cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jessie Diggins
Maailmancup
Seuraavalla kaudella Diggins voitti Lillehammerin Nordic Opening -tapahtumassa 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun. Tour de Skillä hän voitti jälleen Toblachin 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi ja maailmancupin kokonaispisteissä kuudenneksi. Kaudella 2017–2018 hän oli Tour de Skin kokonaiskilpailussa kolmas ja voitti Seefeldin vapaan hiihtotavan 10 kilometrin yhteislähtökilpailun. Hän sijoittui Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä kolmanneksi ja Oslon vapaan 30 kilometrin yhteislähdössä toiseksi. Maailmancupin finaalitapahtumassa Falunissa hän sijoittui toiseksi ja oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusajoissa nopein. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen ja normaalimatkojen cupissa kolmas.
Diggins oli kauden 2018–2019 Tour de Skillä Oberstdorfin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusaikojen nopein. Tourin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. Helmikuussa hän voitti Cognen vapaan sprintin. Falunin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudes. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Lillehammerin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa toiseksi ja Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi. Oberstdorfin perinteisen hiihtotavan sprintissä hän oli kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. Tammikuussa 2021 Diggins sijoittui Tour de Skin avausosakilpailussa Val Müstairin sprintissä kolmanneksi. Myös seuraavan päivän perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän sijoittui kolmanneksi myös Val Müstairin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa. Diggins voitti Toblachin kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailun. Seuraavan päivän kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajokilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Val di Fiemmen loppunousussa hän oli toinen ja voitti Tour de Ski:n kokonaiskilpailun. Falunissa hän voitti 10 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailun. Ulricehamnissa hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja normaalimatkojen cupin sekä sijoittui sprintticupissa neljänneksi. Kaudella 2021–2022 Diggins sijoittui toiseksi Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä ja Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Diggins voitti Tour de Ski -kiertueen avausosakilpailun Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprintin ja Oberstdorfin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Falunin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs ja sprintticupissa toinen. Kaudella 2022-2023 hän voitti Lillehammerin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun. Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Davosin 20 vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailun. Les Roussesin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui kolmanneksi. 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän sijoittui toiseksi. Hän oli Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa ja normaalimatkojen cupissa toiseksi.
Yksityiselämä
Diggins kihlautui yhdysvaltalaisen ex-jääkiekkoilijan Wade Polawskin kanssa huhtikuussa 2020.
Kunniaväkivalta
Kunniaväkivalta on väkivaltaa, joka liittyy yksilön, perheen, suvun tai klaanin aseman ja sosiaalisen arvostuksen palauttamiseen tilanteissa, joissa niitä on uhattu. Paine kunniaväkivaltaan tulee perheen, suvun, sukuryhmän tai klaanin taholta, ja siitä luopuminen merkitsee kasvojen menetystä ja oman aseman heikentymistä yhteisössä. Kunniaväkivalta kuuluu esivaltiollisiin kulttuureihin, missä valtiovallan heikkouden tai puutteen takia jokainen mies joutuu henkilökohtaisesti puolustamaan asemaansa yhteisössä. Se voi tarkoittaa loukkausten nopeaa kostamista jopa perheenjäsenille.
Kunniaväkivallan yhteys klaanikulttuuriin
Suomalaisessa valistuskirjallisuudessa kunniaväkivalta usein liitetään ”patriarkaattiin”, eikä tiettyihin maihin, etnisiin ryhmiin tai uskontoihin. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) mukaan:
"’Kunniaan’ liittyvä väkivalta ei ole sidoksissa tiettyyn maahan, etniseen ryhmään tai uskontoon, vaan sitä esiintyy monissa yhteisöissä ympäri maailmaa, erityisesti patriarkaalisissa kulttuureissa."Sosiaaliantropologit eivät yhdistä kunniaväkivaltaa varsinaisesti isänvaltaan. Kunniaväkivallan on ilmiönä nähty olevan seurausta tietynlaisista sosiaalisista rakenteista, joissa kunnian puolustamisesta on tullut välttämätön osa koko yhteisön hyvinvointia.
Sosiaaliantropologi Philip Carl Salzman tekee jaottelun kahden yhteiskuntatyypin välillä. Toisaalta ovat valtiovaltaan nojautuvat yhteiskunnat ja toisaalta esivaltiolliset yhteisöt, joista väkivallan monopolia edustava valtio puuttuu tai joissa sen vaikutus tuntuu vain heikosti. Maanviljelyyn perustuvissa yhteiskunnissa ihmiset ovat asettuneet aloilleen, minkä seurauksena he ovat joutuneet helpoksi saaliiksi yhteiskunnallisen eliitin harjoittamalle alistamiselle ja verotukselle, joka tapahtuu keskitetyn vallan avulla. Paimentolaisuutta harjoittavat väestöt sen sijaan pystyvät suojelemaan vapauttaan liikkumalla paikasta toiseen. Keskusvallan on vaikea tavoittaa heitä, minkä takia näissä yhteisöissä ovat säilyneet alkuperäiset sosiaalisen organisoitumisen muodot.
Paimentolaiskulttuureita esiintyy edelleen kaikkialla esimerkiksi koko arabimaailmassa, sillä ainoastaan karttakirjoissa keskushallinnon valta ulottuu yhtenäisesti koko valtakunnan alueelle. Köyhissä maissa on tavallista, että hallituksen valta on heikkoa aavikoilla ja vuoristoissa.
Keskusvallan ohjauksesta vapaassa klaanikulttuurissa tärkeitä arvoja ovat miesten tasa-arvo, riippumattomuus ja vapaus, itseensä ja omaan apuun luottaminen, lojaalisuus sukua kohtaan sekä sotaisuus ja rohkeus itsensä puolustamisessa. Jos yksilö tai ryhmä ei kykene puolustautumaan, se joutuu muitten alistamaksi. Yksilöllä on sen takia kollektiivinen velvollisuus osallistua paitsi oman asiansa, tarvittaessa myös perheen, suvun, klaanin ja heimon etujen puolustamiseen. Koska lojaalisuus tuottaa yksilölle kustannuksia, klaanikulttuureihin on kehittynyt voimakas kunniantunto, jossa oman kunnian säilyttäminen toimii ensisijaisena palkkiona apuun rientävälle yksilölle. Jos henkilö, olipa hän mies tai nainen, ei lähde tarvittaessa apuun, hän menettää kasvonsa.
Paimentolaisheimojen kunniaväkivallassa on yleensä kysymys omaisuuden ja aineellisten etujen, kuten laidunmaiden tai veden turvaamisesta. Naisten ”kunnian” varjeleminen liittyy naisten rooliin lasten synnyttäjinä. Lapset ovat tärkeä voimavara, sillä paimentolaiskulttuurit ovat työvaltaisia, ja perheen ja suvun sotilaallinen voima muita vastaan perustuu olennaisesti niiden päälukuun.
Kunniaväkivalta eli uhka loukkausten kostamisesta korvaa paimentolaisheimoilta puuttuvan keskitetyn väkivaltakoneiston. Jokaisella on kollektiivinen velvollisuus osallistua perheensä, sukunsa, sukuryhmänsä ja klaaninsa etujen puolustamiseen sen mukaisesti, millä organisaatiotasolla  loukkaus on tapahtunut.
Kunniaväkivalta ja islam
Islam syntyi klaaniyhteiskuntien hallitsemassa ympäristössä, mitä osaltaan kuvastaa se, että Muhammedin elämäkerrassa kuvataan huolellisesti hänen klaanitaustansa ja esitellään Muhammed eräänlaisena maantierosvona, joka klaanikulttuuriin kuuluvan vapaan saalistuksen mukaisesti ryösti kymmeniä karavaaneja. Paimentolaisyhteiskuntien pohjalta nousseena uskontona islam sisältää kunniakulttuuriin kuuluvan velvollisuuden omatoimisesti puuttua nähtyihin rikkomuksiin vaikka väkivalloin. Myös Suomessa haastatellut muslimit liittivät kunniaväkivallan islamiin. Suomalaistutkijat pitivät sitä väärinkäsityksenä katsoen, että "kunnia-ajattelu ei itsessään palaudu minkään uskonnon opetuksiin". Islamista luopunut poliitikko Ayaan Hirsi Ali kuitenkin selittää, että kunniaväkivalta saa islamilaisen perustelun ”hyvään kehottamisen ja pahan kieltämisen” periaatteesta, joka löytyy myös Koraanista (3:104 9:71). Ayaan Hirsi Ali kirjoittaa, että "äärimuodossaan hyvään käskemisen ja pahan kieltämisen aate tarjoaa oikeutuksen niille isille, veljille, sedille ja serkuille, jotka "kunniamurhaavat" naispuolisia sukulaisiaan, mikäli näiden uskotaan tehneen anteeksiantamatonta syntiä." Periaate tarkoittaa, että kuka tahansa, joka näkee vääryyden tapahtuvan, ottaa asiakseen korjata sen. Islamilaisen lain käsikirja Reliance of the Traveller kertoo, että tämä periaate on mitä tärkein uskonnon perustekijä. Jos se poistettaisiin, myös uskonto katoaisi.
"Hyvään kehottaminen ja pahan kieltäminen" etenee šariakäsikirjan mukaan kahdeksan tason kautta. Ne ovat 1) rikkomuksen luotettava todentaminen, 2) rikkeen tekijälle kerrotaan teon vääryys, 3) häntä varoitetaan Jumalan rangaistuksesta, 4) rikkeen tekijää moititaan voimakkain sanoin, 5) käydään käsiksi esimerkiksi rikkomalla luvattomat musiikki-instrumentit tai kaatamalla viini maahan, 6) henkilöä uhataan ja pelotellaan väkivallalla, 7) häntä lyödään ja potkitaan, ja 8) jos muu ei auta, lopuksi turvaudutaan aseisiin ja tarvittaessa ulkopuoliseen apuun, jolloin rikkeen tekijä on lupa tappaa.
Perheen sisäinen kunniaväkivalta
Kunniaväkivalta perheessä on tyypillisesti miesten harjoittamaa ja kohdistuu johonkin naispuoliseen perheenjäseneen tai muuhun naispuoliseen läheiseen sukulaiseen. Šaria ei kuitenkaan tee eroa sukupuolten välillä, sillä kuka tahansa on periaatteessa oikeutettu korjaamaan näkemänsä vääryyden.
Väkivallan taustalla on yleensä se, että perheen tai muun suvun jäsenet kokevat, että joku perheen naispuolinen jäsen on loukannut perheen kunniaa esimerkiksi harrastamalla seksiä miehen kanssa ilman että on mennyt ensin naimisiin tämän kanssa. Kunniaväkivalta voi ilmetä myös muunlaisena fyysisenä väkivaltana, naisen uhkailemisena ja vapauden rajoittamisena. Aiheena voi olla myös esimerkiksi vääränlaiseksi koettu pukeutuminen. Kunniaväkivalta eroaa muusta perheväkivallasta siinä, että sitä ei pyritä piilottelemaan sosiaalisen yhteisön muilta jäseniltä. On päinvastoin tärkeää, että kunnian palauttaminen tulee julkisesti tiedoksi.
Kunniaväkivaltaa on perusteltu sillä, että esimerkiksi esiaviollista seksiä harrastavan naisen murhaaminen on oikeutettua, koska se palauttaisi perheen tahratuksi koetun kunnian. Tutkijat pitävät kunniaväkivallan perimmäisenä syynä kuitenkin sitä, että miehet haluavat varmistaa, että heidän jälkeläisensä ovat syntyneet heidän omista sukusoluistaan. Toiset tutkijat katsovat, että koska nuori nainen on paimentolaiskulttuureissa tärkeä resurssi lasten synnyttäjänä, perheen ja suvun pääluvun turvaamiseksi on tärkeää suojella tätä voimavaraa ulkopuolisilta, sillä naisen synnyttämä lapsi kuuluu isänsä suvulle.
Kunniaväkivallan muotoja
Intiassa ja Pakistanissa on vanha perinne, että uskottomaksi väitetyn naisen ulkonäköä turmellaan. Aiemmin tämä on tarkoittanut lähinnä nenän leikkaamista pois. Nykyisin käytetään myös happoa, jolla naisen kasvot tuhotaan täysin. Naisen ulkonäön turmelee yleensä oma aviomies, joka sitten myös jättää naisen. Erään järjestön laskujen mukaan vuosien 1994 ja 1999 välillä 3560 naista joutui sairaalaan happo-, tuli- tai bensiini-iskun vuoksi. Puolet heistä kuoli.
Kunniaväkivallan kohteena voivat olla myös pojat ja miehet, etenkin homoseksuaalisuuden vuoksi tai seurustelukumppaninsa suvun taholta. Yhteisö myös painostaa poikia ja miehiä käyttämään kunniaväkivaltaa läheisiään kohtaan.
Suomessa
Suomessa Mannerheimin lastensuojeluliiton Uudenmaan piiri järjesti vuonna 2010 päättyneen hankkeen kunniaväkivallan ennaltaehkäisemiseksi. Myös Ihmisoikeusliitto, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) sekä Sosiaali- terveysministeriö ovat tuottaneet aineistoja kunniaväkivallasta ja sen ehkäisemisestä. Ne katsovat, että kunniaväkivallalla ei ole tekemistä islamin kanssa, sillä ilmiö on seurausta patriarkaatista. ja on sukupuolittuneen väkivallan muoto. Kunniaväkivalta ei näiden järjestöjen mukaan liity mihinkään uskontoon, koska kunnia-ajattelu on uskontoja vanhempaa. Lisäksi kunniaväkivalta on osa myös suomalaista kulttuuria, joten se ei ole yhteydessä etniseen taustaan. Sosiaali-ja terveysministeriön koulutusmateriaaleissa kunnian säilyttämistä ei nähdä perheiden ja sukujen maineeseen liittyvänä kysymyksenä vaan perheen sisäisenä tapakulttuurina, joka koskee myös suomalaisia. Toistuvia näkemyksiä ovat, että kunniaväkivaltaan ei osata puuttua, ja että ilmiö ei liity millään tavalla uskontoon.
Stuart Sutcliffe
pienoiskuva|Sutcliffen muistopenkki [[Huytonissa, Merseysidessa, Englannissa.]] Stuart ”Stu” Sutcliffe (23. kesäkuuta 1940 Edinburgh, Skotlanti – 10. huhtikuuta 1962 Hampuri, Länsi-Saksa) oli brittiläinen taiteilija ja muusikko. Hän toimi The Beatlesin alkuperäisenä basistina.
Sutcliffe oli John Lennonin ystävä ja taideopiskelutoveri Liverpoolissa ennen liittymistään The Quarrymen -yhtyeeseen. Sutcliffe keksi Lennonin kanssa yhtyeen uuden nimen aluksi muodossa Beetles Buddy Hollyn The Crickets -yhtyettä  mukaillen, sittemmin nimi muunnettiin sanaleikiksi beatmusiikista.
Sutcliffe vaikutti välillisesti The Beatlesin ulkoiseen olemukseen. Hän omaksui tyttöystävänsä valokuvaaja Astrid Kirchherrin kautta uuden hiustyylin, jonka muut yhtyeen jäsenet omaksuivat vähitellen ja josta tuli varhaiskauden tunnusomainen piirre. Yhtyeen Hampurin-ajan ja sen jälkeiset esiintymisasut olivat myös Kirchherrin ja Sutcliffen kehittämiä ennen Brian Epsteinin yhtyeelle tuomaa tyyliä.
Sutcliffe ei kehittynyt muusikkona muun yhtyeen mukana ja hän jätti The Beatlesin vuonna 1961 mentyään kihloihin Kirchherrin kanssa. Hän jäi Saksaan ja keskittyi taideopintoihin. Sutcliffe kuoli kuitenkin aivoverenvuotoon 21-vuotiaana vuonna 1962. Hän on mukana Beatlesin Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumin kansikuvassa.
Aiheesta muualla
Stuart Sutcliffe Beatlesbible-sivustolla
Because the Internet
Because the Internet on yhdysvaltalaisen näyttelijä ja räppäri Donald Gloverin toinen studioalbumi, jonka julkaisi Glassnote ja Island Records 10. joulukuuta 2013. Mainostaakeen albumia, Glover julkaisi lyhytfilmin nimeltä Clapping for the Wrong Reasons.
Because the Internetin yleinen aihe on nimensäkin mukaan sosiaalinen media, internet ja miten ne korvaavat muun sosiaalisen kanssakäymisen.
A Korean Odyssey
A Korean Odyssey on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Seung-gi, Cha Seung-won, Oh Yeon-seo, Lee Hong-gi ja Jang Gwang.
Suomessa sarja alkoi samanaikaisesti Netflixissä.
Vallankumouksellinen sotaneuvosto
Tasavallan vallankumouksellinen sotaneuvosto (, RVSR) eli vallankumouksellinen sotaneuvosto (, RVS) oli vuosina 1918–1934 Neuvosto-Venäjän ja sitemmin Neuvostoliiton asevoimien korkein kollegiaalinen komento- ja poliittinen johtoelin.
Vallankumouksellinen sotaneuvosto perustettiin yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean 2. syyskuuta 1918 päivätyllä päätöslauselmalla neuvostotasavallan muuttamisesta ”sotilasleiriksi”, ja se toimi toimeenpanevan keskuskomitean hyväksymien sääntöjen mukaisesti.
Vallankumouksellisen sotaneuvoston puheenjohtajina toimivat Lev Trotski (6. syyskuuta 1918 – 26. tammikuuta 1925), Mihail Frunze (26. tammikuuta – 31. lokakuuta 1925) ja Kliment Vorošilov (6. marraskuuta 1925 – 20. kesäkuuta 1934).
Mäntyturilas
Mäntyturilas (Polyphylla fullo) on lehtisarvisiin (Scarabaeidae) kuuluva kovakuoriaislaji.
Tuntomerkit
Lajin naarailla tuntosarvien nuija on lyhytliuskainen. pienoiskuva|vasen|220px|Mäntyturilaskoiras
Levinneisyys
Lajia ei tavata Suomessa. Muutamia yksilöitä on tavattu Etelä-Ruotsista, josta lähimmät havainnot Suomeen nähden on tehty.
Elintavat
Aikuisilla kovakuoriaisilla on tapana nakerrella männynneulasia. Turilaan toukat elävät hietamaassa kasvien juurilla.
Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut 1997
Vuoden 1997 telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut käytiin Sveitsin Lausannessa 31. elokuuta – 7. syyskuuta. Kyseessä olivat ensimmäiset MM-kilpailut, joista pakolliset osiot oli karsittu pois.
Suomen Jani Tanskanen teki Lausannessa historiaa voittamalla maailmanmestaruuden rekillä: Tanskasen kultamitali oli ensimmäinen suomalaisen telinevoimistelijan voittama MM-mitali 47 vuoteen.
Miehet
(*) Tasapisteissä paremmuus ratkaistiin karsinnan pisteiden perusteella.
Naiset
(*) Tasapisteissä paremmuus ratkaistiin karsinnan pisteiden perusteella.
Moral Hygiene
Moral Hygiene on industrial metal -yhtye Ministryn viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2021.
Vladimir Nabokov (poliitikko)
thumb|175px|Vladimir Nabokov vuonna 1914. Vladimir Dmitrijevitš Nabokov (, 21. heinäkuuta (J: 8. heinäkuuta) 1869 Tsarskoje Selo – 28. maaliskuuta 1922 Berliini) oli venäläinen juristi ja poliitikko.
Vladimir Nabokov syntyi Venäjän oikeusministerin Dmitri Nabokovin perheeseen. Hän valmistui Pietarin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta, työskenteli Venäjän valtakunnanneuvoston kansliassa ja rikosoikeuden professorina. Liberaalina tunnettu Nabokov toimi Perustuslaillisdemokraattisen puolueen eli ”kadettien” keskuskomitean jäsenenä vuodesta 1905 lähtien. Hän toimitti puolueen äänenkannattajaa Retšiä ja vuonna 1906 hänet valittiin Venäjän duuman jäseneksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Nabokov työskenteli Venäjän pääesikunnan kanslianhoitajana osallistumatta politiikkaan. Helmikuun vallankumouksen aikana hän kieltäytyi Suomen kenraalikuvernöörin tehtävästä ja työskenteli väliaikaisen hallituksen asiainhoitajana. Syksyllä 1917 hän osallistui perustuslakia säätävää kokousta edeltäneen esiparlamentin toimintaan. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Nabokov matkusti perheensä luokse Krimille. Tätä ennen hän oli tullut valituksi perustuslakia säätävän kokouksen jäseneksi.
Marraskuusta 1918 lähtien Nabokov toimi Krimin aluehallituksen oikeusministerinä. Huhtikuussa 1919 hän matkusti ulkomaille. Vuodesta 1920 hän toimi Berliinin emigranttijärjestöissä ja toimitti Rul-sanomalehteä. Nabokov menehtyi Pavel Miljukovin murhayrityksen yhteydessä.
Kirjailija Vladimir Vladimirovitš Nabokov oli Vladimir Dmitrijevitš Nabokovin poika.
Suomirokkia 9
Suomirokkia 9 (36 suomirokin helmeä - Poppia ja jytää) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan yhdeksäs osa. Se julkaistiin vuonna 2004.
Albumi saavutti kultalevyn rajan julkaisuvuonnaan 2004.
Kappaleet
CD1:
CD2:
Warner Music Finland
Warner Music Finland Oy on suomalainen levy-yhtiö, joka on osa kansainvälistä Warner Music Group -konsernia. Konserniin kuuluu myös musiikkikustannusyhtiö Warner/Chappell Music Finland Oy. Warner Music Finland Oy:n kotimaisen tuotannon päällikkönä toimii Asko Kallonen.
Warner Musicin menestyksiä ovat muun muassa Dingo, Cheek, J. Karjalainen, Darude, Saara Aalto, Maija Vilkkumaa, Zen Café, Teräsbetoni, Katri Helena, The Rasmus, Pikku G, Yölintu sekä Laura Voutilainen.
Historia
Pörssiin vuonna 1989 listautuneen, monen levymerkin katalogit omistaneen Musiikki-Fazerin osti kansainvälinen suuryritys Warner Music vuonna 1993. Aiempaan uudelleen nimettyyn Warner Music Finland -osakeyhtiöön sulautui mm. 30.11.1994 Fazer Musik Ab -osa. Yhtiön aiemman nimen historia ulottuu 17.01.1933 asti.
Vuodesta 1995 aina 2000-luvun alkuvuosiin saakka Warner julkaisi katalogista eri artistien 20-raitaisia kokoelmalevyjä (ja C-kasetteja) nimellä 20 suosikkia. Vuosituhannen vaihteessa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä Musiikin mestareita. 2000-luvun alussa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä Tähtisarja – 30 suosikkia.
Palkinnot
Warner Music Finland palkittiin vuosien 2009 ja 2010 Radio Gaalassa kategoriassa Vuoden levy-yhtiö promootio (Ramona Forsström) sekä vuoden 2010 gaalassa kategoriassa Vuoden levy-yhtiö.
Artistit
• Käärijä
Intian koripallomaajoukkue
Intian koripallomaajoukkue edustaa Intiaa koripallon arvokisoissa. Sitä kontrolloi Intian koripalloliitto.
Se liittyi FIBAan vuonna 1936. Intian joukkueella on yhdet Aasian pisimmistä perinteistä. Se on osallistunut Aasian-mestaruuskisoihin 22 kertaa. Lisäksi joukkue on voittanut kolme kultamitalia ja yhden hopeamitalin Etelä-Aasian kisoissa.
1965–1975
Intia esiintyi kansainvälisellä tasolla ensimmäisen kerran vuonna 1965, jolloin se aloitti kohtalaisen kilpailukykyisesti. Joukkueen kapteenina toiminut Khushi Ram oli Aasian-mestaruuskilpailujen pistepörssin toinen 1965 ja voitti sen 1967 sekä 1969. Seuraavina vuosina Intiasta tuli vakituinen osallistuja tapahtumassa. Parhaiten Intian joukkue pärjäsi vuonna 1975, kun se sijoittui neljän parhaan joukkoon.
Neuvostoliiton kesäolympialaiset 1980
Huonon kannatuksen ja tuen takia Intian joukkue oli jo melkein unohtunut ja sillä oli enää vain kourallinen hyviä näyttöjä ja onnistuneita otteluita. Sen merkittävin turnaus oli vuoden 1980 kesäolympialaiset, kun joukkue sai mahdollisuuden edustaa Aasiaa muutamien muiden joukkueiden kieltäydyttyä osallistuttuaan Yhdysvaltojen johtamaan boikottiin. Jotkut maailman johtavista koripallomaistakin vetäytyivät kisoista (Kanada ja Yhdysvallat). Intia sijoittui 12 joukkueen olympialaisissa viimeiseksi. Vaikka tulokset eivät olleet hyviä, useat koripallofanit ympäri maailmaa kiinnittivät huomiota Intian pelityyliin.
Monet intialaiset pääsivät Neuvostoliitossa otsikoihin turnauksen yhteydessä. Ajmer Singh sai maailmanlaajuista huomiota ollessaan yksi turnauksen kymmenestä parhaasta pelaajasta.
1990–2010
1990-luvun lopulla Sozhasingarayer Robinsonista tuli ensimmäinen kansainvälisesti tunnettu intialainen koripalloilija. Robinson johdatti Intian yllättävään voittoon Etelä-Koreasta, joka oli yksi Aasian parhaista joukkueista. Myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen aasialainen koripalloilija, joka sai tarjouksen pelaajasopimuksesta toiselta mantereelta, kun hän allekirjoitti sopimuksen iranilaisen Negar sang Sharekordin kanssa.
Vuonna 2005 Robinson valitti, että koripallon taso Intiassa on edelleen keskinkertainen, eikä se saa tarpeeksi paljoa tukea. Protestina hän vetäytyi maajoukkueesta.
2010–
Vuonna 2011 Sacramento Kingsin entinen päävalmentaja Kenny Natt valmensi Intian jälleen Aasian-mestaruuskisoihin. Vaikka Intia hävisi suurimman osan peleistään, sen esitykset edellisten neljän vuoden aikana joka kerta finaaliin päässyttä Libanonia vastaan olivat odotuksia herättäviä. Intian joukkueen tavoitteena on edelleen, että Intiasta tulee kansainvälisellä tasolla kilpailukykyinen joukkue.
Kuikkalammi (Kuhmoinen)
Kuikkalammi on Pirkanmaalla Kuhmoisten Kylämässä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Kuoksenjärven ja Särkijärven välissä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen rannat ovat peltomaata ja suota. Sen rannassa on vapaa-ajan asunto, jolle tulee tie ohi kulkevalta tieltä Poikuskulman suunnalta.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pukarajärven alueeseen (35.764) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,6 metriä mpy. Siihen on johdettu suolta ojia ja sen laskuoja kiertää mäen ennen laskemistaan Valkealammiin 600 metrin päässä. Tämä laskee vuorostaan Kuoksenjärven Kylmälahteen.
Scott Lynch
Scott Lynch (s. 2. huhtikuuta 1978 Saint Paul) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija, joka tunnetaan Herrasmiesroistot-sarjastaan. Sarjan ensimmäinen osa Locke Lamoran valheet ilmestyi suomeksi WSOY:n kustantamana vuonna 2007.
Gerolamo Cardano
pienois|Gerolamo Cardano. Gerolamo Cardano (24. syyskuuta 1501 – 21. syyskuuta 1576) oli italialainen matemaatikko, lääkäri ja astrologi. Hän esitti ensimmäiset kliiniset kuvaukset lavantaudista. Hän alkoi puhua myös pilkkukuumeesta itsenäisenä tautina. Matematiikan alalla hänet tunnetaan parhaiten algebrasta, josta hän kirjoitti tunnetun Ars magna -teoksensa (1545). Hän perehtyi myös todennäköisyyteen. Tekniikan historiaan hän on jättänyt nimensä kardaaniakselin keksimisen ansiosta.
Cardano oli tunnetun juristi Fazio Cardanon avioton lapsi. Hän opiskeli Pavian ja Padovan yliopistoissa. Hän joutui elämänsä viimeisellä vuosikymmenellä ongelmiin lain kanssa julkaistuaan Jeesus Nasaretilaisen horoskoopin. Hän vietti kuukausia inkvisition vankina.
Cardanolle kuitenkin myönnettiin myöhemmin eläke. Hän kuoli Roomassa 21. syyskuuta 1576, kuten oli väitetysti ennustanut. Toisinaan hänen on väitetty tehneen itsemurhan, mutta varmaa tietoa kuoleman syystä ei ole.
Tšekin Cup
Tšekin Cup eli Pohár FAČR tai MOL Cup on tšekkiläinen jalkapalloturnaus. Sen voittaja pääsee seuraavan kauden Eurooppa-liigaan. Turnaus pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 1993–94. Menestynein seura on AC Sparta Praha kuudella mestaruudellaan.
Rakesh Roshan
Rakesh Roshan  (, oik. Rakesh Roshan Lal Nagrath, ; s. 6. syyskuuta 1949 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja entinen näyttelijä. Hänet tunnetaan siitä, että kaikki hänen ohjaamansa elokuvat alkavat K-kirjaimella.
Yksityiselämä
Rakesh Roshanin isä oli säveltäjä Roshan ja hänen veljensä on säveltäjä Rajesh Roshan. Hänellä on Pinky-vaimonsa kanssa kaksi lasta, näyttelijä Hrithik Roshan ja Sunaina Roshan.
Inkoon rautatieasema
Inkoon rautatieasema on rautatieliikennepaikka Rantaradalla, noin viiden kilometrin päässä Inkoon keskustasta.
Asema avattiin vuonna 1903 lähelle Mustiolle vievää tietä, ja se on rakennettu Bruno Granholmin laatimien IV luokan aseman tyyppipiirustusten mukaan. Myöhemmin asema-alueelle rakennettiin myös makasiini sekä vesitorni.
Inkoon ratapihaa siirrettiin 1990-luvulla aseman edestä sen länsipuolelle, jolloin rakennettiin myös alikulkutunneli etelänpuoleiselle laiturille. Tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1991, ja miehitys kaksi vuotta myöhemmin. Henkilöliikenne asemalla lopetettiin 27. maaliskuuta 2016, kun lähiliikenteen Y-juna lakkasi liikennöimästä Siuntion ja Karjaan välillä. Inkoon asemalla pysähtyy kuitenkin edelleen VR:n järjestämä liityntäbussiyhteys, joka kulkee Kirkkonummen ja Karjaan rautatieasemien välillä. Bussivuoroja on arkisin kolme päivässä kumpaankin suuntaan.
Siuntion rautatieasema
Siuntion rautatieasema on rautatieasema Rantaradalla. Asema on maaliskuusta 2016 lähtien pääkaupunkiseudun lähiliikenteen Y-, L- ja X-junien pääteasema. Kaikki junat käyttävät raidetta 2.
Nykyisin yksityisasuntona toimiva asemarakennus on rakennettu 1898–1899 arkkitehti Bruno Granholmin piirustusten mukaan. Asema-alueelle rakennettiin myös vesitorni ja ratapihalta johdettiin teollisuusraide lounaaseen tiilitehtaalle. Siuntion asemanseutu oli radan alkuaikoina harvaan asuttua aluetta ja sijaitsi viiden kilometrin päässä Siuntion kirkonkylästä etelään, kirkolta Pikkalaan ja Helsingin ja Tammisaaren väliselle maantielle johtaneen kylätien varrella.
John Hothby
John Hothby (n. 1410 – 1487) oli brittiläinen karmeliittoihin kuulunut säveltäjä ja musiikkiteoreetikko.
Siuntion rautatieasema
Siuntion asema jäi lokakuussa 1944 Porkkalan vuokra-alueelle. Vuokra-ajan päätyttyä asema avattiin jälleen normaalille liikenteelle toukokuussa 1956. 1960-luvulla Siuntion asemanseutu alkoi kasvaa kunnan tärkeimmäksi taajamaksi ohi kirkonkylän. Seuraavalla vuosikymmenellä asemakylä oli jo selvästi kirkonkylää suurempi asutuskeskittymä, ja myös pääosa kunnallisista ja kaupallisista palveluista oli siirtynyt sinne.
Tavaraliikenne Siuntion asemalla lopetettiin vuonna 1990 ja lipunmyynti suljettiin 1991. Aseman itäpuolinen tasoristeys poistettiin käytöstä alikulun valmistuttua syksyllä 1992. Junasuoritus toimi pari vuotta uudessa laiterakennuksessa, kunnes rataosan kauko-ohjaus otettiin käyttöön vuonna 1993. Vanha asemarakennus ja tavarasuoja siirtyivät Ratahallintokeskukselta Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin vuonna 2007.
John Hothby
Hothby saapui vuonna 1467 Luccaan, jossa toimi vuodesta 1479 saakka teologian lehtorina. Hän opetti kaupungissa myös kielioppia ja aritmetiikkaa. Hothby oli Luccassa vuoteen 1486 ja palasi Englantiin hieman ennen kuolemaansa. Lorenzo de’ Mediciä kiittäneen kirjeensä perusteella hän oli ennen Luccassa viettämäänsä aikaa ollut Firenzessä, ja kirjeessään Bartolomé Ramos de Parejalle hän viittasi laajemminkin Euroopan sisällä tekemäänsä kiertelyyn.
Hothbyn teoreettisten teosten joukossa on kattavia tutkielmia, kuten Tractatus quarundam regularum artis musicae ja La Calliopea legale. Häneltä on säilynyt vain yhdeksän omaa sävellystä, joiden joukossa kuitenkin on sekä hengellisiä että maallisia teoksia.
Jokuanjärvi
Jokuanjärvi on Keski-Suomessa Jämsän Rasissa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Humalajärven ja Pitkäjärven välissä Jokuanmäen koillispuolella. Sen lähiympäristö on alavaa metsämaata, joka on järven läheltä soistunutta. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen länsipuolella on vapaa-ajan asunto. Järvelle tulee tiet myös itäpuolelta Pukarankulman ja Rasin väliseltä tieltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,6 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi kuivatusojaa. Pohjoisen puolen johto-oja tuo ojitetun Kulosuon vesiä ja eteläpuolen johto-oja Kovasuon kuivatusvesiä. Humalajärvestä tulee luontainen laskuoja, joka virtaa järven läpi Pitkäjärven Kissaniemen viereiseen lahteen. Laskuojan pudotus Pitkäjärveen on 2,8 metriä.
Aleksi Lassila
Aleksi Lassila (s.5. helmikuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Lassila edustaa superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa ja on myös sen oma kasvatti. Lassila on saavuttanut urallaan yhden SM-pronssin Vimpelin Vedossa kaudella 2021. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana ja ulkopelissä etukentällä. Lassila on pelannut urallaan 38 superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kolme kunnaria ja 14 tavallista juoksua, tuonut 46 juoksua ja kerännyt 157 kärkilyöntiä. Ylempiä pudotuspelejä Lassila on pelannut 9 ottelua, joissa hän on lyönyt yhden juoksu, tuonut neljä ja kerännyt 14 kärkilyöntiä. Myös Lassilan veli Eemeli pelaa Vedon joukkueessa. Lassilan toinen veli Taneli pelaa Ykköspesistä Jyväskylän Kirissä.
Acta Zoologica Fennica
Acta Zoologica Fennica on suomalainen englanninkielinen biologian alan julkaisusarja, joka ilmestyy epäsäännöllisin välein. Lehteä julkaisee lautakunta, jossa on edustus Suomen neljästä suuresta biologian alan järjestöstä. Suomen Akatemia tukee sarjan julkaisemista. Jokaisessa numerossa on vähintään 48 sivua.
Julkaisusarjan alaan kuuluvat esimerkiksi:
Alone (Ténére)
Alone (Ténére) on malilaisen Terakaft-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 2015.
Ibuprofeeni
pienoiskuva|Burana 600 mg -ibuprofeenitabletteja ja -pakkaus. Ibuprofeeni on laajasti käytetty tulehduskipulääke. Ibuprofeeni syntetisoitiin 1961 Bootsin lääketehtaassa Isossa-Britanniassa ja patentoitiin 1962. Työryhmään kuuluivat tohtori Stewart Adams, kemisti John Nicholson ja teknikko Colin Burrows. Lääke tuli Isossa-Britanniassa markkinoille reseptilääkkeenä 1969 nimellä Brufen ja tuli ensimmäisen kerran myyntiin ilman reseptiä vuonna 1983. Lääkeaineen patentti on rauennut, ja sitä on saatavissa useana rinnakkaisvalmisteena. Kuten muillakin tulehduskipulääkkeillä, ibuprofeenin vaikutusmekanismina on syklo-oksygenaasientsyymin toiminnan estäminen ja sitä kautta prostaglandiinisynteesin inhibointi.
Saatavuus ja annostus
Ibuprofeenia saa Suomessa apteekeista 200 mg ja 400 mg vahvuisina tabletteina ja poretabletteina ilman reseptiä. Lisäksi sitä on saatavilla 400 mg vahvuisina pehmeinä kapseleina ja jauheannospusseina, 60 mg ja 125 mg vahvuisina peräpuikkoina sekä 20 mg/ml ja 40 mg/ml vahvuisena oraalisuspensiona. Sitä on saatavilla myös reseptivalmisteina esimerkiksi depottabletteina, peräpuikkoina ja injektioliuoksena. Lisäksi reseptillä on saatavilla yhdistelmävalmistetta, joka sisältää ibuprofeenin lisäksi kodeiinifosfaattihemihydraattia.
Ibuprofeenin vaikutuksen kesto on annoksen suuruudesta riippuvainen, vaihdellen 4–8 tunnin välillä. Suositeltu annostus vaihtelee painon ja kivun tason mukaan. Normaali annostus aikuisille ja yli 12-vuotiaille nuorille on 200–400 mg (lapsilla 5–10 mg/kilo) 1–3 kertaa vuorokaudessa. Reseptittömässä käytössä suurimpana päivittäisannoksena pidetään noin 1 200 mg:aa, mutta tätäkin suurempia annoksia käytetään.
Ibuprofeenia myydään Suomessa seuraavilla nimillä (suluissa markkinoija):
Haittavaikutukset
Ibuprofeenin yleisimpiä haittavaikutuksia ovat ruoansulatuskanavaan kohdistuvat oireet, kuten pitkäaikaisessa käytössä ilmenevä mahahaava. Harvinaisempia haittavaikutuksia ovat muun muassa pahoinvointi, ripuli, päänsärky, huimaus, iho-oireet, maksaentsyymien nousu ja tinnitus. Varovaisuutta pitää noudattaa käytettäessä lääkettä raskauden aikana. Yhteiskäyttö muiden tulehduskipulääkkeiden kanssa ei ole järkevää, koska niiden vaikutustapa on sama, mutta haittavaikutusten riski kasvaa. Harvinaisina haittoina etenkin suuriannoksisessa ja pitkäaikaisessa käytössä saattaa ilmetä munuais- ja sydänvaurioita eräiden sairauksien yhteydessä. Veren hyytymishäiriön riski on kuitenkin pienempi kuin esimerkiksi asetyylisalisyylihapolla.
Ibuprofeenin isomeerit
Ibuprofeeni on optisesti aktiivinen ja sillä on kaksi enantiomeeriä. Polarisoidun valon värähtelyä oikealle kiertävä S(+)-ibuprofeeni eli deksibuprofeeni on vaikuttava lääkeaine ja R(-)-ibuprofeeni eli levoibuprofeeni on tehoton. R-ibuprofeenista voi kuitenkin elimistössä muodostua deksibuprofeenia.
Stunning Episodes
Kokoonpano
+
Chalaux
Chalaux on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 46 kilometriä Château-Chinon (Ville):n kaupungista pohjoiseen.
Toisen maailmansodan aikana Chalaux oli hetken taisteluiden keskipisteenä. Maquis Camillen sissijoukko piti päämajaansa kunnan alueella olevalla maatilalla. Maatila kohtasi raskaan saksalaishyökkäyksen 3. elokuuta 1944. He kuitenkin onnistuvat puolustautumaan hyökkäykseltä Maquis Verneuilin sissijoukon ja Special Air Servicen avustuksella. Kostoksi tästä saksalaiset murhasivat yhden Chalaux'n asukkaan ja polttivat hänen talonsa.
Humalajärvi (Jämsä)
Humalajärvi on Keski-Suomessa Jämsän Rasissa sijaitseva järvi.
Chalaux
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Pedro Carlos Cipolini
pienoiskuva Pedro Carlos Cipolini (s. 4. toukokuuta 1952 Caconde) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Francan hiippakuntaan Diógenes da Silva Matthes 25. helmikuuta 1978, ja hänet inkardinoitiin Campinasin arkkihiippakuntaan 28. helmikuuta 1987. Hän sai 14. heinäkuuta 2010 nimityksen Amparon hiippakunnan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 24. lokakuuta. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 12. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Gamberini, jota avustivat Benedito Beni dos Santos ja Francisco José Zugliani.
Humalajärvi (Jämsä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 16,6 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee Pitkäjärven länsipuolella Pukarajärveltä Rasinjärvelle kulkevan kalliomurroksen painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen haja-asutus muodostuu yhdestä kiinteästä tilasta ja alle kymmenestä vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet Pukarankulman kautta tulevalta ja Rasista alkavalta kylätieltä.
Isabel Swan
Isabel Marques Swan (s. 18. marraskuuta 1983) on brasilialainen purjehtija. Hän sai pronssimitalin 470-luokassa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä. Hänellä on 470-luokasta pronssimitali myös vuoden 2011 kesäuniversiadeista Shenzhenistä.
Karttaperhonen
Karttaperhonen (Araschnia levana) on täpläperhosten heimoon kuuluva perhoslaji. Sen alkuperäinen levinneisyysalue on Keski- ja Itä-Euroopassa, mutta 1980-luvulta lähtien lajia on tavattu Suomessa asti. Nykyisin karttaperhonen on melko yleinen Etelä- ja Itä-Suomessa.
Koko ja ulkonäkö
Karttaperhosen erikoinen piirre liittyy sen esiintymiseen kesän aikana kahtena eri sukupolvena, joiden ulkonäkö eroaa hyvin selvästi toisistaan, ja niitä erehdytään usein pitämään kokonaan eri lajeina.
Karttaperhosen ensimmäinen sukupolvi eli kevätsukupolvi on lennossa toukokuun lopulla ja kesäkuussa. Siihen kuuluvat yksilöt ovat pohjaväriltään kirkkaan oransseja. Siipien yläpinnalla on runsaasti mustista täplistä muodostuvaa kuviointia, ja mustan määrä lisääntyy siipien tyviä kohti. Etusiiven etureunassa on valkoiset täplät ja etenkin takasiiven takareunassa erottuu mustalla pohjalla sinisiä pilkkuja. Ensimmäisen sukupolven värimuodosta käytetään nimitystä f. levana.
Heinäkuun puolivälistä eteenpäin tavattavat toisen sukupolven eli kesäsukupolven edustajat ovat pohjaväriltään lähes mustia. Siipien poikki kulkee valkoinen tai kellanvalkoinen, siipisuonten kohdalla katkeileva raita. Siipien ulkoreunassa saattaa erottua kapea oranssinpunainen juova, etenkin takasiivissä. Tällaisesta tummasta värimuodosta käytetään nimitystä f. prorsa. Joskus harvoin tavataan myös näiden kahden välimuotoa f. porima.
Siipien alapinnan karttaa muistuttava kuviointi, josta perhonen on saanut monilla kielillä nimensä, eroaa eri sukupolvilla huomattavasti vähemmän. Perhosen siipien kärkiväli on 24–38 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
pienoiskuva|left|230px|Loppukesän yksilö Karttaperhonen on levinneisyydeltään keskieurooppalainen laji, joka puuttuu sekä Välimeren rannikolta että suuresta osasta Skandinaviaa.
Suomessa karttaperhonen tavattiin ensimmäisen kerran Lauritsalassa 30.5.1973. 15-vuotias lepidopterologi Jouko E. Hokka havainnoi täten ensimmäisen A. Levana-yksilön Suomen nykyisten rajojen alueella. Ruotsissa ensimmäinen A. Levana-havainto tehtiin Skånessa 1983. Suomen toinen havainto tehtiin myös 1983. Laji pysyi kaakkoisena erikoisuutena vuoteen 1999, jolloin eteläisessä Suomessa koettiin suuri karttaperhosten vaellus. Vaelluksen seurauksena laji jäi laajalle alueelle vakinaiseksi asukiksi, ja 2000-luvun aikana levinneisyysalue on laajentunut hyvin nopeasti pohjoista kohti. Nykyisin lajia on tavattu Lapissa saakka. Itä-Suomessa karttaperhonen on kuitenkin selvästi yleisempi ja levinnyt pohjoisemmaksi.
pienoiskuva|145px|Toukka
Elinympäristö ja elintavat
Karttaperhonen viihtyy parhaiten metsänreunoilla ja metsäaukioilla. Toisen sukupolven tuottamat toukat talvehtivat koteloina.
Ravintokasvi
Monien muiden täpläperhosten tapaan karttaperhosen toukat käyttävät ravinnokseen nokkosta.
Franz Müntefering
Franz Müntefering (s. 16. tammikuuta 1940 Arnsberg, Saksa) on saksalainen poliitikko, joka toimi Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) puheenjohtajana vuosina 2004–2005 ja 2008–2009. Hän oli 22. marraskuuta 2005 – 21. marraskuuta 2007 Angela Merkelin johtaman suuren koalitiohallituksen työ- ja sosiaaliministerinä ja varakanslerina. Müntefering toimi Saksan liittopäivien jäsenenä ensin vuosina 1975–1992 ja uudelleen vuosina 1998–2013. Hän ei asettunut enää ehdolle vuoden 2013 vaaleissa, mutta hänen vaimonsa Michelle Müntefering valittiin liittopäiville.
Ahla
Ahla on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Franz Müntefering
Müntefering syntyi Neheimissä (nykyään osa Arnsbergin kaupunkia) ja hän liittyi SPD:n jäseneksi vuonna 1966. Vuodesta 1992 vuoteen 1995 hän toimi Nordrhein-Westfalenin osavaltion työ-, terveys- ja sosiaaliministerinä, minkä jälkeen hän oli vuodesta 1996 vuoteen 1998 Nordrhein-Westfalenin maapäivien jäsenenä. Vuosina 1995–1998 Müntefering toimi myös SPD:n liittosihteerinä (Bundesgeschäftsführer). Oltuaan vuosina 1998–1999 lyhyen aikaa Gerhard Schröderin ensimmäisen hallituksen liikenne- ja rakennusministerinä hänestä tuli vuonna 1999 SPD:n pääsihteeri (Generalsekretär). Müntefering toimi tehtävässä vuoteen 2002 asti. Vuonna 2002 hänestä tuli SPD:n liittopäiväryhmän puheenjohtaja.
Müntefering valittiin SPD:n puheenjohtajaksi Gerhard Schröderin jälkeen maaliskuussa 2004. Hän sai 95,1 prosenttia puoluekokouksessa annetuista äänistä. Müntefering jatkoi puolueen puheenjohtajana marraskuuhun 2005 asti, jolloin hän ilmoitti jättävänsä tehtävän, kun hänen ehdokkaansa SPD:n pääsihteeriksi, Kajo Wasserhövel, hävisi puoluehallituksen äänestyksessä puolueen vasemmistosiipeen kuuluvalle Andrea Nahlesille. Uudeksi pääsihteeriksi valittiin lopulta Hubertus Heil, kun Nahles vetäytyi ehdokkuudestaan. Münteferingin seuraajaksi puolueen puheenjohtajana valittiin marraskuun 2005 puoluekokouksessa Brandenburgin osavaltion pääministeri Matthias Platzeck. Müntefering ilmoitti marraskuussa 2007 jättävänsä hallituksen puhtaasti perhesyistä. Myöhemmin hän kertoi vaimonsa Ankepetra Rettichin sairastavan syöpää. Rettich menehtyi sairauden heikentämänä seuraavan vuoden heinäkuussa.
Müntefering nousi uudelleen väliaikaisesti puolueen johtoon syyskuussa 2008, kun ulkoministeri Frank-Walter Steinmeierista tuli puolueen kansleriehdokas ja Kurt Beck erosi puolueen kehnojen kannatuslukujen vuoksi.
Seldžukkien valtakunta
Seldžukkien valtakunta oli Lounais-Aasiaan 1000-luvulla vaeltaneiden turkkilaisten Oğuz-heimojen luoma imperiumi, joka käsitti Mesopotamian, Syyrian, Palestiinan ja suurimman osan Irania. Heidän tulonsa merkitsi turkkilaisvallan alkamista Lähi-idässä. Turkkilaissukuiset seldžukit yhdistivät hallitsemansa alueet sunnalaiseksi valtioksi, jota muodollisesti hallitsi islamin edellyttämä abbasidikalifi, mutta todellisuudessa sulttaani. Seldžukkien valtakunnan hajottua 1100-luvulla dynastian pieni sivuhaara säilyi vallassa Anatoliassa, kunnes se kukistui lopullisesti 1300-luvulla.
Valtakunnan alku
Transoxianaan 1000-luvulla vaeltaneet seldžukit ovat saaneet nimensä heimopäälliköltään Seldžukilta. He kääntyivät sunnalaisiksi islamilaisiksi. Seldžukit valloittivat Tughril Begin johdolla Pohjois-Persian Ghaznavidien valtakunnalta vuonna 1040. Vuonna seldžukit hyökkäsivät 1052 Etelä-Persiaan ja valloittivat vuonna 1054 Azerbaidžanin ja Khuzistanin. Vuonna 1055 Tughril Beg marssi Bagdadiin, ja valloitti sen buijideilta.
Tughril Begin veljenpoika Alp Arslan nousi valtaistuimelle vuonna 1063 loi seldžukkien suurvallan visiirinsä, valtiomiehenä ja filosofina kunnostautuneen Nizam al-Mulkin kanssa. Vuonna 1071 Alp Arslan otti Bysantista merkittävän voiton Manzikertin taistelusta. Nizam jatkoi Alp Arslanin pojan Malik Šah I:n kaudella johtavana hahmona. He loivat huolellisesti hallitun suuren valtakunnan, joka ulottui Keski-Aasiasta Iranin kautta Irakiin, ja jossa oli kauppareittejä, merkittäviä karavaaniseraljeja ja komeasti koristeltuja moskeijoita.
Malik Šah I:n hallintokausi oli Seldžukkien valtakunnan kulta-aikaa. Hänen aikanaan perustettiin useita madrasa-kouluja, joissa opetettiin uskonnollisten aiheiden lisäksi paljon maallisia aineita.
Hajaannus
Malis Šah I:n kuoltua valtataistelu romahdutti Seldžukkien valtakunnan, ja vuonna lopulta 1157 Kovaresmia valloitti sen ydinalueet Persiassa. Tätä pidetään valtakunnan loppuna, vaikka seldžukkien haltuun jäi pieniä alueita Lähi-idässä.
Jo vuonna 1078 eräs seldžukkien haara oli perustanut itsenäisen Rumin sulttaanikunnan Anatoliassa. Sen sulttaani Kiliç Arslab II ja hänen seuraajansa taktikoivat taitavasti ristiretkeläisten ja bysanttilaisten välisessä voimakentässä ja loivat merkittävimmän hallitsijansa Ala ad-Din Kaiqubad I:n aikana (vallassa 1219–1239) hyvin organisoidun ja sotilaallisesti vahvan valtakunnan, jonka pääkaupunkina oli Konya eli Ikonium.
Seldžukkien valtakunta menetti Levantin hallinnan ensimmäisen ristiretken myötä 1099, ja alue myöhemmin päätyi Saladinin johtamien aijubidien haltuun.
Vuoden 1242 jälkeen
Vuoden 1242 jälkeen seldžukit joutuivat jatkuvasti lännemmäksi hyökkäävien mongolien vuoksi yhä ahtaamalle ja kärsivät vuonna 1279 raskaan tappion mongolien seuraajille, il-kaaneille. Anatolian seldžukkien viimeinen sulttaani Masud II kuoli vuonna 1308. Siinä vaiheessa seldžukit elivät jo hajallaan.
Carolyn Carlson
Carolyn Carlson (s. 7. maaliskuuta 1943) on tanssija ja koreografi. Hän syntyi Yhdysvalloissa, Kaliforniassa suomalaisten vanhempien lapsena. Carlson opiskeli tanssia Utahin yliopistossa ja San Francisco School of Ballet'issa.
Opintojensa jälkeen Carlson tanssi Alwin Nikolaisin ryhmässä New Yorkissa, ja siirtyi sieltä 1974 Pariisiin. Siellä hän perusti Pariisin Oopperan kokeellisen tanssin ryhmän, josta tuli maailmankuulu. Pohjoismaissa vietettyjen vuosien jälkeen hän palasi Pariisiin, ja johtaa siellä Atelier de Paris – Carolyn Carlson -nimistä oppilaitosta.
Carlson on luonut yli 90 koreografiaa. Vuosina 1990–1991 hän työskenteli Helsingissä Helsingin kaupunginteatterin, Kansallisoopperan ja Tanssiteatteri Raatikon kanssa. Myös ennen ja jälkeen tuota jaksoa Carlson on vieraillut usein Suomessa ja vaikuttanut oleellisesti suomalaisen nykytanssin kehitykseen. Erityisesti vuonna 1976 Jorma Uotisen ja muiden suomalaisten tanssijoiden kanssa tehty teos Kaiku toi Suomeen uudenlaista estetiikkaa.
Carlsonille myönnettiin akateemikon arvo Academie des beaux-arts Pariisissa vuonna 2022.
Kovasjärvi (Jämsä)
Kovasjärvi on Keski-Suomessa Jämsän Rasissa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 8,7 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Kuoksenjärven länsipuolella Pukarajärveltä Rasinjärvelle kulkevan kalliomurroksen painaumassa. Se on keskivaiheilla kapeimmillaan noin 30 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsäaata lukuun ottamatta laskuojan kohdalta, missä maasto on suomaata. Rannoille on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Pukarankulman kautta kulkevalta kylätieltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,1 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa ja sen laskuoja virtaa pohjoispään itärannasta kohti kaakkoa. Se kulkee Kovassuon läpi ja se laskee Jokuanjärven kautta Pitkäjärveen.
Rautalammin kirkko
Rautalammin kirkko on Rautalammilla sijaitseva, Suomen suurimpiin lukeutuva puukirkko. Kirkkoon mahtuu istumaan noin 1 200 henkeä. Kirkko on Rautalammin seurakunnan neljäs kirkko.