cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arthur Heickell
Kuuluisia töitä
Tilgmannin kirjapaino tilasi vuonna 1921 Heickelliltä kuvan Mannerheimin suuresta paraatista Helsingissä 16.5.1918. Siinä valkoinen kenraali joukkoineen ratsastaa Helsingin pääkatua Kansallismuseon kohdalla. Maalauksesta tehtiin 2000 kappaleen värilitografiapainos, ja painokuvia on ollut sekä kotien että suojeluskuntatalojen seinillä. Alfred Kordelinin muotokuva on yksi Heickellin varhaisista pääteoksista vuodelta 1912. Heickellin maalaamia alttaritauluja on ainakin Auran, Kalkkisten , Reisjärven , Sievin , Sodankylän  ja Syvänniemen kirkoissa.
Myöhempi arvostus
Heickellin 100-vuotismuistonäyttely järjestettiin Helsingissä Galleria Strindbergissä vuonna 1973. Heickellin taide on saanut osansa siitä aliarvioinnista, jonka kohteeksi kaikki esittävä, figuratiivinen taide 1950-luvun murroksessa joutui. Viimeisen parinkymmenen vuoden aikana Heickellin taidetta on alettu katsoa uusin silmin, ja vähitellen huomattu hänen taiteellinen itsenäisyytensä.
Pauliina Laitinen-Laiho arvioi teoksessaan Miten sijoitan taiteeseen Heickelin töiden hintatasoa seuraavasti: "Heickellin teoksia on nykyään taidemarkkinoilla paljon, ja hän on yksi kysytyimmistä taiteilijoista. Heickell on ollut aikanaan tuottelias maisemamaalari. Melko monet Heickellin työt vaihtavat omistajaa noin 350 eurolla. Taidekaupoissa hinta on noin 1000–2500 euron tuntumassa. Huutokaupoissa töiden hinnat ovat 500–700 euron paikkeilla."
Julian Skrjabin
Säveltäjänalku hukkui yksitoistavuotiaana kesällä 1919 Dnepriin. Klassisen musiikin levymerkki Naxos on julkaissut eräällä Skrjabin-kokoelmallaan neljä Julian Skrjabinin säveltämää preludia.
Arthur Heickell
Lähteet
Suomen kuvataiteilijat 1926. Toimittaja Ernst Nordström. Julkaisija Otava.
Djavan
thumb|200px|[[Santiago de Chile, 18. toukokuuta 2008.]] Djavan (s. 27. tammikuuta 1949 Alagoas, Brasilia) on brasilialainen MPB-laulaja ja -sanoittaja. Djavan yhdistää perinteisiä eteläamerikkalaisia rytmejä populaarimusiikin kanssa.
Historia
Djavan syntyi köyhään perheeseen Maceióssa, Koillis-Brasiliassa. Hän muodosti Luz, Som, Dimensão -yhtyeen. 1973 Djavan muutti Rio de Janeiroon ja aloitti laulamisen paikallisissa yökerhoissa. Lukuisiin festivaaleihin osallistumisen jälkeen hän saavutti huomiota ja äänitti albumin "A Voz, o Violão e a Arte de Djavan" 1976. Albumi sisältää laulun "Flor de Lis", josta syntyi yksi hänen tunnetuimmista hiteistä. Myöhemmät albumit sisältävät muita musiikillisia vaikutteita, afrikkalaista musiikkia ja muita perinteisiä hittejä kuten "Açaí", "Sina" ja "Samurai". Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat "Meu Bem Querer", "Oceano", "Faltando um Pedaço", "Esquinas", "Seduzir", "Pétala", "Lilás", "A Ilha", "Fato Consumado", "Álibi", "Azul", "Cigano" ja "Serrado".
Englannin mestaruussarjan kausi 2013–2014
Englannin jalkapallon toiseksi korkein sarjataso, ja The Football Leaguen korkein sarjataso Englannin Mestaruussarja pelattiin kaudella 2013-2014 24 joukkueen voimin. Sarjasta nousi seuraavan kauden valioliigaan kolme joukkuetta, ja kolme joukkuetta putosi Ykkösliigaan. Sarjan voitti Leicester City FC.
Mamo Wolde
Demisse ”Mamo” Wolde (s. 12. kesäkuuta 1932 Diri Jille – 26. toukokuuta 2002 Addis Abeba) oli oromo-heimoon kuulunut etiopialainen juoksija, jonka paras saavutus oli vuoden 1968 Meksikon olympialaisten maratonjuoksun kultamitali.
The Stadium Techno Experience
The Stadium Techno Experience on saksalaisen dance-yhtye Scooterin yhdeksäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 31. maaliskuuta 2003 Saksassa. Albumista on julkaistu myös kahden CD:n erikoispainos. Muutama kuukausi julkaisun jälkeen albumi julkaistiin uudelleen rajoitettu painos ja kappaleen nimi "Roll Baby Roll" muutettiin nimellä "Swingin' In The Jungle" joka sisältä myös uuden melodian.
Mamo Wolde
Ruuminrakenteeltaan Wolde oli hyvin pieni ja erityisen laiha, ja luonteeltaan ujo. Hän kilpaili jo 1956 Melbournen olympialaisissa Etiopian joukkueessa 4 × 400 metrin viestissä, joka juoksi ajan 3.39,9, sekä 1 500 metrillä, jossa hän jäi omassa alkuerässään viimeiseksi.
The Stadium Techno Experience
Kappaleet
CD 1
Limited edition
Mamo Wolde
Kesän 1968 olympialaisissa Méxicossa Wolde saavutti 10 000 metrillä hopeaa Kenian Naftali Temun takana. Ohut vuoristoilma koitui kympillä monen eurooppalaisen ennakkosuosikin kohtaloksi, ja niin myös maratonilla. Belgialainen Gaston Roelants, joka oli voittanut esikisojen maratonin ajalla 2.19,37,4, juoksi tällä kertaa lähes kymmenen minuuttia hitaamman ajan ollen lopulta vasta yhdestoista. Wolden maanmies, kaksien edellisten olympiamaratonien voittaja Abebe Bikila, kärsi kipeästä polvesta ja vilustumisesta, ja jätti matkan kesken. Wolde juoksi lopulta kilpailun voittoon ajalla
The Stadium Techno Experience
Kappaleet
CD 2 Multimedia part for PC & Mac:
Mamo Wolde
Wolde saavutti pronssia vielä vuoden 1972 Münchenin olympialaisten maratonilla ollessaan jo 40-vuotias.
Vuonna 1993 Wolde pidätettiin 127 maanmiehensä kanssa epäiltynä niin sanotun terrorikomitean jäsenenä osallisuudesta kansanmurhaan ja vallankumouskampanjoihin Mengistu Haile Mariamin valtakaudella. Vuoden 2002 alkupuolella alkaneessa oikeudenkäynnissä Wolde tuomittiin kuuden vuoden vankeusrangaistukseen, mutta hänet vapautettiin hänen istuttua vankilassa tätä ennen jo yhdeksän vuotta. Pian tämän jälkeen, 26. toukokuuta 2002, Wolde kuoli sairauteen.
The Stadium Techno Experience
Singlet
1. «Weekend!» (03:37)
2. «Weekend! (Extended)» (05:11)
3. «Weekend! (Club mix)» (06:03)
4. «Curfew» (03:15)
1. «Weekend! — Extended mix» (5:10)
2. «Curfew» (03:14)
3. «Posse — N-Trance remix» (6:02)
4. «Weekend! — DTS version» (3:35)
5. «Scooter media navigator (video, making of, pictures, etc)» 1. «The Night (Radio Edit)» (03:24)
2. «The Night (Club Mix)» (05:52)
3. «The Night (Starsplash Remix)» (03:54)
5. «Cordyline» (03:46)
1. «Radio edit» (3:22)
2. «Club mix» (5:47)
3. «Extended» (4:57)
4. «Starsplash remix» (6:09)
5. «Langenhagen remix» (7:05)
1. Radio edit (3:24)
3. Almighty remix (7:10)
4. Video UK-edit (multimedia section) 1. «Maria (I Like It Loud)» (03:39)
2. «Maria (I Like It Loud) (Extended)» (05:18)
3. «Maria (I Like It Loud) (Clubmix)» (07:09)
4. «Giant’s Causeway» (03:48)
Klaus-Jürgen Wrede
Klaus-Jürgen Wrede (s. 1963) on saksalainen lautapelisuunnittelija, jonka tunnetuin luomus on muun muassa Spiel des Jahres -palkinnon voittanut Carcassonne vuodelta 2000.
Wrede syntyi vuonna 1963 musiikinopettajien perheeseen Meschedessä. Hän on opiskellut Kölnin yliopistossa musiikkia ja teologiaa. Hän asuu lähellä Kölniä ja opettaa musiikkia ja teologiaa.
Iisalmen maalaiskunta
Iisalmen maalaiskunta (ruots. Idensalmi landskommun) oli Pohjois-Savossa sijainnut Suomen kunta. Nykyisin se on osa Iisalmen kaupunkia.
Iisalmen maalaiskunta ympäröi kaupunkia joka puolelta, ja muut naapurikunnat olivat Kiuruvesi, Lapinlahti, Pielavesi, Sonkajärvi ja Vieremä.
Historia
Iisalmen kirkko- ja hallintopitäjä perustettiin vuonna 1627, ja se käsitti aluksi koko Ylä-Savon. Iisalmen pitäjä alkoi hajota 1800-luvulla: Ensin siitä erosi Pielavesi vuonna 1811, sitten Lapinlahti 1858 ja Kiuruvesi 1862. Iisalmen epäitsenäinen kauppala perustettiin Iisalmen pitäjän Haukiniemelle vuonna 1860, ja vuonna 1891 siitä tuli kaupunki.
Vuonna 1865 annettiin Suomessa kunnallisasetus, jonka perusteella maallinen ja kirkollinen hallinto erotettiin toisistaan. Asetuksen voimaansaattamisessa meni pitkiäkin aikoja, ja niinpä Iisalmen maalaiskuntakin aloitti toimintansa vasta vuonna 1873, jolloin pidettiin ensimmäinen kuntakokous. Iisalmen maalaiskunnasta erotettiin Sonkajärven ja Vieremän kunnat vuonna 1922. Maalaiskunta liitettiin Iisalmen kaupunkiin vuonna 1970.
Paikallisuudesta puhuttaessa paikannimestä Iisalmi käytettiin Iisalmen maalaiskuntaa tarkoitettaessa ulkopaikallissijoja: Iisalmella, Iisalmelle, Iisalmelta. Sen sijaan kaupungista käytettiin sisäpaikallissijoja kuten vieläkin käytetään: Iisalmessa, Iisalmeen, Iisalmesta.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Iisalmen maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.
thumb|Peltosalmen rautatieasema sijaitsi Iisalmen maalaiskunnassa. Iisalmen kaupunki on tilastoitu erikseen vuodesta 1900 lähtien. Vuonna 1920 Iisalmen maalaiskunnasta erotettiin Sonkajärvi, jonka alueella oli 5 889 asukasta. Vieremä erotettiin vuonna 1921.
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Iisalmen maalaiskunnan taajamat olivat Peltosalmi (402 asukasta), Runni (383 asukasta) ja Soinlahti (245 asukasta). Lisäksi osa Iisalmen keskustan taajamasta ulottui maalaiskunnan puolelle.
Äripäev
Äripäev on johtava virolainen talouslehti. Sen omistaa Bonnier. Lehden levikki on noin 17 700 ja lukijoita sillä on noin 93 000. Äripäevin ensimmäinen numero ilmestyi 9. lokakuuta 1989.
Schengen (kunta)
Schengen on kunta ja kylä Luxemburgissa Mosel-joen varrella Luxemburgin, Saksan ja Ranskan rajojen yhtymäkohdassa. Schengenin kunnan muut kylät ovat Remerschen ja Wintrange. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan Schengenin kunnassa oli 4 313 asukasta ja Schengenin kylässä 425 asukasta.
Kunnan pääelinkeino on maatalous ja erityisesti viinin viljely. Parhaiten kunta tunnetaan kuitenkin Schengenin kylässä 14. kesäkuuta 1985 allekirjoitetusta Schengenin sopimuksesta. Nykyisen Schengenin kunnan nimi oli Remerschen syyskuuhun 2006 asti, jolloin kunnan virallinen nimi muutettiin Schengeniksi. Nimenmuutosta perusteltiin halulla hyötyä Schengenin sopimuksen tuottamasta laajasta tunnettavuudesta Schengen-nimelle.
Vuonna 2012 naapurikunnat Burmerange ja Wellenstein liittyivät Schengenin kuntaan.
Disgaea
Disgaea-sarjan ulkoasu käyttää värikästä manga-tyyliä. Pelien hahmot on toteutettu sprite-grafiikalla, mutta ympäristöt ovat kolmiulotteisia. Kolmen ensimmäisen osan spritet on toteutettu matalalla resoluutiolla, mutta Disgaea 4 ja sen jälkeen julkaistut pelit käyttävät korkeamman resoluution spritejä, jotka sopivat paremmin teräväpiirtotarkkuuksille. Pelien hahmot on suunnitellut taiteilija Takehito Harada, ja musiikit on säveltänyt Tenpei Sato.
Tähän mennessä pelisarja sisältää kuusi pääosaa ja muutamia sivupelejä. Sarjan pääosat on useimmiten julkaistu ensimmäisenä Sonyn PlayStation-tuoteperheen konsoleilla, ja osa peleistä on myös tuotu Windowsille ja Nintendon konsoleille.
Muu media
Disgaea-sarjan ensimmäisestä ja toisesta osasta on tuotettu myös viralliset mangasarjat.
Pelisarjan universumi
Pelisarja sijoittuu fantasia-universumiin jossa maailmat on jaettu ihmisten, enkelien ja demonien maailmoihin. Sarjan päähahenkilöt ovat yleensä demoneita. Jokainen peli sijoittuu omaan ”netherworldiinsa” (demonien maailmaan), mutta kuitenkin samaan universumiin ja vanhemmista osista tutut hahmot vierailevat yleensä myöhemmissä peleissä. Netherworld-maailmat ovat monenlaisten demonien ja hirviöiden asuttamia planeettoja, joita hallitsee kyseisen maailman voimakkain demoni, eli ylihallitsija (overlord). Suuri osa demoneista on hyvin paljon ihmisen näköisiä, mutta selvin tuntomerkki ihmisiin verrattuna on suipot korvat, joillakin voi olla sarvet, siivet tai häntäkin, loput taas ovat täysiä hirviöitä. Enkelien maailma tunnetaan nimellä Celestia. Pelien tarinoissa demonien, enkelien ja ihmisten väliset suhteet ovat yleensä tärkeässä osassa.
Prinnyt
Prinnyt ovat hahmoja, jotka esiintyvät kaikissa Disgaea-peleissä ja niitä pidetään pelisarjan (ja koko Nippon Ichi Softwaren) maskotteina. Ne ovat pingviiniä muistuttavia olentoja, jotka ovat kuolleiden ihmisten sieluja. Disgaea-universumissa kaikkien vakavia rikoksia tehneiden ihmisten kohtalona on tulla Prinnyksi kuolemansa jälkeen, ja joutuvat sovittamaan syntinsä tekemällä töitä joko Netherworldissa tai Celestiassa. Kun ne ovat keränneet tarpeeksi rahaa, ne voivat syntyä uudelleen. Prinnyjä pidetään Netherworldeissa alhaisina palvelijoina, ja niiden työolosuhteet ovat naurettavan huonot, tehden 20 tunnin työpäiviä yhden sardiinin palkalla. Prinnyjen puhe kuulostaa varsin humoristiselta, ja ne lisäävät sanan ”dood” lähes jokaisen lauseen loppuun. Prinnyjä täytyy myös käsitellä varoen, sillä ne räjähtävät herkästi jos ne vahingoittuvat. Prinnyt olivat ensin pelkkiä sivuhahmoja, mutta ne pääsivät myöhemmin päähahmoiksi omissa tasohyppelypeleissään PlayStation Portablella. Myös Disgaea Infinite -pelin pääosassa toimii Prinny. Ne ovat tehneet esiintymisiä myös muissa Nippon Ichi Softwaren peleissä.
Pelin kulku
Taktisessa taistelussa pelaaja ohjaa vuoropohjaisesti korkeintaan kymmenen hahmon joukkoa taistelussa isometrisellä ja ruutupohjaisella pelikentällä. Pelaaja ja tietokoneen ohjaama vihollistiimi siirtävät ja hyökkäävät hahmoillaan vuorotellen. Tavoitteena on voittaa kaikki kentällä olevat viholliset. Kuten yleensä konsoliroolipeleissä, hahmot saavat taisteluissa kokemusta ja kehittyvät vahvemmiksi kun tasot nousevat ja pelin kuluessa pääsee käsiksi parempiin varusteisiin.
Taistelukentät on jaettu ruutuihin ja yhdessä ruudussa voi kerrallaan seistä vain yksi hahmo. Huomattava osa taisteluita ovat myös Geo-symbolit, jotka vaikuttavat siihen miten pelikenttä toimii. Osa kentän ruuduista on eri värisiä, ja ne saattavat vaikuttaa ruudulla seisovan hahmon kykyihin. Vaikutukset voivat olla hahmon kannalta hyödyllisiä tai negatiivisia. Esimerkiksi tietyllä ruudulla seisova hahmo voi saada bonuksen, jolla sen vahvuus tuplautuu, mutta joku toinen ruutu taas voi pahimmillaan tappaa hahmon, jos se seisoo siinä vuoron päättyessä. Geo-symbolien oikeanlainen strateginen käyttö voi antaa pelaajalle huomattavan etulyöntiaseman taisteluissa.
Disgaea-sarja tarjoaa pelaajalle useita omaperäisiä ominaisuuksia. Yksi niistä on tehdä hahmolle reinkarnaatio, joka palauttaa hahmon takaisin tasolle 1. Mitä korkeampi hahmon taso oli silloin kun reinkarnaatio tehtiin, sitä vahvempana se aloittaa tasolla 1. Toisin sanoen vaikka pelaaja olisi kehittänyt hahmon tasolle 9 999, se ei tarkoita että se olisi niin vahva kuin mahdollista, vaan pelaaja voi tehdä koko kehityksen useaan kertaan uudelleen ja hahmosta tulee joka kerta entistä vahvempi.
Pelattavat hahmot
Pelaajan ohjaama hahmoryhmä koostuu sekä tarinaan tärkeästi liittyvistä päähahmoista ja ns. geneerisistä hahmoista, joita pelaaja pystyy värväämään ryhmäänsä, vaikka niillä ei itse tarinassa ole mitään osaa. Geneeriset hahmot jakaantuvat eri ihmishahmoluokkiin (kuten taistelija, parantaja tai varas) ja hirviöihin.
Tarinaan liittyvät päähahmot kuten ensimmäisen pelin Laharl, Etna ja Flonne ovat ainutlaatuisia. Näillä on oma hahmografiikkansa ja yleensä repliikkejä juonta kuljettavissa välianimaatioissa. Jokainen tarinahahmo oppii erikoiskykyjä, joita mikään muu hahmo tai hahmoluokka ei voi oppia. Vaikka tarinanhahmot ovatkin pelien päähenkilöitä, niitä ei tarvitse kuitenkaan välttämättä käyttää taisteluissa.
Myynti
Pelisarja on myynyt 4,5 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti syyskuuhun 2020 mennessä.
HDCP
HDCP (High-Bandwith Digital Content Protection) on Intelin kehittämä digitaalisten oikeuksien hallintajärjestelmä äänen ja kuvan hallintaa varten DVI- ja HDMI-liitännöissä. HDCP ei ole vapaasti käytettävissä vaan sitä käyttävien laitevalmistajien on ostettava lisenssi oikeudenomistajalta.
HDCP:n käyttöön lisenssejä myöntää Digital Content Protection, LLC, Intelin tytäryhtiö. Lisenssin ostajat lupautuvat lisenssimaksujen lisäksi rajoittamaan tuotteidensa ominaisuuksia. Esimerkiksi HD-tasoisen videomateriaalin tarkkuus tulee rajoittaa DVD-laatuiseksi ei-HDCP-yhteensopivista videoulostuloista, mikäli ohjelmalähde niin vaatii. Vastaavasti DVD-Audio-ääni tulee rajoittaa DAT-laatuiseksi ei-HDCP-yhteensopivista ääniulostuloista (rajoite ei koske analogisia ääniulostuloja). Laitteiden tulee myös estää kopioiden valmistaminen toistettavasta sisällöstä ja ne tulee valmistaa niin, että ne "tehokkaasti tekevät toivottomiksi yritykset murtaa sisällönsuojausvaatimukset".
Kryptoanalyysi
Jo vuonna 2001, eli ennen kuin ensimmäistäkään HDCP:tä tukevaa laitetta oli markkinoilla, paljastivat kryptoanalyytikot vakavia puutteita järjestelmässä, varsinkin sen lineaarisessa avaintenvaihdossa. Samoihin aikoihin edellisen julkistuksen kanssa tunnettu kryptoanalyytikko Niels Ferguson kertoi murtaneensa järjestelmän, mutta kieltäytyi paljastamasta menetelmäänsä koska pelkäsi että hänelle tulisi ongelmia DMCA:n perusteella.
Käyttö
HD-DVD- ja Blu-ray-levyillä voidaan käyttää nk. Image Constraint Tokenia (ICT), jonka havaitessaan soitin ei suostu lähettämään täyden tarkkuuden kuvaa suojaamattoman analogi- tai digiliitännän yli, vaan käyttää alaspäin näytteistettyä (960×540p) kuvaa. Ainakin osa suurimmista elokuvastudioista ei käytä ICT:tä ennen vuotta 2010, koska Yhdysvalloissa on vielä laajat käyttäjäkunnat HD-televisioilla joissa ei ole HDCP-yhteensopivia liitäntöjä.
Tammikuussa 2005 EICTA (European Industry Association for Information Systems) ilmoitti että Euroopassa myytäviin näyttölaitteisiin vaaditaan HDCP, jos laitetta aiotaan markkinoida ns. HD-readynä.
Kritiikkiä
HDCP:n oikeuksienomistajat ja markkinoijat ovat sanoneet että järjestelmän olisi tarkoitus lopettaa luvaton kotikopiointi ja seuraavan sukupolven elokuvalevyjen kuten Blu-rayn ja HD-DVD:n internetpiratismi, mutta kriitikot kuten EFF ovat väittäneet että tarkoituksena olisi vain rajoittaa kuluttajan oikeuksia ja valinnanmahdollisuuksia. Lisäksi on sanottu että HDCP ja sen lisenssiehdot rajoittavat laitevalmistajia lukitsemalla nämä yksipuolisesti määrätyn lisenssin ehtoihin, ja estävät lisensittömiä valmistajia tulemasta teräväpiirtotelevisioiden markkinoille.
Laakiobasaltit
Laakiobasaltit ovat valtavien laavapurkausten jäänteitä, jotka peittävät alleen hyvin suuria alueita sekä mantereilla että valtamerten pohjissa. Laakiobasalttimuodostumat lasketaan kuuluviksi suuriin magmaprovinsseihin : niiden kattama pinta-ala on vähintään 100 000 km2, ja suurin osa kivisulien tilavuudesta on purkautunut maapallon pinnalle alle viidessä miljoonassa vuodessa, joka on geologisesti varsin lyhyt aika. Suurimmat laakiobasalttimuodostumat ovat alkuperäiseltä tilavuudeltaan jopa useita miljoonia kuutiokilometrejä.
Laakiobasalttien jäänteitä tunnetaan jo yli kahden miljardin vuoden takaa arkeeiselta ajalta, ja nuorimmat laakiobasalttimuodostumat löytyvät Yhdysvalloista (Columbia-joen laakiobasaltit, ikä n. 6–17 milj. vuotta ). Varsinaisia laakiobasaltteja ei tunneta purkautuneen historiallisella ajalla: Islannin rakopurkaukset (esim. Laki vuosina 1783–1784) ovat purkausmekanismiltaan samankaltaisia mutta tilavuudeltaan ja purkaustiheydeltään verrattaen pienempiä.
Laakiobasalttien purkautumisella on ollut suuri vaikutus elämän ja ilmaston kehitykseen läpi maapallon historian, mutta niille ei ole olemassa yksittäistä hyväksyttyä syntymallia: laakiobasalttipurkausten on arveltu liittyvän mm. jättiläismantereen eristämän vaipan yläosan kuumenemiseen, impakteihin sekä vaipan pluumeihin. Muutamia suuria laakiobasalttipurkauksia on seurannut mannerlaatan repeäminen ja uuden valtameren muodostuminen.
Laakiobasaltit ja joukkosukupuutot
Monia suuria laakiobasalttipurkaksia on esitetty useiden esihistoriallisten maa- ja merieliöstöjen joukkosukupuuttojen aiheuttajiksi. Laakiobasalttien kanssa samanikäisistä sedimenttikivistä on löydetty fossiili-lajiston harventumisen lisäksi todisteita myös eloperäisen hiilen määrän vaihteluista, ilmastonmuutoksista sekä merien hapenpuutteesta. Näiden muutosten aiheuttajiksi on epäilty laakiobasalttipurkausten suurissa määrin ilmakehään vapauttamia kasvihuone- ja muita myrkyllisiä kaasuja.
Tunnetuimmat joukkosukupuuttoihin yhdistetyistä purkauksista ovat Siperian laakiobasalttipurkaukset, jotka olivat osallisena permi-triaskauden joukkosukupuutossa n. 250 milj. vuotta sitten. Emeishan-laakiobasalttipurkaukset nykyisen Kiinan alueella n. 260 milj. vuotta sitten aiheuttivat mahdollisesti hieman aiemmin permikaudella tapahtuneen Guadalupe-epookin joukkosukupuuton.
Muita merkittäviä joukkosukupuuttoihin yhdistettyjä laakiobasaltteja ovat mm. (1) Keski-Atlantin laakiobasaltit (triaskauden lopun joukkosukupuutto n. 200 milj. vuotta sitten), joiden purkautumista seurasi Atlantin valtameren avautuminen ja joiden jäänteitä löytyy neljältä eri mantereelta (Pohjois- ja Etelä-Amerikka, Eurooppa ja Afrikka), (2) Karoo-Ferrarin laakiobasaltit eteläisessä Afrikassa ja Etelämantereella (jurakauden Toarcian-joukkosukupuutto n. 180 milj. vuotta sitten), (3) Deccan-laakiobasaltit Intiassa (liitukauden lopun joukkosukupuutto n. 66 milj. vuotta sitten; sukupuuton pääsyyllinen kuitenkin todennäköisesti Jukatanin niemimaan asteroiditörmäys) sekä (4) Pohjois-Atlantin laakiobasaltit Britteinsaarilla ja Grönlannissa (paleoseenin lopun joukkosukupuutto n. 55 milj. vuotta sitten).
Siperian laakiobasalttipurkaukset permikaudella
Fanerotsooisen eonin suurimmat mantereiset laakiobasaltit purkautuivat Siperiassa n. 251–249 milj. vuotta sitten. Purkauskeskukset sijaitsivat nykyisen Keski-Siperian tasangolla suurten Ob- ja Lenajokien välissä, maantieteellisen keskuksen sijaitessa noin 500 kilometriä Norilskin kaupungista etelään. Laavavirrat kattoivat kooltaan Euroopan pinta-alaa vastaavan alueen, n. 50–75° pohjoista leveyttä ja 60–120° itäistä pituutta, ja kivisulan kokonaistilavuuden on arveltu olleen kahdesta viiteen miljoonaan kuutiokilometriä, joka vastaa n. 100–200-kertaisesti Itämeren vesitilavuutta. Aktiiviseen vaiheeseen liittyi myös pyroklastisia räjähdyspurkauksia, jotka levittivät vulkaanista tuhkaa vielä laavavirtojakin laajemmalle alueelle. Aikojen saatossa vulkaaniset kerrostumat ovat rapautuneet ja kuluneet pois, ja alkuperäisistä muodostumista on jäljellä enää vain noin kolmasosa (2 milj. km2:n alueella).
Samaan ajanjaksoon ajoittuu myös monisoluisen elämän historian suurin joukkosukupuutto, jossa yli 90 % merieläinlajeista ja yli 70 % maaeläinlajeista hävisi maapallolta permikauden lopulla. Siperian laakiobasalttien oliviini kiteiden sisältämissä sulasulkeumissa on havaittu epätavallisen korkeita rikki-, kloori- ja fluori pitoisuuksia. Näiden alkuaineiden rikastumisen suliin on arveltu johtuneen siitä, että laakiobasalttien kantasulat tunkeutuivat myöhäis-proterotsooisiin/kambrikautisiin Tunguskan rikkipitoisiin sedimenttikiviin, joita löydetään laakiobasalttien alapuolelta niitä vanhemmista kerrostumista. Ilmakehään vapautunut hiilidioksidi lämmitti ilmastoa, rikki yhdisteet muodostivat maaperän köyhdyttäneitä happosateita ja halogeeni yhdisteet ohensivat otsonikerrosta altistaen organismit auringon ultraviolettisäteilylle. Ilmaston voimakas lämpeneminen on voinut myös vapauttaa metaania syvänmeren metaanihydraattikerrostumista, joka olisi entisestään kiihdyttänyt kasvihuoneilmiötä.
Todennäköisimpänä selitysmallina Siperian laakiobasalttipurkauksille pidetään yleisesti epätavallisen kuumaa vaipan nousuvirtausta eli pluumia. Myös maapallon kivikehän romahtamista ja kosmista impaktia on ehdotettu purkausten käynnistäjäksi, joskaan vakuuttavasti todennettua törmäyskraatteria tältä aikakaudelta ei tunneta. Jos impakti tapahtui, se oli luonnollisesti osaltaan tehostamassa joukkosukupuuttoa.
Muutamia suuria laakiobasalttimuodostumia
Lueteltu laakiobasalttimuodostuman nimi, nykyinen esiintymisalue, päävaiheen ikä (Ma = milj. vuotta sitten) sekä purkautuneen kivisulan tilavuusarvio
Mantereiset:
Merelliset:
Aiheesta muualla
Trapp (Geologie) Flood basalt Trapp Plateau basaltico Vloedbasalt 洪水玄武岩 Pokrywa lawowa
Panu Tuomi
pienoiskuva|Panu Tuomi WSOY:n runokavalkadissa Mediatorilla Aleksis Kiven ja Suomalaisen kirjallisuuden päivänä 2010. Panu Tuomi (s. 30. kesäkuuta 1968 Tampere) on suomalainen runoilija.
Vuonna 1993 Tuomi sijoittui kolmanneksi J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Hänen esikoisrunokokoelmansa Iris ilmestyi vuonna 1995. Se oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas. Tuomi opiskeli Tampereen yliopistossa 1991–1995 yleistä kirjallisuutta, filosofiaa ja taidehistoriaa, mutta keskittyi Iriksen ilmestyttyä kirjoittamiseen. Tuomi on maininnut hengenheimolaisikseen Eeva-Liisa Mannerin, Anna Ahmatovan, Dylan Thomasin ja Tomas Tranströmerin. Vuoteen 2023 mennessä häneltä on ilmestynyt 11 runokokoelmaa.
Runokokoelmien lisäksi Tuomi on julkaissut esseekokoelman. Hän sai Alfred Kordelinin säätiön kannustuspalkinnon vuonna 2010 ja Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon 1995, 1999 ja 2012. Lisäksi hän sijoittui Pirkanmaan kirjoituskilpailussa runosarjan toiseksi vuosina 1992 ja 1993.
Conway
Conway voi tarkoittaa seuraavia:
Vainikkala
thumb|Vainikkalan rautatieasema Vainikkala on Lappeenrannan kylä. Siellä on Venäjälle suuntautuvan rautatieliikenteen Suomen puolella oleva viimeinen rautatieasema. Matkaa Lappeenrannan keskustasta Vainikkalaan on noin 30 kilometriä. Vainikkalassa asuu 529 asukasta. Kaupunginosassa on ollut muun muassa kauppa, asiamiesposti, kirjasto, terveysasema ja ravintola. Nykyisin näistä on jäljellä enää ravintola, johon lisätty kaupan lopettamisen jälkeen pieni puoti. Myös ravintolan toimintaa ollaan lopettamassa vähäisten asiakasmäärien vuoksi.
Vainikkalassa on myös Telkjärven alue, missä on havaittu 239 lintulajia. Harvinaisempia lintuja ruskosuohaukka, sääksi sekä kaulushaikara.
Vainikkalan kylässä ilmestyi kerran kuussa oma lehti Uutis-Vainikkala, jota sai ostaa irtonumeroina tai tilata kotiin. Viimeinen numero ilmestyi 23.2.2018.
Aiheesta muualla
60.86611°N, 28.29972°W
Vuoden eteläkarjalainen kylä
Vuoden eteläkarjalainen kylä on KyläIdus-tapahtumassa vuosittain annettava kunnianimitys kylätoiminnassa aktiiviseksi osoittautuneelle Etelä-Karjalan kylälle. Tapahtuman järjestää Etelä-Karjalan kylät ry.
Vuoden eteläkarjalaiseksi kyläksi valitut:
Saija Hakola-Tikanoja
Saija Hakola-Tikanoja (o. s. Hakola, s. 1961) on suomalainen kiinteistönvälitysalan ammattilainen ja osakas Kahdeksas Päivä -nimisessä yrityksessä.
Hakola tunnettiin 1980- ja 1990-luvuilla maskeeraajana ja juontajana. Hän toimi maskeeraajana Spede Pasasen elokuvissa ja tv-sarjoissa vuosina 1984–1999. Hän näytteli pienissä sivurooleissa Speden elokuvissa. Ihmeidentekijät- ja Parhaat vuodet -sarjoissa Hakola-Tikanojalla oli rooli sairaanhoitaja Suvi Kettusena. Spede Pasasen kuoleman jälkeen vuonna 2001 Hakola-Tikanojasta tuli Speden Spelien juontaja, mikä oli Speden tyttären Pirre Pasasen toivomus. Vuosina 1992–1995 Hakola-Tikanoja ja Pirre Pasanen olivat Speden Spelien pallotytöt, jotka arpoivat numerot kilpailijoille.
Neverwinter Nights
Neverwinter Nights (yleisesti NwN) on BioWaren kehittämä ja Infogramesin/Atarin alun perin 2002 julkaisema Neverwinter Nights -tietokoneroolipelisarjan videopeli. Pelistä julkaistiin kaksi versiota, toinen Microsoft Windowsille ja toinen Mac OS X:lle. Windows-versio toimii myös Linuxilla Internetistä ladattavan päivityksen avulla. Pelin kehitystyökalut toimivat toistaiseksi vain Windowsilla.
Pelissä oli kaksi erikoista puolta: Ensinnäkin se oli BioWaren ensimmäinen 3D-grafiikkaa hyödyntävä roolipeli, Baldur's Gate -sarjassa käytetty Infinity Engine vaihtui 3D-pohjaiseen kokonaan uuteen Aurora Engineen. Toisekseenkin se otti kehityksen lähtökohdaksi nimenomaan "modattavuuden": Pelin kantava konsepti oli mahdollistaa "tavallinen" roolipelaaminen, jossa pelinjohtaja luo seikkailun puitteet ja johtaa pelin toiminnan. Tämän mahdollistamiseksi pelin mukana tuli kattava työkalu, Aurora Toolset, jolla oli mahdollista rakentaa kokonaan uusia seikkailuja. Peli tukee maksimissaan 64 pelaajan yhtäaikaista pelaamista (Linux Serverillä raja 96 pelaajaa). Lisäksi peliin kuului myös varsinainen yksin- tai moninpelattava kampanja.
Peruskampanja
Peruskampanjassa seikkailu sijoittuu Faerûnin pohjoisosiin, Ikikesään (Neverwinter), Luskaniin sekä niiden lähialueille. Seikkailu käynnistyy Ikikesän ollessa vaikean ruttotaudin kourissa.
Shadows of Undrentide
Shadows of Undrentide on NWN:n ensimmäinen laajennus, joka julkaistiin kesällä 2003. Laajennuksen tärkeimpiä myyntivaltteja olivat useat uudet hahmoluokat sekä pelinrakentajille suunnatut uudet ympäristöt ja toiminnot.
Lisäksi laajennuksessa on uusi, NWN:n varsinaisesta peruskampanjasta kokonaan erillinen uusi kampanja.
Hordes of the Underdark
Loppuvuodesta 2003 julkaistu NWN:n toinen lisälevy toi mukanaan suuria muutoksia pelin kehityspuolelle. Jälleen kerran lisälevyn mukana oli uusia hahmoluokkia, ja suurimpana muutoksena eeppiset hahmotasot (mahdollistaen hahmojen kehittymisen tasolle 40). Mukana tuli myös paljon uusia lisäosia moduulinrakentajille.
Uusi kampanja jatkaa Shadows of Undrentiden tarinaa. Se sijoittuu Syväveteen (Waterdeep) ja Uumenenalaan (Underdark).
Community Expansion Pack
Maaliskuussa 2004 faniryhmä julkaisi Community Expansion Packin, joka on kokoelma fanien rakentamia uusia esineitä ja varusteita, suunniteltuna niin yksinpelikampanjoita kuin Internet-pelejä silmällä pitäen. Se julkaistiin Internetissä ilmaiseksi. Lisäpaketin tarkoituksena oli lähinnä tuoda pelaajille ja moduulinkehittäjille standardoitu, yhtenäinen, laadukas ja jatkuvasti päivittyvä paketti lisämateriaalia; usein lisämateriaalin käyttö moduuleissa tyssäsi siihen, että käyttäjät joutuivat etsimään tarvittavat lisämateriaalit käsin, joten yhtenäinen paketti helpottaa moduulien pelaamista.
Internet-kauppa
Loppuvuodesta 2004 BioWare avasi Internet-kaupan, jonka kautta pelaajat voivat ostaa verkosta ladattavia uusia seikkailuja, jotka vastaavat kooltaan ja laadultaan kaupallisia tuotteita. Tähän mennessä niitä on julkaistu useita, mm. Shadowguard, palkittu Kingmaker, ja Pirates of the Sword Coast. Myöhemmin nämä on julkaistu myös tavallisena myyntiversiona yhdellä CD-ROMilla.
BioWare lopetti laajennusosien myynnin Internet-kaupassaan Atarin pyynnöstä 30. elokuuta 2009. Vielä tähän mennessä Atari ei ole mahdollistanut vaihtoehtoista tapaa kaikkien verkossa julkaistujen laajennusosien hankkimiseen.
Modit ja Internet-pelaaminen
Huolimatta erittäin laadukkaasta kehitysympäristöstä, varsinaisia pelimoduleita ei alkuvaiheessa julkaistu kovin paljoa, johtuen siitä että kehitysympäristö koettiin liian monimutkaiseksi käyttää. Varsinainen alueiden kehittäminen oli yksinkertaista, mutta kunnollisten pelijuonien kehittäminen vaati pelin NWScript-ohjelmointikielen opettelun, ja kielen dokumentaatio ei ollut kovin hyvä alkuvaiheessa. Lisäksi pelinjohtajien DM Client -ohjelma koettiin alussa kömpelöksi.
Jonkin aikaa julkaisun jälkeen tilanne kuitenkin parani ja uusia yksinpelattavia moduleja alkoi ilmestyä. Myöhemmin ilmestyi myös fanien rakentamia työkaluja, kuten erilaisia skriptigeneraattoreita joilla pelijuonen rakentaminen onnistui ilman suurempaa ohjelmointikokemustakin. Pelinjohtamisen ongelmat on ratkottu bugikorjauspäivityksissä ja pelijärjestelmissä skriptaamalla.
LÉ Deirdre
LÉ Deirdre (viirinumero P20) oli Irlannin laivaston Deirdre-luokan vartiolaiva, joka nimettiin Irlannin mytologian traagisen sankarin Deirdren mukaan.
Palvelus
Alus myytiin julkisella huutokaupalla lähtöhintanaan 60 000 Irlannin puntaa. Aluksen osti 190 000 Irlannin punnalla englantilainen purjehdusmatkoja järjestävä Seastream International, joka päätti muuttaa sen luksusjahdiksi.
Waterloo (kappale)
Waterloo on yksi ABBA-yhtyeen tunnetuimmista kappaleista ja ensimmäinen single vuonna 1974 ilmestyneeltä samannimiseltä albumilta. ABBA edusti kappaleella kotimaataan Ruotsia vuoden 1974 Eurovision laulukilpailussa, jonka se myös voitti.
Kappale julkaistiin singlenä englanniksi B-puolenaan ”Watch Out”, jolloin se nousi muun muassa Britannian listaykköseksi. ABBA-nimi oli jo käytössä, mutta etikettiin oli lisätty ryhmän entinen nimi Björn, Benny, Agnetha & Frida. Ruotsissa julkaistiin singlenä myös ruotsinkielinen versio, jonka B-puolella oli ruotsinkielinen versio kappaleesta ”Honey, Honey”. ”Waterloosta” äänitettiin ja julkaistiin myös saksan- ja ranskankieliset versiot.
Kappaleen työstö
Marraskuussa 1973 ABBAn jäsenet Björn Ulvaeus ja Benny Andersson sekä manageri Stig Anderson oli kutsuttu tuomaan ehdokaskappale vuoden 1974 Eurovision laulukilpailun Ruotsin karsintaan, Melodifestivaleniin. Yhtye oli epäonnistunut vuoden 1973 karsinnoissa, joten kolmikko oli aiempaa innostuneempi kilpailusta. Lisäksi brittiläiset ja yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt suhtautuivat avoimen välinpitämättömästi ruotsalaiseen popmusiikkiin, joten ABBA tiesi euroviisujen olevan ainoa tie suuren, maailmanlaajuisen yleisön tietoisuuteen. Yhtye myös huomasi, ettei itse kilpailun voittaminen ollut tärkeintä, vaan ainoastaan esillä oleminen, sillä edellisvuoden toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneista kappaleista tuli maailmalla paljon suurempia hittejä kuin itse voittajasta.
Ulvaeus, Andersson ja Anderson tulivat siihen lopputulokseen, että ABBAn parhaat mahdollisuudet olisivat iloisessa ja nopeatempoisessa laulussa. Yhtyeen jäsenet Ulvaeus ja Andersson lähtivät työstämään laulua kesämökeilleen Viggsön saarelle Tukholman saaristoon. Tämä oli heidän tapansa, sillä Polar Music -yhtiön tuottajina saaristo soi kaksikolle rauhaisan paikan ilman häiriötekijöitä. Saarella Anderssonilla ja Ulvaeuksella oli tapana työskennellä tuntikausia yhdessä istuen, kitaraa ja pianoa soittaen, hyräillen melodioita ja yrittäen löytää uusia ideoita. Tulevasta euroviisukarsintakappaleesta saatiin aikaan kaksi eri versiota, joista toinen oli nopea rock-vivahteinen esitys, joka oli saanut vaikutteita Phil Spectorin 1960-luvulla tuottamista kappaleista. Se muistutti myös Wizzard-yhtyeen vuoden 1973 hittiä ”See My Baby Jive”. C-kasetille äänitetty demo, jolla kaksikko hyräili melodiaa pianon ja kitaran säestämänä, luovutettiin Stig Andersonille.
Stig Anderson oli ollut 1960-luvulta lähtien Ruotsin tuotteliaimpia sanoittajia, ja hän aloitti uuden kappaleen sanoittamisen yrittämällä keksiä sille sopivaa nimeä. Hän halusi nimeksi sellaisen, joka olisi maailmanlaajuisesti ymmärrettävissä.
Aluksi Anderson kokeili sanaa Honey Pie, joka ei kuitenkaan tuntunut johtavan mihinkään. Viikon miettimisen jälkeen hän lopulta löysi sanan Waterloo kirjasta, joka sisälsi arkisia ilmauksia. Se viittasi Napoleon Bonaparten kuuluisaan tappioon Waterloon taistelussa 18. kesäkuuta 1815. Muutamassa tunnissa hän oli saanut valmiiksi kappaleen ruotsinkieliset sanat, joissa Waterloon taistelu toimi metaforana naiselle, ”jolla ei ollut muuta mahdollisuutta kuin antautua kosijansa hellittämättömän piirityksen edessä”. Anderson soitti Benny Anderssonille ja lauloi hänelle sanoituksensa. Sekä Andersson että Björn Ulvaeus hyväksyivät Stig Andersonin tuotoksen.
Kappale äänitettiin Waterloo-albumin sessioiden lopulla joulukuussa 1973, kaksi päivää tekstin valmistumisen jälkeen. Kitaraa soitti Janne Schaffer, bassokitaraa Rutger Gunnarsson ja rumpuja Ola Brunkert. ABBAn jäsenistä Benny Andersson soitti pianoa. Oikea tunnelma kappaleeseen löydettiin muutaman yrityksen jälkeen. Kappaleen lopullisessa versiossa on kaikkiaan kaksi säkeistöä sekä kolme kertosäkeistöä. Sävellaji on D. Rateyourmusic-sivusto on kuvaillut kappaletta europopiksi, popiksi ja pop rockiksi. Vastaavasti Discogs-sivusto asettaa kappaleen genreiksi popin, rockin ja iskelmän.
Melodifestivalen ja Eurovision 1974
Vielä päivä ennen Ruotsin euroviisukarsinnan, Melodifestivalenin, aikarajaa ABBAn ehdokaskappaleesta ei ollut varmuutta, sillä yhtye piti myös kappaletta ”Hasta mañana” hyvänä vaihtoehtona sen muistuttaessa enemmän perinteistä Euroviisukappaletta. Lopulta ”Waterloo” valittiin ehdokkaaksi, koska rock and roll -tyylisenä kappaleena se rikkoi rajoja kilpailussa, jossa esitettiin enimmäkseen dramaattisia balladeja. Tähän päätökseen yhtyeen suostutteli vahvimmin Stig Anderson. Muu yhtye pelkäsi kappaleen olevan liian ”rockahtava” vedotakseen suureen yleisöön.
Ruotsin euroviisukarsinta järjestettiin 9. helmikuuta 1974 ja ”Waterloo” voitti sen yli sadan pisteen erolla toiseksi sijoittuneeseen. Edellisvuotta parempaan menestykseen on pidetty syynä uudistusta äänestysmenetelmässä. Asiantuntijaraadin oli korvannut puhelinäänestys, johon sisältyi yksitoista alueraatia, joissa kussakin oli viisitoista jäsentä. Lisäksi tuomariston tuli muodostaa edustava otos koko kansasta pelkän musiikkibisneksen sijaan.
ABBAn manageri Stig Anderson uskoi kappaleen yltävän Euroviisujen kärkipäähän, mutta ei voittoon asti. Yhtye oletti ”Waterloon” saavan pisteitä erityisesti Pohjois-Euroopasta sekä Britanniasta. Sen sijaan Italialta, Ranskalta ja Espanjalta suuria pisteitä ei odotettu, koska Björn Ulvaeuksen ja Benny Anderssonin mukaan kyseiset maat olivat ”niin ihastuneita nyyhkybiiseihin”. Myöskään vedonlyöjät eivät asettaneet ABBAa suurimpien voittajakandidaattien joukkoon.
6. huhtikuuta 1974 ABBA esitti ”Waterloon” englanninkielisen version Eurovision laulukilpailussa Brightonissa Britanniassa. Yhtye herätti huomiota värikkäällä vaatetuksellaan, ja lisäksi kapellimestari Sven-Olof Walldoff oli pukeutunut Napoleoniksi. ABBA voitti kilpailun ja se oli samalla Ruotsin ensimmäinen voitto kyseisen kilpailun historiassa. Stig Anderson ja Benny Andersson vastaanottivat voittajakappaleen säveltäjille suunnatut palkinnot, mutta Björn Ulvaeusta ei päästetty lavalle, koska esiintymisvaatteistaan johtuen hänen ei uskottu olevan yksi kappaleen kirjoittajista.
Julkaisu ja vastaanotto
ABBAn voitettua Ruotsin euroviisukarsinnat, ”Waterloosta” oli tehty pian englanninkielinen versio, joka kopioitiin nopeasti lähetettäväksi ulkomaisiin levy-yhtiöihin. ABBAn levy-yhtiöllä, Polar Musicilla, oli levytyssopimus kaikkien Euroopassa vaikuttavien levy-yhtiöiden kanssa, mikä mahdollisti sen, että ”Waterloo” saatiin Euroopassa markkinoille jo ennen itse Eurovision laulukilpailua. Manageri Stig Anderson lähti seuraavalla viikolla kolmipäiväiselle matkalle Keski-Eurooppaan, missä hän jakoi ”Waterloota” radioasemille ja tiskijukille. Polar promotoi kappaletta kaikkiaan 250 000 kruunun edestä aina yhdysvaltalaisia Billboard- ja Cashbox-musiikkilehtiä myöten. ”Waterloosta” äänitettiin myös saksan- ja ranskankieliset versiot.
”Waterloo” oli yksi vuoden 1974 suurimmista hiteistä. Se nousi muun muassa kesäkuussa Britannian listaykköseksi kahden viikon ajaksi. Listan kärkeen kappale pääsi myös ainakin Sveitsissä (9 viikkoa), Norjassa (8 viikkoa), Länsi-Saksassa (4 viikkoa), Alankomaissa (2 viikkoa), Belgiassa, Etelä-Afrikassa, Irlannissa, ja Suomessa. Ruotsissa englanninkielisen version sijoitus oli kolmas.
Singlen julkaisu Yhdysvalloissa muodostui mutkikkaaksi. ABBA oli solminut Britanniassa sopimuksen Epic Recordsin kanssa, joka kuului silloiseen CBS Recordsiin. Sopimukseen kuului, että yhtyeellä oli optio CBS:n kanssa levytyssopimukseen Yhdysvalloissa. Stig Anderson pyrki kontaktiin CBS:n kanssa, mutta kyseinen yhtiö ei ollut juurikaan kiinnostunut ABBAsta edes Euroviisuvoiton jälkeen. Lopulta Anderson sai kollegoidensa kautta yhteyden Atlantic Recordsiin, jonka toimitusjohtaja Jerry L. Greenberg innostui ”Waterloosta”. Sopimus ABBAn ja Atlanticin välillä solmittiin lopulta toukokuussa 1974, ja ”Waterloo” nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle kuusi myyden 800 000 kappaletta.
Suomessa Musa-lehden numerossa 4/1974 Waterloo / Honey, Honey -singlen arvosteli Waldemar Wallenius. Hän antoi singlen arvosanaksi kaksi tähteä viidestä.
Englanninkielinen versio
A-puoli B-puoli
Ruotsinkielinen versio
A-puoli B-puoli
Saksankielinen versio
A-puoli B-puoli
Ranskankielinen versio
A-puoli B-puoli
Snap!
Snap! on saksalainen elektronista musiikkia ja eurodancea tekevä yhtye. Yhtye oli suosionsa huipulla 1990-luvulla. Yhtyeen laulajat ovat Michael Münzing ja Luca Anzilott.
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat vuonna 1990 julkaistu "The Power" ja vuoden 1992 "Rhythm is a Dancer", jotka nousivat monissa maissa listaykkösiksi.
Rodrigo
Rodrigo tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
Rodrigo
Heroes of Might and Magic II: The Succession Wars
Heroes of Might and Magic II: The Succession Wars (yleisesti Heroes of Might and Magic II tai Heroes II) on New World Computingin kehittämä ja The 3DO Companyn julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna Game Boy Colorille, Mac OS:lle, MS-DOSille, RISC OS:lle ja Windowsille.
Peli kuuluu Heroes of Might and Magic -sarjaan. Pelille on julkaistu yksi lisäosa Heroes of Might and Magic II: The Price of Loyalty.
Pelaaminen
200px|thumb|left|Kuva pelin maastosta Pelissä otettiin käyttöön useita uusia ominaisuuksia, jotka sittemmin tulivat tavaksi myöhemmissä osissa. Ensimmäinen näistä oli sankarien mahdollisuus oppia erityisiä kykyjä. Jokaisella sankarilla on mahdollisuus oppia kahdeksan taitoa neljästätoista vaihtoehdosta. Taidoilla on myös kolme tasoa (basic, advanced ja expert), joita pystyy korottamaan aina basic-tasosta expert-tasoon. Eri taitoja ovat esimerkiksi "Wisdom", jonka avulla sankari voi oppia kolmatta tasoa korkeampia loitsuja, ja "Logistics", joka nostaa sankarin kykyä liikkua maalla.
Taikajärjestelmä muuttui Heroes II:ssa. Sarjan ensimmäisessä osassa jokaisella taialla on tietty määrä käyttökertoja, mutta Heroes II:ssa tuli käyttöön "mana", joka säätelee taikojen käyttöä: mitä suuremman tason loitsuja käyttää, sitä enemmän manaa kuluu.
Peliin tuli myös moraali ja onni. Hyväonnisen sankarin yksiköt voivat satunnaisesti aiheuttaa vihollisyksikölle enemmän vahinkoa. Jos sankarilla on hyvä moraali, niin mikä tahansa yksikkö voi saada taistelussa uuden vuoron. Huono moraali saattaa vastaavasti aiheuttaa vuoron menettämisen.
Toinen merkittävä muutos oli mahdollisuus korottaa yksiköitä tehden niistä voimakkaampia. Esimerkiksi vampyyrien korottaminen vampyyrilordeiksi tuo niille uusia kykyjä, kuten terveyden imemisen toisista joukoista sekä omien vampyyrilordien herättämisen eloon. Archerin korotettu muoto taas pystyy ampumaan kaksi kertaa peräkkäin ja tekee näin tuplasti vahinkoa.
Luettelo televisiosarjan Teräsmies (animaatiosarja) jaksoista
Luettelo Teräsmies -jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Sarjasta tuotettiin yhteensä 54 jaksoa neljän tuotantokauden verran. Sarja alkoi Yhdysvalloissa 6. syyskuuta 1996 televisioelokuvalla The Last Son Of Krypton, jossa sarjan kolme ensimmäistä jaksoa oli yhdistetty elokuvaksi. Sarja päättyi 12. helmikuuta vuonna 2000 jaksoon Legacy, Osa 2.
Kannas-sarja
Kannas-sarja (kutsutaan joissakin yhteyksissä myös Kannakselaissarjaksi) on Laila Hirvisaaren (silloisen Hietamiehen) kirjoittama romaanisarja, joka käsittää viisi vuosina 1980–1984 ilmestynyttä romaania. Sarjan on kustantanut Otava.
Kannas-sarja kuuluu Lehmusten kaupunki -sarjan ohella Hirvisaaren (Hietamiehen) pääteoksiin.
Sarja sijoittuu pieneen Valkjärven pitäjässä Karjalankannaksella sijaitsevaan Suontaan kylään kuvaten siellä asuvien ihmisten elämää ihmisläheisesti ja hieman humoristisestikin. Sarja kuvaa ihmiskohtaloiden lisäksi Suomen historiaa vuodesta 1925 talvi- ja jatkosotien läpi vuoteen 1945.
HOTOL
thumb|HOTOL HOTOL (Horizontal Take-off and Landing Satellite Launcher) oli englantilainen avaruussukkula-konsepti 1980-luvun puolivälissä.
HOTOLin piti olla 62 m pitkä ja kärkiväliltään 19,7-metrinen. Sen paino oli 196 000 kg. Hyötykuorma matalalle kiertoradalle olisi ollut 7000 kg.
Se oli Englannin tarjous eurooppalaiseksi sukkulaksi, mutta ESA valitsi Ranskan CNESin kehittämän Hermès-sukkulan kehitettäväksi, joka sekään ei edennyt koekappaleen rakennusvaiheeseen.
Hotolilla oli vakausongelmia koska moottorit oli sijoitettu perään ja poltoainetankit eteen; Polttoainetankkien tyhjennyttyä painopiste oli aivan liian takana.
Lord High Admiral
Lord High Admiral on englantilainen arvonimi, jonka haltija aikanaan vastasi kuninkaallisesta laivastosta, Royal Navysta. Arvonimi on perustettu vuoden 1400 tienoilla.
Lord High Admiral vastasi alkujaan laivaston operatiivisesta johdosta, kun merineuvosto (Council of the Marine) vastasi hallinnollisista asioista. Kuningas Kaarle I siirsi Lord High Admiralin tehtävät 1628 toimikunnan hoidettavaksi ("in commission") ja laivaston hallinta siirtyi amiraliteettilautakunnalle (Board of the Admiralty). Tämän jälkeen tehtävä siirtyi edestakaisin toimikunnan ja lordin välillä, mutta vuodesta 1709 laivasto on pysynyt lautakunnan (amiraliteetin) johdon alaisena. Amiraliteettilautakuntaan kuului sekä amiraaleja (Sea Lords) että siviilipoliitikkoja (Civil Lords). Royal Navyn operatiivisen komentajan nimitys on edelleen First Sea Lord. Amiraliteettilautakunnan puheenjohtaja oli First Lord of the Admiralty (meriministeri), joka oli vuodesta 1806 siviili.
Vuonna 1964 Amiraliteetin tehtävät siirrettiin uudelle Admiralty Boardille puolustusneuvoston alaisuuteen osaksi puolustusministeriötä.
Arvonimi Lord High Admiral of the United Kingdom oli vuosikymmenet palautettuna monarkille, kunnes kuningatar nimitti kesäkuussa 2011 tehtävään puolisonsa, Prinssi Philipin tämän 90-vuotispäivänä.
Lisäksi on olemassa arvonimi Vice-Admiral of the United Kingdom, joka oli alun perin Lord High Admiralin varamies.
Ari Angervo
Mauri Arijoutsi (Ari) Angervo (s. 11. heinäkuuta 1944 Mikkeli) on suomalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Ura
Angervo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962 ja opiskeli Helsingin yliopistossa vuosina 1963–1965 ja Sibelius-Akatemiassa 1963–1970. Lisäksi hän opiskeli Tukholmassa 1968–1970 ja Leningradissa 1973–1974. Hänen opettajinaan toimivat Onni Suhonen viulunsoitossa, András Mihály, Mieczysław Horszowski ja György Ligeti kamarimusiikissa sekä Jorma Panula ja Arvid Jansons orkesterinjohdossa.