cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meitnerium
Historia
Meitnerium-266 isotoopin fuusioitumisen reaktioyhtälö
209Bi + 58Fe →266Mt + 1n
Muodostuneen meitnerium-266 isotoopin puoliintumisaika on noin 3 millisekuntia. Löydös vahvistettiin kolme vuotta myöhemmin Dubnassa Joint institute for Nuclear Research tutkimuslaitoksessa. Kuusi vuotta myöhemmin valmistettiin samaa isotooppia kaksi atomia.
Meitnerium sai nimensä vuonna 1997 itävaltalais-ruotsalaisen fyysikon Lise Meitnerin mukaan. Sen väliaikainen, IUPAC:n mukainen, nimi ennen virallista nimeämistä oli unnilennium (Une).
Ominaisuudet
Meitnerium on keinotekoinen alkuaine. Oletettavasti huoneenlämpötilassa (298 K) meitnerium esiintyy kiinteänä. Väriltään se on todennäköisesti hopean vaaleaa tai harmaata. Meitnerium kuuluu jaksollisessa järjestelmässä ryhmään 9 ja jaksoon 7 sekä d-lohkoon. Ainuttakaan meitneriumin perusominaisuutta ei ole vielä määritetty kokeellisesti, vaan nämä perustuvat laskennallisiin arvioihin.
Elektronikuoren rakenne :
1s2
2s2 2p6
3s2 3p6 3d10
4s2 4p6 4d10 4f14
5s2 5p6 5d10 5f14
6s2 6p6 6d7
7s2
Vuoteen 2016 mennessä meitneriumia ei ole käytetty muissa kuin tutkimustarkoituksissa ja sitä on valmistettu muutamia atomeja. Todennäköisesti sitä ei koskaan tulla eristämään silmin havaittavia määriä. Tämä johtuu siitä, että meitnerium hajoaa erittäin nopeasti alfahiukkasten emissiolla. Meitneriumilla ei ole biologisia käyttökohteita ja radioaktiivisuuden takia se on myös myrkyllistä.
Meitneriumin atomimassa on 268 u ja sen kovalenttinen säde on 1,29 Å. Meitneriumin laskettu tiheys huoneenlämpötilassa on 37.4 g/cm3. Se on toiseksi suurin tunnetuista alkuaineiden tiheyksistä.
Isotoopit
Meitneriumilla on viisitoista isotooppia, joista kaikki ovat radioaktiivisia. Puoliintumisaika tiedetään yhdeksälle näistä isotoopeista. Vakain isotooppi on Mt-278, jonka puoliintumisaika on noin 5 sekuntia. Suurin osa meitneriumin isotoopeista hajoaa α-hajoamisen kautta, mutta osa isotoopeista hajoaa spontaanin fission (SF) kautta pienemmiksi ytimiksi.
Taulukko 2. Meitneriumin tunnettuja isotooppeja, niiden atomimassat, puoliintumisajat ja hajoamistavat.
Tora Berger
Tora Berger (s. 18. maaliskuuta 1981 Ringerike, Norja) on norjalainen kilpauransa lopettanut ampumahiihtäjä ja normaalimatkan olympiavoittaja.
Berger saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen pikakilpailussa Hochfilzenissä vuonna 2000. Hän sai Pokljukan MM-kisoissa 2006 hopeaa sekaviestistä. Anterselvan MM-kisoissa 2007 hän sai kaksi pronssimitalia: naisten viestissä ja sekaviestissä. Lisäksi hän oli neljäs normaalimatkalla ja kymmenes pikakilpailussa. Östersundin MM-kisoissa 2008 hän sai hopeaa yhteislähdössä kolme sekuntia Magdalena Neunerille hävinneenä. Lisäksi hän oli neljäs niin normaalimatkalla, pikakilpailussa kuin takaa-ajossakin. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän saavutti normaalimatkalla pronssia. Takaa-ajossa hän oli yhdeksäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti kultaa normaalimatkalla ja oli takaa-ajossa viides. Hanty-Mansijskin sekaviestin MM-kilpailuissa 2010 hän sai hopeaa. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sai sekaviestissä kultaa ja yhteislähdössä pronssia sekä sijoittui takaa-ajossa viidenneksi, sprintissä seitsemänneksi ja normaalimatkalla kymmenenneksi. Ruhpoldingissa 2012 hän voitti normaalimatkan, yhteislähdön ja sekaviestin maailmanmestaruuden sekä sai pronssia viestissä. Lisäksi hän oli neljäs takaa-ajossa ja kuudes sprintissä. Nové Městossa 2013 hän voitti MM-kultaa takaa-ajossa, normaalimatkalla, naisten viestissä ja sekaviestissä sekä hopeaa sprintissä ja yhteislähdössä. Sotšin olympialaisissa 2014 Berger saavutti hopeaa takaa-ajossa. Sekaviestistä hän voitti kultaa Norjan joukkueen kanssa. Berger oli mukana myös Norjan naisten pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa. Sprintissä hän oli kymmenes.
Berger voitti 28 maailmancupin osakilpailua: Kontiolahden takaa-ajon ja Oberhofin sprintin kaudella 2007–2008, Anterselvan sprintin ja Trondheimin yhteislähtökilpailun kaudella 2008–2009, Östersundin sprintin ja Vancouverin olympiakultakilpailun kaudella 2009–2010, Pokljukan normaalimatkan, Ruhpoldingin sprintin, Ruhpoldingin takaa-ajon, Anterselvan sprintin, Anterselvan yhteislähtökilpailun ja Presque Islen takaa-ajon kaudella 2010–2011, Östersundin ja Nové Měston takaa-ajot ja Ruhpoldingin MM-kultakilpailut kaudella 2011–2012, Östersundin normaalikilpailun, sprintin ja takaa-ajon, Pokljukan yhteislähtökilpailun, Ruhpoldingin yhteislähdön, Anterselvan takaa-ajon, Nové Měston voittoisat MM-lähdöt sekä Oslon sprintin, takaa-ajon ja yhteislähtökilpailun kaudella 2012–2013 sekä Oberhofin yhteislähtökilpailun kaudella 2013–2014. Lisäksi hän oli maailmancupin osakilpailuissa 20 kertaa toinen ja neljätoista kertaa kolmas.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Berger voitti kaudella 2012–2013, sijoittui toiseksi kaudella 2013-2014, kolmanneksi kausilla 2008–2009 ja 2011–2012, neljänneksi kaudella 2010–2011 ja seitsemänneksi kaudella 2007–2008. Hän voitti kaudella 2012–2013 myös kaikki lajicupit: normaalimatkan, sprintin, takaa-ajon ja yhteislähdön. Kaudella 2006–2007 hän oli normaalimatkan cupissa viides, 2007–2008 takaa-ajocupissa neljäs, kaudella 2008–2009 takaa-ajocupissa toinen sekä normaalimatkan ja sprintin cupissa kolmas, kaudella 2010–2011 sprintin ja yhteislähdön cupissa kolmas, normaalimatkan ja takaa-ajon cupissa neljäs, kaudella 2011–2012 toinen yhteislähdön, kolmas takaa-ajon, neljäs sprintin ja viides normaalimatkan cupeissa sekä kaudella 2013–2014 toinen sprintin ja takaa-ajon ja neljäs yhteislähdön cupissa.
Berger lopetti uransa kauden 2013–2014 päätteeksi.
Myös Tora Bergerin veli Lars Berger on ampumahiihtäjä.
Viitteet
thumb|left|200px|Berger Torinon talviolympialaisissa 2006.
Diabolus in Musica
Diabolus In Musica on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin kahdeksas studioalbumi.
Levy on saanut paljon kritiikkiä fanien ja kriitikoiden keskuudessa muun muassa nu metal vaikutteiden ja Tom Arayan aikaisempaa melodisempien lauluosuuksien takia. . Slayer kuitenkin palasi perinteisempään thrashiin myöhemmillä levyillä Christ Illusion ja World Painted Blood.
Ampisilliini
Ampisilliini on penisilliineihin kuuluva antibiootti. Kuten muidenkin penisilliinien, ampisilliinin rakenteen keskeinen osa on beetalaktaamirengas. Ampisilliini tuli markkinoille vuonna 1961.
Ampisilliini tehoaa lähinnä grampositiivisiin bakteereihin, kuten streptokokkiin ja pneumokokkiin. Siksi lääkettä käytetäänkin hoitamaan esimerkiksi korvatulehdusta, keuhkokuumetta ja pehmytkudostulehduksia. Ampisilliinilla on myös vaikutusta joihinkin gramnegatiivisiin bakteereihin. Ampisilliini inhiboi soluseinän synteesin kolmatta ja viimeistä vaihetta, minkä seurauksena solu hajoaa.
Penisilliineille allergiset henkilöt ovat allergisia myös ampisilliinille. Lääke voi aiheuttaa haittavaikutuksina maha-suolikanavan oireita, kuten ripulia. Ampisilliini vaikuttaa muiden lääkkeiden osalta muun muassa varfariinin ja allopurinolin pitoisuuksiin veressä, joten yhtä aikaa käytettäessä lääkkeiden yhteisvaikutuksia tulisi tarkkailla.
Paavo M. Petäjä
Paavo Matti Sakari Petäjä (30. syyskuuta 1936 Kemijärvi – 27. kesäkuuta 2018 Haapajärvi) oli varatuomari, nimismies, kaupunginjohtaja, yrittäjä ja urheilujohtaja.
Työura
Hän asui jo nuoruudessaan Haapajärvellä, jossa hänen äitinsä toimi kunnalliskodin johtajana. Petäjä kirjoitti ylioppilaaksi Haapajärvellä vuonna 1957, pääsi lukemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon. Petäjä valmistui vuonna 1963 ja auskultoi Saloisten tuomiokunnassa Kalajoella 1963–1965. Nimismiehenä hän toimi ensin Paavolassa vuosina 1965–1968 jonka jälkeen Haapajärven nimismiehenä 1968–1972. Haapajärven kauppalan- ja kaupunginjohtajana Petäjä toimi vuosina 1972–1984. Hänet valittiin tehtävään kokoomuksen edustajana.
Kaupungin johdosta Petäjä siirtyi perustamansa Suomenselän lakiasiaintoimiston johtajaksi (1984–2005). Toimisto keskittyi pääasiassa hoitamaan konkurssipesiä, joita etenkin 1990-luvun alun lamavuosina oli runsaasti.
Urheilujohtajana
Petäjä toimi maastohiihdon tuomarina Lake Placidin talviolympialaisissa 1980.
Suomen Hiihtoliitto myönsi Paavo M. Petäjälle Hannu Koskivuori -mitalin nro 18 vuonna 2002 ansiokkaasta työstä hiihtourheilun hyväksi.
Lahden dopingskandaali
Petäjä oli Suomen hiihtoliiton puheenjohtaja dopingskandaalin aikaan Lahden hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2001. Monen mieleen ovat jäneet Petäjän heikolla englannilla – niin sanotulla tankeroenglannilla – antamat lausumat dopingskandaalin lehdistötilaisuuksissa.
Aikido
thumb| Sōkaku Takeda
Aikido (, suom. harmonisen voiman tie) on nykyaikainen japanilainen budō-laji, jonka kehitti Morihei Ueshiba 1900-luvun alkupuolella. Teknisesti tärkein vaikuttaja aikidolle on ollut Daitō-ryū aiki jūjutsu. Aikidolle ominaista on hyökkääjän voimaan ja liikkeeseen mukautuminen ja sen hyväksikäyttö johdattamalla. Ueshiba painotti opetuksessaan myös lajin henkisiä puolia ja pyrkimystä rauhaan. Harjoittelussa tämä näkyy tekniikoiden pehmeydessä - aikidossa vastustajaa ei pyritä vahingoittamaan.
Morihei Ueshiban kuoltua 1969 dōshun asema siirtyi hänen pojalleen Kisshōmaru Ueshiballe ja 1999 edelleen Morihei Ueshiban pojanpojalle Moriteru Ueshiballe, joka tällä hetkellä johtaa kansainvälistä Aikikai-kattojärjestöä sekä järjestön pääpaikkaa, Aikikai honbudōjōta.
Aikikaista on vuosien aikana eriytynyt erilaisia tyylisuuntia, joita ovat mm. Shinshin tōitsu -aikidō eli ki-aikidō, Yōshinkai, Yōseikan budō, Tomiki aikido, Tendōkan aikidō ja Keijutsukai aikidō. Näistä Tomiki-tyyli sisältää jopa kilpailutoimintaa.
Sana aikidō muodostuu kolmesta kanji-merkistä:
Aikido on useissa yhteyksissä käännetty suomeksi ”harmonisen voiman tieksi”.
Aikidon harjoittelu
Aikidoa harjoitellaan tatamilla, jotka alkujaan olivat riisioljista käsin kudottuja paksuja mattoja. Nykyään tatamit ovat synteettisesti valmistettuja.
Harjoituksen rakenne
Harjoitus alkaa kumarruksilla. Oppilaat istuvat riviin harjoitustatamin reunalle ja opettaja istuu heidän edessään. Opettajan johdolla kumarretaan dōjōn keskustaa eli shōmenia kohti, jonka jälkeen opettaja ja oppilaat kumartavat toisilleen. Harjoituksen päätteeksi kumarrukset toistetaan.
Aikidoharjoituksen rakenne ,
Tekniikoita harjoitellaan pareittain. Aluksi opettaja esittää harjoiteltavan tekniikan, minkä jälkeen oppilaat kumartavat opettajalle ja valitsevat harjoitusparinsa kumartamalla hänelle ja sanomalla onegaishimasu. Tämän jälkeen pari harjoittelee näytettyä tekniikkaa, kunnes opettaja taputtaa tekniikan vaihtumisen merkiksi. Tavallisesti kumpikin harjoittelija harjoittelee tekniikkaa toimien vuorollaan sekä nagena eli tekniikan tekijänä (puolustautuja) että ukena eli tekniikan vastaanottajana (hyökkääjä).
Aikidon tekniikat
Aikidon tekniikat voidaan jakaa heittoihin (nagewaza), sidontoihin (katamewaza) sekä asetekniikkaan. Tekniikat voidaan tehdä joko uken (hyökkääjä) etupuolelle (omote) tai taakse (ura). Harjoittelu voi tapahtua joko tavalliseen tapaan seisaaltaan (tachiwaza) tai siten, että joko molemmat (sekä hyökkääjä että puolustautuja) ovat perinteisessä japanilaisessa polviasennossa (suwariwaza) tai hyökkääjä on seisaaltaan ja puolustautuja polviasennossa (hanmihandachiwaza).
Aseina aikidossa toimivat n. 130 cm pitkä puinen keppi jō, puinen harjoitusmiekka bokken sekä puinen tai kuminen harjoituspuukko tantō. Tantōta ei tavallisesti käytetä kuin hyökkäyksissä aseetonta nagea vastaan, mutta jōta ja bokkenia käytetään sekä keskenään että aseetonta nagea vastaan. Aikidon tekniikoiden muodot mahdollistavat myös hyvin jon tai bokkenin käytön apuna vartalotekniikkaa tehtäessä. Aikidossa harjoitellaan myös aikijōksi kutsuttuja jō-tekniikoita.
Aikikai-aikido ja siitä eriytyneitä muita aikidotyylejä
Aikidon harjoittelussa on lajin valtavirtaa edustavan Aikikai-aikidon ohella useita erilaisia tyylejä, jotka voidaan erottaa toisistaan monenlaisin perustein. Aikikai-aikidon katsotaan olevan aikidon perustajan Morihei Ueshiban ja hänen poikiensa edustamaa aikidoa. Jotkut Ueshiban lähioppilaat ja muutamat muut aikidoa harjoittaneet ovat muokanneet Aikikai-aikidosta jossakin määrin eroavia tyylisuuntia. Suurimmilla tyylisuunnilla on oma pääkonttori Japanissa ja tyylisuuntaa seuraavia harjoittelijoita ympäri maailmaa. Pienempien tyylisuuntien harjoittelu on useimmiten hyvin paikallista. Aikidon tyylisuunnat voidaan erotella esimerkiksi historiallisin perustein seuraavasti:
Ennen Morihei Ueshiban kuolemaa Aikikai-aikidosta eronneet aikidotyylit:
Morihei Ueshiban kuoleman jälkeen Aikikai-aikidōsta eronneet aikidotyylit:
Seuraavien lajien nimessä on aikido, mutta kyseisillä lajeilla ei ole yhteyttä Ueshiban kehittämään aikidoon:
Aikido Suomessa
Aikidon harjoittelu Suomessa alkoi vuonna 1970, jolloin Toshikazu Ichimura tuli esittelemään aikidoa Suomeen. Ensimmäinen alkeiskurssi järjestettiin Meido-Kanissa, jossa alkoivat ensimmäisenä myös säännölliset harjoitukset. Aikidon harrastajia on nykyään noin 3000, joista noin kolmasosa on naisia. Aikidoliittoon rekisteröityneitä seuroja on 64 (v. 2008).
Alussa varsinaisia mustan vyön aikido-opettajia oli hyvin vähän, ja seuran opettaja saattoi usein olla amatööri ja esimerkiksi 1. kyūn haltija. Nykyisin löytyy useita 6. danin ja 5. danin miehiä sekä naisia, ja monien seurojen opetus on erittäin korkeatasoista, kiitos kiinteiden Japanin-yhteyksien.
Jyväskylän Sokos
thumb|Jyväskylän Sokos uudenvuoden aikaan thumb Sokos Jyväskylä on Jyväskylän keskustassa, Kauppakadun varrella sijaitseva Suomen viidenneksi suurin Sokos-tavaratalo, jonka toiminnasta vastaa Osuuskauppa Keskimaa. Perinteikästä tavarataloa on uudistettu ja tavaratalon ympärille on rakentunut vuosien 2016-2018 aikana Kauppakeskus Sokkari.
Tavaratalon historiaa
Jyväskylän osuuskauppa muutti 1920-luvulla nykyisen tavaratalon paikalla sijainneeseen puutaloon. Vuonna 1960 puutalo purettiin ja paikalle rakennettiin uusi tavaratalorakennus, jonka rakentaminen kesti aina vuoteen 1962 saakka. Tavaratalo avattiin syyskuussa vuonna 1962.
Tavaratalon erikoisuuksiin kuului 1960-luvulla ruoka-osasto Mestarin Herkussa ollut kala-allas, josta asiakas sai valita tuoretta kalaa. Vuonna 2007 tavaratalossa alkoi suuri laajennusremontti, jonka suunnittelu alkoi vuonna 2005. Entisen pysäköintihallin kohdalle rakennettiin lisää tilaa ja Sokos avasi uudet tilat 17.9.2009. Uusi pysäköintihalli rakennettiin tavaratalon viereen. Sokos valmistui 4. marraskuuta 2010.
Vuonna 2016 tavaratalon ympärille alettiin rakentaa kauppakeskusta, sillä osaan tavaratalosta oli saatu vuokralle uusia kaupallisia toimijoita. Kauppakeskus Sokkari avasi virallisesti ovensa syyskuussa 2017.
Tavaratalon valikoima ja oheispalvelut
Sokos Jyväskylä keskittyy muotiin ja pukeutumiseen, kodin tuotteisiin ja Suomen laajimpaan kosmetiikan valikoimaan. Sokokselta löytyy vaatteita, asusteita, aluspukeutumista, sukkia, jalkineita, laukkuja, kosmetiikkaa, luonnonkosmetiikkaa, luontaistuotteita, koruja ja kelloja sekä kortti- ja paketointitarvikkeita.
Sokos tarjoaa kauneus- ja pukeutumisneuvojapalvelut. Lisäksi kosmetiikkaosaston välittömässä läheisyydessä on Sokos Hyvä Olo -kauneuskeskus.
Luotisade
Luotisade on Uniklubin kolmas albumi, joka julkaistiin 22. elokuuta 2007.
Ennen albumin tekoa Jussi on ollut äänihuulileikkauksessa ja laulukiellossa, siitä hyvästä lauluosuudet ovat hivenen aiempaa rauhallisempia.
Albumille biisejä ovat tehneet pääosin Jussi Selo ja Teemu Rajamäki.
Alkuluku
thumb|250px|12 esinettä voidaan asettaa kolmeen yhtä suureen pinoon, joten luku 12 ei ole alkuluku. 11 esineellä tämä ei ole mahdollista millään pinojen määrällä, joten luku 11 on alkuluku.
Alkuluku on lukua 1 suurempi luonnollinen luku, joka ei ole jaollinen muilla positiivisilla kokonaisluvuilla kuin yhdellä ja itsellään. Alkulukujen joukkoa merkitään kirjaimella P. Pienimmät kymmenen alkulukua ovat 2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23 ja 29. Alkulukuja on ääretön määrä. Lukua 1 suurempaa kokonaislukua, joka ei ole alkuluku, sanotaan yhdistetyksi luvuksi. Lukua 1 ei lueta alkuluvuksi, vaikka se onkin jaoton luku, jotta alkulukuja koskevien matemaattisten lauseiden muotoilu olisi yksinkertaisempaa.
Kaksi lukua ovat alkulukuja toistensa suhteen eli keskenään jaottomia, jos niillä ei ole ykköstä suurempia yhteisiä tekijöitä.
Historiaa
ja päätteli virheellisesti, että kaikki näin saadut luvut eli Fermat’n luvut (3, 5, 17, 257, 65537, …) olisivat alkulukuja.
Luonnolliset luvut tulona
Jokainen luonnollinen luku paitsi 1 voidaan jakaa alkulukutekijöihin eli kirjoittaa alkulukujen tulona. Voidaan osoittaa, että tämä tekijöihin jako on yksikäsitteinen lukuun ottamatta tekijöiden järjestystä (aritmetiikan peruslause). Voidaan esimerkiksi kirjoittaa . Tekijöihinjakoa, jossa alkulukutekijät ovat suuruusjärjestyksessä, kutsutaan kanoniseksi alkulukuhajotelmaksi.
Määrän äärettömyys
Eukleides antoi vanhimman tunnetun todistuksen alkulukujen määrän äärettömyydelle. Todistus on lyhyesti seuraava:
Tiheys
Alkuluvuille on olemassa laskufunktio. Merkintä \pi (n) tarkoittaa lukua n pienempien alkulukujen määrää. Alkulukujen tiheys on laskeva. Ohessa \pi (n) laskettuna joillekin n:n arvoille kasvavan suuruusluokan mukaan.
Alkulukulause antaa asymptoottisen arvion \pi (n)-funktion käyttäytymiselle. Sen nojalla
Tämä merkintä ei tarkoita sitä, että näiden funktioiden arvojen erotus lähestyy nollaa, kun x lähestyy ääretöntä, vaan sitä, että niiden arvojen osamäärä lähestyy yhtä, kun x lähestyy ääretöntä. Arvion antama virhe voi siis olla suurikin, mutta suhteutettuna x:ään se on tarpeeksi pieni, jotta arvio on hyödyllinen.
Alkulukuteoreeman esitti ensimmäisen kerran Gauss konjektuurina 1800-luvulla. Sen todistivat toisistaan riippumatta Hadamard ja de la Vallée Poussin vuonna 1896.
Eräs alkulukukaava
Seuraava funktio tuottaa luonnollisen luvun n eri arvoilla kaikki alkuluvut ja vain ne:
Tämän lausekkeen arvo on n+1, jos tämä on alkuluku, muussa tapauksessa 2. Luvun n arvoilla 1 – 12 lauseke saa arvot 2, 3, 2, 5, 2, 7, 2, 2, 2, 11, 2 ja 13.
Kaavan hyöty on kuitenkin lähinnä teoreettinen, koska kertoman laskeminen on erittäin työlästä tietokoneillekin. Esimerkiksi alkulukua f(23) varten täytyy laskea luvun 22 kertoma, joka on.
Ohjelman pseudokoodi:
define factorial(n): if n == 0 or n == 1: return 1 else: return n * factorial(n - 1) k = read_integer for n in 1 to k: c = factorial(n) prime = 2 + (2 * c mod (n + 1)) if prime not in seen_primes: seen_primes.insert(prime) print prime
Suurimmat tunnetut alkuluvut
thumb|300px|Kaavio suurimman tunnetun alkuluvun numeroiden lukumäärän kasvusta [[logaritminen asteikko|logaritmisella asteikoilla]]
Suurin tunnettu alkuluku, joka ei ole Mersennen alkuluku, on. Tässä luvussa on 9 383 761 numeroa. Se löydettiin Seventeen or Bust -projektin avulla 31. lokakuuta 2016.
Avoimia kysymyksiä
Matematiikassa on monia alkulukuja koskevia avoimia kysymyksiä, joista varmastikin tunnetuin on Riemannin hypoteesi. Alla on lueteltu muita tunnettuja avoimia kysymyksiä.
Sörnäisten rantatie
Suurimmaksi osaksi Sörnäisten rantatie on vilkasliikenteinen liikenneväylä, joka yhdistää Itäväylän Helsingin keskustaan. Hakaniemen silta yhdistää Sörnäisten rantatien Pohjoisrantaan, joka johtaa Kauppatorille. Jalankululle ja pyöräliikenteelle rantatie muodostaa estevaikutuksen, ja kadunylitys sen alueella on hankalaa.
Itäväylän lisäksi kadun pohjoispäässä olevasta eritasoliittymästä alkaa kohti Lahdenväylää johtava Hermannin rantatie. Sörnäisten rantatie on tärkein itäisen ja koillisen Helsingin säteittäisten sisääntuloväylien (Tuusulanväylä, Lahdenväylä, Itäväylä) liikenteen keskusta-alueelle johtava tieyhteys.
Historia
Sörnäisten rantatie -nimitystä on käytetty vuodesta 1893. Aikaisemmin Sörnäisten rantatie oli lähinnä teollisuus- ja satama-alueen sisäinen katu, jonka reunaa pitkin kulki myös Sörnäisten satamaradasta haarautunut, Hakaniemen torille johtanut sivuraide. Suureksi liikenneväyläksi sitä alettiin rakentaa 1950-luvun alussa samaan aikaan kun uutta Kulosaaren siltaa rakennettiin. Vuonna 1961 valmistui Hakaniemen silta, joka yhdistää Sörnäisten rantatien Kruununhaan Pohjoisrantaan ja edelleen kohti Eteläsatamaa. Koska aluksi liikenne meni Hakaniemenrannan kautta Pitkällesillalle, Hakaniemenrannan katu on vielä nykyäänkin nelikaistainen, vaikka liikennemäärät eivät sitä enää perustele.
Rantatie yhdisti sillat toisiinsa ja loi pääreitin Itäiseltä moottoritieltä (nyk. Itäväylä) Helsingin keskustaan uusien itäisten kaupunginosien kasvaessa entiselle haja-asutusalueelle. Kasvaneiden liikennemäärien myötä 1960–1970-luvuilla tietä levennettiin vaihe vaiheelta kaikkiaan kuusikaistaiseksi.
Ajoneuvomäärät niin Itäväylällä kuin Sörnäisten rantatielläkin vähenivät olennaisesti, kun Helsingin metro avattiin vuonna 1982.
V. I. Lenin asui osoitteessa Sörnäisten rantatie 1 (sittemmin Miina Sillanpään katu 1) elo–syyskuussa 1917 Helsingin miliisipäällikkö Kustaa Rovion kotona.
Vuosina 1995–1997 Helsingin Sörnäisten rantatien tuntumassa 3,3 kilometrin katuradalla ajettiin kansainvälinen autokilpailu Helsinki Thunder.
Kadun lyhentäminen
Sörnäisten rantatien läntisin, lähimpänä Hakaniementoria sijainnut osuus jäi liikenteellisesti muusta erilleen, vähäliikenteiseksi sivukaduksi. Osuuden nimi muutettiin Miina Sillanpään kaduksi 14. marraskuuta 2022. Sillanpää, kansalaisvaikuttaja ja Suomen ensimmäinen naisministeri, on asunut lähistöllä Pitkänsillanrannassa.
Alueelle muodostetaan myös toinen uusi katu, kun uusi Hakaniemensilta valmistuu ja ramppirakenteet puretaan: Sörnäisten rantatien ja sillan väliin perustetaan Merihaankatu.
Hankkeet
Sörnäisten rantatietä suunnitellaan käytettäväksi erikoiskuljetuksissa. Sen vuoksi tien eteläpäässä sijaitseva liian matala Näkinsilta puretaan ja korvataan korkeammalla. Uusi kevyen liikenteen silta valmistuu arviolta vuoden 2023 alussa. Työn ajaksi kadulle sijoitettiin väliaikainen kiertoliittymä. Kuten Hakaniemen sillan uusiminen, myös Näkinsilta liittyy Kruunusillat-kokonaisuuteen.
Sörnäistentunneli
Siirtymistä pohjoiseen Hermannin rantatielle pyritään sujuvoittamaan tunnelilla. Suunniteltu 1,6 kilometriä pitkä Sörnäistentunneli ulottuisi Sörnäisten rantatieltä Vilhonvuorenkadun tuntumasta  Hermanniin Haukilahdenkadun eteläpuolelle. Hanketta on myös ehdotettu yhdistettäväksi keskustatunneliin, joka voisi jatkua Länsiväylälle asti.
Yhdistetyn maailmancup 2004–2005
Yhdistetyn maailmancupin kaudella 2004 - 2005 järjestettiin 18 osakilpailua. Kaksi kilpailua peruttiin. Kausi oli Hannu Mannisen täydellistä ylivoimaa ja hän varmistikin maailmancupin kokonaisvoiton useita kilpailuita ennen kauden loppua.
Sky Dream Fukuoka
thumb|300px|Sky Dream Fukuoka ja EvergreenMarinoa.
Sky Dream Fukuoka oli maailmanpyörä, joka sijaitsi Fukuokan kaupungin Nishi-kun alueella, Japanissa. Sky Dream Fukuoka sijaitsi EvergreenMarinoa nimisen huvipuiston sisällä, joka on osa Marinoa City Fukuoka -kauppakeskusta. Sky Dream Fukuoka kohosi 120 metriin ja oli täten maailman 4. suurin maailmanpyörä (maailman suurin on Singapore Flyer) ja samalla Aasian kolmanneksi suurin maailmanpyörä. Maailmanpyörä avattiin joulukuussa 2001.
Sky Dream Fukuoka suljettiin syyskuussa 2009.
Raivoisa Roland
pienoiskuva|Aukeama vuoden 1565 kuvitetusta laitoksesta. Raivoisa Roland on Ludovico Arioston kirjoittama ritarirunoelma, jonka ensimmäinen versio on vuodelta 1516. Se kertoo ritari Rolandin seikkailuista. Lopullinen versio teoksesta on vuodelta 1532, ja se käsittää 46 laulua ja 38 736 säettä. Barokkiaikana teoksen pohjalta sävellettiin useita oopperoita, tunnetuimpina Antonio Vivaldin ja Georg Friedrich Händelin teokset.
pienoiskuva|upright|left|Orlando Furioso vuonna 1551. Runoelman Orlando furioso aihe on peräisin Kaarle Suuren sadustosta. Sillä oli Italiassa kaksi edelläkävijää: Luigi Pulein groteskin koominen sankariruno Il Morgante maggiore ja Matteo Maria Boiardon ritarieepos Orlando innamorato. Ariosto jatkoi siitä, mihin Bojardo oli lopettanut, kuvaamalla, miten Kaarle Suuri sekaantuu Orlandon (Rolandin) ja Rinaldon välillä riehuvaan taisteluun, jonka kohteena on kaunis pakanallinen prinsessa Angelica. Kuningas lupasi hänet sille heistä, joka kunnostautuu taistelussa saraseeneja vastaan.
Eepos oli saanut nimensä siihen sisältyvästä välikertomuksesta, jossa Orlando muuttuu mielipuoleksi kuultuaan, että Angelica on mennyt nuoren saraseenin Medoran vaimoksi ja paennut hänen kanssaan. Runo on kansallisesti italialainen, ei niinkään juonensa vaan henkensä puolesta. Ariosto pyrki teoksellaan tekemään kunniaa d’Este-suvulle, mutta suku ei ymmärtänyt antaa täyttä tunnustusta hovirunoilijalleen.
Juoni
Boiardon Rakastunut Roland kertoo ritari Rolandista ja neito Angelicasta, jotka juovat metsässä taikalähteiden vettä. Se, joka juo taikalähteestä, rakastuu ensimmäisenä kohtaamansa ihmiseen.
Raivoisan Rolandin alussa Angelica on paennut ahdistelijaa, mutta Rinaldo juo taikavettä ja taistelee ahdistelijan kanssa. Myös Rinaldon serkku Orlando rakastuu Angelicaan, mutta Angelica valitseekin toisen miehen. Mustasukkaisuudesta raivostunut Roland riehuu taistelutantereilla niin kristittyjä kuin pakanoita vastaan.
Yrjö Jylhä on suomentanut teoksesta katkelman teokseen Italian kirjallisuuden kultainen kirja.
Belokatain piiri
Belokatain piiri on paikallinen itsehallintoalue Baškortostanin tasavallan koillisosassa Tšeljabinskin ja Sverdlovskin alueiden vastaisella rajalla. Piirin hallinnollinen keskuskylä Novobelokatai sijaitsee 341 kilometriä tasavallan pääkaupungista Ufasta koilliseen. Piiri koostuu 13 maalaiskunnasta, ja on perustettu vuonna 1930.
Citizen Kane
Citizen Kane on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut, ensimmäinen Orson Wellesin ohjaama elokuva. Se perustuu löyhästi sanomalehtimagnaatti William Randolph Hearstin elämään. Tuotantovaiheessa elokuva tunnettiin koodinimellä RKO 281. Elokuvaa on esitetty Suomessa myös nimillä Kansalainen Kane, Citizen Kane – sensaatioiden mies ja Himo. Citizen Kane on toistuvasti valittu äänestyksissä maailman parhaaksi elokuvaksi. Elokuvalehti Sight & Soundin vuonna 2002 järjestämässä äänestyksessä sekä elokuvakriitikot että -ohjaajat valitsivat Citizen Kanen elokuvahistorian parhaaksi elokuvaksi.
Juoni
Elokuvan alkukohtauksessa lehtikeisari Charles Foster Kane (Orson Welles) kuolee Xanadu-linnassaan ja kuiskaa viimeiseksi sanakseen ”Rosebud” (ruusunnuppu). Tämän jälkeen nähdään uutiskatsaus, jossa kerrotaan lyhyesti ja virallisesti Kanen julkinen elämä. Reportteri Jerry Thompson (William Alland) lähtee selvittämään ”Rosebudin” merkitystä, koska hän toivoo saavansa sen avulla Kanesta inhimillisemmän kuvan.
Thompson haastattelee Kanen tunteneita ihmisiä, ja takaumien kautta rakentuu kuva salaperäisestä miljonääristä. Lapsena Kane sai suuren perinnön, mutta sen vuoksi hänet erotettiin perheestään ja pankki kasvatti hänet. Aikuisena hän ryhtyi lehtikustantajaksi ja laajensi häikäilemättömillä toimillaan lehti-imperiuminsa maan suurimmaksi. Hän lietsoi Yhdysvaltain-Espanjan sotaa kasvattaakseen lehtiensä levikkiä. Kane nai presidentin veljentyttären ja yritti valtansa huipulla päästä kuvernööriksi, mutta avioliiton ulkopuolisen suhteen paljastuminen tuhosi hänen poliittisen uransa ja avioliittonsa. Mentyään naimisiin rakastajattarensa kanssa hän yritti pakkomielteisesti tehdä tästä suuren oopperalaulajan, vaikka tämä oli keskinkertainen laulaja. Tämän seurauksena Kane rikkoi välinsä vanhimpaan ystäväänsä Jedediah Lelandiin (Joseph Cotten). Lopulta myös toinen vaimo jätti Kanen ja Kane kuoli yksinäisenä valtavassa linnassaan.
”Rosebudin” merkitys jää elokuvan lopussa Thompsonille avoimeksi, mutta paljastuu katsojille. Kun Kanen linnaa tyhjennetään, työmiehet heittävät uuniin puisen kelkan, jossa lukee ”Rosebud” – kyseessä on sama kelkka, jolla Kane leikki lapsuudessaan kotonaan ennen joutumistaan miljoonaperijäksi.
Aiheet
thumb|[[Agnes Moorehead elokuvan trailerissa.]]
Elokuva yhdistää Gregg Tolandin vallankumouksellisen syvätarkan kuvauksen Wellesin ja Herman J. Mankiewiczin Oscarin voittaneen käsikirjoituksen sekä ensimmäistä kertaa elokuvissa esiintyvän näyttelijäkaartin, jossa on Wellesin tuttuja Mercury Theaterin ajoilta, kuten Joseph Cotten sekä Agnes Moorehead.
Elokuvatutkijat ja -historioitsijat kuvaavat Citizen Kanea Wellesin yritykseksi luoda uutta elokuvaa tutkimalla useita erilaisia elokuvantekotapoja ja yhdistämällä ne kaikki toisiinsa. Wellesin ja hänen kuvausryhmänsä käyttämien tekniikoiden tutkiminen paljastaa elementtejä ekspressionismista valon ja varjon käytöstä ja kertoo sekä saksalaisten että venäläisten ohjaajien vaikutuksesta. Elokuva on nähty myös jopa yhdeksi metodinäyttelemisen edeltäjäksi. Tämän voi nähdä kohtauksessa, jossa Kane raivoaa poliittiselle vastustajalleen Jim Gettysille portaiden yläpäässä. Welles todellisuudessa kompastui ja mursi nilkkansa kyseisen kohtauksen kuvauksissa, mutta kohtaus kuvattiin loppuun ja se päätyi elokuvan lopulliseen versioon.
Toinen epäsovinnainen elokuvassa käytetty tapa oli kameroilla kuvaaminen matalista kuvakulmista yläviistoon, jotta sisäkatto näkyisi taustalla useissa eri kohtauksissa. Elokuvat kuvattiin Hollywoodin Studiojärjestelmän aikoihin pääasiassa elokuvastudioissa eikä aidoilla tapahtumapaikoilla, joten periaatteessa oli mahdotonta kuvata elokuviin kattoa mukaan, koska studiolavasteissa ei ollut varsinaista kattoa. Wellesin kuvausryhmä käytti mustaa kangasta pingotettuna lavasteiden päälle luodakseen illuusion tavallisesta huoneesta. Mikrofonit oli piilotettu kankaan yläpuolelle.
Historia
thumb|Orson Welles Citizen Kanena elokuvan trailerissa.
Kuvauksien aikana (29. kesäkuuta 1940 – 23. lokakuuta 1940) Welles ei sallinut RKO-studion johtajien vierailevan kuvauspaikalla. Hän ymmärsi heidän haluavan hallita projekteja ja tiesi, että he odottivat hänen tekevän jännittävää elokuvaa, joka vastaisi hänen Maailmojen sota -radiokuunnelmaansa. Wellesin sopimus RKO:n kanssa antoi hänelle täyden vallan elokuvan tuotantoon, mutta tuo tilanne ei toistunut enää myöhemmin hänen urallaan.
Kriitikkojen mielestä suuri osa Charles Foster Kanen elämästä on parodiaa ”lehtikeisari” William Randolph Hearstin elämästä tai jopa hyökkäys häntä vastaan. Eräs häijy viittaus Hearstiin on elokuvan alkuosassa, kun Wellesin näyttelemä Kane sanelee Kuuban-kirjeenvaihtajalleen sähkettä, joka on mukaelma Hearstin kuuluisasta kommentista Espanjan ja Amerikan välisen sodan alla: ”Järjestäkää te kuvat, niin minä järjestän teille sodan”. Kanen yksityispalatsi Xanadu on viittaus Hearstin Kaliforniaan rakennuttamaan Hearst Castleen. Usein keskustelua herättänyt Hollywoodin legenda sanoo, että viittaus ”ruusunnuppuun” (rosebud) oli myös piruilua Hearstia kohtaan: väitetään, että Hearst käytti tätä sanaa viitatessaan rakastajattarensa Marion Daviesin sukuelimeen. Kuullessaan elokuvasta Hearst tarjosi RKO Picturesille 800 000 dollaria, jos yhtiö tuhoaa elokuvan kopiot ja polttaa negatiivit. On usein oletettu, että Hearst suuttui, koska elokuva kertoi hänestä kielteiseen sävyyn. Toisen teorian mukaan Hearst pahastui enemmän Daviesin ilkeästä kuvauksesta lahjattomana laulajana (nimellä Susan Alexander). Davies oli komedianäyttelijätär.
Kun RKO kieltäytyi tuhoamasta elokuvaa, Hearst suuttui ja kielsi kaikki omistamiaan sanomalehtiä ja radioasemia arvioimasta tai edes mainitsemasta sitä. Vaikka kaikki tämä haittasi Citizen Kanen suosiota, Hearst ei lopulta kuitenkaan onnistunut tarkoituksessaan; nykyään lähes jokainen kuvaus Hearstin elämästä ja urasta sisältää viittauksen tähän elokuvaan.
Vaikka elokuvaa ei nähnyt monikaan ensiesityksen aikaan (suureksi osaksi Hearstin kampanjan takia) ja vaikka se lähes unohdettiin ennen sen uudelleenjulkaisua 1950-luvulla, se sai sitäkin enemmän huomiota tämän jälkeen. Monet kriitikot pitävät Citizen Kanea parhaana koskaan tehtynä elokuvana. American Film Institute listasi sen ensimmäiselle sijalla omalla sadan parhaan elokuvan listallaan. Se on valittu säilytettäväksi Yhdysvaltain National Film Registryssä. Sight & Sound -lehden kerran vuosikymmenessä järjestämässä kriitikkojen äänestyksessä se valittiin maailman parhaimmaksi elokuvaksi jokaisella kerralla vuosina 1962–2002. Vuonna 2012 Vertigo – punainen kyynel tiputti sen toiselle sijalle.
Citizen Kanen tekemisestä ja siihen liittyneestä kamppailusta on tehty vuonna 1999 elokuva RKO 281 – tapaus ”Citizen Kane”.
Palkinnot
Oscar-palkinto parhaasta käsikirjoituksesta alkuperäisessä elokuvassa jaettiin Wellesin ja Herman J. Mankiewiczin kesken ainoana elokuvalle myönnettynä Oscarina.
Elokuva oli kuitenkin ehdolla kahdeksaan muuhun Oscariin:
Päivi Nisula
Päivi Kaarina Nisula (s. 5. kesäkuuta 1961 Turku) on suomalainen oopperalaulaja. Hän aloitti uransa mezzosopraanona, mutta on sittemmin siirtynyt laulamaan sopraanorooleja. Nisula on suorittanut Sibelius-Akatemiassa musiikin maisterin tutkinnon ja lauludiplomin 1991. . Hän voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1989 ja sai samana vuonna Lappeenrannan laulukilpailun 3. palkinnon. Nisula kiinnitettiin Suomen Kansallisoopperaan vuonna 1993. Hän toimi oopperan solistikunnan puheenjohtajana 1995-97. Hän opettaa laulua Sibelius-Akatemiassa. Suomen Oopperaliitto valitsi hänet vuoden oopperasolistiksi 1993, ja Libris-kannustuspalkinnon hän sai 2005. Hän toimi kansainvälisen Sibelius-laulukilpailun taiteellisena johtajana 2007.
Rooleja
Päivi Nisulan rooleja.
KenZiner
KenZiner on suomalainen metalliyhtye, joka perustettiin vuonna 1997.
Historia
KenZiner sai alkunsa vuonna 1994 kitaristi Jarno Keskisen lähetettyä demon yhdysvaltalaiselle Leviathan Recordsille vuonna 1994. Demo kiinnitti yhtiön omistajan, kitaristi-tuottaja David T. Chastainin huomion, ja viimein vuonna 1997 Chastain päätti tuottaa KenZinerin esikoisalbumin. Vuonna 1998 ilmestyneellä Timescape-albumilla Keskinen soitti kitaran lisäksi bassoa ja koskettimia, ja albumilla esiintyivät myös laulaja Stephen Fredrick ja rumpali Dennis Lesh.
KenZinerin toisella albumilla The Propheciesilla (1999) rumpali Leshin korvasi Brian Harris ja mukaan liittyi suomalainen kosketinsoittaja Mikko Härkin. Yhtye kuitenkin hajosi pian toisen albumin julkaisun jälkeen Keskisen ja levy-yhtiön riitannuttua taloudellisista asioista.
Keskinen (tunnettu myös taiteilijanimellä Jaron Sebastian Raven) perusti sittemmin uuden Virtuocity-yhtyeen, jonka esikoisalbumi ilmestyi vuonna 2002. Mikko Härkin on soittanut muun muassa Sonata Arcticassa.
Keskinen kokosi yhtyeen uudelleen vuoden 2013 aikana. Kaikki uudet muusikot ovat suomalaisia ja yhtye on ensimmäistä kertaa live-esiintymiset mahdollistavassa kokoonpanossa. Uuden kokoonpanon muodostavat Keskisen lisäksi laulaja Markku Kuikka (Status Minor, The Ragged Saints), kosketinsoittaja Jukka Karinen (Thunderstone, Status Minor, The Magnificent), rumpali Make Lievonen (Embassy of Silence) sekä basisti JJ Hjelt (Grönholm, PowerDrive).
KenZiner julkaisi albumin The Last Horizon toukokuussa 2014. Kesäkuussa 2018 yhtye tiedotti, että se on allekirjoittanut uuden sopimuksen Pure Steel –levymerkin kanssa ja aloittanut neljännen albumin, Phoenix, tekemisen. yhtye julkaisi tulevalta levyltä ensimmäisen singlen ”Phoenix Rising” tammikuussa 2019. Yhtyeessä oli tapahtunut samalla miehistönvaihdoksia ja laulajaksi oli tullut Peter ”Zinny” Zalesky sekä kosketinsoittajaksi Ariel Perchuk.
Etelä-Korean miesten lentopallomaajoukkue
thumb|250px Etelä-Korean miesten lentopallomaajoukkue edustaa Korean tasavaltaa kansainvälisissä lentopallon maajoukkueturnauksissa. Sen sijoitus maailmanrankingissa vuonna 2017 on 21.
Historia
Etelä-Korean miesten lentopallomaajoukkueen historia 40 vuoden ajalta on epätasaista menestystä. Maa on esiintynyt olympialaisissa vuodesta 1964 lähtien ja sen paras olympiasijoitus on viides sija vuoden 1984 Los Angelesin kesäolympialaisista. Etelä-Korean miesten lentopallomaajoukkue on voittanut kolme kertaa Aasian turnauksen: vuonna 1978 Bangkokissa, 2002 Busanissa ja 2006 Dohassa.
Lentopallon maailmancupissa joukkueen paras sijoitus on viides vuodelta 1991. Aasian mestaruuden joukkue on ottanut nimiinsä vuosina 1989, 1993, 2001 ja 2003.
Vuoden 2006 maailmanliigassa Etelä-Korea voitti neljä ottelua kahdestatoista. Tämä sijoitus ei kuitenkaan tyydyttänyt Etelä-Koreaa, joka majaili tuolloin maailmanrankingissa sijalla 12. Kokemus maailmanliigasta antoi kuitenkin joukkueelle lisää kovuutta, joka oli tärkeä osa-alue Etelä-Korean voittaessa Aasian turnauksen Dohassa.
Venäjän demokraattinen puolue
Venäjän demokraattinen puolue on lakkautettu venäläinen puolue. Se perustettiin vuonna 1990, ja jäseniä sillä oli vuoden 2007 alussa runsaat 82 000. Viimeinen puheenjohtaja oli Andrei Bogdanov, joka oli ehdokkaana vuoden 2008 presidentinvaaleissa.
Puolueen kohderyhmää ovat erityisesti keski-ikäiset. Se tukee ohjelmansa mukaan voimakkaasti demokraattisia periaatteita ja kannattaa Venäjän liittymistä Euroopan unioniin.
Vuoden 2007 duuman vaaleissa puolue sai 0,13 prosenttia äänistä, eikä paikkoja. Se yhdisti 16. marraskuuta 2008 voimansa Oikeistovoimien liitto ja Kansalaisvoima-puolueen kanssa ja muodosti Pravoje delo -puolueen.
Nimikirjaimet
Nimikirjaimet on Scandinavian Music Groupin 29. maaliskuuta 2004 julkaistu toinen studioalbumi.
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 11. sijalle, joka on myös sen paras sijoitus listalla. Yhteensä Nimikirjaimet oli listalla kuusi viikkoa. Albumi on myynyt kultaa yli 15 000 kappaleen myynnillään.
Arvostelut
Helsingin Sanomien Nyt-liitteen arviossa Tero Valkonen sanoo albumin olevan musiikillisesti niin vahva, että Terhi Kokkosen sanoitusten ”helppous on helppo kestää”. Valkonen nostaa albumin huippuhetkeksi sen nimikappaleen "Nimikirjaimet", jonka tempon ja tunnelman muutoksia kehutaan.
Soundi nostaa Helsingin Sanomien tavoin albumin suurimmaksi heikkoudeksi Kokkosen tekemät sanoitukset, joiden sanotaan olevan ”teknisesti kömpelöitä”. Joel Melasniemen tekemien sävellysten kertosäkeitä kehutaan, mutta säkeistöjen melodioiden ”rakenteissa on paljon toivomisen varaa”.
Max Perutz
Max Ferdinand Perutz (19. toukokuuta 1914 Wien – 6. tammikuuta 2002 Cambridge) oli itävaltalais-brittiläinen molekyylibiologi. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1962 hemoglobiinin analysoinnista röntgensäteillä. Hän jakoi palkinnon yhdessä John Kendrew'n kanssa.
Perutz syntyi vuonna 1914 Wienissä. Vuonna 1936 hänestä tuli tutkiva opiskelija Cambridgen yliopistoon kristallografiaa tutkivaan ryhmään, jota johti J. D. Bernal.
Toisen maailmansodan aikana Perutzia pyydettiin löytämään tapa tuottaa jäätä Habbakkuk-projektia (pykriitistä rakennettu lentotukialus) varten. Tehtävää varten Perutz kehitti jään ja paperimassan seoksen.
Vuonna 1953 Perutz osoitti, että röntgensäteiden diffraktoituminen proteiineista voitiin jakaa vaiheisiin vertaamalla proteiinikiteiden rakennetta raskaiden atomien läsnä ollessa ja myös niitä ilman. Vuonna 1959 hän selvitti hemoglobiinin rakenteen. Perutz toimi myös James D. Watsonin ja Francis Crickin ohjaajana 1950-luvulla, kun he tutkivat DNAn rakennetta.
Between the Buried and Me
Between the Buried and Me on yhdysvaltalainen progressiivista metallia soittava yhtye, joka on kotoisin Raleighista, Pohjois-Carolinasta.
Yhtyeen nimi on poimittu Counting Crowsin ”Ghost Train” -kappaleen sanoituksesta: ”Took the cannonball down to the ocean/ Across the desert from the sea to shining sea/I rode a ladder that climbed across the nation/ Fifty million feet of earth between the buried and me.”
Historia
Yhtyeen perustivat 2001 alkuvuodesta Pohjois-Carolinan Winston-Salemissa laulaja Tommy Rogers, kitaristi Paul Waggoner, rumpali Will Goodyear, kitaristi Nick Fletcher ja basisti Jason King.
Yhtye julkaisi omaa nimeään kantavan esikoisalbuminsa Between the Buried and Me vuonna 2002 Life Force Recordsilla. Musiikkityyli vaihtelee kappaleiden välillä ja aineksia on esimerkiksi death metalista, grindcoresta, jazzista ja thrash metalista. Albumi sisältää kappaleen ”Arsonist”, joka protestoi Westboron baptistikirkon uskontoa ja käytäntöjä vastaan. Nimialbumi ei ole kovinkaan hyvin tunnettu, eikä kappaleita soiteta yleensä lavaesityksissä. Albumi herätti kuitenkin Victory Recordsin mielenkiinnon, ja yhtye kiinnitettiin tälle levymerkille.
Vuonna 2003 yhtye julkaisi toisen albuminsa The Silent Circus. Albumi oli luonnollista jatkoa aikaisemmalle, ja se sisältää monimutkaisempaa ja monitasoisempaa musiikkia. Menestyskappaleesta ”Mordecai” tehtiin myös yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 2006, ja painos sisältää lisä-DVD:llä kokonaisen lavaesityksen Carrborossa, Pohjois-Carolinassa, yhtyeen haastatteluja ja kolme musiikkivideota: ”Mordecai”, ”Alaska” ja ”Slumber Party”. Tällä albumilla rumpali Mark Castillo tuli Will Goodyearin tilalle.
Basisti Dan Briggs Pennsylvaniasta korvasi Jason Kingin yhtyeen bassokitaristina. Briggs on myös ollut yhtyeissä Espinaca, Nemo ja MFWC. Rumpali Mark Castillob ja kitaristi Nick Fletcherin lähdettyä heidän tilalleen tulivat Blake Richardson ja Dusty Waring, jotka molemmat tulivat Glass Casketista.
Vuonna 2005 Between the Buried and Me julkaisi kolmannen albuminsa Alaska, jossa näkyi yhtyeen kehittyminen ja tyylien muutokset enemmän kuin aikaisemmin. Levyn nimikappaleesta ”Alaska” tehtiin yhtyeen toinen musiikkivideo.
Vuonna 2006 Between the Buried and Me julkaisi levyn The Anatomy of..., joka oli kokoelma cover-kappaleita heitä innoittaneilta yhtyeiltä. Kokoelmalevy sisältää lainoja esimerkiksi Metallicalta, Queenilta, Pink Floydilta, Earth Crisisilta ja Counting Crowsilta.
18. syyskuuta 2007 yhtye julkaisi neljännen studioalbuminsa, Colors. Yhtye on sanonut, että ”Se on 65 minuutin opus pysähtymätöntä raskaasti lyövää kaunista musiikkia... Me olemme määritelleet tämän julkaisun ’uuden aallon polkka-grungeksi’.”
Yhtye julkaisi kuudennen täysipitkän albuminsa The Parallax II: Future Sequence 9. lokakuuta vuonna 2012 Metal Blade Recordsilla.
Stuttgart
Stuttgart on Saksan Baden-Württembergin osavaltion pääkaupunki. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli noin 632 000 asukasta, ja se on osavaltionsa runsasväkisin ja koko Saksan kuudenneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Neckarjoen varrella, Schwabenin Juran ja Schwarzwaldin metsäalueen välissä.
Stuttgart on niin kutsuttu kaupunkipiiri (Stadtkreis). Näin ollen se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Kaupungin metropolialueella (Region Stuttgart) asuu noin 2,7 miljoonaa ihmistä. Kaupungissa on kaksi yliopistoa, vuonna 1829 perustettu Stuttgartin yliopisto ja vuonna 1818 perustettu Hohenheimin yliopisto.
Stuttgart on jaettu 23 kaupunginosaan. Kaupunginosat on puolestaan jaettu edelleen osa-alueisiin, joita on yhteensä 141.
Historia
Kaupunki sai alkunsa vuoden 950 tienoilta peräisin olevasta Stoutgartenin hevossiittolasta, jonka mukaan se sai nimensä ja jonka vaikutus näkyy myös kaupungin vaakunassa. Jopa kaupungin vanhimmassa sinetissä näkyy kaksi hevosta päällekkäin. Svaabian herttua Liudolf, joka hallitsi vuosina 949-954, oli keisari Otto I Suuren poika. Tuolloin unkarilaiset uhkasivat valtakuntaa idästä. Muutamilla ritareilla ja jalkaväellä tuskin oli mitään mahdollisuuksia ketterien hevosiensa ratsastajia vastaan. Oli tarpeen aseistaa uudelleen ja taistella aron ratsumiehiä vastaan suuremmalla määrällä ratsuväkeä. Tämä vaati lisää hevosia ja siksi hevostilan, jossa eläimiä voitiin kasvattaa.
Herttua Liudolf löysi tähän pian sopivan paikan: Nesenbachtalin alaosan kosteine ​​niityineen, laajan alueen, joka oli pitkään ollut komea koti ja jota hoidettiin herttuan asunnosta Cannstattissa. Noin vuonna 950 hän määräsi tänne perustamaan hevostilan ja kasvattamaan hevosia. Hevosrakennuksista, joissa johtaja ja lukuisat sulhaset perheineen asuivat, sekä läheisestä Frankenbachin kylästä (sijaitsee Charlottenplatzin ympäristössä), Stuttgart syntyi lopulta. Frankenbach oli luultavasti alemman Nesenbachin nimi siihen aikaan. Noihin aikoihin alueella oli myös viininviljelystä. Stuttgart sai 1200-luvulla kaupunginoikeudet ja siitä tuli Württembergin pääkaupunki vuonna 1482. Kaupunki vaurastui vaurastumistaan Württembergin laajenemisen myötä. Sen talous kuitenkin romahti 1600-luvulla kolmikymmenvuotisen sodan ja Ranskan miehitysten vuoksi. Kaupunki alkoi elpyä vasta Napoleonin sotien jälkeen teollistumisen siivittämänä.
Ilmasto
Laaksoisen sijaintinsa ja tiiviin kaupunkirakentamisen vuoksi Stuttgartin ilmasto on lämmin ja paikoitellen jopa painostava. Vuoden keskilämpötila on 10,8 °C. Kaupunkia ympäröivät metsäalueet Schwarzwald, Schwabenin Jura, Schurwald sekä Schwäbisch-Fränkische Wald suojaavat koko Stuttgartin ympäristöä tuulilta. Halla pysyy poissa tyypillisesti 150 päivää vuodesta, mikä on mahdollistanut viininviljelyn alueella.
Talous
pienoiskuva|vasen|Stuttgartin Mercedes-Benz museo Stuttgartin alueella on paljon korkeateknologista teollisuutta ja monet merkittävät saksalaiset suuryritykset, kuten Mercedes-Benz Group, Porsche ja Bosch, ovat syntyneet siellä ja pitävät alueella pääkonttoriaan. Lisäksi monilla ulkomaisilla yrityksillä on Stuttgartissa Saksan toimintojen pääkonttori, kuten esimerkiksi HP:llä, Kodakilla ja IBM:llä.
Wilhelm Maybach ja Gottlieb Daimler rakensivat Stuttgartissa maailman ensimmäisen moottoripyörän ja nelipyöräisen auton. He perustivat kaupunkiin Daimler-Motoren-Gesellschaft-yhtiön, joka käynnisti kaupungissa autoteollisuuden, ja sen jälkeen Stuttgartissa on valmistettu maineikkaita automerkkejä, kuten Mercedes-Benz, Porsche ja Maybach. Lisäksi Ferdinand Porsche suunnitteli kaupungissa Kupla-Volkkarin prototyypin.
Stuttgartin pörssi on Saksan toiseksi suurin Frankfurtin pörssin jälkeen.
Stuttgartilla on pitkät perinteet viininviljelyssä, ja viininviljely on edelleen alueella voimakasta. Kaupungissa vietetään vuosittain viinifestivaalia, jota kutsutaan Weindorfiksi. Stuttgartissa on myös tunnettuja panimoita, kuten Stuttgarter Hofbräu, Dinkelacker ja Schwabenbräu. Vuosittain järjestettävä Stuttgarter Volksfest on Saksan toiseksi suurin olutfestivaali heti Münchenin Oktoberfestin jälkeen.