cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edward Wortley Montagu
Elämä
Wortley Montagu toimi vuosina 1716–1718 Englannin Turkin-suurlähettiläänä. Hän edusti samaan aikaan myös lontoolaista Levant Companyä, joka teki kauppaa muun muassa tulppaaneilla, kahvilla ja silkillä. Hänen tehtävänään oli siis osittain varmistaa, ettei Osmanien valtakunta vaikuttaisi kielteisesti kaupankäyntiin eikä tavaroiden liikkumiseen. Wortley Montagu ei kuitenkaan onnistunut solmimaan aselepoa Itävallan–Turkin sodan osapuolille, joten hän joutui palaamaan Englantiin jo vuonna 1718. Westministeriä Wortley Montagu edusti parlamentissa 1715–1722, Huntingonia uudestaan 1722–1734 ja Peterboroughta 1734–1761.
Wortley Montagu ei vuoden 1754 jälkeen osallistunut enää aktiivisesti politiikkaan, vaikka hän säilyttikin paikkansa parlamentissa kuolemaansa asti. Wortley Montagu teki vuonna 1755 pojastansa Edwardista perinöttämän ja myönsi tälle vain pienen toimeentulorahan. Suurin osa omaisuudesta meni Wortley Montagun tyttärelle Marylle.
Invocation
Invocation, myös Rukous, on suomalaisen kuvanveistäjän Emil Wikströmin tunnetuimpia pienveistoksia. Kipsiin 57 cm korkuinen teos valettiin 1895 ja siitä on pronssivaloksia. Ateneumin taidemuseon kokoelmissa on lisäksi 1897 tehty marmoriversio aiheesta.
Veistoksen kipsivalos oli ensi kerran esillä Suomen taideyhdistyksen 50-vuotisnäyttelyssä 1896, jolloin se herätti ihailua. Kolme kipsivalosta oli taideyhdistyksen arpajaisten palkintona ja myös yksityishenkilöt ostivat teoksen kipsivaloksia.
Invocation oli harjoitelma teokseen Ajanjumalan vanki. Aihe oli symbolistinen ja työn tarkoituksena oli kuvata järjen ja hengen dualismia. Invocationissa nainen rukoilee vapautusta järjen ja materian kahleista. Malli poseeraa katse ja kasvot ylös kohotettuina ja huulet raollaan.
Eino Salminen (näytelmäkirjailija)
Eino Wilhelm Salminen (24. toukokuuta 1900 Tampere – 26. tammikuuta 1985 Tampere) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Tampereella asunut Salminen kävi kansakoulun ja Tampereen työväenopiston 1932–1934. Hän työskenteli vaatturimestarina ja pukutehtaan työnjohtajana vuosina 1940–1968. Hän toimi myös freelance-toimittajana eri lehdissä kuten Tammerkoski ja Hämeen Sanomat.
Salmisen vanhemmat olivat hevosmies Kalle Salminen ja Karoliina (o.s. Sirén). Puolisot olivat Hilma Dagmar (o.s. Järvinen) vuosina 1923–1959 ja Aili Orvokki (o.s. Vaulama) 1963–1967.
Yrjö Rantala
Yrjö Aleksanteri Rantala (9. joulukuuta 1904 Mäntsälä – 18. marraskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Metallityöväen Liiton puheenjohtajana vuosina 1940–1947.
Yrjö Rantalan vanhemmat olivat sekatyömies Johan Rantala ja Amanda Rantala. Rantala työskenteli aluksi sähköasentajana ja tuli paikallisen ammattiosaston kautta 1930-luvulla Metallityöväen Liiton liittotoimikuntaan. Hänestä tuli 1938 liiton varapuheenjohtaja ja 1940 puheenjohtaja. Rantala oli talvisodan aikana 1940 mukana SAK:n ja työnantajaliitto STK:n välisissä neuvotteluissa, jotka johtivat tammikuun kihlauksena tunnettuun yhteistyöjulistukseen. Hänen johdollaan Metallityöväen Liitto solmi vuonna 1947 Suomen ensimmäisen koko maan käsittäneen työehtosopimuksen. Liittojohtajana häntä pidettiin joustavana ja neuvotteluhaluisena. Rantala kuului 1944–1947 SAK:n työvaliokuntaan sekä ay-liikkeen edustajana Sotakorvausteollisuuden valtuuskuntaan. Työväenliikkeen ja metallialan yhtenäisyyden säilyttämiseksi hän oli sodan jälkeen mukana sopimassa yhteistyöstä kommunistien kanssa. Sosiaalidemokraattien halutessa kiihdyttää kommunisminvastaista taistelua sovinnollisena pidetty Rantala päätettiin vuonna 1947 korvata tiukempana pidetyllä Valdemar Liljeströmillä. Rantalalle järjestettiin uusi työ Valmetin sosiaalijohtajana, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1970.
Rantalasta tuli 1950-luvulla SDP:n paikallinen johtohahmo Helsingissä. Hän toimi puolueen valtuustoryhmän ja Helsingin osaston sekä viimeiset vuotensa Helsingin Työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja ja vaikutti muun muassa 1969 metron rakentamista koskeneen päätöksen syntymiseen. Vuonna 1955 Rantala valittiin myös SDP:n puoluetoimikuntaan. Hän sai 1965 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Alankomaiden saaret
Alankomaiden saaret Euroopan Hollannissa sijaitsevat pääasiassa merenrannikolla Pohjanmeressä, jokisuistoissa ja Ijsselmeer-sisämeressä. Eurooppalaisia saaria on 35, mutta niiden lisäksi Alankomailla on merentakaisia saaria Karibianmerellä. Suuret kaupungit Rotterdam ja Dortrecht sijaitsevat tällaisilla saarilla. Myös jokisuiston ja sisämeren saaret ovat asuttuja ja ne on liitetty kiinteillä tieyhteyksillä mantereeseen. Hollannilla on vain kuusi saarta, joilta kiinteä tieyhteys puuttuu. Pohjanmeren Länsifriiseinsaarista on näitä viisi: Texel, Terschelling, Ameland, Vlieland ja Schiermonnikoog. Niillä asui huhtikuussa 2018 yhteensä 24 100 asukasta. Näillä saarillä tärkein elinkeino on matkailuala. Karibianmeren saaria ovat esimerkiksi Aruba, Curaçao‎ ja Saint-Martin, joka on Ranskan kanssa yhteinen saari.
Kilosanomaa
Kilosanomaa on Immanuel-yhtyeen ensimmäinen albumi, joka ilmestyi vuonna 2012.
Janina Fry
Janina Päivänsäde Fry (o.s. Frostell, s. 12. marraskuuta 1973 Porvoo ) on suomalainen malli, juontaja, laulaja ja muotisuunnittelija. Hän voitti Suomen Neito -kauneuskilpailun vuonna 1993 ja tuli samana vuonna Miss Maailma -kisoissa kuudenneksi. Koulutukseltaan hän on kosmetologi ja merkonomi. Hän on juontanut Bella-ohjelmaa televisiokanava Nelosella.
Fry on sanoittanut Laura Voutilaisen vuoden 2002 euroviisukappaleen ”Addicted to You”. Lisäksi hän on tehnyt sanoituksia myös omalle soolotuotannolleen.
Malliaikoinaan Frostellina tunnetun Fryn nimi yhdistettiin julkisuudessa moniin tunnettuihin miehiin. Romanssihuhujen yhteydessä mainittiin mm. Peter Nygård, muusikko Petri Alanko, Iiro Seppänen ja olympiamitalisti Alberto Tomba.
Fry meni naimisiin Warner Music Finlandin markkinointijohtaja Mark Fryn kanssa 8. heinäkuuta 2007. Heidän tyttärensä Sophia syntyi saman vuoden maaliskuussa. Heillä on myös kesäkuussa 2010 syntynyt Brandon-niminen poika.
Hän on lanseerannut Janina F -vaatemalliston K-Citymarket-ketjulle. Yhteistyö alkoi syksyllä 2012 alusvaatteilla, yöasuilla ja kodin tuotteilla. Mallisto on myynnissä yksinoikeudella K-citymarketeissa maaliskuusta 2013 lähtien. Yhteistyö jatkuu edelleen ja uusia mallistoja tulee myyntiin joka kevät ja syksy.
Vuonna 2008 Fry sopi Tokmanni-ketjun kanssa toisesta hänen nimellään julkaistavasta tuotesarjasta.
Fry poistatti kummatkin rintansa vuonna 2018, koska hän kantaa rinta- ja munasarjasyövälle altistavaa BRCA2-geenivirhettä.
Fry asettui RKP:n ehdokkaaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä.
Vuoden henkilö
Vuoden henkilö (ennen vuotta 2000 vuoden mies) on yhdysvaltalaisen Time-aikakauslehden vuosittain valitsema henkilö, jolla on ollut suurin vaikutus vuoden tapahtumiin. Palkinnon saaja ei kuitenkaan välttämättä ole yksi henkilö tai edes henkilö.
Lehti on ajoittain herättänyt hämmästystä valinnoillaan, kuten Adolf Hitler tai Josif Stalin. Valinta ei kuitenkaan ole arvonimi tai tunnustus vaan suurimman vaikutuksen vuoden aikana aikaan saanut henkilö. Time kuitenkin luopui periaatteestaan vuonna 2001, jolloin vuoden henkilöksi valittiin New Yorkin pormestari Rudolph Giuliani eikä Osama bin Ladenia. Myös sitä, että 2010 vuoden henkilöksi valittiin Facebookin perustaja Mark Zuckerberg, eikä WikiLeaksin Julian Assangea, joka sai nettiäänestyksessä 20 kertaa enemmän ääniä, arveltiin myönnytykseksi Yhdysvaltain hallinnolle ja yleisölle, koska yhdysvaltalaisista 2/3 kannattaa Assangen tuomitsemista.
Albert Einstein valittiin vuoden 1999 viimeisessä numerossa vuosisadan henkilöksi.
Nostoraha
Nostoraha oli Suomessa vuosina 1923–1959 käytössä ollut rahasumma, joka maksettiin hovioikeudelle haettaessa noston eli revision avulla muutosta hovioikeuden tuomioon tai päätökseen. Nostorahan ohella hovioikeudelle tarvitsi antaa kirjallinen ilmoitus tyytymättömyydestä. Nostoraha maksettiin takaisin, jos korkein oikeus muutti tai kumosi hovioikeuden langettaman tuomion tai palautti oikeusjutun alemman tuomioistuimen ratkaistavaksi. Jos riidan osapuolet sopivat jutun noston jälkeen tai korkein oikeus vahvisti hovioikeuden tuomion, niin hovioikeus sai pitää nostorahan. Samoin tapahtui, jos korkein oikeus ei ottanut juttua käsiteltäväkseen.
Nostorahan maksamisesta oli vapautettu varattomat, Suomen Pankki, Helsingin yliopisto, Valtiokonttori, Postisäästöpankki, Kouluvirkakunnan eläkekassa, Kirkollisvirkakunnan leski- ja orpokassan johtokunta ja Puolustuslaitoksen leski- ja orpokassan johtokunta
Ennen nostoraha-nimityksen käyttöönottoa säädöksissä mainittiin pelkkä rahasumma, joka vuoden 1734 lain mukaan oli 200 talaria tai vastaava määrä hopeaa tai kultaa ja vuosina 1868–1923 sata talaria. Vuosina 1923–1950 nostorahan suuruus oli 200 markkaa ja vuosina 1951–1959 sen suuruus oli 2 000 markkaa. Nostorahoista kertyneet korkovarat määrättiin meneviksi valtiolle vuodesta 1954 lähtien. . Laki nostorahasta (409/1952) kumottiin lailla (428/1959) vuoden 1960 alusta lähtien, jolloin muutoksenhausta alettiin periä leimaveroa.
Minnesota
Minnesota on 32. Yhdysvaltoihin liittynyt osavaltio. Pohjoisessa keskilännessä sijaitsevan North Star Staten rajanaapureita ovat Kanada pohjoisessa sekä Pohjois-Dakotan, Etelä-Dakotan, Iowan ja Wisconsinin osavaltiot. Osavaltion väkiluku vuonna 2014 oli noin 5,5 miljoonaa. Suurimmat kaupungit ovat Minneapolis, pääkaupunki Saint Paul, Duluth ja Saint Cloud. Osavaltio on tunnettu yli 15 000 järvestään ja kansallisesti kylmistä talviolosuhteistaan. Nimi Minnesota tulee dakotaintiaanien kielen sanoista mni sota, jotka tarkoittavat ”usvaista vettä” ja ovat heimon Minnesotajoesta käyttämä nimitys.
Maantiede
Minnesotan rajanaapureita ovat Kanada pohjoisessa sekä Pohjois-Dakotan, Etelä-Dakotan, Iowan ja Wisconsinin osavaltiot.
Minnesotan suuret joet ovat Minnesota, Mississippi, Rainy River, Red River ja St. Croix. Kaikkiaan osavaltiossa on tuhansia puroja ja jokia, joista osa yhtyy Red Riveriin ja Rainy Riveriin ja laskee Hudsoninlahdelle, osa virtaa itään Suurten järvien kautta Atlanttiin ja osa Mississippin kautta Meksikonlahdelle. Joet ja noin 12 000 järveä peittävät yhteensä 13 000 neliökilometriä, ja sisävesimaisemat ovat tyypillistä Minnesotan maisemaa. Siellä on myös metsämaita ja preeriaa.
Minnesotan yleisin lintu on punaolkaturpiaali. Kansallislintu on amerikanjääkuikka. Suuria nisäkkäitä kuten hirviä ja mustakarhuja tavataan lähinnä osavaltion pohjoisosassa. Valkosilmäkuha on kansalliskala ja urheilukalastajien suosima saalis.
Vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Duluthissa on noin 25 astetta. Keskimääräinen alin on pakkasen puolella marraskuusta maaliskuuhun, kylmimmillään tammikuussa −16,9 astetta.
Uudisasutus ja osavaltio
Alue luovutettiin Yhdysvalloille Pariisin toisessa sopimuksessa 1783, mutta silti rajaselkkaukset Brittiläisen Pohjois-Amerikan kanssa (nykyinen Kanada) olivat tavallisia. Alue kuului sekä Illinoisin, Michiganin että Wisconsinin territorioihin, kunnes vuonna 1849 – Iowan osavaltion liityttyä Yhdysvaltoihin – muodostui oma Minnesotan territorio. Siihen kuului suuri osa sekä Pohjois-Dakotan että Etelä-Dakotan osavaltioista. Minnesota liittyi Yhdysvaltoihin 32. osavaltiona 11. toukokuuta 1858, ja territorion jäljelle jääneestä maa-alasta muodostui Dakotan territorio.
Teollistuminen
thumb|right|Laivoja Duluth, Missabe and Iron Range Railway -yhtiön malminlastauslaitureilla noin 1900–1915. Minnesotaan rakennettiin Yhdysvaltojen ensimmäinen vesivoimala Saint Anthonyn putoukselle vuonna 1882. Rautakaivosteollisuus alkoi Minnesotan pohjoisosassa, kun Soudanin kaivos avattiin vuonna 1884. Rautaa löytyi muualtakin. Louhoksilta rakennettiin rautateitä (esimerkiksi Duluth, Missabe and Iron Range Railway) Yläjärven rannalla sijaitseviin Two Harborsiin ja Duluthiin, jotta rautamalmi saataisiin rahdatuksi jalostamoille. Noiden kaupunkien suurilla malminlastauslaitureilla rautamalmi lastattiin laivoihin kuljetettavaksi itään Suurten järvien poikki. Kaivosteollisuus edisti Duluthin kehitystä pikkukaupungista menestyväksi suurkaupungiksi.
Reposaaren linnakepuisto
Reposaaren linnakepuisto on Porin Reposaaressa sijaitseva 1930-luvulla rakennettu rannikkopuolustusjärjestelmä. Linnoitus on saaren eteläosassa, Reposaaren taajaman länsipuolella. Alue on kokonaisuudessaan noin 20 hehtaarin suuruinen. Linnakepuisto koostuu kahdesta tykkiasemasta, kahdesta ammusvarastosta, kolmesta miehistö- ja lääkintäkorsusta, tulenjohtoasemasta ja tähystystornista sekä näitä yhdistävistä juoksuhaudoista. Betonista rakennetut tykkiasemat, ammusvarastot ja tulenjohtoasema ovat alkuperäisiä. Puurakenteiset korsut sekä tähystystorni on rakennettu uudelleen 1990- ja 2000-luvuilla, samoin kuin yhdyshautojen puiset seinämät.
Minnesota
Teollistuminen
Teollistumisen seurauksena väestö alkoi keskittyä enemmän kaupunkialueille. Vuoteen 1900 tultaessa Twin Citiesistä oli tulossa kaupankäynnin keskus, mitä vauhditti Minneapolis Grain Exchange -yhtiö ja Federal Reserve Bank -pankin perustaminen. Vaurastuneet teollisuusmiehet tukivat taiteita, ja Minnesotan orkesteri perustettiin vuonna 1903.
Suuri lama ja toinen maailmansota
Suurella lamalla oli useita vaikutuksia Minnesotaan. Iron Rangen louhosalueella työttömyys nousi seitsemäänkymmeneen prosenttiin. Tilannetta pahensi se, että samaan aikaan Suuria tasankoja vaivasi kuivuus vuodesta 1931 vuoteen 1936.
Toiseen maailmansotaan liittyvä varustelu paransi työllisyyttä ja sai aikaan jopa työvoimapulaa. Honeywell-yhtiö rakensi lentokoneiden hallintalaitteita ja periskooppitähtäimiä sukellusveneisiin ja kehitti myös automaattisen sytyttimen ilmatorjunta-ammuksiin.
Reposaaren linnakepuisto
Historia
Jatkosodan aikana linnoituksessa oli aseistuksena neljä ruotsalaista 76 K 02-kenttätykkiä. Linnakkeen ulkopuolella oli kolme Canet 152/45 C-rannikkotykkiä. Lisäksi lähistöllä oli kaksi 87 K 95-kenttätykkiä ja Kallon saaressa kuusi 40 ja 75 mm:n ilmatorjuntatykkiä. Niillä ei kuitenkaan osallistuttu enää sotatoimiin.
Minnesota
Toisen maailmansodan jälkeen
Esikaupunkien kehitys kiihtyi sodan jälkeen, koska uusia asuntoja tarvittiin.
Reposaaren linnakepuisto
Historia
Linnake oli puolustusvoimien hallussa aina vuoteen 1964 saakka, jolloin aseistus purettiin. Jäljelle jäi kaksi Canet-tykkiä, joilla järjestettiin harjoitusammuntoja vielä 1980-luvun loppuun asti. Molemmat tykit ovat edelleen paikoillaan museoituina. Rapistunut linnoitus kunnostettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1992 ja uudelleen 2007–2008.
Minnesota
Hallinto
Minnesotan lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 57 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 134 jäsentä. Edustajainkokouksen jäsenet valitaan neljän vuoden välein.
Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri. Vuodesta 2019 kuvernöörinä on ollut demokraattisen puolueen Tim Walz.
Osavaltio on jaettu 87 piirikuntaan.
Minnesota luopui kuolemanrangaistuksesta vuonna 1911. Sen ottamista uudelleen käyttöön on ehdotettu useita kertoja, yleensä jonkun paljon julkisuutta saaneen henkirikosjutun yhteydessä.
Talous
thumb|150px|Minnesotalainen neljännesdollari Minnesotan bruttokansantuote vuonna 2010 oli 270 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltojen osavaltioista 17. sijalla.
Suuri osa osavaltion tuotannosta tulee yhä maataloudesta, ja Minnesota onkin Yhdysvaltain johtava maissin, soijapapujen ja sokerijuurikkaiden tuottaja. Myös rautamalmin louhinta ja metsäteollisuus ovat tärkeitä, vaikkakin hiipuvia, teollisuudenaloja.
Noin kolme neljäsosaa työpaikoista on palvelualalla. Bloomingtonin kaupungissa sijaitsee Yhdysvaltain suurin ja maailman toiseksi suurin ostoskeskus, Mall of America. Rochesterin kaupungissa taas sijaitsee kansallisesti kuuluisa Mayo Clinic, joka tuottaa terveyspalveluja myös Floridassa ja Arizonassa.
Osavaltion kymmenen suurimman työllistäjän joukossa on seitsemän sairaalaa tai muuta terveydenhoitoalan laitosta. Ykköstilaa pitää kuitenkin Minnesotan yliopisto, seitsemäntenä on West Thomson Reuters -asianajotoimisto ja kahdeksantena sijoitusneuvontaa antava Ameriprise Financial.
Vuonna 1988 intiaaneille annettii lupa järjestää uhkapelejä reservaattien työllisyyden parantamiseksi. Nykyisin pelit ovat tärkeä tulonlähde osavaltiolle.
Minnesotassa yksityishenkilöiden tuloverotus on porrastettu neljään luokkaan, vuonna 2013 korkein veroprosentti oli 9,85 %. Veroaste vuonna 2010 oli 10,79 % eli liittovaltion keskiarvon (9,9%) yläpuolella.
Liikenne
Minnesotassa on kaikkiaan 43 lentoasemaa. Suurin niistä on Minneapolis-Saint Paulin kansainvälinen lentoasema. Satamia on viisi: Duluth, International Falls, Minneapolis, Saint Paul ja Taconite.
Väestö
Minnesotan 5,3 miljoonasta asukkaasta 86,5 % on valkoisia. Osuus on suurempi kuin Yhdysvalloissa keskimäärin (tiedot vuosilta 2008-2012).
Noin neljäsosalla minnesotalaisista on ainakin osa juuristaan Pohjoismaissa, mutta saksalaiset muodostavat suurimman yhtenäisen etnisen ryhmän.
Vuonna 2010 Minnesotan kolme suurinta uskonnollista yhteisöä olivat katolinen kirkko 1 150 367 jäsenellä, Amerikan evankelisluterilainen kirkko (ELCA) 737 537 jäsenellä ja Missouri-synodi 182 439 jäsenellä.
Atellaanit
Atellaanit (< Campanian Atella-nimisestä kaupungista) ovat yksinkertaisia, kansanomaisia ilveilyjä vakiohenkilöineen (bucco, dossennus, maccus, pappus). Atellaanit olivat alkuaan siirtyneet Roomaan oskien keskuudesta, saivat tasavallan lopulla taiteellisen huvinäytelmän muodon ja pysyivät yleisön suosiossa aina keisariaikaan saakka, jolloin niiden tilalle tulivat miimi ja pantomiimi. Niitä on jäljellä ainoastaan vähäisiä katkelmia.
Minnesota
Kulttuuri
Minnesotan osavaltion tunnuslintu on amerikanjääkuikka, kukka kruunutikankontti ja laulu Truman E. Rickardon ja Arthur E. Upsonin ''Hail! Minnesota!''.
Minnesotan kulttuurielämä heijastelee osavaltion asukkaiden monipuolista etnistä taustaa. Osavaltiossa järjestetään useita pow-wow -tapahtumia vuosittain, saksalaiset järjestävät festivaalin ja tšekkiläistaustaiset sadonkorjuujuhlat. Skotlantilaisia juuria muistetaan Ylämaan kisoissa Farmingtonissa.
Minnesotan orkesteri sai Grammyn vuonna 2014 Sibelius-levytyksistään.
Urheilu
Minnesotalla on joukkue jokaisessa suuressa ammattilaisurheiluliigassa: Minnesota Vikings (NFL), Minnesota Timberwolves (NBA), Minnesota Twins (MLB) ja Minnesota Wild (NHL). Jalkapalloseura Minnesota United pelaa pääsarjaa MLS-liigassa.
Lisäksi Minnesotan yliopiston joukkue Gophers osallistuu useisiin lajeihin. Erityisesti jääkiekolla on maaseudulla perinteisesti vahva asema.
Seychellien pitkäkarva
Seychellien pitkäkarva on uusi itämainen kissarotu. Siitä on olemassa myös lyhytkarvainen versio, Seychellien lyhytkarva. Yhdessä näistä roduista käytetään nimeä Seychellois.
Alkuperä
Seychellois-rodun alkuperä on Englannissa. Ensimmäiset rodun edustajat kasvatettiin 1980-luvulla Pat Turnerin Scintilla-kissalassa. Turner yritti yhdistää naamion, valkolaikun ja itämaisen tyypin, ja käytti kantakissoina kahta valkolaikkupersialaista ja kahta siamilaista. Jotkut ovat väittäneet, että kyseessä olisi ollut vahinkoastuminen.
Yhdysvalloissa taas yhdistettiin samoihin aikoihin siamilaisia ja amerikkalaisia lyhytkarvoja, ja tuloksena saatiin ensimmäiset bicolor-itämaiset. Myöhemmin valkolaikkujen kasvatuksessa on Euroopassa käytetty myös cornish rex-kissoja.
Peittyvä naamiotekijä on säilynyt mukana siamilaiskissojen käytöstä johtuen, ja niinpä valkolaikkuitämaisten pentueisiin on syntynyt myös naamiollisia pentuja. Nykyinen seycellois on sekoitus tätä kaikkea, mutta eniten niitä saadaan valkolaikkuitämaisten pentuissa.
Ulkonäkö
Seychellois on naamiollinen, valkolaikkuinen itämainen kissa, jonka silmät ovat siniset. Naamiollisuus tarkoittaa sitä, että kissan pointit (sukat, häntä, naamio ja korvat) ovat tummemmat kuin vartalo. Tyyppi ja hyväksytyt värit ovat samat kuin siamilaisella ja balineesilla.
Seychellien pitkäkarva on kuten siamilainen kahta seikkaa lukuun ottamatta: turkin pituus ja valkolaikut naamiovärityksen lisäksi. Sen turkki on silkkimäinen. Se on lyhyempi lyhyempi vartalolta, ja karvat ovat pidemmät kaulurissa, pöksyissä sekä hännässä.
Luonne
Seychellien kissat ovat luonteeltaan vilkkaita, sosiaalisia ja hellyydenkipeitä; niinpä ne nauttivatkin sylissä kehräämisestä ja kodin askareisiin osallistumisesta.
Holy Cross
Holy Cross on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Yukonjoen varrella. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 227. Näistä 96,48% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Anders Fabian Orrhjelm
Anders Fabian Orrhjelm (Orraeus) (30. marraskuuta 1762 Porvoo - 2. joulukuuta 1816 Turku) oli prokuraattori, Porvoon pormestari ja valtioneuvos.
Orrhjelmin vanhemmat olivat lehtori Gustaf Orraeus ja Ulrika Helena Gudseus. Hän tuli filosofian kandidaatiksi 1784, palveli Turun hovioikeudessa ja siirtyi Porvoon pormestariksi 1792. Kymin laamannikunnan vt. hoitajana Orrhjelm toimi 1795-1807, laamannin arvo hänelle myönnettiin 1806. Georg Magnus Sprengtporten kutsui Orrhjelmin tammikuussa 1809 kansliansa päälliköksi ja Porvoon valtiopäivillä hän toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä. Häntä esitettiin hallituskonseljin jäseneksi, mutta hän sai vain oikeusosaston esittelijäsihteerin toimen. Orrhjelm aateloitiin 1809, Vaasan läänin varamaaherrana hän toimi 1812-1816. Viimeksi mainittuna vuonna hän sai valtioneuvoksen arvon ja hänet nimitettiin prokuraattoriksi Matthias Caloniuksen jälkeen, mutta hän ehti hoitaa virkaa vain lyhyen ajan. Orrhjelm kuoli naimattomana.
Desmosomi
thumb|Desmosomi Desmosomit ovat yksi solujen välisistä liitoksista, joita on erityisesti mekaanista kestävyyttä vaativissa kudoksissa.
Esiintyminen
Desmosomeja esiintyy kudoksissa, joissa solujen täytyy liittyä lujasti toisiinsa. Tällaisia ovat esimerkiksi sydänlihassolut ja kerrostuneet epiteelit, kuten iho ja ruoansulatuskanavan epiteeli.
Rakenne
thumb|left|300px|Desmosomin rakenne. Paksuuntuma sinisellä, sytokeratiinisäikeet vihreällä ja adheesioproteiineja sisältävät säikeet violetillaDesmosomin kohdalla on valkuaisaineiden muodostama levymäinen kasautuma, joka aiheuttaa paksuuntuman solukalvoon. Paksuuntuman kohdalla vierekkäiset solukalvot ovat yhdensuuntaiset ja niiden välillä on 25–30 nm leveä tila. Soluvälitilassa paksunnokset liittyvät toisiinsa ohuiden säikeiden avulla. Säikeet sisältävät adheesioproteiineja, esimerkiksi kadheriinia. Soluliman puolella paksunnokseen kiinnittyy sytokeratiinisäikeitä l. tonofilamentteja, jotka kulkevat solun läpi kiinnittäen solun eri puolilla olevat desmosomit toisiinsa. Sytokeratiinisäikeiden verkosto kiinnittää paksunnokset myös solun tukirankaan antaen sille mekaanista kestävyyttä.
Toiminnan häiriöt
Virheet desmosomin rakenteessa aiheuttavat vakavia sydämen toimintahäiriöitä, jotka johtavat sikiön kuolemaan. Lisäksi desmosomien vähentyneestä määrästä seurauksena on näkyviä muutoksia esimerkiksi sikiön verenkierron muodostuessa ja ihon erilaistuessa.
Elis Richard Hindersson
Elis Richard Hindersson (24. joulukuuta 1877 Degerby – 5. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen eläinlääkäri.
Hinderssonin vanhemmat olivat tilanomistaja Johan Edvard Hindersson ja Amalia Gustafva Strömberg. Hän tuli eläinlääkäriksi 1902 ja eläinlääketieteen tohtoriksi Leipzigissa 1912. Hindersson toimi vt. ja vakinaisena piirieläinlääkärinä Salossa ja Mikkelissä 1902-1907, Helsingin yliopiston kotieläinopin vt. apulaisena 1907-1909, lääkintöhallituksen eläinlääkintälaboratorion vt. johtajana 1909-1917 ja vt. asessorina 1917-1921 sekä viimeksi mainitusta vuodesta valtion eläinlääkintälaboratorion johtajana. 1922-1948 hän oli myös valtion lihantarkastuslaboratorion johtaja. 1930-1937 Hindersson oli maatalousministeriön tieteellisen neuvoston eläinlääkintäosaston jäsen ja vuodesta 1945 eläinlääkintäkorkeakoulun hallituksen varapuheenjohtaja. Leipzigissa julkaisemansa serologisen väitöskirjan Beitrag zur Kenntnis der Antikörperbildung bei der Herstellung mono- und polyvalenter Sera, speziell der Kälberruhrcoli-Immunsera ohella Hindersson kirjoitti ahkerasti Finsk Veterinärtidskrift -lehteen ja vuodesta 1917 Suomen Eläinlääkärilehteen, joiden toimittajana hän työskenteli miltei yhtäjaksoisesti 1909-1933 ja 1940-1948. Suomen Eläinlääkäriyhdistyksen puheenjohtajana hän toimi 1912-1920 ja 1932-1933, professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1943 ja Tukholman eläinlääkärikorkeakoulun kunniantohtorin arvo 1945.
Hinderssonin puoliso vuodesta 1905 oli Laura Ragnhild Borchardt.
Martha Ingram
Martha Robinson Rivers Ingram (s., Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja hyväntekijä. Hän peri Ingram Industries kirja-, vakuutus- ja merikuljetusyrityksen omistuksen ja nousi vastuuasemaan Ingram Industries -konsernissa hänen miehensä E. Bronson Ingram II:n (1931–1995) kuoltua. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Martha Ingramin ja hänen perheensä omistustensa arvoksi 5,0 miljardia dollaria.
thumb|left|350px|Ingram Marine -yhtiön puskuhinaaja jokirahtia kuljettamassa. Konsernin tietokoneisiin liittyvä jakelutoiminta eriytettiin julkisesti noteeratuksi Ingram Micro -yritykseksi vuonna 1996. Tämä yritys myytiin joulukuussa 2016 kiinalaisomistukseen. Konsernissa on jäljellä Ingram Marine, Ingram Book ja Ingram Insurance ryhmät. Esimerkiksi konsernin Ingram Marine operoi 5 000 proomua ja yli 140 hinaajaa Yhdysvaltain sisäisillä vesiteillä.
Ingram toimi vuosina 1995-1999 konserniyhtiön toimitusjohtajana ja vuosina 1999-2008 yhtiön hallituksen puheenjohtajana. Sittemmin yrityksen toimitusjohtajaksi nousi hänen poikansa Orr ja hallituksen puheenjohtajan John. Tytär Robin toimii johtokunnan jäsenenä. Pojista David osti videopelejä ja videoita välittäneen Inram Entertainmentin hallintaansa.
Martha Ingram on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon Vassar Collegessa New Yorkissa historia pääaineenaan. Hän toimii Nashvillen Vanderbiltin yliopiston johtokunnassa suvun perinteiden mukaisesti ja on perheineen tukenut yliopiston rakennus- ja koulutushankkeita sekä professuureja myös rahellisesti. Hän lahjoitti vuonna 1998 perheineen 300 miljoonaan dollaria yliopistolle. Hän on toiminut presidentti Nixonin vuonna 1972 nimittämässä esittävän taiteen John F. Kennedy Centerin taiteen neuvoa-antavassa komiteassa. Sen toimintaa nähtyään, paljolti Ingramin aloitteesta Nashvilleen perustettiin sittemmin monipuolinen kulttuurikeskus (Tennessee Performing Arts Center, TPAC), joka avattiin vuonna 1980. Hän oli kehittämässä myös Nashvillen sinfoniaorkesteria ja on johtanut yhdysvaltalaisen Spoleto Festivalin hallitusta.
Hippokrateen puu
pienoiskuva|upright=1.1|Niin kutsuttu [[Hippokrates|Hippokrateen puu Kosin kaupungissa.]] Hippokrateen puu on plataanipuu, joka sijaitsee Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Legendan mukaan lääketieteen isä Hippokrates (460–377 eaa.) opetti sen alla.
Puu on lajiltaan idänplataani (Platanus orientalis) ja sen ympärysmitta on noin 20 metriä. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Plateía Platánou -aukiolla (”Plataanin aukio”) lähellä Nerantzián linnaa ja Gazi Hassanin moskeijaa. Puu on todellisuudessa vain noin 500 vuotta vanha, mutta on mahdollista, että se olisi Hippokrateen aikana paikalla kasvaneen puun jälkeläinen. Puu on suojeltu ja ympäröity aitauksella.
Puun siemeniä ja pistokkaita on lahjoitettu muihin maihin lääketieteellisille instituutioille, ja niistä on istutettu lukuisia puita, muun muassa Washingtoniin National Library of Medicinen edustalle vuonna 1961.
Tamara Gustavson
Tamara Hughes Gustavson (s. 1961) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän on suurin itsepalveluvarastointiyritys Public Storagen osakkeenomistaja 10 prosentin omistusosuudella. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen omistustensa rahelliseksi arvoksi 4,4 miljardia dollaria. Myös hänen isänsä ja veljensä (B. Wayne Hughes Jr.) ovat miljardöörejä.
Public Storagen perusti hänen isänsä B. Wayne Hughes yhdessä liikekumppaninsa kanssa vuonna 1972. Gustavson tuli yhtiön palvelukseen vuonna 1983 ja toimi yhtiössä vuoteen 2003 saakka yleten varatoimitusjohtajaksi. Sitten jäi hoitamaan perhettään. Vuodesta 2008 lähtien hän on toiminut johtokunnan jäsenenä. Hän on työskennellyt myös hänen isänsä perustaman toisen yrityksen (American Homes 4 Rent) hallituksen jäsenenä ja omistaa yrityksestä suoraan 5 prosentin osuuden.
Gustavson opiskeli University of Southern Californiassa (USC, B.Sc./B.A., 1983). Hän on naimisissa näyttelijä-tuottaja Eric Gustavsonin kanssa, heillä on kaksi lasta. Perhe asuu Kalifornian Malibussa.
Gustavson on tehnyt lahjoituksia muun muassa autismin, Parkinsonin taudin ja muiden sairauksien tutkimukseen. Hän toimii University of Southern Californian johtokunnassa (trustee) ja USC:n lastentautien laitoksen johtokunnassa.
Timo Aaltonen
Timo Antero Aaltonen (s. 11. huhtikuuta 1969 Vehmaa) on Vehmaan Kiistoa ja Turun Urheiluliittoa edustanut entinen kuulantyöntäjä, jota valmensi Markku Aaltonen.
Aaltonen voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden vuonna 2000 Belgian Gentissä alkuperäisen voittajan Ukrainan Oleksandr Bahatšin jäätyä kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä. Aaltosen voittotulos oli 20,62. Vuotta myöhemmin Aaltonen sijoittui neljänneksi sisäratojen MM-kilpailuissa Lissabonissa tuloksella 20,24. Aaltonen edusti Suomea myös ulkoratojen EM-kisoissa vuonna 1998 Budapestissa sekä Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 sijoittuen molemmissa kisoissa 12:nneksi. Sydneyn kisaa varjosti ensimmäisellä kierroksella tapahtunut loukkaantuminen, joka käytännössä lopetti Aaltosen kisan, vaikka hän taistelikin loppuun saakka. Aaltonen on 189 senttimetriä pitkä ja painaa 130 kiloa.
Aaltonen hyväksyttiin kolmantenatoista jäsenenä 20 metrin kerhoon hänen työnnettyään Kuortaneella 20. kesäkuuta 1998 kuulansa 20 metrin ja 12 sentin päähän. Ennätyksensä 20,70 hän työnsi Eurajoella 1. heinäkuuta 2000.
Love (yhtye)
Love oli yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Los Angelesissa 1960-luvun puolivälissä. Yhtyeen tunnetuin jäsen oli laulaja ja lauluntekijä Arthur Lee, jota on joskus kutsuttu ”ensimmäiseksi mustaihoiseksi hipiksi”.
Loven tunnetuimmat albumit ovat Da Capo (1966) ja Forever Changes (1967). Molemmat valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Historia
Loven alkuaikojen tuotanto edusti garage rockia, minkä perusteella yhtyettä on pidetty eräänlaisena punk rockin edelläkävijänä. Forever Changesilla yhtye kuitenkin siirtyi kevytsointisiin psykedeelissävytteisiin lauluihin, joiden instrumentaatiota hallitsivat akustiset kitarat ja jousisoittimet.
Arthur Lee kiersi 2000-luvulla uuden Love-kokoonpanon kanssa ja esitti usein Forever Changes -albumin kokonaisuudessaan. Lee menehtyi leukemiaan 3. elokuuta 2006.
Suosio ja yhteistyöt
Love nousi suosioon kotikaupungissaan, mutta ei saavuttanut suurta maanlajuista mainetta. 1960-luvun musiikin harrastajien keskuudessa Love on kuitenkin eräänlainen kulttiyhtye vielä tänäkin päivänä. Love lukeutui esimerkiksi Jim Morrisonin suosikkiyhtyeisiin; The Doorsin aloitellessa uraansa yhtyeen tavoitteena oli ”tulla yhtä suosituksi kuin Love”. Loven suurena ystävänä tunnetaan myös Led Zeppelinin Robert Plant. Kun Loven nokkamiehellä Arthur Leellä havaittiin leukemia vuonna 2006, oli Plant yksi niistä esiintyjistä, jotka keräsivät tukikonserteilla rahaa Leen hoitokuluihin.
Jimi Hendrix teki Loven ja Leen kanssa paljon yhteistyötä. Loven singlen ”My Diary” B-puolella julkaistu instrumentaalikappale ”Utee” oli Hendrixin ensimmäinen levytetty sävellys.
SS Great Britain
thumb|SS Great Britain [[Bristolissa kuivatelakalla.]] SS Great Britain oli vuonna 1843 vesille laskettu höyryvoimalla toimiva potkurikäyttöinen matkustajalaiva, joka nykyään on museolaivana. Laivan suunnitteli Isambard Kingdom Brunel Great Western Steamship Companylle Atlantin ylittävään liikennöintiin Bristolin ja New Yorkin välille. Laiva oli ensimmäinen rautarunkoinen höyrylaiva, joka ylitti Atlantin. Tämä vuonna 1845 tehty matka kesti 14 päivää. Höyrykoneen lisäksi laivassa oli mastot purjeita varten, koska höyrykoneisiin ei täysin luotettu.
Vesille laskettaessa vuonna 1843 se oli pisin matkustajalaiva ja säilyi sellaisena vuoteen 1854 saakka. Aluksen pitkä rakennusaika ja korkea hinta jättivät kuitenkin sen omistajat vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen, ja he joutuivat luopumaan liiketoiminnasta aluksen ajettua navigointivirheen vuoksi karille vuonna 1846.
Alus myytiin hylkyjen pelastajille ja korjattiin. Sen jälkeen Great Britain kuljetti tuhansia maahanmuuttajia Australiaan, kunnes se muutettiin purjelaivaksi vuonna 1881. Kolme vuotta myöhemmin alus jäi pois käytöstä Falklandiin, missä sitä käytettiin varastona, karanteenilaivana ja hiiliproomuna, kunnes se haudattiin upottamalla vuonna 1937.
Vuonna 1970 Great Britain palautettiin Bristoliin kuivatelakalle, jossa se oli rakennettu. Nyt alus luetaan Englannin historiallisen laivaston kokoelmien tärkeimpiin aluksiin. Alus on hyvin suosittu vierailukohde, jossa käy 150–170 tuhatta vierailijaa vuosittain.
thumb|Great Britainin vesillelasku heinäkuussa 1843, maalannut [[Joseph Walter]] thumb | Great Britain karilla Dundrumin lahdella, 1846.
Roomalainen odeion (Kos)
Roomalainen odeion on antiikin aikainen odeion eli musiikki- ja lauluteatteri Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee kaupungin keskustan lounaislaidalla niin kutsutun läntisen arkeologisen alueen eteläosassa lähellä niin kutsuttua Roomalaista taloa (Casa Romana).
Väinö Mäkelä (opettaja)
Väinö Ilmari Mäkelä (12. huhtikuuta 1901 Viipuri – 22. huhtikuuta 2003 Helsinki ) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Roomalainen odeion (Kos)
Odeion rakennettiin roomalaisella ajalla ensimmäisellä vuosisadalla tai 100-luvulla jaa. Se korvasi paikalla olleen varhaisemman rakennuksen, joka toimi kenties buleuterionina eli kaupungin neuvoston kokouspaikkana. Odeionilla järjestettiin musiikkiesityksiä ja -kilpailuita. Siellä kokoontui myös gerousia eli kaupungin vanhinten neuvosto, jolla ei ollut todellista poliittista valtaa.
Väinö Mäkelä (opettaja)
Väinö Mäkelä valmistui kansakoulunopettajaksi 1924. Hän oli naimisissa vuosina 1926–1946 kansakoulunopettaja Eevi Amanda Leinosen (1904–1992) kanssa. Kirjailija Hannu Mäkelä on heidän poikansa. Väinö ja Hannu Mäkelän välit olivat vaikeat, mistä viimeksi mainittu kertoo kirjassaan Isä (2004).
Roomalainen odeion (Kos)
Odeion oli katettu. Keskiosassa oli ympyränmuotoinen orkhestra. Näyttämö eli skene oli kaksiosainen: etuosassa oli proskenion ja takaosassa paraskenion. Ne oli yhdistetty kolmen oviaukon välityksellä. Marmorista rakennetussa katsomossa oli 14 penkkiriviä ja siihen mahtui noin 750 henkeä. Odeion oli koristeltu muun muassa patsain ja mosaiikkilattioin.
Odeionin arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1929 L. Laurenzin johdolla. Se kunnostettiin tuolloin sekä vuosina 1994–1999. Nykyisin odeionilla järjestetään kulttuuritapahtumia.
Brandes
Brandes on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Futunan kieli
Futunan kieli (omakielinen nimi: Fakafutuna) on polynesialainen kieli jota puhutaan Futunalla ja Alofilla. Termi itä-futuna on myös käytössä erottamassa se toisesta futunan kielestä (länsi-futuna, futuna-aniwan kieli), jota puhutaan Futunassa ja Aniwassa Vanuatulla. Yhteensä kielellä on noin 9700 puhujaa, jotka asuvat Futunan lisäksi myös Uudella-Kaledonialla.
Itä-futunan katsotaan olevan elinvoimainen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. anuta ja itäuvea.
Vaikka Futuna on maantieteellisesti lähempänä Tongaa kuin Uveaa ja on vielä kauempana Samoasta, se on vahvasti samoalainen kieli.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin pitkinä kuin lyhyinäkin.
Lähde:
Antiikin Kypros
pienoiskuva|300px|Antiikin Kyproksen vanhat kuningaskunnat. Kypros oli antiikin aikana useiden kansojen asuttamaa aluetta: sen asukkaisiin kuului varhaisempien, esihistoriallisten asukkaiden jälkeläisiä, kuten niin kutsuttuja eteokypriootteja; mykeneläisperäisiä ja myöhempiä kreikkalaisia asuttajia; sekä foinikialaisia siirtokuntalaisia.
Kyproksen vanhat valtakunnat olivat kaupunkikuningaskuntia. Ainakin osa niistä voidaan lukea kreikkalaisiksi poliksiksi eli kaupunkivaltioiksi. Tärkeimpiin kaupunkeihin kuuluivat muun muassa Salamis, Pafos, Kurion ja Amathus. Kyproksen kaupungit tulivat myöhemmin Assyrian, Egyptin ja sitten Persian vallan alle. Aleksanteri Suuri vapautti saaren persialaisvallasta. Diadokkisotien myötä Kypros tuli osaksi Ptolemaiosten kuningaskuntaa. Hellenistisellä kaudella saari kreikkalaistui kauttaaltaan. Rooman valtakunta liitti saaren itseensä vuonna 58 eaa.
Maantiede
Antiikin maantieteen termeillä Kypros sijaitsi Kilikian ja Foinikian välisellä merialueella. Saari tunnettiin useilla nimillä, joita olivat Kyproksen lisäksi Akamantis, Amathusia , Aspelia , Kerastis , Kolinia , Kryptos , Makaria , Meionis , Ofiusa ja Sfekeia. ”Kyproslaista” tarkoittavia etnonyymejä ja adjektiiveja olivat muun muassa Kyprios, Kypriakos , Kyprieus ja Kypritēs , latinaksi Cyprius ja Cypriacus.
Kyproksen saari muodostuu lounaisosan pääalueesta sekä koillisosan pitkästä kapeasta niemimaasta, jonka nykyinen nimi on Karpasía. Tätä muotoa verrattiin antiikin aikana taljaan ja gallialaiseen kilpeen. Strabonin mukaan saaren ympärysmitta oli stadioninmittaa. Sen suurin pituus idästä länteen länsipään Akamas-niemeltä koilliskärjen edustan Kleides-saarille arvioitiin stadioninmitaksi.
Saaren suurin vuoristo tunnettiin nimellä Olympos (nyk. Tróodos). Vuorilta kaivettiin kuparia, jonka nimi kytkeytyy saaren nimeen, sekä myös kultaa, hopeaa, ja jalokiviä, joista saari antiikin aikana myös tunnettiin. Merkittävimmät kuparikaivokset olivat Tamassoksessa, Amathuksessa, Soloissa ja Kurionissa. Vuorilta saatiin myös puuvaroja, jotka olivat merkittäviä muun muassa laivanrakennuksessa. Kypros tunnettiin myös viinistään, oliiviöljystään ja hunajastaan. Saaren keskiosan tasanko, nykyinen Mesaorían tasanko, oli hyvää viljelyaluetta kuten nykyisinkin.
Rannikko
pienoiskuva|[[Amathus|Amathuksen arkeologista aluetta.]] pienoiskuva|[[Kurionin raunioita.]]
Kyproksen länsipään niemi tunnettiin nimellä Akamas. Sen pohjoisrannikolla sijaitsi Marionin kaupunki. Etelämpänä rannikolla sijaitsi Drepanon ja tämän jälkeen Pafoksen  kaupunki. Pafoksenlahden länsipuolinen niemi tunnettiin nimellä Zefyrion ( eli ). Etelämpänä sijaitsivat niemet Arsinoe ja Frurion. Tämän jälkeen hieman sisämaassa sijaitsivat Hierokepia ja Palaipafos. Seuraaviksi tulivat Boosura, Treta ja Kurion. Kurionin kohdalla ollut niemi eli nykyinen Akrotírin niemen kärki tunnettiin nimellä Kurias. Alueelle laski Lykos-joki.
Seuraava kaupunki itään oli Amathus. Sen lähellä sijaitsi pieni Palaian kaupunki. Edelleen itään sijaitsi Kitionin kaupunki, ja sen länsipuolella sijaitsi Tetios-joki  ja itäpuolella Dades-niemi. Seuraavat niemet itään olivat Thronoi ja saaren kaakkoiskulman Pedalion  eli nykyinen Kávo Gkréko. Itärannikolla niemestä pohjoiseen sijaitsi Leukolla. Edelleen pohjoiseen sijaitsivat Ammokhostos ja hieman pohjoisempana Salamis. Niiden kohdalla mereen laski Pediaios-joki (. Edelleen pohjoisempana itärannikolla sijaitsivat Elaia ja Urania . Karpasian kaupunki  sijaitsi siitä nykyisen nimensä saaneella Karpasían niemellä. Niemen kärki tunnettiin nimellä Deinareton, ja sen kärjessä sijaitsivat Kleides-saaret.
Kyproksen pohjois- ja koillisrannikko tunnettiin nimellä Akhaijien (Kreikkalaisten) rannikko, koska Teukroksen johtamien kreikkalaisten asuttajien uskottiin rantautuneen sinne. Rannikolla sijaitsivat idästä länteen kaupungit Afrodision, Makaria , Keryneia ja Lapethos. Saaren pohjoiskärki tunnettiin Krommyonin niemenä. Rannikolla siitä etelään sijaitsivat Melabron, Soloi ja Limenia. Krommyonin ja Akamaksen välinen niemi tunnettiin nimellä Kallinusa.
Kaupungit
Kyproksen kuningaskunnat eivät olleet aivan samanlaisia kaupunkivaltioita eli poliksia kuin vastineet muualla kreikkalaisilla alueilla. Niitä pidetään usein kaupunkikuningaskuntina, mutta niiden hallussa ollut maa-alue oli suhteellisen suuri verrattuna useimpiin poliksiin, kaikissa tapauksissa yli 500 neliökilometriä. Niiden alaisuuteen hallitsemillaan alueilla kuului kaupunkikeskuksen lisäksi pienempiä kaupunkeja sekä kyliä.
Kaikki Kyproksen kaupunkivaltiot, riippumatta siitä olivatko ne alkuperältään kreikkalaisia tai foinikialaisia, olivat monarkioita joissa oli kruununperimys, aina siihen saakka kun kuningaskunnat lakkautettiin hellenistisen kauden koittaessa 300-luvun lopulla eaa. Myös hallintonsa puolesta kaupungit erosivat näin useimmista poliksista.
Polikset
Kyproksen polikset eli kreikkalaiset kaupunkivaltiot olivat:
Muita kaupunkeja
Kyproksen muita kaupunkeja olivat muun muassa:
Yleiskuva
Kyproksen esi- ja varhaishistoria voidaan jakaa aikakausiin seuraavasti (varhaisemmat ajoitukset ovat summittaisia ja pyöristettyjä):
Agora (Kos)
Αgora on Kosin kaupungin antiikin aikainen agora Kosin saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee kaupungin keskustassa Nerantzián linnan eteläpuolella lähellä satamaa. Se on avoinna yleisölle. Arkeologista aluetta kutsutaan myös Sataman arkeologiseksi alueeksi.
Antiikin Kypros
Tausta: Esihistoria ja mytologia
Kypros asutettiin viimeistään neoliittisen kauden alussa 7000-luvulla eaa. Varhaisimpia tunnettuja asutuksia on Choirokoitía (usein Khirokitia), joka edustaa akeraamista eli esikeraamista vaihetta. Kypros on ilmeisesti ollut autiona noin 6000–4500 eaa. Se asutettiin uudelleen myöhemmällä neoliittisella kaudella, jolloin tunnettiin jo sekä maanviljelys että keramiikan valmistus. Saari siirtyi kalkoliittiselle kaudelle 3000-luvun eaa. alkupuolella.
Agora (Kos)
Historia
Agoran ympäristö on ollut Kosin kaupungin keskus pitkään, ja sieltä on löydetty merkkejä asutuksesta mykeneläiseltä ja geometriselta kaudelta lähtien. Kaupungista tuli hallinnollinen keskus vuonna 366 eaa., minkä jälkeen alueelle rakennettiin paljon julkisia rakennuksia. Varsinaisen agoran arkeologisen alueen vanhimmat rakennukset on ajoitettu hellenistiselle ajalle 300–200-luvulle eaa. ja sen alue vastaa suurin piirtein myös keskiaikaisen Kosin kaupungin aluetta.
Antiikin Kypros
Tausta: Esihistoria ja mytologia
pienoiskuva|Löytöjä [[Égkomi (Famagusta)|Égkomin pronssikautisesta asutuksesta, n. 1900–1625 eaa.]] Kyproksen varhaisimmat kuparikaivokset perustettiin noin 3400–2300 eaa., ja saari tuli tunnetuksi kuparin viennistä koko itäisen Välimeren alueella. Varsinaisen pronssikauden alku ajoitetaan noin vuoteen 2500 eaa. Keskisellä pronssikaudella noin 1900–1600 eaa. Kyproksella oli laajat kauppayhteydet itäisen Välimeren alueella, muun muassa Syyriaan ja Egyptiin. Saarelle alkoi syntyä ensimmäisiä kaupunkimaisia asutuksia. Myöhäisellä pronssikaudella noin 1600–1050 eaa. saaren merkittäviä kaupunkeja olivat Kition ja Égkomin (Enkomi) nimellä nykyisen kylän mukaan tunnettu asutus, jonka oletetaan olleen Alasian valtakunnan keskus. Samalla ajalla saarella oli kauppayhteydet myös minolaisen ja mykeneläisen kulttuurin kanssa. Kyproksella kehittyi oma kirjoitusjärjestelmä, joka tunnetaan kyproslais-minolaisena kirjoituksena. Se muistutti jossakin määrin lineaari-A- ja lineaari-B-kirjoitusta ja toisaalta myös nuolenpääkirjoitusta. Sitä käyttänyt saaren pronssikautinen alkuperäisväestö tunnetaan eteokypriootteina. Heidän kieltään, niin kutsuttua eteokypriootin kieltä, ei tunneta.
Agora (Kos)
Historia
pienoiskuva|vasen|Agoran arkeologista aluetta. Alue on tuhoutunut usein maanjäristyksissä antiikin aikana, ja siksi rakennusvaiheita on useita. Vuoden 142 jaa. maanjäristys tuhosi monia rakennuksia, joita ei enää rakennettu uudestaan. Vuoden 469 maanjäristys merkitsi loppua antiikin aikaiselle kaupungille ja siirtymistä kohti varhaiskristillistä ja bysanttilaista rakentamista. 400-luvulla agoralle rakennettiin mm. basilikakirkko.
Antiikin Kypros
Tausta: Esihistoria ja mytologia
pienoiskuva|[[Pafos|Palaipafoksen Afroditen pyhäkön raunioita. Pyhäkkö on syntynyt mykeneläisellä kaudella, rauniot ovat roomalaiselta kaudelta.]] Mykeneläisiä kreikkalaisia tai näiden jälkeläisiä muutti Kyprokselle noin 1200–1000-luvuilla eaa., oletettavasti pakoon niin kutsuttua doorilaisvalloitusta ja muita levottomuuksia Manner-Kreikassa. Muuttajat toivat mukanaan muinaiskreikan arkadokyproslaisen murteen. Kypros siirtyi rautakaudelle muun Välimeren alueen tavoin noin 1000 eaa. Tästä huolimatta myös Kyproksen tuottamalle kuparille oli edelleen suuri kysyntä.
Agora (Kos)
Historia
pienoiskuva|vasen|Agoran raunioita. Italialaisten suorittamat arkeologiset kaivaukset alueella alkoivat vuoden 1933 suuren maanjäristyksen jälkeen, kun suuri osa kaupungista oli tuhoutunut. Kaivaukset kestivät vuodet 1935–1942. Niitä johti aluksi L. Laurenzi ja myöhemmin L. Morricone. Kreikkalaiset ovat jatkaneet kaivauksia toisen maailmansodan jälkeen. Kaivausten yhteydessä on tehty myös kunnostustöitä.
Antiikin Kypros
Tausta: Esihistoria ja mytologia
Kreikkalaiset perustivat Kyprokselle useita kaupunkivaltiomaisia kuningaskuntia. Alkuperäiset seitsemän kuningaskuntaa olivat Kurion, Lapethos, Marion, Pafos (Palaipafos), Salamis, Soloi ja Tamassos. Ilmeisesti noin 1000-luvulla eaa. Kyproksella kehittyi oma kirjoitusjärjestelmä, niin kutsuttu kyproslainen kirjoitus, jota käytettiin saarella aina klassisen kauden lopulle saakka kreikkalaisen kirjaimiston sijasta. Se perustui saaren varhaisempaan kyproslais-minolaiseen kirjoitukseen, ei kreikkalaisen kirjaimiston tavoin foinikialaiseen kirjaimistoon.
Agora (Kos)
Rakennukset ja löydökset
Agora oli rakennettu pohjoislaidaltaan kiinni 300-luvulla eaa. rakennettuun kaupunginmuuriin. Kolmelta muulta sivultaan se oli varustettu omalla muurillaan. Nykyisin agoran arkeologinen alue on jotakuinkin kolmion muotoinen ja sen sivut ovat noin 200–300 metriä pitkät. Kosin keskusta ympäröi aluetta joka puolelta.
Antiikin Kypros
Tausta: Esihistoria ja mytologia
Foinikialaiset saapuivat Kyprokselle 800-luvulla eaa. Nämä ottivat ensimmäiseksi siirtokunnakseen saarella jo aiemmin olemassa olleen Kitionin. Se nousi merkittäväksi Afrodite-Astarten kulttikeskukseksi. Toinen foinikialainen kaupunki Amathus kehittyi 800-luvulla eaa. Antiikin kyproslainen kulttuuri muotoutui näin saaren varhaisimpien kyprioottisten ainesten, (mykeneläisten) kreikkalaisten ainesten ja foinikialaisten ainesten yhteensulautumisen kautta.
Agora (Kos)
Rakennukset ja löydökset
Alueella on ollut lukuisia temppeleitä, kuten Afrodite Pandemoksen temppeli ja pieni Herakleen temppeli, kylpylä sekä muita julkisia ja yksityisiä rakennuksia. Suurin rakennuksista on ollut yli 300 metriä pitkä. Kaivaukset ovat paljastaneet myös jäänteitä 4–6 metriä leveistä kaduista. Samalla on käynyt ilmi, että kaupunki on noudattanut Hippodamokselle tyypillistä pohjakaavaa. Monissa rakennuksissa on ollut mosaiikkilattia, joista on säilynyt jäänteitä. Agoralta on löydetty myös mm. Hippokrateen patsas. Varhaiskristillisen basilikan rauniot ovat alueen koillisosassa.