cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hannele Lauri
Televisio
Lauri näytteli suositussa Spede Showssa 1984–1987. Hän esiintyi Naisen logiikka -sketseissä, joissa hän näytteli Speden esittämän hahmon vaimoa. Sketsit rakentuivat sen varaan, että vaimo päätteli sinänsä pitävällä logiikalla asioiden olevan tietyllä tavalla, vaikka niiden tosiasiallinen tola oli jotain aivan muuta. Esimerkiksi auton jarrukenkä on naisellisen logiikan mukaan kenkä, jolla painetaan jarrua. Eräät suhtautuivat naisen logiikkaa avaaviin sketseihin ryppyotsaisesti, mutta Lauria lähinnä huvitti ihmisten tosikkomainen lähestymistapa.
Spede Shown vakiokaartiin kuului Pasasen ohella Simo Salminen, Vesa-Matti Loiri ja Olli Ahvenlahti.
Naisen logiikasta kuvattiin vuosina 1993 ja 1997 elokuvaversio, joka sai ensi-iltansa vasta 1999. Komedia oli kaikin puolin pohjanoteeraus ja se on mainittu Suomen kautta aikain huonoimmaksi elokuvaksi. Tosin samasta arvonimestä kilpailee moni muukin tekele, kuten Karvat, Ponterosa ja Nightmare 2 – Painajainen jatkuu.
Spede Show jatkui Vesku Show -nimisenä 1988–1991. Pasanen jäi taustalle ja tilalle tulivat Juha Muje ja Eija Vilpas. Sarjan suosittu sketsipari oli aviopari Rape ja Ritu, joita näyttelivät Salminen ja Lauri. Ritun roolissaan Lauri sai puhua Tampereen murretta. Raudoittaja-Rapen ja Ritun naapureina oli keskiluokkaisempi aviopari, jota näytteli Vilpas ja Ahvenlahti. Vesku Shown eräs vakiosketsi oli Laurin näyttelemä nainen, joka istuskeli puiston penkillä. Paikalle tuli Loirin näyttelemä mies, joka yritti tehdä tuttavuutta naisen kanssa. Ensin tilanne etenee normaalina jutusteluna, mutta lopussa Loirin hahmo tekee poikkeuksetta jotain eroottisesti epäkorrektia, mikä saa naisen raivostumaan.
Hannele Lauri ja Eija Vilpas näyttelivät päärooleja komediasarjassa Hynttyyt yhteen, jota esitettiin 51 jaksoa vuosina 1991–1995. Sarjan tuotti Spede Pasanen. Lauri ja Vilpas loivat sen yhdessä ohjaaja Inkeri Pilkaman kanssa. Lauri näytteli Virpiä ja Vilpas Vappua. Sarjan alkuasetelmassa Vappu muuttaa Lappeenrannasta Helsinkiin ja asettuu serkkunsa Virpin alivuokralaiseksi. Yli miljoona katsojaa ruutujen ääreen kerännyt komedia ammensi huumoria murteista, heimoeroista, kerrostaloelämän hankaluuksista, jatkuvista rahahuolista ja etenkin miessuhteista. Yleisö on toivonut sarjalle jatkoa vielä 2020-luvulla.
Lauri ja Vilpas jatkoivat televisioyhteistyötään komediasarjassa Herkku & Partanen (1995–1996), jonka menestys jäi selkeästi Hynttyitä heikommaksi.
Television ote Hannele Laurin urasta voimistui. Hän näytteli sairaalaan sijoittuvassa draamasarjassa Ihmeidentekijät (1996–1998) lääkäri Tiina Kourankaa. Ilkeä mutta ammattitaidoltaan erinomainen Tiina on mukana 230-osaiseksi venyneen sarjan useimmissa jaksoissa. Sarjaa jatkettiin nimellä Parhaat vuodet (2000–2002), jota tehtiin yli 40 jaksoa. Lauri näytteli edelleen Tiinaa. Laurin yksityiselämässä oli vuosituhannen vaihteen tienoilla varsin vilkasta. Hänellä oli erinäisiä miessuhteita ja pari vuotta kestänyt avioliitto Teemu Rinteen kanssa.
Lauri näytteli pääroolin Anna-Leena Härkösen kirjoittamassa komediasarjassa Kuumia aaltoja. Sarjan alussa Laurin näyttelemä Jutta luulee olevansa raskaana, mutta käykin ilmi, että hänellä on vaihdevuodet. Sarjan dialogi seksistä ja vaihdevuosista on suorasukaista. Jutan tragediana on hänen kovan kuorensa alle peittynyt herkkyys. Sarjaa esitettiin 15 jaksoa syyskaudella 2003. Viimeisessä osassa Jutta lyö vetoa, että hän kykenee kävelemään korttelin ympäri meikittä. Hannele Lauri kertoi vuonna 2009, ettei itse lähde koskaan kotoaan ilman ehostusta, sillä hän on esteetikko.
Laurin televisiotyöt jatkuivat Kuumien aaltojen jälkeen vakavan draaman parissa, mutta hänen roolinsa olivat verraten pieniä. Draamasarjassa Uudisraivaaja (2006) hän näyttelee Mirjan roolin ja sarjassa Maan mitta (2007) toimitusjohtajan roolin. Uudisraivaaja sai Prix Europa -palkinnon. Pirkko Saision kirjoittamassa sarjassa Tehdas (2012) Laurilla on sivuosa työterveyslääkärinä. Sarjan teema on suomalaisen pienteollisuuden asema.
Komediasarjassa Melkein totta Laurilla on pääosa Emilia Sinisalon ja Heli Sutelan rinnalla. Laitosteatterin toimintaa satirisoivan sarjan kirjoittivat Riku Suokas, Heli Sutela ja Heikki Syrjä. Laurin roolina on teatteriin kyllästynyt veteraaninäyttelijä Juulia. Helsingin Sanomien Sanna Kangasniemi piti sarjaa hauskana ja erittäin tyylikkäänä – pitkästä aikaa. Sarjaa esitettiin kahdeksan osaa kevätkaudella 2019.
Elokuvat
Spede-kautensa jälkeen Lauri näytteli sivuosan Aku Louhimiehen yhteiskunnallisessa draamaelokuvassa Valkoinen kaupunki. Hupailuroolit jatkuivat Taru Mäkelän ohjaamassa aikalaiskomediassa Varasto (2011) ja sen jatko-osassa Varasto 2 (2018). Lauri näytteli päähenkilöiden äitiä ja anoppiehdokasta Ritvaa. Vesa-Matti Loiri näytteli Varastossa pienen roolin Ritvan miesystävänä, panomies Mynttisenä. Rooliasetelma oli herkullinen – ainoa kerta, kun Loiri ja Lauri näyttelevät pariskuntaa.
Vuonna 2014 Lauri näytteli jälleen päähenkilön äitiä. Hänellä oli sivuosa Johanna Vuoksenmaan komediassa 21 tapaa pilata avioliitto. Putous-viihdeohjelman tähtiä vilisevä elokuva oli sekä yleisö- että arvostelumenestys. Se sai yli 400 000 katsojaa. Panu Rajala kirjoitti Laurin osasuoritukseen liittyen: "Hänen vahvin ominaisuutensa, hallittu läsnäolo, näkyy voimistuvan rooli roolilta". Laurin ensimmäinen rooli teatterielokuvan keskushahmona on iskelmätähti Seija Kuula Vuoksenmaan komediassa 70 on vain numero vuonna 2021. Episodin Jesse Raatikainen arvioi: "Lauri onnistuu saamaan katsojan nauramaan pelkällä katseellaan tai äännähdyksellään, mikä onnistuu hyvin harvalta näyttelijältä." Turun Sanomien haastattelussa Lauri arvelee: "Tämä elokuva on minun mielestäni kertomus siitä, että ihminen kehittyy loppua kohden". Hannele Lauri ei ole juuri laulanut rooleissaan, ei myöskään tässä, vaan Seija Kuulan lauluäänenä toimii Lea Laven.
Muita rooleja
Hannele Lauri on ollut myös ääninäyttelijänä animaatioissa. Maria!-ohjelmassa (2008–2009, 2011) Lauri esitti Röökimuija-sketsihahmoa. Lauri vieraili rikollispomo Korppina Salatut elämät -sarjan kahdessa jaksossa 21.–22. huhtikuuta 2011.
Kirjallisuutta
Laurin elämästä on kirjoitettu kaksi kirjaa: Vuonna 2013 julkaistu Diiva – Hannele Laurin tarina ja vuonna 2021 julkaistu Hannele, näyttelijä. Diivan on tehnyt Laurin entinen aviomies Teemu Rinne. Hannele, näyttelijä -kirjan on kirjoittanut Panu Rajala.
Palkinnot
Laurille myönnettiin vuonna 2001 Näyttelijäliiton kultainen ansiomerkki. Hän sai myös vuonna 2019 Betoni-Jussin sekä Kultaisen Venlan elämäntyöstään.
Scioton piirikunta
Scioton piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka hallintokeskus on Portsmouth. Se sijaitsee Scioto- ja Ohiojokien yhtymäkohdassa ja sen naapuripiirikuntia ovat Pike pohjoisessa, Jackson koillisessa, Lawrence idässä ja Adams lännessä sekä Kentuckyyn kuuluvat Greenup ja Lewis etelässä.
Kaupungit ja kylät
Hallintokeskus:Portsmouth
thumb|left|Scioto County Courthouse, Scioton piirikunta
Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 79 499 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuivat valkoisiin (94,4%), mustiin (2,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,5%) ja aasialaisiin (0,3%). Piirikunnan asukkaiden ikäjakauma oli vuonna 2000 seuraava: Alle 5-vuotiaita oli 6,4%, 5–17-vuotiaita 16,7%, 18–24-vuotiaita 9,3%, 25–44-vuotiaita 27,0%, 45–64-vuotiaita 25,6% ja yli 65-vuotiaita 15,0%.
Köyhyysrajan alapuolella eli 23,5% asukkaista.
Janis Joplin
Janis Lyn Joplin (19. tammikuuta 1943 Port Arthur, Texas – 4. lokakuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen rock- ja blueslaulaja. Joplin muistetaan voimakkaasta, käheästä ja sielukkaasta äänestään ja rajusta laulutavastaan sekä värikkäästä rocktähden elämäntyylistään.
Joplin kasvoi Texasissa ja siirtyi Kaliforniaan tavoittelemaan laulajanuraa ensimmäisen kerran vuonna 1963. Hän lauloi tuolloin vielä folkia, vaikka ihailikin myös blueslaulajia. Menestystä ei kuitenkaan vielä tullut, vaan Joplin kärsi köyhyydestä ja huumeongelmista ja palasi takaisin Texasiin. Vuonna 1966 hänet otettiin sanfranciscolaisen rockyhtye Big Brother and the Holding Companyn laulusolistiksi, ja seuraavana vuonna hän nousi kuuluisuuteen Montereyn popfestivaalien esityksellään.
Joplin teki vuosina 1966–1970 neljä albumia, joista viimeinen ilmestyi postuumisti 1971. Tyyliltään albumit ovat rockia, bluesia, soulia ja kantria. Joplin kuoli heroiinin yliannostukseen lokakuussa 1970 kesken neljännen albuminsa nauhoituksia.
Varhainen elämä
Janis Joplin syntyi texasilaisessa öljynjalostamokaupungissa Port Arthurissa 19. tammikuuta 1943. Hänen perheeseensä kuuluivat vanhempien lisäksi myös kuusi vuotta nuorempi sisar Laura ja kymmenen vuotta nuorempi veli Michael. Äiti Dorothy oli taitava laulaja ja oli nuorena saanut äänensä ansiosta stipendin yliopistoon. Janisin lapsuus oli melko onnellinen. Hän riiteli määräilevän ja totisen äitinsä kanssa usein, etenkin kotiintuloajoista. Syrjäänvetäytyvään ja viinaanmenevään isäänsä hänellä oli paremmat välit, sillä tämä keskusteli usein tyttärensä kanssa. Nuorena Joplin lauloi kirkkokuoron solistina.
Opiskeluajat
Joplin on kertonut vaikeuksiensa alkaneen 14-vuotiaana. Hän ei pitänyt ulkonäöstään, sillä hän ei ollut yhtä kehittynyt kuin vuotta vanhemmat luokkatoverinsa, hän lihoi, ja hänelle kehittyi paha akne. Joplin oli koulukiusattu ja sosiaalinen hylkiö. Hän sai koulussa lisäksi lutkan maineen, jota hän myös itse tietoisesti provosoi. Joplin kapinoi torjutuksi tulemistaan vastaan myös alkamalla pukeutua epätavallisesti, beatnikkien tyyliin. Hän luki beatnikeista ensi kertaa Time-lehdestä ja alkoi liikkua koulunsa pienessä beatnik-porukassa sen ainoana tyttönä. Kaverukset kuuntelivat folkia, jazzia ja bluesia, jotka Port Arthurissa edustivat heille kapinallisuutta. He viettivät vapaa-aikaansa Louisianan puolella rajaa, missä oli runsaasti baareja ja väkevien anniskeluoikeudet. Joplinin ensimmäisiä laulajasuosikkeja olivat Leadbelly ja Odetta. Näihin aikoihin hän huomasi osaavansa itsekin laulaa suosikkiensa lauluja.
thumb|left|150px|Joplin high schoolin vuosikirjassa 1960. Valmistuttuaan high schoolista hyvin arvosanoin Joplin lähti vihaamastaan Port Arthurista collegeen Lamariin, joka oli naapurikaupunki Beaumontissa. Siellä Joplinia ei enää kiusattu, mutta hän käytti aikansa opiskelun sijaan musiikista keskustelemiseen ja ryyppäämiseen uuden kaveriporukkansa kanssa. Hän jättikin opintonsa kesken ja palasi vanhempiensa luo Port Arthuriin, missä hän aloitti reikäkorttioperaattori- ja konekirjoituskurssin. Hän suoritti sihteerintutkinnon kesällä 1961, ja hänen vanhempansa lähettivät hänet Los Angelesiin Kaliforniaan asumaan kahden tätinsä luo. Ennen pitkää Joplin muutti vuokra-asuntoon Veniceen, oli pari kuukautta San Franciscossa ja palasi lopulta takaisiin Port Arthuriin. Siellä hän kirjoittautui takaisin Lamariin ja teki töitä tarjoilijana. Hän ei vielä tuolloin laulanut kuin satunnaisesti.
Vuonna 1962 Joplin muutti Austiniin, Texasin pieneen pääkaupunkiin, josta oli 1960-luvun alussa tullut monien erikoisten ja taiteellisten tyyppien ja opiskelijoiden koti. Moni Joplinin tuonaikaisista beat-ystävistä lähtikin myöhemmin Joplinin tapaan San Franciscoon muokkaamaan sen nousevaa vastakulttuuria. Austinissa Joplin kirjoittautui Texasin yliopistoon. Hän erottautui jälleen useimmista naispuolisista opiskelutovereistaan epäsovinnaisella käyttäytymisellään ja pukeutumisellaan.
Joplin viihtyi yliopistossa kesästä joulukuun loppuun. Hän suoritti kaksi tyydyttävää arvosanaa, mutta osallistui vain yhdelle taidekurssille, vaikka taide oli hänen pääaineensa. Hän käytti aikaansa mieluummin kampuksen folk-illoissa ja baarissa. Hän alkoi myös laulaa ja pääsi yhtyeeseen nimeltä Waller Creek Boys. Joplinista tuli laulajana Austinissa hyvin suosittu ja paikallisen olutkuppilan musiikki-iltojen suurin vetonaula. Luonteeltaan häntä kuitenkin pidettiin riitaisana ja töykeänä. Hänellä oli Austinissa myös paljon seksisuhteita, niin miesten kuin naistenkin kanssa, mutta ei pitkiä seurustelusuhteita.
Kovaa elämää San Franciscossa
Joplin lähti Austinista tammikuussa 1963 liftaamalla San Franciscoon toteuttaakseen unelmaansa laulajana. Siellä hän muutti aluksi North Beachille. Hän alkoi laulaa folkia paikallisissa kuppiloissa ja opiskeli musiikkia ahkerasti itsekseen, etenkin bluesia, jossa hänen ihanteensa oli Bessie Smith. Elantonsa hän sai laulamisen lisäksi muiden antamasta tuesta, sekalaisista töistä, työttömyysavustuksesta ja näpistelystä. Joplin esiintyi Montereyn folkfestivaalilla 1963 kakkoslavalla. Levy-yhtiöt osoittivat häntä kohtaan pientä kiinnostusta, mutta Joplinin oma käyttäytyminen oli usein levytyssopimusten esteenä. San Franciscossa Joplin ryhtyi käyttämään alkoholin lisäksi myös amfetamiinia ja eli hänet tunteneiden ihmisten kertoman mukaan tietoisesti rankkaa elämää taiteensa vaatiman kärsimyksen vuoksi.
Kesän 1964 Joplin vietti ystävänsä kanssa New Yorkissa. Hän ei juurikaan esiintynyt siellä, vaan elätti itsensä biljardilla. Hän piti yhä yhteyttä perheeseensä ja kävi silloin tällöin Port Arthurissakin. Isä suhtautui Janisin uravalintaan paljon äitiä suopeammin, vaikka Janis olikin jo masentunut menestyksen antaessa odottaa itseään. Vuoden 1964 lopussa Joplin oli jo riippuvainen amfetamiinipiikeistä ja myös myi huumeita, ja seuraavana vuonna hän alkoi piikittää myös heroiinia. Keväällä 1965 Joplin oli jo niin laiha ja heikossa kunnossa, että hänen ystävänsä saivat hänet palaamaan takaisin Port Arthuriin perheensä luokse.
Hengähdystauko Texasissa
Port Arthuriin palattuaan Joplin yritti ryhdistäytyä, suorittaa vihdoin loppututkinnon collegessa ja aloittaa kunnollisen elämän. Hän vältteli esiintymistä, kävi terapiassa ja hyljeksi aluksi vanhoja ystäviään tai ainakin vieraannutti nämä uudella sovinnaisella käyttäytymisellään. Hän suunnitteli myös naimisiinmenoa kihlattunsa kanssa, mutta liitto ei toteutunut – osittain siksi, että sulho oli jo naimisissa.
Joplin pysytteli Port Arthurissa koko vuoden 1965. Hän palasi vakavissaan esiintymisen pariin taas maaliskuussa 1966 Austinissa ja alkoi sen jälkeen kierrellä Texasin folkpaikkoja. Vaikka hän pukeutuikin aiempaa sovinnaisemmin, hänen esiintymistyylinsä oli naislaulajalle epätavallisen raju. Hänen äänenkäytössään herätti huomiota se, että hän pystyi laulamaan monipuolisesti niin heleällä kuin käheälläkin äänellä.
Laulajaksi Big Brother and the Holding Companyyn
thumb|Big Brother and the Holding Company. Vuoden 1966 alussa hippikulttuuri oli syntymässä San Franciscossa. Paikallisesti suosittu rockyhtye Big Brother and the Holding Company etsi laulajaa, ja rockvaikuttaja Chet Helms ehdotti heille Joplinia, joka saapuikin pyynnön saatuaan koelauluun kesäkuussa 1966. Hänet hyväksyttiin yhtyeeseen heti mielihyvin, vaikka kitaristi James Gurley suhtautuikin hänen ulkonäköönsä kriittisesti. Joplin ei ollut koskaan laulanut rockia, ja hän joutui myös opettelemaan sähköisen ja kovaäänisen bändin edessä laulamisen. Hän otti laulutunteja ensi kertaa elämässään ja alkoi pukeutua värikkäisiin hippivaatteisiin esiintyessään. Hän aloitti myös amfetamiinin käytön uudelleen. Hänellä oli jälleen paljon lyhyitä suhteita ja yksi niistä Gurleyn kanssa, kunnes tämä palasi vaimonsa ja lapsensa luo.
Levytysuran alku
Big Brother teki kesällä 1966 pitkän soittomatkan bluesin kotikaupunkiin Chicagoon, mutta siellä yhtyettä ja sen musiikkia ei lainkaan ymmärretty. Yhtye teki siellä kuitenkin levytyssopimuksen ja alkoi äänittää ensialbumiaan aluksi Chicagossa ja syksyllä Los Angelesissa. Levytyssopimus oli huono, albumin singlet eivät menestyneet ja sen julkaisua viivytettiin, ja Joplin harkitsi yhtyeestä lähtemistä. Hän oli kuitenkin löytänyt San Franciscon hippiyhteisöstä ja yhtyeestään itselleen uuden perheen, joka oli hänelle ”koko elämä”, kuten hän kirjoitti äidilleen. Samalla Joplin oli nousemassa yhtyeen tähdeksi ja johtajaksi.
Montereyn popfestivaalit ja nousu kuuluisuuteen
Kesäkuussa 1967 Joplin nousi maanlaajuiseen maineeseen Big Brotherin esiinnyttyä Montereyn popfestivaaleilla. Tapahtumasta kirjoittaneet rock-kriitikot olivat haltioissaan siihen asti tuntemattoman Joplinin ”hurjasta energiasta, jonka hän julmasti vangitsi yhteen hetkeen”. Big Brotherin osuuden huippukohtana pidetään kappaletta ”Ball and Chain”, jota Joplin ei omien sanojensa mukaan koskaan pystynyt laulamaan ”ilman kunnon rutistusta”. Koska yhtyeen ensimmäistä osuutta ei tallennettu filmille, he pääsivät lavalle toisenakin päivänä ja yhtä intensiivisinä. Joplin piti itsekin festivaalia elämänsä kohokohtana. Samalla yhtyeen muut jäsenet kuitenkin vaipuivat julkisuudessa Joplinin varjoon. Vähän myöhemmin Big Brotherin esiinnyttyä New Yorkissa New York Timesin haltioitunut kriitikko Robert Shelton kirjoitti, että Joplin oli ”merkittävimpiä uusia lahjakkuuksia popmusiikin alalla vuosiin” ja ”toisinaan neiti Joplin tuntui laulavan kahta yhteen sointuvaa nuottia yhtä aikaa”.
Joplinin kiinnostavuutta lisäsi se, että hän puhui suoremmin kuin ajan muut naistähdet: hän saattoi kutsua esiintymistä ”rakastumiseksi 20 kertaa”, ”lapsen saamiseksi” tai ”orgasmiksi”. Hän pyrki tietoisestikin rakentamaan mainettaan kertomalla lehdistölle tappelustaan Jim Morrisonin kanssa ja yhden yön suhteestaan jalkapalloilija Joe Namathiin. Kuuluisuuteen singonnut Joplin elikin samanlaista elämää kuin monet miespuoliset rocktähdet: siihen kuului paljon alkoholia, huumeita ja seksiä.
thumb|left|Joplinin auto, [[Porsche 356.]] Montereyn festivaalin jälkeen Big Brother teki managerisopimuksen tunnetun managerin Albert Grossmanin kanssa. Tammikuussa 1968 Joplinille tehtiin abortti. Hän asui San Franciscon Haightin hippikortteleissa vuoden 1968 alkuun saakka, jolloin paikka oli jo menettänyt rakkauden kesän tunnelmansa ja muuttunut vaaralliseksi.
Toinen albumi ja lähtö Big Brotherista
Big Brotherin toisella albumilla Cheap Thrills pyrittiin korostamaan yhtyeen lavaominaisuuksia, jotka olivat sen vahvuuksia. Yhtye kuitenkin soitti epävireisesti, ja Joplin sekä tuottaja turhautuivat. Albumi nauhoitettiin lopulta lähes kokonaan studiossa, mutta se naamioitiin livealbumiksi, jotta yhtyeen epävireisyys ei häiritsisi. Tuottaja John Simonin mukaan Joplin oli äänitysten aikana joskus herttainenkin, mutta yleensä ”niin hyökkäävä, että se oli suorastaan pelottavaa”. Simon myös havaitsi, että Joplin ei ollut lainkaan spontaani vaan lauloi jokaisen oton samalla tavalla voihkaisuineen ja parkaisuineen.
Cheap Thrills julkaistiin elokuussa 1968. Se myi hyvin ja nousi lopulta listaykköseksi kahdeksan viikon ajaksi. Arvostelut olivat aluksi ristiriitaisia: monet kriitikot ylistivät Joplinin laulutaitoja mutta haukkuivat Big Brotherin muut muusikot. Toisaalta esimerkiksi Rolling Stone ja The New York Times haukkuivat niin albumin kuin Joplininkin. Joplinin oma luottamus studiossa hapuilevaan yhtyeeseensä oli myös alkanut rakoilla. Hän oli lisäksi kyllästynyt esittämään samoja kappaleita illasta toiseen ja halusi siirtyä soulmusiikkiin puhallinsoittimineen. Vaikka hän kertoi yhä rakastavansa Big Brotherin kaikkia jäseniä, hän ilmoitti syyskuussa 1968 jättävänsä yhtyeen kiertueen jälkeen. Hän esiintyi yhtyeen kanssa viimeisen kerran joulukuussa 1968. Big Brotherin ja Cheap Thrillsin maine on sittemmin kohentunut, ja moni kriitikko arvostaa nykyisin yhtyettä Joplinille hyvin sopineena.
Tähtiasemastaan ja ronskista julkisuuskuvastaan huolimatta Joplin oli ystäviensä kertoman mukaan edelleen hyvin herkkänahkainen, epävarma omasta ulkonäöstään ja laulutaidoistaan, ja hän otti kielteiset arvostelut hyvin raskaasti.
Alkoholin ja huumeiden käyttö
Joplin joi paljon, ja hän suosi erityisesti Southern Comfort -likööriä. Tultuaan kuuluisaksi hän muistutti juomaa valmistavaa yhtiötä tuotteen hyödyksi tekemästään markkinointityöstä ja sai heiltä 25 000 dollaria, jolla hän osti itselleen ilvesturkin. Kesään 1968 mennessä hän oli myös alkanut käyttää heroiinia entistä useammin, ja vuonna 1969 hän piikitti jo päivittäin. Hänellä oli tapana piikittää vasta esityksen jälkeen mutta ei ennen esitystä, koska se olisi turruttanut hänet. Hän otti vuosien 1968 ja 1969 aikana tiettävästi kuusi yliannostusta, joista yksi maaliskuussa 1969 melkein tappoi hänet. Vuoden 1969 lopulla Joplin hakeutui hoitoon päästäkseen eroon heroiinista. Tauon jälkeen hän kuitenkin jatkoi käyttämistä, joskin aiempaa vähemmän.
Kozmic Blues Band
thumb|350px|Kuvamontaasi Joplinista lokakuussa 1969 esiintymässä Music Scene -ohjelmassa. Kolme viikkoa Big Brotherin hajoamisen jälkeen Joplin esiintyi 21. joulukuuta 1968 uuden, vielä nimettömän soul-kokoonpanonsa kanssa Memphisissä. Esiintyminen vaativan mustan yleisön edessä oli kuitenkin pettymys kaikille. Myös talven muut esiintymiset Yhdysvalloissa osoittivat kriitikoille, että yhtye ja Joplin eivät olleet vielä löytäneet yhteistä säveltä. Huhtikuussa Euroopassa vastaanotto oli kuitenkin sen sijaan ollut hyvin innostunut.
Kesällä 1969 hän nauhoitti uuden albuminsa I Got Dem Ol’ Kozmic Blues Again Mama! kymmenessä päivässä. Albumi oli rhythm and blues- ja soul-vaikutteinen, ja sillä oli nyt myös puhallinsoittimia. Albumi sai vaihtelevia arvosteluja, ja vaikka se myikin kultaa, yksikään sen single ei noussut top-10:een. Kokoonpanoaan vaihdellut ja epäyhtenäinen taustayhtye sai nimekseen Kozmic Blues Band vasta hajottuaan joulukuussa 1969.
Elokuussa 1969 Joplin esiintyi Woodstockin festivaalilla. Hänen esiintymistään on kuvattu epäonnistuneeksi, sillä hän oli väsynyt ja humalassa. Marraskuussa 1969 hänet pidätettiin Floridassa hänen solvattuaan ja uhkailtuaan poliisia konserttinsa jälkeen. Joplinilla oli joskus tapana yllyttää konserteissaan yleisöä tanssimaan konserttisalien päälliköiden kauhuksi, ja hän sai siitä hyvästä porttikiellon Houstoniin.
Pearl ja kuolema
Keväällä 1970 Joplin kokosi itselleen uuden yhtyeen, joka sai nimekseen Full Tilt Boogie Band. Joplinin ja yhtyeen yhteistyö toimi kesän kiertueella hyvin, ja konsertit saivat hyviä arvosteluja.
Elokuussa 1970 Joplinin vierailu high schoolinsa kymmenvuotisluokkakokouksessa Port Arthurissa sai paljon näkyvyyttä. Hänen tarkoituksensa oli näyttää entisille kiusaajilleen, mutta tapahtuma ja etenkin sen tiedotustilaisuus nostivatkin Janisille pintaan vanhoja traumoja.
Joplin nauhoitti seuraavaa albumiaan Los Angelesissa syksyllä 1970 yhtyeensä ja tuottaja Paul Rothchildin kanssa. Hän oli lopettanut heroiinin käytön ja suunnitteli hetken aikaa perheen perustamista uuden miesystävänsä kanssa, kunnes suhde alkoi kariutua. Syyskuussa Joplin jatkoi taas heroiinin käyttöä.
Kesken albuminsa nauhoituksia Joplin kuoli yksin Landmark-hotellin huoneessaan 4. lokakuuta 1970 heroiinin yliannostukseen. Kuoleman aiheuttanut heroiini oli ollut vahvempaa kuin mihin hän oli tottunut; sama erä oli surmannut kahdeksan muutakin ihmistä Los Angelesissa sinä viikonloppuna.
Joplinin viimeinen levy Pearl julkaistiin postuumisti vuonna 1971. Musiikin tyyli on hieman aiempaa kevyempää. Levystä tuli Joplinin menestynein albumi, ja sillä on myös hänen ainoa listaykköseksi noussut singlensä, versio Kris Kristoffersonin kantrikappaleesta ”Me and Bobby McGee”. Levyn nimi tulee siitä, että Joplin oli keväällä 1969 alkanut käyttää itsestään roolinimeä ja lavapersoonaa nimeltä ”Pearl”.
Lauluntekijänä
Monet Joplinin levyttämistä lauluista olivat cover-versioita tai muiden hänelle kirjoittamia. Joplinin itse osittain tai kokonaan tekemiä kappaleita ovat esimerkiksi ”Mercedes Benz”, ”Move Over”, ”One Good Man”, ”Kozmic Blues”, ”Road Block”, ”Women Is Losers” ja ”Turtle Blues”.
Vaikutus
Joplin on ollut esikuvana monelle naislaulajalle, kuten Stevie Nicksille, Joan Osbornelle ja Kim Gordonille. Joplin on kuolemansa jälkeen joskus nähty edelläkävijänä siinä, miten valkoinenkin nainen voi laulaa muullakin tavoin kuin kauniisti, ja päästä rocktähdeksi. Hänet on myös usein nähty feminismin ennakoijana ja lesbouden ikonina, vaikka hän itse ei kumpaankaan ryhmään varsinaisesti kuulunutkaan.
Tunnustuksia
Joplin sai vuonna 2013 tähden Hollywoodiin Walk of Famelle.
Minardi PS02
Minardi PS02 oli George Rytonin suunnittelema ja Minardin käyttämä Formula 1 -auto kaudella, jossa oli Asiatechin valmistamat moottorit ja Michelinin renkaat. Kuljettajina toimivat edellisellä kaudella kolme kilpailua ajanut malesialainen Alex Yoong ja esikoiskauttaan ajanut australialainen Mark Webber. Jarrut tallille toimittivat Brembo ja Hitco.
Alkonost
thumb|right|[[Ivan Bilibinin Alkonost]] thumb|350px|[[Viktor Vasnetsovin Sirin ja Alkonost: Ilon ja surun linnut (1896)]]
Minardi PS02
Kauden 2002 alussa talli katkaisi kaksi vuotta kestäneen pisteettömän putkensa heti avauskilpailussa Australian GP:ssä, jossa ensimmäistä ja samalla kotikilpailuaan ajanut tulokaskuljettaja Mark Webber ylsi viidenneksi tallin autolla, joka oli kaukana kärkitaisteluista. Webber onnistui kauden edetessä ajamaan useaan kertaan lähelle kymmenen parhaan joukkoa, joista heti avauskilpailun jälkeen kahdesti.
Kesäkuussa 2002 Minardin kerrottiin saaneen tv-rahat, jotka jäivät maksamatta edellisellä kaudella konkurssiin menneelle Prost-tallille. Summan suuruus oli noin 12 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Summa toi tallille hieman taloudellista helpotusta. Päätös oli lopulta myös muiden F1-tallien hyväksymä, mutta rahanjakoa vastustivat muun muassa McLarenin tallipäällikkö Ron Dennis ja Arrowsin tallipäällikkö Tom Walkinshaw.
Kenties turhauttavin kilpailu koko kaudella oli Espanjan GP. Tallilla oli koko viikonlopun ongelmia autojen siipien kanssa. Lauantaina Yoongin autosta irtosi etusiipi, kun hän ylitti rataa reunustanutta kanttikivitystä. Sunnuntaiaamun lämmittelyssä puolestaan Webberin autosta irtosi takasiipi, kun hän jarrutti pääsuoran päässä. Kumpikaan kuljettajista ei onneksi loukkaantunut tilanteissa. Talli päätti lopulta vetäytyä itse kilpailusta turvallisuussyihin vedoten. Paul Stoddartin mielestä olisi ollut vastuutonta ajattaa autoja kilpailussa, koska ongelmien vika ei ollut tiedossa.
Alex Yoongin kausi ei mennyt Webberiin verrattuna kovin hyvin. Vaikka hän sijoittui Australiassa hienosti seitsemänneksi, ajoi hän maaliin enää neljässä kilpailussa koko kaudella. Lisäksi hän karsiutui 107 %:n säännön takia kolmesta kilpailusta. Paul Stoddart harkitsikin Saksan GP:n aika-ajojen jälkeen siirtävänsä Yoongin testikuljettajaksi, koska hän karsiutui aika-ajoissa, ja jäi Webberin aika-ajokierrosajalle kaksi sekuntia. Talli päätyikin lopulta ratkaisuun, jonka mukaan Anthony Davidson korvaisi hänet. Davidson ajoi kuitenkin vain Unkarin ja Belgian GP:issä, minkä jälkeen Yoong ajoi kauden lopuissa kilpailuissa. Molemmat Davidsonin kilpailut päättyivät keskeytykseen.
Hyvästä avauskilpailusta huolimatta talli ei onnistunut loppukaudella saavuttamaan enää yhtään pistettä. Ainoiksi MM-pisteiksi jäivät Webberin Australiassa saavuttamat kaksi pistettä. Minardi sijoittui valmistajien MM-sarjassa jaetulle viimeiselle sijalle Toyotan ja Arrowsin kanssa.
Formula 1 -tulokset
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta.
The Blueprint
The Blueprint on Jay Z:n vuonna 2001 julkaisema albumi. Se on Jay Z:n kuudes albumi.
Ilmestyessään The Blueprint sai innostuneen vastaanoton niin medialta kuin yleisöltäkin. The Blueprintin tuotanto nojaa vahvasti vanhoihin soul- ja r&b-sampleihin ja levyn suuria tähtiä ovatkin Jay Z:n lisäksi tuottajat, ennen kaikkea Kanye West ja Just Blaze. Albumi on eittämättä yksi 2000-luvun tärkeimmistä hiphop-albumeista ja sen vaikutukset moneen myöhempään julkaisuun ovat huomattavat. Vaikka levyn julkaisu tapahtui 11. syyskuuta 2001, oli levy kaupallinen menestys ja on myynyt Yhdysvalloissa kaksinkertaista platinaa. Levy on julkaistu sekä CD:nä että vinyylinä.
Albumi valittiin vuonna 2018 mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Alkonost
Alkonost munii munansa meren rannalle ja panee ne sitten veteen tyynnyttäen meren kuudeksi tai seitsemäksi päiväksi. Kuudentena tai seitsemäntenä päivänä alkonostin poikaset kuoriutuvat ja myrsky alkaa. Alkonostilla on hyvin kova ja lempeä ääni; ne jotka sen kuulevat unohtavat kaiken mitä tietävät ja toivovat.
The Blueprint
Kappalelista
Piiloraidat:
Alkonost
Nimi alkonost tulee kreikkalaisen mytologian puolijumalattaresta Alkyonesta, jonka jumalat muuttivat kuningaskalastajaksi. Ortodoksiselle kirkolle alkonost kuvasi Jumalan tahtoa. Se asuu paratiisissa, mutta lähtee maailmaan viestinviejänä. Toisin kuin siriniin, alkonostiin ei liity mitään pahaa.
Charlotta (Ruotsin kuningatar)
Charlotta oli yksi kaikkien aikojen nuorimmista kuninkaallisista morsiamista Ruotsissa. Hän oli 15-vuotias mennessään naimisiin vuonna 1774 kymmenen vuotta vanhemman serkkunsa Kaarle-herttuan kanssa. Sulhanen oli kuningas Kustaa III:n veli. Kustaa III oli pitkään lapseton, joten hän rohkaisi Kaarlea avioitumaan pian ja huolehtimaan kruununperillisen tuottamisesta.
Charlotta piti ahkerasti päiväkirjaa ja kirjoitti yli seitsemätuhatta sivua elämästään ensin teini-ikäisenä herttuattarena ja myöhemmin kuningattarena. Hän määräsi, ettei kukaan saisi lukea päiväkirjoja 50 vuoteen, ja ne julkaistiin vasta 1900-luvulla.
Pulmanki
Pulmanki on kylä ja entinen kunta Finnmarkin läänissä Norjassa. Pulmanki sijaitsee lähellä Suomen rajaa ja Utsjoen Nuorgamin kylää. Pulmangin kylän itäpuolella pääosin Suomen alueella sijaitseva Pulmankijärvi laskee Pulmankijoen kautta Tenojokeen. Pulmanki erosi Uuniemen kunnasta 1. tammikuuta 1903. Siihen aikaan paikkakunnalla asui 450 asukasta. Pulmangissa puhutaan sekä pohjoissaamea että norjaa. Pulmangin kylässä on oma kirkko.
Pulmanki yhdistyi viereisen Tenon kunnan kanssa 1. tammikuuta 1964.
Christian Dior
Christian Dior (21. tammikuuta 1905 Granville, Ranska – 24. lokakuuta 1957 Montecatini Terme, Italia) oli ranskalainen muotisuunnittelija. Hän avasi omaa nimeään kantavan muotitalonsa vuonna 1946 Pariisissa, tekstiilitehtailija Marcel Boussacin avustuksella.
Diorin tunnetuin luomus oli vuonna 1947 esitelty New Look. Tyylin tunnusmerkki oli korostettu naisellisuus, tiukkaan istuva vyötärö ja laaja kellohame. Dior halusi luoda ylellisiä vaatteita sota-ajan puutteen jälkeen, mutta hänen luomaansa muotia myös arvosteltiin epäkäytännölliseksi.
Diorin muotitalossa ovat työskennelleet monet kuuluisat muotisuunnittelijat, tunnetuimpana Yves Saint-Laurent, joka otti vastuulleen muotitalon johdon Christian Diorin kuoltua 1957. Pierre Cardin työskenteli Diorilla 1947–1950. Dior valmistaa haute couturea, arvokkaita valmisvaatemallistoja, kosmetiikkaa ja hajuvesiä. Diorin ensimmäinen hajuvesi oli vuonna 1947 lanseerattu Miss Dior. Vuonna 1955 olivat vuorossa huulipunat ja muu kosmetiikka.
Poolo (täsmennyssivu)
Poolo voi tarkoittaa
Tero Forsell
Tero Forsell (s. 10. marraskuuta 1976 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Forsell on Mestiksen ja jääkiekon I.divisioonan parhaimpia pelaajia kautta aikojen, ja TuTon runkopelaaja. Yhtä ulkomaankautta (2003–2004 Ranskan pääsarjassa Ligue Magnusissa) sekä yhtä SM-liigassa pelattua kautta (jolloin Forsell voitti SM-kultaa) lukuun ottamatta Forsell on pelannut koko uransa TuTossa, vuodesta 1996 alkaen. Forsell on myös pelannut 2 B-maaottelua.
Koulutukseltaan ja ammatiltaan Forsell on yhdyskuntatekniikan insinööri. Forsell avioitui 4.8.2007
Forsell on toiminut urallaan TuTon kapteenina neljään otteeseen kausina 1998–1999, 2001–2002, 2002–2003 sekä osan kautta 2004–2005. Kaudella 2006–2007 Forsell oli joukkueen varakapteeni.
Forsell solmi kausille 2007–2009 jatkosopimuksen (1+1 vuotta). Ennen kautta 2007–2008 Forsellilla oli koossa 294 syöttöpisteitä, ja Forsell rikkoikin 300 syöttöpisteen rajapyykin heti kauden alkuvaiheilla, 23. syyskuuta pelatussa SapKo–TuTo-ottelussa.
16. marraskuuta 2007 pelatussa Titaanit–TuTo-ottelussa Forsell saavutti 450. tehopisteen rajapyykin Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Forsell sai 400 pelattua runkosarjaottelua täyteen 21. marraskuuta 2007 pelatussa TuTo–Jukurit-ottelussa
Mestaruuteen päättyneen kauden 2007–2008 jälkeen Forsell empi pitkään peliuransa jatkoa, kunnes ilmoitti marraskuussa 2008 palaavansa kaukaloihin.
Torquato Tasso
Torquato Tasso (11. marraskuuta 1544 Sorrento – 25. huhtikuuta 1595 Rooma) oli myöhäisrenessanssin aikainen italialainen runoilija, jonka pääteos on ensimmäisestä ristiretkestä kertova runoelma Vapautettu Jerusalem.
Elämä
Torquato Tasso oli aatelismies ja runoilija Bernardo Tasson ja tämän vaimon Porzia de Rossin poika ja syntyi vuonna 1544 Sorrenton kaupungissa. Hänen isänsä joutui maanpakoon vuonna 1552 ja äiti kuoli pojan ollessa 12, mikä masensi Tassoa syvästi. Hänet laitettiin seitsenvuotiaana Napolissa jesuiittakouluun, jossa hän omaksui ankaran uskonnollisen vakaumuksen.
20-vuotiaana vuonna 1565 Tasso sai työpaikan Ferraran hovista, ensin herttuan veljen ja myöhemmin itse herttuan, Alfonso II d’Esten palveluksessa. Hovissa vietettiin kevytmielistä elämää, joka ei ollut vakavaluonteiselle Tassolle mieluista. Sekä herttua että tämän sisaret osoittivat lahjakkaalle nuorukaiselle arvostusta ja Tasso sai tehtäväkseen kirjoittaa runoja eri henkilöiden kunniaksi.
Tasso sai pian ylennyksen ja hänet määrättiin valtakunnanhistorioitsijaksi. Hän alkoi omistautua yhä enemmän runoudelle ja vuonna 1573 valmistui paimennäytelmä Aminta, joka kuitenkin julkaistiin vasta vuonna 1581. Pääteoksensa Vapautetun Jerusalemin Tasso kirjoitti 1570-luvun alussa Ferrarassa ja se valmistui todennäköisesti vuonna 1575, mutta ilmestyi painosta vasta 1580. Tasson näytelmää ja runoteosta ihailtiin ja Tassosta alkoi kehittyä itsekeskeinen ja kunniastaan arka, mitä hänen kadehtijansa osasivat käyttää hyväkseen. Hovin jatkuva huvittelu ja kilpailu ruhtinaan huomiosta laukaisivat Tassolla mielenterveydelliset ongelmat: hän pelkäsi jatkuvasti joutuvansa helvettiin ja mieliala muuttui alakuloiseksi. Hänellä oli monia harhakuvitelmia ja vainoharhoja. Taustalla vaikutti myös suuren runoteoksen luomisesta aiheutunut henkinen kuormitus. 1500-luvun lääketiede ei osannut potilasta auttaa ja pidettiin parhaana teljetä hänet vankityrmään. Kun Vapautettu Jerusalem tuli julkisuuteen, Tasso oli jo mielisairaalan muurien sisäpuolella.
Vankeutensa aikana Tasso kirjoitti useita filosofisia ja moraalisia dialogeja, jotka yhdessä hänen lukuisten kirjeidensä kanssa ovat parhaita esimerkkejä 1500-luvun italialaisesta proosasta. Vapaus koitti viimein vuonna 1586, lähes kuuden vuoden vankeuden jälkeen. Tämän jälkeen Tasso asui jonkin aikaa Mantovassa kirjoittaen tragedian Galealto, mutta lähti sittemmin kaupungista ja vaelteli pääasiassa Rooman ja Napolin välillä. Monet Vapautetun Jerusalemin kohdat askarruttivat runoilijaa niin, että hän yritti kirjoittaa koko runoelmansa uudelleen nimellä Gerusalemme conquistata, Valloitettu Jerusalem. Uusi eepos julkaistiin vuonna 1593 ja oli runolliselta kannalta täydellinen epäonnistuminen.
Torquato Tasso sairastui maaliskuussa 1595 ja kuoli 51-vuotiaana Roomassa San Onofrion luostarissa saman vuoden huhtikuussa. Jos hän olisi elänyt vielä muutaman päivän, hän olisi ollut juhlinnan keskipisteenä Capitoliumilla, missä hänet olisi seppelöity laakeriseppeleellä. Vastaavan kunnianosoituksen sai Petrarca vuonna 1341.
Vapautettu Jerusalem
pienoiskuva|Torquato Tasson tammi on edelleen Rooman Janiculus-kukkulalla lähellä San Onofrion luostaria (piirros 1895). Tasson parhaiten tunnettu teos on Vapautettu Jerusalem (Gerusalemme Liberata), jonka on suomentanut Elina Vaara. Teos kuvaa kristittyjen ja muslimien kuvitteellisia taisteluja Ensimmäisen ristiretken aikana. Kirjan mielikuvituksekkaissa tapahtumissa on paljon rakkautta, enkeleitä, pahoja henkiä ja noitia. Teos sisältää niin rakkausrunoutta kuin uskonnollista paatosta ja taistelurunoutta.
Tasso kävi kirjansa pohjalta vilkasta kirjeenvaihtoa aikansa oppineiden kanssa. Toisaalta hän juuri tällöin alkoi kärsiä syyllisyydentunnoista, jotka pian mursivat hänen mielenterveytensä.
Vapautetun Jerusalemin päähenkilö on Rinaldo-niminen ritari. Teoksen huippukohdassa hän kohtaa Armida-nimisen kauniin saraseeninaisen, joka on noita. Armida houkuttelee Rinaldon saarelleen, joka on kuin paratiisi, siellä vallitsee yhtä aikaa sekä kevät että kesä. Armida yrittää kaikkensa, jotta Rinaldo unohtaisi velvollisuutensa ristiritarina.
Kun taistelu Jerusalemista on ratkaisevassa vaiheessa, Armida saapuu taistelukentälle aikomuksenaan kostaa Rinaldolle. Hän epäonnistuu ja yrittää surmata itsensä. Rinaldo estää itsemurhan ja rukoilee, että Armida kääntyisi oikeaan uskoon.
Vapautetun Jerusalemin esikuvana oli Homeroksen Ilias. Troija vertautuu Jerusalemiin ja Rinaldo Akhilleukseen. Ristiretkeläisten ei ole mahdollista vallata Jerusalemia ilman Rinaldoa, kuten kreikkalaisilta ei onnistu Troijan valtaus ilman Akhilleusta. Teoksen historiallinen mielenkiintoisuus tulee vastareformaation ajatusmaailmasta. Silloin haaveiltiin uudesta ristiretkestä, nyt turkkilaisia vastaan.
Teoksen pohjalta on sävelletty useita oopperoita.
Kiinalainen paviljonki
thumb|Kiinalainen paviljonki Kiinalainen paviljonki on yksi Ruotsin kuninkaallisista linnoista. Se sijaitsee Drottningholmin linnanpuistossa Ekerön kunnan Lovönin saarella Tukholman läänissä. Se toimii Ruotsin kuninkaallisten kesänviettopaikkana.
Alun perin paviljongin paikalla sijaitsi pienempi puinen versio samaisesta rakennuksesta, joka oli kuningas Aadolf Fredrikin syntymäpäivälahja hänen puolisolleen, kuningatar Loviisa Ulriikalle vuonna 1753. Nykyinen pysyvä versio Kiinalaisesta paviljongista, joka korvasi sitä edeltäneen puupaviljongin, on arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantzin suunnittelema. Rakennustyöt aloitettiin 1763 ja saatiin päätökseen kuusi vuotta myöhemmin 1769. Rakennuksen sisustus ja sen muu arkkitehtuuri yhdistelee rokokoo-tyylisuuntaa sekä kiinalaistyyppistä eksotiikkaa.
Paviljonki kuuluu yhdessä Drottningholmin linnan ja -teatterin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Cindy Sun
Cindy Sun (oik. Sini Paananen, s. 23. tammikuuta 1990 Jyväskylä) on suomalainen pornonäyttelijä.
Cindy Sunista julkaistiin vuonna 2022 Bazar Kustannuksen kautta Sami Lotilan kirja Pornotähti Cindy Sun.
Äimäruohot
Äimäruohot (Subularia) on ristikukkaiskasvien heimoon kuuluva suku. Suvusta tunnetaan kaksi lajia.
Äimäruohot ovat pieniä yksivuotisia ruohovartisia kasveja. Kukat ovat pieniä ja valkoisia.
David Bowien diskografia
David Bowie (1947–2016) oli englantilainen rockmuusikko, joka julkaisi yli 50 vuotta kestäneen uransa aikana 27 studioalbumia, 9 livealbumia, 46 kokoelmalevyä, 5 EP-levyä ja 111 singleä.
Leominster
Leominster [] on vajaan asukkaan maaseutukaupunki ja kunta (civil parish) Herefordshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Wyejokeen laskevan Lyggjoen varrella. Kaupunki elää pääasiallisesti maataloudesta, ja siellä on karja- ja lammastori. Siellä valmistetaan myös maanviljelystyökaluja.
Leominster syntyi vuonna 660 perustetun anglosaksilaisen luostarin ympärille. Nykyinen Pyhän Pietarin ja Paavalin kirkko oli aikaisemmin osa luostaria. Aluksi kaupunki tunnettiin kymrinkielisellä nimellä Llanllienni, joka tarkoitti ’kirkkoa virroilla’. Saksilaiset nimesivät sen uudelleen Lady Godivan aviomiehen Herefordin jaarli Leofricin mukaan, ja Domesday bookissa siitä käytetään nimeä Leofminstrein.
Leominster sai vaurautensa keskiajalla villasta, joka oli peräisin paikallisista ryelandlampaista. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1554. Keskustassa on yhä kapeat, keskiaikaiset kadut, joiden varrella on tudortyylisiä rakennuksia, kuten 1600-luvulla rakennettu ristikkorakenteinen kaupungintalo. Church- ja Etnamkaduilla on yrjöjenaikaisia rivitaloja.
March On, Bahamaland
March on, Bahamaland (”Marssios, Bahamamaa”) on Bahamasaarten kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Timothy Gibson. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyessä 10. heinäkuuta 1973. God Save the Queen on vieläkin maan kuningashymni.
Marianna Sastin
Marianna Sastin (s. 10. heinäkuuta 1983 Mosonmagyaróvár) on unkarilainen naispainija, maailmanmestari, Euroopan kisojen voittaja ja EM-mitalisti.
Marija Muzytšuk
Marija Muzytšuk (s. 21. syyskuuta 1992 ) on ukrainalainen shakin suurmestari, joka voitti shakin naisten maailmanmestaruuden huhtikuussa 2015. Voittonsa ansiosta hän sai suurmestarin arvonimen.
Myös Muzytšukin vanhempi sisko Hanna Muzytšuk on suurmestari. Molemmat sisarukset boikotoivat Saudi-Arabiassa käytyjä vuoden 2017 maailmanmestaruuskisoja, koska niissä piti käyttää abayaa, koko kehon peittävää huivia.
Valentina Prudskova
Valentina Aleksandrovna Prudskova (27. joulukuuta 1938 Jeršov, Venäjän SFNT – 23. elokuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hänen pääaseensa oli floretti.
Prudskova oli mukana voittamassa floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Roomassa 1960 ja olympiahopeaa Tokiossa 1964. Tokiossa hän kilpaili lisäksi floretin yksilökilpailussa. MM-kilpailuissa Prudskova voitti floretin joukkuekilpailussa kolme kulta- ja kaksi hopeamitalia sekä yksilökilpailussa pronssia vuonna 1965. Prudskovan 40-vuotiaana vuonna 1950 kuollut isä osallistui talvisotaan. Prudskova kuoli 81-vuotiaana 23. elokuuta 2020.
Guram Kostava
Guram Kostava (s. 18. kesäkuuta 1937 Tbilisi) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija. Hän sai pronssia kalvan joukkuekilpailussa kesäolympialaisissa 1960 Roomassa ja sitten yksilökilpailussa kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa.
Koherentismi
Koherentismi on fundamentalismille vastakkainen tietoteoreettinen uskomusten oikeutusteoria, joka tarjoaa toisenlaisen ratkaisun tiedon oikeutuksen regressioargumenttiin. Koherentismin mukaan ei ole olemassa fundamentaaleja perususkomuksia. Sen sijaan tiedon oikeuttaminen tapahtuu aina viittaamalla muihin uskomuksiin. Oikeutus perustuu siihen, että tieto on yhteensopivaa eli koherenttia muiden uskomusten kanssa.
Regressioargumentti
Koherentismi pyrkii ratkaisemaan tietoteorian perustavanlaatuisen ongelman, regressioargumentin: Jokaiselle väitteelle P vaikuttaa sopivalta kysyä sen oikeutusta. Jos oikeutus esitetään toisena väitteenä, P', voidaan edelleen kysyä sen oikeutusta, ja niin edelleen. Tämä voi johtaa yhteen kolmesta lopputuloksesta:
Jokainen näistä johtaa skeptisismiin: lopullista oikeutusta ei ole.
Fundamentalismin vastaus
Voitaisiin katsoa, että täytyy olla joukko perustavanlaatuisia uskomuksia, jotka eivät jostain syystä tarvitse ulkopuolista oikeutusta. Tällaista näkemystä kutsutaan fundamentalismiksi. Muiden muassa sellaiset rationalistit kuin René Descartes ja Baruch Spinoza kehittelivät aksiomaattisia järjestelmiä, jotka riippuivat itsestäänselvinä pidetyistä oletuksista, kuten "ajattelen, siis olen". Empiristit puolestaan katsoivat havaintokokemusten muodostavan tällaisen perustan.
Fundamentalismi riippuu hankalahkosta väitteestä, jonka mukaan ei ole järkevää epäillä joidenkin uskomusten oikeutusta. Kuitenkin jos joku esimerkiksi esittää väitteen "ulkona sataa", tällöin on järkevää kysyä, mistä hän tietää asian — katsoiko hän ulos ikkunasta? Kertoiko joku muu sen? Tulivatko he juuri sisään märän sateenvarjon kanssa? Koherentismi katsoo, että minkä tahansa väitteen oikeutuksen perusteita on aina järkevää kysyä. Koherentismi katsoo, että fundamentalismi lopettaa uskomusten oikeutuksen epäilyn satunnaisessa pisteessä eikä tarjoa vastausta sille, miksi jotkut uskomukset eivät vaatisi oikeutusta.
Koherentismin vastaus
Koherentismi kieltää regressioargumentin pätevyyden. Argumentti tekee sen oletuksen, että väitteen oikeutus esitettäisiin toisen väitteen muodossa: P" oikeuttaa P':n, joka puolestaan oikeuttaa P:n. Koherentismille oikeutus on holistinen prosessi. P ei saa oikeutustaan jonkun päättelyketjun osana, vaan siksi, että se on johdonmukainen (koherentti) ja yhteensopiva koko siihen järjestelmään nähden, josta se on osa. Tämä järjestelmä on yleensä henkilön tai ryhmän koko uskomusten joukko, eli heidän teoriansa maailmasta.
Koherentismin tulee kuitenkin selittää, mitä se tarkoittaa sillä, että järjestelmä on johdonmukainen. Tähän johdonmukaisuuteen tulee sisältyä ainakin looginen johdonmukaisuus. Yleensä se vaatii myös järjestelmän eri osien välistä eheyttä. Järjestelmä, johon sisältyy useampi kuin yksi toisiinsa liittymätön selitys samalle ilmiölle on vähemmän johdonmukainen kuin järjestelmä, johon sisältyy vain yksi selitys. Samoin järjestelmä joka selittää erillisiä ilmiöitä toisiinsa liittymättömillä selityksillä on vähemmän johdonmukainen kuin järjestelmä joka selittää erilliset ilmiöt samalla selityksellä. Nämä vaatimukset ovat occamin partaveitsen muunnelmia. Lopuksi, mitä enemmän ilmiöitä järjestelmä selittää, sitä johdonmukaisempi se on.
Oikeutuksen koherenssiteoriat voidaan jakaa positiivisiin ja negatiivisiin koherenssiteorioihin. Positiivisessa koherenssiteoriassa oikeutus vaatii aina perusteita eli muiden uskomusten tukea. Positiivisessa koherenssiteoriassa koherenssi voidaan jakaa kolmeen osaan: (1) uskomusten looginen ristiriidattomuus, (2) uskomusten väliset loogiset seuraussuhteet, ja (3) uskomusten toisiaan selittävä luonne. Negatiivisessa koherenssiteoriassa kaikki uskomukset ovat oletusarvoisesti oikeutettuja, mutta oikeutus voidaan kumota perustellusti.
Koherentismin ongelmat
Positiivisen koherenssiteorian ongelmana on se, ettei mikään kolmesta koherenssin määrittelystä tunnu toimivan. Loogisuusvaatimukset kumoutuvat sillä, että uskomusjoukko voi olla täysin keksitty, mutta silti loogisesti ristiriidaton; uskomukset voivat myös seurata toisistaan loogisesti, mutta aina voidaan muodostaa täysin päinvastainen uskomusten joukko, jossa loogiset seuraussuhteet säilyvät. Selittävä koherenssi kumoutuu puolestaan sillä, että kaikkein selitysvoimaisimmalta vaikuttaa uskomusjoukko, jossa on vain yksi uskomus. Uskomusjärjestelmän kutistuminen yhdeksi uskomukseksi voidaan estää konservatiivisuuden periaatteella, joka pyrkii säilyttämään mahdollisimman paljon olemassa olevia uskomuksia. Tämä alkaa kuitenkin lähestyä negatiivista koherenssiteoriaa, jossa uskomukset ovat oletusarvoisesti oikeutettuja.
Yhteinen ongelma kummallekin koherenssiteorialle on se, etteivät ne anna tarpeeksi arvoa havainnoille. Uusien havaintojen tullessa ne olisi helpompi hylätä jotta ne eivät horjuta uskomusjärjestelmän koherenssia. <!-- The main criticism facing coherentism, the isolation objection, is probably simplest to state from the point of view of someone who holds to the correspondence theory of truth. This states that there is no obvious way in which a coherent system relates to anything that might exist outside of it. So, it may be possible to construct a coherent theory of the world, which does not correspond to what actually occurs in the world. In other words, it appears to be entirely possible to develop a system that is entirely coherent and yet entirely untrue.
Herrainpäivät (Pori)
Herrainpäivät on Porin kaupunginosa, joka sijaitsee Yyterin ja Mäntyluodon välissä. Kaupunginosassa on paljon kesäasuntoja ja siellä sijaitsee luontopolku.