cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etelänruusuruoho
Etelänruusuruohon tieteellisen nimen lajinimi (macedonica) viittaa Makedoniaan.
Pins
Pins liiketoiminnan näkökulmasta
Pins-ohjelma keskittyy pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Ohjelmasta aiheutuu kustannuksia siihen liittyneelle kumppaniyritykselle. Kustannuksia muodostuu vain silloin, kun kauppa käy.
Vaikka ohjelmaan on liittynyt lukuisia verkkokauppoja, pääosa kortin käytöstä on alkuvaiheessa tapahtunut kivijalkamyymälöissä. Aktiivisimmin pisteitä on kerätty ruokakaupoista, hotelleista, ravintoloista sekä koruja, silmälaseja ja kodin elektroniikkaa myyvistä liikkeistä.
Pins-ohjelman lanseeraus mainittiin vuoden 2014 suurimmaksi mainoskampanjaksi.
Kukkola-yhtiöt
Kukkola-Yhtiöt Oy on rovaniemeläinen yritys päätoimialanaan tieliikenteen tavarankuljetus. Sen aputoiminiminä on Sorakukkola ja Kukkola-Trans. Kukkola-yhtiöihin on sulautettu vuonna 2006 kiinteistöjen rakennuttamista harjoittanut Kukkola-Holding Oy. Samaan yritysryppääseen kuuluu päätoimialanaan kiinteistöjen hallintaa harjoittava Kiinteistökukkola Oy. Kukkola-Yhtiöt on yli 30 vuotta vanha yritysryhmä.
Vuonna 2007 yhtiö rakennutti yhdessä Skanska Pohjois-Suomen kanssa 21 000 m2 kauppakeskus Revontulta aivan Rovaniemen keskustaan nelostien viereen. Aikaisemmin yhtiöllä oli Saariselällä omistuksessaan kylpylä, joka nyttemmin muutaman omistajanvaihdoksen jälkeen kuuluu SOK:lle.
Otto I
Otto I on ollut seuraavien hallitsijoiden nimi:
Liste der Herrscher namens Otto
Porkkanat
Porkkanalajeja
Nykyisessä sukurajauksessa porkkanoihin yhdistetään useita aiemmin itsenäisenä pidettyjä sarjakukkaissukuja:
Jaavankardemummat
Jaavankardemummat eli mummat (Amomum) on kasvisuku, joka kuuluu inkiväärikasvien heimoon. Siihen luokitellaan 115 lajia, joita esiintyy trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä Intiasta pohjoiseen Australiaan. Sukuun sisältyy muun muassa huone- ja maustekasvina kasvatettu jaavankardemumma (Amomum compactum). Lajin uusin nimi on jaavanmummoa (Wurfbainia compacta). Toinen suvun maustekasvi on monissa kielissä "mustan kardemumman" nimellä tunnettu Amomum subulatum.
Anni Klein
Juni Klein (s. 1982) on suomalainen teatteriohjaaja ja teatterin tekijä. Klein (ent. Ojanen) valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2009 ja on työskennellyt mm. Kansallisteatterissa, Teatteri Viiruksessa, sekä Tallinnassa Von Krahl -teatterissa.
Klein työskentelee mm. tuntiopettajana Teatterikorkeakoulussa ja ohjaajana taidekollektiivi Wauhaus.
Juni Klein on Laura Jäntin, Eero Ojasen ja Armin Kleinin tytär.
Lähteet
Juni Kleinin esitys Heidi Klein Baltic Circle festivaalilla
Pajuvireo
Pajuvireo (Vireo bellii) on pohjoisamerikkalainen varpuslintu, josta tunnetaan neljä alalajia. Sen lisääntymisalue käsittää Yhdysvaltain keski- ja lounaisosat sekä Meksikon pohjoisosat. Se on muuttolintu, joka talvehtii Meksikossa ja Keski-Amarikassa Nicaraguaan asti. Sillä on laaja lisääntymisalue, ja sen populaatiokoko on suuri, joten laji on elinvoimainen. John James Audubon kuvaili lajin holotyypin Missourin Saint Josephista vuonna 1844, ja nimesi lajin retkikumppaninsa John Graham Bellin kunniaksi.
Riku Asikainen
Asikainen aloitti yrittäjänä 22-vuotiaana perustaessaan Lukiolaisten Kirjakaupan. Samoihin aikoihin Asikainen perusti myös vanhusten terveystuotteita myyvän nettikaupan, Palveluosakeyhtiö Metsäpolun. Myöhemmin Asikainen myi Lukiolaisten Kirjakaupan Sanoma-WSOY:n Suomalaiselle Kirjakaupalle ja oli perustamassa Ranskaan vastaavalla idealla toimivaa yritystä, joka on tällä hetkellä Ranskan suurin oppikirjojen välittäjä.
Tampellan voimalaitos
Tampellan voimalaitos on Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Osakeyhtiön rakennuttama, vuonna 1916 valmistunut vesivoimala Tammerkosken yläjuoksulla. Nelikerroksinen punatiilinen voimalaitos on insinööri August Sandsundin ja arkkitehti Lambert Pettersonin suunnittelema. Se sijaitsee vanhojen tehdasrakennusten keskellä, entisten Finlaysonin ja Tampellan tehdasalueiden välissä. Nykyisin sitä ympäröivissä rakennuksissa toimivat Museokeskus Vapriikki ja Tampereen oikeustalo.
Tampereen kaupunki osti Tampellan voimalaitoksen vuonna 1985, josta lähtien se on ollut Tampereen Sähkölaitoksen käytössä. Sähkölaitoksella on koskessa myös kaksi muuta vesivoimalaa: Finlaysonin ja Keskiputouksen voimalaitokset. Näiden kolmen voimalan yhteenlaskettu sähköntuotanto on keskimääräisenä vesivuonna noin 60 gigawattituntia.
Tampellan voimalaitos on asemakaavalla suojeltu rakennus. Se on osa Tammerkosken kansallismaisemaa ja valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Schmitt
Schmitt on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vlatádeksen luostari
Vlatádeksen luostari on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Luostari on perustettu noin vuonna 1351–1354. Vanhin maininta luostarista on vuodelta 1400 nimellä Pantokratorin (Kaikkivaltiaan) luostari. Nykyinen nimi, monikkomuoto Vlatádes, viittaa sen kahteen perustajaan, jotka olivat Dorotheos ja Markos Vlat(t)is. Nykyisin luostari kunnioittaa perustajana Anna Palaiologinaa ja Andronikos III:ta, koska se perustettiin näiden luvalla. Luostari sijaitsee Thessalonikin Áno Pólissa (Yläkaupunki) lähellä Heptapyrgionin linnoitusta. Legendan mukaan paikka on sama, jossa apostoli Paavali olisi opettanut ollessaan kaupungissa.
Luostari jatkoi toimintaansa keskeytyksettä läpi osmanivallan ajan, vaikkakin sen kirkko ilmeisesti muutettiin joksikin aikaa moskeijaksi 1400-luvun alussa. 1500-luvun alussa luostarissa säilytettiin Gregorios Palamaksen pyhäinjäännöksiä, kunnes ne siirrettiin Pyhän Gregorios Palamaksen katedraaliin. Nykyään Vlatádeksen luostari on kaupungin ainoa bysanttilaisaikainen luostari, joka on edelleen käytössä.
Rogério Ceni
thumb|150px|right|Rogério Ceni Rogério Mücke Ceni (s. 22. tammikuuta 1973 Pato Branco, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän on maailmanmestari sekä FIFA:n ja IIHFS:n (International Federation of Football History & Statistics) virallisesti tunnustama kautta aikojen eniten maaleja tehnyt maalivahti.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Rogério Ceni on pelannut vuodesta 1997 lähtien 16 maaottelussa. Hän oli vuoden 2002 MM-kisoissa kolmosmaalivahtina voittaen maailmanmestaruuden ja vuoden 2006 MM-kisoissa kakkosmaalivahtina; jälkimmäisessä turnauksessa hän pelasi kymmenen minuuttia alkusarjan ottelussa Japania vastaan.
Maaleja tekevä maalivahti
Rogério Ceni kuuluu harvinaiseen maaleja tekevien maalivahtien joukkoon. Hän on vapaapotkuspesialisti ja hän laukoo usein São Paulo FC:n rangaistuspotkut. 20. elokuuta vuonna 2006 ottelussa Cruzeiroa vastaan Rogério Ceni teki kaksi maalia, toisen vapaapotkusta ja toisen rangaistuspotkusta, ja siirtyi José Luis Chilavertin ohi eniten maaleja tehneiden maalivahtien listalla. Samassa ottelussa Rogério Ceni myös torjui yhden rangaistuspotkun. Hänelle oli tuolloin tilastoitu 64 maalia (21 rangaistuspotkuista ja 43 vapaapotkuista). Tähan mennessä hän on tehnyt 118 maalia (17.7.2014).
11 septembre
11 septembre on Médinen ensimmäinen sooloalbumi, jonka julkaisi DIN Records 11. syyskuuta 2004. Levyllä vieraili muita rap-artisteja kuten Aboubak'r, La Boussole ja Ibrah.
SaphirNewsille antamassaan haastattelussa Médine kertoi tehneensä albumin syyskuun 11. päivän iskuista kertoakseen oman näkökantansa tapahtumasta. Terrori-iskut vaikuttivat hänen mielestään suuresti ihmiskuntaan ja saattoivat islamin huonoon maineeseen länsimaissa.
Buddy Valastro, Jr.
pienoiskuva|Buddy Valastro, Jr. vuonna 2013. Bartolo "Buddy" Valastro, Jr. (s. 3. maaliskuuta 1977 Hoboken, New Jersey) on yhdysvaltalainen kokki, yrittäjä ja tosi-tv persoona. Hän on Carlo's Bakery -leipomon omistaja. Hänet tunnetaan kenties parhaiten "Cake Boss" tositelevisiosarjasta. Sarjan ensiesitys oli Yhdysvalloissa huhtikuussa 2009. Suomessa sarjaa on näytetty TV5 -kanavalla sekä TLC -kanavalla.
Varhainen elämä
Valastro syntyi Hobokenissa, New Jerseyssä vanhemmilleen Buddy Valastrolle ja Mary Valastrolle. Hän kasvoi Little Ferryssä sekä Hobokenissa, New Jerseyssä.
Rachael Yamagata
Rachael Yamagata (s. 23. syyskuuta 1977) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja pianisti. Hän on japanilais-amerikkalainen isänsä puolelta ja saksalaista ja italialaista syntyperää äitinsä puolelta.
Yamagata aloitti Bumpus-nimisen yhtyeen laulajana ja vietti kuusi vuotta yhtyeen kanssa levyttäen ja kiertueilla. Vuonna 2001 Yamagatalla oli koossa useita lauluja, jotka eivät sopineet yhtyeen tyyliin, joten hän päätti ruveta soololaulajaksi. Syyskuussa 2002 Yamagata solmi levysopimuksen, ja hänen ep:nsä Rachael Yamagata EP julkaistiin saman vuoden lokakuussa.
Buddy Valastro, Jr.
Varhainen elämä
11-vuotiaana Valastro alkoi työskennellä isänsä rinnalla perheen Carlo's Bakery -leipomossa. Hänen isänsä kuoli vuonna 1994 Valastron ollessa 17-vuotias. Hänestä tuli isänsä jatkaja leipomossa. Myös Valastron neljä sisarta, Grace, Lisa, Mary, ja Madeline, työskentelevät Carlo's Bakeryssä.
Ura
Valastro on Cake Boss -sarjassa näytetyn leipomon Carlo's Bakeryn omistaja ja pääleipuri. Sarjan suosion myötä Carlo's on avannut seitsemän uutta liikettä. Liikkeitä on New Jerseyssä kuusi: Hobokenissa, Marltonissa, Morristownissa, Red Bankissa, Ridgewoodissa sekä Westfieldissä. Las Vegasissa, Nevadan osavaltiossa on myös yksi Carlo's -liike.
Yksityiselämä
Valastro asuu New Jerseyssä vaimonsa Lisan (v. 2001) ja heidän neljän lapsensa kanssa.
Rachael Yamagata
Toinen albumi Elephants...Teeth Sinking Into Heart julkaistiin lokakuussa 2008. Se koostuu kahdesta levystä.
Vuonna 2011 Yamagata julkaisi kolmannen albuminsa, Chesapeake.
Agitaatioposliini
thumb|upright|Natalja Danko, Partisaani marssimassa, 1919.
Agitaatioposliini tai propagandaposliini on Neuvostoliiton alkuvaiheessa suunniteltuja ja tehtyjä keramiikkaesineitä, jotka palvelivat bolševikkien propagandatarkoituksia.
Taustaa
Venäjän keisarillisen posliinitehtaan (IPM - Imperial Porcelain Manufactory, ven. Императорский Фарфоровый Завод, translit. Imperatorskii Farforovyi Zavod) perusti keisarinna Elisabet vuonna 1744. Nikolai II:n (1894–1917) aikana tehtaan tekniikka ja teknologia nousivat huippuunsa. Ensimmäisen maailmansodan aikana tehdas osoittautui tärkeäksi juuri teknisten laitteiden tuottamisessa, koska kemian- ja insinööriteollisuuden keraamisten tuotteiden tuonti ulkomailta loppui.
Musta kyy
Musta kyy on Richard Curtisin ja Rowan Atkinsonin ideoima historiaan sijoittuva englantilainen komediasarja 1980-luvulta. Curtis ja Atkinson käsikirjoittivat ensimmäisen kauden. Sen jälkeen Curtisin pariksi tuli Ben Elton.
Agitaatioposliini
Taustaa
1910-luvulta alkaen tehdas kehitti suhteita Mir iskusstvaan, jonka taiteilijat suosivat uusklassista tyyliä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Nikolai II määräsi valmistettavaksi sarjan ”sotilaslautasia”, joissa kuvattiin sotilaita Aleksanteri III:n aikaisissa univormuissa, sekä pienoisveistosten sarjan ”Venäjän kansat”. Näin pyrittiin luomaan maahan kansallista yhtenäisyyttä.
Musta kyy
Ensimmäisen kauden (1983) tapahtumat sijoittuvat 1400-luvulle kuvitteellisen kuningas Rikhard IV:n hoviin. Tapahtumien keskiössä on kuninkaan kiero ja pirullinen nuorempi poika, Edinburghin herttua Edmund (Rowan Atkinson), joka tunnetaan lempinimellä Musta kyy (The Black Adder). Isänsä halveksima ja vanhemman veljensä varjoon jäänyt Edmund punoo ja toteuttaa jatkuvasti epäonnisia suunnitelmia päästäkseen valtaan. Häntä avustavat siivoton palvelija Baldrick (Tony Robinson) ja Edmundin mielestä todellinen tollo lordi Percy (Tim McInnerny), joka on myös hänen serkkunsa.
Sarjan kolme myöhempää kautta sijoittuvat myöhemmille vuosisadoille, mutta jokaisen päähenkilönä on alkuperäisen Mustan kyyn jälkeläinen. Myös palvelija Baldrick palasi jokaisella kaudella avustamaan isäntänsä kieroja suunnitelmia. Musta kyy tosin muuttuu myöhemmillä kausilla melko säälittävää Edmundia pätevämmäksi, joskaan ei vähemmän juonikkaaksi hahmoksi. Toinen kausi (1985) sijoittuu kuningatar Elisabet I:n hoviin 1500-luvun lopulle, jossa lordi Edmund Blackadder yrittää päästä kuningattaren suosioon. Kolmannella kaudella (1987) ollaan 1700- ja 1800-lukujen taitteessa, ”hullun kuninkaan” Yrjö III:n valtakaudella, jossa Edmund Blackadder toimii prinssihallitsija Yrjön neuvonantajana. Neljäs kausi (1989) ei enää sijoitu hovielämään vaan ensimmäisen maailmansodan länsirintamalle, kapteeni Edmund Blackadderin komentamaan joukko-osastoon.
Agitaatioposliini
Vallankumouksen astiat
Valtion posliinitehtaan (GFZ - Gossudarstvennyi Farforovyi Zavod) suunnittelijoiksi valittiin avantgardetaiteilijoita, kuten futuristeja ja suprematisteja. Agitaatioposliinia loivat vuosina 1923–1924 Sergei Tšehoninin johdolla muun muassa Kazimir Malevitš ja Nikolai Sujetin. Ensimmäinen neuvostoliittolainen kahvikannu- ja kuppisarja, nimeltään Suprematismi, valmistui tehtaasta vuonna 1923.
Musta kyy
Sarjan jokaista kautta tehtiin kuusi jaksoa, yhteensä 24 jaksoa. Neljän kauden lisäksi sarjan hahmoista on tehty muutamia erikoisjaksoja ja lyhyempiä sketsejä. Suomessa sarjaa on alun perin esittänyt MTV Komedia joka esitti ensimmäisen kauden ensimmäisen jakson 24.07.1986  myöhemmin sarjaa ovat esittäneet myös Nelonen,ja TV5.
Agitaatioposliini
Vallankumouksen astiat
Vallankumouksen jälkeisinä vuosina tehtaan tuotteita esiteltiin näyttelyissä Riiassa, Lontoossa, Helsingissä, Berliinissä ja Lyonissa. Tallinnassa propagandaposliini sai kultamitalin. Myös Pariisin maailmannäyttelyssä tehtaan tuotteet voittivat kultamitalin 1925 ja taiteilijoille myönnettiin työstään kulta- ja hopeamitaleita. Tehdas nimettiin 1925 Mihail Lomonosovin kunniaksi Leningradin Lomonosovin posliinitehtaaksi (LFZ - Leningradski Farforovyi Zavod imeni M.V. Lomonosova).
Musta kyy
1. kausi (The Black Adder, 1983)
Hahmot:
Jaksot:
Agitaatioposliini
Keräilykohteeksi
Neuvostoaikana maassa toimi kaksitoista posliini- ja fajanssitehdasta. Pietarin tehtaan lisäksi eräs kuuluisista oli Kiovassa vuodesta 1924 toiminut kokeellis-taiteellinen keramiikkatehdas.
Musta kyy
2. kausi (Blackadder II, 1985)
Hahmot:
Agitaatioposliini
Keräilykohteeksi
Agitaatioposliinista tuli varsinkin ulkomaisten taiteen keräilijöiden keräilykohde. Neuvostoliitossa valmistetusta posliinista 90 prosenttia myytiin ulkomaille. Propagandaposliinista tehdään Venäjällä myös replikoita.
Musta kyy
2. kausi (Blackadder II, 1985)
Jaksot:
3. kausi (Blackadder the Third, 1987)
Hahmot:
Jaksot: Kaikkien kolmannen kauden jaksojen nimet viittaavat humoristisesti Jane Austenin romaaneihin Järki ja tunteet (Sense and Sensibility) sekä Ylpeys ja ennakkoluulo (Pride and Prejudice).
4. kausi (Blackadder Goes Forth, 1989)
Hahmot:
Jaksot:
Agitaatioposliini
Keräilykohteeksi
Lomonosovin keramiikkatehtaan tuotanto ei kaatunut Neuvostoliiton luhistumiseen. Made In Russia -logolla sekä tehtaan (LFZ) leimalla varustettuja tuotteita esiintyi vuoteen 2002 asti, mikä viittaa tähän.
Navaratri
thumb|[[Garba-tanssia Ahmedabadissa juhlan aikana.]] Navaratri tai Navratri on yhdeksänpäiväinen hindujuhla. Juhlan aikana juhlitaan äitijumalattaren yhdeksää eri ilmenemismuotoa, joista kutakin muotoa juhlitaan päivän ajan. Yleisellä tasolla juhlallisuuksissa juhlitaan hyvän voittoa pahasta, etenkin jumalatar Chamundeeswarin, tai Durgan, voittoa demoni Mahishasuranista. Voitto tapahtui juhlallisuuksien kymmenentenä päivänä, joka tunnetaan nimellä Vijayadashami.
Ruostepyrstöt
Ruostepyrstöt (Cercotrichas) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku.
Breaking Hearts
Breaking Hearts on Elton Johnin kahdeksastoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1984. Albumi sisältää hittisinglet "Sad Songs (Say So Much)" ja "Passengers".
Kappalelista
Kaikki kappaleet kirjoittanut Elton John ja Bernie Taupin ellei toisin mainita.
Pelikaani
Pelikaani (Pelecanus onocrotalus) on isokokoinen pelikaanilintu.
Koko ja ulkonäkö
Pelikaani on iso lintu, pituutta sillä on 140-170 senttimetriä ja siipien kärkiväli on 275-290 senttiä. Pelikaani painaa noin 9–15 kilogrammaa. Laji eroaa kiharapelikaanista värityksen osalta. Pelikaani on lähes kokonaan valkoinen ja siipisulat ovat mustat. Vain silmien ympärillä ja jaloissa on vaaleanpunaista. Nuoret yksilöt ovat harmaita ja niillä on tummat siipisulat.
Levinneisyys
Pelikaani asuu kaakkoisessa Euroopassa ja Aasiassa Mongoliaan saakka. Maailman populaatio on kooltaan 270 000–290 000 yksilöä. Se talvehtii koillisessa Afrikassa. Noin 50 prosenttia kaikista pelikaaneista lisääntyy Tonavan suistoalueella.
Pelikaaneja on tavattu Suomessa vain harvoin: Turussa 1605, Karjaalla 1839 ja Pyhäjoella 7. toukokuuta 1925.
Elinympäristö
Elinympäristönä ovat suot ja matalat järvet sekä jokien suistot. Pesiminen vaatii laajat järviruokokasvustot.
Lisääntyminen
Pelikaani pesii suurina yhdyskuntina, joissa voi olla jopa 30 000 paria. Yhdyskunnat saattavat sijaita kaukana vesialueesta. Pesä sijaitsee maassa, tavallisesti ruovikossa. Pelikaani munii kaksi munaa, joita haudotaan 29–36 päivää. Poikaset kuoriutuvat alastomina, ja saavat mustahkon untuvapuvun. Sukukypsyyden pelikaanit saavuttavat noin 3–4-vuotiaina.
Ravinto
Pelikaanit syövät kaloja, joita pyydystävät matalasta vedestä uimalla pinnassa. Saalistus tapahtuu parvissa, jolloin parvi ui laajana kaarena, ja linnut paimentavat kalaparven ahtaalle, alkaen sitten kerätä kaloja venyvään kurkkupussiinsa. Päivittäinen ruuantarve on 900–1 200 grammaa, ja keskimääräinen saaliskala Euroopassa on 300–600 grammaa painava karppi.
Aiheesta muualla
right|250px|Pelikaani
Roland Cedermark
Roland Cedermark (23. huhtikuuta 1938 Älvros, Härjedalen, Ruotsi − 24. joulukuuta 2020 Sigtuna, Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen harmonikkataiteilija, laulaja ja lauluntekijä. Cedermark tunnettiin iskelmälevytystensä erityisestä vibrato-harmonikansoittotyylistä. Hänen laulujaan on ollut Ruotsin radion soitetuimpien iskelmien listoilla myös muiden artistien levytyksinä.
Jukka Hiltunen
Jukka Hiltunen (s. 16. huhtikuuta 1965 Jyväskylä, Suomi) on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut näyttelijäntyötä Tanskassa.
Roland Cedermark
Tausta
Roland Cedermark sai ensimmäisen harmonikkansa viisivuotiaana isältään Folkelta. Se oli kaksirivinen Granesso-merkkinen Magdeburgissa valmistettu soitin. Vanhemmat omistivat kahvila-leipomon, josta tuli nuoren Rolandin luonnollinen esiintymislava. Cedermark suoritti myös itse leipurin ja kondiittorin opinnot Östersundissa, ennen kuin hän perusti oman tanssiorkesterinsa nimeltä Cedermarks vuonna 1958.
Ura
Roland Cedermark toimi muusikkona Cedermarks-orkesterinsa kanssa vuoteen 1973 saakka. Vuonna 1974 hän perusti musiikkiliikkeen yhdessä Gerd-vaimonsa kanssa Svegiin, joka oli ollut perheen kotipaikka 1960-luvun alkupuolelta saakka. Cedermarkit järjestivät tanssi- ja show-iltoja Svegissä ja lähialueilla koko 1970-luvun ajan.
Cedermarkin levytysura alkoi 1976. Hän oli päättänyt tehdä harmonikkalevyn, jolla harmonikan ääni tulisi tehdä erityisesti hänen makunsa mukaiseksi. Ensilevytys Lady be good tehtiin kahdessa päivässä 30. ja 31. maaliskuuta Rågsvedissa. Jo ensilevytyksen aikana luotiin Cedermarkille ominainen vibrato-soundi, josta tuli hänen tavaramerkkinsä.
Viimeiset vuotensa Cedermark eli Sigtunassa sijaitsevassa hoivakodissa, jossa kuoli jouluaaton 2020 vastaisena yönä.
Tuotanto
Cedermark on julkaissut 29 soololevyä. Hän on kirjoittanut myös omia iskelmämelodioita ja -tekstejä. Cedermarkin lauluja ovat levyttäneet hänen itsensä lisäksi myös muun muassa Vikingarna, Thorleifs, sekä Ingmar Nordströms -tanssiorkesterit. Hänen tunnetuimpia laulujaan ovat Mosippan, Fem röda rosor till Dej, Varje dag är en gåva, Karibiska nätter, Carl Philips vals, Sången till byn, sekä Sommar i Sverige.
Hänellä on oma tuotantoyhtiönsä, Roland Cedermark Produktion AB, jota hän hoitaa yhdessä vaimonsa Gerdin kanssa. Cedermark on saanut vuoteen 2010 mennessä 14 kultalevyä ja hänen levyjään on myyty yhteensä noin kaksi miljoonaa kappaletta.
Aiheesta muualla
Roland Cedermarkin sivusto
Kirkon viestintä
Kirkon viestintä on Kirkkohallituksen erillisyksikkö. Se edistää viestinnän keinoin kirkon yhteisiä tavoitteita tukemalla kirkollista ja uskonnollista vuoropuhelua kirkossa ja yhteiskunnassa luterilaisen arvopohjan mukaisesti. Lisäksi Kirkon viestinnän tehtävänä on pitää uskoa sekä kristillisiä ja kirkollisia näkökohtia esillä tiedotusvälineissä kirkon kokonaisstrategian mukaisesti. Kirkon viestinnän nimi oli Kirkon tiedotuskeskus vuoteen 2017 saakka.
Kirkon viestintä sijaitsee Kirkon talossa Helsingin Etelärannassa. Viestintäjohtaja Eeva-Kaisa Heikura vastaa Kirkon viestinnän johtamisesta ja kehittämisestä. Kirkon viestintä koostuu verkkopalvelut-, media- ja viestintäpalvelut-, ohjelmapalvelut- sekä hallintopalvelut-yksiköistä.
Kirkon tiedotuskeskus 1967–2017
Kirkon tiedotuskeskus aloitti toimintansa vuonna 1957. Perustamisen aikaan kirkon tiedotukselle puhalsivat kylmät tuulet. Monessa toimituksessa kirkko loisti poissaololalan, ellei ollut jotakin epäedullista kerrottavana. Kirkossa taas oli varsinkin seurakuntatasolla väkeä, joka ei joko ymmrätänyt tiedotuksen kysymyksiä tai oli sitä mieltä, että asiat saadaan hoidetuksi parhaiten, kun niistä kerrotaan mahdollisimman vähän. Jotkut papit eivät tajunneet että seurakunnan alueella ilmestyvä lehti oli oma instituutionsa, jota ei voinut komentaa.
Alkuvuosina sattui myös ns. saarnasensuurijupakka, kun Yleisradion pääjohtaja Eino S. Repo tahtoi saada radion välittämät hartauspuheet ennakkotarkastuksen alaisiksi. Tiedotusjohtaja Erkki Kario piti huolta, ettei KT katko suhteita mihinkään suuntaan. Yksityisissä keskusteluissa Yleisradion toimittajat olivat yleisesti arkkipiispa Martti Simojoen linjalla, kun hän kieltäytyi alistamasta kirkon julistusta mihinkään sensuuriin. Asian käytännöllinen selvittäminen tuli KT:n tehtäväksi.
Kirkon av-toimitus (vanhalta nimeltään Kirkon av-keskus) oli vuoteen 2010 saakka Kirkon tiedotuskeskuksen alainen laitos, jonka tehtävänä on tuottaa audiovisuaalista materiaalia (lähinnä opetustarkoitukseen) sekä huolehtia materiaalin levityksestä vuokra- ja myyntituotteina. Suurin kohderyhmä oli lapset ja nuoret. Kirkon av-toimitus yhdistettiin Kirkon tiedotuskeskuksen televisiotoimitukseen vuonna 2010.
Johtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kirkon tiedotuskeskuksen tiedotusjohtajina ja Kirkon viestinnän viestintäjohtajina:
Vertical Limit
Vertical Limit on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Martin Campbellin ohjaama jännitys-ja toimintaelokuva. Elokuvan pääosassa esiintyvät Chris O’Donnell, Robin Tunney, Scott Glenn, Bill Paxton ja Izabella Scorupco.
Juoni
Nuori vuorikiipeilijä Peter Garrett lähtee retkikuntineen vaaralliselle kahdeksan kilometrin matkalle K2-vuorelle pelastaakseen siskonsa Annien, joka on joutunut vaaralliseen ansaan.
Bent Rasch
Bent Peder Benjamin Rasch (31. toukokuuta 1934 Kööpenhamina – 26. marraskuuta 1988 Vancouver, Kanada) oli tanskalainen ratameloja ja olympiavoittaja.
Gulzar
Gulzar (oik. Sampooran Singh Kalra; s. 18. elokuuta 1934 Dina, Brittiläinen Intia) on intialainen runoilija, sanoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän kirjoittaa pääsääntöisesti hindustaniksi, mutta on julkaissut teoksia myös pandžabiksi ja useilla hindin murteilla, kuten bradž, khariboli, haryanvi ja marwari. Gulzarin sanoittama ja Slummien miljonääri -elokuvassa esitetty kappale ”Jai Ho” palkittiin Parhaan laulun Oscar-palkinnolla vuonna 2009. Sama kappale sai vuonna 2010 Grammy-palkinnon sarjassa Best Song Written for a Motion Picture, Television or Other Visual Media.
Bent Rasch
Rasch voitti parinsa Finn Haunstoftin kanssa olympiakultaa miesten kanadalaiskaksikkojen 1 000 metrillä Helsingissä 1952.
Gulzar
Kirjoitettuaan dialogeja ja käsikirjoituksia elokuviin, kuten Aashirwad, Khamoshi, Anand, Gulzar ohjasi ensimmäisen elokuvansa Mere Apne (1971). Elokuva on uudelleenfilmatisointi Tapan Sinhan elokuvasta Apanjan (1969).
Sanoittajana Gulzar on tunnettu yhteistyöstä säveltäjien ja tuottajien, kuten R. D. Burmanin, A. R. Rahmanin ja Vishal Bhardwajin kanssa. Gulzar on tehnyt yhteistyötä myös tunnettujen Bollywoodin elokuvamusiikin säveltäjien kanssa, esimerkiksi S. D. Burman, Salil Chowdhury, Shankar Jaikishan, Hemant Kumar, Laxmikant-Pyarelal, Madan Mohan, Rajesh Roshan, Anu Malik ja Shankar-Ehsaan-Loy.
Heikki Salo (asianajaja)
Heikki Juhani Salo (30. joulukuuta 1946 Mikkeli – 8. kesäkuuta 2018 Helsinki ) oli suomalainen asianajaja.
Heikki Salo ajoi 1980-luvun lopulla Mikkelin panttivankidraaman jälkeen käynnistynyttä oikeudenkäyntiä Mikkelissä kuolleen panttivangin äidin asianajajana. Salo kyseenalaisti oikeuskanslerin ratkaisun, jossa ei nähty moitittavaa poliisin menettelyssä. Juttu ratkesi korkeimmassa oikeudessa 1993 poliisien sakkotuomioon kuolemantuottamuksesta ja virkavirheestä. Salo ajoi vuosina 1994–2001 professori Erkki Aurejärven kanssa väärän valan syytettä suomalaista anatomian professoria vastaan tämän todistettua oikeudessa, ettei tupakanpolton ja syövän välistä syy-yhteyttä ole lääketieteellisesti todistettu. Hän toimi myös avustajana niin sanotussa kettutyttöjutussa vuonna 1995 ja muissa eläinaktivistien oikeudenkäynneissä.
Myöhemmin hän ajoi sananvapauteen liittyviä asioita eri aikakauslehtien ja toimittajien asiamiehenä. Hän avusti yhtä vastaajaa niin sanotussa sopupelijutussa vuonna 2000. Vuonna 2006 hän avusti entistä mäkihyppääjä Matti Nykästä. Hän hoiti juttuja myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa: hän toimi asiamiehenä ensimmäisessä ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisemassa suomalaistapauksessa, ja sen jälkeen muissa tapauksissa.
Heikki Salo perusti oman asianajotoimiston Helsingin Taka-Töölöön vuonna 1987, nimeltään Asianajotoimisto Heikki Salo Oy, jota johti lähes 30 vuoden ajan. Siirryttyään täysipäiväisesti eläkkeelle vuoden 2015 loppupuolella, Salo myi asianajotoimistonsa kahdelle pitkäaikaiselle työntekijälleen, asianajaja, varatuomari Jussi Haaralle ja asianajaja Tarja Tuomivaaralle, jonka myötä toimiston nimeksi tuli Asianajotoimisto Haara & Tuomivaara Oy. Yrityksen toimitusjohtajana toimii nykyään Jussi Haara. Heikki Salon tavoin myös Haara ja Tuomivaara ovat erikoistuneet vaikeisiinkin rikosasioihin niin syytettyjen kuin rikoksen uhrien puolustajina.
Heikki Salon poika on rap-artisti Asa.
Setouchi
Setouchi on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa. Lännessä se ulottuu Okayaman tasangolle Yoshiijoen alajuoksulle, itä- ja eteläosien rikkonaiset rannikkoalueet ovat vuoristoisia. Kaupunkiin kuuluu useita Seton sisämeren saaria, kuten Maejima ja Nagashima. Setouchissa on 37 287 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 125,46 neliökilometriä.
Setouchi on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2004 yhdistämällä toisiinsa Okun, Osafunen ja Ushimadon maaseutukaupungit. Ushimado kehittyi jo keskiajalla Seton sisämeren rannikon satamana. Edo-kaudella se oli osa Okayaman daimiokuntaa ja sitä kautta maahan saapui korealaisia Joseon-dynastian lähetystöjä; se toimi myös Konpiravuorelle matkanneiden pyhiinvaeltajien lähtösatamana. Osafunessa perinteinen elinkeino oli miekkojen taonta. Yoshiijoen varren tasankoalueet kuuluvat prefektuurin viljavimpiin seutuihin. Alavilla alueilla viljellään riisiä, kukkuloilla hedelmiä, kuten mikan-mandariineja ja viinirypäleitä, sekä vihanneksia, kuten kurpitsaa. Ushimado tunnetaan oliiveistaan. Rannikolla harjoitetaan myös osterien ja nori-merilevän vesiviljelyä.
Setouchin kulttuuriperintöön kuuluu Honren-jin temppeli, jonka rakennuksista osa on peräisin Muromachi-kauden loppupuolelta. Ne on nimetty Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Honren-ji toimi korealaisten lähetystöjen vastaanottopaikkana. Toinen arvokas temppeli on Yokei-ji, jonka päähalli on rakennettu 1500-luvun loppupuolella. Okussa sijaitsee taidemaalari Takehisa Yumejin synnyinkoti ja museo. Osa kaupungin alueesta kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Setouchia palvelee JR Nishi-Nihonin Akō-linja.
Loudetia arundinacea
Loudetia arundinacea on heinäkasvien (Poaceae) heimoon ja hiusheinien (Loudetia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on isokokoinen heinälaji, jonka varret voivat kasvaa kolmimetrisiksi. Joillakin alueilla laji kasvaa nopeasti maastopalon jälkeen valloittaen vapaan maa-alan.
Loudetia arundinacea -lajia tavataan yleensä kuivahkoilla ja vähäravinteisilla kasvupaikoilla, kuten savanneilla ja kallioisessa maastossa, mutta joskus myös soistuneilla alueilla. Laji on yleinen Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa ja sitä tavataan koko sillä alueella Afrikan eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. Savanneilla laji voi muodostaa laajoja yksilajisia kasvustoja ja sitä käytetäänkin savannien kasvillisuuden tyypittelyissä.
Loudetia arundinacea -lajin korsia käytetään laajalti olkina. Ugandassa lajin kukinnoista on valmistettu myös harjoja.
Hakoisten kartano
thumb|350px|Hakoisten kartano elokuussa 2005, friisissä vapaaherrallisen [[Boije af Gennäs -suvun vaakuna]]
Hakoisten kartano sijaitsee Janakkalan kunnassa, Kanta-Hämeen maakunnassa, Hakoisten linnavuoren välittömässä yhteydessä. Kartano on yksi Suomen historian tunnetuimmista ja vanhimmista edelleen käytössä olevista aateliston rälssimaista.
Tausta
Hakoisten kartano on todennäköisesti syntynyt linnavuoren ja sen varustamisen seurauksena ja kenties jo esihistoriallisella ajalla, kuitenkin viimeistään rautakaudella. Nykyisen Hämeen linnan rakentamisen jälkeen kartano toimi sen voutien asuinkartanona ja siten sen asema osana Hämeen hallintoa korostuu. Myös kartanon rakennusten fyysinen sijoittuminen linnavuoren ja Kernaalanjärven välisellä sivustalla olevalle muuta ympäristöä korkeammalle tasanteelle, tavallaan linnan esipihan uloimman osan paikalle, korostaa kartanon ja linnanvuoren fyysistä ja historiallista yhteyttä.
Historia
Hakoisten kartanon alueen asutuksen historia menee kauas menneisyyteen. Todelliset tiedot, joskin nekin hyvin puutteelliset ja hajanaiset, alkavat meillä vasta kun Hämeen aluetta liitetään osaksi Ruotsin uutta valtakuntaa. Tuosta ajasta voidaan yleistäen todeta, että Hakoinen on ollut entinen rälssisäteri ja keskiaikainen asumakartano, ja sen oletetaan olleen myös kruununkartano. Kartano mainitaan muun muassa eräässä kuningas Eerik XIII Pommerilaisen kirjeessä vuodelta 1411.
Hakoisten kylän talot läänitettiin 1565 lähtien määräajaksi tai elinajaksi, mutta läänitysten saajat eivät juuri Hakoisissa asuneet. Kartanolla ei siten ollut edes tarvetta omille viljelyksille, vaan läänitettyjen talojen lampuotien verot riittivät tuloiksi. Vuoden 1673 talonvaihtoasiakirjoista nähdään näiden lampuotitalojen (Kokkila, Köykkälä, Väkkärlä, Veräjänsuu, Hamppula, Tarpinen ja Hakavalkama) kartanolle vuosittain maksamien verojen määrä. Esimerkiksi Kokkilan vuotuinen vero oli viisi tynnyriä karkeata viljaa, kaksi tynnyriä kauraa ja yksi tynnyri ohraa. Tuomolan vero puolestaan oli kaksi tynnyriä karkeata viljaa, yksi tynnyri kauraa ja yksi tynnyri ohraa, mikä vaikuttaa melko kohtuulliselta verolta.
Suurin muutos kartanon rakenteessa tapahtui 1850–1860-luvuilla kun kartanon yksinäiset rälssitilat, jotka oli perustettu jo 1565-luvulla kartanon alaisiksi rälssitorpiksi, sitä ennen ne olivat olleet itsenäisiä talonpoikaistiloja, ja sittemmin muutettu manttaaliin pannuiksi lampuotitiloiksi, liitettiin kartanoon ja otettiin suoraan kartanon viljelykseen. Aiemmin tilojen haltijat olivat maksaneet veronsa kartanolle, ja kartanolla itsellään ei siten ollut omaa maanviljelyä.
Vuonna 1700 kartanolla ei ollut lainkaan varsinaisia torppia, mutta vuonna 1800 niitä oli 14 ja 1900 vastaavasti 11 kappaletta. Vuoden maanvuokralain nojalla tai myöhemmin harjoitettua asutustoimintaa varten kartanosta on erotettu 12 torppaa, yksi muu lohkotila ja kymmenen mäkitupaa. Lisäksi sotien jälkeen siirtolaisten asutustoiminnan vuoksi kartanon maista luovutettiin maata ja metsää. Näin kartanosta on erotettu yhteensä noin 300 hehtaaria maata.
Karjakkokoulu
Janakkala oli 1800-luvun puolivälissä eräänlainen maatalouden uudistusten edelläkävijä koko Suomessa. Ansio tästä lankeaa Hakoisten isännälle, vapaaherra Hans Gustaf Boije af Gennäsille, joka isännäksi tultuaan alkoi toteuttaa suuria uudistuksia jo ennenkin hyvin hoidetulla tilallaan. Hänen kanssaan uudistuksen toteuttajana, maanviljelysseurojen ahkeran jäsenenä ja viljelyskilpailujen järjestäjänä toimi talollinen Kustaa Paturi Janakkalan Turengista. Yhdessä he toimivat jo 1861 aloittaneen kunnallisen kansakoulun primus motoreina.
Vapaaherra Boijen suuria saavutuksia oli yksityisen meijerikoulun perustaminen Hakoisten kartanoon. Koulu aloitti toimintansa 1. marraskuuta 1869. Hämeen ja Uudenmaan läänin maanviljelysseura oli hankkeen takana. Olihan Boije kyseisen seuran tärkeitä vaikuttajia ja hänet valittiin myös koulun johtajaksi. Koulun opettajina toimivat yliopettaja Emil A. Blåfield ja meijeristi Laura Reinius. Koulun aloittaessa oppilaita oli kahdeksan. Oppilaat oli jaettu kahteen neljän oppilaan kurssiin. Ensimmäinen kurssi ruokki eläimet ja toinen kurssi työskenteli eläinten kanssa ja sai teoreettistakin opetusta.
Meijerikoulu sai toimintaansa myös valtionapua ja sen toiminta jatkui vuoteen 1903 saakka. Maitoa koulun tarpeisiin saatiin Hakoisten kartanosta, jossa oli noin sata lypsävää lehmää sekä vapaaherra Boiden omistamista Viralan kartanosta, jossa oli 150 lypsävää lehmää sekä Hyvikkälän kartanosta, jossa oli 40 lypsävää lehmää. Koulumeijerin käyttövoimana oli höyrykone. Joka aamu tuoreesta maidosta kirnuttiin voi, joka vaivattiin höyrykoneen pyörittämällä pyörällä. Tämän jälkeen se pakattiin dritteliin ja nämä lähetettiin junalla Turengin asemalta Hankoon ja sieltä edelleen yleensä Englantiin.
Rakennukset
Nykyisen puisen ja kaksikerroksisen päärakennuksen runkoa alettiin rakentaa joko vuonna 1796 tai 1797, mutta valmiiksi talo saatiin vasta Suomen sodan (1808–1809) jälkeen. Talon rakennuttaja oli paronitar Helena Elisabeth von Burghausen. Rakennuksen piirustuksia ei ole säilynyt, mutta vuodelta 1820 olevan piirustuksen mukaan talo oli jo tuolloin hyvin hämmästyttävässä määrin samanoloinen kuin nykyäänkin. Tämän ulkoasun rakennus on ilmeisesti saanut heti Suomen sodan päättymisen aikana. Tuolta ajalta lienee jo peräisin pääsisäänkäynnin yläpuolella oleva matala frontoni. Vuonna 2005 päärakennuksessa suoritetaan laajoja entisöinti- ja korjaustöitä, joiden tarkoituksena on säilyttää talon ulkoinen ja sisäinen ilme mahdollisimman alkuperäisenä.
Monista parinsadan vuoden aikana tehdyistä muutoksista ja korjauksista huolimatta talon julkisivut ovat pysyneet melko alkuperäisen kaltaisina. Kumpikin pitkäsivu käsittää 13 ikkuna-akselia ja pitkät julkisivut on niiden pintakäsittelyn ja ikkunajaotuksen avulla jäsennelty tyylin mukaisesti yksitoikkoisuuden välttämiseksi. Erittäin merkittävä ja huomionarvoinen yksityiskohta ovat pääportaalin leikkauksilla koristellut kaksoisovet.
1800-luvun lopulla talossa tehtiin uudistuksia, joiden tarkoitus oli vastata ajan muoti-ilmiöiden vaatimuksiin. Tuolloin rakennettiin muun muassa julkisivujen kaksikerroksiset kuistirakennelmat, jotka olivat erittäin koristeelliset ja talon yleissävyyn sopimattomat, mutta ne on 1900-luvulla poistettu.
Päärakennuksen sisustuksesta on erityisesti mainittava Suomessa hyvin harvinainen kalusto, joka on sijoitettu niin kutsuttuun kuninkaanhuoneeseen. Huoneessa on loistokas kullattu kustavilaista tyyliä oleva makuuhuoneen kalusto, joka on ollut aikoinaan verhottu keltaisella kankaalla, mutta on nykyisin sinisen silkin verhoama. Kalusto on ollut Tukholman kuninkaanlinnan käskynhaltijan huoneistossa Kustaa III tunnetun suosikin, kreivi Adolf Fredrik Munckin aikana. Kreivi sai kaluston lahjaksi kuninkaalta. Lisäksi kartanossa on runsaasti Boije af Gennäs -suvun jäseniä esittäviä muotokuvia.
Hakoisten isäntiä ja omistajia
Diekn-suku:
Uggla-suku
Leijonhufvud-suku
Boije af Gennäs-suku
Rosenberg-suku
Aiheesta muualla
60.87611°N, 24.58889°W
Harsuuntuminen
pienoiskuva|[[Ips avulsus -kuoriaisen aiheuttamaa harsuuntumista loblollymännyissä Yhdysvalloissa.]] Harsuuntuminen tarkoittaa havupuiden neulaskatoa tai lehtipuiden lehtikatoa, joka aiheutuu esimerkiksi taudeista, happamoittavista päästöistä, muista ilmansaasteista, puiden ikääntymisestä ja sääoloista.
Hapan laskeuma voi haitata puiden neulasia tai lehtiä ja näin vaarantaa puun puolustuskyvyn. Hapan laskeuma voi esimerkiksi männyllä vahingoittaa neulasten pintakerrosta, minkä seurauksena puu altistuu vieraille aineille, tuholaisille ja kuivumiselle. Neulasten vahakerros voi vahingoittua, jolloin veden haihtuminen lisääntyy ja myrkylliset aineet pääsevät helpommin neulasten sisälle, jolloin neulasten elinikä lyhenee. Rikkidioksidi voi soluihin tunkeutuessaan tuhota viherhiukkasia ja näin haitata fotosynteesiä.
Hapan laskeuma voi olla joko kuivalaskeumaa tai märkälaskeumaa, ja happamoittavat yhdisteet voivat kulkeutua ilman mukana jopa tuhansia kilometrejä lähtöpaikastaan. Suomen omista päästöistä suurin osa tulee Etelä-Suomesta ja kulkeutuu muualle, esimerkiksi Pohjois-Suomeen, ja Suomeen kulkeutuu myös laskeumaa muista maista.
Vuoden sana
Vuoden sana on Yleisradion vuosittain järjestämä kilpailu, jossa yleisöehdotuksista äänestetään kutakin vuotta parhaiten kuvaava sana.
Olkikulmumittari
Olkikulmumittari (Idaea sylvestraria) on melko pieni, kellertävänsävyinen mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Siipien pohjaväri on kellertävän harmaa ja siivillä on yksittäisten tummien siipisuomujen tuottamaa pisteytystä. Etusiiven poikki kulkee viisi ja takasiiven poikki neljä kellanruskeaa poikkiviirua, mikä antaa tiheäjuovaisen vaikutelman. Kaikissa siivissä on selvä, musta keskipilkku, minkä lisäksi siipien ulkoreunassa, ripsien tyvellä on rivi mustia pisteitä. Siipien alapinnat ovat selvästi mustakehnäiset. Siipiväli 16–18 mm.
Lähinnä samannäköinen laji on vaaleakulmumittari (Idaea pallidata).
Levinneisyys ja lentoaika
Levinneisyysalue yltää Espanjasta ja Britteinsaarilta Euroopan, Venäjän ja Keski-Aasian poikki Länsi-Siperiaan. Suomessa havainnot keskittyvät Ahvenanmaalle sekä maan lounais-, etelä- ja itäosiin, levinneisyyden ulottuessa Itä-Suomen sisämaassa pitkälle Pohjois-Savoon ja -Karjalaan. Länsirannikkoa pitkin olkikulmumittaria tavataan aivan Perämeren pohjukkaan saakka, mutta Keski- ja Pohjois-Suomen sisämaasta laji näyttää puuttuvan. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuulta elokuun alkupuolelle, mutta lennon huippu sijoittuu selvästi heinäkuuhun.
Elinympäristö ja elintavat
Olkikulmumittari elää erityisesti kuivemmissa ympäristöissä, kuten kuivemmilla niityillä ja hiekkamailla. Sitä tavataan myös erilaisissa kulttuuriympäristöissä. Laji on esiintymiseltään jokseenkin paikoittainen ja sitä tavataan yleensä yksitellen, mutta hyvällä paikalla esiintymä saattaa olla runsaslukuinen. Perhoset aloittavat lennon hämärän laskeuduttua, mutta saattavat häiriöstä lähteä liikkeelle myös päivällä. Laji tulee hyvin valolle. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Fragile-X-oireyhtymä
Fragile-X-oireyhtymä eli Frax-oireyhtymä on Downin oireyhtymän jälkeen toiseksi tavallisin kehitysvammaisuuden syy. Perinnöllisen kehitysvammaisuuden syistä se on yleisin. Frax-oireyhtymä on perinnöllinen sairaus, joka aiheuttaa usein kehitysvammaisuutta tai laaja-alaisia oppimisvaikeuksia. Oireyhtymää sairastavien poikien kehitysvamma on usein keskivaikeaa ja tyttöjen lievää.
Oireyhtymä periytyy X-kromosomisesti, joten siihen voivat sairastua niin pojat kuin tytötkin. Fragile-X:ää esiintyy pojilla kuitenkin enemmän kuin tytöillä, ja pojilla oireet ovat myös vahvempia. Geenivirhe voi olla esimutaationa, ja sen kantajia voivat olla sekä terveet naiset että terveet miehet, mutta oireyhtymän aiheuttava varsinainen mutaatio periytyy aina äidiltä.
Oireyhtymän esiintyvyydeksi länsimaissa pojilla on arvioitu noin 1:5 000 ja tytöillä noin 1:10 000. Terveitä perintötekijän kantajia on noin 1:250-380 naisista ja 1:800 miehistä. Frax-oireyhtymää on löytynyt kaikista niistä maailman väestöistä, joista sitä on tutkittu.
Oireet
Fragile-X-oireyhtymän aiheuttamia ulkoisia tunnusmerkkejä ovat suuret ja pehmeärustoiset korvat, hallitseva leuka ja korkea otsa. Lapset kasvavat yleensä viiterajan yläpuolella mutta ovat aikuisina viiterajalla.
Lapsuudessa toistuvat välikorva- ja hengitystieinfektiot ovat yleisiä. Osalla on silmien karsastusta ja 20 prosentilla hyvälaatuista epilepsiaa. Verenpainetautia huomataan myös usein. Yleisimmät sidekudosoireet ovat käsien, jalkaterien ja nilkkojen taipuisuus. Jalkaterien virheasennot ja lattajalkaisuus voivat vaatia erityisjalkineiden käyttöä.
Sydämen hiippaläpän (noin 50 prosentilla) tai kolmipurjeläpän (noin 15 prosentilla) laskeutuman (mitraali- tai trikuspidaaliprolapsin) vuoksi läpät voivat vuotaa, mutta hoitoa vaativa sydänvika on harvinainen. Murrosikäkehitys tapahtuu normaalisti. Pojilla kivekset kasvavat normaalia suuremmiksi, mutta se ei vaikuta hedelmällisyyteen, joka on täten normaali. Tytöillä on riski munasarjojen vajaatoimintaan.
Näiden lisäksi Fragile-X voi aiheuttaa henkistä jälkeenjääneisyyttä. Lapset oppivat kävelemään ja puhumaan, vaikkakin viiveellä noin 1,5–3-vuotiaana. Puhe on pitkään epäselvää, toistuvaa ja änkyttävää ja liikunta ikätasoa kömpelömpää. Tavallisia ovat myös erilaiset maneerit, kuten käsien pureminen tai räpyttely, pään hakkaaminen, vartalon heijaaminen tai toistuvat liikkeet. Frax-lapset ovat yleensä hyväntuulisia ja elämänmyönteisiä mutta myös ylivilkkaita ja lyhytjänteisiä. Suhtautuminen uusiin tilanteisiin on usein varauksellista ja pelokasta, ja tällöin esiintyy myös ahdistuneisuutta ja aggressiivisuutta. Pojat ovat yleensä keskivaikeasti kehitysvammaisia ja tytöt lievästi, mutta tämäkin saattaa vaihdella.
Genetiikka
Fragile-X-oireyhtymä johtuu x-kromosomissa sijaitsevasta FMR1-geenivirheestä (mutaatiosta). Vaikka perimä olisi virheellinen, se ei kuitenkaan välttämättä aiheuta varsinaista oireyhtymää. Noin puolet naisista on oireettomia, kun taas miehistä 20 prosenttia.
Hoito
Fragile-X-oireyhtymään ei ole vielä kehitetty lääkettä, mutta vuonna 2016 ilmestyneen, hiirillä tehdyn tutkimuksen mukaan syövän hoitoon kehitetty Nutlin-3-molekyyli saattaisi korjata oireyhtymään liittyviä neurologisia vaurioita ja vähentää kognitiivisia oireita.
Varsovan keskusasema
thumb|left|240px|Iltanäkymä Varsovan keskusasemasta ympäristöineen thumb|left|240px|Moskovan juna Varsovan keskusasemalla 2009
Varsovan keskusasema on Varsovan tärkein rautatieasema ja se on sekä kansainvälisen että sisäisen rautatieliikenteen keskus Puolassa.
Vuonna 1975 valmistuneen keskusaseman lisäksi Varsovassa on viisi pääasiassa paikalliselle liikenteelle tarkoitettua asemaa. Rautatie alittaa kaupungin keskustan tunnelissa, joka on noin 2,2 kilometriä pitkä. Suuri osa rautatieaseman keskeisistä toiminnoista sijaitsee maan alla.
Asemalle liikennöivät kansainväliset junayhteydet
Tässä vain osa yhteyksistä:
Jussi Pohjonen
Pohjonen toimi päätyössään Liikkuvan poliisin viestintäpäällikkönä. Poliisiarvoltaan hän oli ylikonstaapeli. Liikkuvan poliisin lakkauttamisen jälkeen hän toimi lyhyen aikaa Poliisihallituksen viestinnässä josta hän siirtyi liikenteen turvallisuusvirasto Trafiin. Tämän lisäksi hän on toiminut poliisin valtakunnallisena ajokouluttajana, liikenneopettajana eri autokouluissa sekä kouluttajana erilaisilla liikenneaiheisilla kursseilla.
Pohjonen oli yhdessä Esko Riihelän, Teppo Välimäen, Riika Rasilaisen ja Arto Grönroosin kanssa toimittajana MTV3 MAXilla esitetyssä Valot päällä -liikenneohjelmassa. Hän oli myös tekemässä SuomiTV:llä Saija ratissa -nimistä ohjelmaa.
MTV3 MAXilla ja Subilla esitetyssä Suomen surkein kuski -ohjelmassa Pohjonen toimi yhtenä tuomareista Emma Kimiläinen-Liuskin ja Sari Nuolikosken kanssa. MTV3:lla esitetyssä Suomen surkein kuski -ohjelmassa hän on toiminut tuomaristossa Sari Nuolikosken ja Tuomo Nikkolan kanssa kaudesta 2 lähtien.
Radio Suomipopilla Pohjonen oli toimittamassa ja juontamassa Lauantai Liikenteessä -ohjelmaa ja viikonloppuohjelmia vuosina 2011–2012. Kesällä 2013 hän juonsi Radio Novalla Radio Nova kesäliikenteessä -ohjelmaa yhdessä Sari Seppälän ja Lauri Salovaaran kanssa.
Liikenneministeri myönsi Pohjoselle Moottoriliikenteen ansiomitalin 2014.
Pohjonen on Bussiammattilainen-lehden kolumnisti.
Aiheesta muualla
http://www.lvm.fi/tiedote/4400094/ansiomitalit-tyosta-moottoriliikenteen-hyvaksi
Yhdystie 5653
Yhdystie 5653 on yhdystie Siilinjärven Toivalassa. Se alkaa valtatie 9:n risteyksestä, ja päättyy seututielle 559.
Kadiogo
Kadiogo on provinssi Burkina Fasossa. Sen pinta-ala on 2 805 neliökilometriä ja asukasluvun arvioitiin vuonna 2014 olevan noin 2 429 700.
Burkina Fason pääkaupunki, Ouagadougou, sijaitsee Kadiogon provinssissa. Ouagadougou on myös Kadiogon pääkaupunki. Kadiogo muodostaa yksinään Centren hallintoalueen.
Huulet (täsmennyssivu)
Huulet voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Otsonitaso
Otsonitaso eli otsonin pitoisuus ilmassa on ympäristöongelma, jonka huomiotta jättämisestä voi olla erilaisia haittoja. Otsonikato liittyy yläilmakehän kemiaan ja ultraviolettisäteilyn lisääntymiseen. Alailmakehän otsoni on yleensä liiallisina pitoisuuksina haitallista esimerkiksi kasvien solukoille, mutta myös ihmisille.
WHO on asettanut eri tilanteisiin rajoituksia sen varalle, milloin liiasta otsonipitoisuudesta voi olla haittaa terveydelle ja milloin siitä on tiedotettava. Euroopan unionin uusin direktiivi asiasta on vuodelta 2003. Yhdysvalloilla on omat raja-arvonsa. Suomessa otsonia mitataan jatkuvasti yhdeksällä paikkakunnalla.
Työpaikkojen ja rakennusten sisäilman otsonitasosta on myös turvamääräykset, koska otsoni aiheuttaa sekä ärsytysoireita, palautuvia astmatyyppisiä että pitemmän altistuksen kestäessä palautumattomia keuhkovaurioita. Lisäksi otsoni voi aiheuttaa räjähdysvaaraa.
Oma kysymyksensä on otsonointilaitteet, joita on myynnissä sisäilman laadun parantamiseksi. Myöskään niitä käytettäessä sallittua otsonitasoa ei saa ylittää.
Arabian jääkiekkoliitto
Arabian jääkiekkoliitto on perustettu vuonna 2008 edistämään jääkiekkoilua Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Liiton päämaja sijaitsee Abu Dhabissa Arabiemiirikunnissa, ja sillä on kuusi jäsenmaata.
Liitto järjestää myös Arab Cupin Arabimaiden jääkiekkomaajoukkueille.
He eivät tiedä mitä tekevät
He eivät tiedä mitä tekevät on Jussi Valtosen kirjoittama romaani, joka ilmestyi vuonna 2014 Tammen kustantamana. Teos on Valtosen kolmas romaani. Se sai vuoden 2014 Finlandia-palkinnon.
Valtonen kirjoitti romaania kuusi vuotta. Palkintotilaisuudessa hän kertoi purkaneensa kirjassa omaa hämmennystään muuttuvassa maailmassa: