuosina 2004–2008. Hän oli OSEKKin hallituksen jäsen 2005–2009, Folktingetin hallituksen jäsen 2005–2009. Tornberg on Suomen Kuntaliiton ruosinkielisen delegaation jäsen ja Liminganlahden ystävät -yhdistyksen kunniapuheenjohtaja. Hän oli ehdolla vuoden 2009 eurovaaleissa.
Ammatiltaan Tornberg on luovuus- ja vuorovaikutusalan yrittäjä, sairaanhoidon opettaja, psykiatrian erikoissairaanhoitaja, työyhteisöohjaaja, draamaohjaaja ja esiintyjä. Hän on naimisissa kirkkoherra Ilkka Tornbergin kanssa ja heillä on 7 lasta.
Akša
Akša on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ononin ja sen sivujoen Akšan laaksossa 269 kilometriä Tšitasta etelään. Kylä on Akšan piirin keskus. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2002).
Totmasta muuttaneet talonpojat perustivat kylän vuonna 1750. Siellä ovat asuneet karkotettuina dekabristit Pavel Abramov (1832–1836), Konstantin Torson (1835–1837) ja Wilhelm Küchelbecker (1839–1844). Vuodesta 1872 lähtien Akša oli kaupunki sekä Taka-Baikalian lääniin kuuluneen piirikunnan ja kasakkastanitsan keskus. Vuonna 1926 se alennettiin kyläksi.
Akšassa on metsäteollisuutta ja lihatehdas. Kylässä toimii keskikoulu, lasten luomistyön keskus, urheilukoulu, kulttuuritalo, kotiseutumuseo, kirjasto, piirisairaala ja ortodoksinen pyhän Nikolaoksen kirkko. Paikallislehtenä ilmestyy Selskaja nov. Nähtävyyksiä ovat Pavel Abramovin hauta, Akšan linnoituksen jäänteet sekä vanhat asuintalot.
Bill Gradison
thumb|Bill Gradison Willis David ”Bill” Gradison Jr. (s. 28. joulukuuta 1928) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Cincinnatissa, Ohiossa, ja valmistui Yalesta ja Harvardista.
Happy Feet
Elokuvan keskushahmo on keisaripingviini Mumble, joka ei osaa laulaa, mutta tanssii sitäkin paremmin. Koska keisaripingviinien yhteisössä kuitenkin vaaditaan hyvää laulutaitoa, Mumble jää syrjään tästä yhteisöstä. Myöhemmin hän tutustuu latinoa laulaviin jääpingviineihin. Kun Mumble yrittää palata kotiyhteisöönsä, häntä syytetään kalakantojen vähenemisestä. Mumble kiistää syytökset, mutta hänet karkotetaan. Lopulta hän lähtee suurelle seikkailulle selvittämään syytä kalojen määrän vähentymiseen.
Elokuva sai parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2007. Vuonna 2011 sai ensi-iltansa elokuvan jatko-osa Happy Feet 2.
Päähahmot
pienoiskuva|vasen|Mumble ja hänen ystävänsä
Arvioita
Turun Sanomien Päivi Valotielle mainiosti tyyliteltyjen keisaripingviinien ja lähes fotorealististen maisemakuvien ohella Happy Feetin parasta antia olivat ikivihreistä viihdekappaleista koostuvat musiikkinumerot, musikaalispektaakkelien perinteitä noudattavat koreografiat ja tärkeä sanoma: ”Kepeän musikaalin muodon saanut faabeli ottaa lopussaan kauniisti kantaa ekologisiin kysymyksiin, muistuttaa ihmisen vastuusta maapallon pitämisenä elinkelpoisena.” Film-O-Holic.com-sivuston Aino Harvolan mielestä taas tärkeästä viestistä on tehty ällöttävän alleviivaava ja yksinkertaistettu. Hänestä elokuvassa on myös ”kauhean paljon kaikkea, ja hyvin vähän uutta”, ja sen kerronta on välillä rasittavan mahtipontista, välillä taas yltiöpirteää.
Efraim Jaakola
Efraim Jaakola (27. toukokuuta 1791 Uusikirkko Tl – 29. toukokuuta 1857 Uusikirkko Tl) oli kalantilainen Orivon kylässä asunut rukoilevaisiin kuulunut maallikkopuhuja ja virsirunoilija.
Puutarhurista "syntienleikkaajaksi"
Jaakola oli nuoruudessaan merimiehenä ja oleskellessaan Saksassa hän perehtyi puutarhanhoitoon. Palattuaan Suomeen hän perusti oman puutarhan ja kasvatti erityisesti omenoita. Jaakola kävi myös muiden puutarhoissa leikkaamassa omenapuita. Sen jälkeen kun Jaakola alkoi toimia puhujana rukoilevaisten piirissä hänet tunnettiin siksi lisänimellä Syntienleikkaaja. Perimätiedon mukaan Jaakola kehotti herätyksen saanutta pelimannia Vilhelm Anttilaa eli Pela-Villeä jatkamaan soittamista tällä kertaa virsien säestäjänä rukoilevaisten seuroissa.
Virsirunoilijana
Jaakola kirjoitti kaikkiaan noin 100 virttä ja hän julkaisi niitä arkkiveisuina. Useita Jaakolan sanoittamia virsiä on mukana rukoilevaisten laulukokoelmassa Halullisten sielujen hengelliset laulut. Jaakolan virsiä oli myös kansakoulunopettaja Emanuel Tammisen vuonna 1888 julkaisemassa kokoelmassan Korven kaikuja Hengellisiä lauluja. Nykyisen virsikirjan virsi 368 Jeesus matkakumppani on Jaakolan käsialaa.
Kirjallisuus
Kalantilainen kirjailija F. M. Karrakoski julkaisi 1937 Jaakolasta elämäkertaromaanin nimeltä Syntienleikkaaja.
Mirja Puhakka
Mirja Annele Puhakka (s. 30. huhtikuuta 1955 Sippola) on entinen suomalainen hiihtosuunnistaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän on myös kaikkien aikojen toinen suomalainen maailmanmestari ja MM-mitalisti lajissa. Hän edusti urallaan Anjalankosken Sippurastia.
Puhakka on saavuttanut urallaan hiihtosuunnistuksen MM-kisoissa yhteensä kuusi mitalia, joista puolet on kultaa ja puolet hopeaa. Mirjalla on myös viisi henkilökohtaista Suomen mestaruutta ja yksi viestissä.
Hiihtosuunnistuksen MM-kisat
Avesta, Ruotsi 1980:
Aigen, Itävalta 1982:
Lavarone, Italia 1984
Rodriguesinluhtakana
Ulkonäkö
Rodriguesinluhtakana oli pyylevä, lentokyvytön lintu, jolla oli kirkkaanharmaa höyhenpeite. Luultavasti värivaikutelman aiheutti linnun hieno harmaavalkoinen täplitys, kuten sinisorsalla. Linnun nokka, silmänympärykset ja jalat olivat silmiinpistävän punaiset. Rodriguesinluhtakana oli kooltaan pienempi kuin läheinen sukulaisensa mauritiuksenluhtakana. Vahvan nokan koko ja muoto vaihtelivat paljon; joillakin nokka oli lyhyt ja lähes suora, kun toisilla se oli pitkä ja erityisen kaareva.
Ruohokaskas
Ruohokaskas (Cicadella viridis) on Suomessa esiintyvä vihreä vajaan senttimetrin mittainen kaskaslaji. Sillä on vaillinainen muodonvaihdos kuten kaskailla yleensäkin eli sen poikaset muistuttavat aikuisia ja niillä on raajatkin.
Rodriguesinluhtakana
Ulkonäkö
On jäänyt epäselväksi, johtuiko edellä mainittu nokan koon ja muodon vaihtelu linnun sukupuolesta, yksilöllisestä vaihtelusta vai jopa ravinnon saatavuuden aiheuttamasta geneettisestä muutoksesta, kuten darwininsirkuilla. Leguatin muistiinpanojen perusteella on melko varmaa, että ainakaan hän ei huomannut naaran ja uroksen välillä erityisiä ulkonäöllisiä sukupuolieroja.
Elinympäristö, ravinto ja tavat
Todennäköisesti rodriguesinluhtakana pesi pääosin saaren rannan läheisyydessä olleissa metsissä. Kooltaan suurempi ja huomiota herättävämmän näköinen rodriguezindodo pesi syvällä sisämaan metsissä, ja niitä nähtiinkin vielä rodriguesinluhtakanan sukupuuton jälkeen. Mikäli rodriguesinluhtakanan pesimisympäristö olisi ollut rodriguezindodon kaltainen, dodo olisi kuollut sukupuuttoon ennen luhtakanaa.
Ruohokaskas
Ruohokaskaat elävät mieluusti kosteissa heinikoissa, niityillä ja pakettipelloilla. Niillä on munanasetin, jolla ne voivat aiheuttaa vaurioita ohutkuoristen koivun- ja lepäntaimien pintaan. Itse kaskas ei tapa taimia, mutta niiden aiheuttamista haavoista voi mennä taimeen tuhoisa sieni: ainakin on mainittu Fusarium avenacium sekä Alternaria alternata. Havupuissa ruohokaskastuhoja ei Suomessa tunneta.
Francisco Sánchez Jover
Francisco Sánchez Jover (s. 24. huhtikuuta 1960 Murcia) on espanjalainen entinen lentopalloilija.
Ruohokaskas
Kookkaampiin taimiin ei kaskaan aiheuttama vaurio yllä. Onpa mainittu ympäröivän heinikon myrkytyskin torjuntakeinona.
Rodriguesinluhtakana
Elinympäristö, ravinto ja tavat
Rodriguesinluhtakana käytti ravintonaan selkärangattomia eliöitä ja mahdollisesti pieniä selkärankaisia. Kilpikonnien pesintäkaudella lintu kaivoi esiin myös kilpikonnien munia ravinnokseen lisäten ruumiinsa rasvapitoisuutta. Dodon tavoin rodriguesinluhtakanalla näyttää olleen vuotuinen kierto, jolloin niiden ruumiin rasvapitoisuus vaihteli märkien ja kuivien kausien vaihtelevien ravintosaatavuuden mukaan.
Rodriguesinluhtakanan ääntely oli yhteneväistä viheltelyä. Sen hälytyskutsu oli kuitenkin hikan kaltainen, katkonainen ääni.
Francisco Sánchez Jover
Sánchez oli mukana maansa joukkueessa, joka voitti pronssia Välimeren kisoista 1991, ja pelasi myös Barcelonan olympialaisissa 1992, joissa Espanja sijoittui kahdeksanneksi. Hän oli voittamassa Välimeren kisojen mitalia toistamiseen Languedoc-Roussillonissa 1993, jolloin joukkue sai hopeaa.
Émilien Jacquelin
Émilien Jacquelin (s. 11. heinäkuuta 1995 Grenoble) on ranskalainen ampumahiihtäjä. Hän on nelinkertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän edustaa seuratasolla CSN Villard de Lansia.
Rodriguesinluhtakana
Elinympäristö, ravinto ja tavat
Leguat ja hänen kumppaninsa eivät löytäneet rodriguesinluhtakanan pesiä ja munia, joten tarkkaa pesimistapaa ei tiedetä.
Émilien Jacquelin
Ura
Émilien Jacquelin on saavuttanut kaksi nuorten mm-mitalia. Ne tulivat normaalimatkalta ja viestistä vuosina 2014 ja 2015. IBU-Cup-tasolla Jacquelin debytoi kaudella 2015–2016 Idressä.
Rodriguesinluhtakana
Sukupuutto
Ensimmäiset Rodriguesin asuttajat metsästivät rodriguesinluhtakanaa laajalti ruoaksi. Kilpikonnan munia ravinnokseen syöneiden lintujen rasva oli kirkkaanoranssia ja sitä pidettiin hyvänä apuna sairauksien parantumisvaiheessa. Rasvassa oli luultavasti paljon karoteenia kilpikonnanmunien keltuaisista. Leguat mainitsi, että lintua pyydettiin samalla tavalla kuin mauritiuksenluhtakanoja Mauritiuksella: punaisen kankaan nähdessään linnut hyökkäsivät sitä kohden ja olivat näin ollen helppo saalis ihmisille, joita ilman petoeläinten läsnäoloa kehittyneet linnut eivät osanneet pelätä. Vaikka rodriguesinluhtakana selvisikin 1700-luvulla saarelle vahingossa levinneistä rotista, joiden määrä oli moninkertaistunut Leguatin vierailuun mennessä, laji ei kestänyt ihmisten tehokasta metsästystä. Ranskalaisastronomi Alexandre Guy Pingrén raportti vuodelta 1763 kertoo, että rodriguesinluhtakana oli kuollut sukupuuttoon vuonna 1761. Linnusta ei ole jäänyt jäljelle muuta kuin kaksi kirjallista kuvausta ja suuri määrä subfossiilisia luita.
Émilien Jacquelin
Ura
Ranskan maailmancupin joukkueeseen Jacquelin valittiin ensimmäisen kerran kauden avaukseen Östersundiin kaudella 2017–2018. Tuolloin hän sijoittui kaikilla henkilökohtaisilla kilpailumatkoilla maailmancupin pisteille. Samana talvena Jacquelin sai vakiinnutettua paikkansa Ranskan maajoukkueessa ja pääsi osallistumaan sen myötä myös vuoden 2018 talviolympialaisiin. Tuolloin hän sijoittui viidenneksi Ranskan viestijoukkueen mukana sekä sijalle 77 normaalimatkalla. Parhaimmillaan hän sijoittui kaudella Anterselvan pikakilpailussa viidenneksi. Jacquelin valittiin kauden päätteeksi ampumahiihdon vuoden tulokkaaksi.
Kaudella 2018–2019 Jacquelin pääsi osallistumaan mm-kilpailuihin. Hän oli pikakilpailun 24:s ja takaa-ajon 29:s. Kokonaiscupissa hän oli 24:s.
Kaudella 2019–2020 Jacquelin saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen palkintokorokesijansa sijoituttuaan kolmanneksi Hochfilzenin takaa-ajossa. Aiemmin hän oli päässyt jo viidesti Ranskan viestijoukkueen mukana palkintokorokkeelle maailmancupissa. Hän oli samalla kaudella toinen Le Grand-Bornandin yhteislähtökilpailussa ja Oberhofin pikakilpailussa. Hän voitti takaa-ajon maailmannestaruuden Anterselvan MM-kilpailuissa 2020. Se oli samalla hänen ensimmäinen maailmancupin osakilpailuvoittonsa. Lisäksi hän voitti kultaa viestissä ja pronssia sekapariviestissä parinaan Anaïs Bescond. Hän voitti pronssia myös yhteislähdössä. Pikakilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. MM-kilpailujen jälkeen hän oli toinen Nové Měston yhteislähdössä sekä kolmas Kontiolahden pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Hän voitti takaa-ajocupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi.
Jacquelin sijoittui kaudella 2020–2021 toiseksi Hochfilzenin takaa-ajokilpailussa. Hän sijoittui toiseksi myös Hochfilzenin jälkimmäisessä takaa-ajokilpailussa. Nove Meston toisessa takaa-ajossa hän oli kolmas. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Jacquelin saavutti pronssimitalin pikakilpailussa ja maailmanmestaruuden takaa-ajossa. Normaalimatkalla hän oli kolmastoista. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi ja takaa-ajocupissa kolmanneksi. Kaudella 2021–2022 Jacquelin sijoittui Östersundin toisessa pikakilpailussa toiseksi ja tämän jälkeen käydyssä takaa-ajossa kolmanneksi. Hän sijoittui toiseksi myös Hochfilzenin takaa-ajossa. Hän voitti Le Grand-Bornardin yhteislähtökilpailun. Hän sijoittui toiseksi Oberhofin pikakilpailussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti sekaviestissä ja viestissä hopeaa. Pikakilpailussa ja takaa-ajossa hän oli yhdeksäs. Oslon yhteislähtökilpailussa hän oli kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi, pikakilpailun ja takaa-ajon cupeissa neljänneksi sekä yhteislähtöcupissa viidenneksi. Kaudella 2022–2023 Jacquelin sijoittui Kontiolahden takaa-ajossa kolmanneksi. Hochfilzenin pikakilpailussa hän sijoittui toiseksi ja takaa-ajossa kolmanneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 Jacquelin saavutti miesten viestissä kultaa ja sekaviestissä pronssia.
Piensaaren kanava
Piensaaren kanava eli Haijan kanava on Varkaudessa Haijanselälle johtavalla veneväylällä sijaitseva Piensaaren halki kaivettu avokanava. 1900-luvun alussa rakennettu kanava on pituudeltaan 200 metriä, leveys on 7,1 metriä, syväys 1,8 metriä ja suurin mastonkorkeus 5,5 metriä.
Lähteet
62.3225°N, 27.94139°W
Jordanian koripallomaajoukkue
Jordanian koripallomaajoukkue edustaan Jordaniaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia
Ensimmäisen kerran maa selviytyi Aasian-mestaruuskilpailuihin vuonna 1983. Jordania sijoittui alkulohkossaan toiseksi Japanin jälkeen. Maan sijoitus oli lopulta kisojen kuudes. Ensimmäisen arvokisamitalin Jordania voitti vuoden 2009 kisoista, jolloin maa voitti Aasian-mestaruuskilpailuiden pronssiottelussa Libanonin. Voitolla Jordania varmisti myös pääsyn vuoden 2010 MM-kilpailuihin. MM-kisoissa maa hävisi kaikki alkulohkon pelinsä. Lähimpänä voittoa maa oli ottelussa Australiaa vastaan, jolloin Jordania hävisi luvuin 76–75.
Sethian
Sethian on vuonna 1998 perustettu suomalainen metalliyhtye.
Historia
Wilska ja Koponen soittivat 1990-luvun lopussa myös kahdella Wizzardin albumilla sekä yhtyeen kiertueilla, joiden jälkeen kaksikolla oli taas aikaa keskittyä Sethianiin. Yhtyeen kokoonpano oli kasvanut basisti Juuso Jalasmäellä ja kitaristi Marco Kautosella, mutta vakinaista rumpalia yhtyeellä ei vielä ollut. Vuoden 2001 lopussa yhtye äänitti promolevyn Dream Domain jälleen Holopaisen ja Karttusen avustuksella. Yhtyeen verkkosivustolla MP3-muodossa julkaistu levy herätti kiinnostusta ympäri maailman ja toi yhtyeelle myös levytyssopimuksen suomalaisen Spinefarm Recordsin kanssa. Ennen debyyttialbumin äänitystä Nightwishin rumpalia Jukka Nevalaista pyydettiin liittymään yhtyeeseen ja tämä suostui mieluusti.