cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barrett Hayton
Barrett Hayton (s. 9. kesäkuuta 2000 Peterborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Arizona Coyotesn organisaatiossa. Coyotes varasi hänet ensimmäisellä kierroksella koko NHL:n varaustilaisuuden viidentenä pelaajana kesällä 2018. Hayton on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Hayton on pelannut suurimman osan juniorivuosistaan kotikaupungissaan Ontarion Peterborough'ssa. Hän voitti Peterborough Petesin Minor Midget -junioreissa kauden 2004–2005 päätteeksi ETAMMHL-sarjan mestaruuden. Kaudeksi 2005–2006 Hayton siirtyi Toronto Red Wingsin Minor Midget -joukkueeseen, jossa hän oli GTMMHL-junioriliigassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 36+37=73. Hayton pelasi kauden aikana myös GTHL Top Prospects Gamessa.
Sault Ste. Marie Greyhounds varasi Haytonin koko OHL:n varaustilaisuuden yhdeksäntenä pelaajana kesällä 2016. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017, jolloin Haytonin tulokaskausi liigassa toi 63 runkosarjaottelussa tehot 9+18=27 ja yhdeksässä playoff-ottelussa kaksi maalia. Kaudella 2017–2018 hän teki OHL:n runkosarjassa 63 ottelussa 60 tehopistettä ja pudotuspeleissä 24 ottelussa 21 tehopistettä. Hayton eteni Greyhoundsin kanssa aina J. Ross Robertson Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Hamilton Bulldogs otteluvoitoin 4–2. Hänet palkittiin kauden päätteeksi OHL:n parhaiten jääkiekkoilun ja opiskelun yhdistäneenä pelaajana Bobby Smith Trophylla. Hayton pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Arizona Coyotes varasi Haytonin koko NHL:n varaustilaisuuden 2018 viidentenä pelaajana. Hän oli varaustilaisuuden pienimmällä numerolla varattu kanadalaispelaaja. Jo heinäkuussa Hayton teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän sai syksyn harjoitusleirin lopulla ylävartalovamman, joka piti Haytonin sivussa Coyotesin NHL-kauden 2018–2019 kaksi ensimmäistä ottelua. Kuntouduttuaan seura lähetti hänet lokakuussa Greyhoundin OHL-joukkueen vahvuuteen. Hayton nimettiin joukkueen kapteeniksi. Hän teki OHL:n runkosarjassa 39 ottelussa 66 tehopistettä.
Hayton otti syksyn 2019 harjoitusleirin päätteeksi paikan Arizona Coyotesin NHL-vahvuudesta. Hän teki NHL-debyyttinsä kauden 2019–2020 kolmannella kierroksella 10. lokakuuta 2019 Vegas Golden Knightsia vastaan. Hayton sai ottelussa jääaikaa 11.24 minuuttia. Hän keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Nick Schmaltzin tekemään maaliin, joka jäi Coyotesin 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hayton keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Hänet valittiin ottelun kolmostähdeksi. NHL-uransa avausmaalin Hayton teki kolmannessa ottelussaan 25. lokakuuta 2019 vieraissa New Jersey Devilsia vastaan. Hänen osumansa jäi Coyotesin 3–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hayton keräsi ottelusta teholukeman +2. Hänet valittiin ottelun kakkostähdeksi. Hayton pelasi alkukaudella 14 ottelua, kunnes tammikuussa 2020 hän joutui sivuun olkapäävamman vuoksi. Helmikuussa Coyotes lähetti Haytonin kuntoutumaan AHL-joukkue Tucson Roadrunnersin vahvuuteen, jossa hän pelasi viisi ottelua tehopistein 1+4=5. Samassa kuussa Hayton nostettiin takaisin Coyotesin NHL-vahvuuteen. Hän pelasi NHL:ssä kauden aikana kaikkiaan 20 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4, kunnes koronaviruspandemia keskeytti kauden maaliskuussa. NHL:n pudotuspelikarsintojen käynnistyttyä elokuussa Hayton sai tililleen kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä.
Lokakuussa 2020 Arizona Coyotes lainasi Haytonin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen. Hän pelasi siellä kahdeksan ottelua tehden neljä syöttöpistettä, kunnes joulukuussa Coyotes kutsui Haytonin takaisin Pohjois-Amerikkaan. Hän pelasi tammikuussa 2021 alkaneella alkukaudella 2020–2021 14 ottelua tehopistein 2+1=3, kunnes helmikuussa Coyotes lähetti Haytonin Tucson Roadrunnersin AHL-joukkueeseen.
Syyskuussa 2022 Hayton teki Coyotesin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 3,55 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Hayton pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2020, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Kanadan kapteenina ja johdatti joukkueen maailmanmestaruuteen. Vuoden 2019 turnauksessa Hayton jakoi neljällä syöttöpisteellään Kanadan sisäisen syöttöpörssin voiton Morgan Frostin ja Cody Glassin kanssa. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Frostin kanssa lukemalla +8. Hayton valittiin Sveitsiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Kanadan ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Vuoden 2020 turnauksessa Hayton oli Kanadan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 6+6=12, joilla hän sijoittui koko turnauksen pistepörssissä toiseksi edellään vain Ruotsin Samuel Fagemo. Hayton valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Valmennus valitsi hänet Kanadan turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hayton valittiin myös sekä Slovakiaa vastaan pelatun puolivälieräottelun että Venäjää vastaan pelatun finaaliottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Venäjää vastaan pelatussa alkulohkon ottelussa, jonka Kanada hävisi lukemin 0–6, Hayton herätti paheksuntaa jätettyään kypäränsä riisumatta Venäjän kansallislaulun ajaksi. Venäjän kapteeni Grigori Denisenko valitti tapahtuneesta tuomaristolle ja jätti muutaman muun vastustajajoukkueen pelaajan tavoin Haytonin kättelemättä. Hayton kuitenkin pyysi tekoaan myöhemmin anteeksi Kanadan jääkiekkoliiton välityksellä:
Hayton pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän voitti kultaa. Hayton jakoi kolmella osumallaan Kanadan sisäisen maalipörssin voiton Jack McBainin kanssa. Hän edusti myös Canada Whiten joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016.
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Hayton on tasapainoinen, peliä tekevä kahden suunnan peliä tekevä sentteri, joka on varustettu erinomaisella pelikäsityksellä. Hän pelaa myös ikäisekseen varsin kypsää peliä, on käyttökelpoinen kaikissa tilanteissa ja omaa verrattain hyvät raamit. Hayton ei ole kuitenkaan varsinainen maalintekijätyyppi ja hänen tulisi käyttää kokoaan enemmän hyödyksi.
Haytonia on verrattu pelityyliltään Jonathan Toewsiin ja Patrice Bergeroniin.
Muuta
Haytonin isä Brian on entinen jääkiekkopuolustaja ja hänellä on Los Angeles Kingsin NHL-varaus vuodelta 1986. Brianin ammattilaisura jäi kuitenkin vain kuuden AHL-ottelun mittaiseksi. Hän on toiminut myös Kitchener Rangersin OHL-joukkueen päävalmentajana kausina 1998–2000.
Alankomaiden koripallomaajoukkue
Alankomaiden koripallomaajoukkue edustaa Alankomaita koripallon arvokisoissa.
Alankomaiden saavutukset koripallossa sijoittuvat 1940–1980-luvulle. Maa on päässyt EM-kisoihin yhteensä neljätoista kertaa. Parhaimmillaan Alankomaat on ollut neljäs vuonna 1983. Lisäksi maa on ollut kerran viides ja kerran kuudes.
Alankomaat on onnistunut kerran selviytymään koripallon maailmanmestaruuskilpailuihin. Vuonna 1986 se osallistui Espanjassa pidettyihin MM-kisoihin ja oli lopulta turnauksen neljästoista. Mukana joukkueita oli 24, joten maa sijoittui turnauksen keskikastiin.
Suinin
Suinin (jap. 垂仁天皇, tunnetaan myös nimellä Suinin-tennō) oli perinteisen japanilaisen tiedon mukaisesti Japanin yhdestoista keisari.
Suininin valtakausi sijoittui vuosille 29 eaa. - 70. Suinin syntyi vuonna 69 eaa. ja kuoli vuonna 70.
Alberto Lupo
thumb|225px|Alberto Lupo vuonna 1972. Alberto Lupo (oikealta nimeltään Alberto Zoboli, 19. joulukuuta 1924 Genova – 13. elokuuta 1984 San Felice Circeo) oli italialainen näyttelijä.
Lupo opiskeli näyttelemistä ja oikeustiedettä ja teki huomattavan uran teatterinäyttelijänä. Hän työskenteli paljon televisiossa ja esiintyi myös laulajana. Lupo palkittiin Nastro d’argentolla vuonna 1961 roolistaan Damiano Damianin elokuvassa Il sicario, mutta hän näytteli myös monissa viihde-elokuvissa.
Greliini
thumb|Malli greliinin rakenteesta Greliini ( sanoista growth hormone release inducing) eli KH-reliini tai GH-reliini on pääasiassa mahalaukun limakalvolta erittyvä 28 aminohapon muodostama peptidihormoni, joka lisää kasvuhormonin eritystä aivolisäkkeestä. Lisäksi greliini stimuloi ruokahalua ja nopeuttaa mahalaukun tyhjenemistä. Greliini edesauttaa kasvamista aiheuttamalla ruokahalun lisäyksen kautta elimistöön anabolisen tilan, joka on välttämätöntä kasvulle.
Libertarismi
Libertarismi (adj. ”libertaari(nen)”, kannattaja myös ”libertaari” tai ”libertaristi”) tarkoittaa niitä poliittisen filosofian ja talousfilosofian suuntauksia, jossa vapaus asetetaan ihmisen toiminnan korkeimmaksi tai tärkeäksi päämääräksi. Libertaarit pyrkivät maksimoimaan itsemääräämisoikeuden ja valinnanvapauden suosimalla mahdollisimman laajoja poliittisia vapauksia, yksilöoikeuksia sekä vapaaehtoisuuteen perustuvaa yhdistymisvapautta. Vaikka eri libertaarit jakavat näkemyksen yleisestä auktoriteettivastaisuudesta, jakautuvat he muissa kysymyksissä hyvinkin toisistaan poikkeaviin ja usein keskenään ristiriitaisiin ideologioihin. Ristiriidat liittyvät usein kysymyksiin sosiaalisen organisaation muodoista ja roolista, yksilökäsityksestä, vapauskäsityksestä, yksilövallan luonteesta ja vapaista markkinoista. Libertaristisista aatteista voidaan erotella ainakin seuraavat suuntaukset: sosiaalilibertarismi (anarkismi ja vasemmistolibertarismi) ja talouslibertarismi, toisin sanottuna oikeistolibertarismi (uusklassinen liberalismi ja anarkokapitalismi).
Sosiaalilibertaristisia aatteita yhdistää kriittinen suhtautumien vapaisiin markkinoihin ja yksityisomistamiseen. Anarkismi tavoittelee valtio-organisaation totaalista lakkauttamista ja vapaaehtoista sosiaalista sekä taloudellista organisoitumista. Vasemmistolibertaarit tavoittelevat minimaalista valtiota, jonka tehtävänä on turvata negatiiviseen vapauskäsitykseen perustuvien yksilövapauksien oikeudenmukainen ja tasavertainen toteutuminen positiivisen vapauskäsityksen mukaisesti. Oikeistolibertaristiset aatteet painottuvat talousfilosofiaan ja kannattavat henkilökohtaista ja taloudellista yksilönvapautta negatiivisen vapauskäsityksen mukaisesti. Oikeistolibertaarit kannattavat vapaita markkinoita ja näkevät minimaaliseksi supistetun valtion tai vastaavan sosiaalisen organisaation tehtäväksi turvata yhtäältä markkinoiden olemassaolo ja toisaalta oikeistolibertaarien pitämät perusoikeudet: ruumiilliseen koskemattomuuden, yksityisomistuksen ja sopimusvapauden.
Aatehistoriaa
Sana libertarismi juontaa juurensa libertarianismista, filosofisesta katsantokannasta, jonka mukaan ihmisellä on vapaa tahto. Myöhemmin termi kytkettiin valtiovastaiseen sosialismiin ja valistusaatteiden vaikuttamiin poliittisiin suuntauksiin, jotka näkivät institutionalisoituneen vallan johtavan yhteiskunnalliseen eriarvoisuuteen ja epäoikeudenmukaisuuteen. Vaikka libertarismi on useissa maissa säilynyt synonyyminä sosiaaliselle tai individualistiselle anarkismille, on termi – eritoten Yhdysvalloissa – omaksuttu tarkoittamaan äärikapitalistista markkinaliberalismia ja laissez-faire-markkinataloutta paremminkin kuin radikaalia egalitaarista anti-kapitalismia, johon libertarismin aatehistoria alkujaan pohjaa.
Eurooppalaiset anarkistit kuten Max Stirner, Mikhail Bakunin ja Pjotr Kropotkin sekä filosofi Friedrich Nietzsche ovat vaikuttaneet osaltaan aatteen syntyyn. Talouslibertaarit lisäävät oppi-isien joukkoon belgialaisen taloustieteilijän Gustave Molinarin sekä toisinaan lukevat myös ranskalaiset fysiokraatit mukaan teoriaperinteeseen.
Libertarismi Yhdysvalloissa
Käsite libertarismi syntyi Yhdysvalloissa korvaamaan käsitettä liberalismi, kun liberalismi alkoi siellä tarkoittaa klassisen liberalismin sijaan Franklin Delano Rooseveltin sosiaaliliberalismia. Toisen maailmansodan aikana ja jälkeen klassinen liberalismi oli aallonpohjassa ja libertaarit pyrkivät herättämään henkiin klassisen liberalismin perinteitä. Jotkut ovat katsoneet Yhdysvaltojen noudattaneen libertaristista yhteiskuntajärjestelmää aina vuoteen 1913 saakka, jolloin maan perustuslain 16. lisäys astui voimaan. Kyseinen lisäys teki mahdolliseksi liittovaltion tuloveron perimisen. Yhdysvalloissa oli kuitenkin orjuutta, asevelvollisuutta, sananvapauden, maahanmuuton, henkilökohtaisen, seksuaalisen ja taloudellisen vapauden rajoituksia kuten sääntelyä ja keskuspankkeja.
Paleolibertarismi syntyi Yhdysvalloissa 1990-luvun alussa älyllisesti tiukaksi ja konservatiiviseksi libertarismin haaraksi.
Libertaaripuolue on osallistunut moniin presidentinvaaleihin saamatta ehdokastaan valituksi. Esimerkiksi Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2008 oli ehdolla useita libertaristisin tunnuksin esiintyviä ehdokkaita, kuten Bob Barr, Ron Paul ja Tom Stevens, jotka kuitenkin jäivät ilman valitsijamiehiä. Ron Paul osallistui myös vuonna 2012 republikaanien esivaaleihin saamatta puolueen ehdokkuutta. Libertaareille ominaista on keskuspankkijärjestelmän, fiat-rahan, sotien, Patriot Actin, velan oton, verojen korotusten, säännöstelyn ja ylisuuren hallinnon kritisointi. He kannattavat vapaata markkinataloutta ja vakaata rahajärjestelmää, joka perustuu esimerkiksi kultakantaan, sekä laajoja yksilönvapauksia.
Noam Chomskyn mukaan libertarismi tarkoittaa Yhdysvalloissa nykyään eri asiaa kuin mitä se historiallisesti merkitsi. Hänen mukaansa Yhdysvalloissa libertaristit haluavat minimoida valtiovallan, mutta he eivät välttämättä vastusta yhtiöitä kuten sosialistit. Tässä mielessä yhdysvaltalaista libertarismia voidaan kutsua Chomskyn mukaan äärioikeistolaiseksi. Jotkut libertaarit ovat kuitenkin enemmän tai vähemmän kriittisiä yhtiöitä kohtaan ja varsinkin vasemmistolibertaarit voivat vastustaa niiden valtiollista rekisteröintiä, joka antaa niille rajallisen vastuun.
Yhdysvaltalaisen occupy-liikkeen voi nähdä olevan uusi pyrkimys määritellä yhdysvaltalainen libertarismi uudelleen vastaamaan sen egalitaarista ja anti-kapitalistista alkuperää.
Ayn Randin kehittämä objektivismi sisältää libertaristisia elementtejä, mutta Randin mukaan kyse on kahdesta eri ideologiasta. Randin yksilönvapauksia ja markkinataloutta kannattavilla teoksilla on ollut iso vaikutus yhdysvaltalaiseen oikeistoon.
Güzelyurt (Aksaray)
Güzelyurt on piirikunta Turkin Aksarayn maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Güzelyurtin väkiluku oli 11 223.
Güzelyurt
Güzelyurt (turk., ”Kaunis maa”) voi viitata seuraaviin:
Alena V. Ledeneva
Alena V. Ledeneva (s. 1964) on politiikan ja yhteiskuntatutkimuksen professori School of Slavonic and East European Studiesissa (SSEES) University College Londonissa (UCL). Hänet tunnetaan Venäjällä ilmenevien ”blatien” eli korruption ja muiden epävirallisten käytänteiden tutkimuksistaan. .
HK Acroni Jesenice
Slovenian ollessa osa Jugoslaviaa Jesenicen joukkue voitti Jugoslavian mestaruuden peräti 23 kertaa. Slovenian mestaruuden joukkue on voittanut viisi kertaa, ja ollut yhdeksän kertaa hopealla.
Joukkue meni konkurssiin ja hajotettiin syyskuussa 2012.
Englannin jalkapallon sarjajärjestelmä
Järjestelmä sisältää sarjojen hierarkian, joka muodostuu nousemisen ja putoamisen periaatteesta. Sarjoissaan parhaiten menestyneet seurat voivat nousta korkeampaa porrasta edustavaan sarjaan, kun taas heikoimmat putoavat alemmalle portaalle. Teoriassa kaikkein alimmalta tasolta voi kivuta korkeimmalle tasolle asti, vaikka käytännössä se on ainakin lyhyellä tähtäimellä lähes mahdotonta. Pyramidin sisällä tapahtuu kuitenkin merkittävästi siirtymää.
Korkeimmat viisi porrasta sisältävät kukin yhden sarjan. Sen alapuolella portaaseen kuuluu useampia rinnakkaisia, yleensä alueellisia sarjoja, aivan alimpia, Bristol Downs Football Leaguen divisioonille kuuluvia portaita lukuun ottamatta. Kaikkiaan portaita on yli 20. Alimpien tasojen sarjoja ei välttämättä pelata säännöllisesti. Amatöörien niin sanottu sunnuntailiiga ei kuulu Englannin jalkapallon sarjajärjestelmään.
Hierarkia
Pyramidin ylimmällä tasolla on Valioliiga, jossa on 20 joukkuetta. Sen alapuolella on Englannin liiga, joka jakautuu kolmeen 24 joukkueen divisioonaan: Mestaruussarjaan (pyramidin porras 2), Ykkösliigaan (porras 3) ja Kakkosliigaan (porras 4). Kaikki Valioliigan ja Englannin liigan 92 joukkuetta ovat täysammattilaisjoukkueita. Näiden sarjojen joukkueita kutsutaan yhteisnimellä liigaseurat tai liigajalkapallo, koska vuoteen 1992 Englannin liiga käsitti myös nykyisen Valioliigan. Korkein liigan ulkopuolinen sarja on Konferenssi (Football Conference), joka käsittää 24 joukkueen kansallisen sarjan (porras 5), sekä kaksi alueellista 22 joukkueen sarjaa, eteläinen ja pohjoinen konferenssi (porras 6). Jotkut konferenssin joukkueet ovat täysammattilaisjoukkueita, toiset puoliammattimaisia. Konferenssista alaspäin suurimmat joukkueet ovat puoliammattimaisia, mutta edelleen alemmas mentäessä kaikki seurat ovat pian amatööripohjaisia.
Taulukossa Englannin jalkapallon sarjajärjestelmän 11 ylintä porrasta eli Englannin jalkapalloliiton alaisuuteen kuuluvat sarjat. Suluissa on sarjan virallinen sponsorinimi. Kaudella 2018–2019 portaita on kaikkiaan 22.
Lähteet
Campionato inglese di calcio
Vasco da Gama (1876)
Vasco da Gama oli Portugalin laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu ironclad-alus.
Valmistus
Alus tilattiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä Blackwallista Lontoosta, missä köli laskettiin vuonna 1875. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1876 ja valmistui 1878.
Palvelus
Alus palveli rannikkopuolustusjoukoissa, joiden tehtävänä oli Lissabonin ja Tagus-joen suun suojaaminen. Alus osallistui 26. kesäkuuta 1897 Spitheadissä järjestettyyn laivastokatselmukseen.
Alus oli modernisoitavana Orlandossa 1901-1902, jolloin sen keskiosaan lisättiin etrin kappale. Muutostöiden jälkeen aluksen uppouma oli 2 972 tonnia. Rungon pituus oli 70,86m leveys 12,19 ja syväys 6,27 metriä. Propulsiojärjestelmän teho tuplattiin 6 000 hevosvoimaan, millä saavutettiin 15,5 solmun huippunopeus. Aluksella oli hiiltä maksimissaan 300 tonnia. Muutostöiden jälkeen aseistuksena oli kaksi kahdeksan tuuman 40 pituuskaliiperin tykkiä, joiden lisäksi olivat 5,9 tuuman 45 pituuskaliiperin, 12 naulan, neljä yhdeksän naulan ja kuusi kolmen naulan tykkiä. Miehistötarve kasvoi 260 henkeen.
Aluksella tapahtui 27. elokuuta 1907 kaasuräjähdys, jossa joukko miehistönjäseniä loukkaantui. Osa aluksen miehistönstä osallistui Portugalin huhtikuun 1913 poliittisiin levottomuuksiin. Kapinalliset poistettiin alukselta. Miehistö osallistui jälleen 14. toukokuuta 1915 levottomuuksiin, nousten kapinaan ja surmaten aluksen päällikön sekä tulittaen Lissabonia, jolloin noin sata henkeä sai surmansa.
Alus oli laivaston lippulaivana ainakin vuoden 1914 loppuun, mihin asti budjetti ei mahdollistanut uuden aluksen hankintaa. Alus myytiin romutettavaksi 1935.
Kalliotaide
upright|pienoiskuva|Rupestre Valcamonica Sacerdote
Kalliotaide on kuvien tai muiden merkintöjen tekemistä kivipintaan, ja sillä viitataan yleensä esihistoriallisten ihmisten luomuksiin. Sanaa kalliotaide on otettu käyttöön englannin kielestä ja sillä tarkoitettiin ensin Keski-Euroopan luolamaalauksia. Käsiteen alle on tämän jälkeen kerätty muutkin kiven pintaan tehdyt kuviot, joissa taiteellisuus on silmiin pistävää.
Kalliotaiteesta puhuttaessa jaetaan kohteen kalliomaalauksiin ja kalliopiirroksiin. Kalliomaalaus tehdään maalaamalla kiven pintaan kuvio väriainetta käyttäen. Kalliopiirros tehdään rikkomalla kiven pinta kaivertamalla, uurtamalla, hiomalla tai hakkaamalla siihen kuvio. Joihinkin piirroksiin on valutettu lisäksi maalia. Luolamaalaus on periaatteessa luolaan tehty kalliomaalaus. Kalliotaide on vanhimpia merkkejä ihmisen halusta kommunikoida symbolisesti tai ilmaista itseään taiteellisesti.
Luettelo Kiinan neoliittisista kulttuureista
Kulttuurit alueittain, aikakausittain
Kiinan neoliittisia kulttuureja alueen ja ajan mukaan.
Alueet
thumb|450px|Kiinan neoliittisten kulttuurien alueita Tätä kutsutaan Pohjois-Kiinan tasangoksi
Teumessos
Teumessos voi viitata seuraaviin paikkoihin antiikin Kreikassa:
Furio Meniconi
Furio Meniconi (22. helmikuuta 1924 Rooma – 12. joulukuuta 1981 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Elokuvaperheeseen syntyneen Meniconi teki ensimmäisen roolinsa Riccardo Fredan elokuvassa Il figlio di d'Artagnan vuonna 1950. Pitkä ja roteva mies näytteli sivuosia lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista merirosvoseikkailuihin ja spagettiwesterneihin. Hän käytti myös taiteilijanimeä Men Fury.
Froot
Froot on Marina and the Diamondsin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin maaliskuussa 2015, jota ennen julkaistiin viisi single-kappaletta, jotka kuuluvat Marinan luomaan "Froot Of The Month"-nimiseen kampanjaan. Kuudes single kuitenkin julkaistiin 4. huhtikuuta.
Tausta
Albumin nimikkokappale 'Froot' julkaistiin 10. lokakuuta 2014, Marinan syntymäpäivänä, sekä kuukautta myöhemmin 10. marraskuuta julkaistiin koko albumin kappalelista. 12. joulukuuta Marina and the Diamondsin Youtube-kanavalle ladattiin kappale 'Happy'. Uudenvuodenpäivänä esiteltiin kolmas ennakkosingle nimeltä ”Immortal”, joka kiri iTunes-listojen kärkeen. 'I'm A Ruin' julkaistiin 2. helmikuuta. Viides ennakkosingle 'Forget' julkaistiin 3. maaliskuuta. Ja kuudes single, 'Gold' julkaistiin 4. huhtikuuta
Dominique Bona
pienoiskuva|upright|Dominique Bona toukokuussa 2010.
Dominique Henriette Marie Bona, o.s. Conte (29. heinäkuuta 1953 Perpignan, Pyrénées-Orientales) on ranskalainen kirjailija. Hän on saanut vuonna 1992 Prix Interallié -palkonnon ja vuonna 1998 Prix Renaudot -palkinnon. Hänestä tuli Ranskan Akatemian jäsen 18. huhtikuuta 2013 ja hänellä on tuoli numero 33.
Elämäkerta
Dominique Conte syntyi alkuperältään katalonialaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli myös kirjailija ja poliitikko Arthur Conte (1920-2013). Dominique Conte on kustantaja Pierre Conten sisar.
Dominique Bona suoritti akateemiset opintonsa Sorbonnessa vuonna 1975, hänen gradunsa otsikko oli "Les fées et les sorcières dans la littérature des XIIe et XIIIe siècles" ja samanna vuonna hän auskultoi eli suoritti opettajan pätevyyden.
Kirjallisessa tuotannossaan Dominique Bona on korostanut feminismiä.
Kun Bona valittiin Ranskan akatemiaan 18. huhtikuuta 2013 tuolille 33 eli Michel Mohrtin tilalle, niin hänestä tuli valintahetkellä kahdeksan nainen, joka oli päässyt kuolemattomien joukkoon. Hän oli myös valintansa hetkellä koko Akatemian nuorin jäsen.
Dominique Bona on avioliitossa korsikalaista alkuperään olevan miehensä kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Barroson komissio
200px|thumb|Komission puheenjohtaja Barroso Barroson komissio oli Euroopan komissio, joka astui voimaan 22. marraskuuta 2004. José Manuel Barroson johtaman komission ensimmäinen toimikausi päättyi 31. lokakuuta 2009, mutta hänet valittiin johtamaan myös seuraavaa komissiota, joka istui vuoteen 2014. Toisen komission kausi alkoi virallisesti 9. helmikuuta 2010. Komissio koostuu puheenjohtajasta ja 26 muusta komissaarista. Aiemmin komissaareja oli 25 mutta Romanian ja Bulgarian liittyessä Euroopan unioniin vuoden 2007 alussa komissaarien lukumäärä kasvoi kahdella.
Barroson I komission vaiheet
Barroson I komission oli määrä aloittaa 1. marraskuuta 2004, mutta Euroopan parlamentin vastustaessa sen ensimmäistä kokoonpanoa Barroson täytyi vetää ehdotuksensa pois ilman äänestystä. Uuden ehdotuksen parlamentti hyväksyi 18. marraskuuta. (449 ääntä puolesta, 149 vastaan, 82 tyhjää.)
Kuluttajansuoja-asiat, joista I komissiossa vastasi Bulgarian Meglena Kuneva, kuuluivat alun perin terveyskomissaarina toimineen Markos Kyprianoun vastuualueeseen. Monikielisyysasiat, joista vastaa romanialainen Leonard Orban, puolestaan koulutus- ja kulttuurikomissaari Ján Figeľin vastuu-alueeseen.
Bulgarian ja Romanian komissaarien mukaantulon jälkeen Barroson I komissioon tuli kuusi uutta komissaaria ja kuusi entistä jätti komission. Kun terveyskomissaarina toiminut kyproslainen Markos Kyprianou aloitti maansa ulkoministerinä, Androulla Vassiliou tuli hänen tilalleen 3. maaliskuuta 2008. Italialainen Franco Frattini, jonka vastuualueeseen kuuluivat oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen liittyvät asiat, aloitti toukokuussa 2008 niin ikään maansa ulkoministerinä. Liikennekomissaarina ollut ranskalainen Jacques Barrot otti hänen vastuualueensa hoitaakseen ja italialaisesta Antonio Tajanista tuli liikennekomissaari 9. toukokuuta. Kauppakomissaarina toiminut britti Peter Mandelson siirtyi maansa yritystoiminnasta ja säätelystä vastaavaksi ministeriksi ja hänen tilalleen tuli 3. lokakuuta 2008 paronitar Catherine Ashton.
Heinäkuussa 2009 liettualainen Dalia Grybauskaitė, joka vastasi komissiossa rahoitussuunnittelusta ja talousarviosta, aloitti maansa presidenttinä ja puolalainen aluekomissaari Danuta Hübner sekä belgialainen kehitysyhteistyökomissaari Louis Michel Euroopan parlamentin jäseninä. Heidän tilalleen tulivat Algirdas Šemeta, Paweł Samecki ja Karel De Gucht.
Barroson komissiot
Virassa 22. marraskuuta 2004 alkaen
Savoia Film
Savoia Film oli 1910-luvulla toiminut italialainen elokuvayhtiö.
Taidemaalari Pier Antonio Gariazzo ja belgialainen Daniele Plucker perustivat Savoia Filmin Torinossa vuonna 1911. Se tuotti dokumentteja, historiallisia elokuvia, draamoja ja komedioita ja nousi pian yhdeksi Italian tärkeimmistä elokuvayhtiöistä. Vuonna 1914 Savoia Film muutettiin osakeyhtiöksi ja sen pääomistajaksi ja johtajaksi tuli pankkiiri Angelo Cravario.
Savoia Filmin ohjaajina työskentelivät muun muassa Nino Oxilia, Ubaldo Maria Del Colle, Sandro Camasio, Gabriel Moreau, Oreste Mentasti ja Telemaco Ruggeri. Näyttelijöitä olivat Ubaldo Maria Del Colle, Maria Jacobini, Italia Almirante Manzini, Adriana Costamagna, Lidia Quaranta, Alberto Nepoti, Vitale De Stefano, Dillo Lombardi, Totò Majorana, Gian Paolo Rosmino, Felice Carena ja Azucena Della Porta.
Yhtiön toiminta lakkasi talousvaikeuksiin vuonna 1918 ja se lopetettiin vuonna 1921. Seitsemän vuoden aikana Savoia Film ehti tuottaa yli 200 elokuvaa.
Pilvet
Pilvet voi viitata seuraaviin:
Kruununpuisto (Imatra)
thumb|200px|Näkymä puistoalueelle.
Kruununpuisto Imatralla on vuonna 1842 perustettu Suomen vanhin luonnonsuojelualue. Puisto sijaitsee Imatrankosken ympärillä.
Luonnonsuojelualue perustettiin Venäjän keisari Nikolai I:n käskystä. Alue sai osakseen venäläisten suosiota jo vuonna 1772, jolloin keisarinna Katariina Suuri vieraili Imatralla.
Kruununpuisto jakautuu neljään osaan: Koski-, Pato-, Muinaisuoman- ja Valtionhotellin puistoon. Alueella on kosken lisäksi muitakin nähtävyyksiä, kuten useita erilaisia muistomerkkejä.
Puistoon rakennettiin vuonna 2014 noin kilometrin pituinen kaupunkipuro, joka jäljittelee luonnollisia olosuhteita. Vuonna 2018 siinä on runsaasti mm. taimenia.
Sfíngio
Sfíngio (myös Βουνό Σφίγγας, Vounó Sfíngas) eli Fagás (Φαγάς), antiikin Fikion/Fikeion ja Sfingion, on vuori Boiotiassa Keski-Kreikassa. Sen korkeus on 565 metriä.
Sfíngio-vuori sijaitsee Kopaḯdan tasangon eli entisen Kopais-järven paikan ja Ylíki-järven välissä noin seitsemän kilometriä itään Alíartoksesta ja noin 12 kilometriä länsiluoteeseen Thívasta. Se yhdistää Ptóo-vuoren Elikónas-vuoreen.
Antiikin aikana Fikion ja Sfingion olivat saman nimen kaksi eri muotoa, sillä Fiks oli aiolialainen muoto nimestä Sfinks. Vuoren yläosassa oli kivi, jonka katsottiin muistuttavan Kopais-järvelle katsovaa naisen päätä. Tästä syntyi myytti, jonka mukaan sfinksi heitti paikalla uhrinsa järveen. Strabonilla vuoren nimi esiintyy muodossa Foinikion (, lat. Phoenicium), mutta tätä muotoa ei tunneta mistään muista lähteistä, ja se on oletettavasti virheellinen muoto nimestä Fikion.
Reykjavik (Kanada)
Reykjavik on Alonsan kuntaan kuuluva kylä Manitobajärven rannalla Manitoban provinssissa Kanadassa.
NRP Baptista de Andrade (F486)
NRP Baptista de Andrade (runkonumero F486) oli Portugalin laivaston vuonna 1973 vesillelaskettu Baptista de Andrade -luokan korvetti.
Valmistus
Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin 1972. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1873 ja otettiin palvelukseen 19. marraskuuta 1974.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin vuonna 1991.
Hector 60v-juhlatupla
Hector 60v-juhlatupla on vuonna 2007 Hectorin juhlavuoden kunniaksi julkaistu DVD, joka sisältää ensimmäisellä DVD:llä Hectorin 40-vuotistaiteilijajuhlakonsertin, joka taltioitiin vuoden 2006 alussa Hartwall Areenalla. Toisella DVD:llä on Hectorin eri esiitymisiä TV:ssä sekä musiikkivideoita.
DVD ylsi Suomen virallisen listan toiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Gaudiya Vaishnavismi
Gaudiya Vaishnavismi, eli Bengalista alkunsa saanut Vaishnava-perinne, on Chaitanya Mahaprabhun 1500-luvulla alullepanema Radhalle ja Krishnalle omistautunut bhakti-liike. Perinteen seuraajien tarkkaa lukumäärää ei tiedetä, mutta sen arvioidaan liikkuvan useassa miljoonassa, joista pääosa Bengalin alueella ja Vrajassa, Krishnan synnyinseudulla Pohjois-Intiassa. Gaudiya Vaishnavismin muodoista länsimaissa tunnetuin lienee A. C. Bhaktivedanta Swamin perustama Hare Krishna -liike.
Perinteen filosofia
Sri Chaitanyan opettama filosofia tunnetaan nimellä <tt>achintya-bheda-abheda-tattva</tt>, totuus käsityskyvyn ylittävän korkeimman samanaikaisesta ykseydestä ja erillisyydestä kaiken olevan kanssa. Sri Chaitanyan koulukunta tuo teoriaa esittäessään mukaan ajatuksen <tt>shaktista</tt> ja <tt>shaktimanista</tt>, eli energiasta ja tämän lähteestä. Kaikki oleva nähdään Korkeimman <tt>shaktin</tt> ilmentymänä.
Shakti jakautuu kolmeen pääkategoriaan, nimittäin <tt>antaranga</tt> eli sisäinen, <tt>bahiranga</tt> eli ulkoinen, ja <tt>tatastha</tt> eli näiden välille sijoittunut. Ensimmäinen viittaa Korkeimman omaan asuinsijaan, toinen aineelliseen maailmaan, kolmas maailmaa kansoittaviin <tt>jiva-atmaneihin</tt>, eläviin olentoihin. Shakti-shaktimatayor abhedah, sanotaan - <tt>shakti</tt> ja tämän lähde eivät eroa toisistaan, kuten kuumuus ja valo eivät eroa tulesta; nämä totuudet ovat samanaikaisesti sekä yhtä että erillisiä toisistaan.
Yhteenveto perinteen opeista
Srinath Chakravarti, eräs perinteen varhaisista opettajista, kiteytti Sri Chaitanyan opit seuraavaan Srimad Bhagavatam-kommentaarinsa avaussäkeiden joukossa esittämäänsä värssyyn:
Loppukaneettina Srinath toteaa, "Tämä on Sri Chaitanya Mahaprabhun näkemys, eikä tätä korkeampaa näkemystä ole."
Vaishnava-perinteiden joukossa Gaudiya Vaishnavat kuuluvat Radhaa ja Krishnaa palvovien keskuuteen. Rupa Goswami, Chaitanyan oppilas ja eräs perinteen etummaisia teologeja, onkin kirjoittanut näiden rakkaudesta mittavia tutkielmia, tunnetuimpina teoksina Bhakti-rasamrita-sindhu ja Ujjvala-nilamani. Perinne tunnetaan erityisesti kehittyneestä käsityksestään bhakti-rasasta, antaumuksen esteettisestä hurmiosta.
Pyhät kirjoitukset
Klassisista, Sri Chaitanyaa edeltävistä kirjoituksista tärkeimpinä mainittakoon Bhagavad-gita, Krishnan filosofiset ohjeet Arjunalle Kurukshetran taistelukentällä, ja Srimad Bhagavatam, 12-osainen eepos, jossa kerrotaan laajalti Vishnun avatarojen ja eri pyhimysten teoista teologisin dialogein höystettynä, ja jonka helmenä tunnetaan kymmenen kirjan laaja kuvaus Krishnan teoista.
Sri Chaitanyan itsensä ei tiedetä kirjoittaneen muuta, kuin Siksashtakana tunnetut kahdeksan opin säettä. Tämä kuitenkin valtuutti Vrindavanan kuusi Goswamia, etummaiset oppilaansa, kirjoittamaan käsityksistään teoksiinsa. Goswamien laajat kirjoitukset ovatkin käytännössä koko perinteen opillinen selkäranka.
NHL:n täydennysvaraus
Täydennysvarauksessa varattiin aikoinaan varaamattomia pelaajia, jotka jatkoivat uraansa Pohjois-Amerikan juniori- ja yliopistosarjoissa. Suurin osa täydennysvarauksessa varatuista pelaajista ei kuitenkaan koskaan pelannut NHL:ssä. Vain harvat ja valitut pääsivät kokeilemaan taitojaan NHL-jäillä. John Cullen, Bob Kudelski, Dave Snuggerud, Shawn Chambers, Jamie Baker, Todd Krygier, Gary Shuchuk, Chris Tancill, Cory Cross, Steve Rucchin, Steve Guolla ja Steve Martins ovat ainoat täydennysvarauksessa varatut pelaajat, jotka ovat pelanneet yli 100 ottelua NHL:ssä. Vuosittain täydennysvarauksessa varattiin 8-28 pelaajaa.
NHL otti täydennysvaraustilaisuuden käyttöön Adam Oatesin takia. Oates pelasi Yhdysvalloissa yliopistojääkiekkoa Rensselaer Polytechnic Instituten joukkueessa. Joukkue voitti NCAA-sarjan mestaruuden 1985, minkä jälkeen Oatesista tuli haluttu pelaaja. Oatesia ei ollut varattu NHL:ään, joten hän saattoi neuvotella useamman joukkueen kanssa ja muita tulokkaita paremman sopimuksen. Korjataakseen ongelman NHL loi täydennysvarausjärjestelmän, jossa NHL-joukkueet varasivat itselleen 21 vuotta täyttäneitä yliopistopelaajia. Järjestelmän avulla NHL piti tulokkaiden palkat alhaisina.
Täydennysvaraustilaisuus lopetettiin vuoden 1995 NHL:n työehtosopimuksen seurauksena.
Suomalaisen filosofian historia
Suomalaisen filosofian historia esihistorialliselta ajalta nykyfilosofiaan.
Filosofia on Suomen samoin kuin maailmankin ensimmäinen akateeminen oppiaine. Turun Akatemiaa perustettaessa vuonna 1640 sen opettajakuntaan nimitettiin oikeustieteen, lääketieteen ja kolmen teologian professorin lisäksi kuusi filosofisen tiedekunnan professoria. 2000-luvun filosofialla on Suomessa kaikki tieteen ulkoiset tunnusmerkit: vakiintunut asema akateemisena oppiaineena, omat julkaisusarjat, tieteelliset seurat, kongressit ja kansainvälisen yhteistyön järjestöt.
Suomalaisen filosofian suuria nimiä ovat olleet muun muassa 1800-luvulla G. W. F. Hegelin ajattelua edustanut ja saksalaisesta idealismista vaikutteita saanut J. V. Snellman, jota on pidetty Suomen kansallisfilosofina, sekä 1900-luvulla Edvard Westermarck, Eino Kaila, Georg Henrik von Wright ja Jaakko Hintikka, jotka ovat liittäneet suomalaisen filosofian ennen kaikkea anglosaksisen eli brittiläisen ja amerikkalaisen filosofian yhteyteen.
Esihistoriallisen ajan ajattelu
pienoiskuva|Joutsen ja muna. Linnut liittyvät monella tavalla itämerensuomalaisten uskomuksiin. Oli esimerkiksi monta käsitystä siitä, miten lintu oli luonut maailman.
Esihistoriallisena aikana suomalaista kaikkeutta ja elämää koskevaa ajattelua esitettiin erilaisina myytteinä ja kansanrunoina. Esihistoriallisen Suomen elämästä ja ajattelusta on säilynyt tietoa ainoastaan myöhemmin muistiin kirjoitettujen kansanrunojen kautta. Esimerkiksi Kalevalasta voidaan löytää kuvauksia ajan taruista ja käsityksistä, kuten erilaisia selvityksiä kaikkeuden rakenteesta sekä sen ensimmäisistä tapahtumista. Henkilökuvauksista voidaan puolestaan päätellä ajan moraali- ja yhteiskuntakäsityksiä.
Katolinen keskiaika
Kun katolinen kirkko vakiinnutti itsensä Suomessa 1200-luvulla, se liitti maan samalla keskiajan eurooppalaiseen yhtenäiskulttuuriin, jonka yhteinen katolinen uskonto ja latinan kieli saivat aikaan. Samalla Suomi liitettiin katolisen kirkon filosofiseen järjestelmään. Sitä hallitsi skolastiikka, joka yhdisteli antiikin filosofiaa kirkon oppeihin. Skolastiikkaa korosti erityisesti logiikkaa. Metafyysiset opit perustuivat Aristoteleen ja kirkkoisien ajatusten pohjalle.
Keskiajalla sekä kirkollisiin että myös korkeisiin hallinnollisiin virkoihin pyrkivältä vaadittiin jonkinlaisia opintoja myös filosofian alalla. Filosofian opinnot olivat edellytyksenä varsinkin etenemiselle teologian opintoihin. Yhtenäiskulttuuri mahdollisti sen, että suomalaiset saattoivat lähteä opiskelemaan eurooppalaisiin yliopistoihin. Opiskelu oli kuitenkin hyvin kallista, ja niin Suomesta ulkomaille lähteneet opiskelijat kuuluivat yläluokkaan. Heistä tuli piispoja ja pappeja Suomen katolisen kirkon palvelukseen. Suosituimpia kohteita olivat Pariisi, Rostock ja Leipzig.
Tiedetään, että keskiajalla ainakin 150 suomalaista suoritti tutkintoja ja luennoi yliopistoissa eri puolilla Eurooppaa. Heiltä ei ole kuitenkaan säilynyt heidän kirjoittamikseen tunnistettuja kirjoituksia. Opiskelijoita on saattanut olla huomattavasti enemmän, sillä yliopistojen kirjoihin on usein kirjattu vain tutkinnon suorittaneet opiskelijat. Johannes Flicke tiedetään ensimmäiseksi teologisen tutkinnon Pariisissa suorittaneeksi suomalaiseksi. Tunnetuin Euroopassa opiskelleista on Olavi Maununpoika (-1460).
Keskiajan Suomessa korkeampi koulutus oli puolestaan keskittynyt Turun katedraalikouluun. Siellä harjoitettiin skolastisen filosofian opetusta koko sen toiminnan ajan. Opetukseen kuului muun muassa aristotelisen ja ramistisen logiikan perusteita. Vuonna 1630 katedraalikoulun perintö siirtyi Turun kymnaasille.
Katso myös: keskiajan yliopisto
Reformaation aika
pienoiskuva|[[Mikael Agricola.]]
Reformaation jälkeen suomalaiset hankkivat koulutusta ennen kaikkea Saksasta, jossa Wittenbergin yliopistosta tuli protestanttisen teologian keskus.
Aikakauden merkittäviä suomalaisia teologeja olivat:
1600-luku
Turun akatemia perustettiin vuonna 1640. Akatemian filosofisessa tiedekunnassa oli alussa neljä professuuria: 1) etiikka, valtio-oppi ja historia; 2) logiikka ja runous; 3) matematiikka; sekä 4) retoriikka. Kaksi ensin mainittua käsittivät filosofian tutkimuksen ja opetuksen, ja niiden voidaan katsoa vastaavan nykyisiä käytännöllisen ja teoreettisen filosofian aloja.
Turun akatemiassa harjoitettu filosofia oli pitkään hyvin konservatiivista niin sanottua uusskolastista filosofiaa. Aikakauden vaikuttajia olivat muun muassa:
pienoiskuva|[[Johan Gezelius vanhempi.]]
1700- ja 1800-luku
pienoiskuva|[[Daniel Juslenius.]] pienoiskuva|[[Henrik Gabriel Porthan.]]
1700- ja 1800-luvuilla Turun Akatemiassa vaikuttivat muun muassa:
Akatemian ulkopuolella vaikuttivat muun muassa:
Venäjän vallan aika
pienoiskuva|[[Bernhard Reinhold, J. V. Snellman, 1874.]]
Turun palon jälkeen Turun akatemia siirtyi Helsinkiin. 1800-luvun suomalaista filosofiaa hallitsi hegeliläisyys. Filosofian professorina toimi J. V. Snellmanin jälkeen Thiodolf Rein, joka perusti Suomen filosofisen yhdistyksen vuonna 1873. Hänen seuraajakseen siirtyi vuonna 1905 uuskantilainen Arvi Grotenfelt. Vuonna 1906 oppituoli jaettiin (uudelleen) teoreettiseen ja käytännölliseen filosofiaan.
Hegeliläisiä filosofeja olivat muun muassa:
Muita suuntauksia edustivat:
Itsenäisyyden aika
pienoiskuva|[[Edvard Westermarck.]]
1900-luku
Edvard Westermarck on vaikuttanut suomalaiseen filosofiaan ennen kaikkea moraalin syntyä ja kehitystä koskevilla tutkimuksillaan. 1800- ja 1900-lukujen vaihteen ja 1900-luvun alun suomalaisessa filosofiassa vaikuttivat erityisesti kolme Westermarckin oppilasta:
Itsenäisyyden ajan ensimmäiset merkittävät ammattifilosofit olivat:
pienoiskuva|Eino Kaila Näistä suurin vaikutus on ollut Eino Kailalla, joka oli yhteyksissä Wienin piiriin ja toi Suomeen logiikan ja tieteenfilosofian harrastuksen ja saattoi suomalaisen filosofian näin nousevan loogisen empirismin yhteyteen. Kaila oli Suomen kaikkien aikojen merkittävimpiä kulttuurivaikuttajia. Hän toimi filosofian professorina Turun yliopistossa 1921–1930, teoreettisen filosofian professorina Helsingin yliopistossa 1930–1948 ja Suomen Akatemian jäsenenä vuodesta 1948 kuolemaansa saakka (1958). Kailan vaikutus suomalaisen hengenelämän kehitykseen oli ratkaiseva. Vahvemmin kuin kukaan muu yksityinen henkilö Kaila kytki suomalaisen filosofian eurooppalaiseen perinteeseen luomalla yhteydet Wienin piiriin. Siten hän ”toi Suomeen” nykyaikaisen logiikan ja empiristien korostaman tieteellisen todellisuuskäsityksen.
Fenomenologiaa ovat edustaneet:
Muita filosofisia toimijoita olivat muun muassa:
Suomalainen nykyfilosofia
Suomalainen filosofia on ollut maailmalla arvostettua, ja useat suomalaiset filosofit ovat toimineet luottamustehtävissä filosofian alan kansainvälisissä järjestöissä.
1900-luvun jälkimmäisen puoliskon suomalaista filosofiaa on hallinnut loogis-analyyttinen filosofia. Tutkimus on keskittynyt ennen kaikkea logiikkaan, induktiivisen tiedon teoriaan sekä tieteellisen selittämisen ja teorianmuodostuksen ongelmiin. Suomalaiset filosofit ovat olleet hyvin perillä analyyttisen filosofian tieteenfilosofisesta ja tieto-opillisesta keskustelusta, jossa usein sovelletaan logiikan välineitä filosofisten ongelmien täsmentämisessä ja ratkaisemisessa.
Jaakko Hintikalla on ollut erittäin keskeinen rooli suomalaiseen nykyfilosofiaan toisaalta oppilaidensa ja toisaalta avaamiensa tutkimusaiheiden kautta. Hintikka aloitti von Wrightin oppilaana, ja vakiinnutti Suomen johtavaksi filosofiseksi suuntaukseksi juuri logiikkaan keskittyneen analyyttisen koulukunnan. Hintikka itse on tutkinut etenkin mahdollisten maailmojen semantiikkaa, kysymisen logiikkaa ja peliteoriaa. Hän toimii nykyään professorina Bostonin yliopistossa.
Suomalainen mannermainen filosofia on jatkanut ennen kaikkea J. E. Salomaan, Erik Ahlmanin ja Sven ja Eino Krohnin fenomenologisia perinteitä. Muun muassa Esa Saarinen on harrastanut eksistentialismia.
1980-luvulta alkaen on alettu puhua ”postanalyyttisestä” ajattelusta. Tähän liittyy myös pragmatismin nousu Suomessa. Vuonna 1994 ilmestymisensä aloittanut filosofinen aikakauslehti Niin & näin on julkaissut varsinkin mannermaista filosofiaa edustavia artikkeleita. Toinen kotimainen filosofinen aikakausjulkaisu, Königsberg, perustettiin Tampereella 1996.
Erityisesti 1990-luvulla muutamat suomalaiset filosofit ryhtyivät aktiivisiksi julkisuuden henkilöiksi. Filosofia tuli takaisin lukioiden pakolliseksi oppiaineeksi. Avointen yliopistojen filosofian kurssit olivat 1990-luvun loppupuolella suositumpia kuin koskaan.
Filosofian professuurit
pienoiskuva|[[Ilkka Niiniluoto.]]
Nykyiset professuurit:
Aiempia professuureja: Varsin monet yliopistojen filosofian alan aiemmat professorit ovat Jaakko Hintikan entisiä oppilaita:
Muita aiempia:
Ulkomailla vaikuttavia:
Patagonianvihervarpunen
Patagonianvihervarpunen (Spinus barbatus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Patagonianvihervarpusta tavataan Etelä-Amerikan eteläosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaarlo Lamminheimo
Urho Kaarlo Lamminheimo (24. tammikuuta 1891 Ilmajoki – 15. lokakuuta 1962) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko sekä kuvanveistäjä. Lamminheimoa on luonnehdittu pohjalaiseksi realistiksi.
Maalauksissaan Lamminheimo käsittelee kotiseutunsa Lapuan lakeuksia ja niiden viljelyä, mutta mukana on myös Lapin maisemia, henkilöaiheita ja muotokuvia. Jotkin hänen teoksistaan pohjautuvat kuvitteellisiin aiheisiin ja hänen piirustuksissaan voidaan nähdä myös pyrkimystä symbolistiseen ilmaisuun. Lamminheimo teki öljyvärimaalausten ja akvarellien ohella muun muassa puupiirroksia, kuivaneulaa, veistoksia ja reliefejä.
Lamminheimo opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1911–1913 ja Leipzigin Akademie für Graphische Künste und Buchgewerbe -koulussa vuonna 1938. Opiskeluun Saksassa sisältyi myös opintomatka Dresdeniin vuonna 1938. Lamminheimon vanhemmat olivat pankinjohtaja Kaarlo Fredrik Lamminheimo (ent. Ahlbäck) ja Elisabeth Hantula.
Teoksia
Lapuan yhteiskoulussa kuvaamataitoa opettanut Lamminheimo toimi taiteilijana etenkin paikallisesti ja maakunnallisesti. Lamminheimon julkisia teoksia ovat Laihialle vuonna 1938 pystytetty Hulmin taistelun muistomerkki, Lapualla Suomen sodan, vanhan kirkon ja menneitten sukupolvien muistomerkit, sankarivainajien muistopatsas, Lapuan tuomiokirkon enkeliveistokset, Lapuan Kauhajärven ja Tiistenjoen kirkon alttaritaulu sekä Lapuan siunauskappelin, keskuskansakoulun ja Lapuan yhteiskoulun seinämaalaukset, Teuvalla Teuvan yhteiskoulun seinämaalaukset, Kauhavalla siunauskappelin seinämaalaukset ja Karijoella Karijoen kirkon alttaritaulu. Lapuan Kauhajärven kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on Lamminheimon suunnittelema ja paljastettu v. 1950. Lamminheimon teoksia on myös lapualaisissa yksityiskodeissa.
Gorkha (olut)
thumb|right|Gorkha-pullo ja juomaa lasissa Gorkha on nepalilaisen Gorkha-panimon lagertyyppinen olut. Se sisältää 5,5 tilavuusprosenttia alkoholia. Olutta viedään myös Nepalin ulkopuolelle, muun muassa Saksaan, Hollantiin ja Japaniin. Suomessakin Gorkhaa on saatavilla nepalilaisissa ravintoloissa. Alkon valikoimiin se ei kuitenkaan kuulu.
Lapualaisballadi
Lapualaisballadi on suomenruotsalaisen Leo Ågrenin 1962 julkaistu romaani. Se on Pohjanmaalle 1930-luvulle sijoittuva tarina lapuanliikkeestä. Kirjailijan veli Gösta Ågren ohjasi Ruotsissa romaanin pohjalta samannimisen elokuvan.
Virpi Mäkinen
Virpi Helena Mäkinen (s. 7. marraskuuta 1962, Tampere) on suomalainen teologi ja Helsingin yliopiston systemaattisen teologian yliopistonlehtori.
Mäkinen tuli ylioppilaaksi Kokemäen lukiosta vuonna 1981. Hän valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidatiksi 1990. Hän opiskeli Kanadassa (Pontifical Institute of Mediaeval Studies) vuosina 1994–1995. Hän jatkoi Helsingin yliopistossa, ja valmistui teologian lisensiaatiksi (1997) ja tohtoriksi (1999). Hän on ollut Helsingin yliopiston teologisen etiikan ja uskontofilosofian dosentti vuodesta 2002.