cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Saksalainen idealismi
1700-luvun lopulla mannermainen Eurooppa pyrki sulattamaan Immanuel Kantin filosofian. Saksalainen idealismi on ensimmäisiä suuntauksia, joka esitti vastauksen Kantille, osittain jo tämän eläessä. Ensimmäisiä saksalaisia idealisteja oli Johann Gottlieb Fichte, joka julkaisi vuonna 1792 teoksensa Versuch einer Kritik aller Offenbarung ("Pyrkimys kaiken ilmoituksen kritiikkiin"), johon Kant vastasi pitäen sitä ansiokkaana. Muita saksalaisia idealisteja ovat olleet Friedrich Schelling, Friedrich Heinrich Jacobi, Karl Leonhard Reinhold, Friedrich Schleiermacher, ja ehkä merkittävimpänä Georg Wilhelm Friedrich Hegel.
Saksalaisen idealismin kritiikki
Saksalaisen idealismin ja yleensä koko saksalaisen filosofian vaikutusvaltaisimpia kriitikoita olivat Arthur Schopenhauer, Søren Kierkegaard ja Friedrich Nietzsche. Schopenhauer torjui Hegelin ajattelun ja esitti teoksessaan Die Welt als Wille und Vorstellung ("Maailma tahtona ja mielteenä"), että Kantin transsendentaali idealismi on ainoa mahdollinen vastaus filosofiseen argumenttiin. Kierkegaard vastusti suurten filosofisten järjestelmien, kuten Hegelin järjestelmän, rakentamisyrityksiä, ja katsoi, että ihmisyksilön olemassaolo on ainoa oikeutettu pohja ajattelulle. Näin hän loi perustaa eksistentialismille. Nietzsche haastoi nihilismillään moraalin perustan kaikissa filosofisissa järjestelmissä. Karl Marx ja Friedrich Engels "käänsivät Hegelin päälaelleen" ja käyttivät hänen dialektiikkaansa historian analysoimiseen materialistisesta näkökulmasta. Kaikki nämä henkilöt voidaan nähdä mannermaisen filosofian edelläkävijöinä.
Brittiläinen idealismi
Isossa-Britanniassa akateemisen filosofian hallitseva suuntaus 1800-luvun loppupuolella oli brittiläinen idealismi. Se oli eräällä tavalla saksalaisen idealistisen liikkeen laajennos. Brittiläinen idealismi vastasi Kantin ja Hegelin töihin ja omaksui osan hegeliläisestä terminologiasta. Brittiläisistä idealisteista merkittävimmät olivat F. H. Bradley ja J. M. E. McTaggart. 1900-luvun alkupuolelle tultaessa sellaisten filosofien kuin Bertrand Russell ja G. E. Moore vastustus johti idealismin ajan nopeaan päättymiseen ja analyyttisen filosofian nousuun englanninkielisissä maissa. Idealistisesta ajattelusta ei jäänyt juurikaan näkyviä jälkiä analyyttiseen filosofiaan.
1900-luku
1900-luvun vaihteessa fenomenologian perustaja Edmund Husserl oli ehkä viimeisiä filosofeja, joita kumpikin perinne arvosti. Husserlin varhaiset työt matematiikassa, hänen kirjeenvaihtonsa Gottlob Fregen kanssa sekä hänen vaikutuksensa varhaisiin analyyttisiin filosofeihin valottavat myös analyyttisen perinteen historiaa.
Varhainen tietoisuus "analyyttisen" ja "mannermaisen" filosofian syvistä eroista voidaan jäljittää kahden Husserlin oppilaan, Rudolf Carnapin ja Martin Heideggerin, töihin. Vuonna 1929 Heidegger kirjoitti teoksen Was ist Metaphysik? ("Mitä on metafysiikka?"), joka oli tutkielma "ei-minkään" käsitteen analysoimisesta. Carnap kritisoi Heideggerin tutkielmaa vuonna 1932 teoksessaan Überwindung der Metaphysik durch logische Analyse der Sprache ("Metafysiikan eliminointi kielen loogisella analyysillä"). Carnap väitti, että useat kohdat Heideggerin teoksessa olivat esimerkkejä pseudoväitteistä joissa "loogisen syntaksin rikkominen oli erityisen selvää". Carnap syytti Heideggeria "historiallis-kielitieteellisen syntaksin" käyttämisestä, joka mahdollisti hänen mukaansa hölynpölyn, tyhjänpäiväisen puheen, kun taas "looginen syntaksi" teki sen mahdottomaksi. Heideggerin syntaksi oli johdettu osittain hegeliläisestä historisismista, kun taas Carnapin syntaksi oli johdettu osittain fregeläisestä logiikasta ja semantiikasta. Tämä perustavanlaatuinen ero tavoissa lähestyä filosofisia ongelmia — "kokemuksesta keskusteleminen" vastaan "kielestä keskusteleminen" — on tärkein syy jakoon analyyttisen ja mannermaisen filosofian välillä.
1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla Saksa oli edelleen Manner-Euroopan filosofinen päänäyttämö. Vasta Adolf Hitlerin ja kansallissosialismin valtaannousu karkotti pitkälti vasemmistolaisen ja juutalaisen filosofien keskittymän. Jotkut, kuten Frankfurtin koulukunta, hakivat turvaa ulkomailta, etenkin Yhdysvalloista. Pienempi osa filosofeista, kuten Martin Heidegger, jäivät Saksaan, lähinnä natsiyhteyksiensä takia. Sodan jälkeen heidät ja heidän ajatuksensa usein tuomittiin natsien tavoin, ja esimerkiksi Heideggeria kiellettiin joksikin aikaa opettamasta. Analyyttisen filosofian puolella Heideggerin natsiyhteyksistä muistettiin huomautella tämän kuolemaan saakka.
Yrjö Salpakari
Yrjö Sakari Salpakari (s. 25. syyskuuta 1945) on suomalainen ampumahiihtäjä.
Salpakari osallistui kaksien olympialaisten ampumahiihtokilpailuihin. Grenoblessa 1968 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 25:nneksi. Sapporossa 1972 hän jäi yhden ohilaukauksen päähän kultamitalista ja sijoittui viidenneksi.
MM-kilpailuissa Salpakari sijoittui viestissä neljänneksi vuosina 1970, 1971 ja 1973. Henkilökohtaisella MM-matkalla hän oli parhaimmillaan kahdeksas vuonna 1974. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti 20 kilometrillä vuonna 1972 ja viestissä vuonna 1973.
Salpakari edusti urallaan Suonenjoen Vasamaa ja Iisveden Kiriä. Hän voitti viestissä Suomen mestaruuden vuonna 1968. 2000-luvulla hän on jatkanut hiihtämistä veteraanisarjoissa ja osallistunut myös soutukilpailuihin.
Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Erottavia tekijöitä
Sara Heinämaa on tiivistänyt yleiset mielikuvat ja ennakkoluulot suuntauksista ja niiden eroista seuraavasti:
Luettelo Marokon hallitsijoista
Tämä on luettelo Marokon hallitsijoista vuodesta 789 jolloin Marokon valtio perustettiin. Vuodesta 1957 Marokon hallitsija sai kuninkaan arvonimen. Sitä ennen hallitsijat kantoivat sulttaanin arvonimeä.
Toy Story 3
Toy Story 3 on kolmiulotteinen animaatioelokuva ja Toy Story 2:n jatko-osa. Elokuvan tuotti Pixar Animation Studios ja sitä levittää Walt Disney Pictures. Elokuva julkaistiin ensimmäiseksi elokuvafestivaaleilla Italiassa 12. kesäkuuta 2010. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 18. kesäkuuta, Suomessa 27. elokuuta.
Juoni
Tarina alkaa monta vuotta edellisen osan jälkeen, jolloin Andy on jo teini-ikäinen ja lähdössä opiskelemaan. Viimeisten kolmen lelusotilaankin lähdettyä Andyn lelut alkavat pelätä, että Andy on jo unohtanut lelunsa, ja aikoo heittää nämä pois, niin kuin on vuosien aikana käynyt esimerkiksi Bo Beepille ja Wheezy-pingviinille. Ainoa, joka yrittää pitää toivoa yllä, on Woody. Edes Buzz ei ole varma, mitä tulee tapahtumaan. Pian on Andyn aika päättää, mitä tehdä leluilleen, sillä hän on lähdössä kolmen päivän päästä yliopistoon. Kun Andy on pakkaamassa lelujaan muovisäkkiin (jotka hän aikoo viedä ullakolle), hän pakkaa yllättäen Woodyn pahvilaatikkoonsa ja sulloo muut lelut säkkiin. Woody poistuu pahvilaatikosta ja seuraa Andya peläten säkin joutuvan jäteautoon. Woody helpottuu nähdessään Andyn ryhtyvän kiipeämään ullakon tikapuita, mutta Andyn jättäessä säkin lattialle (auttaakseen siskoaan Mollya kantamaan tämän tavaroita pois huoneestaan), Andyn äiti luulee säkin olevan täynnä pois heitettäviä roskia. Woody säntää pihalle roskasäkin luo pelastamaan ystäviään ennen jäteauton tuloa. Hän kuitenkin kauhistuu jäteauton sulloessa säkit sisäänsä. Woody kuitenkin huomaa ystäviensä pelastaneen itsensä ja hipsivän laatikon alla autotalliin. Lelut manaavat Andyn aikoneen heittää heidät pois. Woody yllättää lelut kömpimästä päiväkotiin lähtevään laatikkoon ja yrittää setviä väärinkäsitystä, mutta kukaan leluista ei usko Woodya, ei varsinkaan Jessie, joka on ennenkin joutunut entisen omistajansa Emilyn hylkäämäksi.
Lopulta Andyn äiti lähtee autollaan Päivänpaiste-päiväkotiin, ja lahjoittaa lelut sinne. Päiväkodissa lelut saavat iloisen vastaanoton päiväkodin lelujen johtajalta Tuhti Karhunhali -nimiseltä nallekarhulta ja muilta leluilta, kuten Keniltä, johon Barbie-nukke ihastuu. Woody haluaa kuitenkin lähteä takaisin Andyn luo, sillä hän itse tietää ettei Andy aikonut heittää heitä pois. Lopulta Woody yrittää yksin paeta päiväkodista, ja lopulta pääsee sieltä ulos, päätyen kuitenkin Bonnie-nimisen pikkutytön (jonka äiti on töissä päiväkodissa) luokse, jonka kanssa hänellä on yhtä ihanaa kuin Andyn kanssa useita vuosia sitten.
Päiväkodissa oleminen paljastuu kamalaksi, sillä Buzz ystävineen ovat pienten lasten osastolla, jolloin Buzz pyytää Tuhti-karhulta lupaa päästä vanhempien lasten osastolle. Tuhti-karhu suostuu ja antaa Buzzille luvan vaihtaa huonetta. Buzz kuitenkin haluaa myös ystävänsä mukaan, josta Tuhti-karhu raivostuu, ja vangitsee Buzzin, tehden tälle uudelleenasetuksen, jonka seurauksena Buzz luulee jälleen olevansa oikea avaruusrangeri sekä Tuhti-karhun palvelija, joka vangitsee omat ystävänsä, pitäen näitä keisari Zurgin kätyreinä.
Samaan aikaan yksi Bonnien leluista, Virnu-klovni, kertoo Woodylle kaiken, minkä tietää Tuhti-karhun todellisesta luonteesta: hän oli aluksi Tuhti-karhun ja Iso vauva-nuken kanssa Daisy-nimisen tytön leluja. Daisyn perheen ollessa retkellä Tuhti-karhu ystävineen unohtuivat vahingossa taukopaikalle. Tuhti-karhu, Virnu ja Iso vauva aloittivat pitkän patikoinnin takaisin kotiin, toivoen päätyvänsä Daisyn luokse. Lopulta heidän saavuttua perille Tuhti-karhu huomasi Daisyn ostaneen uuden Tuhti-karhun tilalle, jolloin Tuhdin luonne muuttui täysin. He aloittivat uuden matkan kohti tuntemattomaa, ja löysivät lopulta päiväkodin, jonne Tuhti-karhu saapui Ison vauvan kanssa, ryhtyen päiväkodin armottomaksi hallitsijaksi, joka ei hyväksy rakkautta tai perheitä. Virnu päätyi kuitenkin Bonnien luo. Woody lähtee takaisin pelastamaan ystäviään.
Samalla lelut uskovat Andyn etsivän heitä, jonka he saavat tietää Rouva Perunapäältä, jonka toinen silmä oli jäänyt Andyn huoneeseen, ja näkee siten toisella silmällään Andyn etsivän lelujaan. Woody pääsee takaisin päiväkotiin ja yrittää keksiä keinon paeta ystäviensä kanssa pois tarkoin vartioidusta päiväkodista, ja saa siihen apua Puhelimelta, joka kertoo Woodylle, että heidän on pysäytettävä kameroita valvova apinalelu, jotta he voisivat (pienellä todennäköisyydellä) päästä pakoon. Barbie onnistuu kiristämään Keniltä Buzz-figuurin käyttöohjeen. Woodyn ja muiden yrittäessä palauttaa Buzzin ennalleen tämä päätyykin vahingossa espanjankieliseen tilaan, jolloin tämä alkaa ilmaista romanttisia tunteitaan Jessietä kohtaan.
Lelujen pakomatka päättyy roskakorille, jossa Tuhti-karhu pysäyttää heidät. Woody ja Barbiehen tulisesti ihastunut Ken yrittävät saada Tuhti-karhun lopettavan hullun käyttäytymisensä, ja Woody heittää tälle Virnun antaman sydänkorun, joka on ainoa muisto Daisysta. Ison vauvan alkaessa kaivata Daisyä Tuhti-karhu tuhoaa raivoissaan korun ja raivoaa lelujen olevan vain poisheittämistä odottavaa rojua. Tämän seurauksena Iso vauva heittää Tuhti-karhun roskakoriin, mutta Tuhti onnistuu vetämään Woodyn mukaansa. Muut (paitsi Barbieta estävä Ken) yrittävät pelastaa Woodyä roskakorista, mutta jäteauto vie heidät kaikki mukanaan. Kaikki selviävät kuitenkin ehjinä. Buzz onnistuu pelastamaan Jessien autoon putoavien roskien alta, vanhan television kuitenkin pudotessa hänen päälleen. Tajuton Buzz kuitenkin herää palautuneena entiselleen.
Lelujen matka jatkuu jäteauton kautta kaatopaikalle, jossa he joutuvat tuhoisaan roskankäsittelyyn. Lelut onnistuvat välttämään tuhon ja Woody onnistuu pelastamaan Tuhti-karhun roskasilppurilta. Lopulta viimeisenä esteenä on kuilu, jossa odottaa roskien poltto. Tuhti-karhu huomaa hätäpysäytysnapin ja Woody ja Buzz auttavat häntä kiipeämään sen luo, mutta hän poistuukin paikalta ja jättää muut pulaan. Lelut päättävät kohdata loppunsa yhdessä. He kuitenkin pelastautuvat täpärästi, sillä vihreät Avaruusolio-lelut olivat yllättäen päätyneet nostokouran ohjaamoon onnistuen nostamaan ystävänsä pois roskanpolttokuilusta.
Woody kiiruhtaa ystävineen kotiin, ja hyvästelevät yliopistoon lähtevän Andyn muiden jäädessä ullakolle päätyvään laatikkoon. Lopulta viimeisillä minuuteilla Woody kirjoittaa laatikkoon (jonne muut lelut ovat menneet) Andylle viestin ”Andyn äidiltä”, jossa hän kehottaa Andya viemään lelut Bonnie-tytön luokse, tietäen näin olevan kaikkein parasta. Samalla hän itse hyppää mukaan laatikkoon.
Andy vie lelunsa Bonnielle, tietäen tekevänsä oikein, ja pyytää tätä pitämään erittäin hyvää huolta leluistaan. Andy leikkii leluilla Bonnien kanssa viimeisen kerran, ja lopulta ajaessaan pois yliopistoon hän kiittää leluja kaikista kuluneista vuosista. Woody ystävineen katsovat iloisina ja liikuttuneina Andyn ajaessa pois, tietäen että heillä on nyt taas uusi omistaja, jonka kanssa he tulevat viettämään yhtä iloisia aikoja kuin Andyn kanssa.
Elokuvan lopputekstien aikana nähdään kohtauksia, jotka kertovat Barbien jääneen Kenin kanssa päiväkotiin, ja päiväkodista on tullut parempi paikka, ja he lähettävät kirjeitä Woodylle ja muille leluille panemalla kirjeet Bonnien reppuun tämän ollessa päiväkodissa. Myös Woodylla ja hänen ystävillään on mukavaa uudessa kodissa. Jessie käyttää Buzzin espanjankielistä tilaa hyväkseen ja saa tämän mukaansa flamencotanssiin.
Ääninäyttelijät
Slinky-koiran ääninäyttelijä Jim Varney kuoli keuhkosyöpään 2000. Hänen tilalleen valittiin Varneyn ystävä Blake Clark, jolla tuottaja John Lasseterin mukaan on sopivan samankaltainen ääni.
Tuotanto
Walt Disney Feature Animationin piti tuottaa elokuva Circle 7 Animationin kautta ja oli tarkoitus julkaista se vuonna 2008. Tämän version tuotanto kuitenkin lopetettiin tammikuussa 2006. Helmikuussa 2006 Pixar Animation Studios, sarjan luojayhtiö, otti elokuvan teon vastuulleen.
Vastaanotto
Toy Story 3 -elokuvasta tuli elokuvahistorian toistaiseksi menestynein animaatioelokuva. Elokuva oli tuottanut 15. elokuuta mennessä 920 miljoonan dollarin (720 miljoonan euron) lipputulot. Elokuva ohitti aikaisemman listaykkösen, Shrek 2:n, joka tuotti noin 919 miljoonaa dollaria. Toy Story 3 tuotti yhteensä noin 1,063 miljardia dollaria.
Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi Toy Story 3:lle pistekeskiarvon 3,8. Kokoonpanoltaan hieman muuttuneen raadin pistekeskiarvoksi muodostui muutamaa viikkoa myöhemmin 3,3.
Episodi-lehdessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 4,25.
Vuoden 2011 Oscar-gaalassa Toy Story 3 voitti parhaan animaatioelokuvan ja parhaan laulun Oscar-palkinnot. Lisäksi se sai parhaan elokuvan, parhaan sovitetun käsikirjoituksen ja parhaiden äänitehosteiden Oscar-ehdokkuudet.
Raimo Piirainen
Raimo Olavi Piirainen (s. 22. joulukuuta 1952 Kajaani) on suomalainen SDP:n poliitikko ja entinen kansanedustaja. Hän nousi kansanedustajaksi varasijalta, kun Liisa Jaakonsaari valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa. Piirainen on ollut Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1993 ja Kainuun maakuntavaltuuston jäsen vuodesta 2001.
Lakydes
Lakydeestä tuli koulun johtaja Arkesilaoksen jälkeen noin vuonna 241 eaa. Hän oli uuden Akatemian perustaja. Antiikin aikaiset todisteet puhuvat kuitenkin sen puolesta, että hän yhtyi Arkesilaoksen ajatuksiin, ja kuuluisi hänkin näin keskimmäiseen Akatemiaan. Ajatusmaailmaltaan hän kuului opettajansa tavoin akatemialaisiin skeptikoihin.
Toy Story 3
Jatko-osa
Elokuvan jatko-osa Toy Story 4 sai ensi-iltansa vuonna 2019. Jatko-osan on ohjannut Josh Cooley.
Lakydes
Lakydes johti koulua 26 vuotta. Hän luennoi Pergamonin kuninkaan Attalos I:n hankkimassa puutarhassa, jota alettiin kutsua hänen mukaansa nimellä Lakydeion. Hänen jälkeensä koulun johtoon tulivat hänen oppilaansa Telekles ja Euandros, ja myöhemmin Hegesinos Pergamonlainen ja Karneades. Hänen sanotaan kirjoittaneen tutkielmia, mutta niistä yksikään ei ole säilynyt. Hänen sanotaan olleen hienostunut mies ja hyvä puhuja. Diogenes Laertios kertoo hänen kuolleen runsaaseen juomiseen, mutta muun muassa Eusebios kumoaa tämän, ja sanoo hänen olleen kaikessa kohtuullinen.
Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Holismi vastaan funktionalismi
Analyyttinen filosofia keskittyy usein tiettyihin yleismaailmallisiin ongelmiin, ja jakaa filosofian erillisiin osa-alueisiin, joiden välillä ei välttämättä ole paljon yhteyksiä: tieteenfilosofiaan, mielenfilosofiaan, kielifilosofiaan, matematiikan filosofiaan, jne.
Raimo Piirainen
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Piirainen valittiin kansanedustajaksi yhteensä 4 187 äänellä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa SDP menetti toisen paikkansa Oulun vaalipiirissä ja Piirainen jäi varasijalle. Hän oli liikenne- ja viestintävaliokunnan sekä ympäristövaliokunnan jäsen. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Piirainen palasi eduskuntaan. Marraskuussa 2022 Piirainen ilmoitti että ei ole ehdolla vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Piirainen työskenteli veturinkuljettajana vuosina 1978–2007, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle. Hän toimi pääluottamusmiehenä Veturimiesten liitossa vuosina 2001–2003.
Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Holismi vastaan funktionalismi
Mannermainen filosofia käsittelee usein näitä kysymyksiä kokonaisvaltaisesti ja keskittyy tiettyihin ajattelijoihin ja heidän teemoihinsa, kuten esimerkiksi kysymykseen elämästä, kuolemasta, antropologiasta, seksualiteetista, politiikasta, ruumiista tai historiasta.
Teksti vastaan kysymys
Mannermainen filosofia keskittyy filosofisiin teksteihin, sekä klassisiin että nykyaikaisiin, ja niiden tulkitsemiseen ja filosofisen kehityksen tutkimiseen. Mannermainen ajattelu ei ole niin kiinnostunut siitä, ovatko jotkut tietyt väitteet tosia vai epätosia, vaan siitä, mitä suuret ajattelijat ovat saavuttaneet omana aikanaan tai historian näkökulmasta, sekä totuuksina että puolitotuuksina. Tavoitteena on tulkita tekstejä ja käyttää niitä apuna niiden "taakse" pääsemiseksi ja niiden dekonstruoimiseksi.
Analyyttinen filosofia keskittyy ensi sijassa väitteisiin ja siihen, millä perusteella ne voidaan osoittaa todeksi. Väitteet nähdään joko tosina, epätosina, mielettöminä tai subjektiivisesti tosina, jolloin kaikki muut paitsi selvästi todet väitteet yleensä hylätään implisiittisesti.
Formaali logiikka vastaan logiikka logoksena
Analyyttinen filosofia käyttää usein formaalia logiikkaa ja formaalia loogista argumentaatiota kysymysten ja vastausten esittämiseksi.
Mannermainen filosofia sen sijaan tapaa käyttää termilogiikkaa väljemmin, tai samassa mielessä kuin kreikan kielen sanassa logos, joka voi tarkoittaa esimerkiksi "puhetta", tai tapana tuoda esille se mistä milloinkin puhutaan. Se katsoo logiikan käsitteiden, lakien ja ristiriitojen olevan sidottuja historiaan samoin kuin muidenkin käsitteiden: ne eivät välttämättä päteneet ennen eivätkä päde tulevaisuudessa, sen sijaan jokaisella on oma historiansa ja hermeneuttiset ongelmansa.
Deskriptiivisyys vastaan kriittisyys
Analyyttinen filosofia pyrkii usein kuvaamaan, miten asiat ovat maailmassa, kuinka asioiden täytyy toimia tai mikä tarjoaisi intuitiivisimman tai "parhaan" kuvauksen, joka voi torjua mahdollisimman paljon kritiikkiä. Tämän vuoksi analyyttinen filosofia kytkee itsensä usein empiirisiin luonnontieteisiin ja matematiikkaan. Analyyttinen filosofia pyrkii yleensä välttämään poliittisia kysymyksiä, paitsi poliittisessa filosofiassa ja etiikassa.
Concorde-sopimus
Concorde-sopimus on Kansainvälisen autourheiluliiton (FIA), Formula 1 -tallien ja FOA:n välinen sopimus, joka määrittelee ehdot, joilla tallit kilpailevat ja miten televisiotulot ja palkintorahat jaetaan. Sopimus on nimetty Pariisin Concorde-aukion mukaan, jossa ensimmäinen sopimus allekirjoitettiin vuonna 1981.
Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Deskriptiivisyys vastaan kriittisyys
Mannermainen filosofia sen sijaan on usein luonteeltaan kriittistä, ja olettaa, ettei maailman tila ei ole sellainen, jota tulisi vain kuvata, vaan että se muuttuu sen mukaan miten tulkitsemme sitä. Tämän vuoksi se näkee politiikan oleellisena osana kaikkea filosofiaa. 1800-luvulla mannermaiset filosofit, kuten G. W. F. Hegel ja Karl Marx määrittelivät kriittisyytensä "tieteeksi", nykyinen mannermainen filosofia on omaksunut valistuksen kriittisen asenteen. Monet mannermaiset filosofit, kuten esimerkiksi Gilles Deleuze ja Alain Badiou, suhtautuvat positiivisesti luonnontieteisiin ja matematiikkaan.
Concorde-sopimus
Sopimuksen tarkoitus on edistää ammattimaisuutta ja Formula 1:n kaupallista menestystä. Tärkein tekijä tämän saavuttamisessa on tallien velvollisuus osallistua jokaiseen kilpailuun, mikä tekee urheilusta entistä luotettavamman lähetystoiminnan harjoittajille, joiden odotetaan investoivan voimakkaasti televisiolähetysoikeuksien hankkimiseen. Vastineeksi talleille taataan prosenttiosuus urheilun kaupallisista tuloista.
Concorde-sopimuksia on ollut kahdeksan: ensimmäinen solmittiin vuonna 1981, muut vuonna 1987, 1992, 1997, 1998, 2009, 2013 ja nykyinen sopimus vuonna 2020. Uusin sopimus on voimassa vuoteen 2025 asti.
Sopimusten sisältö on ollut salainen kunnes vuoden 2005 lopulla tunnettu kilpaurheilutoimittaja Forrest Bond julkaisi vuoden 1997 sopimuksen.
Viitteet
<references group="" responsive="">
Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Erot käytetyissä esimerkeissä
Mannermaisessa filosofiassa on yleistä, että kirjoittaja viittaa kirjallisuuteen, novelleihin ja runouteen, tai arkielämän esimerkkeihin työpaikalta, kahviloista jne.
Analyyttisessä filosofiassa on yleisempää käyttää mielikuvituksellisia tai jopa tieteiskirjallisuutta muistuttavia ajatuskokeita (esimerkiksi aivot altaassa, mahdolliset maailmat) kysymysten havainnollistamiseksi.
Yhteinen tieteellinen tausta
Sekä analyyttisen että mannermaisen filosofian perustajiin kuuluvat filosofit saivat koulutuksensa ennen kaikkea matematiikassa, eivät filosofiassa (Russell, Frege, Husserl).
Kumpaankin perinteeseen kuuluvat filosofit lukevat lähes kaikki merkittävät filosofit esisokraatikoista Kantiin perustavalaatuisiksi ajattelijoiksi ja filosofian kysymyksenasettelijoiksi.
Kummatkin suuntaukset ovat akateemisesti suuntautuneita. Poikkeuksia ovat enemmän mannermaisessa perinteessä luetut Friedrich Nietzsche ja Søren Kierkegaard, jotka tekivät suurimman osan filosofiastaan yliopistojen ulkopuolella.
Yhdistävät kysymykset ja ratkaisut
Analyyttisen filosofian keskeisen filosofin Ludwig Wittgensteinin ja mannermaisen perinteen keskeisen filosofin Martin Heideggerin filosofiaa yhdistää toiminnallinen ajatusmalli filosofian perusteista. Kysymys postmodernista filosofiasta sekä siihen liittyvä kysymys kielestä nousi esille sekä Wittgensteinin ajatuksissa kielipeleistä että Jean-François Lyotardin määritelmässä koko postmodernin käsitteelle.
Juha Roiha
thumb|250px|[[Ilkka Kylävaara ja Juha Roiha]] Juha Tapani Roiha (s. 1955) on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja, joka on vuodesta 2009 työskennellyt Yle TV1:n Puoli seitsemän -makasiiniohjelman toimittajana. Sitä ennen Roiha työskenteli Yle Radio Suomessa, jossa hän toimitti muun muassa kirjallisuusohjelmaa Roihan kirja.
Yleisradion Radiomafia-kanavan juontajana ja toimittajana hän toimi koko kanavan olemassaolon ajan. Hän ja Tero Liete juonsivat 1. kesäkuuta 1990 kanavan ensimmäistä lähetystä, aamuohjelmaa Herätysjuhla, jonka aluksi Roiha lausui kanavan aloitussanat "Hyvää huomenta, tämä on Radiomafian taajuus". Ennen kanavan lakkauttamista 12. tammikuuta 2003 Roiha oli mukana muun muassa ohjelmissa Pressiklubi sekä Ulmanen & Roiha, jonka toisena juontajana oli Kai Ulmanen. Loimaalla syntynyt Roiha aloitti toimittajan uransa työskentelemällä Turun ylioppilaslehden päätoimittajana. Radiouransa hän aloitti 1980-luvulla Yleisradion maakuntaradio Turun Radiossa juontaen myös Rockradiota ja Yöradiota.
Roiha toimi kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon valitsijalautakunnan puheenjohtajana vuonna 2016. Hän on Heinäveden Valamon luostarin tukiyhdistyksen Valamon Ystävät ry:n puheenjohtaja (2020-).
Heinämäki (Sotkamo)
Heinämäki on kylä Sotkamossa, Kainuussa. Matkaa Sotkamon keskustaan on 14 km, Vuokattiin 19 km ja Kajaaniin 50 km. Ensimmäinen asukas kylälle muutti vuonna 1608, ja nykyisin kylässä on noin 250 vakituista asukasta. Lisäksi Kusianjärvellä ja Matikanjärvellä on runsaasti kesäasutusta, runsaat 100 vapaa-ajan asuntoa. Kylän halki virtaa Kusianjoki, ja seututie 888 (Ristijärventie) tarjoaa nopean liikenneyhteyden Sotkamoon ja Vuokattiin sekä Ristijärvelle. Kylän pohjoisosassa sijaitsee luultavasti Sotkamon suurin, pitkänmuotoinen ja osittain rimpinen avosuo, Solansuo, joka kuuluu Natura-alueisiin ja on siten valtion luonnonsuojelualue.
Kylä on palkittu "Vuojen Kaenuulaenen kylä" -tunnustuksella vuonna 2010.
Kylätalo Heinis
Heinämäen kyläkeskuksena toimii Kylätalo Heinis. Heinämäen kyläseura ry:n omistama Kylätalo Heinis saneerattiin koulukartanosta kyläkeskukseksi vuosina 2005–2007.
Kylätalo on kylän vapaa-ajanviettopaikka kyläläisille, kylän vieraille ja loma-asukkaille. Päärakennuksesta löytyvät kyläsali, majoitus- ja kerhotilat (muun muassa biljardipöytä), saunaosasto sekä suurtalouskeittiö. Kilpatason (A2) frisbeegolf-kentälle 'Heinämäki DiscGolfPark' pääsee pelaamaan talon pihalta.
Talon historia
Heinämäen kantatilasta erotettiin Toivolan tila vuonna 1907. Jormaskylältä kotoisin ollut ja ristiriitaisia tunteita herättänyt ”Herra-Heikki”, eli ankara metsätyönjohtaja Heikki Korhonen, rakensi talon tälle paikalle vuonna 1915. Kylän koulu toimi yksityistaloissa vuodesta 1915 lähtien. Kun kylälle alettiin etsiä vakituisen koulun paikkaa, huomattiin Toivolan keskeinen sijainti ja talosta tuli Heinämäen koulu vuonna 1925. Vanhassa koulurakennuksessa on lohkotuista graniittikivistä tehty perustus ja helmipaneelivuoraus julkisivussa. Pihamaan laidalla on suuri kiviholvikellari.
Muinaisen Egyptin lääketiede
thumb|280px|[[Edwin Smithin Papyrus on varhaisimpia säilyneitä lääketieteellisiä tekstejä ja egyptiläisen lääketieteen merkittävä lähde.]] thumb|Muinaisen Egyptin lääkärien käyttämiä lääketieteellisiä instrumentteja ja muita välineitä.|403x403px Muinaisen Egyptin lääketiede oli alkeellista ja puutteellista, mutta omaan aikaansa nähden kehittynyttä.
Filosofia
Sairaudet olivat lääkäreiden mielestä pahojen henkien aiheuttamia. Potilasta hoidettiin usein taikuudella, jonka uskottiin pystyvän karkottamaan paha henki potilaan ruumiista.
Vaikutukset länsimaalaiseen lääketieteeseen
Muinaisen Egyptin lääketieteellä oli suora vaikutus antiikin Kreikassa tuhat vuotta myöhemmin kehitettyyn Hippokrateen lääketieteen. Hippokrates lainasi lääketieteeseen joitain ohjeita suoraan muinaisesta Egyptistä.
Lääketieteelliset papyrukset
Lääketieteelliset papyrukset käsittelevät monia eri sairauksia, kuten lapsettomuutta ja käärmeen puremia. Kirjoituksissa on tietoa sairauksista, niiden diagnosoinnista ja hoitamisesta. Papyruksissa on muun muassa tietoa kirurgisista toimenpiteistä, yrttilääkkeiden käytöstä ja hoitoloitsuista.
Hoitomenetelmiä
Egyptiläiset tunsivat myös aika hyvin ihmisen rakenteen ja sisäelinten tehtävät. Anatomiaan he ovat voineet tutustua esimerkiksi palsamoinnin kautta. He kuitenkin luulivat, että ihmisen ajattelu ja tunteet tapahtuivat sydämessä.
Muinaisen Egyptin lääkärit olivat taitavia kirurgiassa ja murtumien parantamisessa. He ovat myös voineet valmistaa alkeellisia proteeseja.
Koulutus
Muinaisessa Egyptissä lääketiedettä opiskeltiin ja harjoitettiin elämän taloissa. Elämän talot olivat viisauden keskuksia Egyptissä, joissa myös opiskeltiin muita tieteenaloja.
Muinaisen Egyptin lääketieteen yksi suurimmista kehittäjistä oli lääkäri Imhotep. Häntä pidetään muinaisen Egyptin lääketieteen perustajana. Lääketieteen isäksi kutsuttu Hippokrates opiskeli Imhotepin temppelissä.
Treinta y Tres
Treinta y Tres on samannimisen departementin pääkaupunki Itä-Uruguayssa. Kaupungin asukasluku on 25 476 (2011).
Kaupungin nimi tarkoittaa 'kolmekymmentäkolme' ja se viittaa Juan Antonio Lavallejan johtamiin vapaustaistelijoihin, jotka vapauttivat Uruguayn brasilialaisten vallasta 1800-luvulla.
Treinta y Tres on keskellä maatalousaluetta sijaitseva kaupan ja teollisuuden keskus jolla on hyvät kulkuyhteydet: Kaupunki sijiatsee Panamericana-valtatien ja Montevideosta Rio Brancoon kulkevan pääradan varrella. Sillä on myös oma lentoasema.
Jetpac
Jetpac on peli, joka julkaistiin ZX Spectrumille ja VIC-20:lle vuonna 1983 sekä BBC Microlle 1984. Kyseessä on ensimmäinen Jetman-peli ja ensimmäinen Ultimate Play the Gamen julkaisema peli. Pelissä Jetmanin on tarkoitus koota raketti ja täyttää se polttoaineella ennen pääsemistä seuraavalle tasolle. Raketti on koottava uudelleen silloin tällöin, mutta polttoainetta on kerättävä joka tasolla. Jetman kohtaa eri tasoilla erilaisia vihollisia.
Peli on voittanut Golden Joystick Awards -palkinnon vuoden parhaana pelinä (Game of the Year).
Townshendin lait
Townshendin lait on nimitys neljälle säädökselle, jotka Ison-Britannian parlamentti hyväksyi kesä–heinäkuussa 1767. Ne asettivat brittiläisten Amerikan siirtokuntien asukkaiden maksettaviksi epäsuoria kulutusveroja tuontitullien muodossa ja siten siirtokuntalaisten mielestä loukkasivat heidän itsehallintoaan. Siirtokunnissa päätökset olivat hyvin epäsuosittuja, ja ne edistivät Amerikan vallankumouksen puhkeamista. Lakipaketti sai nimensä hankkeen isän, valtiovarainministeri Charles Townshendin mukaan.
Ensimmäinen kokonaisuuteen kuuluneista säädöksistä oli Suspending Act (”keskeytyslaki”), jonka mukaan New Yorkin provinssin maakuntakokouksen oli keskeytettävä kaikki toimintansa, kunnes se täyttäisi vuoden 1765 majoituslain (Quartering Act) määräykset brittijoukkojen majoituskulujen maksamisesta. Toinen säädös (”Townshendin vero”) määräsi tuontitullin maksettavaksi kaikesta siirtokuntiin tuotavasta lyijystä, paperista, lasista, maalista ja teestä. Maksut oli suoritettava satamissa. Tullimaksut oli avoimesti tarkoitettu vain tulojen keräämiseen kruunulle eikä niinkään kaupan säätelyyn. Kolmas säädös asetti tullimaksuja perimään viranomaiskoneiston, jolle annettiin siirtokunnissa lähes mielivaltaiset oikeudet käyttää esimerkiksi kotietsintöjä, vakoojia, rannikkovartioaluksia ja auttamismääräyksiä, ja jonka kulut rahoitettaisiin kokonaan tullimaksuista. Neljäs säädös korotti teestä perittävää tullimaksua, mutta vapautti samalla veroista teen viennin emämaasta siirtokuntiin.
Uudet säädökset herättivät jyrkkää vastarintaa siirtokunnissa, sillä ne uhkasivat siirtokuntien perinteistä itsehallintoa, erityisesti maakunnallisten edustajakokousten oikeutta päättää verotuksesta. Säädöksiä vastustettiin paitsi kiertämällä niitä, myös väkivaltaisesti. Erityisesti Bostonissa toimineet brittiviranomaiset joutuivat hyökkäysten kohteeksi. Maaliskuussa 1770 tapahtuneen Bostonin verilöylyn päivänä kaikki Townshendin lakeihin sisältyneet tullimaksut teetullia lukuun ottamatta kumottiin, vuoden 1765 majoituslakia muutettiin ja brittiläiset miehitysjoukot kutsuttiin pois Bostonista. Tämä rauhoitti tilapäisesti levottomuudet. Jäljelle jäänyt teetullia koskenut laki korvattiin vuonna 1773 niin sanotulla teelailla, joka muodostui uudeksi kiistojen aiheeksi.
Hagar Olsson
Alli Hagar Olsson (16. syyskuuta 1893 Kustavi – 21. helmikuuta 1978 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, näytelmäkirjailija ja esseisti. Häntä pidetään yhtenä suomalaisen modernismin uranuurtajista.
Elämä ja ura
Myös Olssonin näytelmät edustavat varhaista suomalaista sekä ruotsinkielistä ekspressionismia; hän kuvaa synkistyvää maailmantilannetta pasifistisesta näkökulmasta näytelmässä S.O.S. (1928), ja näytelmä Lumisota (1939) kiellettiin eikä sitä esitetty ennen kuin vuonna 1958.
Vuonna 1925 ilmestyi Olssonin esseekokoelma Ny generation. Olssonin esseetuotannon huippua edustaa kokoelma Arbetare i natten (1935), jossa hän kirjoittaa muun muassa C. J. L. Almqvistista ja modernismista. Olsson osallistui läpi uransa ajankohtaiseen kulttuurikeskusteluun, myös 1960-luvun Salama-sotaan. Häntä on luonnehdittu julistajaksi ja nuoren tasavallan kulttuurielämän omaksitunnoksi.
Olsson oli aktiivisesti mukana kirjoittajana ja toimittajana aikansa kirjallisuuslehdissä Ultrassa (1922) ja Quosegossa.
Olsson toimitti runoilija Edith Södergranin teoksia ja kävi kirjeenvaihtoa tämän kanssa. Hän julkaisi myöhemmin Södergranin hänelle kirjoittamat kirjeet kommenteillaan varustettuna. Hänen Södergranille kirjoittamansa kirjeet, kuten lähes kaiken muunkin, Södergran hävitti. Olsson luo kirjekokoelmassa kuvaa, että hän olisi ainoa, joka tunsi todella Södergranin ja pystyi tulkitsemaan tämän tekstejä. Tämän sekä yleisesti Olssonin Södergranista luoman kuvan on usea tutkija kiistänyt.
Olssonin tuttavapiiriin kuuluivat Södergranin lisäksi muiden muassa Wäinö Aaltonen, Karin Allardt-Ekelund, Jörn Donner, Honorine Hermelin ja Olof Lagercrantz. Nuorena hän oli kihloissa R. R. Eklundin kanssa.
Näkösyvyys
pienoiskuva|Erilaisia mittavälineitä näkösyvyyden arvioimiseksi (valkolevy ja [[secchilevy).]] Näkösyvyys tarkoittaa veden läpinäkyvyyttä. Se on vesistöjen tutkimuksessa yksi luonnonveden ominaisuutta ilmaiseva suure, jolla pyritään selvittämään vesistön sameutta tai valon läpäisevyyttä. Näkysyvyydellä voidaan havainnollistaa esimerkiksi järven rehevöityneisyyttä, vedenvärin tummuutta taikka saven tai humuksen määrää. Näkösyvyyteen vaikuttavat monet asiat eikä edellä mainittujen ominaisuuksien todellinen määrä määräydy yksiselitteisesti näkösyvyydestä. Kuitenkin, mitä huonompi järven veden laatu on, sen pienempi on näkösyvyys.
Mittaaminen
Mittaväline on valkolevy tai secchilevy, joka on pyöreä ja halkaisijaltaan 20 senttimetriä. Se on usein kiinnitettynä pitkään varteen, jossa on valmiina syvyysasteikko. Kun mitataan kirkkaan järven näkösyvyyttä, on käytännöllisempää kiinnittää levy naruun, jossa on syvyysmerkinnät esimerkiksi solmuina.
Levy painetaan veden pinnan alle esimerkiksi veneestä tai laiturilta. Eri syvyyksiä kokeilemalla huomataan kohta, jossa levy ei enää erotu pinnalta katsoen. Tämän kohdan syvyys on määritelmän mukaan näkösyvyys. Esimerkiksi plankton kykenee yhteyttämään auringon valossa noin kaksi kertaa näkösyvyyden verran.
Esimerkkejä
Seuraavassa on erityyppisten järvien arvioituja näkösyvyyksiä: Jos järvi on erittäin hapan, sakkautuvat humushiutaleet järven pohjalle ja vesi kirkastuu.
HMS Quail (1895)
HMS Quail oli Britannian kuninkaallisen laivaston Quail-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja sen köli laskettiin 28. toukokuuta 1895 telakkanumerolla 606. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 24. syyskuuta ja se liitettiin laivastoon heinäkuussa 1897.
Peter Stuhlmacher
Peter Stuhlmacher (s. 18. tammikuuta 1932) on teologi ja Uuden testamentin tutkija, joka toimi professorina Ebehard Karlin yliopistossa Tübingenissä.
Ura
Stuhlmacher kirjoitti ylioppilaaksi Stuttgartissa vuonna 1951 ja opiskeli sen jälkeen vuoteen 1958 asti teologiaa Tübingenin yliopistossa, jossa hän toimi aktiivisena assistenttina protestenttisen teologian seminaarissa vuosina 1959-1968. 1962 hän väitteli tohtoriksi ja keskittyi Uuden testamentin teologian tutkimukseen. Vuosina 1968-1972 Stuhlmacher toimi Uuden testamentin teologian professorina Erlangenin yliopistossa, mutta palasi Tübingeniin 1972, jossa hän toimi professorina eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2000.
Teologia
Jo ensimmäisestä Apostoli Paavalia käsittelevästä tutkimuksestaan alkaen Stuhlmacher sai kansainvälistä huomiota. Hän aloitti (yhdessä Harmut Gesen kanssa) niin sanotun jälkikriittisen teologisen ohjelman pyrkimyksenään luoda raamatullista teologiaa. Tämä Stuhlmacherista alkanut raamattuteologiaksi kutsuttu tutkimustraditio yhdistää tieteellisesti pätevän akateemisen eksegetiikan ja Raamatun hengellisen lukutavan. Stuhlmacherille eksegetiikka, kirkko ja lähetys muodostivat yhden kokonaisuuden. Niinpä hän kannatti kirkon suuntautumista entistä enemmän alkukristillisyyden mukaiseen hengellisyyteen ja siten kotikokoontumisiin ja yleiseen pappeuteen. Lähetystyö ja evankeliointi olivat Stuhlmacherille Uuden testamentin keskus, josta käsin kirkko alun perin sai muotonsa ja josta käsin sen tulisi saada muotonsa yhä edelleen. Vanhemmilla päivillään Stuhlmacher koki vetoa erityisesti pietistisiin piireihin ja evankelikaalisiin pastoreihin. 1990-luvulla Stuhlmacher kehitti edelleen ja yhtenäisti Uuden testamentin raamattuteologiaa käsitellen runsaasti mm. Raamatun tulkintaa. Stuhlmacherin aloittamaa uutta raamattuteologista ohjelmaa pohjustivat, jatkoivat ja kehittivät mm. Oscar Cullmann, Joachim Jeremias, Leonhard Goppelt ja Ulrich Wilkens. Se muodostaa akateemisessa teologiassa toisen valtauoman ja vaihtoehdon bultmannilaiselle ns. historiallis-kriittisen kauden teologialle.
Lauri Hämäläinen
Lauri Hämäläinen (10. elokuuta 1832 Rautalampi – 29. syyskuuta 1888 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, urkuri ja pianonvirittäjä.
Henkilöhistoria
Hämäläisen vanhemmat olivat sumiaislaislähtöinen seppä Johan Gabriel Hämäläinen ja Anna Pynnönen. Perheeseen kuului vanhempien lisäksi kymmenen lasta. Hämäläinen opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuosina 1860–1864, toimittuaan sitä ennen jonkin aikaa Oulun ruotuväen soittokunnassa. Opinnot päätettyään hän toimi Viipurissa sotilaskapellimestarina, Viaporissa urkurina ja Meissnerin teatteriorkesterin viulistina. Helsingin Vanhan kirkon urkuri hän oli vuosina 1871–1888 ja Helsingin lukkari- ja urkurikoulun urkujen soiton opettajana vuosina 1882–1888. Hämäläinen opetti muun muassa Oskar Merikantoa.
Hämäläinen oli naimisissa vuodesta 1875 lähtien Emma Fredrika Kekonin (k. 1931) kanssa. Heidän tyttärensä Armi (1885–1979) avioitui vuonna 1908 säveltäjä, kuoronjohtaja ja kirjailija Heikki Klemetin kanssa. Perheen poika Väinö Hämäläinen (1876–1940) oli taas taidemaalari, graafikko ja kuvittaja ja hänen poikansa jazzmuusikko, kapellimestari ja tuotantopäällikkö Olli Hämäläinen (1924–1984).
Taiteellinen tuotanto
Hämäläisen sävellyksiin kuuluu mm. yksinlauluja kuten Kuhun taidan verrata. Hänen säveltämiään ovat myös Turun marssi, Jyväskylän palokunnanmarssi, Valtiopäivien marssi sekä laaja urkutuotanto, josta hän julkaisi kokoelmat Orgelmusik för kyrkan vuonna 1874 ja Helmivyö vuonna 1878. Hän myös toimitti vuonna 1868 ilmestyneen Suomalaisia kansanlauluja ja tanssia -teoksen.
Toy Story 2
Juoni
Juoni perustuu niihin elementteihin, jotka jäivät pois edeltävästä elokuvasta, kun siinä keskityttiin Woodyn ja Buzz Lightyearin ystävyyteen.
Woodyn omistaja Andy on lähdössä Länkkärileirille ja hän on ottamassa Woodyn mukaansa, mutta Andy vahingossa repii Woodyn käden ja hän jää pois matkasta. Sitten Woodyn ystävä Wheezy joutuu kirpparille ja Woody pelastaa hänet, mutta lelukauppaketju Alin Leluladon omistaja Al varastaa Woodyn samalla. Muut lelut saavat selville, kuka vei Woodyn ja Buzz Lightyear, Herra Perunapää, Rex, Röh ja Slinky lähtevät vaaralliselle pelastusmatkalle. Samaan aikaan Woody tapaa ”oikean” perheensä, johon kuuluu lehmityttö Jessie, Woodyn hevonen Napakymppi ja mainari Paukku-Pete. Woodylle selviää, että hän on arvokas keräilyesine. Hänelle selviää myös, että Al on myymässä lelut lelumuseoon Japaniin. Buzz ja muut etsijät yrittävät etsiä Woodya Alin leluladosta, mutta häntä ei löydy. Buzz joutuu myös nenäkkäin toisen Buzz Lightyearin kanssa, joka on samanlainen kuin hänkin alun perin.
Buzzien paikka vaihtuu ja oikea Buzz seuraa muita Alin asuntoon, jossa Woody oikeasti on. Woody on kuitenkin päättänyt lähteä Japaniin muiden kanssa ja muut pelastajat poistuvat. Woodylle iskeekin katumus ja hän tajuaa, että ystävät ja omistajan rakkaus ovat tärkeimpiä asioita lelun elämässä. Hän päättää palata takaisin ja pyytää Jessietä, Napakymppiä ja Paukku-Peteä mukaan. Jessie ja Napakymppi suostuvat, mutta Paukku-Pete on eri mieltä ja väkisin pakottaa muut mukaansa. Buzz ja muut seuraavat Alia lentokentälle pizzataksilla ja vapauttavat Woodyn. Jessie ei pääse vapaaksi ajoissa ja Woody, Buzz ja Napakymppi pelastavat hänet lentokoneesta. Joukko palaa takaisin kotiin ja varsinkin Andy on iloinen saamistaan uusista leluista.
Ääninäyttelijät
Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Maria Wiberg, Telma Tuomisto, Vaula Hyry, Jaana Hovinen ja Ralf Öhberg.
Eiri
Eiri Oy oli lahtelainen Eino Riihelän vuonna 1944 perustama perheyritys, joka käsitti valokuvien kehityspalvelun sekä Konica Minolta -kameroiden maahantuonnin Suomeen. Sillä oli myös PIK-20-purjelentokoneiden valmistusta. Eiri asetettiin konkurssiin 16. marraskuuta 2005 sen omasta pyynnöstä. Tätä ennen yritys oli hakeutunut velkasaneeraukseen marraskuussa 2004. Eirin suurimmat velkojat olivat Nordea, Finnvera, Konica-Minolta sekä verottaja. Velkojen määrä oli yhteensä 12,5 miljoonaa euroa. Työntekijöitä oli 115. Konkurssipesän palveluksessa jatkoi 85 henkilöä, joista 65 valmistuksen puolella tuotannossa. Eirissä tehtiin 40 000 000 valokuvaa vuodessa.
Eiri Oy ajautui konkurssitilaan lähinnä digitaalisten kameroiden yleistymisen vuoksi. Yrityksen kuvankehitysliiketoiminta ja tukkukauppa siirtyi Eirikuva Digital Image Oy Ab:lle tuotemerkkeineen. Kehystehtaan toiminta siirtyi Eiri Kehykset Oy Ab:lle. Suurkuvatulosteita ja offsetpainotöitä tehnyt, samaan konserniin kuulunut EiriPrint Oy (Ent. Jarkoskuva) siirtyi liiketoimintakaupalla Tähtityöt Oy:lle.
Suomessa yhtiön kuvatuotteita myydään ja markkinoidaan Eirikuva-tuotemerkin alla. Eirikuva on tuttu ja tunnettu valokuvien merkkituote ja niiden valmistus on jatkunut Suomessa vuosikymmenien ajan. Kesällä 2012 mainostoimistoryhmä Zeeland Oy myi osan Eirikuvan osakkeista Antti ja Arto Kosusen pääosin omistamalle Loreen Oy:lle, Zeeland Oyj jäi uuteen yhtiöön vähemmistöomistajaksi 20 prosentin osuudella.
Ifolor osti alkuvuodesta 2014 Eirikuva-tuotemerkin, jolloin tuotanto Eirikuvalla Lahdessa päättyi. Eiri Kehykset Oy valmistaa edelleen kehyksiä Lahdessa.
Eiri-kehykset
Valokuvakehysten valmistaminen aloitettiin Eirikuvassa 1960-luvulla. Toiminta laajeni pian useaan miljoonaan kehykseen vuodessa, materiaaleina muovi, puu ja metalli. Vuonna 2003 Eiri Kehys irrotettiin Eiri Kuvasta ja siitä tehtiin oma yrityksensä Eiri Kehys Oy Ab. Eiri Kehys haki konkurssia vuonna 2012, jolloin yritys myytiin lahtelaiselle yrittäjälle Juha Miikkulaiselle. Vuodesta 2013 kehyksiä on valmistanut ja myynyt Eiri Kehykset Oy. Kehysvalmistus jatkuu, vaikka muu Eirin toiminta Lahdessa lopetettiin Ifolor-kaupan myötä 2014.
Kehystuotteista huomattava on ollut ruusukulmakehys. Sen valmistus aloitettiin Saksassa 1957 ja Suomessa 1959. Vuoteen 2002 mennessä tuotetta oli valmistettu jo 7,5 miljoonaa kappaletta. Malli oli pysynyt samanlaisena jo vuodesta 1959.
Vennamo
Vennamo-nimisiä henkilöitä:
Omavaraisuus
Omavaraisuus voi viitata seuraaviin aiheisiin:
Bobonaro
Bobonaro on kaupunki Itä-Timorissa Bobonaron alueella. Kaupungissa oli noin 12 200 asukasta vuoden 2015 väestönlaskennassa.
Åselen kunta
thumb|right|250px|Maisemaa Björnlandetin kansallispuistosta.
Fist of the Northern Destroyer
Fist of the Northern Destroyer on Clandestine Blazen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Northern Heritage.
Åselen kunta
Åselen kunta on Västerbottenin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Lappiin. Kunnan keskustaajama on Åsele.
Kunnan maapinta-ala on 4 223,52 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 2 807 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 7,49 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 0,2 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Historia
Ensimmäiset Åselen asukkaat olivat saamelaisia. Gafselen kylään saapui ensimmäiset uudisasukkaat olivat Nils Andersson ja hänen vaimonsa Brita. He pakenivat Suomesta vuonna 1674 sotaa pakoon.
Aikaisemmin vuonna 1799 Fredrikaan perustettu seurakunta sai nimensä Ruotsin kuningattaren Frederica Dorothea Wilhelminan ensimmäisen etunimen mukaan. Naapuriseurakunnat Dorotea ja Vilhelmina saivat nimensä muiden etunimien mukaan. Åsele halusi pitää oman nimensä.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan Åselen pitäjästä tuli Åselen maalaiskunta. Kunnan nykyinen keskustaajama Åsele (nimenä myös Åsele kyrkoplats) oli taajaväkinen yhdyskunta kunnan sisällä vuosina 1901–1958. Se lakkautettiin vuonna 1959, jolloin koko maalaiskunta muutettiin Åselen kauppalaksi. Tämän jälkeen Ruotsiin ei enää perustettu uusia kauppaloita. Vuoden 1971 kauppala muutettiin Åselen kunnaksi. Åseleen liitettiin vuonna 1974 vielä Fredrikan ja Dorotean kunnat. Nykyiset rajansa kunta sai vuonna 1980, jolloin Dorotea erotettiin jälleen omaksi kunnakseen.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 28 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 1,5 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 31 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 156 323 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 64 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 2 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 66,2 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 1 026 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Åselen kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien. Dorotean kunta sisältyy Åselen tuloksiin vuosina 1973–1976.