cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Komin kieli
Komi (myös syrjääni) on suomalais-ugrilainen kieli, jota puhuvat pääasiassa Venäjällä sijaitsevan Komin tasavallan komit. Komin kielen päivää vietetään toukokuun kolmantena sunnuntaina. Juhlapäivää on vietetty vuodesta 1992 alkaen.
Historia
Yhdessä udmurtin kielen kanssa komin kieli muodostaa uralilaisten kielten permiläisen haaran. Tämän haaran kielet polveutuvat kantapermistä, joka lienee hajonnut noin vuosina 800–1000. Permiläiset kielet ovat puhujamäärältään kolmanneksi suurin uralilaisten (suomalais-ugrilaisten) kielten haara. Komi ja udmurtti ovat keskenään jossain määrin ymmärrettäviä.
Stefan Permiläinen loi 1300-luvulla jonkin verran kirjallisuutta komin kielen edeltäjällä muinaispermin kielellä. Näiden kielenmuistomerkkien kieli eroaa melko huomattavasti nykykomista.
Ominaispiirteet
Permiläiset kielet ovat äänteellisesti ja muoto-opillisesti innovatiivisia. Vanhat suomalais-ugrilaiset kaksitavuiset sanavartalot ovat lyhentyneet yksitavuisiksi. On syntynyt konsonanttien soinnillisuuskorrelaatio, ja palataalisuuskorrelaatio on laajentunut. Toisen tavun vokaalin kadotessa ensimmäisen tavun vokaalien määrä on kantapermin kaudella voimakkaasti kasvanut. Nykyisin permiläisten kielten ja murteiden välisessä vokalismissa on yllättävän suuria eroja, joiden historiallisen taustan selittäminen on ollut permiläisten kielten tutkimuksen keskeisiä haasteita.
Komin sijajärjestelmä on voimakkaasti uusiutunut siten, että vanha vartalovokaali on liittynyt sijatunnuksiin, jotka osittain ovat syntyneet agglutinaation, osittain vanhojen sijatunnusten reanalyysin tietä. Suurin osa sijoista on yhteisiä udmurtin kanssa. Yleisimmän käsityksen mukaan komissa on 16 sijaa, mutta monia postpositiorakenteita käytetään lähes sijojen tapaan.
Yleisen kielitieteen näkökulmasta komissa on huomionarvoista muun muassa monimutkainen kieltojärjestelmä, jossa on käytössä sekä preesensissä että preteritissä taipuva kieltoverbi sekä kieltopartikkeli. Kieltoverbi kongruoi pääverbin kanssa luvussa, mutta monikon kolmannessa persoonassa käytetään verbin infinitiiviä. Objektin sijamerkintä on monimutkainen, ja siihen vaikuttavat niin teon kohteen luku, määräisyys, elollisuus kuin lauseen informaatiorakennekin. Kielitieteessä on kiinnitetty huomiota myös komin attribuutteihin, jotka voivat esiintyä useimmissa sijoissa pääsanan sijasta riippumatta. Eurooppalaisessa kontekstissa kiinnostava on myös komin jälkiartikkeli, joka muistuttaa venäjän pohjoismurteiden kliittisen partikkelin käyttöä.
Sanasto
Suurin osa komin perussanoista on yhteisiä udmurtin kanssa. Tällaisia kantapermiläisiä sanavartaloja on arviolta 1 500. Uralilaiseen kantakieleen palautuvaa sanastoa on komissa yli 200 sanavartaloa.
Sanastokerrostumista keskeisiä ovat udmurtin kanssa yhteiset vanhat iranilaislainat ja bolgaarinturkkilaiset lainat. Jälkimmäisiä on komissa udmurttia huomattavasti vähemmän, ja niitä on pidetty keskeisenä kriteerinä kantapermin hajoamisaikaa määriteltäessä. Itsenäisiä lainasanakerrostumia komissa ovat lainat venäjästä, mansista, nenetsistä ja itämerensuomesta. Näistä itämerensuomalainen lainasanasto (suomen ja sen lähisukukielistä saadut lainat) on tutkimuksellisesti erityisen kiinnostava, sillä nykyisin itämerensuomalaisten ja permiläisten kielten välillä on laaja venäläistynyt vyöhyke. Komeilla ja itämerensuomalaisilla on kuitenkin ollut kontakteja toisiinsa vielä keskiajalla. Myös komien kontaktit slaaveihin ovat vanhempia kuin useimmilla muilla suomalais-ugrilaisilla kansoilla.
Komisyrjäänin murteita on 11, komipermjakissa on kaksi päämurretta. Komin murrejaoen keskeinen kriteeri on vanhan l-äänteen edustus (l, v tai kato). Erityisesti komisyrjäänin murteiden väliset sanastoerot ovat huomattavat.
Nykytilanne
thumb|right|Kaksikielinen kadunnimikyltti [[Komin tasavalta|Komin tasavallan pääkaupungissa Syktyvkarissa.]] 1300-luvulla Stefan Permiläinen loi komin edeltäjälle, muinaispermin kielelle abur-aakkoston, jolla kirjoitettiin jonkin verran hengellistä kirjallisuutta. Komilla onkin unkarin jälkeen suomalais-ugrilaisista kielistä toiseksi vanhin kirjallisuus. Tämä aakkosto jäi pian pois käytöstä, ja komia alettiin uudelleen käyttää kirjakielenä vasta 1800-luvulla. Sitä kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin, mutta 1930-luvulla kokeiltiin jonkin aikaa myös latinalaisten aakkosten käyttöä. Kominkielinen kirjallisuus kukoisti ennen kaikkea Stalinin aikana 1920–1930-luvulla, jolloin luotiin kominkieliset sivistyslaitokset ja opetusjärjestelmä. 1930-luvulta alkaen tilanne kuitenkin muuttui nopeasti huonompaan. Komilaista sivistyneistöä vainottiin ja komin puhuma-alue alkoi nopeasti venäläistyä muun muassa vankileirien takia. Nykyisin komit muodostavat noin neljänneksen Komin tasavallan asukkaista sekä noin 60 % entisen Permin Komin autonomisen piirikunnan asukkaista. Kieli elää lähinnä maaseudulla. Kaupungistunut komilaissivistyneistö puhuu usein vain venäjää.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen komi sai Komin tasavallassa virallisen aseman vuonna 1992. Käytännössä tämä ei kuitenkaan ole merkittävästi parantanut kielen käyttömahdollisuuksia. Komi on lähinnä kotikieli, jolla on varsin rajoitetusti käyttöä tiedotusvälineissä, hallinnossa ja koulutuksessa. Kirjallisuutta ilmestyy vain noin 20 nimekettä vuodessa. Lisäksi on muutamia aikakaus- ja sanomalehtiä. Vaikka komia käytetään perhepiirissä ja kyläyhteisöissä, se on uhanalainen kieli.
Lävistäjä
Lävistäjä tai diagonaali voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Komin kieli
Nykytilanne
Permin Komin alueella komin kielen käyttö on Komin tasavaltaakin vähäisempää. Kielellä ei ole minkäänlaista virallista asemaa. Vaikka Komi-Permjakia oli Venäjän ainoa hallintoalue, jolla suomalais-ugrilaista kieltä puhuva väestö oli enemmistönä, liitettiin se vuoden 2006 alusta lähes kokonaan venäjänkieliseen Permin alueeseen.
Akaan pääkirjasto
Akaan pääkirjasto on yksi Akaan kaupunginkirjaston toimipisteistä. Vuoteen 2006 asti se oli Toijalan kaupunginkirjasto.
Place du Carrousel
Nykyään aukiota hallitsee sen läntisellä laidalla oleva riemukaari Arc de Triomphe du Carrousel, joka muodostaa Pariisin historiallisten monumenttien sarjan, Axe historiquen itäisen alkupisteen. Riemukaaren pystytti Napoleon I vuosina 1806–1808.
Aukion keskellä on liikenneympyrä ja sen keskellä maan alle sijoitetun lasipyramidin La Pyramide inverséen kattoikkuna.
<mapframe text="Pyramide inversée" zoom="13" width="300" height="200" latitude="48.8614375" longitude="2.3341222">{ "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [2.3341222, 48.8614375] }, "properties": { "title": "Pyramide inversée", "marker-color": "228b22", "marker-size": "medium", "marker-symbol": "triangle" } } Aukion itälaidalla oli vuosina 1888–1954 Léon Gambettan muistomerkki, joka on kuitenkin purettu. vasen|pienoiskuva|600x600px
Lähteet
48.86139°N, 2.33444°W
Juha Hänninen
Juha Pekka Hänninen (s. 11. syyskuuta 1959 Oulu) on suomalainen poliitikko, kansanedustaja, nyrkkeilijä, teologian maisteri sekä liikunnanohjaaja AMK. Hänninen aloitti Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 15. kesäkuuta 2015 ja luopui tehtävästään 19.6.2023. Hänet valittiin kevään 2023 eduskuntavaaleissa eduskuntaan 5251 äänellä.
Hänninen on Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialueen valtuuston Pohteen 1. varapuheenjohtaja. Hän sai vuoden 2019 eduskuntavaaleissa 3642 ääntä ja oli Pohjois-Pohjanmaan kokoomuksen 1. varakansanedustaja.
Hänninen aloitti urheilu-uransa 1976 Oulun Tarmon nyrkkeilyseurassa. Ensimmäisen kansallisen ottelunsa hän kävi syyskuussa 1976. Suomen mestaruuden alle 81 kilon sarjassa Juha Hänninen voitti neljänä vuonna peräkkäin, 1981–1984. Nyrkkeilyn EM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 1981 ja 1983, selviten jälkimmäisenä vuonna toiselle kierrokselle. Los Angelesin olympialaisissa 1984 Juha Hänninen edusti Suomea.
Vuonna 1988 Hänninen aloitti Oulussa yleisölle suunnatun kuntonyrkkeilyharrastuksen. Nykyään Oulun kuntonyrkkeilijät ry:n kuutena päivänä viikossa järjestettävät harjoitukset ovat hyvin suosittuja. Suuri osa harrastajista on naisia.
Ammatiltaan Hänninen oli opistoupseeri, sotilasarvoltaan majuri. Hän jäi eläkkeelle Pohjois-Suomen huoltorykmentin turvallisuuspäällikön tehtävistä vuonna 2010.
Sebastian Lindell
Sebastian Lindell (oikealta nimeltään Timo Liukkonen, s. Tervola) on suomalainen rikoskirjailija. Hän on julkaissut viisi rikoskirjaa. Lappiin sijoittuvien rikosromaanien päähenkilöt ovat poliisit Markus Edelmann ja Sonja Friberg. Koulutukseltaan Liukkonen on tekniikan tohtori ja asuu Salossa.
Ola Fredricson
Ola Fredricson (s. 5. helmikuuta 1968) on entinen ruotsalainen jääpalloilija, nykyinen jääpallovalmentaja.
Hän aloitti pelaajauransa kotipaikkakuntansa Nässjön joukkueessa 16-vuotiaana, jossa hän kaudella 1990-1991 oli nostamassa Nässjö IF:ää pääsarjaan eli Allsvenskaniin. Kuitenkin hän vaihtoi syksyllä 1991 ajan ruotsalaiseen suurseuraan karlstadilaiseen IF Bolticiin, jossa hän pelasi kevääseen 1997 voittaen yhden mestaruuden ja ollen lisäksi kaksi muuta kertaa loppuottelussa häiävänä osapuolena. IF Boltic oli myös menestyvä Eurooppa cup- ja Maailman cup-seura. Syksyllä 1991 hän vaihtoi seuraa eli Västerås SK:n riveihin, jossa hän saavutti kaksi Ruotsin mestaruuta. Kaikkiaan jääpallon pääsarjapelejä kertyi 773 ottelua, joissa hän teki 441 maalia.
Claesson pelasi 1990-luvulla urallaan 79 maaottelua. Hän oli viisissä MM-kisoissa ja saavutti kolme MM:ää vuosina 1993, 1995 ja 1997. MM-otteluissa hän on tehnyt 27 ottelussa kaikkiaan 11 maalia.
Saavutukset
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Tie naisen sydämeen
Tie naisen sydämeen on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut valmistunut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Pekka Parikka ja käsikirjoittanut Jussi Kylätasku. Se perustuu Ilkka Kylävaaran romaaniin Hulluus ja kertoo lehtimiehestä, joka alkaa tutkia mielisairaalaan joutuneen naisen tapausta.
Carmen Jiménez Serrano
thumb|right|Carmenen Jiménez Serrano: La Danza, vuodelta 1975, Granadan yliopisto. Carmen Jiménez Serrano  (21. syyskuuta 1920 La Zubia, Espanja – 19. lokakuuta 2016) oli espanjalainen kuvanveistäjä. Hän aloitti taideopinnot, kun Espanjan sisällissota oli vuonna 1939 päättynyt.
Carmen Jiménez Serrano oli aluksi kiinnostunut koruompelusta, mutta hänen opiskelukaverinsa kehottivat häntä opiskelemaan maalaustaidetta. Opintojensa ohella hän työskenteli verstaassa, jossa tehtiin uskonnollisia patsaita. Hän opiskeli lukuvuoden 1940-1941 Madridin taideakatemiassa. Hänen kotikaupunkinsa oli myöntänyt hänelle stipendin opintoja varten.
Taideakatemian vuotenaan Jiménez Serrano kiinnostui kuvanveistosta. Hän solmi vuonna 1944 avioliiton kuvanveistäjä Antonio Cano Correan kanssa. Cano Correa nimitettiin Sevillan taideakatemian professoriksi, ja Jiménez Serrano opetti samassa koulussa. Vuonna 1984 Jiménez Serrano nimettiin Sevillan taideakatemian ensimmäiseksi naispuoliseksi professoriksi.
Auto Bild Suomi
Auto Bild Suomi on Suomen useimmin ilmestyvä autolehti. Julkaisu pohjautuu Euroopan suurimpaan autolehteen, saksalaiseen Auto Bildiin, mutta ei ole saksankielisen lehden suomennettu versio, vaan lehdellä on oma suomalainen toimitus, joka tuottaa Auto Bildin muiden eurooppalaisten versioiden kanssa yhteisen aineiston lisäksi myös maakohtaista sisältöä. Auto Bild Suomi ilmestyy 16 kertaa vuodessa, ja sitä kustantaa Fokus Media. Lehden päätoimittaja on Pekka Kaidesoja. Lehti tavoittaa noin 46 000 lukijaa (KMT 2022).
Auto Bild Suomi on suomalaisen autoilijan hyötylehti, joka kertoo tuoreimmat autouutiset joka toinen viikko. Auto Bild Suomi kertoo tarjoavansa luotettavaa testitietoa sekä ajankohtaista asiaa, vinkkejä ja neuvoja auton hankintaan ja käyttöön.
Jorma Verno
Verno kirjoitti ylioppilaaksi Hangon lukiosta vuonna 1936. Hän palveli aluksi Suomen laivastossa ja osallistui kadettiaikoinaan koululaiva Suomen joutsenen maailmanympäripurjehdukseen 1938–1939. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan rannikkotykistössä, valmistui upseeriksi merisotakoulusta vuonna 1941 ja kävi sotakorkeakoulun 1951–1952, minkä jälkeen siirtyi esikuntaupseeriksi maavoimiin. Viimeksi Verno oli Hämeen sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1964–1965 ja sai ylennyksen everstiluutnantiksi 1964. Hän jäi pois palveluksesta vuonna 1965 ja työskenteli sen jälkeen Parasten Kalkkivuori Osakeyhtiön mainospäällikkönä. Myöhemmin hän oli vapaa toimittaja ja kirjoitti Helsingin Sanomien ja Hämeen Sanomien tv-palstoille.
Verno julkaisi kaksi muistelmakirjaa kirjailijanimellä Pekka Pursi. Hän oli Purje- ja moottorilehden ensimmäinen päätoimittaja 1954–1964.
Enigma (musiikkiprojekti)
Enigman ensimmäinen hitti oli single ”Sadeness” (1990) levyltä MCMXC aD. Kappale yhdisti gregoriaanista laulua ja seksuaalista viettelyä poikkeuksellisella tavalla. Tämä kuvattiin musiikkivideolla punaiseen kaapuun pukeutuneen munkin eroottissävytteisenä unena.
Enigman toinen ja suurin hitti oli "Return to Innocence" (1994) levyltä The Cross of Changes. Ajan kuluessa Enigman musiikki on kehittynyt gregoriaanisesta laulusta (levyllä MCMXC aD.) moderniin ääniin ja rytmiin (Voyager).
Kokoonpanon kolmas hitti ”Beyond the Invisible” (1996) levyltä Le Roi Est Mort, Vive Le Roi! edusti jo uudenlaista Enigmaa, jossa oli havaittavissa modernimpi ja jopa hyvin ambientmainen tyyli. Enigman tyyliin fantasiapainotteisella musiikkivideolla luistelevat Susanna Rahkamo ja Petri Kokko.
Tuomas Marjamäki
Tuomas Marjamäki (s. 7. syyskuuta 1978 Tampere ) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Ura
Marjamäki kävi vuosina 1997–98 Aamulehden akatemia -koulutuksen ja työskenteli sen jälkeen toimittajana Aamulehdessä, vuosina 2001–2009 toimittajana ja uutispäällikkönä Ilta-Sanomissa sekä 2009–2018 Apu-lehden toimituspäällikkönä. Nykyään hän toimii vapaana kirjoittajana ja yrittäjänä.
Marjamäki on julkaissut useita elokuva-aiheisia tietokirjoja, muun muassa Uuno Turhapuro -elokuvien 25-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistun Uuno Turhapuro – Juhlakirjan (1998) sekä yhdessä Stiina Ikosen kanssa aforismikirjan Uuno Turhapuron mietelmät (2006). Suomalaisista stuntmiehistä kertovan tietokirjan Stuntista toiseen (2001) hän kirjoitti ammattistuntmies H-P Virkin kanssa. Tietokirja Naurattajat – Suomalaisen komiikan tekijät 2007–1907 käsittelee suomalaisia koomikkoja, komedianäyttelijöitä, -ohjaajia ja -kirjoittajia.
Pori WLAN
Pori WLAN on Porin kaupungin Satakunnan Puhelimen avulla toteuttama avoin langaton lähiverkko, joka avattiin käyttäjille kesällä 2006. Hanke on toteutettu Prizztechin avulla osana etäteknologian osaamiskeskusohjelmaa osittaisella EAKR-rahoituksella Satakunnan kuntien maakuntaliiton kautta. Verkko kattaa kävelykatuna toimivan Yrjönkadun sekä Etelärannan, Kirjurinluodon, Raatihuoneen puiston ja kauppatorin.
Tuomas Marjamäki
Ura
Marjamäki on tehnyt elämäkerrat Simo Salmisesta, Spede Pasasesta ja Mikko Alatalosta sekä tietokirjan viihderyhmä Kummelista. Hänen esikoisromaaninsa, Salaviinanpolttajat-elokuvan tekemisestä kertova Siitä tulikin farssi julkaistiin syksyllä 2018 ja toinen romaani Myöhäistä katua keväällä 2020.
Pori WLAN
Verkon tunnus, SSID, on "Pori_Wlan".
Saratovin alue
Saratovin alue on hallinnollinen alue Venäjällä Itä-Euroopassa. Se rajoittuu pohjoisessa Penzan ja Uljanovskin alueisiin, koillisessa Samaran alueeseen, idässä Orenburgin alueeseen, kaakossa Kazakstaniin, etelässä Volgogradin alueeseen sekä lännessä Voronežin ja Tambovin alueisiin.
Maantiede
Saratovin alueen keskeltä virtaa Volga. Joen itäpuolinen alue kuuluu Itä-Euroopan tasankoon ja länsipuoli Volgan ylänköön. Alueella sijaitsee Saratovin tekojärvi sekä osa Volgogradin tekojärvestä. Alue on pääasiassa aroa, metsää on vain 5,3 % pinta-alasta.
Historia
Saratovin alue kuului Venäjän keisarikunnan aikana Saratovin kuvernementtiin. Saratovin alue muodostettiin 1936 Alisen Volgan maakunnan pohjoisosasta ja sen alaisuuteen kuului myös aluksi Volgan saksalaisten autonominen sosialistinen neuvostotasavalta.
Toisen maailmansodan jälkeen alueeseen liitettiin Volgan Saksalaisten autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan eteläosa, koska Volgan saksalaiset oli karkotettu Siperiaan ja Keski-Aasiaan ja heidän tasavaltansa oli lakkautettu.
Hallinto
Saratovin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Saratov. Paikallishallinnon johdossa ovat kuvernööri, hallitus ja alueduuma. Vuonna 2013 kuvernöörinä toimi Vareri Radejev.
Alue on jaettu hallinnollisesti 38 piiriin ja 17 kaupunkialueeseen.
Talous
Tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, kemian-, rakennusaine-, puunjalostus-, kevyt-, tekstiili-, ja elintarviketeollisuutta. Lisäksi alueella tuotetaan ja jalostetaan öljyä ja maakaasua. Maataloudessa viljellään viljaa, auringonkukkia ja sokerijuurikasta. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa.
Väestö
thumb|350px|Volgan ylittävä silta Saratovissa
Saratovin alueen asukasluku on 2 521 892 (2010).
Noin 65 % väestöstä asuu kaupungeissa ja kaupunkimaisissa taajamissa. Vuonna 2010 suurimmat, yli 30 000 asukkaan kaupungit tai kaupunkitaajamat olivat Saratov (837 900 as.), Engels (202 419 as.), Balakovo (199 690 as.), Balašov (82 227 as.), Volsk (66 508 as.), Lugatšev (41 707 as.), Rtištševo (41 289 as.), Privolžski (34 364 as., kaupunkityyppinen taajama), Marks (31 531 as.) ja Petrovsk (31 160 as.).
Vuonna 1989 väestöstä oli venäläisiä 85,6 prosenttia, ukrainalaisia 3,8 prosenttia, kazakkeja 2,8 prosenttia ja muita 7,8 prosenttia. Alueella asuneesta runsaasta saksalaisväestöstä ei ole nykyisin jäljellä kuin noin 18 000.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan suurimmat etniset ryhmät olivat:
Asukasluvun kehitys
Saratovin alueen rajoja on muuteltu vuosien varrella useasti, mikä vaikuttaa osaltaan asukasluvun kehitykseen.
Jeff Bhasker
Jeff Bhasker on yhdysvaltalainen lauluntekijä, tuottaja ja muusikko. Hän työskennellyt muun muassa Funin, Kanye Westin ja Bruno Marsin kanssa. Vuoteen 2021 mennessä Bhasker on voittanut viisi Grammy-palkintoa. Hänet on palkittu vuoden 2015 tuottajana sekä kappaleista ”Run This Town”, ”All of the Lights”, ”We Are Young” ja ”Uptown Funk”.
Lapsuus
Bhaskerin lääkäri-isä on taustaltaan amerikanintialainen. Bhasker kasvoi Socorrossa, New Mexicossa, mutta muutti pois aloittaessaan musiikkiopinnot Berklee School of Musicissa. Hän on kertonut olleensa kiinnostunut tuolloin jazzista ja halusi alun perin ryhytä jazzmuusikoksi ja -säveltäjäksi, mutta päätyi lopulta opiskelemaan lauluntekoa ja musiikin tuotantoa. Myöhemmin hän muutti New Yorkiin kolmeksi vuodeksi ja lopulta Los Angelesiin.
The Bree-Teenz
The Bree-Teenz on suomalaisen metalcore-yhtye One Morning Leftin studioalbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2011
Tijani Belaid
Tijani Belaid (, s. 6. syyskuuta 1987 Pariisi, Ranska) on tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Belaid edustaa Portugalin Segunda Ligassa Moreirensea.
Hänen nuorempi veljensä Aimen Belaid on myös jalkapalloilija.
Ura
Belaid aloitti uransa Paris FC:n junioriseurassa, josta italialainen Inter osti nuoren pelaajan joukkueeseensa vuonna 2004. Myöhemmin hänet nostettiin edustusjoukkueeseen vuonna 2005, jolloin Belaid pelasi ensimmäisen ottelunsa Regginaa vastaan. Tammikuussa 2007 Inter lainasi hänet PSV Eindhoveniin, jossa Belaid ei kuitenkaan saanut ollenkaan peliaikaa edustusjoukkueessa, jonka myötä hänet lainattiin kesällä 2007 SK Slavia Prahaan.
Belaid teki uudessa seurassaan ensimmäisen maalinsa Mestarien liigassa 19. syyskuuta 2007 FC Steaua Bukarestia vastaan. Kuukausi myöhemmin hänet kuitenkin pudotettiin pois edustusjoukkueesta kurittomuuden vuoksi. Marraskuussa 2007 Belaid nostettiin takaisin edustusjoukkueeseen ja hän teki lopulta Tšekin liigassa 4 maalia 16 ottelussa. Heinäkuussa 2008 Belaidin oli määrä palata takaisin Interiin lainasopimuksen päätyttyä, mutta Slavia Praha osti hänet miljoonan euron siirtokorvauksella. Newcastle oli myös harkinnut keskikenttäpelaajan ostamista arviolta noin 500 000 punnan siirtokorvauksella.
Helmikuussa 2010 Belaidin oli tarkoitus siirtyä lainasopimuksella Mladá Boleslaviin jäätyään Slavia Prahan valmentajan epäsuosioon. Siirto ei kuitenkaan toteutunut ja Belaid jäi Slavia Prahaan. Myöhemmin tammikuussa 2011 hänet vapautettiin joukkueesta.
20. tammikuuta 2011 Belaid allekirjoitti puolen vuoden sopimuksen Englannin mestaruussarjassa pelaavan Hull Cityn kanssa. Hänellä on myös kahden kauden optio. Avausottelunsa Belaid pelasi 1. helmikuuta 2011 kotiottelussa Leedsiä vastaan. Hän pelasi joukkueessa lopulta kahdeksan ottelua, mutta ei saanut solmittua jatkosopimusta.
Elokuussa 2011 Belaid siirtyi Kyproksen pääsarjaan APOEL Nikosiaan.
Maajoukkueura
Tunisian maajoukkueessa Belaid pelasi ensi kerran 16. elokuuta 2006 Malia vastaan pelatussa ottelussa. Yhteensä hän on edustanut maataan 17 kertaa.
Vuoden 1924 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1924 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 16 eri maasta, jotka kilpailivat 16 eri tapahtumassa. Eniten olympiavoittoja saavuttivat Norjan ja Suomen urheilijat. Menestyneimmät urheilijat olivat Suomen Clas Thunberg, joka voitti kolme pikaluistelukultaa, ja Norjan Thorleif Haug, joka voitti kolme kultaa hiihtolajeista.
Sahalinin alue
Sahalinin alue on Sahalinin saaren ja Kuriilit käsittävä hallinnollinen alue Venäjän Kaukoidässä Aasiassa.
Maantiede
Sahalinin alue rajoittuu lännessä Japaninmereen, pohjoisessa Ohotanmereen ja idässä Kuriilien itäpuolella Tyyneenmereen. Lännessä olevasta mantereesta ja siellä sijaitsevasta Habarovskin aluepiiri alueen erottaa Tatariansalmi ja alueen eteläpuolisesta Japanista La Pérousen salmi. Kuriilien pohjoispuolella Sahalinin alueen naapurina on Kamtšatkan aluepiiri.
Väestö
Sahalinin alueen asukasluku on laskussa. Vuonna 1999 alueen asukasluku oli 609 000, mutta 2002 enää 546 695 ja vuonna 2010 vain 497 973.
Kaupunkilaisia alueen asukkaista oli 79,7 prosenttia (2010). Alueen suurin kaupunki on Južno-Sahalinsk (181 728 as.). Yli 15 000 asukkaan kaupunkeja ja kaupunkipiirin keskuksia ovat lisäksi Korsakov (33 526 as.), Holmsk (30 937 as.), Oha (23 008 as.) ja Poronaisk (Поронайск, 16 120 as.). Pienempiä kaupunkeja ovat: Dolinsk (12 200 as., koko kaupunkipiirikunta 25 899 as.), Nevelsk (11 682 as., koko kaupunkipiirikunta 17 558 as.), Aleksandrovsk-Sahalinski (10 613 as., koko kaupunkipiirikunta 13 404 as.), Uglegorsk (10 381 as.) ja Šahtjorsk (8 382 as., koko Uglegorskin kunnallispiiri 22 537 as.), Aniva (9 115 as., koko kaupunkipiirikunta 17 533 as.), Makarov (6 705 as., koko kaupunkipiirikunta 8 579 as.), Tomari (4 541 as., koko kaupunkipiirikunta 9 457 as.), Severo-Kurilsk (2 536 as.) ja Kurilsk (2 070 as., koko kaupunkipiirikunta 7 359 as.).
Hallinto
Sahalinin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Južno-Sahalinsk (nimenä vuoteen 1905 asti Vladimirovka ja 1905-1946 Tojohara). Alue on jaettu hallinnollisesti 17 kaupunkipiirikuntaan ja yhteen kunnallispiiriin. Alueella on yhteensä 15 kaupunkia; joidenkin piirien hallintokeskuksena on kaupunkityyppinen taajama. Paikallishallinnon johdossa ovat kuvernööri ja alueduuma.
Kuvernööri Ivan Malahov erosi elokuun 2007 alussa Nevelskin maanjäristyksen jälkeisten pelastustöiden kritiikin vuoksi ja presidentti Putin nimitti hänen tilalleen entisen Ohan pormestarin Aleksandr Horošavinin, jonka alueduuma vahvisti virkaansa 9. elokuuta 2007.
Horošavi erotettiin virasta keväällä 2015 otettuaan vastaan lahjuksia useiden miljoonien dollareiden edestä. Sahalinin alueen uudeksi kuvernööriksi nimitettiin Oleg Kožemjako, joka oli aiemmin Kiinan rajalla sijaitsevan Amurin alueen kuvernööri.
Talous
Sahalinin alue on suhteellisen pienestä pinta-alastaan ja väkiluvustaan huolimatta merkittävä osatekijä Venäjän taloudessa. Alueen osuus maan bruttokansantuotteesta vuonna 2010 oli tilastokeskus Rosstatin mukaan yhteensä 492,7 miljardia ruplaa eli 1,3 prosenttia koko federaation kansantuotteesta. . Asukasta kohden laskettu bkt-osuus oli 989 500 ruplaa eli noin 24 240 euroa. Tämä oli 378 prosenttia maan keskiarvotasosta ja yksi maan korkeimpia.
Saaren eteläpäästä pohjoiseen Noglikiin asti johtaa rautatie. Lisäksi on useita lentokenttiä. Satama on muun muassa seuraavilla paikkakunnilla: Aleksandrovsk-Sahalinski, Holmsk, Korsakov, Korsakovin piiri (Prigorodnojen satama) ja Poronaisk.
Historia
Sahalin kuului alkujaan Kiinalle. Siitä tuli 1855 Venäjän ja Japanin yhteisesti hallitsema alue. Vuonna 1905 saari jaettiin kahtia siten että Japani sai eteläosan ja Venäjä pohjoisosan. Toisen maailmansodan jälkeen saari siirtyi kokonaisuudessaan Neuvostoliitolle. 28. toukokuuta 1995 7,5 Richterin maanjäristys tappoi 2 000 Neftegorskin kaupungissa.
Leena Havunen
Leena Havunen (s. 12. toukokuuta 1984) on Seinäjoelta kotoisin oleva suomalainen lentopalloilija. Hän pelasi kaudella 2011–2012 LP Kangasalan joukkueessa naisten lentopallon SM-liigassa. Pelipaikaltaan hän oli libero.
Ura
Messukylän Tovereista hän suuntasi Hämeenlinnan Tarmo-Volleyhin (nyk. Vanajan Racing Club). Tarmo Volley oli voittanut peräti neljä suomenmestaruutta peräkkäin 2000 vuodesta lähtien. Vanajan Racing Clubissa Havunen pelasi kausilla 2004–2008. Ensimmäisellä kaudellaan Hämeenlinnassa hän sai hopeaa, jonka jälkeen hän voitti suomenmestaruuden neljä kertaa peräkkäin 2005, 2006, 2007 ja 2008. Kaudella 2006 Havunen valittiin SM-liigan tähtiseitsikkoon.
Leena Havunen on Vanajan Racing Clubin yksi kokeneimmista pelaajista. Racing Club uusiutui kaudeksi 2008 rajusti, ja Havunen oli ainoa jäljellä oleva pelaaja vuoden 2006 mestarijoukkueesta. Havunen oli kauden 2008 runkosarjassa paras vastaanottoja ja keräsi kehuja puolustuspelistään. Hänet valittiin helmikuun kuukauden pelaajaksi vuonna 2008.
Maajoukkue
Havunen kuului myös Suomen naisten lentopallomaajoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa 4. toukokuuta 2003 Viron maajoukkuetta vastaan. Naisten A-maajoukkueessa hän toimi ykkösliberona. Hän pelasi 32 maaottelua vuosina 2003–2008.
Saavutukset
Henkilökohtaiset:
Ajan virta
thumb|Ajan virta -taideteos etuviistosta Ajan virta on kuvanveistäjä Kain Tapperin suunnittelema Turun Vanhalla Suurtorilla sijaitseva ympäristötaideteos. Teos valmistui vuonna 2000.
Teos on matalahko 70 metriä pitkä rautamuuri, jonka harjalla virtaa vettä. Se kulkee paikalla, jossa sijaitsi torin reuna ennen vuoden 1827 Turun paloa. Teoksen materiaaleina ovat corten-teräs ja graniitti.
Şereflikoçhisar
Şereflikoçhisar on piirikunta ja kaupunki Turkin Ankaran maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Şereflikoçhisarin väkiluku oli 33 821.
Ford V4 Köln -moottori
pienoiskuva|Fordin V4-moottori Saab Sonettissa. Ford V4 Köln moottori on 60 asteen V4 bensiinikäyttöinen moottori jossa on yksi tasapainoakseli, sitä valmisti Saksan Ford Kölnin tehtailla vuosina 1962 - 1981. Aluksi sitä asennettiin Taunukseen ja myöhemmin Saksassa valmistettuihin Consul, Capri ja Transit -autoihin.
Jaská
Jaská on saamelainen naisen etunimi. Jaská tarkoittaa saamenkielellä hiljaista. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Jaská-nimeä ei ole annettu kenellekään suomalaiselle.
Ford V4 Köln -moottori
Suunnittelu
Tästä V4 moottorista tehtiin myöhemmin Kölnissä myös V6 muunnos, jota käytettiin seuraavissa autoissa: Ford Capri, Ford Taunus, Ford Cortina, Ford Consul, Ford Granada, Ford Sierra, Ford Scorpio, Ford Ranger, Ford Explorer, Ford Mustang, Mercury Capri, jne. V4 moottoria on käytetty (ja käytetään yhä) myös teollisuuden käyttöön tarkoitettuina sovelluksina, esim. pumpuissa, sähkögeneraattoreissa, maatalouskoneissa sekä telaketjuajoneuvoissa. Autoissa sen myöhemmin korvasi Ford OHC/Pinto moottori.
Alun perin Ford suunnitteli tämän V4 moottorin Yhdysvaltain markkinoille tarkoitettuun kompaktiin autoon nimeltä Ford Cardinal, josta kuitenkin lopulta tuli Ford 12M P4. Ford hylkäsi Cardinal projektin ja sen sijaan julkaisi Ford Falconin pohjois-Amerikkaa varten. Niinpä Ford etsi muuta käyttöä V4 moottorille jota oli alun perin koekäytetty Saab 96:ssa. Ford osti muutaman Saab 96:n koekäyttöön ja lopulta myi autot takaisin Saabille varustettuna uudella V4 moottorilla. Saab koeajoi V4 version omalla Trolhattanin koeradallaan mikä sai Saabin valitsemaan V4 moottorin malleihinsa 95, 96 ja 97 (Sonett) alkaen elokuusta 1966 (vuosimalli 1967). V4 moottorin myötä ei enää tarvinnut sekoittaa öljyä polttoaineen sekaan niin kuin kaksitahtimoottorissa tarvitsi sekä siinä oli parempi vääntö alakierroksilla. Saabin myyjät tarjosivat V4-version ensimmäiselle omistajalle "elinikäistä takuuta" hintaan 50 USD.
Moottorista valmistettiin 1,2 ja 1,3 ja 1,5 ja 1,7 litraista versiota.
1,2 litran (1183 cm3) versiossa sylinterin halkaisija on 80,0 mm ja iskunpituus on 58,86 mm. Tehoa oli joko 40 hv (29 kW) ja vääntöä 80 NM tai sitten 45 hv (33 kW) ja vääntöä 82 NM.
Asennettu:
1,3 litran (1288 cm3) versiossa sylinterin halkaisija on 84.00 mm ja iskunpituus on 58,86 mm. Tehoa oli joko 50 hv (37 kW) ja vääntöä 95 NM tai sitten 53 hv (39 kW) ja vääntöä 98 NM.
1,5 litran (1498 cm3) versiossa sylinterin halkaisija on 90.00 mm ja iskunpituus on 58,86 mm. Tehoa oli joko 55 hv (40 kW) ja vääntöä 107 NM tai sitten 60 hv (44 kW) ja vääntöä 114 NM tai sitten 65 hv (48 kW) ja 117 NM nopeudella 2500 rpm.
Myös joihinkin Saksan armeijan käyttämiin DKW Munga maastoautoihin on jälkiasennettu tämä Ford V4 alkuperäisen kaksitahtimoottorin tilalle.
Koska Ford V4 Köln ja Ford V6 Köln moottoreiden vaihelaatikon liitospinta on samanlainen, joihinkin kilpakäytössä oleviin Saab 96 on asennettu V6, vaikka se muuttaakin melkoisesti painopistettä ja ajettavuutta.
Koska Saab 96 oli yleinen ralliauto, sitä myös viritettiin. Ralliversion tilavuus oli 1784 cm3 tai 1933 cm3 jonka teho oli noin 150 hv (110 kW) vapaasti hengittavana ja 200 hv (150 kW) DIN nopeudella 7000 rpm Saab 96 RC Turbo versiossa, jolloin kiihtyvyys oli nollasta sataan viidessä sekunnissa. Saab on virittänyt moottorin jopa 240 hv tehoiseksi.
New Jersey (albumi)
New Jersey on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Bon Jovi-yhtyeen neljäs studioalbumi.
New Jersey julkaistiin Yhdysvalloissa Mercury Records-levymerkillä 19. syyskuuta 1988. Euroopassa albumin jakeli Mercury Recordsin omistama tytäryhtiö Vertigo Records, ja entisen Neuvostoliiton alueella albumi julkaistiin Melodija-levymerkillä. Albumi oli myös ensimmäinen yhdysvaltalaisen yhtyeen tai artistin levytys, joka julkaistiin Neuvostoliitossa. Yhtyeen edellisen studioalbumin, vuoden 1986 Slippery When Wetin tapaisesti myös New Jersey nauhoitettiin Kanadan Vancouverissa, ja albumin on tuottanut edeltäjänsä tapaisesti Bruce Fairbairn. Albumi nousi ilmestyessään albumilistojen kärkipaikalle yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ruotsissa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Sveitsissä.
Yhtyeellä, etenkin suurimmaksi osaksi laulunkirjoittamisesta vastanneilla laulaja Jon Bon Jovilla ja kitaristi Richie Samboralla oli kansainvälisesti huikean menestyksekkään Slippery When Wetin jälkeen valtavasti paineita toistaa albumin menestyminen New Jerseyllä ja vakiinnuttaa yhtyeen jalansijaa musiikkialan huipulla. Tämän vuoksi he pyysivät jo Slippery When Wetillä yhtyeen kanssa menestyksekästä yhteistyötä tehneen laulunkirjoittaja Desmond Childin apuun myös New Jerseyn kappaleiden työstämisessä. Kolmikon kirjoittamasta materiaalista albumille päätyi lopulta neljä kappaletta, ja yhteistyö oli jälleen onnistunutta; esimerkiksi kappale "Bad Medicine" nousi Yhdysvalloissa Billboardin singlelistan kärkeen vuonna 1988. Myös albumin neljä seuraavaa singleä - "Born to Be My Baby", "I'll Be There for You", "Lay Your Hands on Me" ja "Living in Sin" - olivat hyvin menestyksekkäitä singlevalintoja, sillä jokainen edellä mainituista kappaleista nousi niin ikään kymmenen parhaan joukkoon Billboardin listalla.
Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 18 000 000 kappaletta ja se on saavuttanut platinalevyrajan seitsemässä eri maassa, mukaan lukien Suomessa, jossa yhtye vastaanotti albumista platinalevypalkinnon vuonna 1996. Pelkästään Yhdysvalloissa albumia on Recording Industry Association of American mukaan myyty yli seitsenkertaisen platinalevyn verran.
Albumin nauhoittaminen
240px|thumb|left|Bon Jovi nauhoittamassa albumia vuonna 1988, vasemmalta: [[David Bryan, Jon Bon Jovi, Alec John Such ja Richie Sambora.]]
Kuten vuoden 1986 Slippery When Wet, myös New Jersey nauhoitettiin Kanadan Vancouverissa Little Mountain Sound-äänitysstudiolla. Bruce Fairbairn palasi jälleen tuottajaksi ja Bob Rock toimi edellisen albumin tapaisesti äänittäjänä ja miksaajana. Albumi jäi yhtyeen ja Fairbairnin viimeiseksi yhteiseksi tuotokseksi, sillä Fairbairn ei ehtinyt muiden kiireidensä ohella tuottamaan New Jerseyn seuraajaa, vuoden 1992 Keep the Faithia, jolla hänen sijastaan tuottajan tehtäviä hoiti Bob Rock. Vuoden 1995 albumilla These Days tuottajina puolestaan toimivat yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora sekä ammattituottaja Peter Collins. Yhtye olisi toivonut yhteistyön jatkuvan kuudennella studioalbumilla, vuoden 2000 Crush, mutta Fairbairnin yllättävä kuolema vuonna 1999 49-vuotiaana epäsi projektin toteutumisen.
Slippery When Wetiä seuranneen, mittavan maailmankiertueen jälkeen yhtye piti muutaman viikon ajan taukoa ennen seuraavan albumin työstön aloittamista. Jon ja Richie aloittivat lomailun jälkeen kappalemateriaalin työstämisen, mutta paineet seuraavan albumin onnistumisesta alkoivat hiljalleen kasautua: he olivat kirjoittaneet jo seitsemäntoista kappaletta, mutta heidän mielestään yksikään niistä ei riittäisi nostaman seuraavaa albumia menestykseen. Yhtye päätti pyytää apua Desmond Childilta, joka oli yksi musiikkialan kuuluisimpia laulunkirjoittajia ja joka oli tehnyt erinomaista sävellystyötä jo Bon Jovin edellisellä studioalbumilla. Yhteenkokoontuminen tuotti nopeasti tulosta, ja kolmikko sävelsi albumille päätyneet hittikappaleet "Bad Medicine" ja "Born to Be My Baby" hyvin nopeasti akustisen kitaran säestyksellä. Kolmisin Jon, Richie ja Desmond sävelsivät vielä kappaleen "Blood on Blood", jonka jälkeen he työstivät yhdessä vielä Diane Warrenin kappaleaihion "Wild is the Wind" albumille julkaisukuntoiseksi.
Albumin nauhoitusten alkaessa Jon ja Richie halusivat levyttää "Born to Be My Babyn" akustisena versiona, mutta tuottaja Bruce Fairbairn ei uskonut kappaleen saavuttavan suurta menestystä kevyempänä ja balladihenkisenä. Fairbairn vaati yhtyettä nauhoittamaan kappaleen sähkökitaroin enemmän hard rock-henkiseksi, mutta Jon on myöhemmin todennut että kappale olisi voinut nousta listakärkeen alkuperäisessä levytysmuodossaan. Fairbairnin ideoima versio sen sijaan nousi kiitettävästi kolmannelle sijalle Yhdysvaltain singlelistalla. Levytysprosessin kuluessa yhtye kutsui studiolle noin 50 fania kuuntelemaan työstettyä materiaalia ja kertomaan mielipiteitään, mikä auttaisi yhtyettä valitsemaan kappaleita levylle.
Slippery When Wetin lähes kaavamaiseen glam metal-äänitystapaan verrattuna New Jersey on kokeellisempi julkaisu. Esimerkiksi kappaleessa "Homebound Train" kuullaan haitaria ja urkujensoittoa, kappaleen "Wild is the Wind" introssa soitetaan flamenco-kitaraa ja Jonin ja Richien salanimillä Captain Kidd ja King of Swing kirjoittama "Ride Cowboy Ride" on tuotettu hyvin alkeellista äänitystekniikkaa muistuttavaksi kappaleeksi. "Love for Sale" puolestaan nauhoitettiin yhtyeen jäsenten ollessa humalaisia baarissa vietetyn illan jälkeen.
Julkaisu ja vastaanotto
New Jersey julkaistiin vuoden 1988 syyskuussa ja se nousi hetkessä Slippery When Wetin tavoin Billboardin albumilistan kärkeen Yhdysvalloissa. Yhdysvaltojen lisäksi albumi nousi kärkeen myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ruotsissa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Sveitsissä. Albumin kaikki viisi singleä nousivat Yhdysvalloissa Billboardin singlelistalla kymmenen parhaan joukkoon, ja "I'll Be There for Youn" sekä "Bad Medicinen" nousivat molemmat vuorollaan Billboardin listan kärkeen.
Avoveteen (elokuva)
Tarina
Päähenkilö on Yrjö Niemelä, joka tulee Helsinkiin hakemaan työtä. Siellä hän kiinnostuu juoksemisesta ja aloittaa kilpailemisen. Menetettyään rahansa Helsingin yössä, hän palaa tyttöystävänsä ja hänen vanhempiensa maatilalle, jossa asuu myös hänen ja hänen tyttöystävänsä poika. Hän viljelee siellä maata, mutta alkaa taas harjoitella juoksemista, kun hän kuulee, että Suomen maajoukkueelta puuttuu juoksijoita. Hän osallistuu Helsingin olympialaisiin 1940, jossa hän voittaa pitkän matkan juoksun loppusuoralla. (Todellisuudessa olympialaiset siirtyivät sodan takia ja järjestettiin Helsingissä vasta 1952.)
Arviot
Tv-kriitikko Arto Pajukallio on luonnehtinut elokuvaa moraalisessa suoraselkäisyydessään hellyttävän humoristiseksi. .
Luettelo Resident Evil -hahmoista
Esiintymiset
P - Pelattava hahmo (tarina/avattava minitarina) P* - Pelattava hahmo (minipeli/DLC)
Hetu
Hetu tarkoittaa seuraavia asioita:
Dneprin-Donetskin kulttuuri
thumb|Dneprin-Donetskin kulttuurialue oranssilla merkittynä. Dneprin-Donetskin kulttuuri oli Dneprin ja Donin välillä 2000-luvulla eaa. sijainnut kulttuurialue. Alueella käytettiin kultaa ja kuparia, se harjoitti erätaloutta ja karjanhoitoa. Kulttuuri katosi muiden kulttuurien sekaan.
Idolatria
thumb|[[Nicolas Poussinin maalaus Kultaisen vasikan ylistys (1633–1634) esittää heprealaisia palvomassa kultaista vasikkaa. Vanhan testamentin mukaan vieraan jumalan palvonta raivostutti Jumalan.]]
Idolatria on kuvien, esineiden, asioiden, ajatusten ynnä muiden sellaisten uskonnollista palvontaa. Idolatrian kohde on idoli, joka nykykielessä on alkanut tarkoittaa varsinaista palvontaa arkisemman ihannoinnin kohdetta. Sanan juurena on kreikan eidololatria, joka on yhdistetty sanoista eidolon ’kuva, hahmo’ ja latreia ’palvonta’. Varhaisempi kanta saattaa olla heprean avodat elilim.
Epäjumala on leimaava ja halventava nimitys toisen uskonnon jumaluudesta tai tällaisen kuvasta tai patsaasta. Epäjumala tarkoittaa jumalaa, jota ei ole omassa uskonnossa (jumalana) olemassa, mutta jota jotkut muut palvoo. Epäjumala saattaa kuitenkin olla muutoin olemassa, esimerkiksi esineenä kuten idolina eli jumalankuvana tai joskus harvemmin jumalaa mitättömämpänä pahana henkenä. Suomen sana epäjumala on ollut käytössä lähes yksinomaan kristityssä merkityksessä, mutta viime aikoina myös jonkin verran islamilaisessa.
Sana idolatria sisältää usein kielteisen sävyn, sillä sitä on käytetty kuvaamaan juutalais-kristillisessä perinteessä synnillistä esineiden, asioiden ja kuvitelmien palvontaa oikeana pidetyn jumalan sijaan. Se minkä palvominen on uskontoa ja minkä idolatriaa, vaihtelee kulttuurista ja uskonnosta toiseen. Esimerkiksi kristinusko, islam ja juutalaisuus leimaavat kaikki muut jumalat kuin Jahven epäjumaliksi. Näissä yhteyksissä käsitykset epäjumalista on toisinaan pelkistetty siihen, että kaikki muut jumalat ovat pelkkiä esineitä, joita palvotaan. Tämä käsityksen mukaista väitettyä toimintaa nimitetään myös kuvainpalvonnaksi. Kuitenkin suurin osa eri uskontojen jumalankuvista tai muista pyhistä kuvista on vain vertauskuvallisia, samaan tapaan kuin esimerkiksi kristittyjen krusifiksit. Kuvia ei siis palvota niiden itsensä vuoksi, vaan niiden olentojen tai asioiden vertauskuvina, joita ne edustavat.
Agricolan epäjumalien luettelo
Mikael Agricola kirjoitti suomentamansa Vanhan testamentin psalmikokoelman eli Psalttarin (1551) esipuheeseen runomuotoisen luettelon suomalaisista ”epäjumalista” eli palvotuista henkiolennoista. Sana epäjumala saattoi olla Agricolan omaa keksintöä. Hän luetteli yhteensä 24 epäjumalaa, 12 karjalaisilta ja 12 hämäläisiltä. Suurin osa näistä on myös uudemman tutkimuksen mukaan ollut suomalaisten uskomusolentoja.
Hän aloittaa luettelonsa näin: ”Epäjumalat monet tässä muinoin palveltiin kaukana ja läsnä”
Hän lisää: ”Eikös se kansa vimmattu ole joka näitä uskoo ja rukoilee?”
Luettelo pikkuplaneetoista: 43001–44000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 43001:stä ja päättyen 44000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Näpistys
Näpistys on varkauden lievä tekomuoto. Toisin kuin varkaus, näpistys voidaan käsitellä rangaistusmääräysmenettelyssä eikä oikeudenkäyntiä yleensä tarvita.
Luettelo pikkuplaneetoista: 43001–44000
Lähteet
Zoznam planétok 43001-43250
Näpistys
Yleisesti näpistyksenä pidetään tekoa, jossa anastetun omaisuuden arvo on alle 500 euroa ja sen arvo omistajalleen on verraten vähäinen. Myös rikoksen tekotavalla ja kohteella on merkitystä rikosnimikettä arvioitaessa. Esimerkiksi jos teko sisältää murtautumistoimia, kyseessä ei yleensä ole näpistys vaan varkaus.
Toisin kuin varkaus, näpistys on asianomistajarikos, eli syyttäjä saa näpistyksen johdosta nostaa syytteen vain, jos rikoksen uhri tekee syyttämispyynnön.
Oikeuskäytäntö
Vuonna 2008 mediaanirangaistus näpistyksestä oli 15 päiväsakkoa.
Päivö Suomela
Päivö Ylevi Suomela (4. kesäkuuta 1925 Helsinki – 1. tammikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen nuortenkirjailija. Myös Päivön veli Launo Suomela ja sisar Toivi Suomela olivat kirjailijoita.
Suomelan vanhemmat olivat filosofian tohtori Klaus Uuno Suomela ja filosofian maisteri Hellä Gurli Sabina Tingvald. Hän pääsi ylioppilaaksi Käpylän yhteiskoulusta.
Päivö Suomela toimi 1950- ja 1960-luvuilla kuvaamataidon opettajana Käpylän yhteiskoulussa ja myöhemmin hän oli koulun rehtorina.
Ruotsin maakunnat
Ruotsin maakunnat (ruots. landskap) olivat hallinnollisia alueita Ruotsissa vuoteen 1634. Tämän jälkeen niiden seuraajiksi hallinnollisina alueina tulivat läänit ja maakuntajako jäi epäviralliseksi. Vielä nykyaikanakin monet ihmiset samastavat itsensä kotimaakuntaansa, vaikka niillä ei enää ole hallinnollista merkitystä. Maakuntajako perustui osittain jo esihistoriallisella ajalla olemassa olleisiin aluejakoihin. Keskiajalla maakunnat toimivat erillisinä hallinnollisina yksikköinä, joilla oli omat maakuntalakinsa.
Myös Suomen historialliset maakunnat ovat ennen vuotta 1809 olleet Ruotsin maakuntia. Monet Etelä-Ruotsin nykyisistä maakunnista kuuluivat aikanaan Tanskaan, eikä niillä ole Ruotsin vallan aikana ollut omia maakuntalakejaan. Ruotsin nykyisistä maakunnista muita selvästi nuorempi on Norrbottenin maakunta, jota alettiin pitää omana maakuntanaan vasta Norrbottenin läänin perustamisen jälkeen vuonna 1810. Kun Norrbotten lasketaan mukaan, niin nykyisen Ruotsin rajojen sisällä on 25 maakuntaa. Niistä viisi on aiemmin kuulunut Tanskaan ja kolme Norjaan. Lisäksi Taalainmaan maakuntaan nykyään kuuluvat Idren ja Särnan pitäjät Älvdalenin kunnassa olivat aiemmin osa Norjaa.
1860-luvulla perustettujen maakäräjäkuntien rajat noudattavat läänien rajoja.
Maakuntien merkitys nykyään
thumb|Ruotsin maakunnat vuonna 1560. Uusi lääniorganisaatio luotiin [[vuoden 1634 hallitusmuoto|vuoden 1634 hallitusmuodossa, eikä se enää kaikilta osin noudattanut maakuntien rajoja.]]
Ruotsin maakunnilla ei nykypäivänä ole mitään poliittis-hallinnollista merkitystä, mutta kulttuurisissa ja historiallisissa yhteyksissä niitä käytetään ahkerasti. Monet ihmiset tuntevat suurempaa yhteenkuuluvuutta kotimaakuntaansa kuin kotilääniinsä, ja ruotsalaiset ilmoittavat kotiseudukseen mieluummin maakunnan kuin läänin. Tästä on kuitenkin joitakin poikkeuksia. Pohjois-Ruotsissa puhutaan useammin Norrbottenin läänistä ja Västerbottenin läänistä kuin Lapin, Norrbottenin ja Västerbottenin maakunnista. Myös maakuntarajojen useaan osaa jakamissa Tukholmassa ja Göteborgissa maakuntaan identifioituminen on heikkoa.
On monia esimerkkejä siitä, kuinka maakunnan asukkaat käyttävät juuri maakuntaa kulttuuri-identiteettinsä vahvistamiseen. Matkailualalla maakuntia käytetään usein markkinoimistarkoituksiin. Useimmat Ruotsin urheiluseurat on jaettu maakunnan mukaan, vaikka lääniin perustuvia aluejakojakin esiintyy (Västerbotten, Norrbotten, Tukholma ja Göteborg). Ruotsin riimukivet ja muut valtion historiallisen museon esinekokoelmat on jaoteltu maakuntien mukaan. Ruotsin Radiolla P4:lla on paikallisradiot 12 maakunnassa. Uppsalan yliopistossa on 13 maakunnan osakuntaa.
Monarkki antaa Ruotsin prinsseille ja prinsessoille herttuakunniksi yhden tai useamman maakunnan. Esimerkiksi kruununprinsessa Victoria on Länsi-Götanmaan herttuatar. Näillä arvonimillä ei ole mitään käytännön merkitystä, mutta ne ovat maakuntien viimeinen virallinen tehtävä. Tämä perinne on lähtöisin Vaasojen ajalta, jolloin Ruotsin maakunnille annettiin vaakunat ja ne nimettiin jo herttuakunniksi tai kreivikunniksi. Tämä jako oli voimassa vuoteen 1884 asti, jolloin kaikki Ruotsin maakunnat saivat luvan käyttää herttuankruunua vaakunakilvissään.
Norrbottenin maakunnan muodostuminen
Maakuntien rajat periytyvät vuodesta 1634 ja ne ovat periaatteessa muuttumattomia. Joitakin muutoksia maakuntarajoihin on kuitenkin tehty etenkin 1800-luvulla. Norrbottenia alueen asukkaat ovat pitäneet omana maakuntana sen jälkeen kun Västerbottenin läänin pohjoisosa erotettiin Norrbottenin lääniksi vuonna 1810. Vuonna 1995 valtakunnanheraldikko suunnitteli Norrbottenille oman maakuntavaakunan, mikä katsotaan epäsuoraksi tunnustukseksi asemasta maakuntana. Ennen maakuntavaakunan suunnittelua Norrbottenia pidettiin virallisesti Västerbottenin maakunnan osana, koska maakuntajako oli jäänyt pois käytöstä ennen Västerbottenin jakamista Västerbottenin ja Norrbottenin lääneihin.
Ruotsin historialliset pääalueet
150px|left|thumb|Ruotsin historialliset pääalueet.
Ruotsin historialliset pääalueet sen nykyisten rajojen sisällä ovat Etelä-Ruotsissa sijaitseva Götanmaa, Keski-Ruotsissa sijaitseva Sveanmaa ja Pohjois-Ruotsin kattavaa Norlanti. Värmlanti kuului aiemmin Götanmaahan, mutta vuodesta 1815 se on luettu Sveanmaahan.
Ennen vuotta 1809 Norlantiin saatettiin lukea myös nykyiseen Suomeen kuuluva Pohjanmaa ja nykyinen Suomen Lappi, joskaan määrittely ei välttämättä ollut yksiselitteinen, koska Ruotsin historialliset pääalueet menettivät hallinnollisen asemansa jo satoja vuosia aiemmin. Neljäs pääalue Suomen vielä ollessa osa Ruotsia ennen vuotta 1809 oli Suomi tai aiemmin, ennen 1400-lukua Itämaa eli Österland, kun 1400-luvulta lähtien nimi Finland (Suomi), joka oli siihen saakka tarkoittanut vain Varsinais-Suomea, laajeni merkitykseltään ja syrjäytti aiemman nimityksen Itämaa. . Myös Ruotsin nykyisten rajojen sisällä pääalueiden rajat ovat aikojen kuluessa paikoin hieman muuttuneet.
Ruotsin maakunnat pääalueittain
Ruotsin nykyisten rajojen sisällä nämä pääalueet jakautuvat edelleen maakuntiin seuraavasti. Luettelossa ilmoitetut suomenkieliset muodot ovat monissa tapauksissa jääneet pois käytöstä, ja useimmista maakunnista käytetään nykyään niiden ruotsinkielisiä nimiä. Luettelossa ovat myös maakuntien latinankieliset nimet.
Maakuntien rajat
Sanallisia kuvauksia maakuntien rajoista on ainakin eräissä Statistiska centralbyrånin vanhoissa julkaisuissa, joista tuorein kuvaa vuoden 1996 kunta- ja läänijaon mukaista tilannetta.