cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lajiutuminen
Risteytyminen
Kahden lajin risteytyminen voi joskus johtaa kokonaan uuden lajin syntymiseen. Risteymien kelpoisuus on yleensä huonompi kuin kantalajien, mutta joskus risteymällä on kantalajeja vähemmän sukusiitosta, tai se sopeutuu ympäristöönsä niitä paremmin, jolloin valinta suosii sitä. Risteymistä syntyneitä lajeja ovat esimerkiksi vihersammakko ja ruotsinraunioyrtti. Eräs risteytymisen seurauksen erikoistapaus ovat liskot, joilla yhden lajin naaraat pariutuvat toisen lajin koiraan kanssa, ja naaraan geenit kahdentuvat jälkeläisessä koiraan geenien lakatessa toimimasta. Tällaiset jälkeläiset ovat siis emonsa kopioita.
Polyploidia
Yksinkertainen mutta harvinainen lajin syntymekanismi on polyploidia. Se tarkoittaa sitä, että uusi yksilö saa moninkertaisen kromosomiston. Tällainen lajin synty on hyvin yleistä kasveilla, mutta sitä esiintyy myös esimerkiksi kaloilla ja sammakoilla.
Luettelo Keminmaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Keminmaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Keminmaan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Sancho VII (Navarra)
thumb|200px|Sancho VII sarkofagi Sancho VII oli Navarran kuningas vuosina 1194–1234 isänsä Sancho VI:n jälkeen.
Sancho ja Kastilian kuningas Alfonso VIII tekivät paavin ehdotuksen mukaisen rauhan vuonna 1196. Paavi tunnusti ensi kerran Navarran hallitsijan kuninkaan tittelin sitten vuoden 1134 tapahtuneen Aragonian ja Navarran välisen valtioliiton hajoamisen. Sopimus mahdollisti kuninkaiden voimien yhdistämisen muslimeja vastaan vuonna 1212 Las Navas de Tolosan taistelussa, missä Sancho VII komensi oikeaa siipeä.
Sancho VII oli lapseton ja kruunun peri sisarenpoika Champagnen Thibaut (1234–1253).
Ingo (huoltoasema)
thumb|right|250px|INGO-huoltoasema [[Vinstassa, Tukholmassa.]]
Ingo on huoltoasemaketju, joka on osa Statoil Fuel & Retail ASA:ta joka taas on osa kanadalaista Alimentation Couche-Tardia. Ingo lanseerasi tuotemerkkinsä Ruotsissa ja Tanskassa 7. huhtikuuta 2014. Sillä korvattiin kaikki Ruotsin ja Tanskan entiset Jet-huoltoasemat.
Mary Martha Sherwood
Mary Martha Sherwood, o.s. Butt, (6. toukokuuta 1775 – 22. syyskuuta 1851) oli lastenkirjailija 1800-luvun Britanniassa. Hän kirjoitti yhteensä yli 400 kirjaa, traktaattia, lehtiartikkelia ja kirjasta. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluvat The History of Little Henry and his Bearer (1814), The History of Henry Milner (1822-1837) ja The History of the Fairchild Family (1818-1847). Hän oli hyvin syvästi evankelikalistinen, mikä vaikutti hänen aiempiin töihinsä, mutta hänen myöhemmissä töissään näkyvät viktoriaaniselle kaudelle tyypilliset piirteet, kuten perhe-elämä.
Sherwoodin lapsuus oli tapahtumaköyhä, mutta hän muisteli sitä onnellisimmaksi ajakseen. Kun hän meni naimisiin kapteeni Sherwoodin kanssa ja muutti Intiaan, hän kääntyi evankelikalismiin ja alkoi kirjoittaa. Vaikka hänen kirjansa olivat alun perin tarkoitettu vain armeijan leirialueiden lapsille, britit ottivat ne vastaan innokkaasti. Vietettyään vuosikymmenen Intiassa Sherwoodit palasivat Englantiin, ja kuuluisuutensa avulla Sherwood avasi sisäoppilaitoksen ja julkaisi tekstejään lapsille ja köyhille.
Monet Sherwoodin kirjoista olivat menestyksiä, ja häntä on kuvailtu yhdeksi 1800-luvun merkittävimmistä lastenkirjailijoista. Hänen tulkintansa perhe-elämästä ja Britannian suhteesta Intiaan ovat saattaneet vaikuttaa nuorten brittilukijoiden mielipiteisiin. Hänen kirjansa menettivät suosiota, kun erilainen lastenkirjallisuuden tyyli tuli muotiin vuosisadan lopussa, esimerkiksi Liisan seikkailut ihmemaassa.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2000
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2000 neljännen kerran. Kilpailut pidettiin Espanjan Valenciassa 14.–17. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Stephen Wooldridge
Stephen Brian Wooldridge (17. lokakuuta 1977 Sydney – 15. elokuuta 2017) oli australialainen ratapyöräilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Wooldridge voitti joukkuetakaa-ajon olympiakultaa Ateenassa 2004, missä hänet palkittiin Peter Dawsonin tavoin kultamitalilla, vaikka he osallistuivat vain karsintavaiheeseen. Wooldridge voitti joukkuetakaa-ajossa myös muun muassa neljä maailmanmestaruutta. Hän kuoli vain 39-vuotiaana 15. elokuuta 2017.
Paula Vesalan diskografia
Suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Paula Vesalan diskografia koostuu kahdesta studioalbumista, kahdesta EP:stä, 27 singlestä ja viidestä musiikkivideosta. Tämän lisäksi hän on vieraillut muiden artistien kappaleilla ja esiintynyt useilla eri julkaisuilla.
Paula Vesala aloitti musiikiuransa PMMP-yhtyeessä vuonna 2002. Yhtye julkaisi seitsemän studioalbumia, ja sen levyjä on myyty yhteensä yli 370 000 kappaletta. PMMP lopetti toimintansa vuonna 2013. Vuonna 2011 Paula Vesala ja Pekka Kuusisto julkaisivat sota-aiheisen Kiestinki-albumin. Vesala on julkaissut myös yhden studioalbumin Kerkko Koskinen Kollektiivin kanssa vuonna 2012.
Vuonna 2014 Paula Vesala solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin alaisen Etenee Recordsin kanssa. Syksyllä hänet nähtiin Vain elämää -musiikkiohjelman kolmannella tuotantokaudella. Hänen ohjelmassa esittämänsä kappaleet julkaistiin EP:nä, ja niistä kolme julkaistiin myös singleinä. Alun perin Fintelligensin levyttämä ”Sori” nousi single- ja latauslistan ensimmäiselle sijalle. Kappale on striimannut platinaa. Paula Vesalan ensimmäinen studioalbumi Vesala julkaistiin 17. kesäkuuta 2016, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Levy ylitti platinarajan reilussa kuukaudessa, ja sitä on myyty yli 20 000 kappaletta. Levyltä julkaistiin neljä singleä, joista ”Tequila” ja ”Älä droppaa mun tunnelmaa” nousivat radiosoittolistan ensimmäiselle ja latauslistan toiselle sijalle. Molemmat kappaleet ovat striimanneet tuplaplatinaa. Myös ”Tytöt ei soita kitaraa” ja ”Ei pystyny hengittää” ovat striimanneet platinaa.
Toukokuussa 2017 Vesala julkaisi singlen ”Muitaki ihmisii”, joka nousi lataus- ja radiosoittolistan kärkeen. Kappale on striimannut kultaa. Joulukuussa Vesala nähtiin C More -suoratoistopalvelun Alasti-klubi -ohjelmassa, jonka pohjalta hän julkaisi uuden version kappaleesta ”Sinuun minä jään”. Helmikuussa 2018 Vesala julkaisi singlen ”Nyt on lähtö”, joka nousi radiosoittolistan ensimmäiselle ja latauslistan toiselle sijalle. Single- ja striimauslistalla se sijoittui seitsemänneksi. Kappale on striimannut kultaa. Lokakuussa Vesala julkaisi singlen ”Monta nimee”, joka on myös striimannut kultaa. Kappale nousi latauslistan kärkeen ja radiosoittolistan neljänneksi. Single- ja striimauslistalla se nousi sijalle kahdeksan. Joulukuussa Vesala julkaisi ”Mul ei oo lapsuudensankarii” -singlen, joka nousi latauslistan ensimmäiselle sijalle.
Vuonna 2019 Vesala julkaisi singlet ”Uusia unelmia” ja ”Meillä kummittelee”. Edellä mainittu kappale nousi latauslistan kolmanneksi ja radiosoittolistan viidenneksi. Se on striimannut kultaa. Syksyllä 2019 Vesala nähtiin Vain elämää -ohjelman kymmenennellä tuotantokaudella, jonka pohjalta hän julkaisi seitsemän singleä. Kauden päätteeksi ohjelmasta esitettiin myös kolme joulujaksoa, joiden pohjalta Vesala julkaisi kolme singleä.
Vesalan toinen studioalbumi Etsimässä rauhaa julkaistiin 14. helmikuuta 2020. Se nousi albumilistan toiselle sijalle. Vuonna 2021 Vesala julkaisi singlet "Kysy mua ulos" ja "Pahanilmanlintuja" sekä EP:n Totuuksia popmusiikista. Vesala ja Jurek ovat pitkään halunneet tehdä yhdessä musiikkia ja tuloksina syntyi edellä mainittujen lisäksi myös uusia biisejä Vesalan kolmannelle albumille Näkemiin, melankolia.
Tässä tällä hetkellä
Tässä tällä hetkellä on Katri Helenan albumi, joka julkaistiin 13. syyskuuta 2004. Levyn tunnetuin kappale lienee ”Viimeinen kuulutus”, joka soi tiuhaan radiokanavilla. Samoin huomiota sai ”Tulisuudelma”-tangon uudelleensovitus, jonka Katri Helena duetoi Jari Sillanpään kanssa.
S-9 (1938)
S-9 (aiemmin N-9) oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Tässä tällä hetkellä
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 13.
S-9 (1938)
Valmistus
Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovolta, missä köli laskettiin 20. kesäkuuta 1936 nimellä N-7. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 31. lokakuuta 1940. Alus nimettiin 20. lokakuuta 1937 S-9:ksi.
Palvelus
Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 alus oli Liepājan laivastotukikohdassa odottamassa telakalle siirtämistä. Alus siirrettiin 22. kesäkuuta Liepājasta pitkin rannikkoa Rohukülan edustalle, jonne se saapui 1. heinäkuuta. Seuraavana päivänä Saksan ilmavoimien pommikone hyökkäsi tuloksetta alusta vastaan.
Alus lähti 3. heinäkuuta kello 20.15 Rohukülasta ensimmäiselle sotaretkelleen Bornholmin kaakkoispuolella olevalle Stolpe-matalikolle, jonne se saapui 7. heinäkuuta. Alus lähti paluumatkalle 18. heinäkuuta ja saapui 20. heinäkuuta Ristnan majakalle, mistä se jatkoi Triigiin. Alus joutui seuraavana päivänä ilmahyökkäykseen vaurioituen pahoin muun muassa polttoainesäiliöön tuli reikä. Alus siirrettiin Tallinnan kautta Kronstadtiin, missä se oli telakalla 27. heinäkuuta - 7. elokuuta.
Alus lähti 28. syyskuuta Kronstadtista toiselle sotaretkelleen Lavansaaren edustalle, jonne se saapui seuraavana päivänä. Aluksen tehtävänä oli olla etuvartiossa mahdollisen Saksan Itämeren laivaston hyökkäyksen torjunnassa, kun hyökkäyksen uhkaa pidettiin vähäisenä alus aloitti paluumatkan 20. lokakuuta ja saapui Kronstadtiin seuraavana päivänä.
Alus lähti 31. lokakuuta Kronstadtista kolmannelle sotaretkelleen Örön edustalle, jonne se saapui 2. marraskuuta. Aluksen tehtävänä oli suojata Hangon vuokra-alueen evakuointia. Alueella nousi 6. marraskuuta myrsky, jolloin sukellusvene sukelsi suojaan. Alus kuitenkin hankautui pohjan kiviin ja aluksen päällikkö päätti seuraavana päivänä siirtyä turvallisemmalle alueelle. Pintaan noustua aluksen päällikkö, vahtipäällikkö ja viestialiupseeri huuhtoutuivat tornista mereen. Päällikön apulainen otti aluksen komentoonsa ja toi aluksen 13. marraskuuta Kronstadtiin, mistä se siirrettiin edelleen Leningradiin.
Alus lähti 15. syyskuuta 1942 Kronstadtista neljännelle sotaretkelleen. Alus saapui seuraavana päivänä Lavansaareen, mistä se jatkoi 18. syyskuuta toiminta-alueelleen. Alus saapui toiminta-alueelleen Selkämeren pohjoisosiin. Alus torpedoi 27. syyskuuta saksalaisen tankkerin Mittelmeerin (6 370 brt), joka vaurioitui. Samassa yhteydessä toinen rahtialus ajoi sukellusveneen päälle, jolloin vene vaurioitui. Sukellusvene vaurioitti 28. syyskuuta Kristiinankaupungin edustalla tykkitulella saksalaista rahtialusta Hörnumia (1 467 brt), joka kuitenkin kykeni jatkamaan matkaansa. Alus aloitti 19. lokakuuta paluumatkan ja saapui Suomenlahdelle 22. lokakuuta. Se jatkoi Lavansaaren kautta Kronstadtiin, jonne vene saapui 30. lokakuuta.
Alus lähti 26. heinäkuuta 1943 Kronstadtista viidennelle sotaretkelleen tehtävänään tiedustella Porkkalan ja Naissaaren torjuntavyöhykkeellä. Alus saapui 28. heinäkuuta Lavansaareen, mistä se jatkoi matkaansa 30. heinäkuuta. Alus ei kyennyt läpäisemään Porkkalan ja Naissaaren välistä sukellusveneverkkoa. Alus lähetti viimeisen viestinsä 12. elokuuta kello 3.51 Vandloon majakan luoteispuolelta, minkä jälkeen sukellusveneeseen ei saatu yhteyttä. Yhden miehistönjäsenen ruumis ajautui 4. syyskuuta Seiskariin. Hylky löydettiin 2013 Tytärsaaresta koilliseen Seeigel-miinoitteen alueelta.
Uinuvien kirjojen labyrintti
Uinuvien kirjojen labyrintti: romaani Zamoniasta on saksalaisen  Walter Moersin vuonna 2011 ilmestynyt nuorten fantasiaromaani. Marja Kyrön suomennos ilmestyi vuonna 2014 Otavan kustantamana.
Amerikansarvipöllö
Amerikansarvipöllö (Asio clamator) on pöllöjen heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Etelä-Amerikassa ja osissa Keski-Amerikkaa seuraavissa maissa: Argentiina, Belize, Bolivia, Brasilia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Guyana, Honduras, Kolumbia, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Ranskan Guayana, Suriname, Trinidad ja Tobago, Uruguay ja Venezuela.
Se on keskikokoinen pöllö, jolla on suuret korvatupsut ja ruskeavalkoinen naamakiehkura, jossa on musta reunus. Sen nokka on musta, ja sen silmät ovat kanelinruskeat. Sillä on lyhyemmät ja pyöreämmät siivet kuin useimmilla lähisukuisilla lajeilla. Yläpuolelta amerikansarvipöllö on kanelinruskea mustin kiemurakuvioin ja levein juovin. Alapuoli on vaaleanruskea tummin juovin. Se on 30–38 senttimetriä pitkä ja painaa 320–546 grammaa.
Amerikansarvipöllöä esiintyy hyvin monenlaisilla alueilla merenpinnan tasosta aina 1 600 metrin korkeuteen.
Lajin sijaintia systematiikassa ei ole vielä ratkaistu. Eri auktorit sijoittavat sen joko sukuun Asio tai sukuun Pseudoscops jamaikanpöllön kanssa. Joskus se jopa sijoitetaan ainoaksi lajiksi sukuun Rhinoptynx. 2000-luvulla tehtyjen DNA-tutkimusten perusteella laji on läheistä sukua muiden sarvipöllöjen kanssa ja jopa sarvipöllön sisarlaji.
Sillä on seuraavat alalajit:
Covent Garden
Covent Garden on alue Lontoon West Endissä City of Westminsterin ja Camdenin kaupunkipiireissä. Covent Gardenilla viitataan usein pelkästään kaupunginosan keskusaukioon, Covent Garden Piazzaan, jonka paikalla oli Lontoon tärkein hedelmä-, kukka- ja vihannestori yli 300 vuoden ajan. Covent Gardeniksi voidaan kutsua myös piazzan laidalla sijaitsevaa Royal Opera Housea, joka on Ison-Britannian vanhimman ooppera- ja balettiseurueen kotipaikka.
Historia
pienoiskuva|vasen|200px|Balettitanssija [[Ninette de Valois|Ninette de Valois’n patsas Royal Opera Housen edessä.]] Covent Gardenin paikalla oli keskiajalla Westminsterin benediktiinimunkeille kuulunut luostaripuutarha. Jaarli Francis Russell halusi kehittää aluetta, sillä Lontoon ja Westminsterin Cityt olivat kasvaneet kiinni toisiinsa Thamesin pohjoisrantaa pitkin. Hän rakennutti sinne 1630-luvulla kuninkaan pääarkkitehdin Inigo Jonesin suunnitteleman piazzan, Lontoon ensimmäisen julkisen aukion. Aukiota reunustivat kolmesta suunnasta arkadein varustetut talot ja sen länsireunalla oli matala Pyhän Paavalin kirkko edessään juhlava portiikki.
Markus Katzer
thumb|Markus Katzer
Markus Katzer (s. 11. joulukuuta 1979 Wien) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa tällä hetkellä SK Rapid Wien -seuran kokoonpanossa.
Katzer aloitti ammattilaisena vuonna 2000 VfB Admira Wacker Mödlingin joukkueessa, jossa hän pelasi neljä vuotta ennen nykyiseen seuraansa siirtymistä. Hän on voittanut nykyseurassaan Rapidissä maansa liigamestaruuden kahdesti: vuosina 2005 ja 2008. Vuonna 2005 hän oli lisäksi cup-finaalissa, jossa joukkue taipui kuitenkin Austria Wienille 3-1.
Palhon kartano
Palhon kartano sijaitsee Vesilahdella Palhon kylässä. Kartanon perusti 1796 everstiluutnantti Anton Wilhelm von Schantz joka toimi 1786–1797 Laukon kartanon vuokraajana. Palhon kartano koostui kolmesta Laukon entisestä lampuotitilasta (Pynnä, Uotila, Tavola) sekä osasta Knaapin rälssitilaa. Kartanolla oli neljä torppaa.
Senaattori, oikeusneuvos ja kansanedustaja Johannes Peltonen omisti kartanon 1916–1941. Nykyisin karjanhoitoon keskittynyt kartano on hänen Palho- ja Soini-nimisten jälkeläistensä omistuksessa. Suvulle kuuluu myös Raalan kartano Nurmijärvellä.
Palhon kartanon päärakennus on peräisin 1830-luvulta ja muut pihapiirin rakennukset 1860–1870-luvuilta.
Lähteet
61.36278°N, 23.48°W
Topotekaani
Topotekaani on luonnonaine kamptotesiinin johdos, jota käytetään lääkeaineena munasarjasyövän tai pienisoluisen keuhkosyövän hoitoon. Topotekaanin vaikutus kohdistuu topoisomeraasi-I-entsyymiin ja sitä kautta kasvainten kasvu estyy. Topotekaania myydään kauppanimellä Hycamtin®.
Topotekaanin kemiallinen kaava on C23H23N3O5, moolimassa 421.4458 g/mol ja CAS-numero 123948-87-8.
Jakomäen kirjasto
Jakomäen kirjasto on Helsingin pohjoisosassa, Suurmetsän kaupunginosan Jakomäen osa-alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Jakomäen kirjasto on perustettu vuonna 1981. Kirjaston avajaisissa 29.3.1981 konsertoi rockyhtye Kauko Röyhkä & Narttu. Tapahtumassa olivat myös tavattavissa kirjailijat Arja Tiainen ja Arto Melleri.
Tiloja on kunnostettu esimerkiksi vuosina 2007 ja 2014.
Frenzy (Transformers)
Frenzy on kuvitteellinen robotti Transformers-universumissa.
Tauno Kohonen
Tauno Kohonen (s. 17. syyskuuta 1946 Tampere) on valokuvaaja ja tuottaja. Hänen kuvia ja multivisioesityksiä on palkittu kilpailuissa sekä Suomessa että ulkomailla. Viimeisin palkinto tuli Kohosen kuvaamalle ja ohjaamalle tv-dokumenttielokuvalle "Kitkajoki-rakas joki", joka sai keväällä 2017 kansainvälisellä nimellä "LIght in the Wilderness" Saksassa WorldMediaFestival / TOURISM mediakilpailussa Gold Award -kultamitalin ja Magic Eye Special Award -palkinnon parhaasta kuvaamisesta.
Frenzy (Transformers)
The Transformers
Frenzy ja hänen veljensä Rumble ovat Soundwaven C-kaseteiksi muuntautuvia apureita. He molemmat käyttävät aseenaan täristimiä, joilla he voivat aiheuttaa maanjäristyksiä.
Transformers (2007)
thumb|left|Frenzy vuoden [[2007 Transformers-elokuvassa.]]Transformers-elokuvassa Frenzy on pieni Decepticon, joka muuntautuu CD-soittimeksi (myöhemmin myös kännykäksi). Frenzyn tehtävä on ladata viruksia tietokoneisiin. Frenzy osaa ohittaa palomuurin 10 sekunnissa. Yrittäessään estää Sektori 7:n agentti Seymour Simmonsia ja puolustusministeri John Kelleriä ottamasta yhteyttä ilmavoimiin, hänen heittämänsä heittotähti lensi takaisin häntä päin osuen hänen päähänsä ja tappaen hänet.
Transformers: Kaatuneiden kosto
Transformers: Kaatuneiden kostossa nähtiin hänen päänsä vitriinissä Seymour Simmonsin äidin delin kellarissa, jossa Simmons piti piilossa vanhoja Sektori 7:n arkistoituja tietoja. Tämä on kuitenkin ristiriitaista sen suhteen, että ensimmäisessä elokuvassa hänen päänsä halkesi kahtia, sillä hänen päänsä oli ehjä.
Tauno Kohonen
"Light in the Wilderness" -elokuva sai kesällä 2018 kunniamaininnan "Creative Excellence" (Luovaa erinomaisuutta) Ranskassa Deauville Green Award -festivaaleilla.
Vuonna 2001 Tauno Kohonen valittiin Suomessa vuoden kuvaajaksi. Valinnan tekivät audiovisuaaliset tuottajat. Perusteluna olivat Kohosen valokuvat ja kansainvälisesti palkitut av-ohjelmat.
Koulutus ja ura
Kohonen on koulutukseltaan yhteiskunta- ja taloustieteilijä. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1974, opiskeltuaan yhteiskuntapolitiikkaa, valtio-oppia, kansantaloustieteitä, sosiologiaa, kasvatusoppia, tilastotieteitä sekä filosofiaa.
Kohonen on toiminut kunnallishallinnon palveluksessa muun muassa Kuusamon kaupungissa vuosina 1980-1991 tehtävinään talousarvion laatiminen, taloussuunnittelu, PR-tiedottaminen ja matkailun markkinointi, Kuusamo-Natura–tapahtuman ideointi-, hallinto- ja tiedotustehtävät, sekä erilaiset kehitysprojektit Kuusamossa virkatehtävien lisäksi; atk, virkistyskalastus, hallinnon kehittäminen ja osallistuminen useisiin valtakunnallisiin projekteihin sekä julkishallinnon koulutukseen.
Projektit
Vuonna 1991 Kohonen siirtyi virkamiehen töistä yrittäjäksi ja perusti mediayrityksen Rapid Riverin. Vuosina 1992-1994 Kohonen toteutti Rokuan ja Oulujärven matkailun kehittämistyön, tuotteistamisen, myynnin, markkinoinnin, yritysten verkostoitumisen ja koulutuksen. Tuloksena syntyi ”tuotenimi” Erämaa keskellä Suomea. Vuosina 1995-1996 Kohonen käynnisti Vihreät Jokilaaksot - maaseutumatkailun kehittämisprojektin Pyhäjoki ja Kalajoki – laaksoissa. Vuosina 1996-1997 Kohonen suunnitteli Siikalatvan alueella Kairanmaan ekometsä -matkailutuotetta. Työtehtävänä projekteissa on ollut oikeanlaisen perustan rakentaminen matkailun kehittämiseksi, tuotteistamiseksi ja markkinoimiseksi. Projektityön yhteydessä Kohonen on käynyt läpi kaikki EU-projektityöhön liittyvät asiat, joihin kuuluu hallinto-, talous-, yhteistyö-, koulutus-, myynti- ja markkinointikysymykset. Kohonen on tehnyt projekteihin tarvittavat projektiselvitykset, rahoitushakemukset ja hoitanut tarpeellisen raportoinnin projektin ohjausryhmälle ja rahoittajille. Lisäksi Kohonen on tehnyt useita laajoja kuvausprojekteja Pohjois-Suomessa.
Kohonen on toiminut kouluttajana vuodesta 1992 lähtien erilaisilla yrittäjä- ja matkailukursseilla, erikoisosaamisenaan myynti ja markkinointi. Näihin kursseihin kuului yrityksen menestystekijät, yritystoiminnan perusteet, yrityksen myynti ja markkinointi, yritysten välinen yhteistyö ja tunne itsesi ja ymmärrä itseäsi yrittäjänä. Matkailua koskeva koulutus perustui markkinointiprojekteihin, joissa Kohonen on ollut mukana. Viestintäkursseihin kuului markkinointisuunnitelman laatiminen, visuaalisuus mediassa, viestin sisällön suunnittelu, valokuvauksen perusteet ja luota luovuuteen.
Kansainvälinen matkailu
Tauno Kohonen on kuvannut eri maiden luontokohteissa muun muassa kulttuuria, maisemia, ihmisiä, elinkeinoja, retkeilyä sekä muita luontoaktiviteettejä. Matkailuosaaminen perustuu eri maihin suuntautuneisiin kuvausmatkoihin ja matkaoppaana / matkanjohtajana toimimiseen. Hän on tehnyt matkoja Venäjän Karjalassa, Siperiassa ja Venäjän Kaukoidässä Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen vuodesta 1991 lähtien. Hän on käynyt eräillä Siperian aikaisemmin suljetuilla alueilla ensimmäisten ulkomaalaisten joukossa. Hän on tehnyt kymmeniä kuvausmatkoja Venäjälle.
Kohonen on kulkenut Intiassa vuodesta 1972 lähtien nuorena opiskelijana, jolloin hän kiersi kaikki Intian osavaltiot. Kohonen valmisteli samalla pro gradu -tutkielmaa YK:n väestöpolitiikasta. Hän on palannut joitakin kertoja Himalajan alueelle kuvaamaan kulttuuria, ihmisiä ja maisemia. Hänellä on hyvä Himalajan tuntemus. Intian jälkeen kohonen siirtyi kuvaamaan Kiinaan, jossa hänellä oli vuonna 2002 valokuvanäyttely Pekingissä ja yhteisnäyttely Hainanin saarella.
Vuonna 2013 valmistui Perämeren alueen veneilykohteita esittelevä nettikirja Ruotsin Skellefteåstä Kokkolaan. Maankohoaminen on tehnyt Suomen puoleisesta rannasta matalan, mutta Ruotsin puolella rannikko on kallioiden ja kalliosaarten reunustama. Kirjaan "Perämeren kohdekirja" kuvattiin yhden kesän aikana ja siinä esiteltiin graafein ja tekstein 181 erilaista veneilykohdetta ja -satamaa molempien maiden alueella
Filosofia
Tavoitteena kuvassa on harmonisuus. Suomen luontoa esittävät Tauno Kohosen kuvat ovatkin kiertäneet maailmaa valokuvanäyttelyinä, kirjoina ja DVD-esityksinä. Kohosen lempiharrastus ja työ on luonto ja sen valokuvaaminen ja nykypäivänä videokuvaaminen. Valokuvausmatkat ulkomaille suuntautuvat mieluiten Venäjälle Siperian luonnon keskelle tai Himalajalle lumihuippuisille vuorille ja teekukkuloile ja mystisiin luostareihin. Kiina on yhä tärkeämpi kuvauskohde tulevaisuudessa. Kohonen kuvaa yhä enemmän videota. Hän haluaa tehdä tarinoita luonnosta ja siitä, mitä ihmiset luonnossa tekevät tai mitä he luonnolle tekevät. Tavoitteena hänellä on yhdessä ammattitaitoisen ryhmän kanssa tehdä taiteellisesti ja teknisesti laadukkaita tv- elokuvia niistä paikoista, jotka hän tuntee hyvin.
"Olen kiinnostunut eri aiheista ja paikoista, joissa elämä on lähellä luontoa ja luonnollisuutta. Tavoittelen kuvissani eheyttä ja yksinkertaisuuden harmoniaa, sitä minkä niin monet ihmiset ovat elämässään kadottaneet mutta sitä kuitenkin kaipaavat.
Uskon, että luovalla työlläni on merkitystä ja vaikutusta siihen, miten suhtaudumme luontoon ja sen hyväksikäyttöön."
Valokuvaus ja videokuvaus
Opiskeluaikoina alkanut valokuvausharrastus muuttui ammattimaiseksi vuonna 1991 Rapid River -yrityksen perustamisen jälkeen. Kohonen on ollut mukana erilaisissa valokuvausalan luottamustehtävissä paikallisissa valokuvakerhoissa Jyväskylässä, Haapajärvellä, Nivalassa ja Kuusamossa. Hän toimi 1980-luvun ajan kuusamolaisen Kaamoskameran tehtävissä. Kohonen vaikutti Kuusamon luontovalokuvausharrastuksen kehittämiseen Kuusamo Naturan ja Kaamoskameran kautta. Hän on ollut perustamassa Ouluun Pohjoista valokuvakeskusta ja toiminut sen hallituksessa kahteen eri kertaan. Jäsenenä Valtion valokuvataiteen toimikunnassa Kohonen on ollut kaksi kautta vuosina 2007-2012.
Gentile da Fabriano
thumb|250px|Kuninkaiden kumarrus, 1423. [[Uffizi-galleria, Firenze.]] Gentile da Fabriano (oikealta nimeltään Gentile di Niccolo di Giovanni Massi), italialainen taidemaalari. Syntyi (luultavasti) ennen vuotta 1370 lähellä Fabrianon kaupunkia. Hänen äitinsä kuoli pojan ollessa nuori ja isä, Niccolò di Giovanni Massi vetäytyi luostariin, jossa tämä kuoli vuonna 1385.
Tauno Kohonen
Videot
Tauno Kohonen on ollut tekemässä Rapid Riverin videoita ja kuvaesityksiä Pohjois-Suomessa. Kohonen on toiminut valokuvaus- ja videokuvaus opetustehtävissä muiden töiden ohella kymmenen vuotta. Hän on ollut alan koulutuksessa, ja hän arvostaa Pentti Sammallahden opetusta. Kansainvälistä koulutusta hän on saanut Media&Message päivillä joitakin kertoja vierailleen Todd A Gibsteinin kautta. Gibstein on tehnyt National Geographyn kuvaajien kuvista kuvaesityksiä, mitä oppia hän jakoi myös Suomessa.
Gentile da Fabriano
Nuori Fabriano työskenteli eri puolilla Italiaa, suurimmaksi osaksi Toscanassa. Vuonna 1408 hän työskenteli Venetsiassa. Hänen tuona aikana dogen palatsiin maalaama fresko on tuhoutunut. Siirryttyään Firenzeen hän maalasi kenties kuuluisimman teoksensa, Kuninkaiden kumarruksen 1423.
Tauno Kohonen
Kitkajoki – rakas joki
Tauno Kohonen on käsikirjoittanut, kuvannut ja ohjannut Kitkajoki – rakas joki -elokuvan, joka on valmistunut vuonna 2016. Elokuva kertoo ihmisen ja luonnon välisestä suhteesta Kuusamon ja Posion pohjoisen luonnon puhtaudesta, rauhasta, hiljaisuudesta ja väreistä vuodenaikojen vaihdellessa. Valokuvaaja Tauno Kohonen ottaa dokumentin kautta kantaa puhtaan veden merkitykseen. Uhkana sille on erämaisen Kitkajoen varrelle suunniteltu kultakaivos, jota paikalliset asukkaat kutsuvat uraanikaivokseksi. Kitkajoki kuuluu Kuusamossa sijaitsevaan Oulangan kansallispuistoon.
Elokuvassa edesmenneen kuusamolaisen kirjailija Reino Rinteen voimakkaat aforismit ja ajatukset kertovat koskettavasti luonnon ja ihmisen suhteesta. Kaunis luonto, Kitkajoen harvinaiset valonhetket ja vuodenaikojen vaihtelut valokuvaaja Tauno Kohosen kuvissa korostavat elokuvassa puhtaan luonnon merkitystä meille kaikille. Kitkajoki – rakas joki on YLE/TV1 Yhteistuotannot ja tuotantoyhtiö Rapid Riverin yhteistuotanto, jota Suomen elokuvasäätiö, Raija ja Ossi Tuuliaisen säätiö, Naturpolis Oy ja BusinessOulu ovat tukeneet.
Gentile da Fabriano
Fabrianon teokset edustavat goottilaista tyyliä. Fabrianon teoksissa on lyyristä uskonnollista tunnetta, jota sävyttää pehmeä viivarytmi, valoisat yksityiskohdat ja hienojen yksityiskohtien loistelias runsaus.
Tauno Kohonen
Kitkajoki – rakas joki
Elokuvan traileri (7 min) elokuvan alusta vie elokuvan tunnelmiin. Reino Rinteen aforismit lukee tunnettu luontoelokuvien ääni Veikko Honkanen. Trailerin musiikki antaa suuntaa elokuvan tunnelmista.
Elokuvan ensi-ilta oli 18.8.2017 Savonlinnan Kansainvälisillä Luontoelokuvafestivaaleilla. Elokuva kuuluu Suomi 100 -juhlavuoden ohjelmaan. Elokuvaa täydentää Puhdas vesi KITKAJOKI Kitkajärvi -tietokuvateos ja Valoa erämaassa -näyttely.
Kuvaesitykset
Tauno Kohosen kuvia on käytetty kansainvälisesti palkituissa kuvaesityksissä. Tekijänä on ollut Smile Audiovisual Oy, eräs maailman palkituimmista perinteisen av-alan yrityksistä.
Puhdas luonto, puhdas vesi - näyttely
Näyttely on valmisteilla ja se sisältää valokuvia ja multimediateoksia.
Paratethys
thumb
Paratethys oli muinainen suuri vesialue Kaspianmeren ja Mustanmeren alueella ja kooltaan se vastasi nykyistä Välimerta. Sen muodostuminen alkoi liitukaudella kun Afrikan laatta työntyi Euroopan alle ja työnsi sen maamassaa ylöspäin. Sisämereksi Paratethys muodostui noin 43 miljoonaa vuotta sitten eoseenikaudella ja mannerliikunnon jatkuessa se erottautui järveksi 12 miljoonaa vuotta sitten mioseenikaudella jolloin vesistön alueelle syntyi oma erikoistunut fauna. Lopulta järvi kuivui ilmastonmuutoksen vuoksi.
Ramin Karimloo
Ramin Karimloo (persiaksi رامین کریملو‎) (19. syyskuuta 1978 Teheran, Iran) on iranilaissyntyinen kanadalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan erityisesti lukuisista roolitöistään Lontoon West Endin musikaaleihin.
Ura
Hän on urallaan näytellyt niin Oopperan kummituksen kuin Raoulin roolin musikaalissa Oopperan kummitus. Musikaalista Les Misérables hän on näytellyt niin Jean Valjeanin, Enjolrasin kuin Mariuksen roolit. Hän oli näytteli Glebin roolin musikaalissa, joka perustui Anastasia-elokuvaan ja Oopperan kummitusta musikaalin jatko-osassa Love Never Dies.
Hän näytteli ensimmäisen kerran Broadwaylla Jean Valjeanin roolissa musikaalissa Les Misérables vuonna 2014 ja sai tästä roolisuorituksestaan ensimmäisen Tony-palkinto-ehdokkuuden.
Yksityiselämä
Hän syntyi Iranissa, mutta muutti Kanadaan perheensä kanssa jo 2-vuotiaana. Hänellä on vaimonsa kanssa kaksi poikaa.
HMS Trafalgar (S107)
HMS Trafalgar (viirinumero S107) on Britannian kuninkaallisen laivaston Trafalgar-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1977 Vickers Shipbuilding and Engineeringiltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1979. Se laskettiin vesille 1. heinäkuuta 1981 ja otettiin palvelukseen 27. toukokuuta 1983.
Palvelus
Operaatio Veritaksen päätyttyä Trafalgar palasi 1. maaliskuuta 2002 Devonportiin. Marraskuussa alus ajoi karille lähellä Isle of Skyetä, jolloin alukseen aiheutui 5 miljoonan punnan vauriot ja kolme merimiestä loukkaantui.
Alus poistettiin palveluksesta 4. joulukuuta 2009 Devonportissa.
The Perceptionists
The Perceptionists on yhdysvaltalainen hip hop -yhtye Bostonista, Massachusettsin osavaltiosta. Yhtyeen jäsenet ovat MC:t Akrobatik ja Mr. Lif sekä DJ Fakts One.
Papuanlahti
Papuanlahti on noin 400 kilometriä leveä Korallimeren lahti, johon laskee pohjoisesta Papua-Uuden-Guinean suunnasta neljä merkittävää jokea Fly, Turama, Kikori ja Purari, jotka muodostavat suuren soisen suistoalueen. Lahden länsipäässä on Daru, joka on pinta-alaltaan suuren tasankomaakunnan Westernin pääkaupunki. Darun eteläpuolella on vaikeakulkuinen Torresinsalmi, joka erottaa Uuden-Guinean saaren Queenslandin kärjestä Australian manterella ja Isosta Valliriutasta. Lahden itäosassa on Papua-Uuden-Guinean pääkaupunki Port Moresby.
Eurooppatie E40
Eurooppatie E40 on pisin eurooppatie, jolla on pituutta noin 8 600 kilometriä. Tien länsipää on Ranskassa ja itäpää Kazakstanissa. Tie alkaa Pohjois-Ranskan Calaisista ja kulkee Belgian, Saksan, Puolan, Ukrainan, Venäjän, Länsi-Kazakstanin, Uzbekistanin, Turkmenistanin ja Kirgisian halki Itä-Kazakstanin Ridderiin. Suurimmat tien varrella olevia kaupungit ovat Bryssel, Köln, Dresden, Wroclaw, Krakova, Lviv, Kiova, Harkova, Volgograd, Taškent, Samarkand, Biškek ja Almaty.
Anelma Vuorio
Anelma Kaarina Vuorio (21. elokuuta 1906 Helsinki – 4. kesäkuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Metalliruiskuvalu
pienoiskuva|600x600px|Metalliruiskuvaluprosessi
Metalliruiskuvalu  on prosessi joka muistuttaa muovien ruiskuvalua. Ruiskuvalun jälkeen MIM-osasta (ns. vihreä osa) poistetaan muovinen sideaine. Tämän jälkeen ns. ruskeat osat sintrataan uunissa. Menetelmä soveltuu pienten (usein alle 30 g) monimuotoisten osien massavalmistukseen.
Anelma Vuorio
Aiheesta muualla
Luettelo Anelma Vuorion lehtiartikkeleista
García IV (Navarra)
thumb|200px|Garcia IV patsas Pamplonassa García IV oli Navarran kuningas vuosina 1134–1150 Alfonso I:n kuoltua. Vuonna 1131 kirjoittamassaan testamentissaan Alfonso I jätti pääosan valtakuntaansa hospitaaliveljeskunnalle, temppeliherrain ritarikunnalle sekä Pyhän haudan kirkolle, joiden hän uskoi jatkavan Reconquistaa. Aragonialaiset ja navarralaiset kieltäytyivät kuitenkin hyväksymästä testamenttia, ja aragonialaiset valitsivat kuninkaaksi Alfonson veljen Ramiro II:n (1134–1137), jolloin valtioliitto purkaantui. Navarralaiset valitsivat kuninkaaksi García III:n jälkeläisen García IV:n.
Garcían täytyi taistella kuninkuutensa puolesta ja vuoden 1140 rauhassa Ramiro II:n perillinen Ramón Berenguer IV tunnusti Garcían oikeuden kruunuun.
Garcían kuoltua kuninkaaksi nousi hänen poikansa Sancho VI.
Francesco La Macchia
Francesco La Macchia (9. lokakuuta 1938 Tonnarella – 31. heinäkuuta 2017) oli italialainen ratameloja ja olympiamitalisti.
La Macchia saavutti parinsa Aldo Dezin kanssa kanadalaiskaksikkojen 1 000 metriltä olympiahopeaa Roomassa 1960. Hän kuoli 78-vuotiaana 31. heinäkuuta 2017.
Kuortaneen lukio
pienoiskuva|280px|oikea|Kuortaneen lukion rakennuksia (2013). Kuortaneen lukio on yleis- ja erikoislukio (urheilulukio), joka toimii Kuortaneen keskustan tuntumassa Kuortaneen urheiluopiston läheisyyteen valmistuneessa koulurakennuksessa. Lukio sijaitsee urheiluopistoalueella Kuortane-hallin eteläpuolella.
Opiskeleminen
Kuortaneen urheilulukiota käydään luokattomana lukiona. Kuortaneen urheilulukiossa valmennetaan seuraavia urheilulajeja: yleisurheilun hypyt, heitot, kestävyys- ja pikajuoksu sekä ammunta, paini, jääkiekko, jalkapallo, golf ja keilailu sekä lentopallo. Urheiluvalmennus perustuu kiinteään yhteistyöhön Kuortaneen urheiluopiston valmennuskeskuksen ja ko. lajiliittojen kanssa. Urheilulukiolaiset muodostavat oman ryhmänsä vain valmennustunneilla. Kaikkia muita aineita he opiskelevat samoissa ryhmissä muiden lukiolaisten kanssa.
Urheilulukiolaiset voivat asua opiskelija-asuntolassa.
Hakeminen
Kuortaneen lukion ja urheilulukioon hakevat opiskelijat käsitellään valinnassa omina ryhminä. Urheilulukioon haetaan peruskoulun opintomenestyksen perusteella. Peruskoulun päättötodistuksen lukuaineiden keskiarvon alaraja on 7,0.
Urheilijoiden menestyminen
Syyskuuhun 2013 mennessä Kuortaneen urheilukiossa oli opiskellut yhteensä 35 arvokisamitalin (EM-, MM- ja olympiamitalistit) saanutta urheilijaa.
Piazza delle Erbe (Verona)
pienoiskuva|Veronan Piazza delle Erbe. Piazza delle Erbe (tai lyhyemmin Piazza Erbe) on Veronan vanha pääaukio kaupungin historiallisessa ydinkeskustassa.
Aukio on maalauksellinen kokonaisuus eri kausilta periytyvine rakennuksineen, freskoin koristeltuine seinämineen, suihkukaivoineen ja muistomerkkeineen. Sitä on luonnehdittu Italian kauneimmaksi kauppatoriksi. Keskiaikaiset tornit, korkea kaupungintorni Torre dei Lamberti, matalampi Torre del Gardello ja jykevä entisen kaupunginpalatsin kulmatorni ovat monumentaalisia vertikaalielementtejä torin kokonaiskuvassa. Lisävärinsä aukiolla antaa torikauppa, myymäläpöydät ja niitä kattavat vaaleat päivänvarjot. Nimi ”Piazza delle Erbe”, vihannestori, ei tosin vastaa nykyistä todellisuutta, kun matkamuistoesineiden ja muun rihkaman myynti on pääosin syrjäyttänyt entisen kukka-, vihannes- ja hedelmäkaupan. Torin vanhasta värikkyydestä kertovat Angelo Dall'Oca Biancan maalaukset vuosisadanvaihteesta 1900.
Yhdessä viereisen monumentaalisen ja aristokraattisen Piazza dei Signorin kanssa vaihtelevan runsasmuotoinen ja kansanomainen Piazza Erbe muodostaa rikkaan, kontrastisen kaupunkitaiteellisen tilakokonaisuuden.
Historia
Piazza delle Erbe on saanut nykyisen pitkänomaisen, päitä kohti suippenevan muotonsa keskiajan kuluessa. Samalla paikalla sijaitsi roomalaisajan forum, joka kuitenkin oli Piazza Erbeä leveämpi ja muodoltaan suorakulmainen. Forumia reunustaneista rakennuksista, kuuriasta, basilikasta ja kapitoliumista sekä pylväskäytävistä kauppapuoteineen on jäänyt vain arkeologisia jäännöksiä. Forumin kiveystä on löytynyt neljän metrin syvyydestä nykyisen toripinnan alta.
Forum oli roomalaiskaupungin hallinnollinen ja kaupallinen keskus. On mahdollista, vaikka ei varmaa, että torikauppa on jatkunut aukiolla lähes keskeytyksettä antiikin ajoista läpi vuosisatojen meidän päiviimme asti. Sydänkeskiajalla toria ympäröivät kaupungin varakkaimpien kauppiaiden rakennukset. Uuden kunnallisen organisaation syntyessä 1100-luvulla, Piazza Erbestä tuli jälleen Veronan hallinnon keskus. Sen ääreen kohosi kaupungin ensimmäinen hallintopalatsi, Palazzo del Comune, kastellimainen, nelisivuinen ja nelitorninen jykevä rakennus. Siihen liittyi entisestä Lambertien sukutornista kunnostettu kaupungintorni uuden kaupunkitietoisuuden symbolina.
Osa Piazza Erben rakennuksista sai nykyisen asunsa renessanssiaikana. Siltä ajalta ovat myös julkisivujen freskomaalaukset. Lopullisen täydenyksensä aukio sai 1600-luvulla, jolloin sen kokoavaksi päätteeksi kohosi Palazzo Maffein runsaskoristeinen barokkirakennus. Kyseenalaisempi lisäys oli 1800-luvun uusklassismia edustava Palazzo del Comunen uusi julkisivu, jota myöhemmässä kunnostuksessa on muutettu. pienoiskuva|vasen|1. Palazzo del Mercato Vecchio, 2. Torre dei Lamberti, 3. Casa dei Mercanti, 4. Torre del Gardello, 5. Palazzo Maffei, 6. Case Mazzanti, 7. Domus Nova: a. Markuksen pylväs, b. Madonna Verona, c. Tribuna, d. Arco della Costa, e. Viscontien pylväs, f. Berto Barbaranin muistomerkki.
Palazzo del Mercato Vecchio
pienoiskuva|Mercato Vecchio ja Scala della Ragione pienoiskuva|Palazzo del Mercato Vecchio, osa Piazza Erben puoleista julkisivua. Palazzo del Mercato Vecchio (ent. Palazzo del Comune, Palazzo della Ragione) rakennettiin 1100-luvulla Veronan kirkoista tuttuun romaaniseen tyyliin, johon kuuluivat raskaat, tuffikivi- ja tiilikerrosten raidoittamat senät ja triforioikkunat. Nelisiipinen, pylväspihaa ympäröivä rakennus oli alun perin ehkä kaksikerroksinen, myöhemmin näiden kerrosten päälle rakennettiin suuret salitilat käsittävä lisäkerros. Palatsiin kuului neljä tornia, joista yksi oli vuonna 1172 rakennettu Torre dei Lamberti. Palatsi tuhoutui ensimmäisen kerran tulipalossa jo 1218. Palatsin pihaa käytettiin 1400-luvulla viljatorina, siitä nimitys ’’Mercato Vecchio’’. Palatsi toimi myös oikeuspalatsina, mistä puolestaan johtuu nimitys ’’Palazzo della Ragione’’. Rakennuskokonaisuus on kokenut useita muutoksia myöhempinä aikoina. Tuhoisat tulipalto ovat vahingoittaneet sitä 1500- ja 1700-luvulla. Palatsin pihaan rakennettiin 1447 komea, alun perin katettu porrasrakennelma ’’Scala della Ragione’’. Venetsian kaudella Piazza Erben puoleinen osa rakennuksesta oli yksityisten omistuksessa asuntoina ja liiketiloina. Tämän osan uusklassistisen julkisivun suunnitteli Giuseppe Barbieri 1800-luvulla. Osa siitä poistettiin 1926, jolloin kulmatorni saatiin yhtenäisenä näkyviin. Monet rakennuksen yksityiskohdat on uudistettu 1800-luvun lopun kunnostuksissa.
Rakennuksessa ei ole säilynyt merkittäviä keskiaikaisia sisätiloja. Interiööreistä taiteellisesti merkittävin on 1400-luvun alussa rakennettu notaarien kappeli La Cappella dei Notai. Se on holvattu ja maalauksin koristeltu tila, mutta tuhoutunut tulipalossa 1723 ja sen jälkeen uudistettu. Kaupungin hallintoelimet ja oikeusistuimet ovat muuttaneet pois rakennuksesta ja sitä kunnostetaan parhaillaan (2006) näyttelykeskukseksi arkkitehti Tobia Scarpan suunnitelmien mukaan. Näyttelykeskus valmistuu keväällä 2007.
Torre dei Lamberti
Torre dei Lambertin tuffi- ja tiilikerroksia vuorottelemalla muurattu alin osa on Lamberti-suvun vuonna 1172 rakennuttama. Se heijastaa ajan tapaa rakentaa korkeita asuin- ja puolustustorneja suvun vallan ja mahtavuuden osoittamiseksi ja sen hallitseman reviirin valvomiseksi. Tällaisia torneja oli Veronassa kymmenittäin, ehkä sadoittain. Torni siirtyi seuraavalla vuosikymmenellä uuden kaupunkiyhteisön omistukseen ja liitettiin osaksi kaupunginpalatsia. Alun perin 37 metrin korkuista tornia on useaan otteeseen korotettu. Viimeisen, vuonna 1463 tapahtuneen korotuksen jälkeen sen korkeudeksi tuli 84 m. Tornissa on kaksi tornikelloa, niistä isompi on nimeltään ’’Rengo’’ ja pienempi ’’Maragona’’. Kummallakin on ollut omat tehtävänsä, joista säädetään jo 1200-luvun kaupunkijärjestyksessä. Kellot on valettu uudestaan useamman kerran. Tornissa on vuodesta 1779 ollut myös viisarikello. Torni toimii nykyisin myös näkötornina ja näköalatasanteelle pääsee hissillä.
Casa dei Mercanti
Veronan kauppiaiden yhteisön aluksi puurakenteinen talo (Domus Mercatorum) rakennettiin vuonna 1210. Sen tilalle Alberto della Scala rakensi 1200- ja 1300-lukujen vaihteen tienoilla kivirakenteisen talon, joka kunnostettiin 1878, jolloin se sai nykyisen keskiaikaisromantiikkaa ilmentävän asun. Rakennuksessa toimii kauppakamari.
Torre del Gardello
Torre del Gardello on Cansignorio della Scalan 1360-luvulla rakennuttama, tiilestä muurattu torni, johon 1370 sijoitettiin tunteja lyövä kello, ensimmäinen laatuaan Veronassa. Kello on nykyisin Castelvecchion museossa. Nykyinen kellotaulu ja viisari ovat peräisin 1400-luvulta. Tornin huipulle lisättiin vielä uusi kello 1626, jotta lyönnit kuuluisivat pitemmälle. Kellojen soitto jatkui vuoteen 1810. Perinteisen käsityksen mukaan kellotorni rakennettiin korottamalla jo olemassa olevaa sukutornia. Arkeologiset löydöt viittaavat kuitenkin siihen, että alkuperäinen Torre del Gardello sijaitsi eri paikassa ja hävitettiin 1500- tai 1600-luvulla. Cansignorion torni restauroitiin 1938, jolloin purettiin sen juurella olleita rakennelmia.
Palazzo Maffei
pienoiskuva|Palazzo Maffei Palazzo Maffei on veronalaisen mahtisuvun rakennuttama koristeellinen barokkipalatsi Piazza delle Erben luoteispäässä, paikalla missä sijaitsi aikoinaan roomalaisajan kapitolium. Se rakennettiin 1668 ehkä Roomasta hankittujen piirustusten mukaan; arkkitehti on tuntematon. Palatsin voimakkaasti profiloitu julkisivu muodostaa kokoavan, juhlallisen päätteen toritilalle. Kattobalustradia koristavat antiikin mytologian hahmot: Herkules, Juppiter, Venus, Mercurius, Apollo ja Minerva. Katolla oli 1600-luvulla kattopuutarha, josta luovuttiin sen rakennukselle aiheuttamien kosteushaittojen takia.
Le case dei Mazzanti
Le case dei Mazzanti on loggiarakennelman yhdistämä rakennuskokonaisuus aukion koillissivulla. Se on Piazza Erben maalauksellisimmista rakennusseinämistä, ei vähiten Alberto Cavallin 1500-luvun alussa maalaamien, nyt jo pahoin rapistuneiden freskojen ansiosta. Rakennuskokonaisuus syntyi roomalaisajan raunioiden paikalle ja käsitti myymälöitä sekä varasto- ja asuintiloja, jotka osittain olivat puurakenteisia. Alberto della Scala kunnosti rakennukset 1301, jolloin niihin sijoitettiin mm. viljavarasto. Vuoden 1479 tulipalon jälkeen puurakenteiset osat korvattiin kivirakenteisilla, ja siltä ajalta on myös torin puoleisen julkisivun eteen tehty loggiarakennelma, jossa sijaitsivat maustekauppiaiden myymälät. Apteekkari Matteo Mazzanti sai 1500-luvun alussa rakennuskokonaisuuden omistukseensa ja restauroi sen. Tässä yhteydessä syntyivät mantovalaisen taiteilijan Cavallinin seinämaalaukset, jotka on viimeksi kunnostettu 1985. Korjauksia on osittaisia tehty sen jälkeenkin.
Domus Nova Communis
Domus Nova Communis (Casa dei Giudici) rakennettiin Palazzo del Comunen lisärakennukseksi pormestarin ja konsulien käyttöön 1200-luvun jälkipuoliskolla ja se toimi Venetsian kaudella tuomarien residenssinä. Rakennusta on aikojen kuluessa paljon muutettu. Nykyinen pääjulkisivu Piazza dei Signorin puolella on vuodelta 1659. Rakennuksessa on nykyisin muun muassa pieni hotelli.
Markuksen pylväs
Markuksen pylväs pystytettiin Venetsian vallan tunnusmerkiksi 1524. Ranskalaiset hävittivät Pyhän Markuksen leijonan 1797, mutta se rekonstruoitiin 1886.
"Madonna Verona" -suihkukavo
"Madonna Verona" -suihkukavo on Cansignorio della Scalan 1368 pystyttämä. Siihen kuuluva veistos on roomalaisajalta ja on sijainnut ensin Veronan kapitoliumilla, sitten forumilla. Suihkukaivoon liitettäessä sitä täydennettiin, ja siitä tuli Veronan kaupunkia symboloiva hahmo, Madonna Verona. Vesiallas on roomalaisajan kylpylästä. Suihkukaivo oli Cansignorion kunnostaman, Lorín lähteestä Avesasta, Veronan kukkuloilta tulevan ja Ponte Pietran kautta kaupunkiin johdetun vesijohdon päätepiste. Suihkukaivo siirrettiin uuteen paikkaan keskemmäksi toria 1636.
"Tribuna"
"Tribuna" (muita nimityksiä: Capitello, Berlina) on torin keskellä oleva marmorirakennelma, neliömäinen koroke, jota kattaa neljän pilarin kannattama pyramidikatto. Se on peräisin 1200-luvulta ja sitä käytettiin virallisia julistuksia esitettäessä, pormestarin virkaan asettamisen yhteydessä ja kuolemanrangaistuksia toimeenpantaessa.
Arco della Costa
Palazzo del Mercato Vecchiota ja Domus Novaa yhdistävän kaarikäytävän alle on ripustettu arvoituksellinen valaan luu. Se on ollut paikallaan ehkä jo 1400-luvulta lähtien, ja sen alkuperäinen tarkoitus on unohtunut, mutta arvellaan, että se on saattanut olla niiden maustekauppiaiden merkkinä, joilla oli myyntipöytänsä torin tällä kohdalla.
Viscontien pylväs
Viscontien pylväs on 1300-luvun lopulla, Viscontien valtakaudella pystytetty myöhäisgoottilainen pylväsrakennelma, jonka huipulla olevan edikulan komeroissa on Neitsyt Mariaa, Pyhää Zenoa, Petrus Marttyyriä ja Pyhää Kristoforosta esittävät reliefit.
Berto Barbaranin muistomerkki
Berto Barbarani (1872–1945) oli veronalainen toimittaja ja runoilija, Veronan 1900-luvun alkupuolen huomattavimpia kulttuurihahmoja. Hän kirjoitti kotikaupunkiaan ja sen kansanelämää kuvaavat runonsa Veronan murteella. Piazza Erben kaakkoispäähän vuonna 2004 pystytetty runoilijan näköispatsas on kuvanveistäjä Novello Finottin tekemä.
Hopeasepät (suku)
Hopeasepät (Gyrinus) on pienten vesikovakuoriaisten suku. Niitä on kymmenkunta eri lajia, jotka kiitävät vedenpinnan tuntumassa. Se syö ravinnokseen pieniä otuksia. Naaras laskee munansa järven pohjaan, jossa myös hopeasepän toukat elelevät. Kun toukka koteloituu, se ryömii maan alle. Kun kotelo repeytyy, aikuinen hopeaseppä palaa takaisin veteen. Hopeasepällä on täydellinen muodonvaihdos.
Hopeasepät hakevat välillä happea veden pinnalta.
Suomessa tavataan
sekä saman heimon toiseen sukuun kuuluva Orectochilus villosus, hämyhopeaseppä
Alfonso VIII (Kastilia)
pienoiskuva|Alfonso VIII. Miniatyyri, 1200-luku. pienoiskuva|Alfonso VIII. Miniatyyrin yksityiskohta, Tumbo menor de Castilla 1174-1300, Archivo Histórico Nacional, España. Alfonso VIII "Jalo" (esp. el Noble, "el de las Navas") (11 marraskuuta 1155 Soria, Kastilia y León – 5.-6. lokakuuta 1214 Gutierre-Muñoz, Ávila) oli Kastilian kuningas vuosina 1158–1214.
Varhainen elämä
Alfonson äiti Navarran kuninkaan García Ramírezin tytär Blanca Garcés de Pamplona kuoli elokuussa 1156 lapsivuoteeseen ja isän Sancho III:n kuollessa hän oli vain kolmivuotias. Alfonson alaikäisyysvuodet olivat suuren sisäisen hajaannuksen aikaa Kastiliassa, kun Laran ja Castron ylhäisöperheet taistelivat vallasta ja kontrolloivat lapsikuningasta.
Myös Alfonson setä Leónin kuningas Ferdinand II pyrki hyötymään tilanteesta ja liittämään osan Kastilian alueista omaan valtakuntaansa. Hän tunkeutui maahan Castrojen kutsusta, piti muutamia vuosia Toledon varuskuntaa hallussaan ja hänet jopa nimitettiin veljenpoikansa ohjaajaksi. Ferdinandin ei kuitenkaan onnistunut saada Alfonson huoltajuutta ja niin hän lopulta vetäytyi Kastiliasta jättäen maan Lara-suvun käsiin. Samanaikaisesti Navarran kuningas Sancho VI otti haltuunsa Logroñon ja muita Navarran rajamailla sijaitsevia kastilialaisia kaupunkeja.