cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venäjän–Turkin sota (1710–1711)
Legenda lemmenyöstä
Hieman ennen Prutin sotaretkelle lähtöä Pietari oli julistanut vievänsä vihille hänelle jo kolme lasta synnyttäneen Katariinan. Pariskunta oli tosin jo avioitunut, mutta salaisesti, ja ortodoksipapit katsoivat heidän elävän synnissä. Katariina seurasi miestään sotaretkelle, jonka varrelta Pietari lähetti lapsiaan koskevia säädöksiä, mikäli nämä jäisivät orvoiksi.
Turkissa suositun tarinan mukaan Baltacı Mehmet pašša vietti voittonsa jälkeen lemmenyön Pietari Suuren vaimon, Venäjän tulevan keisarinnan kanssa. Yö olisi ollut niin miellyttävä, että aamulla Baltacı Mehmet pašša oli ollut tyytyväinen pelkkään voittoonsa ja määrännyt armeijansa marssimaan takaisin. Kohtalokkaasta lemmenyöstä on kirjoitettu Turkissa useita historiallisia romaaneja, joiden mukaan lahjukset, intohimo ja naiselliset kyyneleet pitivät Venäjän itsenäisenä osmanien vallasta. Tarinoiden vuoksi Baltacı Mehmet paššaa pidetään vielä nyky-Turkissa maineeltaan "härskinä ja pahana miehenä".
Toisen, länsimaissa suositumman tarinan mukaan Katariina olisi vaikuttanut historiallisten tapahtumien kulkuun toisella tavalla. Tarina kertoo Pietarin keskeyttäneen rauhanneuvottelun aamuyöllä ja määränneen salaisesti joukkonsa aloittamaan läpimurron aamulla, jonka jälkeen hän oli mennyt lepäämään. Miehensä nukkuessa Katariina olisi kutsunut kenraalit kokoon ja tiedustellut suunnitelman vaarapuolista. Läpimurtoyritys olisi epäonnistuessaan tarkoittanut keisarin ja hänen armeijansa tuhoa sekä Venäjän tulevaisuuden vaarantumista. Tämän jälkeen Katariina oli herättänyt miehensä ja vaatinut tätä kirjoittamaan vielä yhden sopimusehdotuksen Baltacı Mehmet paššalle. Ehdotuksen mukana Katariina lähetti mieheltään salaa lahjuksena kaikki omistamansa kalleudet ja korut, jotka Pietari oli hänelle aiemmin lahjoittanut. Seurauksena suurvisiiri olisi sitten hyväksynyt Pietarin luonnosteleman sopimuksen.
Oli Katariinan rooli ollut todellisuudessa mikä hyvänsä, se vaikutti lisänneen hänen miehensä arvonantoa häntä kohtaan. He menivät naimisiin helmikuussa 1712, ja myöhemmin 24. marraskuuta 1714 Pietari perusti uuden erityisesti naisille tarkoitetun kunniamerkkisäädyn, Pyhän Katariinan ritarikunnan, jonka ensimmäinen kunniamerkki myönnettiin Katariinalle. Omistuksen mukaan ”ritarikunta perustettiin hänen korkeutensa [Katariinan] muistoksi hänen osallisuudestaan turkkilaisia vastaan käydyssä Prutjoen taistelussa, jonka aikana vaarallisissa olosuhteissa hän todisti itsensä kaikille toimillaan, ei heikon naisen lailla, vaan kuten rohkea mies.”
Mehmet paššan paluu
thumb|upright|Sulttaani [[Ahmed III]] Ennen lähtöä osmanit hautasivat kuolleet ja maksoivat taistelussa haavoittuneille ja kunnostautuneille ylimääräisen palkkion. Janitsaariveteraanit saattoivat saada palkkioita rahana, tai vastaavasti heille myönnettiin maita. Marssi takaisin kesti selvästi kauemmin kuin tulo.
Alkuun tieto voitosta otettiin Istanbulissa vastaan riemuiten. Kaarle XII:n maalaama Venäjän uhka näyttikin olleen vain myytti. Paluumarssin aikana menestyksen innoittamat suurvisiiri ja sulttaani keskustelivat lähettien välityksellä seuraavasta sotatoimesta. Mehmet pašša kannatti sotaa Venetsiaa vastaan, jotta valtakunta voisi vallata takaisin menettämänsä Morean. Tähän näkemykseen yhtyivät mm. sulttaanin äiti ja Istanbulin kreikkalaisvähemmistö fanariootit. Sotaa kannatettiin myös Kaarle XII:n ja kaani Devletin puolella, joskin he vaativat sodan aloittamista heti uudestaan Venäjää vastaan. Heidän tukijoinaan olivat myös Puolan ja Venetsian lähettiläät. Poliittisten juonittelujen seurauksena jälkimmäinen osapuoli alkoi saada yhä enemmän vaikutusvaltaa sulttaaniin. He väittivät Mehmet paššan ottaneen lahjuksia venäläisiltä ja solmineen siksi vastustajalle helpon rauhan. Puheiden vuoksi Ahmed III muutti suhtautumistaan suurvisiiriinsä. Syyskuussa armeija oli vielä Tonavan pohjoispuolella. Kurdi Hasanin mukaan tulvat, myrskyt ja syyssäät tekivät matkan vaikeaksi, mutta syynä hidasteluun saattoi olla myös Mehmet paššan vastahakoisuus kohdata epäilyksille periksi antanut sulttaani.
Joukot saapuivat Edirneen 6. marraskuuta 1711. Siellä Baltacı Mehmet pašša erotettiin ja Ağa Yusuf pašša nimitettiin väliaikaisesti hänen tilalleen suurvisiiriksi 20. marraskuuta. Janitsaarit saapuivat joulukuussa Istanbuliin, jossa Yusuf pašša rupesi hoitamaan virkaansa. Baltacı Mehmet määrättiin rangaistukseksi maanpakoon, ja hän kuoli Limnoksen saarella 1712.
Kaarle XII ja kaani Devlet II Giray jatkoivat sulttaanin hiillostamista tehden kaikkensa saadakseen tämän julistamaan uuden sodan Venäjälle. Ahmed III matkusti Edirneen, jossa hän rupesi järjestämään toista sotaretkeä. Tällä kertaa kuitenkin toinen leiri peri voiton. Venäjän, Englannin ja Alankomaiden suurlähettiläät sekä sotaa Venetsiaa vastaan kannattaneet tahot jakoivat sulttaanille runsaita lahjoja ja vaikuttivat tähän niin, että 17. huhtikuuta 1712 Ahmed III tekikin uuden sopimuksen Venäjän kanssa. Sopimuksessa venäläiset muun muassa vahvistivat luopuvansa Azovista. Sen jälkeen Venäjän-vastainen leiri sai yhdessä Ruotsin, Ranskan, Puolan ja Venetsian lähettiläiden kanssa jälleen Ahmedin julistamaan uuden sodan 30. huhtikuuta 1713 syyttämällä Venäjää hidastelusta Puolasta vetäytymisessä. Sotaa ei kuitenkaan varsinaisesti käyty, ennen kuin Ahmed kyllästyi Kaarle XII:n ja Devlet II Girayn juonitteluihin. Krimin kaanin hän määräsi maanpakoon Rodokselle ja Ruotsin kuninkaan arestiin. Päätöstä seurasi pieni kalabaliikki.
Kalabaliikki
thumb|upright|Benderin kalabaliikki, ranskalais-amerikkalaisen taiteilijan [[Augustus Tholeyn romantisoitu kuvaus tapahtumista noin vuodelta 1894.]]
Vanhemmassa ruotsalaisessa ja englantilaisessa historiankirjoituksessa myyttiset mittasuhteet saaneen Kaarle XII:n Turkin vierailun kohokohtia on ehdottomasti Benderin kalabaliikki, kahakka, joka tapahtui 1. helmikuuta 1713 Benderissä Kaarlen vangitsemisen yhteydessä. Kalabalik on turkinkielinen sana, joka tarkoittaa sekasotkua. Englantilainen Kaarle-elämäkerran kirjoittanut Oscar Browning kertoo sen tarkoittavan turkiksi "leijonanmetsästystä". Ruotsalaisen Carl Grimbergin teoksen Ruotsin historia mukaan jopa 10 000 turkkilaista ja tataaria lähetettiin "Pohjolan Leijonaa" ja hänen 500 miestään vastaan. Versiosta riippuen Kaarle XII miehineen yllätettiin leirissä kesken jumalanpalveluksen, tai toisen version mukaan hän oli valmistanut joukkonsa turkkilaisten tuloon valamalla miehiinsä rohkeutta. Kuvausten mukaan suurin osa ruotsalaisista antautui, mutta kuningas ja 40–50 uskollista jatkoivat puolustautumista vetäytyneinä Kaarlen taloon. Osmanit sytyttivät kiviseinäisen talon puukaton palamaan ja hyökkäsivät sisään. Kaarlen kerrotaan taistelleen hurjasti juosten huoneesta huoneeseen jaelleen iskuja ympäriinsä. Toisissa versioissa hän ryntäsi ulos taistelemaan piirittäjiä vastaan, kun tuli ja savu kävivät kestämättömiksi. Taisteltuaan aikansa kuningas oli sitten kompastunut ja menettänyt tajuntansa tai hänen päälleen oli hypännyt joukko turkkilaisia. Yhteenotossa kerrotaan kuolleen vain muutaman ruotsalaisen, kun puolestaan osmaneja olisi kaatunut joukoittain. Yksityiskohdista, vahvuuksista ja kaatuneiden lukumääristä on vaikea sanoa mitään varmaa, sillä hurjasti liioiteltuja kuvauksia ovat edellä mainittujen lisäksi antaneet muun muassa lordi Byron ja Voltaire, joka muuten tuntuu suhtautuneen Kaarleen kriittisesti. Voltairen kirjoittaman elämäkerran persiankielisen laitoksen kuvituksessa Kaarle lyö yhdellä iskulla neljä vastustajaa kuoliaaksi. Hänen mielikuvissaan Kaarlen talon täytyi olla suuri ja siinä täytyi olla runsaasti ikkunoita, sillä hänen mukaansa ruotsalaiset ampuivat musketeillaan ikkunoista kaksisataa muslimia vain neljännestunnin puolikkaassa. Kaarle itse muisteli myöhemmin tappaneensa koko välikohtauksen aikana ehkä kolme. Joka tapauksessa Kaarle pidätettiin ja kuljetettiin arestiin Didymoteichoon, jossa sulttaanin oli helpompi pitää häntä silmällä. Lainasana kalabaliikki on tullut ruotsin ja myös suomen kieleen juuri tämän tapauksen seurauksena.
"Kiinteä omaisuus -Kaarlen" ulkomaanvelka
1. syyskuuta 1714 Kaarle XII, jota Turkissa kutsutaan nimellä "Demirbaş Şarl", "Kiinteä omaisuus -Kaarle" päästettiin vihdoin paluumatkalle Ruotsiin. Kaarle otti turvakseen muutaman luotettunsa ja ratsasti kaksi viikkoa noin 150 kilometrin päivävauhtia kunnes pääsi turvaan kotimaahansa. Kutsumanimi Demirbaş Şarl on joskus hyväuskoisesti käännetty "rautapääksi", sillä sana demir tarkoittaa rautaa ja baş päätä. Yhdyssana demirbaş tarkoittaa kuitenkin kiinteää omaisuutta ja juontuu metallisissa kolikoissa olevista hallitsijoiden päistä. Osmanien antama nimitys johtui siitä, että hänen viisi vuotta kestäneen vierailunsa kulut ja ylöspito rahoitettiin valtion kiinteää omaisuutta vastaan. Kaarle, joka asui tuon ajan Moldovan Benderissä (nyk. Tighina), velkaantui vierailun aikana valtion lisäksi myös pankeille, rahanlainaajille ja kauppiaille.
Osmanit odottivat maltillisesti, mutta rahoja ei koskaan kuulunut. Kaarlekin kuoli Norjassa 1718 kesken sotaretkeään näkemättä koskaan suuren Pohjan sodan loppua. Sitten vuonna 1728 suurvisiiri Nevşehirli Damat İbrahim pašša päätti lähettää lähettiläs Kozbecki Mustafa Agan valtiovierailulle perimään saatavia. Mustafa Aga oli korkea-arvoisin vieras, joka ikinä oli saapunut Ruotsiin. Hänen kuvansa maalautettiin ja hänet otettiin joka paikassa ystävällisesti vastaan, mutta Mustafa Aga palasi kotiinsa tyhjin käsin kaikesta juhlinnasta ja vakuutteluista huolimatta. Osmanit odottivat jälleen viisi vuotta, eikä rahoja vieläkään kuulunut. He lähettivät toisen lähettilään, Chelebizade Said Mehmed Efendin. Hänen vierailunsa sujui samoissa merkeissä, ja myös hänen muotokuvansa maalautettiin. Rahoja ei nytkään saatu noin vain, mutta pysyviksi muodostuneiden diplomaattiyhteyksien ansiosta maksuja alkoi tipahdella osmanien kassaan, kunnes vuonna 1789 Ruotsi lainasi osmaneilta miljoona kuruşia lisää tuolloista Venäjää vastaan käytyä Kustaa III:n sotaa varten.
Turkin ja Venäjän välit
thumb|upright|[[Jean-Marc Nattierin aikalaismuotokuvamaalaus Pietari Suuresta.]]
Vaikka Pietari oli käytännössä säästynyt suurilta menetyksiltä, tappiota ja seuranneita rauhanehtoja pidettiin kuitenkin maalle häpeällisinä. Prutin rauha oli Venäjälle yksipuolisin maan solmima rauhansopimus sitä edeltävänä ja seuranneena vuosisatana. Sopimusta seurasikin kiistoja, riitoja ja uhkauksia, ja lopullinen Edirnen sopimuksena tunnettu sopimus allekirjoitettiin 5. kesäkuuta 1714, jolloin Osmanien valtakunta erkani suuresta Pohjan sodasta. Osmanit antoivat myös Pietarille oman kutsumanimensä: "Deli Petro", "Hullu-Pietari".
Pietari jatkoi armeijansa uudistamista Prutin jälkeen. Hän erotti hävityn taistelun jälkeen neljä ulkomaista kenraalia, kuusi everstiä ja 45 alempaa upseeria.
Venäläiset sotivat osmaneja vastaan Krimin omistuksesta ja Mustanmeren herruudesta seuraavan kerran Venäjän–Turkin sodassa 1735–1739, joka myös päättyi osmanien voittoon. Taas vuosina 1768–1774 käydyssä Venäjän–Turkin sodassa venäläiset saavuttivat viimein tavoitteensa. Tuolloin solmitun Kutšuk Kainardžin rauhan allekirjoittamisen ajankohdaksi sotamarsalkka Pjotr Rumjantsev valitsi huolellisesti saman päivämäärän, joka oli merkitty Prutin rauhan solmimispäiväksi.
Lähteet
thumb|[[Prutjokea Stănileștin alueella.]]
Kevin Kenner
thumb|right|Kevin Kenner
Kenner voitti vuonna 1990 toisen palkinnon ja parhaan poloneesiesityksen palkinnon 12. kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa; ensimmäinen palkinto jätettiin myöntämättä ensimmäisen kerran kilpailun historiassa. Vuonna 1990 Kenner sai myös Terence Judd -palkinnon Lontoossa ja kolmannen palkinnon kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa Moskovassa.
Kenner opiskeli Krzysztof Brzuzan, Leon Fleisherin, Puolassa Ludwik Stefańskin ja Hannoverissa Karl-Heinz Kämmerlingin johdolla. Hän asui Hannoverissa voittaessaan Chopin-kilpailun. Kenner meni naimisiin ja vietti perheineen Englannissa lähes yhdeksäntoista vuotta. Hän toimi opettajana Royal College of Musicissa ja asui myöhemmin myös Puolassa. Vuonna 2015 Kenner muutti Miamiin ja aloitti työskentelyn professorina Miamin yliopiston Frost School of Musicissa.
Kenner on esiintynyt kansainvälisesti johtavien orkesterien kanssa sellaisten kapellimestarien kuin Charles Grovesin, Andrew Davisin, Jiří Bělohlávekin, Jacek Kaspszykin ja Stanisław Skrowaczewskin johdolla. Hän on työskennellyt monien jousikvartettien kanssa ja duoparina sellisti Matt Haimovitzin sekä viulisti Kyung-wha Chungin kanssa. Kenner on tehnyt lukuisia Chopin-levytyksiä ja levyttänyt myös Ignacy Jan Paderewskin musiikkia.
RN Mitragliere (1941)
RN Mitragliere oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Anconasta CNR:n telakalta, missä köli laskettiin 7. lokakuuta 1940. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1941 ja liitettiin laivastoon 1. helmikuuta 1942.
Palvelus
Alus luovutettiin 8. elokuuta 1948 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa. Jurien de la Gravièreksi nimetty alus poistettiin alusluettelosta 12. kesäkuuta 1954.
Karl Rautio
Karl (Kalle) Rautio (20. marraskuuta 1889 – 15. joulukuuta 1963 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalassa vaikuttanut säveltäjä, musiikinopettaja ja kapellimestari.
Pohjanmaalta kotoisin olleen Raution perhe muutti 1903 siirtolaisiksi Yhdysvaltoihin. Karl Rautio työskenteli kaivosmiehenä ja harrasti myös musiikkia toimien kaivosmiesten puhallinorkesterin johtajana. Vuonna 1916 hän meni opiskelemaan musiikkia Kalifornian Berkeleyn yliopistoon ja valmistui sieltä 1920. Rautio muutti 1922 Neuvostoliittoon ja asettui asumaan Neuvosto-Karjalaan. Rautio toimi Petroskoin pedagogisen teknikumin musiikin opettajana ja perusti Karjalan ensimmäisen sekakuoron ja kaksi orkesteria.
Rautio oli mukana perustamassa vuonna 1931 Karjalan autonomisen neuvostotasavallan radion sinfoniaorkesteria ja toimi sen ensimmäisenä kapellimestarina vuoteen 1935 saakka. Vuonna 1945 Raution säveltämä ja Armas Äikiän sanoittama Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymni valittiin 1940 perustetun tasavallan kansallislauluksi. Laulusta luovuttiin 1956 kun Karjalais-suomalainen SNT sulautettiin Venäjän SNT:hen ja siitä tuli itsehallinnollinen Venäjän alue.
Petroskoin musiikkioppilaitos on nimetty Raution mukaan.
Japani talviolympialaisissa 1932
40px|Pikaluistelu Pikaluistelu
Kunkin erän kaksi nopeinta luistelijaa etenivät loppukilpailuun. Tämä oli Japanin ensiesiintyminen talviolympialaisten pikaluistelussa.
40px|Taitoluistelu Taitoluistelu
Kyseessä oli Japanin ensiesiintyminen taitoluistelussa olympiatasolla.
Taitokirja
Taitokirja on Vilho Setälän toimittama joka kodin aakkosellinen ohjekirja kodin piirissä askartelevalle. Ensimmäinen laitos julkaistiin vuonna 1930. Vuoden 1952 uusittu laitos koostuu 1 216 sivusta, 3 700 hakusanasta ja 4 300 yksityiskohtaisesta kuvasta ja piirroksesta aina aaltopahvista öljykiviin. Kirjan loppuun on listattu työkaluja ja tarvikkeita varten palveluluettelo sekä lisätietoja haluavalle kirjallisuusluettelo.
Luuttu
pienoiskuva|12 -kielinen luuttu. Luuttu on näppäilemällä soitettava kielisoitin. Sille ovat tyypillisiä lyhyt kaula ja pyöreä, hyvin syvä kaikukoppa sekä verraten pieni kaikuaukko, joka vaikuttaa soittimen dynamiikkaan ja resonanssiin. Luuttu, joka kehitettiin keskiajalla, on saanut alkuperänsä Lähi-idässä keksitystä samankaltaisesta soittimesta. Barokkiluutun tunnistaa leveästä otelaudasta, renessanssin aikana otelauta oli kapeampi.
Historia
Luuttu kulkeutui Eurooppaan Lähi-idästä joko ristiretkeläisten aiheuttaman väestöliikkeen tai kaupankäynnin kautta. Keskiajalla luutut olivat pieniä, 4- tai 5-kielisiä soittimia, joita näppäiltiin sulan tyvellä. Renessanssin aikana kieliä lisättiin ja luuttua soitettiin sormin. Samalla myös kehitettiin erikokoisia luuttuja eri äänialueineen. Luuttumusiikki oli aikakaudella hyvinkin suosittua, ja soittimelle sävellettiin paljon teoksia. 1500–1600-lukujen vaihdetta kutsutaan usein englantilaisen luuttumusiikin kultakaudeksi muun muassa John Johnsonin ja John Dowlandin teoksien ansiosta.
Barokin myötä luuttu siirtyi yhä enemmän taustasoittimeksi, kunnes sen lopulta korvasivat lähinnä erilaiset kosketinsoittimet kuten cembalo ja myöhemmin piano. Barokinajalta on kuitenkin joitakin luuttumusiikin keskeisiä teoksia kuten Johann Sebastian Bachin kuusi luuttusarjaa ja Antonio Vivaldin luuttukonsertot. Luuttu katosi länsimaisesta soitinperinteestä lähes kokonaan. 1900-luvun alussa heräsi kiinnostus historialliseen musiikkiin ja myös luuttuun.
Killan koulu
pienoiskuva|Killan koulu Killan koulu on Keravalla sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta 1–6. luokille. Koulu on rakennettu vuonna 1983 ja sijaitsee osoitteessa Sarvimäentie 35. Alakoulua käy noin 290 oppilasta.
Koulu äänestyspaikkana
Killan koulu toimii varsinaisina vaalipäivinä Keravan kaupungin Killan äänestysalueen (alue 4) äänestyspaikkana.
Ruotsi talviolympialaisissa 1932
Ruotsi saavutti Lake Placidin talviolympialaisista 1932 kolme mitalia, joista yksi oli kultainen ja kaksi hopeisia. Kisojen mitalitilastossa Ruotsi sijoittui kolmanneksi. Ruotsin joukkue koostui 11 mies- ja yhdestä naisurheilijasta. Ruotsalaiset kilpailivat kaikissa kolmessa pohjoismaisessa hiihtolajissa, pikaluistelussa ja taitoluistelussa. Maastohiihdossa ruotsalaiset ottivat 18 kilometrillä kaksoisvoiton.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 1982 loppuottelu
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 1982 loppuottelu pelattiin 11. heinäkuuta 1982 Estadio Santiago Bernabéulla, Madridissa. Loppuottelussa kohtasivat Italia sekä Länsi-Saksa. Italia voitti ottelun 3–1 ja voitti näin historian kolmannen mestaruutensa. Italian maalintekijät olivat Paolo Rossi, Marco Tardelli ja Alessandro Altobelli. Saksan ainoan maalin teki Paul Breitner. Ottelun erotuomarina toimi brasilialainen Arnaldo Cézar Coelho.
Ottelu
Joukkueen kapteeni on merkitty (c) -merkinnällä
Vuohi ja Tahitin täysikuu
Vuohi ja Tahitin täysikuu on Maailmanmatkaajan seikkailut -lastenlevysarjan kolmas osa. Albumilla seikkailee Julia Vuoren luoma Vuohi. Kappaleet ovat Pessi Levannon säveltämiä ja Marjatta Levannon sanoittamia.
Albumin kappaleissa Vuohi matkustaa Egyptiin tutkimaan muumioiden kirousta, kiipeää Tarragonan ihmispyramidin huipulle, opettelee kutomaan lentävän maton, tanssii balettia Moskovan Bolšoi-teatterissa, juhlii Jamaikalla ja Tahitilla sekä pygmien kanssa Kongossa, ratsastaa Pampalla, järjestää herkkupöydän kuolleiden hengille Kuala Lumpurissa, solmii kukkaseppeleitä lehmille Alpeilla, valmistaa teetä Taiwanissa ja rentoutuu joogan avulla Intiassa.
Kappaleet
Kaikki sanoitukset Marjatta Levanto. Sävellykset Pessi Levanto, jos ei toisin mainittu.
Talenom
thumb|275px|Talenomin toimistorakennus Oulun Peltolassa. Talenom Oyj on suomalainen tilitoimistopalveluita tarjoava yritys.
Talenom perustettiin vuonna 1972. Talenom listautui Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle kesäkuussa 2015, mistä se siirtyi pörssin päälistalle kesäkuussa 2017. Konsernilla oli vuonna 2019 yhteensä 40 toimipistettä mukaan lukien palvelukeskukset Oulussa ja Tampereella. Suomessa Talenomin markkinaosuus tilitoimistomarkkinoilla oli vuonna 2017 noin neljä prosenttia.
Talenom tiedotti elokuussa 2018 alkaneensa tutkia mahdollisuuksia laajentaa toimintaansa Suomen ulkopuolelle. Keväällä 2019 yhtiö laajentui Ruotsin markkinoille hankkimalla Tukholmassa toimivan tilitoimiston Wakers Consulting AB:n noin 2,6 miljoonan euron kauppahintaan.
Uumajansaamelaiset
thumb|Uumajansaamelaisten asuinalue oranssilla, eteläsaamelaisten keltaisella. Uumajansaamelaiset ovat saamelaisten etninen ryhmä, joka elää Keski-Ruotsissa Uumajanjoen alueella piitimensaamelaisten ja eteläsaamelaisten välissä. Vuonna 1995 uumajansaamelaisia oli noin 1000 henkeä Lyckselessä, Malåssa, Tärnassa ja Sorselessa.
Aikaisemmin uumajansaamelaisia asui myös Norjassa, mutta siellä he ovat jo sulautuneet muuhun väestöön.
Uumajansaamen kieltä puhuu nykyisin vain muutama henkilö, joista useimmat ovat vanhuksia.
Historia
pienoiskuva|[[UUmajan Lappi|Uumajan Lapin/Lyckselen Lapin lapinkylät vuonna 1670. Lapinkylät ja niiden rajat merkitty punaisella, nykyiset kunnanrajat mustalla. Ranin ja Vapstenin asukkaat olivat tunturisaamelaisia, jotka asuivat myös Norjan puolella rajaa. Gran ja Umbyn olivat pääasiassa metsäsaamelaisten asuttamia.]] Uumajansaamen perinteinen puhuma-alue ja samalla uumajansaamelaisten asuinalue on ollut Rana, Hemnes ja Korgen Norjan puolella sekä Ruotsin puolella alue Uumajanjoelta Maskaureen, Ståkkeen, Västra Kikkejaureen ja Östra Kikkejaureen Arjeplogissa ja Arvidsjaurissa sekä Malå, Gran sekä Umbyn Tärnassa.
Ensimmäiset saameksi painetut kirjat oli kirjoitettu uumajansaameksi. ABC-Book på Lappesko Tungomål, joka sisälsi myös katekismuksen, ilmestyi vuonna 1619. Lyckselessä toimi lappalaiskoulu saamelaisille pojille vuosina 1632-1865. Koulumestari Per Fjellström, joka itse oli kotoisin piitimensaamen puhuma-alueelta oli kiinnostunut uumajansaamesta ja kirjoitti vuonna 1738 ensimmäisen kieliopin (Grammatica Lapponica) sekä ensimmäisen nimenomaisesti uumajansaamea koskevan sanakirjan (Sueco-Lapponicum). Fjellströmistä tuli myöhemmin kirkkoherra ja rovasti Lyckseleen. Uusi testamentti ilmestyi uumajansaameksi vuonna 1755 ja vuonna 1811 julkaistiin kielellä ensi kertaa koko Raamattu nimellä Tat Ajles Tjalog (Pyhät Kirjoitukset).
1700-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä ei Västerbottenin alueella ollut paljonkaan uudisasutusta. Se vähä mitä oli koostui alueelle muuttaneista suomalaisista ja ruotsalaisista ja jopa enimmältä osin saamelaisista. Uumajansaame oli alueen enemmistön äidinkieli. 1800-luvulla muuttoliike alueelle kasvoi uudisasutuksen vauhdittuessa ja monet metsäsaamelaiset sulautuivat ruotsinkieliseen väestöön. Kun "lappalaiset" mainitaan Lyckselen käräjäoikeuden asiakirjoissa ovat kyseessä olleet yleensä tunturisaamelaiset, jotka ovat tulleet talvella metsäalueille poroineen.
Ruotsissa harjoitettu kieli- ja sulauttamispolitiikka, joka vaikutti 1800-luvulla ja ison osan 1900-lukua, iski uumajansaamelaisiin raskaasti. Kielen äidinkielisten puhujien määrä romahti Ruotsissa, samalla kun kielen käyttö Norjan puolella kokonaan lakkasi. Vuonna 1995 arvioitiin uumajansaamelaisiin etnisenä ryhmänä kuuluvan noin 1000 henkeä. Vuonna 2000 kielentutkija Tapani Salminen arvioi uumajansaamen puhujia olevan enää noin 20. Nämä asuivat Ruotsin Arjeplogissa ja Arvidsjaurissa. Vuonna 2007 kielentutkija Trond Trosterud arvioi puhujia olevan enää noin 10, jotka kaikki olivat yli 65-vuotiaita. Kuitenkin myös nuorempia puhujia kielellä on, sillä Barrukin perheessä kieli on siirtynyt myös nuoremmalle polvelle. Perheen isä Henrik Barruk oppi kielen äidiltään ja on kielikonsulttina pyrkinyt kehittämään ja elvyttämään kieltä. Perheen tytär Katarina Barruk on julkaissut musiikkia uumajansaamen kielellä ja tekee esiintymällä kieltä tunnetuksi. Álgguogåhtie -yhdistys on järjestänyt kymmenen vuoden ajan uumajansaamen kielikylpyjä. 6. huhtikuuta 2016 julkaistiin virallinen uumajansaamen ortografia. Vuonna 2019 julkaistiin Henrik Barrukin laatima uumajansaame-ruotsi - ruotsi-uumajansaame -sanakirja Báhkuogirjjie.
Graft-De Rijp
Graft-De Rijp on entinen kunta Alankomaissa, Pohjois-Hollannin maakunnassa. Sen pinta-ala oli 21,76 km² ja asukasluku vuoden 2008 lopussa 6 471. Vuonna 2015 se liitettiin Alkmaariin.
Felix Schütz
Felix Schütz (s. 3. marraskuuta 1987 Erding, Länsi-Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Graft-De Rijp
Kylät
Kunnan alueella sijaitsivat seuraavat kylät:
Felix Schütz
Seuraura
Schütz on TSV Erdingin kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Jungadler Mannheimissa, jossa Schütz voitti Deutsche Nachwuchsligan mestaruuden vuonna 2004. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi EV Landshutiin, jossa 17-vuotias Schütz debytoi myös miesten peleissä Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Hän teki siellä 24 runkosarja- ja viidessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. QMJHL-joukkue Saint John Sea Dogs varasi Schützin 41. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2005. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2005–2006, jolloin Schütz voitti Sea Dogsin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 21+31=52. Hänet valittiin kauden päätteeksi QMJHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Graft-De Rijp
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Graft-De Rijpin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Felix Schütz
Seuraura
Buffalo Sabres varasi Schützin neljännellä kierroksella 117. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006. Hän jatkoi kaudella 2006–2007 QMJHL:ssä, jossa Schützin seura vaihtui kuitenkin kesken kauden Sea Dogsista Val-d’Or Foreursiin. Kaudeksi 2007–2008 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi DEL-joukkue ERC Ingolstadtiin. Schützin tulokaskausi Saksan pääsarjatasolla toi 46 runkosarjaottelussa tehot 12+13=25 sekä kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hänet valittiin kauden päätteeksi DEL:n vuoden tulokkaaksi.
Toukokuussa 2008 Schütz teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän siirtyi seuran organisaatioon kaudeksi 2008–2009, jonka Schütz pelasi kokonaan AHL-joukkue Portland Piratesissa tehden siellä 78 runkosarjaottelussa tehot 15+27=42 sekä viidessä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kevään 2009 pudotuspeleissä hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Tyler Bouckin ja Colton Fretterin kanssa lukemalla +2. Schütz pelasi Piratesissa myös seuraavan kauden 2009–2010, mutta hän ei kuitenkaan jatkanut Pohjois-Amerikassa enää kolmatta sopimuskauttaan, vaan Schütz palasi syksyn 2010 harjoitusleirin jälkeen kaksivuotisella sopimuksella ERC Ingolstadtiin kaudeksi 2010–2011. Kesken seuraavan kauden 2011–2012, lokakuussa 2011 hänen DEL-seuransa vaihtui Ingolstadtista Kölner Haieen. Schütz jakoi kevään 2012 pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Philip Gogullan kanssa lukemalla +3.
Kaudella 2012–2013 Schütz jakoi tehoilla 23+18=41 Kölnin sisäisen maalipörssin voiton Chris Minardin kanssa ja sisäisen pistepörssin toisen sijan Charlie Stephensin kanssa. Schütz ja Minard jakoivat koko DEL:n maalipörssin kolmannen sijan Iserlohn Roostersin Michael Wolfin kanssa. Marraskuussa 2012 Schützin sopimusta Kölnin kanssa jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2015. Hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 kuitenkin KHL:n laajennusjoukkue Admiral Vladivostokin riveihin. Schütz voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 16+22=38 sekä jakoi sisäisen tehotilaston voiton Denis Osipovin kanssa lukemalla +17.
Kesällä 2014 Schütz ei ollut tyytyväinen Admiralilta saamaansa jatkosopimustarjoukseen ja hän palasi saman vuoden syyskuussa kotimaahansa ja siirtyi EHC Münchenin joukkueeseen. Reilua kuukautta myöhemmin Schütz palasi Admiraliin, joka kauppasi hänet joulukuussa Avangard Omskiin vaihdossa Tom Wandelliin. Kaudeksi 2015–2016 Schütz siirtyi jatkamaan KHL-uraansa latvialaiseen Dinamo Riikaan. Hän osoittautui kuitenkin pettymykseksi ja teki 11 ottelussa vain tehot 1+1=2. Dinamo asetti Schützin siirtolistalle ja lähetti hänet farmiin, mutta ennen ensimmäistäkään ottelua siellä Schütz siirtyi lokakuussa 2015 Torpedo Nižni Novgorodin riveihin. Hän sai kuitenkin myös sieltä lähtöpassit joulukuussa. Tammikuussa 2016 Schütz siirtyi loppukauden sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Rögle BK:hon. Kesäkuussa 2016 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Schütz on edustanut Saksaa MM-kilpailuissa vuosina 2010–2017. Valmennus valitsi hänet vuoden 2010 turnauksessa joukkueensa yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Vuoden 2011 turnauksessa Schütz jakoi kolmella osumallaan Saksan sisäisen maalipörssin voiton John Trippin kanssa. Hän pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin Schütz voitti A-lohkon kultaa. Hän pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. Schütz voitti jälkimmäisen turnauksen viimeisen kierroksen maalipörssin ja jakoi Saksan sisäisen pistepörssin voiton Leon Draisaitlin kanssa. Schütz voitti olympiahopeaa 2018.
Schütz pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2007, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän voitti Saksan sisäisen pistepörssin ja jakoi koko turnauksen maalipörssin voiton neljän muun pelaajan kanssa tehoilla 5+3=8. Schütz jakoi myös joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Christoph Gawlikin kanssa lukemalla +3. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin Schütz voitti A-lohkon kultaa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2004.
Muuta
Schützin isoveli Axel on entinen Saksan alempien sarjojen jääkiekkoilija.
Kosketathan mua
Kosketathan mua on suomalaisen pop-laulaja Beritin studioalbumi vuodelta 2005. Se on esittäjänsä kahdeksastoista. Albumin tuotti Pekka Tammilehto. Kosketathan mua -albumi sisältää cover-versioita latinomusiikista. Tyylilajeina ovat bolero, son montuno, cha-cha, quajira ja beguine. Jaana Lappo on sanoittanut kappaleet ja Seppo Rehnström sovittanut.
Muuta
Berit pitää latinoaiheista Kosketathan mua -albumia kolmantena teemalevynään. Ensimmäinen on 1994 julkaistu Humppatytön paluu, toinen on texmex-aiheinen Kasvot väkijoukossa vuodelta 2000. Ajatuksen latinolevyn teosta Berit sai Martti Metsäkedolta, jonka kanssa hän esittää albumin viimeisen sävelteoksen "Älä viitsi".
Kosketathan mua -albumin kannen kuvat otti Sinikka Rossi ja kannen suunnitteli Pirjo Bister.
Arvioita
Helsingin Sanomien Pirkko Kotirinta kirjoitti piti ”humppa-Beritin” uudesta aluevaltauksesta kohti kuubalaista musiikkia ja Topi Sorsakosken debyytistä levytuottajana. Hän kehui etenkin pätevää kahdeksanmiehistä yhtyettä ja kappaleita ”Kauan sitten” ja ”Maatalon tyttö”, mutta koki ongelmaksi että päässä alkavat monen kappaleen kohdalla soida mielessä Omara Portuondon sensuellit tulkinnat.
Bob Houbregs
Robert J. "Bob" Houbregs (12. maaliskuuta 1932 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 28. toukokuuta 2014) oli kanadalainen koripalloilija.
Milwaukee Hawks varasi Houbregsin NBA:han toisella vuorolla vuoden 1953 varaustilaisuudessa. Hän pelasi Hawksin jälkeen Baltimore Bulletsissa, Boston Celticsissä ja Fort Wayne/Detroit Pistonsissa. Vuonna 1987 Houbregs nimettiin pelaajana Basketball Hall of Fameen.
Houbregs toimi Seattle SuperSonicsin toimitusjohtajana joukkueen ensimmäisten NBA-vuosien ajan. Hän kuoli 28. toukokuuta 2014, 82-vuotiaana. Hänen kuolinsyytään ei kerrottu julkisuuteen.
Vellamo
thumb|[[Akseli Gallen-Kallela|Gallen-Kallelan Aino-tarun kolmannessa kuvassa Aino kuuntelee Vellamon neitojen kutsua.]] thumb|Vellamo Päijät-Hämeen vaakunassa. Vellamo on hyvä ja arvostettu veden emäntä, veden eukko tai veen emonen kalevalaisessa runoudessa. Vellamoa on kuvattu muun muassa ruokorintaiseksi, ja hänen vaatteenaan kerrotaan olleen meren vaahtoa. Vellamo asui veden alla Ahtolassa, ja hänen puolisokseen nimetään usein Ahto tai Ahti.
Ilmeisesti Vellamo kuului kalansaaliin toivossa palvottuihin vedenhenkiin. Muita tehtäviä olivat luultavasti aaltojen nostaminen tai purjehdussäähän vaikuttaminen.
Vellamoa on ilmeisesti pidetty kauniina, ja häneen on ehkä suhtauduttu samoin kuin metsän emäntään. Myöhemmin häneen on liitetty ainakin jossain määrin merenneidon tai seireenin piirteitä.
Hinsalan neitseennokka-nimisen niemen päässä kerrotaan olevan Vellamon kivisen nenän.
RN Squadrista (1942)
RN Squadrista oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Vellamo
Sanan Vellamo arvellaan tulevan veden liikehdintään liittyvästä velloa-sanasta.
RN Squadrista (1942)
Valmistus
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 4. syyskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta 1941. Syyskuussa 1943 Saksa valtasi aluksen hinaten sen Genovaan. Alus liitettiin Saksan laivastoon nimellä TA33. Alus tuhoutui 4. syyskuuta liittoutuneiden ilmapommituksessa.
Vellamo
Vellamo on myös Päijät-Hämeen maakunnan vaakunassa yhdessä käen kanssa.
Vellamolla sanotaan olevan sininen lakki, kaislainen paita ja vaahtoinen vaippa.
Vellamo on myös suomalaisen naisen etunimi ja veden emännän mukaan nimetyn Merikeskus Vellamo -rakennuksen nimi.
Kaj Nyström
Kaj Eric Gunnar Nyström (12. huhtikuuta 1923 Helsinki – 19. kesäkuuta 2010 ) oli suomalainen arkkitehti. Hän oli naimisissa tekstiilitaiteilija Marjatta Metsovaaran kanssa vuosina 1948–1965.
Nyström valmistui diplomiarkkitehdiksi vuonna 1953 ja johti omaa arkkitehtitoimistoaan vuodesta 1955. Hän työskenteli myös Suomen Matto Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1959.
FSM Beskid
FSM Beskid on puolalainen konseptiauto, jonka tarkoitus olisi ollut korvata vanha Polski Fiat 126p. Beskidin suunnittelu annettiin tehtäväksi vuonna 1972 perustetulle yritykselle nimeltä Bosmal, joka oli käytännössä FSM:n tytäryhtiö. Beskidin suunnittelu aloitettiin vuonna 1981, ja suunnittelua johti insinööri Wieslaw Wiatrak. Vuonna 1983 valmistui ensimmäinen prototyyppi.
Beskidin erikoisuus oli sen suhteellisen kaunis ja aerodynaaminen kori, jonka oli suunnitellut Varsovan akademia. Beskid näyttää hahmoltaan samankaltaiselta kuin Renault Twingo. Beskidin kori poikkeuksellisesti tuulitunnelitestattu, ja tuloksena oli nykyäänkin hyvä arvo 0.29. Tämä tuotti Beskidille pienen kulutuksen, puolalaiset ilmoittivat kulutukseksi poikkeuksellisen vähäisen 3,9 (l/100km) 90 km/h vauhdissa.
Beskidistä tehtiin noin seitsemän prototyyppiä, jotka olivat kaikki vajaat 3,5 metriä pitkiä. Autossa oli alkujaan vanhanaikaisesti rumpujarrut joka pyörässä, mutta myöhemmin tulivat tilalle levyjarrut eteen. Jousitus oli erillinen, edessä joustintuet. Melkein kaikissa Beskideissä oli Polski Fiat 126p:stä muokattu moottori, joka tuotti vähintään 20 kW. Teholukema on suhteellisen vähän jopa Beskidin pieneen painoon (alle 700 kg) nähden. Huippunopeus (120 km/h) oli vähän länsimaisiin vastaaviin tuotteisiin nähden.
Teknisesti Beskid oli lähellä vanhaa Polski Fiat 126p:tä, mutta koritekniikka oli modernia, ja sisätilat suuremmat. Beskidin oli tarkoitus varustaa myöhemmin paremmalla moottorilla, mutta koko auto ei päässyt tuotantoon, koska Fiat toi valmistukseen modernimman Cinquecenton.
Kim Sung-jip
Kim Sung-jip (myös muodossa Kim Seong-jip, 13. tammikuuta 1919 Soul, Japanin miehittämä Korea – 20. helmikuuta 2016 Soul) oli eteläkorealainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Kim voitti 75 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Lontoossa 1948 yhteistuloksella 380 kg ja Helsingissä 1952. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti myös MM-pronssia vuoden 1947 MM-kilpailuista ja kultaa vuoden 1954 Aasian kisoista.
Kim oli ensimmäinen itsenäisen Etelä-Korean olympiamitalisti samoin kuin maan ensimmäinen kaksinkertainen olympiamitalisti. Kim kuoli 97-vuotiaana 20. helmikuuta 2016 sairauteen soulilaisessa sairaalassa, jossa hän oli viettänyt kuukauden.
RN Velite
RN Velite oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 19. huhtikuuta 1941. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 31. elokuuta ja liitettiin laivastoon 31. elokuuta 1942.
Palvelus
Alus luovutettiin 24. heinäkuuta 1948 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa. Duperréksi nimetty alus poistettiin alusluettelosta 1961.
Ambon (saari)
Ambon on saari Indonesiassa. Se kuuluu Molukkien saariryhmään ja sijaitsee suuremmasta Seramin saaresta hieman lounaaseen. Saaren pinta-ala on 775 neliökilometriä, ja sillä on yli 650 000 asukasta. Saaren suurin kaupunki on myös nimeltään Ambon, joka on myös Molukkien provinssin pääkaupunki.
Smile Audiovisual
Smile Audiovisual Oy on vuonna 1984 perustettu helsinkiläinen audiovisuaalisen viestinnän erikoistoimisto. Asiakkaita ovat yritykset, järjestöt, yhdistykset, liitot sekä julkishallinto. Smile Audiovisual Oy aloitti tekemällä 80-luvulla useita palkintoja voittaneita multivisio-ohjelmia. 80-luvun lopulta lähtien yritys on tehnyt myös videotuotantoa. Smile Audiovisual Oy:n päätuotteena ovat mm. videot, animaatiot, virtuaalitodellisuuden ratkaisut ja tilalliset ratkaisut. Yritys on osallistunut 80-, 90-, ja 2000-luvulla ohjelmillaan useille kotimaisille ja kansainvälisille festivaaleille.
Orlov (timantti)
Alkuperä
On myös pidetty mahdollisena, että kadonnut Suurmoguli-timantti olisi hiottu uudelleen. Orlov on kuitenkin alkuperäisessä, Intiassa käytetyssä ruusuhionta-muodossa, ja useat asiantuntijat pitävät timanttien alkuperää nykyisin erillisinä.
Nykyisen nimen alkuperä
Kreivi Grigori Orlov osti timantin Amsterdamista, ja timantti sai nykyisen nimensä.
Hän lahjoitti sen Katariina II:lle päästäkseen uudelleen tämän suosioon. Timantti on kiinnitettynä keisarilliseen valtikkaan, jota säilytetään Moskovan Kremlin aarrekammiossa.
Korisliiga-kausi 2014–2015
Korisliiga-kausi 2014–2015 oli 75. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Tampereen Pyrintö ja sarjanousijana Helsinki Seagulls.
Markus Karekallas
Ura
Karekallas opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla 1990-luvun lopulla.
Korisliiga-kausi 2014–2015
Namika Lappeenranta luopui taloudellisen tilanteensa vuoksi sarjapaikastaan ennen kauden alkua. Liittohallituksen aikaisemman päätöksen mukaisesti joukkueen tilalle ei nostettu toista joukkuetta, vaan sarja pelattiin 11 joukkueen nelinkertaisena sarjana, jossa kukin joukkue pelasi toisia joukkueita vastaan kaksi koti- ja kaksi vierasottelua.
Markus Karekallas
Ura
Karekallas näytteli 1990-luvulta 2010-luvulle Lahden kaupunginteatterissa; hänellä oli roolitehtäviä muun muassa näytelmissä Hamlet ja Tukkijoella. Vuonna 2009 hänellä oli nimirooli Molièren klassikkonäytelmässä Tartuffe. Kappale esitettiin lahtelaisessa Teatteri Vanha Jukossa. 2010-luvun puolivälistä Karekallas on näytellyt ensisijaisesti Vanhassa Jukossa.
Korisliiga-kausi 2014–2015
Televisiointi
Korisliiga ja seurat aloittivat 24. lokakuuta 2014 lähtien kolmivuotisena projektina kaikkien Korisliigaotteluiden suoratoiston KorisliigaTV:n välityksellä. Ottelut olivat katsottavissa ympäri maailman. Kameratuotanto tapahtui vastaavaa palvelua muun muassa Euroliigaan tuottavan belgialaisyrityksen avulla, ja jakelualustan tuotti suomalaisyritys. Palvelu tuotettiin liikkeen tunnistavien automaattikameroiden avulla. Lisäksi KorisliigaTV tuotti koosteet otteluista, valmentajahaastattelut sekä reaaliaikaisia huippuhetkiä otteluista. Kaikkia otteluita ei selostettu. KorisliigaTV oli maksullinen, ja katseluoikeus oli ostettavissa runkosarjassa joko yksittäisiin otteluihin, tietyn joukkueen kaikkiin otteluihin tai kaikkien joukkueiden kaikkiin otteluihin. Pudotuspeleistä KorisliigaTV näytti, osin muuta kautta televisioitavien ottelujen vuoksi, 12–31 ottelua. KorisliigaTV:n lisäksi Yleisradio esitti Korisliiga-otteluita Urheiluviikonloppu-lähetyksissään näytettyään kauden aikana kahdeksan runkosarjaottelua ja kaikki loppuottelut, joista kaksi ensimmäistä YLE Areenassa. Lisäksi YLE lisäsi valikoimaansa Naisten Korisliigan otteluita. Urheilusanomat näytti tilaajilleen verkkosivuillaan Korisliiga-otteluita keskiviikkoisin marraskuusta alkaen, ja VeikkausTV lähetti muutamia otteluita. Yhteensä YLE, VeikkausTV ja ISTV näyttivät 55 runkosarja ja 5–8 pudotuspeliottelua, joita selostivat muun muassa Toni Flink, Saku Mäkinen ja Tuomas Pakkanen.
Markus Karekallas
Ura
Karekallaksen ohjauksia ovat muun muassa lastennäytelmä Likasika (2012), Seitsemän broidia Sipoosta (2014) ja Kullervo (2018).
Korisliiga-kausi 2014–2015
Kansainväliset sarjat
Korisliigaan osallistuvista joukkueista kansainvälisiin sarjoihin osallistuivat Baltian liigaa pelannut Pyrintö, EuroChallengessa kilpailleet Joensuun Kataja sekä KTP-Basket ja VTB United-liigassa palloillut Loimaa Bisons.
Markus Karekallas
Ura
Vuonna 2020 Karekallas näytteli Reidar Särestöniemeä farssisarjassa Keihäsmatkat. Hän on näytellyt myös muutamissa lyhyissä fiktioelokuvissa, kuten Vuokraisäntä (2011).
Korisliiga-kausi 2014–2015
Runkosarja
Korisliigan kauden 2014–2015 runkosarjassa kukin joukkue pelasi toisia joukkueita vastaan kaksi koti- ja kaksi vierasottelua. Runkosarja alkoi 1. lokakuuta 2014 ja päättyi 15. huhtikuuta. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta selvisivät pudotuspelivaiheeseen. Runkosarjan viimeisen joukkueen oli tarkoitus pudota toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, I-divisioona A:han, ja tämän sarjan voittaja nousi Korisliigaan seuraavaksi kaudeksi.
Marraskuun lopulla osa Korisliigan erotuomareista ilmoittautui esteellisiksi tuomitsemaan kotipaikkakuntansa ulkopuolella pelattavia otteluita, minkä johdosta sarjan joulukuun otteluita oli vaarassa peruuntua tuomaripulan vuoksi. Tuomarien protestin taustalla oli verottajan tulkinta tuomarien matkakorvauksista ja päivärahoista, mikä aiheutti tuomareille merkittäviä jälkiveroja. Asia ratkaistiin muutaman päivän kuluttua, kun Koripalloliitto sopi tuomarien kanssa määräaikaisen, kuluvan kauden ajan kestävän työsuhteen.
Seagullsin Melsahn Basabe sai Koripalloliitolta joulukuussa yhden ottelun pelikiellon epäurheilijamaisesta käytöksestä. Urheilulehden toimittaja kritisoi marraskuussa sarjan epäluotettavana pitämäänsä tilastointia (livescore) ja sitä, ettei joukkueiden ottelukokoonpanoja ole julkistettu sovitussa ajassa, mikä on aiheuttanut hankaluuksia vedonlyöjille. Koripalloliittoa kritisoitiin myös sen kiellettyä yllättäen pelaajilta yleisesti käytetyt aluspaidat ja liiton sakotettua Kouvoja Jason Conleyn kuukauden pelaaja -palkitsemistilauksessa käyttämän paidan vuoksi. Aluspaitakäytäntöä täsmennettiin kritiikin jälkeen.
Hulda Potila
Hulda Maria Potila, vuoteen 1903 Jaatinen (3. maaliskuuta 1894 Askainen – 7. heinäkuuta 1968 Helsinki ) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja kudonnan opettaja.
Paul-Heinz Wellmann
Paul-Heinz Wellmann (s. 31. maaliskuuta 1952 Haiger, Hessen, Saksan liittotasavalta) on entinen saksalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli 1 500 metrin juoksu.
Hulda Potila
Hulda Potilan vanhemmat olivat maanviljelijä Abdon Nikoferus ja Anna Potila. Hän valmistui kudonnan opettajaksi 1920, kävi Taideteollisen keskuskoulun 1924–1925 ja oli Suomen Käsityön Ystävien kutoja 1921–1923. Potila teki useita opintomatkoja Skandinaviaan, Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan, Taideteollisen keskuskoulun tekstiiliosaston opettaja hänestä tuli 1928 ja oma näyttely hänellä oli 1932. Potila oli Taideteollisen oppilaitoksen ammattiaineiden opettaja vuoteen 1949 ja sitten yliopettaja eläkkeelle jäämiseensä saakka vuoteen 1962. Hänen töitään oli esillä Pariisin maailmannäyttelyssä 1937, myös syntymäkuntansa Askaisten kirkkoon hän on suunnitellut tekstiilejä. Potila osallistui alansa järjestötoimintaan, hän oli muun muassa Ornamon jäsen ja Suomen taideteollisuusyhdistyksen johtokunnan jäsen ja Tekstiilitaiteilijat-yhdistyksen puheenjohtaja 1956–1964.
Paul-Heinz Wellmann
Wellmann sijoittui 19-vuotiaana Helsingin EM-kilpailuissa 1971 seitsemänneksi 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.40,8. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli jälleen seitsemäs ajalla 3.40,1, ja samalle sijalle hän päätyi Rooman EM-kilpailuissa 1974 ajalla 3.41,6.
Korisliiga-kausi 2014–2015
Päättyneet Korisliigaurat
thumb|right|200px|Korisliiga-ikoni [[Jukka Matinen|Jukka Matisen pelaajaura päättyi tähän kauteen. Lisenssikiistasta huolimatta Matinen heitti pronssiottelussa 11 pistettä ja saavutti uransa seitsemännen SM-mitalin. ]]
Paul-Heinz Wellmann
Wellmann pääsi suurimpiin saavutuksiinsa vuonna 1976. Münchenin EM-hallikilpailuissa hän voitti kultaa ajalla 3.45,1. Montréalin olympialaisissa hän saavutti pronssia ajalla 3.39,33. Hänen vaimonsa Ellen Wellmann (o.s. Tittel) sijoittui Montréalissa 1 500 metrillä seitsemänneksi. San Sebastiánin EM-hallikilpailuissa 1977 Karl-Heinz Wellmann saavutti vielä hopeaa ajalla 3.46,6. Vaimo jätti Wellmannin ja avioitui jo huhtikuussa 1977 hänen parhaan ystävänsä ja kilpakumppaninsa Thomas Wessinghagen kanssa.
Korisliiga-kausi 2014–2015
Merkittäviä tasalukujen ylityksiä
Pyrinnön Antero Lehto pelasi historian 12. pelaajana 500. runkosarjaottelunsa. Katajan Teemu Rannikko ylitti 28. joulukuuta 2014 tuhannen koriinjohtaneen syötön rajan sarjan historian pienimmällä ottelumäärällä (164), ja saman seuran Petri Virtanen saavutti helmikuussa historian ensimmäisenä pelaajana 1 700 koriinjohtaneen syötön rajan. KTP-Basketin Jukka Matinen heitti maaliskuussa 900. onnistuneen kolmen pisteen heittonsa runkosarjassa historian neljäntenä pelaajana.
Paul-Heinz Wellmann
Seuratasolla Wellmann edusti TuS 04 Leverkusenia. Hän toimi kilpauransa jälkeen valmentajana.
Korisliiga-kausi 2014–2015
Merkittäviä tasalukujen ylityksiä
Katajan valmentaja Pekka Salminen ylsi joulukuussa 200. runkosarjavoittoonsa ja samassa ottelussa historian viidentenä valmentajana 400 valmennettuun miesten runkosarjaotteluun pääsarjassa.
Pudotuspelit
Koripalloliitto rankaisi runkosarjan voittanutta KTP-Basketia puolivälierien ja välierien kotikenttäedun menetyksellä sen jätettyä epähuomiossa pelaajan lisenssimaksun suorittamatta ja siten peluutettua edustuskelvotonta pelaajaa. Lisäksi seuralle määrättiin 2000 euron sakot rikkeestään. Päätöstä tehdessään Koripalloliitto kohtuullisti KTP-Basketin rangaistusta pitämällä ottelutulokset voimassa ja sarjasijoitukset ennallaan. Myöhemmin Urheilun oikeusturvalautakunta piti päätöksessään kohtuullistamisratkaisua perusteltuna, mutta rangaistustoimenpiteitä riittämättöminä. KTP-Basketille määrättiin kuuden sarjapisteen pistemenetys ja Koripalloliitto velvoitettiin laatimaan päätöksen mukainen runkosarjan sarjataulukko uudestaan. Päätöksen seurauksena Korisliigan puolivälierä- ja välieräotteluiden otteluparit ja lopputulokset pysyivät ennallaan, mutta liittohallitus päätti finaalien ja pronssiottelun kotiedun määräytyvän oikeusturvalautakunnan edellyttämän sarjataulukon mukaan.
KTP:n Kenneth Simms taklasi toukokuussa välierissä Loimaan Antto Nikkarista niin, ettei tämä enää pystynyt jatkamaan ottelua. Simms sai teostaan harvinaisen välittömän ulosajon, ja KTP:lle tuomittiin 300 euron sakko. KTP:n päävalmentaja Anton Mirolybov sai saman ottelun loukkaavasta kielenkäytöstään sakon ja varoituksen. Rangaistuksia pidettiin riittämättöminä.
Loppuottelut
Loimaa pelasi kotiottelunsa Turkuhallissa Turussa, johon syntyperäinen turkulainen, Katajan Teemu Rannikko palasi näin pelaamaan 15 vuoden tauon jälkeen. Kataja voitti loppuottelusarjan, ja Rannikko ylsi isänsä Jari Rannikon tavoin Suomen mestaruuteen. Ennen ottelusarjaa Suomen pitkäaikaisista maajoukkuepelaajista sekä Katajan Rannikko ja Petri Virtanen että Loimaan Tuukka Kotti eivät olleet voittaneet Suomen mestaruutta. Vaikka Rannikko oli Katajan kapteeni, antoi hän perinteiset voittoseremoniallisuudet, korisukan leikkaamisen ja Pantteri-patsaan noston, Kataja-ikoni Virtasen tehtäviksi. Virtanen oli joukkueineen jäänyt ennen mestaruuttaan viidesti SM-hopealle.