cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Janne Pesonen
SM-liiga
Ensimmäisellä SM-liigakaudellaan 2003–2004 Pesonen pelasi runkosarjassa 56 ottelua tehopistein 17+13=30 ja voitti Kärppien paidassa ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Hänet palkittiin myös Jarmo Wasaman muistopalkinnolla vuoden tulokkaana, ja Mighty Ducks of Anaheim varasi Pesosen NHL:ään vuoden 2004 varaustilaisuudessa seuran kahdeksantena varauksena, koko tilaisuuden 269. pelaajana. Kaudella 2004–2005 Pesonen kasasi 55 runkosarjaottelussa tehopisteet 11+18=29, ja Kärpät juhli jälleen mestaruutta.
Kaudella 2005–2006 Pesonen pelasi 53 ottelua runkosarjassa tehoin 8+14=22, ja pudotuspeleissä pelatuissa 11 ottelussa hänen tehopisteensä olivat 4+0=4. Mestaruuteen Kärpät ei kaudella yltänyt, mutta pronssimitalin se sai kukistettuaan pronssiottelussa HIFK:n. Pesosen lopullisena läpimurtokautena SM-liigaan voidaan pitää kautta 2006–2007. Pesonen pelasi runkosarjassa 56 ottelua tehopistein 22+33=55 sijoittuen pistepörssissä kuudenneksi, ja hänet palkittiin Jari Kurri -palkinnolla pudotuspelien parhaana pelaajana, ja hänet valittiin myös SM-liigan tähdistökentälliseen Kärppien voittaessa seurahistorian neljännen SM-kultansa.
SM-liigakausi 2007–2008 oli Pesoselle jälleen hyvin menestyksekäs. 56 runkosarjaottelussa tehopisteet 34+44=78 kasannut Pesonen voitti Veli Pekka Ketola -palkinnon runkosarjan pistepörssin voittajana, Matti Keinonen -palkinnon liigan tehopelaajana ja Aarne Honkavaara -palkinnon liigan parhaana maalintekijänä. Lisäksi Pesonen valittiin toistamiseen liigan tähdistökentälliseen, ja Kärpät juhli jälleen kerran SM-kultaa. .
Kausi Pohjois-Amerikassa, siirtyminen Venäjälle
Heinäkuussa 2008 Pesonen solmi sopimuksen NHL-seura Pittsburgh Penguinsin kanssa. Kauden 2008–09 Pesonen aloitti NHL:ssä 1. marraskuuta 2008 St. Louis Bluesia vastaan pelatussa ottelussa, jonka jälkeen hän pelasi Pittsburghin paidassa vielä kuusi ottelua. Suurimmaksi osaksi Pesonen pelasi AHL-liigassa Pittsburghin farmiseurassa, Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, jossa hän pelasi runkosarjassa 70 ottelua pistein 32+50=82. Pudotuspeleissä Pesonen pelasi 5 ottelua tehoin 1+5=6.
Kauden 2009–10 ajaksi Pesonen siirtyi Pohjois-Amerikan jäiltä Venäjän KHL:ään, Ak Bars Kazanin joukkueeseen. 42 runkosarjaottelua pelannut Pesonen merkkautti otteluissa pisteet 14+11=25, ja pudotuspelien 8 ottelussa hän viimeisteli yhden maalin. Kauden päätteeksi Pesonen pääsi juhlimaan myös KHL:n mestaruutta. Kaudella 2010–11 Pesonen jatkoi Kazanissa, ja pelasi 46 runkosarjaottelua tehopistein 14+13=27. Pudotuspeleissä Pesonen pelasi jälleen kahdeksan ottelua, ja merkkautti niissä tehopisteet 3+1=4.
Ak Bars Kazan tiedotti virallisella verkkosivustollaan kesäkuun vaihteessa, ettei se aio uusia Pesosen pelaajasopimusta. 11. kesäkuuta 2011 Hockeyligan.se-verkkosivustolle antamassaan haastattelussa Pesonen kertoi monen ruotsalaisseuran ilmaisseen mielenkiintonsa sopimuksesta hänen kanssaan, ja kertoi Elitserien-liigan olevankin yksi hänen vaihtoehdoistaan. Hän kuitenkin lisäsi, että voisi kuvitella pelaavansa missä tahansa Euroopan liigassa. Myöhemmin kesäkuussa ruotsalaisseura HV71 tiedotti käyvänsä neuvotteluja Pesosen kanssa.
Elokuussa 2011 Pesonen ilmoitti lähtevänsä syksyllä kaudelle 2011–2012 NHL-liigaan palaavan Winnipeg Jetsin harjoitusleirille, ja hänen tavoitteenaan oli saada Pohjois-Amerikasta uusi yksisuuntainen pelaajasopimus seuran kanssa. Pesonen jäi kuitenkin pelaamassaan neljässä harjoitusottelussa tehopisteittä, ja seura pudotti hänet kokoonpanostaan.
Paluu Suomeen
Pesonen palasi Jääkiekon SM-liigaan kaudelle 2011–2012 hallitsevan mestarin, Helsingin IFK:n paitaan sen jälkeen, kun NHL-seura Winnipeg Jets oli pudottanut Pesosen kokoonpanostaan ennen kauden 2011–2012 alkua.
Ensimmäisen ottelunsa Pesonen pelasi IFK:n paidassa 12. lokakuuta 2011 toista paikallisseuraa, Helsingin Jokereita vastaan. Valtaosan kaudesta hän pelasi samassa ketjussa Mikael Granlundin, maajoukkueen tehokkaan tutkaparinsa, ja tämän veljen Markus Granlundin kanssa. Pesonen kärsi paluukaudellaan influenssaviruksen tuomasta kuumeesta, ja oli sivussa IFK:n pelaavasta kokoonpanosta lähes neljän viikon ajan. Pesosen ja koko HIFK:n kausi päättyi suoraan 0–4 häviöin puolivälieräsarjassa Helsingin Jokereita vastaan 28.3.2012, Pesosen tehdessä 4:ssä puolivälieräottelussa vain tehot 0+1.
Maajoukkueura
Suomen maajoukkueessa Pesonen teki ensiesiintymisensä 5. helmikuuta 2004 Tšekkiä vastaan pelatussa ottelussa. 1. A-maaottelumaalinsa Pesonen viimeisteli 14. joulukuuta 2006 niin ikään Tšekkiä vastaan pelatussa ottelussa, jonka Suomi voitti lopulta lukemin 3–2.
Pesonen edusti Suomea ensimmäisen kerran arvokisoissa, vuoden 2011 MM-turnauksessa. Pesonen pelasi turnauksessa joukkueensa kolmannessa hyökkäysketjussa yhdessä Jarkko Immosen ja Mikael Granlundin kanssa, ja tämä kolmikko muodosti myös Suomen toisen ylivoimahyökkääjistön. MM-turnauksessa Pesonen kuului jokaisessa yhdeksässä ottelussa Suomen kokoonpanoon, ja turnauksessa hänen tehopisteensä olivat 2+5=7. MM-kisojen loppuotteluun selvinnyttä Suomea vastaan asettui Ruotsi. Huolimatta Magnus Pääjärvi-Svenssonin tekemästä 1–0-maalista, joka vei Ruotsin johtoon, Suomi voitti finaalin lopulta lukemin 1–6, ja Pesonen teki ottelussa 1–4-maalin Mikael Granlundin syötöstä sekä merkkautti syöttöpisteen Jarkko Immosen 1–1-tasoitusmaaliin. Pesonen on pelannut Suomen maajoukkueessa myös MM-kisoissa vuosina 2012, 2013, 2015 ja 2018.
Dermophis
Dermophis on matomaisten sammakkoeläinten suku Dermophiidae-heimossa. Sen levinneisyys yltää Etelä-Meksikosta Luoteis-Kolumbiaan.
Lajit
Sukuun kuuluu seuraavat lajit sekä
Penang
Penang (malaijin kielellä Pulau Pinang, jawiksi بينانج ) on Malesian osavaltio, Malakan niemimaan länsirannikolla. Sen naapuriosavaltioita ovat Kedah ja Perak.
Huvipursi
Huvipursi on harrastuskäytössä oleva pursi eli pienehkö purjealus. Suurin osa purjeveneistä on huvipursia, mutta maapallolla on kuitenkin alueita, joilla pienehköjä purjealuksia käytetään edelleen ammatinharjoittamisessa esimerkiksi kalastuksessa, liikkumisessa ja tavaran siirtämisessä paikasta toiseen.
Penang
Penangin pinta-ala on 1 031 neliökilometriä ja asukasluku on noin 1,5 miljoonaa. Osavaltion pääkaupunki on George Town, jossa asuu noin 720 000 asukasta (2010). George Townin metropolialue ulottuu osavaltion rajojen ulkopuolelle ja suur-Penangin alueella asuu yli 2 miljoonaa ihmistä.
Huvipursi
EU:n huvivenedirektiivissä "huviveneellä" tarkoitetaan urheiluun tai vapaa-ajan viettoon tarkoitettua venettä, jonka rungon pituus on 2,5 metristä 24 metriin, tyypistä tai kuljetuskoneistosta riippumatta.
Penang
Maantiede
Penangin osavaltio muodostuu Pulau Penang -saaresta ja mantereella olevasta Seberang Perain (Wellesleyn provinssi) alueesta. Alueita yhdistää toisiinsa Penangin silta. Silta on 13,5 kilometriä pitkä ja se vihittiin käyttöön vuonna 1985.
Pinta-alaltaan osavaltion mantereinen osa on Pulau Pinang saarta suurempi. Seberang Perai on maaseutumaista ympäristöä, verrattuna urbanisoituneeseen Pulau Pinang saareen. Penangin sillan rakentamisen ansiosta osavaltion mantereinen osa on myös kokenut teollisuuden kasvua ja sinne on rakennettu uusia asuinalueita.
Historia
Penangin alueen esihistoriasta ei tiedetä paljoa. Kiinalaisille merenkävijöille saari oli tuttu jo ennen 1400-lukua, tuolloin saari oli ilmeisesti asumaton. Kiinalaiset kutsuivat sitä betelsaareksi, mistä alue on saanut nimensä; Osavaltion nimi tulee betelpähkinästä, jonka nimi on malaijiksi pinang.
Penangin osavaltio on historiallinen osa Kedahia. Brittiläinen Francis Light hankki Penangin alueen Kedahin sulttaanilta vuonna 1786. Britit hankkivat Penangin itselleen laivastotukikohdaksi, jonka tarkoitus oli suojella brittiläisiä kauppa-aluksia Malakansalmella. Kedah luopui Penangin alueesta saadakseen briteiltä suojelua Siamia vastaan. Vuonna 1821 Siam hyökkäsi Kedahiin mutta Penangilla olleet britit eivät puuttuneet tapahtumiin. Kedahin sulttaani yritti valloittaa saaren tuloksetta takaisin, koska hän katsoi että britit olivat rikkoneet sopimuksensa. Vaikutus oli vain päinvastainen, sillä lopputuloksena Kedah luovutti brittien hallintaan myös nykyisen osavaltion mantereisen osan.
Britit nimesivät saaren uudelleen Prince of Wales islandiksi ja mantereella oleva alue nimettiin Wellesleyn provinssiksi. Vuonna 1826 Britannia yhdisti Malakan niemimaalla hallinnoimansa alueet Singaporen, Melakan ja Penangin yhteiseksi hallintoalueeksi, Salmisiirtokunniksi, ja Penangista tehtiin sen pääkaupunki. Pääkaupunki siirrettiin kuitenkin Singaporeen 1832.
1800-luvun puolivälissä Penangista tuli Britannialle tärkeä oopiumikaupan keskus. Oopiumikauppa muodosti yli puolet siirtokunnan tuloista. Oopiumikauppa johti oopiumisotiin Britannian ja Kiinan välillä, ja Brittiläiset ja kiinalaiset sopivat huumekaupan lopettamisesta vuonna 1907. Huumekaupan kukoistuksen aikana Penang oli vaarallinen paikka, missä kiinalaiset salaseurat pyörittivät bordelleja ja uhkapeliluolia.
Ensimmäinen maailmansota ei juuri vaikuttanut Penangin alueeseen. Vuonna 1914 käytiin Penangin taistelu Penangin edustalla, joka käytiin Venäjän keisarikunnan ja Saksan keisarikunnan välillä, eivätkä aluetta hallinneet britit osallistuneet tapahtumiin.
Toisessa maailmansodassa japanilaiset valloittivat Penangin kolmeksi ja puoleksi vuodeksi. Japanilaiset rantautuivat Malaijan taistelun aikana Penangiin 17. joulukuuta 1941. Japanilaiset eivät kohdanneet vastarintaa, sillä brittiläisten 500 sotilaan varuskunta oli evakuoitu edellisenä päivänä. Brittiläiset eivät olleet ennen lähtöään tuhonneet alueen sotatoimiin käytettävää infrastruktuuria, ja japanilaiset saivat hallintaansa muun muassa Penangin radioaseman. Japanin miehittämillä alueilla oli toisen maailmansodan aikana puutetta elintarvikkeista ja kansa kärsi nälästä ja kulkutaudeista. Japanilaisten harjoittamissa julmuuksissa myös surmattiin tuhansia kiinalaisia. Toisen maailmansodan aikana Penangissa oli Saksan laivaston Gruppe Monsuniin kuuluvien sukellusveneiden tukikohta. Malaija vapautui Japanin hirmuvallasta toisen maailmansodan päätyttyä elokuussa 1945.
Sodan jälkeen alue palasi Britannian hallintaan muutamiksi vuosiksi. Salmisiirtokunnat hajotettiin vuonna 1946 ja Penangista tuli Malaijan federaation osavaltio vuonna 1948, joka itsenäistyi Britanniasta vuonna 1957.
Väestö
thumb|right|Kansallispuiston rantaa Pulau Pinang -saarella. Osavaltio on väestöltään kiinalaisvaltainen ja Malesian tiheimmin asuttu. Se on myös Malesian ainoa osavaltio, jossa Malesian kiinalaiset ovat enemmistönä.
Veikko Hakulinen
Veikko Johannes ”Haku-Veikko” Hakulinen (4. tammikuuta 1925 Kurkijoki – 24. lokakuuta 2003 Valkeakoski) oli suomalainen maastohiihtäjä, kolminkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari. Urallaan Asikkalan Raikasta, Valkeakosken Hakaa, Jämsänkosken Ilvestä, Evon Metsäpoikia, Tampereen Hiihtoseuraa, Tampereen Pyrintöä ja Tampereen Mailaa edustanut Hakulinen kilpaili myös ampumahiihdossa, suunnistuksessa, hiihtosuunnistuksessa, maastojuoksussa ja soudussa SM-tasolla ja jatkoi uraansa veteraanisarjoissa.
Basil Davidson
Basil Davidson MC (9. marraskuuta 1914 Bristol, Yhdistynyt kuningaskunta – 9. heinäkuuta 2010) oli brittiläinen toimittaja ja historioitsija. Hän kirjoitti erityisesti Afrikan historiasta ja kolonialismista.
Veikko Hakulinen
Oslon talviolympialaisista Hakulinen muistetaan erityisesti 50 kilometrin voittoajastaan 3.33.33. Hän voitti Holmenkollenilla 50 kilometriä vuosina 1953 ja 1955, pikamatkan eli 18 kilometriä vuonna 1953 ja 15 kilometriä vuonna 1957. Hän sijoittui Holmenkollenilla vuonna 1950 18 kilometrin kilpailun kolmanneksi. Holmenkollen-mitali myönnettiin hänelle vuonna 1955.
Chesterfieldin piirikunta (Virginia)
Chesterfieldin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 352 802 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Chesterfieldin kunta. Piirikunta perustettiin 25. toukokuuta 1749.
Veikko Hakulinen
Veikko Hakulinen valittiin Vuoden urheilijaksi ennätykselliset neljä kertaa vuosina 1952–1954 ja 1960. Hän sai Pro Urheilu -tunnustuksen vuonna 2000. Hakulinen astui sotapalvelukseen huhtikuussa 1943 alokkaaksi Laatokan Rannikkoprikaatiin Lahdenpohjaan ja sen jälkeen palveli Valamon saarella. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kersantti ja ammatiltaan metsäteknikko. Hakulinen kuoli jäätyään juoksulenkillään auton alle vuonna 2003.
Basil Davidson
Elämä
Davidson syntyi vuonna 1914 Bristolissa. Hän jätti koulun kesken 16-vuotiaana ja suuntasi Lontooseen, jossa hän työskenteli toimittajana The Economist- ja The Star-sanomalehdille. 1930-luvulla hän kierteli Italiassa ja Keski-Euroopassa oppien alueiden maantiedettä ja kulttuuria. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Britannian asevoimissa muun muassa lietsoen natsien vastaista vastarintaa Budapestissä sekä taistelemalla Jugoslaviassa Titon partisaanien rinnalla. Sodan loppuvaiheessa hän oli sijoitettuna pohjoiseen Italiaan, jossa hän osallistui Genovan valtaukseen. Hänelle myönnettiin ansioistaan Military Cross -kunniamerkki.
Veikko Hakulinen
Kun Hakulisen syntymästä tuli kuluneeksi 85 vuotta 2010, paljastettiin hänen synnyinpaikkakunnallaan, nykyisin Venäjän Karjalaan kuuluvalla Kurkijoella hänelle omistettu muistolaatta. Helmikuussa 2017 hänet valittiin Hiihtomuseon pohjoismaisten hiihtolajien kunniagalleriaan.
Basil Davidson
Elämä
Sodan jälkeen hän palasi toimittajaksi ollen muun muassa The Timesin kirjeenvaihtaja Pariisissa. Pian hän kiinnostui Afrikasta, josta oli tuleva hänen loppuelämänsä intohimon kohde. Hän vastusti apartheidia ja piti länsimaiden Afrikka-politiikkaa tekopyhänä. Hän kirjoitti matkaraportteja useille brittiläisille sanomalehdille, kuten New Statesmanille, Daily Heraldille ja Daily Mirrorille. Hän alkoi kirjoittaa myös kirjoja, sekä novelleja että tietokirjoja. Vuonna 1984 hän teki Channel 4:lle kahdeksanosaisen Afrikkaa käsittelevän dokumenttisarjan.
Veikko Hakulinen
SM-kisat
Henkilökohtaisia SM-voittoja yleisessä sarjassa 4 kpl vuosina 1954–1963 ja SM-viestien 4×10 km mestaruuksia 5 kpl vuosina 1954–1964.
Odemira
Odemira on kunta Bejan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 1 720,6 km² ja väkiluku noin 26 000.
Odemiran nykyinen pormestari on José Alberto Guerreiro. Kunnan juhlapäivä on 8. syyskuuta.
Claudinei da Silva
Claudinei Quirino da Silva (s. 19. marraskuuta 1970 Lençóis Paulista, Brasilia) on brasilialainen uransa jo päättänyt pikajuoksija ja olympiamitalisti. Da Silva voitti olympiahopeaa 4×100 metrin viestistä vuoden 2000 kesäolympialaisista Sydneystä. 200 metrillä pääosin kilpailleen da Silvan ennätys on 19.89, joka oli silloin myös Etelä-Amerikan ennätys. Da Silvalla on myös kolme MM-mitalia, kaksi niistä on tullut henkilökohtaiselta 200 metriltä ja yksi pikaviestistä vuosien 1997 ja 1999 MM-kisoista. Da Silva on myös kolminkertainen Brasilian mestari.
Sokeripala
Sokeripala voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Walter Bathe
Walter Bathe (1. joulukuuta 1892 – 21. syyskuuta 1959) oli saksalainen uimari, joka kilpaili 200 ja 400 metrin rintauinnissa. Hän edusti urallaan Saksan keisarikuntaa. Bathe voitti kultaa Tukholman olympiakisoissa 1912 200 metrillä ajalla 3.01,8 ja 400 metrillä ajalla 6.29,6. Molemmat voittoajat olivat uusia olympiaennätyksiä. Hänen seuransa oli ASV Breslau.
Bathe teki vuonna 1910 uuden 100 metrin rintauinnin maailmanennätyksen, kun hänen aikansa 1.18,4 paransi edellistä ennätystä 3,4 sekunnilla. Hän paransi ennätystään vielä samana vuonna aikaan 1.17,8. Tämä pysyi maailmanennätyksenä neljän vuoden ajan, kunnes Wilhelm Lützow rikkoi sen.
Larry Graham
thumb|Larry Graham heinäkuussa 2010. Larry Graham (s. 14. elokuuta 1946 Beaumont, Texas, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen basisti ja laulaja. Graham on funkmusiikin tunnetuimpia basisteja, häntä pidetään "peukutus"-tyylin kehittäjänä.
Grahamin omaperäinen tyyli alkoi kehittyä, kun hän pyrki kompensoimaan rumpalin puutetta äitinsä yhtyeessä. Graham tuli tunnetuksi soittaessaan yhtyeessä Sly and the Family Stone, jossa hän hoiteli basistin roolin lisäksi myös basso-vokalistin tehtävää. Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä 1967, nousi huipulle vuonna 1969, mutta seuraava vuonna 1971 ilmestynyt levy oli viimeinen, jossa Graham oli mukana. Yhtyeessä syntyi riitoja esimerkiksi keulahahmon, Sly Stonen, holtittoman päihteiden käytön vuoksi. Grahamin ja Slyn henkivartijoiden välille syntyi lopulta tappelu, jonka Grahamin miehet hävisivät. Kahakan seurauksena hän poistui itsekin yhtyeestä.
Graham perusti 1972 oman kokoonpanon, Graham Central Stationin, jossa oli aika ajoin vaihteleva määrä Sly & the Family Stonen jäseniä. Yhtye erottui muista funk-kokoonpanoista esimerkiksi gospel-vaikutteidensa ansiosta. Yhtyeen albumeista tunnetuin saattaa olla vuoden 1974 Release Yourself.
Graham on ollut Jehovan todistaja vuodesta 1975 ja piti siihen liittyvien velvoitteiden vuoksi pitkän levytystauon. 1990 luvulla hän kokosi Graham Central Stationin uudestaan ja oli kiertueella Earth, Wind & Fire -yhtyeen kanssa. Kiertueella hän tapasi Princen, ja näin alkoi vuosikymmenien mittainen yhteistyö.
Grahamin menestynein kappale on "One in a Million You" vuodelta 1980. Se nousi R&B-listan kärkeen.
1990-luvun alusta asti Graham on tehnyt yhteistyötä Princen kanssa ja oli tämän kiertueilla 1997-2000.
Graham vieraili Suomessa marraskuussa 2011.
Soololevyt
(Warner Bros.)
Ken Akamatsu
Ken Akamatsu (, s. 5. heinäkuuta 1968 Nagoya, Japani ) on mangataiteilija. Useimmat hänen töistään sisältävät ecchiä ja niissä miespäähenkilö on yhdessä lukuisten tyttöjen kanssa.
Hänen ensimmäisen suuren hittinsä AI ga Tomaranai!:n jälkeen hän loi uuden menestyksekkään mangansa Love Hinan. Sarja ilmestyi Weekly Shonen Magazinessa ja siitä koottiin 14 mangakirjaa, joita on myyty yli 6 miljoonaa kappaletta pelkästään Japanissa. Akamatsu on käyttänyt omia kokemuksia mangojaan luodessa. Hän esimerkiksi epäonnistui Tokion yliopiston pääsykokeissa ja käytti tätä tapahtumaa hyväkseen Love Hinaa luodessaan.
Akamatsu on naimisissa ja hän työskentelee tällä hetkellä viimeisimmän mangasarjansa Mahō sensei Negima!:n parissa, josta on Love Hinan tapaan tehty myös animeversio.
Salaiset numerot
Salaiset numerot on Leevi and the Leavingsin toinen kokoelmalevy. Levy julkaistiin vuonna 1986. Albumi sisältää kokoelman yhtyeen ensimmäisten levyjen tuotannosta. Kokoelma on julkaistu LP-levynä ja C-kasettina, muttei CD-levynä eikä sitä ole saatavilla digitaalisessa muodossa.
Strukan kanava
pienoiskuva|Strukan kanavan sulku. Strukan kanava sijaitsee Pyhtäällä Kymijoen Pyhtään haaran itärannalla Stråkaforsin kosken kohdalla. Kanavassa on yksi sulku ja sen kautta kulkee venereitti Suomenlahdelta Pyhtään kirkonkylään. Strukan sulku on Suomen ainoa käytössä oleva, käsikäyttöinen merisulku. Sulun pituus on 25 metriä, leveys 8 metriä ja putouskorkeus 2 metriä. Pyhtäälle kulkevan väylän syväys on vähintään 1,2 metriä.
Historia
Strukan kanavan sulku ja siihen liittyvä pato ovat valmistuneet vuonna 1903. Kanava ja siihen liittyvä vesireitti rakennettiin vuosina 1902–1905 ja sen tarkoituksena oli alun perin palvella vuonna 1902 valmistuneen Stockforsin puuhiomon kuljetuksia Kymijoen suussa sijainneelle Spjutsundin (Keihässalmi) lastauspaikalle. Kanavan kautta kulki vuosina 1908–1923 Pyhtään ja Kotkan välillä liikennöinyt matkustajahöyrylaiva. Sulku oli alun perin Stockforsin tehtaan hoidossa mutta vuodesta 1978 se on ollut Pyhtään kunnan hoidossa.
Enää proomuliikennettä ei ole. Myös säännöllinen reittiliikenne kirkonkylältä Pyhtään Kaunissaareen on loppunut. Sulut ovat nyt veneilijöiden käytössä itsepalveluperiaatteella.
Sulkujen käyttö
Mereltä joelle tultaessa sulku ensin tarvittaessa tyhjennetään avaamalla alaportissa olevat veivattavat sulkuluukut. Kun sulku on tyhjä, vene ajetaan sulkuun ja alaportti ja sen sulkuluukut suljetaan. Sulku täytetään vedellä avaamalla vastavuoroisesti yläportin sulkuluukut. Veden noustua joen pinnan tasalle veneilijä pääsee jatkamaan matkaa avaamalla yläportin.
Pompeo Batoni
thumb|right|[[Klemens XIII; Batonin muotokuvamaalaus]] Pompeo Girolamo Batoni (25. tammikuuta 1708 Lucca – 4. helmikuuta 1787 Rooma) oli italialainen taidemaalari. Hän syntyi Luccassa, mutta muutti 1720-luvun lopulla Roomaan, jossa loi tärkeimmät teoksensa.
Varsinkin muotokuvillaan kansainvälistä kuuluisuutta saavuttanut Batoni oli kahdesti naimisissa ja sai kaksitoista lasta. Hän kuoli Roomassa 79 vuoden ikäisenä vuonna 1787.
Alex de Angelis
Alex de Angelis (s. 26. helmikuuta 1984 Rimini) on sanmarinolainen uransa päättänyt ratamoottoripyöräilijä, joka ajoi viimeksi MotoE-luokan Energica-tallissa kaudella 2019–2020.
Ura
Hän ajoi ensimmäisen kilpailunsa nykyisen Moto3-luokan edeltäjässä 125-kuutioisissa jo vuonna 1999. Vuodet 1999-2003 de Angelis ajoi 125-kuutioisissa ilman voittoja, kunnes siirtyi kaudeksi 2004 nykyisen Moto2-luokan edeltäjään 250-kuutioisiin. 250-kuutioisissa de Angelis ajoi neljä kautta ja voitti ensimmäisen kilpailunsa vuonna 2006 Valenciassa. Paras sijoitus sarjassa oli kolmas, joka tuli kausina 2006 ja 2007.
Kaudeksi 2008 de Angelis siirtyi pääluokkaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli sarjan neljästoista eikä selviytynyt kertaakaan palkintokorokkeelle. Seuraavalla kaudella tuli jo yksi kakkossija ja sarjan kahdeksas tila.
Seuraavan kauden eli kauden 2013 de Angelis aloitti jälleen Moto2-luokassa, mutta ajoi Yhdysvaltain GP:n pääluokassa. Kausi Moto2:sessa ei tuottanut menestystä ja de Angelis oli sarjan neljästoista. Kausi 2014 alkoi jälleen Moto2:sessa, mutta Intian GP:n jälkeen de Angelis siirtyi Forward Racingin tiimiin MotoGP:hen. De Angelis on 179 senttimetriä pitkä ja painaa 70 kilogrammaa.
Kasvukausi
Kasvukausi on se aika vuodesta, jolloin kasvit kasvavat. Tarkempi nimitys kasvukaudelle on terminen kasvukausi. Kasvukauden pituus vaihtelee vuosittain ja se käynnistyy ja päättyy eri ajankohtina eri vuosina, mutta tilastollisesti havainnoista voidaan muodostaa keskiarvoja ja vaihteluvälejä.
Suomessa kasvukausi määritellään alkaneeksi silloin, kun lumipeite on kadonnut aukeilta paikoilta, vuorokauden keskilämpötila on vähintään viitenä päivänä peräkkäin yli +5 °C ja paikallinen tehoisa lämpösumma ylittää 20 vuorokausiastetta sitä seuraavien viiden päivän aikana.
Vastaavasti kasvukausi määritellään päättyneeksi, kun vuorokauden keskilämpötila on alle +5 °C viidestä kymmeneen päivää peräkkäin. Myös syksyn kovat yöpakkaset (jolloin lämpötila on ollut alle −10 °C monta yötä peräkkäin) tai lumipeite saattavat katkaista kasvukauden. Näin tapahtuu toisinaan eri puolilla Suomea.
Pajari (Luumäki)
Pajari on Luumäellä sijaitseva kylä. Kylässä on harjoitettu ainakin turpeennostoa. Pajarissa on vuonna 1977 lakkautettu rautatieasema. Asemarakennus on säilynyt maantien varressa.
Kasvukausi
Etelä-Suomessa kasvukausi on hieman pidempi kuin Pohjois-Suomessa. Keskimäärin terminen kasvukausi on ollut vuosina 1981–2010 etelä- ja lounaisrannikolla yli 185 vuorokautta, eteläisessä Suomessa sekä länsirannikolla 175–185 vuorokautta ja muualla Suomessa 105–175 vuorokautta. Vuonna 2001 kasvukausi oli Helsingissä 181 päivää, mutta Lapissa Utsjoella vain 121 päivää. Suomessa pisin kasvukausi on Ahvenanmaalla ja toiseksi pisin Lounais-Suomessa. Kasvukausi käynnistyy sisämaassa keväällä nopeasti, mutta vastaavasti päättyy aikaisemmin syksyllä.
Mitä lähemmäksi päiväntasaajaa siirrytään, sitä pidempi kasvukausi on. Päiväntasaajan läheisyydessä se kestää koko vuoden. Tropiikissa kasvukautta ei ole mielekästä laskea.
Russell Mockridge
Edward Russell Mockridge (18. heinäkuuta 1928 Melbourne, Australia – 13. syyskuuta 1958 Melbourne, Australia) oli australialainen pyöräilijä, joka kilpaili maantie- ja ratapyöräilyssä, ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Opiskellessaan Geelongissa Mockridge osallistui ensimmäiseen pyöräilykilpailuunsa vuonna 1946. Mockridge voitti kilpailuin, vaikkei ollut käytännössä valmistautunut siihen ollenkaan. Seuraavien kuukausien aikana Mockridge nousi Victorian osavaltion pyöräilysensaatioksi ja hänet valittiin yhtenä osavaltion edustajana maantiepyöräilyn Australian-amatöörimestaruuskilpailuihin Sydneyyn. Hän voitti ensimmäisen Australian-mestaruutensa Sydneyssä.
Mockridge valittiin hyvien otteidensa ansiosta myös Australian joukkueeseen Lontoon olympialaisiin. Hän oli epäonninen maantieajossa, sillä hänen pyörästään puhkesi kumi kahdesti, minkä takia hän jäi lopulta kilpailun 26:ksi. Vuoden 1950 Brittiläisen imperiumin kisoissa (nykyiset Kansainyhteisön kisat) Mockridge ajoi kultaan aika- ja eräajossa ja hopealle takaa-ajossa. Vuonna 1952 Mockridge voitti viisi Australian-mestaruutta ja lähti Eurooppaan kilpailemaan. Hän voitti Pariisissa samana viikonloppuna amatöörien ja ammattilaisten Grand Prix’n. Ammattilaiskilpailussa hän voitti maailmanmestari Reg Harrisin ja aiheutti porttikiellon amatööreiltä moneksi vuodeksi.
Helsingin olympialaisiin Mockridge osallistui vasta, kun Australian olympiakomitean sääntöjä muutettiin. Kisojen jälkeen olisi pitänyt olla vielä amatöörinä kaksi vuotta, mutta mm. entisen huippupyöräilijän Hubert Oppermanin vetoomuksen ansiosta amatööripakkoa lyhennettiin yhteen vuoteen, ja Mockridge pääsi osallistumaan olympialaisiin. Helsingissä Mockridge voitti kaksi kultamitalia samana päivänä. Ensin hän voitti parinsa Lionel Coxin kanssa tandem-ajon, vaikka eivät olleet kumpikaan ajaneet yhdessä aiemmin. Myöhemmin samana iltana Mockridge ajoi aika-ajon voittoon uudella olympiaennätyksellä.
Vuonna 1953 Mockridge siirtyi ammattilaiseksi. Hän voitti Tour de Vauclusen. Pari päivää ennen vuoden 1955 Ranskan ympäriajoa Mockridge loukkasi polvensa ja sai ison haavan otsaansa harjoituksissa. Hän kuitenkin osallistui ympäriajoon ja selviytyi maaliin saakka.
Mockridge palasi vuonna 1956 Australiaan, jossa hän voitti useita kilpailuja. Melbournen ja Warrnamboolin välisessä 260 kilometrin maantieajossa Mockridgen tekemä ennätys säilyi 25 vuotta. Mockridge menehtyi vuonna 1958 Tour of Gippsland -pyöräkilpailussa, joka lähti Melbournesta. Vain muutama kilometri lähdön jälkeen Mockridge törmäsi bussiin ja kuoli vammoihinsa.
Kaironpäivänsini
Kaironpäivänsini eli kaironelämänlanka (Ipomoea cairica) on Afrikan ja eteläisen Aasian tropiikista kotoisin oleva monivuotinen köynnöskasvi. Se kasvaa 20–100 senttimetriä pitkäksi. Sen lehdet ovat syvään sormiliuskaiset, lähes sormiosaiset. Kukat ovat lehtihankaisten perien päissä ja kasvavat kahden tai kolmen ryhminä. Kukan teriö on kookas, suppilomainen, vaaleanpunainen, 5–6 senttimetrin levyinen.
Kaironpäivänsini on levinnyt alkuperäisenä tai tulokaslajina usealle mantereelle trooppisella vyöhykkeellä. Sitä on tavattu myös Pohjoismaissa, mutta ei Suomessa, harvoin satunnaistulokkaana, joka on levinnyt soijapapujen mukana.
Blaenavon
Blaenavon on kaupunki Kaakkois-Walesissa. Sen ympärillä on Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Blaenavonin teollisuusmaisema, joka on kokonaisuutena parhaiten säilyneitä hiili- ja harkkorautateollisuuden keskittymistä 1700- ja 1800-luvuilta. Blaenavonin kaupunki sijaitsee korkealla vuoren rinteellä. Asukkaita kaupungissa 2016 oli. Täällä on vanhimpien todisteiden mukaan ollut asutusta ja valmistettu piikivestä työkaluja jo mesoliittisellä ja neoliittisillä kausilla.
Nähtävyyksiä
Blaenavonin nähtävyyksistä merkittävimpiä ovat kaivosmuseo (Big Pit National Coal Museum) sekä Blaenavonin rautaruukki (Blaenavon Ironworks). Opastuskeskus (Blaenavon World Heritage Centre) joka esittelee maailmanperintölistalle päässeen teollisuuskaupungin historiaa.
Historia
Blaenavonin kaupunki syntyi rautaruukin ympärille 1788 kun Thomas Hill, Thomas Hopkins ja Benjamin Pratt perustivat ruukin Blaenavoniin. Se oli jo vuonna 1789 toiseksi suurin rautaruukki Walesissä ja yksi maailman suurimmista. Yhtiöllä oli omissa mineraalivarannoissaan hallussa rautamalmia, savea, kivihiiltä ja kalkkikiveä. Jotka ovat perusraakaineet mitä masuuniraudan valmistamisessa tarvitaan.
Vuonna 1796 uunit tuottivat tonnia rautaa vuodessa. Nopesti oli luotu infrastruktuuri jossa rautamalmi kaivokset, hiilikaivokset, kalkkikivi louhokset, rautatakomot, tiilitehtaat, rautatiet, vesistöissä kanaalit ja työntekijöiden talot olivat kaikki Blaenavon iron companyn hallinnassa.
Vuonna 1878 keksittiin Bessemerin prosessi jolla voitiin vähentää jolla voitiin vähentää fosforin määrää raudassa ja tällä tavalla saada lujempaa terästä. Sen seurauksena rautaa vietiin entistä suurempia määriä ympäri maailman ja alue kehittyi entisestään. Vuonna 1891 alueen asukasluku oli, mihin se oli kasvanut suunnilleen tyhjästä.
Nousujohteinen kehitys oli vallalla koko Etelä-Walesissa aina vuoteen 1913, jolloin hiilen louhinta työllisti suoraan henkilöä Walesissa, taikka yhden neljästä aikuisesta miehestä. Kaupungin väkiluku oli suurimmillaan jopa yli asukasta. Teräksen tuotanto päättyi vuonna 1938, ja Big Pit, viimeinen merkittävä hiilikaivos suljettiin vuonna 1980. Osa ruukkialueesta on nykyisin museona.
Muuta
Kaupungin ystävyyskaupunki on:
Hinwil
Hinwil on kaupunki Zürichin kantonissa Sveitsissä. Kaupungissa on runsaat 11 000 vakinaista asukasta. Hinwil on samannimisen hallintoalueen keskuspaikka.
Historiaa
Ensimmäiset oletetut maininnat Hinwilistä ovat vuodelta 745. Todennäköisesti alemannien asuttamaa kylää kutsuttiin tuolloin nimellä Hunichinwilare. Hinwil lienee ollut asuttu jo antiikin ajoista lähtien, sillä vuonna 1968 kirkon restauroinnissa löydettiin osia roomalaisaikaisesta kirkkorakennuksesta hypokausteineen.
Nähtävyydet
Kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä on Bachtelvuori (1 115 m mpy.). Sen huipulla on radiomasto, johon on rakennettu näköalatasanne. Vuorella on myös ravintola.
Talous
Hinwil on sveitsiläisen Formula 1 -tallin, Alfa Romeon, kotipaikka. Hinwil on myös tunnettu siellä valmistettavista Bührer-traktoreista.
Liikenne
Hinwilstä on moottoritieyhteydet Zürichin (A52) ja Rapperswil-Jonan (A53) suuntaan.
Bulgarian Air Charter
Bulgarian Air Charter on bulgarialainen tilauslentoyhtiö. Se lentää pääasiassa matkanjärjestäjien lentoja Keski-Euroopasta Bulgariaan.
Ulkoasiain- ja kansainyhteisön ministeri
Ulkoasiain- ja kansainyhteisön ministeri, yleensä vain ulkoministeri, on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen korkea-arvoinen jäsen. Hän on myös kabinetin jäsen. Ulkoministeri raportoi suoraan Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerille.
Bulgarian Air Charter
Historia
Bulgarian Air Charter perustettiin kesäkuussa 2000. Se aloitti lennot 14. joulukuuta 2000 Tupolev Tu-154M -koneilla, joita se hankki lopulta kaikkiaan yhdeksän. Vuonna 2004 Tupolevien tilalle hankittiin seitsemän MD-82-konetta. Niiden rinnalle hankittiin Airbus A320 -koneita vuodesta 2015 lähtien.
Ulkoasiain- ja kansainyhteisön ministeri
Ulkoministerin tehtäviin kuuluu suhteitten ylläpitäminen muihin maihin, kansainyhteisöön ja merentakaisiin alueisiin liittyvien asioitten hoito, sekä Ison-Britannian intressien edistäminen. Hän on vastuussa MI6:n ja GCHQ:n toiminnasta. Ulkoministerin toimisto sijaitsee Whitehall -kadulla, Lontoossa. Virka-asuntoina toimii 1 Carlton Gardens, Lontoossa ja Chevning, Kentissä. Margaret Beckett on ainoa virassa ollut nainen.
Bulgarian Air Charter
Laivasto
pienoiskuva|Bulgarian Air Charterin MD-82. pienoiskuva|Bulgarian Air Charterin Tu-154M. Elokuussa 2019 Bulgarian Air Charterin laivastoon kuului 16 lentokonetta.
Ulkoasiain- ja kansainyhteisön ministeri
Nykyinen ulkoministeri James Cleverly astui virkaan 6. syyskuuta 2022.
Niantjila
Niantjila on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee 100 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 14 300 ja kylässä 2 700 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Niantjilan kunta rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Dioïlan piirin Massiguin, koillisessa Bancon, idässä Sikasson piirin Dembelan, etelässä Benkadin ja lännessä Bougounin piirin Wolan kuntiin. Itärajalla virtaa Bagoéjoki.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja senufoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja käsityöammatteja sekä hyödynnetään metsiä. Kaupakäynti on huonojen kulkuyhteyksien takia vähäistä. Palveluihin kuuluvat kylien alakoulut sekä Niantjilan yläkoulu ja terveyskeskus.
Porvoon rovastikunta
Porvoon rovastikunta on yksi Helsingin evankelis-luterilaisen hiippakunnan seitsemästä rovastikunnasta.
Porvoon rovastikuntaan kuuluvat Agricolan suomalainen, Askolan, Myrskylän,  Porvoon suomalainen,  Pukkilan ja Sipoon suomalainen seurakunta.
Lääninrovastina toimii Juha Ilonen, jonka päävirka on olla Sipoon suomenkielisen evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkkoherra.
Kansainväliset suhteet
Porvoon rovastikuntaan kuuluvilla seurakunnilla on ystävyysseurakuntasuhteita Eestin kirkon Narvan Marian seurakunnan kanssa, mikä on uudelleen rekisteröity seurakunta siksi, että edellinen Narvassa toimiva seurakunta meni vararikkoon Alekstanterin kirkkonsa tornin peruskorjauksen vuoksi. Suomesta on käyty 2018 Virossa Narvan kirkkopäivillä.
Alfredo Marceneiro
Alfredo Duarte Marceneiro (25. helmikuuta 1891 – 26. kesäkuuta 1982) oli portugalilainen fadolaulaja.
Marceneiro oli cadavalilaisten vanhempiensa ensimmäinen poika. Hän voitti vuonna 1924 kultamitalin Lissabonissa järjestetyssä fadokilpailussa laululla "O remorso". Hän osallistui myöhemmällä urallaan useisiin muihin kilpailuihin, ja vuonna 1940 hän lauloi António Lopes Ribeiron elokuvassa Feitiço do Império. Marceneiro asui suurimman osan elämästään Santa Isabelissa, Lissabonissa. Hän oli naimisissa Judite de Sousa Figueiredon kanssa ja hänellä oli viisi lasta. Marceneiro kuoli vuonna 1982. Kahden vuoden kuluttua presidentti António Ramalho Eanes myönsi hänelle postuumisti Comenda da Ordem do Infante D. Henriquen arvon. Marceneiro levytti vain vähän, sillä hän omien sanojensa mukaan vastusti fadon kaupallistamista.
Juan Carlos Ferrero
Juan Carlos Ferrero ([xwaŋ ˈkarlos feˈreɾo]; s. 12. helmikuuta 1980 Onteniente) on espanjalainen tennispelaaja. Hän voitti vuonna 2003 Ranskan avointen kaksinpelin mestaruuden ja oli lisäksi kahdesti Grand Slam -loppuottelun häviävänä osapuolena. Lempinimeltään Ferrero on Mosquito (moskiitto). Yhteensä Ferrero on voittanut 16 ATP-turnausta, viimeksi heinäkuussa 2011.
Ferrero lopetti uransa lokakuussa 2012 pelattuun Valencian turnaukseen.
1999–2001
Ferrero teki ammattilaisdebyyttinsä maaliskuussa 1999 Casablancassa pelatussa massakenttäturnauksessa. Hän eteni turnauksessa välieriin. Saman vuoden elokuussa hän teki Yhdysvaltain avoimissa Grand Slam -debyyttinsä; hän putosi turnauksen ensimmäisellä kierroksella. Kaksi viikkoa Yhdysvaltain avoimista putoamisensa jälkeen Ferrero otti viidennessä ATP-kiertueelle kuuluvassa kisassaan, Mallorcalla pelatussa massakenttäturnauksessa, voiton. Hän kukisti turnauksen loppuottelussa Álex Corretjan.
Ferrero jatkoi nousuaan vuonna 2000 ja vaikkei hän onnistunutkaan voittamaan yhtään turnausta, hän pelasi hyvin edeten kahdessa turnauksessa loppuotteluun ja auttaen maataan sen ensimmäiseen Davis Cupin voittoon Australiaa vastaan pelatussa loppuottelussa. Hänen paras Grand Slam -tuloksensa oli välieräpaikka Ranskan avoimissa; hän hävisi lopulta Gustavo Kuertenille viisi erää kestäneen kamppailun jälkeen.
Vuonna 2001 Ferrero vahvisti paikkansa maailman parhaiden massakenttäpelaajien joukossa voittamalla kolme turnausta (Estoril, Barcelona ja Rooma) ja etenemällä toista vuotta peräkkäin Ranskan avointen semifinaaleihin. Tie Roland Garrosissa katkesi kuitenkin jälleen tappioon Gustavo Kuertenia vastaan. Massakenttämenestyksen lisäksi Ferrero voitti vuoden alussa Dubaissa kovalla kentällä pelatun turnauksen ja päätti kauden maailmanlistan sijalla viisi.
2002–2004
Vuonna 2002 Ferrero eteni Ranskan avoimissa ensimmäistä kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen loppuotteluun. Hän voitti matkalla finaaliin muun muassa Gastón Gaudion neljännellä kierroksella, Andre Agassin puolivälierissä ja Marat Safinin välierissä. Häntä pidettiin ennen loppuottelua vahvana ennakkosuosikkina maanmiestään Albert Costaa vastaan, mutta Costa yllätti ja voitti ottelun neljässä erässä. Ferrero voitti kaudella kaksi turnausta, Monte Carlossa ja Hongkongissa, ja eteni tuona vuonna Shanghaissa pelatun Tennis Masters Cupin loppuotteluun, jossa hävisi viidessä erässä Lleyton Hewittille. Ferrero oli kauden päätteeksi maailmanlistalla sijalla neljä.
Vuosi 2003 oli Ferrerolle hänen tähänastisen uransa paras. Hän otti Ranskan avoimissa viimein ensimmäisen Grand Slam -voittonsa. Matkalla loppuotteluun hän voitti muun muassa maanmiehensä Felix Mantillan neljännellä kierroksella, chileläisen Fernando Gonzálezin puolivälierissä ja toisen maanmiehensä, edellisen vuoden mestarin Albert Costan välierissä. Loppuottelussa hän voitti helpohkosti alankomaalaisen Martin Verkerkin suoraan kolmessa erässä. Hän voitti kaudella lisäksi kolme muuta turnausta, massakenttäturnaukset Monte Carlossa ja Valenciassa ja kovalla alustalla pelatun turnauksen Madridissa. Syyskuussa Ferrero eteni Yhdysvaltain avointen loppuotteluun, jossa hävisi suoraan kolmessa erässä Andy Roddickille. Yhdysvaltain avointen jälkeen hän nousi kaksinpelin maailmanlistan kärkipaikalle ja piti sijaa hallussaan kahdeksan viikkoa (8. syyskuuta – 2. marraskuuta). Hän päätti kauden maailmanlistan sijalla kolme ja lisäksi hänet palkittiin maansa vuoden urheilijana.
Vuonna 2004 sairastelut ja loukkaantumiset vaivasivat Ferreron kautta ja hänen kuntonsa ja maailmanlistan sijoituksensa laskivat. Hän eteni vuoden alussa Australian avoimissa välieriin (joissa hävisi Roger Federerille), mutta sen jälkeen hän joutui olemaan koko maaliskuun sivussa vesirokon vuoksi ja pudottuaan huhtikuussa Monte Carlon turnauksessa jo ensimmäisellä kierroksella, hän tarvitsi vielä toisen kuukauden lepäämiseen ja toipumiseen. Toukokuun viidentenä päivänä Ferrero kaatui harjoituksissa loukaten kylkensä ja oikean ranteensa ja lähti puolustamaan Ranskan avointen voittoaan valmistautumatta kunnolla. Hän putosi jo toisella kierroksella hävittyään Igor Andreevia vastaan. Ferreron ongelmat jatkuivat koko loppuvuoden ja hän päätti kauden maailmanlistan kolmenkymmenen kärjen ulkopuolella ensimmäistä kertaa viiteen vuoteen.
2005–2007
Vuonna 2005 Ferrero paransi jälleen otteitaan ja nousi ATP-listalla ylöspäin. Hän eteni huhtikuussa välieriin Monte Carlo Mastersissa ja loppuotteluun Barcelonan turnauksessa ja syksyllä hän eteni välieriin Pekingissä ja loppuotteluun Wienissä. Hän oli kauden päättyessä ATP-listalla jälleen kahdenkymmenen parhaan pelaajan joukossa, sijalla 17.
Vuonna 2006 Ferrero selviytyi loppuotteluun Masters-sarjan turnauksessa Cincinnatissa, mutta hävisi Andy Roddickille 3–6, 4–6. Ennen finaalia hän voitti turnauksessa maailmanlistan kakkosen, Rafael Nadalin 7–6(2), 7–6(3) ja Tommy Robredon 6–3, 6–4.
Vuonna 2007 Ferrero pääsi finaaliin Brasil Openissa, kunnes hävisi Guillermo Cañasille luvuin 6–7(4), 2–6. Hän saavutti uransa parhaan menestyksen Wimbledonissa etenemällä puolivälieriin, jossa hävisi Roger Federerille luvuin 7–6(2), 3–6, 6–1, 6–3.
Sirkka Hämäläinen
Sirkka Aune-Marjatta Hämäläinen-Lindfors (o.s. Hinkkala, s. 8. toukokuuta 1939 Hausjärvi) on suomalainen talousvaikuttajana toiminut nainen. Hän oli Suomen Pankin pääjohtaja 1992–1998.
Hämäläinen valmistui ylioppilaaksi Karkkilan yhteiskoulusta 1957, ekonomiksi 1961, kauppatieteiden kandidaatiksi 1964 ja lisensiaatiksi 1979. Hän väitteli kansantaloustieteen tohtoriksi 1981 Helsingin kauppakorkeakoulusta.
Hämäläinen työskenteli pääosan urastaan Suomen Pankissa. Hän nousi ensimmäisenä naisena sen johtokuntaan vuonna 1991 ja seuraavana vuonna pääjohtaja Rolf Kullbergin seuraajaksi. Vuosina 1998–2003 Hämäläinen oli Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsen. Hämäläinen osallistui kansainvälisten johtajien Bilderberg-ryhmän kokoukseen vuonna 1994 ollessaan Suomen Pankin pääjohtaja.
Hämäläinen oli jäsen muun muassa Suomen Kansallisoopperan Säätiön hallituksessa ja toimi aiemmin sen puheenjohtajana.
Sirkka Hämäläiselle on myönnetty mm. Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan komentajamerkki ja Viron tasavallan Valkoisen Tähden ritarikunnan 1.luokan kunniamerkki eli suurristi.
Xbox
thumb|150px|Xboxin alkuperäinen Duke-peliohjain thumb|150px|Myöhemmin julkaistu Xboxin S-ohjain Xbox on Microsoftin kehittämä pelikonsoli, joka tuli markkinoille Pohjois-Amerikassa 15. marraskuuta 2001 ja Euroopassa 14. maaliskuuta 2002. Se kilpaili markkinoilla Sony PlayStation 2:n ja Nintendo GameCuben kanssa. Xboxin julkaisuhinta oli 499 euroa, mutta Microsoft pudotti hintaa Euroopassa huomattavasti 26. huhtikuuta heikon menekin vuoksi. Suomessa konsolin alennettu hinta asettui noin 325 euroon. Hyvityksenä Microsoft tarjosi Xboxin julkaisuhintaan ostaneille ilmaiseksi kaksi valitsemaansa peliä ja yhden lisäohjaimen. Syksyllä 2006 Xboxia myytiin erikoistarjouksissa alle sadalla eurolla listahinnan ollessa jonkin verran yli sata euroa.
Xboxissa on vakiona paikka neljälle ohjaimelle, kahdeksan gigatavun kiintolevy (joissakin malleissa kymmenen gigatavun, josta kuitenkin vakiona vain kahdeksan gigatavua käytössä) pelitallennuksia ja musiikkia varten ja verkkosovitin sisäänrakennettuna, tehden Xboxista aikaansa nähden ensimmäisen pelikonsolin, jossa oli laajakaistaominaisuudet valmiina. Sillä voi myös soittaa DVD-elokuvia, jos siihen ostaa niin sanotun ”DVD-kitin”. Xbox tukee reaaliaikaisia Dolby Digital 5.1 -ääniä myös peleissä.
Konsoli aloitti samannimisen tuotesarjan.
Pelit
Xboxin eniten myyneitä pelejä ovat muun muassa Halo: Combat Evolved (8,2 miljoonaa) ja Halo 2 (8,5 miljoonaa). Yhteensä kaikki pelisarjan pelit ovat myyneet 2020-luvulle tultaessa yli 80 miljoonaa kappaletta.
Xboxin julkaisun yhteydessä tulleet pelit
Pelit konsolin julkaisun yhteydessä :
Xbox Live
Xbox Live on Microsoftin Xboxille kehittämä maksullinen verkkopelaamisen mahdollistava palvelu. Ominaisuuksiin kuuluu muun muassa ladattava sisältö ja puhekommunikointi. Vuoden 2005 alussa Microsoft ilmoitti Livellä olevan maailmanlaajuisesti 1,4 miljoonaa käyttäjää.
Modaaminen
Xboxia on myös mahdollista muokata (”modata”), mutta tällöin koneen takuu raukeaa. Xboxiin voidaan vaihtaa muun muassa suurempi kiintolevy, jotta saataisiin lisää tilaa pelitallennuksille, peleille, musiikille ja videoille. Xboxin oman käyttöjärjestelmän voi vaihtaa toiseen, kuten Linuxiin tai muokattuun dashboardiin. Modaamalla Xboxin ja käyttämällä sopivia ohjelmia, voidaan peleistä ottaa varmuuskopioita ja saada Xbox hyväksymään niiden käytön. Toisaalta tämä mahdollisuus houkuttelee myös käyttämään laittomia piraattikopioita, joiden pelaaminen Microsoftin Live-palvelussa on kuitenkin estetty. Modattuun Xboxiin saa myös emulaattoriohjelmia, jolloin sillä voi pelata vanhempien tietokoneiden ja pelikonsolien pelejä. Xboxiin voi kiinnittää sopivalla liittimellä hiiren ja näppäimistön, mikä auttaa tietokoneohjelmien käyttöä. Xboxia voi myös ”modata” tietokoneen avulla lataamalla oikeita ohjelmia tietokoneelle, jolloin on mahdollista muokata pelin tallennuksia.
Modatun Xboxin päätarkoitus nykyään pelaamisen lisäksi on käyttää sitä viihdekeskuksena Xbox Media Center -ohjelmiston avulla. Näin konsolilla voidaan toistaa MPEG-4-koodattuja elokuvia, kuunnella musiikkia, katsella valokuvia sekä toistaa DVD-elokuvia ilman erillistä kauko-ohjainta. Lisäksi Xboxin kanssa samaan verkkoon kytketyltä tietokoneelta voidaan toistaa verkon välityksellä kaikkia edellä mainittuja tietoja.
Ambrosiaaninen messu
Ambrosiaanista messua vietetään Milanon katolisessa arkkihiippakunnassa, Italiassa, lukuun ottamatta Monzan kaupunkia ja eräitä sen ympäristön seurakuntia. Lisäksi ambrosiaaninen kaava on käytössä eräissä muissakin Lombardian seurakunnissa, 55 rovastikunnassa Luganon hiippakunnassa, Ticinon kantonissa, Sveitsissä, 31 seurakunnassa Bergamon hiippakunnassa sekä yksittäisissä seurakunnissa Lodin, Novaran ja Pavian hiippakunnissa.
Koska ambrosiaaninen messu oli saavuttanut vakiintuneen aseman jo sydänkeskiajalla, ei Milanon arkkihiippakuntaa vaadittu siirtymään Trenton kirkolliskokouksen jälkeen 1570 vahvistettuun nk. tridentiiniseen messuun. Toisin kuin monet muut vanhat messukaavat, ambrosiaaninen messu säilyi halki vuosisatojen. Myös Vatikaanin II konsiilin jälkeen, jolloin suurin osa katolista kirkkoa siirtyi käyttämään uudistettua, Paavali VI:n messua, Milanon arkkihiippakunta piti kiinni vanhasta messustaan. Tähän lienee vaikuttanut myös se, että Paavali VI puolusti ambrosiaanisen messun asemaa – hän oli ennen paaviksi tuloaan ollut Milanon arkkipiispa.
Ambrosiaaninen messu eroaa latinalaisesta ennen muuta kirkkovuotensa osalta. Ambrosiaanisessa liturgiassa adventtiaika alkaa jo Pyhän Martin päivän (11. marraskuuta) jälkeisenä sunnuntaina, joten kirkkovuodessa on kuusi adventtisunnuntaita. Paastonaika alkaa ortodoksisen kirkon tapaan jo laskiaissunnuntaita seuraavana maanantaina, joten kirkkovuodessa ei ole tuhkakeskiviikkoa, ja karnevaali vietetään jo ennen laskiaissunnuntaita.
Messun kaava seuraa likipitäen tridentiinisen messun kaavaa, mutta eroja on rukousten sanoituksissa ja yksittäisissä järjestyksissä. Niinpä ambrosiaanisessa messussa leivän murtaminen tapahtuu jo ennen Isä meidän -rukousta, ja rauhantervehdys annetaan jo ennen ehtoollisliturgian alkua. Uskontunnustus seuraa samoin ortodoksista kaavaa, ja se luetaan vasta offertoriumin jälkeen, juuri ennen ehtoollisrukousta. Lukukappaleita on aina – myös arkipäivisin – kolme, Vanhan testamentin lukukappale, epistola ja evankeliumi.
Myös kirkollisten toimitusten kaavoissa on eroja. Esimerkiksi kaste toimitetaan ambrosiaanisessa liturgiassa upottamalla lapsi veteen, ei valelukasteena. Samoin hetkipalvelusten kaavat eroavat roomalaisista. Messussa käytettävä musiikki on myös erikoislaatuista; sitä kutsutaan ambrosiaaniseksi kirkkolauluksi erotukseksi gregoriaanisesta kirkkolaulusta, jota käytettiin tridentiinisessä messussa.
Ulf-Ola Olin
Ulf-Ola Olin (18. heinäkuuta 1917, Helsinki – 11. tammikuuta 1995, Kassel) oli suomalainen panssariässä ja siviiliammatiltaan somistaja.
Toinen maailmansota
Olin osallistui talvisotaan asevelvollisena Jalkaväkirykmentti 61:n riveissä. Hän värväytyi vuonna 1941 suomalaiseen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonaan ja palveli siellä ryhmänjohtajana syksyyn 1942 saakka, jolloin hän liittyi SS-divisioona Wikingin panssarijoukkoihin. Hän palveli 5. SS-panssaridivisioona Wikingin riveissä panssarijoukkueenjohtajana sekä -komppanianpäällikkönä sodan loppuun saakka. Kaikkiaan Olinin johtama vaunu tuhosi 34 liittoutuneiden panssaria. Olin ansaitsi lukuisia korkea-arvoisia kunniamerkkejä saavutuksistaan.
Olin meni naimisiin vuonna 1942 Hildegard-nimisen saksalaisnaisen kanssa ja jäi tästä syystä palvelemaan Waffen-SS:ää.
Kuningaspingviini
pienoiskuva|Kuningaspingviinin muna Kuningaspingviini (Aptenodytes patagonicus) on pingviinilaji, joka jaetaan kahteen alalajiin (Aptenodytes patagonicus patagonicus ja Aptenodytes patagonicus halli). Lajin nimesi John Frederick Miller vuonna 1778.
Koko ja ulkonäkö
Kuningaspingviinit voivat kasvaa 90 sentin pituisiksi ja 11–15 kilon painoisiksi, ja laji on toiseksi suurin pingviinilaji keisaripingviinin jälkeen. Kuningaspingviinin selkä on harmaa ja posket oranssit, kun keisaripingviinillä on musta selkä ja keltaiset posket. Sukupuolet ovat samanvärisiä, naaras on kooltaan hieman pienempi.