cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luettelo Suomen kylistä vuosina 1919–1931
Jääski
Jääskellä on 60 kylää: Ahola, Ahtiala, Ahvola, Eevala, Einola, Haikola, Hallikkala, Hirslampi, Hyppölä, Hämälälä, Ihalempiälä, Jakola, Jakovala, Järvenkylä, Kamajauhola, Kaplahala, Kasila, Kemppilä, Kiljolanmaa, Kirkonkylä, Kiurula, Kokkola, Kostiala, Kuurmanpohja, Kyyrölä, Kärenniemi, Kärkkäälä, Kärättilä, Laitila, Laukkala, Littula, Lokkarila, Lottola, Myllölä, Niemi, Näträmälä, Oravala, Pajarila, Patjaala, Pelkola, Penttilä, Pieppola, Puujalkala, Päähkälä, Ranssila, Riikola, Rikkola, Rossila, Rouhiala, Räikkölä, Seppälä, Soperonmaa, Suikkala, Sunila, Teppanala, Tollola, Velkula, Vetelälä, Virola ja Virolansalo.
Kaukola
Kaukolassa on 27 kylää: Hautapelto, Heinsalmi, Hyypölä, Iknaattala, Järvenpää, Kaarlahti, Kankaanmäki, Kaukola (Kirkonkylä), Keiholampi, Keräpelto, Kirkonmaa, Kortteensalmi, Koverila, Liinamaa, Miinajoki, Monittula, Munkinsalmi, Pataksela, Piiskunsalmi, Riihilahti, Riihipelto, Rokosina, Suokkala, Säppää, Tervola, Uskinsaari ja Variksela.
Kirvu
Kirvussa on 46 kylää: Ahola, Apula, Eijala, Haikola, Hannukkariikonen, Hauhiala, Ihaksela, Iiliälä, Inkilä, Jantula, Jänikselä, Karvala, Kauppila, Keskiselkä, Kirvu (Kirkonkylä), Kohtamaa, Kuismala, Lahdenmaa, Lankila, Lietlahti, Läylölä, Maamäki, Matikkala, Merola, Mertjärvi, Meskala, Montola, Mömmölä, Nahkurila, Niukkala, Paavilanmäki, Paksujalkala, Pirilänniemi, Riikola, Roinila, Rätykylä, Sairala, Sunikkariikonen, Tietävälä, Torajärvi, Vallittula, Vasikkala, Vehkapää, Veitsjoki, Virola ja Vorniola.
Kivennapa
Kivennavalla on 48 kylää: Ahjärvi, Hartonen, Holttila, Ikola, Jalkala, Joutselkä, Jäppilä, Kanala, Karvala, Kaukolempiälä, Kauksamo, Kekrola, Kivennapa (Kirkonkylä), Korpikylä, Kotiselkä, Kukonmäki, Kurkela, Liikola, Lintula, Lipola, Miettilä, Mustapohja, Pamppala, Patrikinkylä, Pihlainen, Polviselkä, Raivola, Rantakylä, Rasala, Riihisyrjä, Ronnunkylä, Räikkölä, Saarenmaa, Seppälä, Siiranmäki, Sikiälä, Soppikylä, Suurselkä, Tammiselkä, Tiilinmaa, Tirttula, Tonteri, Vaittila, Vanhakylä, Vehmainen, Voipiala, Vuottaa ja Ylentelä eli Ylentölä.
Koivisto
Koivistolla on 36 kylää: Ahtiala, Alvatti, Eistilä, Harila, Humaljoki, Hyttölä, Härkälä, Ilmasti, Ingertilä, Jaakkola, Kaaliala, Kaipiala, Keskisaari, Kiiskilä, Kiurlahti, Kotterlahti, Kurkela, Köri, Lemminkylä, Makslahti, Mannola, Partiala, Patala, Penttilä, Putus, Pönni, Rautanen, Römpötti, Saarenpää, Savonniemi, Soukansaari, Tervahartiala, Tetriniemi, Tiurinsaari, Vanhakylä ja Vatnuori.
Korpiselkä
Korpiselällä on 22 kylää: Haukivaara, Hoilola, Hominvaara, Karali, Keskijärvi, Kilpijärvi, Kitilänselkä, Kokkari, Korpiselkä (kirkonkylä), Lehmivaara, Mannervaara, Meriinaho, Ruhovaara, Saarivaara, Saaroinen, Tolvajärvi, Tshiipakka, Tshikki, Tshokki, Vieksinki, Yläjärvi ja Ägläjärvi.
Kuolemajärvi
Kuolemajärvellä on 30 kylää: Akkala, Hatjalahti eli Hatelahti, Hopiala, Huumola, Iivanala, Inkilä, Järvenpää, Karjalainen, Kaukola, Kipinola, Kiskola, Kolkkala, Kuolemajärvi (Kirkonkylä), Laasola, Mellala, Muurila, Nuutila, Näykki, Paavola, Pentikkälä, Pihkala, Pitkälä, Seivästö, Siprola, Summa, Taatila, Työppölä, Varpulila, Viuhkola ja Yläkirjola.
Kurkijoki
Kurkijoella on 36 kylää: Alho, Aromäki, Elisenvaara, Haapvaara, Haavikko, Huutomäki, Hämeenlahti, Ihojärvi, Kannansaari, Kauppakylä (Kirkonkylä), Korpsaari, Kuuppala, Lapinlahti, Lepousmäki, Levonpelto, Luhovaara, Marianvaara, Metsikko, Mikrilä, Oksentiinmäki, Otsanlahti, Pohjii eli Pohjiinkylä, Rahola, Riekkala, Rummunsuo (aiemmin Rungonsuo), Räihävaara, Saares, Savii eli Saviinkylä, Savoja, Sillankorva, Sorjo, Soskua, Särkjärvi, Tervu, Titto ja Vätikkä.
Kymi
Kymissä on 23 kylää: Eskola, Helilä, Huruksela, Jäppilä, Kaarniemi, Kalliokoski, Kaukola, Kierikkala, Korkeakoski, Kurittula, Kuutsalo, Lankila, Marinkylä, Metsäkylä, Mussalo, Parikka, Pernoo, Pihkoo, Ruonola, Saksala, Sunila, Sutela ja Ylänummi.
Käkisalmen maalaiskunta
Käkisalmen maalaiskunnassa on 16 kylää: Ala-Puusti eli Alapuusti, Hirvisaari, Joensuu, Kapeasalmi, Marjalanniemi, Norsjoki, Näpinlahti, Ostamo, Pärnä, Pörtsykkä, Sakkali, Suotniemi, Suikalahti, Tenkalahti, Vuohensalo ja Ylä-Puusti eli Yläpuusti.
Lappee
Lappeella on 90 kylää: Annikkala, Anola, Antamoinen, Armila, Haapajärvi, Haikala, Hanhijärvi, Hanhikemppi, Hartikkala, Hietala, Hiivaniemi, Hirvisaari, Hurtamaa, Hyttilä, Hyypiälä, Ihalainen, Ilottula, Itiä, Kahila, Kanalampi, Karhusjärvi, Karkkola, Kasukkala, Kauskila, Kemppilä, Kiiala, Korkea-aho, Kourula, Kourulanmäki, Kähärilä, Kälvälä, Kärkelä, Laakkola, Laihia, Lasola, Lauritsala, Lavola, Lempiälä, Lensula, Lipiälä, Luukkala, Lyytikkälä, Maajärvi, Melkkola, Mentula, Mikonsaari, Monola, Montola, Mustola, Muukkola, Myllylä, Mäkelä, Nyrhilä, Oikkola, Ojala, Pahloinen, Pajarila, Parkkarila, Partala, Pelkola, Penttilä, Piutula, Purala, Rantala, Rasala, Rikkilä, Ruohiala, Ruttoinen, Ryösölä, Saarniala, Saikkola, Seppälä, Sinkkola, Skinnarila, Sunila, Suomalainen, Taalikkala, Tani (eli Toivarila), Tapavainola, Tirilä, Toikkala, Toivarila, Tujula, Tukiala, Turkkila, Törölä, Vainikkala, Vihtola, Vilkjärvi ja Yllikkälä.
Lavansaari
Lavansaarella on 3 kylää: Klausinkylä, Lounatkylä ja Pohjakylä.
Lemi
Lemillä on 37 kylää: Ahtiala, Hakulila, Heikkilä, Huttula, Hyvärilä, Iitiä, Juvola, Kaamanniemi, Kapiala, Keskisenpää, Korpela, Kurkela, Kärmeniemi, Laukkola, Lavola, Merenlahti, Metsola, Mikkola, Nisola, Nuppola, Parkkola, Pöllölä, Ruohiala, Ruomi, Sairala, Sorvarila, Suomalainen, Suoniala, Suontakainen, Sutela, Taipale, Tevaniemi, Torvenniemi, Uiminniemi, Urola, Vainikkala ja Värtölä.
Luumäki
Luumäellä on 62 kylää: Anjala, Antikkala, Askola, Ellola, Haimila, Heikkilä, Heimala, Hietamies, Himottula, Hirvikallio, Huomola, Huopainen, Husula, Hyyrylä, Iihola, Inkilä, Junttola, Jurvala, Juurikkala, Keskinen, Kiurula, Kiviniemi, Kokkola, Kolppola, Kontula, Koskela, Käkölä, Lakkala, Laukkala, Lensula, Luotola, Marttila, Mentula, Metsola, Multiala, Munne, Niemi, Nokkala, Nuppola, Nurmiainen, Okkola, Orkola, Parola, Pitkäpää, Pukkila, Pätärilä, Rantala, Saareks, Saarits, Saksala, Salmi, Sarkalahti, Sarvilahti, Siiropää, Sirkjärvi, Suoanttila, Suonpohja, Tapavainola, Taukaniemi, Toikkala, Venäläinen ja Viuhkola.
Metsäpirtti
Metsäpirtissä on 21 kylää: Arkuntanhua, Haapasaari eli Haapsaari, Hatakkala, Joentaka, Korholanjaama, Kosela, Koukunniemi, Lapanainen, Malakki, Martinkorhola, Metsäpirtti (Kirkonkylä), Neusaari, Paloniemi, Raaju, Saaroinen, Sunikkala, Taipale, Terenttilä, Vanhajaama, Vaskela ja Viisjoki.
Muolaa ja Kyyrölä
Muolaassa on 55 kylää: Alakuusaa, Hanttula, Harvola, Hattula, Heikkilä, Heimala, Himala, Hotokka, Ilola, Jaarila, Jääskelä, Kallais, Kannila, Karhula, Kaukila, Koirala, Kurkela, Lattula, Lavola, Lehtokylä, Leirilä, Muolaa, Myhkyrilä, Mälkölä, Määttälä, Norkkola, Oinaala, Oravala, Orola, Paakeli, Paakkola, Pasila, Peikola, Peippola, Perkjärvi, Pihkala, Punnus, Pyykkölä, Pällilä, Pölläkkälä, Rahkola, Retukylä, Saavola, Sakkalila, Selola, Soittola, Sokiala, Sormula, Taperniemi, Telkkälä, Tervola, Turulila, Vesikkala, Vihola ja Yläkuusaa.
Kyyrölässä on 4 kylää: Kangaspelto, Kyyrölä (Kirkonkylä), Parkkila ja Sudenoja.
Nuijamaa
Nuijamaalla on 44 kylää: Antamois, Askola, Juvakkala, Kananoja, Kansola, Kasukkala, Kattelus, Kokki, Kokkila, Kontu, Kontula, Kotola, Kouvola, Käräjärvi, Laapio, Laihala, Lautala, Leppälä, Lietjärvi, Liikka, Liiri, Martinpelto, Marttila, Metsäkansola, Myyrä, Nuijamaa (Kirkonkylä), Pankka, Pienlaihala, Pihkalanjärvi, Pohjola, Pälli, Rapattila, Ravattila, Roiskola, Ruokola, Räihä, Rättijärvi, Sorvali, Suikinsilta, Suurkova, Temola, Terävälä, Torikka ja Vakkila.
Parikkala
Parikkalassa on 26 kylää: Honkakylä, Innasennurkka, Joensuu, Joukio, Järvenpää, Kaljusenkylä, Kangaskylä, Kaukola, Kesusmaa, Kinnarniemi, Kirjavala, Koitsanlahti, Lamminkylä, Maironiemi, Melkoniemi, Mikkolanniemi, Mäntylahti eli Mentalahti, Oravaniemi, Poutala, Rasvaniemi, Rautalahti, Saarenkylä, Savikumpu, Tarnala, Tiviä ja Tyrjä.
Pyhtää
Pyhtäällä on 15 kylää: Broby (Siltakylä, aiemmin Stor-Kuppis), Heinlahti, Hinkarböle, Hirvikoski (aiemmin Öster-Hirvikoski), Itä-Myllykylä (Öster-Kvarnby), Klåsarö (Loosari), Länsi-Myllykylä (Väster-Kvarnby), Mogenpört (Munapirtti), Pörtnora, Stensnäs (aiemmin Lill-Kuppis), Svartbäck, Tuuskas, Västerby (aiemmin Väster-Kuppis), Väster-Kyrkoby (Länsi-Kirkonkylä) ja Öster-Kyrkoby (Itä-Kirkonkylä).
Pyhäjärvi Vpl
Pyhäjärvellä Vpl on 43 kylää: Alakylä, Enkkua, Haapaniemi, Hassinmäki, Ivaskansaari, Jaama, Kahvenitsa, Kalamaja, Kelja, Kiimajärvi, Kivipaarina, Konnitsa, Korkkala, Kostermaa, Kunnianniemi, Lahnavalkama, Larjava, Lohijoki, Matiskala, Miisua, Montrua, Musakanlahti, Noitermaa, Orola, Pattoinen, Porsaanmäki, Puikkoinen, Pyhäkylä (Kirkonkylä), Pölhölä, Rahkajärvi, Rantakylä, Riiska, Rotjanlahti, Ryhmäkylä, Saapru, Salitsanranta, Sortanlahti, Suhapaarina, Tiitua, Tolsterniemi, Valkeamäki eli Touvila (Taubila), Vernitsa ja Yläjärvi.
Rautjärvi
Rautjärvellä on 27 kylää: Haakanala, Hallilanmäki, Hiivaniemi, Hinkkala, Hynnilä, Ilmee, Jurvala, Kalpiala, Kekäleniemi, Kokkola, Kopsala, Korjola, Korpijärvi, Lankila, Latvajärvi, Miettilä, Niskapietilä, Partila, Pirhola, Purnujärvi, Rautjärvi (Kirkonkylä), Siisiälä, Torsansalo, Uimola, Untamo, Viimola ja Vähikkälä.
Rautu
Raudussa on 45 kylää: Aliska, Haapakylä, Haukkala, Huttula, Huuhti, Kaskaala, Kelliö, Keripata, Kopola, Korlee, Kuusenkanta, Kärsälä, Leinikylä, Liippua, Luukkolanmäki, Maanselkä, Miettilä, Miitronmäki, Mäkrä, Nuijala, Orjansaari, Palkeala, Pienautio, Pienporkku, Pirholanmäki, Potkela, Raasuli, Rautu, Riikola, Ristautio, Räiskälä, Savikkola, Savola, Sirkiänsaari, Sumpula, Sunikkala, Suurhousu, Suurporkku, Suvenmäki, Terolanmäki, Tokkari, Vakkila, Variksela (Kirkonkylä), Vehmais ja Vepsa.
Ruokolahti
Ruokolahdella on 90 kylää: Aisaniemi, Anteroisenmäki, Eräjärvi, Haikola, Haloniemi, Hauklappi, Heinärikkilä, Huuhtanen, Hyrkäs, Hännilä, Hölmölä, Hörkkälä, Härskiänsaari, Ilmajärvi, Immala, Inkilänmäki, Junnikkala, Jurvala, Jälkölä, Kaiturinpää, Kalholampi, Kaljula, Kalpiala, Karhula, Kattelus, Kekäleenmäki, Kemppilä, Kesselilä, Kietävälä, Kiurula, Kopsala, Korjola, Kotaniemi, Kouvola, Kuokkalampi, Kuopiola, Kurjala, Kurrola, Käkölä, Kärinkiniemi, Laamala, Lassila, Lempiälä, Matikkala, Mattarila, Mustakulkkala, Mäkelä, Mälkiälä, Mättölä, Narsakkala, Niuvanmaa, Pohjalankila, Poitsilanmaa, Puntala, Puttola, Pönniälä, Rahikkala, Rahkola, Rasila, Rautiala, Rautionmaa, Rehula, Reinikkala, Revonniemi, Ronkolanmäki, Savilahti, Siisiälä, Siitola, Sikiölä, Soinila, Suikkala, Sutela, Torsantaka, Tuomala, Utula, Vaittila, Valkjärvi, Valtola, Vehviälä, Vertalansalmi, Virmutjoki, Vuoksenniska ja Vuosalmi.
Ruskeala
Ruskealassa on 19 kylää: Haapavaara, Höksölä, Issakanvaara, Kaalamo, Kirkkolahti, Kollitsa, Kontiolahti, Kuljakko, Kumuri, Leppäselkä, Matkaselkä, Mähkönvaara, Otrakkala, Pirttipohja, Rajakylä, Ruisselkä (Kirkonkylä), Särkisyrjä, Vahvajärvi ja Uusi-Matkaselkä.
Salmi
Salmissa on 30 kylää: Ala-Uuksu, Hanhiselkä, Hiiva, Hyrsylä, Kanabrojärvi, Karkku, Kaunoselkä, Kirkkojoki, Kovero, Kuronlahti, Käsnäselkä, Lunkula, Manssila (Manshila), Miinala, Mäkipää, Oritselkä, Orusjärvi, Palojärvi, Peltoinen, Perämaa, Rajaselkä, Räimälä, Tiijala, Tulema (Kirkonkylä), Työmpäinen, Uuksalonpää, Uusikylä, Varpaselkä, Virtelä ja Ylä-Uuksu.
Savitaipale
Savitaipaleella on 41 kylää: Havola, Hyrkkälä, Jokeinmaa, Kaihtula, Karhula, Kaskeinkylä, Kauliala, Kokkola, Korhola, Korpela, Koskeinkylä, Kuivanen, Kunttula, Kurhila (eli Järviä), Kylliälä, Kärpänen, Laksiainen, Lamminpää, Luotola, Luotolahti, Lyytikkälä, Marttila, Monola, Niinimäki, Paukkula, Peltoinlahti (Kirkonkylä), Pettilä, Purtoismäki, Pöntilä eli Pöntylä, Rahikkala, Rantala, Ratasalo, Savitaipale, Solkeinkylä, Susivuori, Säänjärvi, Tukiala, Uiminniemi, Valkolanmäki, Virmajärvi ja Välijoki.
Seiskari
Seiskarilla on 3 kylää.
Simpele
Simpeleellä on 2 kylää: Kivijärvi ja Änkilä.
Sippola
Sippolassa on 9 kylää: Ahola, Enäjärvi, Mämmälä, Pieksämäki, Rautjärvi, Ruotila, Savero, Sippola (kirkonkylä) ja Viiala.
Sortavalan maalaiskunta
Sortavalan maalaiskunnassa on 66 kylää: Airanne, Airinniemi-Riekkala, Airinniemi-Tuokslahti, Anjala, Haapalampi, Haavus, Hakala, Heikkurinsaari, Helylä, Hietainen, Hotinlahti, Hympölä, Ihaksela, Janaslahti, Jurkansaari, Kannas, Karmala, Kasinlahti, Kekrinlahti, Kellomaniemi, Kiimamäki, Kiislahti, Kuokkaniemi, Kymölä, Lahdenkylä, Lavijärvi, Leppäselkä, Liikola, Lohioja, Loplola, Melloinen, Myllykylä, Mäkisalo, Möntsölänsalmi, Nukuttalahti, Ojavoinen, Orjatlahti, Otsoinen, Parola, Pellotsalo, Pieni Rytty, Pieni Tulola, Pohjus, Poikelus, Purovaara, Putsinlahti, Rantue, Rautakangas, Rautalahti, Riekkala, Saarajärvi, Sinilä, Sipilänsalmi, Soukanranta, Suikasenlahti, Suuri Rytty, Suuri Tulola, Telkinniemi, Tokkarlahti, Tuhkala, Tukianmäki, Tuoksjärvi, Tuokslahti, Uijalanranta, Vakkolahti ja Yhinlahti.
Suistamo
Suistamossa on 24 kylää: Ahvenlampi, Alattu, Haapaselkä, Hudjakkala, Ihatsu, Jalonvaara, Koitto, Kontuvaara, Laitioinen, Leppäsyrjä, Loimola, Muuanto, Niinisyrjä, Petäjäselkä, Pienisarka, Pyörittäjä, Shemeikka, Suistamo (Kirkonkylä), Suursarka, Terovaara eli Teronvaara, Ulmalahti, Uuksu, Uuksujärvi ja Äimäjärvi.
Suojärvi
Suojärvellä on 75 kylää: Eloniemi, Evaniemi, Hakkasenranta, Hantshakanniemi, Hautakoski, Hautavaara, Helylänniemi, Hietalahti, Hiisvaara, Hilonen, Hokinkaivo, Hukkala, Hyrsylä, Ignoila, Iivilä, Jehkilä, Jyrinselkä, Kaipaankylä (Kaipainen), Kaitajärvi, Kallioniemi, Kalliovaara, Kanavaara, Kanervo, Karatsalmi, Kirveskangas, Kivijärvi, Kiviselkä, Kokonniemi, Korpijärvi, Kotajärvi, Kotiranta, Kuikkaniemi, Kuikkavaara, Kulmoselkä, Kuusela, Lahdenpohja, Lahtela, Lehtivalkama, Lemilahti, Leppälä, Leppäniemi, Lietteenkylä, Maimalampi, Miekkalampi, Moisionvaara, Mäkitalo, Mökkö, Mököinselkä, Nasarenvaara, Nilosaari, Paavola, Pakkala, Parkinselkä, Pekkasenmäki, Peltoinen, Perttilä, Possodanjärvi, Pusoisvaara, Pussila, Pönttösenvaara, Rantala, Salmijärvi, Salonkylä, Salonniemi, Sattila, Sillankorva, Sorsala, Suoranta, Suurniemi, Tervahauta, Tervaselkä, Uljonen, Uusivaara, Varpakylä ja Vegarus.
Suomenniemi
Suomenniemellä on 8 kylää: Kakkola, Kiesilä, Laamalansaari, Luotolahti, Lyytikkälä, Pajulahti, Pukkila ja Suomenniemi (Kirkonkylä).
Suursaari
Suursaarella on 2 kylää: Kiiskinkylä ja Suurkylä.
Säkkijärvi
Säkkijärvellä on 43 kylää: Alahäme, Alaoutila, Heinlahti, Hujakkala, Huovila, Hyppälä, Hyttilä, Häsälä, Ihaksela, Iivanala, Jokikylä, Kallola, Karvala, Kaukiala, Kirkonkylä, Kolhola, Lahnajärvi, Lahtiala, Laihajärvi, Laisniemi, Lavola, Muhutlahti, Nisalahti, Nurmela, Paakkala, Rakkola, Ristsatama, Salajärvi, Santajoki, Siissala, Sirkjärvi, Suurpäälä, Säämälä, Tapiola, Teikarsaari, Timperilä, Vilajoki, Vilaniemi, Villala, Väkevälä, Ylijärvi, Ylähäme ja Yläoutila.
Taipalsaari
Taipalsaarella on 46 kylää: Ahokkala, Ampujala, Haikkaanlahti, Haikola, Halila, Heikkola, Herttuala, Illukansaari, Jauhiala, Kannus, Karhula, Karhunpää, Kattelussaari, Kilkinsaari, Kilpiänsaari, Kirkonkylä, Kirvesniemi, Kuhala, Kuikkala, Kurenlahti, Kurenniemi, Kurhila, Kutila, Kylänniemi, Laukniemi, Lehtola, Leväinen, Liukkola, Merenlahti, Muukkola, Märkälä, Nieminen, Olkkola, Paakkola, Paarmala, Pakkala, Peltoinen, Pönniälä, Rehula, Reinikkala, Saikkola, Solkeinkylä, Telkkälä, Vainikkala, Viskarila ja Vitsainen.
Terijoki ja Kuokkala
Terijoella on 7 kylää: Haapala, Kuokkala, Luutahäntä, Ollila, Puhtula, Terijoki ja Tulokas.
Tytärsaari
Tytärsaarella on 1 kylä: Tytärsaari.
Uusikirkko
Uudellakirkolla on 70 kylää: Airikkala, Anterola, Anttonala, Elinälä, Haapala, Halila, Halola, Harju, Himottula, Hyttilä, Hälkölä, Häme, Hännilänoja, Hännilä, Hötsölä, Iivattala, Inonkylä, Jaakkovala, Jokela eli Lohela, Jorola, Jäppilä, Järmilä, Kaipiala eli Lampaala, Kalliola, Kanneljärvi, Kauppola, Kelola, Keppola, Kirjavala, Kirkkojärvi (Kirkonkylä), Kirstinälä, Kiskola, Kitula, Kokkola, Kunttila, Kuujärvi, Kuuterselkä, Lahdenperä, Leistilä, Leistola, Lempiälä, Liikola, Makula, Mesterjärvi, Metsäkylä, Myttyniemi, Mäkienmäki, Neuvola, Peippola, Putrola, Päätilä, Ritarila, Rumpula eli Piispala, Sinkkola, Sortavala, Sykiälä, Taamala, Talpola, Tarkkala, Tirttula, Toivola, Tommila, Tyrisevä, Uimola, Uiskola, Uskila, Vihmala, Villikkala, Vitikkala ja Vohnola.
Valkeala
Valkealassa on 30 kylää: Anttila, Haimila, Heikkilä, Hevosoja, Inkerilä, Jokela, Karhula, Kinansaari, Kipparila, Kourula, Kouvola, Kuivala, Kääpälä, Lipiälä, Mattila, Miettula, Oravala, Parola, Pihlajasaari, Pyöriälä, Pyötsiälä, Rautjärvi, Ruotsula, Rämälä, Saarento, Selänpää, Sorsala, Toikkala, Tuohikotti (aiemmin Tuohikoti), Valkeala (Kirkonkylä).
Valkealan kylistä Mattila ja Ruotsula on liitetty Kuusankoskeen.
Valkjärvi
Valkjärvellä on 45 kylää: Airikkala, Aliskala, Hampaala, Harmaala, Ilmola, Jauhola, Jutikkala, Kahkaala, Kamajauhola, Karkeala, Koivula, Kosteala, Kuuppola, Kyllästilä, Laavola, Lankila, Lemmettylä, Liikola, Mannisniemi, Naumala, Nirkkola, Nouseala, Nurmijärvi, Oravaniemi, Pentsilä, Piikkilä, Puikkola, Puustinlahti, Päivilä, Pöppölä, Rampala, Rossila, Saavola, Sarkola, Siparila, Tarpila, Teppola, Turulila, Uosukkala, Utula, Vaalimo, Valkeamatka, Veikkola, Vilppula ja Vunukkala.
Vehkalahti
Vehkalahdella on 31 kylää: Brakila, Hietakylä, Husula, Husupyöli, Ihamaa, Kannusjärvi, Kitula, Kolsila, Kuorsalo, Lankila, Metsäkylä, Myllykylä, Mäntlahti, Neuvottoma, Onkamaa, Paijärvi, Pampyöli, Poitsila, Pyhältö, Pyöli, Pyötsaari, Reitkalli (Bredskall), Salmenkylä (Strömsby), Salmi, Sivatti, Summa, Tammio, Turkia, Töytäri, Vehkajärvi ja Vilniemi.
Viipurin maalaiskunta
Viipurin maalaiskunnassa on 71 kylää: Ahokas, Alasommee, Alasäiniö, Hapenensaari, Herttuala, Hevossaari, Hietala, Huhtiala, Hämäläinen, Häyry, Ihantala, Juustila, Jyrkilä, Jytilä, Järvelä, Kaipola, Karhunsuo, Karppila, Kaukola, Kelkkala, Kiiskilä, Kilpeenjoki, Kokkola, Konkkala, Korpelanautio, Kostiala, Kurikkala, Kähäri, Kärkinen, Kärstilä, Lahti, Laiharanta, Lavola, Lihaniemi, Liimatta, Lyykylä, Maaskola, Mannikkala, Merijoki, Mälkki, Naulasaari, Nuoraa, Näätälä, Pakkainen, Papula, Perojoki, Pihkalanjärvi, Piispansaari, Porkansaari, Porlampi, Rapattila, Rasalahti, Repola, Rikkola, Rääsiä, Saarela, Samola, Savolainen, Suonionsaari, Suurpero, Terävälä, Tikkala, Tirhiä, Uskila, Uuraa eli Ravansaari, Vakkila, Vitsataipale, Vääräkoski, Ykspää, Yläsommee ja Yläsäiniö.
Virolahti
Virolahdella on 36 kylää: Ala-Pihlaja, Ala-Urpala, Eerikkälä, Hailila, Hanski, Hellä, Hämeenkylä, Häppilä, Järvenkylä, Kattilainen, Kiiskilahti, Koivuniemi, Koskela, Kotola, Kurkela, Laitsalmi, Länsikylä, Mattila, Mustamaa, Orslahti, Paatio, Pajulahti, Pajusaari, Pitkäpaasi, Pyterlahti, Ravijoki, Ravijärvi, Reinikkala, Rännänen, Sydänkylä, Säkäjärvi, Vaalimaa, Vilkkilä (aiemmin Kirkkopyöli), Virojoki, Ylä-Pihlaja ja Ylä-Urpala.
Vuoksela
Vuokselassa on 6 kylää: Kuninkaanristi, Noisniemi, Päiväkivi, Räihäranta, Uusikylä ja Vuosalmi.
Vuoksenranta
Vuoksenrannassa on 10 kylää: Karkiala, Kaskiselkä, Korpilahti, Kuivaniemi, Oravankytö, Parsikanmaa, Pöyryniemi, Sintola, Taljala ja Virkinniemi.
Englishman in New York
"Englishman in New York" on englantilaisen artistin Stingin laulu hänen toiselta studioalbumiltaan ...Nothing Like the Sun, joka julkaistiin lokakuussa 1987. Englishman in New York julkaistiin 3. singlenä albumilta helmikuussa 1988. Singlen B-puolena oli "If You There".
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu
Naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu kesäolympialaisissa 2008 järjestettiin 21. – 22. elokuuta Pekingin olympiastadionilla. Lajiin osallistui kuusitoista joukkuetta, jotka karsittiin parhaan keskiarvon mukaan kahdesta juoksusta. Suomi ja Kuuba pääsivät jatkoon, mutta luopuivat kisapaikoistaan, joten ne korvattiin Thaimaan ja Nigerian joukkueilla.
Englishman in New York
Kappaleen muut versiot
2010 ilmestyneellä Symphonicities-levyllä on kappaleesta Royal Philharmonic Orchestran kanssa levytetty sinfoninen versio. 2019 ilmestyneellä My Songs -levyllä on kappaleen uudelleenlevytetty versio.
Cover-versiot
Englannissa syntynyt ja Bronxissa kasvanut reggae/hiphop-muusikko Shinehead (Edmund Carl Aiken) levytti 1993 uudelleensanoitetun versionsa kappaleesta nimeltä "Jamaican in New York".
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu
Ennätykset
Ennätykset ennen kilpailua olivat seuraavat:
Kilpailussa ei syntynyt uusia ennätyksiä.
HMS Delfinen (1934)
HMS Delfinen (runkonumero De) oli Ruotsin laivaston Delfinen-luokan miinasukellusvene.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 24. helmikuuta 1953. Se myytiin 1957 Malmöhön romutettavaksi.
Werner von Essen
pienoiskuva|oikea|Werner von Essen opettaa käsi­vara­piirustusta [[Taideteollisuuskeskuskoulu|Taide­teollisuus­keskus­koulussa 1920-luvulla.]] Emil Werner von Essen (4. syyskuuta 1875 Heinolan maalaiskunta – 26. syyskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, opettaja ja taiteilija.
Von Essenin vanhemmat olivat majuri Alexander von Essen ja Elisabeth Wendela Constance von Sticht. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Turun ruotsalaisesta reaallyseosta, valmistui arkkitehdiksi 1901 polyteknillisestä opistosta ja meni 1903 naimisiin arkkitehti Blenda Augusta Nybergin kanssa. Von Essen oli Von Essen - Kallio - Ikäläisen arkkitehtitoimiston osakas vuosina 1903–1913.
Vuosina 1904–1913 arkkitehti Werner von Essen suunnitteli mm. Helsingin Katajanokalle, Eiraan, Punavuoreen, Kaartinkaupunkiin ja Töölöön jugend-rakennuksia osoitteisiin Luotsikatu 10 (1904), Kauppiaankatu 4 (1904), Kauppiaankatu 6 (1906), Kauppiaankatu 12 (1906), Merimiehenkatu 18 (1907), Erottajankatu 11 (1909), Engelinaukio 10 (1911), Engelinaukio 10 – Armfeltintie 6 (1911), Topeliuksenkatu 9 (1912) ja Mannerheimintie 72 (1912) sekä joukon muita jugend-rakennuksia. Lisäksi arkkitehtitoimisto suunnitteli 1906 valmistuneen talon liikemies Juho Aholalle Lahteen Rautatienkadun ja Harjukadun kulmaan. Werner von Essen oli syntynyt Heinolan maalaiskunnassa kuten Aholakin, ja he tunsivat toisensa, joten suunnittelijavalinta oli luonnollinen.
Werner von Essen toimi Helsingin Taideteollisuuskeskuskoulun eli Ateneumin rehtorina vuosina 1915–1943. Vuonna 1943 Werner von Essen siirtyi eläkkeelle ja Rafael Blomstedt tuli oppilaitoksen rehtoriksi.
Vuonna 2007 Helsingin Sanomien Mikä on Helsingin kaunein jugend-talo-äänestyksessä Arkkitehtitoimisto von Essen, Kallio & Ikäläinen suunnittelema Norman talo Katajanokalle Luotsikatu 10:een selvisi yleisöäänestyksessä top 10 -listalle. Vuonna 2010 Ilta-Sanomien ja Oikotie.fi:n Suomen halutuimmat talot-top 100 listauksessa Arkkitehtitoimisto von Essen, Kallio & Ikäläinen suunnittelema talo Töölöön Topeliuksenkatu 9:een selvisi yleisöäänestyksessä Top60-listalle.
Monsuunimetsä
thumb|right|300px|Monsuunimetsien sijainti.
Monsuunimetsä on monsuunien vaikutusalueella tropiikissa ja subtropiikissa sijaitseva kasvillisuusvyöhyke, joka saa kesäisin runsaita sateita ja joutuu talvisin selviytymään pitkän kuivankauden yli. Tämän vuoksi puusto koostuu suureksi osaksi kesävihannista lehtipuista, jotka pudottavat lehtensä kuivakauden ajaksi. Lehdet haihduttavat vettä, joten niiden pudottaminen auttaa puita selviämään kuivasta ajanjaksosta. Lehdettömät rungot päästävät auringonvalon lähes esteettä kenttäkerrokseen, jonne on kehittynyt tiheä ja lajistoltaan runsas aluskasvillisuus. Kosteimmilla paikoilla ja siellä, missä pohjavesi on lähellä maanpintaa, monet puut ovat ikivihreitä.
Monsuunimetsien puulajisto on pienempi kuin trooppisessa sademetsässä, ja rungot sijaitsevat harvemmassa. Siellä täällä on aukioita, joissa on tiheää pensaikkoa. Eläinten määrä on kuitenkin suuri, ja esimerkiksi suuria nisäkkäitä on enemmän kuin trooppisissa sademetsissä. Tyypillisiä monsuunimetsien kasveja ovat liaanit, bambut sekä tiikki-, santeli- ja banianpuut.
Monsuunimetsiä tavataan Aasiassa, lähinnä Intian keski- ja pohjoisosissa, Sri Lankassa, Kaakkois-Aasiassa ja Pienillä Sundasaarilla. Monsuunimetsät muistuttavat trooppisia ja subtrooppisia kuivametsiä, joita esiintyy myös muissa maanosissa.
Jodi Picoult
Jodi Lynn Picoult (s.1966) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän opiskeli Princetonin yliopistossa, josta valmistui vuonna 1987. Hän on myös suorittanut maisteritutkinnon Harvardin yliopistossa.
Picoult aloitti kirjailijan uransa kirjoittamalla novelleja Seventeen-lehteen. Myöhemmin hän on kirjoittanut DC Comicsin Ihmenainen-sarjaa. Hänen teoksensa Yhdeksäntoista minuuttia kertoo kouluammuskelusta pienessä kaupungissa ja oli hänen ensimmäinen kirjansa, joka sai ensimmäisen sijan New York Timesin bestseller-listalla. Picoult on naimisissa Timothy Warren Van Leerin kanssa, jonka tapasi opiskeluaikanaan, ja heillä on kolme lasta.
Samsung Gear Live
Samsung Gear Live on Samsungin kesäkuussa 2014 esittelemä ja heinäkuussa julkaisema älykello, joka käyttää Wear OS -käyttöjärjestelmää. Siihen sisältyy Google Now. Kellossa on 1,63 tuuman näyttö ja 300 milliampeeritunnin akku. Laitteen IP-luokitus on 67.
Saunalahti
Saunalahti voi tarkoittaa:
Näiden lisäksi Suomen kartalta löytyy satoja muita Saunalahti-nimisiä Vakaveden osia.
Blair Underwood
Blair Erwin Underwood (s. 25. elokuuta 1964 Tacoma, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on näytellyt elokuvissa, televisiossa ja teatterissa.
Fredrik Lundelin
Fredrik Lundelin (1835– 17. toukokuuta 1918 Tampere) oli suomalainen kuoronjohtaja, joka 1800-luvun lopussa tunnettiin yhtenä Tampereen merkittävimmistä musiikkivaikuttajista.
Elämä
Tampereelle töiden perässä vuonna 1858 muuttanut Lundelin työskenteli aluksi Tampereen Verkatehtaalla vanuttajana ja yleni myöhemmin työnjohtajaksi. Lundelin innostui musiikista vasta Tampereella, jossa hänen opettajanaan toimi Pellavatehtaan Lauluseuran 1869 perustanut kansakoulunopettaja Antti Tervo. Hän opetti Lundelinille laulun lisäksi myös kuoronjohtamista. Vuonna 1879 Lundelin pääsi johtamaan Tampereen kaupungin satavuotisjuhlissa esiintynyttä kuoroa ja 1884 hän sai johdettavakseen pellavatehtaalla toimineen Kansanvalistusseuran kuoron, jonka nimeksi pian muutettiin Tampereen Työväen Lauluseura. Myöhemmin Lundelin jatkoi itse musiikinopettajana, hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Lundelinin tyttären kanssa avioitunut varastopäällikkö Ernst Lindroth.
Ludelin toimi aktiivisesti myös Tampereen Työväenyhdistyksessä, jota hän oli perustamassa vuonna 1866. Vuonna 1888 Lundelin ehdotti Tampereen talouskoulun perustamista, joka aloitti toimintansa neljä vuotta myöhemmin.
Perhe
Lundelinin puoliso oli Eeva Frisk. Perheen lapsista Fredrika, Vendla (1862–1949), Sikstus Bernhard (1860–1932) ja August (1871–1950) olivat myös musiikinharrastajia. Vendla toimi muun muassa Tampereen työväenyhdistyksen kuoron pitkäaikaisena johtajana, Sikstus Bernhard oli musiikinopettaja sekä Tampereen kaupungin musiikkijohtaja ja Tampellan verkatehtaan johtajaksi noussut August toimi myös Tampereen Orkesteriyhdistyksen sellistinä. Lundelinista ja hänen neljästä lapsestaan on henkilökuvat vuonna 1947 ilmestyneessä Helvi Jokisen teoksessa Renkaita suvannon pinnassa, joka esittelee tamperelaisia kulttuurivaikuttajia. Säveltäjä Ernst Linko ja kapellimestari Erkki Linko puolestaan ovat hänen tyttärensä Marian lapsia.
Fredrik Lundelin kuoli sisällissodan päättymisen jälkeen toukokuussa 1918 poikansa kotitalossa taisteluissa raunioituneessa Kyttälän kaupunginosassa. Kansan Sivistysrahaston alaisuudessa toimii nykyään Sikstus Bernhard, Fredrik ja Vendla Lundelinin rahasto.
Nellie McClung
pienoiskuva|Nellie McClung Nellie Letitia McClung (o.s. Mooney; 20. lokakuuta 1873 Chatsworth, Ontario – 1. syyskuuta 1951 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen kirjailija ja naisasianainen.
McClung oli aktiivinen Naisten kristillisessä raittiusseurassa. Hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa, Sowing Seeds in Dannyn, vuonna 1908. Siitä tuli menestysteos, jota seurasivat lukuisat novellit ja kanadalaisissa sekä yhdysvaltalaisissa lehdissä julkaistut artikkelit. McClung muistetaan ehkä parhaiten Famous Five -ryhmittymän jäsenenä. Famous Fiven jäsenenä hän oli mukana ajamassa läpi Persons Casea, jonka seurauksena naiset tunnustettiin lain silmissä "henkilöiksi".
Ratsastus kesäolympialaisissa 1924
85px|right|Ratsastus
Vuoden 1924 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 21. – 27. heinäkuuta 1924 Stade Olympique Yves-du-Manoirilla, Pariisissa, Ranskassa. Tämä oli neljäs kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 97 osanottajaa 17 eri maasta. Tapahtumia oli viisi.
Matane
Matane on vajaan 15 000 asukkaan kaupunki Québecin provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Gaspén niemimaalla Saint Lawrencen estuaarin etelärannalla, sata kilometriä Rimouskista koilliseen. Kaupunki on lähes täysin ranskankielinen, ja sen nimi on johdettu micmacinkielisestä sanasta, joka tarkoittaa ’majavalampea’. Korkeinta koulutusta Matanessa antaa CEGEP-tason opisto, ja sen tärkeimpiä työllistäjiä ovat paperiteollisuus sekä ravustus.
Ranskalainen tutkimusmatkailija Jacques Cartier kävi nykyisen Matanen paikalla vuonna 1542 ja kiinnitti huomiota seudun runsaisiin kala- ja riistakantoihin. Sata vuotta myöhemmin jesuiittasaarnaajat saivat ensikosketuksen seudulla eläneisiin mi’kmaqintiaaneihin. Vuonna 1672 alueesta tuli Uuden-Ranskan läänitys, ja vuonna 1688 eurooppalaiset uudisasukkaat perustivat sinne pysyviä kalastajaleirejä. Maanviljely aloitettiin 1700-luvun lopussa, mutta väestön määrä alkoi kasvaa toden teolla vasta metsäteollisuuden myötä. 1950-luvulla useat paperitehtaat lopettivat toimintansa kaupungissa ja työttömyydestä tuli vakava ongelma. Tilanne helpottui kuitenkin jo 1960-luvulla, jolloin ymmärrettiin Matanen merkitys liikenteen solmukohtana.
Liga Nacional de Fútbol Americano
Liga Nacional de Fútbol Americano, LNFA, on amerikkalaisen jalkapallon korkein kilpasarja Espanjassa. Sarjassa on kaksi tasoa Serie A ja Serie B. Sarjaa hallinnoi Espanjan amerikkalaisen jalkapallon liitto.
Historia
Vuonna 1988 perustettiin Espanjan ensimmäinen amerikkalaisen jalkapallon sarja, Katalonian mestaruussarja Liga Catalana de Fútbol Americano, jota pelataan edelleen. Seuraavina vuosina maahan syntyi useita kilpasarjoja, jotka yhdistyvät vuonna 1995 muodostaen LNFA:n. Vuonna 2012 perustettiin LNFA:n toinen sarjataso, ja vuonna 2014 sarjatasot saivat nykyiset nimensä.
Actiosaurus
Actiosaurus oli matelijasuku, jonka on ensimmäisenä kuvannut Henri Sauvage vuonna 1883. Sukuun kuului yksi laji, A. gaudryi. Actiosaurus eli noin 205–201 miljoonaa vuotta sitten triaskauden lopulla.
Luokittelu
Actiosauruksesta tiedetään vähän, ja sen onkin harkittu olevan nomen dubium, eli epäselvä suku. Actiosaurus kuvattiin alun perin dinosauruksena vuonna 1883, ja vuonna 1908 se uudelleentulkittiin kalaliskoksi. Actiosaurus saattaa sen sijaan kuulua Choristodera-lahkoon. Fischer et al. ajatteli A. gaudryin olevan kyseenalainen laji. Lisäksi se huomasi A. gaudryin luiden olevan samankaltaisia kuin Choristodera-lahkon matelijoiden raajaluut.
Eahpáraš
Eahpáraš on saamelaisen muinaisuskon kummitteleva lapsivainajaolento. Sana pohjautuu suomen kielen sanaan ’äpärä’, mutta perinteellä itsellään on skandinaavinen ja katolinen tausta. Saamelaiskulttuuriin se siirtyi vasta, kun länsi- ja itäsaamelaiset perinteet olivat erkautuneet toisistaan.
Eahpáraš-olennot ovat yleisiä uskomusolentoja, ja monilla saamelaisperinteen kertojilla oli joko omakohtaisia tai lähipiiriin kuuluvien henkilöiden kokemuksia asiasta. Olennot havaittiin usein äänestä, mutta myös näköhavaintoja on olemassa. Niitä kohdattiin usein syrjäisillä alueilla, pimeään tai hämärään aikaan paikoissa, jotka olivat tunnettuja kummittelupaikkoja. Olennon kohtaamiseen liittyy usein ahdistavuus, joka saattoi johtaa niin sanottuun ráimmahallan-tilaan. Eahpáraš-olennon karkottamiseen oli erilaisia riittejä, joista yleisin oli kasteriitti. Siinä noudatettiin vanhaa hätäkastetta, jossa vainajalle annettiin nimi.
Merkitys
Eahpáraš on yleissaamelainen termi, jolla tarkoitetaan kummittelevaa lapsivainajaolentoa. Se on deminutiivimuoto sanasta ’eahpár’, joka pohjautuu suomen kielen sanaan ’äpärä’. Suomalaisissa lakiteksteissä sillä on tarkoitettu aviottomana syntynyttä lasta ja joissain murteissa laajemmin pientä lasta. Saamessa lainasanan merkitys on kaventunut, ja se on muuttunut tarkoittamaan kummittelevaa lapsivainajaa.
Tausta
Saamelaisten lapsivainajaperinteessä on runsaasti skandinaavista perua. Vaikka itse sana onkin tullut suomesta, niin kulttuuriviitteet ovat tulleet ruotsalaisista ja norjalaisista perinteistä. Itäsaamelaiskielissä ei ole ’eahpár’-nimeä eikä perinnettä, joten uskomukset ovat siirtyneen saamelaiskulttuuriin todennäköisesti vasta itäisen ja läntisen kulttuuriryhmän erkautumisen jälkeen.
Kastamattomia lapsia koskevat lait ovat tulleet Skandinaviaan 1200-luvulla. Vaikka saamelaiset omaksuivat kristinuskon paljon myöhemmin, lapsivainajaperinne on siirtynyt saamelaiskulttuuriin varhaisten skandinaavisten ja katolisten kontaktien kautta. Uskomukseen ovat todennäköisesti vaikuttaneet katolisten usko niin sanottuun limbukseen, joka on tila, johon kastamattomana kuollut lapsi joutuu. Tilassa ei nähdä Jumalaa mutta toisaalta ei koeta Helvetin kärsimyksiäkään. Myöhemmin perinteeseen vaikutti myös luterilainen hautauskäytäntö, jonka mukaan kastamatonta lasta ei saanut haudata kirkkomaahan. Kansanperinteen mukaan lapsen sielu ei päässyt tämän takia toiselle puolelle vaan jäi kummittelemaan.
Uskomukset
Eahpáraš-olennot ovat saamelaisperinteen yleisimpiä uskomusolentoja. Kerätystä aineistosta lisäksi suurin osa on kertojan omakohtaisesti tai hänen läheisen henkilön kokemia. Keskeisiä havaintoja ovat erilaiset kuulohavainnot. Olento tunnistetaan ääntelyn perusteella lapseksi, ja se saattaa itkeä kuin lapsi, meluta ja joskus nauraa ja vastata puhutteluun. Kertomuksissa äänen on koettu seuraavan pakenevaa kokijaa. Tavallisen uskomuksen mukaan eahpáraš kertoo kysyttäessä vanhempansa ja surmaajansa. Näköhavaintoja sisältävissä kertomuksissa olennon ulkomuoto on vaihteleva. Yleisimmin se on ollut pienen lapsen näköinen. Usein se on lisäksi muistuttanut surmahetkestään: se on saattanut olla alasti, ja sen kaulassa on ollut kuristusjälkiä tai nuora. Pohjoisimmilla tunturialueilla eahpáraš nähdään lintuna, yleensä riekkona. Elämyksen aikana se saattaa muuntautua pieneksi lapseksi.
Eahpáraš-olentoja kohdattiin useimmiten erämaassa, metsässä, tunturissa tai vesistön läheisyydessä. Perinne liittyy tunnettuihin kummituspaikkoihin, joissa jonkun lapinnaisen uskotaan haudanneen surmatun aviottoman lapsensa. Lisäksi lähes kaikki kokemukset ovat pimeästä tai hämärästä, eikä yleisen uskomuksen mukaan eahpáraš ilmesty valoisana aikana. Tavallisen uskomuksen mukaan olento ilmestyy säännöllisesti, esimerkiksi joka vuosi tai joka seitsemäs vuosi, surmapaikassaan surmaamishetkenään.
Eahpáraš-olennon kohtaaminen koettiin hyvin ahdistavaksi. Se johti usein niin sanottuun ráimmahallan-tilaan, jolle ominaista oli levottomuus, tuskaisuus ja voimattomuus. Tila saattoi johtaa jopa kuolemaan.
Päästäkseen eahpáraš-olennosta tyypillisesti oli hypättävä virtaavaan veteen, joka oli este vainajahengille. Olennon karkottamiseen oli olemassa myös erilaisia riittejä. Niistä tavallisin on kasteriitti, jossa vainajaa karkotetaan antamalla sille nimi. Riitti noudatti usein vanhan hätäkasteen kaavaa, jossa lapselle annettiin sekä pojan että tytön nimi. Hätäkasteen lisäksi myös hautauskaavan lukeminen merkitsi olennon täydellistä karkottamista. Muita karkotusriittejä ovat olleet lapsen puhutteleminen, sillä olennon uskottiin jättävän uhrinsa rauhaan kerrottuaan surmaajansa, ja Isä meidän -rukouksen takaperin lukeminen.
Elvis kissan jäljillä
Elvis kissan jäljillä (tai Elvis-kissan jäljillä ) on vuonna 1987 valmistunut suomalainen elokuva. Se oli Claes Olssonin ensimmäinen pitkä elokuva.
Taustaa
Olsson asui 1970-luvun alussa Matinkylässä kommuunissa. Idean elokuvaan hän sai jäljittäessään kommuunin Elvis-kissaa ja saadessaan tietää sen juuri kuolleen, 18 vuoden iässä. Elokuvassa käytetään samalta ajalta peräisin olevia kaitafilmejä. Olsson: ”Elokuvassa ovat samat ihmiset 16 vuoden kuluttua. Me katsoimme aikoinaan maailmaa samasta ikkunasta, mutta silti jokaisen elämästä tuli erilainen. Kommuuniasumisen aikoina me uskoimme vahvasti ihmiseen. Luultavasti meillä kaikilla on nyt erilainen elämänkatsomus.”
Jukka-Pekka Pietiäinen
Jukka-Pekka Pietiäinen (s. 23. marraskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen historioitsija, tietokirjailija ja kirja-alan pitkäaikainen vaikuttaja. Hän työskenteli Suomen tietokirjailijat ry:n toiminnanjohtajana vuosina 2006–2019.
Vuosina 1995–2006 Pietiäinen työskenteli Edita-kustantamossa aluksi projektipäällikkönä ja sittemmin kustannuspäällikkönä ja yleisten tietokirjojen julkaisujohtajana. Pietiäisen toimintatapa oli tavoitteellinen, mutta ajoittain keskustelua herättävä.
Elvis kissan jäljillä
Tarina
Kissan katoaminen saa entisen hipin, köyhän elokuvantekijän muistelemaan menneitä.
Jukka-Pekka Pietiäinen
Elämä ja ura
Pietiäinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1975 ja pääsi opiskelemaan Suomen historiaa Helsingin yliopistoon vuonna 1976. Sivuaineina hän opiskeli taidehistoriaa ja suomalaisugrilaista kansatiedettä. Pietiäinen opiskeli myös valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1978 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1980 ja lisensiaatiksi vuonna 1983. Pietiäinen väitteli vuonna 1986 ja hänet promovoitiin filosofian tohtoriksi Suomen historiasta 1990. Hän on ollut Suomen historian dosentti Helsingin yliopistossa vuodesta 1988.
Historioitsija
Vuosina 1981–1995 Pietiäinen oli päätoiminen historiankirjoittaja ja hänen pääasiallinen julkaisutoimintansa keskittyy tälle aikavälille. Vuosina 1988–1990 ja 1992 hän työskenteli Valtionarkiston projektitutkijana hankkeessa Itsenäistymisen vuodet. Pietiäisen viimeisimmät teokset ovat ''Varjosta vaikuttajaksi. Palvelutyönantajat ry 1995–2004 (2009) ja 100 merkittävää suomalaista tietokirjaa. Abckiriasta Mustaan orkideaan'' (2014, yhdessä Joel Kuortin kanssa).
Elvis kissan jäljillä
Tarina
Elokuvatuottaja Tom ei onnistu pankissa ratkomaan sotkuisia raha-asioitaan. Hän etsiytyy vanhan ystävänsä, striptease-tanssijan luokse, mutta hermostuttaa tämän höpötyksellään entisestä kissastaan Elviksestä, jonka kuvan oli nähnyt pankin maalauksessa. Tom hakee vanhasta purettavasta asunnostaan laatikon, jossa on vanhoja valokuvia ja kaitafilmejä. Hän jättää taksin maksamatta ja toimistollakin odottavat velkojat. Entinen radikaaliystävä Simo kehottaa etsimään Elvis-kissaa Myrkyn luota.
Jukka-Pekka Pietiäinen
Historioitsija
Historioitsijana Pietiäinen on kirjoittanut myös Suomen Postin ja Liiketyönantajain keskusliiton historiat.
Kirja-alan vaikuttaja
Pietiäinen oli mukana pitkään Helsingin Kirjamessujen ja Vanhan kirjallisuuden päivien ohjelmatyöryhmissä. Hän on myös joka toinen vuosi järjestettävän tietokirjallisuuden ajankohtaistapahtuman TIETOKIRJA.FI:n järjestelytoimikunnan puheenjohtaja.
Elvis kissan jäljillä
Tarina
Myrkyn äänitysstudiolla Tom kuulee, että Elvis on Pirjolla, entisellä tyttöystävällä, jonka Tom oli aikanaan jättänyt sanaakaan sanomatta. Tomin läksiäisjuomaan sujautetaan huumetta, ja paluumatkalla hän näkee harhoja Marilynista kunnes kolaroi. Hän pääsee kuitenkin kotiin ja ottaa vaimon vaatimuksesta hetkeksi vastuun perheestään. Lastensa jälkeen Tom tapaa kirjailija Sirpa Laakson. He juhlivat ja päätyvät toimistolle, mutta Sirpa lähtee pois Tomin huomaamatta.
Jukka-Pekka Pietiäinen
Kirja-alan vaikuttaja
Pietiäinen on vaikuttanut useissa eri kirja-alan toimielimissä, muun muassa Kopiosto- ja Sanasto-tekijänoikeusjärjestöissä, suomalaisen kirjallisuuden vientiorganisaatio Filissä, Baltic Writers’ Councilissa ja Bibliofiilien Seurassa, jonka puheenjohtajana hän oli 2009–2015. Ennen valintaa Tietokirjailijat ry:n toiminnanjohtajaksi hän oli yhdistyksen jäsen 1990–2006.
Elvis kissan jäljillä
Tarina
Huoltomies päästää Tomin Pirjon asuntoon ja sanoo Pirjon joutuneen mielisairaalaan. Kämpän kaaoksen keskeltä löytyy kuollut ja jäykistynyt Elvis. Tom yrittää viedä sitä hautausmaalle, mutta päätyy samaan taksiin, jolle teki ”oharit” aiemmin. Tom esittelee Elvistä stripparikaverilleen ja hänet heitetään pihalle. Tom lennättää Elvistä leijana. Se putoaa heti, kun taksikuski sanoo, ettei pidä tapahtunutta mahdollisena.
Jukka-Pekka Pietiäinen
Kirja-alan vaikuttaja
Pietiäinen toimi pitkään myös Helsingin Sanomien tietokirjakriitikkona. Hän on myös vetänyt useina vuosina keskusteluja kirja-alan eri tapahtumissa.
Elvis kissan jäljillä
Tarina
Tom livahtaa Pirjon luokse mielisairaalaan. Pirjo laulaa vanhaa rollarihittiä “As Tears Go By”, joka muistuttaa heitä molempia vanhoista ajoista. Taksikuski leikkaa Tomin päälaen paljaaksi, Tom pukeutuu Gandhia muistuttavalla tavalla lakanaan ja polttohautaa Elviksen kotipihallaan. Taksikuski uhkaa Tomia poliisilla, sillä hänellä ei ole taaskaan rahaa, mutta vaimo maksaa lopulta kyydin. Tom vie vaimolleen aamiaisen vuoteeseen ja pyytää häneltä anteeksi. Hän tunaroi tarjottimen vaimon päälle. Tilanne laukeaa, kun Tom sanoo: ”...it was the Beauty”, jolla hän tarkoittaa King Kongin putoamista pilvenpiirtäjän huipulta. Vaimo purskahtaa nauruun ja antaa Tomille pusun.
Vastaanotto
”Harvoin pääsee uudesta kotimaisesta elokuvasta sanomaan, että se on hauska ja kepeä”, aloitti Helsingin Sanomien Helena Ylänen arvionsa. Hän jatkoi, ettei elokuva onneksi ole loisteliasta elokuvaa, sillä ”vähänkin tietoisemmin komeasti kuvattuna tarina olisi kiusallisen ohut”. Ylänen luonnehti elokuvaa notkeaksi, tuoreeksi ja improvisoidun tuntuiseksi. Video-oppaassa vuodelta 1995 Asko Alanen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Hän kehuu Yarin musiikkia ja monia eheitä hetkiä, mutta pitää elokuvaa kokonaisuutena ”repaleisena ja vetoisena”.
Juho Hakomäki
Juho Hakomäki (s. 18. marraskuuta 1997 Vähäkyrö ) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Koskenkorvan Urheilijoiden joukkuetta.
Hakomäki edusti poikien Superpesiksessä pelatessaan Vähänkyrön Viestin joukkuetta. Kaudeksi 2015 hän siirtyi Superpesiksessä pelaavaan Koskenkorvan Urheilijoihin, jossa pelasi 30 ottelua. Hän pelasi edelleen myös muutamia otteluita Vähässäkyrössä.
RN Dante Alighieri
RN Dante Alighieri oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut taistelulaiva. Alus oli myös laivastonsa ensimmäinen dreadnought-taistelulaiva. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1928 Washingtonin laivastosopimuksen velvoitteiden täyttämiseksi ja se romutettiin.
Valmistus
Alus tilattiin Castellamaren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 6. kesäkuuta 1909. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1910 ja valmistui 15. tammikuuta 1913.
Suoja
pienoiskuva|vasen|Kaaviokuva aseistukseta Aluksen suojana oli 254 millimetrin paksuinen panssarivyö. Aluksen kannen panssarointi oli 38 millimetriä paksu ja sen tulenjohtotornin suojana oli 305 millimetriä terästä. Pääaseiden tornien etupanssarit olivat 254 millimetriä ja apuaseiden 98 millimetriä. Panssarointiin oli käytetty Krupp-panssarointia.
Propulsiojärjestelmä
Aluksen voimanlähteenä oli neljään akseliin kiinnitetyt Parsons-turbiinit, joihin oli kytketty 23 kattilaa. Kattiloista seitsemän oli öljykäyttöisiä ja loput 16 sekapolttoainekattiloita. Koneisto tuotti 32 000 hevosvoimaa, jolla alus kulki 22 solmun nopeudella. Aluksen toimintasäde oli 10 solmun nopeudella 4 800 merimailia.
Kielihiirensammal
Kielihiirensammal (Bryum oblongum) on lehtisammallaji hiirensammalten heimossa (Bryaceae). Sitä esiintyy Euroopassa ja Keski-Siperiassa.
Suomessa kielihiirensammal on harvinainen ja esiintyy nykyisin Satakunnan alueella. Se kasvaa kostella, paljaalla ja kalkkipitoisella savella ja hiekalla. Lajin uhanalaisuusluokka on silmälläpidettävä (NT).
Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys
Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys (lyh. HKY) on vuonna 1869 perustettu Suomen ensimmäinen ammattiyhdistys. Se on myös Suomen suurimpia ja varakkaimpia ammattiosastoja. Yhdistyksellä on nykyään jäseniä noin 3 800 (2013), mutta vielä 2000-luvun alussa jäsenmäärä oli noin 6 500. HKY:n merkittävin omaisuus on Kruununhaan Kirjatyöntekijänkadulla sijaitseva Kirjan talo, joka on vuonna 1935 valmistunut, talkootyönä rakennettu seitsenkerroksinen funkistalo.
Historia
Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys perustettiin 25. huhtikuuta 1869 nimellä Helsingin Kirjaltajien Lukuyhdistys (Typografernas Läseförening). Sen perustajina toimi joukko helsinkiläisten kirjapainojen työtekijöitä. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin kirjapainonomistaja ja kirjankustantaja Claes Theodor Sederholm, joka myös laati yhdistyksen säännöt. Yhdistys ei alun perin kuulunut vasemmistolaiseen työväenliikkeeseen, vaan se toimi wrightiläisyyden hengessä yhteistyössä työnantajien kanssa. HKY:n toiminta käsitti aluksi muun muassa raittiusaatetta sekä erilaisia jäsenten illanviettoja ja muita sosiaalisia tapahtumia. Juhliin osallistui tavallisten työntekijöiden sijasta lähinnä kirjapainojen omistajia sekä faktoreita ja sanomalehtimiehiä. Lukuyhdistyksen kunniajäseneksi kutsuttiin Sakari Topelius.
Yhdistys kuitenkin radikalisoitui nopeasti ja jo vuonna 1871 sen jäseninä olleet latojat menivät viisi päivää kestäneeseen lakkoon, toimitettuaan sitä ennen kuuden kirjapainon omistajille pyynnön urakkapalkkojen nostamisesta. Neuvotteluissa ei syntynyt sopua, mutta lakon jälkeen latojat saivat vaatimuksensa läpi. Helsingin latojien lakko oli Suomen ensimmäinen ammattiyhdistyksen järjestämä työtaistelu. Vuonna 1885 Lukuyhdistys muutti nimensä nykyiseen muotoon ja ryhtyi selkeämmin toimimaan perinteisen ammattiyhdistystoiminnan tavoin ajaen parannuksia jäsentensä työoloihin. Valtakunnallinen Suomen Kirjatyöntekijäin Liitto perustettiin 1894, jonka vastavoimaksi syntyi vuonna 1900 työnantajien järjestö Suomen Kirjanpainajayhdistys. HKY oli myös Suomen ensimmäinen vappua viettänyt työväenyhdistys. Se järjesti vappujuhlan vuonna 1890, eli samana vappuna, jonka sosialistisen Toinen internationaali oli julistanut ensimmäiseksi kansainväliseksi työläisten mielenosoituspäiväksi.