cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jan-Mikael Järvinen
Seuraura
Kaudella 2013–2014 Järvinen nosti pelaajaprofiiliaan ja teki SM-liigan runkosarjassa tehot 8+30=38. Hän johti ns. "Särkänniemi-ketjua", jossa Järvisen laidoilla pelasi SM-liigan maalipörssinkin voittanut Olli Palola sekä Pekka Jormakka. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2014–2015 Järvinen nousi Tapparan varakapteeniksi. Hän oli Mestarien liigassa joukkueen paras syöttäjä kuudella syöttöpisteellään. Järvinen voitti kauden päätteeksi jo kolmannen peräkkäisen SM-hopeansa. Kaudella 2015–2016 hän oli Tapparan kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+25=36. Mestarien liigassa Järvinen oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+5=7. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Joulukuussa 2016 Järvinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa.
Järvinen jakoi kaudella 2016–2017 Tapparan sisäisen tehotilaston voiton Alexander Bonsaksenin kanssa lukemalla +23. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 2017–2018, 20. lokakuuta 2017 Järvinen teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun paikallisottelussa kasvattajaseuraansa Tampereen Ilvestä vastaan. Tappara voitti ottelun murskalukemin 8–1. Hänen ensimmäinen maalinsa syntyi ylivoimalla. Jari Grönstrand valitsi Järvisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän oli pudotuspeleissä seitsemällä syöttöpisteellään Tapparan paras syöttäjä Kristian Kuuselan ja Jukka Peltolan kanssa. Järvinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2018–2019 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 10+30=40, joilla Järvinen oli Tapparan toiseksi paras pistemies Kristian Kuuselan jälkeen. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Huhtikuussa 2019 Järvisen sopimus Tapparan kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin. Järvinen voitti tehoilla 11+33=44 joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja hän jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Andrew Desjardins'n ja Matthias Plachtan kanssa. Kaudeksi 2020–2021 Järvinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Malmö Redhawksiin.
Kaudeksi 2021–2022 Järvinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue EC Salzburgiin. Neljännessä puolivälieräottelussa 15. maaliskuuta 2022 vieraissa tšekkiläistä Orli Znojmoa vastaan hän teki joukkueensa 0–1-voittomaalin jo 1.17 minuutin pelin jälkeen. Järvisen osuma ratkaisi Salzburgille välieräpaikan otteluvoitoin 4–0. Toisessa finaaliottelussa 7. huhtikuuta 2022 vieraissa unkarilaista Fehérvár AV19:ta vastaan hän sai syöttöpisteen kahteen Brian Leblerin tekemään maaliin, kun Salzburg voitti ottelun lukemin 3–5. Niistä jälkimmäinen jäi ottelun voittomaaliksi. Seuraavassa ottelussa 9. huhtikuuta 2022 Järvinen teki Salzburgin 2–1-voittomaalin vain 1.36 minuuttia ennen varsinaisen peliajan päättymistä. Joukkue voitti lopulta ICEHL:n mestaruuden seuraavan ottelun päätteeksi otteluvoitoin 4–0. Mestarien liigassa hän oli Salzburgin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+8=9. Järvinen jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Thomas Rafflin kanssa lukemalla +5.
Järvinen palasi kaudeksi 2022–2023 SM-liigaan ja hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin.
Maajoukkueura
Järvinen oli voittamassa alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2006, jolloin hän voitti Suomen sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jan-Mikael Juutilaisen kanssa tehoilla 1+4=5. Yhteensä Järvinen on pelannut yhdeksän nuorten ja 23 poikien maaottelua.
Muuta
Järvinen on toisen polven liigakiekkoilija, sillä isänsä Kari Järvinen pelasi omalla urallaan Ilveksessä hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 257 SM-liigaottelua. Hän toimi joukkueen kapteenina kaudella 1979–1980. Kari valmensi Jan-Mikael Järvistä Ilveksen A-nuorten apuvalmentajana kaudella 2006–2007. Hän toimii nykyään Ilveksen junioripäällikkönä. Jan-Mikaelin sisko Johanna on naimisissa viisi kautta Tapparan kapteenina toimineen Suomen A-maajoukkuehyökkääjä Jukka Peltolan kanssa. Jan-Mikael Järvinen ja Peltola pelasivat Tapparassa seitsemän kautta joukkuetovereina.
Järvinen on maininnut esikuvikseen Martin St. Louis'n ja Raimo Helmisen.
Perunorneero
Perunorneero (Cranioleuca baroni) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Perunorneeroa tavataan Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta laikuttaisesti esiintyväksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viipurin maalaiskunta
thumb|150px|right|Viipurin maalaiskunnan epävirallinen perinnevaakuna.
Viipurin maalaiskunta on entinen Suomen kunta luovutetussa Etelä-Karjalassa, joka nykyisin kuuluu Venäjälle. Viipurin maalaiskunta ympäröi Viipurin kaupunkia ja Viipurinlahden pohjukkaa. Kunta rajoittui lännessä Säkkijärveen, Vahvialaan ja Nuijamaahan, pohjoisessa Jääskeen ja Antreaan, idässä Heinjokeen ja Kuolemajärveen sekä etelässä Johannekseen ja Viipurille kuuluneeseen Uuraaseen. Viipurin maalaiskunnassa oli myös Ihantalan kirkonkylä, jossa kuuluisat taistelut käytiin.
Historia
Viipurin pitäjä lienee muodostunut Torgils Knuutinpojan ristiretken ja Viipurin linnan perustamisen jälkeen vuonna 1293. Ensimmäinen kirjallinen maininta Viipurin pitäjästä on vuodelta 1347, Ruotsin kuninkaan Maunu Eerikinpojan verotusta koskevassa käskykirjeessä. Viipurin pitäjä oli pinta-alaltaan laaja, käsittäen koko myöhemmän Rannan kihlakunnan alueen. Siitä erotettiin aikojen kuluessa linnan eli Siikaniemen seurakunta (joka oli olemassa ainakin vuosina 1542–1710), Säkkijärvi, Koivisto, Johannes, osia Nuijamaasta ja Vahvialasta sekä kaupungin eri seurakunnat.
Viipurin maalaiskunnassa sijaitsi useita viipurilaisten kauppiassukujen hallitsemia kartanoita. Nykyään niistä ovat olemassa ainoastaan Monrepos ja Kiiskilän kartano.
Kylät 1939
Ahokas, Alasommee, Alasäiniö, Haankylä (myös Haka), Hapenensaari, Hämäläinen, Ihantala, Juustila (myös Juustilanjoki), Jyrkilä, Järvelä, Kaipola,  Karppila, Kaukola, Kiiskilä, Kilpeenjoki, Kilpeenjoki–Sydänmaa, Kilpeenjoki–Vakkila,  Konkkala, Korpelanautio, Kurikkala, Kähäri, Kärki, Kärstilä, Lahti, Lavola, Leppälä, Lihaniemi, Lyykylänjärvi, Mannikkala, Mälkki, Naulasaari, Nikoskela, Nuoraa, Näätälä, Pakkainen, Parkaus, Perojoensuu, Pien-Merijoki, Pietilä, Pihkala, Piispansaari,  Porkansaari,  Rapattila, Rasalahti, Repola–Lyykylä, Repola–Tervajoki, Rikkola, Ryysylä, Rääsiälä, Saarela, Samola, Savolainen, Suur-Merijoki, Suurpero, Tali, Terävälä, Tikkala, Tirhiä, Uskila, Uusikartano, Vahvaniemi, Vatikivi, Ventelä,   Ykspää, Ylivesi, Yläsommee, Yläsäiniö
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 27 koulupiiriin.
Asukasluvun kehitys
Viipurin maalaiskunnan väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin Uudenmaan kuntiin: Hyvinkään mlk, Lohjan mlk, Nurmijärvi, Tuusula ja Vihti.
Jun’ya Tanaka
Jalkapallomaajoukkue
Tanaka debytoi Japanin maajoukkueessa helmikuussa 2012. Hän on pelannut neljä maaottelua.
1. FC Köln
1. FC Köln on saksalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Köln. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 Saksan pääsarjassa Bundesliigassa. Joukkue pelaa kotiottelunsa RheinEnergieStadionilla. Köln on voittanut Saksan mestaruuden kolmesti, viimeisimmän keväällä 1978. Seuraa pidetään yhtenä Saksan suurimmista, vaikka menestys onkin kiertänyt Kölnin viime vuosina.
1. FC Köln perustettiin 13. helmikuuta 1948 Kölner BC 01:n ja SpVgg Sülz 07:n yhdistyttyä yhdeksi seuraksi. Kuten monet muut saksalaiset jalkapalloseurat myös 1. FC Köln on osa suurempaa urheiluseuraa, jonka muita lajeja ovat muun muassa käsipallo, pöytätennis ja voimistelu. Kölnin tärkeimmät paikallisvastustajat ovat Bayer 04 Leverkusen, Borussia Mönchengladbach ja Fortuna Düsseldorf.
Kauden 2007–2008 päätteeksi Köln onnistui nousemaan takaisin pääsarjaan valmentajansa Christoph Daumin johdolla.
Marraskuussa 2011 seura irtisanoi vuodesta 2004 seuraa johtaneen Wolfgang Overathin. Overathin irtisanomisen jälkeen seuran puheenjohtajan tehtäviä ovat hoitaneet toistaiseksi Werner Wolf ja Josef Sanktjohanser. Maaliskuussa 2012 irtisanomiset Kölnin johtoportaassa jatkuivat, kun urheilutoimenjohtaja Volker Finke sai potkut. Finken lähdön taustalla olivat erimielisyydet ja luottamuspula päävalmentaja Ståle Solbakkenin sekä seurajohdon kanssa. Huhtikuun lopussa 2012 seuran uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Werner Spinner. Kauden päätteeksi 1. FC Köln putosi 2. Bundesliigaan.
Kauden 2013–2014 päätteeksi FC Köln nousi 1. Bundesliigaan, jossa se pelasi neljä kautta. Keväällä 2018 seura putosi jälleen toiselle sarjatasolle. Kauden 2018–2019 päätteeksi seura nousi jälleen pääsarjaan yhdessä SC Paderbornin ja Union Berlinin kanssa.
River Rescue - Very Best of
River Rescue – Very Best of on Ry Cooderin vuonna 1994 julkaisema kokoelmalevy Warnerin vuosilta 1972–1994. Ensimmäinen kappale on ennen julkaisematon.
Tithonos
thumb|Eos jahtaa vastentahtoista Tithonosta, attikalainen [[oinokhoe, n. 470–460 eaa.]] Tithonos oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Laomedonin ja nymfi Strymon kaunis poika ja Priamoksen veli. Joissain yhteyksissä hänet mainitaan Laomedonin veljenä,. tai Kefaloksen ja Eoksen poikana.
Eos rakastui Tithonokseen ja sieppasi tämän mukaansa. Jumalatar pyysi Zeusta tekemään rakastajansa kuolemattomaksi, minkä toiveen ylijumala toteuttikin. Pian kuitenkin selvisi, että Eos oli unohtanut pyytää ikuista nuoruutta, kun vanheneva Tithonos kuihtui kuihtumistaan. Lopulta, kun Tithonos ei pystynyt enää liikuttamaan itseään, Eos katsoi parhaaksi sulkea tämän huoneeseen, jonne lopulta jäi Tithonoksesta jäljelle vain loputtomasti pälättävä ääni.
Tithonoksen ja Eoksen suhteesta syntyivät Memnon ja Emathion.
Sinitäplätursas
Sinitäplätursas (Hapalochlaena maculosa) on pienikokoinen mutta myrkyllinen mustekala, joka elää Australian eteläisellä rannikoilla.
Sinitäplätursaan vaipan pituus on noin 5 cm ja lonkerot 10 cm, ja se painaa alle 30 g. Sen selkäpuoli on epätasaisen ryppyinen ja nystyinen. Normaalitilassa tursas on harmaan sävyinen ja ruskeiden täplien kirjoma. Ärsytetyllä yksilöllä täplät tummenevat voimakkaasti ja niiden sisälle ilmestyy pieniä (alle 2 mm) fluoresoivan sinisiä, sykkiviä renkaita, tyypillisesti 50-60 rengasta.
Eläin ei sinänsä ole aggressiivinen ja se pyrkii ensi sijassa piiloutumaan vaaran havaittuaan, mutta tarvittaessa se antaa värisignaalin varoitusmerkkinä ja eritää tappavan vaarallista hermomyrkkyä, joka lamauttaa ihmisenkin hengityselimistön.
Australian pohjoisrannikolla elää toinen saman Hapalochlaena-suvun myrkyllinen laji, sinirengastursas.
William Björneman
William Björneman (alk. Pettersson, 6. lokakuuta 1895 – 10. toukokuuta 1965) oli ruotsalainen pituushypyn olympiavoittaja.
William Pettersson voitti pituushypyn olympiakultaa Antwerpenin 1920 kisoissa tuloksella 715 cm. Valmistautuessaan ensimmäiseen hyppyynsä hän huomasi vauhdinottoradalla amerikkalaisen hopearahan ja laittoi sen kenkäänsä tuomaan onnea. Kilpailun suurin ennakkosuosikki oli yhdysvaltalainen Sol Butler, joka loukkaantui pahasti ensimmäisessä hypyssään. Pettersson saavutti myös pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa hän juoksi toisen osuuden.
Pettersson vaihtoi myöhemmin sukunimensä Björnemaniksi.
Jokeri (arvontapeli)
Jokeri on Veikkauksen onnenpeli, jossa pelaaja voittaa, jos hänen kupongissaan kaksi tai useampi numeroa on samalla paikalla kuin arvotussa seitsennumeroisessa numerosarjassa.
Veikkauksen Jokeri-pelejä pelataan kolmesti viikossa; Keskiviikko-Jokeria pelataan Vikingloton yhteydessä, Perjantai-Jokeria Eurojackpotin yhteydessä ja Lauantai-Jokeria viikoittaisen lottoarvonnan yhteydessä. Myös pelaaminen omana pelinä on mahdollista.
Marraskuussa 2009 pelin lähetys muuttui. Uudistuneessa lähetyksessä mukana oli studioyleisö ja jokeri-hahmo, jota esitti näyttelijä Juha Varis. Jokeri-hahmo poistui ruudusta vuonna 2011, mutta Jokeri-klubi nähtiin lähetyksessä vielä kahden vuoden ajan, aina viimeiseen Ylen näyttämään lottoarvontalähetykseen asti.
Ensimmäinen Lauantai-Jokerin seitsemän oikein -tulos löytyi Kuopiossa Saarijärventien R-kioskilla pelatusta rivistä. Tulos arvottiin 25.9.2010. Voittaja sai palkinnoksi miljoona euroa.
Kesäkuussa 2015 Jokeri uudistui siten, että mukana on nyt tuplausnumero: jos rivin viimeinen numero osuu kohdalle, pelaaja saa voittonsa kaksinkertaisena. Ensimmäinen Jokeri-arvonta tuplausnumeron kanssa suoritettiin 10.6.2015. Lisäksi aikaisemmin vuosina 1978–1990 Veikkauksen mainonnassa esiintynyt piirretty Jokeri-hahmo palasi tässä yhteydessä takaisin.
Jokerin sääntöjen takia jättipotteja ei synny, toisin kuin Veikkauksen Lotossa.
Moniveto
Moniveto voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tetsuo Okamoto
Tetsuo Okamoto (20. maaliskuuta 1932 Marília – 1. lokakuuta 2007 Marília) oli brasilialainen uimari, joka voitti ensimmäisenä brasilialaisena uimarina mitalin olympialaisissa: hän voitti pronssia 1500 metrin vapaauinnissa Helsingissä 1952 ajalla 18.51,3.
Okamotolla oli japanilaiset sukujuuret. Hän opiskeli Yhdysvaltain Texasissa. Okamoto kuoli 75-vuotiaana sydämen ja hengityselinten vajaatoimintaan, jotka olivat seurausta pitkäaikaisista säännöllistä dialyysihoitoa vaatineista munuaisongelmista.
Henrik II Pyhä
thumb|Henrik II ja hänen puolisonsa [[Kunigunde, itävaltalainen kuva 1400-luvulta.]] Henrik II Pyhä (6. toukokuuta 973 tai 978 Bad Abbach tai Hildesheim – 13. heinäkuuta 1024 Grona) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1002–1024. Sitä ennen hän oli vuodesta 995 Baijerin herttua nimellä Henrik IV. Hän oli saksilaisen suvun viimeinen hallitsija.
Nuoruus
Henrik II oli Otto Suuren nuoremman veljen, Baijerin herttuan Henrik I:n pojan, herttua Henrik II Toraisan (Heinrich der Zänker) ja Burgundin kuninkaan Konradin tyttären Giselan vanhin poika. Nuoruutensa Henrik vietti Hildesheimissa, jossa hän sai katedraalikoulussa hengellisen peruskoulutuksen. Hän jatkoi opintoja Regensburgissa piispa Wolfgangin johdolla. Henrik ehti hallita Baijeria isänsä kanssahallitsijana muutaman vuoden ennen tämän kuolemaa, jonka jälkeen Baijerin aatelisto valitsi Henrikin Baijerin herttuaksi Henrik IV -nimisenä.
Noin vuonna 1000 Henrik avioitui Luxemburgin kreivin Sigfridin tyttären Kunigunden kanssa. Avioliitto oli Henrikille erittäin hyödyllinen, sillä näin hän pääsi valtakunnan merkittävimpään sukuun.
Saksan kuninkaaksi
thumb|Henrik II kruunataan. Miniatyyrimaalauksessa itse Kristus kruunaa Henrikin. Keisari Otto III kuoli Italiassa lapsettomana, jolloin Henrik hänen pikkuserkkunaan oli lähin perillinen. Kuningas valittiin kuitenkin vaalikokouksessa. Siinä oli äänioikeus ylimmällä aatelistolla ja ensi kertaa myös kirkollisilla ylimyksillä. Vaimonsa suvun ja saksilaisten kannattajiensa avulla Henrik valittiin Saksan kuninkaaksi Mainzissa 7. kesäkuuta 1002. Kuninkaaksi kruunaamisen suoritti arkkipiispa Willigis.
Heti kruunajaisten jälkeen Henrik II teki vanhan, jo pitkään unohduksessa olleen merovingiläisen tavan mukaan, puoli vuotta kestäneen kiertomatkan valtakunnassaan: Thüringeniin, Saksiin, Schwabeniin, Baijeriin ja Lothringeniin. Jo matkansa alussa hän joutui välienselvittelyyn kruunua tavoitelleen Schwabenin herttuan Hermann II:n kanssa. Padebornissa hän kruunasi vaimonsa kuningattareksi, Merseburgissa Saksin lääninherrat vannoivat uskollisuutta uudelle kuninkaalle, Duisburgissa Lothringenin papisto otti vastaan uuden kuninkaan. Aachenissa hänen kuninkuutensa sai viimesilauksen hänen istuuduttuaan Kaarle Suuren valtaistuimelle.
Henrik II tarvitsi myös Italian kuninkaan arvon. Veronan piispa Otbert kutsui Henrik II Italiaan. Hän teki ensin vuonna 1004 sotaretken Pohjois-Italiaan, jossa Ivrean maakreivi Arduin oli Otto III:n kuoltua julistautunut Lombardian kuninkaaksi merkittävien piispojen tuella. Sotaretken aikana Henrik II kruunattiin Paviassa 14. toukokuuta 1004 Lombardian kuninkaaksi (Rex Langobardorum). Keisarin kruunua Henrik ei vielä saavuttanut, sillä paavi Johannes XVIII oli hänen tiukka vastustajansa. Vuoden lopussa Henrik palasi pohjoiseen.
Puolan sotaretket
Henrikin hallitustoimissa oli sama ristiriita kuin hänen edeltäjällään: kiihkeä uskonnollisuus ja toisaalta kuoleman ja hävityksen aiheuttaminen sotarekillä.
Vuosien 1004 ja 1018 välillä Henrik II teki kolme pitkää sotaretkeä Puolan herttuaa Boleslawia vastaan. Boleslaw oli 25. kesäkuuta 1002 käynyt vakuuttamassa uskollisuuttaan juuri valitulle kuningas Henrik II:lle Merseburgissa. Heidän välilleen tuli kuitenkin kiistaa Thüringenin herttuan Ekkehardin, Boleslawin velipuolen, kuoltua. Boleslaw joutui attentaattiin, jossa lukuisia hänen seurueensa puolalaisia sai surmansa. Boleslaw väitti Henrik II:n järjestäneen väijytyksen. Kiista eskaloitui sodaksi.
Boleslawin oli äitinsä kautta perinyt Böömin, mikä teki Puolasta Itämereltä Karpaateille ulottuvan valtion, joka alkoi kilpailla Henrik II:n valtakunnan kanssa. Henrik II suuntasikin ensimmäisen sotaretkensä Prahaan, josta Boleslaw oli kuitenkin ehtinyt jo poistua. Böömin herttua vahvisti vasallisuhteensa Henrik II:een.
Elokuussa 1005 Henrik II lähti uudelle sotaretkelle Magdeburgista Elben ylitse kohti itää edeten Oderille ja Poseniin, jossa Henrik II ja Boleslaw solmivat sittemmin rauhan.
Keisariksi
Toisin kuin Henrik II:n edeltäjät Otto II ja Otto III, hän keskittyi hallinnossaan enemmän Alppien pohjoispuolisten alueitten asioihin, eikä hän vaikuttanut edeltäjiensä lailla paavin valintaan, mikä oli nyt lähes täysin italialaisen aateliston käsissä. Paavi Benedictus VIII:n valinta vuonna 1012 oli hajottanut Italian aateliston rivejä, ja uusi paavi suhtautui Henrik II:een suopeasti. Henrik II perusti Bambergin hiippakunnan ja Benediktus VIII vahvisti perustamisen ja tarjosi samalla keisarin arvoa Henrikille.
Henrik II saapui helmikuussa 1013 Roomaan, jossa hänet otettiin juhlallisesti vastaan ja kruunattiin Pietarinkirkossa 14. helmikuuta 1013 keisariksi yhdessä puolisonsa kanssa.
Neljäs sotaretki Boleslawia vastaan
Keisariksi kruunauksen jälkeen Henrik II aloitti neljännen sotaretkensä Boleslawia vastaan. Henrik II oli pyytänyt vasalliltaan tukea Rooman-matkalleen, mutta Boleslaw ei ollut sitä antanut, koska ei pitänyt ajatuksesta kruunata Henrik II:n keisariksi. Lisäksi jännitystä heidän välilleen oli aiheuttanut skisma Kiovan kruununperimyksestä. Vuonna 1015 Henrik II varusti suuren armeijan ja ylitti Oderin yhdessä Saksin herttuan Bernhard von Sachsenin ja Böömin ruhtinaan Udalrich Süden armeijoiden kanssa. Taistelut olivat kovia ja aiheuttivat puolalaisille suuria tappioita, mutta saksalaisten tappiot olivat myös niin suuria, että Henrik II:n oli vedettävä armeijansa 1016 takaisin Merseburgiin. Vuonna 1017 Henrik II teki viimeisen yrityksen kukistaa Boleslawin. Keisarilliset joukot saivat Puolan armeijan ajettua Niemczan linnaan, jota ne alkoivat piirittää, mutta piiritys epäonnistui saksalaisjoukkojen keskuudessa raivonneen taudin takia. Henrik II vetäytyi jälleen Merseburgiin.
Keisari Henkrik II solmi 30. tammikuuta 1018 Bautzen rauhan Puolan herttuan, myöhemmin kuninkaan, Boleslaw Chrobryn kanssa. Hän joutui tunnustamaan Puolan tasavertaiseksi kumppaniksi ja luovuttamaan Boleslawille läänityksenä Lausitzin ja Milzenerlandin.
Suhteet Bysanttiin
Henrikin kruunaaminen keisariksi toi väistämättä vaikeuksia suhteissa Bysanttiin, joka piti hallussaan Etelä-Italiaa. Bysantin keisari Basileios II rakensi linnoja ja linnoituksia Etelä-Italiaan vahvistaakseen Bysantin vaatimuksia alueesta. Paavin pyynnöstä Henrik II teki vuonna 1021 sotaretken Pohjois-Apuliaan, jossa hän piiritti Bysantin vahvaa Troian linnaketta. Piiritys ei tuottanut tuloksia, ja Henrik joutui vetäytymään, mutta Bysanttikaan ei pystynyt hyödyntämään Henrik II:n vetäytymistä, koska keisari Basileios II kuoli jo 1025 ja hänen suunnitelmansa Etelä-Italian suhteen kariutuivat.
Henrik II:n kuolema
Henrik II kuoli Göttingenissä sijainneessa palatsissaan Pfalz Gronassa vuosia vaivanneisiin munuaiskiviongelmiin. Hänet haudattiin Bambergin tuomiokirkkoon. Henrik II:n avioliitto oli lapseton, mikä aiheutti jälleen kuninkaan- ja keisarinkruunuun kohdistuneen valtakamppailun.
Henrik II hallitsijana
Henrik II oli reaalipoliitikko, joka jatkoi edeltäjänsä Otto III viitoittamalla tiellä rakentaen keisarikuntaa, joka koostui sekä saksalaisesta että italialaisesta osasta. Itään tehtyjen sotaretkien kohteena oli puolalaisten lisäksi pakanalliset lutizenit, jotka Henrik II yritti saada kristillisen kirkon pariin. Idänpolitiikassa Henrik II ajoi vahvistuvan Puolan pysyttämistä keisarin vasallina.
Henrik II:n kirkkopolitiikalle oli olennaista vahva luostareiden tukeminen ja uusien perustaminen. Se ei ollut pelkkää hurskaan hallitsijan hyväntahtoista toimintaa, vaan taustalla oli pyrkimys saada tukea keisariudelle vaikutusvaltaisilta kirkkoruhtinailta ja päästä itse vaikuttamaan kirkkopolitiikkaan. Vuonna 1146 paavi Eugenius III julisti Henrik II:n pyhimykseksi kiitoksena länsislaavien käännyttämisestä ja Bambergin hiippakunnan perustamisesta. Henrik II:n puoliso Kunigunde julistettiin pyhäksi vuonna 1200.
Andienhiirihaukka
Andienhiirihaukka (Buteo albigula) on hiirihaukkojen sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Etelä-Amerikan länsirannikolla Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Sen määräksi on arvioitu 1 000–10 000 yksilöä, mikä vastaa 670–6 700 aikuista yksilöä.
Lajin elinpiiriä ovat lähinnä subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät, mutta myös kuivat ja ylävät pensastot 1 700–3 500 metrin korkeudessa.
Kuvaus
Andienhiirihaukka on jokseenkin pieni hiirihaukka, 42–45 cm pitkä. Se elää Etelä-Amerikan Andeilla. Se on läheistä sukua laajemmalle levinneelle luhtahiirihaukalle, ja aiemmin niiden katsottiinkin kuuluvan samaan lajiin. Andienhiirihaukka eroaa siitä siten, että sillä on pitempi pyrstö eikä siitä ole tummaa muotoa. Myös sen höyhenyksessä on eroja, kuten ruskeita juovia rinnassa ja vatsassa ja lähes musta pyrstö, jossa on hädin tuskin näkyviä tummempia raitoja.
Arvo Ala-Pöntiö
Arvo Matias Ala-Pöntiö (20. syyskuuta 1942 Himanka – 7. lokakuuta 1997 Tampere) oli suomalainen painonnostaja.
Ala-Pöntiö edusti Suomea kaksien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Münchenissä 1972 hän sijoittui alle 75 kilogramman sarjassa 13:nneksi ja Montréalissa 1976 samassa sarjassa viidenneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa viidenneksi vuonna 1974 ja kuudenneksi vuonna 1975. EM-kilpailujen yhteistuloksissa hän oli kahdeksas vuonna 1972, yhdeksäs vuonna 1974 sekä kuudes vuosina 1975 ja 1976. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1971 ja 1975.
Seuratasolla Ala-Pöntiö edusti Tampereen Pyrintöä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1970, 1971, 1975 ja 1976.
Ala-Pöntiön uran parhaat tulokset 75 kilon sarjassa olivat 140 kg tempauksessa, 180 kg työnnössä, 320 kg kahden nostomuodon yhteistuloksessa sekä 415 kg kolmen nostomuodon yhteistuloksessa.
Fijación Oral Vol. 1
Fijación Oral Vol. 1 on Shakiran järjestyksessä kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005.
George Curzon (näyttelijä)
George Curzon (1898–1976) oli brittiläissyntyinen upseeri, joka teki aktiivipalveluksena jälkeen uran Yhdysvalloissa näyttelijänä sekä näyttämöllä että elokuvissa.
Howard K. Smith
Howard Kingsbury Smith (12. toukokuuta 1914 Ferriday, Louisiana – 15. helmikuuta 2002 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiotoimittaja ja yksi niin sanotun Murrow’s Boysin jäsenistä.
Toimittajanuransa Smith aloitti United Press Internationalilla Lontoossa syyskuussa 1939, toisen maailmansodan juuri alettua. Seuraavassa tammikuussa hän siirtyi Berliiniin ja siellä alkuvuodesta 1941 paikalliseen CBS:n toimistoon. Berliinin hän jätti 6. joulukuuta samana vuonna, viimeisenä yhdysvaltalaisena kirjeenvaihtajana. Tämän jälkeen hän Sveitsistä käsin raportoi tapahtumista miehitetyssä Euroopassa ja 1944–1945 seurasi liittoutuneiden etenemistä. Berliiniin Smith palasi toukokuussa 1945.
Sodan jälkeen Smith jatkoi CBS:n ulkomaankirjeenvaihtajana radiossa ja televisiossa. Vuonna 1960 hän toimi puheenjohtajana ensimmäisessä järjestetyssä Yhdysvaltain presidenttiehdokkaiden televisioväittelyssä John F. Kennedyn ja Richard Nixonin välillä. Hän myös voitti useita palkintoja dokumenteistaan. Smithin ura oli nousujohteinen, mutta vuonna 1962 hän joutui ongelmiin vahvojen mielipiteidensä takia. Smith vastusti jyrkästi rotuerottelua ja olisi halunnut päättää aihetta käsittelevän dokumenttinsa Who Speaks for Birmingham? lainaukseen Edmund Burkelta: ”The one thing necessary for the triumph of evil is for good men to do nothing”. Sitaatti leikattiin pois valmiista ohjelmasta, ja raivoissaan ollut Smith valitti asiasta CBS:n hallituksen puheenjohtajalle William S. Paleylle. Lounastapaamisen päätteeksi Smith erotettiin työstään. Hän kommentoi myöhemmin asiaa sanoen: ”jos haluat tulla erotetuksi, niin tee se tyylillä”.
Smith siirtyi ABC:lle, mutta myös siellä hän ajautui ongelmiin uutisoinnistaan Richard Nixonin tappiosta Kalifornian kuvernöörinvaalissa 1962, ja tulevina vuosina häntä alettiin enenevässä määrin pitää ennustamattona uutiskommentaattorina. 1970-luvulla hän esiintyi useissa elokuvissa cameoroolissa. Niiden joukossa olivat muun muassa Valtapeli (1972), Kasvot kuvaruudussa (1976) ja Kolmannen asteen yhteys (1977). Smith jäi eläkkeelle ABC:ltä vuonna 1979, ja hän kuoli vuonna 2002.
Höyryturbiiniveturi
Ruotsalainen Ljungström vuonna 1925|thumb|250pxHöyryturbiiniveturi on veturi, jonka voimanlähde on höyryturbiini.
Jättiläissiirat
Jättiläissiirat elävät lähes kaikkien valtamerten syvissä ja kylmissä pohjavesissä. Niitä on tavattu jopa 2 kilometrin syvyydestä, mutta suurin osa niistä elää 365–730 metrin syvyyksissä. Siirat voivat kasvaa puolen metrin pituisiksi ja suurimmat ovat painaneet 1,7 kiloa. Suvun suurin ja tunnetuin laji on jättiläissiira (Bathynomus giganteus).
Höyryturbiiniveturi
Höyryturbiiniveturissa on kattila kuten perinteisessä höyryvetureissa, mutta mäntäkoneiston sijaan höyry käytti höyryturbiinia. Vetureita rakennettiin sekä suoravetoisina, jolloin turbiinin teho siirrettiin vaihteiston kautta pyöriin, tai turbiini käytti sähkögeneraattoria.
Jättiläissiirat
Jättiläissiirojen pääasiallisena ravintona ovat kuolleet valaat, kalat ja nilviäiset. Ne voivat kuitenkin myös saalistaa hitaasti liikkuvia eläimiä, kuten merimakkaroita, mahdollisesti kalojakin. Siiroilla on suuret, melko kaukana toisistaan sijaitsevat verkkosilmät, jotka muodostuvat lähes 4 000 osasilmästä eli ommatidista.
Lähteet
pienoiskuva|left|250px|Jättiläissiira Bathynomus giganteus edestä katsottuna, suuret verkkosilmät selvästi erottuen.
Meritursas
Meritursas (Octopus vulgaris) on maailman merissä laajalle levinnyt suurikokoinen ja kaupallisesti merkittävä mustekalalaji.
Höyryturbiiniveturi
Höyryturbiiniveturi oli käyttökelpoinen suurissa nopeuksissa, eli pitkässä linja-ajossa. Lyhyillä matkoilla se oli epätaloudellinen ja turbiini vaati mäntähöyrykonetta enemmän huoltoa, puhumattakaan dieselvetureista, jotka alkoivat hitaasti nousta varteenotettavaksi vaihtoehdoksi höyrykoneille.
Meritursas
Koko ja ulkonäkö
Meritursaan pussimainen ruumis on pehmeä ja suojaton, sen keskellä on suuaukko. Suuaukon kitiinileuat muistuttavat nokkaa, ja niitä ympäröi pyöreä huuli. Suun keskellä on riivinrautamainen raastinkieli eli radula. Vaippaontelo muodostuu kiduksia ympäröivästä lihaksikkaasta vaipasta. Tursaan hengitysvesi kulkeutuu vaippaonteloon ja sieltä kiduksiin. Tursaalla on kahdeksan suunnilleen saman mittaista lonkeroa, joissa kussakin on kaksi imukuppiriviä. Pää liittyy välittömästi pussimaiseen ruumiiseen. Pään molemmilla sivuilla on silmät. Rustokoppa suojaa tursaan aivoja. Selkärangattomaksi eläimeksi tursaalla on hyvin kehittynyt hermosto. Aivoissa on jopa 30 eri lohkoa, jotka säätelevät tursaan toimintoja. Meritursas voi oppia erottamaan esineitä ulkomuodon perusteella.
Meritursas on nopeakasvuinen, vuoden vanhana 75 cm:n pituinen. Normaalisti meritursaan paino on n. 1–10 kg. Meritursas on suosittu herkku Japanissa, Italiassa, Espanjassa, Kreikassa ja Tunisiassa. Meritursaita pyydetään kaupallisesti noin 50 000 tonnia vuosittain. Suurimmat pyyntimaat vuonna 1999 olivat Meksiko ja Italia.
Höyryturbiiniveturi
Joitakin höyryturbiinivetureita rakennettiin 1920- ja 1930-luvuilla. Suosiota se ei saanut.
Meritursas
Koko ja ulkonäkö
Meritursaan puolustuskeino saalistajia vastaan on nopea värinvaihto ja sulautuminen ympäristöön. Vaihdoksen aiheuttavat kromatoforisolut, joita on aikuisella yksilöllä 1–2 miljoonaa eri puolilla ruumista. Keskushermosto säätelee niiden toimintaa. Tämän takia meritursasta on melkeinpä mahdoton havaita pohja-aineksen joukosta. Toinen puolustuskeino on muste, tumma melaniiniväri. Vaaran uhatessa tursas tyhjentää mustesäiliönsä vaippaonteloon ja työntää sen vesisuihkun mukana ulos, jolloin se leviää laajaksi pilveksi. Mustepilven turvin tursas pakenee.
Ravinto
Meritursaat ovat petoja kuten muutkin pääjalkaiset. Ne käyttävät saalistukseen tarkinta aistiaan eli näköä. Tavallisesti tursas odottaa saalistaan liikkumattomana kolossa, kunnes saaliseläin tulee näköpiiriin. Tursas lamauttaa saaliin limarauhasten erittämällä myrkyllä. Se paloittelee saaliinsa radulallaan. Tursas syö myös erilaisia kotiloita, simpukoita, taskurapuja ja muita merenpohjan pikkueläimiä.
Levinneisyys
Meritursas on levinnyt kaikkiin trooppisiin ja lauhkeisiin meriin. Atlantissa levinneisyys ulottuu Englannin etelä- ja luoteisrannikolta Afrikan rannikolle ja Välimerelle ja Connecticutista Brasiliaan. Elinalue ulottuu rantavyöhykkeestä 200 metrin syvyyteen.
Lisääntyminen
Meritursaat ovat yksineuvoisia. Koiraat ja naaraat tulevat sukukypsiksi eri aikoina. Koiras on jo noin 200-grammaisena sukukypsä, kun taas naaras saavuttaa sukukypsyyden vasta parikiloisena. Meritursaiden lisääntymiskausi on yleensä maalis- ja lokakuun välisenä aikana.
Meritursaat siirtyvät syvistä vesistä parittelemaan rannan läheisyyteen. Lisääntymistä varten koiraan kolmas lonkero muuttuu sekundaariseksi paritteluelimeksi, heterocotylukseksi. Kosiessaan koiras esittelee toisen lonkeroparin alapuolella olevia tavallista suurempia imukuppeja. Parittelussa koiraan spermatoforit eli siittiöitä sisältävät pakkaukset siirtyvät heterocotyluksen alapinnassa olevaa uurretta pitkin naaraan vaippaonteloon.
Naaras laskee 50 000–180 000 läpimitaltaan 3,5-millimetristä munaa, joita se vartioi 3,5–9 viikkoa. Poikasten kuoriuduttua naaras kuolee. Munasta kuoriuduttuaan poikaset uivat kohti valoa ja kulkeutuvat helposti virtojen mukana. 1–3 kuukauden kuluttua toukat vajoavat pohjaan ja etsivät sopivan kolon.
Aivoaneurysma
thumb|Kaaviokuva valtimonpullistumasta Aivoaneurysma on valtimon pullistuma aivoissa. Paljain silmin havaittavina oireena voi esiintyä pullistuman vastakkaisen puolen silmässä pupillin laajentuma, mutta yleensä puhkeamaton aneurysma on täysin oireeton. Aneurysma on vaarallinen, koska se voi kasvaa ja puhjeta. Puhkeamisen seurauksena veri pääsee vuotamaan lukinkalvon alaiseen tilaan (SAV eli subaraknoidaalivuoto) tai suoraan aivokudokseen (ICH eli intrakerebraalivuoto). Aneurysmavuodon oireet ovat tavallisesti rajut. Tyypillisiä oireita ovat: äkillisesti alkava kova päänsärky, pahoinvointi, oksentelu, silmien valonarkuus ja noin kolmasosalla välitön tajuttomuus. Vuoto voi rajoittua itsestään aivovaltimoiden supistuessa sen seurauksena. Aneurysmavuoto on monessa tapauksessa tappava. Vaikka vuoto olisi rajoittunut ensin itsestään, on potilas suuressa uusintavuodon vaarassa. Yli puolet potilaista, joilla vuoto uusii, kuolee. Aneurysmavuodon saanut henkilö tulee välittömästi ohjata neurokirurgin arvioon.
Diagnosointi
Subaraknoidaalivuoto tai aivoverenvuoto diagnosoidaan pään tietokonetomografialla. Aivoaneurysma diagnosoidaan nykypäivänä yleisesti tietokonetomografia-angiografialla (lyhenne CTA = Computed Tomography Angiography) tai DSA-tutkimuksella (DSA = Digital Subtraction Angiography). DSA-tutkimuksessa nivuspunktion kautta valtimoon viedään katetri ja ohjainvaijeri, joiden avulla liikutaan aivovaltimoiden alueelle. Valtimoon ruiskutetaan röntgenvarjoainetta, minkä jälkeen röntgenkuvat paljastavat aneurysman olinpaikan tai muun vuotokohdan (esimerkiksi verisuonien epämuodostuman). Angiografia-tutkimus on siis ns. invasiivinen eli elimistön sisäelimiin tunkeutuva tutkimus. Näihin päiviin asti se on ollut ylivoimaisen tarkka aneurysmien diagnostinen tutkimus, mutta tietokonetomografiatekniikan kehittyminen nykyään jo käytössä oleviin 64-leikelaitteisiin on tuonut tietokonetomografiatekniikan lähelle tasa-arvoista asemaa, ja DSA-tutkimuksesta on osittain luovuttu tietokonetomografiatekniikan etujen vuoksi.
Hoito
Oireinen aneurysma pyritään yleensä leikkaamaan. Koska vain osa oireettomista aneurysmista puhkeaa ja aneurysman diagnostiikkaan liittyy riskinsä, hoidetaan oireettomia aneurysmia vain neurokirurgin tarkan harkinnan mukaan.
Aneurysma on suhteellisen usein molemminpuolinen. Jos toinen puoli vuotaa, kannattaa toisenkin puolen tila tarkistaa. Päätös toisen puolen pullistuman kirurgisesta hoidosta on tapauskohtainen. Hoitona on leikkaus, joka suoritetaan mahdollisimman pian. Leikkauksessa kirurgi viiltää potilaan päänahkaan ensin viillon, niin että päästään käsiksi kalloon. Kalloon porataan neljä reikää ”ruuduksi” eli yksi ylös, alas, vasemmalle ja oikealle. Kallon alapuolella on herkkä, latinalaiselta nimeltään dura mater -osa, joka viilletään auki yhtä kulmaa lukuun ottamatta ja sen alta löytyy aivopuoliskot. Aivopuoliskot erotetaan toisistaan erityisillä erottimilla. Mikäli leikkaus on onnistunut ja oikea paikka valittu, pitäisi aneurysman olla näkyvillä tässä vaiheessa. Aneurysman kaulaosaan laitetaan puristin, niin ettei siihen enää pääse verta. Päänsärkyjä on odotettavissa jonkin aikaa leikkauksen jälkeen.
Esiintyminen ja riskitekijät
Aivoaneurysmien merkittävimmät riskitekijät ovat tupakointi, runsas alkoholin käyttö ja kohonnut verenpaine. Esiintyminen on usein suvuttaista, joten myös perinnöllisillä tekijöillä on merkitystä. Aivoaneurysmaa tavataan useammin naisilla kuin miehillä. Tuntemattomasta syystä aivoaneurysmat ovat muita maita tavallisempia Suomessa ja Japanissa. Vuosittain Suomessa tapahtuu noin 1 000 aivoaneurysman vuotoa, mikä on väkilukuun suhteutettuna kaksi kertaa enemmän kuin muualla maailmassa keskimäärin. Kaikki aneurysmat eivät kuitenkaan puhkea, ja noin 100 000 suomalaisella on vuotamaton aivovaltimoaneurysma, joka ei aiheuta oireita tai tule ilmi.
Pakistan Tehreek-e-Insaf
Pakistan Tehreek-e-Insaf eli PTI on pakistanilainen puolue. Sen perusti Imran Khan vuonna 1996. Entinen krikettitähti Khan johtaa puoluetta edelleen. Se on keskustaoikeistolainen ja populistinen.
Luettelo One Piecen jaksoista
Tämä on luettelo One Piecen animejaksoista, jotka perustuvat Eiichiro Odan samannimiseen mangaan.
Toserova
Toserova oli inkeriläinen kylä entisessä Miikkulaisen kunnassa Inkerissä Venäjällä. Kylä sijaitsi lähellä Laatokan rantaa, Ala-Miikkulaisesta etelään. Kylän perustivat siirtolaiset Ala-Miikkulaisesta luultavasti 1800-luvun alussa. Kuten muissa Miikkulaisten kylissä, kylän elämäntapa ja elinkeinot poikkesivat sisämaan pitäjistä. Väki kävi kalassa Laatokalla ja harjoitti rahtiliikennettä. 1800-luvun puolivälissä kylässä oli jopa 40 hevosta, joilla ajettiin Laatokan kalaa ja muuta rahtia Pietariin. 1800-luvun lopussa kylässä oli 7 taloa, vuonna 1919 jo 14 taloa. Kylässä oli kaksi mäkikuntaa, Viron-mäki ja Rännälin-mäki.
Tarton rauhan jälkeen suurin osa väestöä palasi takaisin rajan taakses. NEPin aikana poltetut talot rakennettiin uudelleen ja talouselämä muutenkin virkosi eloon. Vuonna 1926 Toserovassa oli 18 taloa ja 81 asukasta, kaikki inkeriläisiä. Kylän suvut oli Virolainen, Vironmäki ja Rännäli. Venäjän ansioitunut taiteilija Toivo Rännäli on syntynyt Toserovan Pönniössä.
Toserovassa alkoi karkotuksia vuonna 1931, kun "kulakkeja" lähetettiin Siperiaan, ja jatkui vuosina 1933 ja 1935 (Keski-Aasiaan). Täystyhjennys toimeenpantiin kesäkuussa 1936, kun koko suomalaisväestö pakkosiirrettiin kodeistaan Vologdan alueelle. Nykyään Toserovan paikalla on suljettu sotilasalue.
Singida
Singida on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 150 379 asukasta. Singida sijaitsee Keski-Tansaniassa ja on Singidan Urban-piirikunnan hallinnollinen keskus sekä Singidan alueen pääkaupunki.
Maantiede ja ilmasto
Singida kuuluu Köppenin ilmastoluokituksessa semiaridiin subtrooppiseen aroilmastoon. Singidan kaupungin vuotuinen sadanta on keskimäärin 660 mm. Kuivakausi ajoittuu toukokuusta marraskuuhun ja rankat trooppiset sateet joulukuusta huhtikuuhun. Päivän ylin ja alin lämpötila vaihtelee 15 – 31 °C välillä. Alimmillaan lämpötilat ovat kesäkuusta elokuuhun, kun taas korkeimmillaan ne ovat syyskuusta lokakuuhun.
Väestö
Singidan kaupungin suurin etninen ryhmä on nyaturu, joka tunnetaan myös nimellä rimi.
Kaupunginosat
Singida Urban jakautuu 13 hallinnolliseen osa-alueeseen tai kaupunginosaan, jotka ovat Ipembe, Kindai, Majengo, Mandewa, Mitunduruni, Mtamaa, Mtipa, Mughanga, Mungumaji, Mwankoko, Unyambwa, Unyamikumbi ja Utemini.
Liikenne
Singida sijaitsee kolmen keskeisen tieyhteyden solmukohdassa (B 3, B 141 ja B 143). B 141-tie yhdistää Singidan Dodomaan ja Arushaan, B 3-tie yhdistää Singidan Mwanzaan sekä B 141-tie Singidan Babatiin. Singidassa sijaitsee Tansanian valtiollisen rautatieverkon (englanniksi Central Line) asema, joka yhdistää rautatieverkon sivuhaarana Singidan Mayoniin. Noin 3 kilometriä kaupungin keskusta länteen sijaitsee kiitotie pienlentokoneille.
Koulutus
Singidan kaupungissa on 46 ala-astetta, 19 yläastetta, 1 laboratorioassistentti-koulu, 1 kirjanpitoa opettava koulu, 1 valtiollinen ammattikoulu, 1 lukio (Folk Development College) ja 1 opettajien koulutuskeskus.
Terveydenhuolto
Kaupungissa sijaitsee Singidan alueellinen sairaala, 1 terveyskeskus ja 14 neuvolaa.
Elinkeinoelämä
Keskeisimmät harjoitetut elinkeinot Singidan kaupungissa ovat karjatalous, maanviljelys, puutarhatalous, kaupankäynti, työskentely julkisella sektorilla ja pienimuotoisessa teollisuudessa, kuten maatalouden liiketoiminnassa ja huonekalujen valmistuksessa.
Tyypillisesti viljelmät kaupungin alueella ovat kooltaan noin 0,2 – 2 hehtaaria. Tärkeimpiä ruokakasveja ovat osmankäämi, hirssi, durra, maniokki ja bataatti. Auringonkukka on ainoa rahakasvi. Yleisesti ottaen epävakaat ilmasto-olosuhteet rajoittavat maataloustuotantoa alueella, varsinkin alueilla, joilla ei ole käytössä lannoitteita, tuholaisten torjunta-aineita ja moderneja tuotantolaitteita. Karjataloudessa kasvatetaan nautakarjaa, vuohia, lampaita, aaseja ja siipikarjaa. Karjataloutta vaikeuttaa tuotantotilojen heikko kunto, ja Singidan alueellisen komission mukaan vain noin puolet tuotantotiloista on hyvässä toimintakunnossa. Singidassa on kaksi suurempaa auringonkukkaöljyn jalostustehdasta, jotka tuottavat päivittäin noin 80 000 litraa öljyä ja 16 pienenmpää jalostustehdasta, jotka tuottavat noin 40 000 litraa öljyä päivittäin. Tehtaat työllistävät noin 40 prosenttia virallisesta työllisyyssektorista ja valtaosa työntekijöistä on naisia. Muiden luonnonvarojen käyttöön kuuluu kalastus ja rakennusmineraalien louhinta.
Urheilu
Kaupungissa sijaitsee vuonna 2002 valmistunut urheiluareena, Namfua Stadium, jonka katsojakapasiteetti on 10 000.
Look at Finland
Look at Finland oli vuosina 1964–1992 julkaistu tiedotuslehti, joka pyrki edistämään Suomen tunnettuutta matkailumaana ja esittelemään Suomen elinkeino- ja kulttuurielämää. Sen julkaisijana oli aluksi Suomen Matkailuliiton ulkomaanosasto, sitten Matkailun edistämiskeskus, toisena julkaisijana koko ajan Suomen ulkoministeriö. Nelisen kertaa vuodessa tehdyn englanninkielisen version lisäksi sitä julkaistiin kerran vuodessa saksaksi (Blick auf Finnland) sekä satunnaisesti ruotsiksi (Finland i blickpunkten ja Finn Finland igen), venäjäksi (Finljandija segodnja) ja ranskaksi (Reflets de Finlande). Lehden päätoimittajana oli koko sen ilmestymisajan Bengt Pihlström. Korkeatasoisen ja näyttävän julkaisun taittajana ja ulkoasun suunnittelijana oli alusta loppuun graafikko Martti Mykkänen.
Look at Finland ilmestyi ensi kerran keväällä 1964, sisältönä muun muassa presidentti Urho Kekkosen saatesanat uudelle julkaisulle, juttu Väinö Linnan matkasta Yhdysvaltoihin sekä pian avattavan Saimaan kanavan esittely.
Lehti myötäili Suomen virallista ulkopolitiikkaa. Uusi Suomi ja Helsingin Sanomat ihmettelivät loppuvuonna 1967, miksi Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlanumeron sisältö oli omistettu täysin Suomen ja Neuvostoliiton suhteille. Lehtien mukaan tämä antoi oudon signaalin itsenäisestä Suomesta ja oli jopa vaikeuttanut kauppasuhteita Britanniaan. Päätoimittaja Bengt Pihlström puolustautui toteamalla, että tuolloin vain sattui olemaan Neuvostoliiton vuoro tulla käsitellyksi omassa erikoisnumerossaan aiempien Yhdysvaltoja, Britanniaa ja Ruotsia käsitelleiden teemanumeroiden jälkeen.
Lehti lopetettiin vuonna 1992, kun Matkailun edistämiskeskus alkoi yleisluontoisen tiedottamisen sijasta painottaa tuloshakuisemmin tarkoin rajattujen kohderyhmien erityistarpeisiin.
Henry Jonsson
John Henry Kälarne, vuoteen 1940 Jonsson (12. toukokuuta 1912 Stugun, Ragunda – 9. maaliskuuta 2001 Tukholma) oli ruotsalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti.
Jonssonin urheilu-ura alkoi toden teolla 22-vuotiaana vuonna 1934, jolloin hän saavutti Ruotsin maastojuoksumestaruuskisoissa hopeaa. Samana kesänä hän teki ensiesiintymisen maajoukkueessa maaottelussa Saksaa vastaan. Ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa hän saavutti 1935 5 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti Ruotsin mestaruuden 1 500 metrillä. Heinäkuussa 1936 Berliinin olympialaisissa Jonsson saavutti pronssia 5 000 metrillä Suomen Gunnar Höckertin voittaessa. Tilanteen teki mahdolliseksi suomalaisen 10 000 metrin olympiavoittajan Ilmari Salmisen kaatuminen. Jonssonin aika oli 14.29,0, joka oli uusi Ruotsin ennätys ja paransi vuodelta 1925 voimassa ollut Edvin Widen tekemää ennätystä. Seuraavina vuosina Jonsson voitti 1937, 1938 ja 1939 5 000 metrin Ruotsin mestaruuden. Jonsson voitti viisi kertaa peräkkäin 1935–1939 maastojuoksun Ruotsin mestaruuden. Vuonna 1938 Pariisissa järjestettiin yleisurheilun EM-kisat. Niissä Jonsson taisteli suomalaisia Taisto Mäkeä ja Kauko Pekuria vastaan. Mäki voitti, ja Jonsson tuli toiseksi. thumb|left|200 px|Kuva 5 000 metrin juoksun matkalta. Kärjessä Suomen [[Ilmari Salminen (164), takanaan Ison-Britannian Peter Ward (261), Suomen hopealle tullut Lauri Lehtinen (165), matkan voittaja Suomen Gunnar Höckert (163), Puolan Józef Noji ja hänen takanaan pronssille tullut Ruotsin Henry Jonsson (578).]]
Vuonna 1940 Kälarne oli elämänsä kunnossa. Hän teki elokuussa 1940 1 500 metrillä uuden Ruotsin ennätyksen 3.48,7 ja 3 000 metrillä uuden ME:n ajalla 8.09,0. Toinen maailmansota pakotti suomalaiset luopumaan olympialaisista. Niissä Jonsson olisi epäilemättä antanut kovan vastuksen suomalaisille, jotka olivat siihen aikaan 5 000 ja 10 000 metrin voittajasuosikkeja. Vuonna 1940 hän sai yhdessä aitajuoksija Håkan Lidmanin kanssa arvostetun Svenska Dagbladetin kultamitalin onnistuneen vuoden tuloksena.
Henry Kälarne oli yksi kolmesta ruotsalaista huippujuoksijasta, jotka julistettiin amatöörisääntöjen rikkomisen vuoksi elinikäiseen kilpailukieltoon. Muut kaksi olivat Gunder Hägg ja Arne Andersson. Kaikkiaan Kälarne saavutti urallaan 11 henkilökohtaista ja neljä viestimestaruutta.
Henry Kälarne edusti urallaan Kälarne IK:ta, SoIK Hellasta sekä Brandkårens IF:ää. Hänet nimettiin yleisurheilun Stora grabbariksi numerolla 86. Siviiliuran hän teki Tukholman palokunnassa, jossa hän työskenteli vuoteen 1972.
Naoya Kondō
Jalkapallomaajoukkue
Kondō debytoi Japanin maajoukkueessa helmikuussa 2012.
Pakistanin Muslimiliitto (N)
Pakistanin Muslimiliitto (N) eli PML-N on pakistanilainen puolue. Se syntyi erkaantumalla vuonna 1993 Pakistanin muslimiliitosta, joka puolestaan oli eronnut Muslimiliitosta.
"N" on lyhenne Nawaz Sharifista, joka johti puoluetta pitkään. Pääministeri Nawaz Sharif pantiin kuitenkin viralta vuonna 2017 ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan korruption takia. Puolue on aatteeltaan keskustaoikeistolainen.
Vuoden 2018 vaaleissa puolue sai 15 paikkaa senaattiin ja 84 paikkaa parlamentin alahuoneeseen. Alahuoneen vaaleissa se oli toiseksi suurin puolue 24,4 prosentilla äänistä.
Pete Malmi
Pete "Räkä" Malmi (oik. Mika-Petteri Malmi; 4. helmikuuta 1960 Järvenpää – 24. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen laulaja. Hänen ja Andy McCoyn yhtye Briard levytti esikoissinglensä "I Really Hate Ya" vuonna 1977. Singleä pidetään ensimmäisenä suomalaisena punk-levytyksenä.
Bessarabian kuvernementti
Bessarabian kuvernementti oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa nykyisen Moldovan ja Ukrainan alueella.
Pete Malmi
Musiikki ja elämä
Pete Malmi tutustui Hulkon veljeksiin Anttiin (Andy McCoy) ja Ilkkaan (Ikke) kotikaupunginosassaan Vuosaaressa. Veljekset olivat lähtöisin Pelkosenniemeltä ja muuttaneet Oulun ja Tukholman kautta Itä-Helsinkiin. Tuohon aikaan Andyn isoveli Ilkka oli 11-vuotias. Malmi sai vihiä kersasta, joka soittaa kitaraa kuin Jimi Hendrix (Antti Hulkko), ja niin hän perusti veljesten kanssa yhtyeen nimeltä Philadelphia Motherfuckers. Malmi lauloi englanniksi: se oli hänelle luontevaa, sillä hän oli asunut Englannissa seitsemän vuotta. Andy soitti kitaraa ja hänen veljensä Ilkka bassoa (mm. nimellä Jan Vincent). Rumpuihin saatiin Sidi Vainio. Jossakin vaiheessa bändin nimi muuttui Briardiksi (Peten briard-rotuisen Humphrey-nimisen koiran mukaan). Malmi hommasi bändin keikalle Linnanmäen kesäkauden päättäjäisiin vuonna 1977. Tuon legendaarisen keikan Pete sai sovittua, koska väitti yhtyeen musiikin muistuttavan Mattia ja Teppoa. Finndiscillä työskennellyt Robin Lindberg oli vihjannut esimiehelleen Jaakko Salolle, että Linnanmäellä esiintyy joku uusi bändi, ja niin Lindberg oli paikalla katsomassa yhtyettä pomonsa kehotuksesta. Näin Briard sai levytyssopimuksen. Malmi keksi Andy McCoyn taiteilijanimen; Malmin liikanimi "Räkä" taas oli McCoyn antama.
Bessarabian kuvernementti
Kuvernementin pinta-ala oli 45 629,9 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 935 412 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Kišinjov (Chișinău, 108 483 asukasta vuonna 1897).
Pete Malmi
Musiikki ja elämä
Briardin jälkeen Malmi siirtyi Widowsiin, kun Widowsin aiempi laulaja oli joutunut vankilaan. Widowsissa hän oli kuitenkin mukana vain yhden Helsingin esiintymisen ja yhden julkaisematta jääneen singlen ajan. Myöhemmin Briard julkaisi comeback-albumit (1983 ja 1996).
Bessarabian kuvernementti
Bessarabia liitettiin Venäjään vuonna 1812. Vuonna 1828 muodostettiin Bessarabian alue, joka vuonna 1873 muutettiin kuvernementiksi.
Pete Malmi
Musiikki ja elämä
Malmin ainoa sooloalbumi Malmi ilmestyi 1981. Levyllä Pete Malmin kanssa työskenteli taitavia muusikoita, kuten Jukka Orma, Jimi Sumén, Andy McCoy, Mikko Saarela, Puka Oinonen ja Pekka Hedkrok. Albumilla hänen musiikkityylinsä ei enää kuulostanut punkilta vaan muistutti enemmän uutta aaltoa, ja jossakin määrin musiikissa kuului myös vaikutteita David Bowien tuon ajan tuotannosta.
Bessarabian kuvernementti
Kihlakuntajako
thumb|210px|left|Bessarabian kihlakuntajako vuonna 1883. Kuvernementtiin kuului kahdeksan kihlakuntaa, joiden keskuspaikkoja olivat Akkerman (nykyinen Bilhorod-Dnistrovskyi), Beltsy (Bălți), Bendery (Bender), Hotin (H'otyn), Izmail (Izmajil), Kišinjov (Chișinău), Orgejev (Orhei) ja Soroki (Soroca).