cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Inkerin kirkko
Inkerin kirkko oli pitkään yksi keskeisimmistä inkerinsuomalaisuuden järjestäytyneen toiminnan muodoista. Kirkko alkoi venäläistyä vasta 1990-luvulla, jolloin venäjän kieli alkoi syrjäyttää suomen kielen kirkon ykköskielenä. Kehitykseen vaikutti ratkaisevasti inkeriläisten paluumuutto Suomeen. Nykyisin kirkko on monikansallinen ja toimii ympäri Venäjää.
Kirkkoon kuuluu nykyisin noin 80 seurakuntaa ja 8 000 jäsentä ympäri Venäjää. Sen hallinto sijaitsee Pietarissa Pyhän Marian kirkon yhteydessä. Ensimmäinen piispa oli suomalainen Leino Hassinen, ja kirkon nykyinen piispa on Ivan Laptev.
Inkerin kirkko julkaisee lehteä Inkerin Kirkko, joka on ilmestynyt joulukuusta 1991.
Historia
Ensimmäinen luterilainen seurakunta perustettiin Lempaalaan 1611. Stolbovan rauhan jälkeen 1617 suuri joukko savolaisia ja karjalaisia muutti Inkeriin, ja heitä varten alettiin perustaa suomenkielisiä luterilaisia seurakuntia. Venäjän keisarikunta valloitti 1703 Inkerin, mutta seurakunnat saivat jatkaa toimintaansa. Luterilaisuudesta muodostui suomen kielen ohella inkeriläisen identiteetin peruselementti, joka erotti inkerinsuomalaiset ympäröivästä venäläis-ortodoksisesta valtakulttuurista. Kun Suomi liitettiin Venäjään 1809, Inkeriin alkoi siirtyä suomalaisia pappeja ja yhteydet Suomeen vilkastuivat monin tavoin.
Neuvostoliiton aikaan Inkerin luterilaisiin seurakuntiin kohdistui vainoja ja niiden jäsenet hajosivat Stalinin kuljetusten vuoksi ympäri maata muun muassa Siperiaan. 1970-luvulla Venäjälle perustettiin kaksi luterilaista seurakuntaa, Petroskoihin 1970 ja Puškiniin 1977. Ne toimivat Viron evankelis-luterilaisen kirkon yhteydessä.
Perestroikan ja glasnostin seurauksena Neuvostoliiton voimakkaan kontrolloiva uskontopoliitiikka alkoi murtua, mikä toi runsaasti toimintavapauksia uskonnollisille yhteisöille. Tällöin inkeriläiset alkoivat perustaa uusia seurakuntia asuinseuduilleen. Samaan kansallisuuskysymykset nousivat esiin ympäri Neuvostoliittoa ja vähemmistökansat alkoivat ajaa oikeuksiaan. Myös inkeriläisten keskuudessa syntyi kansallinen liikehdintä, jonka yksi ilmenemismuoto oli oman kansallisen kirkon uudelleen perustaminen. Ensin kesällä 1990 inkeriläisseurakunnista muodostettiin Inkerin rovastikunta Viron kirkon yhteyteen ja vuoden 1992 alussa Inkerin kirkko aloitti toimintansa itsenäisenä kirkkona. Sen ensimmäisenä piispana toimi vuosina 1993-1995 suomalainen Leino Hassinen. Vuodesta 1996 vuoteen 2020 piispana toimi Aarre Kuukauppi.
Inkerin kirkossa ei ole naispappeja. Kirkko ei myöskään lähettänyt edustajaansa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ensimmäisen naispiispan vihkimistilaisuuteen vuonna 2010. Vuonna 2013 Helsingin yhteinen kirkkoneuvosto kielsi avustuksen Inkerin kirkolta, koska kirkko ei hyväksy naispappeutta eikä seksuaalivähemmistöjä. Raha oli tarkoitus käyttää kirkon Kazanin rakennushankkeeseen.
Vuonna 2022 Suomen Lähetysseura lopetti Venäjän-työnsä ja Inkerin kirkon tukemisen osana päätöstään luopua työstä Euroopassa.
Inkerin kirkon seurakuntia
Inkerin Kirkko jakaantuu yhdeksään rovastikuntaan, jotka sijaitsevat koko Venäjän federaation alueella. Yhteensä seurakuntia on melkein sata. Inkerin kirkolla on nykyisin seurakuntia seuraavissa pitäjissä ja kaupungeissa. Tähdellä merkityt seurakunnat ovat ns. vanhoja ja uudelleen perustettuja seurakuntia.
Pietarin rovastikunta
Lääninrovasti Ivan Hutter (Haapakankaan seurakunta)
Länsi-Inkerin rovastikunta
Lääninrovasti Pavel Krylov (Skuoritsa)
Moskovan rovastikunta
Lääninrovasti Jaroslav Boitshenko (Nizhni Novgorod)
Volgan rovastikunta
Lääninrovasti Olav Pantsu
Uralin rovastikunta
Lääninrovasti Konstantin Subbotin (Tsheboksary)
Siperian rovastikunta
Lääninrovasti Ville Melanen
Kansainväliset suhteet
Inkerin kirkko toimii yhteistyössä maailman tunnustuksellisten luterilaisten kirkkojen Kansainvälisen luterilaisen neuvoston ja yhdysvaltalaisen Missouri-synodin kanssa. . Inkerin kirkko on lisäksi Euroopan kirkkojen konferenssin ja Luterilaisen maailmanliiton jäsen.
Brian Schweitzer
Schweitzer opiskeli agronomiaa Coloradon osavaltionyliopistossa, jossa suoritti alemman korkeakoulututkinnon, ja maaperätiedettä Montanan osavaltionyliopistossa, jossa suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon. Hän työskenteli vuosia asiantuntijatehtävissä ulkomailla, muun muassa Saudi-Arabiassa.
Schweitzer varttui kuusilapsisessa perheessä Havressa, Montanassa sijainneella karjatilalla ja on itsekin toiminut maanviljelijänä ja karjatilallisena (vuodesta 1986 alkaen).
Mia Kontio
Mia Kontio on suomalainen perinnöllisyystieteilijä.
Brian Schweitzer
Vuonna 2000 Schweitzer oli demokraattien ehdokkaana Yhdysvaltain senaatin jäseneksi Montanasta, mutta hävisi istuvalle senaattorille, republikaani Conrad Burnsille. Vuonna 2004 hän pyrki Montanan kuvernööriksi ja voitti republikaanien ehdokkaan Bob Brownin. Hänestä tuli osavaltionsa ensimmäinen demokraattikuvernööri sitten 1980-luvun lopun. Vuonna 2008 hänet valittiin jatkokaudelle selvällä, yli 30:n prosenttiyksikön erolla republikaanien Roy Browniin. Kuvernöörin kaudet on rajoitettu Montanassa kahteen, joten hän ei voinut olla enää ehdolla vuonna 2012.
Mia Kontio
Kontio sai kandidaatinarvon Vrije Universiteit Brusselista Belgiassa, jossa opiskeli vuosina 1993–1997. Vuosina 1997–2003 hän suoritti filosofian maisterin tutkinnon perinnöllisyystieteessä Helsingin yliopistossa. Kontio toimi apulaistutkijana Työterveyslaitoksella ja Turun yliopistossa vuosina 2000–2002. Vuosina 2004–2016 hän työskenteli Kansanterveyslaitoksen ja sen seuraajan THL:n tutkijana. Vuonna 2013 hän sai vastuuaseman MPR-tautien (tuhkarokko, sikotauti, vihurirokko) seurannassa. Vuosina 2016–2020 Kontio oli THL:n erityisasiantuntija, ja vuonna 2021 hänestä tuli THL:n johtava asiantuntija sekä rokotusohjelman ohjaustiimin tiimipäällikkö.
Brian Schweitzer
Schweitzer avioitui vuonna 1981 Nancy Huppin kanssa ja hänellä on kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär.
Sivuliike
Sivuliike tarkoittaa Suomessa ulkomaisen yhteisön tai säätiön osaa, joka harjoittaa Suomessa jatkuvaa liike- tai ammattitoimintaa Suomessa sijaitsevasta kiinteästä toimipaikasta käsin. Sivuliike ei ole itsenäinen oikeushenkilö vaan ulkomaisen toimijan osa, joka harjoittaa toimintaa ulkomaisen toimijan nimiin ja lukuun.
Sivuliikkeestä on joskus käytetty myös ruotsista peräisin olevaa termiä filiaali.
Sivuliike rekisteröidään kaupparekisteriin. Sivuliikkeen nimessä on oltava lisäys, että se on sivuliike. Tämä voidaan tehdä esimerkiksi liittämällä nimen loppuun sanat Suomen sivuliike tai ''filial i Finland. ''
Sivuliikkeen sijaan ulkomainen toimija voi perustaa maahan tytäryhtiön. Tytäryhtiö eroaa sivuliikkeestä siten, että se on itsenäinen oikeushenkilö. Sivuliikkeessä näin ei ole, vaan sen varat, velat ja vastuut ovat emoyhtiön nimissä.
Koska sivuliikkeen lopettaminen on yksinkertaista, se soveltuu hyvin ajallisesti rajattua toimintaa varten. Suomessa sivuliike ei voi mennä konkurssiin.
Joseph Joachim Alcenius
Joseph Joachim Alcenius (2. huhtikuuta 1798 Kälviä – 29. tammikuuta 1853 Helsinki) oli Turun Akatemiassa väitellyt lääketieteen tohtori.
Elämäkerta
Alceniuksen vanhemmat olivat Kälviän kirkkoherra Elias Alcenius ja Clara Moliis. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1811–1816. Syksyllä 1816 hän aloitti opinnot Turun Akatemiassa, josta hän valmistui filosofian tohtoriksi 27. heinäkuuta 1823. Tämän jälkeen Alcenius keskittyi lääketieteen opintoihin ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 20. kesäkuuta 1832. Pietarsaaren kaupunginlääkärinä Alcenius toimi jo vuonna 1826 ja ylimääräisenä lääkärinä lääkintöhallituksessa vuonna 1829. Hän teki matkoja Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan, Sveitsiin ja Englantiin vuosina 1831–1832. Vaasan kaupunginlääkärinä hän oli 1835–1839, toimien myös linnan ja sairaalan lääkärinä. 1850-luvun alussa Alcenius matkusti Pariisiin, missä hänellä oli lääkärinpraktiikka. Alcenius ei koskaan mennyt naimisiin.
Alceniuksen opinnäyte vuonna 1819 käsitteli Suomen eläimistöä ja sen ohjasi Sadelin.
Adobe Illustrator
Adobe Illustrator on Adobe Systemsin kehittämä vektorigrafiikkaan perustava piirto-ohjelma. Monien muiden Adoben sovellusten tavoin Illustrator on saatavilla macOS:lle ja Windowsille. Ohjelman ensisijainen kilpailija on CorelDRAW. Illustratoria voidaan pitää Photoshopin sisarohjelmana. Photoshop on ensisijaisesti digitaalisten valokuvien muokkausohjelma, kun taas Illustratoria on perinteisesti käytetty esimerkiksi julisteiden, kirjan kansien, logojen ja esitteiden suunnitteluun ja toteutukseen. Nykyään Illustratorilla voidaan myös tehdä grafiikkaa esimerkiksi flash-ohjelmiin, mobiililaitteille, nettisivuille sekä elokuvien jälkituotantoon (postproduction).
Historia
Adobe Illustrator kehitettiin Apple Macintoshille vuonna 1986. Vuoden 1989 alussa ilmestynyt Illustrator 2.0 tehtiin Microsoft Windowsille, mutta se ei saavuttanut menestystä. Seuraava Windows-versio oli Illustrator 4.0. Näitä kahta Windows-versiota ei tehty Macintoshille.
Aigina (mytologia)
Aigina oli kreikkalaisessa mytologiassa najadi, jokijumala Asopoksen ja nymfi Metopen tytär. Hänen kerrotaan saaneen Aktorin kanssa pojan, Menoitioksen.
Zeus sieppasi Aiginan isänsä luota ja vei tämän Oinonen saarelle, joka on sittemmin nimetty Aiginaksi tämän mukaan. Hänen isänsä lähti etsimään tytärtään, ja lopulta Sisyfos kertoi Zeuksen vieneen tämän. Kun Asopus yritti pelastaa tytärtään, karkotti Zeus tämän takaisin omille vesilleen salamillaan. Loppujen lopuksi Aigina synnytti saarella Zeukselle Aiakoksen.
Hera suuttui puolisonsa uskottomuudesta tämän vieteltyä Aiginan niin, että lähetti käärmeen myrkyttämään saaren vedet. Kun vettä juoneet ihmiset alkoivat kuolla myrkytyksen seurauksena, Aiakos rukoili Zeusta muuttamaan muurahaiset ihmisiksi. Näin tapahtui, ja siitä sai alkunsa myrmidonien heimo.
Salvinoriini A
Salvinoriini A on päihteenä käytetyn Salvia divinorum -kasvin vaikuttava aine. Sillä on aistiharhoja tuottavia sekä dissosiatiivisia tai psykedeelisiä vaikutuksia. Salvinoriini A:n vaikutukset kestävät käyttötavasta riippuen muutamasta minuutista tuntiin. Lisäksi on havaittu muutamia muita salvinoriineja.
Salvinoriini A on rakenteeltaan erilainen kuin useimmat muut luonnossa esiintyvät hallusinogeenit (kuten DMT, psilosybiini tai meskaliini), sillä se ei sisällä typpiatomeja. Näin ollen se ei myöskään ole alkaloidi.
Salvinoriini A on vaikutusmekanismiltaan κ-opioidireseptorin agonisti. Se oli ensimmäinen havaittu tällä mekanismilla vaikuttava yhdiste, joka ei ole alkaloidi. Salvinoriini A:n vaikutusmekanismi selvisi Bryan L. Roth:n laboratoriossa tehdyissä tutkimuksissa.
Mercury Theatre
thumb|Orson Welles vuonna [[1937 Carl Van Vechtenin kuvaamana.]] thumb|John Houseman maaliskuussa 1979. thumb|Maailmojen sota -kuunnelma [[pikalevyllä.]]
Mercury Theatre oli yhdysvaltalaisten Orson Wellesin ja John Housemanin vuonna 1937 perustama teatteriseurue. Saavutettuaan ensin menestystä näyttämöllä, seurue siirtyi 1938 radioon nimellä Mercury Theatre on the Air. Ryhmän tunnetuin radiokuunnelma oli 30. lokakuuta 1938 esitetty Maailmojen sota.
Wellesin ja Housemanin lisäksi seurueeseen kuuluivat muun muassa Joseph Cotten, Martin Gabel, Alice Frost, Ray Collins, Hans Conreid, Paul Stewart, George Coulouris, Agnes Moorehead ja Everett Sloane ja Wellesin silloinen aviopuoliso Virginia Welles (o.s. Nicholson). Monet seurueen jäsenistä esiintyivät myöhemmin Wellesin RKO:lle tekemissä elokuvissa, kuten Citizen Kane ja Mahtavat Ambersonit.
Teatteri
Tuotettuaan vuonna 1937 Marc Blitzsteinin musikaalin The Cradle Will Rock Liittovaltion teatteriprojektille, Welles ja Houseman päättivät perustaa oman teatteriseurueen. Saman vuoden elokuussa perustettu Mercury Theatre tuotti ensimmäisenä näytelmänään William Shakespearen Julius Caesarin, jonka tapahtumat oli siirretty fasistiseen Italiaan.
Radio
Orson Welles oli jo aikaisemmin työskennellyt radiossa, muun muassa esittäen pääosaa jännityssarjassa The Shadow ja ohjaten seitsemänosaisen sovituksen Victor Hugon romaanista Kurjat. Molemmat esitettiin Mutual Broadcasting Systemin kautta. Vuonna 1938 CBS tarjosi hänelle mahdollisuutta oman viikoittaisen radiosarjan tekoon. Welles suostui, vaatien kuitenkin muun Mercury Theatre seurueen mukaanottoa sarjan tuotantoon.
Mercury Theatre on the Air aloitti tunnin mittaiset lähetyksensä CBS:llä heinäkuussa 1938. Radiosarjassa esitettiin pääasiassa dramatisointeja klassisesta-, ja aikalaiskirjallisuudesta.
John Houseman kirjoitti sarjan ensimmäiset käsikirjoitukset. Tehtävä siirtyi lokakuun alussa Howard Kochille. Musiikin säveltämisestä vastasi Bernard Herrmann. Ensimmäisenä radiotuotantonaan seurue esitti Bram Stokerin Draculan, jossa Welles esitti sekä Kreivi Draculan, että Tohtori Sewardin roolit. Muita sarjassa esitettyjä kuunnelmia olivat muun muassa dramatisoinnit teoksista Aarresaari, 39 askelta, Monte-Criston kreivi ja Maailman ympäri 80 päivässä.
Sarjan oli suunniteltu kestävän yhdeksän viikkoa, mutta sitä jatkettiin aina seuraavaan syksyyn asti. Samalla ohjelman lähetyspaikka siirrettiin sunnuntai -illaksi aikaisemmalta maanantai -illalta, jossa se oli toiminut Lux Radio Theater -sarjan kesäkorvaajana.
Vaikka sarja oli kriitikoitten ylistämä kuulijaluvut olivat alhaiset, kunnes 30.lokakuuta 1938 lähetettiin Maailmojen sota, joka perustui samannimiseen H. G. Wellsin romaaniin. Kuunnelma kuvaili marsilaisten hyökkäystä Maahan uutisluontoisesti, ja se sai aikaan maanlaajuista paniikkia. Paniikin todellisesta suuruudesta on ristiriitaista tietoa, sillä on luultavaa, että tiedotusvälineet liioittelivat tapahtumia. Joka tapauksessa Mercury Theatre sai runsaasti julkisuutta, jonka ansiosta sarja alkoi kerätä kuulijoita.
Lisääntynyt julkisuus herätti myös sponsoreitten kiinnostuksen. Sarja sai sponsorikseen Campbell's Soup -elintarvikeyrityksen, ja 9. joulukuuta 1938 Mercury Theatre on the Air sai uudeksi nimekseen The Campbell Playhouse ja sarjan tuotanto siirtyi Hollywoodiin. Welles esiintyi sarjassa viimeisen kerran maaliskuussa 1940, jonka jälkeen sarja pian päättyi. Kesällä 1946 Welles otti nimen Mercury Theatre uudelleen käyttöön hetkeksi sarjassa Mercury Summer Theatre.
Kaakamo
Kaakamo (tai Kaakama) on kylä Tornion kaupungissa Lapin maakunnassa. Kylä sijaitsee Kaakamajoen suulla, noin neljätoista kilometriä Torniosta itäkaakkoon, Tornion ja Keminmaan rajalla. Vuoteen 1972 saakka kylä kuului Alatornion kuntaan. Vuonna 2005 Kaakamossa asui hieman yli tuhat asukasta. Tilastollisessa taajamaluokituksessa Kaakamo kuuluu Kemin keskustaajamaan.
Kaakamoon kuuluvat pienemmät kylät Yli-Kaakamo, Kaakamo ja Ala-Kaakamo, joiden välissä sijaitsee Kaakamon koulu. Kaakamossa on myös vanha Ruotsin vallan aikaisten hiippakuntien, Uppsalan ja Turun, rajajoki (Kaakamajoki (Kaakamojoki )).
Isonvihan aikana kylässä käytiin Kaakaman taistelu 15. maaliskuuta 1715. Venäläisiä joukkoja, 550 ratsumiestä ja 50 hiihtäjää, nousi meren jäätä pitkin maihin Laivaniemessä aikomuksenaan hävittää kylää. Talonpojat olivat kuitenkin aavistaneet venäläisten tulon ja olivat näitä vastassa. Venäläiset joutuivat alakynteen ja talonpojat ajoivat viholliset Kemin kirkolle. Taistelun muistoksi on Kaakamon kylälle pystytetty muistokivi.
Kaakamon Tietoverkko-osuuskunta rakentaa Kaakamon kylän alueelle valokuituverkon ELY-keskuksen tuella kesän 2014 aikana. Syksystä 2014 alkaen on kaakamolaisille saatavissa 10-, 100- tai jopa 1000-megainen internetyhteys niin halutessaan.
Industrial metal
Industrial metal tai konemetalli on eräs metallimusiikin alalajeista. Termillä tarkoitetaan musiikkia, jossa raskaaseen rockmusiikkiin sekoitetaan konemusiikin elementtejä, erityisesti raastavan korkeita, matalia tai usein toistuvia syntetisaattoriääniä luomaan tunnelmaa.
Abdissa Assefa
Abdissa "Mamba" Assefa (s. 1973 Wollega, Etiopia) on suomalainen, etiopialaissyntyinen lyömäsoittaja ja rumpali. Hän on yksi kysytyimmistä lyömäsoittajista suomalaisen kevyen musiikin alalla.
Industrial metal
Industrial metalille tyypillistä on tasaisesti toistuva bassorumpupainotteinen, yksinkertainen ja nopea komppi, joka pieniä vaihteluita lukuun ottamatta jatkuu samana ilman rytmivaihdoksia. Sanat voidaan lausua laulamisen sijaan, ja laulu on usein elektronisilla efekteillä rikottua. Lyhyiden lauseiden koneenomainen toistaminen on myös yleistä.
Abdissa Assefa
Opiskeluaika
Assefan vanhemmat tulivat Suomeen vuonna 1975 opiskelemaan Helsingin yliopistoon. Assefa kiinnostui musiikista ala-asteikäisenä. Hän aloitti rumpujen soiton 11-vuotiaana käyden aluksi yksityistunneilla, ja ensimmäisen rumpusettinsä hän sai vuotta myöhemmin. 15-vuotiaana hän aloitti neljän vuoden opinnot Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa opettajinaan muun muassa Upi Sorvali ja Miri Miettinen. Valmistuttuaan musiikkiopistosta Assefa matkusti Gambiaan, missä hän innostui etnisestä musiikista, djembe-rummusta ja polyrytmiikasta. Palattuaan Suomeen hän alkoi ottaa yksityistunteja gambialaiselta lyömäsoittaja Daniel Ifidionilta.
Industrial metal
Tyylilajin edelläkävijöitä ovat muun muassa Godflesh, Ministry ja KMFDM. Nykyään tunnetuimpia industrial metal -yhtyeitä ovat esimerkiksi Rammstein, Rob Zombie, Static-X, Nine Inch Nails, Ministry ja Marilyn Manson.
Suomessa tyyliä edustaa muun muassa Turmion Kätilöt, Velcra, Ruoska, Black Light Discipline, Cold Cold Ground, Project Silence, Scorngrain ja Itä-Saksa.
Abdissa Assefa
Yhtyeet ja projektit
Muita suomalaisia jazz- ja rytmimuusikkoja, joiden albumeilla Assefa on soittanut, ovat muun muassa Pentti Lahti, Eero Koivistoinen, Johanna Iivanainen, Quintessence, MP4 ja Joonatan Rautio. Hän on ollut Fat Beat Sound Systemin jäsen 1990-luvun puolivälistä lähtien ja kuulunut Giant Robot -yhtyeeseen vuodesta 2001. Muita musiikkityylejä edustavista suomalaisartisteista Assefa on soittanut muun muassa Hanoi Rocksin, The 69 Eyesin, Pepe Deluxén, The Rasmuksen, Tuomari Nurmion ja Bomfunk MC’s -yhtyeen levyillä tai keikkakokoonpanoissa. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Ricky Martinin, brasilialaisen Azymuthin ja brittiläisen Brand New Heaviesin keikoilla Helsingissä, ja soittanut rumpuja norjalaisen laulaja Annien yhtyeessä huhtikuusta 2005.
Vuonna 1998 Assefa oli mukana edustamassa Suomea Eurovision laulukilpailuissa Edea-yhtyeessä. Hän on säveltänyt ja soittanut useissa eri tanssi-, teatteri-, elokuva- ja TV-tuotannoissa.
Ҝ
Ҝ on kyrillinen kirjain. Se on vuosina 1958–1991 käytössä olleen azerin kyrillisten aakkosten viidestoista kirjain. Sen pohjana on kyrillinen к, johon on lisätty pystyviiva. Vuonna 1992 käyttöön otetussa latinalaiseen kirjaimistoon pohjautuvassa aakkostossa äännettä merkitään kirjaimella g.
Ääntäminen
Ҝ ääntyy azerissa soinnillisena velaarisena klusiilina //.
Pekka Pesola
Pekka Antero Pesola (27. helmikuuta 1925 Soini – 28. maaliskuuta 2009 Helsinki ) oli suomalainen poliitikko, varatuomari ja pankinjohtaja. Pesola oli Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustaja Uudenmaan vaalipiiristä vuosina 1966–1970.
Valituksi tullessaan Pesola syrjäytti eduskunnasta kansanpuoluelaisen Aaro Stykkin, ja vuonna 1970 Seppo Westerlund vuorostaan syrjäytti Pesolan eduskunnasta.
Pesolalla oli ylemmän oikeustutkinnon koulutus vuodelta 1951. Hän sai hovioikeudelta varatuomarin arvon vuonna 1954.
Ammatiltaan Pesola oli pankinjohtaja Kansallis-Osake-Pankissa. Pesola oli KOP:n Tapiolan konttorin johtaja vuosina 1959–1975 ja sen jälkeen johtajana KOP:n kiinteistöosaston palveluksessa.
Pesola oli Espoon kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsen sekä Espoon kauppalan järjestysoikeuden lakimiesjäsen.
Pesola oli Espoon Edistysseuran puheenjohtaja vuodesta 1959 alkaen. Pesola oli lisäksi Vapaamielisten liiton varapuheenjohtaja, LKP:n hallituksen jäsen, Suomen asuntoliiton neuvottelukunnan, Pää­kaupunki­seudun yhteis­työ­valtuus­kunnan hallituksen ja Helsingin seudun kesäyliopiston hallituksen jäsen.
Mietiskely
Mietiskely tai kontemplaatio (< lat. contemplatio, 'tarkasteleminen' ) on syvällistä ajattelemista ja pohdiskelua.
Kreikkalainen filosofia
Mietiskely oli tärkeä osa Platonin filosofiaa. Platon ajatteli, että sielu voisi mietiskelyn kautta nousta tietämykseen Hyvän ideasta ja muista ideoista. Uusplatonistinen filosofi Plotinos ilmaisi myös, että mietiskely oli yksi tärkeimmistä komponenteista henosis-tilan saavuttamiselle. Plotinokselle korkein mietiskelyn tila oli kokea visio jumalasta, Monadista. Plotinos kuvaili tätä kokemusta teoksessaan Enneadit. Oppilaansa Porfyrioksen mukaan Plotinos oli kokenut tämän neljä kertaa. Plotinos kirjoitti kokemuksestaan Enneadien osassa 6.9.xx....
Islam
Islamilaisessa perinteessä sanotaan, että Muhammad meni autiomaahan, kiipesi Hira -nimellä tunnetulle vuorelle ja eristäytyi muusta maailmasta. Ollessaan vuorella, hän mietiskeli elämää ja sen tarkoitusta.
Kristinusko
Idän kristillisissä kirkoissa mietiskelyllä viitataan Jumalan kirjaimelliseen näkemiseen tai näkyyn Jumalasta. Jumalan näkeminen tai hänen yhteydessä oleminen tunnetaan termillä theoria. Jumalan yhteyteen johtavaa jumalallistumisen prosessia harjoitetaan hesykasmin askeettisissa perinteissä. Hesykasmin tavoitteena on sydämen ja mielen sovittaminen yhdeksi (ks. nous).
Mietiskelyä kuvataan itäisessä ortodoksiassa asteittaisena. Tätä asteittaisuutta on käsitelty Johannes Siinailaisen kirjoittamassa Portaat -nimisessä kirjassa. Prosessia, joka johtaa vanhan syntisen miehen uudestisyntyneeksi Jumalan lapseksi ja todellisen luonteemme luokse hyvinä ja jumalallisina kutsutaan jumalallistumiseksi.
Tämä tarkoittaa sitä, että kun joku on Jumalan läsnäolossa, jumalallistettuna hänen kanssaan, sitten hän voi alkaa kunnolla ymmärtämään, ja siinä hetkessä "mietiskelemään" Jumalaa. Mietiskelyyn sisältyy tässä tapauksessa jonkin asian kokeminen sen sijaan, että saavuttaa rationaalisen ja perustellun ymmärryksen teoriasta (ks. gnosis). Niin kuin ymmärrykseen käytetään rationaalista ajattelua ja logiikkaa, niin tehdään päinvastoin kun kyseessä on Jumala (ks. Apofaattinen teologia).
Mietiskelyä pidetään läntisessä kristinuskossa usein mystisenä. Tätä mystisyyttä on käsitelty Ávilan Teresan ja Ristin Johanneksen kaltaisten kristillisen mystiikan teologien teoksissa. Benediktiinimunkki Cuthbert Butler on huomauttanut, että mietiskely -termiä käytettiin mystiikkaan viittaamiseen latinalaisessa kirkossa ja että "'mystiikka' on hyvin moderni sana".
Mietiskely ja meditaatio
Kristinuskossa mietiskelyllä viitataan avoimeen mieleen, joka on suunnattu tietoisuuteen Jumalasta elävänä todellisuutena. Tämä vastaa jossain mielessä sitä, mitä itämaisissa uskonnoissa kutsutaan samadhiksi. Meditaatiolla toisaalta viitattiin useiden vuosisatojen ajan lectio divinan kaltaisiin kognitiivisiin harjoituksiin. Lectio divina on benediktiiniläinen perinne, jossa luetaan pyhiä kirjoituksia, meditoidaan ja rukoillaan tavoitteena parantaa henkilön ja Jumalan välistä kommunikaatiota sekä pyhien kirjoituksien tuntemusta.
Mietiskelyä pidetään tärkeänä katolisuudessa. Katolisen kirkon yhtenä suurimpana teologina pidetty Tuomas Akvinolainen kirjoitti: "Hyvän yhteisön edellytys on, että on olemassa mietiskelyyn omistautuneita henkilöitä." Yksi hänen opetuslapsistaan, Josef Pieper, kommentoi: "Sillä mietiskely on asia, joka säilyttää ihmisyhteisön keskellä totuuden, joka on yhtä aikaa sekä hyödytön että mittapuu jokaiseen mahdolliseen käyttöön. Mietiskely on siis myös asia, joka pitää todellisen määränpään näkyvissä ja antaa merkitystä elämän jokaiselle käytännön teolle."
Jani Hurme
Jani Petteri Hurme (s. 7. tammikuuta 1975 Turku) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan NHL:ssä, SM-liigassa ja Elitserienissä. Hurmeella on kaksi SM-hopeaa, ja hänet palkittiin kaudella 1996–1997 SM-liigan runkosarjan parhaana pelaajana ja parhaana maalivahtina.
Ura
Hurmeen varasi NHL:ään Ottawa Senators vuoden 1997 varaustilaisuudessa. Hänen varausnumeronsa oli 58. Hurme aloitti ammattilaisuransa TPS:n joukkueessa vuonna 1993. Kaksi ensimmäistä kautta meni luukkuvahtina tai juniorijoukkueessa, mutta kaudella 1996–1997 hän oli TPS:n ykkösmaalivahti. Tämän kauden jälkeen hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan. Hän pelasi kaksi kokonaista kautta IHL-sarjassa, kunnes hän kaudella 1999–2000 pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa. Hurme oli vuosina 2000–2002 Ottawa Senatorsin kakkosmaalivahti ja siirtyi Florida Panthersin joukkueeseen kaudella 2002–2003. Hän ehti pelata joukkueessa 28 ottelua ennen kuin hänet myytiin Atlanta Thrashersin joukkueeseen. Hurme ei ehtinyt pelata uudessa joukkueessaan otteluakaan erinäisten vakavien sairauksien vuoksi.
Pelaajauran jälkeen
Pelaajauransa aikana Hurme osti osakkuuden Turun suurimmasta kuntokeskuksesta, M&M Kuntotalosta vuonna 2000 ja hän on sen pääomistaja. Osakkaina M&M Kuntotalossa ovat myös Sami Salo ja Tomi Kallio, jotka halusivat olla mukana rakentamassa Turkuun amerikkalaistyylistä liikuntakeskusta.
Hurmeen pelaajaura päättyi vuoteen 2011, kun hän jäi ilman jatkosopimusta eikä uutta siirtoa kuulunut. Pelaajauran jälkeen Hurme tuomittiin vuonna 2016, yhden vuoden ja kolmen kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä veropetoksesta. Syyttäjän mukaan Hurme oli yrittänyt välttyä maksamasta 131 712 euroa arvonlisäveroa Princess V52 -merkkisestä moottoriveneestään, jonka hän oli tuonut Suomeen verottomana muuttotavarana. Hurme oli yrittänyt välttää arvonlisäveron maksua ilmoittamalla kotipaikakseen Jersey-saarella sijaitsevan St. Helierin.
Kaukaa kaipaan
Kaukaa kaipaan on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin 9. studioalbumi. Se julkaistiin 14. marraskuuta 2008.
Gavin McCann
Gavin McCann (s. 10. tammikuuta 1978 Blackpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bolton Wanderersia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
McCann aloitti uransa Evertonissa vuonna 1995, josta siirtyi kolmen kauden jälkeen ykkösdivisioona -joukkue Sunderlandiin. Sunderlandissa hän oli auttamassa joukkueen Valioliigaan vuonna 1999. Vuodesta 2003 vuoteen 2007 McCann edusti Aston Villaa. Kesällä 2007 McCann siirtyi Boltoniin miljoonan punnan siirtokorvauksella.
Englannin maajoukkueessa McCann on pelannut yhden ottelun. Ottelu pelattiin Villa Parkilla Espanjaa vastaan vuonna 2001.
Pikakirjoittaja (hyönteinen)
Pikakirjoittaja (Ips sexdentatus) on männyissä elävä kaarnakuoriainen.
Koko ja ulkonäkö
Pikakirjoittaja on 6–8 mm pitkä, väriltään tummanruskea. Sen peitinsiipien takaosassa on peräkuoppa, jonka reunoilla on kuusi hammasparia.
Levinneisyys
Lajia esiintyy Aasiassa ja Euroopassa. Suomessa lajia esiintyy maan pohjoisosissa, Oulun eteläpuolella se on harvinainen.
Lisääntyminen
Koiras kaivaa puuhun sisäänmenoaukon ja siitoskammion. Se parittelee tavallisesti 2–4 naaraan kanssa. Naaraat kaivavat 20–50 cm pitkiä ja 4–5 mm leveitä käytäviä, joiden reunoille ne laskevat munansa. Munista kuoriutuvat toukat kovertavat kukin oman käytävänsä, jonka päähän ne koteloituvat.
Haitat
Lajista aiheutuu jonkin verran haittaa metsätaloudelle. Kasvavalle metsälle pikakirjoittajasta aiheutuu harvoin vahinkoa, mutta kaadetussa puutavarassa se saa aikaan sinistymistä tuomalla puuhun mukanaan sinistäjäsientä.
Jouna Alameri
Jouna Olavi Alameri, vuoteen 1936 Almberg (28. elokuuta 1895 Oulu – 3. elokuuta 1976 ) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi muun muassa Ilmavoimien esikunnan esikuntapäällikkönä ja ilma- ja väestönsuojelun tehtävissä.
Jouna Alameren vanhemmat olivat insinööri Albert Julius Almberg ja Eva Helena Rosengren ja puoliso vuodesta 1925 Aune Hannele Blomstedt, arkkitehti Yrjö Blomstedtin tytär. Alameri kävi Vöyrin sotakoulun, suoritti sotakorkeakoulun ensimmäisen ilmakomentajakurssin ja opiskeli School of Army Cooperation -oppilaitoksessa. Puolustusvoimien palveluksessa hän oli vuodesta 1918, ensin komppanian ja patterin päällikkönä ja sitten laivueen, eskaaderin ja lentorykmentin komentajana vuoteen 1935. Ilmavoimien esikunnan koulutusosaston päällikkö hän oli 1935 ja ilmavoimien esikunnan päällikkö 1935–1940. Viimeksi mainittuna vuonna hän toimi lentorykmentin ja maavoimien ilmakomentajana ja Oulun läänin väestönsuojelutarkastajana, vuonna 1941 hänestä tuli III armeijakunnan ilmasuojelukomentaja. Päämajassa hän toimi ilmasuojelukomentajana 1941–1943 ja Pohjois-Suomen ilmasuojelujoukkojen komentajana 1943–1944. Evakuointikeskus Roin komentaja Alameri oli 1944 ja Oulun läänin väestönsuojelutarkastaja 1944–1945. Suomen Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliiton palvelukseen hän tuli kamreeriksi ja konttoripäälliköksi vuonna 1945, erottuaan vakinaisesta palveluksesta.
Alameren tytär Eila Erika (s. 1928) avioitui vuonna 1953 päätoimittaja Simopekka Nortamon kanssa.
Kordelió-Évosmos
Kordelió-Évosmos ( eli Δήμος Κορδελιού-Ευόσμου, Dímos Kordelioú-Evósmou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella ja kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 12,3 neliökilometriä ja väkiluku 101 753 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Évosmos.
Kordelió-Évosmos sijaitsee noin neljä kilometriä Thessalonikin keskustasta luoteeseen. Kunta syntyi, kun Elefthério-Kordelió ja Évosmos yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kordelió-Évosmoksen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kaupungit ovat:
Lehmänpapu
Lehmänpapu eli pitkäpapu (Vigna unguiculata) on pitkäpapujen sukuun kuuluva, Afrikasta kotoisin oleva viljelty palkokasvi. Se on hyvin muunteleva, ja sen eri muunnoksia on aikaisemmin pidetty eri lajeinakin.
Taksonomia ja nimen alkuperä
Lehmänpavusta on olemassa useita alalajeja. Kaikki viljellyt muodot kuuluvat alalajiin unguiculata, joka jaetaan edelleen neljään lajikeryhmään: Unguiculata, Biflora, Sesquipedalis ja Textilis. Lajin eri viljelymuodoista käytetään muun muassa nimiä Lesera ja Dangobidi (লেছেৰা/ ডাংবডি), jotka johtuvat assamin kielestä, sekä black-eyed pea, southern pea, yardlong bean, catjang ja crowder pea, suomessa myös karjanpapu ja kiinanpapu. Kasvin villimuotojen luokittelu on hankalampaa: yli 20 eri nimeä on käytetty ja tunnistettu 3–10 alaryhmää. Alkuperäiset alaryhmät stenophylla, dekindtiana ja tenuis esiintyvät kutakuinkin kaikissa luokitteluissa, ja myös muunnokset pubescens ja protractor on vuonna 1993 hyväksytyssä luokittelussa nostettu alalajin asemaan.
Viljelys ja käyttö
thumb|upright|Lehmänpavun kukka Lehmänpapu on todennäköisesti kotoisin Länsi-Afrikasta, ja nykyisinkin sitä viljellään eniten Afrikassa. Suurimpia tuottajamaita ovat Nigeria, Niger ja Burkina Faso. Lisäksi sitä viljellään laajalti Aasiassa ja 1700-luvulta lähtien myös Yhdysvaltojen etelävaltioissa.
Lehmänpavun erikoisimpia viljeltyjä muotoja on niin sanottu yard-long bean, jonka palko voi olla jopa metrin pituinen. Sitä viljellään etupäässä Itä-Aasiassa ja käytetään vihreinä palkoina.
Tavallisimmin lehmänpavusta kuitenkin käytetään ravinnoksi kypsät siemenet. Niissä on noin 23 prosenttia proteiinia, ja niissä maissa, joissa sitä eniten viljellään, se onkin tärkeän proteiinin lähde.
Terveysvaikutukset
Lemänpavulla on useita terveydelle edullisia vaikutuksia. Se sisältää runsaasti eräitä vitamiineja, erityisesti B9-vitamiinia, sekä rautaa. Se ehkäisee syöpää ja anemiaa, ylläpitää tervettä aineenvaihduntaa, vahvistaa luustoa, edistää henkistä hyvinvointia, auttaa lihaksia pysymään kunnossa, auttaa suolistoa pysymään terveenä, torjuu sydän- ja verisuonitauteja, tukee immuunijärjestelmää, suojaa vilustumiselta, torjuu masennusta ja diabetesta.
Denis Sassou Nguesso
Elämäkerta
Sassou Nguesso syntyi Edou-nimisessä kylässä, Cuvetten maakunnassa 1943 mboši-heimoon. Hän liittyi armeijaan 1960 juuri ennen maansa itsenäistymistä. Hänet valittiin eliittijoukkoihin ja koulutettiin Algeriassa ja Ranskassa.
Sassou Nguesso oli vasemmistopuolue PCT:n (Parti congolais du Travail) ministerinä vuodesta 1970 alkaen. Puolueen sotilaallinen komitea (CMP, Comité Militaire du Parti) valitsi hänet presidentiksi 1979. Monet olivat pitäneet Sassou Nguessoa ennen kaikkea sotilaallisena asiantuntijana, mutta hän osoittautuikin sekä aatteelliseksi vasemmistolaiseksi että taitavaksi käytännön poliitikoksi. Hän neuvotteli maalleen lainoja IMF:stä ja päästi ranskalaiset ja yhdysvaltalaiset sijoittajat toimimaan tärkeillä öljy- ja mineraalikaivosaloilla.
Sassou Nguesso valittiin uudestaan presidentiksi 1984, ja hän ohjasi puoluettaan yhä lievemmin vasemmistolaisille linjoille. Vuonna 1989 Euroopan kommunistien luopuessa vallasta Sassou Nguesso ilmoitti valtionsa luopuvan kansantalouden säätelystä ja armahti joukon poliittisia vankeja. Elokuusta 1990 alkaen muutkin poliittiset puolueet kuin PCT ovat sallittuja. Sassou Nguesso teki valtiovierailun Yhdysvaltoihin.
Vuoden 1992 vaaleissa PCT sai vain 19 kansalliskokouksen 125 paikasta. Presidentinvaaleissa Sassou Nguesso tipahti ensimmäisellä kierroksella 19 % äänisaaliillaan. Vaalien jälkeen syntyi poliittisia levottomuuksia, jotka johtivat Kongon sisällissotaan. Vuonna 1994 Sassou Nguesso lähti Pariisiin ja palasi vasta vuoden 1997 presidentinvaaleihin. Samana vuonna hänen kannattajansa ottivat vallan maassa, ja hän julisti itsensä presidentiksi. thumb|Denis Sassou-Nguesso ja [[George W. Bush vuonna 2006.]] Vuoden 2002 vaaleissa Sassou Nguesso sai 90 % äänistä, kun kahta päävastustajaa oli estetty osallistumasta, ja jäljelle jäänyt opposition edustaja kehotti kannattajiaan boikotoimaan vaaleja. Uusi perustuslaki pidensi presidentin vaalikautta seitsemään vuoteen.
Jukola (täsmennyssivu)
Jukola voi tarkoittaa:
Denis Sassou Nguesso
Elämäkerta
Sassou Nguesso valittiin uudelle seitsenvuotiskaudelle heinäkuussa 2009. Kauden lopulla vuonna 2015 Kongon tasavallassa järjestettiin perustuslain muuttamiseksi kansanäänestys, jotta Sassou Nguesso sai mahdollisuuden kolmanteen perättäiseen kauteen maan johdossa. Tulos oli hänelle suosiollinen ja hän voitti myös seuraavat presidentinvaalit vuonna 2016.
Oppositiopoliitikkojen kuolemat
Sassou Nguesson epäillään olevan vastuussa useiden kilpailevien poliitikkojen kuolemasta, mukaan lukien aikaisemmat valtionpäämiehet Alphonse Massamba-Débat ja Marien Ngouabi, jotka molemmat murhattiin maaliskuussa 1977.
Tapaus disparus du Beach
Toukokuussa 1999 353 kongolaista pakolaista katosi niin sanotussa disparus du Beach-tapauksessa (katosivat rannalta). Suurin osa uhreista oli kongoheimon kuuluvia nuoria miehiä, jotka hakivat turvapaikkaa Kongon demokraattisesta tasavallasta. YK:n pakolaisasiain toimisto UNHCR ja Kongon hallitus takasivat 1500 pakolaiselle turvallisen paluun maahan. Kun he nousivat maihin Brazzavillen puolella, kongolaiset etsivät joukosta Bernard Kolélasin kapinallisryhmään kuuluneita. Tässä yhteydessä 353 katosi.
Valtion varojen väärinkäyttö
Tammikuussa 2007 lehdistössä kerrottiin Sassou Nguesson tuhlailevasta varojen käytöstä. Viiden yön vierailun lasku Waldorf Astoria-hotellissa New Yorkissa huhtikuussa 2006 tuli maksamaan 12 000 puntaa huonepalvelun osalta ja yhteensä 73 000 puntaa koko vierailulta. Syyskuussa 2006 Sassou Nguesso osallistui YK:n yleiskokoukseen ja asui samaisessa hotellissa toiset viisi yötä, jolloin hän käytti 14000 puntaa huonepalveluun. Hänen perheensä ja lähipiirinsä käytössä oli yhteensä 44 huonetta ja kokonaislasku kohosi 130 000 puntaan. Brittiläinen Sunday Times kommentoi, että summa oli reippaasti suurempi kuin 106 000£, jotka Britannia antoi Kongolle kehitysapuna 2006.
Fernandes
Fernandes on japanilainen musiikkilaitevalmistaja, joka tekee Fender Stratocaster- ja Telecaster-kopioita. Alkujaan vuonna 1969 se valmisti flamencokitaroita, mutta ajan myötä valmistus laajeni muihin kitaroihin ja vahvistimiin, ja se oli Japanin suurin kitaranvalmistaja. Se on tehnyt myös Gibson-replikoita nimellä Burny.
Bastuklubben
Bastuklubben on ruotsalainen TV-ohjelma, jossa koomikko Johan Pettersson esittää Partaj -ohjelmasta tuttua suomalaista Jarmoa. Hahmo pohjautuu näyttelijä Jarmo Mäkisen rooliin K-Raudan mainoksessa.
August Grisebach
August Heinrich Rudolf Grisebach (17. huhtikuuta 1814 Hannover, Saksa – 9. toukokuuta 1879 Göttingen) oli saksalainen kasvitieteilijä.
Elämä ja ura
Grisebach opiskeli lääketiedettä ja kasvitieteitä Göttingenissä 1832–1834 ja Berliinissä 1834–1836. Vuodesta 1837 alkaen hän oli Göttingenin kasvitieteen dosentti, hänestä tuli vuonna 1841 apulaisprofessori ja vuonna 1847 yleisen luonnonhistorian professori, vuonna 1875 kasvitieteen professori ja kasvitieteellisen puutarhan johtaja.
Grisebach oli kuuluisa varsinkin kasvimaantieteen tutkijana, jolla alalla hänen teoksellaan Die Vegetation der Erde nach ihrer klimatischen Anordnung (1872, uusi painos 1884) oli käänteentekevä merkitys. Kasviston riippuvaisuus ilmastollisista seikoista on siinä johtavana näkökohtana. Grisebach antoi ensimmäisenä yksityiskohtaisen kuvauksen koko maapallon kasvipeitteestä vertailevassa yleiskatsauksessa kunkin alueen endeemisten ja ei-endeemisten lajien tilastojen perusteella. Hänen järjestelyjensä perustana ovat ilmasto-olosuhteet ja erityisesti lämpötila. Geologiset ja evoluutioon liittyvät näkökohdat hän jättää huomiotta, mikä johtuu luultavasti hänen kielteisestä suhtautumisestaan darwinismiin. Kasvien levinneisyyden osalta hän oletti kasvillisuuskeskuksia, joista lähialueiden kolonisaation olisi lähdettävä liikkeelle.
Hänen tärkeimpiä kasvimaantieteellisiä teoksiansa ovat myös Über die Vegetationslinien des nordwestlichen Deutschlands (1846) ja Die geographische Verbreitung der Pflanzen Westindieus (1865). Suurta kykyä systemaatikkona Grisebach osoitti kuvatessaan katkerokasvit (Gentianaceae) sekä heimot Dioscoreacece, Smilacece ja Malpighiacece. Floristisista teoksista mainittakoon Flora of the British westindian islands (1859–1864). Hänen parhaimpia teoksiaan ovat myös Über die Bildung des Torfs in den Emsmooren (1846). Grisebachin kuoleman jälkeen ilmestyi Gesammelte Abhandlungen und kleinere Schriften zur Pflanzengeographie (1880).
Grisebachin poika Eduard Grisebach oli diplomaatti ja kirjailija.
Pantoteenihappo
Pantoteenihappo eli B5-vitamiini on pantoiinihappo, johon on liittynyt β-alaniini amidisidoksella. Pantoteenihappo on välttämätön vitamiini ihmisille ja lähes kaikille muille eliöille. Melkein kaikki kasvit, bakteerit ja arkit valmistavat sitä, mutta mitkään eläimet eivät. Sitä saadaan kylliksi lähes kaikista ruuista ja sen puutos on ihmisillä erittäin harvinainen tila.
Eliöt muuntavat pantoteenihappoa koentsyymi A:ksi (CoA), joka kiinnittyy tiettyihin eliöiden entsyymeihin entsyymitoiminnan kannalta pakollisena molekyylinä eli koentsyyminä. Eliöt muuntavat CoA:ta myös kantajaproteiineihin, kuten asyylinkantajaproteiineihin, kovalenttisesti sitoutuneiksi prosteettisiksi ryhmiksi.
Pantoteenihappo on CoA:n ja prosteettisten ryhmien muodossa osa satoja eri entsyymityyppejä. Joidenkin näiden entsyymien avulla ihmiset ja monet muut eliöt hajottavat hiilihydraatteja, aminohappoja ja rasvahappoja energiaksi eli ATP:ksi (katso sitruunahappokierto, ureakierto ja β-oksidaatio). Pantoteenihappo on myös osa rasvahappojen ja steroidien valmistusta sekä asetylaatioreaktioiden kautta osana muun muassa asetyylikoliinin ja asetyloitujen proteiinien tuottoa.
Pantoteenihapon anioni on pantotenaatti.
Suositukset ja saanti
Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunta ei ole esittänyt ravitsemussuosituksia pantoteenihapolle.
EFSA ei myöskään ole esittänyt saantisuosituksia pantoteenihapolle tutkimustiedon puutteen vuoksi. EFSA on kuitenkin esittänyt arvot riittävälle saannille eli AI-arvot (eng. adequate intake). Nämä ovat arvioita siitä, mikä määrä pantoteenihappoa riittää ylläpitämään jonkin väestöryhmän terveenä. Ryhmät on eritelty alla olevassa taulukossa. Eräs ero todellisen vähimmäistarpeen keskiarvon ja AI-arvon välillä on se, että AI-arvon tulisi olla suurempi.
Liikasaanti
EFSA ei ole asettanut pantoteenihapon päiväsaannille ylärajaa. Se on verrattain turvallinen aine ja keho rajoittaa sen imeytymistä. Ihmisillä 10–15 gramman vuorokausiannokset pantoteenihapon kalsiumsuolaa eivät ole noin vuoden jatkuneen kuurin aikana aiheuttaneet kuin väliaikaista ja lievää pahoinvointia sekä vatsakipuja. Myöskään joissain B5-vitamiinilisissä käytetty pantenoli ei ole myrkyllinen.
Pantoteenihapon LD50-arvot suun kautta hiirille ja rotille ovat 10 grammaa per kehonpainokilogramma (g/kg), jolloin kuoleman aiheuttaa hengityskatko. Rotille 6 kuukautta jatkunut 500 tai 2 000 milligramman pantoteenihappoannosten syöttö per kehonpainokilogramma joka vuorokausi (mg/kg/vrk), 50 mg/kg/vrk koirille ja 200–250 mg/kg/vrk apinoille eivät ole aiheuttaneet kyseisillä eläimillä näkyviä tai ruumiinavauksessa havaittavia haittoja.
Puutos
Pantoteenihapon puutos ihmisissä ja muissa eliöissä on hyvin harvinainen tila, sillä pantoteenihappoa on monissa ruuissa kylliksi suhteessa päivittäiseen tarpeeseen. Puutoksen oireet vaihtelevat eliöstä toiseen.
Ihmisillä
Ihmisillä pantoteenihappopuutoksen oireita on havaittu lähinnä vain koetilanteissa. Pantoteenihappovajaa ruokavalio on noin 9 viikon kuluttua aiheuttanut väsymystä terveillä koehenkilöillä. Oireita on saatu aikaan myös ihmisillä, jotka ovat tutkimuksissa saaneet pantoteenihapon toimintaa estäviä aineita eli antagonisteja (katso kohta antagonistit). Näillä saavutetun puutoksen oireita ovat olleet esimerkiksi poltteleva kipu jalkaterissä, masennus, fyysinen uupumus, unettomuus, oksentelu, lihasheikkous, ruuansulatusongelmat, insuliiniresistenssin väheneminen ja vasta-aineiden tuoton väheneminen.
Nälkiintyneillä ihmisillä, kuten 2. maailmansodan sotavangeilla, on joissain tapauksissa ilmennyt muun muassa jalkojen polttelua ja tunnottomuutta, jota kutsutaan nykyään Grierson-Gopalan oireyhtymäksi. Näiden vankien oireiden esitetään usein johtuneen pantoteenihapon puutteesta eritoten Colothur Gopalan tutkimusten vuoksi. Hän havaitsi polttelun lakkaavan vain pantoteenihappokuurilla, mutta myöhemmät kokeet eivät ole tukeneet Gopalan johtopäätöstä siitä, että oireet johtuvat pantoteenihapon puutoksesta.
Puutos voi myös olla geneettinen. Pantotenaattikinaasi-entsyymin (EC-numero 2.7.1.33) muodon 2 mutaatiosta johtuva toimimattomuus estää kehoa tuottamasta kylliksi koentsyymi A:ta pantoteenihaposta. Kinaasin muut muodot (muodot 1, 3 ja 4) kompensoivat tätä puutosta, mutta se johtaa silti vuonna 1924 löydettyyn hyvin harvinaiseen ja kuolettavaan tautiin, jota sanotaan nimellä pigmentoitunut pallidusrappeuma, joka on englanniksi pantothenate kinase-associated neurodegeneration eli PKAN. Tämän oireita ovat muun muassa näköhäiriöt ja raudan kertyminen aivoihin.
Muilla eläimillä
Rotilla pantoteenihappopuutos aiheuttaa muun muassa ihottumaa, turkin lähtöä, turkin harmaantumista, lisämunuaisten kuolion, pohjukaissuolen haavautumista, kouristelevan liikkumistavan, anemiaa, leukopeniaa, vasta-aineiden tuoton vähentymistä, sukupuolirauhasten surkastumista ja hedelmättömyyttä. Koirilla puutos voi johtaa ruokahaluttomuuteen, ripuliin, akuuttiin aivovaurioon, koomaan, hypoglykemiaan, rasvamaksaan, mitokondrioiden koon kasvuun, veren valkosolumäärän kasvuun (leukosytoosi), veren ammoniakkiapitoisuuden kasvuun (hyperammonemia) ja veren laktaattipitoisuuden kasvuun (hyperlaktemia). Sioilla oireita ovat muun muassa ihottuma, ripuli, kyynelehtiminen, haavainen paksusuolen tulehdus ja selkäydinhermon ja ääreishermoston vaurioituminen, joihin liittyy kouristeleva kävelytapa. Kanoilla puutos voi aiheuttaa ihottumaa nokan, silmien ja jalkojen alueella. Voi myös ilmetä muun muassa sulkien kasvun hidastumista, selkäydinhermon myeliinin tuhoutumista, kateenkorvan surkastumista ja rasvamaksan kehittyminen.
Ruokapitoisuudet
Pantoteenihappoa lähes kaikissa ruuissa. Sitä on paljon eläinten lihoissa ja eritoten sisäelimissä, kuten maksoissa ja sydämissä. Sitä on paljon myös joissain viljoissa, pähkinöissä, sienissä ja kasviksissa. Luonnossa kaikkein eniten pantoteenihappoa on joidenkin kylmän veden kalojen kuten tonnikalan ja turskien munasarjoissa (yli 2,3 milligrammaa per gramma ruokaa, mg/g) ja hunajamehiläisten kuningatarhyytelössä (0,5 mg/g).
Täysjyväviljoissa pantoteenihappo on pääosin kuoriosissa, kuten leseissä, joten niiden poistaminen vähentää viljan pantoteenihappopitoisuutta. Pitkäaikainen säilytys huoneenlämmössä ja ruuanlaitossa tavallisesti käytetyt lämpötilat eivät tuhoa sitä merkittävästi. Lihan paistossa pantoteenihappohäviö kuitenkin on 15–50 % ja kasvisten kuumentamisessa häviö on 37–78 %. pH-arvossa, joka on yli 7 tai alle 5, pantoteenihappo tuhoutuu helposti. Maidon pastöroinnissa häviö ei ole suuri, sillä maito on lähes pH-neutraali. Säilyketölkkipakkaaminen voi johtaa ruuasta ja pakkausmenetelmistä riippuen esimerkiksi 30–80 % häviöön. Pakastaminen ei tuhoa pantoteenihappoa, mutta sulatusvesien mukana suuri osa siitä voi poistua sen vesiliukoisuuden takia.
Kemia
Pantoteenihapon OH-ryhmän kohdalla on kiraliakeskus, joten se on optisesti aktiivinen ja sillä kaksi enantiomeeriä. Näistä vain D- eli (+)-(R)-pantoteenihappo toimii vitamiinina. (R)-pantoteenihapon CAS-numero on 79-83-4 ja rasemaatin 599-54-2.
(R)-Pantoteenihappo on viskoosi, kellertävä tai väritön hygroskooppinen öljy. Se on hyvin liukoinen veteen ja etanoliin sekä vähäliukoinen dietyylieetteriin. Se on epävakaa happamissa ja emäksisissä liuoksissa, mutta vakaa neutraalissa liuoksessa. Lämmittäminen, UV-valo ja happi edistävät sen hajoamista. Se säilyy parhaiten viileässä ja pH-arvossa 7.
Pantoteenihapolla on hyvin heikko absorbanssimaksimi aallonpituudella 204 nm karbonyylinsä vuoksi. Aine ei fluoresoi.
Suolat
Pantoteenihapon suolat ovat vakaampia kuin pelkkä pantoteenihappo. Siksi suoloja käytetään elintarvikelisänä ja lisäravintoaineissa hapon sijaan. Useimmin käytetty suola on kalsiumpantotenaatti.
Kalsium-(R)-pantotenaatin (CAS 137-08-6) massa on 476,5 g/mol. Se on valkea ja hajuton jauhe, lievästi hygroskooppinen, kohtalaisen vakaa ilmassa ja valossa. Se on makea, mutta sillä on hieman kitkerä jälkimaku. Se hajoaa sulamatta 195–196 °C lämpötilassa. Se on hyvin vesiliukoinen (1 g liukenee 2,8 ml vettä 25 °C:ssa), liukoinen glyseroliin, hiukan liukoinen etanoliin ja asetoniin. Sen laimeat vesiliuokset ovat heikosti emäksisiä. Sen tiheys on 1,32 g/ml ja irtotiheys jauheena 0,57–0,67 g/ml.
Natrium-(R)-pantotenaatin (CAS 867-81-2) massa on 241,2 g/mol. Se on hygroskooppinen valkea jauhe, joka hajoaa sulamatta 160–165 °C lämpötilassa. Se on hyvin liukoinen veteen, hieman liukoinen etanoliin (paremmin kuin kalsiumsuola) ja liukenematon dietyylieetteriin.
Johdannaiset
Alla on pantoteenihapon kanssa rakenteeltaan ja nimeltään samankaltaisia aineita. Näistä esimerkiksi (R)-pantenolia ei ole luonnossa, mutta se hapettuu silti ihmisissä ja muissa eläimissä aktiiviseksi B5-vitamiiniksi. Pantenoli on vakaampi kuin pantoteenihappo, jonka vuoksi sitä käytetään joskus B5-vitamiinilisissä.