cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mariah Carey
Vaikutus
Careyn laulutyyli ja -taidot ovat vaikuttaneet merkittävästi tämän päivän populaariin musiikkiin. Musiikkikriitikko C. Brown kirjoittaa The Denver Post -lehdessä Careyn viisioktaavisen äänialan ja melismaattisen laulutyylin innoittaneen kokonaista sukupolvea poplaulajia. Rolling Stonen mukaan Carey on puolestaan inspiroinut American Idolin "äänikoulua" ja joka toista R&B-laulajaa 1990-luvulta lähtien. Slate-lehden toimittaja Jody Rosen kirjoittaa artikkelissaan Careyn vaikutuksesta moderniin musiikkiin ja nimeää tämän kaikista vaikutusvaltaisimmaksi laulustilistiksi viimeisen kahden vuosikymmenen ajalta. Careyn on sanottu esitelleen R&B:n ja hip hopin valtavirran popkulttuurille ja popularisoineen rap-musiikin käytön osana kappaleita. Esimerkiksi The New Yorker -lehden toimittaja Sasha Frere-Jones kirjoittaa: "R&B- ja hip hop -tähdille, kuten Missy Elliottille ja Beyoncélle, tuli standardiksi yhdistää melodioihinsa rap-osuuksia. Lisäksi nuoret valkoiset poptähdet, kuten Britney Spears, Jessica Simpson, Christina Aguilera ja ’N Sync, ovat viettäneet viimeiset kymmenen vuotta tehden popmusiikkia, joka muistuttaa selvästi R&B:tä." Frere-Jones jatkaa, että "[Careyn] idea yhdistää naislaulaja ja johtava miespuolinen rap-muusikko samaan kappaleeseen muutti R&B-musiikkia ja lopulta koko popkulttuuria."
Useat artistit ovat saaneet vaikutteita Careyltä, pitäneet häntä musiikillisena esikuvanaan tai nimenneet hänet ihailun kohteekseen. Näihin artisteihin lukeutuvat esimerkiksi Ariana Grande, Ava Max, Britney Spears, Beyoncé Knowles, Katy Perry, Kehlani, Lady Gaga, Christina Aguilera, Jessica Simpson, Rihanna, Kelly Clarkson, Céline Dion, Leona Lewis, Jessie J, Kelly Rowland, Mary J. Blige, Normani, Jordin Sparks, Natasha Bedingfield, Missy Elliott, Brandy, Charice, Nicki Minaj, Tori Kelly, Jessica Mauboy, Sam Smith ja Justin Bieber. Laulaja Stevie Wonder onkin sanonut, että "kun ihmiset puhuvat suurista, vaikutusvaltaisista laulajista, he puhuvat Arethasta, Whitneystä ja Mariahista. Tämä on osoitus [Careyn] lahjakkuudesta. Hänen äänialansa on sen verran hämmästyttävä."
Parfyymit
M by Mariah Carey on Mariah Careyn ensimmäinen hajuvesi, joka ilmestyi vuonna 2007 syksyllä. Hajuveden on tuottanut Elizabeth Arden ja sen pohjana on toiminut tahitilaisten valkoisten Tiare -kukkien tuoksu, Gardenia-kukan (keikarinkukan) terälehdet, meripihkan tuoksu ja paahdetun vaahtokarkin tuoksu.
M/S Finnlady
M/S Finnlady on Finnlinesin omistama ro-ro/matkustaja-alus. Alus on rakennettu vuonna 2007 Fincantierin Anconan telakalla Italiassa. Kuollutta painoa aluksella on 9 653 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. Finnlady on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki. Nykyään alus liikennöi Helsingistä Travemündeen.
Mariah Carey
Parfyymit
Mariahin toinen hajuvesi on nimeltään Luscious Pink ja se julkaistiin USA:ssa elokuussa 2008. Myös siitä julkaistiin erikoisversio, ja sen nimi on Ultra Pink.
M/S Finnlady
Finnladyn sisaralukset ovat M/S Finnmaid, M/S Finnstar, M/S Finnswan ja M/S Europalink.
Mariah Carey
Parfyymit
Uusimmat hajuvedet Carey suunnitteli myös Elizabeth Ardenin kanssa. Sarjan nimi on Lollipop Bling ja siihen kuuluu kolme eri hajuvettä, jotka ovat saaneet nimensä Mariahin musiikkikappaleista. Ribbon-tuoksu on sekoitus vadelmaa, hunajamelonia, kurkkua, hortensiaa, sinistä lootusta, jasmiinia, myskiä, valkoista puuta ja sokeria. Mine Again -tuoksussa on punaviinimarjaa, verigreippiä, heliotrooppia, Meksikolaista vadelmasuklaata, hattaraa, magnoliaa, Creamy Musk'ia, tonkapapua ja vaniljaa. Honey-tuoksussa on ananasta, valkoista hunajaa, inkivääriä, sitruunaa, Amazonin liljaa, valkoista freesiaa, myskiä ja Linden-kukkaa.
M/S Finnlady
Alus
thumb|left|230px|Näkymä Finnladyn ruokasaliin. thumb|left|230px|Näkymä kannelle 12.
Finnlady on luokkansa suurimpia laivoja maailmassa, ja se noudattaa sekä Euroopan että kansainvälistä uusinta turvallisuus- ja ympäristötasoa. Matka-aika Helsingin ja Travemünden välillä on 30 tuntia, ja laivalla noudatetaan Suomen aikaa. Varustamo on investoinut laivaan 115 miljoonaa euroa.
Hytit
Finnladyllä ja sen neljällä sisaraluksilla on Suomen ja Saksan välisen laivaliikenteen suurin hyttivalikoima, yhdeksän hyttiluokkaa. Hyttien koko vaihtelee 10 m²:stä 38 m²:iin. Hytit ovat laivalla kolmella kannella.
Vapaa-ajan vietto
Promenadikannella eli ylimmällä matkustajakannella sijaitsevat muun muassa Aere-, Acqua- ja Terra-nimiset kokoustilat, kaksi poreallasta, saunat, kuntosali, ravintola, kaksi baaria, aurinkokansi ja Sailor’s Shop -myymälä.
Käyttöhistoria
16. kesäkuuta 2006 alus laskettiin vesille. 5. helmikuuta 2007 alus luovutettiin Finnlines Ship Management AB:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle nimellä M/S Europalink. Kotisatamaksi tuli Malmö.
6. helmikuuta 2007 alus siirtyi Finnlines Oy:n omistukseen, joka muutti lippuvaltion Suomeksi ja kotisataman Helsingiksi. Samana päivänä alus sai nykyisen Finnlady-nimensä. Telakalta Italiasta alus lähti kohti Travemündea 10. helmikuuta. 22. helmikuuta Finnlady aloitti Helsingin ja Travemünden välisen liikenteen.
Myöhään perjantai-iltana 16. toukokuuta 2008 alus törmäsi Travemündessä laituriin kärsien vähäisiä vaurioita. Myös laituri vaurioitui. Onnettomuuden syyksi epäiltiin teknistä vikaa. Kukaan ei loukkaantunut törmäyksessä eikä se aiheuttanut vaaraa matkustajille. Matkustajia aluksella oli onnettomuushetkellä 175, ja heidät päästettiin laivaan sisään yön ajaksi. Kiireisimmille matkustajille pyrittiin löytämään korvaavia kuljetuksia.
Sunnuntaina 18. toukokuuta tekninen vika varmistui onnettomuuden syyksi, mutta sen aiheuttajaa ei tiedetty. Samana päivänä alus saatiin korjattua ja se lähti kohti Helsinkiä. Alkuperäisen suunnitelman mukaan aluksen olisi pitänyt lähteä Suomeen jo lauantain vastaisena yönä.
Liechtensteinin maapäivävaalit 1986
Liechtensteinin maapäivävaalit 1986 toimitettiin Liechtensteinissa 31.1.1986 ja 2.2.1986. Vaaleissa valittiin nelivuotiskaudelle viisitoista edustajaa Landtagiin eli maan maapäiville. Äänioikeutettuja oli 20 vuotta täyttäneet, jotka olivat olleet Liechtensteinin kansalaisia vähintään kuukauden ennen vaaleja. Vaaleissa Isänmaallinen liitto sai kahdeksan ja Edistyksellinen kansanpuolue seitsemän paikkaa. Valituista yksi oli nainen. Vapaa lista ei saanut paikkoja, vaikka olikin ehdolla.
Makaronilaatikko
thumb|250px|Juustokuorrutettu makaronilaatikko uunivuoassa.
Makaronilaatikko on makaronista valmistettu, uunissa kypsennettävä ruokalaji, johon saatetaan lisätä myös lihaa tai lihankorviketta, kasviksia ja eri raaka-aineet sitovaa munamaitoa Se yleistyi Suomessa 1950-luvulla ja oli 2020-luvulla yksi maan suosituimpia kotiruokia. Myllyn Parhaan mukaan ruokalaji on keksitty Suomessa, eikä sillä ole vastineita muissa maissa.
Historia
Vuonna 1892 makaronilaatikon valmistaminen oli osa helsinkiläisen Kasvatusopillisen Ruoanlaittokoulun opiskelijoiden opinnäytettä. Se oli Suomessa 1950-luvulle asti enimmäkseen juhlaruoka, jota syötiin esimerkiksi jouluna. Alun perin makaronilaatikkoon ei lisätty lihaa, ja sitä käytettiin usein perunoiden sijasta aterioiden hiilihydraattipitoisena osana, mutta myöhemmin jauhelihalla täydennetystä liha-makaronilaatikosta on tullut ruokalajin tunnetuin versio Suomessa.
Valmistus
Makaronilaatikkoon lisätään usein munamaitoa, joka hyytyy uunissa kiinteäksi. Toisinaan sen päälle lisätään ennen uuniin laittoa myös korppujauhoja tai juustoa.
Liechtensteinin maapäivävaalit 1982
Liechtensteinin maapäivävaalit 1982 toimitettiin Liechtensteinissa 5. ja 7. helmikuuta 1982. Vaaleissa valittiin Landtagiin viisitoista edustajaa nelivuotiskaudelle. Vaaleissa Isänmaallinen liitto sai kahdeksan ja Edistyksellinen kansanpuolue seitsemän paikkaa. Valittujen joukossa ei ollut yhtään naista.
Naisten marssi Versailles’hin
thumb|upright=1.3|Naisten kulkue matkalla Versailles’hin, tuntemattoman tekijän aikalaispiirros. Naisten marssi Versailles’hin oli 5. lokakuuta 1789 tapahtunut Ranskan suuren vallankumouksen varhainen käännekohta, jossa leipää vaatineiden pariisilaisten työläisnaisten johtama aseistautunut kansanjoukko tunkeutui kuninkaallisen Versailles’n palatsin alueelle ja pakotti Ranskan kuningas Ludvig XVI:n kuulemaan kansan vaatimukset. Seuraavana päivänä kuningas ja hänen perheensä painostettiin siirtymään pysyvästi Versailles’sta Pariisiin, pois vanhoillisen hovin vaikutuspiiristä. Myös Ranskan perustuslakia säätävä kansalliskokous siirtyi samassa yhteydessä Versailles’sta pääkaupunkiin. Tämä oli merkittävä käänne vallankumouksen kehityksen kannalta, sillä se altisti useissa myöhemmissä yhteyksissä Ranskan poliittiset päätöksentekijät pariisilaisten kansanjoukkojen painostukselle.
Räsypokka
Räsypokka on eroottis-henkinen korttipeli, jossa tarkoituksena on saada vastustajat riisumaan vaatteensa. Yleensä sitä pelataan pokeriin perustuvilla säännöillä.
Naisten marssi Versailles’hin
Versailles’n marssi oli Bastiljin valtauksen jälkeen toinen tapaus, jossa Pariisin alemmat kansankerrokset eli sanskulotit vaikuttivat ratkaisevasti Ranskan vallankumouksen kulkuun. Naisten marsseista Pariisista Versailles’hin ja takaisin 5.–6. lokakuuta käytetään usein ranskankielistä nimitystä journées (”päivät”).
Räsypokka
Säännöt
Räsypokassa kierroksen häviävä pelaaja riisuu aina yhden vaatekappaleensa (rääsyn) pois. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää pelimerkkejä, joiden loppuessa uusia voi lunastaa riisumalla vaatekappale. Tällöin uhkapelitaidolla on suurempi merkitys, ja riisuminen hidastuu. Kun peliä on pelattu tarpeeksi kauan, pelaajat ovat lopulta alastomia. Periaatteessa säännöillä ei ole merkitystä, vaan kaikkia korttipelejä, joissa riisuudutaan, kutsutaan räsypokaksi. Yleensä räsypokkaa pelataan kuitenkin jollain tavallisimmista pokerin säännöistä.
Naisten marssi Versailles’hin
Tausta
thumb|Versailles’n palatsi, Pierre-Denis Martinin maalaus vuodelta 1722. Noin 20 kilometrin päässä Pariisin lounaispuolella sijainnut Versailles’n palatsi oli ollut Ranskan kuninkaan ja hovin asuinpaikka 1600-luvulta alkaen. Ludvig XIV oli aikanaan siirtänyt hovin pois pääkaupungista korostaakseen itsevaltiuttaan. Valtaisa ja ylellinen palatsi lukemattomine taideteoksineen symboloi Bourbonien hallitsijasuvun mahtia, mutta myös tavallisten kansalaisten oli toisinaan sallittua liikkua palatsin alueella. Ancien régimen ajan lopulla siellä vieraili toisinaan Pariisin eri väestöryhmiä edustavia valtuuskuntia.
Räsypokka
Säännöt
Räsypokkaa saatetaan pelata esimerkiksi riehakkaissa juhlissa tai seurustelukumppanin kanssa. Suomessa SubTV on näyttänyt myös Räsypokka-TV-ohjelmaa, jossa pelaajat riisuutuvat TV-kameroiden edessä. Kilpailijat valittiin ravintoloiden Räsypokka-kiertueelta. Pelaajat saivat palkkiokseen 169 euroa ja voittaja 840 euroa. Voittajan ei tarvinnut riisuutua alasti.
Naisten marssi Versailles’hin
Tausta
Ludvig XVI:n Versailles’hin koollekutsuma vuoden 1789 säätyjen yleiskokous oli muuttunut vallankumoukselliseksi, kun kolmannen säädyn edustajat olivat kesäkuussa julistautuneet perustuslakia säätäväksi kansalliskokoukseksi. Ludvig XVI vastusti uutta kehitystä, mutta pariisilaisten kansanjoukkojen vallattua 14. heinäkuuta Bastiljin linnoituksen hän oli joutunut luopumaan suunnitelmastaan hajottaa kansalliskokous. Kun Ranskan maaseudulla levinnyt ”suuri pelko” aiheutti maanomistajiin kohdistuneita väkivaltaisuuksia, perustuslakia säätävä kansalliskokous päätti niin sanottuna vallankumouksen helluntaiyönä 4.–5. elokuuta välisessä istunnossaan lakkauttaa koko feodaalijärjestelmän ja kaikki siihen sisältyneet vanhat etuoikeudet. Ludvig XVI kuitenkin kieltäytyi allekirjoittamasta näitä uusia lakeja, joita hän kutsui aatelistoon ja papistoon kohdistuvaksi ”ryöstöksi”. Hän ei hyväksynyt myöskään kansalliskokouksen laatimaa ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistusta. Kuninkaan ja kansalliskokouksen välille syntyi pattitilanne.
Vallankumouksen kannattajat eli patriootit toivoivat kuninkaan asettuvan Pariisiin kansan keskuuteen, jotta hovin vaikutusvaltaa päätöksenteossa saataisiin rajoitettua ja vastavallankumouksellisen kaappauksen uhka vähenisi. Jo 30. elokuuta noin 1 500 miestä käsittänyt mielenosoituskulkue pyrki Pariisista Versailles’hin vaatiakseen kuningasta mukaansa, mutta hiljattain perustetun, markiisi Gilbert du Motier de Lafayetten komentaman Ranskan kansalliskaartin joukot pysäyttivät kulkueen Seinen ylittävällä sillalla Sèvresissä ja pakottivat sen palaamaan. Kuninkaan muuton tarpeellisuudesta keskusteltiin avoimesti lehdistössä syyskuussa 1789. Samaan aikaan Ludvig XVI näytti jälleen valmistelevan jonkinlaista vastaiskua siirtämällä luotettavia armeijan joukkoja Versailles’hin.
Vaikka vuosi 1789 oli Ranskassa hyvä satovuosi, Pariisissa kärsittiin edellisvuoden huonon sadon vuoksi vielä lokakuun alussa leipäpulasta, sillä sen vuoden viljaerät eivät vielä olleet saavuttaneet pääkaupunkia. Valtiovarainministeri Jacques Necker oli neuvotellut ylimääräisen viljan tuonnista ulkomailta, mutta nämäkään toimitukset eivät olleet vielä saapuneet. Muun muassa paikallinen kansanjohtaja Claude Fournier L’Héritier levitti salaliittoteoriaa, jonka mukaan kuningas tai ylhäisaateli oli keinotekoisesti aiheuttanut leipäpulan pakottaakseen näännyttämällä kansan alistumaan takaisin tahtoonsa. Vähäosaisten tilannetta pahensi myös Pariisin hyväntekeväisyystyöpajojen sulkeminen 31. elokuuta.
Skandaali henkivartiokaartin illallisista
Ludvig XVI:n henkivartiokaartia vahvistettiin kuninkaallisella Flanderin jalkaväkirykmentillä, joka saapui Douaista Versailles’hin 1. lokakuuta. Hovi järjesti tulokkaille palatsissa tervetuliaisillalliset, joiden kerrottiin äityneen sotilaiden humalaiseksi porsasteluksi. Pariisin lehdistö tarttui tapauksesta tihkuneisiin tietoihin. Varsinkin radikaalin kansankiihottajan Jean-Paul Marat’n perustama lehti L'Ami du peuple levitti tietoa, jonka mukaan kuninkaallisen kaartin sotilaat olivat vertauskuvallisesti häpäisseet vallankumouksen tunnuksena käytettyjä kolmivärisiä kokardeja polkemalla niitä maahan ja virtsaamalla niiden päälle. Sotilaiden kerrottiin myös käyttäneen ancien régimen tunnuksiksi miellettyjä mustavalkoisia kokardeja ja laulaneen säkeitä André Grétryn ooppera-aariasta ”Ô Richard, ô mon roi!”, jonka aiheena oli vangitun kuninkaan vapauttaminen. Ludvig XVI:n väitettiin viihtyneen tuntikausia juhlassa, vaikka todellisuudessa hän vieraili siinä vain pikaisesti. Nämä uutiset kiihdyttivät mielialoja Pariisissa. Tiedot kuninkaan henkivartiokaartilaisten ylellisistä illallisista herättivät närkästystä myös siksi, että samaan aikaan kansalla oli hädin tuskin varaa leipään ja leipomoihin joutui jonottamaan tuntikausia. Palais-Royalin pihalla 4. lokakuuta kokoontunut kansankokous keskusteli mahdollisuudesta marssia Versailles’hin ja pakottaa kuningas siirtymään Pariisiin. Samana iltana kaupungilla värvättiin halukkaita osallistujia ja levitettiin julisteita.
5. lokakuuta
Lokakuun 5. päivän aamuna Pariisin kaupungintalon eteen place de Grèvelle kokoontui 5 000 – 10 000 ihmistä käsittänyt kansanjoukko, joka vaati kaupunginjohtoa avaamaan leipävarastonsa. Paikalla oli paljon naisia Saint-Antoinen kaupunginosasta. Monet olivat myös Pariisin hallien torimyyjiä. Naiset työntyivät sisään kaupungintaloon ja alkoivat soittaa hätäkelloja. Kun kaupungintalolta ei löytynyt tyydyttävää ratkaisua, viidentuhannen naisen joukko päätti keskipäivän aikoihin lähteä marssimaan Versailles’hin osoittaakseen vaatimuksensa suoraan kuninkaalle. Naiset ottivat aseikseen seipäitä, viikatteita, nuijia ja musketteja, ja jopa kiskoivat mukanaan kaupungintalolta varastettuja pieniä kanuunoita. He huusivat iskulausetta ”Leipää Pariisiin”. Naisten asettuminen johtoon, mitä vallankumouksen siihenastisten tapahtumien yhteydessä ei oltu nähty, varmisti mielenosoituskulkueen turvallisen ja esteettömän etenemisen, sillä sotilaat olivat erityisen haluttomia käyttämään väkivaltaa naisia vastaan. Myöhemmin väitettiin, että osa naisista olisikin ollut naisiksi naamioituneita miehiä. Muutamaa tuntia myöhemmin naiskulkueen perään lähti useita, pääosin miesvoittoisia joukkioita, kuten Bastiljin valtauksen veteraaneja ja noin 20 000 miestä kansalliskaartista. Kenraali Lafayette taipui omien sotilaidensa painostuksesta lähtemään joukkoineen marssille. Naisjoukon kärkeen asettui Stanislas-Marie Maillard -niminen Bastiljin valtauksessa kouliutunut kansalliskaartin upseeri. Kulkueet taittoivat matkan jalan, ja naiset sekä kansalliskaartilaiset saapuivat perille Versailles’hin samoihin aikoihin, pian auringonlaskun jälkeen. Yhtyneellä joukolla oli erilaisia tavoitteita, mutta kaikki halusivat kuninkaan saapuvan Pariisiin ja tekevän jotain leipäkriisin ratkaisemiseksi.
thumb|left|Kuningasperhe valmistautuu kohtaamaan väkijoukon, [[François Flamengin historiamaalaus.]] Perillä Versailles’ssa Maillardin johtama, noin 20 kalaeukkoa käsittänyt joukko tunkeutui kansalliskokouksen istuntosaliin, aluksi vain sadetta pitämään. He esittivät asiansa yllättyneelle kansalliskokoukselle, joka vastauksena ilmoitti vaativansa kuningasta ryhtymään välittömiin toimenpiteisiin viljan saatavuuden parantamiseksi. Jotkut kansalliskokouksen edustajat kuten Honoré Mirabeau ja Maximilien Robespierre keskustelivat myös kahden kesken naisten kanssa. Tilanne alkoi muuttua sekasortoiseksi, kun lisää naisia työntyi sisään. Puhemies Jean Joseph Mounier järjesti kuuden naisen valtuuskunnalle mahdollisuuden päästä kuninkaan puheille. Ludvig XVI lupasi tehdä kaiken voitavansa ja määräsi lopulta jakamaan Versailles’n palatsin ruokavarastojen sisällön väkijoukolle tilanteen rauhoittamiseksi. Hän lupasi lopulta myös ”hyväksyvänsä ehdoitta” ja vahvistavansa kansalliskokouksen elokuussa säätämät reformilait ja ihmisoikeusjulistuksen. Hän kuitenkin torjui vielä jyrkästi ajatuksen Pariisiin lähtemisestä. Versailles’hin iltamyöhällä saapunut Lafayette tarjosi joukkojaan kuninkaan käyttöön, mutta Ludvig luotti enemmän omaan henkivartioväkeensä. Hän ei antanut sotilaille lupaa ampua väkijoukkoja, joten verenvuodatus vältettiin, vaikka palatsin edustalle leiriytynyt aseistettu väkijoukko pysyi levottomana.
6. lokakuuta
thumb|upright=1.15|Kuningaspari ja markiisi Lafayette näyttäytyvät palatsin parvekkeella kansanjoukolle aamulla 6. lokakuuta. Tuntemattoman tekijän kaiverrus. Osa naisista pelkäsi, että vihattu kuningatar Maria Antoinette saisi Ludvigin perumaan tekemänsä lupaukset. Lokakuun 6. päivän vastaisena aamuyönä pääosin naisista koostunut pieni ryhmä onnistui tunkeutumaan sisälle palatsiin vartioimattoman sivusisäänkäynnin kautta ja ryhtyi etsimään Maria Antoinettea aikomuksenaan surmata tämä. Kun vartiomies ampui yhden naisista kuoliaaksi, joukkio surmasi ylivoimansa avulla kaksi vartiosotilasta. Maria Antoinette pelastautui pakenemalla palatsin makuuhuoneiden läpi, ja paikalle saapuneet lisäjoukot pakottivat tunkeutujat ulos rakennuksesta. Aamulla Ludvig XVI puhui Lafayetten neuvosta suoraan kansanjoukolle palatsin parvekkeelta ja ilmoitti lähtevänsä perheineen Pariisiin. Hän asetti vaatteisiinsa trikolorikokardin ja sai väkijoukon suosionosoitukset. Myös kuningatar esiintyi parvekkeella, vaikka väkijoukolla oli ampuma-aseita.
Juhlava paluukulkue lähti Versailles’sta takaisin Pariisiin iltapäivällä 6. lokakuuta noin kello 13. Ensimmäisinä marssivat kansalliskaartilaiset leipiä pistimissään, heidän perässään tulivat vilja- ja jauhokuormat, sitten naiset ja sitten Flanderin rykmentin sotilaat. Seuraavana oli kuningasperheen vaunu, jota markiisi Lafaeytte henkilökohtaisesti saattoi. Tätä seurasivat satoihin vaunuihin nousseet kansalliskokouksen edustajat, joiden jälkeen tuli vielä saattojoukkoina lisää kansalliskaartilaisia ja mielenosoittajia. Kulkueessa on arveltu olleen kaikkiaan noin 30 000 – 40 000 ihmistä. Mukana kuljetettiin myös kahden surmatun palatsikaartilaisen irtileikattuja päitä. Pariisissa kuninkaan saapuminen otettiin vastaan riemuiten ja jopa Marat kutsui sitä lehdessään ”onnekkaaksi tapahtumaksi”. Kuningasperhe asettui kaupungin keskellä sijaitsevaan Tuileries’n palatsiin, jossa olot olivat ainakin suhteellisesti vaatimattomammat kuin Versailles’ssa ja jossa kuningas koki olevansa kansanjoukkojen ”vanki”. Versailles’n palatsi säilyi hovin hallussa, mutta kuningasperhe ei koskaan enää palannut sinne.
Vastoin monissa yhteyksissä esitettyä kuvausta tunnettu vallankumouksellinen Anne-Joseph Théroigne de Méricourt ei ollut mukana kummallakaan marssilla, vaikka seurasikin tapahtumia läheltä Versailles’ssa.
Myöhemmät tapahtumat
Kansalliskokous päätti virallisesti Pariisiin siirtymisestä vasta 9. lokakuuta ja kokoontui ensi kerran pääkaupungissa 19. lokakuuta. Se piti istuntojaan aluksi Pariisin arkkipiispan virkatalossa, mutta pian sen uudeksi kokoontumispaikaksi kunnostettiin niin sanottu Maneesin sali (Salle du Manége).
Christopher Fry
Fryn tunnetuimpia näytelmiä ovat The Boy with the Cart (1938), A Phoenix Too Frequent (1946, suom. Leski ja korpraali ), The Firstborn (1946), The Lady's Not for Burning (1949), Thor, with Angels (1949), Venus Observed (Venus näköpiirissä, 1950) ja The Dark Is Light Enough (1957). Fryn näytelmistä on tehty myös elokuvia.
Lisäksi Fry oli itse mukana käsikirjoittamassa elokuvia Ben-Hur (1959) ja Barabbas (1962). Hän kuoli sairaalassa Chichesterissä 97-vuotiaana.
Fry oli Royal Society of Literaturen jäsen.
Antti Nordin
Antti Nordin (s. 1960 Pietarsaari) on suomalainen kuvanveistäjä ja kitaristi. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa (Ateneum) vuosina 1979–1984.
Bret Hedican
Bret Michael Hedican (s. 10. elokuuta 1970 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Antti Nordin
Nordinin tuotantoa on Äänekosken Liikuntatalon ulkoseinässä oleva "Urheiluhullut"-reliefi, joka valmistui Äänekosken juhlavuonna 1982. Teoksellaan Antti Nordin voitti Liikuntatalon julkisivun reliefikilpailun.
Satu Pusila
Satu Pusila (s. 25. huhtikuuta 1962 Orimattila) on suomalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Carnival Days
Carnival Days on suomalaisen hard rock -yhtye Shiraz Lanen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2018. Albumin julkaisukeikka oli Helsingin Nosturissa 3. maaliskuuta 2018.
Satu Pusila
Satu Pusila on saavuttanut MM-kilpailuissa useita mitaleita. Näistä kirkkaimpia ovat kaksoistrapin kolme kultaa (1990, 1991 ja 1994) ja trapin kulta (1998). Vuonna 1998 hänet valittiin Suomen vuoden naisurheilijaksi.
Antti Nordin
Nordin oli naimisissa lavastaja Metti Nordinin kanssa, ja heidän lapsiaan ovat Reino Nordin ja Siiri Nordin. Siboné Orozan kanssa Nordinilla on lapset Boris Oroza ja Franka Oroza.
Bret Hedican
Ennen ammattilaisuraa
Ennen uraansa ammattilaisena Hedican kiekkoili North St. Paulin high schoolin joukkueessa Dragonsissa ja St. Cloud State Universityn joukkueessa Huskiesissa. Hedicanin tilastollisesti paras kausi Huskiesin riveissä oli kausi 1990–1991, jolla hän teki 47 tehopistettä, 21 maalia ja 26 syöttöpistettä, 41:ssä ottelussa. Kauden jälkeen hänet nimettiin WCHA:n (Western Collegiate Hockey Association) ensimmäiseen tähdistökenttään. Saatuaan yliopisto-opintonsa päätökseen Hedican aloitti kauden 1991–1992 Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa.
Ammattilaisura
Hedican sai NHL-varauksen vuonna 1988, kun St. Louis Blues varasi hänet numerolla 198 uusien pelaajien varaustilaisuuden kymmenennellä kierroksella. Hän aloitti NHL-uransa maaliskuussa 1992, Albertvillen talviolympialaisten jälkeen, ja pelasi loppukaudella neljä NHL:n runkosarjaottelua ja viisi pudotuspeliottelua St. Louis Bluesin kokoonpanossa.
Mitsubishi Lancer WRC
Mitsubishi Lancer WRC oli Mitsubishi Motorsin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa WRC-luokan ralliauto. Auto kilpaili ensimmäistä kertaa Sanremon rallissa 2001, mutta osoittautui pettymykseksi. Kauden 2002 jälkeen talli vetäytyi kehittämään autoa vuoden 2003 ajaksi ja palasi vuoden 2004 MM-sarjaan uusitulla WRC:llä. Kaudella 2005 autosta tuli taas uusi kehitysversio, ja Gianluigi Galli jopa johti Turkin rallia hetken Mitsubishi Lancer WRC05:llä.
Bret Hedican
Ammattilaisura
Ensimmäisellä täydellä ammattilaiskaudellaan, kaudella, Hedican pelasi 42 runkosarjaottelua ja kymmenen pudotuspeliottelua NHL:ssä ja 19 runkosarjaottelua Bluesin farmiseurassa, IHL:n Peoria Rivermenissä. Kaudesta alkaen hän pelasi vakituisesti NHL:ssä. Hän aloitti tuon kauden St. Louis Bluesissa, mutta maaliskuussa 1994, siirtorajan kynnyksellä, Blues kauppasi Hedicanin yhdessä Jeff Brownin ja Nathan LaFayetten kanssa Vancouver Canucksiin saaden vaihdossa Craig Janneyn. Canucksissa Hedican pelasi lähes viiden vuoden ajan, kauden 1993–1994 lopun, neljä täyttä kautta ja kauden alun. Hän teki noina vuosina parhaimmillaan 29 tehopistettä yhden runkosarjakauden aikana, kuusi maalia ja 23 syöttöpistettä kaudella, ja saavutti plusmiinustilastossa parhaimmillaan lukeman +8 (kaudella 1995–1996). Vuonna 1994 hän pelasi ensimmäisen kerran urallaan Stanley Cupin loppuotteluissa, mutta New York Rangers vei mestaruuden otteluvoitoin 4–3. Hedican teki 24:ssä pudotuspeliottelussa seitsemän tehopistettä, yhden maalin ja kuusi syöttöpistettä.
Mitsubishi Lancer WRC
Kauden 2005 jälkeen Mitsubishi lopetti tehdastoiminnan ja näin vuoden 2005 malli jäi toistaiseksi viimeisimmäksi Lancer WRC:ksi. Tämän jälkeen Lancer WRC on ollut useiden yksityistallien kalustona, ja Daniel Carlsson ajoi Ruotsin rallissa kolmanneksi Mitsubishillä.
Bret Hedican
Ammattilaisura
Tammikuussa 1999 Hedican siirtyi Florida Panthersiin pelaajakaupassa, jossa Panthers sai hänen lisäkseen Pavel Buren, Brad Ferencen ja kolmannen kierroksen varausoikeuden NHL:n varaustilaisuudessa 2000, ja jossa Canucksiin siirtyivät Ed Jovanovski, Dave Gagner, Mike Brown, Kevin Weekes ja ensimmäisen kierroksen varausoikeus vuonna 2000. Hän pelasi Panthersissa kolme vuotta, kauden 1998–1999 lopun, kaksi täyttä kautta ja kauden alun. Tammikuussa 2002 Panthers kauppasi Hedicanin, Kevyn Adamsin ja Tomáš Malecin Carolina Hurricanesiin vaihdossa Sandis Ozoliņšiin ja Byron Ritchieen.
Mitsubishi Lancer WRC
Mitsubishi Lancer WRC05:n tekniset tiedot
Moottori
Bret Hedican
Ammattilaisura
Hedican pääsi Hurricanes-vuosinaan pelaamaan kahdesti Stanley Cupin loppuotteluissa, ensimmäisen kerran ensimmäisenä keväänään seurassa, keväällä 2002, jolloin seura kohtasi loppuotteluissa Detroit Red Wingsin. Red Wings vei mestaruuden voitoin 4–1. Hedican pelasi pudotuspeleissä 2002 23 ottelua, joissa hän teki viisi tehopistettä, maalin ja neljä syöttöpistettä, ja keräsi toiseksi eniten jääaikaa joukkueensa puolustajista Sean Hillin jälkeen, keskimäärin 23 minuuttia ja 52 sekuntia ottelua kohden. Vuonna 2006 Hedican oli voittamassa Carolina Hurricanesin seurahistorian ensimmäistä Stanley Cupia, kun seura voitti loppuotteluissa Edmonton Oilersin otteluvoitoin 4–3. Hän oli tuolloinkin joukkueensa avainpelaajia kerättyään eniten jääaikaa joukkueensa puolustajista, keskimäärin 22 minuuttia ja 40 sekuntia ottelua kohden, ja tehtyään 11 tehopistettä, kaksi maalia ja yhdeksän syöttöpistettä, 25:ssä ottelussa.
Mitsubishi Lancer WRC
Mitsubishi Lancer WRC05:n tekniset tiedot
Mitat
Bret Hedican
Ammattilaisura
Hedican teki lokakuussa 2008 vapaana pelaajana sopimuksen NHL-seura Anaheim Ducksin kanssa. Hän edusti Ducksia 51:ssä runkosarjaottelussa kaudella. Luotettavaksi puolustavaksi puolustajaksi kuvailtu Hedican ilmoitti pelaajauransa päättymisestä syyskuussa 2009. Hän pelasi seitsemäntoista vuotta käsittäneellä NHL-urallaan yhteensä 1039 runkosarjaottelua, joissa hän teki 294 tehopistettä, 55 maalia ja 239 syöttöpistettä, ja 108 pudotuspeliottelua, joissa hän teki 26 tehopistettä, neljä maalia ja 22 syöttöpistettä. Hän saavutti plusmiinustilastossa parhaimmillaan lukeman +17, mikä tapahtui kaudella.
Maajoukkue
Hedican edusti Yhdysvaltoja kaksissa talviolympialaisissa, Albertvillessä 1992 ja Torinossa 2006, ja kolmissa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, 1997, 1999 ja 2001. Hän ei voittanut maajoukkueurallaan arvokilpailumitaleja.
Yksityiselämä
Hedican on ollut vuodesta 2000 naimisissa taitoluistelija Kristi Yamaguchin kanssa. Heillä on kaksi lasta, tyttäret Keara (s. 2003) ja Emma (s. 2005).
Schering Rosenhanen palatsi
thumb|200px|Schering Rosenhanen palatsi
Schering Rosenhanen palatsi on palatsimainen rakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Riddarholmenin saarella Wrangelin palatsin pohjoispuolella lähellä Birger Jarls torgia. Palatsi on rakennettu vuosina 1652–1656 ja sen suunnitteli arkkitehti Nicodemus Tessin vanhempi. Vuosina 1776–1876 palatsi oli Ruotsin vapaamuurareiden käytössä. Siipirakennukset, joista itäinen valmistui noin vuonna 1800 ja läntinen vuoden 1850 tienoilla, muuttivat palatsin mantereenpuoleista julkisivua. Merenpuoleinen julkisivu on suurimmaksi osaksi säilyttänyt alkuperäisen ulkonäkönsä. Rakennuksen nykyinen käyttäjä on Svean hovioikeus.
Ilveilijäbarbi
Ilveilijäbarbi (Barbodes everetti) on kaakkoisaasialainen karppien heimon kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko
Ilveilijäbarbi kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sen vartalon pohjaväri on kullanpunainen, joka vaalenee kohti vatsapuolta. Mustat salmiakkikuviot koristavat kalan kylkiä ja luovat mielikuvan sirkuspellen puvusta. Evät ovat punaoranssit, ja silmän etuosa saattaa olla punainen. Kuonon alla on kaksi paria viiksiä. Koiras on hoikempi kuin naaras, ja sen kuviot ovat kirkkaamman väriset.
Alkuperä
Ilveilijäbarbi elää luonnossa Borneon ja Sumatran sisävesissä. Se pysyttelee lähellä pohjaa, ja suosii seisovia tai hitaasti virtaavia vesiä.
Vesiolot ja ravinto
Ilveilijäbarbille sopi parhaiten 24–30 °C pehmeähkö vesi, jonka pH on 6,0–6,5. Se syö luonnossa matoja, hyönteisiä, muita pikkuötököitä sekä kasveja.
Ilveilijäbarbien hoitamista akvaariossa ei pidetä aivan helppona, sillä kala on erittäin herkkä huonolle vedenlaadulle, ja tarvitsee monipuolista ravintoa.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Muiden barbien tavoin tämä laji on mädinsirottelija, joka syö mielellään muniaan, joten viljely onnistuu parhaiten erillisessä kutuakvaariossa. Yhdessä kututapahtumassa barbipari laskee 500–2000 mätimunaa kasvillisuuden joukkoon. Poikaset kuoriutuvat 20–30 päivän kuluttua, ja uivat vapaasti vasta useita päiviä myöhemmin. Naaras on sukukypsä noin vuoden ikäisenä, koiras 1,5–2-vuotiaana.
Saint-Pons (Alpes-de-Haute-Provence)
Saint-Pons on kunta Ranskan kaakkoisosassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella.
Lappeen vaakuna
thumb|150px|Lappeen vaakuna (1953–1966) pienoiskuva|152x152px|Lappeen kihlakunnan sinetti 1600-luvulta. Lappeen kunnanvaakuna oli Lappeen kunnan tunnus, joka oli saanut aiheensa pitäjän keskiaikaisen kirkon suojeluspyhimyksestä Pyhästä Laurentiuksesta, joka esiintyi aiheena jo 1600–luvun alkupuolella Lappeen kihlakunnan sinetissä. Vaakunan halstari liittyy olennaisesti Pyhään Laurentiukseen tämän tunnuksena, joka viittaa tämän marttyyrikuolemaan polttamalla rauta-arinalla. Halstari on myös Lohjan vaakunassa.
Saint-Pons (Alpes-de-Haute-Provence)
Saint-Pons sijaitsee Ubayen laaksossa, jonka vanhimpia kyliä se on. Kylän keskustassa oleva Saint-Ponsin kirkko on peräisin 1100-luvulta. Kunnan alueella on myös pienlentokenttä, joka on purjelentäjien tukikohta.
Lappeen vaakuna
Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 4. helmikuuta 1953. Vaakunan selitys on ”puna-mustahalkoisessa kilvessä oikealle katsova P. Laurentius pitäen oikeassa kädessään kohotettuna halstaria ja vasemmassa kultarahoja; kaikki muu hopeaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1967, kun Lappeen kunta liitettiin Lauritsalan kanssa Lappeenrannan kaupunkiin.
Väinö Vähäkallio
Väinö Niilo Vähäkallio (vuoteen 1905 Vilander; 16. kesäkuuta 1886 Helsinki – 20. maaliskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja Kytäjän kartanon (Hyvinkää) omistaja.
Perhe ja koulutus
Väinö Vähäkallion vanhemmat olivat Hietalahden puusepäntehtaan työnjohtaja Nikolai (Niilo) Wilander (1854–1928) ja Anna Josefina Blom (1862–1929). Hänen veljiään olivat Teknillisen korkeakoulun professori Toivo Vähäkallio ja Akateemisen Karjala-Seuran perustajiin kuulunut Reino Vähäkallio.
Vähäkallio valmistui Helsingin suomalaisesta reaalilyseosta ylioppilaaksi 1905. Arkkitehdiksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1909.
Väinö Vähäkallio oli vuodesta 1914 naimisissa piirustuksenopettaja Astrid Sahlbergin kanssa. Heillä oli kolme lasta: Eva (myöh. Aspiala, 1915–1944), Kai (1916–1940, kaatui talvisodassa ) ja Aarne (1919–1931). Kain puoliso oli Katri Vähäkallio (myöh. Lehto) ja poika Kai Kustaa Vähäkallio, joka sai kartanon omistukseensa isoisänsä kuoltua. Astrid ja Väinö Vähäkallion avioliitto päättyi eroon vuonna 1947.
Arkkitehdinura
Arkkitehti Vähäkallion ura lähti liikkeelle huonekalujen ja sisustuksen suunnittelusta. Hän työskenteli omassa arkkitehtitoimistossaan 1911–1941 ja toimi Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) arkkitehtina 1928–1934 sekä rakennushallituksen ensimmäisenä pääjohtajana 1936–1943. Vuosina 1926–1928 Vähäkallio oli valtion rakennushallinnon komiteajäsen.
Elannolle hän suunnitteli myymälöihin tyylisuunnaltaan klassistista sisustusta sekä asuin- ja tehdasrakennuksia. Juuri perustetulle Osuusliike Elannolle Vähäkallio suunnitteli Hämeentien Elannon korttelia vuonna 1917. Siihen rakennettiin useita Vähäkallion suunnittelemia rakennuksia, kuten moderni Elannon leipomo (1924). Vuonna 1928 rakennettiin Elannon pääkonttori, joka edustaa Tukholman kaupungintalon tyylistä klassismia. 1920-luvulla Helsinkiin rakennettiin monia muitakin rakennuksia Vähäkallion suunnitelmien mukaan, esimerkiksi Yrjönkadun uimahalli (1928), joka on Suomen ensimmäinen uimahalli. Vähäkallion suunnittelemia pilvenpiirtäjiä nykyisen Akateemisen kirjakaupan tontille rakennettavaksi ei toteutettu.
Kartanonomistajan paikallinen vaikutus
Vuonna 1928 Vähäkallio toteutti pitkäaikaisen haaveensa ostamalla Hyvinkäällä Kytäjän kylässä sijaitsevan Kytäjän kartanon. Hän muutti päärakennuksen ulkoasua, hoiti tilan hyvään kuntoon ja suunnitteli kartanon alueelle monia tilan rakennuksia sekä kyläkirkon. Vähäkallion aikaan Kytäjän kartano oli Suomen suurin tila ja sillä oli hyvin laajat maa-alueet. Hyvinkään keskustaan syntyi Vähäkallion kynästä funktionalistisia rakennuksia. Aivan Hyvinkään aseman vieressä sijaitseva funkkisristeys on tärkeä osa Hyvinkään kaupunkikuvaa. Sen laidalla ovat muun muassa punatiilinen Säästöpankin talo (1934) sekä valkeaksi rapattu Hyvinkään musiikkiopisto (1936), joka alun perin rakennettiin KOP:n pankkitaloksi. Kartanon mailta erotettu Suomen arkkitehtiliittoa varten tehty Vähä-Kiljavan loma-alue sijaitsee myös Hyvinkään seudulla.
Tunnettuja suunnittelukohteita
thumb|Helsingin oikeustalo. Vähäkallion suunnittelemia funkkistyylisiä pankkirakennuksia rakennettiin eri puolille Suomea. Useat näistä edustivat klassismia. Osuustukkukaupan pääkonttori (1933) on muodoiltaan raskas ja vaikutelmaltaan mahtavan arvokas. Se on Vähäkalliolle yleiseen, joskin funkkisarkkitehtuurille epätyypilliseen tapaan rakennettu tummasta punatiilestä. Tehdasrakennuksiakin Vähäkallio sai piirrettäväkseen. Enso-Gutzeitille Kotkaan ja Ensoon suunnitellut tehdas- ja asuinrakennukset edustavat funktionalismia ja niissä on sekä vaaleita että tummia sävyjä. Imatralla sijaitsevalle Kaukopään tehdasalueelle Vähäkallio sai suunniteltavakseen asemakaavan sekä asuin- ja tehdasrakennukset. Tehdasalue on laaja ja arkkitehdin mittavin teos. Kaukopään tehtaista on vaikutelmia ottanut Alvar Aalto Sunilan tehtaisiinsa. Helsingin Salmisaareen Alkon tuotantolaitoksiksi rakennettu, nykyinen Helsingin oikeustalo (1936) kuuluu myös Vähäkallion suuriin töihin. Vähäkallion viimeiseksi työksi jäi Helsingin Suomalaisen klubin talo Helsingin keskustassa.
Dragon Spirit
Dragon Spirit on Namcon kehittämä ja julkaisema ammuntapeli, joka on julkaistu kolikkopelinä vuonna. Peli on myöhemmin julkaistu useille muille alustoille.
Pelaaminen
Peli on pystysuunnassa näyttöä vierittävä ammuntapeli.
Triviaa
Pelin lopussa on lista aikaisemmista Namcon peleistä.
Vastaanotto
Pelin Amiga-versio on saanut arvosanaksi 75% CU Amiga-64 -lehden arvostelussa.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 – Lohko B
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2016 lohko B:ssa pelaavat Englanti, Venäjä sekä ensikertalaiset Wales ja Slovakia. Ottelut pelataan 11.–20. kesäkuuta 2016.
Sijoitukset
<section begin=LohkoB/> <section end=LohkoB/>
Wales vs. Slovakia
<section begin=WALvSVK/> <section end=WALvSVK/>
Venäjä vs. Slovakia
<section begin=RUSvSVK/> <section end=RUSvSVK/>
Englanti vs. Wales
<section begin=ENGvWAL/> <section end=ENGvWAL/>
Slovakia vs. Englanti
<section begin=SVKvENG/> <section end=SVKvENG/>
Venäjä vs. Wales
<section begin=RUSvWAL/> <section end=RUSvWAL/>
Luettelo Rautjärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Rautjärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Rautjärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Rautjärveen on liitetty Simpeleen kunta.
Hypokausti
240px|right|thumb|Hypokaustitekniikkaa vanhassa roomalaisessa kylpylässä. Hypokausti on Rooman valtakunnassa käytetty keskuslämmitysjärjestelmä. Hypokaustissa johdettiin lämmintä ilmaa yhdestä uunista usean huoneen lattioiden alle. Sana tarkoittaa ”alta tulevaa lämmitystä”, ja siinä kreikan hypo tarkoittaa ’alla’ ja kaiein ’tulen sytyttämistä’ tai ’polttamista’. Järjestelmää on pidetty Sergius Auratan keksimänä, mutta tiedolle ei ole varmaa vahvistusta. Hypokausteja käytettiin julkisten kylpylöiden ja yksityiskotien lämmittämiseen.
Suomessa on ollut hypokaustit ainakin Turun linnassa, Hämeen linnassa ja Olavinlinnassa.
Lada-luokan sukellusvene
Lada-luokka eli projekti 677 on  venäläinen dieselkäyttöisten sukellusveneiden muodostama alusluokka, joka on Kilo-luokan seuraaja. Amur-luokka on vientiin tarkoitettujen Lada-luokan sukellusveneiden muodostama alaluokka.
Alukset
Luokan alukset on suunnitellut Rubinin suunnittelutoimisto, joka nimesi sen Sankt Peterburg -luokaksi ensimmäisen valmistuneen aluksen mukaan. Alus luovutettiin Venäjän laivastolle huhtikuussa 2010 ja otettiin virallisesti palvelukseen toukokuussa 2010. Huhtikuussa 2010 kolme muuta luokan sukellusvenettä oli rakenteilla. Venäläinen sanomalehti Izvestija uutisoi kuitenkin marraskuussa 2011, että Lada-luokan operatiivinen käyttöönotto tullaan perumaan testeissä ilmenneiden ongelmien vuoksi.
Emmi (laulaja)
Hän tuli tunnetuksi singlellään ”Breakable”, joka julkaistiin helmikuussa 2001. Singlestä tehtiin kansainväliseen levitykseen video, jonka ohjasi Taku Kaskela. Toukokuussa 2001 ilmestyi hänen toinen singlensä ”Crashing Down” ja esikoisalbumi Solitary Motions. ”Crashing Down” oli vuonna 2001 radioasema NRJ:n eniten soittama kappale. Levyn nimikappale ”Solitary Motions” soi myös radioissa. Emmi oli myös ehdokkaana parhaaksi pohjoismaiseksi esiintyjäksi MTV Europe Music Awardsissa vuonna 2001. Parhaaksi pohjoismaiseksi esiintyjäksi valittiin kuitenkin tanskalainen Safri Duo.
Emmin kolmas albumi Can Full of Joy ilmestyi syksyllä 2005. Albumilta julkaistiin mm. single ”What Do You Want From Me?”, ja video tehtiin poikkeuksellisesti levyn nimibiisistä ”Can Full of Joy”.
Emmin neljäs albumi The Invite julkaistiin 30. syyskuuta 2009, levyn nimikappaleesta ”The Invite” julkaistiin myös video, jonka ohjasi Juha Lankinen.
Bakun metro
undefined Bakun metro on Bakussa Azerbaidžanissa toimiva metrojärjestelmä. Se koostuu tällä hetkellä kolmesta linjasta ja 27 asemasta. Pituus on yhteensä 40,3 kilometriä. Ensimmäinen linja avattiin 1967, toinen 1976 ja kolmas 2016.
Kuvareportaasi
Kuvareportaasi on reportaasi, joka keskittyy yleensä johonkin tiettyyn paikkaan tai tilanteeseen kuvien avulla. Kuvaaja haluaa kuvien välityksellä kertoa jostain visuaalisesti kiinnostavasta ja huomiota herättäneestä ilmiöstä. Nykyään monet tekevät kuvareportaasin tapaisia julkaisuja esimerkiksi Instagramiin.
Emmi (laulaja)
Emmin debyytin jälkeisten kolmen albumin menestys oli esikoislevyä vaatimattomampaa. Emmiltä ei ole tullut uutta musiikkia vuoden 2009 jälkeen ja hän on vetäytynyt julkisuudesta.
Laakson lilja
20 suosikkia – Laakson lilja on Maaritin kokoelma-albumi vuodelta 1995. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmasarjaa.
Heart and Soul
”Heart and Soul” on Hoagy Carmichaelin säveltämä ja Frank Loesserin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1938. Sen esitti alun perin laulaja Bea Wain Larry Clintonin orkesterin säestämänä lyhytelokuvassa A Song Is Born. Wainin levytys nousi Yhdysvaltojen listan ensimmäiselle sijalle vuonna 1939.
Kappale oli Carmichaelin ja Loesserin ensimmäinen yhteistyökappale ja jäi samana vuonna julkaistun ”Two Sleepy Peoplen” ohella näiden ainoaksi yhteiseksi tuotokseksi. Sen ovat levyttäneet muun muassa Jan and Dean, Ella Fitzgerald, Dean Martin ja Dave Brubeck.
”Heart and Soulissa” esiintyvää sointukulkua I-vi-IV-V (ns. ”akuankkakierto”) käytettiin useissa muissa 1930-luvun menestyskappaleissa, mukaan lukien ”The Way You Look Tonight”, ”These Foolish Things”, ”My Funny Valentine” ja ”Blue Moon”. Tarttuva ja suhteellisen helposti soitettava kappale on erityisesti nuorten amatööripianistien suosiossa.
Liechtensteinin maapäivävaalit 1970
Liechtensteinin maapäivävaalit 1970 toimitettiin Liechtensteinissa 1. ja 2. helmikuuta 1970. Vaaleissa valittiin viisitoista edustajaa Landtagiin, Liechtensteinin maapäiville, nelivuotiskaudeksi. Vaaleissa oli äänioikeutettuja ne miehet, jotka olivat vähintään 20 ja vähintään kuukauden maan kansalaisina. Vaaleissa vain kaksi puoluetta sai paikkoja: Edistyksellinen kansanpuolue seitsemän ja Isänmaallinen liitto kahdeksan. Valittujen keski-ikä oli 43.
Metti Nordin
Metti Nordin (o.s. Heiskanen, s. 25. lokakuuta 1961 Jyväskylä) on suomalainen lavastaja, joka on toiminut myös puvustajana ja graafisena suunnittelijana suomalaisissa teattereissa, kuten 1980-luvun loppupuolella Ryhmäteatterissa ja 1990-luvulla Suomen Kansallisteatterissa.
Metti Nordin opiskeli lukion jälkeen lavastusta Taideteollisessa korkeakoulussa 1980–1985 ja myöhemmin pukusuunnittelua Aalto-yliopistossa 2009–2012.
Nordin piti Vehmaan Vinkkilässä taidetaloa nimeltä Oheistaidekoti yhdessä äitinsä, taidegraafikko ja akateemikko Outi Heiskasen kanssa. Hänen isänsä on etenkin kalligrafina tunnettu kuvataideopettaja Toivo Heiskanen. Metti Nordin on ollut naimisissa kuvanveistäjä Antti Nordinin kanssa. Heidän lapsiaan ovat näyttelijä Reino Nordin ja muusikko Siiri Nordin. .
Liechtensteinin maapäivävaalit 1974
Liechtensteinin maapäivävaalit 1974 toimitettiin Liechtensteinissa 1. ja 3. helmikuuta 1974. Vaaleissa valittiin viisitoista edustajaa Liechtensteinin maapäiville eli Landtagiin. Äänioikeutettuja olivat 20 vuotta täyttäneet rekisteröityneet äänestäjät, jotka olivat olleet maan kansalaisia vähintään kuukauden, ja jotka olivat miehiä. Vaaleissa oli käytössä kahdeksan prosentin äänikynnys. Äänestäjiä oli 4 359, ja äänestysprosentti oli 95,3. Edistyksellinen kansanpuolue sai kahdeksan paikkaa, Isänmaallinen liitto seitsemän.
Scarling.
Scarling. on vuonna 2002 perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye. Sen ydinjäsenet ovat Jessicka ja Christian Hejnal-Addams. Yhtye on julkaissut kaksi albumia ja työstää tällä hetkellä kolmattaan, jonka julkaisuajankohtaa ei ole vielä ilmoitettu. Yhtye ilmoitti postituslistallaan 23. heinäkuuta 2009 julkaisevansa uusia kappaleita MySpaceen lähikuukausina.
Yhtyeen nimi
Yhtyeen nimi tulee vokalisti Jessickan vuonna 1999 keksimästä kuvitteellisesta sanasta. Nimi loppuu pisteeseen, ja kirjoitetaan myös toisinaan pienellä alkukirjaimella. (Taivutetut muodot yhtyeen nimestä on tässä artikkelissa kirjoitettu ilman pistettä suomen kielen taivutusmuotojen ja helpomman luettavuuden vuoksi.)
Historia
Scarlingin perusti Jessicka Addams (joka käyttää ainoastaan etunimeään taiteilijanimenään) hänen aiemman yhtyeensä Jack Off Jillin lopetettua toimintansa. Hän tutustui kitaristi Christian Hejnal-Addamsiin Lisa Leveridgen kautta, ja he alkoivat yhdessä äänittää sekä harjoitella San Fernando Valleyn esiintymistilassa. Joitain kappaleita kirjoitettuaan he alkoivat etsiä yhtyeeseen uusia jäseniä, joista myöhemmin muodostui Scarlingin ensimmäinen, lyhytikäinen kokoonpano.
Vuoden 2002 alussa Mark Ryden esitteli Jessickalle Long Gone Johnin, Sympathy for the Record Industry -levy-yhtiön johtajan. Scarling. julkaisi debyyttisinglensä, Band Aid Covers the Bullet Holen 19. maaliskuuta 2003 kyseisen yhtiön kautta.
Huhtikuussa 2004 Scarling. julkaisi ensimmäisen albuminsa, Sweet Heart Dealerin. Myöhemmin samana vuonna Jessicka pääsi musiikkilehti ROCKRGRL:n kanteen laulajiin keskittyneessä erikoisnumerossa. Tämän jälkeen Scarling. kutsuttiin esiintymään Robert Smithin järjestämään Curiosa-kiertueseen Interpolin, The Rapturen, Mogwain, Cursiven, The Cooper Temper Clausen ja suuren idolinsa The Curen kanssa. Robert Smith on kuvaillut yhtyeen musiikkia "synkäksi, epätoivoiseksi, kaoottiseksi, loistavaksi maailmanlopun popmusiikiksi" ja asetti Sweet Heart Dealerin ehdokkaaksi Shortlist Music Prize -palkinnon saajaksi. Kolme viikkoa Curiosa-kiertueen alkamisen jälkeen yhtyeen rumpali Garey Snider vaihdettiin Samantha Maloney'in. Joitain viikkoja myöhemmin Maloney korvattiin yhtyeen nykyisellä rumpali Beth Gordonilla. Radio Sloan lainabasistinaan Scarling. jatkoi keikkailua San Franciscon arvostetuilla klubeilla, kuten The Bottom of the Hill'ssä, Spaceland'issä ja The Troubadourissa.
Julkaistuaan useita 7-tuumaisia singlevinyylejä, Scarling. ilmoitti vuonna 2005 julkaisevansa seuraavan pitkäsoittonsa So Long Scarecrown. Levy julkaistiinkin 23. elokuuta 2005. Kriitikoiden vastaanotto oli melko suotuisa - esimerkiksi Alternative Press antoi levylle täydet viisi tähteä. Saman vuoden joulukuussa yhtye lähti levyn ensimmäiselle kiertueelle Isossa-Britanniassa soittaen useimmiten täysille katsomoille. So Long Scarecrown kappale Bummer soitettiin eräässä L-koodi-televisio-ohjelman kolmannen tuotantokauden jaksossa. Greyn anatomia -sarjan eräs toisen tuotantokauden jakso on myös nimetty yhtyeen kappaleen Band Aid Covers the Bullet Hole mukaan.
Vuonna 2006 Scarling. jatkoi esiintymistään siirtyen Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Näiden kiertueiden aikana Scarling. esiintyi ensimmäistä kertaa yhdessä shoegaze-yhtye Amusement Parks on Firen kanssa ja toimi Depeche Moden sekä The Wedding Presentin lämmittelijänä.
Tällä hetkellä Scarlingin jäsenet asuvat Los Angelesissa. 14. huhtikuuta 2006, ollessaan kiertuetauolla, yhtyeen laulaja Jessicka ja kitaristi Christian Hejnal kihlautuivat, ja menivät seuraavana vuonna naimisiin vaihtaen sukunimekseen Addams.
Singlet ja EP:t
"Band Aid Covers the Bullet Hole" - "H/C" "Band Aid Covers the Bullet Hole" - "H/C" - "Creep" "Crispin Glover" - "Love Becomes a Ghost" "Crispin Glover" - "Art of Pretension" "We Are the Music Makers" (Scarling.) - "Break Me Down" (The Willowz) "City Noise" - "Staring to the Sun" - "Wave of Mutilation"
Dean Macey
Dean Macey (s. 12. joulukuuta 1977 Rochford, Englanti) on isobritannialainen uransa jo päättänyt yleisurheilija, joka kilpaili kymmenottelussa. Macey on voittanut kaksi MM-mitalia, hopeisen vuodelta 1999 ja pronssisen vuodelta 2001. Hän on sijoittunut myös kahdesti neljänneksi kesäolympialaisissa. Macey voitti kultaa Englannin väreissä vuoden 2006 Kansainyhteisön kisoissa Melbournessa. Ennätyspisteensä 8603 Macey otteli vuoden 2001 MM-kisoissa, joista tuloksena oli pronssi.