cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dynamic Systems Development Method
Ohjelmiston ylläpito toimituksen jälkeen
Ohjelmiston ylläpitotoimitusten aikataulusta tulisi olla yksimielisyys liiketoiminta- ja järjestelmän ylläpitäjän kesken. Aikalaatikkoa ei voida käyttää yhtä tarkasti kuin järjestelmän rakentamisvaiheessa, koska muutokset toteutetaan tarvittaessa ja ad hoc -menettelyllä. Ylläpitoprojektin toteutus vastaa työtavoiltaan tavanomaista ohjelmistoprojektia. Päivitykset laaditaan niin, että käyttäjät osallistuvat niiden laatimiseen.
Kun toteuttajat ovat saaneet ohjelman omalta osaltaan valmiiksi, suurlähettiläskäyttäjä testaa ohjelman ja tarkastaa sen dokumentaation. Lisäksi suurlähettiläskäyttäjän on varmistuttava siitä, että ohjelmistossa tapahtuneet muutokset tulevat käyttäjien tietoon.
Jos ohjelmistoon tulee uusia merkittäviä muutoksia, muutosten tekeminen aloitetaan niiden osalta jälleen projektin alkupisteestä. Se tarkoittaa esimerkiksi uutta vaatimusmäärittelyä ja aikataulutusta.
Ammattimainen ketteryys
Nopeat kehitysmenetelmät saivat huonoa mainetta 1990-luvun alussa, kun jotkut kehittäjät toteuttivat järjestelmiä nopeasti ja pyrkimättä hyvään ylläpidettävyyteen. Menetelmiä on pidetty nopeina ja rumina (pikaisina ja likaisina, ). DSDM:n myötä ammattimaisten ketterien kehittäjien arvostus on noussut. Hakkerit (sanan kielteisessä merkityksessä) eivät kuulu DSDM:ään.
DSDM voidaan sertifioida. Sen on oltava käytössä vähintään kuusi kuukautta, projektit on dokumentoitava, ja kehittäjän on osallistuva suulliseen kokeeseen osoittaakseen sisäistäneensä DSDM:n.
Projektin jäsenten henkilökohtaiset taidot ja ominaisuudet merkitsevät paljon, koska kuten muissakin projektinohjaustekniikoissa, projektin epäonnistuminen aiheutuu useimmiten projektin henkilöstöstä. Tekniset ongelmat ovat usein helpommin ratkaistavissa kuin henkilöiden väliset ongelmat. Kehittäjien tulisi olla "joukkuepelaajia", jotka eivät keskity liikaa toteutusteknologioihin.
Jokaisen projektin jäsenen on kyettävä toimimaan ryhmässä ja teknisten taitojen lisäksi myös kyettävä viestimään tehokkaasti. Kehittäjillä pitää olla taitoja ja mielenkiintoa kaikkia ohjelmistotuotannon osa-alueita kohtaan. Kehittäjän on oltava valmis jakamaan oman työnsä tulokset muiden ryhmän jäsenten kanssa ja hankittava aktiivisesti käyttäjäpalautetta. Kehittäjälle on tärkeää voida muuttaa nopeasti suunnittelutavoitteitaan. Joustavuus on avaintekijä DSDM:ssä, vaikka jotkut kehittäjät kokevat sen uhkatekijänä.
Yleisin syy DSDM:n vastustukselle on kehittäjien tuntema vastenmielisyys käyttäjäkontakteja kohtaan. Syynä on se, että käyttäjät arvostelet prototyyppejä ja ovat haluttomia neuvottelemaan järjestelmästä. Kehittäjät ajattelevat loogisesti, ja heidän on vaikea ymmärtää käyttäjien "epäloogisuutta".
DSDM on ohjattu prosessi, johon kuuluu olennaisena osana työryhmän yksilöiden vastuu ja toteuttajien itseohjautuvuus ja laatutietoisuus. DSDM-prosessia on valvottava myös pienissä yhden tai kahden kehittäjän projekteissa.
DSDM ja kohtalokkaita virheitä
Projektinohjauksessa käytettävää menetelmää tulisi soveltaa projekteissa pikkutarkasti. Esimerkkinä viisi ohjelmistoprojektia, joiden laatu kärsi DSDM:n puutteellisesta soveltamisesta.
Projektilla ei ollut teknistä yhteyshenkilöä
DSDM-projektin aloittajilla oli pitkä kokemus. Projektille ei valittu teknistä tukihenkilöä, koska sellaista ei ollut kuulunut aikaisempiinkaan projekteihin.
Kunkin aikalaatikon lopussa tehtiin ylitöitä, jotta aikalaatikko saatiin suljetuksi. Tuloksena oli minimiominaisuudet sisältäviä moduuleja. Eri aikalaatikoiden moduulit jäivät huonosti integroiduiksi. Seurauksena oli paljon vaivaa niiden jälkeisissä aikalaatikoissa. Projektin jälkeen jokainen työntekijä otti kahden viikon loman.
Suurlähettiläskäyttäjän tietämystä ei arvostettu
Ensimmäiset ongelmat ilmenivät liiketoiminnan määrittelyvaiheessa. Kehittäjien mielestä heidän hahmottamansa ratkaisut olivat luonnostaan parempia kuin suurlähettiläskäyttäjän (nainen) ja visionäärin. Siitä huolimatta suurlähettiläskäyttäjä suostui osallistumaan projektiin kolmena päivänä viikossa.
Kehittäjät kehittivät väärän järjestelmän. Järjestelmä epäonnistui sekä toiminnallisesti että käytettävyydeltään.
Käytettiin DSDM:ää nimellisesti
Kolmen toteuttajan projektissa projektipäällikkö ei ollut sisäistänyt DSDM:n yhdeksää periaatetta. Projektia johdettiin kuulopuheilla, eikä työryhmällä ollut DSDM:n koulutusta eikä kokemusta siitä. Ryhmän käyttäjä-jäsentä kutsuttiin suurlähettiläskäyttäjäksi, vaikka se ei ollut hänen työroolinsa. Projektia kutsuttiin DSDM-projektiksi ja DSDM:n termejä käytettiin huolettomasti.
Projektipäällikkö laati perinteisen projektiaikataulun, joka noudatti vesiputousmallia ja perustui tehtäviin. Virstanpylväät merkittiin "aikalaatikoiden" loppupisteiksi, ja ne olivat osin päällekkäisiä. Priorisointia suoritettiin satunnaisesti. Projektin vaiheet viivästyivät. Toteutumattomat tehtävät siirrettiin seuraavaan vaiheeseen.
Projekti toimitti sovitun järjestelmän mutta ylittäen aikataulunsa ja budjettinsa. Projektin johto totesi, että DSDM ei hyödytä heitä, ja se hylättiin. Projektin jäsenet olivat samaa mieltä.
Projektilta puuttui testaus- ja laatusuunnitelma
Projektiryhmä oli omaksunut DSDM:n. Projektin aloitusvaiheessa teknisen yhteyshenkilön tehtävät jaettiin useammalle henkilölle ilman erityisvastuualueita. Työryhmässä ei ollut testaajaa.
Kehittäjät suorittivat komponenteille vain yksikkötestauksen. Muutamaa viikkoa ennen toimitusta kehitysryhmään lisättiin testausryhmä, joka totesi ohjelmistossa runsaasti ongelmia.
Projektista puuttui me-henki
Projektin edetessä tilaajan ja toimittajan yhteishenki katosi. Yhteyttä pidettiin sähköpostilla ja puhelimitse. Toteuttajien viestit olivat ammattislangia, eivätkä tilaajat ymmärtäneet niitä. Niin mielenkiinto projektiin katosi.
Projekti toimitettiin, mutta tilaajat olisivat tahtoneet osallistua enemmän kehitystyöhön. Kehitystyössä pitäisi saada liiketoimintaosaaminen siirretyksi toteuttajille ja edelleen kehitettävään järjestelmään.
Miten historiaa on kirjoitettava
Miten historiaa on kirjoitettava on Lukianoksen kirjoittama satiiri historiankirjoituksesta. Lukianos pilkkaa teoksessaan aikansa historiankirjailijoita, jotka keskittyvät suurmiesten ylistämiseen tai epäolennaisuuksiin tärkeiden asioiden kustannuksella.
Historia
Lukianoksen teos on osoitettu jollekin Filon-nimiselle henkilölle. Teos on eräs esimerkki Lukianoksen myös eräissä muissa teoksissaan harjoittamasta kirjallisuuskritiikistä. Lukianos on kirjoittanut teoksensa noin vuonna 166–168, parthialaissodan aikana tai pian sen päätyttyä. Sodassa roomalaiset valtasivat Parthian, ja sotamenestys sai useat henkilöt kirjoittamaan sodasta.
Sisältö
Lukianoksen teos koostuu 63:sta suhteellisen lyhyestä luvusta. Lukianos aloittaa teoksensa havainnolla, että parthialaissota oli saanut lukuisat henkilöt kirjoittelemaan historianteoksia, joissa he yrittävät jäljitellä Herodotosta, Thukydidestä ja muita maineikkaita historioitsijoita, kuitenkaan ilman valmiuksia. Tämän vuoksi Lukianos ilmoittaa halukseen kirjoittaa itsekin teoksen aiheesta, tosin vain antaakseen neuvoja siitä, miten historiasta tulisi kirjoittaa.
Teoksen alkupuolella Lukianos käsittelee asioita, joita historiasta kirjoitettaessa on vältettävä. Näitä ovat muun muassa liioittelu tunnettuja henkilöitä ylistettäessä, tapahtumien (erityisesti tulevaisuuden tapahtumien) sepittely, kirjallisten esikuvien liian läpinäkyvä jäljittely, epäolennaisista yksityiskohdista jaarittelu sekä runouden konventioiden liiallinen käyttö. Samalla Lukianos tarjoaa useita ivailevia kuvauksia aikansa historiankirjoittelusta. Hänen kuvauksensa mukaisesti esimerkiksi eräskin ”Krepereios Kalpurnianos Pompeiopolislainen” olisi pyrkinyt jäljittelemään Thukydideen Peloponnesolaissotaa siinä määrin, että sepitteli sen mallin mukaan lähetystöjen välisiä puheita sekä tapahtumia, kuten kuvauksen ruton iskemisestä. Toinen taas laverteli loputtomasti epäoleellisista yksityiskohdista, kuvaten tuhansin sanoin ”Vologesoksen roimahousut ja hänen hevosensa kuolaimet”; kolmas liioitteli vihollisen kaatuneiden lukumääriä ja kopioi taistelukuvauksiin yksityiskohtia Homeroksen Iliaasta.
Tämän jälkeen Lukianos kuvaa historioitsijalta vaadittuja ominaisuuksia. Lukianoksen mukaan historiankirjoittajalla on oltava ennen kaikkea kaksi kykyä: kyky ymmärtää politiikkaa, sekä kyky kuvata asioita terävänäköisesti. Historioitsijan on myös oltava riippumaton, lahjomaton ja totuuden ystävä. Hän ei saa pelätä ketään, jotta joutuisi miellyttämään tätä. Historioitsijalla on vain yksi tehtävä: kertoa, miten asiat ovat tapahtuneet. Hän ei saa palvella nykyisyyttä, vaan hänen on palveltava pelkästään tulevia lukijoita.
Teoksen lopuksi Lukianos antaa ohjeita siitä, mitä asioita historiankirjoittajan on käsiteltävä ja miten hänen on järjestettävä aineistonsa. Kielen on oltava aiheeseen sopivaa, ei liian runollista tai hienoa, mutta ei myöskään liian rahvaanomaista. Tapahtumat on järjestettävä hyvin ja esitettävä mahdollisimman selvästi, ja epäoleelliset asiat on jätettävä vähemmälle. Kiitosta ja moitetta on jaettava säästeliäästi. Sepitteellisen aineiston epävarmuus tulee mainita.
Aiheesta muualla
Teos:
Arvosteluja:
International Ecumenical Peace Convocation
IEPC (International Ecumanical Peace Convocation) oli Kirkkojen maailmanneuvoston (KMN) järjestämä rauhankonferenssi, joka järjestettiin 17.-25.5.2011 Jamaikan Kingstonissa.
IEPC oli KMN:n väkivallan vastaisen vuosikymmenen huipennustapahtuma, johon odotettiin reilua tuhatta osallistujaa ympäri maailman. Konferenssin teemaa Decade to overcome violence käsiteltiin neljän teeman kautta: rauha yhteisöissä, rauha Maan kanssa, rauha markkinoilla ja rauha ihmisten välillä. Teemoja käsiteltiin sekä teologian näkökulmasta että käytännöllisten esimerkkien ja workshopien kautta.
Suomesta konferenssiin osallistui evankelisluterilaisen kirkon delegaatio sekä Changemaker -verkoston edustaja.
Lähteet
IEPC:n viralliset nettisivut Changemaker
Terrebonnen piirikunta
Terrebonnen piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 111 021 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 5 400 neliökilometriä. Houman kaupunki on piirikunnan hallintokeskus.
Piirikunta perustettiin 22. maaliskuuta 1822.
Väestö
Terrebonnen piirikunnan asukkaista 67,1 prosenttia on valkoisia, 19,2 prosenttia mustia ja 5,4 prosenttia intiaaneja. 97,9 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 35,5 vuotta.
Space Cowboys
Space Cowboys on Clint Eastwoodin ohjaama, näyttelemä ja osin tuottama elokuva vuodelta 2000. Muissa pääosissa ovat Tommy Lee Jones, Donald Sutherland sekä James Garner.
Juoni
Daedalus-ryhmän lentäjät ovat pääsemässä avaruuteen 1950-luvulla. Ilkeämielisen johtajan päätöksestä suunnitelma kuitenkin epäonnistuu. 40 vuotta myöhemmin miehet saavat uuden tilaisuuden, sillä venäläinen viestintäsatelliitti Ikon uhkaa pudota kiertoradaltaan maahan. Kukaan NASA:n työntekijöistä ei mahda asialle mitään, koska satelliitti on täynnä vanhaa elektroniikkaa. Tällöin kutsutaan eläkeikäiset Daedalus-miehet paikalle saaden tehtäväksi ohjata satelliitti takaisin kiertoradalle. 12 kuukauden valmistelujen muuttuessa 30 vuorokauteen Daedalus-miehistö saa astronauttikoulutuksen herättäen paljon kyseenalaistuksia miehistön mahdollisuuksista suoriutua tehtävästä. NASA:n lennonjohtaja vaatii saada kaksi kokenutta nuorempaa astronauttia eläkeläisten mukaan.
Laukaisupäivä koittaa ja Daedalus-nimen saanut sukkula saavuttaa venäläisen Ikonin seuraten sitä sukkulan tutkalla. Yhtäkkiä satelliitti alkaa liikuttaa aurinkopaneeleja ja aktivoi oman puolustusjärjestelmän. Daedalus-sukkula kiinnittäytyy robottipuomilla satelliittiin ja miehistö suorittaa avaruuskävelyn Ikoniin. Satelliitin kyydissä on kuitenkin venäläisten ydinohjuksia, jolloin NASA:n lennonjohdossa tehtävää seuraava Venäjän kenraali tunnustaa Ikonin olleen kiertoradalla jo kylmän sodan ajoista alkaen, tarkoituksenaan pommittaa USA:ta strategisiin kohteisiin: suurkaupunkeihin. Avaruuskävely keskeytetään ja miehistö palaa sukkulaan.
Yksi miehistön nuoremmista astronauteista on kuitenkin jäänyt satelliitille suorittamaan tehtävää loppuun. Kytkiessä hyötykuormaraketteja satelliittiin hän vahingossa aseistaa Ikonin. Satelliitin muuttuessa laukaisualustaksi aurinko- ja levypaneelit irtoilevat muiden osien mukana ja yksi osa osuu sukkulan robottipuomiin irrottaen sukkulan satelliitista. Sukkulaan osuu satelliitin osia tuhoten sukkulan ohjausraketin ja yhden kahdesta hydrauliikkamoottorista. Nuorempi astronautti menettää tajuntansa osien osuessa häneen. Kaksi eläkeläistä lähtee takaisin satelliitille hakemaan tajuttoman astronautin käyttäen kahta hyötykuormarakettia paluumatkallaan takaisin sukkulaan. Toinen raketeista on kuitenkin ajautunut liian kauas ja yksi ei riitä tuomaan kolmikkoa takaisin. Toinen eläkeläisistä uhraa itsensä kiinnittyen laukaisualustaan ja käynnistää ohjukset suuntaen ne kohti Kuuta. Kaksi muuta astronauttia palaavat sukkulaan ja aloittavat lähestymisen kohti Maata. Vaurioista huolimatta sukkula onnistuu palaamaan takaisin Maahan. Elokuvan lopussa itsensä uhrannut eläkeläinen nojaa menehtyneenä kalliota vasten katsoen Maata.
Madagaskarin vaakuna
pienoiskuva Madagaskarin vaakuna (ransk. Sceau de Madagascar) on yksi Madagaskarin kansallissymboleista.
Rauno Lesonen
Rauno Lesonen (s. 4. lokakuuta 1959 Kajaani) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Kokkolan Pallo-Veikoissa yhteensä 115 pääsarjaottelua vuosina 1982–1985 ja 1990. Peliuransa jälkeen hän on toiminut muun muassa KPV:n valmennuspäällikkönä sekä valmentanut Futsal-liigassa pelannutta TP-Kaarlea vuosina 2011–2012.
Jalkapallon Ruotsin cup
Jalkapallon Ruotsin cup  on kansallinen cup-kilpailu ruotsalaisjoukkueille. Cupin voittaja pääsee Eurooppa-liigan 2. karsintakierrokselle. Voittaja pelaa Ruotsin Supercupin Allsvenskanin voittajaa vastaan. Eniten cupin voittaja on Malmö FF:llä, jolla cup-voittoja on 14 kappaletta.
Töölön juttu
Töölön juttu eli Töölön päivälliset oli Helsingissä Krimin sodan aikana vuonna 1855 tapahtunut poliittinen skandaali, jossa Helsingin yliopiston ylioppilaat kohottelivat maljoja Venäjän vastustajien kunniaksi.
Eräs liberaalisti ajattelevista ja Ruotsiin suuntautuneista ylioppilaista koostunut ystäväpiiri oli viettänyt 30. marraskuuta 1855 Antinpäivää Töölön ravintolassa, joka sijaitsi nykyisen Hesperian puiston alueella. Sama piiri oli hieman aiemmin paljastanut opiskelija Oskar Tamelanderin Venäjän hallituksen vakoojaksi niin sanotussa Tamelanderin jutussa. Töölön tilaisuudessa oli kertoman mukaan kohotettu maljoja Venäjän vihollisille ja vihollismaiden johtajille, kuten Britannian kuningatar Viktorialle ja Ranskan keisari Napoleon III:lle. Juhlijat yrittivät lisäksi estää sotilassoittokuntaa esittämästä keisarihymniä. Tapaus leimattiin valtiolliseksi mielenosoitukseksi. Vuoden 1830 vastaavan ”Puolan maljan” tapauksen tavoin osalliset yrittivät selittää kyseessä olleen väärin kuulemisesta johtunut väärinkäsitys.
Tapauksen tultua julki kenraalikuvernööri F. W. R. von Berg ja sijaiskansleri Johan Reinhold Munck puuttuivat asiaan ja osallisia rangaistiin, epäsuorasti myös Tamelanderin paljastamisen vuoksi. Yhteensä 12 ylioppilasta erotettiin yliopistosta eripituisiksi ajoiksi: joukon johtajana pidetty ylioppilas Karl Wetterhoff ainiaaksi, ylioppilas Anders Ramsay kahdeksi vuodeksi ja maisteri Anders Herman Chydenius sekä kandidaatti J. H. E. Berg puoleksitoista vuodeksi. Lisäksi Karl Gustaf Ehrström joutui eroamaan juridisen ja Adolf Erik Nordenskiöld fyysis-matemaattisen tiedekunnan kuraattorin virasta. Nordenskiöld menetti myös virkansa vuorikonduktöörinä. Fyysis-matemaattisen tiedekunnan sihteeri Johan Jakob Chydenius erosi vapaaehtoisesti myötätunnosta muita erotettuja kohtaan. Myös Tamelander erotettiin.
Erotettuihin kuulunut Anders Ramsay kuvaili myöhemmin Töölön jutun tapahtumia tunnetussa muistelmakirjassaan Muistoja lapsen ja hopeahapsen. Erottamisten ohella muutamia osallisia tuomittiin karsseriin. Näiden joukossa oli muusikko Filip von Schantz, jonka on sanottu säveltäneen arestinsa aikana Karsseripolska-nimisen polskan.
Korkeasaaren eläintarha
Korkeasaaren eläintarha on vuonna 1889 perustettu eläintarha Helsingissä. Eläintarhaa ylläpitää voittoa tavoittelematon säätiö, jonka tavoitteena on luonnon monimuotoisuuden suojelu.
Korkeasaaren eläintarha on Euroopan eläintarha- ja akvaariojärjestön jäsen ja osallistuu sen lajiensuojeluohjelmiin. Eläinlajeja Korkeasaaressa on noin 150.
Eläintarha sijaitsee Korkeasaari-nimisellä saarella Helsingin edustalla, ja se on avoinna vuoden jokaisena päivänä. Korkeasaaren eläintarha on myös Helsingin suosituimpia vierailukohteita noin puolella miljoonalla vuosittaisella vierailijallaan. Korkeasaaressa on kolme ravintolaa, kahviloita, matkamuistomyymälä ja useita kioskeja.
Luonnon- ja eläintensuojelu
Korkeasaaren eläintarha pyrkii muiden suojeluun osallistuvien eläintarhojen kanssa turvaamaan luonnon monimuotoisuutta lisäännyttämällä etenkin uhanalaisia eläimiä tarhaolosuhteissa.
Korkeasaari osallistuu Euroopan eläintarhajärjestön jäsenenä noin 30 eläinlajin EEP-suojeluohjelmaan. Suojeluohjelmien avulla voidaan tarvittaessa myöhemmin palauttaa luontoon useita lajin edustajia. Korkeasaaresta on vahvistettu muun muassa mongolianvillihevosten, partakorppikotkien, metsäpeurojen ja ilveksien luonnonkantoja alueilla, joissa niiden populaatiot ovat pienentyneet tai aikaisemmin hävinneet.
Leif Blomqvist alkoi pitämään lumileopardien kantakirjaa vuonna 1976 toimiessaan Korkeasaaren intendenttinä, ja toimia lajin koordinaattorina kun sille perustettiin EEP-ohjelma vuonna 1987. Nykyisin Korkeasaaresta käsin koordinoidaan kolmen eläinlajin EEP-ohjelmia: markhorien, metsäpeurojen ja tunturipöllöjen.
Eläintarha tekee yhteistyötä lajiensuojelua ja eläinten hyvinvointia tukevissa tutkimuksissa muun muassa Helsingin Yliopiston ja Aalto-yliopiston kanssa.
Varainkeruu luonnossa tapahtuvaan suojeluun
Korkeasaaren eläintarha kerää varoja useiden eläinlajien luonnossa tapahtuvaan suojelutyöhön yleisötapahtumilla ja vierailijoiltaan saamilla lahjoituksilla.
Esimerkiksi Kissojen yö -tapahtumalla tuetaan uhanalaisten amurinleopardien ja amurintiikereiden suojelua luonnossa. Korkeasaari on suojelua koordinoivan järjestön yksi suurimpia rahallisia tukijoita, ja on vuoteen 2022 mennessä lahjoittanut sille noin 570 000 euroa.
Villieläinsairaala
Korkeasaaren eläintarha ylläpitää Villieläinsairaalaa, jossa se hoitaa sinne tuotuja orpoja ja loukkaantuneita kotimaisia villieläimiä tavoitteena palauttaa ne luontoon. Villieläinsairaalaan tuodaan vuosittain hoitoon yli tuhat loukkaantunutta luonnonvaraista eläintä.
Ympäristökasvatus
Eläintarha pyrkii kertomaan eläinlajien suojelusta ja vaikuttamaan ihmisten luontosuhteeseen esimerkiksi eläinten opastettujen ruokintatuokioiden yhteydessä.
Korkeasaaren eläintarha ylläpitää luontokoulu Arkkia ja vuosittaisia kesäleirejä lapsille. Opetuksellisten arvojensa vuoksi eläintarha on myös suosittu luokkaretkikohde.
Eläintilat ja eläimet
thumb|[[Amurintiikeri (Panthera tigris altaica) Korkeasaaressa.]] Korkeasaaressa on useita eri ilmastoille ja ympäristötyypeille omistettuja eläintaloja ja -alueita. Isot kissapedot asuvat Kissalaaksossa, joka on valmistunut 1960-luvulla. Alun perin leijonat asuivat vuonna 1936 valmistuneessa Leijonalinnassa, joka on sittemmin remontoitu Apinalinnaksi ja jossa asuvat nykyisin berberiapinat.
Borealia-talo valmistui vuonna 1995, siellä elää Suomen luonnon lintuja ja pikkunisäkkäitä. Suurempia kotimaisia lajeja kuten metsäpeura ja ahma on esillä uudemmalla Korpi-alueella.
Trooppisessa Amazonia-talossa elää Amazonin sademetsästä kotoisin olevia pikkueläimiä: liskoja, käärmeitä, kilpikonnia, hämähäkkejä, hyönteisiä, kaloja, sammakoita, pikkuapinoita sekä papukaijoja. Sään salliessa linnut ja apinat ovat esillä ulkotarhoissa.
Toinen trooppinen talo, Africasia, valmistui ja avattiin kesällä 2002. Se rakennettiin presidentti Martti Ahtisaaren vierailtua Etelä-Afrikan kansallisessa eläintarhassa, josta eläimiä ja kasveja saatiin lahjoituksena. Africasiassa elää pikkumangusteja, käärmeitä, sammakoita, hyönteisiä, hämähäkkejä ja lintuja Afrikan aavikoilta ja Aasian sademetsistä.
Vuonna 2016 avattiin Hämärätalo, jossa asustaa hämäräaktiivisia lajeja ja jossa on Tullin yhteistyöstä ja laittomasta eläinkaupasta kertova näyttely.
Korkeasaaren eläintarhan historia
thumb|Korkeasaaren ravintola 1900-luvun vaihteessa.|250x250px Korkeasaarta vuokrannut Helsingin Anniskeluyhtiö suunnitteli eläintarhan perustamista 1800-luvun loppupuolella useamman vuoden, jonka aikana asiamiehet kävivät muun muassa tutustumassa Tukholman ja Kööpenhaminan eläintarhoihin. Ensimmäinen virallinen ehdotus Alppilasta tarhan sijoituspaikkana hylättiin niukasti kaupunginvaltuuston äänestyksessä. Alkuperäisin suunnitelma eläintarhasta Korkeasaaressa tuli sen sijaan toteutumaan vuonna 1889.
thumb|Korkeasaaren vanha logo, käytössä 90-luvulta vuoteen 2017 asti. Arkkitehti Frithiof Mieritz suunnitteli eläintarhaan sen alkuvuosina useita rakennuksia, ja myös myötävaikutti eläintarhan perustamiseen lahjoittamalla Anniskeluyhtiölle kaksi karhunpentua. Niitä varten hän suunnitteli Korkeasaaren ensimmäisen Karhulinnan.
Helsingin Anniskeluyhtiöllä oli taloudellisia vaikeuksia jo ensimmäisen maailmansodan aikana väliaikaisen alkoholin anniskelukiellon takia. Kun kieltolaki tuli voimaan vuonna 1919, yhtiön talous romahti ja eläintarha siirtyi seuraavana vuonna Helsingin kaupungin omistukseen. Se muutettiin virastoksi vuonna 1989 eläintarhan täytettyä sata vuotta. Eläintarha toimi kaupungin alaisena vuoden 2017 loppuun asti, jonka jälkeen siitä tuli säätiö.
Säätiöityminen
Korkeasaaren eläintarhan säätiö aloitti toimintansa vuoden 2018 alusta. Säätiö ylläpitää eläintarhaa, huolehtii sen alueesta ja siellä olevista kiinteistöistä, sekä kehittää eläintarhan palveluita.
Säätiönä Korkeasaari voi osallistua kaupungin virastoa laajemmin kansainväliseen lajiensuojelutyöhön, kehittää yritysyhteistyötä ja varainhankintaa. Korkeasaaren säätiö on yleishyödyllinen yhteisö, eikä tavoittele taloudellista voittoa.
Korkeasaaren eläintarhan säätiö toimii osana Helsingin kaupunkikonsernia ja sen päättävänä elimenä on hallitus, jonka Helsingin kaupunginhallitus nimeää. Eläintarhan toimintaa johtaa toimitusjohtaja. Helsingin kaupunki tukee edelleen Korkeasaaren toimintaa.
Eläintarha mediassa
thumb|[[Ruskeakarhu (Ursus arctos) aamulla ennen heräämistä.]]
Musiikki ja televisio
Karvakorvat oli MTV3-kanavalla vuonna 1996 esitetty huumorisarja, jossa eri eläintarhojen eläimiä esittävät lyhyet videopätkät oli muutettu sketseiksi jälkiäänittämällä niihin humoristinen dialogi ja musiikki. Sketsien välissä näyttelijä Mika Nuojua esitteli Korkeasaaren eläinlajeja.
Vuonna 2009 subtv-kanavalla esitettiin Korkeasaari-nimistä sarjaa, jossa seurattiin Korkeasaaren eläinten ja niiden hoitajien arkea. Sarjaa juonsi Kiti Kokkonen.
Keväällä 2022 Ruutu-suoratoistopalvelu näytti kolmen kuukauden ajan livelähetyksiä Korkeasaaresta. Lähetyksissä näkyi amurintiikerien, pikkupandojen ja saukon tarhoihin ympäri vuorokauden.
Nelosella alkoi syksyllä 2022 Korkeasaaren eläintarhasta kertova kuusiosainen TV-ohjelma, jonka nimi on jälleen Korkeasaari. Sarjassa näytetiin myös Villieläinsairaalan toimintaa. Ohjelman toinen tuotantokausi nähdään syksyllä 2023.
Kirjallisuutta
Biologi ja tietokirjailija Sesse Koivisto on tehnyt usean teoksen, jossa kuvataan hänen ja Ilkka Koiviston arkea heidän perheensä asuessa Korkeasaaressa. Kirjoista myydyin on Eläintarha olohuoneessamme (1972), joka kertoo Koivistojen perheen monista epätavallisista kotihoidokeista.
Pylväsdiagrammi
thumb|350px|Yksinkertainen pylväskaavio, joka kuvaa [[Kansanpuolue liberaalit|Ruotsin kansanpuolue liberaalien ääniosuutta Ruotsin valtiopäivävaaleissa vuosina 1936–2006.]] Pylväskaavio eli pylväsdiagrammi on diagrammi, jossa kuvataan muuttujia pystysuuntaisten pylväiden avulla (yleensä suorakaiteita, mutta toisinaan muuta kaavion teemaan liittyvää grafiikkaa, kuten kolikkopinoja). Se soveltuu hyvin määrien ja niiden muutosten havainnollistamiseen, etenkin silloin kun vaaka-akselin arvoilla on tasavälinen järjestysominaisuus kuten aika.
Käyttö
Pylväsdiagrammi soveltuu muuttujalle, joka saa useita arvoja. Pylväskaavio on usein viivakaavion vaihtoehto ja soveltuu samoihin tilanteisiin. Viivakaavioon ja parvikaavioon verrattuna pylväskaavio ei korosta riippuvuuksia yhtä voimakkaasti. Vaakasuuntainen palkkikaavio taas on tarkoitettu erityyppisiin tilanteisiin kuin pylväskaavio.
Ympyrädiagrammiin verrattuna pylväskaaviossa korostuu muuttujien arvojen järjestys, sillä siinä on selvästi ensimmäinen ja viimeinen pylväs. Pylväskaavio ei sovellu hahmottamaan osuuksien suhdetta kokonaismäärästä yhtä hyvin kuin ympyrädiagrammi. Myös yhdistettyjen vierekkäisten osioiden vertailuja toisiin yhdistettyihin osioihin on ympyrädiagrammista helpompi tehdä. Jos muuttujien luokkia on kovin paljon, pylväskuvio on selkeämpi kuin ympyrädiagrammi.
Ominaisuudet
Pylväskaavio tehdään yleensä suorakulmaiseen xy-koordinaatistoon. Siinä on kaksi ulottuvuutta ja kaksi jatkuva-arvoista asteikkoa. Pylväskaavion vaaka- ja pystyakselit ovat normaalisti tasavälisiä ja tasaleveitä. Vaaka-akselilla on yleensä tasavälinen järjestysominaisuus, useimmiten aika. Pystyakselille tulevat määriä kuvaavat arvot. Pystyakselin asteikko lähtee normaalisti nollasta, jotta pylväiden mittasuhteet säilyvät oikeina kuvaamiensa arvojen suhteisiin nähden. Pylväiden väliksi suositellaan 20–50 prosenttia pylväiden leveydestä. Välien leveys ja etenkin pylväiden leveys riippuvat siitä, mikä tilanteessa näyttää parhaalta.
Pylväskaaviossa on usein ohuet vaakasuuntaiset hilaviivat, joiden avulla pylväiden korkeuden voi hahmottaa tarkemmin. Nimiöt voivat olla kaavion alapuolella tai pylväiden päällä.
Dopentakontaani
Dopentakontaani eli n-dopentakontaani (C52H106) on 52-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Dopentakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)50CH3, moolimassa 731,398 g/mol, sulamispiste 90-93 °C, kiehumispiste 587,6 °C, leimahduspiste 527 °C, tiheys 0,824 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,460 ja CAS-numero 7719-79-1.
Emil Peschkau
Emil Peschkau (19. helmikuuta 1856 Wien, Itävalta – katosi 1929) oli itävaltalainen kirjailija. Hän opiskeli luonnontieteitä ja oli ajoittain matematiikan ja luonnontieteiden opetusharjoittelijana. Myöhemmin hän toimi insinöörinä, mutta päätyi lopulta lehtityöhön ja loi sen ohella itsenäistä kirjallista tuotantoa. Runokokoelman Traum und Leben (Frankf. a. M. 1884) lisäksi Peschkau julkaisi humoristisia kertomuksia, esseitä, novelleja ja viehättäviä romaaneja.
Mustasukkaisuus sai Peschkaun sytyttämään kotitalon tuleen, ja hänet todettiin mieleltään sairaaksi. Hän joutui 1925 suljettuun hoitolaan, josta hän karkasi 1929 ja katosi jäljettömiin.
Yksi Peschkaun kertomus on suomennettu, ja se on julkaistu nimellä "Kuningattaren romaani" samannimisessä antologiassa (Kuopion Uusi Kirjapaino, 1897.)
Luettelo hakukoneista
Tällä sivulla luetellaan hakukoneita.
Lemusajoki
thumb|Lemusajoki. Lemusajoki on Laukaanjoen sivujoki Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Sen pituus on 48 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 839 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Isvaran kuntaan kuuluvan Lemusan (ven. Limoža) kylän luota ja virtaa laajan metsäalueen läpi etelään yhtyen Laukaanjokeen Hotnežan kylän tienoilla. Joen suussa on toinen Lemusan kylä (ven. Lemovža). Tärkeimmät sivujoet ovat Tšornaja, Izvarka, Repolka, Hmelenka, Belka ja Verjažka.
Aiheesta muualla
59.11361°N, 29.29917°W
Viktor Minejev
Viktor Aleksandrovitš Minejev (19. kesäkuuta 1937 – 22. helmikuuta 2002) oli nykyaikainen viisiottelija, joka edusti Neuvostoliittoa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa. Hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui yksilökilpailussa viidenneksi.
Janne Suutari
Janne Suutari (s. 13. toukokuuta 1981 Kokkolassa) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikkanaan keskikentän laita. Pystyy myös pelaamaan laitapuolustajana. Janne aloitti liikunnan opettajana Kiviniityn koululla 2008 syksyllä Kokkolassa.
Kolmisoppi (Kuopion kaupunginosa)
Kolmisoppi on Kuopion 30. kaupunginosa noin seitsemän kilometriä keskustasta etelään. Kaupunginosan itäraja kulkee osaksi valtatiellä 5. Alue on saanut nimensä siellä sijaitsevasta Kolmisoppi-järvestä. Alueella on myös pienempi, edelliseen laskeva Vuorilampi. Naapurikaupunginosia ovat Neulaniemi, Neulamäki ja Savilahti pohjoisessa, Särkiniemi ja Levänen idässä sekä Neulalampi etelässä. Lännessä kaupunginosa rajautuu Kallaveden Pilpanlahteen.
Kolmisopen pohjoisosissa sijaitseva Kolmisoppi-Neulamäen luonnonsuojelualue on noin 200 hehtaarin kokoinen. Kolmisopessa sijaitsee myös Kolmisopen ryhmäpuutarha ja Pilpan maja. Kaupunginosan etelärajalla Kolmisopenrannassa on mökkiasutusta.
Kolmisoppi on antanut nimensä lähistöllä, mutta Neulalammen kaupunginosan puolella sijaitsevalle yritysalueelle. Yritysalueella sijaitsee esimerkiksi Kauppakeskus Kolmisoppi.
Manuel Beltrán
Manuel Beltrán Martinez (s. 28. toukokuuta 1971 Jaén) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1995−2008. Hän sijoittui suurissa ympäriajoissa useita kertoja 15 parhaan joukkoon, vaikka toimikin etenkin Ranskan ympäriajossa vuoriosuuksilla tallinsa kapteenien, kuten Lance Armstrongin, apuajajana.
Iljušin DB-3
Iljušin DB-3 oli Iljušinin tehtaan valmistama kaksimoottorinen pommikone, jonka ensilento tapahtui 1935. Sarjatuotantoon kone pääsi vuonna 1936. Se oli aikanaan keskiraskas pommikone, muttei voinut kuljettaa isompia kuin 100 kg pommeja.
Manuel Beltrán
Beltrán antoi vuoden 2008 Ranskan ympäriajon ensimmäisen etapin jälkeen EPOa sisältäneen dopingnäytteen. Poliisi kuulusteli Beltránia kahden tunnin ajan ja tutki tämän hotellihuoneen, mutta ei löytänyt kiellettyjä aineita. Myös b-näyte osoittautui positiiviseksi.
Iljušin DB-3
Konemallin ominaisuudet kehittyivät tuotannon ja sotakokemusten myötä; esimerkiksi moottori vaihtui suurempitehoiseen, nopeus ja painokin kasvoivat muutosten myötä. Vuonna 1942 Neuvostoliitossa lentokoneet nimettiin uudelleen. DB-3:n tavoin kolmen hengen miehistölle suunnitellusta DB-3f-versiosta (joka tuli sarjatuotantoon 1939) edelleenkehitetty nelipaikkainen ja suurempitehoinen kone (sarjatuotantoon 1941) sai uuden nimen Iljušin Il-4. Joissain lähteissä kuitenkin DB-3f tulkitaan samaksi kuin Il-4. thumb|DB-3F Luonetjärven lentokentällä huhtikuussa 1944.
Manuel Beltrán
Ranskan senaatti kertoi 2013 Beltránin olleen yksi ajajista, joiden dopingnäytteistä oli vuoden 1998 Ranskan ympäriajossa löytynyt vähäisiä määrää EPO-hormonia Ranskan antidopingjärjestön 2004 tekemissä uusintatesteissä. Hänelle, kuten muillekaan ajajille, ei aiheutunut sanktioita asian johdosta.
Iljušin DB-3
DB-3 osallistui myös Neuvostoliiton ensimmäisiin pommituksiin Berliiniin 8. elokuuta 1941. Isku oli lähinnä propagandavoitto Neuvostoliitolle, joka kaipasi kipeästi hyviä uutisia rintamilta.
DB-3 koneita rakennettiin 1 528 kappaletta, joiden lisäksi DB-3f eli Il-4 koneita 5 256 kappaletta.
Koneen ohjausominaisuudet olivat raskaat, mutta se oli kuitenkin vakaa lennettävä. Erityisesti nousu vaati pilotilta käsivoimia.
Käyttö Suomessa
Suomi sai talvisodassa sotasaaliiksi viisi DB-3M-konetta, joista yksi saatiin lentokelpoiseksi ennen talvisodan loppua. Jatkosodassa Lentolaivue 46:lla oli käytössään myös neljä Il-4-konetta, jotka ostettiin Saksalta ja haettiin Ukrainasta.
Lapin sota
Lapin sotaa varten muodostettiin Lentoryhmä Sarko, joka sai komentoonsa Lentorykmentti 2:n ja Lentorykmentti 4:n. Jälkimmäiseen, pommituslentorykmenttiin, kuuluivat pommituslentolaivueet 42, 44, 46 ja 48. Näistä neljästä laivueesta pommituslentolaivue 46:lla oli kolme Dornier Do-17, kolme DB-3M:ää ja kolme DF-3f:ää. Pommituslentolaivue 46:n toiminta Lapin sodassa alkoi 2. lokakuuta 1944, kun luutnantti Lampelton johtama osasto pommitti saksalaisia joukkoja Kemin ja Rovaniemen välisellä alueella viidellä koneella, joista yksi oli Dornier Do-17, kaksi DB-3M:ää ja jaksi DB-3f:ää. DB-3M - ja DB-3F -koneiden käyttö Lapin sodassa päättyi 22. maaliskuuta 1945, kun yksi kumpaakin pommitti Kilpisjärven pohjoispuolella saksalaisten parakkialuetta.
Robert K. Merton
Robert King Merton (4. heinäkuuta 1910 – 23. helmikuuta 2003) oli yhdysvaltalainen sosiologi, joka määritteli muun muassa itsensä toteuttavan ennusteen käsitteen. Hän syntyi juutalaisille maahanmuuttajavanhemmille Philadelphiassa.
Liedon Säästöpankki
Liedon Säästöpankki on suomalainen säästöpankki, joka kuuluu Säästöpankkiryhmään. Se on yksi ryhmän suurimmista ja kannattavimmista pankeista. Sillä on noin 51 000 asiakasta ja 120 työntekijää. Pankki on nimensä mukaisesti lähtöisin Liedosta, ja se toimii pääosin Turun talousalueella.
Liedon Säästöpankki kertoi vuonna 2022 tavoitteestaan irtautua Säästöpankkiryhmästä ja yhdistyä Oma Säästöpankkiin. Yhdistymisen on tarkoitus tapahtua syksyllä 2022. Irtautuminen on aiheuttanut kohua muissa Säästöpankkiryhmän pankeissa, koska Liedon Säästöpankki on yksi ryhmän merkittävimmistä pankeista. Liedon Säästöpankin irtautumisen myötä Säästöpankkiryhmä on joutunut irtisanomaan 21 ihmistä ja sen tasearvo pienenee noin 10 prosenttia.
Albert Mokejev
Albert Andrejevitš Mokejev (4. tammikuuta 1936 – 27. helmikuuta 1969) oli nykyaikainen viisiottelija, joka edusti Neuvostoliittoa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa. Hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sai lisäksi pronssia yksilökilpailussa.
Chop Suey!
”Chop Suey!” on System of a Downin singlenäkin julkaistu kappale. Se julkaistiin albumilla Toxicity. Kappaleesta tuli menestys: siitä tehtyä musiikkivideota esitettiin paljon, se menestyi listoilla ja yhtye sai siitä Grammy-ehdokkuuden. Kappaleen alkuperäinen nimi oli ”Suicide”, mutta se vaihdettiin.
Kappaletta on kuunneltu yli miljardi kertaa Spotifyssä.
Vesiorneerot
Vesiorneerot (Cinclodes) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 15 lajia.
Matti Peltonen (historiantutkija)
Matti Tapani Peltonen (s. 24. huhtikuuta 1952 Pornainen) on suomalainen sosiaalihistorian professori Helsingin yliopistossa vuodesta 2000. Hän on tutkinut muun muassa maaseudun historiaa ja alkoholihistoriaa.
Peltonen työskenteli Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1986–1989 ja assistenttina Helsingin yliopistossa 1990–1992. Hän on ollut talous- ja sosiaalihistorian dosentti vuodesta 1992 ja toimi vuosina 1993–2000 apulaisprofessorin ja professorin viransijaisena.
Pölypilleri
Pölypilleri on Kari Peitsamon viides albumi. Albumi on ensimmäinen Peitsamon omalla nimellä julkaistu; aiemmat albumit julkaistiin nimellä Kari Peitsamo ja Ankkuli, vaikka niistä osa on Peitsamon yksin soittamia.
Peitsamo on kertonut albumin nauhoittamiseen käytetyn ajan olleen lyhyempi kuin levyn kesto, koska kappaleiden väliin lisättiin tauot masterointivaiheessa. Peitsamo on toisaalta myös kertonut, ettei tarina pidä paikkaansa.
Kun albumi Pölypilleri oli valmis, Atte Blom kysyi haluaako Peitsamo julkaista sen viimeisenä Love-levynä vai ensimmäisenä Johanna-albumina. Kun Peitsamo kuuli, että Lovella julkaistuna levyn kataloginumero olisi 313 eli Aku Ankan auton rekisterinumero, valinta oli selvä.
Levyn CD-versiolla on mukana hieman ennen albumia julkaistun EP:n Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin kappaleet. Levy oli Love Recordsin viimeinen julkaisu ennen yhtiön konkurssia.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo, ellei toisin mainittu.
CD-painoksen bonuskappaleet
Philadelphia Wings
Philadelphia Wings on yhdysvaltalainen, vuonna 1986 perustettu sisälacrossen ammattilaisseura Philadelphiasta, Pennsylvaniasta. Joukkue pelaa kotiottelunsa Wells Fargo Centerissä.
Philadelphia Wings on National Lacrosse Leaguen ainoa joukkue, joka on pelannut kaikki liigan kauden. Wings on yhdessä Toronto Rockin kanssa menestynein joukkue kuudella mestaruudellaan.
Bad Muskau
thumb|left|Neissejoki jakaa alueen Saksan ja Puolan kesken. thumb|left|Schüttaufhöhessä on muistokivi Muskaunpuiston rakentajille. Bad Muskau (sorbiksi Mužakow), aiemmin Muskau, on kaupunki Saksassa, Saksin osavaltiossa. Bad Muskau sijaitsee Neissen varrella. Joki erottaa Bad Muskaun Puolasta ja Łęknican kaupungista. Bad Muskaussa on arviolta 3 646 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 15,35 neliökilometriä.
Bad Muskau on kuuluisa lähistöllä sijaitsevasta Muskaunpuistosta, joka jatkuu Puolankin puolelle. Puisto on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Historia
Vuonna 1945 Muskau jaettiin Neisse-joen mukaan Itä-Saksalle ja Puolalle. Samalla jaettiin kuuluisa Muskaunpuisto.
Vuonna 1962 kaupunki muutti nimensä Bad Muskauksi, kun terapeuttinen kylpylä rakennettiin sinne. Vain virallisesti tunnustetut kylpyläkaupungit voivat käyttää Bad-etuliitettä.
Tuomas Pöysti
Tuomas Henrik Pöysti (s. 2. toukokuuta 1970 Rovaniemi) on suomalainen oikeustieteen tohtori ja virkamies, joka on vuodesta 2018 lähtien toiminut Suomen oikeuskanslerina.
Ura
Pöysti valmistui ylioppilaaksi Ounasvaaran lukiosta vuonna 1989 ja oikeustieteen maisteriksi Lapin yliopistosta 1995. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1999. Opiskeluaikanaan Pöysti toimi oikeustieteen ylioppilaiden yhdistys Artikla ry:n hallituksen varapuheenjohtajana vuonna 1993 sekä aktiivina Euroopan oikeustieteen opiskelijoiden yhdistys ELSA:ssa, jonka keskusjärjestön taloudenhoitajana hän toimi vuonna 1995. Vuonna 1994 Pöysti oli Valtiontalouden tarkastusviraston (VTV) tutkija ja vuosina 1995–1999 Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan tutkijakoulutettava. Hän toimi vuonna 1997 tutkijana myös Lapin yliopistossa. Vuodesta 2001 Pöysti on ollut hallinto-oikeuden dosentti Helsingin yliopistossa ja toimi oikeusinformatiikan vastuuopettajana 2003–2009.
Pöysti työskenteli valtiovarainministeriön budjettiosaston hallintosihteerinä 1999–2000, neuvottelevana virkamiehenä 2000–2004 ja valtioneuvoston controllerina 2004–2006. Vuosina 2007–2015 Pöysti toimi Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana. Lokakuussa 2015 hän aloitti alivaltiosihteerinä valtioneuvostossa vastuullaan sote-uudistus.
Vuonna 2018 Pöysti aloitti oikeuskanslerina eläkkeelle jäävän Jaakko Jonkan seuraajana. Oikeuskansleri on Suomen ylin laillisuusvalvoja eduskunnan oikeusasiamiehen ohella.
Arttu Seppälä
Arttu Aadiel Seppälä (s. 18. maaliskuuta 1987 Lapua) on suomalainen jalkapalloilija ja sarjakuvakäsikirjoittaja.
Tuomas Pöysti
Kritiikki
Keväällä 2021 Pöystiä kohtaan virisi epäluottamusta. Hänen on epäilty edistäneen sittemmin virasta pidätetyn Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajan Tytti Yli-Viikarin etenemistä uralla, vieläpä ilman julkisia virkahakuja. Pöysti on kiistänyt olevansa Yli-Viikarin perhetuttu ja avannut muutamien tapaamisten luonteen.
Lisäksi oikeusoppineet Tuomas Ojanen, Janne Salminen ja Veli-Pekka Viljanen ovat arvostelleet Pöystin toimintaa oikeuskanslerina liittyen koronavirusrajoituksiin. Heidän mukaansa Pöysti ei ole hoitanut tehtäväänsä vaaditulla tavalla, mikä on johtanut valtioneuvoston laillisuusvalvonnan pettämiseen. Tästä syystä osa valtioneuvoston lakiesityksistä on ollut perustuslain vastaisia. ”Perustuslakivaliokunnan lausunto pakottaa vakavasti kysymään valtioneuvoston laillisuusvalvonnan toimivuuden perään. Varsinkin, kun perustuslakivaliokunta on jo monta kertaa aiemminkin vuoden kuluessa esittänyt huomattavan ankaraa arvostelua lakiehdotuksista tai valmiuslain mukaisista asetuksista koronaviruspandemian aikana”, sanoo Tuomas Ojanen. Janne Salmisen mukaan ”hallituksen lakiesitys herättää toki kysymyksiä lainvalmistelun tasosta, mutta myös siitä, miksi ennakollinen laillisuusvalvonta [oikeuskansleri] on asiassa repsahtanut”. Oikeuskanslerin kommentoi kritiikkiä puheenvuorossaan 6.4.2021. Pöystin mukaan "yhteiskunnalliset odotukset oikeuskanslerin laillisuusvalvontaa kohtaa [sic] ennakollisessa säädösvalvonnassa näyttävät nousseen" ja tämän takia "on tarvetta käydä keskustelua käytäntöjen ja ratkaisulinjan muuttamisesta".
Arttu Seppälä
Seppälä on jalkapalloilijana Lapuan Virkiän kasvatti ja pelipaikaltaan laituri tai hyökkääjä. Kaudet 2005–2007 hän pelasi Ykkösessä Kokkolan Pallo-Veikkojen joukkueessa, jolloin joukkue saavutti hopeaa Suomen Cupissa 2006. Syksyllä 2007 hän siirtyi opiskelemaan Turkuun ja edusti kausilla 2008–2009 FC Interiä voittaen joukkueessa Suomen mestaruuden ja Liigacupin kaudella 2008. Elokuussa 2009 Seppälä siirtyi lainasopimuksella Vaasan Palloseuraan ja jatkoi seurassa myös kauden 2010. Kaudella 2011 hän oli nostamassa Seinäjoen Jalkapallokerhoa Ykköseen pelaten kaikissa joukkueen sarja- sekä Suomen Cup-otteluissa. Kaudella 2012 Seppälä edusti Ykkösessä pelaavaa FC KooTeePeetä. Kaudella 2013 hän edusti Kakkosen itäisessä lohkossa pelannutta KTP:tä.
Seppälä on sarjakuva-alan yrittäjä, ja hän on käsikirjoittanut Pöyrööt-sarjakuvaa vuodesta 2011.
Tuomas Pöysti
Yksityiselämä
Pöysti on naimisissa belgialaisen Ruxandra Balboa-Pöystin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
The Devil’s Resolve
The Devil’s Resolve on Barren Earthin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. maaliskuuta 2012. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Käpylinnut
Käpylinnut (Loxia) ovat peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu 5 lajia.
Käpylinnut ovat erikoistuneet syömään havupuiden siemeniä ja niille on evoluution tuloksena kehittynyt nokka, jonka ala- ja ylänokka menevät kärjistä ristiin. Nokan kärki toimii kuin leikkuri halkaisten kävyn suomun ja käpylintu nappaa esiin tulleen siemenen kielellään. Tavallisimmat kolme lajia ovat erikoistuneet eri havupuiden siemeniin: isokäpylintu männyn, pikkukäpylintu kuusen ja kirjosiipikäpylintu lehtikuusen. Nokan järeys osoittaa hyvin pääravintokohteen, sillä männyn siemenet ovat kovimman työn takana, lehtikuusen siemeniin riittää vähempikin.
Suomessa tavattavia lajeja ovat:
Käpylintujen sukuun kuuluvia lajeja ovat myös:
Juovabasiliski
Juovabasiliski eli juovikas basiliski (Basiliscus vittatus) on heimoon Corytophanidae kuuluva liskolaji. Luonnossa juovabasiliskeja elää Keski-Amerikan trooppisissa sademetsissä, alueella Etelä-Meksikosta Venezuelaan ja Ecuadoriin. Ne ovat tottuneita kiipeilijöitä, jotka poistuvat harvoin puista.
Juovabasiliskikoiraat kasvavat noin 60 sentin mittaisiksi, naaraan pituus on 35–45 cm. Häntä on varsin pitkä: noin kolmasosa koko pituudesta. Liskon pohjaväri on oliivinvihreä tai ruskea, siinä on tummia poikkiraitoja ja vaaleat pitkittäisraidat kyljissä. Juovabasiliskeilla on myös pitkät raajat. Koirailla on paremmin erottuva "kypärä" pään takaosassa, ja ne erottaa myös reisien alapinnan rauhasrivistä.
Juovabasiliski on läheistä sukua mm. myös Suomessa terraariolemmikkinä pidettävälle kypäräpääiguaanille (Laemanctus longipes).
Tolmatšovo
Tolmatšovo on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Leningradin alueen Lugan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen varrella 15 kilometriä Lugasta pohjoiseen. Taajaman kautta kulkee Hatsinan ja Lugan välinen rautatie. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2010)
Taajamassa toimii metallitehdas, teräsbetonirakennetehdas ja rehutehdas. Palveluihin kuuluu musiikkikoulu, kulttuuritalo ja kirjasto. Lähistöllä Zatišjen kartanossa on asunut kirjailija Mihail Saltykov-Štšedrin.
Historia
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1858 Pietarin ja Varsovan välistä rautatietä rakennettaessa. Aluksi sen nimenä oli Preobraženskajan asema seudulla majailleen Preobraženskin rykmentin mukaan. Vuonna 1920 se nimettiin Tolmatšovoksi Venäjän kansalaissodan sankarin Nikolai Tolmatšovin mukaan. Vuonna 1938 Tolmatšovosta tuli kaupunkimainen taajama.
Asutuskeskukset
Tolmatšovon kuntaan kuuluvat keskustaajaman lisäksi seuraavat asutuskeskukset: kylät Baltijets, Bankovo, Bežany, Boloto, Bolšije Krupeli, Bolšoje Zamošje, Dolgovka, Gobžitsy, Imenitsy, Jaštšera, Karaulka, Kemka, Krasnyje Gory, Muraveino, Nataljino, Novyje Krupeli, Ostrovenka, Pelkovo, Peretšitsy, Polja, Pustyn, Razliv, Sabo, Sitenka, Srednije Krupeli, Tabor, Turovka, Vettšiny, Vjaz, Vysokaja Griva, Zamostje, Zaozerje, Zapolje, Želtsy, Zolotaja Gorka, Ploskojen taajama, Živoi rutšein lomakylä, Turbaza ja Železo.
Erik Kruskopf
Erik Georg Ragnar Kruskopf (s. 29. elokuuta 1930 Helsinki) on suomalainen taidehistorioitsija ja taidekriitikko. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori, ja hän toimi Suomenlinnan Pohjoismaisen Taidekeskuksen johtajana vuodesta 1978–1986. Hän on tutkinut nonfiguratiivisen muotokielen syntymistä 1900-luvun alun maalaustaiteessa. Hän on myös kirjoittanut ja toimittanut runsaasti teoksia muun muassa monista taiteilijoista.
Kruskopf väitteli tohtoriksi vuonna 1976 taidehistoriallisella tutkimuksella Shaping the Invisible (1976), jossa hän käsitteli abstraktin maalaustaiteen syntyä 1908–1919. Hän oli vuosina 1956–1978 Hufvudstadsbladetin palveluksessa, 1986–1990 Suomen Ranskan-instituutin asiamies ja 1990–1996 Pro Artibus -säätiön projektipäällikkö.
Otto Ylirisku
Otto Erkki Ylirisku (29. huhtikuuta 1918 Ilmajoki – 17. elokuuta 1999 Helsinki ) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Gunnar Lindqvist
Perhe ja opinnot
Lindqvist vanhemmat olivat kääntäjä ja lehtimies Rafael Lindqvist sekä Olga Ivanoff. Hänet vihittiin avioliittoon ensimmäisen kerran vuonna 1927 Austra Waitin kanssa ja toisen kerran Hilja Helmi Toikanderin kanssa. Lindqvist kävi viidennen luokan Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa.