cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lazare Carnot
Vallan huipulla ensimmäisessä tasavallassa
Carnot valittiin lokakuussa 1795 uuteen parlamenttiin ja nimitettiin sen ylähuoneeseen eli vanhojen neuvostoon. Marraskuussa hänestä tuli uuden viisihenkisen direktoriohallituksen jäsen, kun Emmanuel-Joseph Sieyès kieltäytyi hänelle tarjotusta paikasta. Carnot oli direktorion puheenjohtajana 30. huhtikuuta – 29. heinäkuuta 1796 sekä uudelleen 26. toukokuuta – 24. elokuuta 1797. Hänellä oli keskeinen rooli äärivasemmistolaisen François-Noël Babeufin ja tämän johtaman yhdenvertaisten salaliiton nujertamisessa. Carnot ajautui kuitenkin jatkuvasti erimielisyyksiin kahden muun direktorin, Paul de Barrasin ja Jean-François Rewbellin kanssa. Carnot omaksui entistä konservatiivisemman poliittisen linjan ja suhtautui myötämielisesti rojalistien kevään 1797 parlamenttivaaleissa saavuttamaan enemmistöön. Barras tukijoineen syöksi Carnot’n vallasta syyskuussa 1797 tasavallan suojelemiseksi tarkoitetun fructidorin vallankaappauksen yhteydessä. Carnot määrättiin vangittavaksi, mutta hän onnistui piiloutumaan. Hänet tuomittiin poissaolevana maanpakoon ja erotettiin direktoriosta 5. syyskuuta. Hän pakeni rajan yli Sveitsiin ja asettui myöhemmin Nürnbergiin Saksaan.
Günther von Kluge
Günther ”Hans” von Kluge (30. lokakuuta 1882 Posen, Itä-Preussi – 19. elokuuta 1944 Metz, Ranska) oli saksalainen sotamarsalkka. Von Kluge osallistui ensimmäiseen maailmansotaan esikuntaupseerina.
Lazare Carnot
Vaiheet Napoleonin aikana
Aivan Napoleonin sotien loppuvaiheessa Carnot tarjoutui keisarillisen armeijan käyttöön, joten Napoleon nimitti hänet tammikuussa 1814 Antwerpenin kuvernööriksi ja ylensi hänet samalla divisioonakenraaliksi. Hän johti Antwerpenin puolustusta vihollisarmeijoilta ja oli siellä keisarikunnan kukistuessa saman vuoden toukokuussa. Carnot vaikutti aluksi kannattavan Bourbon-restauraatiota, mutta julkaisi heinäkuussa 1814 teoksen Mémoire au roi en juillet 1814, jossa hän arvosteli vastavallankumouksellisten puhdistusten voimakkuutta. Satapäiväisen keisarikunnan aikana Carnot toimi Napoleonin uuden hallituksen sisäministerinä maaliskuusta kesäkuuhun 1815. Hänelle myönnettiin maaliskuussa 1815 kreivin ja kesäkuussa päärin arvo. Carnot kannusti Napoleonia jatkamaan vastarintaa vielä tappiollisen Waterloon taistelun jälkeenkin. Napoleonin luovuttua kruunusta Carnot valittiin jäseneksi Ranskaa kaksi viikkoa hallinneeseen väliaikaishallitukseen (Commission de gouvernement). Kuningas Ludvig XVIII:n palattua uudelleen valtaistuimelle Carnot karkotettiin maasta ”kuninkaanmurhaajana”, sillä hän oli yksi Ludvig XVI:n kuolemantuomion puolesta äänestäneistä.
Günther von Kluge
Kenraaliluutnantti von Kluge komensi toisen maailmansodan alkaessa Saksan 4. armeijaa, jonka komentajana hän osallistui Puolan offensiiviin, taisteluun Ranskasta sekä suurhyökkäykseen Neuvostoliittoon. Hän nautti suurta arvostusta maansa armeijassa, mutta pelkäsi silti joutuvansa Adolf Hitlerin epäsuosioon. Von Kluge nimitettiin keskustan armeijaryhmä komentajaksi 19. joulukuuta 1941 tehtävästä vapautetun Fedor von Bockin tilalle. Moskovan taistelun aikana Kluge hoiti vetäytymisen pyytämällä Hitleriltä toistuvasti luvan rajoitettuihin vetäytymisiin, joista yhdessä muodostui täysimittainen perääntyminen. Kluge loukkaantui auto-onnettomuudessa 27. lokakuuta 1943 ja pystyi palaamaan palvelukseen vasta heinäkuussa 1944.
Lazare Carnot
Viimeiset vuodet
Carnot lähti lopullisesti Ranskasta lokakuussa 1815. Hän asui tammikuusta elokuuhun 1816 Varsovassa Puolassa ja sen jälkeen Saksan Magdeburgissa, jossa hän kuoli 70-vuotiaana vuonna 1823. Hänen muistelmansa julkaistiin kahdessa osassa vuosina 1861–1864 ja valikoitu kirjeenvaihto kolmessa osassa vuosina 1892–1897.
Günther von Kluge
Palattuaan palveluksen von Kluge oli ensin lyhyen aikaa armeijaryhmä D:n komentajana, kunnes hänet siirrettiin armeijaryhmä B:n komentajaksi puolustamaan Atlantin vallia. Normandian taistelujen aikana kenraali Carl-Heinrich von Stülpnagel houkutteli häntä liittymään Hitlerin murhaa suunnittelevaan heinäkuun 20. päivän salaliittoon, mutta hän kieltäytyi.
Lazare Carnot
Matemaatikkona
Useimmista vallankumouksellisista poiketen Carnot oli hyvin oppinut mies. Hän julkaisi useita sotilasmatemaattisia ja poliittishistoriallisia tutkimuksia sekä runoja. Hän oli Ranskan tiedeakatemian jäsen vuodesta 1796. Hänen mukaansa on saanut nimensä geometriassa Carnot’n lause.
Rutakko
Rutakko oli nykyisen Sonkajärven alueella vuosina 1872–1906 toiminut laiton kunta. Paikallisesti tätä yhteenliittymää kutsuttiin ”Rutakon ruhtinaskunnaksi”.
Ulu Grosbard
Israel ”Ulu” Grosbard (9. tammikuuta 1929 Antwerpen – 19. maaliskuuta 2012 New York) oli belgialaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuva- ja teatteriohjaaja sekä elokuvatuottaja. Grosbard valikoi tehtävänsä tarkoin ja ohjasi viisi vuosikymmentä kattaneella urallaan vain kymmenkunta näytelmää ja seitsemän elokuvaa. Hänen erikoisalaansa olivat realistiset perhedraamat.
Günther von Kluge
Salaliiton epäonnistumisen myötä von Kluge kutsuttiin elokuussa Berliiniin. Tästä hän päätteli, että häntäkin syytettiin osallisuudesta siihen. Ajaessaan autolla kotiseutuaan kohti hän pysähtyi Verdunin taistelukentän kohdalla ja teki itsemurhan syanidikapselin avulla 18. elokuuta 1944.
Ulu Grosbard
Grosbard syntyi Antwerpenissa miesten räätälinliikettä pitäneeseen juutalaisperheeseen, joka joutui toisen maailmansodan aikana lähtemään Belgiasta maanpakoon Kuubaan. Sodan jälkeen vuonna 1948 perhe muutti Yhdysvaltoihin, jossa Ulu Grosbard opiskeli Chicagon yliopistossa sekä draamaa Yalen yliopiston teatterikoulussa. Hän asettui New Yorkiin, jossa hän ohjasi sekä Broadway- että off-Broadway-teattereissa. Hänen ohjauksiaan olivat Arthur Millerin Näköala sillalta, David Mametin American Buffalo ja Woody Allenin The Floating Light Bulb.
Lazare Carnot
Jälkimaine
thumb|Carnot’n patsas Nolayssa. ”Voiton järjestäjä” Carnot koki Ranskassa näkyvän arvonpalautuksen kolmannen tasavallan aikana, koska uuden tasavallan legitimoimiseksi haluttiin kohottaa kansallissankariksi sellainen ensimmäisen tasavallan valtiomies, jonka nimeä ei yhdistetty poliittiseen terroriin. Hänen tuhkansa tuotiin Ranskaan ja haudattiin Pariisin Panthéoniin vuonna 1889, hänen pojanpoikansa Sadi Carnot’n (nuoremman) toimiessa presidenttinä.
Rutakko
Toive paikallishallinnosta
Vuonna 1854 perustettiin Rutakon rukoushuonekunta osaksi Iisalmen maaseurakuntaa. Rukoushuonekuntaan kuuluivat silloiset Rutakon, Kilpisaaren, Sonkajärven, Oinasjärven ja Petäjäjärven kylät. 556 seurakuntalaista anoi oman kappeliseurakunnan perustamista, mutta anomus hylättiin 1862.
Ulu Grosbard
Grosbard alkoi saada nimeä myös Hollywoodissa, jossa hän aloitti toimimalla apulaisohjaajana muun muassa elokuvissa Kuumetta veressä (Elia Kazan, 1961) ja Ihmeidentekijä (Arthur Penn, 1962). Hänen ensimmäinen oma elokuvansa oli versio Frank D. Gilroyn näytelmästä Puheenaiheena ruusut (1968), jonka ohjauksesta Broadwaylle Grosbard oli saanut Tony-palkintoehdokkuuden 1964. Seuraavia elokuvaohjauksia olivat vuoden 1971 Kuka on Harry Kellerman? ja vuoden 1978 Isku selkään, joissa molemmissa näytteli Dustin Hoffman. Kahdessa seuraavassa, Salattu totuus (1981) ja Rakastutaan (1984) miespääosaa esittää Robert De Niro. Grosbardin suosimia näyttelijöitä olivat myös Meryl Streep ja etenkin Robert Duvall, johon hän oli tutustunut jo nuorena.
Rutakko
Toive paikallishallinnosta
Rutakkolaiset jatkoivat taistelua oman paikallishallinnon puolesta suunnittelemalla omaa itsenäistä seurakuntaa. Hanke raukesi 1866 saarnaajan muutettua pois paikkakunnalta.
Ulu Grosbard
Grosbardin viimeiseksi jäänyt elokuva perustuu Jacquelyn Mitchardin romaaniin Syvä kuin meri.
Lazare Carnot
Jälkimaine
Carnot’n nimi on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen ja Eiffel-torniin.
Rutakko
Kunnallishallinto
Uuden mahdollisuuden omaan paikallishallintoon tarjosi vuoden 1865 kunnallisasetus. Siihen nojautuen perustettiin 1872 Rutakon kunta, vaikka Rutakko ei ollutkaan asetuksen edellyttämä kappeli- tai itsenäinen seurakunta. Perustettuun kuntaan liittyi kyliä myös rukoushuonekunnan ulkopuolelta.
Lazare Carnot
Jälkimaine
Jules Roulleaun veistämä Carnot’n patsas pystytettiin vuonna 1882 hänen synnyinkaupunkiinsa Nolayhyn.
Rutakko
Kunnallishallinto
Samaan aikaan rutakkolaiset talolliset osallistuivat kuitenkin Iisalmen maalaiskunnan kuntakokouksiin. Viimein 1900-luvulle tultaessa iisalmelaiset valittivat Rutakon omalaatuisen kunnan olemassaolosta valtiolle. Vuonna 1902 kuvernööri totesi Rutakon kunnan olevan laiton ja 34 vuotta toimittuaan kunta lakkautti itsensä 1906.
Sonkajärveksi
Anomus oman seurakunnan perustamisesta hyväksyttiin viimein 1897. Ilmeisesti oma-aloitteinen kunnallishallinto kuitenkin viivytti sen toiminnan aloittamista aina vuoteen 1921 saakka.
Chula Vista
Chula Vista on kaupunki eteläisessä San Diegon piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 243 916 ihmistä. Chula Vista on toiseksi suurin kaupunki San Diegon piirikunnassa ja 14. suurin Kalifornian osavaltiossa.
Illuminati (täsmennyssivu)
Illuminati voi tarkoittaa:
Mikael Hertell
Mikael Hertell (s. 22. kesäkuuta 1995) on suomalainen tubettaja ja laulaja, joka tunnetaan käyttäjänimellään Deata. Hän on 280 000 tilaajallaan ja yli 150 miljoonalla näyttökerrallaan yksi Suomen suosituimmista tubettajista.
Hertell tunnettiin etenkin uransa alussa Minecraft-pelivideoistaan, ja hän pelaa yhä satunnaisesti kanavallaan videopelejä kuten Fortnitea. Myöhemmin Hertellin videot kuitenkin laajenivat videoblogimaisempaan sisältöön ja komediaan. Hertell itse on sanonut tekevänsä videoita lähes mistä tahansa.
YouTube-ura
Hertell teki aluksi vain pelivideoita ystäviensä kanssa YouTube-kanavalle Pelikollaasi. Hän perusti kuitenkin 31. lokakuuta 2012 oman kanavansa, jonka nimeksi tuli Deataification. Nimi lyheni myöhemmin Deataksi. Aluksi kanavalle oli tarkoitus tulla ainoastaan Minecraft-videoita, mutta vielä samana vuonna kanavan aihealue alkoi laajeta.
Mikael Ilves
Mikael Ilves (s. 3. helmikuuta 1938) on suomalainen eläinlääkäri ja kirjailija.
Mikael Hertell
YouTube-ura
Hertellin YouTube-kanava lähti nousuun vuonna 2015, kun Hertellin kanava ensin rikkoi 100 000 tilaajan rajapyykin syksyllä 2015. Pian tämän jälkeen maaliskuussa 2016 kanava saavutti 150 000 tilaajaa, ja jo kesällä 2016 200 000 tilaajan rajan. 2018 syyskuussa hänellä oli yli 300 000 tilaajaa.
Mikael Ilves
Ilves on kirjoittanut humoristisia kirjoja lemmikeistä ja niiden omistajista. Hän on pitänyt vuosien varrella kysymys- ja vastauspalstoja lemmikki- ja perhelehdissä. Hän on myös toiminut puheenjohtajana Juliana von Wendtin säätiössä, joka edistää tieteen kehittymistä eläinkokeettomaan suuntaan. Ilvekselle on myönnetty Pro Animalia -palkinto vuonna 1993 räväköistä kannanotoista eläinten puolesta julkisuudessa.
Mikael Hertell
YouTube-ura
SocialBlade-palvelun mukaan Hertellin kanava on 33. tilatuin suomalainen YouTube-kanava huhtikuussa 2019.
Yksityiselämä
Hertellistä julkaistiin 18. elokuuta 2017 kirja Deata – Älä oleta. Kirjan kirjoitti Laura Friman ja kustansi Siltala Kustannus. Kirja käsittelee Hertellin nousua YouTubessa sekä tubettamista laajemmin kulttuuri-ilmiönä.
Maaliskuussa 2018 Hertellistä julkaistiin verkkoon video, jossa hän uhkaa heittää alaikäisen pojan ulos isänsä talosta. Hertellin väitettiin syyllistyneen väkivallalla uhkailuun. Hertell julkaisi aiheesta videon, jossa selitti pojan provosoineen häntä vahvasti ja jossa ihmetteli, kuinka ulos heittämisellä uhkailu voidaan nähdä väkivallalla uhkailuna.
Musiikkiura
Hertell julkaisi ensimmäiset kappaleensa omalla YouTube-kanavallaan osina Päivän rap -videosarjaa. Ensimmäinen osa "Kusi hatussa" julkaistiin 15. lokakuuta 2015. Tämän jälkeen Hertell on julkaissut useita muita omia rap-kappaleita, ja oli mukana myös Tubecon-tapahtuman rap-kappaleella "Tippuu" vuonna 2017.
Vuonna 2017 Mikael Hertell solmi levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa. Hän julkaisi ensimmäisen singlensä ”Ne haluu Deetä” 14. helmikuuta 2018 artistinimellä Deata. Hän oli kappaleella mukana myös sanoittajana ja tuottajana. Toinen single "Apina-Emoji" julkaistiin huhtikuussa 2018.
Llŷn
Llŷn (kymriksi myös Pen Llŷn tai Penrhyn Llŷn, englanniksi Llŷn Peninsula ja aiemmin Lleyn Peninsula) on niemimaa Walesissa Gwyneddin kreivikunnassa. Niemimaa on kymrin kielen vahvimpia puhuma-alueita, ja 75 % alueen asukkaista puhuu sitä. Nykyään käytännössä kaikki kymriä äidinkielenään puhuvat osaavat toisena kielenään myös englantia, mutta 1960-luvulla alueella asui vielä ihmisiä, jotka eivät osanneet lainkaan englantia.
Edupoli
Edupoli oli Uudellamaalla, neljälle eri paikkakunnalle sijoittunut ammatillista koulutusta tarjoava oppilaitos. Edupoli ja Point College yhdistivät voimansa ja muodostivat yhdessä uuden, toimintansa 1.1.2019 aloittaneen osakeyhtiön, Careerian.
Koulutuskuntayhtymän suurimmat omistajat 31.12.2017 olivat Porvoo, Loviisa, Askola ja Sipoo. Lisäksi Pornaisella, Lapinjärvellä, Myrskylällä, Pukkilalla ja Orimattilalla oli kullakin pieni omistusosuus.
Björn Kuipers
Björn Kuipers (s. 28. maaliskuuta 1973 Oldenzaal, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloerotuomari.
Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä Kuipers on tuominnut vuodesta 2004 lähtien. Saatuaan kansainvälisen FIFA-lisenssin vuonna 2006 hän on tuominnut seurajoukkuetasolla otteluita myös Eurooppa-liigassa ja Mestarien liigassa. Maajoukkuetasolla hänet valittiin erotuomariksi vuosien 2012, 2016 ja 2020 Euroopan-mestaruuskilpailuihin sekä vuosien 2014 ja 2018 maailmanmestaruuskilpailuihin.
Erotuomariuransa ohella Kuipers on menestynyt myös yrittäjänä, hän omistaa kotiseudullaan Oldenzaalissa kaksi Jumbo-ketjuun kuuluvaa valintamyymälää sekä kampaamon.
Kuninkaankatu (Tampere)
Kuninkaankadun ja Hämeenkadun kulmassa sijaitsee Sokoksen tavaratalo. Aiemmin Kuninkaankadun varrella ovat toimineet myös Stockmann ja Anttila. 1980-luvulla osa Kuninkaankadusta muutettiin kävelykaduksi, ja myöhemmin kävelykatuosuutta on laajennettu. Nykyään se ulottuu Hämeenkadulta Satakunnankadulle asti. Pyörätie jatkuu Kuninkaankadun alusta loppuun.
Kadun historia ja nimi
Kuninkaankatu on Tampereen vanhimpia katuja; maanmittari Daniel Hall (1739–1803) piirsi lähes koko nykyisen katulinjan jo vuonna 1775 suunnitellessaan ”Tammerkosken kauppalan” tulevaa asemakaavaa. Tampereesta oli aluksi tarkoitus tehdä kauppala, mutta sen sijaan vuonna 1779 perustettiinkin kaupunki. Hallin päivittämästä kartasta tuli kaupungin ensimmäinen asemakaava.
Ensimmäisissä kartoissa Tampereen kaduilla ei ollut nimiä. Varhaisin tunnettu maininta Kuninkaankadusta on vuodelta 1790, jolloin sitä käytettiin eräässä esirukouksessa (muodossa Kuningan katu). Katujen nimet merkittiin ensimmäisen kerran karttaan maanmittari Johan Walleniuksen (1785–1849) vuosina 1825–1826 laatimassa Tampereen asemakaavaehdotuksessa. Siinä nimet olivat ruotsinkielisiä ja Kuninkaankatu esiintyi muodossa Kungs Gatan.
Kuninkaankadun nimi viittaa mahdollisesti kaupungin perustajaan Kustaa III:een. Kadunnimi on kuitenkin voitu muodostaa myös ulkomaisten mallien mukaan. ”Kuninkaankatu” on Euroopassa perinteinen kadunnimityyppi: se on ollut käytössä Englannissa jo 1100-luvulla (Cuningesstrete) ja Ruotsissa 1600-luvulla (Kungsgatan).
Nykyisestä Aleksis Kiven kadusta on käytetty ennen 1820-lukua nimeä Kuningattarenkatu.
Stand by Me (Oasiksen kappale)
Stand By Me on brittiläisen rockyhtye Oasiksen single, joka julkaistiin 22. syyskuuta, 1997. Singlen korkein listasijoitus oli Ison-Britannian singlelistan sija 2. Singleä on myyty pelkästään kotimaassaan britanniassa yli 422 000 kappaletta ja sen b-puolia ovat (I Got) The Fever, My Sister Lover ja Going Nowhere.
Kuninkaankatu (Tampere)
Taideteoksia
Kuninkaankadun kävelykadulla on Ukri Merikannon veistos Tietäjälintu (1998). Lisäksi Kuninkaankadun varrella sijaitsevassa Wilhelm von Nottbeckin puistossa on Kotkankallion muistomerkki (n. 1830–1840).
Stand by Me (Oasiksen kappale)
Noel Gallagher on sanonut laulusta: "Laulu alkaa lauseella "Made a meal and threw it up on Sunday". Kun ensimmäisen kerran muutin Lontooseen äitini soitteli minulle jatkuvasti ja kyseli olenko syönyt kunnolla. Joten yritin tehdä sunnuntaipaistia, ja laattasin sen jälkeen kaksi päivää ruokamyrkytyksen takia. Toinen lause "There is one thing I can never give you, my heart will never be your home.". Siinä on kyse yksityisyydestä, joka minun täytyy pitää - paikka jonne menen kirjoittamaan materiaalini. Tyttöystäväni Meg oli varsin järkyttynyt tästä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut on Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Blutsabbath
Blutsabbath on Belphegorin toinen täyspitkä albumi. Albumilla Belphegorin musiikkiin lisättiin enemmän black metallia, sekä yhtyeen logokin ja aiheet muuttuivat enemmän antikristillisemmäksi. Vuonna 2001 levy julkaistiin The Last Supperin kanssa kaksoislevynä extraäänitteiden kera.
Augustenburg
Suku polveutuu Tanskan kuningas Kristian III:n pojan, Slesvig-Holsten-Sønderborgin herttua Hannu nuoremman pojanpojasta Ernst Güntheristä (1608–1689), joka rakennutti Alsin saarella sijaitsevan Augustenborgin linnan. Augustenborgin herttuat hallitsivat läänityksiään Tanskan kuninkaiden alaisuudessa. Vuonna 1810 silloisen herttuan Fredrik Kristian II:n veli Kristian August adoptoitiin Ruotsin kruununperilliseksi nimellä Kaarle August, mutta hän kuoli ehtimättä periä kruunua. Suku alkoi näihin aikoihin riitaantua Tanskan kuningashuoneen kanssa ja kääntyi myöhemmin saksalaismieliseksi. Kun Oldenburgin suvun päähaara 1800-luvulla sammui, Augustenborgit olisivat seuraavaksi vanhimpana sukuhaarana olleet oikeutettuja perimään sekä Tanskan kruunun että Schleswigin ja Holsteinin herttuakunnat, mutta Tanskassa säädetty poikkeuslaki määräsi kuningas Fredrik VII:n valtaistuimen periytymään nuoremmalle Glücksburg-sukuhaaralle.
Fredrik VII:n kuoltua vuonna 1863 Augustenborgin herttuan Kristian August II:n poika Fredrik August julistautui Schleswig-Holsteinin herttuaksi nimellä Fredrik VIII, mikä osaltaan johti toiseen Saksan–Tanskan sotaan. Suku ei koskaan tosiasiassa hallinnut Preussiin ja myöhemmin Saksan keisarikuntaan liitettyä Schleswig-Holsteinia, mutta Fredrikin jälkeläiset käyttivät Schleswig-Holsteinin herttuan arvoa, kunnes suku sammui mieslinjalta viimeisen herttuan Albertin kuollessa vuonna 1931.
Etelä-Afrikan kansanäänestys tasavaltalaisesta perustuslaista 1960
Kansanäänestys tasavaltalaisesta perustuslaista järjestettiin Etelä-Afrikan unionissa 5. lokakuuta 1960. Vuodesta 1948 vallassa ollut afrikaanerinationalistinen Kansallispuolue tuki tasavaltaa joka korvaisi kuningatar Elisabet II:n Etelä-Afrikan valtionpäämiehenä valtiollisella presidentillä. Tämän takia puolue järjesti äänestyksen.
Äänestys oli rajattu vain valkoisille äänestäjille. 52,29% äänesti tasavallan puolesta. Etelä-Afrikasta tuli tasavalta 31. toukokuuta 1961 ja samalla kenraalikuvernööri Charles Robberts Swart vannoi virkavalansa Etelä-Afrikan 1. valtiollisena presidenttinä. Samalla Etelä-Afrikka erosi Commonwealth realmista ja Kansainyhteisöstä. Apartheidin päätyttyä maa palasi Kansainyhteisön jäseneksi vuonna 1994.
Möksy
Möksy on kylä Alajärvellä aivan Keski-Suomen ja Etelä-Pohjanmaan rajan tuntumassa. Keski-Suomen puolella se rajoittuu Kyyjärven kuntaan. Kylässä asuu noin 200 ihmistä. Möksyssä toimii joitakin yrityksiä ja toimi peruskoulun ala-aste (Möksyn ala-aste). Ala-asteella toimii myös jätepiste.
Antonio Sabato Jr.
thumb|200px|Antonio Sabato Antonio Sabato Jr. (s. 29. helmikuuta 1972) on italialaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt Dantea saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat vuodesta 2005 vuoteen 2006
Sabaro syntyi Roomassa, hänen isänsä Antonio Sabàto oli italialainen näyttelijä ja hänen äitinsä oli tšekkiläinen. He muuttivat Yhdysvaltoihin hänen ollessaan 12-vuotias ja hän sai Yhdysvaltain kansallisuuden marraskuussa 1996.
Hän toimi Calvin Kleinin alusvaatemallina ja esiintyi Janet Jacksonin musiikkivideossa "Love Will Never Do (Without You)". Sen jälkeen hän aloitti näyttelemisen. Hän aloitti uransa saippuasarjasta General Hospital (1992–1994, 1995), jonka lisäksi hän vieraili Melrose Placessa seksikkään mutta hullun Jack Parezin roolissa. Sen lisäksi hän näytteli elokuvassa The Big Hit (1998), jossa hän esiintyi alasti. Vuonna 2000 hän vierali sarjassa Siskoni on noita. Vuonna 2005 hän sai Dante Damianon rooli saippuasarjasta Kauniit ja rohkeat. Antonio jätti sarjan lokakuussa 2006.
Sabato oli lyhyesti naimisissa lähes kymmenen vuotta vanhemman Alicia Tully Hensonin kanssa vuosina 1992–1993. Hänellä on kaksi lasta; Vuonna 1994 syntynyt poika näyttelijä Virginia Madsenin kanssa sekä vuonna 2002 syntynyt tytär Kristin Rosettin kanssa.
Dubingiain linna
Dubingiain linna oli Liettuan suuriruhtinaskunnan mahtiaikoina historiallisesti merkittävä linna Liettuan itäosissa Vilnan pohjoispuolella, nykyisen Molėtain kunnallispiirin Dubingiaissa. thumb|left|210px| Dubingiain aiempi linna sijaitsi kuvan mäellä. thumb|110px| Biržain-Dubingiain ensimmäinen herttua, hetmanni Mikalojus Radvila Punainen. thumb|left|210px| Dubingiain linnanraunioita – arkeologista työmaa-aluetta.
Linnan rakennutti Vytautas Suuri. Linna kuului liettualaisen Radvilan eli Radziwillin ylimystösuvulle 1500-luvulta lähtien. Muun muassa Jurgis Radvila (1480–1541) ja hänen lapsensa Mikalojus Radvila Punainen (1512–1584) ja Barbora Radvilaitė (1520–1551) asuivat ainakin ajoittain linnassa. Linnan aktiivikausi osui 1300–1800-luvuille, sittemmin linna hajotettiin ja nyttemmin alue on toisinaan Liettuan arkeologisten kaivausten kohteena.
Jalava
Jalava tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Jalava on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Juhani Kostet
Aaro Juhani Kostet (s. 27. helmikuuta 1952 Oulu) on suomalainen historiantutkija ja Museoviraston aikaisempi pääjohtaja. Kostet valittiin Museoviraston pääjohtajaksi ensimmäistä kertaa vuonna 2010, ja hänet valittiin uudelle viiden vuoden kaudelle vuonna 2014. Häntä seurasi Tiina Merisalo vuonna 2020. Ennen astumistaan Museoviraston pääjohtajan virkaan Kostet toimi Turun museokeskuksen museotoimenjohtajana.
Kostet on tehnyt lisensiaatintyönsä yleisestä historiasta ja väitöskirjansa Suomen historiasta. Väitöskirja käsittelee suomalaisia kaupunkikarttoja 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa. Kostet on Oulun yliopiston Suomen historian ja Turun yliopiston kaupunkihistorian dosentti.
Suomen urheilu 1992
Suomen urheilu 1992 käsittelee vuoden 1992 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden naisurheilijaksi valittiin hiihtäjä Marjut Rolig. Vuoden valmentajaksi valittiin mäkihyppyvalmentaja Jarkko Laine.
Koutokeinon kansannousu
Koutokeinon kansannousu oli Pohjois-Norjan Koutokeinossa (norjaksi Kautokeino, pohjoissaameksi Guovdageaidnu) 8. marraskuuta 1852 tapahtunut saamelaisten kansannousu. Kansannousu alkoi, kun joukko saamelaisia tappoi paikallisen kauppiaan ja nimismiehen, ja loppui toisen saamelaisjoukon vangittua kapinoitsijat.
Kansannousun päätekijät Aslak Hætta ja Mons Somby tuomittiin kuolemaan kansannousun aikana tapahtuneista kahdesta taposta, tuhotöistä ja pahoinpitelystä. Näkemykset kapinasta vaihtelevat: jotkut väittävät sitä yksinomaan radikaalin uskonnollisen liikkeen aiheuttamaksi, mutta jotkut pitävät sitä osana suurempaa saamelaisten kansallista heräämistä.
Saamelainen Nils Gaup ohjasi vuonna 2008 ensi-iltaan tulleen elokuvan Kautokeinon kapina, joka kuvaa kansannousua kapinoitsijoiden näkökulmasta.
Chase Tower
Chase Tower -nimisiä rakennuksia ovat:
Koutokeinon kansannousu
Kansannousun tausta
Kapinan taustalla oli useita tekijöitä. Saamelaisten olot Koutokeinossa olivat vaikeat. Poronhoito oli vaikeutunut huomattavasti norjalaisten uudisasukkaiden tultua alueelle. Perinteiset talvilaidunnusalueet jäivät monien ulottumattomiin, kun Suomen ja Norjan raja suljettiin vuonna 1852. Venäjä lakkautti syksyllä 1852 Norjan saamelaisten oikeudet talvilaiduntamiseen ja kalastukseen Suomen puolella. Norjassa jokivarsille muuttaneet talonpojat estivät saamelaisia kalastamasta Jäämereen laskevien jokien parhailla kalapaikoilla. Porvarien ja talonpoikien harjoittama viinakauppa aiheutti sosiaalisia ongelmia ja saamelaisten yhteisöt kärsivät pahasta alkoholismista. Tilanne herätti ja provosoi Koutokeinon saamelaisissa hurmahenkisyyttä ja aggressiota.
Lestadiolaisuus sai jo vuonna 1847 paljon saamelaisia kannattajia myös Koutokeinossa. Keväällä 1849 Laestadius muutti Ruotsin Kaaresuvannosta Pajalaan, joka oli paljon kauempana Koutokeinosta. Koutokeinolaiset lestadiolaiset alkoivat käydä kuuntelemassa juuri lestadiolaistuneen Muonion kirkkoherran J. F. Liljebladin saarnoja. Jo talvella 1849–1850 Koutokeinon saamelaisten lestadiolaisten käytöksessä ja uskonelämässä alkoi näkyä huolestuttavaa hurmahenkisyyttä, röyhkeyttä ja aggressiivisuutta. Ilmiötä esiintyi myös Kuttasen kylässä. Saamelaisten keskuudessa alkoi esiintyä kolmen kyynärän jumalan oppia, jonka mukaisesti osa piti itseään kristuksena ja jumalana sekä niin pyhinä, etteivät he tarvinneet enää synninpäästöä.
1850-luvun alussa syntyi lestadiolainen äärilahko Koutokeinon hurmos, joka asettui vastustamaan Norjan hallitusta ja paikallista kirkkoa. Ensimmäiset levottomuudet alkoivat jo kesällä 1851, kun joukko Koutokeinon hurmoksen jäseniä kävi Kieruassa ja Koutokeinossa jumalanpalvelukseen osallistuneiden kimppuun. 22 saamelaista tuomittiin rangaistuksiin, jotka vaihtelivat kahden vuoden pakkotyöstä viiden päivän arestiin sekä sakkoihin. Pidätettyjen joukossa olivat tulevan kapinan johtajat Aslak Jakobsen Hætta (1825–1854) ja Mons Somby (1825–1854). Raskaimmat tuomiot saaneita pidettiin selleissä kuukausia ennen tuomioita. Erityisesti katkeruutta herätti se, että tuomittujen piti maksaa sakkojen lisäksi kaikki oikeudenkäynnin kustannukset, mikä ajoi monet perheet vararikkoon.
Kapina
Vuonna 1852 Hætta, Somby ja joukko Koutokeinon hurmosliikkeeseen kuuluneita saamelaisia kokoontui paikalliseen siidaan aiemmissa levottomuuksissa pidätettyjen perheiden kanssa. Sunnuntaina 7. marraskuuta 35 aikuisen ja 22 lapsen joukko lähti kohti Koutokeinoa. He pysähtyivät Mortasin kylässä, jonka asukkaita he yrittivät saada mukaan kapinaan.
Seuraavana aamuna maanantaina 8. marraskuuta 1852 saamelaisten hurmahenkisyys ja vihamielisyys kärjistyivät, kun kapinalliset saapuivat Koutokeinon kirkonkylään. Hyökkääjät surmasivat viinakauppias Carl Johan Ruthin (1818–1852). Kun nimismies Lars Johan Buchtin (1813–1852) tuli apuun, hänetkin tapettiin. Väkijoukko sytytti Ruthin talon tuleen. Talon muut asukkaat vietiin paikalliseen pappilaan, jossa myös pastori Fredrik Waldemar Hvoslef ja pappilan henkilökunta otettiin kiinni. Vangit piestiin lukuun ottamatta pastorin vaimoa.
Koutokeinon asukkaita oli sillä välin paennut läheiseen kylään, josta 19–20 hengen saamelaisjoukko lähti torjumaan kapinallisten hyökkäystä. Joukko kokoontui Koutokeinon läheiselle myllylle ja jatkoi opettaja Klemet Gundersenin johtamana kukistamaan kapinallisia. Aslak Hætta yritti saada joukkojaan osallistumaan taisteluun, mutta lopulta vain 15 lähti mukaan. Nuijin ja haloin käydyssä tappelussa kuoli kaksi kapinallista. Loput otettiin kiinni ja sidottiin.
Lopputulos
Kapinallisista saamelaistyttö Maarit Spein kuoli hyökkäyksessä ja Ole Somby pakoyritystensä yhteydessä saamiinsa vammoihin. Suuri osa hyökkäykseen osallistujista oli käytännössä pakotettu mukaan väkivallalla ja uhkauksilla johtajien taholta.
Korkein oikeus tuomitsi 14. helmikuuta 1854 viisi kapinallista kuolemaan. Lisäksi kahdeksan kapinallista tuomittiin elinkautiseen pakkotyöhön ja viisitoista sai lyhyemmät pakkotyötuomiot, joiden pituus vaihteli alle vuodesta kahteentoista vuoteen. Tuomituista 17 oli naisia ja 11 miehiä. Neljä syytettyä vapautettiin, ja yksi kuoli kesken oikeudenkäynnin.
Aslak Hætta ja Mons Somby mestattiin 14. lokakuuta 1854 Alattiossa. Heidän päänsä lähetettiin tutkittaviksi Osloon, mistä ne palautettiin haudattaviksi vasta 1990-luvulla. Kolmen muun kuolemaantuomitun rangaistukset muutettiin elinkautiseksi pakkotyövankeudeksi. Elinkautisvangeista Henrik Skum kuoli vankeudessa vuonna 1858. Ellen Skum ja Lars Hætta armahdettiin vuonna 1867. Lievemmän tuomion saaneista kolme kuoli vankeudessa, mutta muut vapautuivat tai armahdettiin viimeistään vuonna 1865.
Kapinan jälkeen saamelaisiin kohdistetut norjalaistamistoimet kovenivat. Myöhemmin yksi hyökkääjistä, 15 vuotta vankilassa istunut Aslakin veli Lars Hætta (1834–1896) käänsi Uuden testamentin saamen kielelle.
Lestadiolaisuuden osuus kansannousuun
Tapauksesta syytettiin yleisesti Lars Levi Laestadiusta ja hänen levittämiään oppeja, vaikka on ilmeistä, etteivät Koutokeinon tapahtumiin johtaneet mitkään Laestadiuksen antamat opetukset. Laestadiusta syyttivät tapauksesta muun muassa Tromssan piispa Daniel Bremer Juell ja Norbottens-Posten-lehti.
Aslak Hættan johtama hurmahenkinen saamelaisryhmä oli ennen Koutokeinon murhatöitä selvästi erkaantunut Laestadiuksen opista ja myös lestadiolaisesta seurakuntayhteydestä omaksi uskonnolliseksi ryhmäkseen, jolla oli lähemmät suhteet kirkkoherra Liljebladiin kuin Laestadiukseen. Aslak Hætta oli jopa suunnitellut Lars Levi Laestadiuksen surmaamista, mikä on yksi todiste siitä, että hänen johtamansa lestadiolaissuuntaus oli erkaantunut muusta lestadiolaisuudesta erilliseksi hurmahenkiseksi lahkokseen, vaikka osa sen kannattajista arvostikin yhä Laestadiusta ja jopa vetosi häneen oikeudenkäynnissä. Laestadius puolestaan syytti Koutokeinon ristiriidoista muun muassa välinpitämättömiä pappeja, viranomaisia ja Norjan kielipolitiikkaa saamelaisalueilla.
Chase Tower (Dallas)
Chase Tower on pilvenpiirtäjä Dallasin kaupungissa Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Chase Tower on Dallasin neljänneksi korkein pilvenpiirtäjä. Rakennuksessa on 55 kerrosta, 32 hissiä ja rakennus on 225 metriä korkea. Se valmistui vuonna 1987. Pilvenpiirtäjä on toimistokäytössä ja sen omistaa Fortis Property Group -yhtiö.
Idänruttojuuri
Idänruttojuuri (Petasites japonicus) on monivuotinen ruttojuurten sukuun kuuluva asterikasvilaji. Sitä viljellään koristekasvina. Laji on muiden ruttojuurten tapaan kaksikotinen. Pohjoismaissa esiintyy vain hedeyksilöitä, joten se ei voi siementää, vaan leviää kasvullisesti vankasta juurakosta.
Ulkonäkö
Idänruttojuuren kukintoverso kasvaa 15–40 senttimetriä korkeaksi. Sen alaosassa on runsaasti lehtiä, varsilehtiä/suomulehtiä, jotka ovat puikeita, pyöreäkärkisiä ja vaaleanvihreitä. Kukintoverson päässä kasvava mykeröstö on kukinta-aikana tiheä ja koostuu 25–35 mykeröstä. Mykeröiden kaikki kukat ovat samanlaisia: pieniä, torvimaisia, viisiliuskaisia, kellertävän värisiä. Idänruttojuuri kukkii maalis-toukokuussa. Kesäksi kasvavat ruusukelehdet ovat hyvin suurilapaisia, jopa 80 senttimetriä leveitä, munuaismaisen muotoisia, sahalaitaisia.
SomBy
SomBy on pohjoissaamenkielinen rockyhtye. Sombyn nimi tulee Vuotsossa olevasta paikasta, nimeltä Sompio, joka on vanhoissa kartoissa nimellä Sombioby, josta nimi on lyhennetty Sombyksi. Yhtyeen jäsenet ovat Miira Suomi, Milla Pulska, Unna-Maari Pulska, Oula Guttorm ja Juho Kiviniemi. SomByn esikoisalbumi Álas eana ilmestyi 2010.
SomBy perustettiin Vuotsossa 2004. Vuonna 2007 yhteeseen liittyivät basisti ja kitaristi Inarista. Vuonna 2008 yhtye solmi sopimuksen Tuupa Recordsin kanssa ja julkaisi EP:n Čáhppes Lasttat.
Vuonna 2009 SomBy voitti kappaleella ”Ii iđit vel” Sámi Grand Prix -kilpailun Norjassa sekä Euroopan kielivähemmistöjen laulukilpailun Liet-Lávlutin Alankomaissa. Voitto saavutettiin kappaleella Ii idit vel eli suomenkieleen käännettynä Ei aamua vielä.
Esikoisalbumin single ”Ii iđit vel” nousi julkaisuviikollaan joulukuussa 2009 Suomen singlelistan sijalle yhdeksän.
SomBy sai vuonna 2009 Saamelaiskäräjien kulttuuripalkinnon, jonka luovutti kulttuuriministeri Stefan Wallin. Saamelaiskäräjien kulttuurilautakunta totesi yhtyeen edistävän musiikillaan luovaa saamelaiskulttuuria. Lisäksi yhtye on saamallaan huomiolla edistänyt saamen kieltä sekä sen tunnettavuutta.
Jaakko I (Englanti)
Jaakko I (, 19. kesäkuuta 1566 Edinburghin linna, Skotlanti – 27. maaliskuuta 1625 Hertfordshire, Englanti) oli Englannin, Irlannin ja Skotlannin kuningas. Hän oli ensimmäinen hallitsija, joka kutsui itseään nimellä Ison-Britannian kuningas. Hän hallitsi Skotlantia nimellä Jaakko VI 24. heinäkuuta 1567 lähtien. Elisabet I:n kuoltua hänestä tuli myös Englannin ja Irlannin kuningas 24. maaliskuuta 1603. Tuolloin hänestä tuli ensimmäinen hallitsija, joka hallitsi sekä Englantia että Skotlantia. Jaakko I oli myös ensimmäinen Englannin hallitsija, joka polveutui Stuart-suvusta. Tudor-suvun kausi päättyi hänen edeltäjänsä Elisabet I:n kuoltua ilman perillistä.
Uskonnoltaan Jaakko I oli maltillinen protestantti. Hänen päätymisensä Englannin kuninkaaksi loi pohjaa vuonna 1707 tapahtuneelle Englannin ja Skotlannin kuningaskuntien viralliselle yhdistymiselle.
Jaakon ja Anna Tanskalaisen yhteinen poika Kaarle I seurasi isäänsä valtaistuimella.
Suomen lähetyskunta
Suomen lähetyskunta oli Suomen neljää säätyä edustanut  vapaaherra Carl Erik Mannerheimin johtama diplomaattinen neuvottelukunta, joka määrättiin marraskuussa 1808 matkustamaan Suomen vallanneen Venäjän keisarikunnan pääkaupunkiin Pietariin Suomen sodan aikana. Lähetyskunta neuvotteli osapuolena Venäjän keisarin perustamassa kolmikantaisessa neuvottelu työryhmässä, jossa sapuolet esitteli ehdotuksia ja neuvotelivat esitetyistä ehdotuksista Suomen olojen sodan jälkeisen ajan uudishallintoa koskevista valtarakenteista. Lähetyskunta kutsuttiin audienssiin missä suomalaiset vannoivat kunnian osoituksen antamista (ruts: hylling) jolla tarkoittaa lähinnä uskollisuudenvalan antamista seremoniallisessa valtioaktissa eli legitimaatiossa eli ns: laillistamistilaisuudessa minkä yhteydessä lähetyskunta luovutti keisari Aleksanteri I:lle laatimansa esityslistan Suomessa toivotuista toimenpiteistä.
Jaakko I (Englanti)
Syntymä
Syntyessään Jaakko monarkkien vanhimpana poikana ja kruununperillisenä sai automaattisesti Rothesayn herttuan sekä Skotlannin prinssin ja suurmarsalkan arvot. Hänelle annettiin nimi Charles James, Charles tuli hänen kummisetänsä Ranskan Kaarle IX:n mukaan. Näin Jaakko oli ensimmäinen Englannin kuninkaallinen, jolla oli enemmän kuin yksi etunimi.
Jaakon isä murhattiin Edinburghissa 10. helmikuuta 1567, luultavasti kostona Rizzion kuolemalle. Maria nai 15. toukokuuta samana vuonna Bothwellin jaarlin James Hepburnin, jonka yleisesti epäiltiin olleen vastuussa Henry Stuartin murhasta. Tämä lisäsi kuningattaren epäsuosiota. Kesäkuussa 1567 protestanttikapinalliset pidättivät Marian ja vangitsivat hänet Loch Levenin linnaan. 24. heinäkuuta Maria pakotettiin luovuttamaan kruunu Jaakolle, joka oli vielä pikkulapsi.
Sijaishallitsijat
Jaakko kruunattiin virallisesti Jaakko VI:ksi, Skotlannin kuninkaaksi Holy Ruden kirkossa Stirlingissä 29. heinäkuuta 1567 kolmentoista kuukauden ikäisenä. Myötäillen Skotlannin aateliston enemmistön uskoa, hänen kasvatettiin protestantiksi ja häntä opettivat miehet, jotka olivat myötämielisiä presbyteerikirkolle.
Suomen lähetyskunta
Venäläisten viranomaisten käskystä muodostettu lähetyskunta kuitenkin kieltäytyi ottamasta säätyvaltiopäivien roolia, sillä sen jäseniä ei ollut valittu valtiopäivävaaleja koskevien säädösten mukaisella tavalla. Porvoon valtiopäivät päätti lähetyskunnan työn saman vuoden 27. maaliskuuta 1809 valtioaktissa (hylling) , mikä tarkoittaa vuoden 1808 protokollakirjojen esitysten lopullista legalisointia  , missä keisari oli manifestissa ilmoittanut "Suomen kuuluvan kansakuntana, kansakuntien joukkoon " ja tästä Suomen säätyjen antaessa julkisen uskollisuudenvalan.
Jaakko I (Englanti)
Sijaishallitsijat
Jaakon valtaa käytti joukko sijaishallitsijoita hänen ollessaan alaikäinen. Ensimmäinen näistä oli Morayn jaarli James Stewart, joka oli Jaakon äidin avioton velipuoli. Historioitsija ja runoilija George Buchanan oli vastuussa Jaakon koulutuksesta.
Suomen lähetyskunta
Lähetyskunnan esitysten hyväksyminen sai todellisen voimaantulon vasta rauhansopimuksen syntyessä 17. syyskuuta 1809. Lähetyskunnan esitystenmukaisesti jonka työtä jatkettiin 8. elokuuta 1809 perustetussa Suomen hallituskonseljissa.
Jaakko I (Englanti)
Sijaishallitsijat
Vuonna 1568 Maria pakeni vankilasta, mitä seurasi lyhyt väkivaltaisuuksien aika. Morayn jaarli löi Marian joukot Langsiden taistelussa pakottaen Marian pakenemaan Englantiin, jossa Elisabet I vangitsi hänet. Eräs Marian kannattajista salamurhasi Morayn vuonna 1570. Seuraavaksi sijaishallitsijaksi tuli Lennoxin jaarli Matthew Stewart, joka oli Jaakon isoisä isän puolelta. Matthew Stewart kuitenkin tapettiin vuonna 1571, sama kohtalo oli hänen seuraajallaan Marin jaarli John Erskinellä, joka kuoli vuonna 1572. Viimeinen sijaishallitsijoista oli Mortonin jaarli James Douglas, joka oli edellisen kahden holhoojan aikana ollut vaikutusvaltaisin Skotlannin aatelinen. Kun Morton mestattiin vuonna 1581 osallisena Jaakon isän murhaan, valta siirtyi siitä lähtien kuninkaalle itselleen.
Suomen lähetyskunta
Tausta
Etelä-Suomen hallinnosta vastasi aluksi miehitysarmeijan ylipäällikkö, kenraali Friedrich Wilhelm von Buxhoevden. Hän järjesti huhtikuusta 1808 alkaen erityisesti Kaakkois-Suomessa ja läntisellä rannikkoseudulla tilaisuuksia, joissa suomalaiset vannoivat julkisen uskollisuudenvalan Venäjälle. Idässä valalla pyrittiin ehkäisemään levottomuuksia rintaman selustassa, lännessä sillä haluttiin sitoa suomalaisia Venäjään mahdollisten Ruotsin maihinnousujen varalta. Vala oli vapaaehtoinen, ja moni Ruotsin voittoa odottanut suomalainen kieltäytyi siitä, vaikka venäläiset uhkasivat heitä lainsuojattomaksi julistamisella. Suurempaa vastarintaa ei kuitenkaan ilmennyt, koska Suomen johtavat henkilöt Turussa vannoivat valan ensimmäisten joukossa.
Jaakko I (Englanti)
Katolinen kansannousu
Jaakko VI kohtasi katolisen kansannousun vuonna 1588 ja vuonna 1600 John Ruthven, Gowrien jaarli (Gowrien jaarlin, joka teloitettiin vuonna 1584, poika) muodosti salaliiton kuningasta vastaan. Juoni epäonnistui ja jaarli apureineen teloitettiin. Tällöin jopa protestanttiset aateliset alkoivat epäillä kuningastaan.
Suomen lähetyskunta
Tausta
Keisarillisessa manifestissa ilmoitettiin 17. kesäkuuta Suomen liittämisestä Venäjään. Manifestissa luvattiin aiempaa täsmällisemmin pitää voimassa suomalaisten vanhat lait ja oikeudet.
Jaakko I (Englanti)
Suhde Elisabet I:een
Vuonna 1586 Maria oli mukana Babington-salaliitossa, jonka tarkoituksena oli saada Maria Englannin hallitsijaksi Elisabetin murhan jälkeen. Elisabet oli säilyttänyt Marian hengen Ridolfi-salaliiton jälkeen, mutta ei enää voinut hyväksyä vaaraa, jonka hän kohtasi. Maria teloitettiin rikoksistaan vuonna 1587 ja näin Jaakosta tuli todennäköinen kruununperijä.
Godflesh
Godflesh on brittiläinen metalliyhtye. Sen perusti aiemmin Napalm Deathista tunnettu Justin Broadrick. Yhtye on tullut tunnetuksi industrial metalin ja post-metalin pioneerina.
Suomen lähetyskunta
Tausta
Venäjän palveluksessa ollut suomalainen kenraali ja vanha itsenäisyysmies Georg Magnus Sprengtporten ehdotti kesäkuussa 1808 ulkoministeri Nikolai Rumjantseville, että Suomen säätyjen edustajat voitaisiin kutsua Pietariin esittelemään maansa tarpeita. Ehdotuksesta ei ilmennyt, tarkoittiko Sprengtporten säätyjen edustajilla valtiopäiviä vai pienempää lähetystöä. Hän oli jo kevään aikana ehdottanut useasti valtiopäivien (tai maapäivien) kutsumista koolle Turkuun Suomen asioiden järjestämiseksi, mitä Buxhoevdenkin oli aluksi kannattanut, mutta sodan ollessa edelleen kesken Aleksanteri I oli lykännyt asiaa Venäjän sotilasjohdon toiveesta. Pietarissa ei ollut edelleenkään kiinnostusta valtiopäiviin, mutta lähetystöä pidettiin hyvänä ajatuksena.
Liitettäessä uusia alueita Venäjän valtakuntaan oli keisarilla tapana vastaanottaa liitetyn alueen asukkaita edustava lähetystö, joka ilmoitti tunnustavansa uuden esivallan ja osoitti alamaisuuttaan keisarille.
Lähetyskunnan jäsenten valinta
pienoiskuva|338x338px|vasen|[[Georg Magnus Sprengtporten oli Suomen lähetyskunnan aloitteentekijä, hänet nimettiin lähetyskunnan esityksen mukaisesti Aleksanteri I määräyksellä 1. joulukuuta 1808 Suomen kenraalikuvernööriksi kreivin arvossa.]] Kenraali Buxhoevdenille ilmoitettiin 21. kesäkuuta 1808, että Pietariin oli lähetettävä Suomen säätyjä edustava lähetyskunta. Käskykirje kehotti valitsemaan lähetyskunnan jäsenet vanhaa valtiopäivätapaa noudattaen. Buxhoevden lähetti 1. heinäkuuta käskyn edustajien valitsemisesta neljän Venäjän hallussa olleen Suomen läänin maaherroille. Läänit olivat Turun ja Porin, Uudenmaan ja Hämeen, Kymenkartanon sekä Vaasan lääni. Kolme päivää myöhemmin hän lähetti vielä erillisen käskyn Suomen piispoille. Jokaisesta läänistä tuli valita yksi aatelin, yksi porvariston ja yksi talonpoikien edustaja sekä lisäksi Turun ja Porvoon hiippakunnista yksi papiston edustaja kummastakin. Kuopion ja Oulun läänit olivat toistaiseksi Ruotsin armeijan hallussa, joten käsky ei aluksi koskenut niitä.
Käytännössä edustajien valinnassa ei voitu noudattaa valtiopäivävaalien tapoja tai niitä koskevia lakeja. Aateliston ja talonpoikien edustajat nimesi kussakin läänissä maaherra säätyjä kuultuaan, papiston edustajat valitsi tuomiokapituli eikä papisto itse ja porvariston edustajien vaalin suorittaneet valitsijamiehet valitsi kunkin kaupungin maistraatti eikä raastuvankokous. Vaalikokouksissa arvosteltiin jyrkästi poikkeavaa valintatapaa ja tähdennettiin, että näin valittavat edustajat eivät voisi käyttää valtiopäivämiesten valtaa. Koska eräissä talvella 1808 annetuissa venäläisten julistuksissa oli luvattu kutsua Suomen säädyt koolle, oletettiin lähetyskunnan nyt korvaavan luvatun säätykokouksen. Oikeat valtiopäivät haluttiin koolle pian. Erityisesti aatelin parissa edustajien valintatapaa pidettiin säädyn oikeuksia loukkaavana, sillä Ruotsin laissa aatelin edustus valtiopäivillä perustui syntyperään ja suvun päämiehen asemaan eikä vaaliin.
Edustajien valinta suoritettiin Kymenkartanon läänissä jo heinäkuun aikana ja Uudenmaan ja Hämeen läänissä elokuun alussa. Turun ja Porin läänissä se sen sijaan lykkäytyi, sillä kokoontuessaan ensi kerran elokuun alussa läänin aateli kieltäytyi valitsemasta edustajaa vaaditulla tavalla. Buxhoevdenin oli annettava 26. elokuuta uusi määräys, jossa vakuutettiin, että lähetyskunta ei korvaisi valtiopäiviä. Uusi kokous valitsi lopulta 5. syyskuuta Turun läänin aatelin edustajan. Päätöstä edisti Ruotsin yhä selvempi tappio sodassa. Vaasan läänin edustajat valittiin vasta marraskuussa, ja Oulun lääniin Buxhoevden lähetti kehotuksen edustajien valinnasta vasta joulukuussa. Oulun läänistä ei valittu aatelin edustajaa, ja Kuopion läänistä ei ketään.
Maaherrat ja Buxhoevdenin käyttämät asiantuntijat varmistivat, että lähetyskuntaan tuli valituksi yhteistyökykyisiä ja -haluisia henkilöitä. Lähetyskunnan koko kasvoi alkuaan aiottua suuremmaksi Buxhoevdenin annettua Turun akatemialle ja hovioikeudelle, Porvoon lukiolle sekä Porvoon, Hämeenlinnan ja Tammisaaren kaupungeille oikeuden omaan ylimääräiseen edustajaan, joista tosin Porvoon lukion ja Hämeenlinnan kaupungin edustajat jäivät valitsematta. Lähetyskuntaan valittiin kaikkiaan 22 henkeä: neljä aatelista, neljä pappia, seitsemän porvaria, viisi talonpoikaa sekä Turun akatemian ja hovioikeuden edustajat. Myöhään valitut Vaasan läänin edustajat kuitenkin saapuivat Pietariin vasta joulun aikaan ja Oulun läänin edustajat tammikuussa 1809, jolloin lähetyskunnan työ oli jo käytännössä päättynyt.
Lähetyskunnan matka Pietariin
pienoiskuva|Buxhoevdenin Mannerheimille 14. syyskuuta 1808 myöntämä [[passi.|210x210px]] Buxhoevden määräsi lähetyskunnan lähtemään Pietariin syyskuussa samoihin aikoihin, kun Ruotsi kärsi ratkaisevan tappion Oravaisten taistelussa. Lähetyskunnan kärkijoukon saapuessa Viipuriin tuli tieto, että Aleksanteri I oli lähtenytkin Erfurtiin Saksaan tapaamaan Ranskan keisari Napoleonia. Tämän kuultuaan pääosa lähetyskunnasta palasi kotiin ja vain muutama jatkoi Pietariin odottamaan keisarin paluuta. Muu lähetystö lähti uudelleen matkaan lokakuun lopussa. Matka Pietariin alkoi 22. lokakuuta 1808 ja perille saavuttiin 25. lokakuuta.
Lähetyskunnan jäsenet saivat tutustua muutaman kuukauden ajan hovin edustajan kanssa Venäjän pääkaupunkiin ja kaikkeen, mitä Venäjällä olisi Suomelle tarjottavana. Kullekin jäsenelle annettiin käyttöönsä kymmenen ruplaa päivässä. Pietarin ja Venäjän hovin loisto ja rikkaudet tekivät vaikutuksen muun muassa Mannerheimiin, vaikka hänellä oli kaupunkiin saapuessaan ollut kielteinen näkemys Venäjästä ja venäläisyydestä. Ainakin osa lähetyskunnasta asui Nord-hotellissa. Oppaana kaupungilla toimi valtioneuvos Achloppkoff. Suomalaiset tapasivat monia arvohenkilöitä. Eräs näistä oli apulaisulkoministeri Aleksandr Saltykov, joka hoiti ulkoministerin tehtäviä Rumjantsevin poissa ollessa. Erityistä mielenkiintoa herätti tutustuminen keisarinna Elisabetiin, jonka sisar oli Ruotsin kuningatar Fredrika Dorotea, kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso.
Työn alku ja keisarin audienssi
Pääartikkeli: Suomen lähetyskunnan audienssi 1808
Vastauspuheessaan Aleksanteri I vahvisti lupauksen Suomen uskonnon, lakien ja vapauksien pitämisestä voimassa. Hän korosti erikseen, että Suomen talonpojat eivät joutuisi Venäjän talonpoikien asemaan eli maaorjuuteen. Lopuksi keisari keskusteli lyhyesti lähetystön muiden jäsenten kanssa. Virallisen tapaamisen jälkeen lähetyskunta kutsuttiin iltajuhlaan ja päivällisille Talvipalatsiin. Juhlassa suomalaiset saivat istua keisarin pöydän viereisessä pöydässä. Venäläistä hoviväkeä kiinnosti varsinkin suomalaisten talonpoikien läsnäolo ja se, että kaikkien säätyjen edustajat istuivat tasa-arvoisesti saman pöydän ääressä.
Lähetyskunnan muistiot ja keisarin vastaukset
pienoiskuva|vasen|Suomen itsehallinnolliset [[Peruskirja|peruskirjat joilla tarkoitetaan lähetyskunnan muistioita (protokollakirjoja), jotka luovutettiin keisarille 17. marrakuuta 1808 toimitetun audienssin yhteydessä, muistion vasemman sivun alalaidassa on jäsenten allekirjoitukset ja kahden puumerkit. |264x264px]] Lähetyskunnan ensimmäinen muistio (protokollakirjan), jossa se kieltäytyi valtiopäivien roolista, toimitettiin Aleksanteri I:lle audienssia seuranneena päivänä, 1. joulukuuta. Samana päivänä Aleksanteri I vahvisti Suomen hallintoa koskevan suunnitelman, joka oli valmisteltu Sprengtportenin, sotaministeri Aleksei Araktšejevin ja kenraali Bogdan von Knorringin muodostamassa komiteassa Sprengtportenin ehdotuksen pohjalta. Komitean esityksestä poiketen keisari määräsi, että Suomen asiat tulisi esitellä hänelle suoraan eikä Venäjän ministerien kautta. Päätös muodosti pohjan Suomen itsehallinnon kehitykselle. Keisarin määräyksellä perustettiin samalla Suomen kenraalikuvernöörin toimi, johon nimitettiin Sprengtporten, ja lisäksi määrättiin, että valtiopäivät kokoontuisivat seuraavana vuonna Loviisassa ja että niiden yhteydessä Suomen hallitukseksi perustettaisiin Hämeenlinnassa toimiva kenraalikuvernöörin johtama hallituskomitea.