cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gelimer
Gelimeristä tuli kuningas vuonna 530, kun hän syrjäytti katolisuuteen kääntyneen serkkunsa kuningas Hilderikin. Vandaalit olivat areiolaisia eivätkä voineet sietää katolista kuningasta.
Itä-Rooman keisari Justinianus I oli tukenut Hilderikiä ja julisti sodan vandaaleille. Justinianuksen tarkoituksena ei ollut palauttaa Hilderikiä valtaistuimelle vaan vallata Pohjois-Afrikka takaisin Rooman haltuun. Gelimerin Sardiniaan lähettämä verovouti Goddas nousi pian tämän jälkeen kapinaan. Gelimer lähetti Sardiniaan suuren armeijan, jota johti hänen veljensä Tzazo. Vandaalien armeija kukisti Goddasin kapinan nopeasti. Gelimer ja Tzazo taistelivat sen jälkeen Afrikassa Justinianuksen kenraalia Belisariusta vastaan kahteen otteeseen vuonna 533. Vandaalit hävisivät sekä Ad Decimumin että Trikamaronin taistelut.
Vuonna 534 Gelimer ymmärsi, ettei hän pystyisi vastustamaan Belisariusta. Hän antautui ja hänet kuljetettiin Konstantinopoliin. Antautumisensa vuoksi Gelimer sai keisarilta maatilan.
Tšerenkovin säteily
thumb|Reaktorisydän. Sininen kajo on Tšerenkovin säteilyä.
Tšerenkovin säteily on sähkömagneettista säteilyä, joka syntyy, kun eristeessä etenevän sähköisesti varatun hiukkasen nopeus ylittää valon nopeuden kyseisessä eristeessä. Hiukkanen ei siis ylitä valonnopeutta (valon nopeus tyhjiössä) vaan valon nopeuden itse eristeessä tai aineessa, jossa valon nopeus on valonnopeutta hitaampi. Säteily on nimetty neuvostoliittolaisen Pavel Tšerenkovin mukaan, joka vuonna 1958 sai Nobelin fysiikanpalkinnon ilmiön selittämisestä yhdessä Ilja Frankin ja Igor Tammin kanssa.
Synty ja ominaisuudet
Väliaineessa liikkuva hiukkanen voi ylittää valon nopeuden kyseisessä väliaineessa, sillä esimerkiksi vedessä valon nopeus on vain 0,75 c, kun tyhjiössä se on 1 c. Tšerenkovin mekanismissa varattu hiukkanen menettää kuitenkin ylimääräisen liike-energiansa nopeasti vuorovaikutuksessa väliaineen elektronien kanssa. Elektronien viritystila purkautuu Tšerenkovin säteilynä nähtävien fotonien muodossa. Esimerkiksi käynnissä olevan ydinreaktorin sydämessä näkyvä sininen kajo on Tšerenkovin säteilyä.
Spektriltään Tšerenkovin säteily on kontinuumisäteilyä. Suurin osa siitä keskittyy spektrin ultraviolettialueelle.
Sovellukset
Tšerenkovin säteilyllä on sovelluksia suurenergiafysiikan ja tähtitieteen tutkimuksessa, esimerkiksi neutriinojen etsimisessä. Kun neutriino osuu vesimolekyyliin, vapautuu myoni, joka säteilee Tšerenkovin säteilyä, ja tämä on havaittavissa valonilmaisimilla. Ilmiötä hyödyntävät neutriinoteleskoopit.
Kun kosmisen säteilyn suurenerginen hiukkanen iskeytyy yläilmakehään, se tuottaa hyvin suurella nopeudella eteneviä elektroni-positronipareja. Nämä parit tuottavat Tšerenkovin säteilyä, jota maanpäälliset Tšerenkov-teleskoopit, kuten VERITAS, MAGIC ja H.E.S.S., havaitsevat.
Musta neliö
thumb|Voitto auringosta -oopperan esiripun luonnos, 1913. thumb|Musta neliö, 1915. Tretjakovin galleria, Moskova. thumb|Musta neliö, 1923. Venäläinen museo, Pietari. thumb|Musta neliö, 1929. thumb|Musta neliö, 1932, Eremitaaši. Musta neliö tai Musta neliö valkoisella pohjalla on venäläisen avantgarden johtajan Kazimir Malevitšin suprematistinen öljyvärimaalausten aihe vuosina 1913–1932.
Mustan neliön vaikutus kuvataiteen kenttään on ollut mullistava ja sitä pidetään 1900-luvun ikonina.
Malevitš itse koki Mustan neliön maalaamisen niin järisyttävänä, ettei pystynyt sen maalattuaan syömään, juomaan eikä nukkumaan viikkoon.
Versiot
Taiteilija teki aiheesta useita variaatioita. Malevitš maalasi ainakin neljä Mustaa neliötä vuosien 1915 ja 1930 välillä kehittäen samaa ajatusta. Tekoajan lisäksi ”Neliöiden” väri, muotoilu ja tekstuuri vaihtelevat. Malevitš kääntyi Mustan neliön aiheen puoleen aina, kun hänellä oli tarvetta esittää teoksiaan vakuuttavasti ja merkitsevästi, usein kaikkein tärkeimpien näyttelyiden yhteydessä. Hän teki teoksesta kuitenkin uuden version, eikä kopioinut aikaisempia.
Syntyvaiheet
Malevitš oleskeli kesällä 1913 Itä-Suomessa Uudellakirkolla säveltäjäystävänsä kesähuvilalla. Siellä järjestettiin venäläisten futuristien tapaaminen ja alettiin suunnitella saman vuoden joulukuussa ensi-iltansa saanutta oopperaa Voitto auringosta. Malevitš, joka toimi oopperan lavastajana ja puvustajana suunnitteli siihen mustan neliön teeman, joka oli mukana eri kohtauksissa läpi koko esityksen. Lopulta se peitti auringon kokonaan, vain musta neliö jäi jäljelle.
Musta neliö 1915
Ensimmäinen Musta neliö maalattiin vuonna 1915. Siitä tuli venäläisen avantgarden kehityksen huipentuma ja symboli, suprematistisen taiteen järjestelmän peruselementti, askel uuteen taiteeseen. Maalaus oli ensimmäisen kerran esillä joulukuussa 1915 Viimeinen futuristinen näyttely '01.10'-näyttelyssä yhdessä monien muiden nonfiguratiivisten teosten kanssa. Ensimmäinen versio Mustasta neliöstä on Tretjakovin galleriassa Moskovassa.
Osana triptyykkiä
Toinen Musta neliö maalattiin noin vuonna 1923 Malevitšin osallistuessa lähimpien oppilaidensa kanssa triptyykin tekemiseen, jossa olivat myös Risti ja Ympyrä. Sarja on nykyisin Venäläisen taiteen museossa Pietarissa. Teoksen kollektiivisuus oli tärkeää Malevitšille, eikä ole olennaista, kuka todellisuudessa toteutti idean.
Kolmas esillä 1932
Jotkut arvelevat, että kolmas Musta neliö (myös Tretjakovin galleriassa) maalattiin vuoden 1929 Malevitsin yksityisnäyttelyä varten, koska vuoden 1915 maalaus oli heikossa kunnossa. Tämä maalaus on ”sokein” ja ”toivottomin” neliö, maalattu paksulla värillä.
Mustan ja punaisen aihetta koskettaa myös Musta neliö, joka on maalauksista pienin. Se on saattanut olla osa diptyykkiä Punaisen neliön kanssa vuoden yhteisnäyttelyä varten Leningradissa vuonna 1932. Näyttelystä tuli venäläisen avantgarden viimeinen tärkeä yhteisesiintyminen. Kaksi neliötä, musta ja punainen olivat Malevitšin näyttelyosuuden keskiönä.
Viimeinen Musta neliö
Oletettavasti viimeisen ja pienimmän Mustan neliön, huolimatta taiteilijan muistiinpanosta ”1913” maalauksen takana, arvellaan syntyneen 1920-luvun lopulla tai 1930-luvun alussa. Tarinan mukaan sitä pidettiin Kazimir Malevitšin arkun takana hänen hautajaissaattueessaan. Maalaus lahjoitettiin Eremitaašin taidemuseon kokoelmaan vuonna 2002.
Musta neliö Suomessa
Kimmo Pasasen mukaan sen lisäksi, että Malevitšin Mustan neliö muodostui abstraktin taiteen näyttävimmäksi maamerkiksi siihen tiivistyi taiteen koko olemus, ja monet maalarit ovatkin sittemmin päätyneet samaan ratkaisuun.
Luettelo Tampereen Pyrinnön koripallon päävalmentajista
Tämä on luettelo Tampereen Pyrinnön miesten ja naisten edustusjoukkueiden päävalmentajista Suomen pääsarjatasolla.
Eerikin suku
pienoiskuva|Eerik Pyhän kuva [[Tukholman kolmannessa sinetissä, 1376.]] Eerikin suvuksi kutsutaan sukua, jonka jäseniä oli Ruotsin kuninkaina 1100- ja 1200-luvulla. Suku on saanut nimensä sen kantaisästä Eerik Pyhästä. Eerikit taistelivat vallasta Sverkerin suvun kanssa. Suvun valta-aluetta oli erityisesti Uplanti. Sukuun kuuluvat kuninkaat:
Luettelo Tampereen Pyrinnön koripallon päävalmentajista
Luettelossa on mainittu kaikki Tampereen Pyrinnön miesten ja naisten edustusjoukkueiden päävalmentajat pääsarjatasolla. Valmennetut ottelut ja voitot on mainittu vain runkosarjan osalta.
thumb|190px|[[Martti Huhtamäki pelasi Pyrinnössä vuosina 1953–1959 toimien myös joukkueen valmentajana kolmella viimeisellä Pyrinnön-kaudellaan.]] thumb|190px|[[Suomen koripallomaajoukkue|Maajoukkueessakin 1970-luvulla Pyrinnössä pelannut Jarmo Laitinen on myös joukkueen historian pitkäaikaisimpia valmentajia.]] thumb|190px|[[Pieti Poikola on valittu Pyrinnön päävalmentajana kolmesti Korisliigan vuoden valmentajaksi.]]
Naisten edustusjoukkueen päävalmentajat
Koripalloliiton historiapalvelussa ei mainintaa päävalmentajasta kaudella 1966–1967.
Haukilampi (Keuruu, Lienperä)
Haukilampi on Keski-Suomessa Keuruulla Lienperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Iso-Korpijärven valuma-alueeseen (35.488) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 151,5 metriä mpy.
RN Vettor Pisani (1896)
RN Vettor Pisani oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1898 palvelukseen otettu Vettor Pisani -luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1892. Alus laskettiin vesille 23. syyskuuta 1896 ja liitettiin laivastoon 1. toukokuuta 1898.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 12. kesäkuuta 1920.
Lab-on-a-chip
Lab-on-a-chip (LOC) on laite, joka integroi yhden tai useamman laboratoriotoiminnon yhdelle integroidulle piirille (jota kutsutaan yleisesti "siruksi"), jonka koko vaihtelee millimetreistä muutamaan neliösenttimetriin, ja joka mahdollistaa automaation ja korkean läpimenon seulonnan. LOC:t voivat käsitellä erittäin pieniä nestemääriä, jopa alle pikolitroja. Lab-on-a-chip-laitteet ovat mikroelektromekaanisten järjestelmien (MEMS) alaryhmä, ja niitä kutsutaan toisinaan "mikrokokonaisanalyysijärjestelmiksi" (µTAS). LOC-laitteissa voidaan käyttää mikrofluidiikkaa, joka on pienien nestemäärien fysiikkaa, manipulointia ja tutkimista. Tarkkaan ottaen "lab-on-a-chip" tarkoittaa kuitenkin yleensä yksittäisten tai useiden laboratorioprosessien skaalaamista sirumuotoon, kun taas "µTAS" on tarkoitettu laboratorioprosessien kokonaisuuden integroimiseen kemiallisen analyysin suorittamiseksi. Termi "lab-on-a-chip" otettiin käyttöön, kun kävi ilmi, että µTAS-tekniikkaa voidaan käyttää muuhunkin kuin vain analyysitarkoituksiin.
Historia
Sen jälkeen kun mikrotekniikka keksittiin (~1954) integroitujen puolijohderakenteiden toteuttamiseksi mikroelektroniikkasiruja varten, näitä litografiaan perustuvia tekniikoita alettiin pian soveltaa myös paineanturien valmistuksessa (1966). Näiden yleensä CMOS-yhteensopivuutta rajoittavien prosessien jatkokehityksen myötä käyttöön tuli työkalupakki, jonka avulla piikiekkoihin voitiin luoda myös mikrometrin tai alle mikrometrin kokoisia mekaanisia rakenteita: mikroelektromekaanisten järjestelmien (MEMS) aikakausi oli alkanut.
Paineantureiden, turvatyynyantureiden ja muiden mekaanisesti liikkuvien rakenteiden ohella kehitettiin myös nesteenkäsittelylaitteita. Esimerkkejä ovat kanavat (kapillaariliitokset), sekoittimet, venttiilit, pumput ja annostelulaitteet. Ensimmäinen LOC-analyysijärjestelmä oli kaasukromatografi, jonka S.C. Terry kehitti Stanfordin yliopistossa vuonna 1979. LOC-tutkimus alkoi kuitenkin kasvaa vakavasti vasta 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa, kun muutamat eurooppalaiset tutkimusryhmät kehittivät mikropumppuja, virtausantureita ja analyysijärjestelmien integroituja nestekäsittelyjärjestelmiä. Nämä µTAS-konseptit osoittivat, että integroimalla esikäsittelyvaiheita, jotka tavallisesti tehdään laboratoriomittakaavassa, voidaan yksinkertaisen anturin toiminnallisuutta laajentaa kohti täydellistä laboratorioanalyysia, mukaan lukien lisäpuhdistus- ja erotusvaiheet.
Tutkimus ja kaupallinen kiinnostus lisääntyivät voimakkaasti 1990-luvun puolivälissä, kun µTAS-tekniikat osoittautuivat kiinnostaviksi välineiksi genomiikan sovelluksissa, kuten kapillaarielektroforeesissa ja DNA-mikrosarjoissa. Tutkimustuki lisääntyi huomattavasti myös armeijan taholta, erityisesti DARPA:lta (Defense Advanced Research Projects Agency), joka oli kiinnostunut kannettavista bio/kemiallisten taisteluaineiden havaitsemisjärjestelmistä. Lisäarvo ei rajoittunut ainoastaan laboratorioprosessien integrointiin analyysia varten, vaan myös yksittäisten komponenttien ominaispiirteisiin ja sovelluksiin muissa kuin analyysiprosesseissa. Tästä johtuen otettiin käyttöön termi "lab-on-a-chip".
Vaikka LOC:ien soveltaminen on vielä uutta ja vaatimatonta, yritysten ja soveltavien tutkimusryhmien kiinnostus on kasvanut eri aloilla, kuten analyysissä (esim. kemiallinen analyysi, ympäristön seuranta, lääketieteellinen diagnostiikka ja solumiikka) mutta myös synteettisessä kemiassa (esim. nopea seulonta ja mikroreaktorit farmaseuttisessa teollisuudessa). Sovellusten kehittämisen lisäksi LOC-järjestelmien tutkimuksen odotetaan ulottuvan myös nesteenkäsittelyrakenteiden pienentämiseen nanoteknologian avulla. Submikrometriset ja nanokokoiset kanavat, DNA-labyrintit, yksittäisten solujen havaitseminen ja analysointi sekä nanoanturit saattavat tulla mahdollisiksi, mikä mahdollistaa uudet tavat vuorovaikutukseen biologisten lajien ja suurten molekyylien kanssa. On kirjoitettu monia kirjoja, joissa käsitellään näiden laitteiden eri näkökohtia, kuten nesteen kuljetusta, järjestelmän ominaisuuksia, anturitekniikoita ja bioanalyyttisiä sovelluksia.
Abdul Sabur Farid Kuhestani
Abdul Sabur Farid Kuhestani (1952 – 3. toukokuuta 2007) oli Afganistanin pääministeri runsaan kuukauden ajan heinäkuusta elokuuhun 1992.
Lab-on-a-chip
Sirumateriaalit ja valmistustekniikat
Useimpien LOC-valmistusprosessien perustana on fotolitografia. Aluksi useimmat prosessit olivat piitä, koska nämä pitkälle kehitetyt tekniikat olivat suoraan peräisin puolijohdevalmistuksesta. Koska on vaadittu esimerkiksi erityisiä optisia ominaisuuksia, bio- tai kemiallista yhteensopivuutta, alhaisempia tuotantokustannuksia ja nopeampaa prototyyppien valmistusta, on kehitetty uusia prosesseja, kuten lasin, keramiikan ja metallin etsaus, lasipinnoitus ja liimaus, polydimetyylisiloksaanin (PDMS) käsittely (esim. pehmeä litografia), ei-stoikiometristen tioli-eenipolymeerien (OSTEmer) käsittely, paksuihin kalvoihin perustuva 3D-tulostaminen ja stereolitografiaan perustuva 3D-tulostaminen sekä nopeat kopiointimenetelmät galvanoimalla, ruiskupuristamalla ja kohopainamalla. Halvan ja helpon LOC-prototyyppien valmistuksen kysyntä johti yksinkertaiseen menetelmään PDMS-mikrofluidilaitteiden valmistamiseksi: ESCARGOT (Embedded SCAffold RemovinG Open Technology). Tämän tekniikan avulla voidaan luoda mikrofluidisia kanavia yksittäiseen PDMS-lohkoon liukenevan telineen avulla (esim. 3D-tulostamalla). Lisäksi LOC-ala ylittää yhä enemmän litografiaan perustuvan mikrojärjestelmäteknologian, nanoteknologian ja hienomekaniikan rajat.
Edut
LOC-menetelmillä voi olla etuja, jotka ovat sovelluskohtaisia. Tyypillisiä etuja ovat:
Abdul Sabur Farid Kuhestani
Kuhestani istui myöhemmin Afganistanin parlamentin ylähuoneessa. Hän kuoli salamurhan uhrina kotinsa ulkopuolella Kabulissa.
Lab-on-a-chip
Haitat
Labs-on-chipin merkittävimmät haitat ovat seuraavat:
Lab-on-a-chip-teknologiasta voi pian tulla tärkeä osa maailmanlaajuisen terveyden parantamiseen tähtääviä pyrkimyksiä, erityisesti kehittämällä hoitopaikan testauslaitteita. Niissä maissa, joissa terveydenhuollon resurssit ovat vähäiset, tartuntataudit, jotka olisivat hoidettavissa kehittyneissä maissa, ovat usein tappavia. Joissakin tapauksissa köyhillä terveydenhuoltoklinikoilla on lääkkeet tietyn sairauden hoitoon, mutta niillä ei ole diagnostisia välineitä, joiden avulla voitaisiin tunnistaa potilaat, joille lääkkeet pitäisi antaa. Monet tutkijat uskovat, että LOC-teknologia voi olla avain tehokkaisiin uusiin diagnoosivälineisiin. Tutkijoiden tavoitteena on luoda mikrofluidisia siruja, joiden avulla huonosti varustettujen klinikoiden terveydenhuoltohenkilöstö voi tehdä diagnostisia testejä, kuten mikrobiologisia viljelynäytteitä, immunomäärityksiä ja nukleiinihappomäärityksiä ilman laboratoriotukea.
Maailmanlaajuiset haasteet
Jotta siruja voitaisiin käyttää alueilla, joilla resurssit ovat rajalliset, on voitettava monia haasteita. Kehittyneissä maissa diagnostisten välineiden arvostetuimpia ominaisuuksia ovat nopeus, herkkyys ja spesifisyys, mutta maissa, joissa terveydenhuollon infrastruktuuri on vähemmän kehittynyt, on otettava huomioon myös sellaiset ominaisuudet kuin helppokäyttöisyys ja säilyvyys. Esimerkiksi sirun mukana tulevat reagenssit on suunniteltava siten, että ne pysyvät tehokkaina kuukausia, vaikka sirua ei säilytettäisikään ilmastoidussa ympäristössä. Sirujen suunnittelijoiden on myös pidettävä mielessä kustannukset, skaalautuvuus ja kierrätettävyys, kun he valitsevat käytettäviä materiaaleja ja valmistustekniikoita.
HB Studio
Koulun opettajat ovat erikoistuneet omaan alaansa, ja esimerkiksi vuoden 2008 talvilukukaudella koulun henkilökuntaan kuuluivat Mark Blum, Helen Gallagher, Anne Jackson, Donna McKechnie, Austin Pendleton, Amy Wright ja Louis Zorich.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1800
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1800 järjestettiin 13. lokakuuta – 3. joulukuuta 1800. Vaaleissa varapresidentti Thomas Jefferson päihitti presidentti John Adamsin. Vaalit merkitsivät pitkää demokraattis-republikaanisen puolueen valtakautta ja federalistisen puolueen vääjämätöntä loppua. Ne olivat pitkä ja katkera revanssi vuoden 1796 vaaleista ranskanmielisten, desentralisaatiota kannattavien Jeffersonin ja Aaron Burrin johtamien demokraattis-republikaanien ja Adamsin sekä Charles Pinckneyn johtamien englantilaismielisten, sentralisaatiota kannattavien federalistien välillä. Tärkeimmät poliittiset kysymykset koskivat Ranskan suuren vallankumouksen sivuvaikutuksia, mukaan lukien vastustus kongressin säätämälle verolle, jolla kustannettiin uusi armeija ja laivasto kvasisotaan Ranskaa vastaan 1798. Alien and Sedition Acts -lait, joilla federalistit yrittivät vaimentaa toisinajattelijoita demokraattis-republikaanisissa sanomalehdissä, osoittautuivat myös erittäin kiistanalaisiksi.
Demokraattis-republikaanit olivat hyvin järjestäytyneitä sekä osavaltio- että paikallisella tasolla, kun taas federalistinen puolue oli epäjärjestyksessä ja kärsi katkerasta kahtiajaosta sen kahden johtajan, presidentti Adamsin ja Alexander Hamiltonin, välillä. Juonittelu valitsijamiesäänistä, alueelliset erimielisyydet ja molempien puolueiden järjestämät lokakampanjat tekivät vaaleista tunnistettavasti nykyaikaisen.
Lehtonata
Lehtonata eli lehtoraiheinä (Festuca gigantea, syn. Schedonorus giganteus) on suurikokoinen, Keski-Euroopan lehtimetsille tyypillinen heinäkasvi. Suomessa se kasvaa levinneisyytensä pohjoisrajalla ja on erittäin harvinainen ja rauhoitettu laji.
Ulkonäkö ja koko
Löyhästi mätästävä, komea lehtonata kasvaa 50–180 cm korkeaksi. Sen suonista viiruiset lehdet ovat jopa 30 cm pitkiä ja 8–15 mm leveitä. Lehtien korvakkeet ovat pitkiä, kapeita ja kaljuja. Kasvin veltosti nuokkuva röyhy on 15–30 cm pitkä. Tähkylät ovat 8–12 mm pitkiä ja tavallisesti 5–8-kukkaisia. Ulkohelve on vihneellinen. Vihneet ovat 1–2 cm pitkiä. Suomessa lehtonadan kukinta-aika on elo-syyskuussa. Suomen heinälajeista lehtonata muistuttaa lähinnä lehtokattaraa (Bromus benekenii).
Levinneisyys
Lehtonata on tyypillinen Keski-Euroopan lehtometsien laji. Sitä tavataan Pyreneiltä Keski-Euroopan kautta Kaukasukselle ja Keski-Venäjälle saakka. Lisäksi lehtonataa tavataan Länsi-Himalajalta Altaille. Skandinaviassa ja Suomessa laji on esiintymisalueensa pohjoisrajoilla. Suomessa lehtonadan alkuperäisiä esiintymispaikkoja on arveltu olevan vain kahdella paikkakunnalla Suomessa: Helsingissä ja Kiikalassa. Satunnaistulokkaana tai viljelykarkulaisena lajia on tavattu eri puolelta Etelä- ja Keski-Suomea, esimerkiksi Espoosta ja Kauniaisista.
Elinympäristö
Lehtonata suosii viljavia, kosteita ja varjoisia kasvupaikkoja. Tällaisia ovat esimerkiksi tervaleppälehdot, kosteat metsiköt ja lähdekorvet sekä -hetteiköt. Satunnaisena lehtonataa on tavattu asemilla ja pihoilla. Lehtonadan kasvupaikkoja ovat tuhonneet rakentaminen ja kuivuminen.
Olof Henrik Helander
Olof Henrik Helander (16. heinäkuuta 1814 Saloinen – 1. kesäkuuta 1868 Pietarsaaren pitäjä) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Helanderin vanhemmat olivat kirkkoherra Anders Helander ja Anna Magdalena Kihlgren ja puoliso vuodesta 1839 Anna Charlotta Granberg (k. 1879). Helander tuli ylioppilaaksi 1835 ja vihittiin papiksi 1838. Hän toimi pappina Vaasassa, Raippaluodossa, Uudessakaarlepyyssä ja Munsalassa. Kortesjärven kappalainen hänestä tuli 1849 ja Pietarsaaren pitäjän kappalainen 1852, joskin hän astui virkaan siellä vasta 1854. Helander oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1867.
Ruosterintasieppari
Ruosterintasieppari (Aphanotriccus capitalis) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Keski-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö
Ruosterintasieppari voi kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat pääosin toisiaan ulkonäöltään. Ruosterintasiepparin pää on harmaa ja naaraalla se voi olla ruskehtava. Selkä ja siivet ovat oliivinvihreät ja siivissä on oransseja raitoja. Linnun kurkku ja rinta ovat ruskehtavan oranssit ja vatsa on väriltään keltainen.
Kosminen säteily
Kosminen säteily on yleisnimi Maahan osuville ulkoavaruudesta tuleville suurienergisille hiukkasille, jotka pommittavat maapalloa joka suunnalta. Kosmisista hiukkasista noin 90 % on protoneja, 9 % alfa-hiukkasia ja 1 % beta-hiukkasia ja raskaampien atomien ytimiä.
Ilmasuihku
thumb|290px|Kosminen primäärihiukkanen (protoni) törmää ilmakehän hiukkaseen ja hajoaa sekundaarihiukkasten ryppääksi, joka muodostaa ilmasuihkun. Merenpinnan tasolle ja maan alle pääsee merkittävässä määrin myoneita. Kosmisen säteilyn tutkimuksessa käytetään termejä primäärinen ja sekundaarinen kosminen säteily. Primäärinen säteily tarkoittaa alkuperäisiä kosmisia hiukkasia, jotka saapuvat Maapallon ulkopuolelta. Maapallon ilmakehään osuu noin 1 000 kosmista hiukkasta sekunnissa neliömetriä kohden.
Primaarinen hiukkanen törmää ilmakehämolekyylin (esim. happi tai typpi) kanssa, jolloin vuorovaikutuksessa syntyy paljon pioneita ja kaoneita. Kun törmäyksessä syntyneet hiukkaset hajoavat edelleen muiksi hiukkasiksi, syntyy Maata kohti kiitävä sekundaarihiukkasten ryöppy, jota kutsutaan ilmasuihkuksi. Maan pinnalle saapuvat hiukkaset ovat nimenomaan sekundaarihiukkasia. Ilmasuihkun hiukkaset voidaan jakaa kolmeen osaan: myoniseen, hadroniseen ja sähkömagneettiseen komponenttiin. Merenpinnan tason saavuttavista varatuista sekundaarihiukkasista noin 80 % on myoneita.
Alkuperä ja energia
Kosmiset hiukkaset voidaan jaotella alkuperän perusteella kolmeen osaan: solaariset, galaktiset ja extragalaktiset kosmiset hiukkaset. Solaariset hiukkaset ovat syntyneet Auringossamme, galaktiset ovat saaneet alkunsa galaksissamme ja extragalaktiset hiukkaset ovat peräisin galaksimme ulkopuolelta.
Kosmisen säteilyn syntymekanismeja ei täysin tunneta. Kosmisten hiukkasten alkuperän uskotaan yleensä kuitenkin olevan yhteydessä tähtien muodostumiseen, niiden evoluutioon, supernovaräjähdyksiin ja tähtien väliseen materiaaliin. Nykyisen käsityksen mukaan suurin osa galaktisista kosmisista hiukkasista on peräisin supernovaräjähdyksistä, joita tapahtuu keskimäärin noin 50 vuoden välein.
Energiaspektri
Kosmisten hiukkasten alkuperä ja energiaspektrin muoto ovat merkittävimpiä ratkaisemattomista ongelmista kosmisen säteilyn tutkimuksessa. Hiukkaset, joiden energia yltää ainakin arvoon 1015 eV, ovat todennäköisesti galaktisia kosmisia hiukkasia ja niiden ajatellaan syntyneen supernovan jäännöksistä. Energia-alueen 1015 eV – 1018 eV hiukkasten myös uskotaan mahdollisesti olevan peräisin galaksistamme, mutta niiden ei oleteta syntyneen supernovista eikä niiden syntymekanismia tunneta. Sen sijaan pidetään todennäköisenä, että hiukkaset, joiden mitattu energia on yli 1018 eV, ovat syntyneet galaksimme ulkopuolella.
Edellä mainittua energia-aluetta 1015 eV kutsutaan polveksi, sillä kosmisten hiukkasten energiaspektrin kulmakerroin jyrkkenee kyseisellä energia-alueella. Koska kosmisen säteilyn alkuperää ja kiihdytysmekanismeja ei täysin tunneta, ei myöskään polven aiheuttavasta ilmiöstä olla yksimielisiä. Polvikohtaa ollaan kuitenkin yritetty selittää erilaisilla malleilla.
Nimityksiä
Ultra-high-energy cosmic ray (UHECR) -hiukkasten energia on suurempi kuin 1 EeV (1018 elektronivolttia, noin 0,16 joulea). Vapaa suomennos on ultra suuren energian kosminen säteily.
Extreme-energy cosmic ray (EECR) -hiukkasten energia on suurempi kuin 50 EeV (5×1019 eV, noin 8 J), eli yli niin kutsutun Greisen–Zatsepin–Kuzmin rajan (GZK-raja). Vapaa suomennos on äärimmäisen suuren energian kosminen säteily.
thumb|Revontuli
Epäsuora havaitseminen
Kosmisia hiukkasia voidaan tutkia myös epäsuorasti havaitsemalla maan pinnalla ilmasuihkun hiukkasia, jotka ovat syntyneet primäärisen kosmisen hiukkasen törmätessä ilmakehän molekyyliin. Syntyneet hiukkaset ovat pääasiassa protoneita, neutroneita, pioneita ja myoneita, jotka kulkevat suunnilleen samaan suuntaan kuin hajonnut kosminen hiukkanen. Maan pinnalla sijaitsevien ilmaisimien etuna on mahdollisuus suorittaa ajallisesti pitkiä mittauksia ja eikä ilmaisimien koko ole rajoitettu, toisin kuin kosmisen säteilyn mittauksissa kuumailmapalloissa ja satelliiteissa.
Sekundaarisia kosmisia hiukkasia on mahdollista havaita myös maan alla. Ilmasuihkuhiukkasista vain myoneilla ja neutriinoilla on riittävästi energiaa Maapallon pinnan läpäisemiseksi. Maanalaisissa myonikokeissa kalliokerros suodattaa ilmasuihkusta häiritsevät hiukkaset ja ilmaisimelle päätyy pääasiassa korkeaenergisiä myoneita.
Hiukkasilmaisimet kosmisen säteilyn tutkimuksessa
Sekundaaristen kosmisten hiukkasten rypästä eli ilmasuihkuhiukkasia voidaan havaita ilmasuihkuilmaisimilla. Ilmasuihkuilmaisimet voidaan jakaa kolmeen luokkaan: Cherenkov-ilmaisimet, fluoresenssi-teleskoopit ja ilmasuihkuilmaisinasemat.
Käytännön vaikutukset
Säteily kasvattaa syöpäriskiä etenkin paljon lentävillä kuten lentohenkilökunnalla. Säteily heikentää sähköverkon luotettavuutta. Säteily myös aiheuttaa joidenkin materiaalien vanhenemista.
Tietokoneen muistissa esiintyvät toimintahäiriöt sekä suorittimien toiminnassa esiintyvät virheet. Vaikutuksien minimoiseksi eräistä suorittimista valmistetaan säteilysuojattuja versioita kuten RAD6000.
Hyötykäyttöä
Hiukkassuihkun myoneita on ehkä mahdollista käyttää läpivalaisuun eli myoniradiografiaan. Koska säteilynlähde olisi tällöin luonnollinen, olisi suurienkin kappaleiden läpivalaisu mahdollista. Myoneita on suunniteltu käytettävän mm. kuljetuskonttien läpivalaisuun.
Nouveau
Nouveau on Pen Lee -yhtyeen vuonna 1978 ilmestynyt albumi.
InXile Entertainment
inXile Entertainment on yhdysvaltalainen videopelien kehittäjä.
Yrityksen on perustanut Brian Fargo, joka kuuluu myös Interplay Entertainmentin perustajiin.
Yritys on kehittänyt The Bard's Tale IV -pelin, joka rahoitettiin Kickstarter-keräyksellä.
Yhtiö on sopinut Obsidian Entertainmentin kanssa yhteistyöstä työkalujen ja teknologian kehittämisessä.
Vuonna 2018 ilmoitettiin Microsoft Studiosin ostavan yhtiön.
Frigyes Karinthy
Frigyes Karinthy (25. kesäkuuta 1887 Budapest, Unkari – 29. elokuuta 1938 Siófok, Unkari ) oli unkarilainen kirjailija.
Ennen päätoimiseksi kirjailijaksi ryhtymistä Karinthy oli matematiikan ja fysiikan opettaja. Unkarin 1900-luvun tunnetuimpana humoristina pidetty Karinthy kuvasi kirjassaan jopa omaa aivokasvainleikkaustaan.
Karinthyn poika oli kirjailija Ferenc Karinthy.
Suomennetut novellit
Karinthyn novelleja on julkaistu suomeksi antologioissa
Karinthyn novelleja on myös antologioissa
GP3 Saksan Grand Prix 2016
GP3 Saksan Grand Prix 2016 oli GP3-kauden 2016 viides osakilpailu, joka ajettiin 30.–31. heinäkuuta Hockenheimringin moottoriradalla Saksassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Saksan GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Trident -tallin kuljettaja Antonio Fuoco. Sunnuntain kilpailun voitti DAMS -tallin Jake Hughes.
Viitajärvi (Keuruu)
Viitajärvi on Keski-Suomessa Keuruulla Salmenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,8 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Iso-Korpijärven valuma-alueeseen (35.488) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 173,8 metriä mpy.
David Thompson (koripalloilija)
David O'Neil Thompson (s. 13. heinäkuuta 1954 Shelby, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pääasiassa heittävänä takamiehenä ABA:ssa ja NBA:ssa kausina 1975–1984. Hänet nimettiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen vuonna 1996.
Atlanta Hawks varasi Thompsonin NBA:han ensimmäisellä varausvuorolla vuoden 1975 varaustilaisuudessa. Hän aloitti ammattilaisuransa kuitenkin kilpailevan ABA-liigan Denver Nuggetsissa, joka siirtyi NBA:han vuonna 1976 ABA:n tultua lakkautetuksi. Thompson edusti Nuggetsia seitsemän kautta ja sen jälkeen vielä Seattle SuperSonicsia kaksi kautta.
Thompson pelasi ABA- ja NBA-urallaan 592 runkosarjaottelua, joissa hän teki keskimäärin 22,7 pistettä, otti 4,1 levypalloa ja antoi 3,3 koriin johtanutta syöttöä. Kauden 1977–1978 viimeisessä runkosarjaottelussa hän teki 73 pistettä taistellessaan kauden korintekijätilaston kärkipaikasta, jonka kuitenkin vei San Antonio Spursin George Gervin. Pudotuspelejä Thompsonille kertyi 40, ja niissä hän teki keskimäärin 24,1 pistettä, otti 5,0 levypalloa ja antoi 3,5 koriin johtanutta syöttöä. Hän pelasi kerran ABA:n ja neljä kertaa NBA:n tähdistöottelussa. Hänet valittiin NBA:n ykköstähdistökentälliseen vuosina 1977 ja 1978.
Siviä Heinämaa
Siviä Signe Maria Heinämaa, sukunimi aik. Hermansson (15. lokakuuta 1877 Perniö – 14. tammikuuta 1949 Helsinki ) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija. Hänen veljenpoikansa tyttäriä ovat kirjailija Anna Heinämaa ja filosofi Sara Heinämaa, ja hänen sisarensa on opettaja Alli Heinämaa.
Heinämaa toimi Heinolan opettajaseminaarin harjoituskoulussa kansakoulun alaluokkien opettajana ja opettajankouluttajana vuosina 1908–1944. Hän kirjoitti useita alakoulun oppikirjoja ja lapsille tarkoitettuja uskonnollisia kirjoja.
MolyBros
MolyBros on vuonna 2015 perustettu YouTube-kanava, jonka ovat perustaneet kaksi kaverusta, Ibrahim Manza ja Abdirahman Keinaan. Alun perin kanavalla julkaistiin tanssivideoita vuonna 2015, mutta vuonna 2016 sisällön tuottaminen kanavalle loppui. Vuonna 2018 MolyBros aloitti uudelleen, mutta tällä kertaa he keskittyivät katugallupien julkaisemiseen kanavalleen. MolyBrosin YouTube-kanavalla on yli 100 000 tilaajaa ja yli 13 miljoonaa katselukertaa.
Ura
MolyBros tuli tunnetuksi vuonna 2019 ”Paljon SUN OUTFIT maksaa?” -videosarjastaan, jossa he kysyivät ohikulkijoilta, paljonko näiden vaatteet maksavat. Videosarja keräsi valtavan suosion, ja MolyBrosin kanava kasvoi nopeasti. MolyBros oli ehdolla Tubeconissa vuonna 2022 kahdessa eri kategoriassa vuoden muotivaikuttaja sekä vuoden video, joista he voittivat vuoden video palkinnon. MolyBros oli jakamassa palkintoa Emma Gaalassa vuoden rap/r&b vuonna 2022. He ovat myös olleet mukana Good Luck Guys -nimisessä tosi-tv-ohjelmassa, joka kuvattiin Thaimaassa ja esitettiin Amazon Prime Video -palvelussa tammikuussa 2023. MolyBros on esiintynyt myös Melkein Mensa -televisio-ohjelmassa sekä Ota rahat ja juokse -ohjelmassa.
MolyBrosin videoilla on vahva fanikunta. He ovat onnistuneet luomaan itselleen vahvan brändin YouTube-alustalla ja ovat laajentaneet toimintaansa myös muille sosiaalisen median alustoille.
Tiedonhaku
Tiedonhaku on tietojenkäsittelytieteen ja informaatiotutkimuksen osa-alue, jossa tutkitaan tiedon esittämisen, tallettamisen ja etsimisen prosesseja, joita tarvitaan, jotta haluttu tieto saadaan hakutehtävän esittäneen ihmisen käyttöön. . Tiedonhaun tutkimuksen perimmäisenä tavoitteena on kehittää muun muassa järjestelmiä, joiden avulla tieto saadaan helposti sitä tarvitsevan ulottuville mahdollisimman hyödyllisessä muodossa.
Tiedonhakua suoritettaessa tiedonhakija esittää hakutehtävänsä kyselynä, joka laaditaan tiedonhakujärjestelmän kysely- tai hakukielen avulla. Tiedonhaun tavoitteena on tyydyttää tiedon tarve ja tiedonhaussa pyritään löytämään tiedontarpeen mahdollisimman hyvin tyydyttävä dokumentti tai dokumenttien joukko. Löydettävien dokumenttien tulee olla rakenteensa, sisältönsä ja ulkoasunsa puolesta tiedontarvitsijoille hyödyllisiä. Tähän tavoitteeseen on vielä mahdotonta päästä nykyisten tiedonhakujärjestelmien avulla. Tiedon tallennus- ja hakujärjestelmät ovatkin tällä hetkellä yksinkertaisia järjestelmiä, joiden tuloksellinen käyttö edellyttää älykkäitä käyttäjiä.
Tiedon tallentamisen ja tiedonhaun tasoperiaate
Tiedonhaussa hakukyselyt ja niiden kohteina olevat dokumentit voidaan esittää kolmella tasolla: käsitetasolla, ilmaisutasolla ja merkkijonotasolla. Ensinnäkin dokumentit koostuvat merkkijonoista, jotka esittävät luonnollisen kielen ilmaisuja. Nämä ilmaisut puolestaan edustavat dokumentin käsitteellistä sisältöä. Vastaavasti tiedonhakijan tiedontarpeella on käsitteellinen sisältö, joka voidaan ilmaista luonnollisella kielellä ja esittää hakukyselyssä kirjoitusmerkkien avulla.
Käsitetasolla tarkastellaan hakukyselyn ja kohdedokumenttien sisältämiä käsitteitä ja näiden välisiä suhteita. Tiedon tallennuksessa ja tiedonhaussa käsiteanalyysiä pidetään usein tarpeellisena välivaiheena ennen dokumentin tai hakukyselyn muotoilua indeksointitermeiksi tai lopulliseksi hakukyselyksi. Käsitteellistä sisältöä ei voida välittää suoraan, vaan tekijä ilmaisee sen aina luonnollisen kielen avulla. Ilmaisutasolla eli kielellisellä tasolla tarkastellaan käsitteiden muotoilua ilmaisuiksi luonnollisessa kielessä tai jossain keinotekoisessa erikoiskielessä, kuten dokumentaatiokielessä. Hakukyselyn käsitteiden esityksiä kutsutaan ilmaisutasolla hakuavaimiksi. Esiintymätaso on aina läsnä tiedonhaussa. Tietotekniikkaa hyödyntävä tiedonhaku tapahtuu aina esiintymätasolla, koska tietokoneet käsittelevät vain merkkijonoja eivätkä ne ymmärrä luonnollista kieltä.
Tiedonhakujärjestelmä
Tiedonhakujärjestelmä on elektronisten tietoyksiköiden tallentamiseen, etsintään, jälleenhakuun ja jakeluun käytettävä järjestelmä, jossa käytetään tietokantoja. Tiedonhakujärjestelmää käytettäessä käyttäjälle haetaan automaattisesti hänen tiedontarvettaan vastaavaa tietoa laajasta tietovarastosta. Tiedonhakujärjestelmän tarkoitus on tyydyttää tiedonhakijan tiedontarpeita etsimällä ja löytämällä tietoa annetusta aiheesta. Vaikka tiedonhakujärjestelmä hakee konkreettisesti tietoa esimerkiksi elektronisista teksteistä tai kuvista, järjestelmä pyrkii tietoyksiköiden pintarakenteiden sijaan löytämään niihin sisältyvää informaatiota.
Tiedonhakujärjestelmän määritelmään sisältyy hyvin erilaisia järjestelmiä. Niitä ovat esimerkiksi väestörekisteri, kirjaston tietokanta, elektroninen artikkelitietokanta ja Googlen ja Yahoon kaltaiset verkossa toimivat hakukoneet. Informaatiotutkimuksen alalla tiedonhakujärjestelmän ollessa kyseessä tietoyksiköillä tarkoitetaan yleensä tekstidokumentteja tai niitä kuvaavia kirjallisuusviitteitä tai toisaalta hypermediadokumentteja.
Käyttäjän kannalta tiedonhakujärjestelmän näkyvin ja tärkein osa on sen hakukieli ja käyttöliittymä. Hakutapahtuma alkaa aina tiedonhakijan tiedontarpeesta ja tietämyksestä. Tiedonhakija ilmaisee tämän tiedontarpeensa hakukyselynä, joka jäsennetään tiedonhakujärjestelmän käyttöliittymässä järjestelmän käyttämän kyselykielen mukaiseksi. Sitten tiedonhakujärjestelmä tulkitsee kyselyn algoritmiksi, joka kohdistetaan haluttuihin tietokantoihin. Haun tuloksena tiedonhakija saa listan hänen hakukyselynsä kriteerit täyttävistä ja tiedontarvetta vastaavista dokumenteista.
Täydellinen täsmäytys
Täydellisessä täsmäytyksessä käytetään englantilaisen matemaatikon George Boolen kehittämää Boolen algebraa. Boolen algebrassa käytetään operaattoreita AND, OR ja NOT. AND-operaattoria käytettäessä saadaan tulokseksi hakusanat yhdistäviä dokumentteja, esimerkiksi haulla ”hevoset AND ponit” saadaan tulokseksi dokumentteja, jotka käsittelevät sekä hevosia että poneja. OR-operaattoria käytettäessä saadaan tulokseksi dokumentteja, jotka käsittelevät jompaakumpaa annetuista hakusanoista, esimerkiksi haulla ”hevoset OR ponit” saadaan tulokseksi kaikki joko hevosia tai poneja käsittelevät dokumentit. NOT-operaattoria käytetään haluttaessa erottaa hakusanoja toisistaan, esimerkiksi haulla ”hevoset NOT ponit” saadaan tulokseksi hevosia käsittelevät dokumentit, mutta poneja käsittelevät dokumentit jäävät tulosten ulkopuolelle. Täydellisessä täsmäytyksessä voidaan yhdistellä operaattoreita, jos halutaan käyttää useampia hakusanoja. Tällöin operaattorien suoritusjärjestys on NOT, OR, AND.
Osittaistäsmäytys
Osittaistäsmäytyksessä hakutulos pyritään järjestämään relevanssijärjestykseen eli niin, että hakua parhaiten vastaava dokumentti olisi hakutuloksissa ensimmäisenä ja toiseksi parhaiten vastaava dokumentti toisena jne. Eri osittaistäsmäytystä käyttävät hakujärjestelmät perustuvat erilaisiin menetelmiin, joita ei aina haluta paljastaa, joten hakija ei välttämättä tunne osittaistäsmäyttävän hakujärjestelmän toimintaperiaatteita yhtä hyvin kuin täystäsmäyttävän hakujärjestelmän. Erilaisia osittaistäsmäytyksen menetelmiä ovat muun muassa vektorimalliin, sumeisiin joukkoihin ja todennäköisyyslaskelmiin perustuvat mallit. Osittaistäsmäyttävien hakujärjestelmien perusperiaatteena on että kyselyssä esiintyville hakusanoille lasketaan dokumenttikohtainen paino eli luku, joka kuvaa sitä kuinka hyvin hakusana kuvaa löydettyä dokumenttia. Hakusanojen saamien painojen perusteella lasketaan dokumentille arvo, jonka mukaiseen relevanttiusjärjestykseen löydetyt dokumentit järjestetään. Monessa osittaistäsmäyttävässä hakujärjestelmässä on käytössä myös Boolen operaattorit, mutta niiden tulkinta saattaa olla löyhempi kuin täystäsmäyttävissä hakujärjestelmissä.
Hakusanojen katkaiseminen ja merkkien korvaaminen
Tiedonhaussa sanojen taipuminen ja yhdyssanat voivat aiheuttaa ongelmia, joita on pyritty ratkaisemaan kehittämällä hakujärjestelmiin mahdollisuus katkaista hakusanoja ja korvata merkkejä katkaisumerkillä. Eri hakujärjestelmissä on omat katkaisumerkkinsä, kuten asteriski (*), ristikkomerkki (#) tai kysymysmerkki (?). Lisäksi monesti voidaan käyttää läheisyysoperaattoria.
Katkaisu vasemmalta
Sanan alusta eli vasemmalta tapahtuva katkaisu on käytössä vain harvoissa hakujärjestelmissä. Haulla #koira saadaan tulokseksi pelkän koiran lisäksi esimerkiksi myös muodot opaskoira, ajokoira, sylikoira.
Katkaisu oikealta
Sanan lopusta eli oikealta tapahtuva katkaisu on yleisin sanankatkaisumuoto. Haulla talous# saadaan tulokseksi esimerkiksi myös talouselämä, talousarvio, talousrikokset, taloustieteet.
Merkkien korvaaminen
Merkkien korvaamisessa katkaisumerkillä korvataan jokin sanan merkeistä sanan sisältä. Esimerkiksi haulla col#r tulee tulokseksi sekä muodossa color että colour olevat saman sanan eri kirjoitusasut.
Läheisyysoperaattori
Tällä tavalla voidaan hakea tuloksia, joissa haetut sanat esiintyvät toistensa läheisyydessä.
Tiedonhaun ongelmia
Seuraavat luonnollisen kielen piirteet, jotka aiheuttavat ongelmia tiedonhaussa, ovat yhteisiä kaikille kielille. Ensimmäinen niistä on se, että luonnollinen kieli on vain osittain yhteistä saman kulttuurin jäsenille. Kielenkäyttäjät muodostavat useita erilaisia kielen alakulttuureja, jotka ilmenevät vaihteluna esimerkiksi sanastossa ja niiden taustalla olevissa käsitteissä. Tämän lisäksi kielenkäyttäjät muokkaavat kieltä tarkoituksiinsa sopivaksi, ja siten kieli kehittyy ilman tietoista suunnittelua monella eri taholla samanaikaisesti. Myös monitulkintaisuus on yksi luonnollisen kielen perusominaisuuksista, ja sen avulla kielenkäyttäjän on mahdollista muodostaa suuri määrä ilmaisuja pienellä määrällä alkioita.
Suomen kielessä tiedonhakuun liittyviä erityisiä ongelmia aiheuttavat muun muassa sanojen ja niiden vartaloiden taipuminen, yhdyssanat ja sanaliitot, sanojen johtaminen sekä monitulkintaisuus, erityisesti taivutusmuotohomografia (joka on esimerkki kielen homonymiasta, kuten sanoissa "hauissa" ja "puhelin").
Relevanssi
Tiedonhaun tarkoituksena on löytää tiedonhakijalle relevanttia tietoa. Haluttaessa mitata tiedonhaun onnistumista, täytyy päätellä mitkä löydetyistä dokumenteista on relevantteja hakutehtävään nähden. Relevanssia on kahta lajia: aiherelevanssi ja käyttäjärelevanssi.
Aiherelevanssi
Aiherelevanssissa on nimensä mukaisesti kyse hakukysymyksen ja löydettyjen dokumenttien välisestä täsmäävyydestä. Aiherelevanssi ei kuitenkaan ota huomioon tiedontarvitsijaa ja onko löydetty dokumentti hänen näkökulmastaan relevantti. Aiherelevanssia voidaan testata määrittelemällä joukko hakukysymyksiä ja tunnistamalla tuloksista joukko dokumentteja jotka vastaavat hakukysymystä. Eri hakujärjestelmillä voidaan testata kuinka suuren osan relevanteista dokumenteista ne löytävät.
Käyttäjärelevanssi
Käyttäjä ei välttämättä kaipaa suurinta mahdollista hakutulosta vaan ainoastaan yksi tietty dokumentti saattaa kiinnostaa häntä. Käyttäjä saattaa etsiä tietyntyyppistä dokumenttia tai hänellä saattaa olla tehtävä, jonka suorittamiseksi hän etsii tietoa. Käyttäjä haluaa siis löytää dokumentteja, jotka ovat hänelle käyttökelpoisia ja hyödyllisiä. Käyttäjälle ennestään tutut dokumentit saattavat olla hänelle epärelevantteja, sillä ne eivät tuo hänelle mitään uutta tietoa eikä käyttäjän tiedontarve näin ollen tyydyty. Käyttäjärelevanssia on vaikeampi tutkia, sillä käyttäjän reaktioita ei voi toistaa laboratorio-olosuhteissa samalla tavalla kuin aiherelevanssia.
Saanti
Saanti kuvaa sitä, kuinka suuri osa tietokannan kaikista relevanteista dokumenteista löytyi. Saanti voidaan laskea jakamalla relevanttien dokumenttien määrä löydettyjen ja ei-löydettyjen relevanttien dokumenttien summalla. Saannin arviointi on vaikeaa ja ei välttämättä edes mahdollista sillä on hyvin vaikea tietää kuinka moni relevantti dokumentti jäi löydettyjen ulkopuolelle.
Tarkkuus
Tarkkuus kuvastaa sitä, kuinka suuri osa löydetyistä dokumenteista on relevantteja. Tarkkuus voidaan laskea jakamalla relevanttien dokumenttien määrä löydettyjen relevanttien ja epärelevanttien dokumenttien summalla. Tarkkuutta voi arvioida melko helposti käymällä läpi hakutuloksia ja erottelemalla niistä relevantit ja epärelevantit dokumentit. Saanti ja tarkkuus ovat toisilleen vastakkaiset siten että saannin kasvaessa tarkkuus huonontuu ja päinvastoin. Hakija ei voi koskaan saavuttaa parasta mahdollista saantia ja parasta mahdollista tarkkuutta yhtä aikaa.
Aiheesta muualla
Informationsåtkomst
FS Alger (1889)
Alger oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Alger-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 23. marraskuuta 1887. Alus laskettiin vesille marraskuussa 1889 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1891.
Sähkömagneettinen säteily
Sähkömagneettinen säteily on säteilyn etenemissuuntaa vasten kohtisuoraan tapahtuvaa sähkö- ja magneettikentien värähtelyä.
Sähkömagneettisen säteilyn välittäjähiukkanen on massaton fotoni ja säteily etenee tyhjiössä valon nopeudella (n. 300 000 000 m/s). Säteilyn energia on suoraan verrannollinen taajuuteen ja kääntäen verrannollinen aallonpituuteen. Taajuus kertoo jaksojen ('aaltojen') määrän aikayksikössä. SI-järjestelmän mukainen taajuuden yksikkö on Hertsi (Hz), joka kertoo jaksojen määrän sekunnissa.
Sähkömagneettisten aaltojen aaltoyhtälö voidaan johtaa yleistä sähkömagneettista kenttää kuvaavista Maxwellin yhtälöistä.
Aallonpituus metreinä on yhtä kuin sähkömagneettisen kentän etenemä yhden jakson aikana ja se saadaan jakamalla aallon etenemisnopeus taajuudella:
missä v on aallon etenemisnopeus (m/s), ja f on aallon taajuus (Hz). Väliaineessa etenemisnopeus hidastuu, joten myös aallonpituus lyhenee.
thumb|490px|[[Sähkömagneettinen spektri. Tarkoituksenmukainen sähkömagneettinen säteily on tyypillisesti jokin kapea alue spektristä. Ympäristö säteilee useilla eri spektrin osa-alueilla.]]
Sähkömagneettinen spektri jaetaan tyypillisesti erilaisten ominaisuuksiensa mukaisiin pääryhmiin, jotka ovat matalataajuisimmasta suuritaajuisimpaan radiotaajuus- (sis. mikroaallot), infrapuna-, näkyvä valo, ultravioletti-, röntgen- ja gammasäteily.
Vain ionisoivaa säteilyä pidetään yleisesti terveysriskinä. Ionisoivaa sähkömagneettista säteilyä ovat röntgen ja gammasäteily sekä osin ultraviolettisäteily. Nämä ovat näkyvää valoa korkeataajuisempaa ja täten energisempää säteilyä. Radiotaajuinen- ja infrapunasäteily (lämpösäteily) eivät ole ionisoivaa säteilyä ja niiden energia on näkyvän valon energiaa pienempää. Lämpösäteily voi luonnollisesti aiheuttaa kudokseen palovamman lämpövaikutuksen kautta.
Energia, teho
Säteilykvantin energia ja liikemäärämomentti määräytyy (tyhjiössä) säteilyn taajuuden mukaan; mitä suurempi taajuus, sitä suurempi energia: säteilyn energia on siis suoraan verrannollinen säteilyn taajuuteen; mitä suuritaajuisempaa säteily on, sitä suurienergisemmästä säteilystä on kyse. Yksittäinen fotoni voi kuljettaa vain tietyn määrän energiaa.
Säteilyn tehon määrittää energian lisäksi fotonien määrä tietyllä pinta-alalla tiettynä ajanjaksona; kokonaisteho määräytyy kvanttien ajallisen tiheyden - intensiteetin - mukaan; mitä suurempi määrä kvantteja osuu tarkasteltavalle pinta-alalle tarkastelujaksolla, sitä suurempi on säteilyn teho. Intensiteetti ilmoitetaan SI-järjestelmässä W/m2 (wattia neliömetrille). Watti itsessään sisältää aikamääreen sekunti. Yksittäisen kvantin energia ja liikemäärämomentti määräytyy (tyhjiössä) siis kuitenkin vain taajuuden mukaan.
Emittoituminen, eteneminen ja absorboituminen
Materiaali emittoi ja absorboi samoilla taajuuksilla; se taajuus mikä absorboituu on sama, jota materiaali emittoi absorption aikaansaaman viritystilan lauetessa.
Emittoituminen
Kvanttiteorian mukaan sähkömagneettisen säteilyn lähde ei koskaan kykene emittoimaan energiaa jatkuvana virtana, vaan säteily on aina kvantittunutta, eli se emittoituu vain tietyn suuruisina paketteina, eli säteilykvantteina, eli fotoneina.
Valoemissio on mahdollinen myös kun vapaan elektronin energia muuttuu kiteen energiavyön sisällä. Sähkömagneettinen aalto emittoituu aina kun sähkövaraus on kiihtyvässä liikkeessä.
Ympärillämme on jos jonkin taajuista ja voimakkuudellista säteilyä, eikä suinkaan ainoastaan ihmisen synnyttämää. Aurinko on ehkä selkein sähkömagneettisen säteilyn lähde; valo on sähkömagneettista säteilyä (aallonpituus n. 400-700 nm) ja kaikki sähkömagneettinen säteily eteneekin tyhjiössä valon nopeudella (299 792 458 m/s).