cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heroes (Sabatonin albumi)
Heroes on ruotsalaisen power metal -yhtyeen Sabatonin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 16. toukokuuta 2014. Heroes on ensimmäinen albumi, jossa ovat mukana kitaristit Chris Rörland ja Thobbe Englund sekä rumpali Hannes van Dahl. Albumin tuotti Peter Tägtgren Abyss-studiolta. Kansitaiteen on tehnyt Péter Sallai ja kuvat on ottanut Ryan Garrison. Ensimmäinen single To Hell and Back julkaistiin 28. maaliskuuta 2014 digitaalisena. Toinen single Resist and Bite julkaistiin myös digitaalisena 2. toukokuuta 2014. Kappaleesta ”To Hell And Back” tehtiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Owe Lingvall ja tuotti Bengt Larvia.
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 2.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Joakim Brodén.
Kiipsaaren majakka
Kiipsaaren majakka sijaitsee Saarenmaan luoteisrannalla Harilaidin niemellä. Majakka valmistui vuonna 1933, ja se on 26 metriä korkea. Se on kallistunut, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös Saarenmaan Pisan torniksi. Se ei ole ollut käytössä vuoden 2009 jälkeen.
Historia
Ensimmäinen majakka Kiipsaaren luoteisrannalle valmistui ensimmäisen maailmansodan aikana. Se oli jyrkän pyramidin muotoinen, ja sijaitsi lähellä Tagamõisan niemellä olevalla Undvan kalliolla. Nykyisen teräsbetonisen majakan rakensi rakennusyhtiö Maximilian Arronet & Otto de Fries vuonna 1933. Pian uuden majakan valmistumisen jälkeen edellinen Undva-majakka purettiin.
Majakassa ei ole ollut valoa vuoden 1992 jälkeen, ja vuoden 2009 jälkeen se ei ole enää ollut virallinen merenkulun turvalaite. Vaikka majakka alun perin rakennettiin noin sadan metrin päähän rannasta, se on rantaviivan siirtymisen vuoksi nykyään kokonaan meressä. Myrskyt, nouseva merenpinta ja aallot kallistivat tornia, mutta myöhemmin se on taas alkanut oieta.
Luopajärven koulu
Luopajärven koulu on alakoulu Kurikan kunnassa. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Jalasjärven keskustasta Seinäjoen suuntaan. Koulun sijainti on kauniissa maalaismaisemassa ja lähellä luontoa. Oppilasmäärä koulussa on vajaa 80.
Münchner Kammerspiele
thumb|300px|München Kammerspiele Maximilianstraßella Münchenissä Münchner Kammerspiele on perinteikäs teatteri saksalaisessa Münchenin kaupungissa Baijerissa. Teatterin perusti Erich Ziegel vuonna 1911. Se on sijainnut vuodesta 1926 lähtien nykyisessä rakennuksessaan Maximilianstraßella. Teatterirakennuksen ovat suunnitelleet Carl ja Richard Riemerschmid ja se edustaa arkkitehtuurin jugend-tyylisuuntaa.
Teatteri oli alun perin yksityinen; vuodesta 1933 lähtien se on toiminut kaupunginteatterina. Teatterin näyttämörakennus paloi pahoin toisen maailmansodan ilmapommituksissa vuonna 1944 ja jälleenrakennettiin sodan loputtua. Nykyisin Münchner Kammerspiele toimii kolmessa eri yksikössä. Teatterirakennuksen suuren näyttämön lisäksi sillä on kaksi pienempää näyttämöä.
Aiheesta muualla
48.13806°N, 11.5825°W
Camille ja Kennerly Kitt
Camille ja Kennerly Kitt ovat yhdysvaltalaisia identtisiä kaksosnäyttelijöitä ja sähkö-/akustisia harpisteja, jotka esiintyvät nimellä Harp Twins. Sisaret ovat julkaisseet yli 80 singleä verkossa sekä neljä cover-albumia. Näyttelijöinä Harp Twins on esiintynyt useissa elokuvissa.
Bengaluru FC
Bengaluru Football Club on heinäkuussa 2013 perustettu intialainen jalkapalloseura Bangaloresta, Karnatakasta. Joukkue pelaa Intian korkeimmalla sarjatasolla I-Leaguessa. Bengaluru FC on yhteistyössä Mumbai Tiger FC:n kanssa yksi niistä seuroista, joiden ei ole tarvinnut ansaita paikkaansa pääsarjassa pelaamalla, vaan ne on perustamisensa jälkeen hyväksytty suoraan liigaan maksua vastaan. Uuden seuran perustaminen tuli ajankohtaiseksi tammikuussa 2013 Mumbai Tigersien epäonnistuttua lunastamaan paikkaa I-Leaguesta ja haluttiin luoda yhteistyöseura, jonka kanssa myös portti pääsarjaan olisi auki. Joukkueen taival pääsarjassa alkoi hyvin, sillä jo ensimmäisellä kaudella Bengaluru kruunattiin mestariksi valmentajanasa Ashley Westwoodin johdolla.
Sundankyyhkyt
Sundankyyhkyt (Turacoena) on kyyhkyjen heimoon kuuluva lintusuku.
HMS Arabis (K73)
HMS Arabis (viirinumero K73) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Ranskan antauduttua Saksalle kesäkuussa 1940 Kuninkaallinen laivasto siirsi aluksen itselleen. Alus lainattiin 1942 Yhdysvaltain laivastolle, jossa se oli partiotykkiveneenä nimettynä USS Saucyksi. Alus palautettiin 1945 Britannialle ja se nimettiin HMS Snapdragoniksi.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus määrättiin suojaamaan Pohjois-Atlantin saattueita. Sen miehistö pelasti 19. kesäkuuta 1940 15 eloonjäänyttä miehistönjäsentä norjalaiselta rahtialukselta Tudorilta, jonka Saksan laivaston sukellusvene U-48 oli torpedoimalla upottanut Cape Finisterren luoteispuolella (45.16667°N, -11.83333°W). Aluksen miehistö pelasti 21. syyskuuta 23 brittiläisen valaanpyyntialuksen New Sevillan eloonjäänyttä, jotka olivat joutuneet mereen sukellusveneen U-138 upotettua heidän aluksensa torpdedolla 52 merimailia Rathlininsaaresta luoteeseen (55.83333°N, -7.5°W).
Alus pelasti 23. tammikuuta 1941 Irlannin länsipuolella brittiläisen kauppalaivan Lurigethanin miehistön, joka oli hylännyt aluksensa Saksan ilmavoimien Focke-Wulf Fw 200 Condorin pommitettua sitä. Sukellusvene U-105 upotti kolme päivää myöhemmin vaurioituneen kauppalaivan ennen hinaajan tuloa (53.76667°N, -16°W). Alus upotti 29. kesäkuuta Islannin eteläpuolella HMS Malcolmin, HMS Scimitarin, HMS Violetin ja HMS Speedwellin kanssa syvyyspommein sukellusveneen U-651 (59.86667°N, -18.6°W). Alus pelasti lisäksi sukellusveneen viimeisen uhrin Greyburnin miehistön.
Huhtikuussa 1942 alus päätettiin siirtää yhtenä kymmenestä Flower-luokan aluksesta Yhdysvalloille.
USS Saucy
Suojattuaan saattueen Halifaxiin alus jatkoi matkaansa Bostoniin telakalle, mistä palattuaan alus suojasi saattueita Trinidadin ja Barbadoksen välillä. Syyskuussa se siirrettiin Trinidadin ja Guantanamon tukikohdan väliseen liikenteeseen ja edelleen tammikuussa 1943 Trinidadin ja Brasilian Recifen väliselle reitille. Se avusti toukokuussa 1943 torpedoitua tankkeria hinaamalla vaurioituneen aluksen satamaan.
Saucyn palattua huollosta Charlestonista Etelä-Carolinasta se matkasi Bostoniin, jonne se saapui 4. maaliskuuta 1944. Alus aloitti tämän jälkeen Pohjois-Atlantin saattueiden suojaamisen Newfoundlandin, Grönlannin ja Islannin alueella. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta Chathamissa 20. elokuuta 1945 ja se palautettiin Kuninkaalliselle laivastolle.
HMS Snapdragon
Se palveli Kuninkaallisessa laivastossa nimellä HMS Snapdragon, kunnes se myytiin 1946. Alus nimettiin seuraavana vuonna SS Katinaksi ja edelleen 1950 SS Tewfikiksi.
Maa on syntinen laulu (elokuva)
pienoiskuva|Elokuvan logo, [[Erkki Ruuhinen 1973|285x285px]] Maa on syntinen laulu on Rauni Mollbergin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1973. Se perustuu Timo K. Mukan samannimiseen romaaniin.
Elokuvassa Mollberg käytti suurimmaksi osaksi amatöörinäyttelijöitä. Pääosassa nuorta Marttaa esittää Maritta Viitamäki. Muissa rooleissa ovat muun muassa Pauli Jauhojärvi Isä-Juhanina, Aimo Saukko Äijänä sekä Niiles-Jouni Aikio Oulana. Fakiiri Aimo Leikas suoritti hirttäytymiskohtauksen sijaisnäyttelijänä. pienoiskuva|285x285px|Mollberg ja Mukka elokuvan kuvauksissa 1972 Elokuva sai kolme Jussi-palkintoa (paras miespääosa, paras kuvaus, paras ohjaus) sekä erikoispalkinnon Locarnon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Elokuva sai teattereissa 711 909 katsojaa ja oli Suomen toiseksi katsotuin elokuva ajanjaksolla 1972–1982 elokuvan Yksi lensi yli käenpesän jälkeen. Elokuva oli kaikkien aikojen ensimmäinen Suomesta Hollywoodiin lähetetty ehdokas parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnosta kilpailemaan.
Ylen äänestyksessä vuonna 2012 kriitikot valitsivat sen kaikkien aikojen kymmenenneksi parhaaksi suomalaiselokuvaksi.
Kalabancoro
Kalabancoro on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla kymmenen kilometriä Bamakon keskustasta etelään. Kunnassa on 161 900 ja kylässä 96 200 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Kuntaan kuuluu 12 kylää. Se on osa Bamakon esikaupunkialuetta. Asukasmäärä on moninkertaistunut 2000-luvun aikana. Suurimmat etniset ryhmät ovat bambarat, fulbet ja mandinkat. Lisäksi on lukuisten muiden kansallisuuksien edustajia. Vallitseva uskonto on islam. Vähemmistöinä on animisteja ja kristittyjä.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Suuri osa asukkaista käy ansiotöissä Bamakossa.
Hotellissa tapahtuu
Hotellissa tapahtuu ( on Lewis R. Fosterin ohjaama yhdysvaltalainen lyhyt mykkäkomediaelokuva vuodelta 1929, jonka pääosissa ovat Ohukainen ja Paksukainen eli Stan Laurel ja Oliver Hardy. Sivuosissa ovat muiden muassa Jean Harlow ja Ed Brandenberg.
Käsikirjoituksen laativat Leo McCarey ja H. M. Walker. Hotellissa tapahtuu on mustavalkoinen ja pituudeltaan 20 minuuttia. Hotellissa tapahtuu kuvattiin viidessä päivässä helmikuussa 1929. Hotellissa tapahtuu sai ensi-iltansa kotimaassaan 18. toukokuuta vuonna 1929. Metro-Goldwyn-Mayer ja Hal Roach Studios -yhtiöt tuottivat elokuvan.
Terekin oblasti
Suurimmat väestöryhmät vuonna 1897 olivat venäläiset (29 %), tšetšeenit (24 %), osseetit (10 %) ja kabardit (9 %).
Miss Stumbling Legs
Miss Stumbling Legs on rockyhtye Plastic Tearsin single, joka julkaistiin 6. heinäkuuta 2018. Se on singlelohkaisu Angels with Attitude -albumilta.
Ra.One
Ra.One on vuonna 2011 ilmestynyt intialainen hindinkielinen supersankarielokuva, jonka on ohjannut Anubhav Sinha. Pääosia näyttelevät Shah Rukh Khan, Kareena Kapoor ja Arjun Rampal. Viivästysten jälkeen elokuva sai maailmanlaajuisen ensi-iltansa 26. lokakuuta 2011.
Ra.One sai sekalaisia arvosteluja kriitikoilta, mutta oli kaupallinen menestys. Box Office India julisti sen ”hitiksi”. Se voitti monia palkintoja tekniikastaan, mukaan lukien National Film Awards- ja Filmfare Awards -palkinnot parhaista erikoistehosteista.
Soundtrack
pienoiskuva|Ra.Onen soundtrack julkaistiin 17. lokakuuta 2011.
André Biéler
thumb|right|André Biéler
Biéler asui vuosina 1927–30 Québecin Île d'Orléansissa, jossa hän maalasi Québecin asukkaiden elämään liittyneitä teoksia. Vuonna 1930 hän perusti studion Montrealiin ja elätti itsensä sekä taiteenteolla että opetustyöllä. Vuonna 1936 hänet kutsuttiin Queenin yliopistoon, jonka taiteen professorina hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1963.
Taapelointi
thumb|250px|Tapuleiksi pinottua sahatavaraa. Taapelointi tai tapulointi on samanlaisen sahatavaran järjestämistä samoihin pinoihin, taapeleihin tai tapuleihin. Taapeloinnilla varmistetaan sahatavaran asianmukainen kuivuminen. Taapelointi tehdään yleensä käsin, mutta vaikkapa traktorista on apua esimerkiksi taapelin siirtämisessä. Taapelointi onkin monien päivittäinen rutiinityötehtävä esimerkiksi sahoilla.
Nykyään taapeloinnin on sahoilla syrjäyttänyt koneellinen kuivaus. Taapelointia käyttävät enää omaa raaka-ainetta sahaavat yksityiset.
Taapelin kokoaminen
Taapeloinnissa tuore, määrämittaiseksi sahattu puuaines ladotaan päällekkäin niin, että kerrosten väliin tulee puutavaran toisistaan erillään pitävä rimoitus. Rako mahdollistaa ilman kiertämisen kuivumisprosessin aikana. Valmiin taapelin päälle rakennetaan vielä katos, jotta sadevesi ei pääse kastelemaan kuivumassa olevaa puuta. Sahojen lautataapelit saattoivat olla parhaimmillaan useiden metrien korkuisia.
Taapeli kootaan seuraavasti: aluksi maahan laitetaan pariton määrä alustoja, useimmiten EURO- tai FIN-lavoja. Niiden päälle laitetaan muutama rima tai vastaava puukappale pystysuoraan, joiden päälle aletaan koota vaakasuoraan pinottavaa sahatavaraa, esimerkiksi lautoja tai lankkuja tasaisin, sentin tai kahden välein koko alustan leveydeltä niin, että esimerkiksi laudassa mahdollisesti oleva kuorikohta tulisi alaspäin. Sahatavara täytyy pinota siten, että koko taapelin painopiste olisi mahdollisimman lähellä keskimmäisen alustan keskikohtaa, jotta taapelia mahdollisesti siirrettäessä se ei keikahtaisi kummallekaan puolelle.
Kun ensimmäinen kerros on saatu valmiiksi, laitetaan niiden päälle pystysuoraan taas tasaisin välein rimoja tai vastaavia puukappaleita, jotta eri kerrosten väliin jää ”hengitysrako”. Riittävän väljästi rakennetussa taapelissa puutavara kuivuu hyvin ja se näyttää muutenkin siistiltä. Sen jälkeen pinotaan samaa sahatavaraa samalla menetelmällä uusi kerros. Taapelin voi tehdä aina niin korkeaksi kuin itse yltää.
Potiche – aivovaimo
Potiche – aivovaimo (Potiche) on vuonna 2010 julkaistu ranskalais-belgialainen komediaelokuva, jonka on ohjannut François Ozon. Elokuva perustuu Pierre Barilletin ja Jean-Pierre Grédyn Potiche-nimiseen näytelmään. Elokuvan pääosassa näyttelevät Catherine Deneuve, Gérard Depardieu, Fabrice Luchini, Karin Viard, Judith Godrèche ja Jérémie Renier. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1977 ja se kertoo alistuvasta vaimosta, joka alkaa johtaa miehensä sateenvarjotehdasta työntekijöiden alettua kapinoimaan tyrannimaista esimiestään vastaan. Ranskaksi elokuvan nimi "Potiche" tarkoittaa koristevaasia, mutta karkeasti myös vanhan ja varakkaan miehen nuorta ja viehättävää vaimoa, niin sanottua statussymbolia. Elokuva kilpaili myös vuoden 2010 Venetsian elokuvajuhlilla.
Julkaisu
Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran syyskuussa 2010 Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se oli kilpailemassa Kultaisesta leijonasta. Se julkaistiin 10. marraskuuta 2010 Ranskassa ja Belgiassa ja 1. heinäkuuta 2011 Suomessa.
Allan Edson
thumb|right|Allan Edson
Aaron Allan Edson (18. joulukuuta 1846 Standbridge, Québec – 1. toukokuuta 1888 Glen-Sutton, Québec) oli kanadalainen taidemaalari. Hänen ensimmäinen opettajansa oli todennäköisesti Montrealissa elänyt yhdysvaltalaistaiteilija Robert Duncanson. Myöhemmin hän opiskeli Lontoossa, Englannissa. Hän kuului Kanadalaisten taiteilijoiden seuran perustajajäseniin ja osallistui näiden ensimmäiseen näyttelyyn vuonna 1868. 1870-lukuun mennessä hänestä oli tullut eräs Kanadan johtavista maisemamaalareista. 1880-luvun alussa hän asui Ranskan Cernay-la-Villessä, jossa hän sai opetusta Léon Pelouselta. Vuosina 1886–87 hän asui Lontoossa.
Edsonin töiden joukossa ovat Sheep in Landscape (1869) ja dramaattisempi The Coming Storm, Lake Memphremagog (1880).
Carolina Pihelgas
Carolina Pihelgas (s. 1986 Tartto, Viro) on virolainen runoilija ja toimittaja.
Pihelgas on opiskellut Tarton yliopistossa uskontotiedettä ja antropologiaa. Hän on nuorten kirjallisuuslehden Värske Rõhkin runoustoimittaja sekä käännösrunouslehti Ninnikun toimittaja.
Annikin runofestivaali
thumb|upright|[[Teemu Mäenpään maalaama ja Annikin Runofestivaalin tuottama Runopuu-muraali Tampereella (Pinninkatu 14).]] thumb|Annikin Runofestivaali Annikin puutalokorttelin sisäpihalla Tampereella 9.6.2018. thumb|Yhdysvaltalainen runoilija [[Nikky Finney esiintymässä Annikin Runofestivaaleilla Tampereella 9.6.2012.]] Annikin Runofestivaali on Tampereella Annikin yli satavuotiaassa puutalokorttelissa vuodesta 2003 järjestetty valtakunnallinen ja kansainvälinen runous- ja kulttuuritapahtuma. Runofestivaalin taiteellisena johtajana on toiminut alusta asti J. K. Ihalainen. Runofestivaali järjestetään nykyisin joka toinen vuosi. Vuoden 2020 Annikin Runofestivaali piti järjestää ensimmäistä kertaa kaksipäiväisenä 5.-6.6.2020, mutta se peruutettiin koronavirustilanteen vuoksi. Festivaali kuitenkin järjestettiin pienimuotoisesti ilman yleisöä, ja kuvattiin verkkoon suorana lähetyksenä 6.6.2020. . Annikin Runofestivaali järjestettiin edellisen kerran 11.6.2022 ja festivaalin teemana oli Jättiläisten hartioilla. Seuraavan kerran runofestivaali järjestetään 8.6.2024. .
Suoran verkkolähetyksen yhteydessä 6.6.2020 julkistettiin Annikin Runofestivaalin tuottama ja kuvataiteilija Teemu Mäenpään toteuttama Runopuu-muraali. Se sijaitsee Annikin puukorttelin lähistöllä osoitteessa Pinninkatu 14, Tampere. 260 neliömetrin kokoisen seinämaalauksen osana on Mirkka Rekolan runo "Minä rakastan sinua, minä sanon sen kaikille". Tammikuussa 2021 Runopuu-muraalin keskeiset tekijät kuvataiteilija Teemu Mäenpää ja muraaliprojektin ideoinut Annikin Runofestivaalin tuottaja Simo Ollila palkittiin Kalle Kaiharin kulttuurisäätiön kulttuuripalkinnolla. ..
Vuonna 2013 festivaalille myönnettiin Tampereen kulttuuriteko -palkinto. Tammikuussa 2019 sai ensi-iltansa Aimo Hyvärisen ohjaama Kotipihan kulttuurifestivaali – Annikin Runofestivaalin tarina -dokumenttielokuva. Tunnin ja kuuden minuutin pituinen dokumentti kokoaa yhteen tapahtuman viisitoistavuotista historiaa.
Esiintyjiä
Vuoden 2011 teemana oli "Runotyöläiset". Tapahtuman ulkomaiset esiintyjät olivat englantilainen punk-runoilija John Cooper Clarke sekä virolainen Kivisildnik. Suomalaisia vierailijoita olivat Raisa Marjamäki, Arja Tiainen, Paleface, Janne Kortteinen, Tuija Välipakka, Teemu Manninen, Joose Keskitalo, Kristiina Wallin ja Mona Ratalahti.
Vuoden 2012 teema oli "Lempirunot". Festivaaleilla vieraili yhdysvaltalainen Nikky Finney, joka voitti vuonna 2011 arvostetun National Book Award -palkinnon. Toinen ulkomaalaisvieras oli Serbiassa asuva Paul Polansky. Kotimaisia esiintyjiä olivat Anja Snellman, Robert Meriruoho, Heli Laaksonen, Mikko Mankinen, Jaakko Hämeen-Anttila, Yari, Outi Mäenpää, Risto Rasa, Kuhnafar-I, Silene Lehto ja Mona Ratalahti.
Vuonna 2013 tapahtuma järjestettiin 8. kesäkuuta 2013. Ulkomaisia esiintyjävieraita olivat yhdysvaltalaisrunoilija Anne Waldman, japanilainen runoilija Shuri Kido ja hollantilainen laulaja-lauluntekijä Habiba. Suomalaisia vierailijoita olivat Kaj Chydenius, Martin Enckell, Eira Stenberg, Kai Nieminen (yhdessä kitaristi Kai Niemisen kanssa), Niillas Holmberg, Rosa Liksom, Anni Sinnemäki, Hannibal, Mimmit, Archie Ahola ja Veera Antsalo.
Vuoden 2014 Annikin Runofestivaalin ulkomaiset esiintyjät olivat ruotsalainen Henry Bowers, islantilainen Gerður Kristný, virolainen Hasso Krull ja amerikkalainen Ron Whitehead. 2015 Annikin Runofestivaalin ulkomaisina esiintyjinä nähtiin jamaikalainen dub-runoilija Mutabaruka ja belgialainen videorunoilija Swoon.
Vuoden 2016 Annikin Runofestivaalin ulkomaiset esiintyjävieraat olivat yhdysvaltalainen Pulitzer-palkittu runoilija Gregory Pardlo, japanilainen runoilija Yumi Fuzuki, tanskalainen Martin Glaz Serup sekä islantilainen Kári Tulinius.
Vuoden 2018 Annikin Runofestivaalin teemana oli "Vapaa on vain umpihanki", ja sen ulkomaisia esiintyjiä olivat englantilainen Joelle Taylor, brasilialainen Djami Sezostre, australialainen Jayne Fenton Keane ja virolainen Jaan Malin.
Annikki OFF
Annikin Runofestivaalin ympärille on kehittynyt itsenäisten tapahtumajärjestäjien tuottamista kulttuuritapahtumista muodostuva off-ohjelmisto Annikki OFF. Ensimmäinen Annikki OFF järjestettiin 6.–8. kesäkuuta 2012 Tampereella. Tuolloin Annikki OFF:iin osallistui tapahtumallaan 32 järjestäjätahoa. OFF-tapahtumissa kävi pari tuhatta kävijää.
Vuoden 2013 Annikki OFF järjestettiin 5.–7. kesäkuuta, ja sen 38 eri tahon järjestämiin tapahtumiin osallistui kaikkiaan 2700 kävijää. Vuoden 2014 Annikki OFF järjestettiin 4.–6. kesäkuuta, ja tapahtumiin osallistui yhteensä yli 3 000 kävijää. Vuoden 2015 Annikki OFF järjestettiin 3.–5. kesäkuuta.
Viides Annikki OFF -ohjelmisto järjestettiin Tampereella 8.–10. kesäkuuta 2016. Vuoden 2018 Annikki OFF järjestettiin 6.–8. kesäkuuta eli kolmena päivänä ennen Annikin Runofestivaalia.
Italian Grand Prix 2015
Italian Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan 12. osakilpailu kaudella. Kilpailu ajettiin 6. syyskuuta Monzan moottoriradalla.
Aika-ajot
Lewis Hamilton ajoi kauden yhdennentoista paalupaikkansa. Ferrarin Kimi Räikkönen ajoi toiseksi, lyöden tallikaverinsa Sebastian Vettelin vajaalla sekunnin kymmenyksellä. Mercedeksen Nico Rosberg ajoi neljänneksi. Williamsit Felipe Massa ja Valtteri Bottas täydensivät kolmannen rivin.
Rangaistuksia jaettiin kaiken kaikkiaan 168 lähtöruutua: Kymmenenneksi aika-ajoissa yltänyt Marcus Ericsson sai kolmen lähtöruudun rangaistuksen esteltyään Q1:ssä Force Indian Nico Hülkenbergiä. Carlos Sainz ja Daniil Kvjat saivat 35 lähtöruutua rangaistusta. Daniel Ricciardo 50 lähtöruutua, Jenson Button viisi lähtöruutua, Fernando Alonso kymmenen lähtöruutua ja Max Verstappen 30 lähtöruutua. Aika-ajon ensimmäisessä osiossa Verstappen lähti radalle, kun kellossa aikaa oli jäljellä enää puoli minuuttia. Verstappenin auton katteet irtosivat ja lensivät radan varteen.
Kilpailu
pienoiskuva|oikea|Palkintokorokkeelle nousivat Hamilton, Vettel ja Massa.
Starttihetkellä Kimi Räikkösen auto jäi lähtöruutuun. Suomalainen pääsi lopulta matkaan pudoten viimeiseksi. Nico Rosberg tippui Williamsien ja Sergio Pérezin taakse kuudenneksi. Ensimmäisessä mutkassa Nico Hülkenberg osui yhteen Felipe Nasrin kanssa, ja törmäsi myös Pastor Maldonadoon. Maldonado keskeytti kilpailun ensimmäisellä kierroksella. Myös toisen Lotus -kuljettajan, Romain Grosjeanin matka jäi kesken ennen aikojaan. Grosjean keskeytti toisella kierroksella kolarivauriohin. Nico Rosberg onnistui ohittamaan toisen kierroksen alussa Pérezin.
Varikkopysähdysten aikana Rosberg onnistui ohittamaan myös molemmat Williams -kuljettajat. Kimi Räikkösen saavuttua varikolle, kierroksella ohitettu Manorin Roberto Merhi oli lähellä törmätä Räikkösen auton takaosaan. Osumalta kuitenkin vältyttiin ja kilpailu eteni molemmilta normaalisti. McLarenin espanjalaiskuljettajan, Fernando Alonson matkanteko päättyi kesken moottoriyksikön hajottua. Kolmospaikalla ajaneen Nico Rosbergin kilpailu keskeytyi kierroksella 51 moottoririkkoon. Kilpailun ylivoimaiseen voittoon ajoi Mercedeksen Lewis Hamilton, joka saavutti uransa toisen grand slamin. Toiseksi kurvasi Sebastian Vettel ja kolmanneksi Felipe Massa. Valtteri Bottas jäi tallikaverinsa taakse vain 0,3 sekuntia, haastaen Massaa viimeisten kierrosten aikana tuoreemmilla renkaillaan. Kimi Räikkönen oli lopulta viides.
Kilpailun jälkeen Hamilton joutui FIA:n tutkinnan alaiseksi liian alhaisten rengaspaineiden takia. Hamilton sai kuitenkin pitää voittonsa.
Tulokset
Huomiot: † Nico Rosberg ja Fernando Alonso saivat sijoituksen, koska he ajoivat 90 % kilpailusta.
Arrow (televisiosarja)
Arrow on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka ovat kehittäneet käsikirjoittaja-tuottajat Greg Berlanti, Marc Guggenheim ja Andrew Kreisberg. Se perustuu sarjakuvakustantamo DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvään sankarihahmoon Vihreä Nuoli.
Arrow on saanut yleisesti myönteisiä arvosteluja kriitikoilta, ja se on palkittu muun muassa TV Guide Awardilla.
Vuonna 2014 Arrow sai ensimmäisen spin-off-sarjansa; The Flash, jonka avausjakso esitettiin 7. lokakuuta 2014. Elokuussa 2015 televisioon tuli Arrow’n toinen spin-off -sarja, animoitu Vixen. Vuoden 2016 tammikuussa julkaistiin kolmas spin-off nimeltä Legends of Tomorrow.
Arrow aloitti kokonaisen DC:n supersankareiden sarjakokonaisuuden, nimeltään Arrowverse, johon nykyään kuuluu myös seuraavat sarjat: The Flash (2014), Supergirl (2015), Legends of Tomorrow (2016), Black Lightning (2018) ja Batwoman (2019). Vuonna 2021 kokonaisuuteen julkaistiin myös sarja Superman & Lois.
Juoni
Kaupungin supersankarista käytetään nimiä ”kostaja” ja ”huppumies”. Oliver on muuttunut viidessä vuodessa etäiseksi, sillä elämä Lian Yulla oli rankkaa niin henkisesti kuin fyysisestikin. Hän tahtoo tehdä sovinnon ex-tyttöystävänsä Laurel Lancen kanssa, jota hän petti tämän siskon kanssa. Vähitellen Oliver alkaa saada elämäänsä takaisin ja perustaa yökerhon toimiensa kulissiksi. Pian luotettavia tovereita liittyy hänen tiimiinsä: entinen sotilas ja Oliverin henkivartija John Diggle, Queenin perheyhtiön it-avustaja Felicity Smoak sekä slummissa kasvanut tappelija Roy Harper. Vähitellen Oliverin salattu henkilöllisyys alkaa selvitä hänen perheelleen, ja muitakin viiden vuoden takaa tunnettuja henkilöitä palaa kuolleista. Toisella kaudella Oliver vaihtaa salanimensä ja sankaria aletaan yleisesti kutsua nimellä "Nuoli". Neljännellä kaudella, luovuttuaan hetken aikaa tittelistään, hän palaa takaisin sankarina nimeltä "Vihreä Nuoli".
Tuotanto
Tammikuussa 2012 The CW ilmoitti suunnittelevansa uutta televisiosarjaa Vihreän Nuolen hahmon ympärille. Heti seuraavalla viikolla sarjan nimeksi tuli Arrow ja pilottijakson ohjaajaksi valittiin David Nutter. Stephen Amell kiinnitettiin sarjan päärooliin 31. tammikuuta 2012.
Sarjan tuottajana toimiva Marc Guggenheim kertoi lokakuussa 2012 että Arrow kertoo täysin oman tarinan, eikä sen juonta sekoiteta vuonna 2001 alkaneen Smallvillen Vihreään Nuoleen.
Sarjan kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2012 Vancouverissa.
Maaliskuussa 2019 The CW kertoi kahdeksannen tuotantokauden jäävän sarjan viimeiseksi.
Arrow muissa medioissa
23. helmikuuta 2016 Titan Books julkaisi Arrow - Vengeance -nimisen romaanin, jonka tarina sijoittuu televisiosarjan toiselle kaudelle. Sen ovat kirjoittaneet Oscar Balderrama ja Lauren Certo.
Kashmirin konflikti
Kashmirin konflikti tarkoittaa Intian ja Pakistanin välistä 1947 alkanutta kiistaa Kashmirin alueesta, jolla asuu sekä hinduja että muslimeja.
Hindulaisuus on Intian pääuskonto ja islam Pakistanin pääuskonto. Intia, Pakistan ja Kiina ovat jakaneet Kashmirin, mutta alueen hallintasuhteista ei ole päästy lopulliseen sopuun. Sekä Intia että Pakistan vaativat Kashmiria itselleen. Intia ja Pakistan ovat käyneet alueesta kolme sotaa. Kun brittien siirtomaa Intia itsenäistyi, se jakautui muslimienemmistöiseen Pakistaniin ja hinduenemmistöiseen Intiaan.
Kashmirissa oli enemmistö muslimeja, mutta myös runsaasti hinduja, varsinkin Jammun alueella. Kashmirin maharadža Hari Singh empi pitkään, liittyäkö Intiaan vai Pakistaniin. Tällöin Pakistanin tukemia "heimosotureita" hyökkäsi Kashmirin laaksoon. Jotta pysyisi vallassa, Singh pyysi Intialta sotilasapua, jonka ehdoksi Intia pani alueen liittämisen Intiaan. Intialaiset joukot voittivat muslimien heimosoturit, ja Pakistan tuli auttamaan muslimeja. Näin Kashmirista alkoi ensimmäinen Intian–Pakistanin sota 1947–1948, joka päättyi YK:n aselepoon Intian miehitettyä Jammun ja Kashmirin nimellä kutsutun alueen. Intia ei koskaan järjestänyt YK:n lupaamaa kansanäänestystä, vaan Jammu ja Kashmir liittyivät Intian parlamentin päätöksellä 1957 Intiaan, mitä kashmirilaiset muslimit ja Pakistan eivät hyväksyneet. 1950-luvun lopuilla Kiina valtasi pienen osan Itä-Kashmiria, ja Intia ja Kiina taistelivat vuonna 1962.
Kashmirin kysymys oli esillä, kun vuonna 1965 käytiin toinen ja vuonna 1971 kolmas sota. Vuonna 1984 Intia miehitti hyvin korkealla vuoristossa sijaitsevan asumattoman Siachenin jäätikön, jota ei ollut mainittu vuoden 1972 Simlan sopimuksessa. Muslimit nousivat Kashmirissa kapinaan vuonna 1989, mikä ajoi suurten määrän hinduja pakoon. Intia vastasi kansannousuun kovin ottein, sen poliisit ampuivat mielenosoittajia. Kashmiriin oli syntynyt terroristijärjestöjä, jota vain harva Kashmirin muslimi tuki. Pakistan käytti joitain näistä omien etujensa ajamiseen. 1990-luvun alussa Intian turvallisuusjoukot kiduttivat ja tappoivat monia muslimeja pelkän terrorismiepäilyn perusteella. Kansannousu ja sitä seuranneet levottomuudet rauhoittuvat 1990-luvun puolivälin jälkeen, mutta vuoden 1990 aikoihin puhkesi uusia erimielisyyksiä Intian ja Pakistanin välille Kargilissa sattuneen välikohtauksen ja Pakistanista Intiaan saapuvien islamilaisterroristien takia. Maiden välit kiristyivät äärimmilleen vuosina 1999 ja 2002, kun Intia suuttui muslimien terrori-iskuihin. Intian mielestä Pakistan tuki tai ei ainakaan tehnyt tarpeeksi estääkseen äärimuslimien toimintaa.
Sekä Intia että Pakistan hankkivat itselleen 1980-luvun lopulla ydinaseita. Kashmirin konflikti saattaisi sovittelemattomana johtaa ydinsotaan Intian niemimaalla, ja on vaara, että Kiinakin puuttuisi siihen. Vuonna 2003 Intian ja Pakistanin välit ovat jossain määrin lientyneet ja rauhanneuvottelut ovat olleet käynnissä, mutta ovat äärimuslimien terrori-iskujen takia katkeilleet. Kashmirin kysymys on molemmille maille arvovaltakysymys, jossa ei haluta antaa periksi. Pakistanissa väitetään Intian haluavan yhdistää koko Pakistanin itseensä, kuten äärihindut todellisuudessa ajattelevatkin. Intian ja Pakistanin joukkojen välillä oli vielä vuonna 2008 satunnaista laukaustenvaihtoa lähes päivittäin korkealla Kahsmirin vuoristoalueella. Kashmirissa sijaitsee maailman korkeimmalla oleva rintamalinja. 1980-luvun lopun jälkeen arviolta 47 000 ihmistä on saanut surmansa Kashmirin levottomuuksissa. Intian ilmoittamaan lukuun ei sisälly kadonneita henkilöitä, joita on ihmisoikeusjärjestöjen mukaan noin 10 000.
Kashmirin alue
Kashmir on jaettu Intian, Pakistanin ja Kiinan kesken. Intia hallitsee väkirikasta eteläistä Jammua ja Kashmiria, joka jakautuu muslimienemmistöiseen Kashmirin laaksoon ja hinduenemmistöiseen Jammuun. Intialla on myös pääosin buddhalainen, vuoristoinen Ladakh. Intia on myös kaapannut haltuunsa Karakorumin solan lähellä olevan Siachenin jäätikön. Pakistan hallitsee Kashmirin länsiosia kuten pohjoista aluetta ja läntistä Azad Kashmiria. Pakistanin hallitsema pohjoinen alue käsittää Gilgitin ja Baltistanin. Kiinalla on buddhalainen Aksai Chinin alue Kashmirin itäosassa ja Pakistanin luovuttama pieni kaistale.
Levottomuuksien alku
Kashmirin kiista oli käynnissä jo kuukausia ennen kuin Intian itsenäistyessä brittien puolelta itsenäistymisestä vastannut viimeinen Brittiläistä imperiumia edustava Intian varakuningas lordi Mountbatten ilmoitti 3. kesäkuuta 1947 Intian jaettavan Pakistaniksi ja Intiaksi. Jo kuukausia ennen Intian itsenäistymistä sekä muslimit että hindut kiistelivät Kashmirin saamisesta omaan valtioonsa. Lordi Mountbatten kehotti Kashmiria päättämään 15. elokuuta 1947 mennessä, olisiko Kashmirin kuuluttava Pakistaniin vai Intiaan, mutta maharadžan Hari Singh ei halunnut päättää asiasta näin nopeasti. Hari Singh viivytteli vaikean päätöksen tekoa, koska arveli voivansa saavuttaa Kashmirin itsenäisyyden.
Poonchin väestö painosti Kashmirin hindulaista maharadžaa Hari Singhiä liittymään Pakistaniin elokuussa 1947. Syntyi levottomuuksia, ja maharadža käski hindulaskuvarjojoukkojensa ampua muslimimielenosoittajia, minkä seurauksena satoja kuoli. Asianajaja Sardar Muhammad Ibrahim perusti islamilaisen Azad Kashmirin kapinahallituksen ja aloitti sissisodan maharadžaa vastaan.
Lokakuuhun mennessä oli myös kostoa vaativia pataanitaistelijoita alkanut tulla Luoteis-Kashmiriin. He voittivat maharadžan joukot tämän pääkaupungissa Srinagarissa. Hari Singh pakeni Jammuun ja vetosi Intiaan kapinallisten takaisin lyömiseksi. Hän menetteli näin valtansa säilyttääkseen. Intia lupasi apua, jos Kashmir liittyisi Intiaan. Hari Singh hyväksyi 26. elokuuta 1947 Kashmirin liittämisen Intiaan, minkä hyväksyi Intian puolesta varakuningas lordi Mountbatten.
Seuraavana päivänä 27. elokuuta 1947 Intia avasi ilmasillan Srinagariin ja hyökkäsi heimotaistelijoita vastaan rajusti. Pakistan suunnitteli vastaavansa Intian hyökkäykseen, mutta Pakistanin armeijan komentajana toiminut brittiläinen kenraali Gracey kieltäytyi. Pakistanin valtionpäämies Ali Jinnah ehdotti välitöntä tulitaukoa ja myöhemmin järjestettävää kansanäänestystä Kashmirin ja Jammun asemasta.
Sota 1947-1948
Intia vetosi tammikuussa 1948 Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostoon vaatien Pakistania vetämään heimosotilaat Kashmirista. Pakistan vastasi väittämällä, että Kashmir oli liitetty Intiaan väkivalloin. Turvallisuusneuvosto ryhtyi käymään neuvotteluja asiasta Intian ja Pakistanin kanssa esittäen maiden hallituksille, että Kashmirin pitäisi ratkaista kiista vapaalla ja demokraattisella kansanäänestyksellä.
Pakistania pyydettiin takaamaan, että sieltä tulleet ei-kashmirilaiset taistelijat vedettäisiin Kashmirista kansanäänestyksen vapauden turvaamiseksi. Intiaa pyydettiin vetämään armeijansa Kashmirista ja jättämään jäljelle vain pienen yleistä turvallisuutta ja järjestystä turvaavan joukon alueelle. Kesken asian käsittelyn Intia karkotti heimotaistelijat takaisin Pakistaniin. Pakistan vastasi siirtämällä vakinaista armeijaansa Kashmiriin ja täysimittainen sota Intian kanssa alkoi. Pakistanin armeija otti johdettavakseen myös Azad Kashmirin kapinallisarmeijan.
YK:n kansanäänestysehdotus ja aselepo
Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto ehdotti 13. elokuuta 1948 välitöntä tulitaukoa, Intian ja Pakistanin armeijoiden vetäytymistä sekä kansanäänestystä Yhdistyneiden kansakuntien valvomana. Intian ja Pakistanin hallitukset hyväksyivät päätöslauselman.
Tammikuussa 1949 alettiin toteuttaa päätöslauselmaa, joka aloitti Yhdistyneiden kansakuntien jatkuvan sotilastarkkailun alueella edelleen jatkuvassa UNMOGIP (United Nations Military Observer Group in India and Pakistan) -nimisessä operaatiossa. Heinäkuuhun 1949 mennessä oli tulitaukolinja määritelty. Pakistanin puolelle jäi pohjois-osa Jammusta, Poonch ja kapea länsikaistale Kashmirista, Gilgit ja Ladakhin aluetta Kiinan rajalta, Intialle taas Kashmirin laakso, Jammu ja toinen osa Ladakhin aluetta Tiibetin (nykyisin Kiinan) rajalta.
Intia ilmoitti suostuvansa kansanäänestykseen vain siinä tapauksessa, jos Pakistan vetäytyisi miehittämiltään alueilta. Intialaiset panivat vankilaan kansanäänestystä vaatineen muslimien Kansankonferenssin johtajan Abdullahin.
Äänestyksiä ja uusia taisteluita
1953 äänesti Intian haltuun jääneen Kashmirin vaaleilla valittu kansalliskokous osa Kashmiria Intiaan liittymisestä, mitä eivät Pakistan eikä YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyneet, koska se ei ollut päätöslauselman edellyttämä kansanäänestys. 1955 Intia ja Pakistan sopivat pitävänsä joukkonsa kuuden mailin päässä aselepolinjasta.
1956 uusi vaaleilla valittu Intian haltuun jääneen Kashmirin osan kansalliskokous päätti liittymisestä Intiaan. Nyt Pakistan nimesi oman Kashmirin länsikaisteleensa Azad Kashmiriksi, joka "itsenäistyi" mutta käytännössä Pakistanin valta siellä kasvoi. Pakistanin ja YK:n vastalauseista huolimatta ei Intia ollut valmis kansanäänestykseen. Pakistan päätti käyttää hyväkseen sitä, että Intian armeija oli heikentynyt Kiinan vastaisesa sodassa. Pakistan solutti joukkojaan Kashmiriin elokuussa 1965. Näin alkoi toinen sota Intian ja Pakistanin välillä. Sota päättyi Neuvostoliiton välittämään aselepoon syyskuussa 1965.
Kiina miehittää Aksai Chinin
Kiina oli pitkään halunnut Kashmirin koillisosaa itselleen, eikä vaatimus muuttunut kommunistien noustua valtaan. Kiista Kashimirin rajalinjasta Ladakhissa oli kiristynyt Intian ja Kiinan välillä jo 1956-1957, kun Kiina rakensi sotilastietä kiistellylle alueelle vahvistaakseen läsnäoloaan. Intia tehosti sotilaallista partiointiaan alueella. 1959 kiinalaiset joukot miehittivät Aksai Chinin alueen Ladakhista. Kiinan mukaan Ladahkiin kuuluva Aksai Chin on osa Tiibetiä, jonka itsenäisyys loppui, kun kiinalaiset valtasivat sen ja pakottivat lopulta uskonnollisen valtionpäämiehen, 14. dalai-laman pakenemaan 31. maaliskuuta 1959 Intiaan Lhasasta. Kiina ja Pakistan sopivat vuonna 1963 Pakistanin ja Kiinan rajankulusta Kashmirissa siten, että Intian itselleen vaatima alue kuuluu Kiinalle.
Neuvostoliitto välittää
Tammikuussa 1966 Pakistanin presidentti Mohammad Ajub Khan ja Intian pääministeri Lal Bahadur Shastri tapasivat Taškentissa Neuvostoliiton hallituksen kutsusta ja sopivat joukkojen vetämisestä viimeisimpiä vihollisuuksia edeltäneille paikoille. Joulukuussa 1971 puhkesi sota Intian ja Pakistanin välille Itä-Pakistanin Intian tukemasta itsenäistymisestä Bangladeshiksi, mistä seurasi taisteluja myös Kashmirissa. Aselepolinjaksi sovittiin joulukuussa 1972 vuoden 1971 tulitaukolinja. Solmittiin vuoden 1972 Simlan sopimus, jonka toivottiin olevan lopullinen ratkaisu Kashmirin kiistaan.
Islamilainen intifada
1980-luvun lopulla Intian vastainen taistelu Kashmirissa voimistui joidenkin vaatiessa liittymistä Pakistaniin ja toisten itsenäisyyttä ja liittoa Pakistanin kanssa. Levottomuuksien syynä oli muun muassa korkea nuorisotyöttömyys, joka lisäsi nuorten tyytymättömyyttä vallitseviin oloihin. Nuoret kokivat alueen köyhyyden olevan Intian politiikan seurausta. Intia syrji Kashmiria kehitysohjelmassaan antamalla sille enemmän apua lainoina kuin naapuriosavaltiolle Mimanchal Pradeshille, Palestiinan kansannousu ja Afganistanin sissiliikkeet tarjosivat hyviä esimerkkejä vastarinnasta. Kashmirin äärihindujen raaka toiminta muslimeja vastaan riippumatta siitä, olivatko nämä todellisuudessa terroristeja vai ei, radikalisoi muslimitkin. Pakistan lisäksi lietsoi kapinaa Intiaa vastaan tahallaan.
Vuonna 1989 Kashmirissa kansa nousi kapinaan ottamalla mallia Palestiinan intifadasta, ja puoli miljoonaa kashmirilaista osoitti mieltään Srinagarissa. Intian turvallisuusjoukot tappoivat mielenosoittajia, jonka seurauksena muslimeita pakeni Pakistaniin. Intia uhkasi sodalla 4. huhtikuuta 1990, ja lähetti Kashmiriin lisää sotilaita. Keväällä 1990 sotilaat ampuivat vapautta, azadia vaativaa väkijoukkoa Kashmirin Srinagarissa surmaten 80 ihmistä. Muslimien vastareaktio tähän oli niin raju, että 100 000 hindua joutui jättämään kotinsa. Tämä johti Intian hallituksen aseellisten joukkojen vastatoimiin. Kansannousua kukisti melkein puoli miljoonaa sotilasta.
Äärihindut hajottivat vuonna 1992 Baburin moskeijan. Vuonna 1995 intialaiset saartoivat Charari Shariefin kaupunkiin muslimitaistelijoita, ja tulitus oli siellä pitkään jatkuvaa.
Kashmirin laaksossa on nimetty 35 terroristi- tai äärijärjestöä, joista kuusi laskettiin aktiiviseksi vuonna 2001.
Kargilin sota, suuret terrori-iskut
Pakistanin joukot halusivat katkaista Siachenin jäätikölle vievän huoltotien. Heidän vuoristopataljooniaan soluttautui Intian vuoristoasemiin, jotka oltiin jätetty talvella tyhjiksi kylmän ja lumen takia. Tämä yllätti Intian täysin. Alkoi Kargilin "minisota". Pakistan menestyi toukokuussa sodassa melko hyvin. Intia kokosi suuren joukko-osaston ja onnistui saarrostuksin ja raskain asein ajamaan tunkautujat pois vuorenhuipuilta kesä-heinäkuussa 1999. Taistelut olivat verisiä, ainakin satoja kuoli puolin ja toisin. Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton kehotti Pakistania rauhaan. Niinpä tulitauko saatiin aikaan heinäkuussa 1999. Vuosina 2000-2001 neuvoteltiin rauhasta. Mutta vuoden 2001 lopulla pakistanilaiset terroristit iskivät Srinagarin ja New Delhin parlamentteihin. Joulukuun iskun tarkoitus oli tappaa Intian johto. Intian hallitus reagoi iskuihin syyttäen Pakistania terrorismin tukemisesta.
Iskujen takia Intian ja Pakistanin välit kylmenivät nopeasti. Maiden välisessä sanailussa puhuttiin avoimesti ydinsodan mahdollisuudesta. Kapinallisten hyökkäykset Kashmirissa aiheuttivat vuonna 2002 suuret joukkojen keskitykset Pakistanin ja Intian välille. Diplomaattiset suhteet palautuivat vuoden 2003 lopussa, jonka jälkeen näkyi monia merkkejä Intian ja Pakistanin välien lientymisestä ainakin vuoteen 2006 asti. Pakistanilaisia sissiryhmiä ei ole saatu mukaan neuvotteluihin, ja kaikista rajan yksityiskohdista ei olla samaa mieltä. Mutta vuonna 2007 Intiassa räjähti taas pakistanilaisten pommi.
Intia ei ole halunnut myöntää, että suurin osa Kashmirin aktivismista johtuu kashmirilaisten omasta pyrkimyksestä, vaikka toki Pakistan pyrkii käyttämään tätä aktivismia hyväksi. Intiassa ajatellaan, että Kashmirin ongelmat ratkeaisivat, jos Pakistan lopettaisi terroristien salakuljetuksen. Pakistan taas julisti vuoden 2002 aikoihin, että sen rajoilla olevat sotilaat toimivat sen alueelta luvatta Intian puolelle soluttautuvia ääriliikkeitä vastaan.
Kashmirin kapina, terrori-iskut
pienoiskuva|Kashmirin musliminuoret heittivät kiviä kohti Intian turvallisuuspoliiseja elokuussa 2016. Alkuvuodesta 2010 Intian ja Pakistanin ulkoministerit tapasivat toisensa neuvottelun merkeissä. Opiskelijan kuolema mielenosoituksessa kesäkuussa johti uusiin rajuihin mielenosoituksiin. Yhden kuukauden aikana 12 siviiliä sai surmansa. Vuonna 2011 Intian ihmisoikeuskomissio ilmoitti, että maiden rajalla on 2000 tunnistamattomasti haudattua ruumista, ehkä turvajoukkojen pidättämiä.
Vuonna 2013 Kashmirissa oli taas pieniä aseellisia rajavälikohtauksia, jotka olivat pahimpia kymmeneen vuoteen. Niissä kuoli kummaltakin puolelta noin 10–12 ihmistä.
Vuodesta 2016 konflikti näytti kiihtyvän, koska Kashmirin muslimien kapinointi lisääntyi. Loppuvuonna 2016 Kashmirin muslimit liikehtivät rajusti vastauksena nuoren sissipäällikön Burhan Wanin murhaan. Intia epäili Wanin murhanneen turvallisuusjoukkojen jäseniä ja poliitikkoja, ja siksi tappoi Wanin. Muslimiseparatistit aloittivat väkivaltaiset protestit. Intia vastasi erilaisin tukahduttamistoimin levottomuuksiin ja jahtasi terroristeja. Ilmeisesti Pakistanista tulleet itsemurhaterroristit tappoivat 17 sotilasta Urissa. Kaksi haavoittunutta sotilasta kuoli myöhemmin vammoihinsa. Syyskuussa Intia iski myös Pakistanin puolelle separatisteja etsiessään. Pakistanin mukaan välikohtaus tappoi pari sotilasta rajalla, Intian mukaan iskussa kuolleita terroristeja oli kymmeniä. Tämä huononsi tuntuvasti Intian ja Pakistanin välejä.
Vuonna 2018 Intian joukot surmasivat Kashmirissa yli 300 kapinallista.
Helmikuussa 2019 Jem-ryhmän islamisti ajoi Pulwamassa räjähteillä lastatun auton päin intialaispoliiseja kuljettanutta bussia. Isku tappoi yli 40. Isku oli suurin vuosikymmeniin. Intia syytti tästä terroriteosta Pakistanin tiedustelupalvelua. Intia vastasi vetämällä diplomaatteja ja poistamalla Pakistanin erikoiskohtelun kauppasuhteissa. Pakistan ilmoitti kostavansa, jos Intia hyökkää. Pelättiin syntyvän tykistövälikohtauksia maiden rajalla. Intia vastasi noin kymmenen päivän päästä ilmaiskulla Pakistanissa olevia terroristien koulutusleirejä vastaan. Intia väitti iskujen olleen menestys, Pakistanin mukaan ne epäonnistuivat pahoin. Pommit osuivatkin metsään. Pakistan sulki ilmatilansa ja vastasi omilla iskuillaan Intian puolelle. Molemmat pudottivat 1–2 toistensa sotilaskonetta. Armeijat ampuivat Kashmirissa toisiaan tykein. Pakistanin hallitus pyrki liennyttämään konfliktia vapauttamalla kiinni ottamansa intialaislentäjän.
Kashmirin erikoisaseman kumoaminen
Intian hallitus kumosi vuodesta 1947 voimassa olleen Kashmirin erityisaseman 5. elokuuta 2019. Pykälä esti muualla asuvia intialaisia muuttamasta Kashmiriin ja toimimasta alueen hallinnon viroissa. Pakistan tuomitsi hindunationalistien tekemän päätöksen jyrkästi. Intian hallitus julisti Kashmiriin kokoontumiskiellon, katkaisi viestimet ja lähetti sinne sotilaita. Intian toimien pelättiin johtavan levottomuuksiin ja terrori-iskuihin. Pakistan karkotti Intian suurlähettilään. Se ilmoitti vievänsä Intian toimet YK:n turvallisuusneuvoston käsiteltäväksi.
Siachenin jäätikköä koskeva kiista
Kun aselepo solmittiin 1949 Pakistanin ja Intian välillä, ei määritelty kummalle Siachenin jäätikkö kuuluu, koska sen hyytävässä kylmyydessä ei asunut ihmisiä. Aluetta pidettiin yleensä Pakistaniin kuuluvana. Mutta vuonna 1984 Intia valtasi alueen käyttäen muun muassa helikoptereita. Pakistan oli saanut vihiä Intian operaatiosta, muttei ehtinyt vastata ajoissa. Pakistan myöhästyi muutaman päivän ja hävisi kilpajuoksun Siachenin jäätikön huipulle. Tämän jälkeen Pakistan on yrittänyt muutaman kerran turhaan vallata Siachenin jäätikön. Kuuluisinta erikoisjoukkojen operaatiota johti vuonna 1987 Pervez Musharraf, josta tuli myöhemmin Pakistanin presidentti.
Nykyäänkin Siachenin jäätiköllä tapahtuu Intian ja Pakistanin joukkojen välillä ammuskelua, mutta yleisin kuolinsyy ovat ankarat olosuhteet. Vuonna 2011 Intia ja Pakistan aloittivat keskustelut jäätikölle sijoitettujen joukkojen vähentämisestä.
Siegfried Borries
Borries oli mukana soittajana Albert Speerin joulumatkalla Suomen Lappiin vuonna 1943. Hän esiintyi yhtenä solisteista Berliinin filharmonikkojen viimeisissä toisen maailmansodan aikaisissa konserteissa, jotka pidettiin huhtikuun 1945 toisella viikolla.
Puhu äänellä jonka kuulen
Puhu äänellä jonka kuulen on Happoradio-yhtyeen 10. lokakuuta 2008 albumilta Kaunis minä julkaistu single.
Luettelo Suomen senaattoreista
Tämä on luettelo Suomen senaatin (vuoteen 1816 keisarillinen hallituskonselji) jäseninä vuosina 1809–1918 toimineista henkilöistä, joista alettiin vuodesta 1858 alkaen käyttää nimitystä senaattori.
Senaatti oli jaettu talousosastoon ja oikeusosastoon, jotka muutettiin syksyllä 1918 valtioneuvostoksi ja korkeimmaksi oikeudeksi. Kummallakin osastolla oli vuodesta 1822 nimetty varapuheenjohtaja. Koko senaatin yhteisenä puheenjohtajana oli Suomen kenraalikuvernööri. Vuosina 1857–1891 kaksi senaattoria kerrallaan oli Suomen asiain komitean jäseninä Pietarissa.
Talousosaston toimituskunnat
Talousosasto oli jaettu toimituskuntiin, joiden määrä vaihteli viidestä yhdeksään. Jokaisen toimituskunnan päällikkönä oli senaattori ja joissakin apulaispäällikkönä toinen, minkä lisäksi osa senaattoreista oli ilman omaa toimituskuntaa. Talousosastoon kuuluivat sen toiminnan aikana seuraavat toimituskunnat:
Marraskuun 1917 alussa siviilitoimituskunta nimettiin sisäasiaintoimituskunnaksi, maanviljelystoimituskunta maataloustoimituskunnaksi, kirkollistoimituskunta kirkollis- ja opetusasiaintoimituskunnaksi sekä kulkulaitostoimikunta kulkulaitos- ja yleisten töiden toimituskunnaksi.
Sibeliusgången
pienoiskuva|Sibeliuksenkäytävä ja Stenhagsskolan. Sibeliusgången ('Sibeliuksenkäytävä') on Ruotsissa Länsi-Tukholmassa Akallan kaupunginosan asuinalueen läpi kulkeva merkittävin kävelyreitti. Se on nimetty suomalaissäveltäjä Jean Sibeliuksen mukaan ja on 900 metriä pitkä.
Luettelo Suomen senaattoreista
Talousosaston senaattorit
Petter Johan Bladh oli nimetty vuonna 1809 ensimmäisen hallituskonseljin talousosaston jäseneksi, mutta hän sai eron ennen kuin ehti aloittaa tehtävässä. Arndt Johan Winter nimettiin vuonna 1812 kamaritoimituskunnan päälliköksi, mutta hän ei ottanut tointa vastaan.
Sibeliusgången
Käytävän varrella olevia rakennuksia:
Luettelo Suomen senaattoreista
Oikeusosasto
Senaatin oikeusosasto toimi Suomen ylimpänä oikeusasteena ja ratkaisi viime kädessä kaikki asiat, jotka alemmista oikeuksista tulivat sen tutkittavaksi. Oikeusosastossa ei ollut toimituskuntia.
Sibeliusgången
59.41475°N, 17.91436°W
Luettelo Suomen senaattoreista
Oikeusosaston senaattorit
Berndt Federley määrättiin valtaluvassa siirrettäväksi talousosastosta oikeusosastoon 1.10.1862, mutta hän sai eron senaatista ennen sitä. Eugen Theodor von Knorring määrättiin vuonna 1874 siirrettäväksi talousosastosta oikeusosaston varapuheenjohtajaksi 1.10. alkaen, mutta hän ehti kuolla ennen sitä.
Kruununtila
Kruununtila on eräs aiemmin käytössä ollut maatilatyyppi.