cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Muumilaakson tarinoita jaksoista
12. Muumit ja taistelu merirosvoa vastaan / Hurja merirosvo
Mahdollisia syitä jakson esittämättä jättämiseen ovat sen sisältämä kiroilu ja poikkeuksellisen väkivaltainen kielenkäyttö, joka ilmenee Poliisimestarin ja merirosvokapteenin uhkauksina. Varsinkin merirosvokapteenin ensiesiintymistä saatettiin pitää liian uhkaavana ja henkilöhahmoa muutenkin sopimattomana Muumien tyyliin, kun hän uhkailee veitsellä mikäli ei saa uutta laivaa. Tilanteesta selvitään, kun Muumipeikko vie merirosvokapteenin pyynnöstä kaksi lasia mehua verstaaseen. Merirosvokapteeni alkaa kuitenkin epäillä toisen mehulasillisen sisältävän unilääkettä, joten hän pakottaa Muumipeikon juomaan sen. Muumipeikko juo mehun ja teeskentelee nukkuvansa, minkä jälkeen merirosvokapteeni juo varsinaista unilääkettä sisältävän juoman ja nukahtaa. Muumipeikko herää ja kertoo ettei hänen juomassaan ollut unilääkettä, jonka jälkeen merirosvokapteeni Hutikka kannetaan selliin.
FS Lieutenant de vaisseau Lavallée (F790)
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 2. heinäkuuta 2018.
Luettelo televisiosarjan Muumilaakson tarinoita jaksoista
12. Muumit ja taistelu merirosvoa vastaan / Hurja merirosvo
Toinen syy jakson esittämättä jättämiseen on luultavasti ollut sen antama hetkellinen kuva päähenkilön kuolemasta. Jaksoa ei myöskään ole esitetty Ruotsissa. Norjassa jaksoa ei ole esitetty televisiossa, mutta se on sisältynyt VHS-julkaisuihin.
Jakson suomentaminen ehdittiin aloittaa 1990-luvulla, mutta se keskeytettiin ja keskeneräinen työ tuhottiin, kun jakso päätettiin jättää dubbaamatta.
Alkuperäisessä japaninkielisessä versiossa on kohtaus, jossa Pikku Myy puree raivokkaasti merirosvokapteenia käteen. Tämä kohtaus on useimmiten leikattu pois muiden maiden versioista, vaikka esimerkiksi englanninkielisessä versiossa kapteeni viittaa puremiskohtaukseen yhdessä repliikissä.
MTV on julkaissut jaksosta kaksi eri versiota, niin kutsutut ”pitkän” ja ”lyhyen” version. Pitkä versio sai suomalaisen ikärajan 7, kun taas lyhyttä on leikattu niin, että se voitiin sallia kaikenikäisille. Molemmat versiot on julkaistu DVD:llä ja C More -suoratoistopalvelussa.
Jostain syystä edellä mainittu puremiskohtaus on leikattu pois MTV:n ”pitkästä” versiosta, mutta ”lyhyt” versio sisältää koko kohtauksen.
American Institute of Physics
Julkaisut
AIP:lla on 12 julkaisua:
Luettelo televisiosarjan Muumilaakson tarinoita jaksoista
50. Ääni kelon sisällä / Kuka asuu kelon sisällä?
281x281px|thumb|right|Demoni (MTV:n versiossa Paholainen) Suomessa esittämättömässä jaksossa 50. Hemuli etsii jälleen harvinaisia kasveja, ja nyt hän löytääkin sellaisen, mutta Haisuli onnistuu kerta toisensa jälkeen tärvelemään Hemulin löydöksen. Lopulta Nuuskamuikkunen ja Muumipeikko löytävät Hemulin riemuksi metsästä vastaavan kasvin. Tästä Muumipeikko saa idean, että metsähän on mitä parhain paikka leikkiä piilosta, joten Muumipeikko ja kumppanit päättävät tehdä niin. (Ennen tätä Myy sekä Niiskuneiti ovat kuunnelleet Muumipapan kirjoittamaa tarinaa demonista) Pikku Myyn ja Muumipeikon mentyä piiloon vanhan kelon viereiseen pensaaseen, he kuulevat oudon äänen kelosta, joka paljastuu puun sisälle vangituksi demoniksi, joka vakuuttaa olevansa kiltti ja toteuttavansa toiveita, jos se päästettäisiin vapaaksi. Muumipeikon vastustuksesta huolimatta lapset päästävät demonin vapaaksi, ja kuten arvata saattoi, demoni ei pidä lupauksiaan vaan aikoo muuttaa heidät pahoiksi. Muumipeikko ystävineen yrittää paeta, mutta demoni tekee heistä liikkumattomia. Tilanteen pelastaa lopulta paikalle saapunut Nuuskamuikkunen, joka oli Haisulin kanssa seurannut tilannetta etäämpänä. Nuuskamuikkunen saa huijattua demonin takaisin kelon sisälle epäillen tämän kykyjä ja väittäen demonin tulleen kelon takaa eikä sisältä. Lopulta Muumipeikko, Muumipappa ja Nuuskamuikkunen laskevat demonin kelon mereen.
Jaksoa ei ole esitetty Suomessa eikä Ruotsissa. Norjassa jakso esitettiin kerran, mutta se on jätetty pois uusintakierroksilta.
Jertta Ratia-Kähösen mukaan tätä jaksoa ei voitu näyttää Suomessa, koska siinä esiintyi ”ruumiillistunut paholainen”, mikä ei olisi sopinut Muumien tyyliin. Demonit eivät myöskään ole kovin tunnettuja suomalaisessa kulttuurissa, toisin kuin Japanissa.
102. Syntymäpäiväyllätys / Pikku Myyn karmea syntymäpäivä
thumb|292x292px|Jaksossa 102 esiintyvä Mymmelin talo.
On Pikku Myyn syntymäpäivä, mutta kukaan ei tunnu edes muistavan koko asiaa. Kun edes Mymmeli ei muista merkkipäivää, päättää Pikku Myy pitää juhlat yksinään. Hän leipoo kakun, mutta lopputulos on kaikkea muuta kuin hyvä. Lopulta Myy saa suostuteltua Haisulin juhliinsa, jolle kyllä maistuivat niin Myyn hieman epäonnistuneet tekeleet kuin kynttilätkin. Myy ei ehdi siivota sotkua ennen Mymmelin paluuta, eikä tämä ylläty iloisesti nähdessään sotkuisen keittiön. Myy väittää hiiren aiheuttaneen sotkun, mihin Mymmeli reagoi väittäen puolestaan, että yhdessä tyhjässä purkissa oli taikajuomaa, joka muuttaisi juojansa karvaiseksi kuin Haisuli. Myy ottaa tarinan todesta ja näkee painajaista karvaiseksi hirviöksi muuttumisesta. Herätessään hän näkee peilistä kasvonsa, jotka näyttävät todella muuttuneen hirviön kasvoiksi. Kyseessä on kuitenkin vain naamio, jonka muut olivat laittaneet hänen päähänsä opetukseksi valehtelusta. Lopuksi kaikki viettävät yhdessä Myyn syntymäpäiviä.
Tämä on sarjan viimeinen jakso, jossa Vilijonkka esiintyy.
Syyt tämän jakson esittämättä jättämiseen ovat mahdollisesti epäjohdonmukainen tarinankerronta sekä Pikku Myyn näkemä painajainen, jossa Muumit käyttäytyvät epätavallisen pilkkaavasti syntymäpäiväsankaria kohtaan. Jaksoa ei ole esitetty Suomen lisäksi ainakaan Alankomaissa. Yleisradion myynnissä olleiden Pikku Myyn lyhyt romanssi -nimisten VHS- ja DVD-julkaisujen kansissa on kuitenkin kuva tästä jaksosta.
L-12 (1936)
Valmistus
Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1934. Vene laskettiin vesille 7. marraskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 9. joulukuuta 1938.
Palvelus
Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1966
800 m
<br style="clear:both" />
80 m aidat
<br style="clear:both" />
Kiekonheitto
<br style="clear:both" />
Yehiel De-Nur
thumb|right|De-Nur todistajana [[Adolf Eichmannin oikeudenkäynnissä]] Yehiel De-Nur (יחיאל די-נור hepreaksi) (16. toukokuuta 1909 – 17. heinäkuuta 2001) oli holokaustista selvinnyt juutalainen. Hän tuli tunnetuksi keskitysleirejä kuvaavilla kirjoillaan, joiden joukossa on The House of Dolls (1955). Se kertoo keskitysleireillä pidetyistä juutalaisnaisista, joiden tehtävänä oli natsien seksuaalisten tarpeiden tyydyttäminen.
De-Nur syntyi Sosnowiecissä, vietti toisen maailmansodan aikana kaksi vuotta Auschwitzissä ja muutti vuonna 1945 Palestiinan brittiläiseen mandaattiin (myöhemmin Israel). Hän kirjoitti nimellä Ka-Tzetnik 135633, jota hänestä oltiin käytetty Auschwitzissa. Hänen henkilöllisyytensä paljastui vasta Adolf Eichmannin oikeudenkäynnissä vuonna 1961. Hänen todellinen alkuperäinen nimensä oli Yehiel Finer, jonka hän oli muuttanut De-Nuriksi Israeliin päästyään.
De-Nur meni naimisiin Nina Ashermanin kanssa. Hän kuoli Tel Avivissa 92-vuotiaana.
Fintraffic
Liikenteenohjausyhtiö Fintraffic Oy (vuosina 2018–2020 Traffic Management Finland Oy) on Suomen valtion kokonaan omistama erityistehtäväkonserni, joka toimii liikenne- ja viestintäministeriön omistajaohjauksessa.
Fintraffic tarjoaa ja kehittää liikenteenohjauksen ja -hallinnan palveluita kaikissa liikennemuodoissa sekä varmistaa liikenteen turvallisuuden ja sujuvuuden vastuullisesti kaikissa liikennemuodoissa. Palvelut tukevat kansalaisten liikkumista, elinkeinoelämän tarpeita ja kuljetuksia sekä turvallisuusviranomaisten toimintaa.
Konsernille annetulla erityistehtävällä turvataan yhteiskunnan, viranomaisten ja elinkeinoelämän tarvitsemat välttämättömät liikenteenohjauspalvelut. Lisäksi erityistehtävällä varmistetaan toimintavarmuus normaaliolojen häiriötilanteissa ja poikkeusoloissa.
Konsernissa työskentelee koko Suomessa yhteensä yli 1 100 henkilöä.
Fintraffic tuottaa Digitraffic-palvelua.
Jim Redman
thumb|Jim Redman (vas.), [[Luigi Taveri ja Kunimitsu Takahashi vuonna 1963.]] thumb|Jim Redman Salzburgissa vuonna 2006. Jim Redman (s. 11. elokuuta 1931 Lontoo, Englanti) on kuusinkertainen ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari. Nuorena miehenä Redman muutti Englannista Rhodesiaan (nyk. Zimbabwe), jossa hän aloitti kilpauransa. Hän voitti neljä maailmanmestaruutta 350-kuutioisten sarjassa vuosina 1962–1965. Vuosina 1962–1963 hän saavutti tuplamestaruudet voittamalla myös 250-kuutioisten sarjan. Vuonna 1964 hänestä tuli ensimmäinen kuljettaja, joka oli voittanut kolme kilpailua samana päivänä Alankomaiden kilpailussa. Redman voitti myös kuusi kertaa Mansaarella ajetun kilpailun. Yhteensä hän voitti 45 kilpailua. Hän sai saavutuksistaan Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyyden (MBE).
NHL-kausi 1917–1918
NHL-kausi 1917–1918 oli historian ensimmäinen NHL-kausi. Kaudella pelasi yhteensä neljä eri joukkuetta; Ottawa Senators, Toronto Arenas, Montreal Canadiens ja Montreal Wanderers. Joukkueista Wanderers luopui sarjapaikastaan kesken kauden tulipalon tuhottua sen kotihallin Westmount Arenan. Tuolla kaudella NHL:n pääpalkinto ei ollut Stanley Cup, vaan O'Brien Trophy, joka annettiin parhaalle NHL-joukkueelle. Stanley Cup oli tuolloin jääkiekkoilun pääpalkinto, josta taistelivat NHL:n voittanut joukkue sekä PCHA:n (Pacific Coast Hockey Association) mestari. Historian ensimmäisen O'Brien Trophyn ja samalla Stanley Cupin voitti Toronto Arenas, jonka nimi on nykyään Toronto Maple Leafs.
Sakkaran porraspyramidi
thumb|300px|right|Porraspyramidia ympäröi kivinen temppelialue. Sakkaran porraspyramidi tai Djoserin porraspyramidi sijaitsee Egyptissä Sakkaran hauta-alueella. Se on kolmannen dynastian perustajan Djoserin rakennuttama pyramidi ja ensimmäinen suuri kivipyramidi.
NHL-kausi 1917–1918
Runkosarjan maalipörssi
Ensimmäisen NHL-kauden maalintekijätilaston voitti Canadiensin Joe Malone. Hän jäi historiaan myös ensimmäisen hattutempun tekijänä.
Sakkaran porraspyramidi
Sakkaran porraspyramidi koostuu kuudesta portaasta. Pyramidi on alkuperäiseltä korkeudeltaan 60 metriä. Sen pinta-ala on 121 × 109 metriä ja tilavuus 330 400 kuutiometriä. Pyramidia ympäröi temppelialue, jolla oli useita rakennuksia. Aluetta ympäröi 10,5 metrin korkuinen ja 1 645 metrin pituinen muuri. Pyramidin suunnitteli faarao Djoserin hoviarkkitehti ja ylipappi Imhotep.
NHL-kausi 1917–1918
O'Brien Trophy -finaali
Koska Montreal Canadiens voitti ensimmäisen puolen ja Toronto Arenas toisen, kohtasivat ne näin O'Brien Trophy finaalissa, missä voittaja ratkaistaisiin tehtyjen yhteismaalien perusteella. Toronto Arenas voitti mestaruuden ja O'Brien Trophyn yhteismaalein 10-7.
Sakkaran porraspyramidi
Pyramidin alle kaivettiin tunneleita ja kammioita, jonne faarao haudattiin.
Auriol
Auriol voi tarkoittaa seuraavia:
Luettelo suurimmista tähdistä
Luettelo suurimmista tunnetuista tähdistä halkaisijan mukaan. Mittayksikkönä on Auringon säde, joka on päiväntasaajalla noin 696 000 kilometriä. thumb|300px|VY Canis Majoriksen ja Maan radan kokovertailu
Clarice Stackelberg
Clarice Mary Stackelberg (o.s. Proctor; 13. joulukuuta 1912 Skotlanti – 16. toukokuuta 1962 Tukholma) oli brittiläissyntyinen Suomessa ja Ruotsissa asunut taidemaalari, graafikko ja vapaaherratar. Hän opiskeli maalaustaidetta Lontoossa, Pariisissa ja Firenzessä 1930-luvulla ja toimi talvisodan aikana Yleisradion englanninkielisten lähetysten kuuluttajana. Hänen aviomiehensä toimi Suomessa puuvillanvälittäjänä.
Clarice Stackelberg tuomittiin jatkosodan aikana vakoilusta Ison-Britannian hyväksi.
FS Commandant L'Herminier (F791)
Commandant L'Herminier (runkonumero F791) oli Ranskan laivaston vuonna 1986 palvelukseen otettu D’Estienne d’Orves -luokan korvetti.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 7. maaliskuuta 2018.
Verjnuarmu
Verjnuarmu (savon murretta, kirjakielellä ”verinaarmu”) oli suomalainen savon murteella laulava metalliyhtye. Verjnuarmun musiikki on pääasiassa folk metalia ja death metalia, mutta mukana on vaikutteita muistakin metallin tyylilajeista, kuten black metalista. Yhtye itse kutsuu musiikkiaan savometalliksi. Verjnuarmu käyttää esiintyessään maskeja ja esiintymisasuja.
Yhtyeen ensimmäinen neljän kappaleen mini-CD Verjnuarmu julkaistiin omakustanteena vuonna 2002. Sen jälkeen ovat ilmestyneet EP:t Verta, voemoo ja viitakkeita (2002) ja Laalavat jouset (2004). Yhtyeen ensimmäinen single Kurjuuvven valssi ilmestyi 26. lokakuuta 2005. Yhtyeen ensimmäinen albumi, Muanpiällinen helevetti, kävi Suomen virallisen albumilistan sijalla 7.
Arnold Böcklin (kirjaintyyppi)
Linotype, URW, Mecanorma ja muutamat muut fonttivalmistajat ovat julkaisseet omat versionsa Arnold Böcklinistä mm. nimillä Arnold Boecklin tai Arnold Bocklin.
Verjnuarmu
21. heinäkuuta 2008 yhtye ilmoitti, että perustajajäsen ja kitaristi Savon Surma poistuu yhtyeestä ja keskittyy tulevaisuudessa dark metal -yhtye Chaosweaveriin, jossa hän soittaa kitaraa taiteilijanimellä Albert von Fleischer. Hänen paikkansa yhtyeessä otti taiteilijanimeä Ruato käyttävä kitaristi.
16. lokakuuta 2009 yhtye ilmoitti, että kitaristi Ruato on jättänyt yhtyeen. Hänen paikkansa korvasi taiteilijanimellä Tervapiru esiintyvä kitaristi.
1. maaliskuuta 2011 yhtye ilmoitti erottaneensa toisen kitaristinsa, Viitakemiehen. Erottamisen syyt olivat bändin ja Viitakemiehen välejä jo pitkään vaivanneet taiteelliset erimielisyydet, jotka alkoivat olla este yhtyeen kehitykselle ja koko tulevaisuudelle.
Yhtye julkaisi 30.10.2015 neljännen studioalbuminsa nimeltä 1808. Albumi on teemalevy, jonka kappaleet kertovat Savon alueella käydyistä Suomen sodan taisteluista.
Verjnuarmu ilmoitti 15. elokuuta 2018 lopettavansa toimintansa yhtyeen perustajajäsenen, taiteilijanimellä Musta Savo esiintyneen Janne Rissasen kuoltua pitkäaikaiseen sairauteen.
Meidumin pyramidi
Meidumin pyramidi on pyramidi, joka rakennettiin Egyptin faarao Sneferun aikana vuosina 2613 eaa.-2589 eaa. Sen korkeus on 65 metriä. Pyramidista oli tarkoitus tulla porraspyramidi, mutta myöhemmässä vaiheessa portaat täytettiin kalkkikivellä. Historioitsijat uskovat, että pyramidin ulkosivut romahtivat ja Sneferu rakensi siksi toisen pyramidin Dahshuriin. Pyramidi siis menetti muotonsa ja jäljelle on jäänyt vain rakennuksen ydinrakenne.
Lähteet
29.38806°N, 31.15694°W
Meidum-Pyramide Pirámide de Meidum Pyramide de Meïdoum Пирамида в Мейдуме Pyramída v Médúme
Taitettu pyramidi
Taitettu pyramidi sijaitsee Dahshurissa Egyptissä. Pohjalta pyramidi lähtee nousemaan 54 asteen kulmassa 47,04 m, jatkuen 43 asteen kulmassa 57,67 m. Pyramidi on 104,71 metriä korkea ja melko hyvin säilynyt. Kannan pituus 189,43 m ja taitekohdan kannan pituus on 123,58 m. Pyramidiin johtaa 704 metrin mittainen tie laaksotemppelistä. Pyramidin muinainen nimi oli joko Eteläinen loistava pyramidi tai Sneferu loistaa etelässä.
Steve Biko
thumb|Steve Biko Stephen Bantu ”Steve” Biko (18. joulukuuta 1946 – 12. syyskuuta 1977 Pretoria) oli eteläafrikkalainen apartheidin vastustaja ja Musta tietoisuus -liikkeen perustaja.
Vuonna 1969 mustat yliopisto-opiskelijat, pettyneenä mustien yhä huononevaan asemaan yhteiskunnassa, erosivat monirotuisesta NUSAS-opiskelijajärjestöstä (National Union of South African Students) ja perustivat mustien ja värillisten opiskelijoiden järjestön SASO:n eli South African Student's Organizationin (Etelä-Afrikan opiskelijajärjestö), jonka jäseniksi pääsivät vain mustat, intialaiset ja värilliset. Steve Bikon, joka oli yksi SASO:n perustajista, mukaan mustien tuli tehdä itsestään voimakas ryhmä, joka ottaa oman paikkansa avoimessa yhteiskunnassa ja etteivät mustat voineet tukeutua edes hyvää tarkoittavien valkoisten apuun taistelussaan apartheidia vastaan. Biko korosti myös, että mustien tuli myös muuttaa ajatteluaan ja päästä eroon heitä vaivanneesta alemmuuskompleksista ja aloittaa "voimakas ruohonjuuritasolta lähtevä mustan tietoisuuden kehittäminen siten, että mustat oppivat esittämään oikeutetut vaatimuksensa." Biko tuomitsi PAC:n ja ANC:n aloittaman väkivaltaisen vastarinnan ja katsoi, että kamppailussa tuli käyttää ainoastaan väkivallattomia keinoja.
Biko sai pannamääräyksen vuonna 1973 ja pidätettiin vuonna 1974 syytettynä terrorismiin yllytyksestä. Biko käytti kuitenkin vuoteen 1976 asti jatkunutta oikeudenkäyntiään, kuten Nelson Mandela oli tehnyt kymmenen vuotta aikaisemmin, poliittisten näkemystensä esittämiseen ja levittämiseen.
Biko tuotiin 11. syyskuuta 1977 yöllä Port Elizabethin vankilasta Pretorian vankilaan. Hän kuoli seuraavana päivänä. Steve Bikon kuoltua pretorialaisessa vankilassa hallitus joutui kansallisen ja kansainvälisen painostuksen alaisena suorittamaan sisäisen tutkinnan tapauksesta. Virallisen tutkimuksen loppuraportissa todetaan Bikon hyökänneen tuolilla poliisien kimppuun ja saaneen vammat kaaduttuaan poliisien yrittäessä hillitä häntä. Totuuskomission kuulusteluissa 20 vuotta myöhemmin Bikon kuulustelua johtanut poliisi, majuri Harold Snyman, kertoi kuitenkin esimiehensä, eversti Piet Goosenin, vaatineen kuolemaan johtaneiden todellisten tapahtumien salaamista, koska ne olisivat saattaneet hallituksen huonoon valoon. Todellisuudessa Biko oli kuollut poliisien pahoinpideltyä hänet raa'asti kuulustelujen yhteydessä.
Peter Gabriel on tehnyt Bikosta laulun ja Richard Attenborough elokuvan Huuto vapaudelle.
Diteismi
Diteismi eli kaksijumalisuus on oppi, jonka mukaan on olemassa kaksi erillistä jumalaa. Varhaisen kristillisen diteismin mukaan Jeesus Kristus oli toinen jumala Isän rinnalla. Nykyisin kristinusko nojaa kaksijumalisuuden sijasta kolminaisuusoppiin.
Manfred Winkelhock
Manfred Winkelhock (6. lokakuuta 1951 Waiblingen, Länsi-Saksa – 12. elokuuta 1985 Toronto, Kanada) oli saksalainen kilpa-autoilija. Hänen suurimpiin saavutksiinsa kuuluu muun muassa Monzan tuhannen kilometrin ajon voitto vuonna 1985. Winkelhockin veli Joachim Winkelhock ja poika Markus Winkelhock ovat myös kilpa-autoilijoita.
Varhainen ura
Winkelhockin moottoriurheilu-ura alkoi VW Junior Cupissa vuonna 1976. Hän ajoi vuosina 1978–1981 Formula 2 -sarjassa. Winkelhockille sattui tunnettu onnettomuus F2-autolla vuonna 1980 Nürburgringillä: hänen autonsa teki ilmassa voltin ja törmäsi seinään, minkä jälkeen hän käveli loukkaantumattomana omin voimin pois paikalta.
Formula 1
Formula 1 -sarjassa Winkelhock kilpaili vuosina 1980 ja 1982–1985. Hänen ensimmäinen GP-kilpailunsa oli Italian Grand Prix 1980, jossa hän korvasi loukkaantunutta Jochen Massia Arrowsilla. Hän kuitenkin karsiutui aika-ajoissa eikä päässyt osallistumaan itse lähtöön. Uuden tulemisen F1:een hän teki kaudella 1982, jolloin hän ajoi saksalaisessa ATS-tallissa. Hän ajoi vain harvoin maaliin asti ja muutamassa kilpailussa matkanteko päättyi jo aika-ajoihin. Hän kuitenkin saavutti kauden toisessa kilpailussa Brasiliassa F1-uransa ainoat kaksi MM-pistettä. Winkelhock ajoi ATS:llä vielä seuraavat kaudet 1983 ja 1984, mutta kausiin mahtui paljon keskeytyksiä. Kauden 1984 viimeisessä kilpailussa Winkelhock ajoi Brabham-autolla ja sijoittui kymmenenneksi. Tulokset olivat edellisten kausien kaltaisia myös kaudella 1985, jolloin hän ajoi RAM-tallissa. Hän tosin ajoi kaudella vain yhdeksän kilpailua, koska hän kuoli kesken kauden.
Muut sarjat
Winkelhock osallistui urallaan myös kahteen DTM-kilpailuun. Winkelhock kilpaili paljon urheiluautoilla, ja hän voitti Monzan tuhannen kilometrin ajon yhdessä Marc Surerin kanssa vuonna 1985.
Kuolema
Winkelhock kuoli elokuussa 1985 Kanadassa Mosport Parkin radan toisessa mutkassa. Hän ajoi Porsche 962C -autolla seinään Budweiser 1000 -urheiluautokilpailussa ja kuoli välittömästi. Hän oli kuollessaan 32-vuotias. Winkelhockin poika Markus oli tuolloin viisivuotias.
Al Atkins
Allan John (Al) Atkins (s. 14. lokakuuta 1947 West Bromwich, Birmingham) on englantilainen laulaja, joka oli Judas Priestin alkuperäinen laulaja.
Atkins aloitti uransa blues-yhtyeissä 1960-luvun puolivälissä kunnes perusti Judas Priest -yhtyeen paikallisten muusikoiden kanssa vuonna 1968. Nimen hän otti Bob Dylanin kappaleesta ”The Ballad Of Frankie Lee And Judas Priest”. Vuonna 1970 yhtye hajosi sisäisiin erimielisyyksiin. Samana vuonna Atkins tutustui kitaristi K. K. Downingiin ja basisti Ian Hilliin, jotka olivat perustamassa omaa yhtyettä. Atkins tuli mukaan laulajaksi ja toi yhtyeelle nimen vanhalta bändiltään. Tätä voidaan pitää nykyisen Judas Priestin varsinaisena syntymishetkenä.
Yhtye keikkaili ahkerasti vaihdellen rumpalia ja Black Sabbath -kitaristi Tony Iommin manageritoimisto hoiteli yhtyeen asioita, mutta levytyssopimusta ei alkanut kuulua. Vuonna 1973 yhtyeen taloudellinen tulos oli heikkoa, ja perheellinen Atkins erosi yhtyeestä vaihtaen musiikin päivätyöhön. Atkins perusti myöhemmin Lion-yhtyeen ja on sen hajottua tehnyt muutaman sooloalbumin.
Monet Atkinsin Priest-aikaiset sävellykset päätyivät yhtyeen kahdelle ensimmäiselle albumille Rob Halfordin tulkitsemana. Vuonna 1998 Atkins julkaisi Victim Of Changes -nimisen sooloalbumin, jolla hän tulkitsee vanhoja Priest-sävellyksiään Judas Priestin jäsenten avustuksella.
Valmet (traktori)
225px|thumb|Valmet 20. Valmet on Valmetin vuosina 1952–1995 valmistama traktorimallisto. Aluksi petrolikäyttöisiä Valmeteja alettiin valmistaa Takran ja tuontitraktoreiden korvaamiseksi. Suomalainen traktorinvalmistus jatkui 1982 esitellyillä Volvo BM Valmet -traktoreilla, joista tuli 1983 pohjoismainen markkinajohtaja Volvo BM:n ansiosta sekä siksi, että keskusosuusliike Hankkija otti edustuksen itselleen.
Historia
Valtion Metallitehtaat (eli VMT tai Valmet) perustettiin sotien jälkeen vuonna 1946 yhdistämällä useita Puolustuslaitoksen tehtaita. Tämän valtionjohtoisen metalliyrityksen tehtävänä oli aluksi tuottaa erilaisia tuotteita sotakorvauksia varten, mutta sen suunnitelmissa oli myös siviilituotteiden – kuten traktoreiden – valmistaminen tulevaisuudessa.
Valtion Tykkitehtaalla Jyväskylän Rautpohjassa oli vuonna 1944 alettu suunnitella traktoriteollisuuden aloittamista Suomessa. Tehdasta kiinnosti ruotsalaisen Bolinder-Munktell Ab:n puukaasutraktori G BMV-1 valmistaminen lisenssillä. Valmet pääsikin ruotsalaisyrityksen kanssa sopimukseen. Hanke traktoreiden valmistamisesta Suomessa kuitenkin kariutui, koska Lisenssivirasto ei suostunut rahoittajaksi.
Englantilaisen insinööri Douglas Pobjoy kävi heinäkuussa 1948 Suomessa esittelemässä kehittämäänsä 12 hevosvoimaista traktoriaan. Valmetin edustajat kiinnostuivat Pobjoyn traktorista, ja tekivät hänen kanssaan sopimuksen kaupanteosta. Paluumatkalla Suomesta Pobjoy kuitenkin kuoli lento-onnettomuudessa, ja myös luonnokset traktorista tuhoutuivat.
Valmetin onnistui kuitenkin rakentaa käytössään olleilla vajavaisilla piirustuksillaan 3–5 traktorin prototyyppiä vuoden 1949 aikana. Ensimmäistä valmistunutta koekappaletta ei saatu käynnistymään millään keinoilla. Valmetin pääjohtajan Yrjö Vesan mielenkiinto traktoreiden valmistukseen hiipui nopeasti, ja hän määräsi traktorin prototyyppikappaleet romutettaviksi. On todettu, ettei Pobjoyn traktorimalli olisi edes sopinutkaan vaativaan maataloustyöhön.
Suomalaisen traktorin kehitystyö kuitenkin jatkui Valmetilla. Yrityksen valmistaman uuden prototyyppitraktorin ominaisuuksia ja kestävyyttä selvittiin Valtion maatalouskoneiden tutkimuslaitoksen eli Vakolan käyttökokeissa. Saatujen koetulosten pohjalta traktoriin tehtiin runsaasti parannuksia, ja traktorista valmistettiin vuonna 1952 koesarja, johon sisältyi 75 traktoria. Koesarjasta päätyi yksi traktori Vakolaan testattavaksi. Koetulokset osoittautuivat niin myönteisiksi, että vuonna 1953 voitiin aloittaa Valmet-traktoreiden sarjatuotanto.
Valmet esitteli ensimmäinen dieselkäyttöinen traktorimallinsa 33 D:n vuonna 1956. Uutuusmalli oli malleihin 15 ja 20 verrattuna huomattavasti järeämpi; se painoi 1600 kiloa, ja sen tehokkuus oli 37,5 hevosvoimaa. Valmet 33 D oli markkinoille tullessaan varsin nopea traktori maantieajossa, koska sillä pääsi etenemään yli 28 kilometrin tuntinopeudella. Mallia mainostettiin varsin maastokelpoiseksi, miellyttävästi ajettavaksi, monipuolisia työskentelymahdollisuuksia tarjoavaksi ja helppohuoltoiseksi. Keväällä 1959 Valmet esitteli 33 D:n pohjalta kehitetyn uuden 359 D -mallinsa, jossa hevosvoimia oli 33 D:n tapaan 37,5. Lokakuusta 2001 alkaen Valmetin traktoreita alettiin myydä Valtra-tuotemerkillä.
Rising in the East
Rising in the East on Judas Priestin Tokion Budokanilla toukokuussa 2005 taltioitu konsertti-DVD.
Fragaria orientalis
Fragaria orientalis on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, mansikoiden (Fragaria) sukuun kuuluva kasvilaji.
Fragaria orientalis on monivuotinen ruoho, joka voi kasvaa 5–30 cm korkeaksi. Sen varret ovat karvaisia. Lehdet ovat kolmilehdykkäisiä ja lehdykät ovat 1–5 cm pitkiä, 0,8–3,5 cm leveitä, vastapuikeita tai vinoneliömäisen puikeita ja vihreitä. Lehtien alapinnat ovat karvaisia, etenkin suonien kohdilta. Kukintona on yhdestä kuuteen, tavallisesti kahdesta viiteen, kukkaa sisältävä tasohuiskilo. Kukat ovat halkaisijaltaan 1–1,5 cm ja yleensä kaksineuvoisia, mutta joskus harvoin yksineuvoisia. Verholehdet ovat suikean puikeita. Terälehdet ovat valkoisia sekä lähes pyöreitä. Kaksineuvoisissa kukissa on 18–22 hedettä sekä lukuisia emejä. Pohjushedelmä on kypsänä väriltään purppuranpunainen. Pähkylät ovat munanmuotoisia ja noin 0,5 mm leveitä.
Fragaria orientalis kasvaa metsissä, niityillä ja vuorten rinteillä 600–4000 metrin korkeudessa. Lajia tavataan Venäjän itäosissa, Korean niemimaalla, Mongoliassa ja Kiinassa. Kiinassa lajia tavataan Gansun, Hebein, Heilongjiangin, Jilinin, Liaoningin, Sisä-Mongolian, Qinghain, Shaanxin ja Shanxin alueilla.
FS Premier maître L'Her (F792)
Premier maître L'Her (runkonumero F792) on Ranskan laivaston 1981 palvelukseen otettu D’Estienne d’Orves -luokan korvetti.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1978. Se laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1980 ja otettiin palvelukseen 5. joulukuuta 1981.
Palvelus
Alus oli 2014 aktiivipalveluksessa.
Mark Johnson (jääkiekkoilija)
Mark Johnson (s. 22. syyskuuta 1957 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija sekä olympiavoittaja. Pelipaikaltaan Johnson oli hyökkääjä.
Johnson aloitti uransa isänsä Bobin valmentamassa Wisconsinin yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1977–1979. Ensimmäisen kautensa jälkeen Johnson valittiin NCAA-yliopistosarjan vuoden tulokkaaksi. Wisconsin voitti samana vuonna sarjan mestaruuden. Maajoukkueuransa Yhdysvaltojen maajoukkueessa Johnson aloitti jo kaudella 1975–1976. Kauden 1979–1980 hän pelasi olympiajoukkueessa, joka voitti sensaatiomaisesti kultaa 1980 talviolympialaisissa. Johnson teki ratkaisevassa ottelussa Neuvostoliittoa vastaan kaksi maalia. Hän oli myös turnauksessa eniten pisteitä tehnyt yhdysvaltalainen pelaaja.
Pittsburgh Penguins varasi Johnsonin NHL:ään 1977 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 66. Samana vuonna Birmingham Bulls varasi hänet WHA:n varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 22. Johnson aloitti NHL-uransa Pittsburghin paidassa olympialaisten jälkeen. Hän siirtyi Minnesota North Starsiin kesken kauden 1981–1982. Seuraavaksi kaudeksi Johnson siirtyi Hartford Whalersiin, jossa hän pelasi kauteen 1984–1985 asti, jolloin hänet siirrettiin kesken kauden St Louis Blues -joukkueeseen. Kaudet 1985–1990 Johnson pelasi vielä New Jersey Devilsissä, jonka jälkeen hän siirtyi Italiaan pelaamaan. Hän pelasi kaudella 1991–1992 myös Itävallan pääsarjassa ennen uransa lopettamista. Yhteensä Johnson keräsi NHL-urallaan runkosarjassa 669 ottelua, joissa syntyi 203 maalia, 305 maaliin johtanutta syöttöä eli yhteensä 508 tehopistettä. Pudotuspeleissä hänen saldonsa oli 37 ottelua, joissa hän saalisti 16 maalia ja 12 syöttyä.
Johnson aloitti valmennusuransa kaudella 1995–1996 CoHL-liigassa (nykyinen UHL) pelanneen Madison Monsters -joukkueen päävalmentajana. Kauden päätteeksi hänet valittiin liigan vuoden valmentajaksi. Kaudet 1996–2002 hän toimi Winsconsinin yliopistojoukkueen apuvalmentajana NCAA-liigassa. Syksystä 2002 lähtien Johnson on ollut Winsconsinin naisten joukkueen päävalmentaja. Hänet nimitettiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 2004.
Efebi
Efebi oli antiikin kreikkalaisten ja erityisesti ateenalaisten käyttämä nimitys 18–20-vuotiaasta miehestä, joka oli merkitty kansalaisluetteloon ja suoritti kahden vuoden mittaista sotapalvelustaan.
Ensimmäisenä vuonna ateenalaiset efebit saivat sotilaskoulutuksensa ja toisena vuotena heidät lähetettiin sotilastehtäviin ympäri Attikaa, muun muassa vartioimaan linnoituksia.
Camp (täsmennyssivu)
Camp voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Mahahaava
Mahahaava (Peptinen ulkustauti) on sairaus, jossa vatsan mahalaukun tai pohjukaissuolen limakalvo on syöpynyt puhki vatsan suolahapon vaikutuksesta. Mahahaavan yleisin syy on helikobakteeri. Myös tulehduskipulääkkeet aiheuttavat mahahaavaa.
Mahahaava on yleinen sairaus; sen saa noin 10 prosenttia ihmisistä jossakin elämänsä vaiheessa. Tyypillisin oire on eriasteinen kipu. Joskus oireisiin kuuluu närästystä ja pahoinvointia. Joillakin mahdollisesti jo tunteja sitten nautittu ruoka saattaa tulla oksennuksena ulos mahalaukun tai pohjukaissuolen ahtautumisen seurauksena.
Mahahaavaa hoidetaan lääkkeillä ja tarvittaessa leikkauksilla. Useimmiten sairaus paranee hyvin. Vuotavan mahahaavan seuraukset saattavat kuitenkin olla vakavia. Tällainen vaaratilanne ilmenee mustana veriulosteena eli meleenana, anemiana, ihonvärin kalpenemisena ja hengenahdistuksena lievemmässäkin rasituksessa. Aspiriini ja muut tulehduskipulääkkeet kasvattavat vuotavan mahahaavan riskiä.
Mahahaavan tyypillisimmin aiheuttaa helicobacter pylori eli helikobakteeri, joka on myöskin mahasyövän yksi tärkeimmistä altistavista tekijöistä. Mahahaavalla on siis todettu yhteys mahasyöpään. Yhteys selittyy sillä, että taudin aiheuttaman avohaavan vuoksi bakteerin on helpompi infektoida se aiheuttaen DNA:n mutaatioita ja soluvaurioita. Pitkään jatkunut tulehdus voi muuttua krooniseksi ja siitä seuraavat limakalvomuutokset altistavat erityisesti karsinoomalle. Mahahaavan muuttumista syöväksi edistää tupakointi ja alkoholin käyttö. Mahasyövän varhaiset oireet ovat samankaltaisia mahahaavan oireiden kanssa.
Tyypillisesti ulcus (mahahaava) voi alentaa työkykyä enintään kolme viikkoa. Puhjennut mahahaava (perforoitunut ulcus), joka on leikattu, voi alentaa työkykyä enintään kuukauden. Mikään ei viittaa siihen, että dyspepsia tai ulcus paranisivat nopeammin levossa. Edelleen ei ole todisteita, että työskentelyn jatkaminen lisäisi vaivojen jatkumisen tai uusiutumisen riskiä.
Eläimet
Kotieläimistä mahahaava on tavallisin hevosilla. Syynä on useimmiten ruokintavirheet, liian vähän aikaa syömiseen ja heinien ja väkirehujen virheellinen suhde. Hevosten mahahaavaa hoidetaan ruokintavirheen korjaamisella ja lääkehoidolla, jolla rajoitetaan mahanesteiden eritystä. Mahahaava todetaan tähystämällä.
Mahahaavatauti eli ulkustauti
Mahahaavatauti eli ulkustauti on sairaus, jossa esiintyy yksi tai useampia maha- tai pohjukaissuolihaavoja. Sitä sairastaa noin 10 % ihmisistä jossakin elämänvaiheessa. Syynä voi olla suolahapon liikaerittyminen tai limakalvon alentunut vastustuskyky sitä vastaan.
Punainen pyramidi
Punainen pyramidi eli pohjoinen pyramidi on Egyptissä Dahshurin hauta-alueella sijaitseva pyramidi. Se on yksi kolmesta faarao Sneferun rakennuttamasta pyramidista. Sneferu rakennutti hautapaikakseen ensin niin sanotun taitetun pyramidin, mutta noin 30. hallitsijavuotensa kohdalla hylkäsi sen ja alkoi rakennuttaa punaista pyramidia, josta tehtiin taitettua pyramidia loivempi.
Viitteet
29.80861°N, 31.20611°W
Huawei AppGallery
Huawei AppGallery on Huawein kehittämä digitaalinen sisältöpalvelu Androidille ja HarmonyOS:lle. Maaliskuussa 2021 sillä oli yli 530 miljoonaa kuukausittaista käyttäjää ja 2,3 miljoonaa rekisteröitynyttä sovelluskehittäjää.
Huawei AppGallery lanseerattiin Kiinassa vuonna 2011 ja maailmanlaajuisesti huhtikuussa 2018. AppGallery on esiasennettu kaikkiin uusiin Huawei-mobiililaitteisiin. Kun Huawein uudet laitteet menettivät pääsyn Google Mobile Services (GMS) -palveluun ja muihin Google-sovelluksiin Kiinan ja Yhdysvaltojen välisen kauppasodan vuoksi toukokuussa 2019, yritys ei voinut käyttää Googlen palveluita joissakin uusissa puhelimissaan. Tämän takia Huawei alkoi julkaista puhelimillaan vain AppGallerya sekä omia Huawei Mobile Services -palveluja (HMS) ilman GMS:ää, Google Play -kauppaa ja kaikkia muita niihin asennettuja Google-sovelluksia.
Vuonna 2019 AppGallerylla oli yli 370 miljoonaa kuukausittaista käyttäjää. Vuoden 2020 loppupuolella sillä oli yli 490 miljoonaa kuukausittaista käyttäjää ja vuoden loppuun mennessä palvelusta oli tehty yli 384 miljardia sovelluslatausta. Vuonna 2020 sovelluslatausten määrä kasvoi 83 prosenttia.
Kaakkois-Suomen vihreät
Kaakkois-Suomen vihreät on Kaakkois-Suomen vaalipiirissä toimiva Vihreän liiton piirijärjestö. Sen puheenjohtaja on Tiina Rosberg. Vuoden 2012 loppuun asti yhdistys toimi vanhan Kymen vaalipiirin piirijärjestönä, mutta toimialue on sen jälkeen kattanut myös entisen Etelä-Savon vaalipiirin. Kaakkois-Suomen Vihreistä valittiin vuonna 2019 eduskuntaan kansanedustajiksi Hanna Holopainen ja Heli Järvinen. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ainoaksi kansanedustajaksi valittiin jatkokaudelle Hanna Holopainen.
Jäsenjärjestöt
Kaakkois-Suomen Vihreiden jäsenjärjestöjä ovat
Odie Cleghorn
thumb|Odie Cleghorn James Ogilvie "Odie" Cleghorn (11. syyskuuta 1891 Montreal, Quebec, Kanada – 13. heinäkuuta 1956 Montreal, Quebec, Kanada) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, linja- ja erotuomari. Hän pelasi NHL:ssä 10 kautta joukkueissa Montreal Canadiens ja Pittsburgh Pirates. Hän voitti Stanley Cupin vuonna 1924 Montrealin joukkueessa.
Kuolema
Odie Cleghornin veli Sprague Cleghorn kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin. Vain muutama tunti ennen Spraguen hautajaisia Odie Cleghorn löydettiin sängystään kuolleena. Kuolinsyy oli sydänhalvaus, jonka epäillään johtuneen veljen menetyksen tuomasta stressistä.
Viisi sivistynyttä heimoa
Viisi sivistynyttä kansaa (Five Civilized Tribes) on termi, jolla tarkoitettiin viittä Pohjois-Amerikan alkuperäiskansaa, joita valkoiset siirtolaiset pitivät suhteellisen sivistyneinä. Nämä kansat olivat cherokeet, chickasawit, choctawit, creekit ja seminolit. Nämä intiaanit olivat omaksuneet useita siirtolaisten tapoja ja käytäntöjä, ja olivat rauhallisissa väleissä näiden kanssa. Näillä kansoilla oli myös plantaaseja ja mustia orjia. Viisi sivistynyttä kansaa asuivat Yhdysvaltain kaakkoisosissa ennen pakkosiirtoja.
Nykyisin "viisi sivistynyttä kansaa" koetaan rasistisena käsitteenä, etenkin niiden intiaanikansojen keskuudessa, jotka eivät kuulu näihin viiteen kansaan.
Intiaanit siirrettiin monessa erässä 1800-luvulla muihin osiin maata, varsinkin nykyisen Oklahoman alueelle.
Homo religiosus
Homo religiosus on uskontotieteellinen käsite, jolla viitataan uskonnollisuuteen ihmisille luontaisena ominaisuutena. Uskontotieteen tutkimuskohde on homo religiosus ja se tutkii hänen käyttäytymistään yksilönä ja yhteisössä. Empiirisenä tieteenä uskontotiede pohjaa väitteensä havaintoihin homo religiosuksesta.
Viisi sivistynyttä heimoa
Yhdysvaltain sisällissodassa choctaw- ja chickasaw-intiaanit taistelivat etelävaltioiden puolella. Creekit, seminolit ja cherokeet taas olivat hajaantuneet kummankin sisällissodan osapuolen kannattajiin. Cherokee-kansan keskuudessa oli sisäisiä taisteluita eri puolten kannattajien välillä.
Homo religiosus
Juha Sihvola on todennut, että ei ole perusteltua väittää, että ihmiset olisivat luonnostaan uskonnollisia eli Homo religiosus.
Abraham Cowley
Abraham Cowley (1618–1667) oli englantilainen runoilija.
Cowley liittyi sisällissodan puhjettua kuninkaan puolelle. Hän seurasi 1646 kuningatarta Pariisiin ja asui siellä kymmenen vuotta. Restauraation jälkeen hän muutti maaseudulle ihailemansa luonnon keskelle, mutta pettyi eikä saanut toivomaansa tyydytystä.
Cowley julkaisi esikoiskokoelmansa Poetical Blossomes 15-vuotiaana vuonna 1633. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa Anakreon-mukaelma (Anacreontiques), Mistress, or Love Verses ja Pindarique Odes. Samuel Johnson antoi hänelle ja muutamille muille heidän kekseliäiden runomittojensa vuoksi nimityksen "metafyysiset runoilijat".
Suomennettu tuotanto
Cowleyn runoja:
Bushwick (Brooklyn)
pienoiskuva|Katunäkymää Bushwick on asuinalue koillis-Brooklynissa New Yorkissa. Alueella on noin 85 000 asukasta.
Historiaa
1600-luvulla hollantilaisperäistä väestöä asettui Bushwickin alueelle. 1850-luvulla alue liitettiin tuolloin itsenäiseen Brooklynin kaupunkiin, joka puolestaan liitettiin New Yorkin kaupunkiin vuonna 1898. 1800-luvun lopussa alueelle muutti paljon amerikansaksalaisia, ja toisen maailmansodan jälkeen kaupunginosaan tuli yhä uusia etnisiä ryhmiä, kuten irlantilaisia ja sisilialaisia. 1960-luvun lopulla alueelle alkoi muuttamaan ei-valkoista väestöä, mikä aiheutti white flight -ilmiön. 1900-luvun loppupuolella latinoista oli tullut alueen väestön suurin etninen ryhmä.
Kylläisyys (kemia)
Liuos on kylläinen, kun liuotettavaa ainetta ei tietyssä lämpötilassa enää liukene siihen. Se on kuitenkin kylläinen vain yhden aineen suhteen. Tämä määrä riippuu lämpötilasta ja etenkin kaasuilla myös paineesta. Useat nesteet liukenevat toisiinsa kaikissa mahdollisissa suhteissa, näin esimerkiksi vesi ja etanoli, eikä tällöin saada kylläistä liuosta. Sen sijaan kaasun ja kiinteän aineen liukeneminen nesteeseen on aina rajallista. Lisäämällä veteen riittävästi suolaa saadaan aina lopulta kylläinen liuos. Tällöin suolaa liukenee nesteeseen sama määrä kuin liuoksesta erkanee suolaa kiinteäksi ja suolaliuos on näin dynaamisessa tasa­paino­tilassa.
Kylläisessä liuoksessa suolan ionitulo Q on yhtä suuri kuin kyseisen suolan liukoisuustulo KL (joskus KS) kyseisessä lämpötilassa. Ylikylläisessä liuoksessa Q > KL ja suolaa saostuu kunnes liuos on kylläinen.
Hawaran pyramidi
Pyramidin korkeus on 58 metriä ja pohjan leveys 120 metriä. Kokonaispinta-ala oli noin 28 000 m². Siitä on louhittu materiaalia käyttöön roomalaisajoista lähtien. Sisus oli rakennettu savitiilistä ja päällimmäinen kerros kalkkikivestä. Pyramidiin liittyy laaja temppelikompleksi. Diodoroksen mukaan Daidalos vaikuttui niin suuresti temppelistä, että rakennutti samanlaisen Minokselle Kreetaan.
Aiheesta muualla
29.27417°N, 30.89889°W
Guy Ligier
Guy Camille Ligier (12. heinäkuuta 1930 Vichy, Ranska – 23. elokuuta 2015 ) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 13 Grand Prix -kilpailuun saavuttaen yhden MM-pisteen Saksan GP:ssä 1967. Hän oli kuuluisampi Ligier-tallin perustamisesta kuin F1-urastaan. Talli osallistui F1-sarjaan 1970-, 1980- ja 1990-luvuilla ennen myymistä Flavio Briatorelle ja myöhemmin Alain Prostille.
FS Commandant Blaison (F793)
Commandant Blaison (runkonumero F793) on Ranskan laivaston 1982 palvelukseen otettu D’Estienne d’Orves -luokan korvetti.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1979. Se laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1981 ja otettiin palvelukseen 28. huhtikuuta 1982.
Palvelus
Alus oli 2014 aktiivipalveluksessa.
Uusi Ranska
Uusi Ranska oli Ranskan Pohjois-Amerikassa asuttama alue vuodesta 1534 vuoteen 1763, jolloin Uusi Ranska luovutettiin Ison-Britannian kuningaskunnalle. Uusi Ranska sijaitsi nykyisellä Kanadan ja Yhdysvaltain alueella. Laajimmillaan Uusi Ranska oli vuonna 1712, jolloin se ulottui Newfoundlandilta Yläjärvelle ja Hudsoninlahdelta Meksikonlahdelle. Alue jaettiin sittemmin viideksi siirtokunnaksi – Kanada, Acadie, Hudsoninlahti, Newfoundland ja Louisiana – joilla oli jokaisella oma hallinto.
Ensimmäiset löytöretket
Jacques Cartier pystytti 1534 ristin Gaspén niemimaalle ja valtasi alueen kuningas Frans I:n nimeen. Ranskaa ei alun perin kiinnostanut alueen asuttaminen, vaan kalastuslaivat jatkoivat purjehtimista Atlantilta St. Lawrence -joelle. Paikalliset intiaanit olivat kiinnostuneita eurooppalaisista kauppatavaroista ja vaihtoivat näitä omiin tuotteisiinsa. Gaspén niemimaalla algonkin-kieliset micmacit olivat jo tavanneet eurooppalaisia, ja kaupankäynti oli heille entuudestaan tuttua. St. Lawrencen ranta-alueiden irokeesin-kieliset kansat sen sijaan suhtautuivat vieraisiin epäluuloisemmin. Cartier onnistui herättämään intiaanien kiinnostuksen kauppatavaroiden avulla. Lähtiessään takaisin Ranskaan hän otti mukaansa kaksi Donnacona-nimisen irokeesipäällikön poikaa, joille opetettiin ranskan kieltä seuraavan vuoden aikana.
Cartierin toisen matkan aikana pojat palautettiin Stadaconan intiaanikaupunkiin, ja heitä käytettiin retkikunnan oppaina. Ranskalaiset kauppiaat totesivat, että St. Lawrence -joen ympäristössä oli runsas turkiskanta. Erityisen kiinnostuksen kohteeksi nousivat kanadanmajavan turkikset, koska euroopanmajava oli käynyt harvinaiseksi. Vuonna 1541 Ranskan kruunu päätti asuttaa St. Lawrencen alueen laajentaakseen vaikutustaan Amerikassa. Portugali ja Espanja protestoivat hanketta vastaan ja väittivät Ranskan jättävän huomioimatta Aleksanteri VI:n julistuksen, jossa Amerikka oli jaettu Portugalille ja Espanjalle.
Ensimmäiset siirtokunnat
Varhaiset yritykset perustaa pysyvää asutusta olivat epäonnistuneita. Vuonna 1598 Acadian rannikon tuntumassa sijaitsevalle Sablensaarelle perustettiin kauppapaikka, joka ei kuitenkaan menestynyt. Vuonna 1600 Tadoussaciin perustettiin kauppapaikka, mutta vain viisi uudisasukasta kuudestatoista selviytyi ensimmäisestä talvesta. Vuonna 1604 Sainte-Croix’n saarelle perustetun siirtokunnan asukkaat menehtyivät niukan ravinnon ja tuoreen veden puutteen seurauksena.
Québecin ja Montrealin perustaminen
thumb|Champlainin saapuminen Quebeciin. Vuonna 1608 Samuel de Champlain perusti Henrik IV:n tukemana Québecin, jonne asettui 28 uudisasukasta. Québec oli ensimmäinen nykyisen Kanadan alueen menestynyt asutus. Asuttaminen oli hidasta ja vaikeaa. Monet uudisasukkaat kuolivat varhain ankarien talvien ja tautien takia. Vuonna 1630 asutuksessa asui vain sata uudisasukasta, mutta vuonna 1640 heitä oli 359.
Champlain teki liiton alueella asuneiden algonkinien ja innujen kanssa, jotka kävivat sotaa irokeeseja vastaan. Hän loi vahvat siteet myös huroneihin turkisten hankkijoina. Saadakseen paremman kosketuksen intiaaneihin Champlain järjesti nuoria ranskalaisia miehiä asumaan paikallisten heimojen pariin, jotta he oppisivat näiden kielen ja elämäntavan sekä auttaisivat ranskalaisia sopeutumaan elämään Pohjois-Amerikassa. Nämä coureurs de bois -nimellä tunnetut miehet levittivät Ranskan vaikutusta Isojenjärvien ympäristössä. thumb|[[Samuel de Champlainin vuonna 1612 tekemä kartta Uudesta-Ranskasta]] Québecin uudisasutus lisääntyi hitaasti, kun taas etelämpänä sijainneissa englantilaisissa siirtokunnissa väestönkasvu oli paljon suurempaa.
Kardinaali Richelieu, Ludvig XIII:n neuvonantaja, toivoi Uuden Ranskan kehittyvän yhtä merkittäväksi kuin englantilaiset siirtokunnat. Vuonna 1627 Richelieu perusti Compagnie de la Nouvelle-Francen (Uuden Ranskan yhtiö) panostaakseen Uuteen Ranskaan ja tehdäkseen Québecistä merkittävän kauppa- ja maataloussiirtokunnan. Hän lupasi maapalstoja sadoille uusille uudisasukkaille. Champlain nimitettiin Uuden Ranskan kuvernööriksi. Richelieu kielsi muita kuin katolilaisia asumasta alueella. Protestantteja vaadittiin hylkäämään uskonsa tullakseen hyväksytyiksi Uuteen Ranskaan. Tämä sai monet heistä muuttamaan englantilaisiin siirtokuntiin. Katolinen kirkko ja lähetyssaarnaajat, kuten jesuiitat, vakiintuivat alueelle. Richelieu otti käytäntöön myös puolittain feodalistisen maatalousjärjestelmän, joka säilyi St. Lawrencen laakson luonteenomaisena piirteenä 1800-luvulle saakka.
Vuoden 1627 aikana lontoolaiset liikemiehet palkkasivat joukon merirosvoja häiritsemään laivaliikennettä Uuteen Ranskaan. Noin 400 siirtolaista kuljettanut alus kaapattiin Gaspén edustalla. Vuonna 1629 britit valtasivat Québecin ja pitivät sitä hallussaan vuoteen 1632. Samana vuonna Champlain palasi Québeciin ja pyysi Sieur de Laviolettea perustamaan toisen kauppapaikan Trois-Rivièresiin. Pyyntö toteutettiin seuraavan vuoden kuluessa. Champlainin rooli Uuden Ranskan historiassa päättyi hänen kuolemaansa 1635.
Ranskalainen katolinen kirkko, joka oli Champlainin kuoleman jälkeen määräävin voima Uudessa Ranskassa, halusi perustaa utopistisen kristittyjen yhteisön siirtokuntaan. Vuonna 1642 se tuki Paul Chomedey de Maisonneuven johtaman uudisasukasryhmän siirtymistä kauemmaksi St. Lawrencelle. Ajatus lähetysaseman rakentamisesta hylätyn intiaanikaupungin Hoshelagan paikalle johti Mont Royalin, nykyisen Montrealin perustamiseen.
1640-luvun aikana jesuiittalähetyssaarnaajat työntyivät Isojenjärvien alueelle ja käännyttivät monia huroneita katolisuuteen. Irokeesiliitto, joka oli solminut kauppasuhteet Uusien Alankomaiden kanssa, aloitti samalla vuosikymmenellä laajamittaiset sotatoimet kaikkia Uuden Ranskan liittolaisina pitämiään naapurikansoja vastaan. Vuoteen 1649 mennessä irokeesien hyökkäykset olivat tuhonneet jesuiittojen ja huronien yhteisöt lähes kokonaan.
Kuninkaallinen vallankaappaus
1650-luvun alussa Uuden Ranskan tuho näytti peruuttamattomalta, sillä irokeesit olivat raivanneet tiet avoimiksi Montrealiin ja Quebeciin. Ranskalaisten yllätykseksi irokeesiliiton neljä läntistä kansaa tulivat neuvottelemaan rauhasta, joka solmittiin syksyllä 1653. Avattuaan kauppasuhteet ranskalaisiin irokeesit hankkivat sotatarvikkeita ja hyödynsivät aseellista ylivoimaansa muita intiaanikansoja vastaan. Rauha osoittautui lyhytaikaiseksi, sillä selvittyään vihollisistaan irokeesit kääntyivät uudelleen ranskalaisia vastaan ja estivät tutkimusmatkat sisämaahan.
Vuonna 1663 Ranskan kuningas Ludvig XIV teki Uudesta Ranskasta Ranskan provinssin. Kaksi vuotta myöhemmin hän lähetti ranskalaisen varuskunnan Québeciin, ja siirtokunnan hallinto uudistettiin Ranskan hallituksen linjausten mukaiseksi. Tehdyt muutokset rajoittivat Québecin piispan valtaa. Samalla vuosikymmenellä kuningas antoi määräyksen tuhota irokeesiliiton viisi kansaa. Vaikka hanke ei toteutunut, irokeesit suostuivat rauhaan 1667.