cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luihuinen
Malcolm Baddock
Malcolm Baddock oli Luihuisen oppilas, joka esiintyi lyhyesti neljännessä kirjassa Lajitteluhatun lajiteltua hänet Luihuiseen. Draco taputti muiden Luihuisten mukana hänelle innokkaasti. Fred ja George Weasley sihisivät hänelle hänen istuessa Luihuisten pöytään ja Harry pohti oliko Baddock tietoinen Luihuisten huonosta maineesta.
Miles Bletchley
Miles Bletchley oli Luihuisen oppilas ja Luihuisen huispausjoukkueen pitäjä. Ensimmäisessä kirjassa Rohkelikon ja Luihuisen välisessä ottelussa hän ei kyennyt torjumaan Angelina Johnsonin tekemää maalia. Toisessa kirjassa Bletchley oli läsnä harjoituksissa, joissa Luihuisten joukkue kertoi saaneensa uudet Nimbus 2001 luudat lahjoituksena Lucius Malfoylta ja nauroi muiden kanssa Ronin saatua osuman omasta taikasauvastaan ja alettua oksentamaan etanoita. Viidennessä kirjassa ennen ottelua Bletchley langetti Alicia Spinnettiin kirouksen, joka sai hänen kulmakarvansa kasvamaan huomattavan isoiksi. Severus Kalkaros ei kuitenkaan rangaissut Bletchleytä teosta vaan väitti Alician kokeilleen itseensä hiustenkasvuloitsua huonolla menestyksellä. Ottelussa Bletchley onnistui torjumaan yhden Angelinan maalintekoyrityksen ja lauloi muiden kanssa pilkkalaulua Ronista. Bletchleyn kohtalo ei ole tiedossa hänen valmistuttua Tylypahkasta.
Craig Bowker Jr
Craig Bowker Jr oli Tylypahkan oppilas, joka valittiin Luihuisen tupaan. Kun Albus Potter valittiin Luihuiseen eikä Rohkelikkoon, Bowker hämmästyi tapausta. Kun myöhemmin Scorpius ja Albus olivat luoneet aikajanan jossa Voldemort voitti Tylypahkan taistelun, Scorpius löysi Craigin kirjastosta, joka pelästyi nähtyään Scorpiuksen ja sanoi työstävänsä edelleen kotitehtävää, jonka Scorpius oli määrännyt hänet tekemään. Craig paljasti Scorpiukselle Kalkaroksen olevan olemassa kyseisessä aikajanassa. Myöhemmin pääaikajanassa Harry ja Ginny saapuivat Tylypahkaan tapaamaan Albusta ja Craig vastusti sitä koska oli koulun sääntöjen vastaista oppilaiden vanhempien ja opettajien vierailevan oppilaiden makuutiloissa mutta McGarmiwa käski hänet sivuun. He myöhemmin huomasivat poikien sängyt tyhjiksi. Myöhemmin Craig löysi Albuksen ja Scorpiuksen huispauskentältä sanoen heille että koko koulu etsii heitä. Poikien seurassa ollut Delphi tappoi Bowkerin tappokirouksella, jottei hän voisi estää häntä toteuttamasta suunnitelmaansa. Craigin kuolemasta kerrottiin myöhemmin taikaministeriön hätäkokouksessa. Delphi joutui myöhemmin Azkabaniin Craig Bowker nuoremman tappamisesta.
Millicent Bulstrode
Millicent Bulstrode on Luihuisen oppilas ja samalla vuosikurssilla kuin Harry Potter. Millicentilla on musta kissa, jonka hän toi mukanaan Tylypahkaan. Toisena kouluvuonnaan kaksintaistelukerhossa Millicent taisteli Hermione Grangerin kanssa ja taistelu äityi käsikähmäksi, jonka aikana Millicent otti Hermionesta niskalenkin ja Harry joutui erottamaan heidät toisistaan. Myöhemmin Hermione yritti muuntautua Millicentiksi monijuomaliemen avulla mutta ottikin vahingossa hänen lemmikkikissansa karvan muuntautuen eläimeksi. Viidentenä vuonnaan Millicent liittyi Pimennon perustamaan Inkvisitiopartioon ja otti Hermionen kiinni tämän yrittäessä auttaa Harrya pääsemään Pimennon työhuoneeseen. Millicent jatkoi koulussa vielä seitsemäntenä vuonnaan ja ei ole tiedossa pakeniko hän muiden Luihuisten kanssa vai liittyikö hän taisteluun kuolonsyöjien rinnalle.
Tematsepaami
thumb|Tenox-lääkkeen myyntipakkauksia. thumb|Tenox 20 mg -tabletteja
Luihuinen
Flora ja Hestia Carrow
Flora ja Hestia Carrow ovat kaksoissisarukset, jotka on lajiteltu Luihuiseen. He saattavat olla nimensä perusteella sukua Amikus ja Alekto Carrowille. Flora ja Hestia esiintyivät kuudennessa elokuvassa, jossa heistä tuli Kuhnukerhon jäseniä ja he osallistuivat usein tapaamisiin ja joulupitoihin. Seitsemännessä elokuvassa Flora ja Hestia olivat läsnä Suuressa salissa ennen Tylypahkan taistelua ja todistivat Pansy Parkinsonin halun luovuttaa Harry Voldemortille. Flora ja Hestia evakuoitiin muiden alaikäisten kanssa koulusta ennen taistelun alkua eivätkä he osallistuneet taisteluun kuolonsyöjien puolella alaikäisyytensä takia. Floraa esitti elokuvissa Amber Evans ja Hestiaa Ruby Evans.
Tematsepaami
Tematsepaami eli 3-hydroksidiatsepaami on bentsodiatsepiineihin kuuluva lääkeaine. Tematsepaamia myydään Suomessa valmistenimellä Tenox. Tematsepaami on suhteellisen nopeavaikutteinen, jonka vuoksi sitä yleensä käytetään nukahtamisvaikeuksien hoitamiseen. Tematsepaami myös pidentää unen kestoa ja vähentää heräilyä kesken unen. Tematsepaamia voidaan käyttää väliaikaisesti myös ahdistuneisuuden ja jännittyneisyyden hoitoon.
Luihuinen
Vincent Crabbe
Vincent Crabbe (1980 – 1. huhtikuuta 1998) kuuluu Luihuisen tupaan. Crabbe kuvaillaan lyhyeksi ja lihavaksi. Hänellä on liiskattu pottakampaus ja lihavat gorillankädet.
Tematsepaami
Kuten kaikki bentsodiatsepiinit, suurina annoksina tematsepaami on hengenvaarallinen, etenkin alkoholin tai muiden keskushermostoon vaikuttavien lääkkeiden kanssa.
Luihuinen
Vincent Crabbe
Crabbe on Gregory Goylen kanssa Draco Malfoyn jengiä. Draco Malfoy härnää usein Harry Potteria itseään tyhmemmät Crabbe ja Goyle apunaan.
Viimeisessä kirjassa Crabbe kuolee itse loitsimaansa, täysin hallinnasta karanneeseen Pirunpaloon (fiendfyre), jolla hän aikoo tappaa Harryn, Hermionen ja Ronin Tarvehuoneessa.
Harry Potter -elokuvissa Vincent Crabbea esittää brittiläinen Jamie Waylett. Crabbe ei esiintynyt lainkaan seitsemännessä elokuvassa, koska tätä esittävä Jamie Waylett ei pystynyt suorittamaan rooliaan huumausainerikoksensa vuoksi.
Marcus Flint
Marcus Flint oli Luihuisen tuvan oppilas vuosina 1986-1993. Flint kuvattiin pitkänä, lihaksikkaana ja isohampaisena. Flint oli Luihuisten huispausjoukkueen jahtaaja ja myöhemmin huispauskapteeni. Flint oli kaukaista sukua entiselle taikaministerille Josephina Flintille. Flint oli blokannut Harryn eräässä huispausottelussa vuonna 1991. Seitsemäntenä kouluvuonnaan Flint kertoi Oliver Woodille Luciuksen lahjoittaneen Luihuisten joukkueelle uudet Nimbus 2001 luudat Dracon liityttyä joukkueeseen etsijäksi. Flint myöhemmin esti Frediä ja Georgea hyökkäämästä Dracon kimppuun tämän haukuttua Hermionea kuraveriseksi. Flint oli myöhemmin huutanut Dracolle ottelun jälkeen Luihuisten hävittyä Rohkelikolle sanoen, ettei Draco ollut huomannut sieppiä, vaikka se oli ollut hänen päänsä vieressä. Flint joutui käymään uudelleen seitsemännen kouluvuotensa hänen reputettua kokeissa. Kolmannessa kirjassa Flint oli naamioitunut yhdessä Dracon, Crabben ja Goylen kanssa Ankeuttajiksi aikeenaan häiritä Harrya ottelussa, mutta Harryn loitsittua Suojeliuksen heitä kohti he paljastuivat ja McGarmiwa laittoi kaikki jälki-istuntoon. Flintin kohtalo ei ole tiedossa hänen valmistuttua Tylypahkasta.
Gregory Goyle
Gregory Goyle on Luihuisen tuvan oppilas. Hän on Vincent Crabben kanssa Draco Malfoyn vakioseuralaisia. Goyle kuvataan lyhyenä, isojalkaisena ja isokätisenä. Goylen isä on kuolonsyöjä. Goyle läpäisi vaivoin kokeensa saaden jatkaa Tylypahkassa Harryn harmiksi. Viidennessä kirjassa Goylesta tuli Luihuisen huispausjoukkueen lyöjä ja myöhemmin hän liittyi Pimennon perustamaan Inkvisitiopartioon.
Harry Potter ja puoliverinen prinssi -kirjassa Goyle avusti yhdessä Crabben kanssa Dracoa naamioitumalla monijuomaliemen avulla tytöksi vartioiden Tarvehuoneen ovea. Goyle reputti Pimeyden voimilta suojautumisen kokeensa jolloin Kalkaros laittoi hänet jälki-istuntoon. Myöhemmin kirjan lopussa, kun koulu kokoontuu viimeisen kerran suureen saliin, Harry miettii kuinka pieniltä Crabbe ja Goyle näyttävätkään, kun heidän välistään puuttuu kalpea ja komentelevainen Draco Malfoy.
Harry Potter -elokuvissa Goylea esittää Joshua Herdman.
Astoria Greengrass
Astoria Greengrass oli puhdasverinen velho ja Daphne Greengrassin nuorempi sisko. Greengrass aloitti opiskelut Tylypahkassa kaksi vuotta Draco Malfoyn jälkeen ja hänet valittiin Luihuisten tupaan. Valmistuttuaan Tylypahkasta Astoria meni naimisiin Draco Malfoyn kanssa ja he saivat pojan Scorpiuksen. Astoria ei opettanut lastaan vihaamaan jästejä ja jästisyntyisiä mitä Dracon vanhemmat pitivät pahana. Astoria oli läsnä vuonna 2017 saattamasta Scorpiusta Tylypahkan pikajunaan yhdessä Dracon kanssa. Astoria oli perinyt esi-isältään vanhan kirouksen, mikä sairastutti hänet ja Astoria kuoli vuoden 2019 aikana, jolloin Draco jäi leskeksi.
Terence Higgs
Terence Higgs oli Luihuisen oppilas ja Luihuisen huispausjoukkueen etsijä ensimmäisessä kirjassa. Hän saattaa olla nimensä perusteella sukua Rufus Rymistyirin ja Tiberiusin ystävälle Bertie Higgsille. Higgs oli Adrian Puceyn lailla yksi harvoista Luihuisten pelaajista, joka ei syyllistynyt epärehellisiin käytöksiin otteluissa. Higgs korvattiin Draco Malfoylla toisessa kirjassa. Higgsin kohtalo ei ole tiedossa hänen valmistuttua Tylypahkasta.
Graham Montaque
Graham Montaque oli Luihuisen oppilas ja huispausjoukkueen jahtaaja. Eräässä ottelussa Montaque tarttui Katie Bellia päästä ja melkein pudotti hänet luudalta, minkä seurauksena Matami Huiski antoi Rohkelikolle rangaistusheiton. Myöhemmin Montaquesta tuli huispauskapteeni korvaten Marcus Flintin ja hän liittyi Pimennon perustamaan Inkvisitiopartioon. Juuri Montaque valitsi Crabben ja Goylen joukkueensa lyöjiksi. Fred ja George työnsivät Montaquen häivytyskaappiin tämän yrittäessä ottaa heiltä pisteitä pois, minkä seurauksena Montaque jäi kaappien väliseen tilaan vangiksi, kunnes onnistui lopulta ilmiintymään takaisin jääden päästään kiinni vessanpönttöön. Montaque joutui sairaalasiipeen tämän seurauksena ja hänen vanhempansa saapuivat Tylypahkaan häntä katsomaan. Montaque myöhemmin kertoi asiasta Dracolle, joka keksi korjata rikkoutuneen kaapin ja käyttää häivytyskaappeja kuolonsyöjien tuomiseksi Tylypahkaan.
Regulus Musta
Regulus Arcturus Musta (1961 – 1979) oli Sirius Mustan pikkuveli. Tylypahkassa hän päätyi Luihuisen tupaan. Hän uskoi vanhempiensa ja muun sukunsa tavoin puhdasveristen ylemmyyteen ja siihen, että jos oli Musta, oli melkein kuninkaallinen. Regulus muistutti veljeään melko lailla, mutta oli hentorakenteisempi, pienempi eikä yhtä komea kuin Sirius. Regulus pelasi etsijänä Luihuisen tuvan huispausjoukkueessa.
Hän oli kuolonsyöjä, mutta kääntyi Voldemortia vastaan hänen kohdellessaan heidän kotitonttuaan Oljoa huonosti. Hän oli ainoa kuolonsyöjä, joka tiesi Voldemortin hirnyrkeistä ja ensimmäinen joka niitä yritti tuhota. Hän ei onnistunut medaljongin tuhoamisessa, ja jätti tehtävän Oljolle. Regulus kätkeytyy nimikirjainten R.A.M. taakse.
Regulus Musta menehtyi tuhotessaan hirnyrkkiä luodolla: hän joi itse myrkyllisen nesteen jotta voisi vaihtaa medaljongin ja antoi alkuperäisen Oljolle jonka käski kaikkoontua. Oljo näki kuinka manaliukset sieppasivat Reguluksen, kun tämä meni rantaan juomaan vettä sammuttaakseen myrkkyliemen nostaman polttavan janon.
Theodore Nott
Vuonna 2020 Theodore oli valmistanut kokeellisen ajankääntäjän, millä kykeni matkustamaan kauas menneisyyteen. Harry Portterin tultua takavarikoimaan laitetta Theodore kaksintaisteli Harryn kanssa, mutta hävisi ja todennäköisesti joutui Azkabaniin. Myöhemmin Draco paljasti Harrylle Theodoren valmistaneen toisenkin ajankääntäjän isälleen.
Pansy Parkinson
Pansy Parkinson on Harryn ikäpolven "suosittu tyttö" Luihuisessa. Pansy kiusaa ja ilkkuu muita, mutta vaikuttaa menestyvän koulussa hyvin. Harryn näkökulmasta hänet kuvaillaan mopsinnaamaiseksi luihuistytöksi, mutta toisaalta Rita Luodiko kutsuu häntä artikkelissaan sieväksi ja pirteäksi, eikä kirjassa kukaan näytä pistävän sitä pahakseen.
Teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset Pansy asettuu vihollisen puolelle ja vaatii suorastaan kirkuen Harryn ottamista kiinni - mutta tilannetta johtava vt. rehtori McGarmiwa lähettää Pansyn ensimmäisenä evakuointiin. Pansy katoaa tässä kohdin tarinoista; hänen kohtalostaan myöhemmin ei ole mitään tietoa - tosin Voldemort vihjaa keskustelussaan Lucius Malfoyn kanssa Rääkyvässä Röttelössä että kaikki pois koulusta lähetetyt luihuiset olisivat liittyneet kuolonsyöjien rinnalle taisteluun. Mikä on Luihuisten lopullinen kohtalo sitä ei kirjailija kerro, tosin epilogissa annetaan ymmärtää Luihuisen tuvan olevan edelleen olemassa yhdeksäntoista vuotta sodan jälkeen.
Adrian Pucey
Adrian Pucey oli Luihuisen oppilas ja Luihuisen huispausjoukkueen jahtaaja. Pucey esiintyi lyhyesti kahdessa ensimmäisessä kirjassa, joissa hänet mainittiin pelaajaksi, joka ei syyllistynyt epärehellisiin käytöksiin otteluissa. Kolmannessa kirjassa Puceyn tilalle jahtaajaksi valittiin Cassius Warrington. Puceyn kohtalo ei ole tiedossa hänen valmistuttua Tylypahkasta.
Cassius Warrington
Cassius Warrington oli Luihuisen oppilas vuosina 1989-1995 ja kolmannessa kirjassa hänestä tuli Luihuisen huispausjoukkueen jahtaaja korvaten Adrian Puceyn. Neljännessä kirjassa Warrington oli yksi niistä oppilaista, jotka pystyivät laittamaan nimensä Liekehtivään pikariin. Warringtoniin viitattiin sanoilla "se iso Luihuisen poika, joka näyttää laiskiaiselta". Viidennessä kirjassa Warrington liittyi Pimennon perustamaan Inkvisitiopartioon. Warrington joutui sairaalasiipeen, kun häneen langetettiin kirous, joka sai hänen ihonsa näyttämään aamiaismuroilta. Warrington sai myöhemmin Ginnyn ja Nevillen kiinni heidän yritettyä auttaa Harrya pääsemään Pimennon työhuoneeseen. Warringtonin kohtalo ei ole tiedossa hänen valmistuttua Tylypahkasta.
Blaise Zabini
Blaise Zabini on tummaihoinen poika, joka kuuluu Luihuiseen. Hänen äitinsä on tunnettu kaunotar, jonka seitsemän aviomiestä ovat kuolleet mystisesti ja jättäneet jälkeensä kasoittain velhokultaa. Hän kuuluu Draco Malfoyn ja kumppaneitten porukkaan, mutta ei esiinny usein kirjoissa. Hän esiintyy muun muassa kirjassa Harry Potter ja puoliverinen prinssi, tultuaan Horatius Kuhnusarvion suosikeista koostuvan "Kuhnu-kerhon" ensimmäisestä "kokouksesta" koulujunassa. Kuoleman Varjelukset elokuvassa Zabini oli Crabben sijaan Tarvehuoneessa jahtaamassa Harrya. Harry pelasti Zabinin yhdessä Dracon kanssa jolloin Zabini jäi henkensä velkaa Harrylle.
Viitteet
Residències de Hogwarts Škola čar a kouzel v Bradavicích Hogwarts Hogwarts הוגוורטס Roxforti házak Husene ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom Hogwart Hogwarts
Sten Holm
thumb|150px|Sten Alfred Holm Sten Alfred Holm (22. tammikuuta 1887 Pietarsaari – 2. kesäkuuta 1932 Kanada) oli suomalainen jääkäriluutnantti ja tehtaanjohtaja. Hänen vanhempansa olivat tehtailija Johan Alfred Holm ja Maria Lovisa Påhlsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1910 Toini Sofia Elisabet Holmströmin kanssa.
Opinnot
Hän kävi viisi luokkaa Pietarsaaren ruotsalaista yhteiskoulua. Hän teki vuonna 1908 opintomatkan Turkkiin tutkiakseen paikallista tupakanviljelyä.
Jääkäriaktivisti
Hän toimi tupakkatehtailijana ollessaan jääkäriliikkeen värvärinä värväten miehiä jääkäripataljoonaan. Hän teki Pietarsaaren Uumajan etapin järjestämiseksi tiedustelumatkoja Holmöhön ja Uumajaan kesällä 1915 ja järjesti tämän etapin toiminnan syksyllä samana vuonna. Hänen urotyökseen laskettakoon tapaus, jossa hän vapautti Pietarsaaren poliisivankilasta jääkärietappimies Johannes Sandvikin ja joutui sen jälkeen pakenemaan Ruotsiin, mistä hän jatkoi matkaansa Saksaan.
Suomen sisällissota
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen luutnanttina 7. helmikuuta 1918 ja saapui 3. maaliskuuta 1918 aselastia seuranneen komennuskunnan mukana höyrylaiva S/S Virgolla Vaasaan. Hänet sijoitettiin Valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi aluksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 17. maaliskuuta 1918 alkaen 6. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Näsilinnassa, Tampereella ja Kuokkalassa.
Tuudur Vettik
Tuudur Vettik (4. tammikuuta 1898 Uniküla, Virumaa – 20. toukokuuta 1982 Tallinna) oli virolainen säveltäjä, musiikkipedagogi, kuoronjohtaja ja musiikintutkija.
Vettik opiskeli opettajainseminaarissa Tartossa vuosina 1914–1918 ja jatkoi vuonna 1919 opiskelua Tarton musiikkikorkeakoulussa. Ensin hän sai viulunsoiton opetusta Eddy Bullerianilta ja Alfred Papmehliltä. Vuonna 1926 hän valmistui opiskeltuaan musiikkipedagogiikkaa August Topmanin ja Juhan Aavikin johdolla. Hän sai myös sävellystunteja Artur Kappilta ja kehitti taitojaan yksityisesti Mart Saarin johdolla. Vettik työskenteli vuosina 1919–1940 musiikinopettajana Tallinnan Jakob Westholm -lukiossa, Tallinnan opettajainseminaarissa ja Tallinnan pedagogisessa instituutissa. Vuonna 1940 hän aloitti työskentelyn kuoronjohdon luennoitsijana Tallinnan valtionkonservatoriossa. Vuonna 1950 Vettik joutui pidätetyksi, ja hänet vapautettiin eri vankileireillä ajan viettämisen jälkeen vuonna 1956. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1968. Vuonna 1956 hän jatkoi työskentelyään Tallinnan valtionkonservatoriossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Udo Kasemets, Ants Kiilaspea, Roman Toi, Arno Kallikorm, Voldemar Rumessen, Roland Laasmäe, Ants Üleoja ja Uno Taremaa.
Vettik perusti Gustav Ernesaksin ja Jüri Varisten kanssa kuoronjohtajasukupolven Virossa. Hän oli monesti johtamassa Tallinnan laulujuhlilla. Hän johti monia kuoroja ja lisäksi julkaisi musiikkikirjoja sekä kuului Muusikaleht-julkaisun toimituskuntaan. Hän oli Viron säveltäjäliiton jäsen vuosina 1944–1950 ja jälleen vuodesta 1956. Vettikin sävellystuotannon ytimessä ovatkin kuoroteokset ja yksinlaulut. Hän sanoitti itse osan teoksistaan. Sanoituksinaan hän käytti lisäksi muiden muassa Kersti Merilaasin, Markus Univerin, Ernst Ennon, Villem Ridalan, Juhan Smuulin, Anna Haavan ja Julius Oengon tekstejä. Monet Vettikin kuorolaulut tulivat palkituiksi kuorosävellyskilpailuissa. Vettik sai Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1980.
Kiinan Grand Prix 2008
thumb|Kilpailun kärkikolmikko [[Lewis Hamilton, Felipe Massa, Kimi Räikkönen ja McLarenin urheilujohtaja Dave Ryan palkintokorokkeella.]] Kiinan Grand Prix 2008 (virallisesti V Sinopec Chinese Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 17. osakilpailu, joka ajettiin 19. lokakuuta Shanghai International Circuit -moottoriradalla, Kiinassa. Paalupaikalle ajoi McLarenin Lewis Hamilton. Hän voitti kilpailun ja sai kisan nopeimman kierroksen myös nimiinsä. Voitto oli Hamiltonille kauden viides. McLarenin mekaanikot asensivat Heikki Kovalaisen autoon ennen kilpailun starttia eturenkaat väärinpäin.
Kätkävaara
Kätkävaara on Tervolan kunnan pohjoislaidalla sijaitseva paljaslakinen vaara, jonka korkeus on 189 metriä ja jonka lakialueet ovat kivirakkojen peitossa. Kätkävaaran alueella on luontomatkailua. Kätkävaaran kylä sijaitsee vaaran välittömässä läheisyydessä. Kylässä asuu muutamia kymmeniä asukkaita.
Kätkävaaran alueelta on löydetty merkkejä Pohjois-Suomen vanhimmasta asutuksesta. Kätkävaarassa on myös luontopolku, jonka teemana ovat muinaismerien rantamuodostelmat. Polulla on 19 tutustumiskohdetta ja se on 7 kilometriä pitkä. Puolivälissä, Kätkävaaran huipulla, on hirsikota.
Kätkävaaran alueen eläinkanta on runsas, muun muassa hirviä, poroja, karhuja ja ilveksiä. Metsäkanalintuja on myös ja alueen suoalueilla on myös metsähanhia. Kätkävaaran alueella on useita merkittäviä luonnonsuojelualueita, kuten Pisavaaran luonnonpuisto ja Kilsiaapa-Ristivuoman soidensuojelualue. Alueelta on löydetty myös muun muassa kultaa, kuparia ja uraania. Alueella sijainnut kultakaivos lakkautettiin 1960-luvulla.
Scuola Internazionale Superiore di Studi Avanzati
Scuola Internazionale Superiore di Studi Avanzati (SISSA) on italialainen jatko-opiskelijoiden koulutus- ja tutkimuskeskus. SISSA perustettiin vuonna 1978 Triestessä itsenäisenä tieteellisenä laitoksena huipputason tutkimukseen matematiikassa, fysiikassa, astrofysiikassa, biologiassa ja neurotieteissä. Se oli ensimmäinen italialainen yliopisto, jossa opiskelijoilla oli mahdollisuus suorittaa filosofian tohtorin tutkinto. SISSAsta on valmistunut yli 500 henkilöä tutkimus- ja opetustyöhön vuoteen 2009 mennessä.
Tutkimus
SISSAn tutkimus on jaettu kahdeksaan eri sektoriin:
Suomi Meloo
thumb|250px|Melojia Suomi Meloo -melontatapahtumassa vuonna 2004 Koukkusaaren edustalla aamuvarhaisella, taustalla [[Kaunissaari (Pyhtää)|Kaunissaari.]] Suomi Meloo on Suomessa vuosittain järjestettävä melontatapahtuma. Ensimmäinen tapahtuma järjestettiin vuonna 1985. Tapahtuman idean isä oli Jouko Isometsä (vuodesta 2012 Jouko Kivimetsä). Hän sai ajatuksen 1982 joulukuussa ja alkoi selvittämään, voidaanko useita alueellisia melontareittejä yhdistää pitkiksi kokonaisuuksi. Lahtelainen Arvo Korkkinen lähti testaamaan Isometsän esittämää Iisalmi - Kotka -reittiä kesällä 1984 ja totesi sen mahdolliseksi vaihtopaikkoineen. Isometsä pyysi Suomi Meloo ry:n ja Suomen Kanoottiliiton yhdessä järjestämään tapahtuman ja keräsi ensimmäiset sponsorit tapahtumalle. Pääsponsorit olivat alussa Seura-lehti ja Osuuspankki. Tapahtuman käynnistyttyä monet joukkueet ovat olleet mukana toistuvasti vuodesta toiseen. Pisimpään mukana ollut johtomeloja, joka vastaa osuuksilla reitistä, on ollut Erkki Lappi. Hän on ollut mukana alusta asti. Suomi Meloo -kanoottiviestin järjestää Suomi Meloo ry, jonka muodostavat Suomen Kanoottiliitto ry ja Suomen Latu ry.
Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1985 alkaen. Tapahtumasta on Jorma Honkalan toimittama Suomi Meloo kanoottiviestin 15-vuotis- juhlakirja 1985-2000. 30. juhlamelonnan pääjuhla pidetään Savonlinnassa 10.6.2014. Vuoden 2014 melonnan suojelijana toimii tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Joukkueet
Viestin eri osuudet on jaettava joukkueen jäsenten kesken kunnon, taidon ja kokemuksenmukaan. Joukkueessa on oltava vähintään viisi henkilöä. Suositeltava määrä on 6-12 melojaa, jotta myös riittävälle levolle jää aikaa. Sama meloja saa meloa korkeintaan kaksi osuutta peräkkäin, jonka jälkeen on pidettävä lepovuoro.
Kanootit
Jokainen joukkue ja yleisömeloja meloo omalla kanootillaan, joka voi olla yksikkö tai kaksikko tai avokanootti. Kajakkikaksikko on yleisin Suomi Meloo kanoottimalli, sillä se antaa pelivaraa joukkueelle, kunhan melojia on riittävästi. Kukin joukkue ratkaisee itse melooko yksiköllä vai kaksikolla. Yleisöosuuksilla voi olla vesillä useampi kanootti/ joukkue.
578 Happelia
578 Happelia on Marsin ja Jupiterin välisellä alueella, asteroidivyöhykkeellä eli päävyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Max Wolf vuonna 1905. Pikkuplaneetta sai nimensä maalari Carl Happelin mukaan. Ennen kuin tämä asteroidi sai nimensä, se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1905 RZ. Happelian läpimitta on noin 69 kilometriä ja pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 10,06 tuntia.
Pjotr Leštšenko
thumb|Pjotr Leštšenko Pjotr Konstantinovitš Leštšenko (, 14. kesäkuuta 1898 – 16. heinäkuuta 1954) oli laulaja ja venäläisen tangon pioneeri.
Hän esiintyi lähes yksinomaan venäjän kielellä, ja maailmanlaajuisesti tunnetuksi on noussut kappale "Serdtse" ("Sydän"). Hän oli aikanaan kansan keskuudessa huomattavan suosittu, mutta musiikki joutui Romanian hallituksen epäsuosioon, ja laulaja kuoli 56-vuotiaana romanialaisen vankilan sairaalassa.
Devşirme
thumb|260px|Janitsaarien värväämistä Balkanilla. Ali Amir Beyn maalaus vuodelta 1558. Devşirme oli nostoväkijärjestelmä, jolla Osmanien valtakunta hankki täydennyksiä janitsaarien riveihin ja sotaväkeen sekä henkilöstöä sulttaanin palatsiin ja erilaisiin virkatehtäviin.
Pakkovärväysten kohteiksi joutuivat yleensä kristittyjen perheiden poikalapset osmanien hallitsemilta Balkanin alueilta Kreikkaa, Unkaria ja Ukrainaa myöten sekä Välimeren saarilta. Myös Anatoliasta ja Kaukasukselta värvättiin sekä muslimien että kristittyjen lapsia. Vaikka devşirmeä pidetään orjuuden muotona, se takasi värvätyille elannon ja mahdollisuuden edetä uralla kyvykkyydestä riippuen, toisin kuin monissa orjuutusta harjoittaneissa yhteiskunnissa. Monet Osmanien valtakunnan suurvisiireista sekä muista sotilas- ja virkamiesluokan ylimyksistä olivat syntyisin köyhistä oloista ja päässeet uralleen juuri devşirmen kautta. Tämän vuoksi monet sekä kristittyjen että muslimien vähävaraisista perheistä tarjosivat lapsiaan vapaaehtoisesti devşirmeen.
Järjestelmä oli huolellisesti organisoitu. Kerätyt olivat 8–20-vuotiaita. Heidät käännytettiin islaminuskoon ja heille opetettiin sekä turkkia että arabiaa. Heitä alettiin kouluttaa sotilastehtäviin ja kyvykkäimmiksi katsotut valittiin palatsijärjestelmään, jossa he opiskelivat edelleen ja päätyivät parhaimmillaan korkea-arvoisiksi virkamiehiksi. Heille opetettiin myös erilaisia siviilielämän taitoja. Koulutus kesti kahdeksasta 14 vuoteen, ja sen tarkoitus oli tuottaa osmanivaltakunnalle huippuunsa koulutettua eliittiä niin armeijaan kuin siviilihallintoon. Osa koulutuksesta tapahtui pääkaupungin ulkopuolella, jolloin Balkanilta kotoisin olevat siirrettiin Anatoliaan ja päinvastoin.
Devşirme aloitettiin Murad I:n aikana 1300-luvun lopulla. Devşirmea ei todennäköisesti suoritettu säännöllisin väliajoin vaan tarpeen mukaan. Esimerkiksi Mehmed II:n aikana janitsaarien määrä oli pieni ja sodista saatuja vankeja oli riittämiin, joten väennostoille ei ollut tarvetta. 1600-luvulle siirryttäessä muslimeina syntyneiden janitsaarien määrä oli niin suuri, että uusille väennostoille ei ollut enää suurta tarvetta ja ne alkoivat harveta loppuakseen vihdoin kokonaan. Viimeisen, noin tuhathenkisen väennoston 1700-luvun alussa määräsi Ahmed III, joka halusi vaihtaa palatsinsa kapinoivia bostancı-kaartin jäseniä uusiin.
Devşirme-järjestelmä oli ristiriidassa islamilaisen šaria-lain kanssa, sillä šarian mukaan muslimien hallitsemilla alueilla elävillä kristityillä oli erityissuoja, jonka mukaan kristittyjä ei saanut pakottaa islaminuskoon tai orjuuteen. Osmanivirkamiehet perustelivat devşirmen laillisuutta vetoamalla vanhaan "yksi viidestä"-lakiin, jonka mukaan sulttaanin katsottiin olevan oikeutettu kenen tahansa omaisuuden viidennekseen.
Gaza-divisioona
Israelin puolustusvoimien Gaza-divisioona on eteläisen maanpuolustusalueen alaisuuteen kuuluva joukko-osasto, jonka toiminta-alue on Gazan kaista. Divisioonan komentajana on tominut 4. marraskuuta 2012 lähtien prikaatikenraali Mickey Edelstein.
Whitehorse
Whitehorse on Kanadan Yukonin territorion pääkaupunki. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan sen asukasluku oli 25 085.
Teinolophos
Teinolophos tunnetaan Australian Victoriasta 2005 löydetyn leukaluun perusteella.
Whitehorse
Maantiede
Whitehorse sijaitsee Alaska Highway -tien varrella noin 87 kilometrin päässä Brittiläisen Kolumbian rajasta Yukonjoen länsirannalla noin 600 metriä leveässä jokilaaksossa.
Gaza-divisioona
Divisioona vetäytyi Gazan kaistalta elokuussa 2005, mutta on sen jälkeen tehnyt toistuvasti useita operaatioita alueella vastauksena palestiinalaisten ääriryhmien tekemiin raketti-iskuihin.
Whitehorse
Historia
Klondiken kultaryntäyksen aikana Whitehorsesta tuli merkittävä pysähdyspaikka. Se sijaitsee Yukon-joen kohdassa, jossa jokea pitkin matkaavien on ohitettava Miles Canyon ja the Whitehorse Rapids. Nimensä Whitehorse on saanut mahdollisesti joen koskien vaahtopäistä, jotka ovat ehkä muistuttaneet valkoisten hevosen harjaa. Kiinteää asutusta muodostui vuonna 1900, jolloin paikalle vedettiin rautatie. Rautatien omisti Whitehorsea kehittänyt White Pass and Yukon Route -yhtiö, joka operoi myös joella kulkeneita laivoja vuoteen 1954 saakka. Vuonna 1935 aloitti puolestaan toimintansa postiliikennettä välittänyt British Yukon Aviation -lentoyhtiö. Liikenneyhtiöt eivät kuitenkaan riittäneet kultakuumeen laannuttua, vaan Whitehorsen asukasmäärä putosi noin kahdestatuhannesta 750:n vuoteen 1941 mennessä.
Talous
thumb|Nykyisin museokäytössä ja aikanaan Yukonjoella purjehtinut [[SS Klondike.]] Whitehorse on kärsinyt monien alueen kaivosten sulkemisesta. Suuri Faron kaivos sulkeutui vuonna 1998. Kaivostoiminta on kuitenkin elpynyt jonkin verran 1990-luvun aikana. Nykyisin tärkeitä aloja ovat julkishallinto ja turismi. Tuhannet Alaskaan matkustavat turistit kulkevat Whitehorsen kautta. Talviturismia ajatellen kaupungissa järjestetään myös tapahtumia, kuten Yukon Quest -koiravaljakkokisat.
Väestö
Selvästi yli puolet Yukonin asukkaista asuu Whitehorsen kaupungissa. Sen asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 25 085 ja vuoden 2011 vastaavan laskennan mukaan 23 276.
Valtaosa kaupungin asukkaista puhui vuonna 2016 äidinkielenään englantia. Englannilla oli 20 440 puhujaa ja Kanadan toisella virallisella kielellä ranskalla 1 060. Muita kuin kahta virallista kieltä puhui äidinkielenään 2 825 henkilöä. Suurin yksittäinen vieras kieli oli tagalog (730 puhujaa).
Vuoden 2016 väestönlaskennassa kysyttiin myös Kanadalaisten etnistä taustaa. Whitehorsessa suurimmat ryhmät olivat englantilaiset (7 520), kanadalaiset (6 800), skotit (6 260), irlantilaiset (5 100), saksalaiset (3 815) ja ranskalaiset (3 695). Alkuperäiskansoihin (intiaanit, inuitit ja métisit) kuului 4 530 henkilöä. Kanadassa muut kuin valkoiset ja alkuperäisasukkaat käsittäviin näkyviin vähemmistöihin kuului 2 665 henkilöä ja heistä suurin ryhmä olivat filippiiniläiset (1 045).
David Němeček
David Němeček (s. 29. kesäkuuta 1995 Plzeň, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaassaan Extraliga-joukkue HC Sparta Prahassa.
Seuraura
Němeček on HC Plzeňin kasvatti. Hän voitti Tšekin C-junioriliigan mestaruuden vuonna 2010. OHL-joukkue Sarnia Sting varasi Němečekin 96. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2012. Kauden 2012–2013 jälkeen hän jätti joukkueen ja tuli kesällä 2013 samaisessa varaustilaisuudessa WHL-joukkue Saskatoon Bladesin varaamaksi numerolla 49. Němeček vietti joukkueessa kauden 2013–2014.
Kaudeksi 2014–2015 Němeček siirtyi Turun Palloseuran A-nuoriin, joiden varakapteenina hän toimi. Němeček voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Hän teki seurassa SM-liigadebyyttinsä 17. helmikuuta 2015 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Němeček merkittiin TPS:n seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.38 minuuttia. Kaikkiaan Němeček pelasi kauden aikana neljä SM-liigaottelua. USHL-junioriliigassa pelaava Cedar Rapids RoughRiders varasi hänet 288. pelaajana kesällä 2015. Němeček siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016.
Elokuussa 2016 Němeček siirtyi kahden viikon try-outille KHL:n slovakialaisjoukkue HC Slovan Bratislavaan. Hän jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta. Němeček palasi lokakuussa kotimaahansa ja siirtyi loppukaudeksi 2016–2017 kasvattajaseuransa HC Plzeňin Extraliga-joukkueeseen. Hänen tulokaskautensa liigassa toi 27 runkosarjaottelussa kahdeksan syöttöpistettä ja kymmenessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2017–2018 Němeček siirtyi BK Mladá Boleslavin riveihin, jossa hän teki 52 runkosarjaottelussa tehot 1+6=7. Němecek teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa 26. tammikuuta 2018 vieraissa HC Pardubicea vastaan.
Kaudeksi 2019–2020 Němeček palasi Suomeen ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Rauman Lukon SM-liigajoukkueeseen. Syyskuussa 2019 hän joutui loukkaantumisen vuoksi sivuun. Němeček palasi kaukaloihin marraskuun puolessa välissä. 29. helmikuuta 2020 paikallisottelussa vieraissa Porin Ässiä vastaan Němeček taklasi vastustajajoukkueen Otto Kivenmäkeä päähän sillä seurauksella, että Kivenmäen kypärä irtosi ja hän löi päänsä jäähän loukkaantuen vakavasti. Němečekille tuomittiin teosta 5+20-minuutin ottelurangaistus ja hänet asetettiin seitsemän ottelun mittaiseen pelikieltoon. Kauden jälkeen, huhtikuussa 2020 Lukko vahvisti, että seura ei käytä Němečekin sopimuksessa ollutta optiota.
Němeček palasi kaudeksi 2020–2021 kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella HC Sparta Prahaan. Maaliskuussa 2021 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Němeček pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Tšekin varakapteenina. Valmennus valitsi Němečekin Tšekin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012. Yhteensä Němeček on pelannut 27 nuorten ja 34 poikien maaottelua.
Tšekin A-maajoukkueessa Němeček on pelannut kuusi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 23. elokuuta 2017 Třinecissä pelatussa harjoitusottelussa Slovakiaa vastaan. Němeček merkittiin Tšekin kolmospuolustajapariin Petr Kalinan viereen.
Pelityyli
Lukon urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedtin mukaan Němeček on hyvin liikkuva puolustaja, joka on iso, vahva ja sporttinen sekä erittäin kovakuntoinen urheilija. Sahlstedtin mukaan hän on kuitenkin puolustava puolustaja. Němeček pystyy pelaamaan kovaa ja iskee vahvasti kiinni vastustajaan sekä antaa helppoja avaussyöttöjä. Hän on itse luonnehtinut olevansa iso puolustaja, joka osaa liikkua hyvin, eikä pelkää käyttää kokoaan hyväksi.
Vennola
Vennola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Satellaview
Satellaview on Nintendon Super Famicomille (SNES) vain Japanissa julkaistu satelliittimodeemi-lisäosa, jolla pystyi lataamaan pelejä satelliittiyhteyden kautta. Laitteen nimen arvellaan tulevan sanoista ”satellite” ja ”view”, tosin laitteen koko nimeä käytetään harvoin; yleisin nimi on BS-X, jossa BS tulee sanoista Broadcast Satellaview ja X tuntemattomasta tai nimettömästä. BS-X:n julkaisi ja kehitti Nintendo, ja toiminnasta vastasi St. GIGA.
BS-X:lle julkaistut pelit voi jaotella seuraaviin kategorioihin:
Huhuista huolimatta Satellaview ei ollut tappiollinen.
Satellaview oli toiminnassa 23. huhtikuuta 1995 – 30. kesäkuuta 2000. Uusia pelejä ilmestyi vuoteen 1999 asti. Ensimmäisen oli BS Zelda, remake-versio Famicomin pelistä Zelda no Densetsu (The Legend of Zelda).
Peter Haining
Peter Alexander Haining (2. huhtikuuta 1940 – 19. marraskuuta 2007) oli brittiläinen toimittaja, kirjailija ja antologisti.
Toivo Pyörtänö
Toivo Kalervo Pyörtänö (20. marraskuuta 1917 Tampere – 27. kesäkuuta 2012 Juupajoki) oli suomalainen maanviljelijä, kulttuuriesittelijä ja poliitikko. Hänen vanhempansa olivat työmies Väinö Herman Pyörtänö ja Olga Maria Railo. Hänen puolisonsa oli Alli Kyllikki Halme vuodesta 1941 lähtien. Pyörtänö toimi SDP:n Kuopion läänin itäisen piirin piirisihteerinä 1946–1948, jaostosihteerinä ja jaostopäällikkönä. Vuonna 1987 hän oli Kiinan kansantasavallan virallisena vieraana.
Eduskuntaan Pyörtänö tuli valituksi vuoden 1948 vaaleissa. Hän toimi kansanedustajana yhden kolmivuotiskauden, kesään 1951. Presidentin valitsijamies hän oli 1950. Myöhemmin Pyörtänö liittyi Georg C. Ehrnroothin johtamaan, 1973 perustettuun Perustuslailliseen kansanpuolueeseen ja toimi sen Hämeen läänin pohjoisen piirin puheenjohtajana.
Slobozia
Slobozia eli Slobodzeja ( ja ) on kaupunki ja Slobozian piirin hallintokeskus Transnistrian eteläosassa, itäisessä Moldovassa, Dnestrin itärannalla, vajaa 15 kilometriä Tiraspolista etelään.
thumb|130px|left|Slobozian piirin sijainti Transnistrian eteläosassa.Vuoden 2014 alussa Slobozian kaupungissa asui 14 618 ja piirissä 87 085 henkeä. Piiriin kuuluu Slobozian kaupungin ohella kaksi taajamaa, joiden asukkaat luokitellaan kaupunkilaisiksi: Krasnoe (3 553 as.) ja Pervomaisk (2 610 as.). Pääosa piirin asukkaista (66 304 as.) löytyy maaseutukylistä ja sovhooseista. Väkiluku oli pienentynyt vuosikymmentä varhaisempaan väestönlaskentaan (2004) verrattuna, sillä asukasluku oli tuolloin kaupungissa 16 062 ja koko piirissä 95 742.
Slobozia on eräs Transnistrian paikkakunnista, jossa myös turisti voi (kesäaikaan) päästä melomaan (tilanne 2010). Kaupungin muut palvelut matkailijalle ovat vähäisiä: Sheriff-ruokakauppa on, mutta hotellia ei.
thumb|270px|Slobozian piirin, [[Tiraspolin ja Benderin kartta.]]
Saarenojan muinainen asuinpaikka
Saarenoja 2 on Lappeenrannan (entinen Joutseno) Kuurmanpohjassa sijaitseva vuodesta 2000 saakka kaivettu kivikautinen (varhaismesoliittinen) asuinpaikka. , josta on löytynyt kivityökalujen valmistamisesta syntyneitä kvartsi-iskoksia, pieniä esineitä ja palanutta luuta.
Vuoteen 2010 mennessä on löydetty kaksi palanutta hirvenluun palaa, joille on tehty radiohiiliajoitukset. Toinen luu ajoitettiin 8800–8350 eaa. (Hela-758) eli noin 8600 eaa. ja toinen 8750–8330 eaa. (Hela-728) eli noin 8500 eaa. . Asuinpaikka kuuluu tämän perusteella varhaiseen mesoliittiseen kauteen.
Kaivauksien löytöjä
Kaivauksissa tavattiin pii- ja kvartsi-iskoksia yhtä paljon sekä erilaisia piistä ja kvartsista valmistettuja esineitä. Kaapimia ja uurtimia oli valmistettu kummastakin materiaalista, mutta nuolenkärjet ja yksi taltta vain piistä. Vuonna 2000 löydettiin myös luuesine, mikä on Suomen happamissa oloissa harvinaista. Luukärki on muodoltaan pyöreä ja saattaa olla peräisin Sigir-tyyppisestä luisesta nuolenkärjestä. Kiviesineiden muotoilu muistuttaa Kundan kulttuurin esineistöä esimerkiksi Pullin asuinpaikalla Virossa. Asuinpaikkaa voidaankin pitää Kundan kulttuurin varhaisvaiheeseen kuluvana.
Kaivauksissa 2008 ja 2009 ei vielä paljastunut nuotiopaikkoja, punamultahautoja tai asumuksien pohjia. Myöskään pihapiirin reunoja tai rannan paikkaa ei tuolloin tavattu. Saarenoja 2:n paikalla on joskus historiallisella ajalla viljelty maata, vaikka alue on nykyään ollut tiheää metsää. Myöhemmin, 2010-luvulla, merkkejä pysyvästä asutuksesta on löytynyt. Kaivauksissa on löydetty puolen metrin syvyyteen kaivettuja seitsemän metriä pitkiä ja kolme metriä leveitä soikioita. Kaivaminen maahan viittaa pysyvään asutukseen. Kaivauspaikoista vanhemman, Saarenoja 2:n, asukkaat ovat todennäköisesti tulleet idästä.
Asuinpaikan muinainen ympäristö
Luonto oli kyseisellä aikakaudella lämmennyt nopeasti jääkauden aikaisesta arktisesta ilmastosta, mutta se oli vielä kylmempi kuin se nykyään on. Sekä kesällä että talvella oli nykyistä kuivempaa, joten talvet olivat vähälumisia. Avonaisissa ja valoisissa metsissä kasvoivat valtapuina koivu ja mänty. Siitepölytutkimukset osoittavat, että mastossa viihtyivät kanervat ja heinät, katajat ja pihlajat.
Salpausselän eteläpuolen maasto oli mäkistä ja seudulla oli useita Ancylusjärven lahtia. Seudun pohjoispuolella aukeaa nykyään Saimaa, joka kuului siihen aikaan Ancylusjärveen. Asuinpaikka sijaitsi pitkän ja noin 200–300 metriä leveän lahden hiekkaisella pohjoisrannalla. Lahden suu aukesi Laatokkaan päin, joka myös oli osa Ancylusjärveä. Koilliseen aukesi estettä laaja Euraasia, jonka biodiversiteetti oli mannermainen ja runsas. Useimmat nykyiset nisäkkäät vaelsivat metsissä ja makeanveden kalat ja norppa Ancylusjärvessä.
Andrea Bargnani
Andrea Bargnani (s. 26. lokakuuta 1985 Rooma) on italialainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija ja pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä.
Kaudet 2003–2006 Bargnanin pelasi italialaisessa Benetton Trevisossa. Toronto Raptors varasi Bargnanin ensimmäisenä vuoden 2006 NBA:n varaustilaisuudessa, tehden hänestä ensimmäisen eurooppalaisen pelaajan, joka varattiin NBA:han varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana.
Bargnani pelasi Raptorsissa seitsemän kautta. Hänen pistekeskiarvonsa näiden vuosien ajalta on 15,2, levypallokeskiarvonsa 4,8 ja syöttökeskiarvonsa 1,3. Heinäkuussa 2013 hän siirtyi New York Knicksiin pelaajakaupassa, jossa Raptors sai vaihdossa muun muassa Steve Novakin ja kolme varausvuoroa.
Kaudella 2014–2015 Bargnanilla oli jalkavaivoja, ja hän pelasi vain 29 ottelussa. Heinäkuussa 2015 Bargnani siirtyi arvioiden mukaan yhden vuoden ja 1,4 miljoonan dollarin minimisopimuksella Brooklyn Netsiin, jossa hän voi halutessaan jatkaa vielä toisen vuoden. Hän siirtyi kuitenkin vuonna 2016 Laboral Kutxa Baskoniaan.
Nijmegen
Nijmegen on kaupunki Gelderlandissa Alankomaissa lähellä Saksan rajaa. Kaupungissa on 172 000 asukasta (1.1.2016) ja kaupunkialueella (stadsgewest) 276 114.
Kaupunki juhli vuonna 2005 kaksituhatvuotista olemassaoloaan. Ensimmäinen maininta on roomalaisten sotilasleiristä ensimmäiseltä vuosikymmeneltä ennen ajanlaskun alkua. Vuonna 104 keisari Trajanus antoi sille nimen Ulpia Noviomagus Batavorum. Kaupunkioikeudet se sai 1230 keisari Fredrik Suurelta. Nijmegen liittyi hansaliittoon 1364.
Yhteistyökaupungit
Nijmegenilla on kuusi yhteistyökaupunkia:
Santa (elokuva)
Santa on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut suomalais-liettualainen jouluaiheinen elokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Marius Ivaskevieius. Elokuvan pääosassa esiintyy Tommi Korpela.
Santaa kuvattiin Rovaniemellä kesällä 2012.
Elokuva sai ensi-iltansa Liettuassa 31. joulukuuta 2014.
Antti Matikainen (laulaja)
Antti Matikainen (s. 1979) on alun perin Kajaanista kotoisin oleva laulaja. Hänen ensimmäinen albuminsa oli nimeltään "Kun ilta saapuu" (2006), jolta nousivat suurimmiksi radiohiteiksi "Sydän lyö", "Uskon enkeleihin" ja uudelleen sovitettu versio Fredin klassikosta "Avaa sydämesi mulle".
Hänen toiselta albumiltaan "Sateen jälkeen" nousivat radioiden soittolistoille levyn nimikkosinglen lisäksi kappaleet "Kuinka monta päivää", "Sateen jälkeen" sekä "Vanha mies". Paikallisradioiden listalle päätyi myös albumilta kappale "Eeva tahtoo tietää". Antti Matikainen esiintyi Kaartin soittokunnan combon solistina linnan juhlissa 2009.
Vuonna 2012 Matikainen osallistui The Voice of Finland -laulukilpailuun.
Antti toimii nykyään Flipperi-bilebändin miessolistina.
Yksityiselämä
Matikainen kihlautui vuonna 2009 tanssinopettaja Saana Akiolan kanssa, he avioituivat vuonna 2017 ja ilmoittivat eroavansa marraskuussa 2018. Heillä on kaksi yhteistä lasta.
Tulenheimo
Suvun kantaisä on Ruotsin Kilasta Kangasalle muuttanut Anders Thulé (1813–1872), joka perusti vuonna 1843 Kangasalan urkutehtaan.
Hyria koulutus
Toimipisteitä Hyria koulutuksella on seitsemällä eri paikkakunnalla. Toimipisteet sijaitsevat pääsääntöisesti Hyvinkäällä ja Riihimäellä, koulutuksia järjestetään myös valtakunnallisesti. Opiskelijoita on vuosittain lähes 11 000, joista nuoriso-opiskelijoita noin 2 700 (Hyria ammattiopisto). Suurin osa nuoriso-opiskelijoista suorittaa ammatillista perustutkintoa. Aikuisopiskelijoina Hyriassa opiskelee vuosittain noin 3 700 tutkintoon tähtäävässä koulutuksessa. Lyhytkoulutuksissa käy vuosittain lähes 4 000 aikuisopiskelijaa.
Vuonna 2009 Hyrialla oli 17 toimipistettä kymmenellä paikkakunnalla. Henkilökuntaa Hyrian palveluksessa on 515, joista 474 kokoaikaisia ja 378 vakituisia (31.12.2010).
Hyrian vuoden 2010 liikevoitto oli 891 395,36 euroa.
Historia
Hyria koulutus aloitti toimintansa elokuussa 2009. Kolmen koulutuksenjärjestäjän toiminnot yhdistettiin ja Hyvinkään-Riihimäen alueen ammatillinen koulutus liitettiin yhden toimijan alle. Hyria koulutukseen yhdistyivät Hyvinkään kaupungin, Riihimäen ammattioppilaitoksen kuntayhtymän ja Hyvinkään-Riihimäen Ammattikoulutussäätiön oppilaitokset, jotka muodostavat yhden hallinnollisen kokonaisuuden.
Efraim Kilpinen
Efraim Kilpinen, sukunimi aik. Ahlholm (13. joulukuuta 1862 Kalajoki – 9. joulukuuta 1951 Kalajoki) oli suomalainen puuseppä ja kanteleenrakentaja.
Efraim Kilpisen vanhemmat olivat merimies Johan Ahlholm (alkuaan Lepistö) ja Johanna Pokela. Hän kävi Oulussa puuseppäkoulun 1881–1885 ja suomensi sen jälkeen ruotsalaisen sukunimensä suomalaisuusmies Wolmar Kilpisen mukaan.
Kilpinen tunnettiin aluksi lähinnä puuseppänä ja suksimestarina; hän sai useita palkintojaan valmistamistaan suksista. Haapavedellä Suomen Talousseuran veisto-opettajana toiminut Kilpinen tutustui siellä kanteleensoittaja Pasi Jääskeläiseen ja hänen kanteleenrakentajan uransa sai alkunsa kun Jääskeläinen pyysi häntä korjaamaan omaa kanneltaan ja sitten rakentamaan uusia kanteleita Jääskeläisen käyttöön. Uusien kanteleiden rakentaminen alkoi suuremmassa mittakaavassa kun Kilpinen muutti takaisin Kalajoelle. Pasi Jääskeläinen suositteli Kilpistä helsinkiläiselle Fazerin musiikkiliikkeelle ja liike alkoi tilata runsaasti kanteleita Kilpisen kanteleverstaalta. Myös yksityiset tilasivat Kilpisen kaunissointisia kanteleita ja useat kanteletaiteilijat käyttivät niitä. Kilpinen teki yhdessä poikiensa Matin ja Oskarin rakenteellisia parannuksia kanteleisiin ja he saivat useita palkintoja rakentamistaan kanteleista. Kanteleiden tilauksia tehtiin Kilpiseltä eniten 1920- ja 1930-luvuilla. Kaikkiaan Kilpiset rakensivat yli 4 000 kannelta ja kanteleita vietiin myös Pohjoismaihin ja Saksaan sekä amerikansuomalaisille. Kilpinen rakensi myös kitaroita ja mandoliineja. Efraim Kilpiselle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki.
Myös Efraim Kilpisen poika ja työn jatkaja Oskari Kilpinen (1895–1980) oli tunnettu kanteleenrakentaja. Oskari Kilpinen sai 1969 Kalevala-seuran tunnustuspalkinnon ja kunniakirjan kanteleiden kehitystyöstä.
Sähköherkkyys
Sähköherkkyys (aikaisemmin myös sähköyliherkkyys ja sitä ennen sähköallergia, engl. hypersensitivity to EMF, electromagnetic hypersensitivity tai Idiopathic environmental intolerance attributed to electromagnetic fields (IEI-EMF)) on tila, jossa ihminen kokee saavansa oireita sähkömagneettisesta säteilystä, kuten esimerkiksi matkapuhelinten ja niiden tukiasemien radiolähettimistä tai voimalinjojen sähkömagneettisista kentistä. Nykyisin uskotaan, ettei oireita kuitenkaan aiheuta säteily, vaan usko säteilyn vaikutukseen, eli nosebovaikutus.
Useissa kaksoissokkokokeissa on osoitettu, etteivät sähköherkät erota altistetaanko heitä sähkömagneettiselle kentälle vai ei, vaan he raportoivat oireita yhtä lailla valealtistuksen kuin todellisen altistuksen kohdalla. Tämä viittaa siihen, että kyseessä on nosebo-ilmiö eli lumevaikutus.
Suomalaisen ICD-10-tautiluokituksen luokka ”muut yleiset oireet ja sairauden merkit: muualla luokittelemattomat ympäristöherkkyydet" kattaa myös sähköherkkyyden oireet. Sähköherkkyyttä ei luokitella sairaudeksi, mutta sillä on oirekoodi potilaiden hoitoonohjaamisen, tutkimuksen ja tilastoinnin edistämiseksi. Sähköherkäksi itsensä kokee kyselyihin vastanneista maasta riippuen tutkimusten mukaan noin 1,5–5 prosenttia.
Oireet
Ylävartalon iho-oireiden ja sähköherkkyyden yhteyttä on pohdittu ensimmäisen kerran 1980-luvulla näyttöpäätteillä työskenneillä ihmisillä. Sähkömagneettisesta säteilystä sanomansa mukaan kärsivät yksilöt kertovat säteilyn ilmenevän ihoreaktiona, kuten punoituksena, kihelmöintinä tai polttavana tunteena, tai yleisoireina, kuten väsymyksenä, keskittymisvaikeutena, muistihäiriöinä, huimauksena, ruoansulatusvaikeuksina tai sydämentykytyksenä. Oireita ei ole pystytty yhdistämään tieteellisesti sähkömagneettisen säteilyn altistukseen. Oireiden laukaisijana voi toimia esimerkiksi matkapuhelin, langattomat verkot ja muut sähkölaitteet.
Toisille oireet muodostavat vain lievän haitan, jotkut taas menettävät työkykynsä ja tuntevat, etteivät säteilyn vuoksi enää voi asua kaupunkiympäristöissä.
Etiologia ja tieteellinen näyttö
Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan oireet, joista sähköherkiksi itsensä katsovat kärsivät ovat varmasti todellisia, mutta oireiden yhteyttä sähkömagneettiseen säteilyyn ei ole voitu osoittaa. Sokkotesteissä sähköherkät koehenkilöt eivät pysty havaitsemaan altistuvansa radiotaajuiselle säteilylle. Tällainen oli yleistulos vuonna 2005 tehdyssä systemaattisessa katsauksessa, jossa käytiin läpi 31 tutkimusta. Samaan suuntaan viittaavat 2009 julkaistu jatkotutkimus sekä toinen vuonna 2008 tehty systemaattinen katsaus.