cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tikkurilanraitio
Tikkurilanraitio on Vantaalle suunniteltu 560 metriä pitkä raitiotunneli, joka alittaa Tikkurilan rautatieaseman ja Tikkurilan kirjaston vieressä sijaitsevan Kirjastopuiston. Se on osa Vantaan pikaraitiotietä, jonka on tarkoitus aloittaa liikennöinti vuonna 2029. Idässä tunneli alkaa Jokiniemessä Väritehtaankadun ja Lauri Korpisen kadun välissä, aidatun Tikkurila–Hakkila-radan pohjoispuolella, ja Tikkurilassa se nousee Lehdokkitien kohdalta Kielotielle.
Tunneli louhitaan pohjavesirajan alapuolelle 6–12 metrin syvyyteen. Tikkurilan aseman alle sijoittuu raitiovaunujen maanalainen liityntäliikenteen pysäkki, josta on yhteys kaikille asemalaitureille ja bussiterminaaliin portailla, liukuportailla ja hisseillä. Tunneli nopeuttaa Tikkurilan poikittaissuuntaista läpikulkua julkisella liikenteellä noin 5 minuutilla ja vaihtoja juniin noin 3–5 minuutilla.
Tekniset tiedot
Tunneli rakennetaan pääasiassa yksiputkisena. Tikkurilan aseman alitus toteutetaan kaksoistunnelina.
Kustannusarvio
Tunnelin kustannusarvio on 107 miljoonaa euroa. Alkuperäinen vuoden 2019 hinta-arvio oli 62 miljoonaa ja vuoden 2021 arvio 77 miljoonaa euroa. Korotuksia on perusteltu muun muassa pohjarakennemuutoksilla ja tarkentuneilla pelastusturvallisuuden vaatimuksilla.
Hankkeen eteneminen
Vantaan pikaraitiotien rakentaminen hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 22. toukokuuta 2023, ja rakentamisen on määrä alkaa vuoden 2024 aikana. Liikennöinti on tarkoitus käynnistää vuonna 2029.
Romano miritš
Romano mirits on Yleisradion vuodesta 1995 kerran viikossa lähetetty romanikulttuuria ja elämää käsittelevä ajankohtaisohjelma. Alun perin ohjelma tuli Radio Suomesta ja myöhemmin se siirtyi Yle 1:lle. Ohjelman pituus on 15 minuuttia, se on pääosin suomenkielinen ja siinä on suomen romanikieliset uutiset. Ohjelma lähetettiin ensimmäisen kerran 6.11.1995. Ohjelman toimittamisesta vastasi 1995 - 2009 Raila Halmetoja. Tämän jälkeen toimittajina ovat olleet mm. Miriam Schwartz, Tuovi Putkonen, Maria Friman ja Jaakko Laakso. Romaniuutisten kääntäjinä ja lukijoina ovat olleet Tuula ja Valfrid Åkerlund sekä Miranda ja Urpo Vuolasranta ja heidän tyttärensä Miriam Schwartz.
Tuovi Putkonen kertoi ohjelman 20-vuotismuisteloissaan, että ohjelma on päässyt kertomaan historiallista tapahtumista, kuten romanipolitiikan strategiat -selvityksen valmistuminen, alueellisten romaniasiain neuvottelukuntien vakinaistaminen ja Euroopan ja Suomen romanifoorumien perustaminen. Sodissa kaatuneet romanit saivat Hietaniemen hautausmaalle muistomerkin, romanisotaveteraaneilla oli juhla säätytalossa, ja ensimmäistä kertaa romanisotaveteraani sai kutsun presidentinlinnaan. Suomen romanien historia -kirja julkaistiin, kansallinen romanipäivä 8.4. tuli almanakkaan vuonna 2014. Ensimmäiset arvonimet, opetusneuvos Viljo Koivisto ja sosiaalineuvos Väinö Lindberg, annettiin romaneille. Ensimmäinen tohtori, Sarita Friman-Korpela, väitteli sosiaalipolitiikasta vuonna 2014.
Gabriel Heinricius
Gabriel Heinricius (noin 1710 Rantasalmi – 19. toukokuuta 1785 Turku) oli suomalainen dosentti ja professori.
Hopeinen tuoli
Hopeinen tuoli on C. S. Lewisin kirjoittaman Narnia-sarjan ilmestymisjärjestyksessä neljäs osa. Se ilmestyi vuonna 1953. Tarinoiden sisäisen aikajärjestyksen mukaan kirjan tarina on sarjan kuudes. Lewis ehdotti kirjalle ensin nimiä "Villit erämaat", "Yö Narnian alla" ja "Maahiset Narnian alla", mutta kustantaja tyrmäsi nämä ehdotukset. Kirjan on suomentanut Kaarina Helakisa. Se julkaistiin ensimmäisen kerran suomessa vuonna 1976 Otavan kustantamana. Sittemmin kirjasta on otettu ainakin kuusi uutta painosta, joista uusin on vuodelta 2009.
Juoni
Eustace Ruikku, jonka aiemmista seikkailuista Narnian maassa kerrotaan kirjassa Kaspianin matka maailman ääriin, ja hänen luokkatoverinsa Jill Pölkky yrittävät piiloutua heitä kiusaavilta vanhemmilta oppilailta. He pääsevätkin yllättäen Narniaan koulun kiviaidassa olevan portin kautta. Aslan on kutsunut lapset etsimään kadonnutta prinssi Riliania. Rilianin isä kuningas Kaspian X on jo hyvin vanha, ja hän haluaa ainoan lapsensa löytyvän ennen kuolemaansa.
Fredrik Adolf Ramsay
Fredrik Adolf Ramsay (20. tammikuuta 1777 – 29. syyskuuta 1853 Nynäsin kartano, Heinola) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Ramsayn vanhemmat olivat majuri Christer Wilhelm Ramsay ja Eva Juliana Jägerhorn af Spurila. Hänen puolisonsa vuodesta 1809 oli Vendla Vilhelmina von Essen af Zellie (k. 1812), vuodesta 1814 Carolina Ulrika Hagström (k. 1836) ja vuodesta 1845 Fredrika Lovisa Nykopp. Ramsay oli Hämeenlinnan rykmentissä kersantti 1794 ja samana vuonna vänrikki rykmentin jääkäripataljoonassa. Aatelislippuerykmentissä hänestä tuli luutnantti 1802, palveluksesta hän erosi kapteenina 1810. Ramsay oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Jukka Tilsa
thumb|200px|Tilsan albumi Zoppaa ja Zärvintä vuodelta 2004 kokoaa tuotantoa kolmelta vuosikymmeneltä. Jukka Tilsa (s. 4. tammikuuta 1961 Eräjärvi) on suomalainen sarjakuvataiteilija. Tilsan piirtämiä ja muun muassa Pauli Kallion käsikirjoittamia sarjoja Postimies Niilo ja Sekametsä on julkaistu Helsingin Sanomissa. Vuonna 2001 Tilsa sai Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinnon.
Tilsan tuotanto alkoi vuonna 1980 julkaistusta Zärpä-omakustannelehdestä. Jo varhaisissa sarjoissa Tilsan tyyliksi vakiintuivat naivistinen piirrostyyli, absurdit juonenkäänteet sekä hillitön kielenkäyttö, jossa ”nuorisokielen” tapaan esimerkiksi kirjainpari ”ks” korvataan x-kirjaimella, ja kirjainpari ”ts” z-kirjaimella.
Ura
Siviiliammatiltaan Tilsa on maanviljelijä. Hän on myös soittanut klarinettia ja muita soittimia muun muassa Jahnukaiset-nimisessä jazz-yhtyeessä.
Zärpä-lehtien jälkeen Tilsa vetäytyi vuosikymmeneksi maanviljelyn ja maalaustaiteen pariin. 1990-luvun alussa Tilsa palasi piirtämään sarjakuvia – omien sanojensa mukaan tienatakseen rahaa vannesahaan. Sarjakuvaseura Suuri Kurpitsa kokosi Zärpä-sarjoista kokoelma-albumin Zärmikkäimmät vuonna 1994.
Luhtajärvi (Jyväskylä)
Luhtajärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Saukkolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Patajärven valuma-alueeseen (14.284) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,5 metriä mpy.
David Marrero
David Marrero (s. 8. huhtikuuta 1980 Las Palmas) on espanjalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä ATP-listan sijalla 143 helmikuussa 2010 ja nelinpelissä sijalla 11 lokakuussa 2013. Hän on voittanut urallaan yhdeksän ATP-turnausta nelinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa Marrero on päässyt kahdesti puolivälieriin. Yhdysvaltain avoimissa 2011 hän eteni puolivälieriin Andreas Seppin kanssa ja Australian avoimissa 2013 Fernando Verdascon kanssa. Marrero on voittanut urallaan yhdeksän ATP-turnausta nelinpelissä, joista kaksi vuonna 2010, neljä vuonna 2012 ja kolme vuonna 2013.
HMS Black Prince (1904)
HMS Black Prince oli Britannian kuninkaallisen laivaston Duke of Edinburgh -luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1902-1903 laivasto-ohjelmaa Lontoosta Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä Blackwallista, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1903. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta 1904 ja otettiin palvelukseen 17. maaliskuuta 1906.
Palvelus
Tammikuussa 1915 aluksen päälliköksi määrättiin James Douglas Dick, jota seurasi Thomas Parry Bonham. Alus kuului Skagerrakin taistelussa kovia kokevaan kontra-amiraali Sir Robert Keith Arbutnotin 1. risteilijäviirikköön, jonka neljästä aluksesta kolme upposi. Aluksen uppoamisen yksityiskohdat jäivät sodan aikana epäselviksi, mutta sodan jälkeen tutkittaessa Saksan laivaston sotapäiväkirjoja asia on selvinnyt. Taistelussa Black Prince kadotti yhteyden viirikkönsä aluksiin, minkä vuoksi se lähetti radioviestin kello 08.48, missä se ilmoitti sukellusvenehavainnosta. Viestin johdosta pidettiin varmana aluksen joutuneen sukellusveneen uhriksi. Saksalaisten lähteiden mukaan alus joutui lähelle raskaita saksalaisia yksiköitä, jotka avasivat tulen lähietäisyydeltä tuhoten aluksen. Alus upposi 15 minuutissa.
Reinhold Hausen
Reinhold Theodor Hausen (9. lokakuuta 1850 Sund – 8. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. Hän on Suomen merkittävin lähdejulkaisujen toimittaja.
Elämäkerta
Hausenin vanhemmat olivat sotilaslääkäri, valtioneuvos Karl Magnus Hausen ja Julia Aejmelaeus. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1869 ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1876, maisteriksi 1877 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1881.
Hausen oli valtionarkistonhoitajana 1883–1916. Hän joutui eromaan poliittisista syistä julkaistuaan Suomen sodan (1808–1809) lähteitä käsitelleen kokoelman. Julkaisun kaikki kappaleet takavarikoitiin. Senaatin talousosaston varapuheenjohtaja Mihail Borovitinov uhkasi Hausenia maastakarkotuksella ja eläkkeen menetyksellä, jollei hän itse eroaisi.
Hausen teki useita historiallis-arkeologisia tutkimuksia, vaikkei hänellä ollut minkäänlaista arkeologista koulutusta. Hän suoritti kaivauksia Kökarin luostarissa (1867–1869), Naantalin luostarissa (1872–1873) ja Kuusiston piispanlinnassa (1877 ja 1879).
Hausen pyrki yhdistämään historialliset ja arkeologiset lähteet.
Vuonna 1890 Hausen julkaisi teoksen Registrum Ecclesiæ eli Turun tuomiokirkon Mustankirjan. Se on tärkein yksittäinen kopiokirja, jossa on jäljennöksiä Turun tuomiokirkon omaisuutta koskevista kirjeistä ja asiakirjoista. Kirja on saanut nimensä kannen mustasta nahasta.
Hedwig Courths-Mahler
Courths-Mahlerin teoksia julkaisivat suomeksi monet kustantajat vuosina 1918–1927 yhteensä runsaat 50, mutta niistä ei otettu lisäpainoksia. Niiden romanttiset tarinat sijoittuvat yleensä saksalaisen aateliston piiriin ja edustavat kristillis-siveellistä moraalia. Kansanvalistus ja Kirjasto-lehdessä 1922 hänen tyyliään luonnehdittiin näin: "Courths-Mahler näkyy mielellään kirjoittavan avioliittodraamoja, joissa mies ja vaimo kiihkeästi rakastavat toisiaan, mutta syystä tai toisesta eivät tahdo sitä tunnustaa. Sitten tulee jonkunlainen katastroofi, nainen jättää kodin ja senjälkeen molemmat huomaavat, etteivät voi elää toisittaan. Niin he yhtyvät jälleen ja loppu on sitten kovasti onnellista."
Cumulus-järjestö
alt=Cumulus Association 30-years anniversary logo.|pienoiskuva| Cumulus ry: n 30-vuotisjuhlalogo. Cumulus on maailmanlaajuinen korkeakoulujen järjestö taiteen, muotoilun ja median aloilla. Cumuluksen perustivat 1990 Taideteollinen korkeakoulu (Aalto-yliopiston Taiteen ja suunnittelun koulu) yhdessä Royal College of Art:n, Lontoo, Iso-Britannia. Nimen Cumulus keksi hollantilainen muotoilija Professori Peik Suyling Gerrit Rietveld Akatemiasta Amsterdamissa. Tällä hetkellä Cumuluksessa on 343 yliopisto- ja instituutiojäsentä 63 maasta.
Reinhold Hausen
Elämäkerta
Vuonna 1910 julkaistiin ensimmäinen osa sarjasta, josta tuli Suomen nykyinen keskiajantutkimuksen uranuurtaja: Finlands medeltidsurkunder. Viidentoista vuoden aikana Hausen julkaisi vielä seitsemän osaa. Työn vaikutus tutkimukselle on merkittävä; vuodesta 1935 alkaen historiantutkijoilla oli pääsy keskeisiin asiakirjoihin, ja he pystyivät tällä tavoin kiinnittämään hypoteesinsä lähteisiin.
Hausen oli varhainen valokuvauksen harrastaja. Häneltä on säilynyt tuhansien valokuvien kokoinen kuvasto. Hausen aloitti kuvaamisen jo 1860-luvulla. Varhaiset kuvat painottuvat antikvaariseen kenttätyöhön, pääkohteina Kastelholman ja Kuusiston linnanrauniot. 1860–1870-luvulta säilynyt tuotanto on suomalaisten kuvaajien joukossa laajin. Hausen kuuluu myös vanhojen asiakirjojen valokuvaamisen uranuurtajiin. Hän kuvasi myös maisemia sekä kansatieteellisiä aiheita. Kuvia on aikanaan julkaistu mm. Suomi-aiheisissa kuvateoksissa. Hausen toimi Helsingin kaupunkikuvan tallentamiseksi. Hän pani hankkeen alulle Gustaf Nyströmin kanssa, ohjasi Signe Branderin dokumentointityötä vuodesta 1906 lähtien ja kuvasi itsekin noin 100 kaupunkinäkymää.
Hedwig Courths-Mahler
Eteenpäin-lehti suhtautui Courths-Mahlerin teoksiin tyrmäävästi: "On varmaa, että kun nuoret neitoset tällaisia teoksia ahmivat, heille ei koskaan voi kehittyä taidetajua – eikä muutakaan tervettä arvostelukykyä. On surkeaa, että tällaiset kirjat pääsevät muokkaamaan nuorten naistemme maailmankatsomusta."
Aamulehden arvostelu vuodelta 1926 oli myötämielisempi: "Hän osaa – – tarjota sellaista kepeää, helposti sulavaa ja kauniilla moraalilla, mielenjaloudella ja tunteellisuudella höystettyä hengenravintoa, jota suuri yleisö tai ainakin eräs sen suuri osa tarvitsee ja kaipaa pieneksi, vaivattomaksi virkistykseksi elämän arkisen aherruksen ja harmauden lomassa."
Sanna-June Hyde
Sanna-June Irmeli Hyde (s. 11. helmikuuta 1976 Colchester, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilais-suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Helsingin kaupunginteatterissa. Hyde on opiskellut näyttelijäksi Lontoossa. Hän on esiintynyt myös Joensuun ja Espoon kaupunginteatterissa sekä Komediateatteri Arenassa. Vuosina 2004–2006 Hyde esitti televisiosarjassa Salatut elämät opettaja Teresa Ala-Uotilaa, josta tuli joksikin aikaa Heli Sievisen tyttöystävä. Vuodesta 2006 lähtien Hyde on näytellyt Helsingin kaupunginteatterissa.
Tiltaltti
Tiltaltti (Phylloscopus collybita) on uunilintujen sukuun kuuluva varpuslintu, joka muistuttaa ulkonäöltään lähisukulaistaan pajulintua. Sen tuntee heleästä laulustaan: ”tilt-talt-tilt-talt…”.
Tiltaltin nimitys on onomatopoeettinen. Kirjakielessä lajista käytettiin nimitystä tynnyrilintu ennen kuin murreperäinen tiltaltti-nimitys otettiin yleiskäyttöön 1920-luvulla. Muita lajin kansankielisiä nimityksiä ovat olleet esimerkiksi tiltti, oluentiputtaja, oluentekijä ja juomanlaskija. Toinen kirjakielessä käytössä ollut nimitys on kilttakerttu, jota ehdotti William Nylander vuonna 1849.
Koko ja ulkonäkö
Tiltaltti on päältä vihreänharmaa, vatsapuolelta vaaleampi, ja silmäkulmassa on vaaleankeltainen juova. Sillä on tummat jalat ja lyhyehkö nokka. Usein tiltaltti on erittäin vaikea erottaa pajulinnusta, mutta keväällä se on ruskeampi, suttuisemman oloinen. Siipi on pajulinnun siipeä lyhyempi ja pyöreämpi. Syksyllä tiltaltti on usein hyvin ruskea, ei keltainen kuten pajulintu, ja tumma nokka korostaa tummuutta vielä entisestäänkin.
Pituus on 11–13 cm, paino 7 g. Tiltaltti on Suomen toiseksi tai kolmanneksi pienin pesimälintu.
Ääni on ponteva ”hyit”, napakampi kuin pajulinnun hieman vienompi äännähdys. Laulu on helppo tuntea: ”tilt-talt-tilt-talt-talt-tilt…” kuuluu latvustosta pitkinä sarjoina. Koiras laulaa pitkälle kesään, jättäen pääasiallisen pesueesta huolehtimisen naaraalle.
Vanhoilla tiltalteilla on täydellinen sulkasato heinä-elokuussa, jonka jälkeen vanhat ja nuoret voidaan erottaa höyhenpuvun kulumisen perusteella.
Vanhin suomalainen rengastettu tiltaltti on ollut 2 vuotta, 10 kuukautta ja 20 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen 7 vuoden ja 8 kuukauden ikäinen tiltaltti.
Tiltaltin kuvaili tieteelle ranskalainen Louis Jean Pierre Vieillot.
Levinneisyys
Likimain koko Euroopassa ja Aasiassa on tiltaltteja, mutta niitä ollaan ehkä jakamassa kolmeen alalajiin. Suomessa pesii noin 200 000 paria. Suomen tiltaltit talvehtivat Välimeren seudulla ja Afrikassa. Suomessa tiltaltteja on Kuusamon korkeudelle asti, mutta itäiset tiltaltit ovat siperialaista tyyppiä. Euroopassa pesii vähintään 15–20 miljoonaa paria.
Elinympäristö
Tiltaltin elinympäristöä ovat monenlaiset metsät, mielellään rehevähköt kuusivaltaiset sekametsät. Lisääntyvässä määrin tiltaltteja laulelee myös lehtimetsissä, puutarhoissa ja omakotitaloalueilla. Syysmuuton aikana viihtyy etenkin ruo’ikoissa ja pensaikoissa.
Lisääntyminen
Tiltaltti tekee pesänsä joko maahan tai matalalle pensaaseen tai risukkoon lehdistä, ruohosta ja sammalesta. Muninta alkaa Etelä-Suomessa touko–kesäkuun vaihteessa. Siihen se munii tavallisesti kuusi valkoista munaa, joissa on tummanpunaisia pilkkuja. Hautominen kestää 13 päivää, vain naaras hautoo. Poikaset lähtevät pesästä kaksiviikkoisina. Pesii usein kahdesti kesän aikana.
Ravinto
Tiltaltti syö hyönteisiä ja niiden toukkia sekä muita selkärangattomia ja matoja sekä syksyllä myös marjoja.
Simon Andersson
Simon Andersson (s. 1989 Karjaa) on suomalainen rap-muusikko ja laulaja. Simon on urallaan voittanut rapin Suomen-mestaruuden vuonna 2007 englanninkielisessä sarjassa. Vuonna 2008 Karjaan kaupunki palkitsi hänet kaupungin kulttuuripalkinnolla.
Myöhemmin Simon on sanoittanut ja laulanut reggaetä, dubsteppiä ja soulia. Häntä voi kuulla muun muassa Julma-Henrin levyllä Radio Jihad kappaleessa "Paremmin kuin aiemmin", Ska-bändin The Capital Beatin kahdella viimeisellä levyllä sekä dubstep-duossa Beep jonka julkaisijana toimii San Franciscossa konttoria pitävä Bassism Records.
Artistinimiä miehellä on paitsi monen aavekirjoittaja-aliaksen lisäksi muun muassa Cstar, Amon Cinder sekä Cee.
Lääketukku
Lääketukku Oy – Medicinparti Ab oli suomalainen lääkkeiden ja muiden apteekkitavaroiden tukkukauppa, joka toimi vuosina 1949–1989 ja kuului vuoteen 1988 asti Huhtamäki-yhtymään. Nykyisin Lääketukku on Tamro Oyj:n aputoiminimi.
Historiaa
Tammikuussa 1949 Huhtamäki-yhtymän johto teki päätöksen apteekkialan tukkukaupan perustamisesta Helsinkiin. Lääketukun tarkoituksena oli yhtiöjärjestyksen mukaan valmistaa ja tuoda maahan, myydä ja välittää lääkeaineita, apteekkitavaroita, kemikalioita sekä muita näihin läheisesti liittyviä tavaroita. Sen kilpailijoita olivat tuolloin Tampereen Rohdos Oy sekä keskenään yhteistyössä toimivat Aurum Oy ja Pharmakon Oy. Eräät isot lääkevalmistajat myivät tuotteitaan myös suoraan apteekeille huomattavin määräalennuksin. Huhtamäki näki tilaisuutensa ennen kaikkea siinä, että sairaalat saivat vuoden 1949 lakimuutoksessa oikeuden ostaa tarvikkeensa suoraan tukkukaupasta ohi apteekkien.
Lääketukku pääsikin nopeasti tärkeään asemaan sairaalamyynnissä. Vuonna 1953 otettiin ohjelmaan myös kemikaalien myynti ja omien kosmetiikkatuotteiden valmistus nimellä Fincos, josta tuli pian itsenäinen yhtiönsä Huhtamäki-yhtymän sisällä.
Helsingin ohella Lääketukku perusti sivuliikkeen Turkuun 1960 ja Tampereelle 1961. 1970-luvulle tultaessa lääketehtaat alkoivat yhä enemmän myydä tuotteitaan suoraan sairaaloille ja laitoksille, ja Lääketukun kasvu alkoi hiipua. Se perusti kuitenkin 1970-luvun alkupuolella uusia sivuliikkeitä Ouluun, Kuopioon, Vaasaan ja Jyväskylään ja oli vuoteen 1979 mennessä noussut Suomen johtavaksi lääkkeiden tukkukaupaksi. Lääkkeiden ja lääkevalmisteiden lisäksi valmikoimaan kuului röntgenfilmejä, sairaalatarvikkeita, tutkimuskemikaaleja, laboratoriotarvikkeita ja kosmetiikkaa.
Kilpaillakseen tehokkaammin Lääketukkua vastaan Tampereen Rohdos Oy, Aurum Oy ja Pharmakon Oy yhdistyivät Tamroksi vuonna 1970. Vuonna 1988 Lääketukku Oy myytiin Tamrolle osana Huhtamäki-yhtymän toimialarationalisointia.
Bengt Krook
Bengt Krook (noin 1720 – 22. marraskuuta 1770 Pernaja) oli suomalainen kirkkoherra, rehtori ja professori.
Bengt Krookin vanhemmat olivat Hollolan kirkkoherra Bengt Krook (1682-1749) ja Katarina Printz. Hän kävi Porvoon lukiota ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1735 ja Uppsalassa 1736. Krook valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1745 ja hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1757.
Krook oli professori Olof Rudbeck nuoremman amanuenssina Uppsalan yliopistossa 1738. Hänestä tuli Turun akatemian dosentti 1746 ja Mikkelin triviaalikoulun rehtori 1747. Krook siirtyi koulun mukana Rantasalmelle 1748. Hän oli sitten Porvoon lukion kreikan ja heprean kielten lehtorina vuodesta 1753 ja Pernajan kirkkoherrana vuodesta 1758. Krook sai rovastin arvon 1763 ja hän oli puhujana pappeinkokouksessa Porvoossa 1750. Professorin arvonimen Krook sai 1755.
Bengt Krook oli naimisissa vuodesta 1756 Maria Benedikta Heintziuksen (k. 1813) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa.
Sabicas
Sabicas, oikea nimi: Agustín Castellón Campos, (1912 Pamplona, Espanja – 1990 New York, Yhdysvallat) oli espanjalainen flamencokitaristi, syntyperältään romani.
Sabicasin ura osui flamencokitaran läpimurtoon. Hän mullisti kitaransoiton omaperäisellä tyylillään. Hänen vaikutuksensa jälkeentuleviin kitaristeihin, esimerkiksi Paco de Lucíaan ja Serranitoon, on kiistaton.
Sabicas sai ensimmäisen kitaran nelivuotiaana, ja ensiesiintymisensä hän teki kuusivuotiaana. Hänen esikuvansa oli Ramón Montoya. Hänen tyylinsä kehittyi kuitenkin paljon omaperäisemmäksi, kun hän säesti aikakauden tunnettuja cantaoreja eli flamencolaulajia. Vuosina 1925–1935 hän kiersi perheensä kanssa Espanjassa, mutta sisällissodan puhjettua perhe lähti maanpakoon Etelä-Amerikkaan. Hän teki kiertueita yhdessä flamencotanssija Carmen Amayan kanssa, jonka hän oli tuntenut jo lapsena. Vuonna 1955 hän asettui New Yorkiin, jossa hän piti soolokonsertteja.
Sabicas palasi Espanjaan vasta 1967.
Verryttelypuku
Verryttelypuku on kevyt, yläosasta ja housuista koostuva asu, jota käytetään liikunnan ja kilpaurheilun yhteydessä, etenkin verryttelyssä. Lisäksi sen käyttö on yleistynyt vapaa-ajan asuna.
Verryttelypuku on yleensä joustavaa neulekangasta, joka on valmistettu puuvillasta (esim. college-asu), polyesteristä (esim. fleece) tai polyamidista eli nailonista. Yläosa voi olla vetoketjulla suljettava takki tai pään yli vedettävä pusero tai huppari. Housuosa kiristyy vyötärölle joustinneuleisen resorin, joustonauhan tai käsin solmittavan kiristysnyörin avulla. Joustavaa resoria käytetään verryttelypuvussa usein myös kauluksessa, hihansuissa, takin helmassa ja lahkeiden alaosassa. Taskuja on verryttelypuvussa vähän jos ollenkaan.
Verryttelypukuja valmistavat urheiluasustevalmistajat kuten Adidas, Asics, H&M, Jack & Jones, Nike, Puma ja Kappa. Muiden urheilu- ja vapaa-ajan vaatteiden tavoin valmistajan logo ja muut bränditunnisteet (esim. Adidaksen kolme raitaa) ovat usein korostetun näkyviä. Lisäksi verryttelyasuissa on 1980-luvulta alkaen saattanut olla englanninkielisiä koristetekstejä, jotka eivät välttämättä tarkoita juuri mitään.
Historiaa
Ensimmäisenä verryttelypuvun esitteli ranskalainen urheiluvälinevalmistaja Le Coq Sportif vuonna 1939. Se kehitettiin yleisurheilijan kilpailuasun päällä käytettäväksi vaatekerraksi, pidettäväksi yllä ennen ulkoilmassa tapahtuvaa kilpailusuoritusta ja sen jälkeen.
Verryttelypukujen tyyli on vaihdellut aikakauden muodin, urheilulajin ja alakulttuurin mukaan. Erityyliset verryttelypuvut ovat suosittuja muun muassa hip hop -kulttuurin piirissä. Verryttelypuku on antanut vaikutteita muille vapaa-ajan asuille, kuten pyjamalle, lastenvaatteille ja aikuisten ”oloasuille”.
Verryttelypuku Suomessa
Suomen yleisurheilumaajoukkue käytti yhtenäistä verryttelypukua ensimmäistä kertaa Suomi-Ruotsi -maaottelussa 1927. Perinteistä Suomi-verryttelyasua käytettiin ensimmäisen kerran Los Angelesin olympiakisoissa 1932. Paita oli sininen, ja siinä oli valkoiset hihansuut, vyötärönauha sekä vetoketjullinen valkoinen kaulus. Rinnassa luki valkoisin kirjaimin ”SUOMI”. Asua valmisti Suomen Trikoo tuotemerkillä Atlas. Viimeisen kerran perinteinen Suomi-verryttelypuku nähtiin Tokion olympiakisoissa 1964.
Suomen Trikoon lisäksi suomalaisia verryttelypukuvalmistajia ovat olleet ainakin Finn-Lassie (1949–1988), Kaitila (1924–1986), Karhu (1916–2008), Kisapuku (1956–?), SOK:n trikootehdas (–1983), Terinit (1949–2013) ja Virke Oy (1945–2011).
Verryttelypuku alkoi yleistyä suomalaisten miesten ja poikien, pian myös naisten ja tyttöjen monipuolisena vapaa-ajanasuna 1950-luvulla. 1970-luvulle tultaessa sitä alettiin kouluissa edellyttää ulkoliikuntatuntien asuna keväisin ja syksyisin. Vuonna 1987 Helsingin Ilmatorjuntarykmentti antoi ensimmäisenä Suomessa alokkaiden palvella kaksi ensimmäistä viikkoaan verryttelyasussa karkean sarkapuvun sijasta, Yhdysvalloista saadun esimerkin mukaisesti. Puolustusvoimien sinisestä college-tyyppisestä verryttelypuvusta alettiin käyttää nimitystä ”smurffipuku” sinisten animaatiohahmojen mukaan. 2010-luvun loppupuolella se korvautui uudistetulla tuulipukumaisella mallilla.
Verryttelypukua kutsutaan ”verkkariksi” tai ”verrariksi” joskus yksikössä, joskus monikossa. Kuluneita verryttelyasuja käytetään Suomessa mukavina mutta epäesteettisinä kotivaatteina, mistä on syntynyt arkikielinen käsite ”pieruverkkari”.
Sly Raccoon
Sly Raccoon (Amerikassa nimellä Sly Cooper and the Thievius Raccoonus) on Sucker Punch Productionsin kehittämä tasohyppely- ja hiiviskelypeli. Peli julkaistiin PlayStation 2:lle vuonna 2002 ja sittemmin uudelleen Yhdysvalloissa Greatest Hits -nimikkeenä.
Peli on julkaistu uudelleen vuonna 2010 PlayStation 3 -pelikonsolille ja PlayStation Vita -käsikonsolille päivitettynä teräväpiirtoversiona osana The Sly Trilogy -kokoelmaa.
Peli seuraa mestarivaras Sly Cooperin ja hänen koplansa, Bentley-kilpikonnan ja Murray-virtahevon edesottamuksia heidän etsiessään Fiendish Five -rikollisviisikkoa voidakseen varastaa takaisin Slyn suvun Varkaitten käsikirjan, joka sisältää koko suvun varkaiden taidot. Peliä kehuttiin sen käyttämästä cel-shading-variaatiosta, joka luo film noir -tunnelman mutta näyttää silti sarjakuvamaiselta.
Tarina
Sly Cooper on 18-vuotias pesukarhu, joka kuuluu maineikkaaseen Cooperien mestarivarkaiden sukuun. Ollessaan kahdeksanvuotias, Slylle annettiin suvun tarkoin vartioitu aarre, Varkaiden käsikirja, jossa on kaikki Slyn suvun varkaiden taidot. Salaperäinen Fiendish Five -joukkio kuitenkin varastaa kirjan ja surmaa Slyn isän ja äidin. Sly laitettiin orpokotiin jossa hän tapasi Bentley-kilpikonnan ja Murray-virtahevon. Kymmenen vuotta myöhemmin he ovat kopla, joka suorittaa tehtävänsä tiiviissä yhteistyössä. Sly on koplan johtaja, joka suorittaa tehtävät. Bentley on koplan aivot ja laatii suunnitelmat sekä ohjeistaa Slyta radiokiikareiden avulla tehtävien aikana. Murray toimii ryhmän kuljettajana, ja koplan auto onkin hänen kallein aarteensa. Yhdessä he aikovat saada takaisin Varkaiden käsikirjan. Kirja on revitty viiteen osaan, ja sivut ovat eri henkilöillä eri puolilla maapalloa. Aluksi he varastavat Pariisin poliisilaitokselta Slyta ja Fiendish Fiven jäseniä koskevan poliisitiedoston tarkastaja Carmelita Foxilta, joka on jatkuvasti yrittänyt saada Slyn ja hänen koplansa kiinni.
Lähtiessään poliisitiedoston opastamana Fiendish Fiven jäsenten perään, he kohtaavat ensimmäisenä sen pääinsinööri Sir Raleighin, joka on Walesin kolmiossa jupottaa myrskykoneensa avulla laivoja, ryöstääkseen näiden aarteet. Hänen hallustaan Sly löytää feodaalisessa Japanissa eläneelle Rioichi Cooperille kuuluneet sivut. Seuraavana he kohtaavat Mesa Cityssä, Utahissa, laittomia uhkapelejä järjestävän lihaskimpun, Kovanaaman, jonka hallusta löytyvät villissä lännessä eläneelle ”Tennessee Kid” Cooperille kuuluneet sivut. Haitin viidakoissa, he kohtaavat Fiendish Fiven päämystikon, Mz. Rubyn, joka luo zombiarmeijaa, ja jonka hallussa on Muinaisessa Egyptissä eläneelle Slytunkhamenille kuuluneet sivut. Neljäntenä he kohtaavat räjähdeasiantuntija Pandakunkun, joka uhkaa ilotulituksillaan haudata Kiinan Kunlun-vuorilla sijaitsevia kyliä lumivyöryjen alle. Päihitettyään hänet, Sly saa haltuunsa 1900-luvun alussa eläneelle Otto van Cooperille kuuluneet sivut. Lisäksi Bentley saa selville, että Fiendish Fiven viidennen jäsenen piilopaikka oli Krakarovin tulivuoressa, Venäjällä.
Hahmot
Sly Cooper – pelin päähenkilö, nuori pesukarhu, jonka päätavoitteena on kaapata suvun aarre Varkaiden käsikirja takaisin. Sly ottaa asiat rennosti ja naureskelee välillä tovereidensa näennäisen turhalle hermoilulle. Hän on myös rakastunut Carmelita-nimiseen poliisiin.
Bentley – Sly Cooperin uskollinen ystävä. Hän on silmälasipäinen kilpikonna, jonka intohimona ovat kaikenlaiset mekaaniset laitteet. Hän onkin tietokoneiden ja muiden laitteiden asiantuntija. Bentley on loistava strategisti, joskin hänellä on taipumusta turhaan pingottamiseen. Bentley suunnittelee kaikki keikat. Bentleyllä on vain tehtävä, jossa hänen täytyy hakkeroida tietokone siksi, että pystyisi vapauttaa Slyn huoneesta, jossa on tappavaa kaasua.
Murray – virtahepo, joka ajaa porukan vaunua. Hän on melko arka ja pysytteleekin suurimman osan pelistä taka-alalla. Tässä sarjan ensimmäisessä osassa Murray ei ole vielä kovin voimakas, ja hänen osuutensa tehtävissä on lähinnä ajaa autoa. Muutamassa tehtävässä Murrayn pitää hakea jokin tärkeä esine, jolloin Slyn tulee puolustaa häntä hyökkäyksiltä. Joskus Murrayn pitää ajaa myös kilpaa.
Carmelita Montaya Fox – poliisi, kettu, joka on vannonut saavansa Slyn telkien taakse. Hän on juossut Slyn perässä ympäri maailmaa jo monia vuosia, mutta ei ole yrityksistään huolimatta onnistunut saamaan tätä kiinni. Usein hän joutuu tahtomattaan osaksi Slyn keikkasuunnitelmia. Hän myös rakastaa Cooperia, vaikka siltä ei ihan ensi silmäyksellä näyttäisikään.
Clockwerk – Fiendish Five -rikollisjoukkion vuosisatoja vanha johtaja, joka tuntee syvää vihaa, kostonhimoa ja kateutta Cooper-klaanin menestystä kohtaan. Saavuttaakseen kuolemattomuuden, hän oli vaihtanut kehonsa sieluttomaan koneistoon. Clockwerk ja muut Fiendish Fiven jäsenet surmasivat Slyn vanhemmat ja varastivat Varkaiden käsikirjan, mutta jättivät Slyn henkiin, koska uskoivat, ettei tämä olisi uhka ilman käsikirjan oppeja. Clockwerkin tukikohta sijaitsi Krakarovin tulivuoressa, Venäjällä, jota suojasi voimakas ”kuolonsädettä” ampuva torni. Clockwerk muistuttaa jonkin verran isoa kotkaa, mutta hän on kuitenkin pöllö, tarkemmin huuhkaja.
Raleigh – sammakko, joka kyllästyi aateliselämäänsä ja ryhtyi piraatiksi. Hän on Fiendish Fiven pääinsinööri, ja on perustanut oman tukikohtansa syrjäisellä ”Walesin kolmiossa” sijaitsevalle saarelle. Pitääkseen upottaakseen laivoja ryöstettäväksi ja pitääkseen tunkeilijoita loitolla, Raleigh on kehittänyt myrskykoneen (Storm Machine), joka luo saarelle, laivalle ja sen lähettyville jatkuvan myrskyn.
'''Mz. Ruby''' – krokotiili, joka syntyi voodooperheeseen ja on pienestä asti osannut voodoota. Hän kutsui usein kuolleita eläimiä leikkeihinsä, koska muut hänen ikätovereistaan eivät juurikaan piitanneet hänen seurastaan. Haitin viidakossa asuva Mz. Ruby on Fiendish Five -koplan päämystikko ja Haitin viidakon voodoo-ylipapitar. Hän yrittää vallata Meksikon zombi-armeijalla.
Pandakunkku – Kunlun-vuoristossa Pandakunkku omisti nuoruutensa ilotulituksille, mutta hän ei saanut arvostusta aatelisten keskuudessa. Tästä suivaantuneena hän liittyi Fiendish Fiveen räjähdeasiantuntijaksi, ja alkoi käyttää ilotulituksiaan hautaamaan lumivyöryjen alle kyliä, jotka eivät maksa hänelle suojelurahoja.
Grankulla IFK Hockey
Grankulla IFK Hockey on Kauniaisista kotoisin oleva vuonna 1947 perustettu jääkiekkoseura, jonka edustusmiehistö pelaa Suomen Jääkiekkoliiton Miesten II-divisioonassa. GrIFK:n kilpajuniorijoukkueet pelaavat valtakunnallisessa junioreiden SM- tai Mestis sarjatasoilla. GrIFK on HIFK:n yhteistyöseura, seuroilla on yhteiden pelaajapolku U15-ikäluokasta eteenpäin. Grankulla IFK on pelikaudella 2022-23 Suomen kymmenenneksi suurin jääkiekkoseura 808:llä pelipassilla.
Historia
Vuonna 1947 jääkiekkoa pelattiin Kauniaisten Oravien nimellä piirisarjaa ulkokentällä. Jo aikaisessa vaiheessa Oravat sulautuivat mukaan Kauniaisten lippulaivaan IFK:hon.
Saharan tekojää oli vahva panostus Kauniaisten kaupungilta pelaamisolosuhteiden parantamiseen. Jääkiekkoliiton nimettyä sarjat divisiooniksi 70-luvulla, on edustusjoukkue pelannut enimmäkseen II-divisioonassa. Jäähalliaikaan päästiin siirtymään 1986 ja silloin luotiin myös GrIFK:n nykyisen toiminnan perusta. Jäähallibuumin siivittämänä kaudella 1990-91 nähtiin joukkue myös I-divisioonassa.
Kasvatit ammattilaissarjoissa
200px|thumb|right|Yhteensä 800 NHL-ottelua pelannut [[Niklas Hagman aloitti jääkiekon pelaamisen GrIFK:ssa.]]
Luettelo Maalarin tähdistön tähdistä
Luettelo Maalarin tähdistön tähdistä:
All India Trinamool Congress
All India Trinamool Congress (lyh. AITC; ) on intialainen poliittinen puolue, jonka puheenjohtaja on Mamata Banerjee. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa se sai 22 paikkaa parlamentin alahuoneeseen eli Lok Sabhaan, minka seurauksena siitä tuli neljänneksi suurin puolue yhdessä YSRC:n kanssa. Puolue sai alkunsa tammikuussa 1998, jolloin se erosi kongressipuolueesta ajautuessaan riitoihin suhtautumisessa marxilaiseen kommunistipuolueeseen, joka hallitsi Länsi-Bengalia. AITC kritisoi kongressipuolueen suhtautuvan kommunisteihin liian pehmeästi. Puolue saavutti suosiota Länsi-Bengalissa vastustamalla kommunistipuolueen tekemää maanhaltuunottoa, jota kommunistit perustelivat osavaltion teollistamisella.
Vuonna 2011 puolue voitti Länsi-Bengalin osavaltiovaalit, jonka jälkeen Mamata Banerjeesta tuli Länsi-Bengalin pääministeri. AITC:n voitto päätti marxilaisen kommunistipuolueen vuodesta 1977 alkaen jatkuneen enemmistön osavaltioparlamentissa. Vuoden 2016 vaaleissa puolue voitti uudestaan, jonka jälkeen Banerjee valittiin toiselle kaudelle. Vuonna 2019 puolue poisti sanan Congress logostaan, vaalimainoksistaan ja muusta materiaalista perustellen sitä etäisyydellään kongressipuolueeseen. Puolueen virallisessa nimessä se kuitenkin säilyy.
FS Beautemps-Beaupré (A758)
Beautemps-Beaupré (runkonumero A758) on Ranskan laivaston merentutkimusalus, joka kuuluu laivaston merentutkimusosastoon Lapérouse-luokan alusten kanssa. Alus korvasi palvelukseen otettaessa L'Espérancen, joka poistettiin palveluksesta 2000.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientista, missä köli laskettiin 17. heinäkuuta 2001. Se laskettiin vesille 26. huhtikuuta 2002. DGA vastaanotti 11. helmikuuta 2003 aluksen, joka otettiin palvelukseen 13. joulukuuta.
Palvelus
Alus aloitti ensimmäisen tehtävänsä, kun se lähti Brestistä 9. huhtikuuta 2003 Madeiran kautta Senegaliin. Alus palasi Suezin kanavan kautta Välimerelle, jossa se vieraili muun muassa Maltalla. Alus palasi Brestiin 5. elokuuta.
Jonathan Richardson
pienoiskuva|Jonathan Richardson, Omakuva maalattu vuonna 1729. Jonathan Richardson (12. tammikuuta 1667 Lontoo - 28. toukokuuta 1745 Lontoo.) joskus kutsuttu myös nimellä Jonathan Richarson vanhempi oli englantilainen taidemaalari ja taidekeräilijä. Hän saavutti muotokuvamaalarina huomattavaa taloudellista menestystä.
Nykyään Richardsonia pidetään enemmän kirjailijana kuin kuvataiteilijana. Hänen teoksensa An Essay on the Theory of Painting joka ilmestyi vuonna 1715 on ensimmäinen englanninkielinen taideteoria. Nykyään hänet tunnetaan monista omakuvistaan.
Unkarin talous
Ennen toista maailmansotaa Unkarin talous keskittyi maatalouteen. Kommunistihallinto toteutti nopean teollistumisen ja pyrki omavaraisuuteen. Vuodesta 1968 alkaen Unkarin talous oli itäblokin liberaaleinta, ulkomaankauppa ja pienet yritykset sallittiin taas rajoitetusti.
Idänkaupan kutistumisen myötä kilpailukyky pieneni, tuotanto romahti ja työttömyys kasvoi vuosina 1989–1994. Talous nousi jaloilleen kun maa liittyi EU:hun, mutta vuoden 2008 lopussa kansainvälinen talouskriisi iski pahasti. Marraskuussa 2008 maa sai 25 miljardin dollarin vakautuspaketin IMF:ltä, EU:lta ja Maailmanpankilta. Vuonna 2010 Unkarin ostoivoimakorjattu bruttokansantuote oli 187,6 miljardia Yhdysvaltojen dollaria, hiukan suurempi kuin Suomen ja noin puolet Belgian bruttokansantuotteesta.
Merkittävimmät luonnonvarat ovat bauksiitti, kivihiili, maakaasu ja hedelmällinen maaperä. Vuonna 2010 maatalous työllisti 4,7 % työvoimasta ja tuotti 3,3 % bruttokansantuotteesta. Sen tuotteita ovat vehnä, maissi, auringonkukan siemenet, perunat, sokerijuurikkaat sekä karjataloustuotteet. Koneet ja tarvikkeet kattavat yli 60 % viennin arvosta. Muita vientituotteita ovat maataloustuotteet sekä sähkö ja polttoaineet. Yksityinen sektori käsittää nykyisin yli 80 % BKT:stä.
Energia
Unkarin pääasialliset energianlähteet ovat maakaasu ja öljy. Vuonna 2004 uusiutuvilla energianlähteillä katettiin vain neljä prosenttia kulutuksesta. Kaasulla tuotettiin 44 %, öljyllä 24 %, kiinteillä polttoaineilla 13 % ja ydinvoimalla 12 % kulutuksesta. Venäjältä tuodaan kaasua ja öljyä, mutta tuontienergian määrä vaihtelee vuodesta toiseen. Vuoteen 2012 mennessä ydinvoiman osuus oli kasvanut yli kolmannekseen kulutuksesta. Paksissa Tolnan läänissä on neljä reaktoria, ja parlamentti tukee kahden lisäreaktorin rakentamista. Ensimmäinen reaktori aloitti toimintansa jo vuonna 1982. Uraania louhittiin Mecsekistä vuoteen 1997 asti.
Löytänä (Jyväskylä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Patajärven valuma-alueeseen (14.284) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,4 metriä mpy.
Luettelo Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmista (1987–1991)
Tämä on luettelo Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmista 601–700, jotka hyväksyttiin 30. lokakuuta 1987 ja 17. kesäkuuta 1991 välisenä aikana.
Bon-Adrien Jeannot de Moncey
Bon-Adrien Jeannot de Moncey, duc de Conegliano (Coneglianon herttua) (31. heinäkuuta 1754 Moncey, Besançon, Ranskan kuningaskunta – 20. huhtikuuta 1842 Pariisi) oli ranskalainen upseeri, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon vuonna 1804.
Elämä ja ura
Poikana Moncey värväytyi kahdesti Ranskan armeijaan, mutta hänen isänsä hankki hänelle molemmilla kerroilla vapautuksen. Lopulta hän pääsi vakituiseen palvelukseen ja omaksui Ranskan vallankumouksen aatteet. Moncey taisteli ansioituneesti vuosien 1793 ja 1794 Ranskan vallankumoussotien sotaretkillä Espanjan rajalla, ja hän nousi pataljoonan komentajasta Länsi-Pyreneiden armeijan ylipäälliköksi muutamassa kuukaudessa, ja hänen menestyksekkäiden toimiensa ansiosta Espanjan hallitus oli pakotettu solmimaan rauha. Tämän jälkeen hän toimi ylipäällikkönä vuoteen 1799 asti, jolloin hallitus, joka epäili häntä rojalistisista näkemyksistä, erotti hänet. Napoleonin vallankaappaus toi hänet takaisin sotavoimiin, ja Napoleonin Italian-kampanjassa vuonna 1800 hän johti 20 000 miehen joukon Sveitsistä Italiaan vaikeakulkuisen Sankt Gotthardin solan yli ja osallistui Marengon taisteluun.
Vuonna 1801 Napoleon nimitti hänet santarmien tarkastajaksi, ja keisariksi tultuaan Ranskan marsalkaksi. Vuonna 1805 Monceylle myönnettiin Kunnialegioonan suurristi ja vuonna 1808 Coneglianon herttuan arvonimi. Pyreneiden niemimaan sodan puhjettua Moncey lähetettiin Espanjaan armeijakunnan komentajaksi. Hän sai tunnustusta voittoisasta etenemisestä Valenciaan ja hän osallistui Napoleonin kampanjaan Ebrojoella ja Zaragozan toiseen piiritykseen vuonna 1809. Hän kieltäytyi palvelemasta Venäjän sotaretkellä ja tunnettiin Napoleonin sotasuunnitelmien vastustajana, eikä näin ollen osallistunut sotaretkiin vuosina 1812 ja 1813. Vuonna 1814 Moncey kuitenkin osallistui Pariisin ulkopuolella käytyyn taisteluun 30. maaliskuuta. Bourbon-restauraation aikana Moncey nimitettiin santarmien ylitarkastajaksi ja Ranskan pääriksi. Hän pysyi puolueettomana sadan päivän keisarikunnan aikana, koska tunsi uskollisuutta Ludvig XVIII:ta kohtaan, mutta Waterloon taistelun jälkeen häntä rangaistiin vangitsemisella ja marsalkan arvonimen menettämisellä, koska hän kieltäytyi osallistumasta marsalkka Michel Neyn oikeudenkäyntiin. Hänet otettiin takaisin virkaansa vuonna 1816. Monceyn viimeinen aktiivipalvelus oli armeijakunnan komentajana Espanjan kanssa käydyssä lyhyessä sodassa vuonna 1823.
Christian Danner
Danner voitti kaudella 1985 ensimmäistä kertaa järjestetyn Formula 3000 -sarjan mestaruuden ja sai samana vuonna mahdollisuuden osallistua kahteen Formula 1 -kilpailuun Zakspeedin autolla. Dannerin F1-uran parhaaksi saavutukseksi jäi hänen viimeisellä kaudellaan ajama neljäs sija Yhdysvaltain GP:sta.
F1-uran jälkeen Danner on osallistunut muun muassa Champ Car -sarjaan, DTM:ään ja Grand Prix Mastersiin. Hän toimii myös saksalaisen RTL-kanavan F1-lähetysten kommentaattorina. Nykyään hän ajaa Speedcar-sarjassa.
Kiertävä kotitalouskoulu
Kiertävä kotitalouskoulu oli aiemmin Suomessa oppilaitos naisille. Nimensä mukaisesti koulu kiersi eri paikkakunnilla.
Koulun tarkoitus ja omistaminen
Kiertävien kotitalouskoulujen tarkoituksena oli vuonna 1929 annetun asetuksen mukaan antaa naisille, vähävaraisilla ja harvaanasutuilla paikkakunnilla, järjestettyä opetusta erinäisissä maalaiskotien hoitajille kuuluvissa tehtävissä sekä muutenkin edistää kotitalouden kohottamista tarkoittavaa toimintaa.
Kiertävän kotitalouskoulun voi omistaa Martta-yhdistysten piiriliitto, maanviljelysseura tai talousseura tai muu samankaltainen yhteisö. Kiertävät kotitalouskoulut olivat maataloushallituksen valvonnan alaisia. Koulun johtokuntana toimi ja koulun toimintaa valvoi koulun omistavan järjestön johtokunta. Koulun johtaja kuului toimikuntaan paikallisena.
Koulu oli toiminnassa vähintään yhdeksän kuukautta vuodessa. Jos tämä aika ei kulunut kokonaisuudessaan oppikurssitoimintaa, opettajien tuli käyttää jäljelle jäänyt aika neuvontaan. Koulun oppikurssit kestivät vähintään kolme kuukautta ja enintään yhden vuoden. Maataloushallituksen suostumuksella voitiin panna toimeen myös lyhyempiä kursseja. Koulu saattoi toimia samalla koulupaikalla enintään kaksi vuotta kerrallaan.
Opetus
Kiertävässä kotitalouskoulussa voitiin antaa opetusta seuraavissa aineissa: kodinhoidossa, ruokataloudessa, puutarhanhoidossa, käsitöissä, karjan- ja pienkarjanhoidossa, maitotaloudessa, lastenhoidossa, terveys- ja sairashoidossa, yhteiskuntaopissa, kirjanpidossa ja asioimiskirjoituksessa.
Pääsyvaatimukset
Päästäkseen oppilaaksi kiertävään kotitalouskouluun hakijan tuli olla täyttänyt 16 vuotta sekä esittää todistukset siitä, että hän oli suorittanut kansakoulun oppimäärän, että hän oli hyvämaineinen, ettei hän sairastanut tarttuvaa tautia ja että hänellä oli holhoojan suostumus, jos hän oli alaikäinen.
Lakiviitteet
<references group=L />
AC3Filter
AC3Filter on avoimeen lähdekoodiin perustuva Dolby Digital -purkaja, jonka avulla voi katsella esim. AC3-äänillä varustettuja DivX-elokuvia. Suodattimen asennuksen jälkeen kaikki DirectShow-rajapintaa käyttävät video-ohjelmat, kuten Windowsin oma Media Player, osaavat toistaa AC3/Dolby Digital -äänet oikein. Suodatin tukee lisäksi myös ProLogicII -ääniä.
Syrjästäkatsojan tarina
thumb|Kirjailija Charlotte Brontë. Syrjästäkatsojan tarina on englantilaisen kirjailijan Charlotte Brontën kirjoittama romaani vuodelta 1853. Se oli ensimmäinen Brontën romaani, joka julkaistiin hänen oikealla nimellään Currer Bellin salanimen sijaan. Teoksen pääosassa on Lucy Snowe, joka saa opettajan paikan belgialaisesta tyttökoulusta Villetten kaupungissa ja rakastuu tyrannimaiseen professori Paul Emanueliin. Syrjästäkatsojan tarinaa pidetään Brontën omaelämäkerrallisimpana romaanina. Kuten Lucy Snowe myös Brontë toimi opettajana Belgiassa ja rakastui siellä koulunsa johtajaan Constantin Hégeriin. Syrjästäkatsojan tarinaa pidetään kaikista Brontën teoksista tunnelmaltaan synkimpänä, ja The Spectator -lehti kutsuikin romaania "katkeraksi valitukseksi" työläisnaisten kohtalosta. Syrjästäkatsojan tarina jäi Brontën viimeiseksi romaaniksi.
Terve, Sirkka Lautamies
Terve, Sirkka Lautamies on J. Karjalaisen kappale hänen vuoden 2018 albumiltaan Sä kuljetat mua. Kappale on saanut osakseen runsaasti julkisuutta mediassa.
Laulun tausta
Karjalainen kirjoitti kappaleen kesäpaikassaan Perniössä, talossa, josta hän käyttää nimitystä ”Keltainen talo”. Sävelen hän sai tehtyä pengottuaan C-kasetti-arkistoaan, josta löytyi kappaleaihio nimeltä ”Venäläinen romanssi”, josta hän oli aiemmin muokannut hittinsä ”Villejä lupiineja”. Nyt hän kierrätti tuota aihiota uudelleen, jolloin syntyi uusi sävelmä. Hän halusi tehdä siitä kukka-aiheisen kappaleen. Sanoitus alkoi syntyä, kun hän löysi talonsa ullakolta vanhan kasvion, jonka oli joskus ostanut kirpputorilta. Kasviossa oli tieto, että sen oli kerännyt Sirkka Lautamies -niminen henkilö vuonna 1925 Virolahden Pyterlahdella. Hänestä Karjalainen ei tiennyt sen kummempaa, mutta hän muisti, että Pyterlahdella oli aikoinaan louhittu graniittia Pietarin rakennustöitä varten, muun muassa Iisakin kirkon pylväät samoin kuin Eremitaašin edessä oleva Aleksanterin pylväskin. Kappale päättyy pohdintaan, ”mitä meistä jää jäljelle, kun aika jättää”:
Sirkka Lautamies nousee esiin
Helsingin Sanomat julkaisi Karjalaisen levystä artikkelin, jossa kappale Terve, Sirkka Lautamies sai runsaasti huomiota. Artikkelin julkaisemisen jälkeen sekä Helsingin Sanomat että Karjalainen itsekin saivat lukuisia kappaleeseen liittyneitä viestejä. Osa koski toista Sirkka Lautamies -nimistä henkilöä, mutta osa juuri kasvion kerännyttä ihmistä.
Sirkka Lautamiehen tarina
Sirkka Lautamiehen tarina on pääpiirteissään seuraava: Hän syntyi virolahtelaiselle sisäkölle Hilma Lautamiehelle avioliiton ulkopuolisena lapsena vuonna 1912. Hänen isänsä oli ruotsalainen lasimestarin poika Sigfrid Lundh, jonka Hilma oli tavannut työskennellessään Miehikkälässä. Lundhin vanhemmat eivät antaneet hänelle lupaa mennä naimisiin suomalaisen tytön kanssa, vaikka tämä odotti lasta. Sirkka jäi syntymänsä jälkeen isoäitinsä hoiviin, kun Hilma lähti opiskelemaan sairasvoimistelija-hierojaksi. Myöhemmin Hilma onnistui hankkimaan itselleen asunnon Helsingin Tunturikadulta. Sirkka kävi aluksi koulua Virolahdella, mutta pääsi sitten muuttamaan äitinsä luo Helsinkiin. Koulua hän kävi Töölön yhteiskoulussa, josta kirjoitti ylioppilaaksi. Kesät hän vietti Virolahdella, missä hän myös keräsi kasvionsa. Lukioaikana Sirkka kohtasi suuren menetyksen, kun hänen äitinsä kuoli syöpään 36-vuotiaana. Kolme tätiä osoittautuivat nyt hänelle korvaamattomiksi.
Ylioppilaaksi valmistuttuaan Sirkka luki itsensä sairaanhoitajaksi. Hän työskenteli ensin Auroran sairaalassa, mutta sitten hänet komennettiin Laihialle, missä oli puhjennut tulirokkoepidemia. Paikkakunnalle järjestettiin väliaikainen sairaala. Sinne haettiin ruokatarpeita lähitaloista. Yhdestä niistä Sirkka löysi itselleen puolison, maanviljelijä Uuno Hietasen. Naimisiin mentiin, ja lapsia siunaantui kahdeksassa vuodessa viisi. Vanhin heistä, Liisa Hietanen, ”muistaa äitinsä lapsirakkaana, vaatimattomana ja huumorintajuisena ihmisenä. ’Hän huomioi kaikki ympäristönsä lapset, ei vain omiaan’.” Nuorin tytär Marja Laine kertoo, että hän myös ”arvosti luontoa ja sen kauneutta, viihtyi sienimetsässä ja harrasti nuorempana valokuvausta.” Hän myös kutoi pitsiliinoja viimeisiin vuosiinsa asti. Hän kuoli vuonna 2002 90-vuotiaana.
Kukaan ei osaa sanoa, miten kasvio oli päätynyt kirpputorille ja Karjalaiselle. Ehkä se oli joutunut kirpputorille, kun Tunturikadun asunto tyhjennettiin. Karjalainenkaan ei muista, miten oli sen ostanut. ”Ehkä 1980-luvun lopussa Hietalahden kirppiksellä.”