cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nathalie Sarraute
Ennen toista maailmansotaa
Vuonna 1926 Sarraute kirjoittautui harjoittelijaksi asianajajan tehtävään, ja hän toimi asianajajana vuoteen 1941 asti. Hän hoiti kuitenkin etupäässä vähäisiä rikosasioita.
Tropismeja
Ammatillinen ura jäi jatkuvasti vähemmälle, sillä Sarraute kiinnostui 1900-luvun kirjallisuudesta, eritoten Marcel Proustista, James Joycesta ja Virginia Woolfista, jotka vaikuttivat voimakkaasti Sarrauten tuotantoon. Vuodesta 1932 lähtien hän omistautui yhä enemmän kirjallisuudelle, kun hän alkoi kirjoittaa Tropismeja. Viiden vuoden kirjoitustyön jälkeen lyhyiden tekstien kokoelma oli valmis.
Kustantajat eivät kuitenkaan kiinnostuneet teksteistä, vaikka Sarraute sai apua tuolloin jo tunnetuilta kirjailijoita Jean-Paul Sartrelta ja Max Jacobilta. Kaikki suuret kustantajat, kuten Gallimard ja Grasset, kieltäytyivät teoksen julkaisemisesta. Lopulta hän kuitenkin tammikuussa vuonna 1939 onnistui saamaan kirjansa julkisuuteen pienen Denoëlin kustantamon kautta.
Tropismeja sisältää muutamia hyvin lyhyitä tekstejä. Kirjailijan oman kertomuksen mukaan ne ovat ”määrittelemättömiä liikkeitä, jotka liukuvat hyvin nopeasti tietoisuuden rajamailla; ne ovat alkuperältään meidän liikkeistämme, sanoistamme ja tunteistamme, joita me julistamme, jotka me uskomme tuntevamme ja joita pidämme hyvin tunnistettavina”. Kielellisesti Sarrauten taide keskittyi kehittämään kieltä, jolla voisi ilmaista tätä määrittelemättömän pientä, jatkuvassa liikkeessä olevaa olemassaolomme salaista lähdettä.
Tropismeja-teoksen ilmestymistä seurasi täydellinen hiljaisuus. Se ei herättänyt lainkaan kirjallista huomiota. Onneksi Sarrauten aviomies tuki häntä kirjallisissa pyrkimyksissä, sillä molemmat olivat kiinnostuneita 1900-luvun kirjallisuudesta.
Juutalaisena Euroopassa
Sarraute joutui luopumaan työstään asianajajana natsimiehityksen aikana juutalaisten toimintoja säädelleiden lakien tähden. Hän kuitenkin kieltäytyi kantamasta asusteissaan keltaista daavidintähteä ja pakeni maaseudulle Janvryn pikkukaupunkiin (Vallée de Chevreuse). Siellä hänet ilmiantoi eräs kylän kauppias. Hän välttyi kuitenkin pidätykseltä pakenemalla Pariisiin, jossa hän vietti jonkin aikaa.
Vuonna 1943 Sarraute pakeni uudelleen maaseudulle, nyt kuitenkin lähelle Pariisia Parmain kaupunkiin. Hän oli ottanut nimekseen Nicole Sauvage. Virallisesti hän oli kolmen tyttärensä kotiopettaja. Heinäkuussa 1944 Sarraute palasi jälleen Pariisiin. Hän pelastui kuolemalta, mutta ei koskaan puhunut tästä vaikeasta vaiheesta. Syynä oli kunnioitus muiden kärsimyksiä kohtaan.
Toisen maailmansodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen Sarraute omistautui kirjalliselle toiminnalle. Hänellä oli vaikeuksia toisenkin teoksensa, esikoisromaanin Portrait d'un inconnu julkaisemisessa. Lopulta Portrait d’un inconnu ilmestyi vuonna 1948 pienen Robert Martin -kustantamon julkaisemana. Myös tämä teos ohitettiin vähin äänin, vaikka sen esipuheen oli kirjoittanut itse Jean-Paul Sartre.
Vuonna 1949 Sarraute osti maalta Chérencestä, Oise-et-Loisen departementista talon, jonne hän vetäytyi viikonloppuisin ja lomiensa ajaksi kirjoittamaan.
Kolmas teos, romaani Martereau, ilmestyi 1952 ja sai jo julkisuutta. Kustantaja oli arvostettu Gallimard, joka kustansi hänen myöhemmätkin teoksensa. Teos sai osakseen myönteisiä arvosteluja, ja lisäksi sen myynti oli kohtalainen.
Viimeisen teoksensa Ouvrez Sarraute julkaisi 1997, jolloin hän oli jo 97-vuotias. Hän kuoli Pariisissa 1999 99-vuotiaana. Elämänsä aikana Sarraute edusti kansainvälistä venäläistä älymystöä, joka pystyi sopeutumaan kaikkiin uusiin oloihin ja erilaisiin piireihin.
Keskusteluja
Keskusteluja on Epiktetoksen opetusten kokoelma, jonka on todennäköisesti koonnut luentomuistiinpanoista hänen oppilaansa Arrianos noin vuonna 101. Se on nimensä mukaisesti kokoelma keskusteluja (, diatribē), luennon ja saarnan välimuotoja, jotka on pidetty Epiktetoksen koulussa.
Keskusteluja koostuu neljästä kirjasta, joissa on yhteensä 95 keskustelua. Alun perin kirjoja on ollut kahdeksan, mutta puolet niistä on kadonnut. Keskustelut käsittelevät stoalaisia elämänfilosofisia oppeja muun muassa filosofian olemuksesta, jumaluudesta, yhteiskuntaelämästä, velvollisuuksista ja tunteista. Keskusteluissa kumotaan myös epikurolaisten ja akatemialaisten skeptikkojen oppeja. Keskustelu III.22 käsittelee stoalaisten edeltäjien kyynikoiden oppeja, ja se on merkittävä lähde kyyniseen ajatteluun.
Alfons Håkans
pienoiskuva|Alfons Håkansin hinaajat [[M/S Viikari|M/S Viikari ja M/S Poseidon Kotkan satamassa heinäkuussa 2013.]] pienoiskuva|Alfons Håkansin hinaajat [[M/S Helios|M/S Helios, M/S Kraft ja M/S Iso-Pukki Hietalahden telakan vieressä Helsingissä syyskuussa 2008.]] Alfons Håkans Oy Ab on suomalainen vuonna 1945 perustettu meripalveluihin erikoistunut yritys, joka tarjoaa muun muassa satamahinausta, satamajäänmurtoa, öljynporauslauttojen hinausta, erilaisia merikuljetuksia, pelastusoperaatioita ja telakkatoimintaa. Yritys on Suomen suurin yksityinen varustamo alusten lukumäärällä mitattuna.
Alfons Håkans -konserniin kuuluu myös jalkapalloseura FC Interin taustayhtiö FC Inter Turku Oy.
Historia
Stefan Håkans, Alfonsin poika, otti yrityksen vastuulleen isältään ja äidiltään Idalta vuonna 1974. Yritys alkoi kehittyä voimakkaasti ja 1960-luvun Turku-keskeisyys sai väistyä, kun yritys laajeni muualle Suomeen kuten Hankoon, Helsinkiin, Raumalle ja Kotkaan 1980- ja 1990-luvuilla. Vuonna 1988 Alfons Håkans osti Hangon Hinaus Oy:n ja näin samalla kaksinkertaisti toimintansa. Yritysostojen avulla Alfons Håkansista tuli alansa suurin Suomessa.
2000-luvun alkupuoliskolla yrityksen liikevaihto oli 20–25 miljoonaa euroa vuodessa, riippuen meripelastustöiden määrästä. Yrityksen liikevaihdosta tuli tuolloin puolet satamahinauksista, neljäsosa Pohjanmereltä, parikymmentä prosenttia erilaisista kuljetuksista ja viisi prosenttia pelastusoperaatioista. Vaativimpia Alfons Håkansin tekemiä meripelastustöitä 1990-luvulla ovat olleet muun muassa vuonna 1991 puskuproomu Finn-Balticin nosto, maaliskuussa 1994 karille ajaneen M/S Sally Albatrossin pelastustyö ja vuonna 2000 rahtialus M/V Janran nosto. Yrityksen suorittamat pelastusoperaatiot on huomioitu myös kansainvälisesti.
Kesäaikaan yrityksen aluksia on ollut Pohjanmerellä avustamassa ja siirtelemässä suuria öljynporauslauttoja.
Keväästä 2011 lähtien Alfons Håkans on ollut vuokralaisena Suomenlinnan kuivatelakalla Helsingissä. Alfons Håkans osti Ruissalon telakan Turun kaupungilta käyttöönsä vuosiksi 2013–2062. Ostot mahdollistavat Håkansin omavaraisuuden huolloissa, sekä asiakkaiden palvelun pienalusten huolloissa Ruissalossa että suurten alusten telakoinneissa Suomenlinnassa.
Toiminta Baltian maissa
Alfons Håkans aloitti jäänmurto- ja hinaustehtävät Virossa vuonna 2004. Aluksia oli neljä ja ne olivat sijoitettuna Tallinnan, Muugan ja Paldiskin satamiin. Vuonna 2006 aluksia oli jo kaksinkertainen määrä.
Stefan Håkans kommentoi yrityskauppaa:
Eugeniat
Eugeniat (Eugenia) on myrttikasveihin kuuluva trooppinen kasvisuku. Suku on eräs kaikkein lajirunsaimmista puuvartiskasvien suvuista, sillä siihen kuuluu noin 1150 lajia. Eugeniat voivat kasvaa puiksi, pensaiksi tai puutuneesta juurakosta nouseviksi varvuiksi. Hedelmät ovat marjoja. Brasiliasta, Boliviasta ja Argentiinasta kotoisin oleva surinaminkirsikka tunnetaan hedelmäkasvina.
Isojumaltenkukka
Isojumaltenkukka (Dodecatheon jeffreyi) on jumaltenkukkien sukuun kuuluva laji. Kasvi on 45–60 senttimetriä korkea. Lehdet muodostavat ruusukkeen kasvin tyvelle. Kukkien keskusta on keltainen ja terälehdet ovat syvän vaaleanpunaisia tai punavioletteja. Isojumaltenkukka kukkii joko alkukesästä tai myöhään syksyllä. Kasvi menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla. Maan pitää olla vähintään kohtuullisen kostea ja sen on oltava joko neutraali tai hapan. Isojumaltenkukkaa käytetään kukkalaatikoissa, kivikkoistutuksissa ja kosteikkopuutarhoissa sekä myös leikkokukkana.
Johan Bartram
thumb|Bartramin maalaus [[Sitkan satamasta]]
Johan Joakim Bartram (30. elokuuta 1809 Viipuri – 13. helmikuuta 1865 Elimäki) oli suomalainen sotilas, merenkävijä, tutkimusmatkailija ja kartoittaja.
Bartramin vanhemmat olivat raatimies Johan Bartram (vanhempi) ja Katarina Reizenstein. Hän kävi koulua Viipurissa ja valmistui meriupseeriksi Pietarissa 1826. Bartram otti osaa Navarinon taisteluun 1827 ja yleni luutnantiksi 1832. Venäläis-amerikkalainen kauppakomppanian palveluksessa Alaskassa hän oli 1839-1846, tehden oman aluksensa päällikkönä laajoja purjehdusmatkoja. Hän toimi myös Alaskan kuvernöörin Arvid Adolf Etholénin adjutanttina. Suomeen palattuaan Bartram sai viran luotsilaitoksen apulaispäällikkönä. Hän erosi virasta everstinä 1835. Tämän jälkeen hän harjoitti maanviljelystä Savonlinnan lähellä Lehtiniemen kartanossa. Bartram kartoitti ja viitoitti ensimmäistä kertaa Saimaan vesistöä kahdeksana kesänä vuodesta 1856 alkaen. Bartramin kuoleman jälkeen tätä työtä jatkoi Konstantin Lönneström, joka myös osti Lehtiniemen kartanon. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi Bartramin kartoituksista suomennetun teoksen Purjelaitain osoitukset Saiman kanavasuun Lauritsalan, sekä Savonlinnan, Kuopion ja Joensuun kaupunkien välillä (1858).
Bartramin puoliso vuodesta 1839 oli Margaretha Charlotta Schwartz (k. 1911), joka seurasi miestään tämän monille kaukomatkoille.
Alejandro Jodorowsky
Alejandro Jodorowsky [a:le'handro hodo'rovski:] (s. 17. helmikuuta 1929 Tocopilla, Chile) on chileläis-ranskalainen elokuvaohjaaja, teatterintekijä, kirjailija ja sarjakuvien käsikirjoittaja.
1970- ja 1980-luvulla tehtyjen elokuvien jälkeen Jodorowskyn ajateltiin lopettaneen elokuvauransa kokonaan, kunnes vuonna 2013 häneltä ilmestyi uusi elokuva Elämän tanssi. Kahdenkymmenenkolmen vuoden ajan Jodorowsky oli yrittänyt tehdä elokuvaa onnistumatta siinä kuitenkaan ennen tätä elokuvaa. Rahoituksen saaminen kaupallisesti hyvin epävarmalle elokuvalle oli vaikeaa, eikä asiaa auttanut ohjaajan vaatimus saada tehdä kaikki oman mielensä mukaan, tuottajien mielipiteistä välittämättä.
Jodorowskyn epäonnistuneesta yrityksestä tehdä elokuvaa vuosien ajan on tehty dokumenttielokuva Jodorowsky's Dune, joka sai ensi-iltansa samaan aikaan La Danza de la Realidadin kanssa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2013.
Helsingin seudun kesäyliopisto
Helsingin seudun kesäyliopisto on korkea-asteinen vapaan sivistystyön oppilaitos.
Kim Soo-hyun
Kim Soo-hyun (, s. 16. helmikuuta 1988 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen näyttelijä ja tanssija.
Helsingin seudun kesäyliopisto
Vuosittain kesäyliopistossa opiskelee noin 6 000 henkilöä ja kursseja järjestetään vuosittain yli 700. Kurssiosallistumisia on vuosittain noin 13 000. Osallistujia kesäyliopiston kursseille on kaikista ikäryhmistä ja ympäri Suomea, ulkomaalaisia opiskelijoista on noin 10 prosenttia.
Helsingin seudun kesäyliopisto on perustettu vuonna 1966. Säätiön perustajina ja jäseninä ovat pääkaupunkiseudun kunnat (Helsinki, Espoo, Vantaa ja Kauniainen) ja sen hallintoon osallistuu myös Helsingin yliopisto.
Kesäyliopiston opetus on kaikille kiinnostuneille avointa iästä, pohjakoulutuksesta tai oppilaitosten opinto-oikeuksista riippumatta. Helsingin seudun kesäyliopiston tarkoituksena on edistää koulutuksellista tasa-arvoa, elinikäistä oppimista ja henkistä kasvua.
Helsingin seudun kesäyliopiston hallitus
Helsingin seudun kesäyliopistoa ylläpitää Helsingin seudun kesäyliopistosäätiö, jonka ovat perustaneet pääkaupunkiseudun kunnat Helsinki, Espoo ja Vantaa. Nämä kaupungit ja Helsingin yliopisto sekä Kauniaisten kaupunki ovat valinneet edustajansa säätiön hallintoon.
Félix Faure
Félix Faure (30. tammikuuta 1841 Pariisi − 16. helmikuuta 1899 Pariisi) oli Ranskan kolmannen tasavallan presidentti vuodesta 1895 kuolemaansa asti.
Faure toimi liikemiehenä Le Havressa, vaurastui ja tuli äänestetyksi kansalliskokoukseen vuonna 1881. Hän oli vasemmiston edustaja ja kiinnostunut ennen kaikkea talousasioista, rautateistä ja laivastosta.
Faure valittiin presidentiksi 1895 suurelta osin protestiäänillä, koska riittävän monet eivät halunneet pääministeri Henri Brissonin nousevan presidentiksi. Presidenttikautensa alkuvuosina hän tapasi Venäjän keisarin kahdesti, ja maat solmivat sotilasliiton. Kauden loppupuolta varjosti Dreyfusin tapaus.
Kesken oikeusjutun käsittelyn Faure kuoli aivoverenvuotoon. Hänen on väitetty kuolleen harrastaessaan seksiä toimistossaan 30-vuotiaan naisen kanssa.
Claudia Heill
Claudia Heill (24. tammikuuta 1982 Wien – 31. maaliskuuta 2011 Wien) oli itävaltalainen judoka.
Helsingin seudun kesäyliopisto
Hallituksen jäsenet 2021–2024 (suluissa henkilökohtainen varajäsen)
Espoon kaupungin edustajina
Claudia Heill
Heill saavutti vuonna 2009 päättyneellä urallaan hopeaa 63 kilon sarjasta Ateenan olympialaisista 2004 ja lisäksi lukuisia EM-mitaleja, joista kolme on pronssista ja kaksi hopeista, kaikki 63 kilon sarjasta. MM-tasolla hän ei yltänyt mitaleille. Pekingin olympialaisissa 2008 Heill sijoittui viidenneksi. Hän lopetti kilpauransa vuonna 2009 ja toimi sen jälkeen juniorivalmentajana.
Helsingin seudun kesäyliopisto
Hallituksen jäsenet 2021–2024 (suluissa henkilökohtainen varajäsen)
Vantaan kaupungin edustajana
Claudia Heill
Heill kuoli maaliskuussa 2011 29-vuotiaana. Hän teki itsemurhan hyppäämällä kerrostalon kuudennen kerroksen ikkunasta.
Helsingin seudun kesäyliopisto
Hallituksen jäsenet 2021–2024 (suluissa henkilökohtainen varajäsen)
Helsingin yliopiston edustajana
Grazin yliopiston kirjasto
thumb|Yliopiston päärakennus. Kirjasto sijaitsee rakennuksen takaosassa.
Grazin yliopiston kirjasto (Universitätsbibliothek Graz, UB Graz) on itävaltalaisen Steiermarkin osavaltion suurin tieteellinen kirjasto, jolla on osavaltiossaan myös vapaakappaleoikeus. Se on osa Grazin yliopistoa ja koostuu pääkirjastosta, kahdesta tiedekunnan kirjastosta (oikeus-, sosiaali- ja taloustieteet sekä teologia) sekä useista laitosten erikoiskirjastoista ja laitosten aineistoista. Kirjasto on avoin myös yliopiston ulkopuolisille.
thumb|Vuosina 1994–1996 rakennetun lisärakennuksen julkisivua.
Historia
thumb|Lukusalin parvi
Jesuiittayliopiston kirjasto
Grazin yliopiston kirjaston syntyvaiheet liittyvät vastauskonpuhdistukseen. Vuodesta 1571 alkaen enemmistöltään protestanttisessa Grazissa oleili jesuiittoja, jotka vaalivat hallitsevan ruhtinaan arkkiherttua Kaarle II:n toivomuksesta takaisinkäännyttämistä katolilaisuuteen. Tätä tarkoitusta varten tuomiokirkon viereen perustettiin vuonna 1573 jesuiittakollegio ja sen yhteyteen koulu, jossa oli myös oma kirjastonsa. Paavi Gregorius XIII vahvisti koulun vuonna 1585 jesuiittayliopistoksi, mikä toi kirjastolle yliopiston kirjaston statuksen. Kirjasto kasvoi nopeasti lopetetuista luostareista takavarikoitujen kirjojen sekä lahjoitusten ja ostojen ansiosta. Yliopisto koostui olennaisesti vain teologian tiedekunnasta, joten teologia oli myös kirjaston tärkein keräysalue, joka ei kuitenkaan rajoittunut ainoastaan katolisiin teoksiin. Matemaatikko Paul Guldinin, Grazin jesuiittayliopiston professori, vaikutuksesta myös luonnontieteet olivat hyvin edustettuina. Jesuiittayliopiston toiminta päättyi jesuiittaveljeskunnan lakkauttamiseen vuonna 1773 ja yliopisto muuttui valtiolliseksi yliopistoksi.
Valtiollinen yliopiston kirjasto
Grazin yliopisto perustettiin keisarillisella deskreetillä uudelleen vuonna 1775 ja se otettiin kirjastoineen valtiollisen hallinnon alaiseksi. Tosin suurin osa keisarillisista virkamiehistä, jotka hoitivat yliopistoa ja sen kirjastoa, olivat entisiä jesuiittoja. Vuonna 1781 kirjasto avattiin uudelleen sen uusien tilojen rakennusmuutosten jälkeen. Siten se oli ensimmäistä kertaa auki yleisölle. Sen suurin ongelma oli 28 niteestä koostuneen kirjaston luettelon katoaminen – ilmeisesti luettelo joutui jesuiittojen vihan uhriksi. Sitä ei ole löydetty tähän päivään mennessä. Kirjakokoelman kasvaminen lakkautetuista jesuiittakirjastoista vain lisäsi kaaosta.
Uudelleen perustettu yliopiston kirjasto
19. huhtikuuta 1827, 45 vuoden jälkeen, keisari Frans II saattoi voimaan vanhat oikeudet. Siitä lähtien yliopisto alkoi käyttää molempien perustajiensa mukaista nimeä Grazin Karl-Franzens-yliopisto. Koska yliopiston uudelleen perustamiseen liitettiin velvollisuus olla aiheuttamatta valtiolle lisäkustannuksia, yliopiston kirjaston aineiston kasvu oli edelleen jäämistöjen ja lahjoituksien varassa. Vasta kun henkilöstö kasvoi vuonna 1870 kolmesta kuuteen virkailijaan ja määräraha nostettiin 830:stä 4 000 guldeniin, kirjasto kykeni ensimmäisen kerran pitkään aikaan täyttämään jollakin tavoin tehtävänsä.
Aineisto
thumb|Moniosainen latinalainen sanakirja Grazin yliopiston kirjaston lukusalissa. Vanhemman yliopiston kirjaston aineiston suuruus on historiallisesti epävarma. Vuonna 1773 annettu tieto oli 10 000 nidettä, vuonna 1776 jo 42 000. Myöhemmin annettujen tietojen perusteella, kaiketi yhtä epävarmoista lähteistä, taas vähemmän ja vuonna 1839 väitetään aineistoa olleen jo 50 000 nidettä. Vuonna 1860 suoritetun laskennan mukaan painettuja teoksia oli noin 38 000 (osittain moniosaisia). 100 000 niteen raja saavutettiin noin vuonna 1879 ja 200 000 niteen raja 1900-luvun ensimmäisinä vuosina. Vuosituhannen vaihtuessa Grazin yliopiston kirjaston kokonaisaineiston määrä oli lähes kolme miljoonaa painettua nidettä, yli 2 000 käsikirjoitusta, noin 1 200 inkunaabelia, lukemattomia oppineiden jäämistöjä sekä noin 1 400 kausijulkaisutilausta.
Erikoiskokoelmat
Erikoiskokoelmien osasto säilyttää käsikirjoituksia ja kaikkia vuoteen 1900 mennessä ilmestyneitä teoksia. Huomatuimpiin pergamenttikäsikirjoituksiin kuuluu viisi vanhinta georgialaista käsikirjoitusta 600- ja 1000-luvun väliseltä ajalta. Ne ovat peräisin Katariinan luostarista Siinaivuoren juurelta. Merkityksellisimpiin paperikäsikirjoituksiin kuuluvat Johannes Keplerin kirjoittamat kirjeet Paul Guldinille.
Myös Oksyrhynkhoksen ja Hibehin 42 papyruskäsikirjoitusta ansaitsevat maininnan. Ne ovat kotoisin brittiläisen Egypt Exploration Societyn vuosien 1896 ja 1907 välisenä aikana tekemistä kaivauksista ja ne saatiin Graziin vastapalveluksena rahasta, jolla tuettiin kaupungissa suoritettuja kaivauksia. Suurin osa löydöistä on nykyään Ashmolean Museumissa Oxfordissa, British Museumissa Lontoossa ja Egyptiläisessä museossa Kairossa.
Kuttura
thumb|250px|Ivalojoen ylittävä silta Kutturassa Kuttura on kylä Inarin kunnan lounaisosassa, Ivalojoen länsipuolella Hammastunturin erämaa-alueen vieressä. Vuoden 2006 lopussa kylässä oli 17 asukasta.
Historiaa
Presidentti Urho Kekkonen poikkesi kylään hiihtoretkellään Enontekiöltä Saariselälle vuonna 1956. Silloin kyläläiset ottivat puuttuvan tien puheeksi, ja Kekkonen lupasi hoitaa asian. Maantie Kutturaan valmistui 1959. Tien kerrotaan noudattavan Kekkosen kartalle vetämää suoraa viivaa. Tämä lienee tarinaa, koska kartalta voi todeta, että tielinja ei ole suora. Muistona Kekkosen vierailusta on myös yksi paikannimi: Kekkosenoja. Ivalojoen yli kuljettiin veneellä, kunnes silta valmistui vuonna 1996.
Aiheesta muualla
68.40694°N, 26.45944°W
Kimagure Orange Road
Kimagure Orange Road (きまぐれオレンジ☆ロード, Kimagure Orenji Roodo) on suosittu 1980-luvun mangasarja, josta tehtiin myöhemmin anime. Sen tyylilaji on romanttinen komedia. Manga on Izumi Matsumoton kirjoittama, ja se ilmestyi alun perin Weekly Shōnen Jump -lehdessä, ja sarjasta luotiin myöhemmin Studio Pierrotilla anime. 1990-luvun puolivälissä siitä oli myös alettu tehdä novelleja.
Kimagure Orange Road alkaa kun Kyousuke Kasuga, yliluonnollisia kykyjä omaava nuorukainen, tapaa kauniin, mutta arvoituksellisen Madoka Ayukawan. Kyousuke rakastuu Madokaan, mutta huonoksi onneksi Madokan paras ystävä, naiivi Hikaru Hiyama rakastuu Kyousukeen.
Sarjasta on manga- ja animejulkaisujen lisäksi olemassa myös radiokuunnelmia sekä novelleja. Mangaa julkaistiin 18 teosta, animea 48 jaksoa, 8 OVAa, pilottijakso ja kaksi elokuvaa.
TV-animen on ohjannut Osamu Kobayashi. Se on tehty Studio Pierrotilla, ja se esitettiin 6.4.1987–7.3.1988 Japanin television kautta.
AnimEigo julkaisi sarjaa englanninkielisillä tekstityksillä ja alkuperäisellä ääniraidalla, mutta julkaisulisenssi meni umpeen 31.7.2006.
Suomessa puolestaan Omaxi julkaisi vuonna 1989 sarjan alkua suomeksi jälkiäänitettynä kahden 85 minuutin pituisella VHS-kasetin verran, nimi käännettynä Superperheeksi. Dubattuja jaksoja videoilla oli yhteensä 8, mutta jaksot oli leikattu yhtenäisiksi, ilman jaksojen omia alkulauluja ja logoja, joten kun yksi jakso loppui, tuli pieni tauko ja seuraava alkoi, kuin jaksottelua ei olisi ollutkaan. Vain videoiden aluissa oli japaninkielinen alkulogo. Ensimmäisellä videolla Golden Voicen yleisääni Pertti Nieminen Kari Kosken luokkatoveria esittää Simo Salmea ja monia muita sivurooleja, kuten opettajien ja häiriköiden ääniä. Ensimmäisellä videolla Kari Koskea näyttelee Erkki Murto, kun taas toisella kasetilla häntä näyttelee Pertti Nieminen ja monia Niemisen ensimmäisellä videolla näyttelemiä miesrooleja on taas korvattu naisnäyttelijöillä. Murto ei näyttele toisella kasetilla. Kyousuke Kasugan nimi käännettiin Kari Koskeksi, Madoka Ayukawan Leena Auraksi ja Hikaru Hiyaman Linda Halmeeksi.
Park Yoo-chun
Park Yoo-chun (, s. 4. kesäkuuta 1986 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen näyttelijä, laulaja ja tanssija.
Alsnön sääntö
Alsnön sääntö on Ruotsin kuninkaan Mauno Ladonlukon vuosien 1279–1280 herrainpäivillä antama asetus. Se tehtiin Alsnö husissa, nykyään Adelsönä tunnetulla Mälarin saarella. Tämä on vanhin säilynyt ruotsalainen dokumentti, joka käsittelee muun muassa privilegioiden myöntämistä talonpojille.
Etymologia
Alsnön sääntö lupasi verovapauden ratsupalvelusta eri herrojen palveluksessa suorittaville talonpojille. Näin hän sitoi palvelussuhteella kuningaskuntansa ylimykset itseensä. Aiemmin tästä vapaudesta olivat nauttineet vain kuninkaan omaan seurueeseen kuuluneet asemiehet. Alsnön sääntö ei tehnyt eroa sen suhteen, kenen palveluksessa ratsumies oli. On esitetty, että taustalla oli Maunu Birgerinpojan pyrkimys saada näin varakkaiden talonpoikien tuki omalle kuninkuudelleen.
Toisaalta Alsnön sääntö on todennäköisesti vain vahvistanut jo ennestään käytössä olleen toimintatavan. Dokumentti on varhaisin kirjallinen (kopiona säilynyt) lähde, joka kertoo pitkästä kehityskulusta, joka johti sääty-yhteiskuntaan paljon myöhemmin. Periaate oli: ratsupalvelus tai veron maksaminen. Perinnöllistä säätyjärjestelmää ei muodostunut vielä satoihin vuosiin. Ratsupalvelus piti suorittaa henkilökohtaisesti ja katselmukset suoritettiin vuosittain. Varsinaista aatelia ei siis ollut, mutta todellisuudessa monet rälssisuvut suorittivat ratsupalvelusta polvesta polveen.
Alsnön säännön aikana kuninkaan seurueen asemiehet ja valtakunnan ylimykset alkoivat sulautua omaksi erilliseksi ryhmäkseen, niin sanotuksi maalliseksi rälssiksi, josta myöhemmin kehittyi oma säätynsä. Maallisen rälssin sisällä erotettiin aluksi kaksi ryhmää. Korkeampiarvoisia olivat ritarit. Rälssiin kuuluivat myös alempiarvoiset asemiehet ja soinit (sven).
Suomeen rälssijärjestelmä on tullut lähinnä kuninkaan linnojen mukana. Niiden päälliköt olivat ruotsalaisia mahtimiehiä, jotka loivat Suomeen ritarikulttuurin. He eivät kuitenkaan jääneet pysyvästi Suomeen eikä heillä ollut täällä maaomaisuutta. Muu linnaväki sen sijaan juurtui tänne. Oli tavallista, että he liittyivät rälssiin ja hankkivat itselleen maatilan. Oman maan väestöstä luultavasti tuli vain piispojen asemiehiä.
Asetus vaakunasta 1260
Pääartikkeli: Porvarisvaakuna
Perheiden ja klaaniyhteisöjen Ruotsissa kannettavista vaakunatunnuksista, sekä näiden kanto-oikeudesta ja ulkonäköä määrittävästä heraldisesta suuntauksesta annettiin tätä koskeva julistus Alsnön sääntö asetuksella ensimmäisen kerran vuonna 1260, joka toimitettiin tiedoksi pergamenttisena vaakunakirjeenä, (rälssikirje) ei aateliskirjeenä (kilpikirjeenä), joka tuli käyttöön vasta myöhemmin 1500-luvulla.
Feodalistisissa maissa porvarisvaakunalla tunnustettiin vapaasyntyiset kauppiaat ja maanviljelijät jotka erotettiin muista kansanosista kuten aatelista sekä muusta kantaväestöstä. Oikeuden saaneille toimitettiin oikeustoimiasiakirja, joka antoi saajalleen oikeuden kantaa tunnuksellista porvarillista kilpeä (vaakunaa) itsellään, sekä jättää perinnöksi tämän jälkeläisilleen, oikeus ei kuitenkaan tarkoittanut aateluutta.
Milorad Pavić
Milorad Pavić tarkoittaa ainakin seuraavia:
Okane ga nai
Okane ga nai (お金がないっ, tunnetaan myös nimellä No Money eli "ei rahaa") on yaoi-aiheinen manga ja anime, jonka on luonut Hitoyo Shinozaki ja piirtänyt Tōru Kōsaka. Okane ga naista on tehty myös kuunnelma-cd. Animen avausmusiikki on ISSEIn kappale "Romance way".
Juoni
Ayase Yukiya on opiskelija, jonka serkku Tetsuo Ishii pettää ja myy hänet huutokaupassa maksaakseen rajut velkansa. Ayasen ostaa Somuku Kanō 1,2 miljardilla jenillä. Kanō muistaa Ayasen auttaneen häntä neljä vuotta sitten, mutta Ayase itse ei muista tätä; tapahtuma oli lähinnä yhteentörmäys. Kanō tahtoo pitää Ayasen lähellään suojellakseen tätä, ja painostaen Ayasea 1,2 miljardin velalla pakottaa tämän asumaan kanssaan. Opiskelijana Ayasella ei ole työtä, joten hänen on velkansa maksaakseen myytävä itseään Kanōlle 500 000:sta jenistä kerrallaan. Pian Kanō rakastuu Ayaseen, mutta synkistyy ymmärtäessään, että on menetellyt suhteen kanssa täysin päinvastoin kuin yleensä: hän on ensin maannut Ayasen kanssa, sitten muuttanut tämän kanssa yhteen, ja vasta sitten alkanut tutustua tähän opetellen toimimaan oikein hamsterin hoito-oppaalla.
Vuoden naissolistin Emma-palkinto
Vuoden naissolistin Emma-palkinto on yksi Musiikkituottajat – IFPI Finlandin vuosittain jakamista musiikkialan Emma-palkinnoista. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983, jolloin palkinnon voitti Anita Hirvonen. Kaija Koo ja Anna Puu ovat voittaneet tämän palkinnon useammin kuin kukaan muu, kumpikin kolme kertaa.
Vuoden 2020 Emma-gaalassa palkinnon voitti Ellinoora.
Voittajat ja ehdokkaat
thumb|[[Kaija Koo on voittanut palkinnon kolmesti vuosina 1993, 1997 ja 2014.]] Listassa vuosi tarkoittaa sitä vuotta, minkä vuoden naissolistina artisti palkittiin. Palkinnot jaettiin seuraavana vuonna.
Clive Bunker
pienoiskuva|Clive Bunker vuonna 2016. Clive William Bunker (s. 30. joulukuuta 1946 Luton, Iso-Britannia) on brittiläinen rumpali.
Hän aloitti uransa The Warriors -nimisessä yhtyeessä, kunnes perusti kitaristi Mick Abrahamsin kanssa McGregor's Engine -yhtyeen. Vuonna 1967 Bunker ja Abrahams tutustuivat Blackpoolista tulleisiin Ian Andersoniin ja Glenn Cornickiin ja perustivat Jethro Tullin. Clive Bunker oli yhtyeen rumpalina aina vuoteen 1971 kunnes erosi mennäkseen naimisiin.
Jethro Tullin jälkeen Bunker on soittanut useiden artistien ja yhtyeiden kanssa, kuten Blodwyn Pig, Robin Trower, Jude, Aviator, Jeff Pain, Manfred Mann, Jack Bruce, Gordon Giltrap, Anna Ryder, Electric Sun, Steve Hillage, Vikki Clayton, Solstice, Uli Jon Roth, Glenn Hughes ja Jerry Donahue.
Bunker on julkaissut sooloalbumin Awakening vuonna 1998.
Rakkauksia
Sisältö
Teos on muodoltaan dialogi eli keskustelu. Se jakautuu 54 lyhyeen lukuun. Teoksessa keskustelevat Theomnestos ja Lykinos. Theomnestos kertoo, että häntä vaivaa jonkinlainen rakkaudenjumalatar Afroditeen kirous, sillä hän rakastuu koko ajan uusiin kohteisiin, sekä naisiin että poikiin.
Niinpä Lykinos kertoo kahden miehen, Kharikleen ja Kallikratidaan, samasta aiheesta käymästä keskustelusta. Suurin osa teoksesta koostuu tästä Lykinoksen esityksestä, ja niin teos on käytännössä lähes monologi. Kharikles oli kannattanut naisiin kohdistuvaa rakkautta, Kallikratidas puolestaan poikarakkautta. Satiirisessa esityksessä nämä kaksi esittävät kantojensa puolustukseksi kaikenlaisia argumentteja retoriseen tyyliin. Teoksen lopputulema on, että poikiin kohdistuva rakkaus on miehelle heteroseksuaalista rakkautta parempaa.
Teos tunnetaan myös elävästä Praksiteleen veistämän Knidoksen Afroditen kuvauksesta.
Akko
Akko (Akka, aiemmin Antiokia Ptolemais) oli yksi keskeisiä ristiretkeläisten tukikohtia ristiretkikaudella. Ristiretkeläiset kutsuivat kaupunkia Saint-Jean d'Acreksi tai vain Acreksi. Sen vanhakaupunki on Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Kaupunki sijaitsee nykyisen Israelin alueella läntisessä Galileassa. Vuonna 2018 kaupungin asukasluku oli 48 930. Arabit muodostavat noin neljänneksen kaupungin väestöstä.
Maantiede
Akko sijaitsee Haifanlahden pohjoisosassa pienellä niemimaalla Belusjoen suulla. Haifan kaupunki sijaitsee kymmenisen kilometriä Akkosta etelään ja Tyros Libanonissa noin 30 kilometriä pohjoiseen. Lähialueen rannikkotasanko on viljeltyä ja kaakossa sijaitsee Jisreelin laakso.
Mega Game I
Mega Game I, myös Mega Game 1, alkuperäiseltä nimeltään Mall Maniacs on ruotsalaisen pelitalo Unique Develompent Studiosin ja AddGamesin yhteistyönä kehittämä ostospeli. Suomessa se on ollut ilmaisjakeluversiona Mega Markkinoiden yhteydessä Euromarketissa tai Maxi-marketissa 1990-luvun lopusta 2000-luvun alkuun.
Akko
Historia
thumb|vasen|[[Akkon piiritys (1291)|Akkon piiritys 1291.]] Akko on yksi vanhimmista nykypäiviin saakka asutetuista kaupungeista. Kaupungin nimi Akko on peräisin kanaanilaisilta ja se tarkoittaa ehkäpä kuumaa hiekkaa. Ensimmäiset merkit asutuksesta Tel Akkolla ovat vuodelta 2 500 eaa. ja myöhemmin kaupunki mainitaan moneen otteeseen egyptiläisissä ja ugaritilaisissa teksteissä. Plinius vanhemman mukaan lasi keksittiin Belusjoen suulla ja alue olikin tunnettu laadukkaasta lasihiekastaan. Akkosta muodostui Kanaaninmaan tärkein kaupunki ja Ramses II valtasi sen vuoden 1275 eaa. paikkeilla. Kaupunki vaihtoi hallitsijoita sittemmin useaan otteeseen. Sen valtasivat Daavidin johtamat israelilaiset ja vuonna 700 eaa. assyrialaiset. Assyrialaisten lähteiden mukaan kaupunki kuului tuolloin Sidonin kuninkaalle ja se hylättiin lähes tyystin kuningas Assurbanipalin valtakaudella. 500- ja 400-luvuilla kaupunki oli persian alaisuudessa ja Artakserkses II käytti sitä tukikohtanaan sotaretkellään Egyptiin vuonna 374 eaa. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin ilman vastarintaa vuonna 332 eaa. ja Ptolemaios II valtasi sen 200-luvulla. Ptolemaios siirsi alkuperäisen kaupungin sen historialliselta paikalta telliltä nykyiselle paikalleen. Seleukidit valtasivat kaupungin vuonna 198 eaa. ja antoivat sille nimen Antiokia. Jonatan Makkabi vangittiin ja teloitettiin Akkossa vuonna 142 eaa. Seuraavalla vuosisadalla kaupunkia vastaan hyökkäsi Armenian hallitsija Tigran II. Tällöin Akko oli ilmeisesti itsenäinen kaupunkivaltio ja sitä johti sen foinikialainen yläluokka. Julius Caesar liitti Akkon Rooman valtakuntaan vuonna 48 eaa. ja se sai nimen Ptolemaïs Kleopatralta. Vuonna 54 jaa. kaupungista tehtiin colonia ja sai jälleen uuden nimen Germanica.
Mega Game I
UDS on mennyt konkurssiin, eikä AddGames kehitä Mega Game I -peliä. Mega Game 2 oli Mega Game 1:n seuraaja. Se julkaistiin kesällä 2001. Se on muissa maissa Pickup Express. Se on saanut suosiota paljon etenkin Brasiliassa. Peliä kehitetään Brasiliassa vieläkin.
Edan kunta
thumb|262px|Edan kunnan alueella sijainneet pitäjät.
Edan kunta on Värmlannin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Värmlantiin. Kunnan keskustaajama on Charlottenberg.
Kunnan maapinta-ala on 820,18 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 8 550 henkeä (31.12.2020).
Kunta sijaitsee aivan Norjan rajalla. Edassa sijaitsee Edan linnoitus, joka on rakennettu 1600-luvulla. Se oli käytössä 1650–1814 puolustukseksi norjalaisia vastaan. Linnoitteen tarve lakkasi Ruotsi-Norjan synnyttyä.
Vuonna 2007 kunnassa oli 46,06 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 5,6 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Edan maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1904 Åmotforsin taajaväkinen yhdyskunta ja vuonna 1906 Charlottenbergin taajaväkinen yhdyskunta. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin Järnskogin "suurkunta" yhdistämällä aiemmat Järnskogin ja Skillingsmarkin maalaiskunnat. Edan ja Kölan maalaiskuntiin uudistus ei vaikuttanut. Taajaväkiset yhdyskunnat lakkautettiin vuonna 1961.
Nykyinen Edan kunta muodostettiin vuonna 1971 yhdistämällä Edan, Järnskogin ja Kölan maalaiskunnat.
Vaakuna
Nykyinen vaakuna on entisen Edan maalaiskunnan vaakuna. Myös kahdella muulla maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Jello Biafra
thumb|250px|Jello Biafra. Jello Biafra (oik. Eric Reed Boucher, s. 17. kesäkuuta 1958, Boulder, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Biafra oli amerikkalaisen punk rock -yhtye Dead Kennedysin laulaja ja perustajajäsen. Hänen taiteilijanimensä on ironisesti yhdistetty vähäravintopitoisesta Jell-O-hyytelöstä ja lyhytikäisestä, nälänhätää kärsineestä Biafran valtiosta. Yhtyeen hajoamisen jälkeen hän on esittänyt ja julkaissut levyillä musiikin sijaan puhuttuja tarinoita sekä muodostanut Lard-yhtyeen yhdessä Ministryn kanssa.
Mega Game I
Idea
Mega Game I on pelin varsinainen pelimuoto. Siinä pelaajalla on ostoslistalla kymmenen tuotetta, jotka pitää kerätä kärryyn ja juosta kassalle vastustajiaan nopeammin.
Pelaaminen
Pelaajan oman ostoskärryn tanko on vihreä, vastustajien punainen. Ilman kärryjä voi liikkua nopeammin, jolloin vihreä nuoli näyttää reitin takaisin sen luokse. Jos ympärillä on useampia tuotteita, kärryt voi jättää keskelle ja hakea tuotteet yksi kerrallaan. Mutta kärryt eivät ole ehkä siinä mihin ne on jätetty!
Edan kunta
Väestönkehitys
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 45 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,5 prosenttia kunnan väestöstä. Saman ajankohdan tietojen mukaan 18,2 prosenttia kuntalaisista oli syntynyt Norjassa, johon kunta rajoittuu. Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 12,9 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 53 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,6 prosenttia kunnan väestöstä.
Mega Game I
Hahmot
Suomalaisessa ilmaisjakeluversiossa voit valita 10 eri hahmon väliltä. Jokaisella on erilaiset ominaisuudet.
Jello Biafra
Levy-yhtiö
1979 Biafra perusti levy-yhtiön 'Alternative tentacles'. Yhtiö on julkaissut musiikkia muun muassa seuraavilta yhtyeiltä: Dead Kennedys, Butthole Surfers, D.O.A., 7 Seconds, Winston Smith ja NoMeansNo.
Presidenttiehdokkuus
New Yorkin osavaltion vihreät esittivät Biafraa puolueen ehdokkaaksi vuoden 2000 presidentinvaaleissa, mutta puolue valitsi Ralph Naderin.
Edan kunta
Väestönkehitys
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Mega Game I
Kentät
Kenttiä on viisi erilaista, jotka muuttuvat koko ajan mutkikkaammaksi.
Edan kunta
Taajamat
Kunnassa on 4 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 52,3 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 070 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Mega Game I
Lähteet
http://megagameone.blogspot.fi/
Akko
Historia
Rooman valtakunnan jakautuessa Länsi-Roomaan ja Itä-Roomaan vuonna 395 kaupunki sai takaisin aikaisemman nimensä Ptolemaïs. Kaupunki kuului Itä-Roomaan eli Bysantin valtakuntaan ja 400-luvulla se sai oman hiippakuntansa. Arabit valtasivat kaupungin vuonna 636 ja sittemmin se oli umaijadien laivanrakennuksen keskus. Vuonna 1104 kaupungin valloitti Jerusalemin kuningas Balduin I ja kaupunki toimi seuraavien 200-vuoden ajan ristiretkeläisten tukikohtana. Kaupunki rikastui idän ja lännen välisellä kaupalla, minkä lisäksi se oli tärkeä tukikohta johanniitoille ja temppeliherroille. Kaupungin sisäpolitiikka leimasi jatkuva levottomuus eri uskonnollisten ja kaupassa vaikuttaneiden tahojen välillä, mikä esti kaupunkia kasvamasta Kairon tai Konstantinopolin tapaiseksi suureksi kaupungiksi. Akkoa hallittiin Jerusalemista käsin vuoteen 1191 saakka, jolloin siitä tuli Jerusalemin menetyksen jälkeen Jerusalemin kuningaskunnan tynkävaltion pääkaupunki. Genovalaiset, pisalaiset ja venetsialaiset kauppiaat rakennuttivat omat korttelinsa kaupunkiin ja 1200-luvun alussa Akko oli Välimeren rikkaimpia satamia ja kaupungissa asui ehkä jopa 40 000 asukasta. Kaupungissa vierailivat esimerkiksi Benjamin Tudelalainen vuonna 1159, Maimonides vuonna 1165 ja Marco Polo vuonna 1271.
Edan kunta
Taajamat
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain, ja edellä on merkitty kunkin taajaman tähän kuntaan kuuluvan osan väestö. Koko Åmotforsin taajamassa on 1 410 asukasta, ja se kuuluu pieniltä osin myös Arvikan kuntaan.
Akko
Historia
Egyptiä ja Syyriaa hallinnut Saladin valtasi Akkon vuonna 1187, mutta Rikhard I Leijonamieli valtasi sen uudestaan neljä vuotta myöhemmin. Lopullisesti Akko kukistui mamelukkien piirityksessä vuonna 1291. Temppeliherrojen suuri palatsi oli viimeisiä kukistuneita rakennuksia kaupungissa. Mamelukit hävittivät suuren osan kaupungista ja myöhemmin alueelle saapuvat pyhiinvaeltajat velvoitettiin nousemaan maihin Jaffan kautta, mikä vähensi Akkon merkitystä. Mamelukkeja seurasivat osmanit vuonna 1517 ja Sidonin druusiemiiri Fakhr ad-Din alkoi jälleenrakentaa kaupunkia. Myöhemmin 1700-luvulla Dahir al-Umar johti osittain itsenäistä aluettaan Akkosta käsin. Häntä seurasi albanialaistaustainen Ahmed pašša al-Jazzar. Kaupungin väkiluku nousi jälleen noin 40 000:n henkilöön ja kaupunkiin rakennettiin moskeijoita, kirkkoja, kylpylöitä ja eurooppalaistyylisiä hotelleja. Napoléon Bonaparte epäonnistui piirittäessään kaupunkia vuonna 1799. Nousujohdanne kääntyi jälleen myöhemmin, kun Egyptin hallitsija Ibrahim pašša valtasi kaupungin osmaneilta vuonna 1831. Vuonna 1840 osmanit palasivat Itävallan ja brittien tuella. Akko piiritettiin jälleen kerran ja egyptiläiset antautuivat kaupungin ruutivaraston räjähdettyä. Osmanit palasivat valtaan, mutta kaupunki ei enää toipunut entisiin mittoihinsa.
Edan kunta
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Akko
Historia
Britit valtasivat Akkon osmaneilta ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1918 ja siitä tuli sodan jälkeen osa Palestiinan brittiläistä mandaattialuetta. Britit tekivät vanhasta ristiretkeläislinnasta vankilan, jonne päätyi esimerkiksi monia varhaisia juutalaisia sionisteja, kuten Zeev Jabotinsky. Akkon rakentaminen jäi muuten vähäiseksi ja alueen kehitys keskittyi läheiseen Haifan kaupunkiin. Israelilaiset valtasivat Akkon Israelin itsenäisyyssodan alettua vuonna 1948 ja sen palestiinalaiset asukkaat pakenivat. Yhdistyneiden kansakuntien Palestiinan jakosuunnitelman mukaan kaupunki olisi päätynyt arabeille. Sodan jälkeen kaupunkiin jäi vain 3 500 arabia, mutta sen juutalainen väestönosa kasvoi nopeasti. Vuonna 1948 juutalaisia oli muutama sata, mutta vain pari vuosikymmentä myöhemmin heitä oli jo 27 400. Kaikkiaan kaupunki on kuitenkin jäänyt suuremman naapurikaupunkinsa Haifan varjoon.
Edan kunta
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Akko
Talous
thumb|Akkon rautatieasema. Akkon eteläpuolella on suuri teollisuusalue ja sen itäpuolella on maalitehtaita. Muut tehtaat tuottavat esimerkiksi terästä, muovia ja tulitikkuja. Akko on myös Galilean arabien asutuskeskuksien kaupan keskus ja hiljattain myös turismin merkitys on kasvanut. Vanhankaupungin pääosin arabitaustaiset asukkaat ovat pärjänneet selkeästi juutalaista väestöä huonommin. Arabit saavat elantonsa pääosin kaupan alalta, palveluista ja kalastuksesta, kun taas suuri osa juutalaisista työskentelee Akkon teollisuusalueilla.
Edan kunta
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Edan kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Akko
Väestö
Vuoden 2018 lopussa Akkon asukasluku oli 48 930. Noin kolme neljäsosaa kaupungin asukkaista on juutalaisia. Akko on yksi kahdeksasta Israelin kaupungista, jossa Israelin arabit muodostavat huomattavan vähemmistön. Suurin osa arabeista asuu kunnissa, joissa arabit muodostavat selvän enemmistön. Arabit ovat keskittyneet etenkin Akkon vanhaankaupunkiin, jossa he muodostavat noin 95 % väestöstä.
Edan kunta
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Edan kunnan piireistä.
Akko
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
thumb|Ristiretkeläisten raunioita. Akko on luokiteltu Israelissa keskisuureksi kaupungiksi. Kaupunkiin on rakennettu Israelin itsenäisyyden aikana kaksi uutta kaupunginosaa itään ja pohjoiseen, mutta valtaosa sen väestöstä asuu mandaattialueen aikana rakennetussa kaupunginosassa. Kaupunkiin kuuluu lisäksi muurien suojaama vanhakaupunki. Akkon vanhakaupunki on ollut vuodesta 2001 Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Vanhakaupunki käsittää rakennuksia ja linnoituksia Osmanien valtakunnan ja ristiretkeläisten ajoilta. Ristiretkeläisten rakennuttama ritarien halli oli pitkään hautautuneena. Halli löydettiin vahingossa tietöiden yhteydessä, ja se on nykyisin Akkon tunnetuimpia nähtävyyksiä. Osmanien valtakaudella rakennettu sitadelli on puolestaan yksi parhaiten säilyneistä Istanbulin ulkopuolella. Toinen tunnettu rakennelma on al-Jazzarin moskeija ja sen piha. Khan al-Umdan on rakennus, jonne karavaanit toivat aikanaan viljaa ja muita tuotteita. Bahai-uskon perustaja Baha’ullah karkotettiin Akkoon vuonna 1868 ja hänen hautansa sijaitsee hieman kaupungista pohjoiseen. Kaupungin souk on Souq Al Abiad, joka on rakennettu Osmanien valtakunnan aikana.
Edan kunta
Piirit
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Tuntematon maa
Tuntematon maa voi tarkoittaa:
Hosio
Hosio voi olla:
Twisted Sister
Twisted Sister oli yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka toimi vuosina 1972–2016. Yhtyeen viimeisen kokoonpanon 2010-luvulla muodostivat laulaja, keulahahmo ja pääasiallinen lauluntekijä Dee Snider, kitaristit French ja Eddie Ojeda, basisti Mark Mendoza ja rumpali Mike Portnoy.
Twisted Sister julkaisi yhteensä kuusi studio-, viisi kokoelma- ja seitsemän livealbumia. Yhtyeen maailmanlaajuisesti menestynein studioalbumi on vuonna 1984 ilmestynyt Stay Hungry, joka julkaistiin kokonaisuudessaan uudelleennauhoitettuna versiona vuonna 2004 nimellä Still Hungry. Vuonna 2007 yhtye julkaisi myös metallimusiikiksi sovitettuja joululauluja sisältäneen albumin A Twisted Christmas. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "I Wanna Rock", "We're Not Gonna Take It", "The Price", "Stay Hungry", "You Can't Stop Rock 'n' Roll", "Come Out and Play", "Leader Of The Pack" ja "Burn In Hell".
Historia
Twisted Sisterin perusti kitaristi Jay Jay French New Yorkissa vuonna 1972. Alkuperäiseen kokoonpanoon lukeutuivat myös laulaja Michael Valentine, kitaristi Billy Diamond, basisti Kenny Neill ja rumpali Mell Starr. Yhtyeen suurimpina innoittajina toimivat varhaiset heavy metal -yhtyeet, kuten Led Zeppelin, Black Sabbath ja Judas Priest sekä glam rock -yhtyeet, kuten Alice Cooper, David Bowie, Slade ja T. Rex.
Yhtyeen miehistö vaihtui yhtyeen alkuaikoina useasti. Eddie Ojeda liittyi toiseksi kitaristiksi vuonna 1975, Dee Snider laulajaksi 1976 ja Mark Mendoza basistiksi vuonna 1978. Yhtyeen ensimmäiset singlet ilmestyivät vuonna 1979. Seuraavina vuosina yhtye alkoi saada suosiota Yhdysvalloissa. A.J. Peron liittymisen myötä yhtye nauhoitti debyyttialbuminsa Under the Blade, joka julkaistiin vuonna 1982. Sen jälkeen yhtye alkoi saada suosiota myös Euroopassa. Yhtyeen läpimurto tapahtui kaksi vuotta myöhemmin julkaistulla albumilla Stay Hungry. Se kävi myös esiintymässä Suomessa Alavuden Aulavalla Rantarockissa vuonna 1986.
Twisted Sister hajosi ensimmäisen kerran vuonna 1987 Dee Sniderin erottua yhtyeestä, viiden julkaistun täysimittaisen albumin jälkeen.
Hajoamisensa jälkeen Twisted Sister teki satunnaisia paluuesiintymisiä ennen kuin palasi virallisesti esiintymislavoille vuonna 2003. Jälleen, kolme vuotta myöhemmin, Dee Snider ilmoitti yhtyeen lopettavan toimintansa. Syynä lopettamiseen oli Sniderin mukaan se, että he halusivat antaa tilaa nuoremmille yhtyeille. "Olen aina inhonnut bändejä, jotka eivät älyä lopettaa ajoissa", Snider sanoi haastattelussa. Yhtye julkaisi loppuvuodesta vielä joulualbumin A Twisted Christmas.
Vuoden 2007 alussa yhtye päätti jatkaa uraansa myös Suomeen marraskuussa ulottuneella maailmankiertueellaan. Elokuussa 2008 yhtye esiintyi Tuurin Miljoona Rockissa. Seuraavassa kuussa yhtye esiintyi Lempäälän Ideaparkissa. Yhtye esiintyi Suomessa myös vuonna 2011 pääesiintyjänä Qstock-festivaalitapahtumassa Oulussa.
Twisted Sister ilmoitti huhtikuussa 2015 lopettavansa toimintansa 40-vuotisen taipaleen jälkeen. Vuonna 2016 järjestetty "The Forty and F**k It" -kiertue jäi Twisted Sisterin viimeiseksi. Yhtye esiintyi viimeisen kerran Suomessa Porispere-festivaalin pääesiintyjänä 2016.
Musiikki
thumb|250px|Twisted Sister esiintymässä vuonna 2008.
Yhtyeen musiikki on melodista hard rockia rosoisin soundein. Kappaleiden teemoina on usein itsenäisyys ja oman tien kulkeminen, mutta asiaa on riittänyt myös musiikista ja sen ylistämisestä. Twisted Sisterin esittämä musiikki on pääosin hard rockia, heavy metalia ja glam metalia. Ulkoasunsa johdosta yhtye määritellään useasti myös shock rockiksi. Twisted Sister on yksi suomalaisen Lordi-yhtyeen esikuvista, ja Dee Snider ja Jay Jay French ovat mukana Lordin The Arockalypse -levyllä: Snider puhuu introkappaleessa SCG3 Special Report ja French soittaa kitarasoolon kappaleessa Chainsaw Buffet.