cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aspergerin oireyhtymän historia
Suhde Kannerin vuoden 1943 autismitutkimukseen
Elokuussa 2015 löytyi uusi yhteys näiden kahden autismintutkijan välillä: Aspergerin päädiagnostikko Georg Frankl, joka oli työskennellyt Wienissä 11 vuotta, muutti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin vuonna 1937 ja työskenteli Kannerin klinikalla Baltimoressa vuonna 1938. Frankl tutki Kannerin kolme ensimmäistä autistista potilasta.
Asperger-käsitteen yleistyminen
Hollantilainen Van Krevelen vertaili vuonna 1963 Kannerin ja Aspergerin oireyhtymiä englanninkielisessä artikkelissaan On the relationship between early infantile autism and autistic psychopathy. Van Krevelen julkaisi aiheesta uuden artikkelin vuonna 1971, jossa päätyi siihen, että Aspergerin oireyhtymällä on huomattavasti parempi ennuste kuin Kannerin oireyhtymällä.
Vuonna 1979 brittiläinen National Autistic Society julkaisi Communication-lehdessään käännöksen Hans Aspergerin Sveitsissä vuonna 1977 pitämästä saksankielisestä luennosta.
Brittiläinen psykiatri Lorna Wing otti käyttöön termin "Asperger's syndrome" englanninkielisessä julkaisussaan vuonna 1981. Wing päätti nimetä autistisen psykopatian uudelleen, koska oireyhtymän alkuperäinen nimi oli alkanut herättää vääriä mielleyhtymiä. Sanalla psykopatia oli ryhdytty viittaamaan yleiskielessä narsistiseen persoonallisuushäiriöön ja sosiopatiaan. Koska Wing ei ollut tietoinen Grunja Suharevan työstä, hän luuli Hans Aspergeria oireyhtymän keksijäksi ja nimesi sen Aspergerin syndroomaksi. Wingin näkemyksen mukaan Aspergerin oireyhtymä kuuluu autistisiin häiriöihin. Wingin julkaisun myötä amerikkalaiseen psykiatriaan ilmaantui uusi diagnostinen käsite, jota ruvettiin kutsumaan yksinkertaisesti aspergeriksi. Näin Aspergerista tuli osa autismin kirjoa.
Wingin tapaustutkimus käsitteli viittä henkilöä, joille hän oli antanut diagnoosiksi Aspergerin syndrooman. Kuitenkin Wingin kuvaamille henkilöille olisi myöhempien diagnoosikriteerien perusteella annettu diagnoosiksi autistinen häiriö tai lapsuusiän autismi, koska heillä oli merkittävää yleistä viivästyneisyyttä kielellisessä ja kognitiivisessa kehityksessä.
Yhtenäiseksi diagnoosiksi 1980-luvulla
Ensimmäiset ehdotukset Aspergerin syndrooman diagnostisiksi kriteereiksi julkaisivat Tantam (1988) Englannissa, Gillberg ja Gilbert (1989) Ruotsissa sekä Szatmari, Bartolucci ja Bremmer (1989) Pohjois-Amerikassa.
Aspergerin tutkimukset saatiin laajemmin yleiseen tietoisuuteen, kun saksalais-brittiläinen kehityspsykologi Uta Frith, joka oli aiemmin tutkinut Kannerin autismia, käänsi Aspergerin alkuperäisen työn englanniksi vuonna 1991. Se julkaistiin hänen toimittamassaan teoksessa Autism and Asperger Syndrome. Suharevasta tuli kansainvälisesti tunnettu vasta vuonna 1996, kun brittiläinen lastenpsykiatri Sula Wolff käänsi hänen 1920-luvulla ilmestyneen artikkelinsa saksasta englanniksi, joka oli tullut saksan sijaan tieteen valtakieleksi.
Aspergerin oireyhtymästä tuli kansainvälinen diagnoosi vuonna 1992, kun se liitettiin WHO:n diagnostisen käsikirjan, International Classification of Diseases (ICD-10) 10. painokseen. Vuonna 1994 se hyväksyttiin myös Amerikan Psykiatrisen yhdistyksen käsikirjaan DSM-IV nimellä Asperger's Disorder. Diagnostiset kriteerit olivat hyvin samankaltaiset molemmissa tautiluokituksissa, mutta yhdysvaltalainen kriteeristö asetti diagnoosin edellytykseksi, että oireyhtymä aiheuttaa merkittävää haittaa useilla elämänalueilla. Suomessa ensimmäinen Asperger-diagnoosi tehtiin vuonna 1989. Yleinen tietoisuus oireyhtymästä alkoi kasvaa 1990-luvulla. Kesti kuitenkin kauan, ennen kuin tieto Aspergerin oireyhtymän neurologisesta pohjasta tavoitti kaikki alan ammattilaiset, minkä vuoksi monet psykiatrit pitivät oireyhtymää vielä 1990-luvulla ”kiisteltynä ilmiönä”.
Asperger-kulttuuri
Sen jälkeen, kun tietoisuus Aspergerin oireyhtymästä on levinnyt kaikkialle maailmaan, siitä on julkaistu satoja kirjoja, tuhansia verkkosivuja ja artikkeleita. Samalla tietoisuus autismista on laajentunut levinnyt kulovalkean tavoin. Aspergerista on tullut oma kulttuurinsa.
Aiemmin harvinaisena pidettynä lastentauti Kannerin autismi voidaan nyt Aspergerin myötä nähdä osana autismin kirjoa. Autismin kirjo puolestaan on laajentunut osaksi ihmisen persoonallista neurokirjoa ja tunnustettu yleiseksi persoonallisuuspiirteeksi.
Asperger-ihmiset kutsuvat itseään asseiksi, eivätkä he näe Aspergeria tautina. Sosiaalisista vaikeuksista huolimatta autismin piirteitä pidetään enemmän voimavarana kuin heikkoutena, joka pitäisi salata. Aspergerin ansiosta autismin piirteet voidaan nyt nähdä ihmisen neurokirjon voimavarana. Asperger yhdistääkin myös muita neurokirjon diagnooseja, kuten ADHD ja ADD. Voidaan kysyä, onko Asperger oma oireyhtymänsä vai osa HFA:ta eli hyvätasoista autismin kirjoa.
Uusien tutkimusten myötä myös Aspergerin käsite osana autismikirjoa laajenee osana ihmiskunnan yhteistä neurokirjoa.
Sulauttaminen autismin kirjoon
Viimeisimmässä DSM-5 diagnostisessa käsikirjassa, joka julkaistiin toukokuussa 2013, Aspergerin oireyhtymä poistui omana diagnoosinaan, ja siitä tuli autismikirjon häiriö. Yhdysvalloissa diagnoosi perustuu nyt kliiniseen yksilölliseen havaintoon.
HC Rychenberg Winterthur
HC Rychenberg Winterthur on vuonna 1983 perustettu sveitsiläinen salibandyseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa Sveitsin korkeimmalla sarjatasolla Swiss Mobiliar Leaguessa.
Joukkueessa pelasi kaudella 2012-2013 neljä suomalaista: Mikael Lax, Mikko Hautaniemi, Mikko Jolma ja Jukka Kinnunen.
Sandholm
Sandholm on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Hideaway (Kieszan kappale)
Hideaway on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Kieszan kappale hänen Sound of a Woman-debyyttialbumilta. Kappaleen sanoitti Kiesza sen tuottajan, Rami Samir Afunin kanssa. Kesällä 2013 New York Cityssä nauhoitettuna kappaleena "Hideaway" saatiin valmiiksi jo 90 minuutissa ja se on saanut musikaalista inspiraatiota Kieszan sekä Afunin intohimosta 1990-luvun dancemusiikkia kohtaan. Kappaleen julkaisi Afunin itse ylläpitämä "Lokal Legend" Kieszan uran ensimmäisenä singlenä 11. huhtikuuta 2014. Kappale esitettiin ensimmäisen kerran Annie Macin BBC Radio 1 ohjelmassa 24. tammikuuta 2014. Sekä kappale että siihen liittyvä musiikkivideo ovat saaneet suurta suosiota kriitikkojen keskuudessa. "Hideaway" pääsi heti julkaisuviikollaan Britannian singlelistan kärkeen 136 000 kopion myynnillä, muodostuen Britannian vuoden 2014 tähän mennessä kolmanneksi nopeiten myyneeksi singleksi.
Kappalelista
UK CD single
German CD single
Digital download – promo
Puistoblues
pienoiskuva|Puistoblues 1995. pienoiskuva|Yleisöä Puistobluesin pääkonsertissa vuonna 2007. Puistoblues on jokavuotinen Järvenpäässä järjestettävä blues-festivaali. Kokonaiskäyntimäärän perusteella viisipäiväinen Puistoblues on Suomen neljänneksi suurin festivaali. Vuonna 2011 Puistobluesin eri tapahtumiin osallistui 119 000 festivaalivierasta.
Puistoblues-festivaalin taustalla on yhdistys nimeltä Järvenpään Blues-Jazz Diggarit ry. Yhdistys sai alkunsa 1. marraskuuta 1977 noin kahdenkymmenen roots-musiikista innostuneen järvenpääläisen päättäessä perustaa sen. Seuraavana kesänä sai alkunsa Puistoblues, joka on edelleen yhdistyksen toiminnan kulmakivi. Ensimmäinen Puistoblues järjestettiin 19. elokuuta 1978.
Festivaalin pääkonsertissa ovat esiintyneet muun muassa Taj Mahal 1981, Albert Collins 1982, Robert Cray 1986, John Lee Hooker ja Bo Diddley 1991, Lynyrd Skynyrd ja The Band 1996, Carlos Santana 1998, B. B. King 2000, Johnny Winter 2007 sekä ZZ Top 2010.
Tapahtuma on järjestetty alusta alkaen talkootyönä, ja Puistoblues on nykyään Suomen suurin talkoovoimin järjestetty festivaali. Viisipäiväiseen tapahtumaan kuuluu Järvenpään Vanhankylänniemessä järjestettävän pääkonsertin lisäksi ilmaisia katukonsertteja, lastentapahtumia sekä klubeja.
Vuonna 2010 Puistobluesin liput myytiin ensimmäistä kertaa tapahtuman historiassa loppuun jo etukäteen.
Vuonna 2020 festivaalin järjestäminen kiellettiin koronaviruspandemian vuoksi.
Charles M. Rice
Charles Moen Rice (s. 25. elokuuta 1952 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen virologi, jonka pääasiallinen tutkimusalue on hepatiitti C -virus. Hän on virologian professori Rockefeller-yliopistossa New Yorkissa.
Rice on American Association for the Advancement of Science -työryhmän jäsen, kansallisen tiedeakatemian jäsen ja toimi American Virology Society -yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2002–2003. Hän sai 2016 Lasker-DeBakey Clinical Medical Research Award -palkinnon. Yhdessä Michael Houghtonin ja Harvey J. Alterin kanssa hänelle myönnettiin vuonna 2020 fysiologian tai lääketieteen Nobel-palkinto ”hepatiitti C -viruksen löytämisestä”.
When We’re Old
When We’re Old on liettualaisen laulajan Ieva Zasimauskaitėn esittämä kappale, jolla hän edusti Liettuaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 181 pistettä ja saavutti sijan 12. thumb|left|250px|Zasimauskaitė esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Pajatso
thumb|right|Pajatso pienoiskuva|Pajatson pelaamisen äänimaisemaa. Pajatso on perinteinen suomalainen rahapeliautomaatti, jossa yritetään saada kolikko kimpoamaan oikeaan porttiin. Suurimman voiton saa keskimmäisestä portista. Reunoissa on rekisterit eli ns. ressuportit, joista saa voiton vain silloin, kun ne ovat täynnä.
Pajatsoja oli Suomessa vuoteen 2015 asti, jolloin Raha-automaattiyhdistys veti ne pois markkinoilta.
Historia
Ensimmäiset pajatsotyyppiset automaatit valmistettiin Saksassa 1900-luvun alussa, mutta siitä missä ensimmäinen laite tarkalleen kehitettiin ei ole varmaa tietoa. Ensimmäiset "Taitavuuskoeautomaatti Bajazzo" -automaatit tuotiin Suomeen 1920-luvun puolivälissä. Sana "Bajazzo" tarkoittaa ilveilijää (italiaksi 'pagliaccio'), joka vääntyi suomalaisittain pajatsoksi.
Aluksi pajatsotoiminta Suomessa ei ollut monopolisoitua, vaan kuka tahansa saattoi sijoittaa pelejä kansan pelattavaksi. 1920- ja -30-lukujen vaihteessa pajatsoja sijoitettiin mitä erikoisimpiin paikkoihin tulojen maksimoimiseksi. Pajatsoja oli kiinnitettynä jopa Helsingin Mustikkamaan puissa. Vuonna 1933 säädettiin asetus, jossa pajatsojen pito sallittiin vain hyväntekeväisyysjärjestöille, tosin yksityiset henkilöt saattoivat toimia edelleen pelien valmistajina. Vuonna 1937 asetusta tiukennettiin ja pelien pitäminen sallittiin vain sitä varten varta vasten perustetulle Raha-automaattiyhdistykselle (RAY).
RAY on valmistanut pajatsoja perustamisvuodestaan 1938 alkaen. Esimerkiksi 1980-luvun taitteessa Helsingin Pitäjänmäen tehtaalla rakennettiin noin 3 500 pajatsoa vuosittain. Pajatson mekaaninen rakenne pysyi pääosin alkuperäisen kaltaisena vuoteen 1967 asti, jolloin markkinoille tuli 50 pennin pajatso uusine teknisine ratkaisuineen. Tästä kehitys on kulkenut eteenpäin elektronisen pajatson (v. 1981) kautta nykyisiin pajatsomalleihin, Pajatsoon ja Komeettajassoon.
Pajatsot olivat Suomessa vielä 1970-luvulla ainoita rahapeliautomaatteja, mutta sen jälkeen niiden rinnalle tuli muitakin, esimerkiksi hedelmäpelit.
Pajatson SM-kisat järjestettiin ensimmäisen kerran 80-luvulla. Ensimmäisen mestaruuden voitti lahtelainen Lea Savolainen.
Kun 1990-luvun alussa suomalaiset kolikot uudistettiin, pajatsot jäivät muutamaksi vuodeksi kokonaan pois käytöstä, mutta ne on myöhemmin palautettu.
Vuonna 2009 Raha-automaattiyhdistys lanseerasi uusimman version pajatsosta. Siinä oli kaksi peliä, Classic Jasso ja Porttipeli. Uusi pajatsoversio tarjoaa muun muassa mahdollisuuden useamman pelaajan peleihin.
RAY poisti viimeisen pajatson käytöstä alkuvuonna 2015. Suomessa pajatsoa voi pelata enää netissä tai mobiilissa.
Vuonna 2018 pajatso palasi raaputusarpana.
Pajatso ulkomailla
Suomalaisia pajatsoja vietiin 1970-luvulta lähtien myös ulkomaille, joskin sellaisten käyttö oli lain sallimaa vain 10–20 maassa, Yhdysvalloissakin vain Nevadan osavaltiossa. Vuoden 1995 jälkeen RAY:n pajatsoja ja muita automaatteja ei kuitenkaan ole viety ulkomaille johtuen EU:n kilpailusäädöksistä.
Suomalaispajatsojen vienti käynnistyi vuonna 1972, kun Norjan Punaisen Ristin peliautomaattiyhtiön RKA:n silloinen omistajapariskunta Kjell ja Gerd Isakssen näkivät Lapin matkallaan RAY:n 50 pennin pajatson. Vuoteen 1980 mennessä pajatsoja oli viety Norjaan yli 40 miljoonalla markalla. Tuolloin eräs espanjalaisyhtiö yritti myydä suomalaisilta kopioituja mekaanisia pajatsoja Norjaan, mutta niiden laatu ei tyydyttänyt. Sen sijaan norjalaisten onnistui itse kehittää oma sähkömekaaninen pajatso.
RAY:n valmistamia pajatsoja vietiin 1970-luvulla Norjan lisäksi ainakin Islantiin, Sambian turistikeskuksiin, Yhdysvaltoihin ja kokeiluerä Jugoslaviaan.
Nykyään pajatsoja voi pelata Chilessä, jossa paikallinen pelioperaattori harjoittaa pajatsotoimintaa suomalaisvalmisteisilla elektronisilla pajatsoilla.
Pajatson MM-kisat
Pajatson MM-kisat olivat RAY:n joka toinen vuosi järjestämä kilpailu. Ensimmäiset lajin MM-kisat järjestettiin vuonna 2003. Voittajaksi tuli Tero Tikkanen. Seuraavissa kisoissa vuonna 2005 voitti norjalainen Christen Romness. Vuonna 2007 kisoihin osallistui noin 8 000 kilpailijaa, ja voiton vei vantaalainen Jukka-Pekka Kumpulainen. 2009 pidetyt pajatsomestaruuskisat päättyivät Juha Jukkalan voittoon. Vuoden 2009 jälkeen kisoja ei ole pidetty.
Sami Yaffa
Sami Yaffa (oikealta nimeltään Sami Takamäki, s. 4. syyskuuta 1963 Espoo) on suomalainen basisti. Hän on tullut tunnetuksi Pelle Miljoona Oy:n, 1980-luvun Hanoi Rocksin, Jetboyn, Demolition 23:n ja 2000-luvulla myös New York Dollsin jäsenenä. Muusikko Jone Takamäki on Yaffan isoveli.
Yaffa on toiminut vuoden 2010 alusta Michael Monroen nimeä kantavan yhtyeen basistina. Yhtye aloitti keikkailun keväällä 2010.
Ura
Takamäki aloitti 1977 espoolaisyhtyeessä nimeltä Babblers. Vuonna 1980 vasta 16-vuotias Takamäki oli mukana Pelle Miljoona Oy:n menestysalbumilla Moottoritie on kuuma. Ari Taskinen oli löytänyt hänet helmikuussa 1980 Lepakosta yhtyeen basistiksi. Takamäki pääsi yhtyeen basistiksi ohi hyvin koesoitossa pärjänneen Matti Fagerholmin. Kun McCoy hukkasi Hanoi Rocksin basistiksi aiotun Björne Fröbergin puhelinnumeron, hän pyysi syyskuussa 1980 Takamäkeä soittamaan Hanoi Rocksissa.
Hanoi Rocks
Yaffa asui muiden Hanoi Rocksin jäsenten kanssa ensin Tukholmassa vuodet 1980–1982 ja Lontoossa 1982–1985. Vuodet 1980–1982 kokoonpanon muodostivat laulaja Michael Monroe, kitaristit Andy McCoy ja Nasty Suicide, basisti Sam Yaffa ja rumpali Gyp Casino, jonka kesällä 1982 korvasi englantilainen Razzle. Yaffa sai syyn erota yhtyeestä, kun Razzle kuoli 9. joulukuuta 1984 oltuaan rattijuoppona ajaneen Vince Neilin kyydissä. Yaffa oli pyytänyt aiemmin Razzlea lähtemään kanssaan Espanjaan, mutta suunnitelmat olivat jääneet toteutumatta. 2. tammikuuta 1985 Yaffa ilmoitti eroavansa yhtyeestä ja 4. tammikuuta hän soitti viimeisen keikkansa Hanoi Rocksin riveissä Helsingin Kulttuuritalolla.
Sam Yaffa & Pelle Almgren
Lähdettyään Hanoi Rocksista 1985 Yaffa muutti Lontoosta Tukholmaan, jossa alkoi viettää tukholmalaisen perheenisän elämää Anna Jederbyn ja pariskunnan pienen poikalapsen kanssa. Syksyllä 1985 syntynyt lapsi sai kunnianosoituksena Nicholas "Razzle" Dingleylle nimekseen Nicolas Samuel Jederby-Takamäki. Samuel on ruotsalainen versio suomalaisesta Sami-nimestä. Anna Jederby oli alun perin McCoyn vanha tyttöystävä, joka oli seurustellut tämän kanssa jo 16-vuotiaasta lähtien.
Pian Yaffa kuitenkin perusti Pelle Almgrenin kanssa lyhytaikaisen yhtyeen Chain Gang. 1986 ilmestyi pop rock -EP nimellä Sam Yaffa & Pelle Almgren, joka sisälsi kappaleet Cover Me, Isn't It Strange, Last Train to Clarksville ja Lonely in Love, joista viimeksi mainittu lienee tunnetuin. Tämän jälkeen syntyi vuoden lopuksi yhtye Pelle Almgren/Sami Yaffa & The Babysharks, jossa soittivat mm. Conny Blomqvist, Danne Lagerstedt ja Samin veli Jone Takamäki. Alkuvuodesta 1987 Yaffa keikkaili kitaristi Johnny Thundersin ja rumpali Jerry Nolanin kanssa. Molemmat olivat New York Dollsin entisiä jäseniä.
Jetboy (1987–1990)
Juuri kun Yaffa mietti Tukholmassa päivätöihin ryhtymistä, kun keikkatarjouksia ei Johnny Thunders -keikkojen jälkeen tullut enää, häntä pyydettiin 1987 sanfranciscolaiseen Jetboy-yhtyeeseen, joka julkaisi kolmen vuoden aikana albumit Feel The Shake ja Damned Nation. Jetboyhin kuuluivat Yaffan lisäksi laulaja Mickey Finn, kitaristi Fernie Rod, kitaristi Billy Rowe ja rumpali Ron Tostenson. Yhtye kiersi ympäri Yhdysvaltoja (mm. Cheap Trickin lämmittely-yhtyeenä) ja käväisi myös Japanissa. Yaffa soitti myös Johnny Thundersin basistina vuonna 1988.
Jerusalem Slim (1990–1992)
Jetboysta erottuaan Yaffa ehti soittaa Los Angelesissa Ulan Bator -nimellä Smackin basistina muutamilla kappaleilla, mutta ei yhdelläkään julkaisulla. 1990 Yaffa muutti Los Angelesista New Yorkiin, missä liittyi Monroen yhtyeeseen. Yaffa keksi yhtyeelle nimen Jerusalem Slim. Kokoonpanoon kuuluivat Monroen ja Yaffan lisäksi kitaristi Steve Stevens (Billy Idol), rumpali Greg Ellis ja pianisti Ian McLagen. Stevens ja Monroe ajautuivat rankkoihin musiikillisiin ristiriitoihin ja Monroe vastusti kovasti albumin julkaisua, mutta lopulta julkaistiin yhtyeen ainoksi jäänyt albumi Jerusalem Slim.
Emil Kristensen
Emil Løjborg Kristensen (s. 20. syyskuuta 1992 Esbjerg, Tanska) on tanskalainen jääkiekkopuolustaja. Hän laukoo oikealta.
Sami Yaffa
Demolition 23. (1993–1995)
1992 syntyi Demolition 23. -yhtyeen ensimmäinen versio nimellä Michael Monroe & Friends, johon kuuluivat Monroen lisäksi Yaffa, rumpali Rat Scabies (The Damned) ja kitaristi Little Steven. Kevät-kesällä 1993 Yaffa, Monroe ja Slash nauhoittivat Steppenwolfin kappaleen "Magic Carpet Ride", jota käytettiin elokuvassa Coneheads. Lisäksi Monroe, Suicide ja Yaffa vierailivat Johnny Thundersin muistoksi tehdyllä tribuutilla I Only Wrote This Song For You. 10. elokuuta 1993 New Yorkissa The Grand Clubilla esiintyivät Joey Ramonen kanssa Michael Monroe, Jay Hening, Sam Yaffa ja Jimmy Clark. Ilmeisesti tällöin oli jo muodostunut yhtye Demolition 23., jossa Hening oli kitaristi ja Jimmy Clark rumpali Monroen laulaessa ja Yaffan soittaessa bassoa.
Emil Kristensen
Seuraura
Kristensen on Esbjerg IK:n kasvatti. Hän debytoi EfB Ishockeyn miesten joukkueessa vain 15-vuotiaana Tanskan I-divisioonassa kaudella 2007–2008. AL-Bank Ligaenissa Kristensen debytoi kaudella 2009–2010, jolloin hän pelasi siellä 11 runkosarja-, yhden playoff- ja yhden Tanskan Cupin ottelun ilman tehopisteitä. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2010–2011 Kristensen teki 39 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7. Hänet palkittiin AL-Bank Ligaenin helmikuun 2011 kuukauden pelaajana. Kaudella 2012–2013 Kristensen oli tehoilla 5+17=22 Esbjergin tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies. Hän jakoi AL-Bank Ligaenin puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Frederikshavn White Hawksin Mads Bech Christensenin kanssa.
Sami Yaffa
Demolition 23. (1993–1995)
Keväällä 1994 ilmestyi albumi Demolition 23. Sitä seurasi muutto Lontooseen, josta voitiin järjestää kiertue Eurooppaan ja Japaniin. Jay Hening ei kuitenkaan päässyt passiongelmien takia Yhdysvalloista pois, joten kitaristiksi tuli Nasty Suicide, jonka jäsenyys yhtyeessä ilmoitettiin virallisesti Helsingissä Tavastia-klubin keikan jälkeen 12. elokuuta 1994. Demolition 23. menestyi mukavasti albumin saadessa hyvän vastaanoton. Ilmeisesti Demolition 23. on menestynein Hanoi Rocksin jäsenten yhtyeen hajoamisen jälkeen perustamista yhtyeistä. Lisäksi se on ainut Hanoi Rocksin hajoamisen jälkeen toiminut levyttänyt yhtye, jossa on ollut mukana enemmistö vanhan Hanoi Rocksin jäsenistä. Kiertueyhtyeissä kolmikko Monroe-Suicide-Yaffa oli soittanut ennenkin. Demolition 23. soitti sleaze rockia, hard rockia ja punkia. Legendaarisella toisella Tavastian-keikalla 14. helmikuuta 1995 lavalle astui myös Andy McCoy. Tämä on toistaiseksi viimeinen kerta, kun kaikki Hanoi Rocksin ydinjäsenet ovat olleet yhtä aikaa lavalla.
Emil Kristensen
Seuraura
Kaudeksi 2013–2014 Kristensen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamnin riveihin. Kaudella 2014–2015 hän oli kahdeksalla osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudeksi 2015–2016 Kristensen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SHL:n nousijajoukkue Rögle BK:hon. Hän pelasi joukkueessa kauden aikana 13 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 sekä viisi ottelua Röglen A-nuorissa. Lokakuussa 2015 seura kuitenkin lainasi Kristensenin aluksi kahden viikon ajaksi aiempaan seuraansa IK Oskarshamniin, jossa hän pelasi lopulta kauden loppuun.
Sami Yaffa
Demolition 23. (1993–1995)
Yhtye hajosi maaliskuussa 1995, kun Nasty Suicide ilmoitti eroavansa yhtyeestä ja palaavansa normaalielämään. Demolition 23. -yhtyeestä oli pitänyt tulla Hanoi Rocksin veroinen ja suurempikin hajanaisten ja sekavien kokoonpanojen jälkeen. Suiciden päätös oli jäsenvaihdoksiin kyllästyneelle Monroelle niin kova isku, että hän päätti lopettaa yhtyeen. Vuonna 1996 Yaffa soitti vielä Jan Stenforsin yhtyeessä, joka levytti tämän ensimmäisen ja viimeisen sooloalbumin Vinegar Blood. Kokoonpanoon kuuluivat Jan Stenfors (kitara, laulu, lyömäsoittimet), Sam Yaffa (basso) Frej Stenfors (rummut, taustalaulu) ja Annika Wiklund (taustalaulu). Kitaraa soitti vielä Stenforsin isä Harry Stenfors.
Emil Kristensen
Seuraura
Kristensen siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Linköping HC:hen. Hän teki joukkueessa 23 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6 ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Tammi-helmikuun 2017 vaihteessa Kristensen pelasi jälleen kaksi Allsvenskan-ottelua lainalla IK Oskarshamnissa. Hän ei pelannut Linköpingissä enää toista sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue KooKoohon. Kristensen oli tehoilla 7+10=17 joukkueen tehokkain puolustaja kesken kauden JYPiin siirtyneen Jake Newtonin jälkeen. Helmikuussa 2018 hän teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Sami Yaffa
Lewd Vagrant ja Mad Juana, New York Dolls (1995–) (2004–)
Demolition 23:n hajoamisen jälkeen Yaffa alkoi puuhata uutta yhtyettä vaimonsa Karmen Guyn kanssa New Yorkissa. Ensimmäinen Lewd Vagrant -kokoonpano vuonna 1995 oli: Karmen Guy (laulu), Johnny Tirado (kitara), Harri Kupiainen (kitara), Sam Yaffa (basso) ja Maukka Palmio (rummut). Vielä samana vuonna Kupiainen korvattiin Josh Brownilla. Tämän kokoonpanon jälkeen yhtyeen nimeksi muutettiin Mad Juana ja Kupiainen on sittemmin ollut uudestaan mukana yhtyeen kokoonpanossa. Yhtyeen ytimenä ovat Sam Yaffa ja Karmen Guy, ja muut muusikot löytyvät tilanteen mukaan ystävä- ja tuttavapiireistä.
Emil Kristensen
Seuraura
Kaudella 2018–2019 Kristensen ehti pelata vain kuusi ottelua, kunnes hänen kautensa päättyi jo syyskuussa 2018, kun HIFK:n Kyle Quincey taklasi Kristenseniä pään seudulle. Quinceylle tuomittiin tilanteesta 2+10-minuutin rangaistus pään tai niskan alueelle kohdistuneesta taklauksesta. Kaudeksi 2019–2020 Kristensen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Swiss Leaguen EVZ Academyyn.
Sami Yaffa
Lewd Vagrant ja Mad Juana, New York Dolls (1995–) (2004–)
Vuonna 2002 Yaffa liittyi newyorkilaiseen Murphy's Law -yhtyeeseen ja teki tämän kanssa kaksi kiertuetta: maaliskuussa Japanissa ja huhtikuussa Yhdysvalloissa. Yhtyeen kokoonpano oli: Jimmy Gestapo (laulu), Ricky Bacchus (kitara), Sean Kilkenny (kitara), Sam Yaffa (basso) ja Jay (rummut). Vuonna 2003 Yaffa liittyi "Joan Jett and The Blackhearts" -yhtyeeseen mutta erosi siitä vuonna 2004.
Emil Kristensen
Maajoukkueura
Kristensen edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2015, 2016, 2017 ja 2018, joista ensimmäisessä turnauksessa hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Kristensen pelasi myös Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. Yhteensä Kristensen on pelannut 108 A-maaottelua tehopistein 7+16=23.
Sami Yaffa
Lewd Vagrant ja Mad Juana, New York Dolls (1995–) (2004–)
Vuonna 2004 Yaffa pääsi basistiksi leukemiaan kuolleen Arthur "Killer" Kanen tilalle nuoruuden ihanneyhtyeeseensä New York Dollsiin, joka oli ensimmäinen glam punk -yhtye ja Hanoi Rocksin tärkein esikuva. Yaffa on sittemmin esiintynyt Suomessa New York Dollsin riveissä kuudella eri keikalla, joista ensimmäinen järjestettiin 7. heinäkuuta 2006 Ruisrockissa Turussa ja viimeisin 1. elokuuta 2009 Ankkarockissa Vantaalla.
Emil Kristensen
Maajoukkueura
Kristensen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin valmennus valitsi hänet Tanskan turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Sami Yaffa
Lewd Vagrant ja Mad Juana, New York Dolls (1995–) (2004–)
2010-luvulla Yaffa on soittanut Michael Monroen kokoonpanossa basistina.
Syksyllä 2014 Yle Teemalla esitettiin kahdeksanosainen televisiosarja Sami Yaffa – Sound Tracker. Siinä Yaffa kiersi maailmalla ja tutustui eri kulttuurien musiikkityyleihin ja muusikoihin. Sarja voitti parhaan musiikkiohjelman Kultaisen Venlan ja siitä julkaistiin kirja. Toinen tuotantokausi alkoi lokakuussa 2015.
Yaffasta ilmestyi Like kustannuksen kustantama ja Tommi Liimatan kirjoittama 400-sivuinen elämäkertakirja Tie taipuu elokuussa 2016.
Yaffalta ilmestyi elokuussa 2020 Like kustannuksen kustantama sarjakuvakirja Punkin seikkailut – Taistelu Plastimiestä vastaan. Sitä myytiin ilmestymisvuonnaan 800 kappaletta.
Yaffan uran ensimmäinen sooloalbumi ”The Innermost Journey to Your Outermost Mind” ilmestyi 22. syyskuuta 2021 Cargo Recordsin kautta, mutta Suomen markkinoilla se julkaistiin aikaisemmin.
Yksityiselämä
Yaffa avioitui pitkäaikaisen tyttöystävänsä Karmen Guyn kanssa vuonna 2004. He erosivat vuonna 2011. Yaffa on seurustellut valokuvaaja Meeri Koutaniemen kanssa maaliskuusta 2016 lähtien. He julkistivat suhteensa heinäkuussa 2016, menivät kihloihin heinäkuussa 2017, ja heidät vihittiin syyskuussa 2017 Mallorcalla Espanjassa.
Kehräpäänlampi
Kehräpäänlampi on Kymenlaaksossa Jaalassa, Kimolassa sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,5 metriä mpy.
Ville d’Anaunia
Ville d’Anaunia on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kolme kuntaa, Nanno (594 asukasta), Tassullo (1 907 asukasta) ja Tuenno (2 435 asukasta), yhdistyivät. Kunta sijaitsee Val di Nonin laaksossa.
Świdnican piirikunta
Strzelinin piirikunta on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 156 921. Piirikunnan kaksi kaupunkikuntaa ovat hallintokeskus Świdnica ja Świebodzice. Kuusi maalaiskuntaa ovat Dobromierz, Jaworzyna Śląska, Marcinowice, Strzegom, Świdnica sekä Żarów ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; Jaworzyna Śląska, Strzegom sekä Żarów.
Świdnican piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,6 prosenttia. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Świdnican piirikunnassa arvioitiin olevan 156 921 asukasta, joista 51,7 prosenttia naispuolisia ja 48,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 162 185 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 129 172 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,8 prosenttia ja eläkeikäisten 23,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,1 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 300 lasta.
Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi
thumb|250px|V. I. Lenin taisteluliiton jäsenten ympäröimänä. Takarivissä vasemmalta oikealle Aleksandr Maltšenko, Pjotr Zaporožets ja Anatoli Vanejev, eturivissä Vasili Starkov, Gleb Kržižanovski, Lenin ja L. Martov. Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi   oli Pietarissa 1890-luvulla toiminut Venäjän suurin sosiaalidemokraattinen järjestö.
V. I. Leninin toiminnalla on ratkaiseva merkitys järjestön perustamisessa. Muutettuaan Pietariin elokuussa 1893 hän ryhtyi johtamaan opiskelijoiden muodostamaa marksilaista opintokerhoa ja solmi yhteyksiä kaupungin työläisiin. Syksyllä 1894 Lenin ehdotti laajan poliittisen ja taloudellisen agitaatiotoiminnan aloittamista työläisten keskuudessa. Elo-syyskuussa 1895 hän kävi ulkomailla sopimassa yhteistyöstä Georgi Plehanovin johtaman Työn vapautus -ryhmän kanssa.
Marraskuussa 1895 perustettu Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi oli työläisten parissa toiminut keskusjohtoinen maanalainen järjestö. Sen perustajajäseniä olivat muun muassa Lenin, Anatoli Vanejev, Pjotr Zaporožets, Gleb Kržižanovski, Nadežda Krupskaja, Aleksandr Maltšenko, Stepan Radtšenko, Mihail Silvin ja Vasili Starkov. Keskusjohtoon kuuluivat Lenin, Kržižanovski, Starkov, Vanejev ja L. Martov (Juli Tsederbaum). Kaupunkikomitean ja kolmen piirikomitean alaisuudessa toimi 20–30 työläiskerhoa, joita ohjasivat muun muassa Ivan Babuškin, Pjotr Gribakin, Boris Zinovjev, Nikolai Poletajev ja Vasili Šelgunov. Taisteluliitto teki yhteistyötä pietarilaisen Kansantahtolaisten ryhmän kanssa, johti tehdastyöläisten lakkoja, julkaisi lentolehtisiä ja solmi yhteyksiä muiden kaupunkien sosiaalidemokraatteihin.
Joulukuussa 1895 poliisi pidätti Leninin ja 56 muuta taisteluliiton jäsentä. Uusi keskusjohto jatkoi toimintaa vankilassa istuneen Leninin ohjaamana. Järjestön huomattavin saavutus oli Pietarin tekstiilityöläisten lakko vuonna 1896. Sen tuloksena hallitus sääti lain, joka rajoitti päivittäisen työajan 11,5 tuntiin.
Poliisin vuosina 1896–1897 tekemät pidätykset lamauttivat taisteluliiton toiminnan. Kuulusteluja varten pidätettiin yhteensä 251 henkeä, joista 170 oli työläisiä. Siperiaan sekä Arkangelin ja Vologdan lääneihin karkotettiin 22 järjestön jäsentä. Lisäksi monet lähetettiin poliisin valvonnan alaisina pois Pietarista.
Leninin mukaan Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi oli ”ensimmäinen vakava työväenliikkeeseen nojautuvan vallankumouksellisen puolueen itu”. Sen esimerkki synnytti vastaavia järjestöjä muualle Venäjälle ja johti lopulta Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen perustamiseen. Järjestön myöhempi johto keskittyi kamppailuun työväestön taloudellisten etujen puolesta ja luopui poliittisesta toiminnasta. Tämän ekonomismiksi kutsutun suuntauksen edustajat käyttivät taisteluliiton nimeä vuoteen 1904 saakka.
Kaakonlampi (Heinola, Heinola)
Kaakonlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 83,1 metriä mpy.
Cumulonimbus calvus
thumb|260px|Cumulonimbus calvus, joka liittyy kehittyvään [[supersolu-ukkoseen. Keskimmäisen pilven korkean huipun päällä näkyy hattu, pileus.]] thumb|right|[[Kukkakaalin muotoinen yhä kehittyvä kuuro- ja/tai ukkospilvi (Cumulonimbus calvus).]] thumb|260px|right|Cumulonimbus calvus Cumulonimbus calvus (lyhenne Cb cal) on valtava kukkakaalimainen kuuropilvi, joka voi sataa ja ukkostaa, mutta jossa ei ole alasimen muotoista yläosaa.
Erään määritelmän mukaan pilvi on Cumulonimbus calvus vasta sitten, kun sen kumpuileva yläosa on muuttunut alkuperäistä, terävärajaista pehmeämmäksi ja sileämmäksi ,
Pilvi ulottuu 5–6 kilometrin korkeuteen, jossa lämpötila on -15 - -25 astetta ja alijäähtyneen veden jäätyminen alkaa.
Blum
Blum on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anhydriitti
Anhydriitti on vedetön, tavallisesti massamainen kalsiumsulfaattimineraali, jota käytetään maanparannusaineena ja sementin valmistuksessa. Vedettömyyteen viittaa myös sen nimi, joka on johdettu kreikankielisestä sanasta anudros eli ’ilman vettä’.
Anhydriittiä esiintyy usein kerrostuneena toisten evaporiittien kanssa. Veden vaikutuksesta se muuttuu vesipitoiseksi kalsiumsulfaattimineraaliksi, kipsiksi, josta sen erottaa helpoiten lohkeavuuden perusteella; anhydriittikiteissä on kolme lohkosuuntaa, jotka ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden.
Michael Houghton
Michael Houghton (s. 1949) on Britanniassa syntynyt virologi. Hänet tunnetaan erityisesti Hepatiitti C:n tutkimuksistaan.
Cumulus congestus
thumb|right|250px|Valtava, kukkakaalimainen Cumulus congestus. Ennustaa sadekuuroja tai ukkoskuuroja ehkä jo tunnin kuluessa. thumb|right|250px|Tornimainen Cumulus congestus, takana kuituista [[cumulonimbus-pilven reunaa. Tämä näky ennustaa kesällä ukkosta viimeistään tunnin-parin sisään.]]
Gimbels
thumb|Gimbelsin entinen tavaratalorakennus [[Pittsburghissa, nykyiseltä nimeltään Heinz 57 Center.]] Gimbels oli Yhdysvalloissa toiminut tavarataloketju, joka perustettiin 1887 ja lakkautettiin 1987. Suurimmillaan sillä oli yli 50 ja lakkautusvuonna runsaat 30 tavarataloa ympäri Yhdysvaltojen suurkaupunkeja ja niiden esikaupunkeja.
Cumulus congestus
Cumulus congestus eli korkeaksi pullistunut kumpupilvi on valtava, möykkymäinen, tornimainen tai kukkakaalimainen kumpupilvi, joka ei ole vielä varsinainen ukkospilvi, muttei monestikaan enää kauniin ilman pilvi. Kesällä voi usein nähdä mahtavia, tornimaisia congestus-muotoja, jotka hajoavat pian.
Gimbels
Historiaa
Gimbels-tavarataloyhtiön alkujuuret ovat Saksan Baijerista Yhdysvaltojen New Orleansiin siirtolaiseksi tulleen juutalaismiehen Adam Gimbelin (1817–1896) liiketoimissa. Hän toimi kulkukauppiaana Mississippijoen varrella kunnes perusti oman kaupan Indianan Vincennesiin 1842. Hänen kaksi vanhinta poikaansa, Jacob (1851–1922) ja Isaac Gimbel (1857–1931) perustivat 1880-luvulla tavaratalon Illinois’n osavaltion Danvilleen ja nuoremmat veljet Charles (1861–1932) ja Ellis Gimbel (1865–1950) seuraavalla vuosikymmenellä Philadelphiaan. Vuonna 1910 oli aika avata tavaratalo New Yorkin Herald Squarella. 1920-luvulla Gimbelit laajensivat yritystään ostamalla ensin newyorkilaisen Saks-tavarataloyhtiön ja sitten pittsburghilaisen Kaufman and Baer -yhtiön.
Cumulus congestus
Cumulus congestus saattaa sataa ja aiheuttaa lyhyen sadekuuron. Korkea kumpupilvi kasvaa aina ylöspäin pyrkien pian kehittymään kuuropilveksi. Varsinkin terävärajainen, jykevä Cumulus congestus kehittyy kesäisenä iltapäivänä ukkospilveksi. Valtavan kukkakaalimaisen congestuksen näkeminen aamu- tai iltapäivällä onkin lähes aina varma merkki iltapäiväkuuroista ja/tai ukkosesta ehkä jo tunnin-parin sisään. Mutta pehmeärajainen congestus ei tavallisesti ennakoi ukkosta, eikä myöskään välttämättä pieni tornimainen congestus.
Gimbels
Historiaa
1960-luvun alussa Gimbelsillä oli noin 50 tavarataloa ympäri Yhdysvaltojen suurkaupunkeja ja niiden esikaupunkeja. Vuonna 1973 yrityksen osti tupakkayhtiö Brown & Williamsonin tytäryhtiö Batus. Se ei kuitenkaan saanut pidettyä Gimbels-ketjua kannattavana, vaan sulki vuonna 1973 tuolloin runsaat 30 tavarataloa sisältäneen ketjun. Gimbels-kaupan mukana tullut toinen tavarataloketju Saks Fifth Avenue sai jatkaa toimintaansa, ja Batus myi sen 1990 Investcorp S.A.:lle.
Cumulus congestus
Pilvessä tapahtuu voimakas virtaus ylöspäin. Pilvi saattaa olla tuulen vaikutuksesta vinossa. Näiden pilvien läpimitta on yleensä ainakin 5–10 astetta läheltä katsottuna. Cumulus congestus-pilven korkeus on muutama kilometri, ja se ulottuu jopa noin 5 kilometrin korkeuteen. Pilven alaraja on tyypillisesti 500–1500 m Suomessa. Tällaisen pilven alapinta on harmaa. Monesti pilvi on kukkakaalimainen, tornimainen tai kartiomainen. Nousunopeus pilvessä on 1–10 m/s.
Useinkin syntyvä kuuropilvi jää congestukseksi, kun se ei inversion takia pääse nousemaan. Inversion alla congestus alkaa muuttua kumpukerrospilveksi, Stratocumulukseksi.
Kvitsøy
Kvitsøy on Norjan kunta ja saari Rogalandin läänissä, Boknavuonon suulla. Kunta koostuu 167 saaresta ja luodosta, joista neljä on asuttuja (Kvitsøya 2,3 km², Langøy 0,3 km², Kvitingen 0,3 km² ja Hellesøy). Kvitsøy on pinta-alaltaan Norjan pienin kunta ja asukasluvultaan neljänneksi pienin (2004). Kunnan hallinnollinen keskus on Ystabøhamnin taajama (388 as., 2004).
Täynnä Tarmoa
Täynnä Tarmoa (eng. Basket Case) on Oskari Pastilan ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2009. Elokuva kertoo pikkukaupungin koripalloseura Porvoon Tarmosta kaudella 2006–2007 ja sen organisaatiosta. Elokuvan on tuottanut Kuvaputki Oy ja Yleisradion Dokumenttiprojekti. Elokuvan ensi-iltaa hidasti rikosilmoitus.
Elokuva esitettiin DocPoint-festivaaleilla 25. tammikuuta 2009, ja se nousi yleisön suosikiksi. Elokuva oli tarkoitus esittää helmikuussa 2009 Yle TV2:ssa, mutta esitys televisiossa siirtyi elokuvan päästyä teatterilevitykseen. Elokuvan ensi-ilta elokuvateattereissa oli 1. toukokuuta 2009. Televisiossa dokumentti ensiesitettiin 21. lokakuuta 2009.
Tausta
Koripalloseura Porvoon Tarmo halusi alun perin tehdä seuran toiminnasta televisiosarjan. Niinpä seura maksoi elokuvan kuvanneelle Oskari Pastilalle tuhansia euroja sarjan tekemisestä. Myöhemmin hankkeeseen ryhtymistä pidettiin virheenä. Kun Tarmo ei toiminutkaan elokuvan maksajana, tuli YLE dokumentin taloudelliseksi avustajaksi. Joukkueen valmentajana tuolloin toiminut Tomi Kaminen piti elokuvan tekoa virheenä alusta alkaen.
Koska dokumentista oli alun perin aiottu tehdä televisiosarja, myös kuvausmateriaalia oli paljon. Kameraryhmä oli kuvannut kaiken kaikkiaan 250 tuntia materiaalia, josta tehtiin lopulta 74 minuuttia pitkä dokumenttielokuva. Kuvaamisvaihe kesti kaiken kaikkiaan neljä kuukautta, mutta elokuvan kokoamisessa kesti selvästi enemmän aikaa.
Rikosilmoitus
Pian elokuvan DocPointin esityksen jälkeen elokuvasta tehtiin rikosilmoitus. Tutkintapyynnön teki yksityishenkilö, minkä jälkeen alettiin selvittää, oliko dokumentissa syyllistytty kunnialoukkaukseen, salakuunteluun tai salakatseluun.
Kritiikki
Helsingin Sanomien Jussi Karjalainen kritisoi elokuvan tehnyttä Pastilaa siitä, että hän loi satiirisen vaikutelman Tarmon seuratoiminnasta.
Cles
Cles on kunta Pohjois-Italiassa, Trenton maakunnassa. Kunnassa asuu hieman alle 7 000 asukasta, siis huomattavasti enemmän kuin monessa muussa alueen kunnassa yhteensä. Kaupungin pinta-ala on noin 39 neliökilometriä ja väestötiheys 176 as./km². Kaupunki sijaitsee 658 metrin korkeudella merenpinnan tasosta.
Ralph Guild
Ralph Guild on yhdysvaltalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka vuonna 1981 perusti radiomarkkinointiin erikoistuneen Interep Radion. Ennen sitä Guild oli toiminut sanfranciscolaisessa radiomainostajia edustavassa McGavren Radiossa vuodesta 1957 alkaen ja vuonna 1973 hänestä tuli uuden nimen saaneen McGavren Guildin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
Radio Ink -lehti listasi vuonna 2007 Ralph Guildin Yhdysvaltain 27. merkittävimmäksi radiovaikuttajaksi.
Ralph Guild nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1998.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 1993
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä 1993, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1993.
Vuosina 1989-1993 Musiikkituottajat – IFPI Finland ry:n (entinen Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT) valtuuttamaa Suomen virallista listaa kokosi helsinkiläinen paikallisradio Radio Ykkönen. Listaa julkaistiin joka toinen viikko.
Cali Sweets
Cali Sweets (s. 9. marraskuuta 1988, Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän tuli julkisuuteen näyttelijänä vuonna 2012. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Saksan 12. armeija
'''Saksan 12. armeija''' oli Saksan maavoimien armeijatason yhtymä  toisessa maailmansodassa.
Historia
Armeija muodostettiin 13. lokakuuta 1939 nimeämällä uudelleen Saksan 14. armeija. Sen ensimmäisenä komentajana oli kenraali Wilhelm List. Armeija ryhmitettiin puolustukseen Siegfried-linjalle, mistä se osallistui Ranskan valtaukseen. Armeija siirrettiin Romaniaan Balkanin sotatoimiin.
Komentajat
Armeijankomentajina olivat toisen olemassaolon aikana:
Kausanlampi
Kausanlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Kausan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 8,4 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 77,7 metriä mpy.
Guavakaija
Guavakaija (Bolbopsittacus lunulatus) on Filippiineillä elävä pienikokoinen kaija.
Esiintyminen
Guavakaija elää useimmilla Filippiinien saarilla. Sen populaatio on kooltaan noin 50 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä.
Elinympäristö
Laji elää alavien maiden valoisissa metsissä, puutarhoissa ja savanneilla alle 600 m:n korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen
Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Munia on 3–4 ja haudonta-aika on noin 22 päivää. Poikaset jättävät pesän 90–110 päivän ikäisinä.
Ravinto
Guavakaija syö hedelmiä, ennen kaikkea guavaa, sekä marjoja.
Baltimoren taistelu
Baltimoren taistelu oli vuoden 1812 sodan aikana käyty yhteenotto brittien ja amerikkalaisten välillä 12.–15. syyskuuta 1814. Taistelu alkoi brittien yritettyä iskua Baltimoreen Yhdysvaltojen rannikolla, mutta britit joutuivat vetäytymään kohdattuaan odottamattoman vahvat puolustuslinjat kaupungin tuntumassa.
Tausta
Iso-Britannia teki vuoden 1812 sodan sytyttyä sarjan hyökkäyksiä Yhdysvaltojen rannikolla. Napoleon oli kukistunut Euroopassa vuonna 1814, joten britit saattoivat nyt keskittyä sotaan Amerikassa. Hyökkäysten tarkoituksena vetää amerikkalaisten huomio pääsuunnalta Kanadan rajalla. Tehtävää varten luotua laivasto-osastoa komensi vara-amiraali Alexander Cochrane ja hänen alaisuudessaan osaa laivoista kontra-amiraali George Cockburn. Laivasto-osaston mukana ollutta jalkaväkeä komensi kenraalimajuri Robert Ross. Washingtonin valtauksen jälkeen elokuussa 1814 Cochrane otti kohteekseen Baltimoren kaupungin, joka tuolloin oli Yhdysvaltojen kolmanneksi suurin kaupunki sekä huomattava teollisuuden ja liikenteen keskus.
Baltimoressa amerikkalaisia puolustajia johti kenraalimajuri Samuel Smith. Amerikkalaiset osasivat odottaa brittien uhkaa heidän alueella aikaisemmin tekemiensä hyökkäysten perusteella, ja Smith oli aloittanut puolustusvarustelujen rakentamisen Baltimoreen. Puolustajien tärkein tukikohta Baltimoressa oli vuonna 1776 valmistunut Fort McHenry, joka valvoi satamaa Patapscojoen koillishaaran suulla. Linnoituksella oli 1 000 miehen varuskunta everstiluutnantti George Armisteadin komennossa. Linnakkeen puolustusvarustuksiin kuului 36:n ja 42:n paunan tykkejä. Linnoitus valvoi pääsyä Baltimoren satamaan. Linnoituksen vastarannalla oli oma tykkipatterinsa, minkä lisäksi satama oli suljettu yhdellätoista kaksitykkisellä proomulla. Baltimoren itäpuolella Hampstead Hill -nimisellä kukkulalla oli juoksuhaudoista muodostunut puolustuslinja ja 62 tykkiä. Puolustaja tällä suunnalla komensi prikaatinkenraali John Stricker.
Taistelu
Brittien edetessä Strickerin amerikkalaisia vastaan käytiin lyhyt, mutta kiivas North Pointin taistelu. Itse taistelu kesti vain noin 15 minuuttia, mutta britit menettivät 38 miestä kaatuneina, 251 haavoittuneina ja 50 kadonneina. Amerikkalaisten tappiot olivat 24 kaatunutta, 139 haavoittunutta ja 50 vankia. Amerikkalaiset vetäytyivät yhteenoton jälkeen ja Brooke eteni joukkoineen Hampstead Hill -kukkulan tuntumaan.
Brittien jalkaväen edetessä laivasto alkoi tulittaa Fort McHenryn linnoitusta. Tykkituli alkoi 13. syyskuuta kello 08.00. Britit ampuivat arviolta 1 500 – 1 800 laukausta linnoitusta vastaan, ja niistä noin 400 oli suoria osumia. 14. syyskuuta aamuyöllä kello 03.00 brittien noin 1 200 miehen osasto yritti nousta maihin Fort McHenryn länsipuolella, mutta yritys tyrehtyi amerikkalaisten vastatuleen.
Laivaston tulittaessa Fort McHenryä britit harkitsivat mahdollisuuksiaan maalla. Brooke oli joukkoineen edelleen lähellä Hampstead Hillin kukkulaa. Cochrane oli kuitenkin kyseenalaistanut amerikkalaisten asemiin hyökkäyksen hyödyt ja lähetti kirjeen Cockburnille. Brooken nähtyä kirjeen hän kokoontui muiden komentajien kanssa. Amerikkalaisten asemia kukkulalla pidettiin vahvoina. Harkinnan jälkeen Brooke päätti määrätä joukkonsa vetäytymään. Britit palasivat North Pointille, josta heidät otettiin takaisin laivoille iltapäivällä 15. syyskuuta.
Seuraukset
Isku Baltimoreen oli osoittautunut epäonnistumiseksi amerikkalaisten vahvojen puolustusasemien takia. Cockburn lähti laivoineen ja jalkaväen mukana Bermudalle, jossa britit valmistelivat tulevia hyökkäyksiään. Cochrane purjehti puolestaan Halifaxiin. Cochranen ja Cockburnin maine otti huomattavan kolauksen vetäytymisen myötä. Torjuntavoitto pönkitti amerikkalaisten taistelutahtoa ja vaikutti myös sotaa koskeneisiin Gentin rauhanneuvotteluihin.
Francis Scott Key kirjoitti Yhdysvaltojen kansallislaulun The Star-Spangled Banner Fort McHenryn pommituksen jälkeen.
Ureanitraatti
Ureanitraatti (CH5N2O, NO3) on löyhä urean (virtsa-aine) ja nitraatin yhdiste, joka on TNT:n veroinen räjähdysaine.
Ureanitraattia tehdään nitraamalla ureaa typpihapolla alhaisessa lämpötilassa (lähellä 0 °C). Aine räjähtää suunnilleen nopeudella 4000 m/s. Ureanitraatti on melko vakaa, se kestää kohtalaisen hyvin iskuja ja kitkaa, vaatien siten räjähtääkseen erillisen aloiteräjähteen. Veden läsnäolo saa sen hajoamaan takaisin ureaksi ja typpihapoksi, mutta lämpöhajoamisen lopputuotteena voi muodostua myös ammoniumnitraattia. Ureanitraattia on käytetty Lähi-idän terrori-iskuissa aineen suhteellisen helpon tuotettavuuden takia. Ureanitraattia käytettiin muun muassa WTC:n pommi-iskussa vuonna 1993.
Johnstownin tulva
thumb|Tulvan aiheuttamia tuhoja Johnstownin tulva eli vuoden 1889 suuri tulva tapahtui 31. toukokuuta 1889. Pennsylvanian South Forkissa sijainnut pato murtui, minkä lisäksi useita päiviä kestäneet kovat sateet pahensivat tilannetta. 2 209 ihmistä kuoli ja vahingoiksi arvioitiin 17 miljoonaa dollaria. Yli 100 sanomalehteä lähetti kirjeenvaihtajia katastrofialueelle ja tulvasta kärsineet alueet saivat lahjoituksia eri puolilta maailmaa. Clara Bartonin johtama Amerikan Punainen Risti järjesti ensimmäistä kertaa humanitaarista apua suuronnettomuuden uhreille.
Tarkjärvi (Heinola)
Tarkjärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.