cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ajuruohonnäive
Ajuruohonnäive kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on väriltään ruskeanpunainen. Kukan teriö on 15–25 millimetriä pitkä, väriltään puna-kellanruskeasta kalpeankeltaiseen. Kukan ylähuulessa on nystykarvoja.
Ajuruohonnäivettä tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa, Pohjoismaissa paikallisesti Gotlannissa ja Öölannissa. Ruotsin saarilla sen kasvupaikkoja ovat alvarien soraikot ja mäntykankaat.
Viini
pienois|Punaviiniä ja valkoviiniä tyypillisissä laseissaan. pienois|pysty|[[Burgundilaisia viinejä pulloissaan.]] Viini on tuoreista viinirypäleistä tai rypälemehusta käyttämällä valmistettu mieto alkoholijuoma. Viineissä on alkoholia yleensä 10–15 prosenttia, ja niiden alkoholi on yksinomaan käymisteitse muodostunut. Viinejä ovat punaviini, valkoviini ja roseeviini sekä hiilidioksidia sisältävät kuohuviinit. Väkevät viinit, kuten sherry, portviini ja vermutti, valmistetaan viinistä lisäämällä siihen tislattua väkiviinaa ja usein myös rypälemehua.
Viiniä nautitaan ruoka- ja seurustelujuomana. Viininmaistelu on harrastusmuotoista viinin maun, tuoksun ja ulkonäön arviointia. Viinillä on myös suuri merkitys erilaisissa seremonioissa: kuohuviinimaljoilla toivotetaan onnea, ja kristillisessä ehtoollisessa nautitaan leipää ja viiniä.
Viinin valmistus keksittiin Iranin ja Kaukasuksen seuduilla noin 7000 vuotta sitten, ja viinin viljely levisi Eurooppaan jo antiikin aikoina. Maailman suurimmat viinintuottajamaat ovat Ranska, Italia ja Espanja, mutta myös esimerkiksi Yhdysvallat, Argentiina, Chile, Etelä-Afrikka, Australia ja Kiina tuottavat paljon viiniä.
Varhaishistoria
Vanhimmat todisteet viinistä ovat löytyneet Zagrosvuorten pohjoisrinteiltä nykyisen Iranin alueelta yli 7 000 vuoden takaa. Kaukasukselta Kaspianmeren rannalta on tehty sitäkin vanhempia löytöjä, mutta niissä on voinut olla kyse luonnonvaraisesta eikä viljellystä viinirypäleestä. Maailman varhaisimman tunnetun viininvalmistamon jäännökset on löydetty syrjäisestä luolasta Armenian eteläosasta noin 6 100 vuoden takaa.
Kaksoisvirtainmaan ensimmäiset korkeakulttuurit toivat viinejä Kaukasukselta, sillä Kaksoisvirtainmaassa oli liian kuuma ja kuiva ilmasto viininviljelyyn. Uusassyrialaisen valtakunnan aikana viininviljely oli jo levinnyt maassa laajalle. Myös muinaisessa Egyptissä viljeltiin jonkin verran viiniä, etenkin uskonnollisiin menoihin. Koko Lähi-idässä käytettiin tuolloin lähinnä punaviiniä. Anatolian viininviljely oli kehittynyt etenkin heettien myötä laaja-alaiseksi. Viininviljely levisi myös itään ja saavutti Kiinan viimeistään 100-luvulla eaa.
Eurooppaan viini levisi etenkin foinikialaisten ansiosta, jotka kävivät syyrialaisella viinillä merikauppaa koko Välimeren alueella. Kreetan saaren minolainen kulttuuri tunsi viinin jo vuoden 1700 eaa. tienoilla. Kreetan valloittaneet mykeneläiset omaksuivat viinin 1400-luvulla eaa. ja antoivat sille sen nykyisen nimen.
pienois|vasen|pysty|[[Amfora 500-luvulta eaa. esittää viinin jumalaa Dionysosta viinitarhassa satyyrien kanssa.]]
Rooman valtakunta
Viini tuli Italiaan luultavasti foinikialaisten ja kreikkalaisten siirtokuntien mukana, ja jo etruskit saattoivat käyttää viiniä uskonnollisissa yhteyksissä. Roomalaisen perimätiedon mukaan viinikulttuuri tuli Roomaan 600-luvun alussa eaa. kuningas Numa Pompiliuksen myötä. Viini oli oleellinen osa Rooman elämää, ja sitä nautittiin etenkin kaupungin monina juhlapäivinä. Keskimääräinen roomalainen joi viiniä yli 150 litraa vuodessa, ja maustetut viinit olivat erityisen suosittuja. Roomalaiset levittivät viininviljelyä myös hallitsemilleen alueille Euroopassa.
Keskiaika
pienois|Talonpojat korjaamassa ja puristamassa viiniä 1300-luvulla. Länsi-Rooman valtakunnan tuhoutuessa jälkeen viinin arvostus ja käyttö vähenivät läntisessä Euroopassa. Kristinuskon leviäminen Keski-Eurooppaan piristi viinikulttuuria, sillä seurakuntien ja luostareiden messunviettoon tarvittiin viiniä. Keskiajan aikana viininviljelyksen tuntemus siirtyi ennen kaikkea luostareille, jotka hallinnoivat viininviljelymaita. Myös aateliston viiniharrastus oli tärkeä tekijä viinikulttuurin säilymisen kannalta.
Keskiajalla viinit juotiin yleensä nuorina, sillä viini ei säilynyt hyvin. Viinin säilyvyyttä parannettiin usein kiehauttamalla mäski ennen käymistä ja lisäämällä näin saatua keitettyä viiniä tavalliseen viiniin. Makeat viinit olivat keskiajalla suosituimpia, ja valkoviini oli punaviiniä kalliimpaa. Viiniä käytettiin keskiajalla usein sairaanhoidossa, ja viinin oli myös havaittu olevan hygieenisempää kuin vesi. Toisaalta liiallisen viininjuonnin haitat tunnettiin, ja niistä varoiteltiin kirjallisuudessa.
1200-luvulta alkaen vahvistuneet Italian kaupunkivaltiot olivat tärkeitä viinin viljelijöitä ja myyjiä. Viiniä juotiinkin keskiajalla paljon. Pohjoisimmillaan viiniä viljeltiin toisen vuosituhannen alussa Pohjois-Ranskassa ja Englannissa, sillä ilmasto oli silloin nykyistä lämpimämpi. Itäisellä Välimerellä islamin nousu tyrehdytti viinintuotannon lähes kokonaan joissain maissa.
Viininviljelyn leviäminen löytöretkien myötä
Viininviljely levisi 1500-luvulla Amerikan kolonisaation jälkeen eurooppalaisten, etenkin jesuiittojen mukana Amerikkaan. Espanjalaiset toivat omat lajikkeensa ja aloittivat paikalliseen kulutukseen tarkoitetun viininviljelyn, ja 1500-luvun loppuun mennessä amerikkalaista viiniä tuotiin jo Eurooppaankin. Chilen viinintuotanto kukoisti 1800-luvulla, ja myös Argentiinan Mendozan alueesta tuli merkittävä viinintuottaja 1800-luvun loppupuolella. Pohjois-Amerikassa viinintuotanto alkoi varsinaisesti 1800-luvulla Kaliforniassa.
Espanjalaiset ja portugalilaiset aloittivat viininviljelyn hallitsemillaan Atlantin saarilla Kanariansaarilla, Azoreilla ja Madeiralla 1600-luvulla. Etelä-Afrikassa alettiin viljellä viiniä vuonna 1658, ja maasta tuli tärkeä viinilastin täydennyssatama Euroopasta Kaukoitään matkaaville laivoille. Viinikulttuuri levisi Australiaan ja Uuteen-Seelantiin 1700-luvun lopussa englantilaisten rangaistussiirtoloiden kautta.
Uusi aika ja viininviljelyn kehitys
pienois|Viinirypäleiden puristin, 1700-luku. Viinin viljely ja säilytys kehittyivät 1600-luvun lopulta alkaen nopeasti. Rypälelaaduista jalostettiin entistä kestävämpiä. Viiniä alettiin laajemmassa määrin pullottaa luonnonkorkilla suljettuihin lasipulloihin. 1700-luvulla sokerin käytön yleistymisen myötä myös viineihin alettiin lisätä suoraan sokeria. Ajan viiniuutuuksia olivat samppanja, portviini, marsala, sherry ja vermutti sekä Bordeaux’n alueen viinit. Kalliit merkkiviinit nousivat 1700-luvulla aateliston ja porvariston suosioon. 1500-luvun lopulla kehitetty unkarilainen makea tokajiviini oli yksi aikakauden muotiviineistä Keski-Euroopassa, ja portviini oli erityisen suosittua Englannissa. Ranskan vallankumouksen jälkeen vuonna 1789 viinintuotanto laajeni, kun viininviljely vapautettiin vanhoista rajoituksista ja veroista.
1700- ja 1800-lukujen vaihteessa viinistä saatiin alkoholipitoisempaa ja paremmin säilyvää lisäämällä siihen sokeria käymisprosessin alussa. Viinien teollinen tuotanto ja mainonta syntyivät 1800-luvulla. Suomessa viini alkoi Zachris Topeliuksen mukaan tulla yleisempään käyttöön 1840-luvulla.
1800-luvun viiniepidemiat
1800-luvulla maailman viinitarhat kärsivät useista epidemioista. 1840-luvulla ilmestynyt tuholaissieni Oidium tuckerii tuhosi Ranskan ja Välimeren viiniviljelmiä, ja 1860-luvulla Amerikasta Ranskaan tullut viinikirva (Phylloxera vastatrix) tuhosi vuosisadan loppuun mennessä suurimman osan eurooppalaisista viiniviljelmistä. Viinikirvaepidemian seurauksena Ranskan viininviljelyala supistui, mutta samalla viinin tuotanto tehostui ja laajeni uusille alueille kuten Australiaan ja Algeriaan. Viinikirva voitettiin varttamalla eurooppalaiset viiniköynnökset amerikkalaisiin juuriin.
Nykyaika
Toisen maailmansodan jälkeen viinistä on ollut ylituotantoa, joka johtuu viininviljelyn tehostumisesta ja viininkulutuksen vähentymisestä. Ylituotannon vuoksi viininviljelmien määrää vähennettiin Euroopassa ja Australiassa 1980-luvun alussa 10 prosentilla. Ranskassa ja Italiassa viinin kulutus on laskenut; toisaalta monissa pienissä viinimaissa kulutus on lisääntynyt.
Suurimmat viinimaat ottivat 1900-luvulla käyttöön yksi kerrallaan omat alkuperäluokituksensa, joilla on pyritty takaamaan viinin alkuperä, valmistustapa ja käytetyt lajikkeet.
Tuotantoalueet
Viininviljelyyn soveltuva alue on sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla pääosin 30. ja 50. leveysasteen välille. Kylmemmässä ilmastossa talvipakkaset vahingoittavat köynnöksiä ja lyhyt kasvukausi estää viinien kypsymisen, ja kuumassa ilmastossa rypälemehun happopitoisuus jää liian pieneksi, mikä huonontaa makua. Euroopassa pääviljelyalue ulottuu Välimereltä Etelä-Saksaan. Muun maailman eli Uuden maailman tärkeimmät viinialueet ovat Yhdysvaltojen länsirannikko, Australia, Uusi-Seelanti, Chile, Argentiina ja Etelä-Afrikka.
Viiniköynnös viihtyy köyhässä maaperässä; liian rikkaassa maaperässä se tuottaa liian suuren sadon, minkä seurauksena maku kärsii. Paras maaperä viininviljelyyn on mineraalipitoinen ja hyvin vettä läpäisevä. Köynnös vaatii kasvukautena paljon aurinkoa, minkä takia sään vaihtelu vaikuttaa viinisadon epätasaisuuteen. Ilmasto-olosuhteiden optimoimiseksi esimerkiksi Saksassa köynnökset sijoitetaan mahdollisimman aurinkoisille rinteille, mutta Espanjassa joitain lajikkeita viljellään viileillä vuoristoseuduilla.
Vanhan maailman viinintuotantoa
Ranskalaisen viinin laatuluokat ovat Appellation d’origine contrôlée (AOC tai AC), Vin délimité de Qualité supérieure (VDQS), Vin de pays (alueviini) ja Vins de table (pöytäviini). Ranskan viisi tärkeintä viinialuetta ovat Bordeaux, Burgundi, Rhône, Loire ja Alsace. Pohjoisen Champagnessa tuotetaan samppanjaa.
Italialaiset viinit jaetaan laatuviineihin Denominazione di origine controllata e garantia (DOCG) ja Denominazione di origine controllata (DOC), sekä pöytäviineihin, joista Indicazione geografica tipica (IGT) -viinien etiketeissä on maantieteellinen merkintä. Italian parhaimmat viinit tulevat pohjoisesta Piemonten, Toscanan ja Veneton alueelta.
Espanjassa on käytössä monitasoinen luokitus. Perusryhmittely tapahtuu EU:n nimisuojajärjestelmän perusteella SAN- ja SMM-viineihin sekä rypälelajikeviineihin. Neljäs ryhmä ovat luokittelemattomat viinit. SAN-viinit jaetaan edelleen alaluokkiin, joista tärkeimmät ovat Denominaciónes de origen calificada (DOCa) ja Denominaciónes de origen (DO). Pohjois-Espanjan La Rioja on Espanjan tärkein viinialue, josta tulee pääosin punaviinejä. Espanjan merkittävin lajike on Tempranillo.
Uuden maailman viinintuotantoa
pienois|Australialaisia [[Syrah|Shiraz-viiniköynnöksiä Etelä-Australian Barossa Valleyssa.]] Uuden maailman eli Euroopan ulkopuolisen alueen viinintuotanto on uudenaikaisempaa kuin Euroopassa. Viiniviljelykset ovat suuria, keinokastelu on sallittua, uutta tekniikkaa käytetään paljon, ja jalostettuja hiivoja lisätään viiniin vapaammin kuin Euroopassa. Markkinat ohjaavat viinien laatua ja hintatasoa herkästi, minkä seurauksena laatu on tasaisempaa. Uuden maailman viinit ovat eurooppalaisia viinejä hedelmäisempiä, täyteläisempiä ja nopeammin juotaviksi kypsyviä.
Kalifornia tuottaa suurimman osan Yhdysvaltain viineistä. Tärkeimmät rypälelajikkeet ovat Zinfandel, Merlot, Cabernet Sauvignon ja Chardonnay. Australiassa viinejä tuotetaan lähinnä etelässä. Tärkein lajike on Shiraz eli Syrah. Etelä-Afrikan viinialueet sijaitsevat Kapkaupungin läheisyydessä. Maan yleisin vaalea rypäle on Chenin Blanc eli Steen. Punaisista rypäleistä tärkeitä ovat Cabernet Sauvignon, Shiraz ja Pinotage.
Sonoluminesenssi
thumb|400px|right|Vasemmalta oikealle: 1. Kavitaatiokuplan muodostuminen 2. Laajeneminen 3. Nopea luhistuminen 4. Valosäteily
Viini
Uuden maailman viinintuotantoa
Argentiinan tärkein viininviljelyalue on Andien juurella sijaitseva Mendozan maakunta. Siellä tuotetaan eniten punaviiniä, ja sen tärkeimpänä rypäleenä pidetään Malbec-rypälettä. Chilen viinit tuotetaan etupäässä Keskuslaakson alueella. Tärkeimmät rypäleet ovat Cabernet Sauvignon, Merlot ja valkoisista Chardonnay.
URN
URN-tunnus on verkkojulkaisulle annettava ainutkertainen ja pysyvä tunniste. Pysyvyydellä tarkoitetaan sitä, että dokumentille annettu URN-tunnus ei muutu, kunhan julkaisun identiteetti ja nimi pysyvät samana.
Sonoluminesenssi
Sonoluminesenssi on ilmiö, jossa ultraäänen aiheuttamat kavitaatiokuplat lähettävät valoa luhistuessaan. Valo syntyy, kun ultraäänen aiheuttaman kavitaatiokuplan luhistuessa, nousee pienen alueen paikallinen lämpötilan tuhansiin asteisiin. On myös ehdotettu että valon syntyminen johtuisi kuplan epäsymmetrisestä luhistumisesta, jossa kuplan sisäinen vesisuihku törmäisi viisinkertaisella äänennopeudella kuplan laitaan. Sonoluminesenssi on havaittu vedessä ja asetonissa. Sonoluminesenssin mekanismia ei täysin tunneta.
Viini
Uuden maailman viinintuotantoa
Kiinan tärkeimmät viininviljelyalueet ovat maan pohjoisissa keskiosissa. Suurin viininviljelyalue on Shandongin maakunnan pohjoisosassa. Nykyaikaisiin viineihin malli on otettu Ranskasta, ja suosituimpia rypäleitä ovat Cabernet Sauvignon, Pinot Noir, Merlot ja Chardonnay. Kiina vie toistaiseksi lähinnä halpaviinejä.
URN
Suomessa Kansalliskirjasto ylläpitää URN-rekisteriä yliopistoille ja muille pysyväluonteisille organisaatioille, kuten tutkimuslaitoksille.
Sonoluminesenssi
Ilmiö havaittiin ensimmäisen kerran jo 1934 Kölnin yliopistossa tehdyissä kokeissa. Joidenkin tutkijoiden mukaan valo saattaa syntyä kuplassa olevassa tyhjiössä samaan tapaan kuin Hawkingin säteily. Kvanttimekaniikan mukaan tyhjiö sisältää virtuaalisia hiukkasia, ja erään teorian mukaan nopeasti liikkuva rajapinta kaasun ja veden välillä voi muuntaa virtuaalifotoneja fotoneiksi. Tämä on verrattavissa Casimirin ilmiöön.
Viini
Suurimmat viinintuottajamaat
pienois|400px|Maailman tärkeimmät viininviljelyalueet.
Jonathan Rhys Meyers
Jonathan Rhys Meyers (kirjoitetaan usein myös Jonathan Rhys-Meyers), syntyjään Jonathan Michael Francis O'Keeffe (s. 27. heinäkuuta 1977) on irlantilainen näyttelijä ja Golden Globe -voittaja.
Viini
Rypälelajikkeet
pienois|vasen|pysty|Vaaleita ja tummia [[Muscat (rypälelajike)|Muscat-rypäleitä: Muscat Blanc ja Muscat Noir.]] Rypälelajike, josta viini tehdään, määrää aromin ja maun peruslaadun. Merkittävimmät tummat rypälelajikkeet ovat Cabernet Sauvignon, Merlot, Syrah (Euroopan ulkopuolella nimellä Shiraz) ja Pinot Noir ja merkittävimmät vaaleat rypälelajikkeet Chardonnay, Sauvignon Blanc ja Riesling. Euroopassa on käytössä yli tuhat erilaista rypälelajiketta, joista useimmat ovat paikallisia. Euroopan viineissä suositaan rypälesekoituksia, joissa saatetaan käyttää kymmeniäkin eri lajikkeita. Euroopan ulkopuolella lajikkeita on korkeintaan muutama kymmenen, ja ne ovat harvoin paikallisia. Viini tehdään siellä yleensä yhdestä tai kahdesta lajikkeesta, ja käytetty rypälelajike merkitään usein etikettiin suurilla kirjaimilla.
Maailman kymmenen viljellyintä rypälelajiketta vuonna 2010 olivat järjestyksessä: Cabernet Sauvignon, Merlot, Airen, Tempranillo, Chardonnay, Syrah, Garnacha Tinta, Sauvignon Blanc, Trebbiano ja Pinot Noir.
Jonathan Rhys Meyers
Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat muun muassa Viattomuuden loppu, Parempi kuin Beckham, Turhuuden turuilla, Aleksanteri, Match Point ja Vaarallinen tehtävä III. Hän näytteli pääosaa televisiosarjassa Tudors.
Viini
Rypälelajikkeet
Ranskan Bordeaux’n alueelta peräisin olevaa Cabernet Sauvignonia pidetään tasapainoisen makuisena lajikkeena, ja se on maailman suosituin ja viljellyin punaisten laatuviinien rypälelajike. Merlot-viinit tunnetaan pehmeästä mausta, mikä tekee niistä helposti lähestyttäviä. Syrah-viinit ovat täyteläisiä, tanniinisia ja voimakkaan värisiä, ja niitä tuotetaan erityisesti lämpimillä seuduilla. Hankalasti viljeltävänä tunnettu Pinot Noir viihtyy parhaiten viileillä seuduilla, ja sitä käytetään erityisesti samppanjaan. Pinot Noir tuottaa hedelmäisiä ja hapokkaita viinejä.
Jonathan Rhys Meyers
Joulukuussa 2020 Meyers pidätettiin rattijuopumuksesta hänen kolaroituaan autonsa Malibussa Kaliforniassa.
Viini
Rypälelajikkeet
Helposti viljeltävä Chardonnay on laatuviineissä eniten viljelty vaalea lajike. Chardonnay-viinit ovat täyteläisiä ja hedelmäisiä. Sauvignon Blanc -viinit ovat kepeitä, aromaattisia ja hapokkaita, ja niitä tuotetaan melko viileillä alueilla, etenkin Loiren seudulla. Saksassa ja muissa viileissä maissa suositusta Rieslingistä saadaan hapokkaita ja mineraalisia viinejä.
Viljely ja korjuu
Korjuun jälkeen viiniköynnökset valmistellaan seuraavaa kasvukautta varten leikkaamalla ne sopivaan muotoon. Niihin jätetään yleensä 6–10 silmua, jotka on leikattu sopivaan kasvusuuntaan. Köynnökset sidotaan usein pitkiin vaijereihin.
Valmistus
pienois|vasen|pysty|Punaviinin kuorimassaa sekoitetaan käymisastiassa. Korjuun jälkeen rypäleet erotetaan rangoista, murskataan ja laitetaan sammioon käymään. Mehuun voidaan lisätä sokeria tai viinihappoa, jos niitä ei ole viljelyalueen ilmastosta johtuen riittävästi. Mehuun lisätään yleensä myös rikkidioksidia, joka eliminoi turhat bakteerit ja hiivat mehusta ja suojaa sitä hapettumiselta. Viini käy runsaasta viikosta neljään viikkoon; sen jälkeen siitä poistetaan sakkaa ja sen annetaan levätä vielä muutaman kuukauden ajan ennen pullotusta. Mikäli viinistä halutaan sokeritonta eli kuivaa, käymisen annetaan tapahtua loppuun asti. Jos viinistä halutaan makeaa, käyminen keskeytetään lämpötilaa alentamalla tai lisäämällä alkoholia.
Käymisastiat ovat nykyään usein ruostumatonta terästä, mutta huippuviinejä käytetään yhä pienissä tammitynnyreissä. Rypälemehun sokeri muuttuu alkoholikäymisessä hiivasienten vaikutuksesta alkoholiksi ja hiilidioksidiksi, joka pääosin haihtuu, kuohuviinien valmistusta lukuun ottamatta. Alkoholikäymisen yhteydessä muodostuu etyylialkoholin ja hiilidioksidin ohella joukko sivutuotteita, kuten muita alkoholeja, glyserolia, meripihkahappoa, estereitä, aldehydejä, terpeenejä ja laktoneita.
Punaviinejä valmistettaessa rypäleiden kuoret pidetään mehussa siihen asti, kunnes niistä on liuennut viiniin väriä ja tanniineja. Käymisen aikana kuorimassaa sekoitetaan, jotta liukeneminen nopeutuisi. Käymisen lopuksi juokseva punaviini valutetaan astian pohjasta toiseen astiaan. Kuorimassasta puristettu viini varastoidaan erikseen, ja sitä voidaan sekoittaa juoksevaan viiniin antamaan karvautta ja väriä. Lopuksi punaviini käy läpi maitohappokäymisen, jossa omenahapot muuttuvat pehmeämmän makuisiksi maitohapoiksi.
Valkoviinien valmistuksessa kuoret poistetaan jo käymisen alussa, jotta niistä ei liukene viiniin väriä ja tanniineja. Valkoviiniä tehdään yleensä vaaleista rypäleistä, mutta sitä voidaan tehdä tummakuorisistakin rypäleistä, sillä kaikkien rypäleiden mehu ilman kuoria on vaalean vihertävää. Valkoviiniastioita jäähdytetään käymisen aikana, jotta viiniin saadaan hedelmäinen maku. Valkoviinien ei yleensä anneta käydä läpi maitohappokäymistä kuten punaviinien, sillä niiden kuuluu yleensä olla kirpeitä ja hapokkaita. Valkoviinin voidaan antaa levätä hiivasakan kanssa, mikä antaa viiniin lisämakua autolyysin kautta.
Punaviinien käymislämpötila on 26–30 astetta ja valkoviinien alle 20 astetta. Punaviinejä käytetään runsaan viikon ajan ja valkoviinejä parista viikosta kuukauteen.
Roseeviini on punaviinirypäleistä tehtävä vaaleanpunainen viini. Roseen perinteisessä valmistusmenetelmässä rypäleiden kuoret saavat olla melko lyhyen ajan käyvässä mehussa, jolloin viiniin liukenee vain osa kuorien väristä. Puristusajankohtaa säätelemällä viinistä saadaan enemmän tai vähemmän värillistä. Toinen valmistustapa on saignée-tekniikka, jossa vaaleampi mehu valutetaan punaviinin käymisastioista ja siitä tehdään sitten roseeta. Kolmas tapa valmistaa roseen nimellä myytävää viiniä on sekoittamalla puna- ja valkoviiniä.
Kuohuviinit valmistetaan normaaliin tapaan tehdyistä miedoista viineistä lisäämällä niihin sokeria ja kuohuviinihiivaa. Sen jälkeen viinin annetaan käydä suljetussa tilassa, jolloin käymisessä muodostuva hiilidioksidi jää liuenneena viiniin ja tästä tulee kuohuvaa. Toinen käyminen voi tapahtua joko pulloissa tai painesäiliöissä. Kuuluisin ja parhaana pidetty kuohuviinityyppi on samppanja. Sitä valmistetaan vain Ranskassa Champagnen alueella tarkoin määritellyllä menetelmällä. Muita tunnettuja kuohuviinejä ovat katalonialainen cava ja italialainen prosecco.
Väkeviä viinejä tehdään yleensä lisäämällä viiniin väkiviinaa kesken käymisen. Tunnetuimpia väkeviä viinejä ovat portviini, madeira, sherry, setúbal ja málaga. pienois|Chileläisiä tammitynnyreitä, joissa viiniä kypsytetään. Käymisen jälkeen ennen pullotusta viini kypsytetään tynnyreissä, jotka ovat usein tammea. Kypsytyksen aikana viiniä kirkastetaan muutaman kerran valuttamalla se pois sakan päältä. Kypsytys kestää yleensä seuraavaan satokauteen asti, jolloin viini ensin yleensä suodatetaan ja sitten pullotetaan. Pullotuksen yhteydessä viineihin lisätään rikkidioksidia jälkikäymisen sekä hapen kanssa reagoimisen estämiseksi.
Tuotantomääräyksiä ja -säädöksiä
Euroopan unionin alueella on voimassa monia viiniä koskevia säädöksiä, jotka säätelevät esimerkiksi viinin viljelemistä, tuotannon dokumentointia, valmistusta, sokeripitoisuuden luokittelua, alkoholipitoisuutta, sekoittamista, muokkaamista, lisäaineita ja etikettejä. Lämpimillä alueilla rypälemehuun saa lisätä 1,5 grammaa viinihappoa jokaista mehulitraa kohti. Viileillä alueilla happoja voidaan neutraloida kalium- tai kalsiumtartraatilla. Viinin alkoholipitoisuutta saa nostaa makeuttamalla mehua tiivistetyllä rypälemehulla tai sokerilla, tai tiivistämällä viiniä. Sallittua on enintään kahden alkoholiprosentin suuruinen lisäys. Rikkidioksidia punaviinissä saa olla viinityypistä riippuen noin 70–100 milligrammaa litraa kohden.
Maun syntyminen
Viinistä on vettä 80–85 prosenttia, alkoholia yleensä 10–15 prosenttia ja pari prosenttia noin 500 ainesosaa, joista viinin maku muodostuu. Viinirypäleen omat makuaineet eli viinin primääriaromit ovat kokonaisuus, jonka muodostavat viiniköynnöksen viljelymaaperä, ilmasto, sääolot ja viinitarhan sijainti. Tätä kokonaisuutta kutsutaan ranskankielisellä nimellä terroir. Sekundääriarominsa viini saa valmistusvaiheessa, jossa voidaan vaikuttaa muun muassa viinin hedelmäisyyteen, hapokkuuteen, tanniinisuuteen ja tammiaromeihin. Pullotuksen jälkeinen kypsytys tuottaa parhaisiin laatuviineihin vielä tertiääriaromeja (ransk. bouquet).
Viinin maku riippuu paljon sen vuosikerrasta. Hyvinä vuosina viinitarhat saavat oikean määrän aurinkoa, lämpöä ja vettä. Laadukkaimmat viinit ovat tuoreina vielä hiukan kehittymättömiä, ja ne alkavat saavuttaa parhaan makunsa ja vivahteikkuutensa vasta 5–10 vuoden kuluttua. Liian vanha viini maistuu jo liian happamalta. Arvoviinit ovat yleensä parhaimmillaan 15–50 vuoden kypsytyksen jälkeen, samppanjat nuorimpina ja makeat viinit vanhimpina.
Maun osatekijät
Kuivissa viineissä on vähän sokeria ja makeissa paljon; näiden välissä ovat puolikuivat ja puolimakeat viinit. Hedelmäisyys tuntuu viinin maun alussa, ja sitä voi olla vaikea erottaa makeudesta. Viinin hedelmäisyys voi muodostua muistakin aromeista kuin hedelmistä. Mitä hedelmäisempi viini, sitä parempi se yleensä on.
Hapokkuus on tärkeä tekijä viinin maussa, sillä ilman sitä viini olisi latteaa. Viinin hapokkuus maistuu etenkin kielen takaosissa, ja se aistitaan hedelmäisyyden jälkeen. Maun kannalta tärkeitä happoja ovat etenkin omenahapot ja maitohapot; omenahappoja on etenkin valkoviinissä ja maitohappoja punaviinissä. Happamia rypälelajikkeita ovat esimerkiksi Riesling, Sauvignon Blanc, Chenin Blanc ja Pinot Noir. Hapokkaita viinejä ovat etenkin viileiden seutujen viinit.
Karvaus syntyy etenkin tanniineista, joita on erityisesti tuoreessa ja voimakkaassa punaviinissä – iän myötä tanniinien määrä vähenee ja viinin maku pyöristyy ja pehmenee. Kaikkein tanniinisimpia viinejä ovat portugalilaiset viinit. Toisaalta amerikkalaiset viininvalmistajat pyrkivät kompensoimaan tanniinien makua sokerilla. Tanniiniset viinit sopivat ruoan kanssa nautittaviksi mutta eivät niinkään seurusteluviineiksi.
Viini on ”kovaa”, jos siinä on paljon happoja, ja ”pehmeää”, jos siinä on paljon sokeria tai hedelmäisyyttä. Paljon tanniineja sisältävää viiniä kutsutaan ”tiukaksi”. Viini on ”täyteläistä”, kun siinä on paljon hedelmäisyyttä, happoja ja alkoholia: tällöin viini tuntuu suussa raskaalta. Useimmat makeat viinit ovat täyteläisiä. ”Keveitä” viinejä ovat etenkin viileillä seuduilla tuotetut miedot viinit.
Viinin maun osat tulevat esiin eri järjestyksessä. Kun viini leviää suuhun, tunnetaan alkumaku, josta voidaan erottaa muun muassa viinin täyteläisyys. Keskimaussa aistitaan viinin makeus ja hedelmäisyys, ja niiden jälkeen viinin hapot ja tanniinien aiheuttama karvaus. Keskimaun loppupuolella aistitaan alkoholin pistävyys. Viinin jälkimaku tuntuu miellyttävältä, jos se on pitkä ja voimakas: tällaisia viinejä ovat etenkin hapokkaat ja hedelmäiset viinit.
Alkoholipitoisuus
Mietojen viinien alkoholipitoisuus vaihtelee noin viidestä yli viiteentoista prosenttiin. Miedoimpia viinejä ovat jotkin valkoviinit kuten Moscato d'Asti (5–6,5 %) ja saksalainen Riesling (7–8 %). Useimpien mietojen punaviinien alkoholipitoisuus on 12–16 prosenttia. Väkevien viinien alkoholipitoisuus on yleensä 17–21 prosenttia. Viinien alkoholipitoisuudet ovat kuluttajien toivomuksesta nousseet viime vuosina.
Pakkaus
pienois|pysty|Hanapakkausviini eli laatikkoviini. Viini pakataan perinteisesti lasiseen viinipulloon. Lasi soveltuu hyvin viinipullon materiaaliksi, sillä se on kestävää eikä vaikuta viinin makuun. Lasinen viinipullo kestää –15 – +80 asteen lämpötiloja. Vihreä tai ruskea lasi suojaa viiniä ultraviolettisäteilyltä, joka tuhoaa viinin tanniineja. Viinipullon kapea kaula suojaa viiniä hapettumiselta vähentämällä viinin kosketuspintaa ilman kanssa. Yleisin viinipullon tilavuus on 0,750 litraa. Samppanja vaatii erityisen paksuseinäisen pullon, joka kestää pullon sisälle kehittyvän paineen. Viinipullon etiketissä lukee vähintään viinin nimi, vuosikerta, tuottaja ja viljelyalue sekä viinin alkoholipitoisuus. Viinipullossa on usein tinakapseli, joka suojaa viiniä eri tavoin. Luonnonkorkillinen viinipullo avataan korkkiruuvilla. Nykyisin viinipulloissa käytetään myös synteettisiä ja kierrekorkkeja.
Hanapakkaus on toinen yleinen viinin pakkausmuoto. Siinä viini on pakattu foliopussiin, jonka suojana on pahvikotelo, ja viini annostellaan hanasta. Hanapakkaukset ovat kooltaan yleensä 2–3 litraa. Hanapakkauksen viini säilyy tuottajien mukaan hyvänä 8–10 kuukauden ajan pakkaamisesta.
Pakkausta koskevia säädöksiä
Viinin pakkausmerkintöjä on säädelty EU:ssa monin direktiivein ja asetuksin. Viinistä pitää ilmoittaa sen tyyppi, alkoholipitoisuus, viljelymaa, pullottaja, maahantuoja, sokeripitoisuus, tilavuus ja eräät yliherkkyyttä aiheuttavat ainesosat kuten rikkidioksidi ja sulfiitti. Suomessa on säädetty, että rikkidioksidi, muna ja maito pitää mainita aina suomeksi ja ruotsiksi, mutta muuten päällysmerkinnät saa tehdä yhdellä tai useammalla yhteisön virallisella kielellä. Myös Yhdysvalloissa on monia määräyksiä viinipakkausten merkinnöistä varsinkin kotimaisten viinien osalta. Viinissä oleva sulfiitti pitää ilmoittaa, jos sitä on rikkidioksidina mitaten yli 10 miljoonasosaa. Muiden mahdollisesti allergisoivien ainesosien ilmoittaminen on vapaaehtoista.
Säilytys
Viiniä voi säilyttää viinikaapissa, ilmastoidussa kylmiössä tai viinikellarissa, missä viini saa olla valolta ja lämpötilan vaihteluilta suojassa. Viinikellarin lämpötilaksi sopii 6–20 celsiusastetta, ihanteellisesti 13 astetta, ja ilmankosteudeksi 60–85 prosenttia.
Nauttiminen
pienoiskuva|[[Viininmaistelua Kaliforniassa.]]
Tarjoilu
Viiniä nautitaan sellaisenaan tai ruoan kanssa. Viini suositellaan nauttimaan jalallisesta, ylöspäin kapenevasta viinilasista, jossa viini ei lämpene kädestä ja jossa sen tuoksu tulee parhaiten esiin. Viinin suositeltu tarjoilulämpötila riippuu sen tanniinisuudesta: täyteläisen punaviinin tarjoilulämpötilaksi voidaan suositella 18 astetta ja valkoviinille sekä kuohuviinille 5–10 astetta. Valkoviinin jäähdyttämistä kutsutaan frapeeraamiseksi ja viileän punaviinin lämmittämistä temperoimiseksi. Viinin makua voidaan joskus parantaa dekantoimalla, jolloin viini kaadetaan karahviin, jotta se saa hengittää ja sen pohjasakka erottuu.
Viininmaistelu
Viininmaistelu on viinin maun, tuoksun ja ulkonäön arviointia. Viininmaistajaisissa nautitaan erilaisia tai samantyyppisiä viinejä pienissä annoksissa, ja viinejä luonnehditaan ja vertaillaan toisiinsa. Viinit maistellaan kevyistä ja kuivista alkaen, valkoiset viinit ennen punaisia, ja voimakkaat ja makeat viinit viimeisinä. Makuja ja tuoksuja voidaan luonnehtia monipuolisin ja vapain adjektiivein ja vertailukohdin, mutta usein viinejä kuvaillaan melko vakiintuneilla määreillä.
Viini ja ruoka
Viinin maku muuttuu sen kanssa tarjottavan ruoan mukaan: esimerkiksi ruoan makeus korostaa ja happamuus vähentää vaikutelmaa viinin hapokkuudesta. Aromaattiset mausteet, kuten inkivääri, peittävät ja muuttavat viinin makua, mutta chilin polttavuus ei erityisemmin haittaa viinin maistamista. Vahvan makuinen liharuoka, kuten paistettu ja marinoitu liha, sopii tanniinisen viinin kanssa. Täyteläisen ja pehmeän ruoan kuten riistan kanssa suositellaan täyteläistä viiniä. Broileria ja kalkkunaa syödään usein kuivan ja kevyen valkoviinin tai kevyen punaviinin kanssa. Alko merkitsee viineihinsä parisen kymmentä erilaista ruokatyyppiä, joiden kanssa tiettyjä viinejä suositellaan, kuten vähärasvainen kala, rasvainen kala, lammas, grilliruoka ja pataruoka.
Yaakov Aryeh Alter
pienoiskuva|Yaakov Aryeh Alter Yaakov Aryeh Alter on israelilainen rebbe ja Gerin hasididynastian johtaja vuodesta 1996. Hän lukeutuu maansa vaikutusvaltaisimpiin henkilöihin ultraortodoksijuutalaisten keskuudessa. Hän on maansa rikkaimpia henkilöitä johtuen isänsä tekemistä maakaupoista Tel Avivissa, Jerusalemissa ja Arsufissa ennen Israelin itsenäistymistä. Hänen omaisuuden arvoksi arvioitiin 350–500 miljoonaa uutta Israelin sekeliä. Vuonna 2012 hänen arvioitiin olevan Israelin kolmanneksi rikkain rabbi.
Viini
Viini ja ruoka
Viiniä käytetään myös ruoanvalmistuksessa, erityisesti liemissä ja kastikkeissa sekä marinadeissa. Liemissä ja kastikkeissa viini lisätään kuumaan pannuun tai kattilaan ja sen annetaan kiehahtaa, jotta se ei maistuisi läpi. Viinimarinadilla lihaan saadaan makua.
Yaakov Aryeh Alter
Alterin isä oli Gerin hasididynastian kuudes johtaja Simcha Bunim Alter, jonka kuoltua vuonna 1992 dynastian johtajuus siirtyi hänen veljelleen Pinchas Menachem Alterille. Yaakov Aryeh Alter sai asemansa setänsä Pinchas Alterin kuoltua vuonna 1996. Yhteisön keskuudessa syntyi vuonna 2019 valtakamppailu Alterin serkun rabbi Shaul Alterin, Pinchas Menachem Alterin pojan, erottua yhteisöstä johtamalla noin 300 hengen rukoustilaisuutta. Shaul Alterin seuraajien keskuudessa huhuttiin 2000–3000 perheen eroavan noin 12 000 perheen muodostamasta Ger-yhteisöstä. Eroajien määrä väheni nopeasti, kun huhut levisivät eroajia uhkaavista potkuista yhteisön hallitsemissa kouluissa ja omistamissa työpaikoissa.
Alterin seuraajiin lukeutuu muun muassa Yaakov Litzman, joka erosi terveysministerin virasta vuonna 2017 Alterin pyynnöstä vastustaakseen sapattina tehtyä rautateiden rakentamista. Litzmanin väitettiin vuonna 2018 varaterveysministerinä siirtäneen potilaita pois sairaalan teho-osastolta tehdäkseen tilaa Alterille. Seuraavana vuonna kohuttiin, että Litzman suosi Alteria hankkimalla tämän vaimolle erityishoitoa veronmaksajien kustannuksella.
Viini
Kulutus maittain
pienois|pysty=1.4|Viinin vuotuinen kulutus henkeä kohti maittain vuonna 2002. Vuonna 2012 eniten viiniä kuluttavat maat asukasta kohti Wine Instituten mukaan olivat (pois lukien Vatikaani):
Yaakov Aryeh Alter
Koronaviruspandemian aikana vuonna 2020 Alter kehotti seuraajiaan ottamaan rokotteen.
Viini
Viini ja uskonnot
Viinillä on tärkeä osa joissain kristinuskon ja juutalaisuuden seremonioissa. Kristityille viini edustaa Jeesuksen verta, kun sitä nautitaan ehtoollisella leivän kanssa. Viini kuuluu moniin juutalaisten seremonioihin, kuten kidduš-rukoukseen sapattina. Juutalaisille viinin tulee olla košer eli puhdasta. Koraani sisältää ristiriitaisia lausuntoja viinistä, mutta vallitsevan tulkinnan mukaan muslimin on noudatettava ohjetta, joka kehottaa pidättäytymään viinistä (5:91).
Raamatussa viini mainitaan useasti. Viini-sanalla tarkoitettiin tosin myös rypälemehuja eikä koskaan väkeviä viinejä, joita ei Raamatun aikana vielä tunnettu. Käymätön viini oli olennainen osa juutalaista perinnettä, mutta viinin käyttö päihtymystarkoituksessa tuomittiin. Raamatussa on useita varoittavia esimerkkejä liiallisen viininjuonnin seurauksista. Jeesuksen ensimmäinen ihmeteko oli Kaanan häissä tehty viini.
Terveysvaikutukset
Ihmisen maksa polttaa suunnilleen yhden viinilasillisen sisältämän määrän alkoholia tunnissa. Sitä nopeampi viinin juominen voi aiheuttaa humalatilan. Viinin liiallinen nauttiminen voi aiheuttaa krapulaa ja päänsärkyä, jotka johtuvat sen sisältämästä alkoholista. Viinin sisältämät rikkidioksidi ja histamiini voivat myös aiheuttaa joillekin päänsärkyä tai mahavaivoja. Allergisuus viinin joillekin ainesosille on erittäin harvinaista.
Viinissä on runsaasti kaloreita, joista suurin osa tulee sen sisältämästä alkoholista. Tavallinen 0,75 litran viinipullo sisältää keskimäärin 500 kilokaloria.
Viinin vaikutusta kuolleisuuteen ja etenkin sydänterveyteen on tutkittu paljon. Joissain tutkimuksissa kohtuullisella viinin käytöllä on havaittu olevan yhteys vähentyneeseen kuolleisuuteen verrattuna täysraittiuteen, runsaaseen käyttöön ja muiden alkoholijuomien käyttöön. Ranskalaisten odottamattoman matalaa sydän- ja verisuonitautikuolleisuutta, niin sanottua ”ranskalaista paradoksia”, on usein selitetty punaviinin ansioksi. Etenkin punaviinin sisältämällä resveratrolilla on arveltu olevan hyödyllisiä terveysvaikutuksia. Toisaalta Yhdysvalloissa tehtyjen laajojen tutkimusten mukaan puna- ja valkoviinillä ei ole eroa sydäntautikorrelaation suhteen. Tutkimusten ongelmana pidetään sitä, että punaviinin vaikutusta on vaikea erottaa tutkittavien henkilöiden muiden elintapojen vaikutuksesta.
Ympäristövaikutukset
Yhden punaviinilitran valmistuksen, pakkaamisen ja kuljetusten aiheuttamat ilmastoa lämmittävät päästöt ovat 2 kiloa hiilidioksidia(ekv).
Kansainväliset viinimarkkinat
Maailmanlaajuinen viinikauppa on 2000-luvulla kokenut suuria muutoksia. Kansainväliset yhtiösulautumiset ovat synnyttäneet suuria ja kansainvälisesti tehokkaita viiniyhtiöitä, kuluttajatottumukset ovat muuttuneet ja valintamyymälöistä on tullut tärkeitä viinin myyntipaikkoja. Globalisaatio on pitkälti mahdollistanut Uuden maailman viiniteollisuuden kasvun ja vaikuttanut suuresti koko maailman viinimarkkinoiden kehitykseen. Globalisaatioon liittyvän teknologisen kehityksen ja kaupparajoitusten ja -kulujen vähenemisen myötä ennen eristäytyneet viinintuottajat saavat nykyisin tuotteitaan kansainvälisille markkinoille.
Kuluttajakauppaa ja maahantuontia koskevia määräyksiä
EU-maihin kuten Suomeen saa tuoda muista EU-maista tullitta ja verotta alkoholia ”omaan käyttöön”. Vuodesta 2014 alkaen tullin ohjetaso on 90 litraa viiniä, josta kuohuviiniä saa olla 60 litraa. EU:n ulkopuolelta saa tuoda 4 litraa hiilihapotonta viiniä ja 2 litraa kuohuviiniä. Suuremmista määristä pitää maksaa tulli ja alkoholivero.
Yhdysvalloissa määräykset siitä, saako viiniä lähettää suoraan kuluttajalle, vaihtelevat osavaltioittain: kahdeksassa osavaltiossa se on täysin kiellettyä, viidessä sallittua, muissa on rajoituksia kuinka paljon viiniä saa toimittaa samalle kuluttajalle vuodessa tai kuukaudessa.
Viinimarkkinoiden jakautuminen maailmalla
Euroopan viinien markkinointi on perinteisesti pyrkinyt vetoamaan valikoivien kuluttajien makuun kalliilla viineillä. Ranska onkin edelleen markkinajohtaja hintavien laatuviinien tuottajana. Ranskan viinintuotannon on kuitenkin vaikeampaa reagoida trendeihin ja kuluttajien tarpeisiin kuin Uuden maailman, sillä maassa on monimutkaiset viinin luokittelua koskevat lait. Siinä kun Uuden maailman viinipulloissa saatetaan kertoa kuluttajaystävällistä tietoa, ranskalaisten etiketit joudutaan tekemään tuotelähtöisesti. Tutkimusten mukaan kuluttaja nojaa usein pullon etiketin antamaan tietoon, ja ranskalaisviinien etiketit nähdään usein vaikeaselkoisina ja puutteellisina. Myös rypälelajikkeella on kuluttajille paljon merkitystä viinin valinnassa, mikä hyödyttää Uuden maailman viinejä, joissa käytetty lajike kerrotaan etiketissä.
Australia ja Chile ovat parantaneet viiniensä menekkiä hylkäämällä vanhat viinintuotannon periaatteet ja ottamalla käyttöön teollisen tuotannon, kemikaaleja ja korkeaa teknologiaa, mikä on mahdollistanut tasalaatuisen viinin tuottamisen.
Viini sijoituskohteena
Viini on suosittu sijoituskohde, koska viini on helposti siirrettävää omaisuutta, jolla on vakiintuneet myyntivälitys- ja huutokauppamarkkinat, ja koska sijoituksen määrän voi päättää vapaasti. Soveltuakseen sijoituskohteeksi viinin arvon tulisi nousta vähintään 10–15 prosenttia vuodessa. Laadukkaan vuosikertaviinin arvo nousee normaalisti 50–100 prosenttia ja huippuviinin arvo vielä paljon enemmänkin. Sijoituskohteeksi sopivat vain korkealuokkaiset viinit, jotka ovat saaneet hyväksynnän vaikutusvaltaiselta viiniarvostelijalta. Punaista bordeauxviiniä on pidetty parhaana sijoituskohteena. Viiniin voi sijoittaa myös ostamalla viinifutuureja, jolloin viini myydään heti sadonkorjuun jälkeen, ennen pullotusta.
Epicor Software Corporation
Epicor Software Corporation (NASDAQ: EPIC) on alkujaan vuonna 1972 perustettu yhdysvaltalainen ohjelmistotoimittaja, joka tarjoaa ohjelmistoratkaisuja teollisen valmistuksen, jakelun, vähittäiskaupan ja palvelujen aloille. Epicor tarjoaa integroituja ratkaisuja toiminnanohjaukseen (ERP), asiakkuudenhallintaan (CRM), toimitusketjun hallintaan (SCM) ja palvelujen hallintaan (PSA) yli 20 000:lle asiakkaalle, 150:ssä eri maassa.
Vuoden 2016 jälkimmäisellä puoliskolla Epicor siirtyi pörssinoteeratun sijoitusyhtiö KKR & Co. L.P.:n hallintaan, jonka jälkeen Epicorin omien osakkeiden noteeraus loppui.
Yhtiön kasvu:
Suomessa Epicoria edustaa sen tytäryhtiö Epicor Software Finland Oy. Vuonna 1991 perustettu yritys toimi aiemmin nimellä Scala Business Solutions Finland Oy.
Manon Rhéaume
Manon Rhéaume (s. 24. helmikuuta 1972 Lac-Beauport, Québec, Kanada) on kanadalainen pelaajauransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. Hän on ensimmäinen nainen, joka on tehnyt sopimuksen NHL-seuran kanssa. Hän teki sopimuksen Tampa Bay Lightningiin vuonna 1992 ja pelasi harjoitusottelussa St. Louis Bluesia vastaan 1992 ja Boston Bruinsia vastaan 1993. Rhéaume torjui harjoitusottelussa St. louis Bluesia vastaan ensimmäisenä naisena, NHL-ottelussa ja torjui 7 laukausta ja päästi 2 maalia. Rhéaume voitti olympiahopeaa Kanadan joukkueessa Naganon talviolympialaisissa 1998. Rheaume pelasi viimeisen sarjaottelunsa IHL-joukkue Flint Generalsin paidassa kaudella 2008–2009.
Rhéaume kirjoitti Atlantassa muistelmansa Manon: Alone In Front Of The Net.
Rhéaume avioitui kesäkuussa 1998, ja hänellä on poika (syntynyt 1999). Hänen aviomiehensä on entinen ECHL-kiekkoilija Gerry St.Cyr.
Vähemmistöstressi
Vähemmistöstressi tarkoittaa vähemmistöjen kokemaa henkistä kuormitusta, joka johtuu syrjinnän kokemuksista tai sen pelosta. Vähemmistöstressi voi ilmentyä kroonisena stressinä ja ahdistuksena.
Ympäröivän yhteiskunnan syrjintä voi aiheuttaa ihmisessä erilaisuuden ja huonommuuden tunnetta, kuormitusta sekä ulkopuolisuuden kokemusta. Krooninen stressitila voi vaikuttaa kielteisesti sekä fyysiseen että psyykkiseen terveyteen ja hyvinvointiin. Säännöllisen syrjinnän kohteeksi joutuminen voi aiheuttaa painetta väestöryhmään kuulumisesta.
Sludge metal
Sludge metal on äärimetallin tyylilaji, joka on yhdistelmä doom metalia ja hardcore punkia. Lisäksi inspiraation lähteinä toimivat esimerkiksi industrial, noise rock sekä varsinkin varhaisessa sludge metallissa southern rock.
Kappaleet ovat usein doom metallin tapaan hitaita ja painostavia, mutta joskus mukana on nopeita hardcore punk-osuuksia. Kitarat ovat usein todella matalalle viritettyjä sekä äärimmäisen säröisiä ja kaikki soittimet vahvistettuja hyökkäävyyden korostamiseksi. Dissonanssin käyttö on yleistä ja tahtilajit ristiriitaisia muun soitannan kanssa.
Temaattisesti sludge metal on monimuotoista, mutta useimpien yhtyeiden sanoitukset pyörivät misantropian, kuoleman, fysiologisten sairauksien ja mielenterveysongelmien ympärillä, mutta myös yhteiskunnallinen kantaaottavuus sekä goottimaiset mielikuvat ovat yleisiä. Sanoitukset usein heijastelevat punkista omaksuttua kapinahenkeä sekä välinpitämättömyyttä vallitsevien normien suhteen.
Vaikka washingtonilainen kokeellisen rockin yhtye Melvins sekä kalifornialainen hardcore punk-yhtye Black Flag ennakoivat tyylisuuntaa, monet genren varhaiset pioneerit olivat kotoisin Louisianasta.
Perinteinen/Eteläinen sludge metal
Nämä yhtyeet ovat genren pioneereja tai voimakkaasti vaikutteita antaneita. Monet ovat eteläisistä Yhdysvalloista.
Stoner sludge metal
Nämä yhtyeet ovat yhdistäneet stoner rockia sludge metaliin.
Noisy-le-Grand
Noisy-le-Grand on Ranskan kunta Pariisin itäisellä esikaupunkivyöhykkeellä, noin 15 kilometriä Pariisin keskustasta itään. Se kuuluu Le Raincyn arrondissementtiin Seine-Saint-Denis’n departementissa. Se on osa uuden Marne-la-Vallée-kaupungin Porte de Paris -nimistä sektoria. Vuoden 2012 väestölaskennassa kunnassa oli 62 592 asukasta, joista suuri osa on maahanmuuttajia Afrikasta ja Kaukoidästä.
Noisy-le-Grand koostuu 19 historiallisesta alueesta :
Noisy-le-Grandin naapurikunnat ovat lännessä Bry-sur-Marne, luoteessa Neuilly-Plaisance, pohjoisessa Neuilly-sur-Marne, koillisessa Gournay-sur-Marne, idässä Champs-sur-Marne ja Émerainville, kaakossa Pontault-Combault, etelässä Le Plessis-Trévise ja lounaassa Villiers-sur-Marne.
RER-paikallisjunien linjat A ja E kulkevat Noisy-le-Grandiin.
Blue Ridge Mountains
thumb|300px|Vuorijono on tunnettu kaukaa katsottuna näkyvästä sinertävästä väristään Blue Ridge Mountains on vuorijono itäisessä Yhdysvalloissa. Se on osa Appalakkeja ja sijaitsee Georgian, Pohjois-Carolinan, Tennesseen, Virginian, Marylandin ja Pennsylvanian osavaltioiden alueella. Vuorijonon korkein huippu on Pohjois-Carolinan Mount Mitchell, joka yltää 2 037 metrin korkeuteen. thumb|220px|left|Blue Ridge Mountains (vaaleansinisellä) [[Appalakit|Appalakkien osana]]
ESTAC Troyes
ESTAC Troyes on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1900. Joukkueen koko nimi on Espérance Sportive Troyes Aube Champagne, mutta yleensä siitä puhutaan nimellä Troyes. Sen kotipaikka on Troyes’n kunta koillisranskalaisessa Auben departementissa.
Malin Matsintytär
Malin Matsintytär (tunnettu myös pilkkanimellä Rumpare-Malin; n. 1610 Pohjanmaa – 5. elokuuta 1676 Tukholma) oli 1600-luvulla elänyt ruotsalainen nainen, joka poltettiin roviolla noituudesta epäiltynä vuonna 1676.
Malin syntyi Pohjanmaalla tuolloin Ruotsiin kuuluneessa Suomessa noin vuonna 1610. Parikymppisenä hän muutti Tukholmaan, jossa hän työskenteli piikana, kätilönä ja saunottajana. Hän meni vuonna 1638 naimisiin Erik Nilsinpojan kanssa. He saivat 15 lasta, joista kaksi, Annika ja Maria, selvisivät hengissä aikuisikään. Vuonna 1668 Erik tuomittiin eläimeen sekaantumisesta kuolemaan. Malin meni pian uusiin naimisiin Anders Arendtinpojan kanssa.
Vuonna 1675 noitavainot levisivät Tukholmaan. Myös Malin Matsintytärtä ja hänen tyttäriään syytettiin lasten viemisestä salaa Kyöpelinvuorelle. Tyttäret tunnustivat rikoksensa ja sanoivat äitinsä houkutelleen heidät harrastamaan noituutta. Malin kiisti kaiken. Koska hän ei tunnustanut tekojaan eikä osoittanut katumusta, hänelle määrättiin poikkeuksellisen ankara tuomio: sen sijaan, että hänet olisi ennen roviolla polttamista mestattu, hänet päätettiin polttaa elävältä.
Tuomio pantiin täytäntöön 5. elokuuta 1676 Tukholmassa. Hänen kanssaan teloitettiin toinen noituudesta tuomittu, "Saksan Annika". Syksymmällä useat aiemmin noitia ilmiantaneet ihmiset tunnustivat valehdelleensa, mukaan lukien Malinin tyttäret. Heidät tuomittiin piiskarangaistuksiin, pakkotyöhön ja karkotukseen.
Malinista on tullut varsinkin Ruotsissa yksi noitavainojen tunnetuimmista uhreista, ja hänen hahmonsa on esiintynyt niin fiktiivisessä kuin tieteellisessäkin kirjallisuudessa.
Passing
Arkisissa tilanteissa ihminen yleensä määrittelee toisten sukupuolen ensisijaisesti näköhavaintojensa perusteella. Niin kutsuttu läpi meneminen tarkoittaakin esimerkiksi sitä, kun transtaustainen mies nähdään cismiehenä. Monelle transihmiselle "läpi meneminen" on tärkeää. Kaikki eivät sitä kuitenkaan tavoittele, eikä passing ole vaatimus millekkään sukupuolelle. Transihmisiin kohdistuvan syrjinnän sekä viharikosten vuoksi cisihmisestä "läpi meneminen" voi kuitenkin esimerkiksi toimia suojana transfobialta.
Läpi menemisen konseptia on kritisoitu binääristen sukupuolten normatiivisuudesta, sekä ajatuksesta, että transihmisten tulisi piilottaa transtaustansa.
2-metyylitetrahydrofuraani
2-Metyylitetrahydrofuraani (C5H10O) on heterosyklinen, eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään liuottimena.
Ominaisuudet
2-Metyylitetrahydrofuraani on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin. Liukoisuus veteen pienenee lämpötilan noustessa. 2-Metyylitetrahydrofuraani liuottaa useita orgaanisia yhdisteitä ja sen liuotinominaisuudet ovat verrattavissa tetrahydrofuraaniin ja dietyylieetteriin. Näihin verrattuna sen sulamispiste on kuitenkin alempi ja kiehumispiste korkeampi. 2-Metyylitetrahydrofuraani ei ole myöskään yhtä myrkyllistä kuin tetrahydrofuraani.
Valmistus ja käyttö
2-Metyylitetrahydrofuraania valmistetaan uusiutuvista raaka-aineista. Biomassasta voidaan valmistaa furfuraalia, josta vedyttämällä saadaan 2-metyylifuraania ja edelleen 2-metyylitetrahydrofuraania. Katalyyttinä käytetään nikkeliä. Toinen valmistustapa on levuliinihapon syklisointi happamissa olosuhteissa, muodostuneen tuotteen vedytys ja kondensaatio rengasrakenteiseksi eetteriksi.
2-Metyylitetrahydrofuraania käytetään liuottimena orgaanisen kemian synteeseissä, erityisesti organometallireagensseja käyttävissä reaktioissa. Etuna esimerkiksi tetrahydrofuraaniin verrattuna on vähäisempi vesiliukoisuus, mikä helpottaa tuotteen puhdistamista, helpompi liuottimen kuivattavuus, laajempi nestemäisen olomuodon lämpötila-alue ja valmistus uusiutuvista raaka-aineista. Ainetta voidaan käyttää liuottimena myös litiumioniakuissa. Yhdiste on tetrahydrofuraania kalliimpaa
Yrjö Helenius
Yrjö Mikael Helenius (21. tammikuuta 1896 Keuruu – 23. tammikuuta 1964 Raisio) oli suomalainen kansanedustaja, verojohtaja ja kunnallisneuvos.
Yrjö Heleniuksen vanhemmat olivat rautatientyömies Otto Helenius ja Vihelmiina Huhtala. Hänen puolisonsa vuodesta 1922 oli Alli Senja Lunden. Hän työskenteli kivityömiehenä, rautatierakennus- ja tehdastyöläisenä, Turun läänin eteläisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä 1932–1936 ja 1939–1945, Turun läänin eteläisen vaalipiirin sos.dem. toimitsijana 1945–1948, Kaarinan ym. kuntien veropiirin verolautakunnan puheenjohtajana 1949–1959 sekä Raision veropiirin verojohtajana 1960–1963.