cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kimmo Kivelä
Poliittinen toiminta
Kivelä on ollut kansanedustajavuosinaan eduskunnan perustuslakivaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen sekä Yleisradion hallintoneuvoston puheenjohtaja.
Kivelä oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Sinisen tulevaisuuden listalta, mutta ei tullut valituksi.
Yksityiselämä
Kivelällä on kaksi lasta, vuosina 1988 ja 1993 syntyneet tyttäret.
Välityspalvelin
thumb|Välityspalvelin yhteydessä kahteen koneeseen Välityspalvelin eli välipalvelin varastoi ja suodattaa verkossa siirrettäviä tiedostoja. Välipalvelimia käytetään tyypillisesti WWW-sivujen varastoimiseen, mutta muussakin verkkoliikenteessä – kuten FTP:ssä – voi toki niitä käyttää. Varastoiminen tarjoaa suosituille tiedoille nopeat latausajat ja vähentää verkon kuormitusta tuomalla tiedostot lähemmäksi niiden hakijoita.
Intranetissä välityspalvelinta käytetään Internet-yhteyksien luomiseen yhdessä palomuurin kanssa. Intranetia hyödyntävä yritys haluaa tavallisesti välityspalvelimella rajoittaa työntekijöidensä Internetin käytön työnteon kannalta hyödyllisiin sivustoihin.
Internetissä välityspalvelimet ovat tavallisia. Todennäköisesti jokainen sivu kulkee välityspalvelimen kautta ennen päätymistään selaimeen. Monesti sivut ladataan asiakkaalle suoraan välityspalvelimen muistista, jolloin sivuun juuri tehdyt muutokset eivät näy. Välityspalvelinta käytetään myös IP-osoitteen eli nettiosoitteen salaamiseen. Esimerkiksi jos ei haluta julkiseksi omaa nettiosoitetta, vaikkapa sähköpostissa tai nettikeskustelupalstan valvojille (jälkimmäisestä syystä on väärinkäytöksien vuoksi usein estetty monet proxy-palvelimet joillekin nettisivustoille).
Läpinäkyvä välityspalvelin
Tavallinen tapa seurata Internetin käyttöä työpaikoilla ja oppilaitoksissa on läpinäkyvien välityspalvelimien käyttö. Nimitys tulee siitä, että käyttäjän ei tarvitse määritellä välityspalvelimen osoitetta Internet-yhteyttä muodostaessaan. Käyttäjä ei voi myöskään kiertää läpinäkyvää välityspalvelinta. Välityspalvelimella voi määrittää, mitkä sivut ovat kiellettyjä. Välityspalvelimen lokista eli tapahtumarekisteristä voidaan kätevästi tarkastella sen välittämää liikennettä. Näin voidaan selvittää, mitä Internet-sivuja Intranetin käyttäjät ovat katselleet. Liikennettä voidaan näin myös rajoittaa.
Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan vaakuna
thumb|150px|right|Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan vaakuna (1965–1974) pienoiskuva|166x166px|[[Väinö Voionmaa|Väinö Wallinin piirros Uudenkaarelpyyn pitäjän vuoden 1611 sinetistä vuodelta 1896.]] Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan vaakuna on saanut aiheensa pitäjänsinetistä vuodelta 1611. Sinetin aiheena on Kaarle IX:n monogrammi, kruunattu C-kirjain. Koska kirjainten käyttäminen ei ole hyvää heraldiikkaa, nimikirjaimen sijaan vaakunaan on valittu puolikuut, joista syntyy peilimonogrammia muistuttava symboli.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kaksi vastakkain kääntynyttä ja lomittaista puolikuuta, joiden päällä kruunu; kaikki kultaa”. Vaakunan on suunnitellut Carol Hedberg, ja se vahvistettiin käyttöön 9. kesäkuuta 1965. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1975 Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan liityttyä Uudenkaarlepyyn kaupunkiin.
X-Moto
X-Moto on kaksiulotteinen motocross-peli, jossa fysiikka on tärkeä osa peliä. Perusteiltaan peli on suuremmilta osin klooni Elasto Maniasta, mutta fysiikkamalli on erilainen.
Pelissä on tehtävänä kerätä kaikki mansikat ja päästä kukan luokse. Tosin nykyään X-Motoa voi muovata omanlaiseksi erilaisilla teema-tiedostoilla.
Kentät
Peliin tehdään koko ajan lisää kenttiä, joita voi ladata pelin kautta tai pelin internet-sivuilta. Kenttiä löytyy jo yli 2000 ja lisää tulee nopeaan tahtiin. Kenttiä voi myös tehdä itse lataamalla siihen tarkoitukseen tehdyn inkscape-lisäosan nimeltään Inksmoto Level Editor.
Kenttiin voi lisätä muun muassa liikkuvia palikoita, dynaamisia tasoja ja Lua-kielisiä skriptejä. Ja nykyään myös interaktiivisia palikoita jonka vuoksi fysiikasta tulee vielä tärkeämpi.
Skriptaus
X-Moto kenttiin voi lisätä skriptejä. Esimerkiksi voit vaikuttaa pelin fysiikkaan, palikoihin ja sprite-grafiikkaan.
HMS Terror
HMS Terror on ollut yhdeksän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Juho Karreinen
Juho Karreinen (18. huhtikuuta 1881 Helsinki – 15. kesäkuuta 1935 Polvijärvi) oli suomalainen kirjailija.
Violence & Blasphemy
Violence & Blasphemy on puolalaisen black metal -yhtye Witchmasterin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2000.
Ángel Ortiz
Ángel Ortiz (s. 27. joulukuuta 1977 Aregua) on paraguaylainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Ortiz debytoi Paraguayn maajoukkueessa 2003. Hän on pelannut 27 maaottelua.
Video CD
Video CD on Philipsin, Sonyn, Matsushitan sekä JVC:n vuonna 1993 julkaisema videonlevitysformaatti. Se oli ensimmäinen täysin digitaalinen optinen videoformaatti. Video CD:tä ei pidä sekoittaa vuonna 1987 julkaistuun CD Video (ns. CDV) -formaattiin, jonka video on analogista Laserdisc-videota ja ääni Audio-CD:istä tuttua digitaalista PCM-audiota. Kuten CDV:ssäkin, myös Video CD:n video varastoidaan tavalliselle CD-levylle, standardin nimen mukaisesti. 700 mb CD-levylle saadaan mahdutettua videota 74 minuutin verran.
Yleistä
Kaikki DVD-soittimet toistavat vähintäänkin tehdaspainetut ''ns. VCD''-levyt, koska se vaatimus kuuluu DVD-standardiin. Useimmat soittimet toistavat sen lisäksi käyttäjän itse CD-R- tai CD-RW-levylle polttaman Video CD:n. Video CD -levyissä ei ole yleensä valikkoa (vaikkakin se on mahdollinen), ja ne ovat helppokäyttöisiä; levy asetetaan soittimeen, painetaan play ja toisto alkaa. Kappalehaut sekä eteen ja taaksepäin kelaukset ovat mahdollisia. Yksi VCD:n heikko lenkki on CD-levyn alhainen kapasiteetti, jonka vuoksi esim. täyspitkä elokuva (n. 120 minuuttia) ei sovi yhdelle levylle, vaan se joudutaan jakamaan kahdelle levylle. Tätäkin pitempiä elokuvia on olemassa, jolloin kaksikaan levyä ei riitä.
VCD ei ollut koskaan suosittu Euroopassa tai Yhdysvalloissa, toisin kuin Aasiassa, jossa elokuvia on julkaistu hyvinkin paljon VCD:nä, sekä siellä on ollut myös ''ns. Stand-Alone'' VCD soittimia.
Tekniikka
VCD käyttää videonpakkauksessa vuonna 1989 valmistunutta MPEG-1-standardia sekä siihen kuuluvaa äänenpakkausta, MPEG-1 Audio Layer II, eli MP2, jonka bittinopeus on 224 kbps. Video pakataan PAL- ja SECAM-alueilla kuvakokoon 352 x 288, ja vastaavasti NTSC 352 x 240. Kuvasuhde on aina 4:3. Videon kuvanopeus on PAL-alueella 25 kuvaa sekunnissa, NTSC:lle vastaava on 30 fps. Video on aina progressiivista, minkä takia lomittelusta johtuvia virheitä (kuten värinä, sahalaidat liikkuvissa kuvissa jne) kuvassa ei ole. Videon bittinopeus ilmoitetaan useimmiten vakiona, mutta todellisuudessa se vaihtelee yleensä n. 886 - 1406 kbps välillä. Kuten Audio CD:n Red Book -standardissakin, myös VCD:n White Book -standardin mukaisesti järjestelmän, videon sekä äänen sisältävän MPEG-PS (MPEG Program Stream) multipleksin bittinopeus saa olla enintään 1400 kbps. Bittivirrassa saattaa olla tämän ylittäviä hetkellisiä huippuja. MPEG-PS-multipleksit ovat MPEGAV-kansiossa ikään kuin ".MPG" tiedostoina, mutta ".DAT"-kääreissä.
Tekniseltä tasolta alkaen VCD:n kuvanlaatua pidetään VHS-videon vastaavaa huonompana. Tämä vertailu on kuitenkin jokseenkin epäreilu, sillä analogista VHS-videota ei voi suoraan verrata täysin digitaaliseen VCD:hen. Kummallakin on omat erilaiset heikkoutensa. Siinä missä VHS kärsii värikohinasta ja muista analogisen kuvan virheistä, VCD:n kuvavirheitä puolestaan ovat voimakkaasta videon pakkauksesta johtuen ns. "palikoituminen", eli pieni bittivirta ei kykene tallentamaan kaikkia kuvan yksityiskohtia. Tätä esiintyy varsinkin nopeissa liikkeissä tai paljon liikkuvia yksityiskohtia sisältävissä kohtauksissa, esim. vesisade tai tiheä lintuparvi. Myös kohinainen kuva saattaa tätä aiheuttaa, ja vähentää samalla pakkauksen tehokkuutta, sillä enkooderi pitää kohinaa kuvan yksityiskohtina. Toinen rajusta pakkauksesta ilmenevä ongelma on kohteiden ääriviivojen reunoilla esiintyvä ns. "moskiittokohina". Nämä pakkausvirheet ovat tuttuja myös voimakkaasta JPEG-pakkauksesta, jota MPEG pakkaus jonkin verran muistuttaa. Myös erottelukyky on heikohko, mutta digitaalisen luonteensa mukaisesti kaikki levyllä oleva informaatio saadaan luettua ja toistettua bitintarkasti.
Standardiin kuuluu myös mahdollisuus toistaa still-kuvia äänen kanssa resoluutiolla 704x480 (NTSC), ja 704x576 (PAL ja SECAM). Nämä kuvat VCD-levyllä on tallennettu PICTURES-kansioon.
MP2:n äänenlaatua on isoilla bittivirroilla (224 - 384 kbps) kehuttu tilatunnustaan sekä uskollisuudestaan alkuperäistä lähdettä kohtaan. Sen on sanottu vastaavan n. 192kbps bittivirralla pakattua MP3-ääntä, mutta jotkin tahot sanovat MP2:en säilyttävän äänen vaihe-erot lähempänä alkuperäistä kuin MP3, jossa varsinkin pienillä (128 kpbs) bittivirroilla niiden kanssa saattaa tulla ongelmia. Myös musiikin nopeat transientit saattavat olla hankalia.
Hubschraubergeschwader 64
Hubschraubergeschwader 64 (HSG 64) on Saksan ilmavoimien helikopterilennosto, joka perustettiin vuonna 2010. Lennoston esikunta oli alun perin Saksi-Anhaltissa Holzdorfin lentotukikohdassa, mutta se siirrettiin 1. tammikuuta 2013 Laupheimin lentotukikohtaan. Se on ilmavoimien ainoa lennosto, jonka kalustona on ainoastaan helikoptereita.
Lennostoon kuuluu kolme laivuetta ja yhteensä 60 kappaletta CH-53G-helikopteria, joista 48 on Laupheimissä ja loput kaksitoista Holzdorfissa. Vuodesta 2017 alkaen lennostolla on ollut 4. laivueessa myös viisitoista H145M LUH SOF -helikopteria.
Historia
Lennoston perinteet alkavat 1. lokakuuta 1966 perustetusta Hubschraubertransportgeschwader 64:stä, joka lakkautettiin ilmavoimien organisaatiomuutoksen seurauksena 1. huhtikuuta 1994. Henkilöstö ja kalusto siirrettiin ilmavoimien muihin kuljetuslennostoihin. Osa henkilöstöstä ja kalustosta sijoitettiin Holzdorfin lentotukikohdassa olevaan Lufttransportgeschwader 62:aan.
Hubschraubergeschwader 64 perustettiin uudelleen 1. lokakuuta 2010, kun LTG 62:een sijoitetuista helikoptereista muodostettiin uusi joukko-osasto. Lennosto lensi 1. tammikuuta 2013 asti lähinnä Bell UH-1D -helikoptereilla, jotka korvattiin NH90:llä. Lennosto vastaanotti 21. lokakuuta 2010 ensimmäisen NH90:n eli vain kolme viikkoa perustamisensa jälkeen. Lopulta tukikohdassa oli testattavana kolme NH90-helikopteria ja viisi muuta luovutettiin lokakuussa 2012.
Saksan maavoimien ilma-armeijakunnan helikopteriyksiköiden osallistuessa eri sotilasoperaatioihin ulkomailla kuten Kosovossa KFOR:iin ja Afganistanissa ISAF:iin lennosto ei operoinut Saksan ulkopuolella ennen vuotta 2013. Kuitenkin ainoastaan viikko perustamisensa jälkeen lennosto osallistui syyskuussa ja lokakuun alussa 201 avustustehtäviin, kun Black Elster murtautui uomastaan patojen murruttua ja aiheuttaen suuria tulvia Bad Liebenwerdassa, Löbenissä ja niiden ympäristössä. Lennosto lensi yhteensä 171 tuntia pelastustehtävissä.
Toinen maavoimien CH-53G kalustolla varustettu yksikkö Rheinen lentotukikohtaan sijoitettu 15. keskiraskas helikopterirykmentti lakkautettiin ja sen helikoptereista osa siirrettiin Holzdorfiin tai Laupheimiin ja loput poistettiin käytöstä. Lennoston UH-1D ja NH90 helikopterit luovutettiin maavoimille. Samalla lennoston etsintä- ja pelastustehtävät siirrettiin maavoimille. Uudelleen organisoinnin jälkeen lennoston vahvuus oli noin 1 800 henkeä, joista 1 200 Laupheimissa ja loput 600 Holzdorfissa.
Euroopan tulvissa 2013 lennosto lensi avustuslentoja. Vuoden 2018 lämpöaallon aiheuttamissa maastopaloissa lennosto avusti palokuntia Berliinin kaakkoispuolella.
Ilma Ikonen
Ilma Ikonen (23. toukokuuta 1904 Lappeenranta – 9. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen raviohjastaja, näyttelijä ja nuortenkirjailija.
Ikonen oli Suomen ensimmäisiä naispuolisia raviohjastajia. Hän toimi myös kilparatsastajana ja ratsastuksenopettajana.
Herman Edwards
thumb|150px|Herman Edwards Herman Edwards (s. 27. huhtikuuta 1954 Eatontown, New Jersey) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon entinen pelaaja ja nykyinen valmentaja. Hän toimi vuosina 2001–2005 NFL:n New York Jetsin päävalmentajana ja vuosina 2006–2008 Kansas City Chiefsin päävalmentajana. Edwards toimi myös apuvalmentajana Tony Dungyn alaisuudessa Tampa Bay Buccaneersin organsaatiossa. Peliurallaan Edwards edusti Philadelphia Eaglesia kulmapuolustajana yhdeksän kauden ajan. Hän on toiminut myös ESPN-kanavan kommentaattorina.
Joulukuussa 2017 Arizonan osavaltionyliopisto palkkasi hänet päävalmentajakseen.
Euro Hockey Challenge 2015
Euro Hockey Challenge 2015 alkoi 1. huhtikuuta ja turnauksen viimeiset pelit pelattiin 25. huhtikuuta.
St. Andrews (Manitoba)
St. Andrews maalaiskunta Kanadassa, Manitoban provinssissa. Kunta sijaitsee Winnipegin koillispuolella ja rajoittuu idässä Redjokeen, pohjoisessa Gimlin maalaiskuntaan, lännessä Rockwoodin maalaiskuntaan ja etelässä West St. Paulin maalaiskuntaan. Kunnassa sijaitsee Clandeboyen, Petersfieldin ja Lockportin (Redjoen länsipuoliset osat) asutuskeskukset. Kunnan läpi kulkee Winnipegistä Selkirkiin johtava valtatie 9 ja Winnipegistä Gimliin ja edelleen pohjoiseen johtava valtatie 8 ja kunnassa on pienkoneille tarkoitettu St. Andrewsin lentoasema. Kunnassa oli vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 11 359 asukasta ja kunnan pinta-ala on 752,70 km².
Mike Shanahan
thumb|Mike Shanahan harjoitusleirillä 2011.|200px Michael Edward Shanahan (s. 24. elokuuta 1952 Oak Park, Illinois) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on toiminut NFL:ssä Los Angeles Raidersin, Denver Broncosin ja Washington Redskinsin päävalmentajana. Shanahan voitti päävalmentajana Super Bowlin Denver Broncosin kanssa vuosina 1997 ja 1998. Lisäksi hän oli hyökkäyksen koordinaattorina voittamassa Super Bowlia San Francisco 49ersin riveissä vuonna 1994.
Lockport
Lockport voi tarkoittaa seuraavia paikkoja:
Igor Romiševski
Igor Anatoljevitš Romiševski (, 25. maaliskuuta 1940 Žukovski, Venäjän SFNT – 28. syyskuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Romiševski pelasi 122 maaottelua tehden 15 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1965–72. Hän pelasi 437 liigaottelua tehden 126 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa.
Romiševski kuoli Moskovassa 28. syyskuuta 2013, 73-vuotiaana.
John Jellicoe
thumb|John Jellicoe
Hänestä tuli kapteeni 1897, jonka jälkeen hän palveli lähinnä Itä-Aasiassa. Hän oli 1900 mukana saattuessa Pekingiin kukistamaan kiinalaisten boksarikapinaa. Vuonna 1901 hänet nimitettiin Amiraliteettiin laivojen tarkastajaksi, jälleen merelle ja vara-amiraaliksi 1907.
John Fisherin alaisuudessa Jellicoe oli vastussa huollosta (Director of Naval Ordnance) (1905–1907) ja laivaston ohjaaja (Controller of the Navy) (1908–1910). Hän tuki uusien Dreadnought-taistelulaivojen kehittämistä.
Vuonna 1911 hänestä tuli Kotilaivaston (Home Fleet) komentajan George Callaghanin kakkosmies, vuonna 1912 toinen merilordi ja juuri maailmansodan syttyessä meriministeri (First Lords of the Admiralty) Churchill nimitti hänet Grand Fleetin komentajaksi. Jellicoe komensi laivastoa Skagerrakin taistelussa kesäkuussa 1916. Britit kärsivät suuremmat tappiot kuin Saksan Hochseeflotte ja Jellicoea arvosteltiin liiasta varovaisuudesta. U-venesodan vuoksi hän otti käyttöön saattuejärjestelmän.
Jellicoesta tuli merivoimien komentaja (First Sea Lord) marraskuussa 1916, mutta Lloyd George piti häntä mielikuvituksettomana ja uusi meriministeri Sir Eric Geddes erotti hänet joulukuussa 1917. Häntä seurasi Rosslyn Wemyss, jota pian David Beatty.
Jellicoesta tehtiin varakreivi 1918 ja hän oli Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä syyskuusta 1920 marraskuuhun 1924. Palattuaan Englantiin 1925 hänestä tehtiin jaarli. Jaarli Jellicoe kuoli marraskuussa 1935.
Robots
Robots on yhdysvaltalainen vuonna 2005 valmistunut Blue Sky Studiosin tuottama ja 20th Century Foxin esittämä tietokoneanimaatioelokuva. Sen äänirooleissa esiintyvät Ewan McGregor, Robin Williams, Halle Berry, Greg Kinnear, Mel Brooks, Amanda Bynes ja Drew Carey.
Juoni
Nuori keksijä Rodney Copperbottom on aina unelmoinut menosta Robot Cityyn ja lapsuutensa sankarin Bigweldin tapaamisesta. Kun hän vihdoin pääsee kaupunkiin, hän huomaa idolinsa vaihtuneen Phineas T. Ratchet -tyranniin.
Aiheesta muualla
Robotar
José Ortigoza
José Ortigoza (s. 1. huhtikuuta 1987 Asunción) on paraguaylainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Ortigoza debytoi Paraguayn maajoukkueessa 2010. Hän on pelannut kuusi maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Kari Vehosalo
Kari Vehosalo (s. 1982, Ylöjärvi ) on suomalainen kuvataiteilija ja maalaustaiteen professori.
Vehosalon maalauksien aiheet on kuvattu valokuvantarkasti niin, että kuvat näyttävät ensisilmäyksellä valokuvilta, mutta niissä on jotain epätodellista, josta on vaikea kääntää katsettaan pois. Vehosalon fotorealistiset kuvat osoittavat perinteisten maalaustekniikoiden huippuunsa vietyä hallintaa.
Vehosalo on valmistunut vuonna 2010 Taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston Taideteollisesta korkeakoulusta ja vuonna 2008 Lahden ammattikorkeakoulun Taideinstituutista tutkinnolla kuvataiteilija (AMK). Vehosalo on opiskellut myös filosofiaa ja semiotiikkaa Helsingin yliopistossa.
Maria-Empfängnis-Dom
thumb|300px|Maria-Empfängnis-Dom Linzissä. Maria-Empfängnis-Dom, tunnetaan myös nimellä Neuer Dom, on roomalais-katolinen tuomiokirkko Linzin kaupungissa, Itävallassa.
Tuomiokirkon rakentamisen käynnisti vuonna 1855 piispa Franz Joseph Rudigier. Peruskivi muurattiin vuonna 1862, ja vuonna 1924 piispa Johannes Maria Gföllner vihki rakennuksen pyhän Marian katedraaliksi. Sen suunnitteli Kölnin arkkihiippakunnan pääarkkitehti Vincenz Statz ranskalais-goottilaiseen tyyliin.
Tuomiokirkkoon mahtuu noin 20 000 ihmistä ja se on siten Itävallan suurin kirkkorakennus. Sen torni yltää 135 metrin korkeuteen. Alun perin rakennuksesta suunniteltiin korkeampaa, mutta suunnitelmat hylättiin, koska tuolloisessa Itävalta-Unkarissa mitään rakennusta ei saanut rakentaa korkeammaksi kuin Wienin Stephansdomin etelätorni. Maria-Empfängnis-Domin torni onkin kaksi metriä lyhyempi kuin Stephansdomin.
Kari Vehosalo
Vehosalon teoksista kirjoitetaan Kipu-näyttelyn katalogissa etääntymisenä autenttisesta todellisuudesta. Vehosalo itse käyttää teoksistaan ilmausta "maalausdokumentti". Tämä sama dokumentaarisuuden kyseenalaistaminen toistuu myös Kiasman Tosi kyseessä -näyttelyn katalogissa, jossa esitetään kaksi Valtion taidemuseon kokoelmissa olevaa teosta: sarjan Väkivaltaisen kuoleman pelko teokset "Hygienia" ja "Kohtaus I".
Maria-Empfängnis-Dom
Tuomiokirkossa on myös huomattavia lasimaalauksia, joista tunnetuin kuvaa Linzin kaupungin historiaa. Tuomiokirkon ikkunoissa on myös kirkon rakentamisessa auttaneiden henkilöiden kuvia. Toisessa maailmansodassa varsinkin tuomiokirkon eteläisen osan lasimaalaukset kärsivät vaurioita. Niiden uudelleenmaalaamisen sijasta ne on korvattu moderneilla lasimaalauksilla.
Kuvernööri Ratcliffe
Kuvernööri John Ratcliffe on Disneyn vuoden 1995 Pocahontas-elokuvassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hahmo perustuu osittain oikeaan kuvernööri/kapteeni John Ratcliffeen sekä muutamaan muuhun englantilaiseen kapteeniin, jotka perustivat siirtokunnan Virginiaan vuonna 1607. Elokuvassa Ratcliffe kuvataan kierona ja ahneena miehenä, jolla on mielessään vain rikkaudet ja kulta. Ratcliffella on Wiggins-niminen palvelija ja Percy-niminen lemmikkikoira, joka on pilalle hemmoteltu.
Ratcliffe matkustaa miehistönsä englantilaisten uudisasukasalaistensa kanssa Atlantin toiselle puolelle, missä Uusi maailma odottaa, salaten heiltä todelliset aikeensa. Rantauduttuaan Virginiassa intiaanien asuttamalle alueelle, Ratcliffe käskee miehiensä raivata ympäristöä mineraalilöytöjen toivossa. Ratcliffe lähettää yhden miehistään, John Smithin, vakoilemaan intiaaneja, joita hän pitää uhkana. Intiaanien hyökättyä Ratcliffen ja miehistön kimppuun, Ratcliffe saa heidät perääntymään haavoittamalla yhtä intiaaneista. Ratcliffe käskee miestensä valmistautumaan tuleviin hyökkäyksin ja rakentamaan linnoituksen maihinnousualueelle, joka nimetään Jamestowniksi. John Smithin kertoo Ratcliffelle kohtaamisestaan Pocahontasin kanssa ja sanoo, että intiaanit voisivat auttaa heitä esittelemällä maitaan. Ratcliffe ei kuitenkaan kuuntele häntä ja määrää miestensä ampua jokaisen kohtaamaansa intiaanin.
Maria-Empfängnis-Dom
Aiheesta muualla
48.30056°N, 14.28556°W
Kari Vehosalo
Vehosalo tuo itse kirjoituksissaan esiin taiteensa yhteiskunnallista ulottuvuutta ja erityisesti sen yhteyttä ruumiiseen.
Vehosalo kuuluu Taidemaalariliittoon ja Helsingin taiteilijaseuraan.
Kuvernööri Ratcliffe
Myöhemmin Thomas, joka oli vakoillut Smithiä Ratcliffen käskystä, kertoo Ratcliffelle Smithin joutuneen intiaanien vangiksi. Ratcliffe käskee miestensä valmistautua sotaan ja hyökkäämään intiaanien leiriin. Pocahontas onnistuu välttämään yhteenoton viime hetkellä, ja molemmat puolet laskevat aseensa nähtyään Pocahontasin rohkeuden. Ratcliffe kuitenkin uskoo sen olevan ansa ja raivoissaan yrittää ampua intiaanipäällikkö Powhatanin, mutta Smith heittäytyy heidän väliinsä ja haavoittuu luodista. Nähtyään Ratcliffen todellisen minän, hänen miehistönsä kääntyy Ratcliffea vastaan ja vangitsee tämän. Ratcliffe lähetetään köytettynä takaisin Englantiin kuninkaan tuomittavaksi.
Elokuvan jatko-osassa Pocahontas II – matka uuteen maailmaan Ratcliffe oli onnistunut välttämään tuomion valehtelemalla kuninkaalle, joka oli hänen ystävänsä syyttäen Smithiä tapahtuneesta, jolloin kuningas määräsi Smithin kuulusteltavaksi. Ratcliffe kamppailee Smithin kanssa rakennuksen katolla ja onnistuu saamaan Smithin putoamaan kanavaan ja väittää kuninkaalle Smithin kuolleen onnettomuudessa. Ratcliffen kuultua Pocahontasin saapumisesta, hän suunnittelee hankkiutuvansa eroon tästä kutsumalla hänet metsästysretkelle. Pocahontasin haukuttua Ratcliffea ja kuningasta, Ratcliffe yrittää manipuloida kuninkaan pidättämään Pocahontasin ja julistamaan sodan intiaaneille, mutta pudotuksesta selvinnyt John saapuu paikalle ja paljastaa kuninkaalle Ratcliffen valheet. Ratcliffe yrittää tappaa Pocahontasin ja Smithin, mutta epäonnistuu ja Smith heittää hänet laidan yli mereen. Kuningas pidättää Ratcliffen ja tuomitsi tämän todennäköisesti elinikäiseen vankeuteen tai kuolemaan tämän valehdeltua hänelle.
Ratcliffe esiintyi myös Mikin klubi -sarjan jaksossa "House of Genius". Romaanissa Descendants: Isle of the Lost paljastettiin, että Ratcliffe on tekojensa takia vangittu Isle of the Lostille, ja että hänellä on Rick-niminen poika.
Lockport (Manitoba)
50.08457°N, -96.94267°W
Volodymyr Klytško
Volodymyr Volodymyrovytš Klytško (, kansainvälisesti muodossa Wladimir Klitschko), (s. 25. maaliskuuta 1976) on ukrainalainen entinen raskaansarjan nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja raskaansarjan WBC-liiton entisen maailmanmestarin Vitali Klytškon pikkuveli. Hän on entinen WBA-, WBO-, IBF- ja IBO -nyrkkeilyliittojen sekä The Ring -nyrkkeilylehden maailmanmestari.
Oikeasta suorastaan tunnettu Volodymyr Klytško voitti superraskaan sarjan (yli 91 kg) olympiakultaa vuoden 1996 Atlantan kisoissa. Loppuottelussa kukistui tongalainen Paea Wolfgramm. Klitschkon tunnusmerkkejä olivat hänen hurja lyöntivoimansa ja kokoiselleen nyrkkeilijälle ennennäkemätön nopeus.
Elämäkerta
Olympiavoittonsa jälkeen Klytško ryhtyi ammattilaiseksi. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 16. marraskuuta hän tyrmäsi Fabian Mezan ensimmäisessä erässä. Voitettuaan 16 ottelua, joista kaikki ennen täyttä aikaa, Klytško tyrmäsi helmikuussa 1998 WBC-liiton International-mestaruusottelussa (kyseessä ei siis ollut silloin vielä MM-titteli) Marcus McIntyren. Hän puolusti menestyksekkäästi titteliään Cody Kochia ja Najee Shaheedia vastaan, mutta menetti sen Ross Purittylle. Hän kuitenkin voitti sen takaisin itselleen Joseph Chingangulta. 25. syyskuuta 1999 hän otti nimiinsä myös raskaansarjan Euroopan mestaruuden voittamalla Axel Schulzin. Euroopan-mestaruuttaan hän puolusti menestyksekkäästi Lajos Erosia ja David Bosticea vastaan sekä voitti välissä myös WBA-liiton International-mestaruuden tyrmäämällä Paea Wolfgrammin. 10. lokakuuta 2000 Klytško voitti WBO-liiton maailmanmestaruuden Chris Byrdiltä kaikin tuomariäänin. Hän puolusti titteliään menestyksekkäästi Derrick Jeffersonia, Charles Shuffordia, Francois Bothaa, Ray Merceriä ja Jameel McClineä vastaan voitoilla ennen täyttä aikaa, kunnes hävisi yllättäen Corrie Sandersille toisessa erässä. Hän pääsi kahden voitokkaan ottelun jälkeen jälleen yrittämään mestaruuttaan takaisin huhtikuussa 2004 Lamon Brewsteria vastaan ja olikin alkuerissä johdossa selvästi. Hän käytti Brewsteria lattiassakin, mutta Brewster tyrmäsi hänet viidennessä erässä. Lehdistössä spekuloitiin, että Klytško olisi huumattu ottelun aikana, koska hän viidennessä erässä väsyi niin yllättäen ja laski alas suojauksensa. Ottelun vedonlyöntisuhde muuttui muutamaa tuntia ennen ottelua. Todisteita epämääräisestä toiminnasta ei lopulta löydetty, vaikkakin ottelun jälkeen otetut verinäytteet katosivat. Klytško haki vauhtia tuon ottelun jälkeen kolmella voitolla, joista ottelu Samuel Peterin kanssa osoittautui hankalaksi, mutta päättyi kuitenkin Klytškon voittoon kaikin tuomariäänin.
Voitto Peteristä takasi Klytškolle paikan päästä ottelemaan IBF- ja IBO-liittojen maailmanmestaruudesta Byrdiä vastaan. Klytško voitti Byrdin 22. huhtikuuta 2006 teknisellä tyrmäyksellä seitsemännessä erässä. 11. marraskuuta 2006 hän puolusti mestaruuksiaan menestyksellisesti tyrmäämällä Calvin Brockin seitsemännessä erässä Madison Square Gardenissa, New Yorkissa käydyssä ottelussa.
Maaliskuussa 2007 Klytško voitti amerikkalaisen Ray Austin in suoraan toisessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Ottelu käytiin Sap Arenalla Saksassa. 7. heinäkuuta 2007 Klytško sai mahdollisuuden otella Lamon Brewsteria vastaan. Saksan Kölnissä käyty kamppailu oli Klytškolta täysin ylivoimainen esitys ja Brewster luovuttikin kamppailun 6. erässä Klytškon voittaessa kaikki erät siihen asti.
12. heinäkuuta 2008 Klytško otteli Hampurissa, Saksassa amerikkalaista Tony Thompsonia vastaan. Klytško reväytti jo toisessa erässä silmäkulmansa, mutta lisäsi vauhtia seitsemännessä erässä ja tyrmäsi Thompsonin 11. erässä. Sen sijaan hän kohtasi yhdysvaltalaisen Hasim Rahmanin ja voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä seitsemännessä erässä.
Seuraavassa ottelussaan Klytskon piti kohdata entinen alemman raskaansarjan mestarin, raskaaseensarjaan siirtynyt David Haye. Kamppailu peruuntui Hayen loukkaannuttua harjoitusleirillä. Korvaajaksi Klytsko sai Ruslan Tšagajevin. Kamppailussa piti olla panoksena IBF-, WBO-, IBO- ja WBA-liittojen vyöt. Kamppailun vyömäärä tipahti kuitenkin IBF-, WBO- ja IBO-liiton mestaruuteen. Kamppailussa piti olla alun perin mukana myös WBA-liiton mestaruusvyö mutta WBA-liitto päätti että Valujev on liiton mestari, eikä Klytškon ja Tšagajevin välisessä kamppailussa ollut siksi WBA-liiton mestaruusvyötä jaossa. Klytško voitti kamppailun teknisellä tyrmäysvoitolla yhdeksännen erän jälkeen.
Maaliskuussa 2010 Klytško puolusti IBF-, WBO- ja IBO-mestaruuksiaan Eddie Chambersia vastaan. Hän voitti ottelun tyrmäyksellä viimeisessä erässä. Syyskuussa 2010 hän puolusti mestaruuksiaan Samuel Peteriä vastaan, jonka voitti tyrmäyksellä.
Heinäkuussa 2011 Klytško voitti WBA-, WBO-, IBF- ja IBO-liittojen sekä The Ringin maailmanmestaruusottelussa Hampurissa  Saksassa englantilaisen David Hayen pistein.
Klytško hävisi tittelinsä MM-ottelussa toistaiseksi voittamatonta brittinyrkkeilijä Tyson Furya vastaan yksimielisellä pistetuomiolla marraskuussa 2015 Saksan Düsseldorfissa.
Klytškon oli tarkoitus otella uudestaan Tyson Furya vastaan 9. heinäkuuta 2016 Manchesterissa Isossa-Britanniassa, mutta ottelu peruuntui ensimmäisen kerran Furyn nilkkavamman vuoksi. Seuraavan kerran heidän oli määrä kohdata 29. lokakuuta 2016 Manchesterissa, mutta syyskuun lopussa ilmoitettiin tämänkin kohtaamisen peruuntuvan Furyn loukkaantumisen vuoksi. Furyn sijaan Klytško kohtasi titteliottelussa IBF-liiton maailmanmestarin Anthony Joshuan 29. huhtikuuta 2017 häviten monivaiheisen kamppailun teknisellä tyrmäyksellä 11. erässä. Uusintaottelun sijaan Klytško ilmoitti lopettavansa nyrkkeilyuransa elokuussa 2017.
Muuta
Koulutukseltaan Volodymyr Klytško on veljensä tavoin liikuntatieteiden tohtori (Kiovan yliopisto, 2001). Nykyisin hän asuu Hampurissa, Saksassa. Hänen valmentajanaan toimii Jonathon Banks. Klytškolla on veljensä kanssa oma K2 Promotions -yritys, jonka kautta hän järjestää niin omat ottelunsa kuin muidenkin nyrkkeilijöiden otteluita.
Vuonna 2013 Klytško meni kihloihin yhdysvaltalaisen näyttelijän Hayden Panettieren kanssa. He saivat tyttären joulukuussa 2014. Pari erosi ja Hayden luovutti tyttärensä huoltajuuden kokonaan Volodymyrille.
Andréa Ferréol
Andréa Ferréol (s. 6. tammikuuta 1947 Aix-en-Provence, Ranska) on ranskalainen näyttelijä.
Andréa Ferréol opiskeli teini-ikäisenä teatterialaa Jean-Laurent Cochetin ja Antoine Bourseillerin opastuksella vanhempiensa kieltoa uhmaten. Opinnot jatkuivat Pariisin kaunotaiteiden instituutissa.
Hän tuli suuren yleisön tuntemaksi roolistaan Marco Ferrerin elokuvassa Suuri pamaus (La Grande Bouffe, 1973). Ensiesityksessään Cannesin elokuvajuhlilla filmi aiheutti skandaalin Ferréolin pitämän vaginamonologin takia. Ferréolin lukuisista elokuvarooleista klassikoiksi ovat kuitenkin nousseet elokuvat Volker Schlöndorffin Peltirumpu (Die Blechtrommel, 1979), Ettore Scolan Hyvää yötä, majesteetti (La nuit de Varennes, 1982) ja François Truffautin Viimeinen metro (Le dernier métro, 1980) ja Joël Sérian Kuumat kukkulat (Les Galettes de Pont-Aven, 1975).
Hän sai vuosina 1976 ja 1981 parhaan naissivuosan César-palkinnon rooleistaan elokuvissa Kuumat kukkulat ja Viimeinen metro sekä vuonna 1977 parhaan naissivuosan David di Donatello -palkinnon elokuvasta Sano se kukkasin (Sono pazzo di Iris Blond, 1996). Hän kuuluu Kunnialegioonaan (2013).
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1904
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1904 järjestettiin 8. marraskuuta 1904. Vaalit voitti selvällä äänienemmistöllä istuva presidentti, republikaani Theodore Roosevelt haastajanaan demokraatti Alton B. Parker.
Aurinkojäähdytys
Aurinkojäähdytys hyödyntää aurinkoenergiaa jäähdyttämiseen. Jäähdytys saadaan aikaan välillisesti Auringon energialla siten, että lämmöllä regeneroidaan absorptioreaktiolla jäähdyttävää materiaalia tai sitten käytetään hyödyksi faasimuutosta, kuten lämpöputkissa. Absorptiotekniikkaa käytettiin aikaisemmin yleisesti jääkaapeissa, mutta faasimuutosta hyödyntävä tehokkaampi kompressoritekniikka syrjäytti sen. Absorptiotekniikalla ja aurinkoenergialla toimiva jääntuotanto esiteltiin Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1878.
Käytännössä sovelletuin jäähdytysratkaisu on tuottaa aurinkokennoilla sähköä ja käyttää sillä normaalia jäähdytyskompressoria. Tyypillisen lämpöisellä alueella, esimerkiksi USA:n etelävaltioissa sijaitsevan talon jäähdytyskompressorin tehon tarve on noin 7 kW. Tällaisen tehon saaminen aurinkokennoilla vaatii noin 30 neliömetriä aurinkokennoja. Koska jäähdytystä tarvitaan pilvisinä päivinä ja öisinkin, niin aurinkokennot eivät yksin riitä. Aurinkojäähdytyksen energiatarvetta voidaan pienentää käyttämällä passiivista aurinkojäähdytystä, joka on rakennusten suojaamista suoralta aurinkonpaisteelta ja talojen parempaa eristämistä ulkoilman lämmöltä.
Edut
Aurinkojäähdytyksen kilpailuetu on runsas auringonpaiste, kun jäähdytystarve on suurin. Aurinkojäähdytyksellä voidaan parantaa perinteisen jäähdytyksen haittoja: suuri energiankulutus, kalliit huippukuormat. Ympäristölle haitallisten jäähdytysaineiden suhteen aurinkojäähdytys ei tuo etuja, koska siinä käytetään samoja aineita. Wuppertal-instituutin mukaan (2007) energiansäästö on 40–60 % aurinkojäähdytyksessä. ESTIFin mukaan yhdistettynä biomassalämmittimeen 100 % uusiutuva jäähdytys on mahdollista.
Käyttö
Aurinkojäähdytyksen asennus oli vuonna 2007 2–2,5 kertaa kalliimpaa kuin tavanomainen jäähdytys. Kokonaiskustannukset ovat 1,2–1,5-kertaiset. Wuppertal-instituutin mukaan hinta on ollut suurin rajoite menetelmän yleistymiseen. He arvioivat tekniikan hinnan laskevan standardoinnin kautta tulevaisuudessa. ESTIFin mukaan merkittävä hinnanlasku lähitulevaisuudessa on todennäköistä. Tyypillinen jäähdytysjärjestelmä sisältää myös veden ja rakennuksen lämmitysjärjestelmän. Siksi niitä kutsutaan Solar Combi+-järjestelmiksi. ESTIFin mukaan biomassan rajallisuus tekee aurinkojäähdytyksestä ainoan realistisen vaihtoehdon.
Euroopassa oli vuonna 2007 120 isoa jäähdytysjärjestelmää. Pienempiä kotitalouksien järjestelmiä kehitetään. Käyttökohteisiin sisältyy toimistorakennuksia, julkisia rakennuksia, hotelleja, tehtaita, sairaaloita jne.
Lainsäädäntö
EU:lla ei toistaiseksi ole ollut velvoitteita uusiutuvaan jäähdytykseen (2007). EU:n Parlamentti on pyrkinyt sektorikohtaisiin tavoitteisiin (sähkö, lämmitys, jäähdytys, biopolttoaineet). ESTIFin mukaan aurinkojäähdytys tulisi sisältyä Energy Performance in Buildings -direktiiviin. Direktiivit on uusiutuvaan sähköön ja polttoaineisiin. Euroopan komission ehdotuksessa 23.1.2008 huomioitiin aiempaa enemmän rakentaminen ja lämmitys. Komissio ehdottaa uusiutuvaa velvoitetta yli 5 MWth laitoksiin. Komission mukaan tiedotusta ja koulutusta on tarpeen mukaan täydennettävä.
Rauman raatihuone
Rauman raatihuone (ruots. Raumo rådhus) sijaitsee Rauman kauppatorin laidalla Unescon maailmanperintökohteisiin lukeutuvassa Vanhassa Raumassa. Se on yksi Suomen 1700-luvun kaupunkiarkkitehtuurin merkittävimpiä luomuksia, jonka lisäksi vuosisadan raatihuoneista on alkuperäisessä asussaan säilynyt vain Porvoon raatihuone. Nykyään rakennuksen tiloissa toimii Rauman museo.
Vuonna 1776 valmistuneen Rauman raatihuoneen on suunnitellut Turun kaupunginarkkitehti Christian F. Schröder, jonka apuna toimi muurarimestari Johan Schytt. Tyylisuunnaltaan se edustaa myöhäisbarokkia, mutta rakennuksen kaksikerroksinen tornilla varustettu perusmuoto oli yleinen jo keskiajan eurooppalaisissa raatihuoneissa.
Historia
Rauman keskiaikaisesta raatihuoneesta ei ole säilynyt tietoja, mutta se on mahdollisesti sijainnut Pyhän Kolminaisuuden kirkon vieressä. 1500-luvulla raatihuoneen arvellaan sijainneen kauppatorin laidalla nykyisen rakennuksen naapuritontilla. Tutkija Aina Lähteenojan mukaan se tuhoutui vuoden 1640 kaupunkipalossa. Ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1647, jolloin suunniteltiin uutta 1650-luvun alussa valmistunutta raatihuonetta. Se kuitenkin tuhoutui kaupunkipalossa jo 1680, jonka jälkeen viereiselle tontille vuonna 1688 valmistunut puinen raatihuone palveli kaupunkia lähes 90 vuoden ajan. 1770-luvulle tultaessa se oli päässyt niin huonoon kuntoon, että tilalle päätettiin rakentaa uusi kivirakenteinen raatihuone. Työt aloitettiin 1775 ja rakennus valmistui vuotta myöhemmin. Keltaisen maalipinnan uusi raatihuone sai seuraavana kesänä ja samalla tontin kadunpuoleisille reunoille rakennettiin harmaakiviaita. Nykyään aita on rapattu ja katettu tiilikatteella. Siihen liittyy myös tiilirakenteinen porttiholvi.
Raatihuoneen suunnittelusta vastasi Turun kaupunginarkkitehti Christian F. Schröder, jonka apuna toimi rakennustöistä vastannut turkulainen muurarimestari Johan Schytt. Heidän ohellaan alustavia luonnoksia olivat laatimassa myös kaupungin raatimiehet. Jyrkän katon ja kellotornin toteutukseen tarvittiin lisäksi kokeneita kirkonrakentajia. Katosta vastasi läheisen Lapin seurakunnan lukkari Job Höckert ja tornista rakennusmestari Anders Wahlberg. Puurakenteisen renessanssityylisen tornin muoto muistuttaa Wahlbergin rakentamia kirkkojen kellotapuleita. Raatihuoneen yläkerrassa sijaitsivat raastuvanoikeuden ja maistraatin tilat, joihin kuuluivat kaksi istuntosalia sekä yksi lämmitetty ja kaksi lämmittämätöntä kamaria. Alakerrassa oli vahtihuone, kaksi putkaa sekä kauppapuoti kamareineen. Kellari valmistui vasta vuonna 1932, jolloin rakennuksen alle valmistui pannuhuone lämmitysjärjestelmän uusimisen yhteydessä.
Vuodelta 1855 peräisin olevassa palovakuutuskirjassa mainitaan raatihuoneen olevan katettu saksalaisilla kattotiilillä ja maalattu öljyvärillä. Rautapellillä katetussa tornissa oli lyövä kello. Tontin etelärajalla oli vuonna 1852 valmistunut puurakenteinen ulkorakennus, joka 1890-luvulla korvattiin John Fredrik Lindegrenin suunnittelemalla puisella vaakahuoneella. Nykyinen ulkorakennus on 1930-luvulla valmistunut betonirakenteinen muuntajarakennus. Vuonna 1895 alakerran poliisikamarin tiloija laajennettiin kahdella uudella putkalla. Tuolloin alakerrassa toimi myös kaupungin rahatoimikamari. Raatihuonetta restauroitiin vuonna 1976, jolloin se palautettiin lähelle alkuperäistä asuaan.
Museo
Vuonna 1891 perustettu Rauman museo siirtyi raatihuoneen tiloihin 1902. Aluksi käytössä oli vain rakennuksen yläkerta, mutta alakerrassa toimineen poliisilaitoksen muutettua 1930-luvulla, sai se käyttöönsä koko raatihuoneen. Museon yläkerrassa on nykyään kaupungin historiasta kertova näyttely ja alakerrassa puolestaan esitellään Rauman pitsinnypläystä. Rakennuksessa toimii myös museokauppa Kistupuad.
SPR
Lyhenne SPR voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Juan Carlos Villamayor
Juan Carlos Villamayor (s. 5. maaliskuuta 1969) on paraguaylainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Villamayor debytoi Paraguayn maajoukkueessa 1993. Hän on pelannut 18 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Luigi Piotti
Luigi Piotti (27. lokakuuta 1913 Milano – 19. huhtikuuta 1971 Godiasco) oli italialainen kilpa-autoilija. Hän osallistui kahdeksaan Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun saavuttamatta yhtään pistettä.
Tactical Force – erikoisjoukkue
Tactical Force – erikoisjoukkue on suoraan dvd:lle vuonna 2011 julkaistu kanadalainen toimintaelokuva. Sen pääosissa nähdään muun muassa WWE-painijatähti Stone Cold Steve Austin ja Michael Jai White. Elokuvan ikäraja on K-16.
Juoni
Kapteeni Tate (Austin) ja hänen SWAT-iskuryhmänsä saavat hoidettavakseen kaupan panttivankitilanteen. Tate yrittää aluksi vastahakoisesti neuvotella tilanteessa kidnappaajan kanssa ohjekirjan mukaan mutta toiminnanmiehenä aikoo silti hoitaa tilanteen sillä tutummalla keinolla eli ammuskelulla. Myöhemmin tästä raivostuneena iskuryhmän pomo määrää kapteeni Taten ja hänen ryhmänsä palkattomalle vapaalle ja FBI:n pitämälle koulutukselle, jossa käsitellään vaihtoehtoisia ratkaisuja panttivankitilanteissa.
Iskuryhmä suunta syrjäiselle lentokonehallille harjoittelemaan toimintaa harjoitteluaseilla ja paukkupanoksilla mutta he eivät ole yksin. Samaan aikaan kaksi rikollisjengiä ovat tulleet hakemaan salaperäistä esinettä, jota kummatkin jengit jahtaavat. Kun yksi iskuryhmän jäsen tapetaan, kapteeni Tate on tiukan tilanteen edessä, koska heillä ei ole oikeita aseita tai viestimiä ja rikollisjengit yrittävät keinolla millä hyvänsä tappaa Taten ryhmän ja hankkia salaperäisen esineen.
Sonya Walger
Sonya Walger (s. 6. kesäkuuta 1974 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hän on luultavasti tunnetuin roolistaan HBO:n sarjassa Tell Me You Love Me (2007) ja Penelope ”Penny” Widmoren roolista ABC:n Lostissa. Walger esitti myös Olivia Benfordia ABC:n draamasarjassa FlashForward.
Kâmpóng Thum (maakunta)
thumb|right|250px|Maakunnan sijainti kartalla Kâmpóng Thum tai Kampong Thom on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan keskiosassa ja kuuluu Tonle Sap-järveä reunustaviin maakuntiin. Kampong Thom on pinta-alaltaan Kambodžan toiseksi suurin (13 814 km2) ja sen väkiluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa yhteensä 630 803. Maakunta jakaantuu kahdeksaan piirikuntaan. Sen pääkaupunki on Kâmpóng Thum.
Minor League Baseball
National Association of Professional Baseball Leagues perustettiin vuonna 1902 pienten baseball liigojen kattojärjestöksi ja sopimus Major Leaguen ja uuden minor league yhdistyksen välillä allekirjoitettiin. Uusi sopimusasiakirja koski liigaluokituksia, rajoituksia rostereihin ja pelaajapalkkioihin ja pelaajien varausjärjestelmän (draft). Patrick Powers valittiin järjestön ensimmäiseksi presidentiksi. Organisaatio vaihtoi nimekseen Minor League Baseball vuonna 1999.
Kaikki pienet liigat toimivat itsenäisinä yrityksinä. Useimmat ovat jäseniä Minor League Baseballissa (MiLB), joka toimii Baseball komission puitteissa. Useilla liigoilla, jotka tunnetaan riippumattomina baseball liigoina, ei ole mitään virallista yhteyksiä Major League Baseballiin.
Lukuun ottamatta Mexican Leaguea, pienten liigojen joukkueet ovat yleensä yksityisomistuksessa, mutta suoraan yhteydessä johonkin Major League joukkueeseen standardoidun Pelaajien kehittämissopimuksen kautta. Näistä yhteyksistä käytetään nimitystä farmijärjestelmä tai farmijoukkueet.
Major ja Minor League joukkueet voivat tehdä Pelaajien kehittämissopimuksen kahden tai neljän vuoden toimikaudeksi ja voivat myös uudistaa sen, jolloin monet suhteet kestävät pitkän aikaa. Esimerkiksi Omaha Storm Chasers (entinen Omaha Royals) on ollut Triple-A tason farmijoukkue Kansas City Royalsille aina siitä saakka kun Royals liittyi American Leagueen vuonna 1969. Muutamat pienten liigojen joukkueet ovat suoraan Major League joukkueen omistamia, kuten St. Louis Cardinalsin omistama Springfield Cardinals.
Nykyisin toimii 19 minor leaguea ympäri Yhdysvaltoja sekä Kanadassa, Meksikossa, Dominikaanisessa tasavallassa ja Venezuelassa. Joukkueita näissä liigoissa on kaikkiaan 243. Tämän lisäksi useita riippumattomia liigoja toimii Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Historia
Ensimmäiseen ammattilaisbaseball yhdistykseen National Associationiin kuuluivat 1871–1875 kaikki täysammattilaisjoukkueet. Tämä järjestelmä osoittautui toimimattomaksi ja seurat usein lopettivat pelaamisen kesken kauden. Tämä ongelma ratkesi vuonna 1876, kun National League perustettiin. Liigan ulkopuolelle jääneet ammattilaisseurat vastasivat perustamalla omia paikallisia yhdistyksiä, kuten New England Association 1877 ja Eastern Championship Association 1881. Nämä olivat löyhiä itsenäisten joukkueiden keskinäisiä sopimuksia pelata mestaruuksista.
Ensimmäisenä minor leaguena on perinteisesti pidetty Northwestern League 1883–1884. Toisin kuin aiemmat yhdistykset, se luotiin pysyväksi organisaatioksi. Se oli myös yhdessä National Leaguen ja American Associationin kanssa laatimassa kansallista sopimusta 1883. Kahden seuraavan vuosikymmenen aikana yhä enemmän pieniä liigoja allekirjoitti eri versioita kansallisesta sopimuksesta. Lopulta pienet liigat liittyivät yhteen neuvottelemaan yhdessä.
1890-luvun lopulla Western Leaguen johtaja Ban Johnson päätti haastaa National Leaguen hallitsevan aseman. Vuonna 1900 hän muutti liigansa nimen American Leagueksi ja alkoi tehdä sopimuksia pelaajille, jotka olivat tyytymättömiä National Leaguen maksujärjestelyhin ja ehtoihin. Tämä sai Patrick T. Powersin, Eastern Leaguen puheenjohtajan, ja monet muut pienten liigojen omistajat uskomaan, että konflikti saattaa vaikuttaa heidän järjestöönsä. Pienten liigojen edustajat tapasivat Leland Hotellissa, Chicagossa 5. syyskuuta 1901. Vastauksena National-American taisteluun he päättivät muodostaa yhdistyksen nimeltään National Association of Professional Baseball Leagues (NAPBL tai NA). Tarkoituksena tuolloin oli säilyttää mukana olleiden liigojen riippumattomuus. Useat liigat eivät allekirjoittaneet sopimusta ja jatkoivat työtään itsenäisesti. Powersista tehtiin yhdistyksen ensimmäinen presidentti ja sen päämaja perustettiin Auburniin, New Yorkiin.
Dick Vermeil
thumb|upright|Dick Vermeil vuonna 2010. Richard Albert ”Dick” Vermeil (s. 30. lokakuuta 1936 Calistoga, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän valmensi NFL:n St. Louis Ramsin Super Bowlin voittoon kauden 1999 päätteeksi. Vermeil on valmentanut myös NFL:n Philadelphia Eaglesia ja Kansas City Chiefsiä.
Uran alku
Dick Vermeil valmistui vuonna 1959 San Josén osavaltionyliopistosta, jossa hän pelasi myös varapelinrakentajana. Hän aloitti valmentajana high school -tasolta. Vuonna 1969 Los Angeles Rams palkkasi hänet NFL:n historian ensimmäiseksi erikoistilannejoukkueen valmentajaksi. Hän valmensi Ramsissa vuoteen 1974 asti, jolloin hän siirtyi Kalifornian yliopiston (Los Angeles) päävalmentajaksi. Vermeil johdatti joukkueen Rose Bowl -voittoon kauden 1975 päätteeksi.
Philadelphia Eagles
Vuonna 1976 pitkään huonosti menestynyt Philadelphia Eagles palkkasi Vermeilin päävalmentajakseen. Vermeil loi joukkueeseen kovan työnteon kulttuurin, joka huipentui vuoden 1980 tappioon päättyneesen Super Bowliin. Työnarkomaani Veremeil jatkoi päävalmentajana kauteen 1982, jonka jälkeen hän erosi työuupumuksen vuoksi. Vuonna 2006 julkaistiin elokuva Invincible, joka kertoi Vermeilin Philadelphian-aikaisen pelaajan, Vince Papalen, tarinan. Vermeiliä esitti elokuvassa Greg Kinnear.
St. Louis Rams
Erottuaan Philadelphia Eaglesista Vermeil toimi TV-kommentaattorina. Hän teki paluun NFL:ään vuonna 1997, kun hän otti vastaan St. Louis Ramsin päävalmentajan paikan. Kaksi ensimmäistä kautta eivät sujuneet odotusten mukaan, mutta kolmantena kautena kaikki loksahti kohdalleen. Joukkue hankki vahvistuksekseen keskushyökkääjä Marshall Faulkin ja varapelinrakentaja Kurt Warner nousi penkiltä supertähdeksi. Huikea hyökkäyspeli toi Vermeilille Super Bowl -voiton kauden 1999 päätteeksi.
Kansas City Chiefs
Super Bowl -voiton jälkeen Vermeil päätti siirtyä eläkkeelle, mutta päätös piti vain yhden vuoden. Kaudeksi 2001 hän siirtyi Kansas City Chiefsin päävalmentajaksi. Vermeilin johdolla Chiefsistä tuli yksi NFL:n vahvimmista hyökkäyssuunnan joukkueista. Puolustus ei kuitenkaan ollut samaa tasoa, eikä Vermeil voittanut Kansas Cityssä yhtäkään pudotuspeliottelua.
Yksityiselämä
Dick Vermeilillä ja hänen vaimonsa Carolilla on kolme lasta ja useita lastenlapsia. Valmentajanuransa jälkeen Vermeil on keskittynyt viinibisnekseen. Hän omistaa viinitilan Kaliforniassa. Vermeil on tunnettu valmentajana, joka ei pelkää osoittaa tunteitaan joukkueen tai median edessä. Suuresti pelaajistaan ja työtovereistaan välittävän valmentajan on nähty kyynelehtivän julkisesti useaan kertaan.
Sinivirnayökkönen
Sinivirnayökkönen (Lygephila craccae) on virnayökkösten sukuun kuuluva harmaa yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö
Erityisen samannäköinen on sumuvirnayökkönen (Lygephila viciae), johon verrattuna sinivirnayökkönen on rotevampi ja siiven etureunassa on enemmän tummia täpliä.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajia tavataan Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki aina Itä-Siperiaan saakka. Suomessa laji on lounais- ja etelärannikon harvinaisehko asukki. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun alusta syyskuun alkupuolelle. Lentoaika on myöhempi kuin kahdella muulla virnayökkösellä.
Elinympäristö ja elintavat
Sinivirnayökkönen elää lämpimillä ja avoimilla paikoilla, kuten niityillä, kedoilla, tienpientareilla sekä erilaisilla joutomailla. Sitä tavataan tavallisesti yksitellen, mutta laji saattaa ajoittain olla myös runsas. Perhoset lentävät yöllä, käyvät kukilla ja tulevat sekä valolle että syötille. Toukka koteloituu maahan löyhään kotelokoppaan. Talvehtii munana.
Ravintokasvi
Toukka syö hiirenvirnaa (Vicia cracca) ja metsävirnaa (Vicia sylvatica).
Esa Utriainen
Esa Markku Juhani Utriainen (s. 20. marraskuuta 1953 Virtasalmi) on suomalainen entinen keihäänheittäjä, joka toimii nykyään valmennustehtävissä. Urheilu-urallaan hän edusti Mikkelin Kilpa-Veikkoja.