cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Röntgensäteily
Lääketieteellinen kuvaaminen
Ihmisen eri kudokset läpäisevät röntgensäteilyä eri tavalla. Röntgensäteilyn absorptioerojen vuoksi muodostuu kuvaan kontrasti. Kudosten absorptioerojen vuoksi esimerkiksi rintakehästä (thorax) otetuissa röntgenkuvissa näkyvät lähinnä luut sekä keuhkot mahdollisine varjostumineen, sydän ja pallea. Thorax-kuvauksessa ei tarvitse käyttää ulkoista röntgenvarjoainetta, sillä keuhkojen suuri ilmapitoisuus luo hyvän kontrastin eri kudosten välille. Pehmeät kudokset saadaan näkyviin käyttämällä sopivia varjoaineita, jollaisena esimerkiksi ruoansulatuselimistöä kuvattaessa käytetään bariumsulfaattia.
Ruoansulatus
Ihmisen ruoansulatus
Ihmisen ruoansulatus on järjestelmä, joka muuttaa syödyn ravinnon elimistölle käyttökelpoiseen muotoon. Ensin ravintoa pilkkovat suussa kieli ja hampaat. Sylkirauhaset erittävät mukaan sylkeä. Ruoka jatkaa matkaa nieluun ja ruokatorveen ja edelleen mahaan. Täältä ravinto etenee ohutsuoleen, jossa suurin osa ravinnosta imeytyy suolinukan kautta verenkiertoon. Imeytymätön aines kertyy paksusuoleen, jossa vielä osa aineista imeytyy elimistöön. Loppu poistuu lopulta peräaukon kautta ulosteena. Ihmisen ruoansulatuskanava on noin 9 metriä pitkä. Ruoansulatuksen fysiologia vaihtelee yksilöllisesti sekä muiden tekijöiden, kuten ruoan ominaisuuksien ja aterian koon mukaan. Ruoansulatus kestää tavallisesti 1–3 vuorokautta.
Röntgensäteily
Lääketieteellinen kuvaaminen
Kuluneina vuosikymmeninä röntgenkuvantamisessa on käytetty eri kokoisia filmejä, jotka on suljettu valotiiviiseen kasettiin. Vaikka röntgensäteetkin valottavat filmiä, erityisten vahvistuslevyjen käyttö paransi kuvien laatua ja säteilyannosta voitiin vähentää. Vahvistuslevyjen fluoresoivat pinnat ovat filmiä herkempiä ja ne aiheuttavat kasetin sisällä näkyvää valoa, joka sitten valottaa filmin. Muodostunut latenttikuva saatiin muutettua säilyväksi kehittämällä ja kiinnittämällä filmi. Menetelmä muistutti perinteisten kamerafilmien kehitystä. Filmien jälkeen kehitettiin uutta tekniikkaa johon kuuluvat digitaaliset kuvailmaisimet.
Ruoansulatus
Ihmisen ruoansulatus
Tutkimuksessa on havaittu terveillä, länsieurooppalaista ruokavaliota noudattavilla, liikkuvilla aikuisilla ravinnon energiasta imeytyvän keskimäärin 89,4 %. Energiaravintoaineista rasvan havaittiin imeytyvän 92,5-prosenttisesti, proteiinin 86,9-prosenttisesti ja hiilihydraattien 87,3-prosenttisesti. Tutkimuksessa verrattiin nautitun ravinnon energiamäärää pommikalorimetrillä mitattuun ulosteen energiamäärään.
Matti Keinonen -palkinto
Matti Keinonen -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain myöntämä tunnustuspalkinto pelaajalle, jolla kunakin vuonna on paras tulos plus–miinus-tilastossa. Ensimmäisen kerran palkinto myönnettiin kaudella 1977–78. Vuonna 1995 sille annettiin nykyinen nimi kunnianosoituksena hyökkääjä Matti Keinoselle.
Palkinnon saajat
* Kaudella 2015-16 Tapparan Jani Lajunen ylsi samaan teholukemaan +26. Aho valittiin tehopörssin voittajaksi, koska hänen peliaikanaan oli päästetty vähemmän maaleja. ** Sebastian Aho on kaikkien aikojen nuorin Keinonen-palkinnon voittaja. HIFK:ta edustanut Olli Jokinen voitti tittelin kaudella 1997-98 ollessaan 19 vuoden ja kolmen kuukauden ikäinen. Aho oli voittaessaan 18 vuotta ja seitsemän kuukautta.
Röntgensäteily
Lääketieteellinen kuvaaminen
Nykyisin yleistyy suoradigitaalisten kuvailmaisimien käyttö. Digitalisointi nopeuttaa kuvaamista, pienentää säteilymääriä ja lisäksi pimiötä ja myrkyllisiä kemikaaleja ei enää tarvita ollenkaan. Digitaalinen kuva voidaan lähettää helposti potilasarkistoon sekä tarvittaessa lähettää muualle. Erilaisilla kuvankäsittelyn menetelmillä voidaan myös säätää mm. kuvan kirkkautta ja kontrastia.
Ruoansulatus
Ihmisen ruoansulatus
Ruoansulatuskanavassa ravinto ja sen mukana tulleet mikrobit ja muut aineet joutuvat vaihteleviin ympäristöihin. Suu on lähes neutraali ympäristö, maha taas hyvin hapan ja osa suolesta lievän emäksinen. Aineet kohtaavat monia ruoansulatusentsyymeitä, jotka hajottavat suolessa kulkevat aineet elimistön käyttöön sopiviksi aineiksi.
Röntgensäteily
Röntgentähtitiede
Röntgentähtitiede sai alkunsa korkealla lentävien pallojen ja rakettien mittalaitteiden mittauksista. 1950-luvun lopun satelliitit mittasivat Auringon röntgensäteilyä. Sittemmin on rakennettu erityisiä röntgenobservatoriosatelliitteja, esimerkiksi ESAn vuonna 1999 laukaisema XMM-Newton. Vuonna 2002 italialais-amerikkalainen fyysikko Riccardo Giacconi sai Nobelin fysiikanpalkinnon suurelta osin röntgenastronomiaa koskevan työnsä ansiosta.
Avaruudessa röntgensäteilyn lähteitä ovat muun muassa pulsarit eli nopeasti pyörivät neutronitähdet sekä röntgen­purkautujat eli bursterit. Röntgen­säteilyä syntyy myös aineen joutuessa mustaan aukkoon juuri ennen kuin se saavuttaa tapahtuma­horisontin.
Ilmakehän otsonikerros absorboi lähes kaiken säteilyn, jonka aallon­pituus on alle 300 nanometriä,, myös röntgen­säteilyn. Tämän vuoksi avaruudesta tulevaa röntgen­säteilyä voidaan tutkia vain avaruusluotainten avulla, ja sitä on tutkittu systemaattisesti vasta 1970-luvulta lähtien.
Saudi-Arabian rial
Rial (valuuttakoodi SAR) on Saudi-Arabian rahayksikkö. Se kirjoitetaan arabiaksi ر.س tai SR.
Saudi-Arabiassa on käytössä 1, 5, 10, 50, 100 ja 500 rialin arvoisia seteleitä ja 5, 10, 25, 50 ja 100 halalan arvoisia kolikoita.
Jääpallon maailmancup
right|200px
Jääpallon maailmancup on kansainvälinen seurajoukkueiden jääpalloturnausturnaus. Turnaus järjestetään vuosittain ennen sarjakauden alkua lokakuun viimeisellä viikolla Ruotsissa. Turnaukseen osallistuu tavallisesti joukkueita Suomesta, Norjasta, Ruotsista ja Venäjältä, mutta ajoittain myös Yhdysvalloista ja Kazakstanista. Suomesta edustusoikeuden jääpallon maailmancupiin saavat edelliskauden Bandyliigan kaksi parasta joukkuetta. Vuonna 1974 ensimmäistä kertaa järjestetyn turnauksen nimi on vaihdellut vuosien saatossa. Nykyään se tunnetaan nimellä Göransson Arena World Cup.
Myös naisten ja poikajunioreiden seurajoukkueille järjestetään omat maailmancupturnaukset. Jääpallon naisten maailmancup pelataan Edsbynissä, Ruotsissa, ja poikien turnaus, Mini World Cup, Bollnäsissä, Ruotsissa.
Historia
Ensimmäinen DAF-cupen pelattiin Ljusdalissa lokakuun lopussa 1974. Cupin järjestämisen takana oli sen aikainen Ruotsin Jääpalloliiton PR-komitean jäsen ja Ljudals BK:n valmentaja Björn Swartswe, jonka mielestä myös jääpallolla oli oltava suunnistuskilpailu Tiomilan kaltainen kauden aloittava suurtapahtuma. Sekä päivällä että yöllä käytävän suunnistuskilpailun pohjalta muovautui jääpalloturnaus, jossa otteluita pelattiin päivän lisäksi myös yöllä. "Yöjääpallosta" (ruots. nattbandy) tulikin käsite erityisesti Ruotsissa. Ensimmäiseen DAF-cupeniin osallistui 16 joukkuetta.
Vuonna 1980 Ljusdalin turnaus sai maailmancupin statuksen. Ainoana suomalaisjoukkueena arvostetun turnauksen voittoon on pystynyt Oulun Luistinseura vuonna 1976.
Vuonna 2006 osallistuvien joukkueiden määrää nostettiin 16:sta 20:een, mutta vuoden 2008 turnauksessa palattiin takaisin vanhaan 16 joukkueeseen. Kansainvälinen jääpalloliitto vaati vuoden 2008 turnauksen jälkeen, että maailmancup on jatkossa pelattava sisätiloissa. Sen johdosta turnaus päätettiin siirtää vuosiksi 2009 ja 2010 väliaikaisesti Sandvikeniin, jonne oli valmistunut uusi jääpallohalli, Göransson Arena.
Nimihistoria
Vuosien saatossa kisatapahtumasta on käytetty seuraavia nimityksiä:
Isolaattori
Isolaattori eli erotin on sähkötekniikassa ja elektroniikassa laite tai komponentti, joka erottaa virtapiirin osia toisistaan. Esimerkkejä ovat optoisolaattori ja suojaerotusmuuntaja.
Mikroaaltoisolaattori
Mikroaaltotekniikassa isolaattori on komponentti, joka päästää mikroaallot lävitseen vain toiseen suuntaan mutta absorboi vastakkaiseen suuntaan etenevän aallon. Isolaattoria käytetään usein liitettäessä signaalilähde mikroaaltopiiriin. Tällöin piiristä mahdollisesti heijastunut teho absorboituu isolaattoriin, ja generaattorista päin katsottuna saavutetaan tehosovitus.
Isolator
Hirvijärvi (Virrat, Piili)
Hirvijärvi on Pirkanmaalla Virroilla Piilin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 12,6 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133,3 metriä mpy.
Valkokulta
pienoiskuva|Rodinoitu valkokultainen sormus. Valkokulta on metalliseos, jota käytetään pääasiassa koruissa ja kelloissa. Valkokultaseoksissa on kullan lisäksi yleensä useita muita metalleja, joista ainakin yhden täytyy olla ominaisuuksiltaan seosta valkaiseva. Yleisimmin valkaisevana metallina on palladium tai nikkeli. Kansainvälisesti koruissa käytetty valkokulta on tavallisesti kulta-palladium-hopea -seosta tai kulta-nikkeli-kupari-sinkki -seosta. Joskus seosmetallina voi olla myös kalliimpaa platinaa. Valkokullan työstöominaisuuksia voidaan säädellä seosmetallien valinnalla ja metallien pitoisuuksia vaihtelemalla.
Kihla- ja hääsormuksissa tavallinen 18 karaatin valkokulta sisältää 75 prosenttia kultaa. Metalliseoksessa voi olla kullan lisänä palladiumia (osuus 13–16 %) ja hopeaa (joskus platinaa) yhteensä 25 %; tämä kultaseos on ollut keltakultaa kalliimpaa. Eräässä valkokultaseoksessa (18K) suhteet ovat Au 75 %, Pt 17 %, Ag 4 % ja Cu 4 %. Vaatetukseen kiinnitettäviä ja muita valkokultaisia koruja kuten korva- ja kaulakoruja tai rannerenkaita valmistetaan myös alhaisemman kultapitoisuuden kuin 18 karaatin seossuhteella (kultaa esimerkiksi 14 tai 9 karaattia eli 58,5 tai 37,5 prosenttia).
Valkokullan väri ei ole koskaan puhtaan valkoinen, vaan seoksesta riippuen harmaaseen, keltaiseen tai ruskeaan vivahtava. Siksi useimmat valkokultaiset korut on tapana rodinoida eli päällystää ohuella kerroksella rodiumia. Rodium on platinaryhmän metalli. Rodinointi tehdään samaan tapaan, kuin esimerkiksi hopeointi tai galvanointi. Rodiumilla aikaansaatavan pinnan paksuus mitataan mikrometreissä eli metrin miljoonasosissa. Rodiumpinnoite antaa valkokullalle kirkkaan valkoisen, korkeakiiltoisen pinnan. Koska on kyse pintakäsittelystä, se kuluu ajan myötä ainakin sormuksista pois osittain tai kokonaan ja pinnan alta tulee näkyviin valkokullan oma väri.
EU:n jäsenmaissa nikkelin käyttöä valkokullan seosaineena on säädöksillä rajoitettu sen aiheuttaman allergian takia. Myös Yhdysvalloissa moni korunvalmistajista välttää nikkelipitoisen valkokullan käyttöä koruissa. Vanhemmissa koruissa ja erilaissa rintaneuloissa tai sormuksissa nikkeliä on kuitenkin käytetty kestävyyden lisäämiseksi. Sekä nikkelin käyttö valkokullan seosaineena että nikkeliallergia ovat vähentyneet huomattavasti säädösten voimaantulon jälkeen. Pääosa suomalaisista korujen valmistajista käyttää nikkelittömiä valkokultaseoksia.
Allan Serlachius
Carl Allan Serlachius (vuodesta 1935 Särkilahti; ) oli suomalainen lakimies, professori ja poliitikko – valtiopäivämies, senaattori ja kansanedustaja.
Henkilöhistoria
Serlachius saavutti molempien oikeuksien tohtorin arvon 1898 Helsingin yliopistossa ja toimi myöhemmin vuosina 1902–1917 Helsingin yliopiston rikosoikeuden ja oikeushistorian professorina. Tässä ominaisuudessa hän osallistui pappissäädyn jäsenenä kaksille viimeisille säätyvaltiopäiville 1904 ja 1905. Helsingin yliopiston vararehtorina Serlachius toimi vuosina 1915–1917. Lisäksi hän oli Helsingin kaupungin valtuutettuna 1912–1914 ja Suomalaisen puolueen kansanedustajana toisen sortokauden aikana 1914–1917. Tsaarivallan kukistumisen jälkeen suomalaista puoluetta edustanut professori Allan Serlachius valittiin 26. maaliskuuta 1917 alkaen senaattoriksi kaikkia puolueita edustaneeseen Tokoin ja sen toimintaa jatkaneeseen Setälän tynkäsenaattiin siviilitoimituskunnan päälliköksi 27. marraskuuta 1917 asti. Sen jälkeen entinen senaattori Serlachius toimi 1918–1919 juuri itsenäistyneen Suomen tasavallan asiainhoitajana ja myöhemmin erikoislähettiläänä ja täysivaltaisena ministerinä Norjan Kristianiassa eli nykyisessä Oslossa. Korkeimman oikeuden jäsenenä eli oikeusneuvoksena Serlachius toimi 1925–1935.
Teollisuusneuvos Risto Särkilahti oli Allan Serlachiuksen ja Jeanie Eva Salvesenin poika.
Hervey le Breton
Hervey le Breton (k. 30. elokuuta 1131) oli bretagnelainen kirkonmies, josta tuli Bangorin ja myöhemmin Elyn piispa. Hän oli vuonna 1109 perustetun Elyn hiippakunnan ensimmäinen piispa.
Tausta
Eräiden lähteiden mukaan Hervey oli Vilhelm Punaisen kappalainen, vaikka asiasta ei ole täyttä varmuutta. Kuningas nimitti hänet Bangoriin piispaksi aikana jolloin Canterburyn arkkipiispan virka oli täyttämättä, minkä vuoksi hänet vihki virkaan Yorkin arkkipiispa Thomas I Bayeuxlainen. Arkkipiispa Anselmin vastustuksen vuoksi kuningas Henrik I ei onnistunut siirtämään häntä Lisieux'n piispaksi. Walesilaiset nousivat kapinaan normannivalloittajiaan vastaan vuonna 1094 komentajanaan Gruffydd ap Cynan ja olivat karkottaneet piispan hiippakunnasta vuosisadan loppuun mennessä.
Kalevi Nyytäjä
Aarne Taisto Kalevi Nyytäjä (s. 9. kesäkuuta 1932 Tyrvää) on suomentaja, joka on kääntänyt muun muassa Honoré de Balzacin, Georg Büchnerin, Raymond Chandlerin, E. L. Doctorowin, Graham Greenen ja Ernest Hemingwayn teoksia. Hän sai valtion kääntäjäpalkinnon vuonna 1977 ja kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 1999.
Nyytäjän virolainen kasvatusäiti opetti pojalle saksaa ja pani tämän ruotsinkieliseen leikkikouluun. Nyytäjä oppi englannin kielen sotien aikana venäläisen opettajan yksityisoppilaana. Nyytäjä on koulutukseltaan filosofian maisteri. Ennen kääntäjäksi ryhtymistään hän työskenteli uutistoimittajana UPI:ssa ja Yleisradiossa sekä mainostoimittajana Suomen Ilmoituskeskuksessa ja Mainosyhtymässä. 1970-luvun lopulla hän toimi Kääntäjien ja tulkkien liiton hallituksessa, 1980-luvun alkupuolella raamatunkäännöskomiteassa ja 1986–1991 valtion kirjallisuustoimikunnassa.
Balladi
Balladi oli alun perin lyhyt lyyrinen, tavallisesti tanssin säestyksenä laulettu lemmenruno. Myöhemmin sana tuli merkitsemään tunnelmallisia kertovia runoja, jotka ovat kuitenkin synkempiä kuin romanssit. Balladi on runomuotoinen, surullisesti päättyvä rakkaustarina, jonka pääosissa ovat yleensä eri säätyluokkiin kuuluvat nuorukainen ja neito. Sana tulee ranskan kielestä.
Balladi voi tarkoittaa myös pientä tarinaa laulussa. Klassisessa musiikissa balladi voi olla yksinlaulu, piano- tai orkesterisävellys. Balladeja ovat säveltäneet esimerkiksi Frédéric Chopin, Johannes Brahms, Edvard Grieg ja Jean Sibelius. Popmusiikin yhteydessä ja varsinkin englannin kielessä sanaa "ballad" käytetään usein mistä tahansa hitaasta kappaleesta vastapainona nopeatempoisemmille kappaleille.
Jenkkapolkkahumppa
Jenkkapolkkahumppa on Eläkeläisten vuonna 2001 julkaistu EP-levy.
Houhajärvi
Houhajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven rantaviiva on 27,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantaan rajautuu useasti peltoja, mutta loma-asunnot täyttävät muuten rannat. Maatiloja on useita ja niille johtaa tiet Sammaljoen ja Sastamalan keskustan väliseltä tieltä. Järven eteläpuolella on Houhajärven kylä.
Järven laajemmassa pohjoisosassa on yksitoista saarta, jotka ovat usein luodon kokoisia. Suurimpien saarten nimet ovat Komeronsaari, Paljassaari, Peilisaari ja Pukkisaari (niemi). Pieniä saaria ovat Kuttusaari, Pukkisaari ja Tupsukari. Levonnokka ahtaa etensä kapean salmen. Sen eteläpuolella saaria on kovin vähän. Houhajärven kohdalla on toinen kapea salmi, jonka ylittää kevyt silta.
Virkistys
Houhajärvi on vähitellen rehevöitynyt. Sen veden happitilanne ja veden laatu on viime aikoina kärsinyt esimerkiksi veden vähyydestä ja haja-asutusalueen kuormituksesta. Erityisesti vuonna 1997, jolloin sen rehevöitymisestä keskusteltiin julkisesti, heräsivät eri tahot vaatimaan toimia. Järveä on ryhdytty nyt kunnostamaan. Vuonna 2013 haettiin lupa rakentaa järven luusuaan pohjapato, jolla nostettaisiin vedenpinnan korkeutta etenkin vuoden kuivimpina aikoina. Pohjapato valmistui vuonna 2015. Sillä nostettiin järven pinnan keskikorkeutta 13 cm. Samalla pinnan korkeusvaihtelu väheni merkittävästi. Muina hoitotoimenpiteinä on toteutettu hoitokalastusta, kuhaistutuksia ja veden vaihtuvuutta estävän kasvuston niittoja.
Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven muoto on hieman muuttunut nykyiseen verrattuna. Tämä merkitsee, että järven pintaa on alennettu. Tämä on saattanut tapahtua sen jälkeen, kun talollinen Ferdinand Jaamala ja hänen kumppanit hakivat lupaa kuivauttaa Houhajärvi vuonna 1840. Lupa hankkeelle myönnettiin 1841. Houhajärven vedenpinnan korkeutta laskettiin silloin noin metrin.
Takykiniini
thumb|right|230px|[[Kassinin on takykiniini.]] thumb|right|230px|[[Substanssi P eli SP on nisäkkäästä erotettu takykiniini.]] Takykiniinit (kreik. takhy's = nopea, kreik. kίnei'n = liikuttaa) ovat peptidineurotransmittereita hermosoluissa. Niiden nimitys määräytyy niiden nopeasta kyvystä supistaa sileitä lihaksia. Niille on yhteistä C-terminaalinen aminohapposekvenssi Phe-Xaa-Gly-Leu-Met-NH2, missä Xaa on aromaattinen tai alifaattinen aminohappo.
Takykiniinejä ovat ainakin substanssi P (SP), neurokiniini A (NKA, tunnetaan myös substanssi K:na) ja neurokiniini B (NKB). Ihmisellä takykiniinejä on mustatumakkeessa ja striatumissa. Lisäksi substanssi P:tä on runsaasti selkäytimen takajuuren sekä suolen hermosoluissa.
Takykiniinit vaikuttavat neurokiniinireseptoreihin (NK), joita tunnetaan tällä hetkellä kolme erilaista (NK1, NK2 ja NK3). Neurokiniinireseptorit ovat G-proteiinikytkentäisiä reseptoreita.
Daniel Dąbrowski
Daniel Dąbrowski (s. 23. syyskuuta 1983 Łódź) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metriä.
Dąbrowski voitti 2005 Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuden 200 metrin juoksussa sekä 400 metrillä. Hän karsiutui samana vuonna Universiadeissa 400 metrin välierissä ajalla 47,12. Seuraavana vuonna hän voitti Puolan sisäratojen mestaruuden 200 metrillä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 46,61, mutta oli samoissa kisoissa mukana Puolan joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Euroopan cupin superliigassa kolmanneksi ajalla 46,37. Göteborgin EM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi ajalla 45,56 ja oli mukana voittamassa EM-pronssia pitkässä viestissä. Kauden lopussa hän juoksi yleisurheilun maailmancupissa viidenneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä, mutta oli mukana voittamassa 4 × 400 metrin viestissä MM-pronssia.
Helmiveneet
Helmiveneet (Nautiloidea) ovat kuorellisia, merissä eläviä pääjalkaisten luokkaan luettavia nilviäisiä. Helmiveneet olivat varhaisimpia pääjalkaisia ja niiden valtakausi oli jo paleotsooisella maailmankaudella 400–500 miljoonaa vuotta sitten, jolloin ne olivat merten hallitsevia petoja. Noin 2 500 lajia tunnetaan fossiileista. Kaikkien muiden pääjalkaisten katsotaan kehittyneen varhaisista helmiveneistä noin 400 miljoonaa vuotta sitten.
Nykyiset lajit
Nykyisin eläviä helmiveneitä tunnetaan vain kuusi lajia, kaikki Nautilida-lahkon Nautilidae-heimon kahdessa suvussa: Allonautilus ja Nautilus. Nämä lajit ovat noin 20 senttimetriä pitkiä ja elävät trooppisissa merissä. Ne viettävät suuren osan ajastaan yli sadan metrin syvyydessä ja niitä on löydetty usein 500–700 metrin syvyyksistä. Samojen sukujen helmiveneitä tunnetaan eoseenikauden fossiileina.
Rakenne
Nykyisillä helmiveneillä on spiraalimainen kuori, jonka väliseinät (septat) jakavat erillisiin lokeroihin. Alkeellisten helmiveneiden kuori oli kuitenkin suora, kartiomainen ja monenlaisia muotoja esiintyi helmiveneiden valta-aikoina.
Helmiveneen kuoren sisällä kammiosta toiseen ja väliseinissä olevien reikien kautta kulkee yhtenäinen kudosrihma. Se säätelee eri kammioissa olevan veden ja ilman määrää ja helmiveneen kelluvuutta. thumb|right|150px|Fossiili todistaa, ettei eläin ole juurikaan muuttunut miljoonien vuosien aikana.
thumb|left|Helmiveneen linssitön alkeellinen silmä muistuttaa rakenteeltaan [[Camera obscura|neulanreikäkameraa.]] Helmiveneellä on kaksi silmää ja samanlaisia lonkeroita kuin muillakin pääjalkaisilla. Lonkeroita voi olla jopa 90 kappaletta, eikä niissä ole imukuppeja. Helmiveneen silmissä ei ole linssiä, ja on arveltu, että se näkee ympäristön mustavalkoisena ja epäselvänä.
Helmiveneiden aivot eivät ole kovin kehittyneet verrattuna muihin pääjalkaisiin, vaan niillä on aivojen tilalla ns. aivosolmukkeet, joiden sijainti on silmien takana.
Helmivene hengittää kahdella kidusparilla. Helmiveneen sydän sijaitsee sen vaippaontelon takana. Sydän pumppaa helmiveneen tarvitseman veren sen alkeelliseen verenkiertoon.
thumb|left|250px|Helmiveneen halkaistu kuori – [[logaritminen spiraali.]]
Uhat
Helmiveneen kuori on haluttu matkamuisto ja monet etupäässä köyhät helmiveneiden levinneisyysalueella elävät kalastajat tienaavat lisäansioita pyydystämällä ja myymällä helmiveneitä. Pyydystäminen on kuitenkin fyysisesti raskasta, sillä helmiveneet voivat painaa jopa kaksi kiloa. Tutkijat ja luonnonsuojelijat ovat vastanneet helmiveneiden pyydystämiseen nostamalla helmiveneitä jopa kolmensadan metrin syvyydestä ja tutkituttamalla sekä merkitsemällä näitä.
Manitoba
Manitoba on Kanadan viides provinssi. Sen asukasluku on 1 278 365 (2016), pinta-ala 647 797 km² ja asukastiheys 2,3 as./km².
Manitoban rajanaapureita ovat etelässä Yhdysvaltojen osavaltiot Pohjois-Dakota ja Minnesota, pohjoisessa Nunavut ja Hudsoninlahti, lännessä Saskatchewan ja idässä Ontario. Asutus on keskittynyt hyvin voimakkaasti provinssin eteläosaan Yhdysvaltain rajalle sekä Winnipegjärven ja Manitobajärven etelärannoille. Provinssin pääkaupunki on Winnipeg.
Manitoba on itäisin Kanadan kolmesta preeriaprovinssista. Churchillissa Hudsoninlahdella sijaitsee manner-Kanadan ainoa Pohjoisen jäämeren satama, joka on suorin yhteys Aasian ja Euroopan välillä.
Manitoban pohjoisimmat osat ovat tundraa. Keskiosassa on havumetsää ja soita, etelässä on runsaasti maanviljelyä. Etelässä on myös laajoja preerioita.
Maantiede
thumb|left|Manitoban kartta Maantieteellisesti Manitoba sijaitsee itä-länsisuunnassa lähes Kanadan keskellä, keskipiste on muutaman kilometrin itään provinssin pääkaupungista Winnipegistä. Provinssin naapureita ovat idässä Ontario, pohjoisessa Nunavut ja Luoteisterritoriot, lännessä Saskatchewan ja etelässä Yhdysvaltain osavaltiot Minnesota ja Pohjois-Dakota. Koillisessa provinssi rajautuu Hudsoninlahteen jossa sijaitsee Churchillin satama.
thumb|Auringonlasku Winnipegjärvellä. Viimeisen jääkauden aikana suurta osaa Manitobasta peitti jäämassan patoama Agassiz-jääjärvi joka jääkauden väistyessä vapautti vesimassat jättäen jäljelle Red River Valley jokilaakson, ja alueelle muodostui noin 110 000 järveä ja useita jokia. Provinssissa sijaitseva Winnipegjärvi on kymmenenneksi suurin maailmassa, muut suuremmat järvet ovat Manitobajärvi ja Winnipegosisjärvi, järvien yhteenlaskettu pinta-ala on 94 241 neliökilometriä joka on 6,5 prosenttia provinssin pinta-alasta. Winnipegjärven itäpuoli on lähes koskematonta erämaata. Alueelle virtaa viereisestä Ontarion provinssista useita Kanadan kilveltä alkunsa saavia kirkasvetisiä jokia. Aluetta ovat käyttäneen lähes ainoastaan alkuperäisasukkaat perinteiseen kalastukseen ja metsästykseen sekä kokoontumispaikkoinaan tuhansien vuosien ajan. Alue onkin ehdolla Unescon maailmanperintökohteeksi.
Manitoban tärkeimpiä jokia ovat Redjoki, Assiniboinejoki, Nelsonjoki, Winnipegjoki, Hayesjoki, Whiteshelljoki ja Churchilljoki. Provinssin kaikki joet laskevat Hudsoninlahteen. Joet muodostuivat tärkeiksi kuljetusreiteiksi turkiskauppiaille 1600–1900-luvuilla sekä toimi ensimmäisten eurooppalaisten siirtolaisten kulkuväylänä länteen, ennen Dawson Routen ja rautatien valmistumista.
Manitoba on pinnanmuodoltaan suhteellisen tasaista, lukuun ottamatta provinssin louinaisosaa jossa on muutamia pienehköjä vuoria. Suurimpana niistä on Manitoban korkein huippu Baldy Mountain, joka kohoaa 832 metrin korkeuteen merenpinnasta. Muita suurempia huippuja provinssin alueella ovat The Porcupine (791 m) ja Riding Mountain (750 m).
Rial
Rial tarkoittaa seuraavia:
Manitoba
Suurimmat kaupungit
Manitoban asukasluvultaan kymmenen suurinta kaupunkia ja asukaskehitys vuosina 1996–2006. thumb|Tervetulotoivotus Manitoban rajalla.
Ilmasto
thumb|left|[[Fujitan asteikko|F5-tornado Elien kylässä 2007.]]
Manitoba sijaitsee keskellä Pohjois-Amerikan mannerta, josta johtuen siellä vallitsee erittäin vaihteleva ilmasto. Lämpötila ja sateen määrä on normaalisti etelässä lauhkeampi ja sateisempi kuin pohjoisessa, sekä sateen määrä on lännessä suurempi kuin idässä. Provinssi on kaukana mantereen molemmista vuorijonoista sekä valtameristä jotka tasoittaisivat säänvaihteluita. Manitoban pinnanmuoto on myös erittän tasaista joten se on alttiina lukuisille sääilmiöille. Talvisin merkittävin tuulen suunta on luoteesta virtaava arktinen korkeapaine, joka yleisemmin tammi-helmikuussa tuo alueelle erittäin kylmää ilmaa pohjoisesta ja saa lämpötilan laskemaan usein alle –30 °C. Normaalisti kesäkautena alueelle virtaa lämmintä ja kosteaa ilmaa etelästä. Tämän saa aikaan Bermudan korkeapaine-alue joka työntää ilmamassoja Meksikonlahdelta.
Provinssin eteläisimmät osat sijaitsevat Pohjois-Amerikan Tornado Alleyn pohjoiskärjessä. Alueella havaitaan vuosittain useita tornadoja, vuonna 2006 rekisteröitiin viisitoista tornadoa. Vuoden 2007 kesäkuun 22.–23. päivien välillä muodostui lukuisia tornadoja, mukaan lukien Kanadan ainoa virallisesti rekisteröity F5-luokan tornado, joka tuhosi rakennuksia Winnipegin länsipuolella sijaitsevassa Elien kylässä. Kesäisin lämpötila kohoaa yli 30 °C useita kertoja, lämpötila ja ilman kosteus yhdessä nostavat kosteusindeksin usein 45 °C ja kastepisteen hieman alle 30 °C. Vuonna 2007 Carmanin kaupungissa mitattiin Kanadan kaikkien aikojen korkein lämpötila, 53,0 °C kosteusindeksillä.
Environment Canadan mukaan Manitoban taivas on vuosittain vähäpilvisin Kanadan provinsseista, toiseksi pilvettömin kesäisin ja aurinkoisin talvisin ja keväisin. Portage la Prairien kaupunki on maan aurinkoisin lämpiminä kuukausina ja Winnipeg on toiseksi pilvettömin vuoden ympäri ja aurinkoisin talvi–kevätkuukausina Kanadassa. Eteläisen Manitoban Redjoen jokilaaksossa on suhteellisen pitkä kasvukausi, 125–135 päivää vuodessa. Kasvukauden pituus putoaa rajusti luoteeseen ja pohjoiseen mentäessä.
Manitoban pohjoisosa, mukaan lukien Thompsonin kaupunki sijaitsee subarktisella ilmastovyöhykkeellä (Köppenin ilmastoluokitus: Dfc). Tällä alueella vallitsee erittäin pitkä ja kylmä talvikausi, viileä ja lyhyt kesä, sekä sademäärä jää alhaiseksi. Talvisin alin lämpötila yöllä saattaa pudota alle –40 °C useita vuorokausia peräkkäin ja päivälämpötila saattaa pysytellä –18 °C alapuolella jopa viikkoja.
Provinssin lounaisosan ilmasto, mukaan lukien Brandonin kaupunki, on keskileveysasteiden aro -ilmastovyöhykkeellä (Köppenin ilmastoluokitus: BSk). Alue on vähäsateisempaa kuin muut osat provinssia ja on otollinen kuivuuskausille. Alueella vallitsee erittäin kylmät ja tuuliset talvet. Alueen aukeudesta johtuen talviset lumimyrskyt ovat yleisiä alueella. Kesät ovat normaalisti lämpimät tai kuumat, ilman kosteus on matalahko.
Winnipegin kaupungissa ja eteläisessä Manitobassa vallitsee lämminkesäinen mannerilmasto (Köppenin ilmastoluokitus: Dfb). Lämpötilat ovat tyypillisesti samanlaiset aroilmaston kanssa, mutta ilmankosteus on korkeampi, alue onkin ilmankosteudeltaan korkein preeriaprovinsseista.
Luonto
Manitoban kaakkois-, itä- ja pohjoisosia peittävät boreaalisen vyöhykkeen metsät, muskeg, Kanadan kilpi ja pohjoisessa Hudsoninlahden rannikolla tundra. Metsät kattavat kaikkiaan 263 000 km² provinssista, joka on noin 48 % maapinta-alasta. Yleisimpiä puulajeja Manitobassa ovat banksinmänty, amerikanpunamänty, valkokuusi, mustakuusi, kanadanlehtikuusi, amerikanhaapa, palsamipoppeli, paperikoivu, amerikanpensaskoivu ja pienempinä esiintyminä kanadantuija. Suurimmat koskemattomat boreaalisen vyöhykkeen metsät maailmassa sijaitsevat provinssin itäosissa, Winnipegjärven itäpuolella. Alue on erittäin harvaan asuttua, järven itäpuolella sijaitsee ainoastaan muutama intiaanireservaatti joihin ei johda kuin talvitie. Alueella ei myöskään ole kaivoksia, voimalinjoja eikä jokia ole padottu vesivoiman hyödyntämiseen. Provinssin etäläosat ovat pääasiassa preeriaa ja siellä tavataan myös Kanadassa uhanalaista orkideaa.
Manitobassa on monipuolinen eläinkanta, mutta provinssi tunnetaan parhaiten jääkarhuistaan ja Churchillin kaupunki tunnetaankin "Jääkarhupääkaupunkina". Muita suurempia eläimiä provinssissa ovat hirvi, peura ja susi. Manitobassa on myös runsas sukkanauhakäärmepopulaatio, Narcissen kylän läheisyydessä sijaitsevat Narcissen käärmeenpesät ovat määrällisesti suurimmat talvehtimiskeskittymät maailmassa.
Plano-kulttuuri
thumb|Medicine wheel [[Wyomingissa.]] Tiettävästi ensimmäiset ihmisasutuksen merkit alueella ovat viimeisen jääkauden väistyttyä, noin 8 000 vuotta sitten vaikuttaneen Plano-kulttuurin paleointiaanien jättämät moninaiset kivirakennelmat (esimerkiksi Medicine Wheel) Turtle Mountain Provincial Park -luonnonpuistossa.
Intiaanikansat
Vanhimmat saviastioiden sirpaleet, keihään ja nuolenkärkiä sekä kivimaalauksia on löydetty redjoen rannoilta, nykyisen Lockportin asuinalueen lähistöltä. Myöhemmin alueella vaikutti useita intiaaniheimoja: ojibwayt, creet, denet, siouxit, mandanit ja assiniboinet. Heidän tiedetään tehneen kauppaa ja kokoontuneen varsinkin Whiteshell Provincial Park -luonnonpuiston alueella, Winnipegjoen rannoilla. Alueelta on löydetty runsaasti posliinikotiloita sekä kuparia, joita tuotiin pitkää kauppareittiä pitkin Mississippijoelta saakka. Provinssin pohjoisosasta louhittiin kvartsia jota käytettiin nuolenkärkien valmistukseen. Alkuperäiskansat viljelivät alueella maissia ja muita ravintokasveja jo paljon ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista Amerikan mantereelle.
Eurooppalaisten saapuminen
Ensimmäisenä eurooppalaisena tutkimusmatkailija Henry Hudson löysi vuonna 1610 Hudsonin lahden. Vuonna 1612 Thomas Button löysi Nelsonjoen ja nimesi sen matkalla kuolleen laivatoverinsa mukaan, myöhemmin Nelsonjoki toimi tärkeänä turkiskaupan kuljetusreittinä Winnipegjärvelle ja kauemmaksi sisämaahan. Norjalainen tutkimusmatkailija Jens Munk perusti 1619 Nova Danian tukikohdan Churchilljoen suulle, joka kuitenkin jouduttiin hylkäämään seuraavana keväänä. Vuonna 1631 Luke Fox kartoitti tarkemmin Hudsonin lahden länsirannikoa.
thumb|left|Rupertinmaa Hudson's Bay Company perustetaan vuonna 1670 ja Englannin kuningas Kaarle II myöntää yhtiölle oikeudet Rupertinmaahan. HBC perustaa 1684 York Factory tukikohdan Hayesjoen suulle. Seuraavina vuosina englantilaiset ja ranskalaiset taistelevat linnoituksen omistuksesta ja linnoitus vaihtaakin omistajaa useita kertoja, mutta päätyy lopulta takaisin englantilaisten omistukseen. Tästä sai alkunsa kaupallinen turkiskauppa Pohjois-Amerikasta Eurooppaan, joka jatkui vilkkaana aina 1900-luvun alkupuolelle saakka. Alueen turkiskaupasta kilpailivat Hudson's Bay Company ja North West Company, jotka perustivat omia tukikohtiaan läntiseen Kanadaan. Paikoitellen kilpailu johti jopa aseellisiin yhteenottoihin, mutta lopulta vuonna 1821 ne yhdistyivät ja nimeksi valittiin Hudson's Bay Company.
Pierre La Vérendrye suoritti vuosina 1731–1743 lukuisia tutkimusmatkoja nykyisten Manitoban ja Saskatchewanin provinssien sisäosissa, rakennutti matkojensa varrelle useita linnakkeita ja tukikohtia, mahdollistaen laajamittaisemman turkiskaupan alueen alkuasukkaiden kanssa.
Ensimmäinen eurooppalaisten maanviljelysyhdyskunta, Red River Colony oli Thomas Douglasin (Selkirkin 5. jaarli) perustama asutushanke Redjoen alueella 1811. Siirtokunta perustettiin Hudson's Bay Companylta hankitulle Assiniboian alueelle. Uusien siirtolaisten ja paikallisten metisien välit kuitenkin nopeasti kiristyivät ja johtivat lopulta vuonna 1816 Seven Oaksin taisteluun jossa menehtyi siirtokunnan kuvernööri Robert Semple ja useita hänen miehiään.
Osaksi liittovaltiota
thumb|Kanadan provinssien ja territorioiden muutokset. Paikallisten métisien joukossa oli jälleen kasvavaa eripuraa 1860-luvun puolenvälin tienoilla, kun paikallisväestö koki painostusta kasvavasta siirtolaisten virrasta johtuen ja he vastustivat Kanadan hallituksen maajakopolitiikkaa vastaan, joka ehdoitta jakoi maata siirtolaisille, samaan aikaan Yhdysvalloista muutti alueelle runsaasti siirtolaisia. Lopulta vuonna 1869 métisit nousivat kapinaan Louis Rielin johdolla. Kapinoitsijat perustivat väliaikaishallituksen joka neuvotteli maanomistusehdoista ja paikallisten oikeuksista Kanadan hallituksen kanssa. Lopulta seuraavana vuonna osapuolet pääsivät sopimukseen ehdoista ja neuvotteluiden loppuasiakirja toimi pohjana Manitoba Act -laille, jossa määriteltiin uuden Manitoban provinssin ehdot ja oikeudet Kanadan liittovaltiossa. Provinssi oli ensimmäinen Kanadan territorioista lohkottu provinssi. Manitoban alkuperäinen koko oli vain murto-osa nykyisestä. Provinssia kutsuttiinkin "postimerkkiprovinssiksi" pienen kokonsa ja nelikulmaisen muotonsa vuoksi. Kapinan aikana tapahtuneesta Thomas Scottin teloittamisesta johtuen väliaikaishallituksen jäseniä ei armahdettu toimistaan valtiota vastaan, vaan useat heistä pakenivat yhdysvaltoihin tai kauemmaksi länteen. Vuonna 1881 provinssiin liitettiin ympäröiviä alueita, mutta Manitoban ja Ontarion rajalla olevaa maakaistaletta vaativat molemmat provinssit. Vuonna 1889 Kanadan hallitus myönsi maakaistaleen Ontariolle. Nykyiset rajansa provinssi sai vuonna 1912.
1900-luku
Provinssin pääkaupunki Winnipeg oli maan kolmanneksi suurin kaupunki 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1881 valmistunut Canadian Pacific Railwayn rautatie itäisestä Kanadasta toi yhä enenevässä matkailijoita, liikemiehiä ja siirtolaisia ympäri maailmaa, luoden pohjan Kanadan monikulttuuriselle yhteiskunnalle läntisessä Kanadassa. Maatalous oli alueen tärkein ja kukoistavin teollisuuden ala, monet liikemiehet tekivät suuria voittoja ja rikastuivat tästä nousukaudesta. Rakentamisen kiivaudesta johtuen tonttien hinnat nousivat nopeasti. Talouskasvu kuitenkin hidastui ajan myötä ja kaupunki ajautui taloudellisiin ongelmiin Panaman kanavan avauduttua liikenteelle vuonna 1914. Tavarankuljetukset rautateitä pitkin vähenivät huomattavasti laivojen purkaessa lastinsa suoraan kohdesatamiin. Tämä auttoi muun muassa Vancouveria kasvamaan muita kaupunkeja nopeammin, joka kasvoikin pian maan kolmanneksi suurimmaksi kaupungiksi Winnipegin ohítse.
Hallinto
left|thumb|Parlamenttitalo Winnipegissä. Manitoba on provinssi, mikä tarkoittaa että sillä on laaja itsehallinto. Provinsseilla on ja oma verotus ja lainsäädäntö, sillä ne itse huolehtivat muun muassa järjestyksestä, paikallisesta infastruktuurista, luonnonvarojen käytöstä, koulutuksesta ja terveydenhuollosta. Provinsseilla on omat perustuslait, jotka eivät kuitenkaan saa olla ristiriidassa liittovaltion perustuslain kanssa. Sama pätee muuta lainsäädäntöä.
Kuninkaan edustaja ja provinssin päämies on varakuvernööri, jonka nimeään viideksi vuodeksi kerrallaan Kanadan kenraalikuvernööri konsultoituaan Kanadan pääministeriä. Manitoballa on kuusi edustajaa maan parlamentin senaatissa ja 14 edustajaa edustajainhuoneessa.
Provinssin lainsäädäntövalta on yksikamarisella Manitoban parlamentilla. Parlamentin 57 jäsentä valitaan vaaleilla neljän vuoden välein. Parlamentin suurimman puoleen johtaja toimii Manitoban pääministerinä ja hän valitsee hallituksen jäsenet. Varakuvernöörin tehtävänä on allekirjoittaa lait ja muut viralliset asiakirjat, sekä toimia Manitoban edustajana.
Manitoba ei jakaudu hallintoalueisiin. Provinssi on jaettu seitsemään talousalueeseen, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. Paikallishallinnosta vastaavat kunnat, joita on 197.
Manitoban tuomiovaltaa pitävät tuomioistuimet. Ne ovat vetoomustuomioistuin (Court of Appeal), hovioikeus (Court of Queen's Bench) ja provinssin tuomioistuin (Provincial Court). Näiden tuomioistuinten yläpuolella on vielä liittovaltion korkein oikeus.
Gaston Orléans
Gaston Jean Baptiste, Orléansin herttua (25. huhtikuuta 1608 Fontainebleau – 2. helmikuuta 1660 Blois) oli Ranskan kuningas Henrik IV:n ja tämän vaimon Maria de' Medicin kolmas poika sekä Ludvig XIII:n nuorempi veli.
Hänet tunnettiin ensin Anjoun herttuana, myöhemmin hän sai arvonimet Orléansin herttua ja Bloisin sekä Chartresin kreivi.
Elämäkerta
Gaston oli sivistynyt, mutta myös heikkotahtoinen ja huikenteleva. Hän vietti elämänsä juonitellen kardinaali Richelieuta ja myöhemmin kardinaali Mazarinia vastaan. Salaliitot ja vehkeilyt kuitenkin kariutuivat aina, sillä hänellä ei ollut todellista poliittista ohjelmaa. Usein hän lopulta hylkäsi vehkeilytoverinsa, ja osa heistä tuhoutui lopullisesti, kuten esimerkiksi Jean-Baptiste d'Ornano, Chalaisin kreivi, Henri II de Montmorency, ja Henri Coiffier de Ruzé d'Effiat, eli Cinq-Marsin markiisi.
Erään vehkeilynsä jälkeen vuonna 1626 Gaston suostui avioitumaan rikkaan Montpensierin herttuatteren Marie de Bourbonin kanssa, joka oli kardinaali Richelieun ehdokas. Samalla hän sai Orléansin herttuakunnan apanage-läänityksenä sekä Chartresin ja Bloisin kreivikunnan. Seuraavana vuonna syntyi hänen tyttärensä, tuleva Grande Mademoiselle, joka myös tuli kuuluisaksi. Montpensierin herttuatar kuoli synnytykseen, mutta jätti perintönsä aviomiehensä sijasta tyttärilleen.
Vuonna 1629 Gaston suunnitteli avioituvansa Mantovan herttuan tyttären, Marie de Gonzaguen kanssa. Vuonna 1630 hän osallistui Montmorencyn herttuan Henri II:n kapinaan palkka-armeijan johdossa. Hän esitti vetoomuksen kuninkaalliselle armeijalle ennen Montmorencyn kapinan kukistumista ja tämän jälkeen hän pakeni Lothringenin herttuan Kaarle IV:n turviin.
Gaston d’Orlèans otti osaa myös Fronden kapinaan ja kardinaali Mazarin karkotti hänet linnaansa Bloisissa. Hän kuoli vuonna 1660 ja sai kaikesta huolimatta kuninkaallisen perheen jäsenille varatun viimeisen suuren palvelun ja tuli haudatuksi Saint-Denis’n basilikaan. Kaikista setänsä vehkeilyistä huolimatta Ludvig XIV, Gastonin veljenpoika, nimitti Gaston de Francen kuningaskunnan sotilasjoukkojen komentajaksi. Tietenkin Anna Itävaltalainen ohitti tässä tilanteessa Pariisin parlamentin ja otti itselleen vallan ohjaimet.
Ludvig XIV nimitti Gaston d'Orléansin jälkeen Orléansin herttuaksi oman veljensä Filipin. thumb|upright|Gaston de France, [[Antoon van Dyckin öljymaalaus.]]
Avioliitot
Gaston de France avioitui 6. elokuuta 1626 Nantesissa Montpensierin herttua Henri de Bourbonin tyttären, Marien, kanssa. Tästä avioliitosta syntyi yksi tytär:
Gaston avioitui toisen kerran 31. tammikuuta 1632, Nancyssa, Lothringenin herttuan Kaarle IV:n sisaren Margueriten (k. 1672) kanssa. Tästä avioliitosta syntyi neljä tytärtä ja poika:
Patrick Femerling
Patrick Oliver Femerling (s. 4. maaliskuuta 1975 Hampuri) on saksalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Sentterinä pelannut Femerling pelasi Yhdysvaltain yliopistosarjassa ja edusti urallaan saksalaisia, espanjalaisia, kreikkalaisia ja turkkilaisia seurajoukkueita pelaten muun muassa Euroliigaa, jonka mestaruuden hän voitti FC Barcelonassa vuonna 2003. Femerling voitti Saksan mestaruuden vuosina 1999 ja 2000 ja 2008, Espanjan mestaruuden vuosina 2003 ja 2004, Kreikan mestaruuden vuosina 2005 ja 2006, Saksan cup-mestaruuden vuosina 1999 ja 2009, Kreikan cup-mestaruuden vuosina 2002, 2005 ja 2006 ja Espanjan cup-mestaruuden vuonna 2003.
Femerling pelasi pitkään myös Saksan miesten maajoukkueessa, jossa hän voitti MM-pronssia Yhdysvalloissa 2002 ja EM-hopeaa Serbia ja Montenegrossa 2005. Hän edusti Saksaa myös Pekingin kesäolympialaisissa 2008, vuoden 2006 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1997, 1999, 2001 (Saksa neljäs), 2003, 2007 ja 2009 EM-kilpailuissa.
FS Pothuau (1895)
Pothuau oli 1890-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin le Havresta Société des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin tammikuussa 1893. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1895. Alus miehitettiin koeajoja varten 19. syyskuuta 1896 ja se otettiin palvelukseen tammikuussa 1897.
Palvelus
Alus siirrettiin 17. huhtikuuta 1906 tykistökoululaivaksi l'Ecole d'application du tir à la mer'iin (EATM), jossa sitä käytettiin sekä henkilöstön koulutukseen että uusien järjestelmien testaamiseen.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa elokuussa 1914 alus oli Välimerellä, kunnes se vuonna 1915 lähetettiin valtaamaan Saksan Kamerunin Krivi. Alus suojasi vuosina 1916-1617 Egyptiä, josta se lähetettiin Saigoniin huollettavaksi. Alus palasi Touloniin vuonna 1918. Aluksen 194 millimetrin pääaseet poistettiin ja ne korvattiin kokeellisin ilmatorjunta-asein. Alus oli tämän jälkeen vuodesta 1919 alkaen jälleen tykistön koululaivana, mistä tehtävästä Gueydon vapautti aluksen. Pothuau poistettiin palveluksesta 12. kesäkuuta 1926 ja se poistettiin alusluettelosta 3. marraskuuta 1927. Alus myytiin romutettavaksi 25. syyskuuta 1929.
Little India (Singapore)
thumb|250px|right|Katunäkymää Little Indiasta. Little India on Singaporessa sijaitseva intialaisperäisen väestön asuttama kaupunginosa. Alueen asukkaat puhuvat äidinkielenään enimmäkseen tamilia.
Brittiläiset siirtomaaisännät toivat Singaporeen 1800-luvun alkupuolella intialaista työvoimaa. Palveluksen päätyttyä osa intialaisista päätti jäädä Singaporeen, ja heidän asutuksensa keskittyi Little Indian alueelle, sillä alue sopi hyvin maatalouteen ja karjankasvattamiseen. Nykyisin etnisesti intialaistaustaisia on Singaporessa 160 000, 6,5 % maan väestöstä.
Arvid Mörne
thumb|Arvid Mörne Arvid Mörne (6. toukokuuta 1876 Kuopio – 15. kesäkuuta 1946 Kauniainen) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Elämä
Tullinhoitajan poika Mörne pääsi ylioppilaaksi 1894. Hän opiskeli sitten kirjallisuutta ja historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi 1897. Mörne väitteli filosofian tohtoriksi 1910 aiheenaan kirjailija Josef Julius Wecksell.
Mörne toimi Espoon Finnsissä sijainneen Keski-Uudenmaan kansankorkeakoulun (Mellersta Nylands folkhögskola) johtajana 1899–1909 ja koulun opettajana 1909–1911. Mörne oli mukana aktivistien toiminnassa 1900-luvun alussa ja joutui lopulta luopumaan koulun johtajan virastaan vuoden 1905 suurlakkoon osallistumisen takia. Vuoden 1907 eduskuntavaalien alla Mörne oli ehdolla sosialidemokraattien kansanedustajaehdokkaaksi, mutta hävisi puolueen sisäisen esivaalin O. V. Johanssonille.
Mörne pyrki nuoruudessaan yhdistämään kolmentyyppisen toiminnan: venäläisvastaisen aktivismin, suomenruotsalaisen itsetietoisuuden herättämisen ja työväenliikkeen. Näiden yhdistäminen oli kuitenkin lähes mahdotonta, mikä oli Mörnelle suuri pettymys. Hän pettyi varsinkin työväenaatteeseen. Suomenruotsalaisuuden edistäminen pysyi hänen tavoitteenaan. 1930-luvulla hän korotti äänensä fasismin nousua vastaan.
Vuonna 1911 Mörne muutti perheineen Kauniaisiin rakennuttamaansa Villa Granmora -nimiseen taloon, jossa hän asui lopun elämänsä. Arvid Mörne oli kotimaisen kirjallisuuden dosenttina Helsingin yliopistossa 1913–1943. 1900-luvun alkuvuosina Mörne toimi myös Nyländska posten- ja Veckans Nyheter -lehtien toimittajana sekä Arbetaren- ja Helsingfors-Posten-lehtien avustajana. Hän julkaisi myös proosaa ja näytelmiä, joiden on katsottu turhaan jääneen ilman huomiota.
Arvid Mörne oli naimisissa näyttelijä Signe Hagelstamin kanssa. Perheen kolmesta lapsesta Håkan Mörne ja Barbro Mörne olivat myös kirjailijoita ja Gudrun Mörne oli toimittaja ja lastenkirjailija.
Mörnen runoissa kuvastui 1900-luvun alussa hänen tuolloin omaksumansa sosialistinen maailmankatsomus. Hänen aatteellisen pettymyksensä aikoihin runoissa kuvattiin saaristoluontoa. Toisen maailmansodan aikana Mörne pohti runoissa ihmisen inhimillisyyden ja hänen tekojensa epäinhimillisyyden vastakohtaa. Runosarja ''Efter tiotusen år. En rundflygning vertautuu pessimismissään ja avaruusteemassaan myöhemmin ilmestyneeseen Harry Martinsonin Aniaraan''.
Tutkielmia
Palkinnot
Jean Gabin
Jean Gabin (oikealta nimeltään Jean Alexis Moncorgé; 17. toukokuuta 1904 Pariisi – 15. marraskuuta 1976 Neuilly-sur-Seine ) oli ranskalainen näyttelijä, joka luetaan ranskalaisen elokuvan merkittävimpien näyttelijöiden joukkoon.
Elokuvien tuottajanakin toiminut Gabin aloitti uransa 18-vuotiaana teatterissa ja käytti myös nimiä Jean Moncorgé ja Alexis Moncourge.
Vuoden 1814 peruskirja
thumb|Vuoden 1814 peruskirjan alkuperäisen kappaleen kansilehti Ranskan kansallisarkistossa. Vuoden 1814 peruskirja oli asiakirja, joka toimi Ranskan perustuslakina vuosina 1814–1830 ja muutettuna vuosina 1830–1848. Se teki Ranskasta perustuslaillisen monarkian ja takasi monien vallankumouksen jälkeen säädettyjen kansalaisvapauksien jatkumisen myös Bourbon-restauraation aikana.
Restauraation alkuvuosina vahvan aseman parlamenttiin saaneet ultrarojalistit vaativat perustuslain kumoamista, mutta Ludvig XVIII päätti pitää siitä kiinni turvatakseen poliittisen vakauden. Hänen seuraajansa Kaarle X kuitenkin nimitti vuonna 1829 Jules de Polignacin johtaman ultrarojalistisen hallituksen, joka liberaalien heinäkuussa 1830 saaman vaalivoiton jälkeen päätti ruveta kaventamaan perustuslaissa turvattuja kansalaisoikeuksia. Heinäkuun ordonansseina tunnettujen säädösten oli tarkoitus peruuttaa lehdistönvapaus ja porvariston äänioikeus, mutta niiden julkistamisen seurauksena Ranskassa puhkesi heinäkuun vallankumous, joka kaatoi Bourbonien vallan. Uusi edustajainkamari teki sen jälkeen valtiosääntöön muutoksia, lakkauttaen sensuurin, laajentaen äänioikeutta ja keventäen katolisen kirkon valtionkirkon asemaa. Vuoden 1814 peruskirja säilyi muutettuna voimassa aina vuoteen 1848. Heinäkuun monarkian aikana se ei kuitenkaan ollut enää luonteeltaan kuninkaan myötämielisyydestä riippuvainen ”lahja kansakunnalle”, vaan parlamentin muutettavissa ollut normaali perustuslaki.
Alive 35
Alive 35 on yhdysvaltalaisen KISS-yhtyeen 14 konserttitallenteen sarja, joka äänitettiin yhtyeen Alive 35 -kiertueen Euroopan osuudella. Valmiin, rajoitettuna 1500 kappaleen painoksena julkaistun sarjan tallenteita myy konserttitaltiointien tuottamiseen sekä jakeluun erikoistunut yritys Concert Live. Jotkin levyistä, mm. Helsingin 27.5. konsertin taltiointi ovat loppuunmyytyjä.
Kaikki tallenteet sisältävät kokonaisuudessaan yhtyeen konsertin kevään 2008 Alive/35 -kiertueen Euroopan osuudelta. KISS soitti samat kappaleet samassa järjestyksessä kaikissa sarjan konserteissa. Taltioinnit on julkaistu 2-CD:llä. Ensimmäinen CD sisältää aina ensimmäiset 9 tai 10 kappaletta, ja toinen CD loput.
Heinrich Peter
Karl-August ”Heinrich” Peter (13. kesäkuuta 1910 – ?) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Peter pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1930–1938 viisi ottelua. Hän kuului Saksan olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Berliinissä 1936, missä hän pelasi ottelussa Tanskaa vastaan. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja.