cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tunturisopuli
Lisääntyminen
Normaalisti tunturisopulin lisääntymiskausi kestää koko lyhyen kesän, mutta voi jatkua talvellakin. Suotuisissa oloissa naaras voi synnyttää 6–8 poikuetta vuodessa. Poikasia on yhdessä poikueessa 4–10. Nuoret eläimet voivat puolestaan saavuttaa sukukypsyyden jo noin viiden viikon iässä. Kun olosuhteet ovat ihanteellisimmillaan, tunturisopulikannan kasvu nopeutuu. Tätä tehostaa olennaisesti talvilisääntyminen, joka on juuri sopuleille tunnusomaista. Monimetrisen kinoksen suojissa lämpötila pysyttelee nollan tuntumassa pahimmillakin pakkasilla. Niinpä sopulit ”tuottavat” poikasia läpi kaamosajan. Poikasten kehitys on yhtä nopeaa kuin kesälläkin, joten jouluna syntyneet poikaset ovat jo laskiaisena kypsiä jatkamaan sukuaan.
Bryn Mawr -maalari
Bryn Mawr -maalari (englanninkielisessä tutkimuksessa Bryn Mawr Painter) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 500–480 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että hänen tunnetuimmat teoksensa sijaitsevat nykyisin Bryn Mawr Collegessa.
Maalarilta tunnetaan erityisesti lautasia, joiden maalaukset kuvaavat tapahtumia pidoissa, kuten kottabos-pelin pelaamista.
Merida (polkupyörävalmistaja)
Yhtiö on perustettu 1972, ja sen perustaja on Ike Tseng. Kaupallinen toiminta alkoi kesällä 1973, jolloin sillä oli 57 työntekijää.
Östermalmstorgin metroasema
Asema avattiin vuonna 1965. Östermalmstorgilta linja haarautuu Ropsteniin ja Mörby centrumiin. Metroaseman sisältämä taide on Siri Derketin työtä. Derketin ekspressionistiset piirrokset symboloivat maailmanrauhaa ja naisten oikeuksia. Asemalle rakennettiin 2009 toinen sisäänkäynti, joka ulottuu Stureplanille. Käytävän välikerroksessa on kaupunginkirjaston osasto.
Merida (polkupyörävalmistaja)
Merida on tukenut useita huippupyöräilijöitä etenkin maastopyöräilyssä. Heitä ovat mm. Gunn-Rita Dahle Flesjå, Jose Antonio Hermida ja Ralph Näf, sekä maastopyöräilyjoukkueista Multivan Merida biking teamia. Lisäksi Merida on tukenut myös maantiepyöräilyjoukkueita, kuten puolalainen CCC-Polsat-Polkowice sekä virolainen Kalev Sport.
Aufklärungsgeschwader 54
Aufklärungsgeschwader 54 (AG 54), oli Saksan ilmavoimien vuonna 1962 perustettu ja 1964 lakkautettu taktinen tiedustelulennosto.
Historia
Lennosto lakkautettiin 1. lokakuuta 1964, jolloin sen henkilöstö ja kalusto siirrettiin perustettavaan Jagdbombergeschwader 43:een.
Antero Suonio
Aatto Antero Suonio (22. helmikuuta 1897 Helsinki – 13. helmikuuta 1944 Sortavala) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. Äänialaltaan hän oli tenori. Ravintolamuusikkona aloittanut Suonio toimi oopperataiteen parissa solistina ja ohjaajana. Kotimaansa lisäksi hän sai mainetta muualla Euroopassa. Hänellä oli laaja koulutustausta ja monipuolinen kielitaito, hän suomensi useita ooppera- ja operettiteoksia. Puhenäytelmän alalla Suonio työskenteli paitsi näyttelijänä, myös ohjaajana.
Tausta
Antero Suonion vanhemmat olivat näyttelijä-laulaja Evert Suonio ja näyttelijä Kirsti Suonio. Hänellä oli kolme sisarta: Ida Kaarina (1895), Anja Kyllikki (1898) ja Martta Johanna (1899). Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1915. Antero Suonio valmistui ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1917. Saman vuoden syksyllä hän aloitti opinnot Teatterikoulussa. Suonio suoritti opintoja myös Helsingin yliopistossa; hänen aineitaan olivat muun muassa estetiikka ja kielet. Lisäksi hän opiskeli laulua, muun muassa Väinö Solan opastuksella. Suonio opiskeli myös kotimaansa ulkopuolella; Saksassa vuosina 1920–1921 ja 1922 sekä Italiassa 1924 ja 1925. Vuonna 1927 hänelle myönnettiin Valtion apuraha, jonka turvin hän suoritti opintoja edelleen Suomessa.
Ooppera
Muusikon uransa Suonio aloitti ravintolalaulajana ja -pianistina Helsingissä ja muissa suomalaisissa kaupungeissa. Suomalaisessa Oopperassa hän aloitti 19. tammikuuta 1919. Talvella 1924 hän toimi Kansan Näyttämön operettikapellimestarina. Suonio johti tilapäisesti operetteja myös muissa teattereissa. Vuonna 1925 hän vieraili oopperalaulajana Suomen Kansallisteatterissa Tonion osassa kappaleessa Rykmentin tytär. Seuraavana vuonna hän antoi tilauksesta suuren ulkoilmakonsertin Göteborgissa. Vuonna 1927 hänet kiinnitettiin ohjaajaksi ja laulajaksi Suomalaiseen Oopperaan. Niin ikään 1927 hänelle tarjottiin kahden vuoden laulajasopimusta Schwerinin Oopperaan Pohjois-Saksassa. Samana vuonna hän teki vierailun kyseiseen oopperaan. Kesällä 1928 Suonio teki 75 konsertin kiertueen Suomessa. Vuonna 1930 hän vieraili Tallinnan Estonia Oopperassa sekä Berliinin Sinfoniaorkesterin solistina. Hän esitti ensi kerran saksaksi Jean Sibeliuksen balladin Koskenlaskijan morsiamet. Edelleen vuonna 1930 Suonio sai kolme sopimustarjousta. Häntä kosittiin Bielefeldin ja Kielin oopperoihin sekä johtajaksi New Yorkin suomalaiseen teatteriin.
Suonion työmoraali huoletti Suomalaisen Oopperan johtajaa Edvard Fazeria. Hän kirjoitti Väinö Solalle keväällä 1929: "Olen kaivannut Sinua kovin ja valittanut poissaoloasi. 'Die zwei Brüder da', niinkuin Mikorey heitä, tenoreitamme nimitti, ovat olleet mahdottomia. Mitään ei ole valmiina, velvollisuudentuntoa ei rahtuakaan, yökaudet vain ryypätään." Fazerin mainitsemat kaksi "veljestä" eli zwei Brüder olivat Antero Suonio ja Alexis af Enehjelm.
Antero Suonion oopperaosia olivat muun muassa Tamino (Taikahuilu), Don José (Carmen), Antti (Pohjalaisia) ja Eisenstein (Lepakko). Giacomo Puccinin oopperassa Turandot marraskuussa 1929 Suonio oli Pang ilakoivassa ministeritriossa Ping, Pang ja Pong. Teoksessa Keltainen prinssi hän lauloi nimiroolin. Suonio ohjasi lukuisia oopperateoksia, kuten Lakmé, Lonjumeaun posteljooni, Rykmentin tytär, Ryöstö seraljista ja La Traviata.
Puheteatteri ja elokuva
Näyttelijänuransa Antero Suonio aloitti Suomen Kansallisteatterissa iltanäyttelijänä. Hänen ohjauksiinsa lukeutuu muun muassa Niskavuoren leipä Viipurin Kaupunginteatterissa keväällä 1939. Hänen sisarensa Martta Suonio tulkitsi näytelmässä Loviisaa.
Suonio näytteli myös muutamassa elokuvassa. Vuonna 1923 hänellä oli Iivarin osa Erkki Karun mykkäfilmissä Nummisuutarit. Vuonna 1940 hän oli johtaja Suoni Yrjö Nortan musiikkielokuvassa SF-Paraati. Hän työskenteli myös lavastajana ja studiopäällikkönä.
Antero Suoniolla oli puolentoista vuoden ajan oma teatteritoimisto Helsingissä. Hän luovutti toimiston Suomen Näyttämöiden Liitolle. Suonio jatkoi isänsä lempiharrastusta, unkarilaisten kansanlaulujen suomentamista. Aina ylioppilasajoiltaan asti hän harrasti käännöstöitä unkarin, saksan, italian ja ranskan kielistä. Hän suomensi oopperoita ja operetteja. Suonion harrastuksia olivat niin ikään säveltäminen, pianonsoitto ja kuvanveisto.
Varkauden tykki
Varkauden tykki on vuonna 1917 Varkaudessa toimineella Lehtoniemen konepajalla rakennettu pienikaliiberinen tykki, joka myöhemmin oli Suomen sisällissodan aikana punakaartin käytössä. Käsityönä tehdyn tykin valmistivat ilmeisesti kaksi konepajan työmiestä, jotka aikaisemmin olivat työskennelleet Putilovin asetehtaalla Pietarissa. Se on osittain tehty uusiomateriaalista, muun muassa tykin putki on alun perin osa höyrylaiva Ainamon katkennutta potkuriakselia. Varkauden tykin ainoa valmistettu kappale on nykyään nähtävillä Jalkaväkimuseon kokoelmissa Mikkelissä.
Käyttö
Varkauden tykin käytöstä sisällissodassa ei ole täyttä varmuutta, mutta siitä liikkuu Varkauden seudulla useita tarinoita. Erään mukaan ensimmäinen tykillä ammuttu laukaus olisi osunut kuolettavasti tehtaan portilla seisoskelleeseen lapseen. Toisen tarinan mukaan taas räjähdysainelataus oli niin suuri, että ammuttaessa tykin lukko ja putki räjähtivät, surmaten sitä käyttäneet miehet sekä aiheuttaen myös tykkiä kuljettaneen proomun ammusvaraston räjähtämisen. Eräs tieto taas väittää, että tykillä olisi Lehtoniemen työväentalon pihalta ammuttu muutama laukaus kohti lähestyviä valkoisia, jonka jälkeen se olisi hajonnut.
Sisällissodan aikaisia Varkauden tapahtumia muistellut maalari Toivo Suomalainen kuitenkin kertoo muistelmissaan Toivo Suomalaisen muistelmia Lehtoniemestä, että tykki toimi tarkoituksenmukaisesti ja sitä käytettiin myös Varkauden taistelun aikana. Hänen mukaansa paikallisen punakaartin päälliköltä oli kuulusteluissa kysytty tykin rakentajista ja mainittu sillä ammutun valkoisia radanvarteen.
Derinkuyun maanalainen kaupunki
Derinkuyun maanalainen kaupunki on Turkissa Derinkuyun kaupungissa Nevşehirin maakunnassa sijaitseva muinainen maanalainen kaupunki, joka on osa Kappadokian alueella Anatoliassa sijaitsevien maanalaisten kaupunkien verkostoa. Kaupungissa on 11 kerrosta, jotka ulottuvat noin 85 metrin syvyyteen maan alle. Kaupunkiin mahtui 20 000–50 000 asukasta, ja se on Turkin suurin esiin kaivettu maanalainen kaupunki.
Ajanlaskun alussa kristityt käyttivät sitä piilopaikkana paetessaan vainoja, ja myöhemminkin alueella käytyjen sotien aikana se on toiminut turvapaikkana, jossa on kaikki tarpeellinen, kuten esimerkiksi ruokavarastoja, keittiöitä, talleja, kirkkoja, viinitehtaita, tuuletuskanavia, tarvikehissejä ja lähetyskoulu.
Darren Turcotte
Darren Turcotte (s. 2. maaliskuuta 1968 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Pelaajaura
Turcotte pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta juniorisarja OHL:n North Bay Centennialsissa. New York Rangers varasi hänet vuorolla 114 NHL:n varaustilaisuuden 1986 kuudennella kierroksella, ja hän aloitti ammattilaisuransa kaksi vuotta myöhemmin. Turcotte pelasi kaudella 1988–1989 20 ottelua NHL:n runkosarjassa sekä yhden pudotuspeleissä, mutta suurin osa kaudesta meni vielä farmijoukkue Denver Rangersissä IHL:ssä. Kaudesta 1989–1990 alkaen hän pelasi vakituisesti NHL:ssä.
Turcotte teki New York Rangersiä edustaessaan ja koko NHL-urallaan parhaimmillaan 67 tehopistettä yhden runkosarjakauden aikana, 26 maalia ja 41 syöttöpistettä 74:ssä ottelussa kaudella 1990–1991. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa neljänneksi paras pistemies Brian Leetchin, Bernie Nichollsin ja Mike Gartnerin jälkeen sekä kolmanneksi paras maalintekijä Gartnerin ja John Ogrodnickin jälkeen. Hänet myös valittiin tuon kauden aikana ainoan kerran urallaan NHL:n tähdistöotteluun. Marraskuussa 1993 Turcotte siirtyi Rangersistä Hartford Whalersiin pelaajakaupassa, jossa Whalers sai hänen lisäkseen puolustaja James Patrickin, ja jossa Rangersiin siirtyivät hyökkääjät Nick Kypreos ja Steve Larmer, puolustaja Barry Richter sekä kuudennen kierroksen varausvuoro NHL:n varaustilaisuudessa 1994.
Turcotte edusti Hartford Whalersiä lokakuuhun 1995 asti, jolloin siirtyi juuri ennen kauden 1995–1996 alkua Winnipeg Jetsiin vaihdossa Nelson Emersoniin. Maaliskuussa 1996, kesken saman kauden, hän siirtyi San Jose Sharksiin yhdessä varaustilaisuuden 1996 toisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Craig Janneyyn. Turcotte pelasi uransa loppuvuosina myös St. Louis Bluesissa, jonne siirtyi ennen kauden 1997–1998 alkua vaihdossa Stéphane Matteauun, ja Nashville Predatorsissa, jonne siirtyi ennen kauden 1998–1999 alkua. Hän oli sivussa suurimman osan kaudesta 1999–2000 polvivamman vuoksi ja ilmoitti pelaajauransa päättymisestä vuonna 2000.
Turcotte pelasi 12 kautta kestäneellä NHL-urallaan 635 runkosarja- ja 35 pudotuspeliottelua. Tehopisteitä hän teki runkosarjassa 411, 195 maalia ja 216 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 14, kuusi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä.
Turcotte edusti Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkuetta yksissä aikuisten arvokilpailuissa, maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1993. Hän pelasi myös vuosien 1987 ja 1988 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Pelaajauran jälkeen
Pelaajauransa jälkeen Turcotte on toiminut muun muassa Abitibi Eskimosin ja North Bay Skyhawksin päävalmentajana juniorisarja NOJHL:ssä. Hän on valmentanut myös Yhdysvaltain rullakiekkomaajoukkuetta.
Luettelo SM-liiga-seurojen kapteeneista
Tappara, Tampere
Lähde:
TPS, Turku
Lähde:
Mick McCarthy
Mick McCarthy (s. 7. helmikuuta 1959) on irlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Tammikuusta 2023 lähtien hän on toiminut Blackpoolin päävalmentjana.
Ura pelaajana
South Yorkshiressä Englannissa syntynyt McCarthy aloitti peliuransa tuolloin nelosdivisioonassa pelanneessa Barnsleyssä. Hän debytoi elokuussa 1977 ottelussa Rochdalea vastaan. Tuon ottelun Barnsley voitti 4–0. McCarthy edusti seuraa kaikkiaan kuusi kautta ja oli mukana seuran nousujuhlissa aina kakkosdivisioonaan saakka.
Barnsleyn vakiomiehistöön kuulunut McCarthy siirtyi joulukuussa 1983 Barnsleystä niin ikään kakkosdivisioonassa pelanneeseen Manchester Cityyn. Kaudella 1984–1985 City nousi pääsarjaan, ja näin myös McCarthy teki ensiesiintymisensä Englannin huipulla. Cityn osalta kausi 1985/86 päättyi liigan puoliväliin, mutta jo seuraavalla kaudella vauhti oli liian kovaa ja City putosi takaisin ykkösdivisioonaan.
McCarthy ei jatkanut Cityssä vaan siirtyi kesällä 1987 skotlantilaiseen Celticiin. Skottiseurassa McCarthy juhli debyyttikaudellaan tuplamestaruutta ja seuraava kausi toi palkintokaappiin Skotlannin cupin voiton. Irlantilaistoppari ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Celticissä ja kesällä 1989 hän siirtyi uusien haasteiden perässä ranskalaisseura Olympique Lyonnais'n paitaan.
Irlantilaisen visiitti Ranskassa jäi lyhyeksi, sillä peliaikaa Raymond Domenechin alaisuudessa ei juuri tullut. McCarthy pelasi kevätkauden 1990 lainalla Millwallissa, jonne siirtyi kauden jälkeen. Hän pelasi seurassa uransa kaksi viimeistä kautta lopettaen aktiiviuransa 1992.
Maajoukkuetasolla McCarthy edusti Irlantia 57 A-maaottelussa. Hän oli mukana EM-kisoissa 1988, jolloin tie katkesi jo alkulohkoon, sekä MM-kisoissa 1990, jolloin Irlanti eteni puolivälieriin. McCarthy oli maajoukkueen kapteeni ja sai lempinimen Captain Fantastic.
Ura valmentajana
McCarthyn johdolla Irlanti ei selvinnyt MM-kisoihin 1998 eikä EM-kisoihin 2000. Luotto McCarthyyn kuitenkin säilyi ja lopulta tuli myös tulosta Irlannin selvittyä Etelä-Koreassa ja Japanissa pelattuihin MM-kisoihin 2002. Lopputurnausta varjosti McCarthyn ja joukkueen tähtipelaaja Roy Keanen väliset riidat, jotka johtivat lopulta Keanen lähettämiseen kotiin ennen kuin yhtään ottelua oli pelattu. Irlanti eteni kisoissa toiselle kierrokselle pelaten alkulohkossaan tasan Kamerunin ja Saksan kanssa sekä voittaen päätösottelussa Saudi-Arabian. Irlannin tie katkesi 2.kierrokselle, kun tiukka ottelu Espanjaa vastaan ratkesi vastan rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
McCarthy sai kisojen jälkeen jatkaa tehtävissään, mutta kiristyvä median paine ja kehnosti alkaneet EM2004-karsinnat johtivat lopulta McCarthyn eroon tehtävistä marraskuussa 2002.
McCarthy palasi valmennustehtäviin nelisen kuukautta maajoukkuepestinsä päättymisen jälkeen, kun Sunderland AFC palkkasi hänet päävalmentajakseen maaliskuussa 2003. Hän ei kuitenkaan onnistunut nostamaan The Black Catsia putoamiskurimuksesta, vaan seura putosi Englannin Valioliigasta kauden jälkeen. McCarthyn johdolla seura lähti kuitenkin rakentamaan uutta joukkuetta palatakseen pääsarjatasolle. Kausi 2003–2004 toi paikan nousukarsintoihin, mutta Valioliiganousu karkasi rangaistuspotkukilpailun jälkeen kärsittyyn tappioon Crystal Palacelle. Seuraavalla kaudella kaikki meni paljon paremmin ja Sunderland juhli kauden jälkeen Englannin mestaruussarjan voittoa ja suoraa nousua Valioliigaan.
Elämä Valioliigassa oli kuitenkin liian vaikeaa McCarthyn suojateille, sillä seura ei onnistunut vahvistamaan rivejään riittävästi. Irlantilainen sai lopulta potkut maaliskuussa 2006.
Seuraavalla kaudella Wolves jäi seitsemänneksi ja McCarthyn uskottiin lähtevän seurasta. Luottoa kuitenkin riitti ja kausi 2008–2009 alkoikin menestyksekkäästi. Elokuussa McCarthy valittiin Mestaruussarjan kuukauden valmentajaksi. Menestys jatkui läpi kauden ja huhtikuussa 2009 Wolves varmisti ensin nousunsa Valioliigaan ja viikkoa myöhemmin myös Mestaruussarjan voiton. Kaksi seuraavaa kautta Wolves onnistui säilyttämään sarjapaikkansa, mutta helmikuussa 2012 McCarthy sai potkut heikosti sujuneiden otteluiden takia.
Kaudella 2015–2016 Ipswich sijoittui vielä Mestaruussarjassa seitsemänneksi, mutta tuloksellisesti McCarthyn viimeiset kaudet seurassa olivat alavireisiä. Kaudella 2016–2017 joukkue putosi kauas nousukarsintasijoituksista ja oli lopulta sijalla 16 säilyttäen sarjapaikkansa vain neljän pisteen turvin. Sijoitus oli Ipswichin huonoin Mestaruussarjassa. Kaudella 2017–2018 McCarthy ilmoitti jättävänsä Ipswichin kauden päätteeksi. Irlantilaisvalmentaja lähti seurasta kuitenkin yllättäen jo ennen kauden loppua, kun hän ilmoitti huhtikuussa voitokkaan Barnsley-ottelun jälkeen jättävänsä seuran lähes kuuden vuoden jälkeen.
Marraskuussa 2018 McCarthy palasi Irlannin maajoukkueen päävalmentajaksi 16 vuoden tauon jälkeen. Hänen oli tarkoitus jättää maajoukkue kesällä 2020 pelattavien EM-kisojen jälkeen, mutta koronapandemian siirrettyä kisoja ja jatkokarsintoja McCarthy jätti tehtävänsä jo huhtikuussa 2020. McCarthyn johdolla Irlanti oli edennyt karsintojen playoff-vaiheeseen.
Marraskuussa 2020 McCarthysta tuli kyproslaisen APOELin päävalmentaja. Hän sai kuitenkin potkut seurasta jo tammikuun alussa 2021.
Tammikuun puolivälissä 2021 McCarthy teki kauden loppuun ulottuvan sopimuksen Englannin Mestaruussarjassa pelaavan Cardiff Cityn kanssa. Cardiff pelasi vahvan kevätkauden McCarthyn alaisuudessa ja seura teki hänen kanssaan jatkosopimuksen jo maaliskuussa. Kausi 2021/22 alkoi Cardiffin osalta hyvin, kun joukkue hävisi vain yhden kuudesta ensimmäisestä ottelustaan. Syyskuussa alkanut tappioputki venyi kuitenkin kahdeksan ottelun mittaiseksi ja seurajohto päätyi purkamaan McCarthyn sopimuksen lokakuussa 2021.
Tammikuussa 2023 McCarthy palasi valmennustehtäviin Mestaruussarjan hännille vajonneen Blackpoolin päävalmentajana.
Djennén suurmoskeija
thumb|Djennén suurmoskeija. thumb|Rakennuksen katto tuuletusaukkoineen. thumb|Palmupuiset palkit tukevat ja koristavat rakennusta. Djennén suurmoskeija on perjantaimoskeija Djennén kaupungissa Malissa. Se on rakennettu vanhemman 1200-luvun moskeijan paikalle vuosina 1906–1907. Sudanilaistyylinen moskeija on maailman suurin savirakennus. Se on osa Unescon maailmanperintökohdetta.
Historia
Nykyisellä moskeijalla on kaksi edeltäjää. Niistä ensimmäisen rakennutti perimätiedon mukaan Djennén kuningas Koi Konboro aikana, jolloin kaupunki oli merkittävä kaupan ja islamilaisen oppineisuuden keskus. Alkuperäiseen rakennukseen lisättiin myöhemmin useita torneja ja se ympäröitiin muurilla.
Fulbevaltio Macinan hallitsija Ahmadu Lobbo valtasi Djennén vuonna 1818. Hän alisti kaupungin väkivaltaisesti, sulki sen moskeijat ja jätti ne raunioitumaan. Ankaran fundamentalistinen Ahmadu rakennutti vanhan moskeijan itäpuolelle oman moskeijansa vuosina 1834–1836. Se oli ulkonäöltään paljon vaatimattomampi ja yksinkertaisempi, mutta pinta-alaltaan laajempi.
Vanhan moskeijan raunioiden paikalle pystytettyä nykyistä moskeijaa on pidetty pitkään Ranskan siirtomaahallinnon luomuksena. Nykykäsityksen mukaan sen rakennutti paikallinen eliitti, joka halusi lisätä kaupungin arvovaltaa ja pyyhkiä pois muiston Ahmadun fulbevallasta. Arkkitehtinä toimi Djennén muurarikillan päällikkö Ismaila Traoré. Ranskalaiset osallistuivat rakentamisen kuluihin ja toimittivat työmaalle pakolla värvättyä työvoimaa. Ahmadun moskeija purettiin ja sen paikalle pystytettiin madrasa.
Rakennus
Pohjapiirustukseltaan yksinkertainen moskeija on pystytetty noin 75 metriä leveälle ja pitkälle korokkeelle. Se on osittain ulkomuurin ympäröimä. Savikattoa tukevat suuret pylväät. Katon terrakottakuvut päästävät sisätiloihin raikasta ilmaa. Julkisivussa on kolme minareettia ja sarja pylväitä, joiden huipulle on asetettu hedelmällisyyttä ja puhtautta symboloivia strutsinmunia. Ulos työntyvät puupalkit tukevat ja koristavat rakennusta. Ne toimivat myös telineinä jokavuotisessa juhlassa, jossa savitiiliseinät peitetään uudelleen sadekauden aikana pois huuhtoutuneella laastilla.
Merkitys
Kaupungin yllä kohoava monumentaalinen rakennus on yksi sudanilais-sahelilaisen saviarkkitehtuurin suursaavutuksista. Se on vaikuttanut muun muassa Moptin, Sanin ja M’Pessoban sekä Burkina Fason Bobo Dioulasson, Ghanan Larabangan ja Norsunluurannikon Odiennén ja Kongin moskeijoiden rakennustyyliin. Djennén kaupunki moskeijoineen julistettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1988.
Nestori Sarri
Nestor Sarri (ent. Saxberg, myös nimellä Nestori Sarri, 23. kesäkuuta 1900 Helsinki – 4. heinäkuuta 1966 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja järjestäjä.
Sarri näytteli Turussa ja pitkään Tampereella, Tampereen Työväen Teatterissa ja Tampereen Teatterissa, toimien myös järjestäjänä. Lisäksi hän esiintyi Pyynikin kesäteatterissa, missä hänet nähtiin muun muassa Tuntemattoman sotilaan Korsumäkenä. Sarri näytteli myös kahdessa elokuvassa. Hänet löydettiin Tampereelta Edvin Laineen elokuvaan Opri (1954), jossa hyödynnettiin paljon tamperelaisia näyttelijöitä. Sarri nähtiin myös Laineen elokuvassa Musta rakkaus (1957).
Lisäksi Sarri vieraili televisiosarjassa Kaksi sisarta (1966) rovastin osassa ja myös televisiosarjassa Eräs syysilta 1966 hotellinjohtajan osassa. Nestor Sarrin veli oli Leo Sarri, joka Sarrin tavoin toimi näyttelijä-järjestäjänä useissa Suomi-Filmeissä, kuten Tuntematon sotilas. Sarrille on omistettu Nestori Sarrin katu, joka sijaitsee Tampereella. Hän kuoli 66-vuotiaana pitkän ja ansioituneen näyttelijäuran jälkeen.
Hänen vaimonsa oli Tuulikki Sjöholm, ja liitosta syntyi poika Simo.
Tuulikki ja Nestor Sarrin hautapaikka sijaitsee Tampereen Kalevankankaalla.
Aiheesta muualla
'''Sukuhistoriaa Tuntemattomassa sotilaasta. Väinö Linnan Tuntematon sotilas tuli Tampereen kesäteatterin ohjelmistoon 1961, ohjaajana Edvin Laine'''. Se pysyi ohjelmistossa yhdeksän kesän ajan ja saavutti kaikkien aikojen yleisöennätyksen: 372 esitystä ja 348 854 katsojaa. Nestor Sarri esiintyi Korsumäkenä. Hänen lapsenlapsensa Timo Sarri toimi avustajana.
Nestor Sarrin veli Leo Sarri toimi järjestäjänä Edvin Laineen v. 1955 ohjaamassa elokuvassa Tuntematon sotilas.
Nestor Sarrin lapsenlapsi Petri Sarri toimi Rauni Mollbergin v. 1985 ohjaamassa Tuntematon sotilas elokuvassa paloaukeen sotilaana.
Nestor Sarrin lapsenlapsenlapsi Nestor Sarri (s. 1998) toimi avustajana/kiväärimies Aku Louhiniemen Tuntemattomassa sotilaassa v. 2016. myös Petri Sarri oli avustajana/kiväärimies 2016.
Tampereen Teatterin kuvia
Teatterimuseo Palkinto pitkästä urasta. http://www.teatterimuseo.fi/kokoelmat/valokiilassa/valokiilassa-2013/marraskuu-2013/
Suomen museovirasto. http://suomenmuseotonline.fi/fi/selaa?freetextSearch=nestor+sarri&action=search
Tampereen kesäteatteri http://www.pyynikinkesateatteri.fi/lehdisto/kuvapankki.html?esitysaika=
Tampereen kesäteatterin historiaa http://www.historia.tampere.fi/pyynikki/teatteri.htm
Vertaus
Vertaus on havainnollistava, tehostava, rinnastava tai muuten vertaileva ilmaus. Kielitieteellisesti se on vertailuun perustuva kielikuva, joka sisältää jonkin kytkevän elementin, tavallisesti kuin-sanan. Vertauksesta voidaan käyttää myös käsitettä metafora. Yleisesti vertauksella tarkoitetaan kielellistä ilmaisua, joka kuvailee jotakin asiaa rin­nas­ta­mal­la sen johonkin toiseen. Vertaus voi vaihdella yksityiskohtaisesta vertaamisesta pelkkään kielikuvaan.
Uskonnollinen vertaus on lyhyt ja ytimekäs tarina johon sisältyy uskonnollinen opetus. Jeesus käytti opetusmetodina vertauksia etenkin opettaessaan suuria joukkoja.
Merkuriuksen asuttaminen
thumb|250px|[[Merkurius]] thumb|250px|Merkurius [[Messengerin kuvaamana]] Kiinteänä ja suhteellisen lähellä olevana planeettana Merkuriusta on ehdotettu yhdeksi mahdolliseksi tulevaisuuden asutuskohteeksi. Pysyvien siirtokuntien pitäisi olla planeetan napa-alueilla planeetan muiden osien todella kuumien lämpötilojen takia. Planeetan muita osia voisi asuttaa vain hitaan maankaltaistusprosessin avulla.
Hyödyt
On arvioitu, että Merkuriuksen maaperässä olisi paljon helium-3:a, joka voi olla tärkeä aine ydinfuusion hyötykäytössä. Kuitenkin Merkuriuksen magneettikenttä on voinut estää helium-3:n maanpinnan saavuttamista.
Toisten arvioiden mukaan Merkurius voisi olla myös rauta- ja magnesiumsilikaattien lähde.
Aurinkovoima
Aurinkoa lähimpänä planeettana Merkuriuksesta saisi todella paljon aurinkovoimaa. Sen aurinkovakio on 9,13 kW/m², eli 6,5 kertaa Maan tai Kuun määrä. Akselin kallistumisen takia korkeat paikat navoilla kohdistuisivat Aurinkoon kaiken aikaa.
Ongelmat
Sopivan ilmakehän puuttuminen, sijainti lähellä Aurinkoa ja 59:ää Maan vuorokautta vastaavat vuorokaudet aiheuttaisivat mahdolliselle asutukselle ongelmia. Pysyvien siirtokuntien pitäisi sijaita napa-alueilla, mutta myös päiväntasaajan alueilla voisi olla väliaikaista asutusta planeetan pitkien öiden aikana.
Wise
Wise tai WISE voi tarkoittaa seuraavia:
Schybergson
Schybergson on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Stefan Pöntinen
Stefan Pöntinen (s. 1967 Tukholma ) on ruotsalainen säveltäjä, viulisti ja viulupedagogi. Hän on ollut vuodesta 2001 Ruotsin säveltäjäliiton jäsen. Hänen veljensä on pianisti Roland Pöntinen, joka on esittänyt myös veljensä sävellyksiä.
Pöntinen valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1990 pääaineenaan viulu ja -opettajanaan Endre Wolf. Vuosina 1995–1998 hän opiskeli säveltämistä Pariisissa Yoshihisa Taïran ja Eugene Kurtzin johdolla. Pöntinen on itse opettanut viulunsoittoa monissa ruotsalaisissa oppilaitoksissa, Espanjassa ja Intiassa.
Pöntiseltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Gotlannin kamarimusiikkijuhlat -tapahtuman järjestäjät ja Cappella Lundensis. Vuonna 2010 Göteborgin sinfoniaorkesteri kantaesitti hänen teoksensa Theodore Joachim Gustafssonin johdolla. Lukuisat muutkin henkilöt ja kokoonpanot ovat esittäneet hänen teoksiaan Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Puolassa, Venäjällä, Saksassa, Irlannissa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Alankomaissa, Ranskassa, Espanjassa, Intiassa ja Yhdysvalloissa. Pöntinen omisti kolmannen jousikvartettonsa (2012) opettajansa Toshihisa Taïran muistolle. Pöntinen perusti omaan musiikkiinsa erikoistuneen Ensemble Pöntisen Pariisissa vuonna 1995. Kokoonpano on esiintynyt enimmäkseen Euroopassa.
Pöntinen on osallistunut moniin levytyksiin niin viulistina kuin säveltäjänäkin. Osan levytyksistä hän on tehnyt kontrabasisti Johannes Nästesjön kanssa soittamiensa improvisaatioiden pohjalta.
Suomen Taiteilijaseura
Alkuvaiheessaan Suomen Taiteilijaseura oli yhteinen kaikille taiteenaloille monien taiteilijaseurojen tavoin. Vähitellen muut taiteenalat perustivat omia liittojaan ja Taiteilijaseurasta tuli kuvataiteilijoiden yhdistys. Vuonna 1952 se muutettiin valtakunnalliseksi keskusjärjestöksi, johon kuuluvat nykyään Suomen Kuvanveistäjäliitto, Taidemaalariliitto, Suomen Taidegraafikot, Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto, Valokuvataiteilijoiden liitto ja Muu ry.
Seura perustettiin virallisesti 3. toukokuuta 1864. Suomen Taiteilijaseuran vietti 150-vuotisjuhlavuottaan toukokuusta 2014 toukokuuhun 2015.
Toiminta
Suomen Taiteilijaseura yhdistää kuvataiteilijoita ja edistää suomalaista kuvataidetta, valvoo kuvataiteilijoiden ammatillisia ja sosiaalisia etuja sekä kasvattaa yleisön kiinnostusta kuvataiteisiin. Seura osallistuu muun muassa kulttuuripoliittiseen päätöksentekoon antamalla lausuntoja ja pitämällä kuvataiteilijoiden etuja esillä. Seura järjestää myös näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Kotimaisista näyttelyistä tunnetuimpia ovat Nuorten näyttely ja pitkään järjestetty Taiteilijat-näyttely.
Taiteilijaseura oli aloitteellinen muun muassa Helsingin Taidehallin rakentamisessa. Seura on perustanut Suomen Taiteilijaseuran ateljeesäätiön, joka hankkii ja vuokraa työtiloja ja huoneistoja taiteilijoille. Säätiöllä on noin 30 asuntoa ja parisataa erilaista työtilaa Suomessa ja ulkomailla.
Suomen Taiteilijaseuran julkaisutoiminta on keskitetty seuran Kustannus Oy Taide -kustantamon ympärille. Kustantamo julkaisee muun muassa Taide-aikakauslehteä. Seuran oma verkkolehtenä ilmestyvä julkaisu on kuvataiteilijoiden ammattilehti Taiteilija.
Seura on jäsenjärjestöineen perustanut Kuvasto ry:n valvomaan tekijänoikeuksia ja välittämään teoskorvauksia. Kuvasto edustaa noin 2 200 kotimaista ja 50 000 ulkomaista taiteilijaa.
Seuran puheenjohtajana toimi kaksivuotiskaudella 2014–2015 kuvanveistäjä Satu-Minna Suorajärvi ja vuosina 2016–2017 mediataiteilija Markus Renvall. Vuoden 2018 alussa puheenjohtajana aloitti taiteilija Teemu Mäki. Seuran toiminnanjohtaja on Annukka Vähäsöyrinki.
Sedevakantismi
Sedevakantismi tai sedevacantismi (latinan sanoista sedes ’istuin’ ja vacans ’vapaa’) on yhteisnimike ajatussuunnille, jotka katsovat, että roomalaiskatolisen kirkon Pyhä istuin on tyhjänä ja että kirkko näin ollen on ilman paavia. Sedevakantismin juuret juontavat Vatikaanin 2. konsiiliin ja sitä seuranneisiin tapahtumiin, sillä se katsoo kirkon silloin jättäneen puhtaan opin ja tradition.
Suomen Taiteilijaseura
Toiminta
Seura jakaa vuosittain Kuvataiteilijapalkintoa.
Sedevakantismi
Klassisen sedevakantismin kannattajat katsovat, että koska kirkosta on tullut hereettinen, ei sillä voi myöskään olla oikeutta vihkiä paaveja itselleen. Näin ollen nykyajan hereettiset paavit (Johannes XXIII:sta tai Paavali VI:sta lähtien) eivät ole oikeita paaveja. Ennen kaikkea sedevakantismit vastustavat Vatikaanin 2. konsiilin avoimuutta ekumenialle ja uskonnonvapaudelle, sekä konsiilia seuranneita jumalanpalvelusuudistuksia.
Suomen Taiteilijaseura
Huomionosoituksia
thumb|250px|Taiteilijaseuran 100-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistiin postimerkki, jossa on kuva Huittisten hirvenpäästä.
Sedevakantismi
Sedevakantisteja löytyy niin roomalaiskatolisen kirkon sisä- kuin myös ulkopuolelta. Jotkut sedevakantistit ovat perustaneet omia kirkkojaan ja nimennyt niille omat paavinsa. Yleisesti näitä "paaveja" pidetään kuitenkin vastapaaveina.
Tunnettuja sedevakantisteja ovat muun muassa Hutton Gibson ja Lucian Pulvermacher.
Suomen Taiteilijaseura
Postimerkkejä
Vuonna 1954 Suomen Taiteilijaseura julkaisi kuorensulkijamerkkejä, joissa oli kuvattuna muun muassa Juho Rissasen henkilökuva Italiasta Vuoristolähteellä (1903) sekä Hugo Simbergin maalaus Perunatyttö (1901) ja Helene Schjerfbeckin Tyttö veräjällä (1897–1902). Taiteilijaseuran satavuotisjuhlaa vuonna 1964 juhlisti Pro Arte -postimerkki, johon on kuvattu Huittisten hirvenpää.
Vuonna 2015 julkaistiin Suomen Taiteilijaseuran 150-vuotisjuhlan kunniaksi kuuden postimerkin sarja. Merkeissä ovat Anneli Hillin Viiva-muoto, Mika Natrin Piste, Marjo Suikkasen Taiteilijan vuoristorata, Mayumi Niiranen-Hisatomin Dance From the Bridge, Laura Konttisen Lento ja Kalevi Karlssonin Hedelmistään puu tunnetaan.
John Gray (elokuvaohjaaja)
John Gray on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on syntyisin New Yorkista. Hänen tuotantonsa koostuu pääosin TV-elokuvista ja TV-sarjoista.
Arvydas Sabonis
Arvydas Romas Sabonis (s. 19. joulukuuta 1964 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Sabonisia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista eurooppalaisista pelaajista. Häntä pidetään myös yhtenä sukupolvensa parhaista keskushyökkääjistä maailmassa.
Sabonisin poika Domantas Sabonis on myös koripalloilija.
Ura
Sabonis edusti kotimaansa suurseuraa Žalgirisia vuosina 1981–1989 ja 2003–2004. Euroopassa hän pelasi lisäksi Espanjassa Valladolidin ja Real Madridin riveissä vuosina 1989–1995. Sabonis saavutti Real Madridissa Euroliigan voiton vuonna 1995. NBA:ssa hän pelasi Portland Trail Blazersin riveissä vuosina 1995–2003.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Sabonis voitti kultaa 1988 kesäolympialaisissa sekä maailmanmestaruuden vuonna 1982 ja Euroopan-mestaruuden vuonna 1985. Liettuan maajoukkueessa hän saavutti pronssia 1992 kesäolympialaisissa ja 1996 kesäolympialaisissa.
Neco (laulaja)
Neco (oikealta nimeltään Nejat Özyılmaz, s. 24. heinäkuuta 1948 Istanbul) on turkkilainen laulaja. Hän edusti Turkkia vuoden 1982 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Hani” ja sijoittui 15. sijalle. Neco yritti päästä uudestaan maansa edustajaksi vuonna 1984, mutta jäi toiselle sijalle.
Suomen nyrkkeily
Nyrkkeily alkoi Suomessa 1900-luvun alkupuolella. Karl Stockmann toi ensimmäiset nyrkkeilykintaat Suomeen 1880-luvulla mutta ensimmäinen yleisölle tarkoitettu nyrkkeilynäytös käytiin Helsingin Kaisaniemen kentällä 8. heinäkuuta 1905 ja Viktor Smeds järjesti ensimmäiset julkiset nyrkkeilykilpailut Helsingissä Hippodromin sirkuksessa 1. lokakuuta 1921. Helsingin Nyrkkeilyseura perustettiin vuonna 1912 ja Suomen Nyrkkeilyliitto vuonna 1923, jonka joulukuussa kilpailtiin ensimmäiset Suomen-mestaruuskilpailut. Jo aiemmin samana vuonna Työväen Urheiluliitto järjesti omat mestaruuskilpailunsa. Vuonna 2020 Suomen Nyrkkeilyliittoon kuuluu yli sata seuraa.
Suomalaisnyrkkeilijöistä olympiakultaa ovat voittaneet Sten Suvio vuonna 1936 ja Pentti Hämäläinen vuonna 1952. Lisäksi suomalaiset ovat olympialaisissa saavuttaneet yhden hopeamitalin ja 13 pronssia. Vuonna 1974 alkaneissa amatöörinyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailuissa suomalaiset ovat saavuttaneet kolme hopeaa ja kuusi pronssia; miesten viisi mitalia ovat vuosilta 1978–2001 ja naisten neljä mitalia vuosilta 2010–2019. Amatöörinyrkkeilyn Euroopan-mestaruuden ovat suomalaisista voittaneet Gunnar Bärlund vuonna 1934, Olli Mäki vuonna 1959, Kalevi Marjamaa vuonna 1975, Tarmo Uusivirta vuonna 1979, Elina Gustafsson vuonna 2018 ja Mira Potkonen vuosina 2018–2019.
Odaiba
thumb|300px|Dai-Roku Daiba (第六台場) tai "Patteri nro 6", yksi alkuperäisistä Edo-kauden linnakesaarista. Nähtynä [[Rainbow Bridge|Sateenkaarisillalta. Odaiban alue on nähtävissä taustalla.]]
Tibbitt–Contwoyto-talvitie
Tibbitt–Contwoyto-talvitie on 568 kilometrin pituinen jokavuotinen talvi- ja jäätie Kanadan Luoteisterritorioissa ja Nunavutissa. Tie avattiin liikenteelle ensimmäistä kertaa vuonna 1982, ja se palvelee Kanadan pohjoisosissa sijaitsevien kaivosten kuljetustarpeita. Tie on avoinna ainoastaan helmi–maaliskuussa, sillä suuri osa tien kokonaispituudesta, 87 % eli 495 kilometriä, kulkee jäätyneiden vesistöjen jäällä, ja loput 73 kilometriä on rakennettu vesistöjä erottavien kannaksien ylitse.
Suomen nyrkkeily
Vuoden 1952 Helsingin olympialaisten nyrkkeilykilpailujen lisäksi Suomessa on järjestetty Tampereella amatöörinyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1993 sekä Euroopan-mestaruuskilpailut vuosina 1981 ja 2000. Vuodesta 1977 Tampereella on järjestetty vuosittain kansainvälinen Tammer-turnaus ja vuodesta 1982 Helsingissä GeeBee-turnaus.
Tibbitt–Contwoyto-talvitie
Tien rakentaminen ja huolto
Tien rakentaminen alkaa vuosittain tammikuussa lumiaurojen, vesirekkojen, puskutraktorien ja lumitykkien voimalla. Käytössä on myös erikoista kevyttä kalustoa, jolla voidaan liikkua ohuemmilla jäillä. Ensimmäisenä tielinjan jäänpaksuus tutkitaan kelkkaan sijoitetulla kaikuluotaimella, jota vedetään jäällä kevyellä ruotsalaisvalmisteisella Hägglunds-maastoajoneuvolla.
Suomen nyrkkeily
Tampereella toimii vuonna 1991 perustettu Suomen nyrkkeilymuseo.
Tibbitt–Contwoyto-talvitie
Tien rakentaminen ja huolto
Vesistöjen jäälle aurattavan tielinjan leveys on noin 50 metriä, jotta lumimyrskyt eivät puhalla tietä helposti tukkoon, ja jotta vastakkaisiin suuntiin kulkevat ajoneuvot voivat turvallisesti ohittaa toisensa. Lumiaurat poistavat jäältä kaiken lumen, jotta lumi ei muodostaisi lämpöä eristävää kerrosta jään päälle ja jotta jääkuoren paksuus kasvaisi nopeammin. Maakannaksien ylittävällä osuudella tien leveys on 12–15 metriä.
Myllymäki (Kankaanpää)
Myllymäki on Kankaanpään kaupunginosa, joka sijaitsee Kankaanpään kaupungin keskustan länsipuolella. Kaupunginosan katuja on nimetty Aleksis Kiven Seitsemän veljeksen mukaan. Myllymäessä on liikekeskus, jossa on K-market Rise.
Tibbitt–Contwoyto-talvitie
Tien rakentaminen ja huolto
Jäätilanteesta johtuen tielinjaukseen voidaan joutua tekemään muutoksia tien käyttöaikana. Joillakin osuuksilla tyhjille ajoneuvoille on myös erillisiä nopeita kaistoja, joilla voidaan käyttää normaalia suurempaa nopeutta.
Täyteen kuormatun yhdistelmäajoneuvon suurin sallittu nopeus jäätiellä on 25 kilometriä tunnissa, joillakin alueilla kuitenkin vain 10 kilometriä tunnissa. Ilman kuormaa liikkuvan ajoneuvon nopeusrajoitus voi paikoin olla jopa 60 kilometriä tunnissa. Turvallisuudesta vastaava yhtiö valvoo jäätiellä nopeutta hyvin tarkasti.
Taukopaikat
Tien varrella on kolme yhdistelmäajoneuvojen kuljettajille tarkoitettua taukopaikkaa: Domejärven huoltoleiri, Lockhartjärvi sekä Lac de Gras.
Domejärven huoltoleiri on tarkoitettu tien kunnossapidon tukikohdaksi sekä hätätilanteita varten. Lockhartjärven taukopaikalla on ruokala, peseytymistilat sekä pesula. Lac de Grasin taukopaikka on tarkoitettu kunnossapitoa ja hätätilanteita varten sekä Ekatin kaivoksen pohjoispuolelle matkaavia kuljettajia varten.
Liikenne
pienoiskuva|Liikenteenohjauskeskus YellowknifessäYhdistelmäajoneuvojen kuljettajat eivät turvallisuussyistä saa liikkua tiellä yksin. Tämän vuoksi Yellowknifessa sijaitseva liikenteenohjauskeskus lähettää matkaan 2–4 ajoneuvon saattueita 20 minuutin väliajoin. Raskaat ja ylisuuret kuormat lähetetään kello 00:00–06:00 välisenä aikana paikallisen työmatkaliikenteen vuoksi.
Dieselöljy on tien tärkeimpiä kuljetusartikkeleita. Sen lisäksi tiellä kuljetetaan sementtiä, renkaita, ammoniumnitraattia räjähteitä varten, rakennustarvikkeita sekä erilaisia koneistoja ja niiden osia.
Historia
Alueen ensimmäinen kuljetusartikkeli oli radiummalmi, jota kuljetettiin Port Radiumista. Toisen maailmansodan sytyttyä radiumin sijasta kaivettiin uraania. Liikenne hoidettiin kesäkuukausina proomuilla.
Jäätie avattiin liikenteelle ensimmäisen kerran 1982, jolloin sen käyttäjä oli Lupinin kultakaivos Contwoytojärvellä Nunavutissa. Vuoteen 1998 saakka jäätien urakoitsija oli Echo Bay Mines Limited.
Vuodesta 1999 alkaen jäätien rakentamisesta ja huollosta on vastannut Tibbitt to Contwoyto Winter Road Joint Venture, joka on Echo Bay Mines Limitedin, BHP Billitonin ja Rio Tinto Groupiin kuuluvan Diavik Diamond Mined Incorporatedin yhteisyritys. Jäätien suunnittelusta vastaa EBA Engineering, ja rakentamisesta, huollosta, liikenteenohjauksesta sekä muonituksesta vastaavat Nuna Logistics (päätie) ja RTL Enterprises (toissijainen tie). Turvallisuusvalvonnasta vastaa SecureCheck.
Vuonna 2007 jäätiellä kuljetettiin ennätykselliset 10 922 pohjoiseen menevää kuormaa, yhteensä 331 000 tonnia. Lukuun ei sisälly 818 kuormaa paluurahtia, yhteensä 15 000 tonnia. Tie oli avoinna kaikkiaan 73 päivää, ja se oli suljettuna vain 91,5 tunnin ajan huonon sään (70 tuntia) tai onnettomuuksien (21,5 tuntia) vuoksi. Jäätiellä liikennöitiin kaikkiaan yli 700 kuljettajan voimin, ja toiminta-aikana tapahtui yhdeksän pientä onnettomuutta ja vain yksi loukkaantuminen. Liikennesääntörikkomuksia todettiin 120 kappaletta, joista suurimmasta osasta annettiin suullinen varoitus. Yhdeksän viiden päivän pituista ja seitsemän koko kauden pituista ajokieltoa annettiin.
The History Channel kuvasi vuonna 2007 jäätiellä televisiosarjaa Ice Road Truckers, jonka Suomessa esitti MTV3 talvella 2009 nimellä Rekkakuskit jäällä. Tien toiminnasta vastaava kaivosyhtiö oli kuitenkin sitä mieltä, että sarja esitti jäätien kielteisessä valossa, ja yhtiö päätti jättäytyä tulevista kuvausaikeista. Vuonna 2008 jäätielle asetettiin sääntö, joka kielsi kaupalliset mediayhtiöt sekä kuvauslaitteet ajoneuvoissa. Televisiosarjan tuottajat ilmoittivat kuvaavansa sarjan toisen tuotantokauden pohjoisempana Jäämeren rannalla.
Odaiba
Odaiba, joskus myös Daiba, on keinotekoinen saari Tokionlahdessa. Hallinnollisesti saari kuuluu Minaton, Kōtōn ja Shinagawan erillisalueisiin.
Tibbitt–Contwoyto-talvitie
Historia
Vuonna 2008 jäätie avattiin elintarvikekuljetuksille 28. tammikuuta ja muulle liikenteelle seuraavana päivänä. Tie ilmoitettiin suljettavaksi 31. maaliskuuta kello 18, mutta suljettiin virallisesti vasta 7. huhtikuuta.
Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto
Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto (usein Alónnisoksen merikansallispuisto, ) on merikansallispuisto Alónnisoksen saarta ympäröivillä merialueilla Pohjoisilla Sporadeilla Kreikassa. Se on Kreikan ensimmäinen ja koko Euroopan suurin merikansallispuisto.
Odaiba
Historia
Saaren rakentaminen aloitettiin Tokugawa-shōgunaatin aikana vuonna 1853 ja sen oli alun perin tarkoitus toimia linnoituksena ja suojata Tokiota mereltä tulevia hyökkäyksiä vastaan. Ensisijaisena uhkana tuolloin oli kommodori Matthew Perryn laivasto, joka oli saapunut alueelle.
Tomorrow X Together
Tomorrow X Together (kor. 투모로우바이투게더), paremmin tunnettu nimellä TXT, on viisihenkinen eteläkorealainen yhtye, jonka perusti Big Hit Entertainment vuonna 2019. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Soobin, Yeonjun, Beomgyu, Taehyun ja Hueningkai. TXT debytoi 4. maaliskuuta 2019 The Dream Chapter: Star EP-levyllä. pienoiskuva|TXT esiintymässä Los Angelesissa vuonna 2019
Bill Duke
William Henry "Bill" Duke (s. 26. helmikuuta 1943 Poughkeepsie, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan mm. elokuvista Predator – saalistaja (1987), A Rage In Harlem (1991), Hoodlum (1997) ja Deacons For Defense (2003). Hän on ohjannut myös minisarjan Miracle's Boys (2005). Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa Miami Vice, Karen Sisco, Fastlane, Charlien enkelit ja Kojak. Bill Duke on afrikkalaista alkuperää oleva amerikkalainen.
Tomorrow X Together
Uran alku (2019)
TXT debytoi 4. maaliskuuta The Dream Chapter: Star EP:llä. ”Crown” -singlen musiikkivideo sai julkaisun myötä 15 miljoonaa katselukertaa vuorokaudessa.
Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto
pienoiskuva|vasen|180px|Delfiinejä Alónnisoksen merikansallispuistossa. Alónnisoksen merikansallispuisto perustettiin vuonna 1992. Alueen suojelemista alettiin suunnitella alun perin 1970-luvun alkupuolella. Ensimmäiset suojelusäädökset alueella astuivat voimaan vuonna 1986. Eräänä päätavoitteena oli pyrkimys suojella merialueella eläviä uhanalaisia munkkihylkeitä (Monachus monachus), joiden kokonaismääräksi koko Välimerellä on arvioitu noin 800. Suojelualue on tärkeä myös muiden nisäkäs-, matelija-, lintu- ja kalalajien kannalta.
Tomorrow X Together
Uran alku (2019)
Yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa The Dream Chapter: Magic 21. lokakuuta, ja samalla julkaistiin singlen ”9 and Three Quarters (Run Away)” musiikkivideo.
Bill Duke
Vuonna 2018 julkaistiin hänen omaelämäkertansa Bill Duke: My 40-Year Career on Screen and Behind the Camera (ISBN 9781538105559).
Prospero (kuu)
Prospero on Uranuksen ulompi kuu. Sen löysi Matthew Holman ryhmineen 18. heinäkuuta 1999, ja sille annettiin väliaikainen nimitys S/1999 U 3. Prospero tunnetaan myös nimellä Uranus XVIII. Se nimettiin William Shakespearen näytelmän Myrsky hahmon mukaan. Epäillään, että Prospero kuuluu samaan ryhmään kuin Sycorax ja Setebos. Kuu vaikuttaa olevan harmaan värinen.
Tomorrow X Together
Japaninkielinen debyytti (2020)
Japaninkielinen singlealbumi Drama julkaistiin 19. elokuuta.
TXT julkaisi kolmannen EP-levynsä Minisode1: Blue Hour 26. lokakuuta yhdessä sen pääsinglen ”Blue Hour” kanssa.
Still Dreaming ja The Chaos Chapter: Freeze (2021–)
TXT julkaisi ensimmäisen japaninkielisen studioalbuminsa Still Dreaming 20. tammikuuta.
Yhtye julkaisi toisen koreankielisen studioalbuminsa The Chaos Chapter: Freeze 31. toukokuuta, ja samalla julkaistiin single ”0X1=Lovesong (I Know I Love You)”. Yhtye julkaisi albumista uudelleenjulkaisun The Chaos Chapter: Fight or Escape 17. elokuuta.
Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto
Merikansallispuisto käsittää Alónnisoksen saaren, pienet saaret Adélfi, Adelfópoulo, Gioúra, Kyrá Panagiá, Peristéra, Pipéri, Psathoúra ja Skántzoura, sekä joukon pienempiä kallioluotoja. Sen pinta-ala maa- ja merialueet mukaan lukien on hehtaaria.
Odaiba
Historia
Vuonna 1928 Dai-San Daiba (第三台場) eli "Patteri numero 3" kunnostettiin ja avattiin yleisölle.
Saaren kehittäminen uudelleen alkoi Tsukubassa pidetyn vuonna 1985 Expo ´85 -maailmannäyttelyn menestyksen myötä. Japanin talous oli korkeasuhdanteessa ja Odaibasta päätettiin tehdä tulevaisuuden asumisen esittelykappale. Hankkeen kustannukset olivat yli 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja sen oli tarkoitus toimia itsenäisenä ja muista riippumattomana kotina jopa 100 000 asukkaalle. Japanin talous kuitenkin romahti vuonna 1991 ja vuoteen 1995 mennessä Odaiba oli käytännössä joutomaata.
Vuonna 1996 alue kaavoitettiin uudelleen ja se heräsi henkiin. Alueelle rakennettiin hotelleja ja ostoskeskuksia ja useat suuryritykset, muun muassa Fuji TV, siirsivät pääkonttoreitaan alueelle.
Nähtävyydet
Nykyään Odaiba on suosittu ostosalue, mutta myös nähtävyys niin tokiolaisille kuin matkailijoillekin. Alueen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa:
John Lee Hiong Fun-Yit Yaw
John Lee Hiong Fun-Yit Yaw (s. 5. lokakuuta 1933 Kota Kinabalu) on katolisen kirkon malesialainen pappi. Hän sai pappisvihkimyksensä 27. joulukuuta 1964, ja piispaksi hänet vihittiin 26. kesäkuuta 1987. Hänet oli 30. maaliskuuta nimitetty Kota Kinabalun hiippakunnan piispaksi. 23. toukokuuta 2008 Kota Kinabalusta tuli arkkihiippakunta ja sen piispasta arkkipiispa.
Zombieland: Double Tap
Elokuvan ensimmäinen traileri julkaistiin 25. heinäkuuta 2019.
Juoni
Kymmenen vuotta ensimmäisen elokuvan tapahtumista Tallahassee, Columbus, Wichita ja Little Rock jatkavat matkaansa kohdaten kehittyneempiä zombeja sekä uusia selviytyjiä.
Euroopan yhdistelmäjoukkue (jääkiekko)
Euroopan yhdistelmäjoukkue on eurooppalainen jääkiekkojoukkue, joka osallistui jääkiekon maailmancupiin 2016. Se muodostui ainoastaan Euroopan maita edustavista jääkiekkoilijoista (pois lukien Ruotsia, Suomea, Tšekkiä tai Venäjää edustavat pelaajat). Yhdistelmäjoukkueen valmentajana toimi entinen Sveitsin maajoukkueen ja Edmonton Oilersin päävalmentaja Ralph Krueger, joukkueenjohtajana Saksan jääkiekkoliiton puheenjohtaja Franz Reindl ja toiminnanjohtajana entinen Slovakian maajoukkuepelaaja Miroslav Šatan.
Euroopan yhdistelmäjoukkueen osallistuminen tapahtumaan herätti paljon keskustelua, sillä koskaan aikaisemmin maailmancupissa ei ollut kilpaillut yhdistelmäjoukkueita. Yhdistelmäjoukkue oli kuitenkin ainoa keino saada kahdeksas NHL:n tähtipelaajista koostuva joukkue turnaukseen mukaan, koska pienemmistä jääkiekkomaista ei olisi saanut koottua yksittäistä juokkuetta.