cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tampereen Ilves (jääkiekko)
Historia
Ilves voitti naisten Suomen mestaruuden neljästi perättäin vuosina 1985–1988. Joukkueen menestyksen syyksi on arvioitu hyvää luistelua; Ilves harjoittelikin verrattain paljon. Vuonna 1989 Ilves hävisi mestaruudesta käydyn uusintaottelun EVU:lle, mutta palasi mestariksi taas seuraavana vuonna ja säilytti tittelin aina vuoteen 1994, jolloin Keravan Shakers pudotti Ilveksen hopealle. Samat joukkueet pelasivat finaaleissa myös 1995, mutta sen jälkeen Ilvestä ei nähty mitaleilla ennen kuin vuosina 1999–2001 se saavutti kolme pronssimitalia perätysten.
Vuosina 2004–2006 Ilves pelasi entisen huippupelaajansa Marianne Ihalaisen valmentamana kolmasti perättäin finaaleissa. Kaksi ensimmäistä yritystä tuottivat hopeaa Bluesin ollessa kummallakin kerralla parempi, mutta vuonna 2006 joukkue kukisti Oulun Kärpät ja voitti Suomen mestaruuden 13 vuoden tauon jälkeen. Vuosina 2008–2012 selvisi viisi kertaa peräkkäin SM-sarjan finaaleihin ja viimeisimmän mestaruuden Ilves voitti kaudella 2009–2010 päihittämällä Bluesin. Kaudella 2012–2013 edellisen kevään finalistit pelasivat pronssista ja Kärpät oli tälläkin kertaa parempi joukkue. Kaudella 2013–2014 Ilveksen pelit päättyivät harvinaisesti jo ennen mitalikamppailuja, kun HPK voitti tiukan puolivälieräsarjan viidennen ottelun jatkoajalla.
26. marraskuuta 2021 Ilves pelasi viimeisen SM-liigaottelunsa Hakametsän hallissa ja jatkaa pelejään uudessa Nokia Arenassa.
Junioritoiminta
thumb|A-nuorten ottelu Ilves–JYP lokakuussa 2008Ilveksen toiminta on aina rakentunut vankan juniorityön varaan. Jääkiekon varhaisina aikoina Suomessa tämä oli maan tapa kaikissa joukkueissa, mutta Ilves onnistui pitkään pitämään kasvatustyön merkittävämpänä menestystekijänä edustusjoukkueelle kuin monissa muissa seuroissa.
Ilves on Suomen Jääkiekkoliiton sinettiseura.
Historia
Ilveksen junioritoiminta alkoi 1930-luvun puolivälissä, kun jääkiekkoinnostus Tampereella alkoi nousta ja nuoria pelaajia olla enemmän kuin edustusjoukkueeseen mahtui. Vuonna 1937 Ilvekseen kuului 70 jääkiekkoilijaa, joista 40 oli alle 17-vuotiaita.
Sotavuosina junioreilla oli suuri vastuu edustusjoukkueessa, kun aikuiset miehet olivat enimmäkseen rintamalla.
A-poikien Suomen-mestaruudesta on pelattu vuodesta 1945, A-tyttöjen mestaruudesta vuodesta 2001, B- sekä C-poikien vuodesta 1972 ja B2-poikien mestaruudesta vuodesta 2008. D-nuorten mestaruudesta pelattiin 1971–1978 ja E-nuorten 1967–1978. Nuorten Suomen mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran 1945. Ilves voitti kultaa, samoin kuin neljällä seuraavallakin kaudella. Oheisessa taulukossa on lueteltu Ilveksen juniorijoukkueiden mitalit.
Kanada-sarja
Ensimmäisessä Kanada-sarjassa pelasivat NHL:n ns. Original Six -joukkueet Härmälän Chicago Black Hawks, keskikaupungin Detroit Red Wings, Pyynikin New York Rangers, Viinikan Boston Bruins, Kalevan Montreal Canadiens ja Sammon alueen Toronto Maple Leafs. Myöhemmin sarjaa laajennettiin kaupungin ja junioritoiminnan kasvaessa. Esimerkiksi viidennelle kaudelle tuli mukaan Kaukajärven–Messukylän alueen pojista koottu San Franciscon joukkue; oikeaan NHL:ään oli samoihin aikoihin tulossa California Seals.
Sarja oli suosittu paitsi pelaajiensa myös katsojien keskuudessa. Lehtiartikkeli kertoo vuonna 1966 Hakametsän jäähallissa pelatuissa otteluissa olleen jopa 4 000 katsojaa.
1960-luvun kasvuvuodet
Kanada-sarjan myötä Ilveksen juniorimäärät ja kiekkoilun suosio koko kaupungissa lisääntyivät huimasti. Jääkiekosta tuli toimittajan sanoin tamperelaisnuorisolle ”henki ja elämä”. Kanada-sarjan alkaessa 1962 Ilveksellä oli kaikkiaan 20 juniorijoukkuetta, vuonna 1966 jo vajaat 30 ja kaudella 1973–1974 34 joukkuetta. Oli perustettava muun muassa Suomen ensimmäinen F-juniorijoukkue, kun kaikki halukkaat eivät mahtuneet Viinikan E-junioreihin ja osa pojista oli alaikäisiä.
Kasvu johti resurssiongelmiin. Jäävuoroja oli rajallisesti, järjestettyjä harjoituksia esimerkiksi kahdesti viikossa, ja valmentajat kehottivatkin poikia harjoittelemaan omalla ajallaan, takapihoille ja lammenjäille tehdyillä kentillä, mahdollisimman paljon.
Myös Ilveksen taloudelle junioritoiminnan kasvu oli haaste, sillä 1960-luvulla seura vielä maksoi toiminnan kaikki kulut. Manageri Seppo Helle näki kuitenkin, että laajamittainen pelaajakasvatus oli myös edustusjoukkueen etu: mitä parempi juniorituotanto, sitä menestyksekkäämpi edustusjoukkue, ja mitä menestyksekkäämpi edustusjoukkue, sitä paremmat edellytykset junioritoiminnan pyörittämiseen.
Junioreiden vanhemmat järjestäytyivät Ilves/juniorijääkiekkoilun tuki -nimiseksi yhdistykseksi, joka alkoi auttaa joukkueita varainhankinnassa ja järjesteli muun muassa kuljetuksia.
Vuonna 1972 Ilves voitti aikuisten SM-sarjan lisäksi kultaa myös C-, D- ja E-junioreissa. A-nuorten mestaruuden vei Tappara ja B-nuorten Koovee, joten kaikki mahdolliset jääkiekkomestaruudet tulivat tuona vuonna Tampereelle. 1980-luvulle tultaessa alkoi juniorikiekkoilussakin toiminta olla yhä ammattimaisempaa. Ilvekseen palkattiin päätoiminen junioreiden valmennuspäällikkö, Pasi Mustonen, jonka johdolla harjoittelua kehitettiin. Seuran vuoden 1985 liigamestaruus nojasi yhä vahvasti omiin kasvatteihin. Joukkueen 23 pelaajasta vain 6 oli syntynyt Pirkanmaan ulkopuolella ja hekin kaikki nousseet liigaan Ilveksessä.
Poika ja Ilves
Edustusjoukkueen jäätyä vuonna 2003 SM-liigan viimeiseksi Ilveksessä herättiin jälleen kehittämään junioritoimintaa. Vuonna 2005 aloitettiin kolmivuotinen ”Poika ja Ilves” -projekti, jonka tavoitteena oli turvata Ilveksen asema Suomen suurimpana jääkiekkoseurana, pitää nuoret lahjakkuudet Ilveksessä ja nostaa edustusjoukkue SM-liigan mitalipeleihin kaudeksi 2008. . Toimintastrategian onnistumisen takaamiseksi Ilves jatkoi valmentajansa Kari Elorannan sopimusta kevääseen 2008. .
Projekti alkoi otollisena ajankohtana, sillä A-juniorit olivat edellisenä keväänä voittaneet mestaruuden Perttu Lindgrenin, Marko Anttilan ja Tuukka Raskin johdolla, ja Ilves Hockey Oy:n vuosituhannen vaihteessa horjahtanut talous oli saatu taas hyvälle tolalle. Tavoiteltua urheilullista menestystä ei kuitenkaan projektin alkuperäisissä puitteissa saavutettu, vaan Ilves pysyi SM-liigan alemman keskikastin joukkueena. Nuoria pelaajia on kyllä viime vuodet ahkerasti nostettu edustusjoukkueeseen, mutta peliaikaa he ovat yleensä saaneet niukalti, ja parhaat ovat jatkaneet matkaansa nopeasti Pohjois-Amerikan sarjoihin. Vuosien 2007–2008 mittaan projekti haudattiin hiljaisuudesa.
Ilveksen kasvattamat NHL-pelaajat
thumb|Vesa Toskala [[San Jose Sharksin maalilla marraskuussa 2006.]]
Seuraavat NHL-pelaajat pelasivat Ilveksessä koko junioriaikansa ja aloittivat liigauransa Ilveksen edustusjoukkueessa.
Lisäksi seuraavat pelasivat Ilveksessä vähintään A-juniori-ikäisestä alkaen ja nousivat SM-liigaan Ilveksessä.
Lisäksi Jari Kaarela pelasi vielä A-juniorina Ilveksessä, mutta debytoi aikuisten sarjoissa SaPKon I-divisioonajoukkueessa, mistä siirtyi NHL:ään.
Muiden seurojen kasvattamia mutta Ilveksestä NHL:ään siirtyneitä pelaajia ovat Toni Dahlman, Risto Jalo, Joonas Korpisalo, Ivan Majeský, Tony Salmelainen, Raimo Summanen ja Petr Tenkrát.
Seija Heiskanen-Frösén
Heiskanen-Frösén valmistui oikeustieteen kandidaatiksi ja sai varatuomarin arvon 1970.
Siivet (albumi)
Siivet on suomalaisen popyhtye Teleksin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2003.
Albumin suurimpia hittejä olivat paljon radiosoittoakin saaneet kappaleet Siivet ja Hiljaa virtaa Vantaa.
Yykeänperä
Yykeänperä (kveeniksi Yykeänperä,, ) on kylä ja taajama Omasvuonon kunnassa, Tromssan läänissä, Norjassa. Se sijaitsee Yykeänvuonoon kuuluvan Storfjorden-vuonon rannalla. Kylän asukasluku on 479 (vuonna 2006). Kylässä on kolme kylänosaa: Markkina, Outa ja Apaja.
Maastonmuutos Yykeänperän ja Kilpisjärven välillä
Vain 50 kilometrin välimatkasta Kilpisjärveen huolimatta ero esimerkiksi maastonmuodoissa on Norjan ja Suomen välillä huomattava. Yykeänperä sekä läheinen Yykeän alue ovat keskellä Kölivuoria. Verrattain Suomen puolella sijaitseva Kilpisjärvi sijaitsee puolestaan Kölivuorten reunalla. Matkalla Kilpisjärveltä Norjanmerelle maastonmuodot jyrkkenevät, ja korkeuserot laaksonpohjien, vuonojen sekä vuorten välillä kasvavat nopeasti, vaikkakin jo Kilpisjärven maastossa on muuhun Suomeen verrattuna selvästi vuoristomaisempia piirteitä.
Yleisesti
Maastollisesti Yykeänperä sijaitsee laaksossa vuonon rannalla ja sitä ympäröivät vuorenhuiput, jotka pääsääntöisesti nousevat 1,5 kilometrin korkeuteen. Yykeänvuono on lähes pohjois-etelä-suuntainen ja Yykeänperä sijaitsee sen itärannalla. Kylä sijaitsee E8- ja E6-teiden risteyksessä. Lähellä on Naton bunkkereiden suuaukkoja kallioseinissä aivan kylään johtavan tien kupeessa.
Vuonon länsirannalla olevien huippujen, esimerkiksi Nállangáisin ja Imagáisin välinen Steindalsbreen, Bálggesvárrin viereinen Sydbreen ja Storfjelletin huipun katveessa oleva Fornesbreen ovat kesälläkin pysyviä jäätiköitä, joilla järjestetään retkeilijöille muun muassa jäätikkövaelluskursseja. Ikijää antaa mahdollisuuksia jäätikköharjoitteluun, kuten myös muuhun teknisempäänkin kiipeilyyn sekä jo hieman alppimaiseen vuoristovaellukseen. Retkeilijät, kiipeilijät ja vapaalaskijat suosivatkin Yykeänperän seutuja.
Liikenne
Tromssalla on muutenkin merkittävä vaikutus Yykeänperään, sillä esimerkiksi Tromssan yliopistolla on paljon toimintaa Yykeänperässä, muun muassa observatorio.
Tunnettuja asukkaita
Kirjailija ja taiteilija Nils-Aslak Valkeapää asui Yykeänperässä rakennuttamassaan Lásságámmi-talossa. Nimi tarkoittaa kalliomajaa. Nykyisin talo on kesäisin museona ja talvisin sitä vuokrataan saamelaistaiteilijoille ja saamelaisen kulttuurin tutkijoille.
Kabyylit
thumb|upright|Perinteinen miesten asuste burnus. thumb|upright|Kabyylityttö (1910) Kabyylit ovat berbereihin kuuluva kansa Algeriassa. He puhuvat kabyylin kieltä. Kabyylit ovat maan koillisosassa sijaitsevan historiallisen Kabylian alueen kanta-asukkaita. Nykyään suuri osa heistä asuu ulkomailla, varsinkin Ranskassa. Kabyyleja arvioitiin vuonna 1986 olleen noin 4,5 miljoonaa henkeä.
Kansan perinteisiä elinkeinoja ovat oliivi- ja viikunapuiden kasvatus sekä vehnän ja ohran viljely. Lisäksi pidetään lampaita. Viljelymaan puute on pakottanut vuoriston asukkaat muuttamaan kaupunkeihin ja ulkomaille. Mäkien huipuille rakennetut perinteiset kylät koostuvat suljetun pihan ympäröimistä taloista.
Perinteinen yhteiskunta perustuu patriarkaalisten suurperheiden muodostamiin yhteisöihin. Viljelysmaa oli aiemmin suurperheiden yhteisomistuksessa. Suurperheet alkoivat hajota 1900-luvun puolivälissä.
Kabyylit ovat uskonnoltaan sunnimuslimeja. Algerian itsenäistymisen jälkeen he ovat aktiivisesti puolustaneet kieltään ja kulttuuriaan ja vaatineet Kabylialle autonomiaa.
Østlands-Posten
Østlands-Posten on norjalainen vuonna 1881 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Larvik. Se ilmestyy kuudesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Silja Hiidenheimo
Silja Helena Hiidenheimo (12. heinäkuuta 1961 Vihti – 1. tammikuuta 2015 Helsinki ) oli suomalainen kaunokirjallisuuden kustantaja ja kustannustoimittaja, joka oli perustamassa Teos-kustantamoa vuonna 2002. Tätä ennen hän työskenteli useille muille suomalaisille kustantajille, kuten Tammelle, Weilin+Göösille ja Art Houselle. Hän toimi myös Nuori Voima -lehden päätoimittajana.
Hiidenheimo opiskeli yliopistossa suomen kieltä, ja toimitusryhmien jäsenenä hän suomensi ja toimitti useita teoksia, kuten Douglas Adamsin ja John Lloydin Elimäen tarkoituksen jatko-osineen.
Silja Hiidenheimon isoisän isä oli kansanedustaja Artturi Hiidenheimo ja isoäidin isä kirkkoherra ja kirjailija Aukusti Oravala.
War Is Over
War is Over on Von Hertzen Brothersin albumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2017.
Stroh
thumb|Kaksi Stroh-pulloa Stroh on itävaltalainen alkoholijuomamerkki. Se kehitettiin alun perin kotimaiseksi korvikkeeksi rommille, koska Itävalta-Unkarilla ei ollut siirtomaita, joissa olisi voinut tuottaa ruokosokeria aitoa rommia varten. Sitä markkinoidaan nimellä Inländer Rum ("kotimainen rommi"). Vuodesta 2008 Inländer Rum on määritetty tehtäväksi 100% Itävallassa, eli se on maantieteellisesti suojattu tuote.
Stroh’ta valmistetaan alkoholipitoisuudeltaan 38-, 40-, 54-, 60- ja 80-tilavuusprosenttisina versioina. Suomessa Stroh’ta saa vain Alkosta 54- ja 60-prosenttisena.
Muita Stroh-tuotteita ovat Stroh Jagertee ja Stroh Punsch.
Ávvir
thumb|250px|Ávvirin logo Ávvir on pohjoissaamenkielinen päivälehti, joka julkaistiin ensimmäisen kerran saamelaisten kansallispäivänä 6. helmikuuta vuonna 2008. Se syntyi, kun kaarasjokelainen Min Áigi ja koutokeinolainen Áššu yhdistettiin yhdeksi lehdeksi.
Ávvir tarkoittaa suomeksi Huolenpito. Nimeä ehdotti Norjan saamelaiskäräjien nykyinen varapuheenjohtaja Láilá Susanne Vars Koutokeinosta.
Cartaxo
Cartaxo on kaupunki Portugalissa. Sen pinta-ala on 158 neliökilometriä ja asukasluku noin 24 200. Kaupunki sijaitsee Santarémin piirissä, Portugalin keskiosissa. Cartaxo on ollut kaupunki vuodesta 1995 lähtien.
Economic Community of West African States Monitoring Group
thumb|Nigerialainen ECOMOG-sotilas Liberiassa Economic Community of West African States Cease-fire Monitoring Group eli ECOMOG on länsiafrikkalainen interventiojoukko, jonka perusti Länsi-Afrikan talousyhteisö (ECOWAS) vuonna 1990. ECOMOG ei ole varsinainen armeija, vaan järjestely, jonka avulla useiden eri maiden armeijat voivat toimia yhdessä (vertaa Nato). Sen toiminta rakentuu pääasiassa Nigerian ympärille, mutta toiminnassa ovat mukana myös Ghana, Guinea, Sierra Leone ja Gambia.
Nigeria, Ghana ja muut ECOWAS:n jäsenet tekivät yhteistyösopimuksen Freetownissa, Sierra Leonessa 29. toukokuuta 1989. ECOWAS:n anglofoniset maat perustivat ECOMOG:n vuonna 1990 puuttuakseen Liberian sisällissotaan. Länsimaat olivat kieltäytyneet puuttumasta konfliktiin. Toisin kuin esimerkiksi Yhdistyneiden kansakuntien toiminnassa, ECOMOG:n toimintaan kuului aseellinen väliintulo ja osanotto Liberian väkivaltaisuuksiin sekä voimatoimenpiteiden käyttö taistelevien osapuolten hillitsemisessä.
Sittemmin ECOMOG on puuttunut konflikteihin muuallakin Afrikassa:
Kaalilude
Kaalilude (Eurydema oleraceum) on typpyluteiden (Pentatomidae) heimoon kuuluva kaaliludelaji. Aikuinen kaalilude on väriltään metallinkiiltoinen vihreä, sinertävä tai violetti ja selkäpuolella voi olla joko keltaisia, valkoisia tai punaisia täpliä. Täplien väri on keltainen nuorilla kaaliluteilla muuttuen myöhemmin valkoiseksi tai punaiseksi. Täplien muoto ja runsaus vaihtelevat. Aikuinen kaalilude on pituudeltaan 5,0–7,0 mm pitkä ja 3–4 mm leveä. Kaaliluteen munat ovat harmaasävyisiä, lieriömäisiä ja kooltaan 0,6–0,8 mm. Munat munitaan isäntäkasvien varsiin ja kukintoihin erissä, jotka ovat tavallisesti noin kaksitoista munaa kahdessa siistissä rivissä. Sukukypsä kaaliludenaaras voi tuottaa 60–80 munaa.
Kaalilude on ristikukkaisten (Brassicaceae) hyötykasvien tuholainen. Kaaliluteet imevät ristikukkaisten kasvien nesteitä ravinnokseen ja imentävioitus näkyy vaaleina laikkuina, jotka vähitellen muuttuvat pieniksi rei'iksi. Kaalilude aiheuttaa haittaa esimerkiksi kaaleille, retikoille sekä rypsi- ja muille öljykasveille.
Laji on Suomessa elinvoimainen ja esiintyy erityisesti Etelä-Suomessa, mutta havaintoja on myös Oulun korkeudelta.
Kaaliluteiden tuhojen torjumiseksi kasvit voi suojata niiden päälle asetettavalla suojaharsolla.
Kuokkala (suuralue)
Kuokkala on yksi Jyväskylän suuralueista. Se sijaitsee Päijänteen pohjoispään ja Jyväsjärven välissä. Kuokkalan suuralueeseen kuuluvat Kuokkalan, Ristonmaan, Kuokkalanpellon, Ristikiven, Nenänniemen ja Hämeenlahden kaupunginosat. Suuralueeseen kuuluu niin kerros- kuin pientaloalueiden lisäksi lähiöitäkin.
Vielä 1960-luvulla Kuokkalan taajamassa asukkaita oli alle 1 000. 1980-luvulla Kuokkala nousi Jyväskylän pääasialliseksi rakennuskohteeksi. Kuokkalan suuralueella on 17 203 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 18,6 neliökilometriä. Vuonna 2016 alueen asuntokannasta 70,2% oli kerrostalohuoneistoja.
Južno-Sahalinskin lentoasema
Južno-Sahalinskin lentoasema, palvelee Sahalinin alueen pääkaupunkia Južno-Sahalinskia Sahalinin saarella. Se on Sahalinin alueen suurin lentoasema ja sijaitsee kaupungin keskustan eteläpuolella.
Lentoasema otettiin käyttöön vuonna 1945. Sillä on käytössä yksi 3 400 m pitkä kiitotie (01/19). Južno-Sahalinskista on säännölliset yhteydet muun muassa Moskovaan ja Vladivostokiin.
Izvestija
Izvestija (Известия, ’Uutiset’) on venäläinen sanomalehti. Se ilmestyy maanantaista perjantaihin 12–48-sivuisena, A2-sivukoon sanomalehtenä. Izvestijan Moskovan-painoksessa on lisäksi perjantaisin mukana 40-sivuinen kokoa A3 oleva viikkoliite.
Neuvostoaika
Izvestija perustettiin helmikuun vallankumouksen aikana maaliskuussa 1917 saaden ensimmäiseksi nimekseen Izvestija Petrogradskago Soveta Rabotših Deputatov (Извѣстія Петроградскаго Совѣта Рабочихъ Депутатовъ, ’Pietarin työläisedustajien neuvoston uutiset’), mutta käytännössä nimeksi lyheni Izvestija. Neuvostoaikana lehti toimi maan hallituksen sanomalehtenä, kun taas toinen lehti, Pravda oli kommunistipuolueen virallisena äänenkannattajana. Vuodesta 1977 virallisena nimenä ollut Izvestija sovetov narodnyh deputatov SSSR (Известия Советов народных депутатов СССР, ’SNTL:n kansanedustajien neuvoston uutiset’) lyhennettiin Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen 1991 jälkeen nimeksi Izvestija.
Venäjän valtaa lähellä olevaksi mediaksi
Izvestija oli aiemmin Vladimir Putinin hallintoon kriittisesti suhtautunut suuri sanomalehti. Lehden linja muuttui, kun sen osti valtion omistama Gazprom-yhtiö heinäkuussa 2005. Gazprom omisti lehden mediakonserninsa Gazprom-Median kautta.
Lehden pääomistaja vaihtui uudemman kerran 21. toukokuuta 2008; uudeksi omistajaksi tuli Gazprom-Median osakasyhtiö, vakuutusyhtiö SOGAZ. Tämä vakuutusyhtiö kuuluu Putinin lähipiiriin luetun, Venäjän mahtavimpana pidetyn mediamogulin, miljardööri Juri Kovaltšukin yhtiöihin. Izvestija luetaan omistusmuutoksen jälkeenkin Venäjän valtaa tukevaan lehdistöön. Lehden osake-enemmistöä (50,19 %) hallitaan holdingyhtiö Natsionalnaja Media Gruppan välityksellä.
Master of Reality
Master of Reality on Black Sabbath -yhtyeen kolmas albumi, joka ilmestyi vuonna 1971. Sen tunnetuimpia kappaleita ovat ”Sweet Leaf”, ”Into the Void” ja erityisesti ”Children of the Grave”. Albumi nousi Yhdysvalloissa kultalevyksi jo lähes ennakkotilauksien perusteella ja oli parhaimmillaan Billboard -albumilistan sijalla 8. Albumia on myyty Yhdysvalloissa yli kaksi miljoonaa kappaletta ja tuplaplatinaan oikeuttava määrä. Yhtyeen kotimaassa Isossa-Britanniassa listasijoitus oli 5. Master of Realitya on pidetty myös ensimmäisenä ns. stoner rock-albumina sen ”utuisen” ja raskaan äänimaailman myötä. Yhtyeen musiikkia kutsuttiin albumin julkaisun aikoihin myös nimikkeellä ”downer rock”.
Taustaa
Albumin suunnittelu aloitettiin vuoden 1970 Yhdysvaltain kiertueen päätyttyä joulukuussa. Kahteen edelliseen albumiin verrattuna Master of Realityyn käytettiin enemmän aikaa, eikä nauhoituksia tehty kesken keikkojen tiukalla aikataululla. Basisti Geezer Butler muistelee: ”Master of Realitylla halusimme muuttaa hieman musiikkimme suuntaa. Siksi me hankimme erilaisia soittimia ja Tony alkoi soittaa pianoa. Laajensimme hieman musiikillista ilmaisuamme ja otimme jonkinlaisen aikalisän sillä nyt siihen oli aikaa ja varaa. Mielestäni musiikista tulee parempaa kun siihen käyttää enemmän aikaa ja rahaa”.
Yhtye kiersi Britanniaa tammikuussa 1971 ja kuun lopussa Sabbath vieraili Australiassa. Japanin kiertue peruutettiin yhtyeen jäsenten vanhoista rötöksistä johtuvien viisumiongelmien takia, mutta helmi-huhtikuu käytettiin Pohjois-Amerikan kiertämiseen ja Paranoid-albumin sikäläiseen promoamiseen, sillä se oli julkaistu Pohjois-Amerikassa vasta tammikuussa 1971. ”On jokaisen brittibändin unelma kiertää Amerikkaa. Meille se oli kuin taikuutta. Tulimme Birminghamista, jossa aurinko ei vittu koskaan paistanut”, kertoi laulaja Ozzy Osbourne. Sabbathin amerikkalainen levy-yhtiö Warner Bros mainosti yhtyettä sloganilla ”louder than Led Zeppelin”, josta Sabbath tosin närkästyi, sillä Zeppelin ja Sabbath tulivat hyvin toimeen keskenään.
Sabbath kiersi mm. Mountainin kanssa ja Osbournen mukaan Mountainin kitaristi Leslie West tutustutti hänet kokaiiniin, josta tuli suosittu huume Sabbathin keskuudessa. ”En muista albumin (Master of Reality) nauhoituksista juuri muuta kuin sen että Tony laski kitaran virettä soittamisen helpottamiseksi ja Geezer kirjoitti 'Sweet Leaf'in pilvenpolttelustamme ja että 'Children of the Grave' oli rankin koskaan levyttämämme biisi”, muisteli Osbourne.
Yhtyeen kevään kiertueet päättyivät Skandinavian ja Royal Albert Hall-konsertin jälkeen huhtikuun lopussa ja tulevan albumin viimeistely tehtiin loppukeväästä 1971. Kitaristi Tony Iommi kertoo: ”Alkaessamme tehdä albumia meillä oli jo hieman paineita menestyksen johdosta. Kirjoitimme biisit kiertueiden välillä treenikämpällä. Riffejä alkoi tulla mukavasti ja kappaleet saatiin helposti kasaan”.
Albumin nauhoitukset ja sisältö
Master of Reality nauhoitettiin Island-studioilla, missä myös edellinen Paranoid-albumi oli viimeistelty. Tuotantotiimi pysyi samana kuin kahdella edellisellä albumilla: tuottajana toimi Rodger Bain ja nauhoittajana Tom Allom. Ensimmäinen studio-sessio oli tammikuun 1. 1971 ja albumi viimeisteltiin 25.-27. toukokuuta 1971. Kappaleet oli hiottu pitkälti edellisalbumien kappaleiden tapaan live-konserteissa, joten nauhoittamiseen ei tälläkään kertaa mennyt montakaan päivää. Uusia kappaleita oli soitettu jo kevään 1971 konserteissa. Albumin kappaleet on merkitty kaikkien jäsenten nimiin, lukuun ottamatta kappaleita ”After Forever”, ”Embryo” ja ”Orchid”, jotka on merkitty kitaristi Tony Iommin säveltämiksi. Myös yhtyeen soundi tuli tällä levyllä muuttumaan. Tony Iommi laski kitaransa virettä puolitoista askelta (c#) alaspäin. Basisti ja pääsanoittaja Geezer Butler laski myös vireen samalle tasolle ja kun rumpali Bill Ward lisäsi rumpusettiinsä toisen bassorummun, tuli yhtyeen soundista entistä raskaampi. ”Nauhoituksissa aloin ottaa enemmän vastuuta ja toin ideoitani julki. Viritimme soittimet matalammalle saadaksemme soundiin raskautta ja kokoa. Se oli osa kokeilua. Monissa bändeissä oli kosketinsoittajat ja kaksi kitaristia, mutta meillä oli vain yksi kitara, basso ja rummut, joten yritimme saada soundista niin ison ja murean kuin mahdollista”, muisteli Iommi omaelämäkerrassaan.
Albumin avaa ”Sweet Leaf”, marihuanan ja pilvenpolton tunnushymniksi vuosien saatossa noussut kappale. Introna kappaleessa käytettiin Iommin aivastusta, joka todistetusti tuli, kun hän poltti pilveä nauhoitushetkellä. Iommi: ”Nauhoitimme 'Sweet Leaf'in pöllyssä, koska polttelimme runsaasti tuohon aikaan. Ozzy toi minulle ison jointin josta otin henkoset ja rupesin yskimään. Se tallentui nauhalle ja käytimme sitä kappaleen introna”. Bill Wardin mukaan ”monet piiputtelijat taisivat hoksata viestin välittömästi. Kappale avautui heille nopeasti” Kappaleen riffi on noussut yhdeksi Iommin tunnetuimmista riffeistä ja kappale sisältää Sabbath-tyyliin nopeamman väliosan, jossa kuullaan kitarasoolo. Sanoituksellisesti kappale kuulostaa ”perinteiseltä rakkaustarinalta”. Nimi ”Sweet Leaf” tulee savukemerkistä. Butler: ”Olin tullut juuri Irlannista, josta sai Sweet Afton-savukkeita. Askissa luki teksti 'it's the sweetest leaf that gives you the taste'. Työstimme juuri kappaletta ja Ozzy kysyi mistä laulettaisiin. Tokaisin heti 'sweet leaf, yeah'”. Marihuanassa eli kannabiksessa on poltettaessa ns. ”makea” (engl. sweet) tuoksu ja se jalostetaan kasvin lehdistä (lehti = eng. leaf), josta mielleyhtymä asiaan kappaleessa.
”After Forever” on merkitty kokonaan Iommin sävellykseksi, tosin Iommin mukaan sanoituksen teki Butler. Aihepiirinä on tällä kertaa, hieman yllättäen, kristinusko, parannuksen tekeminen ja kuoleman jälkeinen elämä positiivisessa mielessä. Kappaleen avulla yhtye yritti ilmeisesti karistaa satanismi-leimaa yltään. Musiikillisesti kappale on nopeampitempoinen ja sen pääriffi on hieman ”popimpi” kuin mitä yhtyeeltä voisi odottaa. Väliosissa ja säkeistöissä riffit ovat kuitenkin raskaampia. Kappaleen alussa ja lopussa on ilmeisesti syntetisaattorilla tehty looppi, joka tunnetaan joissain Pohjois-Amerikan painoksissa nimellä ”The Elegy”. Kappaleessa ollut hieman kyseenalainen viesti ”would you like to see the Pope on the end of a rope” (suom. "haluaisitko nähdä Paavin narun jatkona") herätti närää joissain uskonnollisissa piireissä.
Myös Iommin sävellys, ”Embryo”, on lyhyt, hieman kansanmusiikkimainen kitara-improvisaatio. Tätä seuraa ”Children of the Grave”, joka on kenties albumin tunnetuin kappale. Se rakentuu Wardin perkussioilla säestettyyn rumpukomppiin ja Iommin yksinkertaiseen, mutta raskaaseen kitarariffiin. Aihepiirinä kappaleessa on sodanvastaisuus. Butler: ”Nimestä voisi päätellä, että kyseessä on todella kipeä kappale, mutta kun kuuntelee sanoitusta niin siinä on selvä sodanvastainen ja rauhaa puolustava sanoma”. Kappaleen päättää ”kummitusmainen” outro, joka tunnetaan nimellä ”The Haunting”.
”Orchid” on ”Embryon” tapaan lyhyt, hieman sinfoninen, Iommin akustinen kitaraimprovisaatio. Iommi kertoo: ”'Orchid' ja 'Embryo' olivat pieniä kevennyksiä albumilla. Albumin raskauden huomaa parhaiten jos väliin laitetaan akustisia ja kevyempiä kohtia. Monesti albumi menee kuulijalta ohi jos se on yhtä jyräystä alusta loppuun. Ensin monet pitivät tätä outona, mutta meistä oli mukava kokeilla jotain erikoisempaakin välillä.”
Seuraavaksi tuleva ”Lord of this World” edustaa yhtyeen raskaampaa linjaa. Kappaleen aiheena on ”ihmisen valitsema maailma jossa piru on valtiaana”. Geezer Butler kertoo: ”Kappale on meidän ainoa todellinen 'saatana'-aiheinen laulumme”. Kappaleessa oli alun perin piano- ja slide-kitara-osuudet, mutta ne jätettiin pois lopullisesta versiosta. Säkeistöt kulkevat Iommin tehokkaasti junnaavan kitarariffin myötä.
”Solitude” on albumin balladi, jonka Osbourne laulaa poikkeavan matalalla äänialalla Iommin ja Butlerin säestäessä. Aiheena on nimenkin perusteella yksinäisyys ja läheisen menettäminen. Kappaleessa on myös Iommin soittama huilu-soolo. ”Ozzy on aina ollut hyvä balladeissa”, muisteli Iommi kappaletta myöhemmin. ”Itse olen vuosien aikana kokeillut monia instrumentteja ja Jethro Tull-visiittini myötä halusin soittaa huilua kokeeksi”.
Albumin päättää ”Into the Void”, joka on noussut vuosien saatossa yhdeksi albumin kohokohdista. Kappale on yhtyeen tyyliin moniosainen sisältäen hitaamman ja raskaan intro-osan, jonka riffi on yksi Iommin tunnetuimmista. Säkeistöt menevät nopeammalla tempolla ja kappale sisältää vielä nopeamman väliosankin. Kappaleessa Wardin tuplabasari-työskentely tulee hyvin esille säkeistöissä. Sanoitus on sci-fi-aiheinen ja siinä kerrotaan matkasta toiseen, parempaan maailmaan, jossa ei ole saasteita tai sotia. Osbourne muistelee: ”Kun Geezer antoi sanat sanoin että aiotko tappaa minut? Pääni meni sekaisin jo toisessa säkeistössä!” Iommi on nimennyt kappaleen yhdeksi suosikeistaan: ”'Into the Void' on yksi suosikkejani. Siinä on hieno rakenne ja runsaasti eri vaiheita ja tempon vaihdoksia.”
Kansitaide
Alkuperäinen painos julkaistiin laatikkomaisena, avattavana versiona, jonka mukana tuli värillinen juliste, jossa oli kuva yhtyeestä. Etukannessa oli mustalla pohjalla yhtyeen nimi purppuralla ja albumin nimi mustalla kohotettuina kirjaimina. Takakanteen oli painettu kappaleiden sanat. Vuosien saatossa ja eri painoksista riippuen kansitekstien värit ovat jonkin verran muuttuneet. ”Kansi oli jälleen erikoinen, koska siinä oli tekstit purppuralla ja mustalla mustaan pohjaan painettuna. Hieman Spinal Tap-maisesti, tosin paljon ennen Spinal Tapia!”, kertoo Iommi. Kannen ovat suunnitelleet Mike Stanford ja Bloomsbury Group ja julisteen teki Marcus Keef.
Julkaisu ja vastaanotto mediassa
Albumi myi jo lähes ennakkotilausten perusteella kultaa Yhdysvalloissa, kun se julkaistiin heinäkuussa 1971. Tällä kertaa albumi julkaistiin samaan aikaan Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Yhdysvalloissa albumi nousi sijalle 8. ja pysyi listoilla 43 viikkoa ja siitä tuli kultalevy jo syyskuussa 1971. Se on myynyt siellä tuplaplatinaa tähän päivään mennessä ollen yhtyeen toiseksi myydyin albumi Paranoidin jälkeen. Myös Britanniassa menestys oli hyvää, kun albumi nousi sijalle 5. Varsinaista singleä albumilta ei tällä kertaa julkaistu, lukuun ottamatta Vertigon promotarkoituksessa julkaistua ”Children of the Grave” -singleä, jonka toisella puolella oli samaan levy-yhtiöön kuuluneen Status Quon kappale ”Roadhouse Blues”.
Kahdesta aiemmasta levystä poiketen myös kriitikot alkoivat osoittamaan enemmän positiivista palautetta yhtyeelle. Sabbathia ankarasti aiemmin arvostellut Rolling Stone-lehden Lester Bangs oli rohkaiseva arviossaan: ”Kuten muillakin hienoilla rokkareilla, on Black Sabbathillakin visio, jossa yhtenäisyys ja suunta tekevät yksinkertaisistakin rakenteista hienompia miltä ne voivat kuulostaa. Vaikka puutteitakin löytyy, on yhtye ottanut julkisuutensa ja asemansa vakavasti ja kun vaatimuksena on jännittävyys, sitä Sabbathilta löytyy”. Myös amerikkalainen The Rag-lehti suitsutti yhtyettä: ”Black Sabbath laulaa paholaisesta ja kuolemasta ja vetoaa kaikkein paatuneimpiin 16-vuotiaisiin rauhoittavien aineiden väärinkäyttäjiin. Tosin Sabbath on myös helvetinmoinen rock-bändi ja Master of Reality on hieno albumi. Yhtyeen musiikissa ei ole mitään ylimääräistä. Black Sabbath jauhaa armottoman riffin toisensa perään.”
Nykyinen arvostus
Nykyään albumi lasketaan yhdeksi yhtyeen, sekä myös heavy metal-genren klassikoista. ”Children of the Grave” -kappale on pysynyt julkaisustaan asti näihin päiviin saakka Sabbathin settilistassa konserteissa ja myös Ozzy Osbourne on esittänyt kappaletta sooloyhtyeensä kanssa. Black Sabbath on soittanut muitakin albumin kappaleita runsaasti varsinkin reunion-vuosien aikana (1997-).
Myös nykyajan kriitikot ovat suhtautuneet albumiin positiivisesti. Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti listasi albumin sijalle 298. ”Kaikkien aikojen top-500-albumit” -äänestyksessään, ja Q-magazine valitsi albumin ”50 kaikkien aikojen raskainta albumia” -listalleen vuonna 2001. Allmusic.com-sivuston kriitikko kuvaa albumia ”viimeiseksi yhtenäiseksi Sabbath-albumiksi, jonka vaikutus kuuluu tämän päivän heavy-yhtyeissä” ja Sputnik Music.com-sivuston arvostelija sanoo albumia ”hiomattomaksi ja lyhyeksi, mutta kuitenkin helvetinmoisen hyväksi Sabbath-albumiksi”. Metal Storm-sivuston arvostelija toteaa albumin olevan ”jälleen yksi Black Sabbath-levy, jonka jokaisen itseään kunnioittavan heavy metal-fanin tulisi omistaa”.
Myös yhtyeen jäsenet ovat albumiin ainakin osittain tyytyväisiä. Bill Ward: ”Albumi on suosikkini tuotannossamme. Se täydensi hienosti kahta edellistä albumia vakiinnuttamalla paikkamme heavy metallin historiassa”. Tony Iommi ei kuitenkaan ollut aivan yhtä tyytyväinen: ”Musiikillisesti Master of Reality oli jatke Paranoidille. Tuolloin olin hieman pettynyt albumin soundiin. Tuotantotiimimme oli pysynyt samana jo kolmen albumin ajan emmekä mielestäni saaneet tarpeeksi vaikuttaa tuotantoon. Seuraavilla albumeilla aloin ottaa enemmän vastuuta tuotannosta”.
CD-painokset
Albumista on julkaistu varhaisten Sabbath-levyjen tapaan useita CD-painoksia. Castle Communicationsin vuoden 1986 varhainen CD-versio sisälsi bonus-kappaleena Live at Last-albumilta otetun ”Killing Yourself to Live” -kappaleen. Ensimmäiset remasteroidut versiot julkaistiin 1990-luvulla ja vuonna 2009 Universal Music Group ja Sanctuary Records julkaisivat albumista Deluxe Edition-version, joka sisälsi toisen CD:n, jolla on bonus-materiaalia. Pohjois-Amerikassa Rhino Records julkaisi albumin muiden 1970-luvun Sabbath-albumien kanssa Black Box: The Complete Original Black Sabbath 1970-1978-kokoelmana remasteroituna vuonna 2004.
Your Highness
Your Highness on Bloodred Hourglassin viides studioalbumi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2021. Albumin teemana on elämän sekä rakkauden menetetyt mahdollisuudet. Albumin on äänittänyt Juho Räihä, sekä miksannut ja masteroinut Henrik Udd.
Chairil Anwar
thumb|Chairil Anwar Chairil Anwar (26. heinäkuuta 1922 Medan, Pohjois-Sumatra – 28. huhtikuuta 1949) oli indonesialainen runoilija, joka kuoli 26-vuotiaana sairastettuaan kuppaa ja tuberkuloosia sekä maksakirroosia.
Anwarin teoksiin kuuluu muiden muassa kuuluisa yksittäinen runo Aku. Anwar kuului Angkatan '45 -nimiseen kirjalliseen liikkeeseen, jonka muita edustajia olivat Asrul Sani ja Rivai Apin.
Keljo (suuralue)
Keljo on Jyväskylän seitsemäs suuralue. Se sijaitsee eteläisessä Jyväskylässä ja siihen kuuluvat Keljon, Keljonkankaan, Sääksvuoren ja Etelä-Keljon kaupunginosat.
Keljon suuralueen pinta-ala on 19,8 neliökilometriä. Lapsiperheiden osuus oli Keljossa suurempi kuin muilla suuralueilla vuonna 2021. Suuralueen asukasluku oli 7 729 vuonna 2022.
Kerran elämässä
Kerran elämässä on Leevi and the Leavingsin kolmastoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998 levymerkillä Johanna Kustannus.
Kappaleet
Kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
Eliot Spitzer
Eliot Laurence Spitzer (s. 10. kesäkuuta 1959) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän aloitti vuoden 2007 alussa kauden New Yorkin osavaltion 58. kuvernöörinä. Hän joutui eroamaan maaliskuussa 2008 prostituutioskandaalin jälkeen.
Kirjan ja ruusun päivä
thumb|220px| Kirjan ja ruusun päivä on kirjaa juhlistava vuosipäivä, jota on useimmiten vietetty 23. huhtikuuta. Ajankohta valittiin kirjallisen historiansa ansiosta: 23. huhtikuuta 1616 kaksi maailmankirjallisuuden klassikkokirjailijaa, Miguel de Cervantes sekä William Shakespeare kuolivat.
Eliot Spitzer
New Yorkin Bronxissa syntynyt Spitzer on varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän oli osavaltionsa ylimpänä syyttäjänä vuosina 1999–2006.
Kirjan ja ruusun päivä
Ajatuksen keksi valencialainen kirjailija Vicente Clavel Andrés, joka ehdotti virallisen kirjaston Barcelonan osastolle (Cámara Oficial del Libro de Barcelona) 2. maaliskuuta 1925, että juhlapäivä pitäisi järjestää vuosittain 7. lokakuuta, joka hänen käsityksensä mukaan oli Miguel de Cervantesin syntymäpäivä 1547. Ehdotus hyväksyttiin saman kuukauden aikana. Asetuksen Espanjan kirjan päivästä allekirjoitti seuraavana vuonna Espanjan kuningas Alfonso XIII 6. helmikuuta 1926. Samana vuonna järjestettiin 7. lokakuuta Espanjan kirjallisuuden päivä Argentiinan Buenos Airesissa. Vuodesta 1930 on kirjallisuuden päivä järjestetty 23. huhtikuuta, joka on myös Miguel de Cervantesin kuolinpäivä. Juhlan vietto levisi varsinkin yliopistokaupunkeihin ja Barcelonasta Kataloniaan. Päivä liitettiin myöhemmin myös Pyhään Yrjöön, joka Cervantesin tapaan kuoli 23. huhtikuuta.
Eliot Spitzer
Spitzer esitti vuoden 2007 keväällä lakialoitteen, joka olisi laillistanut homoavioliiton New Yorkin osavaltiossa, mutta se torjuttiin.
Kirjan ja ruusun päivä
Juhlapäivän ajatus on, että miehet antaisivat naisille ruusuja ja naiset miehille kirjoja.
Vuonna 1995 UNESCO julisti katalonialaisen Kirjan ja ruusun päivän kansainväliseksi kirjan ja tekijänoikeuden päiväksi. "Kirjat ansaitsevat erityisen päivänsä, jolloin niitä juhlitaan vapauden, yhteenkuuluvuuden ja rauhan symboleina", järjestön julistus kuului.
Kirjan ja ruusun päivää on vietetty eri päivinä etenkin aiemmin, mutta viime vuosina Suomessa on palattu alkuperäiseen päivään ja lukemista on juhlittu huhtikuun 23. päivä.
Kirjan ja ruusun päivän kirjat
Suomessa on valittu Kirjan ja ruusun päivän kirjailija vuodesta 2012. Suuri osa suomalaisista kirjakaupoista on mukana tempauksessa, jossa ostaessa 15 eurolla kirjoja saa kaupan päälle tämän kyseisen kirjailijan teoksen, joka on kirjoitettu nimenomaan tätä päivää varten. Kirja on jaossa vain rajoitetun ajan, eikä sitä voi ostaa itsekseen. Se on pelkästään kaupanpäälinen.
Uğur Yıldırım
Ammattilaisuran tilastot
"*" kausi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla
LÉ Grainne
LÉ Grainne (viirinumero CM10) oli Irlannin laivaston Ton-luokan miinanraivaaja, joka oli valmistunut Britannian kuninkaallisen laivaston miinanraivaajaksi HMS Oulstoniksi. Se nimettiin irlantilaisen prinsessan Gráinnen mukaan 8. joulukuuta 1970 Hythessä T. McKennan vastaanottaessa aluksen. Se otettiin laivaston palvelukseen 30. tammikuuta 1971 Portsmouthin laivastotukikohdassa ensimmäisenä päällikkönään J. Deasy.
Alus ei kuitenkaan koskaan ollut varsinaisessa meripalveluksessa. Se myytiin romutettavaksi Espanjaan 1987.
Antheny
Antheny on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 39 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.
pienoiskuva|vasen|Saint-Remin kirkko Anthenyn keskiaikainen Saint-Remin kirkko on tuhoutunut useita kertoja tulipaloissa vuosisatojen aikana. Tyyliltään kirkko on romaaninen. Linnoitettu kellotorni on peräisin 1200-luvulta.
Olli Aakula
Olli Aakula (s. 19. elokuuta 1977 Vihti) on suomalainen lentopalloilija. Aakula pelasi vuonna 2018 Vihdin Lentopallossa. Vuonna 2012 Aakula pelasi vielä Mestaruusliigassa Raision Loimussa. Hän on pelannut ulkomailla Saksan Bundesliigassa, sekä Salon Piivolleyssa kotimaassa. Hän on yksi menestyneimmistä suomalaisista lentopalloilijoista. Aakula on pelannut SM–tasolla 360 ottelua. Maajoukkueessa hän pelasi 103 ottelua.
Nuoruusvuodet
Aakula aloitti lentopallon pelaamisen syntymäkaupungissaan Vihdissä. Hänen ensimmäisen seuransa oli Vihdin lentopallo -90.
SM-liiga
Pääsarjauransa SM-liigassa Aakula aloitti Perttelin Peikkojen riveissä. Hän voitti joukkueen kanssa kaudella 1998 SM-hopeaa. Peikkojen ja Salon Viestin yhdistettyä toimintansa alkoi Aakula pelaamaan joukkueiden uudessa fuusioseurassa nimeltä Salon Piivolley. Salon Piivolleyssa Aakula voitti kaudella 2001 SM-pronssia, jonka jälkeen hän siirtyi Saksan Bundesliigaan ASV Dachausenin riveihin kaudeksi 2002.
Bundesliiga
Saksan Bundesliigassa Aakula nousi nopeasti sarjan tähtipelaajaksi. Kauden pelattuaan bundesligassa hän vaihtoi joukkuetta maailman parhaimpiin lukeutuvaan VfB Friedrichshafeniin kaudeksi 2003. VfB Friedrichshafenissa Aakulan kausi sujui onnistuneesti, kun hän nousi joukkueen tähtipelaajaksi. Hän johdatti joukkueen bundesliigan pronssille, ja Saksan Cupin mestaruuteen. Lisäksi joukkue pelasi hyvin maailmanarvostetuimmassa seurajoukkuekilpailussa, Mestareiden liigassa. VfB Friedrichshafen putosi lopulta puolivälierissä tiukasti. Kauden jälkeen seura tarjosi Aakulalle monivuotista jatkosopimusta, mutta hän torjui sen ja palasi kotimaahansa pelaamaan sekä keskittymään opiskeluihinsa.
Takaisin SM-liigaan
Aakula teki sopimuksen Salon Piivolleyn kanssa. Hän johdatti joukkueen peräti kolmeen peräkkäiseen SM-hopeaa kausien 2004-2006 aikana. Samalla Piivolley voitti Suomen Cupin mestaruuden kaudella 2003 sekä hopeaa cupista kaudelta 2004. Kaudella 2006 Aakulan uralla tapahtui iso muutos, kun hän vaihtoi hakkurin peliroolista keskitorjujan paikalle. Vaihdon syy oli se että Piivolleylla oli kaksi huippuluokan hakkuria, mutta keskitorjuja puuttui. Pelipaikan vaihtuminen ei Aakulaa paljon haitannut sillä hän taisteli torjuntatilaston voitosta SM-liigassa kaudella 2007 sekä johdatti Piivolleyn Suomen Cupin hopealla kuten myös kaudella 2008. Kaudella 2008 Aakula voitti torjuntatilaston.
Kaudella 2009 Aakula esiintyy Vihdin Lentopallossa.
Aakula teki paluun SM -liigaan loppukaudella 2009-2010 Tampereen Isku-Volleyn paidassa. Paluu ajoittui Isku-Volleyn ja Vammalan Lentopallon välillä pelattujen puolivälierien alle. Isku-Volley voitti puolivälieräsarjan voitoin 4-1 ja jatkoi välieriin. Aakula oli yksi puolivälieräsarjan ratkaisevista pelaajista.
A-maajoukkue
Suomen lentopallomaajoukkueessa Aakula on esiintynyt kausien 1999–2005 välillä pelaten 103 A-maaottelua. Nykyisin häntä ei ole maajoukkuetehtävissä nähty, sillä hän on kieltäytynyt kunniasta vedoten työelämäänsä.
Muuta
Aakula on myös panostanut lentopalloa pelatessaan vahvasti myös opiskeluihin, ja hän valmistui lopulta insinööriksi vuonna 2007.
Suomenselän Sanomat
Suomenselän Sanomat (SSS) on Suomenselän alueella Virroilla ilmestyvä paikallislehti, jonka levikkialueeseen kuuluvat myös Ähtäri, Lehtimäki ja Soini. Lehti ilmestyy nykyään kerran viikossa, torstaisin.
Kustantaja Suomenselän Sanomat Oy on alkanut julkaista myös toista paikallislehteä, Ähtärinjärven Uutisnuottaa, joka kattaa SSS:n kanssa täysin saman levikkialueen Virtaita lukuun ottamatta. Näin Suomenselän Sanomat on muotoutunut lähinnä Virtain paikallislehdeksi etenkin, kun otetaan vielä huomioon se, että Viiskunta ja ilmaisjakelulehti Ykköset kilpailevat samoista markkinoista.
Povilas Vanagas
Povilas Vanagas (s. 23. heinäkuuta 1970) on liettualainen taitoluistelija, joka on tullut maailmankuuluksi Margarita Drobiazkon jäätanssiparina.
Vanagas ja Drobiazko voittivat pronssia taitoluistelun maailman- (2000) ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa (2000, 2006).
Vanagas ja Drobiazko ovat osallistuneet viisiin talviolympialaisiin (1992, 1994, 1998, 2002, 2006). He avioituivat kesäkuussa 2000.
Latin American Idol
Latin American Idol on Latinalaisessa Amerikassa järjestetty kilpailu, joka perustuu brittiläiseen Pop Idol -formaattiin.
Alois Stadlober
Alois Stadlober (s. 11. huhtikuuta 1962 Judenburg) on entinen itävaltalainen maastohiihtäjä.
M/S Polarlys
M/S Polarlys on Norjan Hurtigruten-reitillä, Kirkkoniemestä Bergeniin liikennöivä laiva. Sen omistaa Hurtigruten Group ASA -varustamo ja se on rakennettu vuonna 1996. Laiva on 123 metriä pitkä ja 19,5 metriä leveä. Aluksen nopeus on 18 solmua ja bruttovetoisuus 11 341. Aluksella on seitsemän kantta, sen matkustajakapasiteetti on 737 henkeä, ja vuodepaikkoja on 479. Laivassa on tilaa 35 autolle.
Latin American Idol
Vaikka Latinalaisessa Amerikassa puhutaan myös portugalia on tämä kilpailu pääasiassa tarkoitettu espanjaa puhuville latinalaisille amerikkalaisille. Portugalia puhuville latinalaisille amerikkalaisille on oma portugalinkielinen kilpailu Ídolos Brazil.
M/S Polarlys
Rakentaminen
Alus tilattiin 14. kesäkuuta 1994 Ulstein Verftiltä Ulsteinvikistä Norjasta. Sen köli laskettiin 23. tammikuuta 1995 telakkanumerolla 223 ja alus laskettiin vesille 4. marraskuuta. Alus valmistui 18. maaliskuuta 1996 ja se luovutettiin Troms Fylkes Dampskibsselskap A/S:lle 23. maaliskuuta ja sen kastoi Ann-Kirstin Olsen.
Alois Stadlober
Stadloberin uran huippu ajoittui 1999 Ramsaun MM-kisoihin, joissa hän voitti viestikultaa ja saavutti hopeaa 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Maailmancupissa hän sijoittui lisäksi kerran palkintokorokkeelle, 12. joulukuuta 1998 Dobbiacossa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Kaikkiaan hän osallistui 65 maailmancupin osakilpailuun.
M/S Polarlys
Liikennöintihistoria
Alus aloitti liikennöinnin Bergenin ja Kirkenesin välillä 17. huhtikuuta 1996. Se rekisteröitiin Narvikiin Hurtigruten Group ASA:lle maaliskuussa 2006.
Latin American Idol
Latinalaisessa Amerikassa on järjestetty tähän mennessä yksi Idol-kilpailu.
Alois Stadlober
Stadlober lopetti uransa vuonna 2000. Seuratasolla hän edusti SC Radstadtia. Siviiliammatiltaan hän on juristi. Stadlober on avioliitossa entisen alppihiihtäjän Roswitha Steinerin kanssa ja heidän lapsensa Luis Stadlober ja Teresa Stadlober ovat myös kansainvälisen tason hiihtäjiä.
Latin American Idol
Koelauluja on järjestetty muun muassa Buenos Airesissa ja Méxicossa.
Labuan
Labuan (لابوان) tai Labuanin saari (Pulau Labuan malaijiksi, ڨولو لابوان jawilaisilla kirjaimilla) on Malesian liittovaltion territorio. Saari sijaitsee Itä-Malesiassa, Borneon pohjoisrannikolla. Labuanin pohjoispuolella on Etelä-Kiinan meri ja eteläpuolella Bruneinlahti. Borneon rannikolle Sabahiin on Labuanilta lyhimmillään matkaa runsaat 10 kilometriä.
Labuanin pinta-ala on 91 neliökilometriä ja asukasluku noin 83 000. Labuanin pääkaupunki on Victoria.
Historia
thumb|left|Brunein sulttaani ja Britannian edustajat laativat sopimusta Labuanin luovutuksesta. thumb|left|[[Australian armeijan joukot seuraamassa liittoutuneiden hyökkäystä Labuanilla 10. kesäkuuta 1945.]] Labuan kuului 1500 luvulta 1800 luvulle asti Brunein sulttaanikuntaan. 1800-luvulla brittiläiset osoittivat kiinnostusta saaren hallintaan, ja Sarawakia hallinnut James Brooke osti saaren Brunein sulttaani Omarilta vuonna 1846. Saari ostettiin Britannian hiilenlastausasemaksi Intian ja Kiinan välisellä merireitillä. Eri lähteiden välillä on ristiriitaisuuksia siitä, luovuttiko Brunei Labuanin Britannialle vapaaehtoisesti. Toisten lähteiden mukaan Brunei ei vapaaehtoisesti luopunut Labuanista, vaan sulttaani allekirjoitti sopimuksen painostuksen alaisena. Toiset lähteet taas sanovat että sulttaani luovutti alueen Britannialle kiitokseksi merirosvouksen kitkemisestä alueella.
Brittien pääsyynä Labuanin hankintaan oli perustaa laivastotukikohta ja omien intressien vaaliminen, muiden siirtomaavaltojen vaikutusvallan kasvaessa Kaakkois-Aasiassa. Labuanista tehtiin Britannian kruununsiirtomaa vuonna 1848 ja James Brookesta tehtiin alueen kuvernööri. Vuonna 1890 Labuanin hallinta annettiin Pohjois-Borneota hallinneelle Pohjois-Borneon kauppakomppanialle. Vuonna 1907 Britannia liitti Labuanin Salmisiirtokuntiin.
Toisessa maailmansodassa Japani miehitti alueen ja nimesi sen Maida-saareksi. Japanin armeija käytti Labuanin saarta sotilastukikohtanaan. Kesäkuussa vuonna 1945 liittoutuneet aloittivat Operaatio oboen Borneon vapauttamiseksi japanilaismiehityksestä. Labuan oli liittoutuneiden pääkohta, koska saarella sijaitsi Japanin tukikohta. Australialaisten johtama operaatio päättyi liittoutuneiden voittoon ja Japani vetäytyi Borneolta ja Labuanilta.
Sodan jälkeen vuonna 1946 Britannia liitti Labuanin Pohjois-Borneoon. Vuonna 1963 Pohjois-Borneo liittyi Malesian liittovaltioon ja Labuanista tuli osa Sabahin osavaltiota. Vuonna 1984 Sabah luovutti Labuanin liittovaltion hallinnan alaisuuteen, jolloin Labuanista tehtiin liittovaltion territorio. Labuanista tehtiin erikoistalousalue, josta Malesia pyrki luomaan verovapaan pankki- ja investointikeskuksen ennen vuoden 1997 Aasian talouskriisiä.
Sanasjärvi (Nokia)
Sanasjärvi on Pirkanmaalla Nokialla Sarkolassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Kuloveden lähialueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 19,4 hehtaaria ja sen pituus on 850 metriä ja leveys 450 metriä. Järveen laskee vain pelto-ojia sekä Ylinenjärven laskuoja ja sen luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Kuloveteen.