cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rajanylityspaikka
Venäjälle
Oheinen taulukko kertoo Venäjän rajan rajanylityspaikat ja niillä suoritettujen henkilöiden rajatarkastusten määrän 2010-luvun vaihteessa.
Meriraja: Satamat ja merivartioasemat
Rajavartiolaitos teki vuonna 2011 yhteensä 293 447 henkilöliikenteen rajatarkastusta muun muassa seuraavissa satamissa tai vesiväylien raja-asemilla: Rajanylitys on mahdollista eräiden muidenkin satamien kautta. Huviveneiden käytössä ovat seuraavat merivartioasemat:
Ilmatila: Kansainvälistä liikennettä palvelevat lentoasemat
Rajavartiolaitos teki kansainvälistä lentoliikennettä palvelevilla lentoasemilla yhteensä 3,776 miljoonaa rajatarkastusta (ainakin passintarkastus) vuonna 2011. Vuonna 2012 lentoasemilla tehtiin 4,050 miljoonaa kansainvälisen liikenteen passintarkastusta. Vilkkaimmat lentoasemat olivat tällä mittarilla Helsinki-Vantaa (3 817 tuhatta), Kittilä (58 tuhatta) ja Rovaniemi (37 tuhatta). Sisämaan lentoasemilla (esim. Jyväskylä, Kuopio ja Tampere-Pirkkala) rajatarkastuksista huolehtii poliisi, joten näillä lentoasemilla tehtyjen tarkastusten lukumäärä ei sisälly rajavartiolaitoksen tilastoihin.
Kesäterassi
Kesäterassi on vuodesta 2014 alkaen kesäisin MTV3-kanavalla esitetty keskusteluohjelma.
Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi esitettiin heinä–elokuussa 2017 arkipäivisin neljän viikon ajan. Toinen tuotantokausi esitettiin kesällä 2018, kolmas tuotantokausi kesällä 2019 , neljäs tuotantokausi kesällä 2020 , viides tuotantokausi kesällä 2021 ja kuudes tuotantokausi kesällä 2022. Seitsemäs tuotantokausi alkaa heinäkuussa 2023.
Ohjelmaa kuvattiin kuuden ensimmäisen kauden ajan Helsingin keskustassa Allas Sea Poolilla. Seitsemännellä kaudella ohjelman kuvauspaikaksi vaihtuu Haukilahden Helmen terassi.
Ohjelmaa juonsivat kuuden ensimmäisen tuotantokauden ajan Tuija Pehkonen ja Lorenz Backman. Kesällä 2023 esitettävällä seitsemännellä kaudella Backmanin tilalla juontajana aloittaa Susani Mahadura. Viidennellä kaudella Antero Mertaranta juonsi ohjelmaa yhden viikon ajan. Seuraavilla kausilla Mertaranta vuorotteli juontajana Pehkosen, Backmanin ja Mahaduran kanssa.
Juan Pablo Ramirez
Juan Pablo Ramirez on meksikolainen entinen Manorin Formula 1 -tallin insinööri. Ramirez aloitti uransa Toyotalla vuonna 2009 toimien Timo Glockin ja Kamui Kobayashin kisainsinöörinä. Vuosina 2010–2012 hän toimi Caterhamilla Heikki Kovalaisen ja 2013 Giedo van der Garden kisainsinöörinä. Vuonna 2016 hän toimi Manorin pääinsinöörinä.
Edmonton
Edmonton on Kanadassa sijaitsevan Albertan provinssin pääkaupunki ja toiseksi suurin kaupunki Calgaryn jälkeen. Kaupungin väkiluku on 812 200 ja sitä ympäröivällä suurkaupunkialueella asui vuonna 2011 yli 1,1 miljoonaa ihmistä.
Edmontonissa sijaitsee Pohjois-Amerikan suurin ostoskeskus West Edmonton Mall. Keskuksessa on yli 800 liikettä, vesipuisto ja huvipuisto, jossa on maailman suurin sisätiloissa oleva vuoristorata. Kaupungissa on myös Kanadan suurin historiallinen puisto Fort Edmonton Park.
Maantiede ja ilmasto
thumb|left|180px|West Edmonton Mall Edmonton sijaitsee lähes 300 kilometriä Calgarystä pohjoiseen lähellä Albertan maantieteellistä keskipistettä North Saskatchewan -joen varrella.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2020 – sekanelinpeli
Pöytätenniksen sekanelinpeli Tokion 2020 kesäolympialaisissa pelataan 24.–26. heinäkuuta Tokyo Metropolitan Gymnasiumissa. Turnaukseen osallistuu 16 paria. Kyseinen turnaus on ensimmäinen kerta, kun sekanelinpeli on mukana olympiaohjelmassa.
Karsinnat
Jokainen maantieteellinen alue (Afrikka, Aasia, Eurooppa, Latinalainen Amerikka, Pohjois-Amerikka ja Oseania) järjestää erillisen karsintaturnauksen, josta pääsee yksi joukkue mukaan. World Tour Grand Finals 2019:sta pääsee mukaan neljä paria kuitenkin siten, että yhdestä maasta voi karsiutua olympialaisiin. World Tour 2020:stä pääsee mukaan 5 paria kuitenkin siten, että yhdestä maasta voi karsiutua olympialaisiin. Näiden lisäksi, jos isäntämaa Japani ei ole jo varmistanut paikkaansa turnauksessa, on sille varattu paikka lopputurnauksessa.
John Robinson (näyttelijä)
Robinson on myös toiminut mallina.
Enno Littmann
Enno Littmann (1875–1956) oli saksalainen orientalisti. Hän oli professori Strasbourgissa, Göttingenissä, Bonnissa ja vuosina 1921–1951 Tübingenissä. Hän oli etiopialaisten kielten erikoistuntija. Hän julkaisi ensimmäisen täydellisen Tuhannen ja yhden yön käännöksen arabiasta saksaan, Erzählungen aus den Tausendundein Nächten (kuusi osaa 1921–1928, 2. p 1953–1954).
Mykkyys
Mykkyys (mutismi) on puhevamma ja tarkoittaa kyvyttömyyttä puhua. Puhumattomuuden taustalla on usein aivosairaus, aivotoiminnan synnynnäisiä puutteellisuuksia tai myöhemmällä iällä aivotautien vaikutuksesta syntynyt afasia. Lapsilla syynä voi olla nielurisojen turpoaminen tai kehityksen viivästyminen.
U-käännös
pienoiskuva|U-käännös [[Vasemmanpuoleinen liikenne|vasemmanpuoleisessa liikenteessä.]] Liikenteessä U-käännös on 180 astetta kattava käännös, jolla vaihdetaan ajosuuntaa vastakkaiseen. Eri lainsäädännöissä suhtautuminen U-käännöksiin vaihtelee.
U-käännös Suomessa
Suomen tieliikenneasetuksen mukaan U-käännös voidaan kieltää liikennemerkillä 334, mutta kyseinen liike ei ole sallittu myöskään: Muissa tilanteissa U-käännös on sallittu.
U-käännös kielletty
U-käännös on Suomessa kielletty seuraavien liikennemerkkien vaikutusalueella:
Hans Jonas
Hans Jonas (19. toukokuuta 1903 Mönchengladbach, Saksa – 5. helmikuuta 1993 New York, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen filosofi.
Elämä
Jonas opiskeli filosofiaa ja teologiaa Freiburgin, Berliinin ja Heidelbergin yliopistoissa, ja väitteli lopulta tohtoriksi Marburgin yliopistosta, jossa opiskeli Martin Heideggerin ja Rudolf Bultmannin oppilaana. Marburgissa hän muodosti myös elinikäisen ystävyyssuhteen Hannah Arendtin kanssa.
Jonas pettyi juutalaisena siihen, että Heidegger liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Hän muutti itse Englantiin vuonna 1933 ja Palestiinaan vuonna 1934. Vuonna 1940 hän palasi Eurooppaan ja liittyyi Britannian armeijaan, joka kokosi saksanjuutalaista erikoisosastoa taistelemaan Hitleriä vastaan. Aluksi hänet lähetettiin Italiaan, myöhemmin hän pääsi takaisin Saksaan, johon oli luvannut palata vain voittoisan armeijan sotilaana.
Sodan jälkeen hän palasi Mönchengladbachiin etsimään äitiään, mutta sai tietää, että tämä oli joutunut Auschwitzin keskitysleirille. Tämän kuultuaan hän kieltäytyi asumasta Saksassa, palasi Palestiinaan ja osallistui Israelin itsenäisyyssotaan vuonna 1948. Hän kuitenkin katsoi, ettei hänen tehtävänsä ollut toimia sionistina vaan opettaa filosofiaa. Jonas opetti aluksi Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Vuonna 1950 hän muutti Kanadaan, jossa opetti Carletonin yliopistossa. Vuonna 1955 hän muutti Yhdysvaltoihin, ja toimi New School for Social Researchissa New Yorkissa vuoteen 1976.
Filosofia
Jonasin teokset keskittyvät teknologian luomiin yhteiskunnallisiin ja eettisiin ongelmiin. Jonas katsoi, että ihmiskunnan selviytyminen riippuu kyvystämme huolehtia planeetastamme ja sen tulevaisuudesta. Hän muotoili uudenlaisen moraalin ylimmän periaatteen: ”toimi niin, että tekojesi seuraukset ovat yhteensopivia aidon ihmiselämän jatkuvuuden kanssa”. Jonasilla onkin ollut vaikutusta muun muassa ympäristö- ja bioetiikkaan.
Jonas tunnetaan yhtä lailla myös siitä, että hän kirjoitti paljon gnostilaisuudesta. Hän tulkitsi tätä uskontoa eksistentialistisen filosofian näkökulmasta. Jonas oli ensimmäinen joka kirjoitti antiikin aikaisen gnostilaisuuden yksityiskohtaisen historian.
Jonas sai ajatteluunsa vaikutteita Alfred North Whiteheadin prosessifilosofiasta ja prosessiteologiasta.
Kirjomerienkeli
Levinneisyys ja ravinto
Kirjomerienkelin levinneisyysalue ulottuu eteläisestä Alaskasta Chilen rannikolle. Se viihtyy hiekka- ja mutapohjilla 3–100 metrin syvyydessä, mutta havaintoja on tehty vielä 185 metrin syvyydessä. Joidenkin rauskujen tavoin se osaa jopa kaivautua pohjaan piiloon. Näin se pystyy saalistamaan pääravintoaan rauskuja, kampeloita ja muita pohjakaloja väijyksistä. Myös selkärangattomat kuten hummerit kelpaavat. Pelästyessään tai hyökätessään se pystyy ampaisemaan nopeasti liikkeelle vahvalla pyrstöllään. Sitä itseään saalistaa ihmisen lisäksi (kirjomerienkelin lihalla on taloudellista merkitystä) mm. valkohai (Carcharodon carcharias). Ihmisen ei tarvitse pelätä kirjomerienkeliä ellei tätä häiritä.
Lisääntyminen
Lisääntymisaika on touko-elokuussa. Koiraat tulevat sukukukypsiksi 8 vuoden iässä ja naaraat 13 vuoden iässä. Munat kehittyvät emon sisällä 10 kuukautta ja poikaset syntyvät 23 sentin pituisina. Kerralla voi syntyä 1–13 poikasta.
Karl-Liebknecht-Haus
thumb|260px Karl-Liebknecht-Haus on Berliinin keskustassa Rosa-Luxemburg-Platzin ja Volksbühnen vieressä sijaitseva rakennus, jossa nykyään toimii Die Linke -vasemmistopuolueen puoluetoimisto. Rakennus on nimetty Karl Liebknechtin mukaan.
Talo rakennettiin alkujaan vuonna 1912 uuden aukion reunalle tehdas- ja toimistorakennukseksi ovenpidikkeitä valmistaneelle tehtaalle. Vuosina 1926–1933 rakennuksessa toimi Saksan kommunistisen puolueen (KPD) päämaja, jolloin talo sai myös ensimmäisen kerran nykyisen nimensä. Siellä toimivat myös monet kommunistiseen puolueeseen sidoksissa olleet järjestöt, kuten nuorisoliitto KJVD ja taistelujärjestö Roter Frontkämpferbund, sekä Die Rote Fahne -lehden toimitus. Poliisi ja SA-joukot miehittivät rakennuksen 23. helmikuuta 1933 ja puoluetoimisto suljettiin viikkoa myöhemmin. Rakennus toimi sen jälkeen jonkin aikaa pidätyskeskuksena ja se nimettiin Horst-Wessel-Hausiksi. Talossa toimi vuodesta 1935 Preussin osavaltion valtiovarainministeriö ja vuodesta 1937 SA:n Berliinin–Brandenburgin osasto.
Toisen maailmansodan jälkeen talo palautettiin kommunisteille ja uusi Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue (SED) ryhtyi kunnostamaan sodassa vaurioitunutta rakennusta päämajakseen. Karl-Liebknecht-Haus sai näin nykyisen ulkonäkönsä 1940-luvun lopussa. 1950-luvulta alkaen rakennusta käytti pääasiassa SED:n alainen Marxismi-Leninismin instituutti. Toukokuusta 1990 alkaen talossa on toiminut ensin Demokraattisen sosialismin puolueen (PDS) ja sitten Die Linken puoluetoimisto.
Rakennus suojeltiin vuonna 1977.
Leo Laukki
Leonard Leopold Lindquist (22. marraskuuta 1880 Helsinki – 15. syyskuuta 1938 Moskova) oli suomalainen poliitikko ja valistusmies, joka loi uransa pääasiassa Yhdysvalloissa ja Neuvostoliitossa. Hän johti Yhdysvalloissa Duluthin Työväen Opistoa (Work People’s College) vuosisadan alussa (1908–?) ja kuului Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan vuosina 1921–1925. Lindquist tunnettiin parhaiten nimellä Leo Laukki, jonka hän otti käyttöön jo kouluaikanaan. Neuvostoliitossa hän käytti myös nimiä Leo Tiura, Leo Laukki-Tiura ja Leo Kurutin.
Nuoruus Suomessa
Leo Laukin tausta oli vaatimaton. Hänen äitinsä Henrika Vilhelmina Tiura oli pyykinpesijä ja isänsä Karl Gustav Lindqvist Suomen Kaartin signaalitorvensoittaja. Tästä huolimatta Laukin onnistui käydä viisi vuotta koulua, ja valmistuttuaan hän jatkoi Etelä-Venäjän ratsuväkikouluun. Laukki valmistui keväällä 1905 luutnanttina ja palasi Suomeen. Laukki luki Venäjällä oleskelunsa aikana sosialistista kirjallisuutta, ja hänellä oli yhteyksiä sosialistivallankumouksellisiin.
Yleislakon aikana loppuvuodesta 1905 Laukki hakeutui yhteyksiin aktivistien kanssa. Hän harjoitti lakon aikana yhteistoimintaa myös venäläisten bolševikkisotilaiden kanssa. Joulukuussa hän osallistui Venäjän sosialidemokraattisen työväenpuolueen Tampereen konferenssiin SDP:n edustajana. Lakon jälkeen Laukki liittyi myös Voimaliittoon, joka oli urheiluseuraksi naamioitu aseellinen järjestö. Viranomaisten nujerrettua Voimaliiton Laukki päätti vaihtaa mannerta.
Yhdysvalloissa
Laukki saapui Yhdysvaltoihin maaliskuussa 1907 ja liittyi heti mukaan Yhteisen Suomalaisen Sosialistijärjestön toimintaan. Laukki opetti suomea puhuneita aktivisteja Työväen Opistossa ja kirjoitti suomenkielisiin lehtiin. Monien muiden radikaalien tavoin Laukki liittyi vuoden 1910 jälkeen kumouksellista syndikalismia kannattaneeseen Industrial Workers of the World (IWW) -järjestöön. Syndikalisti-Laukki kannatti jyrkän egalitaristista yhteiskuntamallia, jossa hierarkiat tulisivat poistumaan. Hän kirjoitti myös muun muassa vallankumouksellisen sabotaasin mahdollisuuksista. Tutkija-Laukki kirjoitti kolme kirjaa, jotka käsittelivät antiikin orjuutta (1912), teollista yhteiskuntaa (1917) ja Venäjän vallankumousta (1919).
YSS:n jakauduttua vuosien 1913–1914 aikana Laukki kuului järjestön vasemmistofraktion johtajiin. Laukki toimi Teollisuustyöläinen-lehden päätoimittajana (1916–?).
Keväällä 1918 Yhdysvaltain viranomaiset pidättivät Laukin ja 165 muuta IWW:n "vaarallisimpana" pidettyä aktivistia. Laukki oli yksi viidestä tuomitusta suomalaisesta. Hän sai 20 vuoden vankeustuomion vakoilusta ja salaliiton organisoinnista. Hän kuitenkin valitti tuomiostaan, pääsi vapaaksi takuita vastaan ja pakeni Neuvosto-Venäjälle. Kymmeneen tuhanteen dollariin nousseen takuusumman keräsivät IWW:n amerikansuomalaiset kannattajat, joista monet joutuivat taloudellisiin vaikeuksiin Laukin häivyttyä maasta.
Neuvostoliitossa
Laukki saapui Neuvosto-Venäjälle keväällä 1921. Hän ei heti luopunut sympatiastaan syndikalismia kohtaan, mutta hänet valittiin SKP:n keskuskomiteaan jo 1921. Laukki liittoutui puoluejohdossa Eino Rahjan kanssa ja putosi keskuskomiteasta "rahjalaisena" vuonna 1925. Suosion laskun jälkeen Laukki työskenteli muun muassa opettajana Sverdlovin yliopistossa, toimittajana Persiassa (?-1931) ja filosofian professorina Dnepropetrovskin Rautatieliikenneinstituutissa. Laukki oli suosittu opettaja. Viimeisen luentonsa jälkeen hän sai oppilailtaan runsaasti suosionosoituksia ja professoria heiteltiin ilmassa.
Laukin poikkeavat mielipiteet koituivat lopulta hänen kohtalokseen. Laukki erotettiin instituuttinsa puoluekomiteasta vuonna 1937. Eroa joudutti Otto Wille Kuusisen lausunto, jossa tämä piti Laukkia epäluotettavana, koska tällä oli ollut yhteyksiä kansanvihollisena pidettyyn Eino Rahjaan. Laukki lähetti tämän jälkeen Kuusiselle kirjeen, jossa hän pyrki osoittamaan esitetyt syytteet vääriksi. Hän myönsi tehneensä virheitä tukiessaan Rahjaa vuonna 1925, mutta ihmetteli myös, mitä periaatteellisia virheitä hän muka oli tehnyt viime vuosina. Laukki kertoi paljastaneensa "kymmeniä trotskilaislurjuksia ja useita buharinilaisia vastavallankumouksellisia fashistien kätyreitä", vaikka olikin ollut kyvytön näkemään Rahjan harhaoppisuutta. Laukki pidätettiin ja ammuttiin vuonna 1938.
Muistaminen
Leo Laukin mukaan on nimetty vuosina 1966–1999 käytössä ollut yhdysvaltalainen ohjussiilo A-4 Grand Forksissa Pohjois-Dakotassa. Minuteman II -ohjusten laukaisutukikohdan muitakin siiloja oli nimetty 1900-luvun alussa eläneiden suomalaisten sosialistien mukaan.
Gotha G
thumb|right|250px|Saksalainen ensimmäisen maailmansodan aikainen Gotha G-pommittaja, jota valmistettiin 1915–1918
Gotha G oli saksalainen ensimmäisen maailmansodan aikainen raskas pommikone.
Yleistä
250px|thumb|Gotha G.I. 250px|thumb|Gothan sisärakenne.
Gotha G:tä alettiin valmistaa syksyllä 1916, jolloin zeppeliinien haavoittuvuus uusia brittiläisiä hävittäjiä vastaan oli käynyt saksalaisille musertavan selväksi.
Kaksimoottorisesta työntöpotkurikoneesta tuotettiin viittä eri versiota, Gotha I–V. Gotha-koneen kehittelyyn vaikutti huomattavasi helmikuussa 1917 saksalaisten käsiin eksymisen takia ehjänä joutunut Handley Page 0/400 -pommittaja.
Gotha V lensi jopa 840 km matkan, ja nousi 6 500 m korkeuteen. Suurin nopeus oli 140 km/h.
Gotha oli kokoonsa nähden nopea, ja hyvin puolustettu, sen takia sitä oli vaikea ampua alas. Gothat saattoivat lentää muodostelmassa ja suojata toisiaan konekivääreillä. Silti koneen laskeutuessa sattui monesti onnettomuuksia, jotka verottivat Gothia.
Gothan erikoisuus oli koneen takaosassa rungon alapinnalla sijaitseva ampumistunneli, joka mahdollisti koneen ohjaamossa istuvan taka-ampujan ampua koneen alapuolelle ja koneen taakse alaviistoon: taka-ampuja ampui ampumistunnelin kautta koneen rungon ”läpi”. Yleensä koneita vastaan oli tehokkainta hyökätä tästä kulmasta. Ensimmäinen alasammuttu Gotha ammuttiin kuitenkin suoraan koneen takaa oman pyrstön suojasta. Tämä tekniikka ei kuitenkaan toiminut hyvin, jos koneen ohjaaja tiesi heilutella konetta lennon aikana.
Gotha-koneet tuhottiin Versailles’n rauhansopimuksen ehtojen mukaan Saksan hävittyä sodan.
Englannin pommitukset
Saksalaiset alkoivat suunnitella päiväaikaisia pommituslentoja Englantiin vuoden 1916 lopulla (Operation Türkenkreuz). Gothat pommittivat Lontoota ensimmäisen kerran 13. kesäkuuta 1917 ja tappoivat 162 lontoolaista, haavoittaen 432:ta.
Yhtäkään Gothaa ei ensimmäisessä hyökkäyksessä ammuttu alas; hyökkäys oli sodan eniten kuolonuhreja vaatinut ilmahyökkäys. Eräällä seuraavista pommituskerroista kävi muun muassa niin että englantilaisten omat ilmatorjunta-ammukset aiheuttivat Lontoossa enemmän tuhoa kuin Gotha-pommittajat.
Päivähyökkäyksissä Gothan lensivät korkealla Thames-jokea ylös kohti Lontoon keskustaa, yöllä Gothat saattoivat kuljettaa enemmän pommeja, koska lensivät matalalla.
Vuonna 1918 alkoivat Gotha-pommittajien tappiot kasvaa Lontoon yllä sitä suojaavan sulkupallojärjestelmän ja tehokkaiden hävittäjien, kuten Sopwith Camelin takia.
Suoritusarvoja
Kolmimiehisen Gotha V:n lentomatka oli noin 840 km, korkein lentokorkeus 6 500 km ja huippunopeus 140 km/h. Siinä oli 2–3 konekivääriä.
Ksoites
Ksoites, egyptiläisittäin Khasuu , oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen kuudes nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Vuorihärkä”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Khasu'u, Khasu'wu, Khaset ja Kaset. Kreikankielisenä nimenä esiintyy joskus myös Kabasites. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L06.
Maantiede
Ksoiteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen kuudes nomos. Nomos sijaitsi Niilin suiston keskiosissa Niilin Bolbitinos- ja Sebennytikos-suuhaarojen välissä. Sen länsipuolella sijaitsi Saiteen nomos (L05), itäpuolella Sebennyteen nomos (L12), ja Busiriteen nomokset (L09).
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Ksois eli egyptiläisittäin Khasuu (nyk. Sakha). Sen muihin kaupunkeihin lukeutuvat muun muassa Gynaikopolis sekä Buto eli alun perin erilliset Pe ja Dep (nyk. Tell el-Farain).
Historia
Nomoksen pääjumalia olivat Ra Ksoisissa ja Wadjet Butossa. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen kohta on epäselvä, joten sen jumala ei selviä.
Bang & Olufsen
Peter Bangin ja Svend Olufsenin ensimmäinen merkittävä keksintönsä oli radio, joka toimi vaihtovirralla aikana, jolloin kaikki radiot toimivat paristoilla. Vaikka kyseessä oli tekninen läpimurto, ei siitä tullut kaupallista menestystä. Ensimmäisen radiokokeilunsa he rahoittivat Svend Olufsenin äidiltä Anna Olufsenilta lainatuilla rahoilla. Yhtiön ensimmäisten kahdeksan toimintavuoden aikana Peter Bang ja Svend Olufsen eivät pystyneet nostamaan yrityksestä palkkaa, vaan he ansaitsivat ainoastaan majapaikan ja ylläpidon. Nykyään yhtiön liikevaihto on yli kaksi miljardia tanskan kruunua.
Yhtiön logon suunnitteli vuonna 1932 silloin 16-vuotias Henning Dahl "Mik" Mikkelsen. Hän myi piirtämänsä logon Svend Olufsenille kymmenellä tanskan kruunulla (nyk. n. 30 euroa). Alkuperäinen hintapyyntö logosta oli viisi kruunua, mutta Svend Olufsen oli niin tyytyväinen uuteen logoon, että maksoi siitä tuplahinnan, vaikka olikin hyvin tarkka rahoistaan.
Ensimmäisen televisionsa Bang & Olufsen esitteli vuonna 1951. 1960-luvun alkuun asti Bang & Olufsenin tuotteet olivat tavanomaisia. Sen jälkeen lähinnä Japanin suunnasta lisääntyneen kilpailun takia yritys päätti keskittyä tarjoamaan tuotteita, jotka tarjoavat ainutlaatuista muotoilua ja kehittynyttä teknologiaa vastineena kilpailijoita korkeammalle hinnalle. 1980-luvulta lähtien pääosan tuotteista on muotoillut David Lewis. Sen jälkeen B&O:n äänentoistolaitteissa on siirrytty suurikokoisista erillislaitteista kompakteihin yhdistelmälaitteisiin ja kaiuttimissa yksinomaan aktiivikaiuttimiin. 2000-luvulla B&O:lla oli myös matkapuhelimia, jotka oli kehitetty yhdessä Samsungin kanssa. Toinen uusi alue 2000-luvulla on ollut luksusluokan autojen äänentoistojärjestelmät.
Useat Bang & Olufsenin tuotteet on valittu Museum of Modern Artin kokoelmiin:
Live! At the Golden Circle
'''Live! At the Golden Circle''' on ruotsalaisen Made in Sweden -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1970 levymerkillä Sonet. Levystä on tehty CD-versio vuonna 2002.
The Rose that Grew from Concrete
The Rose That Grew from Concrete on albumi joka perustuu Tupac Shakurin runoihin. Albumi ilmestyi 17. lokakuuta 2000. Tällä albumilla on mukana paljon julkisuuden henkilöitä, jotka tulkitsevat Tupacin runoja ja kirjoituksia, ollen näin hengeltään paljolti perinteinen ns. puhuttu albumi.
Cities in Motion 2
Cities in Motion 2 on suomalaisen Colossal Orderin kehittämä ja Paradox Interactiven vuonna julkaisema strategiapeli. Edeltäjänsä tavoin pelaajan tehtävänä on rakentaa toimiva joukkoliikenneratkaisu pelattavana oleviin suurkaupunkeihin. Jatko-osaan on lisätty uusia ominaisuuksia kuten vuorokausirytmi, ruuhkat, aikataulujen luonti, dynaamiset kaupungit ja moninpeli. Monipelitilassa pelaaja voi kilpailla muita pelaajia vastaan tai rakentaa toimivaa joukkoliikennettä yhdessä muiden pelaajien kanssa.
Baikal Airlinesin lento 130
Baikal Airlinesin lento 130 oli Baikal Airlinesin Venäjän sisäinen reittilento Irkutskista Moskovaan. Lennolla 3. tammikuuta 1994 käytetyn Tupolev Tu-154M:n vioittunut starttimoottori sytytti nousun aikana tulipalon, joka vaurioitti koneen hydraulijärjestelmiä. Miehistö menetti lopulta koneen hallinnan, ja se syöksyi maatilalle Mamonyn kylässä Irkutskin alueella.
Cities in Motion 2
Vastaanotto
Cities in Motion 2 on saanut vaihtelevia arvioita. Monet kriitikot ovat arvostelleet pelin käyttöliittymää ja korkeaa oppimiskäyrää.
Baikal Airlinesin lento 130
Lennolla oli 115 matkustajaa ja yhdeksän miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat maahansyöksyssä. Lisäksi onnettomuudessa kuoli yksi maatilan työntekijä, eli yhteensä 125 ihmistä. Se on Venäjän neljänneksi pahin lento-onnettomuus.
Cities in Motion 2
Vastaanotto
IGN antoi pelille arvostelussa pisteet 7.5/10.
Baikal Airlinesin lento 130
Lentokone
Onnettomuuskone oli Tupolevin vuonna 1989 valmistama Tu-154M (rekisteritunnus RA-85656, valmistenumero 89A801). Se toimitettiin Aeroflotin Itä-Siperian osastolle 23. toukokuuta 1989, ja se siirtyi Neuvostoliiton hajottua Baikal Airlinesille vuonna 1992.
Tapahtumat
Moottorien käynnistäminen ennen onnettomuuslentoa kesti lähes 17 minuuttia, ja epäonnistuneita käynnistysyrityksiä tehtiin viisi. Keskimmäistä moottoria käynnistettäessä sen turbokompressori lähti pyörimään kahdesti, vaikka miehistö ei ollut kytkenyt sitä päälle. Moottorien käynnistämisen jälkeen ohjaamossa syttyi starttimoottorin vikatilasta kertova varoitusvalo, joka ei sammunut, vaikka miehistö käytti starttimoottorin sammutuskytkintä. Tu-154:n toimintaohjeisiin ei ollut kirjattu toimenpiteitä tällaisen tilanteen varalle, ja miehistö päättelikin varoituksen olevan virheellinen, koska he uskoivat, että starttimoottori voi käydä vain moottoreita käynnistettäessä. Todellisuudessa starttimoottorin paineilmaventtiilin oli rikkonut moottoriin joutunut vierasesine, ja moottorista tuleva kuuma ilma pyöritti starttimoottorin turbiinia yli 40 000 kierrosta minuutissa.
Moottorien toiminta käynnistyksen jälkeen vaikutti normaalilta, ja lento 130 lähti Irkutskista kello 11.59 paikallista aikaa. Koneen noustua 4 000 metriin starttimoottorin turbiini hajosi räjähdysmäisesti 3 minuuttia 45 sekuntia lentoonlähdön jälkeen. Se vaurioitti keskimmäisen moottorin ilma-, polttoaine- ja öljyletkuja sekä hydraulijärjestelmiä. Polttoaineen virtaus moottoriin loppui, jolloin moottori sammui. Lisäksi moottorissa syttyi tulipalo, jota vuotava polttoaine ja öljy ruokkivat. Miehistö käytti moottorin palonsammutusjärjestelmää, mutta kun palo ei sammunut, he päättivät tehdä pakkolaskun Irkutskiin.
Broms
Broms (ruotsia, ) on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Geguti
thumb|300px|Gegutin kuninkaallisen palatsin rauniot. Geguti on keskiaikainen kuninkaallinen palatsi samannimisessä kylässä seitsemän kilometriä Kutaisin kaupungista etelään Georgiassa. Nykyään palatsi on raunioina.
Amurin Komsomolsk
Amurin Komsomolsk on noin 260 000 asukkaan kaupunki (2010) Amurin varrella Habarovskin aluepiirin eteläosassa Venäjän Kaukoidässä 356 kilometriä pohjoiseen Habarovskista.
Kaupungissa on metalli-, koneenrakennus-, öljynjalostus- ja laivarakennusteollisuutta sekä lentokoneteollisuutta. Kaupungissa on vuonna 1936 perustettu telakka Amurski sudostroitelnyu zavod ja lentokonetehdas KnAAPO, joka on rakentanut Suhoin Su-27, Su-30, Su-33, Su-35 -hävittäjiä. Uusi matkustajakone Sukhoi Superjet 100 esiteltiin kaupungin lentokentällä. Lentokoneteollisuuden ansiosta kaupungin eteläpuolella on KnAAPO:n Hurban lentokenttä ja lentotukikohta ja pohjoispuolella Dzembin lentotukikohta, joista on yhteydet Vladivostokiin ja Moskovaan.
Geguti
Gegutin palatsikompleksin rauniot käsittävät yli 2 000 neliömetrin suuruisen alueen Rioni-joen varrella. Vuosina 1953–1956 suoritetuissa laajoissa kenttätutkimuksissa tutkijat identifioivat Gegutin tärkeimmät arkeologiset kerrokset ja rekonstruoivat keskiaikaisten rakennusten arkkitehtuurin muodon ja koristelun. Valtaosa rakennuksista on peräisin 1100-luvulta, jolloin Geguti myös mainittiin ensimmäisen kerran georgialaisessa kronikassa. Vanhin rakennelma, yksinkertainen, yksihuoneinen rakennus suurine takkoineen, on peräisin 700–800-luvuilta. Kuninkaallisen kompleksin keskeisin osa, jonka rakennutti kuningas Giorgi III (hallitsi 1156–1184), on nelikerroksinen tiilirakennus, joka on rakennettu kolme metriä korkean kiviperustuksen päälle. Sen avaran, ristinmuotoisen keskihallin päällä lepäsi halkaisijaltaan 14 metrin levyinen kupoli. Koko rakennus on ympäröity muurilla ja linnoitettu massiivisin pilarein. Länsipuolella on muita rakennelmia ja palatsin kirkko myöhemmältä kaudelta 1200–1300-luvuilta.
Gegutin palatsin raunioiden merkitys korostuu niiden maallisessa luonteessa, sillä suurin osa Georgian keskiaikaisen arkkitehtuurin säilyneistä monumenteista on kirkkoja ja luostareita. Tallenteita keskiajan tuesta maalliselle taiteelle (pääosin palatseja, joissa on laajoja koristemaalauksia) on säilynyt georgialaisissa kirjallisissa lähteissä, mutta Gegutin raunioiden lisäksi vain linnojen kuoria on jäänyt jäljelle todisteiksi tehdyn työn laajuudesta.
Amurin Komsomolsk
Kaupungissa on valtiollinen teknillinen ja humanistis-pedagodinen yliopisto, kaksi teatteria ja museota. Kaupungissa ilmestyy seitsemän lehteä, mukaan lukien KnAAPOn, telakan ja Amurmetallin lehdet.
Geguti
Gegutin kuninkaallisen palatsin päärakennukset valmistuivat keskiaikaisen Georgian niin sanottuna "kulta-aikana". Vaikka Georgian hovi liikkuikin suhteellisen paljon, mittakaavaltaan suuren kuninkaallisen palatsin perustaminen lähelle kuningaskunnan toista pääkaupunkia ja tärkeää kulttuurikeskusta voidaan ymmärtää haluna luoda pysyvämpi kuninkaallinen hovi ja kuninkaallinen byrokratia. Se saavuttikin pian huippunsa kuningatar Tamarin hallinnon aikana (hallitsi 1184–1213).
Amurin Komsomolsk
Historia
Amurin Komsomolskin alue kuului 1200-luvulta mongolien valloittamana Kiinaan. Alue liitettiin Venäjään 1858 solmitun Aigunin sopimuksen perusteella. Amurin Komsomolsk perustettiin 1860 ja kaupunki siitä tuli 1932. Kaupungista kehittyi merkittävä teollisuuskeskus kommunistisen nuorisojärjestön Komsomolin myötä, josta myös kaupungin nykyinen nimi on peräisin. Alkuperäinen nimi oli Permskoje.
Geguti
Gegutin palatsista kerrotaan useita kertoja georgialaisissa vuosikirjoissa Georgian kuninkaallisten rakastettuna lepopaikkana. Tamarin hallinnossa se oli myös paikka, jossa kapinalliset aateliset kruunasivat hänen entisen aviomiehensä prinssi Juri Bogoljubskin epäonnistuneessa vallankaappauksessaan kuningatarta vastaan vuonna 1191.
Bruno Gamberini
thumb|right|Bruno Gamberini Bruno Gamberini (16. heinäkuuta 1950 Matão – 28. elokuuta 2011) oli brasilialainen katolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi São Carlosin hiippakuntaan Constantino Amstalden 11. joulukuuta 1974. Hänet nimitettiin Bragança Paulistan hiippakunnan piispaksi 17. toukokuuta 1995 ja vihittiin piispaksi 16. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Amstalden, jota avustivat Antônio Pedro Misiara ja José Antônio Aparecido Tosi Marques. Virkaan asettaminen tapahtui 20. elokuuta.
Gamberini nimitettiin 2. kesäkuuta 2004 ja asetettiin 1. elokuuta Campinasin arkkipiispaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Rahasto
Rahasto eli epäitsenäinen säätiö on henkilön, yhteisön tai yrityksen perustama pääoma, joka lahjoittaa siihen luovutettuja varallisuutta ja sen tuottoa rahaston perustajan määrittelemään tarkoitukseen. Rahaston sitoumuksista vastaa säätiöomaisuuden hoitaja.
Lähteet
Fond Fund Fund Fondo Fondo Fondo ファンド Fund
Ranskan ensimmäinen tasavalta
Ranskan ensimmäinen tasavalta (virallisesti Ranskan tasavalta, ) toimi vuosina 1792–1804 eli Ranskan suuren vallankumouksen ajan lukuun ottamatta sen alkuvuosia, jolloin monarkia vielä säilytettiin. Tasavalta loppui tosiasiassa vuonna 1799, mutta muodollisesti vasta 1804.
Tasavaltalaisuus sai Ranskassa suosiota porvarilisen lukeneiston keskuudessa 1700-luvun loppupuolella. Monet valistusfilosofit, esimerkiksi Voltaire, tosin kannattivat valistunutta itsevaltiutta tai vaativat korkeintaan kuninkaan yksinvallan poistamista. Vuoden 1789 vallankumous pyrki aluksi säätyjen erioikeuksien poistamiseen ja teki siitä periaatepäätöksen 4. elokuuta 1789. Vielä yli kaksi vuotta vallankumouksen puhkeamisen jälkeen 13. syyskuuta 1791 säädetty perustuslaki säilytti monarkian. Se jätti hallitsijalle toimeenpanovallan.
Ranskan tasavallalle laadittiin vuoden I perustuslaki eli niin sanottu vuoripuolueen perustuslaki, joka kuitenkaan ei koskaan tullut voimaan. Vuonna 1795 vahvistettiin vuoden III perustuslaki, jolla maahan perustettiin direktoriohallitus.
Kenraali Napoleon Bonaparte sai tasavallan aikana vaikutusvaltaa ensin maan ulkopolitiikassa vuodesta 1796 alkaen. Hän teki ehdotuksia sotilaallisista operaatioista Italian kaupunkivaltioita ja Itävaltaa vastaan ja saavutti niissä menestystä. Vuonna 1799 Ranskalla oli kuitenkin vastassaan Turkin, Ison-Britannian, Itävallan ja Venäjän yhdistetyt voimat. Napoleon sai vihollisen uhkan avulla kannatusta verettömälle operaatiolle nimeltä Brumairekuun 18. päivän vallankaappaus. Se tapahtui 9. marraskuuta 1799 ja merkitsi direktorio­hallituksen kukistumista, kansalliskonventin hajottamista ja tosiasiallisesti Napoleonin yksinvaltaa. Tämä kirjattiin Vuoden VIII perustuslakiin (1799), jonka mukaan Napoleon hallitsi maata konsulina. Tasavallan muuttaminen perinnölliseksi keisarikunnaksi vuonna 1804 oli lopullinen päätepiste ensimmäiselle tasavallalle.
Synonymia
Synonymia (kreikan sananmukaisesti 'yhteisnimisyys') tarkoittaa sanojen samamerkityksisyyttä. Synonyymit ovat sanoja, jotka tarkoittavat samaa asiaa, esimerkiksi iso ~ suuri, pieni ~ vähäinen, totinen ~ vakava, ilta ~ ehtoo. Synonyymeillä voi olla pieniä merkityseroja, mutta pääasiassa ne tarkoittavat lähes samaa asiaa. Useimmiten synonyymien välillä on tyyliero, joten synonyymeja voi varsin harvoin käyttää aivan samoissa asiayhteyksissä. Esimerkiksi peti, sänky ja vuode ovat synonyymeja, koska ne viittaavat samaan käyttötarkoitukseen, mutta niillä on kullakin oma tyyliprofiilinsa ja käyttökonventionsa:
Monilla tärkeillä riistaeläimillä on suomen kielessä samamerkityksisiä sanoja. Niitä käytettiin aikanaan varsinaisen nimen asemesta, koska siten uskottiin vältettävän huono metsästysonni. Kettu on tarkoittanut alun perin vain nahkaa, jonka hankkimiseksi repoa pyydettiin. Karhulle on annettu monta nimeä, kuten otso ja mesikämmen. Niiden avulla voitiin välttää lausumasta karhun oikeaa nimeä, joka oli entisaikaan oksi.
Kuulovamma
Kuulovamma tarkoittaa kuuloa heikentävää vammaa. Kuulovamman voi aiheuttaa onnettomuus, sairaus, voimakkaalle äänelle altustuminen tai perimä. Kuulovamman aste voi olla lievä, keskivaikea, vaikea tai erittäin vaikea. Kuurous määritellään lääketieteellisesti kuuloelinten aistivammaksi, joka estää puheen ymmärtämisen kuulon kautta.
Kuurot pitävät itseään ensisijaisesti kieli- ja kulttuurivähemmistönä eivätkä vammaisina. Suomessa on Kuuloliiton mukaan arviolta noin 800 000 kuulovammaista henkilöä, joista 4000-5000 osaa viittomakieltä. Kuurojen järjestöjen kuuroiksi kutsumat henkilöt ovat harvoin lääketieteellisessä mielessä kuuroja. Nykyisin Suomessa syntyy vuosittain enää joitakin kymmeniä kuulovammaisia lapsia. Aikaisemmin yleinen syy vastasyntyneen kuulovammaan oli äidin sairastama vihurirokko. Täysin kuurojen vähäisen määrän takia Suomessa ei ole enää kuurojenkouluja.
Tyypit ja aiheuttajat
Kuulovammat jaetaan syyn perusteella synnynnäisiin ja hankittuihin, ja kuulovamma voi olla syntynyt korvan, kuulohermon ja keskushermoston vammasta tai sairaudesta. Kuulovammat jaetaan lisäksi konduktiivisiin ja sensorineuraalisiin eli äänen vastaanottoon liittyviin vammoihin. Ensin mainitut vammat liittyvät muutoksiin ulkokorvan tai välikorvan alueella, ja jälkimmäiset vammat ovat puolestaan joko sisäkorvassa, kuuloradoissa, kuulohermossa tai aivorungossa.
Synnynnäiset kuulovammat aiheutuvat joko geneettisistä tekijöistä tai raskauden tai synnytyksen aikaisista komplikaatioista. Geneettiset tekijät aiheuttavat yli 50 prosenttia synnynnäisistä kuulovammoista. Peräti 70 prosenttia geneettisistä korvavammoista aiheutuu resessiivisesti, jolloin vanhemmat kantavat mahdollisesti tietämättään kuulovammaan liittyvää geeniä. Lisäksi joidenkin oireyhtymien yhtenä oireena on kuulovamma; tällaisia sairauksia ovat Downin, Usherin, Treacher Collinsin, Crouzonin, Alportin ja Waardenburgin oireyhtymät.
Henkilö voi saada kuulovamman missä elämän vaiheessa tahansa, ja se voi tulla joko sairauden tai jonkin loukkaantumisen seurauksena. Yleisin kuulovamma on iän aiheuttama kuulon heikkeneminen eli ikäkuuloisuus, mutta yleisin ulkoinen kuulovammojen aiheuttaja on melu. Sairauksista aivokalvontulehdus, tuhkarokko ja sikotauti voivat heikentää kuuloa, erityisesti lapsuudessa. Lapsien yleisin kuulovamman aiheuttaja on kuitenkin krooninen korvatulehdus. Pää- tai korvavamma voivat myös vaikuttaa kuuloon, samoin jotkut antibiootit ja malarialääkkeet. Lisäksi vaikku tai vierasesineet voivat tukkia korvakäytävän ja näin saada aikaan kuulon heikkenemistä, mutta tällainen kuulovamma on yleensä vähäinen ja helposti parannettavissa.
Työntekijälle on hankittava työterveyslaitoksen mukaan kuulosuojaimet, jos hän altistuu työssään päivittäin yli 80 dB(A):n tasoiselle melulle. Aiemmin luultiin, ettei edes oli 93 dB:n melu voi aiheuttaa kuulovauriota.
Nairobin yliopisto
Nairobin yliopisto (, lyhennys UoN) on Kenian pääkaupunki Nairobissa toimiva julkinen yliopisto. Yliopisto perustettiin alkujaan vuonna 1956 kuninkaallisena teknillisenä oppilaitoksena (Royal Technical College) ja on vuodesta 1970 tunnettu nykynimellään Nairobin yliopistona.
Kuulovamma
Diagnoosi ja kuulontutkimus
Kun kuulo on alentunut äkillisesti, tutkitaan ensin korvakäytävistä havaitaanko siellä korvavahaa tai tulehdusta. Lääkäri voi myös tarkistaa onko jonkin rakenteellinen seikka huonon kuulon syynä.
Nairobin yliopisto
Yliopistossa opiskelee noin 80 000 opiskelijaa. Opetuksesta vastaa noin 2 000 ihmistä. Lisäksi henkilökuntaan kuuluu myös noin 5 500 teknisessä tai hallinnollisessa tehtävässä toimivaa.
Kuulovamma
Diagnoosi ja kuulontutkimus
Kuuloa myös usein testataan kuulontutkimuksella, jossa korvakuulokkeista pyritään kuulemaan äänitaajuuksia. Tutkimuksen perusteella audiologi arvioi kuulon tason ja laatii kuulokäyrän. Kuuloa voidaan myös testata ääniraudalla tai puheella.
Nairobin yliopisto
Nairobin yliopisto luetaan Afrikan yliopistojen kärkijoukkoon. Esimerkiksi THE-yliopistoranking luokitteli yliopiston vuoden 2018 listallaan jaetulle 11. sijalle Afrikassa ja maailmassa jaetulle 801.–1000. sijalle.
Kuulovamma
Steroidit
Prednisonia ja joitakin muita steroideja voidaan käyttää äkillisen kuulonaleneman ja kuuroutumisen hoitoon. Hoito on aloitettava 2-4 viikon kuluessa kuulonaleneman synnystä. Lääkkeen vaikutus on sitä parempi, mitä aiemmin kuuri aloitetaan. Prednisoni voidaan ottaa tablettina tai antaa injektiona suoraan korvaan.
Hoidon toimivuudesta ei ole tieteellistä konsensusta, mutta lääkettä saaneiden paraneminen on ollut verrokkiryhmää parempaa. Eräässä tutkimuksessa kolmasosan kuulo palautui ennalleen, kolmasosa sai jonkin verran hyötyä ja kolmannekseen ei hoito vaikuttanut mitenkään.
Hoito
Kuulonalenema on pysyvää, eikä sitä ole parantavia hoitoja tällä hetkellä.
Kuulolaite
Kuulonalenemasta kärsivän ihmisen kuulemista voidaan auttaa kuulolaitteella.
Sisäkorvaimplantti
Vakavimmissa tapauksissa, joissa kuulolaite ei auta, voidaan henkilölle asentaa sisäkorvaan implantti.
Marjo Kuusela
Marjo-Leena Kuusela-Kitti (o.s. Kuusela, s. 30. syyskuuta 1946 Turku) on suomalainen koreografi, tanssija ja akateemikko.
Elämä ja ura
Kuusela aloitti tanssin neljävuotiaana Lahja Salvianderin liikuntakoulussa Turussa ja suuntautui päämäärätietoisesti tanssin pariin. Vuosina 1953–1965 Kuusela tanssi Turun teatterissa. Hän ei kuitenkaan halunnut tanssia klassista balettia, eikä muita tanssin lajeja voinut opiskella Suomessa. Kuusela päätyi teatteriohjaajan koulutukseen Tampereelle vuonna 1966. Vuosina 1966–1970 hän tanssi Tampereen Työväen Teatterissa.
Vuonna 1972 Kuusela ja tanssija-koreografi Maria Wolska perustivat Tanssiteatteri Raatikon, jossa työskenteli myös Kuuselan puoliso tanssija-koreografi Tommi Kitti. Kuusela toimi ryhmässä koreografina, tanssijana kaikissa produktioissa vuosina 1972–1978 ja taiteellisena johtajana vuosina 1974–1987. Monet Kuuselan tanssiteokset pohjautuivat suomalaisen kirjallisuuden klassikoihin.
Myöhemmin Kuusela on vieraillut muun muassa Kansallisbaletissa ja Helsingin Kaupunginteatterin tanssiryhmässä, jonka johtajana hän toimi vuosina 1992–1995. Kuusela on toiminut Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen professorina vuodesta 1996 lähtien opetusalanaan koreografia. Hän on hoitanut myös Teatterikorkeakoulun vararehtorin virkaa 1997–2000.
Lyons-la-Forêt
Lyons-la-Forêt [ljɔ̃s.la.fɔʁɛ] on Ranskan kunta Normandian alueella Euren departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 744. Noin 30 kilometriä Rouenista itään sijaitseva kunta kuuluu departementissaan Romilly-sur-Andellen kantoniin Les Andelysin arrondissementissa.
Monilta osiltaan 1600-luvun asussa säilytetty Lyons-la-Forêt kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Kehä (yhtye)
Kehä on vuonna 2008 Laitilassa perustettu yhtye, joka soittaa suomenkielistä poprockia. Yhtye on julkaissut kolme kokopitkää albumia ja 16 singleä.
Vuonna 2014 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Nummelalaisen VL-Median kanssa, jonka alla se julkaisti yhden albumin. Yhtye kuitenkin päätti irtisanoa sopimuksen vuoden 2016 lopulla ja julkaisee musiikkia nykyään oman levy-yhtiönsä kautta.
Ashley C. Williams
Ashley Christina Williams (s. 24. tammikuuta 1984) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Williams tunnetaan parhaiten The Human Centipede elokuvasta.
Herb Gardiner
thumb|Herb Gardiner Herbert Martin Gardiner (8. toukokuuta 1891 Winnipeg, Manitoba, Kanada – 11. tammikuuta 1972) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Gardiner pelasi Montreal Canadiensissa ja Chicago Blackhawksissa National Hockey League -liigassa. Hän ehti edustaa myös WCHL:n Calgary Tigers -seuraa.
PinkNews
PinkNews on brittiläinen HLBT-yhteisölle suunnattu verkkolehti. Lehden perusti Benjamin Cohen heinäkuussa vuonna 2005 ja sen kohderyhmänä on brittiläinen sekä maailmanlaajuinen yleisö. Lehden sisältö koostuu HLBT-oikeuksien kansainvälisen kehityksen seuraamisesta sekä julkisuuden henkilöiden ja poliittisten vaikuttajien haastatteluista.
Ebba Östenson
Ebba Hilda Maria Östenson, o.s. von Bonsdorff (27. toukokuuta 1894 Tampere – 23. elokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi vuosina 1933−1936 sekä 1939−1954 RKP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Lisäksi hän oli presidentin valitsijamiehenä vuonna 1950.
Elämä
Ebba Hilda Maria von Bonsdorff syntyi 27. toukokuuta 1894 Tampereella. Hänen vanhempansa olivat professori Carl Gabriel von Bonsdorff ja Bertha Johanna Sumelius. Ebba von Bonsdorff kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1912 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1916. Vuonna 1919 hänestä tuli filosofian maisteri. Tätä ennen, vuonna 1917, hän oli alkanut työskennellä Söderström & co förlagin kielentarkisjana, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1947. Lisäksi hän työskenteli vuonna 1919 Ylioppilaskunnan kirjaston vanhempana amanuenssina.
Vuonna 1922 Ebba von Bonsdorff avioitui varatuomari Kaj Erik Östensonin kanssa. He saivat yhteensä kolme lasta, Gunillan vuonna 1923, Margaretan 1924 ja Catharinan 1928.
Östensonilla oli kansanedustajuuden lisäksi useita luottamustehtäviä. Hän oli muun muassa Naisjärjestöjen Keskusliiton varapuheenjohtaja vuodesta 1938, Suomen ruotsalaisen naisliiton (Finlands svenska kvinnoförbund) puheenjohtaja vuosina 1939-1948 ja Suomen ruotsalaisen Marttaliiton (Finlands svenska Martha-förbund) puheenjohtaja vuosina 1948-1964.
Ebba Östenson kuoli 23. elokuuta 1988 Helsingissä.
Mandrake
Mandrake voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Geraldo Verdier
pienoiskuva|Geraldo Verdier vuonna 2015. Geraldo João Paulo Roger Verdier (28. maaliskuuta 1937 Alban – 22. lokakuuta 2017) oli Ranskassa syntynyt, Brasiliassa työskennellyt katolinen pappi ja piispa. Hänet vihittiin papiksi Guajará-Mirimin hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1963 ja nimitettiin saman hiippakunnan piispaksi 31. heinäkuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat João Batista Costa ja Luiz Roberto Gomes de Arruda.
PinkNews
Vuodesta 2006 PinkNewsistä julkaistiin printtiversio, mutta se lakkautettiin vuonna 2007. PinkNews oli vuodesta 2008 ensimmäinen HLBT-julkaisija Snapchatissä. Lehden liikevoitto vuonna 2021 oli 2 miljoonaa puntaa. PinkNews on laajalevikkkisimpiä HLBT-julkaisuja kansainvälisesti.
Picardie
Picardie oli Ranskan hallinnollinen alue Île-de-Francen pohjoispuolella. Vuoden 2016 alusta se on ollut osa Hauts-de-Francen hallintoaluetta.
Historiallisesti alueella sijaitsi Pikardian maakunta. Picardien pääkaupunki on Amiens. Vuonna 1999 Picardiessa asui 1 857 481 ihmistä.
Picardien alue on enimmäkseen tasaista maatalousaluetta, vain eteläosassa maasto on kumpuilevaa. Ensimmäisen maailmansodan Sommen taistelu käytiin Picardien pohjoisosassa 1. heinäkuuta 1916 alkaen.
Mandrake
Kasveja:
Laila Snellman
Laila Carmencita Snellman (s. 16. helmikuuta 1956 Varsova, Puola) on suomalainen entinen malli ja nykyinen mallitoimisto Paparazzin toimitusjohtaja. Snellman perusti Paparazzin vuonna 1983, ja se on Suomen vanhin mallitoimisto.
Elämä
Snellman toimi mallina vuosina 1976–1983, kunnes perusti oman yrityksensä. Siihen saakka kaikki Suomen mallit olivat omatoimisia freelancereita, keskitettyä välitystoimintaa ei ollut.
Snellman ja hänen kolme siskoaan viettivät nuoruutensa eri puolilla maailmaa, muun muassa Kööpenhaminassa, Genevessä, Ankarassa ja Kaliforniassa, isänsä diplomaattityön vuoksi. Snellmanin äiti on ranskalaistunut espanjalainen, ja Snellmanin kotikielenä oli ranska. Suomeen Snellman muutti isosiskonsa kanssa 1972 aloittaakseen lukion Helsingissä. Samana vuonna hän ryhtyi tapailemaan tulevaa miestään, kitaristi Peter Lercheä. Ensimmäinen lapsi syntyi 1978, kun Snellman oli 22-vuotias. Hänellä on kolme aikuista lasta, kaksi nuorempaa avioliitosta muusikko Pekka Tirkkosen kanssa.
Laila Snellmanin isä oli suurlähettiläs Klaus Snellman, isoisä Teo Snellman oli tunnettu vegetaristi, ja isoäiti Elsa Snellman oli taidemaalari. Snellmanin isoisän isoisä oli filosofi ja valtiomies J. V. Snellman.
José María Pinheiro
José María Pinheiro (s. 31. heinäkuuta 1938 Nazaré Paulista) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Guajará-Mirimin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Cabarsussin titulaaripiispaksi 12. helmikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Geraldo Verdier, jota avustivat Jorge Eduardo Marskell ja Bruno Gamberini.
Pinheiro sai 6. elokuuta 2003 nimityksen São Paulon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi. 9. maaliskuuta 2005 hänet nimitettiin Bragança Paulistan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 8. toukokuuta. Pinheiro erosi 16. syyskuuta 2009.
Nenana
Nenana on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Tananajoen etelärannalla, itään Nenanajoen suulta. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 542. Vuonna väestöstä 41,04 % oli Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia. Kaupungissa toimii liittovaltion tunnustama heimoyhteisö Nenana Native Association.
Historiaa
Nenana on läntisintä athabascoihin kuuluvien tanana-intiaanien aluetta. Alun perin kylä tunnettiin nimellä Tortella, joka oli muunnos intiaanikielisestä sanasta toghotthele, "vuori, joka on samansuuntainen joen kanssa". Varhaiset löytöretkeilijät, kuten Allen, Harper ja Bates, vierailivat Tananan laaksossa vuosina 1875 ja 1885. Tananat olivat kuitenkin tavanneet eurooppalaisia jo aiemmin: Tananan kylässä venäläisillä oli tapana vaihtaa länsimaisia hyödykkeitä turkiksiin. Kun Fairbanksista löydettiin kultaa vuonna 1902, toiminta alueella vilkastui. Jim Duke avasi ensimmäisen kauppahuoneen Nenanaan vuonna 1903. Lähetysasema ja koulu avattiin joen yläjuoksulle vuonna 1905 ja postikonttori vuonna 1908. Vuonna 1915 rautatien rakentaminen kaksinkertaisti väkimäärän. Kaupunkioikeudet Nenana sai vuonna 1921.
Rautatie valmistui 1923, ja näihin aikoihin kaupungissa asui viitisentuhatta ihmistä. Rakennustyön loppuminen merkitsi kuitenkin myös taloudellista taantumaa, ja vuonna 1930 asukkaita oli enää 291. Vuonna 1961 avattiin 34 kilometriä Nenanasta lounaaseen ilmavoimien tukikohta Clear Air Force Station.
M2 (videopeliyritys)
M2 Co., Ltd. on japanilainen videopelejä kehittävä ja julkaiseva yritys. Heidät tunnetaan parhaiten pelien emuloinnista muilla alustoilla, kuten esim. Sega Ages, Virtual Console -ja Sega 3D Classics pelien uudelleenjulkaisuista. M2 on myös tehnyt alkuperäispelejä Nintendon WiiWare -palveluun, kuten esim. Konamin ReBirth -sarjan pelit.
Kehitetyt pelit
Julkaisija suluissa.
Tajarhi
Tajarhi on Fezzanin eteläisin asutuskeskus. Sen kautta kulki aikaisemmin Kanem-Bornuun suuntautunut karavaanireitti. Seudun asukkaat ovat kanureihin sekoittuneita tubuja. Lähistöllä sijaitsee Al Wighin lentokenttä.
Rune Andréasson
thumb|Rune Andréasson Rune Andréasson (11. elokuuta 1925 Lindome – 15. joulukuuta 1999 Viken) oli ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen tunnetuimmat sarjansa ovat 1961 suunniteltu Maailman vahvin Nalle ja Pellefantti.
1970-luvulla Andréasson lopetti piirtämisen ja keskittyi käsikirjoittamiseen. Hän lopetti sarjakuvien tekemisen vuonna 1990. Andréasson kuoli syöpään 15. joulukuuta 1999.