cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alpakka (villa)
Alpakka on tavallisesti vaaleanruskeaa, mutta värimuunnoksia tunnetaan yli 20. Valkoinen väri on saatu aikaan sisäsiitoksella ja sitä suositaan erityisesti teollisessa käytössä, sillä sitä pystytään helpoimmin värjäämään. Värejä on valkoisesta täysmustaan, eri ruskeansävyiset, harmaat ja violettiin vivahtavat harmaat. Lisäksi on monivärisiä eläimiä, mutta ne eivät ole villantuottajien suosiossa, sillä villa joudutaan erottelemaan laadun lisäksi myös värin mukaan. Samassa eläimessä eriväriset säikeet voivat olla eri paksuisia.
Accyo-rodun alpakoita on erityisesti jalostettu villantuotantoa varten.
Paddy Moran
thumb|Paddy Moran Patrick Joseph "Paddy" Moran (11. maaliskuuta 1877 – 14. tammikuuta 1966) oli ammattilaisjääkiekkoilija. Maalivahtina pelannut Moran edusti yhtä lukuun ottamatta kaikkina 16 kautenaan Quebec Hockey Club -seuraa vuodesta 1901 vuoteen 1917; kauden 1909–10 Moranin työnantaja oli Haileybury Comets. Moran tunnettiin siitä, että hän saattoi häiritä vastustajan pelaajia hyvinkin aggressiivisesti mailallaan.
Vindelnin kunta
thumb|right|250px|Tvärålundin pohjoisosa. thumb|right|250px|Uumajanjoen ylittävä siltä Tegsnäsetissä.
Kunnan maapinta-ala on 2 630,05 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 5 550 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 33,75 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 1,3 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Degerforsin maalaiskunta perustettiin 1.1.1863, jolloin vuoden 1862 kunnallislait astuivat voimaan. Maalaiskuntaan perustettiin kolme taajaväkistä yhdyskuntaa: Vindeln (vuonna 1924), Hällnäs (vuonna 1937) ja Granön (vuonna 1941). Vuoden 1952 kuntauudistus ei vaikuttanut aluejakoon, mutta taajaväkiset yhdyskunnat lakkautettiin vuoden 1960 tienoilla.
Seuraavassa suuressa kuntauudistuksessa kunta vaihtoi nimeään, koska Ruotsissa oli tuolloin kaksi Degerfors-nimistä kuntaa. Västerbottenissa sijainneen Degerforsin maalaiskunnan lisäksi Örebron läänissä sijaitsi Degerforsin kauppala, joka muutettiin kuntauudistuksessa Degerforsin kunnaksi. Degerforsin maalaiskunta otti uuden nimen tulevasta keskustaajamastaan ja vuonna 1969 siitä tuli Vindelnin maalaiskunta. Vuonna 1971 Ruotsissa siirryttiin yhtenäiseen kuntamuotoon ja maalaiskunta muutettiin Vindelnin kunnaksi ilman rajamuutoksia.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 56 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,1 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 91 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,3 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 167 132 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 85 000 kruunua.
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 5 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 59,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 2 211 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Vindelnin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Vindelnin kunnan piireistä.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Aiheesta muualla
Vindeln
Carlos López
Carlos López Cano (1. tammikuuta 1987 Pozo Alcón, Espanja − 11. marraskuuta 2021 Berguedà) oli espanjalainen jalkapalloilija.
López kuoli 11. marraskuuta 2021 auto-onnettomuudessa Berguedàssa Espanjassa.
Oskari Aalto
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania. Oskari Aalto (23. tammikuuta 1887 Alahärmä – 5. huhtikuuta 1918) oli suomalainen jääkärivaravääpeli ja työmies. Hänen vanhempansa olivat työmies Matti Saha ja Maria Eliaksentytär ja hänen puolisonsa oli Kaisa Vilhelmiina Mäenpää. Oskari Aalto työskenteli työmiehenä Kortesjärvellä ennen jääkäriksi ryhtymistään.
Oskari Aalto saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 2. helmikuuta 1918. Hän palveli Suomen sisällissodassa joukkueenjohtajana 4. Jääkärirykmentin 8. jääjäripataljoonan konekiväärikomppaniassa. Oskari Aalto osallistui sotatoimiin Raudussa, missä kaatui 5. huhtikuuta 1918. Hänet on haudattu Kortesjärven sankarihautaan.
Cory Joseph
Cory Ephram Joseph (s. 20. elokuuta 1991 Toronto) on kanadalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pelintekijä. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2011 lähtien. Vuonna 2014 hän voitti San Antonio Spursissa NBA:n mestaruuden. Joseph on pelannut myös Kanadan maajoukkueessa.
Elämä ja ura
Joseph pelasi yliopistokoripalloa Texasin (Austin) yliopistossa kauden 2010–2011. San Antonio Spurs varasi hänet NBA:han 29. vuorolla vuoden 2011 varaustilaisuudessa. Vuonna 2014 Joseph juhli Spursissa NBA:n mestaruutta.
Vuonna 2015 Joseph siiryi vapaana pelaajana Toronto Raptorsiin. Vuonna 2017 hänet kaupattiin Indiana Pacersiin, jossa hän pelasi kaksi kautta.
Joseph on kuulunut myös Kanadan miesten maajoukkueeseen, jonka kapteenina hän myös on toiminut. Vuoden 2015 Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän onnistui Kanadan pronssimitalin varmistaneessa viime hetken heitossa.
Josephin veli Devoe Joseph on myös koripalloilija.
Jean Kennedy Smith
Jean Ann Kennedy Smith (syntyään Jean Ann Kennedy, 20. helmikuuta 1928 Boston, Massachusetts – 17. kesäkuuta 2020 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen diplomaatti. Hän oli Joseph P. Kennedyn ja Rose Kennedyn kahdeksas lapsi.
Hän toimi Yhdysvaltain suurlähettiläänä Irlannissa. Hänen veljensä oli Yhdysvaltain 35. presidentti John F. Kennedy, ja Jean Ann Kennedy osallistui veljensä kampanjaan vuonna 1960.
Pixies
Pixies on yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye. Yhtye perustettiin Bostonissa vuonna 1986 ja oli olemassa vuoteen 1993 saakka, tehden yli kymmenen vuoden tauon jälkeen paluun vuonna 2004. Pixies ei menestynyt myyntilistoilla erityisen hyvin varsinkaan kotimaassaan, mutta sitä pidetään eräänä tärkeimmistä 1990-luvun vaihtoehtorockin vaikuttajista. Muun muassa yhtyeen albumit Surfer Rosa ja Doolittle ovat vuosien saatossa saavuttaneet klassikon aseman. Pixies nautti kuitenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Euroopassa suurta kulttisuosiota. Yhtyeen keulakuva Black Francis, Pixiesin kappaleiden pääasiallinen kirjoittaja, on luonut yhtyeen jälkeen menestyksekkään uran nimellä Frank Black.
Pixiesin tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Where Is My Mind?”, ”Hey”, ”Gigantic”, ”Debaser”, ”Here Comes Your Man”, ”Monkey Gone to Heaven”, ”Velouria” ja ”Planet of Sound”
Keminmaan vaakuna
thumb|150px|Keminmaan vaakuna pienoiskuva|159x159px|Kemin pitäjän vanha sinetti Keminmaan vaakuna on Keminmaan kunnan tunnus. Vaakunan lohi on peräisin pitäjän vanhasta sinetistä, ja lukko viittaa paikkakunnan keskeiseen sijaintiin seudulla. Sinetistä peräisin oleva lohi esiintyy myös Kemin kaupungin vaakunassa.
Latvian valkovenäläiset
Latvian valkovenäläiset ovat Latviassa asuvia valkovenäläisiä. He ovat Latvian toiseksi suurin vähemmistöryhmä heti venäläisten jälkeen. Toisin kuin venäläiset ja ukrainalaiset, he ovat Latviassa jo useamman vuosisadan asunut vähemmistö, vaikka heistäkin monet ovat muuttaneet paikalle Latvian neuvostomiehityksen aikana.
Historia
Valkovenäläisiä on perinteisesti asunut Latgalessa, joka kuului aikoinaan Vitebskin kuvernementtiin. Valkovenäläisiä muutti Väinäjoen varteen etenkin 1600-luvulla Polatskista ja Smolenskista. Valkovenäläiset elivät paikallisten latgallien tapaan maaseudulla, kun taas puolalaiset, venäläiset ja juutalaiset asuivat kaupungeissa. 1920-luvun alku oli valkovenäläisen kulttuurin nousuaikaa Latviassa, ja tuolloin perustettiin esimerkiksi valkovenäläisiä kouluja ja jopa lukioita Ludzaan ja Väinänlinnaan. Latviassa julkaistiin valkovenäläisiä sanomalehtiä, kuten esimerkiksi Golos Belarusa -lehteä sekä Belaruskaya Shkola u Latvii -aikakauslehteä. Vuodesta 1928 lähtien Riiassa ja Väinänlinnassa toimi valkovenäläisiä teattereita. Latvian venäläiset ja puolalaiset eivät suhtautuneet kovin suopeasti valkovenäläisen kulttuurin kehittämiseen, sillä sille annetut rahat olivat pois heiltä. Vuosina 1924-25 valkovenäläisiä opettajia vastaan nostettiin syytteitä siitä, että he halusivat liittää Latgalen osaksi Neuvostoliittoa. Oikeudenkäynnit aiheuttivat valkovenäläisten koulujen sulkemisen. Valkovenäläiset alkoivat rekisteröidä itsensä venäläisiksi ja puolalaisiksi. Vuonna 1920 Latviassa oli 75 000 valkovenäläistä, mutta kymmenen vuotta myöhemmin vuonna 1930 heitä oli enää 26 000.
Nykypäivä
Valkovenäläiset ovat sulautumassa venäläisväestöön. Venäjän kieli valtaa alaa valkovenäjältä, vain viidesosa valkovenäläisistä osaa kieltä ja vielä harvempi käyttää sitä aktiivisesti. Lisäksi seka-avioliitot venäläisten ja valkovenäläisten välillä ovat tavallisia. Lisäksi alhainen syntyvyys ja maastamuutto Valko-Venäjälle ovat vähentäneet heidän määräänsä. Latviassa toimii kaksi valkovenäläistä kulttuuriseuraa, vuonna 1988 perustettu Svitanak ja valkovenäjän kieleen keskittynyt Pramen. Pramenin yhteydessä toimii valkovenäläinen kansallismusiikkiyhtye Nadežda.
Jani Lähde
Jani Lähde (s. 27. helmikuuta 1984 Kotka) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai laitalinkki.
Ura
Vuonna 2006 Lähde palasi Kotkaan ja Kolmosessa pelanneen KTP:n riveihin. Kaudella 2007 hän solmi kaksivuotisen sopimuksen KooTeePeen Veikkausliiga-joukkueen kanssa. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa Lähde teki 26. huhtikuuta 2007 ottelussa Tampere Unitedia vastaan. KooTeePeen pudottua Veikkausliigasta Ykköseen kauden 2008 päätteeksi Lähde siirtyi sarjatasoa alemmas KTP:n joukkueeseen. Lähde valmentaa nykyään FC Hongan organisaatiossa ja on 07-ikäluokan päävalmentaja.
Eurajoen Veikot
Kotikenttä
Eurajoen Veikot pelaa maakuntasarjan pesäpallo-ottelunsa Eurajoen liikuntakeskuksessa sijaitsevalla pesäpallokentällä. Kentän hiekkatekonurmi valmistui syksyllä 2011. Kentän vihkiäisotteluna pelattiin 29. huhtikuuta 2012 naisten Superpesiksen paikallisottelu Porin Pesäkarhujen ja Rauman Lukon välillä.
Joukkueet
Eurajoen Veikoissa on kaudella 2019, 6 joukkuetta: G-ikäiset, F-ikäiset, E-pojat, E-tytöt, D-pojat, sekä miesten maakuntasarjan joukkue.
Kageran alue
pienoiskuva|Kageran alue tummennettuna Tansanian kartalla Kageran alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan luoteisosassa Victorianjärven länsirannalla. Sillä on pohjoisessa rajaa Ugandan kanssa ja lännessä Burundin ja Ruandan kanssa. Alue on saanut nimensä Kagera-joesta.
Kageran alue sijaitsee rajaseudulla kaukana pääkaupungista. 1990- ja 2000-luvulla sinne tuli pakolaisia Ruandasta ja Burundista. Pakolaisleirien asukkaat raivasivat paljon metsiä polttopuiksi.
Edwardinjärvi
thumb|Ugandan joet ja järvet: Edwardinjärvi kuvan vasemmassa laidassa lounaisrajalla. Edwardinjärvi on yksi Afrikan suurista järvistä. Se on osa Itä-Afrikan hautavajoaman pohjalla olevaa järviketjua muutamia kilometrejä päiväntasaajan eteläpuolella. Edwardinjärvi on läntisin Niilin lähdejärvistä. Järven pinta-ala on noin 2 200 neliökilometriä, ja sen pinta on 912 metriä merenpinnan yläpuolella.
Deleu
pienoiskuva|Deleu Luiz Carlos Santana, pelaajanimeltään Deleu, (s.1 maaliskuuta 1984) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa puolalaista KS Cracoviaa.
Edwardinjärvi
Tutkimusmatkailija Henry Stanley kävi järvellä vuonna 1888 ja nimesi sen silloisen Walesin prinssi Edvardin mukaan. Järvi oli jonkin aikaa nimetty Idi Aminin mukaan Aminjärveksi ja Idi Amin Dadan järveksi, mutta vanha nimi palautettiin Aminin suistuttua vallasta.
Gibraltarin köysirata
pienois|pysty Gibraltarin köysirata on köysirata, joka vie matkustajia Gibraltarinvuorelle. Se on yksi Gibraltarin suosituimmista nähtävyyksistä. Rata valmistui vuonna 1966 ja sen toteutti sveitsiläinen Von Roll -yhtiö. Linjalla on kolme asemaa: ala-asema Alamedan kasvitieteellisen puutarhan vieressä, keskiasema Apes’ Den -luolan luona ja pääteasema 412 metrin korkeudessa lähellä vuoren huippua. Matka huipulle kestää kuusi minuuttia.
Alkuperäiset vuoden 1966 vaunut on korvattu uusilla vuonna 1986. Yhtiön omat insinöörit tarkastavat sen päivittäin, ja lisäksi sveitsiläiset huoltavat köysiradan kerran vuodessa.
Vaunuun mahtuu 30 matkustajaa. Vaunut liikkuvat automaattisesti, mutta niissä on mukana henkilökuntaa, joka voi tarvittaessa olla yhteydessä keskusvalvomoon, mistä vaunuja voidaan ohjata myös käsin.
Suomen tieteis- ja fantasiakirjoittajat
Suomen tieteis- ja fantasiakirjoittajat ry (aikaisemmin Suomen Tieteiskirjoittajat ry) on vuonna 1984 perustettu, tieteis- ja fantasiakirjoittamisesta kiinnostuneille suunnattu suomalainen yhdistys. Yhdistyksen toimintaan kuuluu muun muassa kirjoittajakoulutus, kirjoittajaringit ja arvostelupalvelu sekä yhdessä Turun science fiction -seuran ja Turun yliopiston tieteiskulttuurikabinetti ry:n kanssa uusille kirjoittajille järjestettävä Nova-kirjoituskilpailu. Yhdistys julkaisee Kosmoskynä-lehteä ja ajoittain novellikokoelmia ja kirjoitusoppaita.
Toiminta
Yhdistyksen tarkoituksena on parantaa suomalaisen tieteis- ja fantasiakirjallisuuden tasoa, kouluttaa suomalaisia tieteis- ja fantasiakirjoittajia ja pyrkiä tekemään suomalaista tieteis- ja fantasiakirjallisuutta tunnetuksi niin kotimaassa kuin ulkomailla. Yhdistyksen tavoitteena on myös toimia jäsentensä taloudellisen ja ammatillisen aseman parantamiseksi.
Kosmoskynä-palkinto
Yhdistys on myöntänyt Kosmoskynä-palkintoa henkilölle, joiden on katsottu ansiokkaasti edistäneen suomalaista tieteiskirjallisuutta.
Nokkakalat (heimo)
Nokkakalat (Belonidae) on nokkakalojen lahkoon kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan sekä suolaisista että makeista vesistä lämpimiltä ja lauhkeilta alueilta. Eräitä nokkakalalajeja pidetään toisinaan akvaariokaloina.
Lajit ja anatomia
Varhaisimmat nokkakalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu oligoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 10 sukua ja noin 34 lajia. Pienimmät makean veden lajit ovat korkeintaan 5–7 cm pitkiä, mutta suurimmat merissä elävät lajit voivat saavuttaa 1,5–2 metrin pituuden. Tyypillisiä piirteitä heimon kaloille ovat pitkulainen ruumis, ruumiin takaosassa lähellä pyrstöä sijaitseva selkäevä ja ohueksi nokaksi pidentyneet ylä- ja alaleuat. Molemmissa leuoissa on pieniä neulamaisia hampaita. Väritykseltään nokkakalalajit ovat tyypillisesti vatsastaan ja kyljistään hopeanharmaita ja selästään sinisiä tai vihreitä.
Levinneisyys ja elintavat
Suurin osa nokkakalalajeista on mereisiä ja niitä tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Makeassa vesissä eläviä nokkakalasukuja tavataan Etelä-Amerikasta ja Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta. Nokkakalalajit liikkuvat usein avovedessä lähellä veden pintaa suurinakin parvina. Heimon lajien ravintoa ovat pienemmät kalat, joita ne pyydystävät pitkällä nokallaan. Monet nokkakalalajit ovat hyviä ruokakaloja ja eräät myös kaupallisesti tärkeitä.
Karibu
Karibulla tarkoitetaan peuran (Rangifer tarandus) useita Pohjois-Amerikassa villinä eläviä alalajeja. Peura esiintyy useina erilaisiin elinympäristöihin sopeutuneina alalajeina, joihin kuuluvat karibut, puolikesyt porot ja Euraasian villit alalajit. Pohjoisamerikkalaiset saattavat käyttää englannin kielen vastaavaa sanaa caribou vielä laajemmin tarkoittamassa myös muualla villeinä eläviä sisaralalajeja, joita elää muun muassa runsaslukuisina Siperiassa ja hyvin harvalukuisina Suomessa (metsäpeura). Englanninkielisen caribou-sanan alkuperäksi arvellaan mi'kmaq-intiaanien kielen sanaa xalibu (kuopija tai kaivaja), joka viittaa karibun talviseen ravinnon kaivamiseen lumen alta.
Ulkonäkö
Poroa yleensä hieman kookkaamman karibun koko vaihtelee riippuen sukupuolesta, esiintymisalueesta ja alalajista. Uros on huomattavasti naarasta kookkaampi, ja pohjoisemmat alalajit tai populaatiot ovat pienempiä kuin eteläisemmät. Alaskan pohjoisosissa esiintyvän alalajin Grantin karibun täysikasvuisen yksilön säkäkorkeus on 90–120 senttiä. Uros painaa 120–170 kiloa ja naaras noin 90 kiloa. Karibun väritys vaihtelee hyvin tummanruskeasta (metsäkaribu) melkein valkoisiin arktisilla alueilla eläviin alalajeihin (Pearyn karibu, Grönlannin tundrakaribu).
Toisin kuin muilla hirvieläimillä, karibuiden molemmilla sukupuolilla on sarvet. Naaraiden ja nuorten urosten sarvet ovat pienempiä ja yksinkertaisempia kuin täysikasvuisen uroksen sarvet. Karibu kasvattaa uudet sarvet vuosittain. Täysimittaiset sarvet kehittyvät uroksille niiden ollessa 4–5-vuotiaita. Urokset pudottavat sarvensa kiima-ajan jälkeen, kantavat naaraat vasta keväällä vasomisen jälkeen. Karibun kävelystä syntyy naksahtelevaa ääntä. Ääni ei synny sorkista, vaan ylempänä jalassa jänne liikkuu luiden yli. Poroissa esiintyy enemmän värivaihtelua kuin karibuissa.
Esiintymisalueet
Karibuja ja Euraasian ”karibuja” elää pohjoisella pallonpuoliskolla nykyisin noin viisi miljoonaa yksilöä. Alaskassa elää miljoona karibua, Kanadassa yli kaksi miljoonaa. Grönlannissa karibuja on länsirannikolla. Villejä poroja tai peuroja elää runsaslukuisina Siperiassa ja Venäjän Euroopan puoleisessa osassa, Islannissa, Huippuvuorilla, Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa. Poroja on siirretty myös Kerguelenin saarelle, missä ne ovat villiintyneet. Elinympäristö on tyypillisesti puutonta tundraa ja metsäistä taigaa. Läntisessä Kanadassa karibuja elää vuoristojen rinteillä.
Ravinto
Karibun ravinto koostuu kesällä vihreistä kasveista, syksyllä myös sienistä. Talvella karibu etsii tarkalla hajuaistillaan jäkälää, jota se kaivaa paksunkin lumikerroksen alta. Jäkälä on hyvin hidaskasvuista, joten karibut vaeltavat usein talvehtimaan eri alueelle kuin edellisenä talvena. Karibu on märehtijä, jonka vuoksi voi käyttää jäkälää ravintonaan.
Laumaeläin
Karibut elävät vuoden mittaan vaihtelevan kokoisissa laumoissa tundralla ja taigalla. Pienemmät laumat liittyvät yhteen kesä/talvi-alueille siirtymisen, migraation, yhteydessä. Poikkeuksellisen suuret laumat koostuvat puolesta miljoonasta yksilöstä, muun muassa Siperiassa Taimyrin niemimaalla elävä lauma.
Porojen ja karibujen väliltä löytyy merkittävä ero niiden reagoimisessa ympäristöön. Karibu on paljon ”säikympi” kuin poro.
Migraatio
Karibut vaeltavat yleensä kesä- ja talvilaidunalueiden välillä, joiden välimatka voi olla monta sataa kilometriä. Tundrakaribut tekevät pisimmät migraatiot kesäisen tundran ja talvisen boreaalisen metsävyöhykkeen (taigan) välillä, metsäkaribut eivät välttämättä vaella ollenkaan. Vuoristoisten alueiden karibut siirtyvät talveksi alemmas metsänrajan alapuolelle.
Karibu ja petoeläimet
Sudet ja ahma saalistavat karibuja ympäri vuoden, erityisesti talvella. Karhu saalistaa karibuja muulloin paitsi nukkuessaan talviunta. Ilves voi saalistaa vasoja vielä syksyllä. Maakotkat saalistavat hyvin nuoria vasoja.
Helle, hyttyset ja sääsket
Kesällä verta imevät hyönteiset ja helle aiheuttavat karibuille ongelmia. Ne voivat juosta hyönteisiä pakoon uuvuksiin asti tai kerääntyä yhteen suureksi, tiheäksi laumaksi, tai siirtyä tuulisille paikoille esimerkiksi merenrantaan, jossa on myös viileämpää.
Karibu ja arktinen talvi
Talveksi karibun turkin, tai taljan, ulompi kerros kasvaa paksuksi. Ulomman kerroksen peitinkarva on pitkää, noin 8 senttimetristä ja onttoa, eli karvan sisällä on ilmaa joka on hyvä lämmöneriste. Karibulla on leveät, pohjastaan koverat, teräväreunaiset sorkat, jotka helpottavat ravinnon kaivamista lumihangen alta, ja liikkumista lumihangessa ja kesällä pehmeässä soisessa maastossa. Sorkat kasvavat talvella myös leveämmiksi ja korkeammiksi, koska kova maanpinta ei ole kuluttamassa sorkkia. Myös jalan kaksi taaimmaista varvasta koskettavat maan pintaa edelleen kasvattaen kantavaa pinta-alaa.
Alalajeja
Alaskan karibut ovat Grantin karibuja. Kanadan yleisimmät karibut ovat metsäkaribu ja tundrakaribu (barren-land caribou). Kookkaimman karibun, metsäkaribun esiintymisalue keskisessä Kanadassa levittäytyy koko mantereen poikki lännestä itään. Tundrakaribuja elää Luoteis-Kanadassa. Noin 10 000 pienikokoisempaa Pearyn karibua elää pohjoisessa Kanadan arktisessa saaristossa. Pohjois-Grönlannin ja Ellesmerensaaren karibu on pieni ja tanakka niukan ravintokasvillisuuden ja kovan elinympäristön takia. Länsi-Kanadan vuoristojen karibut ovat metsäkaribuja.
Karibu ja ihminen
Karibu on ollut ihmisten yksi pääravinnonlähteitä Pohjois-Amerikassa ja Euraasiassa. Karibuja ei ole laidunnettu kuten poroja, mutta Alaskaan on tuotu poroja laidunnettaviksi Siperiasta pienehköjä määriä. Karibujen metsästys ja siihen liittyvä toiminta on merkittävä elinkeino joillakin alueilla Pohjois-Amerikassa. Myös luontomatkailu on merkittävä elinkeino joillain alueilla.
Heikki Kaljunen
Heikki Herman Kaljunen (2. heinäkuuta 1893 Sortavalan mlk – kadonnut 1938 Neuvostoliitto) oli suomalainen satulaseppä ja harrastelijanäyttelijä, joka toimi Suomen sisällissodassa punakaartin Keski-kannaksen rintaman ylipäällikkönä.
Lapsuus ja nuoruus
Heikki Kaljunen syntyi Sortavalan maalaiskunnan Riekkalan saaressa sijainneessa Loplolan kylässä. Hänen isänsä oli loinen Antti Kaljunen (1854–1917) ja äiti oli piika Maria Heikintytär Seppänen (1867–1916). Perheeseen syntyi yhteensä 14 lasta, joista seitsemän kuoli jo parin vuoden ikään mennessä. Heikki Kaljusen veljistä Kaarlo (1898–1967) oli sisällissodassa Viipurin punakaartin komppanianpäällikkö ja myös veli Henrik (s. 1893) siirtyi Neuvosto-Venäjälle punapakolaisena huhtikuussa 1918. Heikin tavoin Henrik katosi Stalinin vainoissa vuonna 1938.
Vuosisadan vaihteen jälkeen perhe muutti Sortavalan kaupungin puolelle Vakkosalmeen. Kaljunen kävi aluksi seurakunnan järjestämää kiertokoulua ja sen jälkeen Sortavalan seminaarin mallikoulua vuosina 1903–1905.
Venäläisten asiakirjojen mukaan Kaljunen liittyi jo vuonna 1907 14-vuotiaana Suomen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Hän muutti vuonna 1913 Sortavalan kaupunkiin, missä hän opetteli verhoilijan ja satulasepän ammatit. Kaljunen oli ryhdikäs 180-senttinen nuorukainen, joka kuului Sortavalan Sisun voimistelujoukkueeseen ja esiintyi Sortavalan nuorisoseuran harrastelijanäyttelijänä. Hänet otettiin mukaan myös kiertelevään sirkusseurueeseen, koska hän oli erinomainen tarkka-ampuja.
Sisällissota
Heikki Kaljusen mainitaan olleen yksi Terijoen punakaartin perustajista. Kaljusen omin valtuuksin johtama 300 miehen osasto liikkui marras-joulukuussa 1917 Viipurin, Enson, Antrean, Käkisalmen ja Hiitolan seudulla aseita ja aktivisteja etsien. Hän johti jo tammikuussa 1918 punaisten sotaretkiä Karjalassa. Kaljunen toimi punaisten Itäisen rintaman ylipäällikkönä ja piti esikuntaansa Terijoen asemalla. Helmikuussa Kaljunen johti operaatioita, joilla rintamalinja vedettiin Karjalankannaksen keskiosien läpi. Enimillään hänen komennossaan oli 7000 punakaartilaista. Hän ampui Viipurissa ylioppilas Petter Siilin ja Terijoen asemalla useita sotavankeja sekä myös henkilöitä, joita hän epäili valkoisten hyväksi toimimisesta. Kaljunen teki sisällissodassa yhteensä yhdeksän murhaa. Hän kuulusteli valkoisia sotavankeja revolverilla uhaten ja pelasi heidän kanssaan venäläistä rulettia. Omavaltaisuudet tulivat punakaartin yleisesikunnan tietoon ja sen päällikkö August Wesley antoi 18. helmikuuta Kaljusesta pidätysmääräyksen. Hän oli 10. huhtikuuta Viipurissa mukana valitsemassa punaisten sodanjohdolle sotilasdiktaattoria. Kaljunen pakeni sodan jälkeen panssarijunalla Venäjälle vieden samalla väkisin rajan yli viimeiset punaisten evakuointijunat. Punaisten vetäytymisvaiheessa Kaljusen komennossa olleet joukot pitivät rataa auki. Kaljusen käytävän kautta selvisi Pietariin yli 10 000 punaista pakolaista.
Hän pukeutui sodan aikana huomiota herättävästi venäläisen yleisesikuntaupseerin univormuun, minkä vuoksi valkoiset kutsuivat häntä nimellä ”kenraali Kaljunen”.
Neuvostoliitossa
Pietarissa Kaljunen liittyi puna-armeijaan ja taisteli sairaalasta päästyään Venäjän sisällissodan rintamilla. Kaljunen komennettiin Kormilovkaan lähelle Omskia. Siellä hän joutui 25 päivän ajaksi kapinoivien tšekkoslovakialaisten joukkojen pidättämäksi. Vapauduttuaan Kaljunen matkusti Kirgisiaan, missä hän työskenteli jonkin aikaa hevosvaljaiden korjaajana. Kirgisiassa Kaljunen joutui amiraali Aleksander Koltšakin joukkojen vangiksi ja tuomittiin ammuttavaksi. Tuomiota kuitenkin muutettiin ja Kaljunen jäi panttivangiksi Tjukalinskin kaupunkiin. Kun puna-armeija syksyllä 1919 valtasi Tjukalinskin, Kaljunen ja muut vangit vapautettiin. Vapauduttuaan Kaljunen komensi Semipalatinskissa Karl Marxin mukaan nimettyä joukko-osastoa.
Vuonna 1920 Kaljunen otti Neuvosto-Venäjän kansalaisuuden ja liittyi bolševikkipuolueeseen. Samana vuonna hänet siirrettiin Omskiin, missä hän komensi turvallisuuspalvelu Tšekan erityisosastoa. Vuonna 1921 Kaljunen nimitettiin urheilujoukkojen ohjaajaksi puna-armeijan liikuntakouluun, joka sijaitsi Moskovassa. Vuonna 1922 Kaljunen sai komennuksen Saksaan urheilukongressiedustajaksi. Palattuaan Saksasta Kaljunen nimitettiin Sportinventar -nimisen valtion urheiluvälinetehtaan johtajaksi. Hän oli itse kunnostanut vanhan tehdasrakennuksen entisten punakaartilaisten avulla ja toimi suksia ja suksivoiteita puna-armeijalle valmistaneen tehtaan johtajana vuoden 1937 loppuun saakka. Vuonna 1933 oli solminut neuvostoavion Edla Montosen kanssa.
Arvo ”Poika” Tuominen kertoo muistelmateoksessaan Kremlin kellot Kaljusesta kokonaisen luvun ("Heikki Kaljusen kalaasit") verran. Kalaaseissaan Kaljunen kestitsi suomalaista puolueväkeä. Tuomisen mukaan Kaljunen oli niin kova kerskumaan, että joutui tuon tuostakin vaikeuksiin NKVD:n kanssa: tosikot poliisimiehet kun eivät löytäneet mistään vahvistuksia salakuuntelussa selville saamilleen kerskajutuille – ja Kaljunen vietiin jälleen Lubjankaan, josta Otto Wille Kuusinen sitten sai hänet hankkia ulos.
Kaljunen vangittiin Stalinin puhdistuksissa 14.1.1938 Moskovassa. Häntä säilytettiin Taganskin vankilassa ja syytettiin osallisuudesta porvarillis-kansallisen järjestön toimintaan sekä kansalliskiihkoisen toiminnan ja tuholaistoiminnan harjoittamisesta. Hän sai 15 vuoden aiheettoman tuomion keväällä 1938. Tämän jälkeen hänen vaiheistaan ei ole tietoa. Kaljunen rehabilitoitiin Moskovan sotilaspiirin sotaoikeuden päätöksellä 13.9.1956.
Caja Madrid
La Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid, Caja Madrid, on Espanjan vanhin säästökassa, joka perustettiin 1702. Nykyään Caja Madrid on Espanjan neljänneksi suurin rahoitusalan yhtiö. Yhtiö työllistää 12 800 työntekijää.
Verkkolevät
Verkkolevät (Chlorarachnea) on pieni ryhmä yksisoluisia amebamaisia eliöitä, joiden solut voivat kasvaa yhteen ja muodostaa limasienten ja labyrinttisienten tapaan hitaasti liikkuvia verkkomaisia limakkoja. Limakossa olevien solujen välille muodostuu ohuita solulimasta koostuvia säikeitä, jotka yhdistävät soluja toisiinsa ja jotka samalla pyydystävät ravintohiukkasia. Niillä on viherhiukkasia, joilla ne kykenevät yhteyttämään. Toisaalta ne kykenevät myös toisenvaraiseen ravinnonottoon fagosytoimalla verkkorakenteeseen tarttuneita bakteereja ja muita yksisoluisia pieneliöitä. Verkkoleviä tavataan trooppisissa merissä.
Uusimpien geneettisten tutkimusten perusteella verkkolevät luokitellaan Rhizaria-kunnan Cercozoa-pääjaksoon. Tätä ennen niitä pidettiin viherhiukkastensa perusteella kasvien ja viherlevien kehityslinjaan kuuluvina eliöinä.
Dokaka
Dokaka on japanilainen beatboxaaja. Hän tuli tunnetuksi julkaistuaan kotisivuillaan mm. Nirvanan, King Crimsonin, Led Zeppelinin, Wes Montgomeryn, Slayerin, The Rolling Stonesin ja Miles Davisin kappaleista tekemiään versioita, joissa hän esittää suullaan kaikki instrumenttiraidat. Hän esiintyy myös Björkin vuonna 2004 ilmestyneellä albumilla Medúlla kappaleessa Triumph of a Heart sekä PlayStation 2 -pelin We Love Katamari soundtrackilla.
Armando Gun
Armando Antonio Gun Caballero (s. 17. tammikuuta 1986 Panama City) on panamalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa seuratasolla Chepo FC:tä.
Gun pelasi Panaman alle 20-vuotiaiden joukkueen mukana MM-kisoissa vuosina 2003 ja 2005. Hän teki vuoden 2003 kisoissa maalin Yhdistyneitä arabiemiirikuntia vastaan. Gun on ollut aikuisten maajoukkueessa vuodesta 2005 lähtien ja pelannut 19 ottelussa. Hän oli joukkueen kokoonpanossa muun muassa CONCACAF Gold Cupissa 2009.
Järjetön innostuneisuus
Järjetön innostuneisuus, suomennettu joskus myös järjettömäksi ylenpalttisuudeksi tai järjettömäksi riemumieleksi, on rahoituksessa ja käyttäytymistaloustieteessä esiintyvä spekulatiivisen taloudellisen kuplan syntymiseen liittyvä termi. Termi on peräisin Yhdysvaltojen keskuspankin puheenjohtaja Alan Greenspanin joulukuussa 1996 pitämästä puheesta, jossa hän kuvasi sillä osakemarkkinoilla toimivien sijoittajien toimintaa. Greenspan piti puheensa päivälliskutsuilla ja se televisioitiin suorana ympäri maailmaa. Termi jäi elämään, koska heti sen lausumisen jälkeen maailman osakekurssit syöksyivät alamäkeen: Nikkei-indeksi laski 3,2 %, DAX 4 % ja FTSE 100 4 %. Järjetön innostuneisuus on kuvaava termi ilmiölle, joka nähtiin esimerkiksi 1990-luvulla niin sanotun IT-kuplan aikana. Ilmiö, jossa markkinat ovat nousseet poikkeuksellisen ja kestämättömän korkealle tasolle markkinapsykologian vaikutuksesta, on toistunut historiassa useita kertoja.
Järjetön innostuneisuus luo psykologisen perustan spekulatiivisille kuplille. Spekulatiivinen kupla on tilanne, jossa hintojen nousu kannustaa sijoittajia investoimaan. Hintojen nousun seurauksena vaurastuneista sijoittajista kerrotut tarinat alkavat leviämään kannustaen täten yhä suurempaa ihmisjoukkoa mukaan. Vaikka uudet sijoittajat epäilevät investoinnin arvoa, he osallistuvat spekulatiivisen kuplan muodostumiseen osittain kateudesta aikaisemmin sijoittaneiden menestystä kohtaan, osittain uhkapelaamisen jännityksen takia ja osittain siitä pelosta, että myöhemmin heidän varansa eivät riittäisi investoinnin tekemiseen (esimerkiksi kodin ostamiseen) hintojen nopean nousun vuoksi. Spekulatiivisissa kuplissa hintataso eroaa todellisista hintaan vaikuttavista tekijöistä (ks. fundamenttianalyysi).
Yalen yliopiston kansantalouden professori Robert Shiller on käsitellyt kirjassaan Irrational Exuberance järjettömän innostuneisuuden syitä. Kirjan ensimmäinen painos ennusti IT-kuplan puhkeamisen ja toinen painos asuntojen hintakuplan puhkeamisen. Alla on esitetty lyhyesti suurin osa Shillerin kirjassaan esille nostamista järjettömän innostuneisuuden syistä.
Suistumistekijät
Robert Shillerin (2000) mukaan on löydettävissä niin sanottuja suistumistekijöitä (engl. Precipitating factors), jotka tulevat markkinoiden ulkopuolelta ja aiheuttavat sen suistumisen johonkin kehitykseen. Tällaisia suistumistekijöitä ovat esimerkiksi kapitalismin ja materialismin lisääntyminen, liiketoimintaympäristöä parantavat kulttuuriset ja poliittiset muutokset, markkinoita tukeva rahapolitiikka, inflaation pienentyminen, nimellisten tuottojen synnyttämä harha, rahastosäästämisen suosio ja Internetin tuomat muutokset kuten informaation helpompi saatavuus ja verkon kautta tapahtuva sijoittaminen. Suistumistekijöiden havaitseminen on vaikeata, sillä niiden muutokset eivät tapahdu täysin yhtäaikaisesti markkinamuutoksen kanssa. Yleensä suuri yleisö huomaa jo olemassaolevat suistumistekijät vasta vähitellen, millä on vuorostaan vaikutusta markkinoiden keskipitkän aikavälin kehityssuuntaan.
Suistumistekijöiden suhde spekulatiivisiin kupliin voidaan jollakin tasolla rinnastaa lumivyöryyn ja sen todennäköisyyttä selittäviin tekijöihin. Lumivyöryjä ennustavat tutkijat mittaavat pitkiä aikasarjoja sademääristä ja lämpötiloista ennen itse lumivyöryn tapahtumista vaikka he tietävät, että näiden arvoissa ei tapahdu mitään äkillistä muutosta itse lumivyöryn tapahtumahetkellä. Luultavasti koskaan ei pystytä täysin aukottomasti selittämään mitattujen arvojen valossa miksi lumivyöry tapahtui juuri tietyllä hetkellä.
Vahvistumismekanismi: luonnollisesti tapahtuvat Ponzi-prosessit
Suistumistekijöiden aiheuttamia markkinareaktioita vahvistaa mekanismi, johon vaikuttavat esimerkiksi investoijien luottamukset ja odotukset tulevista tuotoista. Tämä mekanismi on vähän kuin takaisinkytketty silmukka; sijoittajien luottamus paranee kun hinnat nousevat, luottamuksen nouseminen houkuttaa vuorostaan lisää investoijia, mikä kasvattaa kohteen kysyntää, kysynnän kasvaessa hinnat nousevat lisää spekulaation seurauksena. Hintojen nousu sen sijaan kasvattaa sijoittajien luottamusta entisestään ja positiivisen palautteen silmukka on valmis. Tätä takaisinkytkettyä vahvistusmekanismia Shiller (2000) on tutkinut kyselytutkimuksen avulla, joka lähetettiin yhdysvaltalaisille osakesijoittajille IT-kuplan aikaan vuosina 1996–2004. Tutkimukset osoittivat, että investoijien luottamus oli korkeimmillaan spekulatiivisen kuplan muodostumisen, eli hintojen nousun aikana, mutta kääntyi nopeaan laskuun hintojen laskun myötä. Shiller teki myös kyselytutkimuksen asunnon ostajille vuosina 2003–2004 ja havaitsi, että niissä kaupungeissa, joissa hinnat olivat nousseet muita enemmän (Boston, Los Angeles, San Francisco), oli ostajien luottamus korkein, kun taas vuosikymmeniä lähes samaa ja tasaista hintakehitystä noudattaneesta Milwaukeen kaupungista asunnon ostaneiden luottamus oli heikoin. Kuvaavaa tässä järjettömässä innostuneisuudessa on se, että niissä kaupungeissa, joissa hinnat spekuloinnin myötä olivat nousseet eniten, olivat ne myös historian aikana laskeneet eniten kuplan puhkeamisen jälkeen. Eli historiallisiin myyntihintoihin pohjautuen asunnon ostajien luottamuksen vallitsevaan hintatasoon pitäisi olla juuri päinvastoin mitä havaittiin.
Ponzi-huijauksessa erittäin hyvän tuoton omaavalla kuvitteellisella sijoituskohteella huijarit saavat houkuteltua suuren määrän hyväuskoisia uhreja hyvinkin nopeasti. Huijari väittää pystyvänsä saavuttamaan suuria tuottoja uhrin sijoituksille ja rakentaa prosessin, jossa myöhemmin mukaan liittyneiden sijoituksilla alussa liittyneille väitetyt tuotot käytännössä maksetaankin. Koska alussa liittyneet ovat saaneet suuria tuottoja ja todistetusti saaneet rahat ulos huijarin prosessista, houkuttaa se paljon uusia hyväuskoisia sijoittamaan Ponzi-huijaukseen. Huijaus pysyy niin kauan pystyssä, kuin huijari pystyy löytämään uusia höynäytettäviä ja täten ylläpitämään kuvitteellisten tuottojen maksamista. Suomen toistaiseksi suurin Ponzi-huijaus on ollut Wincapita-huijaus. Albaniassa paljastui vuosina 1996–1997 seitsemän Ponzi-huijausta, jotka keräsivät kaksi miljardia dollaria, joka vastasi 30 prosenttia Albanian bruttokansantuotteesta. Ponzi-huijaukset osoittavat, että ihmiset voivat helposti menettää itsenäisen harkintakykynsä tilanteessa, jossa he näkevät muiden nettoavan suuria tuottoja. Tämän seurauksena he kokevat kateutta menestyneitä sijoituksia tehneitä kohtaan ja haluavat riskejä kaihtamatta osallisiksi kyseisistä tuotoista. Ponzi-huijauksen kohteeksi joutuneet eivät vastoin yleistä käsitystä luultavasti olekaan psyykkisiltä ominaisuuksiltaan niin erilaisia, etteikö kaikissa meissä olisi samankaltaista psykologista heikkoutta havaittavissa. Robert Shiller (2000) huomauttaa myös, että jos joku väittää spekulatiivisia kuplia vastaan, todistustaakka on hänellä ja hänen tulee aukottomasti osoittaa, että Ponzi-huijauksen mahdollistavat ihmisten psykologiset ominaisuudet eivät muodosta spekulatiivisia kuplia osake- tai asuntomarkkinoille.
Cai E
thumb|200px Cai E (Wade-Giles: Tsai O; 18. joulukuuta 1882 Shaoyang, Hunan, Kiina – 8. marraskuuta 1916 Fukuoka, Japani) oli kiinalainen kenraali, jonka Yunnanissa käynnistämä kapinaliike pakotti presidentti Yuan Shikain keväällä 1916 luopumaan yrityksestä julistaa itsensä keisariksi.
Järjetön innostuneisuus
Vahvistumismekanismi: luonnollisesti tapahtuvat Ponzi-prosessit
Vahvistusmekanismissa on useita erilaisia takaisinkytkentöjä. Yksinkertaisin on hinnasta-hintaan -takaisinkytkentä eli hinnan nousu investoijien innostuksen kautta nostaa lisää hintoja. Toinen takaisinkytkentä on hinnasta-bruttokansantuotteen kautta-hintaan -takaisinkytkentä. Tässä osakkeiden ja asuntojen arvostuksen nousu nostaa kuluttajien varallisuutta ja optimistia lisäten samalla kulutusta, joka taas nostaa bruttokansantuotetta. Korkeampi bruttokansantuote tulkitaan terveempänä ja vahvempana taloutena kuplan sijaan, vaikka kupla onkin alkuperäinen aiheuttaja. On myös hinnasta-yritysten voittojen kautta-hintaan –takaisinkytkentä, jossa osakkeiden hinnan nousun muodostama varallisuuden nousu lisää kulutusta, mikä taas parantaa yritysten voittoja, mikä lopuksi nostaa osakkeiden hintoja lisää.
Cai E
Cai osallistui jo 18-vuotiaana Qing-dynastian vastaiseen kapinaliikkeeseen. Wuchangin kansannousun puhjetessa lokakuussa 1911 hän toimi prikaatinkomentajana Yunnanissa ja julisti välittömästi Yunnanin itsenäiseksi sekä itsensä sen sotilaskuvernööriksi. Myöhemmin presidentti Yuan Shikai asetti Cain kotiarestiin, koska hänet tunnettiin demokratian kannattajana ja Guomindangin ihailijana. Vuonna 1915 hän pakeni Pekingistä ja alkoi suunnitella kapinaa Yuania vastaan. Saman vuoden lopussa Yuan ryhtyi avoimesti puuhaamaan itsensä korottamista keisariksi. Cai palasi Japanin kautta Yunnaniin ja nostatti siellä kapinan. Häneen liittyi myös Yunnanin kuvernööri Tang Jiyao sekä eräitä muita kenraaleita, jotka yhdessä perustivat tasavaltaa suojelemaan tarkoitetun Kansallisen suojeluarmeijan (Huguojun). Kun Yuan ei heti suostunut peruuttamaan monarkiasuunnitelmiaan, Cai E marssi tammikuussa 1916 joukkoineen Sichuaniin, jonka hän myös menestyksekkäästi valtasi. Kapinalliset saivat haltuunsa myös muita alueita ja useiden eteläisten maakuntien sotilaskomentajat julistautuivat itsenäisiksi. Jäätyään ilman lähimpien alaistensa tukea Yuan Shikai peruutti maaliskuussa 1916 julkisesti keisarikuntasuunnitelmansa.
Järjetön innostuneisuus
Uutisten rooli
Robert Shiller (2000) tekee kirjassaan mielenkiintoisen havainnon siitä, että ensimmäinen spekulatiivinen talouden hintakupla (ks. Alankomaiden tulppaanimania) sai alkunsa samanaikaisesti ensimmäisten sanomalehtien ilmestymisen aikoihin 1600-luvulla. Shillerin tutkimukset osoittivat, että uutismedialla (esim. sanomalehdet, aikakauslehdet, kirjat, televisio, Internet jne.) on olennainen osa kuplien syntymisessä. Merkittävät markkinatapahtumat tapahtuvat yleensä vain, jos on samalla tavalla ajattelevia ihmisiä paljon. Uutismedia onkin tärkeä väline näiden ajatusten levittämisessä. Koska uutismediat kilpailevat asiakkaiden ajasta ja huomiosta, ne kirjoittavat tyypillisesti vain niistä uutisista, jotka jo kiinnostavat lukijoita. Tällaisia huomiota herättäviä uutisia ovat usein juuri ne tarinat, joissa kerrotaan kuinka vaurastutaan tai ansaitaan helposti ja nopeasti suuria määriä rahaa.
Cai E
Yuanin kuoltua kesäkuussa 1916 Cai Esta tuli virallisesti Sichuanin kuvernööri, mutta hän kuoli itse myöhemmin samana vuonna vain 33-vuotiaana.
Järjetön innostuneisuus
Uutisten rooli
Meidän havaintokykymme on käytännössä "epäidealistinen" ja "oikukas". Siksi uutiset usein toimivat sellaisen ketjureaktion alkuunpanijana, joka lopulta muuttaa suuren yleisön mielipiteen markkinoista. Tämän vuoksi uutisten vaikutus markkinoihin on yleensä viivästynyt. Suuren yleisön tietoisuuteen tulevat tosiasiat, joista emme ole aikaisemmin juurikaan välittäneet ja joita olemme pitäneet merkityksettöminä, kun niistä tehdään suuri uutinen.
Ajattelu uudesta aikakaudesta
Shillerin (2000) mukaan spekulatiivisten hintakuplien aikana leviää usein tietyntyyppinen ajattelu siitä, että tulevaisuus on valoisampi ja vähemmän epävarmempi kuin menneisyys tai nykyisyys. Talous on tämän tyyppisessä ajattelussa näennäisesti siirtymässä uudelle aikakaudelle. Tämän vuoksi taloudellisia toimijoita usein kiehtoo uusien teknologioiden mahdollisuus saattaa talous jatkuvaan ja nopeampaan kasvuun kuin aikaisemmin. Esimerkiksi Internetin syntymisen myötä syntyi ajattelu sen luomista uusista mahdollisuuksista, mutta Internetin vaikutus talouden kasvuun on ollut kuitenkin vain hetkellinen, kuten aikaisempienkin uusien keksintöjen tai teknologioiden (esim. rautatiet, autot, radiot, puhelimet jne.) kohdalla. Tarinat uudesta aikakaudesta eivät synnykään siten, että ekonomistit olisivat nähneet tilastoista uuden aikakauden syntyneen ja julistaneet sen täten alkaneeksi. Sen sijaan tarinat uudesta aikakaudesta lähtevät liikkeelle sijoittajien keskuudessa pääasiallisesti tulkintoina suurille hinnannousuille spekulatiivisten hintakuplien aikana. Talousteoriat olettavat, että rationaalisesti toimivat investoijat seuraisivat pitkän ajan ennustuksia talouskasvusta. Tosiasiassa useimmat inhimilliset taloudelliset toimijat eivät näin tee, koska aihe saattaa olla heille liian vaikeasti hahmoitettava, tylsä ja tekninen. Suurta yleisöä kiinnostavatkin enemmän mukaansatempaavat tarinat uusien teknologioiden luomista mahdollisuuksista.
Ajattelu uudesta aikakaudesta on vahvana myös asuntojen hintakuplissa. 1880-luvulla Los Angeles, San Diego ja Santa Barbara kokivat kovan hintojen nousun kun alueen saavutettavuus parani rautateiden ansiosta. Tuohon aikaan kaupunkeja mainostettiin ihanan ilmaston ja mainion tulevaisuuden tyyssijoina. Kupla kuitenkin puhkesi kun odotukset Kalifornian teollisuutta kohtaan eivät toteutuneetkaan. Tarina tarjoaa esimerkin siitä, miten ihmiset ovat jo yli sadan vuoden ajan pelänneet vapaiden tonttien loppuvan kesken. Floridassa oli vuonna 1925 asuntojen hintakupla uuden aikakauden tarinan seurauksena, jossa varakkaat halusivat viettää siellä talvensa. Bostonissa oli 1980-luvulla asuntojen hintakupla uuden aikakauden tarinan seurauksena, jossa Bostonista oli muodostumassa korkean teknologian keskus. Vuoden 2000 jälkeen monissa suosituissa lomakohteissa ympäri maailmaa on ollut nopeata hintojen nousua, sillä sielläkin on liikkunut tarinoita uudesta aikakaudesta, jossa näiden alueiden kysyntä kasvaa räjähdysmäisesti. Näiden tarinoiden mukaan uuden informaatioteknologian avulla ihmiset muuttavat kauniille paikoille ja tekevät työnsä sieltä käsin, sillä ihmisillä on enemmän varallisuutta ostaa asunto kyseisistä paikoista ja etätyömahdollisuus. Nämä tarinat uudesta aikakaudesta kertovat myös toistuvasti siitä, miten suurten ikäluokkien eläköityminen nostaa näiden alueiden kysyntää (tämä esimerkki muistuttaa paljon Floridan vuoden 1925 hintakuplaa).
Laumakäyttäytyminen
Ihmisten muodostamiin yhteisöihin liittyvät havainnot paljastavat, että säännöllinen keskinäinen kommunikointi edesauttaa ihmisten samankaltaista ajattelua. Samankaltainen ajattelu vuorostaan altistaa niin sanotulle laumakäyttäytymiselle tai ryhmäajattelulle. Mikäli kaikki sijoittajat ajattelisivat itsenäisesti, virheellinen tulkinta markkina-arvoista keskiarvoistuisi pois ja laumakäyttäytymisellä ei olisi mitään vaikutusta hintoihin. Mutta koska ihmiset haluavat ajatella jollakin tasolla samankaltaisesti ja kuulua johonkin viiteryhmään, olemme erittäin alttiita ryhmäajattelulle ja laumakäyttäytymiselle, mikä mahdollistaa talouden hintakuplien syntymisen.
Laumakäyttäytymistä on tutkittu psykologisissa kokeissa, jossa koehenkilö on laitettu ryhmään, jossa ryhmän muiden jäsenien käyttäytymistä kontrolloidaan (eli he ovat kokeentekijän liittolaisia) ja koehenkilön tietämättä sitä. Eli koehenkilö luulee muiden olevan samassa asemassa, vaikka todellisuudessa näin ei ole. Ryhmältä kysyttiin kysymyksiä koskien eri viivojen pituuksia ja kysymyksiin oli erittäin ilmeinen vastaus. Kun muut ryhmän jäsenet määrättiin vastaamaan kysymykseen väärin ja koehenkilö tiesi suurimman osan muiden vastauksista ennen omaa vastaustaan, myös koehenkilö vastasi kysymykseen väärin joka kolmannessa tapauksessa. On päätelty, että ihmisen virheellinen tulkinta tällaisessa tilanteessa johtuu siitä, että ihminen ajattelee, ettei suuri määrä muita ihmisiä voi olla väärässä. Tällaisella järjettömällä käyttäytymisellä on järjellinen perustelu: jokapäiväisestä elämästä ihminen on oppinut, että kun suuri määrä ihmisiä on yksimielisiä jostakin asiasta, he yleensä ovat oikeassa. Koehenkilö myös kokee tilanteen ahdistavaksi ja kiusalliseksi, mikä johtuu osittain sosiaalisesta paineesta ja toisaalta siitä, että koehenkilö kokee, etteivät hänen omat aistinsa välttämättä olekaan täysin luotettavia.
Toisessa laumakäyttäytymiseen liittyvässä psykologisessa kokeessa tutkittiin sitä missä määrin ihmiset luottavat asiantuntijoiden lausuntoihin. Siinä koehenkilö määrättiin antamaan sähköiskuja toiselle lähellä istuvalle henkilölle, joka oli tutkijan liittolainen, mutta koehenkilö ei sitä tiennyt. Oikeasti sähköiskuja ei annettu, mutta liittolainen näytteli saavansa niitä teeskentelemällä kipua ja kärsimystä. Liittolainen väitti, että hän koki suurta hätää ja pyysi kokeen lopettamista. Kokeessa mukana ollut asiantuntija väitti, etteivät sähköiskut aiheuttaisi pysyviä ihovaurioita ja vaati kokeen jatkamista. Moni koehenkilö jatkoi sähköiskujen antamista, vaikka selkeästi havaitsi niiden aiheuttavan fyysistä kärsimystä toiselle ihmiselle. Tutkimuksen kontribuution on laajasti tulkittu olevan osoitus siitä, kuinka suunnattoman suuri vaikutus asiantuntijoiden lausunnoilla on ihmisten ajatuksiin. Lisäksi sen ajatellaan kertovan siitä, että ihmiset ovat oppineet luottamaan asiantuntijoihin. Mikäli asiantuntija sanoo jonkin asian olevan kunnossa, se luultavasti myös on kunnossa, vaikkei se siltä näyttäisikään.