cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bertha Lindberg
Hän oli alkuun näyttelijänä paroni Alexander Uexküll-Gyllenbandin Ida Aalberg -teatterissa ja Elli Tompurin Vapaalla näyttämöllä. Myöhemmin hänestä tuli tunnustettu teatteripedagogi ja hän toimi Suomen teatterikoulussa plastiikan opettajana. Lindberg esiintyi Nyrki Tapiovaaran ohjaamassa elokuvassa Varastettu kuolema (1938).
Lindberg kävi koulunsa Viipurissa. Hän valmistui alun perin piirustuksen, käsitöiden ja kaunokirjoituksen opettajaksi ja hän opiskeli piirustusta vuoden ajan Tukholmassa. Hän meni sitten Helsingissä Ruotsalaisen teatterin teatterikouluun ja oli sitten kahden vuoden ajan näyttelijänä Ruotsalaisessa teatterissa. Vuonna 1912 Lindberg siirtyi Tampereen Teatteriin ja vuonna 1914 hän perusti yhdessä Paavo Jänneksen, Aku Käyhkön ja Valle Sorsakosken kanssa Comoedia-teatterin. Kun tämä teatteri lopetti toimintansa vuonna 1916 Lindberg siirtyi Kansan Näyttämölle. Hän opiskeli vuonna 1917 Moskovan taiteellisessa teatterissa ja oli sen jälkeen mukana Ida Aalberg-teatterissa ja vuonna 1920 Tampereen Teatterin apulaisjohtajana.
Lindberg oli sitten näyttelijänä ja ohjaajana Turun Teatterissa, vuosina 1925–1926 Kotkan Näyttämön johtajana ja 1927 Ylioppilasteatterin johtajana. Hän oli myös Työväen Näyttämöliiton palveluksessa kiertävänä näyttämöohjaajana ja ohjaajakurssien opettajana. Lindberg toimi myös vierailevana ohjaajana eri teattereissa. Vuodesta 1929 alkaen hän oli Opistolan johdossa opettaen siellä näyttämötaiteellisia aineita.
Lindbergille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1947.
Shirehevonen
pienoiskuva|Kaksi shirehevosta töissä Shirehevonen on kotoisin Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Nimi rodulle on tullut maan keskiosissa sijaitsevista maakunnista, joista rodun arvellaan olevan kotoisin (Leicestershire, Staffordshire ja Derbyshire). Rotu polveutuu isoista paikallisista hevosista, joita risteytettiin 1500- ja 1600-luvulla hollantilaisten maahan tuomien flanderinhevosten ja myöhemmin friisiläishevosten ja lämminveristen kanssa.
Ominaisuudet
Shirehevonen on säkäkorkeudeltaan noin 160–200 senttimetriä (tavallisimmin 170–180 senttimetriä), joten rotu on maailman kookkain. Maailman korkein hevonen on shirehevonen nimeltään Sampson, joka oli 219 senttimetriä korkea ja painoi.
Sommarn
Sommarn on saari Porkkalanselän itäosassa, Inkoon kunnan alueella. Saari on Sommarnin saariryhmän pääsaari, saariryhmään kuuluvat myös Västerlandet, Blekan ja Norrklobben.
Shirehevonen
Ominaisuudet
Sallittuja värejä shirehevosilla ovat musta, ruunikko ja kimo. Laajat valkoiset merkit (sabinokirjavuus) ovat hyvin yleisiä. Shirehevosilla on tavallisesti erittäin tuuheat ja silkkiset vuohiskarvat.
Sommarn
Karttakoordinaatit: P:6646136 I:346792
Historia
Saariryhmä kuului Neuvostoliiton vuokraamaan Porkkalan alueeseen vuosina 1944–1956.
Tarjoussysteemi
Tarjoussysteemi on bridge-korttipelissä joukko pelitapoja, jotka pari on sopinut pelattavakseen. Sen tarkoituksena on helpottaa oikean sitoumuksen löytymistä ja näin maksimoida oman parin pisteet sekä hankaloittaa vastustajan tarjoamista ja vähentää heidän pisteitään.
Suomen Sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto
Suomen Sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto (SSSL) on 28.-29. joulukuuta 1907 Tampereella perustettu Suomen vanhin edelleen toimiva toimittajien ammatillis-aatteellinen etujärjestö. Nimensä mukaisesti se yhdistää mediassa ja viestinnässä työskenteleviä sosiaalidemokraattiset periaatteet hyväksyviä ihmisiä.
Liiton jäsenistö työskentelee pääasiassa ammattiyhdistyslehdissä, työväenlehtitaloissa ja sähköisessä mediassa. Sen puheenjohtaja on Jukka Halonen. Jäseniä liitossa oli vuoden 2022 alussa 241.
Liitto julkaisee vuosittain Mustemaalari-nimisen vuosikirjan ja jakaa joka toinen vuosi pidettävässä liittokokouksessaan Mustemaalari-palkinnon, joka myönnetään viestinnän piirissä saavutetuista ansioista.
SSSL on SAK:n jäsen. Sillä on läheiset suhteet SDP:hen. Alan työehtosopimukset neuvottelee Suomen Journalistiliitto.
Kiira Kautto
Kiira Kautto (s. 2005) on suomalainen pesäpalloilija. Kautto edustaa Superpesiksessä pelaavaa Manse PP:tä. Hänen sopimuksensa Manse PP:n kanssa ulottuu kauden 2024 loppuun saakka. Kaudet 2021 ja 2022 hän edusti kasvattajaseuraansa Porin Pesäkarhuja ja pelasi joukkueen etenijäjokerina. Kaudella 2021 Kautto saavutti Pesäkarhujen joukkueessa SM-kultaa. Kaudella 2023 Kautto valittiin uransa ensimmäiseen naisten Itä-Länsi-otteluun Kautto on pelannut 25 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut 30 juoksua ja kerännyt 58 kärkilyöntipistettä. Kautto on pelannut kahdeksan Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut seitsemän juoksua ja kerännyt 16 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty ennen kauden 2023 alkua.
Tuukka Pulliainen
Tuukka Pulliainen (s. 25. elokuuta 1984 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 195 runkosarja- ja viisi playoff-ottelua tehopistein 12+23=35 ja keräten 93 jäähyminuuttia. Suurimman osan urastaan Pulliainen pelasi kuitenkin TuTon Mestis-joukkueessa. Hän on kauden 2016–2017 jälkeen sarjan kaikkien aikojen runkosarjan paras syöttäjä sekä toiseksi paras pistemies Mikko Liukkosen kanssa tehtyään yhteensä 443 ottelussa tehot 112+280=392. Pulliainen toimi kaudella 2014–2015 TuTon kapteenina. Hän pelasi urallaan myös Saksassa ja Slovakiassa.
Seuraura
Pulliainen on Turun Weikkojen kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kuitenkin TuTon I-divisioonajoukkueessa jo 15-vuotiaana kaudella 1999–2000. Pulliainen nousi sittemmin TuTon edustusmiehistöön kaudeksi 2001–2002. Tuolloin hän pelasi 17-vuotiaana ensimmäisen kokonaisen Mestis-kautensa ja teki 41 ottelussa tehot 11+8=19. Kesällä 2002 Los Angeles Kings varasi Pulliaisen kahdeksannella kierroksella 248. pelaajana. Kaudella 2002–2003 hän teki tehot 15+17=32 ja oli TuTon toiseksi paras pistemies Tuomas Jalavan jälkeen.
Pulliainen palasi kaudeksi 2008–2009 TuTon riveihin. Hänelle kausi oli menestys, kun Pulliainen teki 43 ottelussa tehot 13+34=47. Hän oli Mestiksen pistepörssin kolmas KooKoon Lou Dickensonin kanssa. Heidän edellään oli vain Pulliaisen ketjukaveri Jarmo Jokila ja Dickensonin ketjukaveri Mikko Liukkonen. Pulliainen oli myös Mestiksen syöttöpörssin toinen. Pulliainen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen TuTon kanssa kesäkuussa 2009 ja kauden edetessä hän viimeisteli samalla opintonsa. Kaudella 2009–2010 Pulliainen teki edellistä kautta kovemmat tehot 15+41=56. Hän oli Mestiksen kolmanneksi paras pistemies, joukkueen sisäisen pistepörssin paras pistemies ja Mestiksen syöttöpörssin voittaja. Pulliaisen kanssa pistepörssin kolmannen sijan jakoivat SaPKon Kalle Konsti ja KooKoon Mikko Liukkonen. Pistepörssin voitti Sportin Lou Dickenson ja toiseksi tuli hänen joukkuetoverinsa Bryan McGregor. Pulliaisen valittiin toiseen tähdistökentälliseen.
Kesäkuussa 2010 Pulliainen teki yksivuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa. Se sisälsi elokuun loppuun asti kestävän try-out -jakson, jonka päätteeksi hän sai sopimuksen. Pulliainen teki kaudella 2010–2011 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tekemällä 50 runkosarjaottelussa tehot 3+14=17. Tammikuussa 2011 hän teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa. Pulliainen jäi kuitenkin HPK:ssa vähälle peliajalle kaudella 2011–2012. Hän teki 41 ottelussa 5 pistettä, purki sopimuksensa tammikuun lopulla ja siirtyi Slovakian pääsarjan HC 05 Banská Bystricaan. Slovakiassa hän pelasi 15 runkosarja- ja pudotuspeliottelua.
Kaudeksi 2012–2013 Pulliainen palasi vuoden mittaisella sopimuksella TuToon. Hän oli tehoilla 10+32=42 joukkueen paras syöttäjä Ville-Vesa Vainiolan kanssa sekä kolmanneksi paras pistemies. Pulliainen sijoittui Mestiksen pistepörssissä kuudenneksi. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudella 2013–2014 Pulliainen nousi TuTon varakapteeniksi ja oli tehoilla 16+36=52 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Hän jakoi koko Mestiksen pistepörssin seitsemännen sijan Hokin Anthony Guttigin kanssa. Pulliainen jakoi koko kevään 2014 pudotuspelien syöttöpörssin joukkuetoverinsa Antti Virtasen kanssa 13 syöttöpisteellään. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Pulliainen pelasi kaudella 2014–2015 loukkaantumisen takia runkosarjassa vain 35 ottelua, mutta hän onnistui tästä huolimatta voittamaan TuTon sisäisen syöttöpörssin ja jakamaan sisäisen pistepörssin voiton Aki Keinäsen kanssa tehoilla 12+32=44. He jakoivat Mestiksen pistepörssin kuudennen sijan SaPKon Mikko Nuutisen kanssa. Pulliaisella oli koko sarjan paras piste per peli -keskiarvo (1.26). Hänet valittiin kauden päätteeksi Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen. Pulliainen valittiin kauden aikana myös sarjan lokakuun 2014 kuukauden pelaajaksi. Kauden 2015–2016 hän aloitti loukkaantumisen vuoksi vasta joulukuussa 2015 ja pelasi runkosarassa 20 ottelua.
Kaudella 2016–2017 Pulliainen oli TuTon paras syöttäjä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Tomi Wileniuksen kanssa. Pudotuspeleissä Pulliainen oli TuTon paras syöttäjä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Aki Keinäsen kanssa tehoilla 2+7=9. Pulliainen lopetti kauden päätteeksi pelaajauransa.
Maajoukkueura
Pulliainen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002. Hän edusti myös Suomen Mestis-pelaajista koottua B-maajoukkuetta Ranskan Mont Blanc -turnauksessa joulukuussa 2002.
Konduktööri
thumb|right|250px|Konduktööri junan ovella. thumb|right |200px|Venäläisen Repin-junan konduktööri Helsingin rautatieasemalla. Konduktööri ( < 'viedä kokoon, kuljettaa') eli junailija vastaa junahenkilökunnan työnjaosta junassa, ja hänen tehtävinään on muun muassa huolehtia osaltaan juna- ja matkustajaturvallisuudesta ja -viihtyvyydestä, opastaa matkustajia sekä myydä ja tarkastaa matkalippuja. Junaa johtava konduktööri, jota ammattikuntansa sisällä myös kippariksi nimitetään, antaa junasuorittajalle ja kuljettajalle lähtövalmiusilmoituksen sekä veturivetoisissa junissa lukitsee ovet.
Konduktöörin työhön kuuluvat myös vaihtotyönjohtajan tehtävät siirrettäessä junavaunuja seisotusraiteilta laituriraiteille, kaluston kunnon tarkkailu, jarrujen toiminnan tarkastaminen, poikkeustilanteissa jatkoyhteyksien varmistaminen ja poikkeustilanneinformaation jakaminen, sekä vaunukaluston huoltoon ja hoitoon liittyvät tehtävät. Työ on epäsäännöllistä vuorotyötä. Aiemmin Valtionrautateiden ollessa valtion laitos konduktööri oli Suomessa valtion virkamies. Nykyisin konduktööri on tavallinen VR-osakeyhtiön palveluksessa oleva työntekijä.
Ennen rautateiden rakentamista sana konduktööri tarkoitti muun muassa rakennus- ja linnoitustyömaiden työnjohtajaa tai valvojaa. Esimerkiksi yleisten rakennusten intendentinkonttorissa konduktööri toimi 1800-luvulla intendentin alaisena ja valvoi rakennustyömaita. Ruotsissa nimitystä on käytetty myös linnoitusväen upseereista (sittemmin aliupseereista).
Ylikonduktööri on tietyt virkavuodet palvelleen konduktöörin arvonimi.
Konduktöörit Suomessa
Konduktöörejä kouluttaa Suomessa Kouvolan Rautatie- ja Aikuiskoulutus Oy. Rautatiealan Koulutus siirtyi vuonna 2015 Kouvolaan Kasarminmäelle.
Konduktöörin tehtäviin kuuluvat muun muassa seuraavat tehtävät:
Kaukoliikenteessä konduktöörit työskentelevät pitkänmatkan junissa (pikajunat, intercity-junat ja Pendolinot). Kaukoliikennekonduktöörin tehtävissä myös kaluston kunnon ja turvallisuuden tarkkailu on tärkeää. Johtava konduktööri on junan matkustajien keskuudessa tehtävän työn esimies.
Vastaavasti kuljettajan vastuulla on junan turvallinen, aikataulun mukainen ja sääntöjen mukainen liikkuminen, junan liikkumista koskevissa asioissa sopiminen liikenteen ohjauksen kanssa, veturin tai moottorivaunun tekninen hoitaminen sekä johtaminen poikkeustilanteissa. Enää tehtäviin ei kuulu matkustajien herättäminen.
Lähiliikennekonduktöörejä työskentelee Etelä-Suomen vilkasliikenteisillä rataosilla, jossa liikennöidään lähiliikennejunilla. Ennen 19.6.2017 Lähiliikennekonduktöörin tehtäviin kuuluivat pääasiassa lippujen myynti ja tarkastus, sekä kaluston saattotehtävät ja muut vaihtotyöt. 19.6.2017 lähtien konduktöörit ovat kiertääneet n. 70% junista pareittain opastaen matkustajia ja tarkastaneet kaikkien matkaliput. Tarkastuksen päätyttyä kondutöörit siirtyvät seuraavaan junaan. Yöaikaan klo. 22-04 kaikissa junissa on konduktööripari. Lähijunissa johtava konduktööri antaa kuljettajalle lähtömerkin vain veturivetoisissa junissa ja vain kaukoliikenteen konduktööri työskentelee niissä. Sähkömoottorijunissa lähtö on vain kuljettajan vastuulla. Koulutus on kaikille konduktööreille sama.
Myös vaihtotyössä käytetään konduktööriä, joka toimii kunkin vaihtoliikkeen vastaavana hoitajana eli vaihtotyönjohtajana, joka antaa tarpeelliset ohjeet ja komennot.
Vaatimukset
Konduktööreiltä vaaditaan palveluhenkisyyttä ja huumorintajua, kielitaitoa sekä taitoa tulla toimeen erilaisten ihmisten kanssa. Kykenevyys vastuulliseen itsenäiseen työhön on välttämätöntä.
Matkustajaturvallisuuden vuoksi konduktööreiksi valittavilla on oltava hyvä terveys. Eritoten tärkeää on hyvä näkö ja kuulo, sekä virheetön väriaisti.
Mieletön rakkaus (vuoden 1947 elokuva)
pienoiskuva|Elokuvassa näkyi [[Joan Crawfordin perfektionismi. Hän otti perusteellisesti selvää hahmonsa mielisairaudesta ja työskenteli elokuvan aikana läheisesti mielisairaiden ja näiden psykiatrien kanssa.]] Mieletön rakkaus (engl. Possessed) on Curtis Bernhardtin ohjaama yhdysvaltalainen dramaattinen trilleri/film noir -elokuva vuodelta 1947, jonka päärooleissa esiintyvät Joan Crawford, Van Heflin ja Raymond Massey. Mieletön rakkaus on mustavalkoinen ja on noin 108 minuutin mittainen. Elokuvan tuotti Warner Bros. -yhtiö. Mieletön rakkaus sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa heinäkuussa 1947, ja Suomessa tammikuussa 1948.
Crawford sai elokuvasta parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden, muttei voittanut palkintoa. Elokuva perustuu Rita Weimanin kirjoittamaan tarinaan One Man's Secret!
Juoni
Elokuva kertoo Crawfordin esittämästä mielisairaasta naisesta, sairaanhoitaja Louise Howellista ja tämän pakkomielteestä David-nimiseen mieheen (Heflin). Louise Howell on rikkaan invalidin Dean Grahamin (Massey) kotihoitaja, joka tapailee tämän naapuria, itsekästä mekaanikkoa Davidia. Louise on hyvin omistushaluinen, mitä David ei voi sietää ja jättää tästä syystä naisen.
Mysteeristen tapahtumien seurauksena Dean Grahamin vaimo hukkuu läheiseen järveen Louisen ollessa tapahtuman aikaan tämän seurassa. Kuolema todetaan onnettomuudeksi, vaikka Carol-tytär (Brooks) epäileekin Louisella olleen jotakin tekemistä asian kanssa. Louisesta kiinnostunut Dean käyttää tilaisuuden hyväkseen ja kosii naista, joka suostuu vaikka yhä rakastaa Davidia. David puolestaan alkaa liehitellä Carolia. Sen seurauksena Louisen mielenterveys alkaa horjua ja hän alkaa kuvitella asioita.
Nurnaningsih
Nurnaningsih (5. joulukuuta 1925 Surabaya, Alankomaiden Itä-Intia – 21. maaliskuuta 2004) oli indonesialainen näyttelijä. Häntä on pidetty Indonesian ensimmäisenä seksisymbolina.
Elämäkerta
Nurnaningsih syntyi Surabayassa, Alankomaiden Itä-Intiassa 5. joulukuuta 1925. Hän keskeytti koulunkäynnin lukion ensimmäisenä vuonna. Nurnaningsihin ensiesiintyminen oli Usmar Ismailin Krisis-elokuvassa vuonna 1953. Komedia oli menestynein indonesialainen elokuva vuoden 1937 Terang Boelanin jälkeen.
D.Djajakusuman vuoden 1954 elokuvassa Harimau Tjampa (Tiikeri Tjampasta) Nurnaningsih esiintyi puoliksi alastomana, mikä teki hänestä ensimmäisen indonesialaistaustaisen näyttelijän tällaisessa roolissa. Tämä tapahtui taiteilijoiden ja sensuurilautakunnan välisen kiistan aikana. Myöhemmin hän kertoi lehdistölle: "En pilaa taidetta. Murran vanhoja taiteellisia näkemyksiä, jotka ovat edelleen vallalla Indonesiassa." Myöhemmin samana vuonna hän julkaisi toisen elokuvan Klenting Kuning.
Vuoden 1954 puolivälissä tuntemattoman valokuvaajan Nurnaningsihista ottamat alastonkuvat alkoivat kiertää Jakartassa. Tämän seurauksena Jakartan poliisi toi hänet kuulusteluun lokakuun alussa, kun syyttäjänvirasto oli myös ilmaissut kiinnostuksensa asiasta. Kansa oli raivoissaan kuvista, joiden se katsoi olevan itämaisten arvojen vastaisia, ja Nurnaningsihin elokuvia alettiin boikotoida Itä-Kalimantanissa. Hän julkaisi vuonna 1955 vielä yhden elokuvan, Kebun Binatangin (Eläintarha), ennen kuin katosi valokeilasta.
Villu Tamme
Villu Tamme (s. 2. marraskuuta 1963 Tallinna, Neuvostoliitto) on virolainen punk-muusikko ja kirjailija.
Tamme näki sanan punk ensimmäistä kertaa vuoden 1978 Suosikissa, jonka kaveri oli onnistunut tuomaan Neuvostoliittoon. Tamme on kertonut Viciouksen ja Rottenin ulkonäön tehneen häneen niin suuren vaikutuksen, että hän leikkasi seuraavana päivänä hiuksensa. Myöhemmin hän kuuli näiden musiikkia ja se vei hänet mukanaan.
Tamme on soittanut muun muassa yhtyeissä nimeltä Türa, Velikije Luki, J.M.K.E. ja Vürst Trubetsky & J. M. K. E. Tamme on julkaissut monien musiikkilevyjen ohella myös runokokoelmia ja hänellä on ollut Virossa myös oma TV-show Seitse vaprat. Tamme on laatinut työkseen sanaristikkoja. Vuonna 2015 Tamme osallistui Viron televisiossa esitettyyn Vain Elämää -pop-viihdeohjelmaan “Laula Mu Laulu”.
Byxbegär
Byxbegär on Tiina Rosenbergin vuonna 2000 ilmestynyt kirja. Se kertoo miehiksi pukeutuneista naisista näyttämöllä. Teoksen kustansi Anamma.
Kirjaan liittyvät syytökset
Tiina Rosenberg kommentoi, että Tralau ei ole ilmeisesti lainkaan lukenut puheena olevaa kirjaa ja että se on Tralaulle vain sivuseikka hänen oikeistolaisessa feminismin vastaisessa kampanjassaan. Rosenbergin mukaan viitteen olisi tullut olla yhtä virkettä myöhemmin. Sen sijaan väite, että viite puuttuisi, on valheellinen. Ingeborg Nordin Hennel kommentoi, että Tralaun syytös plagioinnista on selvästi osa poliittista kampanjaa Rosenbergiä vastaan. Mediatutkija Katariina Kyrölä on liittänyt syytökset osaksi ajankohdan toimintaan, jossa monet, erityisesti oikeistolaiset tahot vastustivat julkisuudessa äänekkäästi naisliikettä. Kyrölän mukaan Rosenbergin asema professorina kyseenalaistettiin plagiaattisyytösten avulla ja syytteiden esittäjänä toimi oikeistolainen aktiivi. (Tiedotustutkimus 4/2005)
Tukholman yliopiston humanistinen tiedekunta ilmoitti, ettei se ala tutkimaan Rosenbergiin kohdistuneita plagiointisyytöksiä. Tiedekunnan johdon lausunnon mukaan Rosenbergilla ei ole ollut plagiointitarkoitusta, hän viittaa kirjan tekstissä käyttämiinsä lähteisiin eikä plagiointisyytöksille ole perusteita.
Kaari Utrio
Kaari Marjatta Utrio (oik. Utrio-Linnilä, vuosina 1965–1973 Virkajärvi; s. 28. heinäkuuta 1942 Helsinki ) on suomalainen kirjailija ja kulttuurihistorioitsija. Hän on kirjoittanut historiallisia romaaneja ja historiaan liittyviä tietokirjoja, joissa hän kuvaa naisen asemaa yhteiskunnassa.
Utrio on ollut vapaa kirjailija vuodesta 1968. Vuosina 1995–2000 hän oli taiteilijaprofessori.
Elämä ja ura
Utrion vanhemmat olivat kirjankustantaja ja Tammen toimitusjohtaja Untamo Utrio ja toimittaja Meri Utrio (o.s. Vitikainen). Utrion kotona oli nelisentuhatta kirjaa ja kirjallisuuden merkitystä pidettiin suurena. Utrio tutustui kirjallisuuteen jo nuorena, kun hänen äitinsä luki lapsille iltasaduksi maailmankirjallisuuden klassikoita, kuten Rudyard Kiplingiä ja William Shakespearea.
Seitsenvuotiaana Utrio luki itse ensimmäisen kokonaisen kirjan, joka oli paksu Jokamiehen maailmanhistoria. Koulussa Utrio menestyi hyvin, myös ainekirjoituksissa, vaikkei hänellä ollut vielä suunnitelmia kirjailijaksi ryhtymisestä. Sen sijaan hänen toiveammattinsa oli historiantutkija. Carl Grimbergin Kansojen historia toimi hänelle tärkeänä johdantona historiaan.
Utrio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962 Helsingin tyttölukiosta. Hän opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1967. Hänen pro gradu -tutkielmansa aiheena oli aatelisto kuningas Eerik XIV:n aikana. Seuraavana vuonna Utrio julkaisi ensimmäisen romaaninsa Kartanonherra ja kaunis Kirstin, jonka Tammi kustansi. Kirjan nimi oli kustantajan antama, eikä Utrio itse pitänyt siitä.
Utrio on toiminut aktiivisesti monissa järjestöissä ja oli vuosina 1980–1988 Someron kunnanvaltuuston sosiaalidemokraattisen ryhmän sitoutumaton jäsen. Vuosina 1987–1991 Utrio oli Suomen Kirjailijaliiton hallituksen jäsen ja vuosina 1999–2005 Minna Canthin seuran puheenjohtaja. Hän on luennoinut kotimaassa ja ulkomailla. Utrio on ollut Väinö Tannerin Säätiön akateemikko vuodesta 2000. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin elämäntyöstä Valtion tiedonjulkistamispalkinto.
Utrio on puolustanut julkisuudessa eutanasiaa. Hänen mielestään omaehtoinen kuolema voisi ehkä olla myös ratkaisu suurten ikäluokkien vanhentumisesta seuraavaan hoitaja- ja hoitopaikkapulaan.
Utrio oli vuosina 1965–1973 naimisissa kapteeni Jaakko Virkajärven kanssa ja vuodesta 1974 Kai Linnilän kanssa ja jäi leskeksi 2017. Hänellä on kolme lasta. Vuonna 1975 Utrio muutti Somerniemelle (vuodesta 1977 osa Someroa). Hän kokeili miehensä kanssa aluksi omavaraista maataloutta, mutta he lopettivat sen muutaman vuoden päästä. Vuonna 1982 he perustivat Amanita-tuotantoyhtiön. Siitä muodostui perheyritys, sillä siellä työskenteli myös Meri Utrio, ja myöhemmin henkilökuntaan liittyi myös poika Lauri Linnilä vaimonsa kanssa.
Yleistä teoksista
Utrion romaaneja yhdistää se, että niistä useimmat sijoittuvat historiallisiin aikoihin, osa kaukaisempaan historiaan, osa lähemmäs nykypäivää. Päähenkilö on usein jollakin tavalla Suomeen tai Suomen historiaan liittyvä nainen, joskin esimerkiksi teoksessa Vaskilintu (1992) toisena päähenkilönä on mies, Eirik Väkevä. Tapahtumapaikkana on usein Suomi tai sen lähialueet, mutta välillä kirjoissa esiintyy myös Konstantinopolin kaltaisia kaukaisia paikkoja.
Utrion romaanien päähenkilöt ovat yleensä keksittyjä, mutta hän käyttää sivuhenkilöinä usein oikeasti eläneitä ihmisiä. Historiantietämystään Utrio hyödyntää teosten yksityiskohdissa, jotka luovat aikakauden tunnelmaa. Kirjoissa nousee esiin arkisen elämän historia, eivät ainoastaan suuret valtiolliset tapahtumat. Arkea tarkastellaan naisen näkökulmasta, jolloin myös naisen huono asema historiallisina aikoina näkyy. Toisaalta Utriolla on myös useita vahvoja naishahmoja, jotka pystyvät saavuttamaan itselleen verrattain hyvän aseman lujuutensa ja rakkautensa kautta.
Utrion voi nähdä jatkavan suomalaisen historiallisen romaanin perinnettä. Vanhempien mieskirjailijoiden tuotantoon verrattuna Utrio on uudistanut historiallista romaania nostamalla naiset päähenkilöiksi. Lisäksi hänen tyylinsä on kerronnaltaan yksityiskohtaista eikä hän juuri käytä kerronnassa preesensmuotoja.
Utrion tietokirjat nostavat romaanien tavoin esiin naisten ja lasten historian, joka usein historiallisessa kirjallisuudessa jää vähälle. Eevan tyttäret on yksi Utrion merkittävimmistä tietokirjoista. Teoksessa tarkastellaan naisen historiaa muinaisesta Lähi-idästä ja antiikin Kreikasta nykypäivään saakka. Eevan tyttärissä näkyy feministisen ajattelun pohjavire ja patriarkaalisen yhteiskunnan arvostelu. Teos on käännetty seitsemälle kielelle.
Utrion teokset kustansi vuosina 1968–2009 Tammi. Vuodesta 2011 alkaen kustantajana on toiminut on perheyritys Amanita. Aiempien teosten uusia painoksia Tammi kuitenkin julkaisee edelleen.
Utrion teokset
{{Palstat
Tietokirjat ja muu tuotanto
}}
Luettelo Neo-Geo-peleistä
Tämä on luettelo julkaistuista Neo-Geo -peleistä.
Umbra SDK
Umbra SDK on Umbra Softwaren grafiikkapintojen optimointiin tarkoitettu väliohjelmisto, jota käyttävät useat laajalti tunnetut peliohjelmistot ja -talot. Ohjelmisto on kehitetty näkyvyysoptimointiin ja piilotettujen pintojen poistamiseen, jolla voidaan vähentää renderöintitarvetta huomattavasti.
Tuotteen historia on Hybrid Graphicsin dPVS näkyvyysoptimointituotteessa, jonka Umbra Software osti vuonna 2006.
Umbra SDK on saatavilla useille alustoille ja sitä käytetään muun muassa The Witcher 3: Wild Hunt -pelissä.
Ohjelmisto voidaan integroida pelimoottorien kuten Unreal Engine 4:n kanssa lopulliseen tuotteeseen.
Kehitys perustui nimellä SurRender Umbra Timo Ailan työhön Ville Miettisen kanssa yhteistyössä. Tuote nimettiin uudestaan dPVS jotta se erottuu SurRender Enginestä.
Mäkihypyn Alpen Cup 2017–2018
Mäkihypyn Alpen Cup 2017–2018 oli järjestyksessään 28. Alpen Cup-tapahtuma. Naiset kilpailivat historian 10. kerran. Tapahtuma oli Kansainvälisen hiihtoliiton isännöimä. Kilpailu käytiin 9. syyskuuta 2017 – 11. maaliskuuta 2018. Sarja koostui 12 eri kilpailusta, jotka pidettiin Sveitsissä, Italiassa, Saksassa, Sloveniassa ja Ranskassa.
Kielletyt leikit (vuoden 1952 elokuva)
Kielletyt leikit on ranskalainen René Clémentin ohjaama elokuva vuodelta 1952. Se kertoo pienen tytön elämästä natsien hyökätessä Ranskaan.
Elokuvan pääosissa on kaksi alle kouluikäistä lasta, jotka yrittävät hahmottaa ympärillään tapahtuvaa sotaa. Pääosan Paulette-tyttö ei voi käsittää vanhempiensa kuolleen. Elokuvan nimi johtuu lasten ideasta, että hautausmaalta otetaan hautaristejä leikkejä varten. Aikuisten maailman nurinkurisuutta korostetaan sillä, että papin mielestä on tärkeämpää kieltää hautaristien ottaminen kuin ympärillä tapahtuva tappaminen.
Elokuva sai Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkintoa edeltäneen ”kunniapalkinnon parhaalle ulkomaalaiselle elokuvalle”. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Elokuva julkaistiin DVD-muodossa vuonna 2005.
Näyttelijät
Lähde:
Decrowning
Decrowning on helsinkiläisen Amoral-yhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 2005.
Kappaleet
¹ Ainoastaan Japanin-painoksella.
Yhdysvaltain tautikeskus
thumb|CDC:n päämaja Yhdysvaltain tautikeskus (, lyh. CDC) on Yhdysvaltain sairauksien valvonnasta ja ehkäisystä vastaava viranomainen. CDC:n päätoimitilat sijaitsevat Atlantassa Georgiassa, mutta sillä on henkilöstöä 25 maassa. Sen vuosibudjetti on lähes 9 miljardia dollaria ja se työllistää 15 000 ihmistä. CDC perustettiin vuonna 1946 alkuperäisenä tavoitteenaan malarian hillitseminen.
Antipyriini
Antipyriini eli fenatsoni, C11H12N2O, on eräs kuume- ja kipulääkkeenä käytettävä aine, jota käytetään lievittämään kipua esimerkiksi korvatulehduksissa. Yhdisteellä on käyttökohteita myös analyyttisessä kemiassa ja väriaineiden valmistuksessa. Antipyriini on palavaa ja olomuodoltaan väritöntä kiteistä tai valkoista jauhetta. Sen moolimassa on 188,23 g/mol, kiehumispiste 319 °C, sulamispiste 113 °C, tiheys 1,19 g/cm3 ja CAS-numero 60-80-0. Se on fenatsiinin isomeeri, kemiallisesti 1,2-dihydro-1,5-dimetyyli-2-fenyyli-3H-pyratsoli.
Boris Katchouk
Boris Katchouk (s. 18. kesäkuuta 1998 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalais-venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Chicago Blackhawksissa. Katchouk on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Katchouk on monipuolinen ja erittäin ahkera laitahyökkääjä, joka täydentää ketjuaan hyvin. Hän on käyttökelpoinen alivoimapelaaja ja kykenee tuomaan myös energiaa alempiin ketjuihin. Katchouk on myös hyvä käsistään. Hän kykenee pelaamaan myös melko fyysisesti ja tarvittaessa tappelemaan. Katchoukilla on kuitenkin kehitettävää luistelussa, jotta hän murtautuisi NHL-tasolle. Katchoukin tulisi lisätä voimaa ja fysiikkaa, jotta hän voisi toteuttaa varsin kovaa pelityyliään myös NHL:ssä.
Seuraura
Katchouk syntyi venäläisille siirtolaisille Kanadan Brittiläisen Kolumbian Vancouverissa, mutta hän kasvoi kuitenkin Ontarion Waterloossa. Katchouk pelasi kaudella 2013–2014 Waterloo Wolvesin AAA-junioreissa. Hän voitti kauden päätteeksi AHMMPL:n mestaruuden. Katchouk voitti myös OHL Gold Cupin kultaa. Sault Ste. Marie Greyhounds varasi hänet 33. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2014. Katchouk teki sopimuksen joukkueeseen kaudeksi 2014–2015, jonka hän pelasi suurimmaksi osaksi kuitenkin vielä NOJHL-junioriliigan Soo Thunderbirdsissa. Katchouk pelasi kauden aikana 12 OHL-ottelua.
HK Sotši varasi Katchoukin 94. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2015. Varsinaisella OHL:n tulokaskaudellaan 2015–2016 hän teki 63 runkosarjaottelussa tehot 24+27=51 ja 12 playoff-ottelussa tehot 6+4=10. Katchouk oli runkosarjassa Greyhoundsin neljänneksi paras pistemies. Pudotuspeleissä hän jakoi kuudella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Blake Speersin kanssa. Katchouk voitti myös Greyhoundsin sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen. Katchouk pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Tampa Bay Lightning varasi Katchoukin toisella kierroksella 44. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Kaudella 2016–2017 hän oli Greyhoundsin OHL-joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 35+29=64. Pudotuspeleissä Katchouk oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 8+5=13. 27. marraskuuta 2016 hänet valittiin OHL:n viikon pelaajaksi.
Huhtikuussa 2017 Katchouk teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 vielä Sault Ste. Marie Greyhoundsin OHL-joukkueen vahvuuteen ja nousi joukkueen varakapteeniksi. Katchouk oli tehoilla 42+43=85 joukkueen paras maalintekijä Morgan Frostin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. He jakoivat koko OHL:n maalipörssin kolmannen sijan Owen Sound Attackin Nick Suzukin kanssa. Katchouk jakoi myös pistepörssin kymmenennen sijan Kingston Frontenacsin Linus Nymanin kanssa. Hän voitti myös koko liigan pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 19+18=37. Katchouk eteni Greyhoundsin kanssa aina J. Ross Robertson Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Hamilton Bulldogs otteluvoitoin 4–2. Katchouk valittiin kauden päätteeksi OHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Syksyn 2018 harjoitusleirin päätteeksi Lightning lähetti Katchoukin AHL-joukkue Syracuse Crunchin vahvuuteen.
Maaliskuussa 2022 Lightning kauppasi Katchoukin, Taylor Raddyshin, ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa Chicago Blackhawksiin vaihdossa Brandon Hageliin, neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa ja neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Maajoukkueura
Katchouk edusti Kanadaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Katchouk pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016.
Muuta
Katchoukin äiti on entinen pikaluistelija Jelena Tumanova, joka edusti Neuvostoliittoa Calgaryn olympiakisoissa 1988.
Inversio
Inversio on alun perin latinankielinen sana, joka tarkoittaa käännöstä. Sillä on eri tieteenaloilla seuraavia erityismerkityksiä:
Jay Warren
Warren on naimisissa Carol Christianin kanssa ja hänellä on kaksi lasta: Darylynn ja Charlene.
Olavi Järvi
Olavi Edvard Järvi (2. tammikuuta 1918 Helsinki – 8. heinäkuuta 1994 Al Haurin Grande, Espanja ) työskenteli useiden suomalaisten aikakauslehtien päätoimittajana.
Henkilöhistoria
Olavi Järven vanhemmat olivat kauppias Juho Järvi ja Sigrid Maria Myllyoja ja puoliso vuodesta 1943 Sirkka Sinikka Nevalainen. Järvi tuli ylioppilaaksi 1937. Seuran toimittaja ja toimitussihteeri hän oli 1944–1946 ja päätoimittaja 1954–1961. Kustannusyhtiö Mantereen toimistopäällikkö ja 100-julkaisun päätoimittaja Järvi oli 1946–1949, Miesten Kesken -lehden päätoimittaja 1949–1951, Suomen Autoklubin tiedotuspäällikkö ja Moottorin päätoimittaja 1952–1954, Koti-Postin päätoimittaja 1961–1976 ja vielä nuorisolehti Jipon päätoimittaja vuodesta 1977. Hän oli myös Lipeäkala-julkaisun toimittajia 1947–1953, samoin kuin suomentaja, joka julkaisi tietoteoksia, novelleja ja pakinoita.
Seppo Hovinen
Seppo Juhani Hovinen (s. 4. helmikuuta 1951 Virrat) on suomalainen keihäänheittäjä. Hovinen voitti keihäässä Suomen mestaruuden vuosina 1976 (90,18) ja 1977 (86,88) sekä hopeaa vuonna 1975 ja pronssia 1972. Pihtiputaan Keihäskarnevaalit hän voitti 1974 (83,76), 1976 (87,44) ja 1981 (89,14).
Hovinen edusti Suomea myös Prahan EM-kisoissa 1978, jossa hänen sijoituksensa oli 12.
Dopingtapaus
Hovinen kärähti Euroopan cupin yhteydessä dopingin käytöstä vuonna 1977 yhdessä kiekonheittäjä Markku Tuokon ja korkeushyppääjä Asko Pesosen kanssa. He saivat IAAF:lta elinikäisen kilpailukiellon, mutta SUL:n anomuksesta kilpailukielto päättyi 13.8.1978.
Yksityiselämä
Seppo Hovinen on naimisissa entisen kiekonheittäjän Ulla Hovisen (o.s. Lundholm) kanssa. Heidän poikansa Rami, Niko ja Miro ovat pelanneet jääkiekkoa. Rami Hovinen on harrastanut myös keihäänheittoa, jossa hänen ennätyksensä on 70,03 metriä.
Sotilasarvot Suomen puolustusvoimissa
Suomessa puolustusvoimien sotilashenkilöstö jaetaan päällystöön ja miehistöön. Ensin mainittuun ryhmään kuuluvat kaikki esimiesasemassa olevat aliupseereista ja upseerioppilaista upseereihin. Miehistöä taas ovat kaikki miehistön sotilas- tai palvelusarvoissa olevat.
Suomalaiset sotilasarvot
Suomalaiset sotilasarvot ovat muuttuneet historian saatossa melkoisesti. Järjestelmässä on piirteitä Ruotsin vallan ajalta, Venäjän vallan ajalta sekä Saksasta (katso Jääkäriliike). Suomessa ei ole anglosaksista tiukkaa jakoa upseereihin ja miehistöön. Suomessa sotilaat on jaettu upseeristoon, aliupseeristoon sekä miehistöön.
Kaikkien ammattisotilaiden edellytetään käyttäytyvän sotilasarvonsa ja asemansa mukaisesti (laki puolustusvoimista). Samoin myös kaikilla esimiesasemassa on suurempia velvoitteita kuin miehistöllä.
Lain edessä upseereilla ei ole aliupseeristoon tai miehistöön verrattuna erikoisasemaa toisin kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa, jossa muun muassa aliupseerin lyöminen on upseerin lyömistä lievempi rikos.
Sotilas- ja palvelusarvon liitteet ja lyhenteet
Yleisesikuntaupseeri voi käyttää tutkintoaan osoittavaa yleisesikuntaetuliitettä sotilasarvonsa edessä, esimerkiksi yleisesikuntaeversti. Etuliitettä ei kuitenkaan käytetä asiakirjojen allekirjoituksissa.
Sotilas voi käyttää tieteellisen jatkokoulutuksen tutkintoa osoittavaa merkintää sotilasarvonsa jäljessä, esimerkiksi majuri, KT (eli tässä tapauksessa majuri on myös kasvatustieteen tohtori). Oppiarvoa ei kuitenkaan käytetä asiakirjojen allekirjoituksissa.
Arvomerkit Suomen puolustusvoimissa
Sotilasarvon merkkinä voivat olla kauluslaatat, rintalaatat, olkalaatat tai hihalaatat pukineesta riippuen. Puolustusvoimien sotilasarvot ja arvomerkit ovat seuraavat: {|
Käytöstä poistuneet sotilasarvot
Ratsuväessä sotilasarvot olivat osittain toiset kuin muissa aselajeissa: vänrikkiä vastasi kornetti ja kapteenia ratsumestari.
Lisäksi Suomen itsenäisyyden aikana on ollut käytössä myös seuraavia sotilasarvoja: erikoismestari (muun muassa lentomestari), varavääpeli (1918-1919), aliupseeri (1918), nuorempi aliupseeri (1918-1919), jefreitteri, kanta-aliupseerioppilas, toimiupseerioppilas, opistoupseerioppilas, värvätty. Lentäjä vastasi itsenäisyyden alkuvuosina nykyistä lentosotamiestä eikä sitä tule sekoittaa lentokoneen ohjaajaan.
Niin sanotussa vanhassa väessä oli käytössä venäläiset sotilasarvot, joista mainittakoon alikapteeni, aliluutnantti, alivänrikki, plutoona-aliupseeri ja jefreitteri.
Jääkäripataljoona 27:llä oli Saksassa oma sotilasarvojärjestelmänsä. Jääkärien lähtiessä Suomeen he saivat uudet sotilasarvot jääkäristä majuriin eikä entisiä arvoja, kuten Hilfsgruppenführer ("ryhmän varajohtaja"), enää käytetty, poikkeuksena alin arvo Jäger, joka jäi käyttöön jääkäriksi suomennettuna. Myöhemmin niin sanotun jääkärikonfliktin jälkimainingeissa ylipäällikkö Mannerheim myönsi Jääkäripataljoona 27:ssä palvelleille oikeuden käyttää sotilasarvossaan etuliitettä jääkäri (esimerkiksi jääkärimajuri).
Marsalkan arvonimet
Carl Gustaf Mannerheimille myönnettiin sotamarsalkan ja Suomen marsalkan arvot. Nämä olivat tasavallan presidentin myöntämiä arvonimiä, joista maksettiin leimavero, eivätkä ne ole varsinaisia sotilasarvoja.
Upseerit
Vakinaisessa virassa toimivien upseerien arvot vaihtelevat luutnantista kenraaliin, reserviupseerien arvot vänrikistä everstiluutnanttiin. Upseereiksi lasketaan Suomessa upseerit, reserviupseerit sekä erikoisupseerit. Tämä on perua vuodelta 1942, jolloin kiitokseksi sodassa osoitetusta urheudesta marsalkka Mannerheim poisti erotuksen reservi- ja aktiiviupseerien väliltä. Samassa sotilasarvossa olevan sotilaan arvojärjestyksen määräytyy ylentämispäivämäärän perusteella. Kenraalin arvoon voidaan liittää aselajia osoittava etuliite kunnianosoituksena, esimerkiksi jalkaväenkenraali.
Erikoisupseerit voivat palvella tehtävänsä ja koulutuksensa mukaisesti kaikissa upseerinarvoissa. Ylimmät erikoisupseerit ovat kenraalimajureita. Tyypillisesti puolustusvoimien yli-insinööri ja -lääkäri ovat joko prikaatikenraaleja tai kenraalimajureita. Erikoisupseerin sotilasarvoon liitetään etuliitteet insinööri-, lääkintä-, eläinlääkintä-, farmasia-, musiikki-, teknikko- tai talous-.
Erikoisupseerin sotilasarvon vaihteluväli määräytyy tehtävään vaadittavan koulutuksen nojalla. Opistotasoiseen tehtävään sijoitetun erikoisupseerin arvoina ovat vastaavat opistoupseeriarvot ja korkeakoulutuksen vaativiin tehtäviin sijoitettujen erikoisupseerien arvoina ovat upseerinarvot. Sotilaspapit palvelevat omissa palvelusarvoissaan.
Toimi- ja opistoupseerit
Toimi- ja opistoupseerien ryhmä muodostui 1970-luvun alussa, kun silloinen kanta-aliupseeristo kersantista sotilasmestariin muutettiin toimiupseereiksi. Myöhemmin nimi muutettiin opistoupseeriksi opistotasoisen koulutuksen myötä, ja sotilasarvoiksi tulivat vänrikki, luutnantti, yliluutnantti ja kapteeni. Majurin sotilasarvoon opistoupseeri voidaan ylentää vasta reserviin siirtymisen jälkeen. Opistoupseerit kuuluvat puolustusvoimien päällystöön ja ovat kaikki reserviupseereita (evp.) siirtyessään reserviin.
2000-luvun alun koulutusuudistusten myötä opistoupseerikoulutus loppui, minkä vuoksi viimeisimmät opistoupseerit siirtyvät reserviin 2030-luvulla.
Opistoupseerien vaativimmat tehtävät siirtyvät vähitellen upseereille, ja tätä vähemmän vaativat tehtävät aliupseereille.
Aliupseeristo ja sopimussotilaat
Sotilasammattihenkilöiden (entisten värvättyjen) ammattiryhmä muutettiin aliupseeristoksi 1. tammikuuta 2007, jolloin heidän ammattinimikkeensä muuttui aliupseereiksi. Aliupseerit palvelevat virkamiehinä tavallisesti ensin määräaikaisessa ja myöhemmin vakituisessa sotilasvirassa. Aliupseerien palvelusarvot ovat kersantti, ylikersantti, vääpeli/pursimies, ylivääpeli/ylipursimies ja sotilasmestari. Selkeyden vuoksi ja mahdollisten väärinkäsitysten välttämiseksi ammattialiupseerin tehtävissä palvelevat kersantit sekä sotilasammattihenkilöt pitävät arvomerkkilaatoissaan aliupseerien ammattiryhmään kuulumisen osoittavaa ammattiryhmän tunnuksena toimivaa miekkaa. Sotilasammattihenkilön palvelusarvo on käytössä niillä aliupseeriston jäsenillä, jotka ovat saaneet varusmiespalveluksessa miehistökoulutuksen (eivät ole suorittaneet aliupseerikurssia). Joissain harvinaisemmissa tapauksissa on myös mahdollista, että sotilasammattihenkilön palvelusarvolla palveleva henkilö ei ole suorittanut ollenkaan asepalvelusta. Ammattialiupseereina palvelevat sotilaat kersantista alkaen ovat suorittaneet pääsääntöisesti varusmiespalveluksen aikana aliupseeri- tai reserviupseerikurssin. Aliupseerit suorittavat uransa aikana erilaisia täydentäviä opintoja puolustushaara- ja aselajikouluissa, joiden suorittaminen on palvelusajan ja kokemuksen ohella vaativampiin tehtäviin etenemisen, sekä ylennysten edellytyksenä.
Sopimussotilaat ovat varusmiespalveluksen jälkeen määräaikaisen (yleensä puolen tai yhden vuoden) sopimuksen tehneitä sotilaita. He palvelevat reservinarvonsa mukaisessa arvossa, paitsi alikersantit, jotka palvelevat kersantteina. Vuoden 2007 alkuun saakka reservin vänrikit palvelivat kuitenkin ylikersantteina.
Reservin aliupseerit ovat pääsääntöisesti suorittaneet aliupseerikurssin varusmiespalveluksensa aikana. Tavallisesti heidät ylennetään varusmiespalveluksen puolessa välissä aliupseerikurssin suorittamisen jälkeen alikersanteiksi, ja johtajakauden loppupuolella osa edelleen ylennetään kersanteiksi erilaisten ansioiden, kuten esimerkiksi vaativammassa tehtävässä menestymisen ja osoitettujen johtajakykyjen perusteella. Reservissä ollessaan heidät voidaan ylentää kertausharjoitusten, sopivuuden ja sodan ajan tehtävän perusteella ylempään sotilasarvoon, lopulta aina sotilasmestariksi asti.
Sekä sotilasvirassa palvelevat että reservissä olevat aliupseerit käyttävät kauluslaatoissaan upseeriston tavoin havuja.
Miehistö
Sotamiehestä käytetään nykyään aina aselajisidonnaista arvoa, joita ovat jääkäri, tykkimies, pioneeri, viestimies, autosotamies, lentosotamies, rajajääkäri, erikoisrajajääkäri, erikoisjääkäri, rannikkojääkäri, rakuuna, ratsumies, kaartinjääkäri, panssarimies, panssarijääkäri, suojelumies, panssarihuoltomies tai merivoimien laivastojoukoissa matruusi. Suurinta osaa edellä mainituista nimistä käytetään (sotilasarvosta riippumatta) myös kuvaamaan aselajia tai koulutushaaraa. Näin ollen voidaan esimerkiksi puhua tykistökenraali Nenosesta Suomen kaikkien aikojen suuriarvoisempana tykkimiehenä tai marsalkka Mannerheimista ratsumiehenä.
Varusmiespalveluksessa tai kertausharjoituksissa menestynyt sotamiestä vastaava voidaan ylentää korpraaliksi tai merivoimissa ylimatruusiksi. Ilman aliupseerikurssin suoritustakin reserviläinen voidaan ylentää alikersantiksi, joissakin harvinaisissa tapauksissa jopa kersantiksi. Kersantin arvo yleensä reservissä saattaa viitata varusmies- tai varusnaispalveluksessa ansioituneeseen, joka on ennen kotiutumista ylennetty kersantiksi. Toisaalta kertausharjoitettujen aliupseerien keskuudessa yleneminen kertausharjoituksissa saattaa tarkoittaa joukkueen varajohtajan asemaa.
Sotamiehestä käytettävä nimitys ei välttämättä vaihdu hänen siirtyessä toiseen aselajiin: esimerkiksi reservissä rannikkojalkaväkeen siirretty matruusi ei muutu tykkimieheksi tai jääkäriksi reservissä.
Sotilasoppilaitosten oppilaat
Kadetti, upseerioppilas ja -kokelas sekä aliupseerioppilas eivät ole varsinaisia asetuksessa mainittuja sotilasarvoja vaan palvelusarvoja, mutta niillekin on määritelty paikka hierarkiassa. Kadetit rinnastetaan vänrikkiin/aliluutnanttiin. Upseerioppilaat rinnastetaan alikersantteihin ja upseerikokelaat kersantteihin siten, että upseerikokelas on ylentämispäivämäärästä riippumatta varusmieskersanttia vanhempi. Aliupseerioppilaat luetaan miehistöön. Osa aliupseerikurssien aliupseerioppilaista ylennetään korpraalin arvoon aliupseerikurssin ensimmäisen puolen loppuvaiheessa. Puhekielessä tätä on kutsuttu leikillisesti puolikurssin korpiksi. Henkilöä, joka on erotettu aliupseerikurssilta ja palautettu miehistöarvoisena perusyksikköönsä, on kutsuttu miehistöarvon mukaan ylenkatsoen esimerkiksi diplomitykkimieheksi tai diplomijääkäriksi, koska entisen 240 vuorokauden miehistön yleisen palvelusajan sijasta aliupseerikurssilta palautunut joutui palvelemaan aliupseerien 330 vuorokautta aliupseeriksi ylenemättä.
Sotilaspapit ja diakonit
Puolustusvoimissa palvelevien hengellisten tarpeiden hoitamiseksi Puolustusvoimissa palvelee kirkollisessa työssä sotilaspappeja ja -diakoneja. Sotilaspapeilla on omat, erityiset palvelusarvonsa.
CERIA/COOVIn metroasema
CERIA (COOVI) on Brysselin metron asema Anderlechtin kunnassa. Sitä käyttävät linjan 5 junat.
Sotilasarvot Suomen puolustusvoimissa
Sotilaspapit ja diakonit
Sotilaspapeilla on myös henkilökohtainen reservin sotilasarvo, joka määräytyy koulutuksen ja kokemuksen mukaan. Varusmiespapit ja -diakonit sekä sotilasdiakonit palvelevat omassa sotilasarvossaan (kuten jääkäri, alikersantti tai upseerikokelas) ja käyttävät tehtävänsä tunnuksena asepukunsa vasemmassa hihassa kirkollisen työn koulutusmerkkiä.
CERIA/COOVIn metroasema
Asema on nimetty läheisen tutkimuskeskuksen mukaan.
Sotilasarvot Suomen puolustusvoimissa
Sotilaspapit ja diakonit
Kriisiaikana kirkollinen henkilöstö kuuluu lääkintähenkilöstön tapaan ei-taistelijoihin, joita ei saa tarkoituksellisesti vahingoittaa tai ottaa sotavangeiksi. Tämän merkkinä he kantavat sota-aikana vasemmassa käsivarressaan lääkintähenkilöstön tunnusta, punaista ristiä.
Erikoistapaukset
Lisäksi kolmessa nuorempiin upseereihin rinnastettavassa luokassa palvelevat sotilasvirkamiehet, joiden palvelusarvo määräytyy pohjakoulutuksen mukaan. Ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneet rinnastetaan yliluutnanttiin ja muun kuin ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneet luutnanttiin. Reserviläisen käyttäessä sotilasvirkamiehen palvelusarvoa hän palvelee aina ylikersantin palvelusarvolla.
Jos palvelustehtävä sitä edellyttää, voidaan henkilö määrätä palvelemaan henkilökohtaista arvoaan korkeammassa tai matalammassa arvossa. Matalammassa arvossa palvelivat esimerkiksi aiemmin reserviupseerit sopimussotilaina (vänrikki ylikersanttina). Toimiupseeristojärjestelmän aikaan oli lisäksi tavallista, että reserviupseerikoulutuksen käyneillä toimiupseereilla oli palvelusarvona aliupseerinarvo.
Korkeammassa arvossa palvellaan lähinnä ulkomaantehtävissä, joissa protokolla vaatii tiettyä sotilasarvoa. Esimerkiksi rauhanturvajoukon prikaatin komentajaksi saatetaan sijoittaa pätevä eversti, jolle annetaan prikaatikenraalin palvelusarvo, jotta hän voisi antaa helpommin käskyjä alaisilleen eversteille koska Suomessa ei ole käytössä ylieverstin tai kenraalikuntaan kuuluvan everstin arvoja, kuten Saksassa tai Yhdysvalloissa.
Vastaavasti sotilastarkkailijaksi lähetetty reserviläisluutnantti saattaa saada kapteenin palvelusarvon, jotta hänen olisi helpompi työskennellä useimmiten lähinnä kapteenin arvoisten kollegoidensa kanssa.