cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piirtokirvelit
Piirtokirvelit eli kirvelit (Chaerophyllum) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Sukuun kuuluu 70 lajia, joita esiintyy luonnonvaraisesti Euraasiassa, Pohjois-Afrikassa, Amerikassa ja Australiassa.
Leipalingis
Leipalingis on kauppala eteläisessä Liettuassa, Alytusin kunnallispiirissa, Druskininkain kunnassa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 1 736 asukasta.
Brynaman
thumb|Postitoimisto Brynaman on kylä Etelä-Walesissa Carmarthenshiren kreivikunnassa. Kylästä on kotoisin laulaja-lauluntekijä ja poliitikko Dafydd Iwan.
Saksan I armeijakunta
Saksan I armeijakunta oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen
Wehrkreis I perusti alue-esikunnan 1. lokakuuta 1934 Königsbergissä sijainneen Reichswehrin 1. jalkaväkidivisioonan esikunnan yhteyteen. Esikunta nimettiin 1935 I armeijakunnan esikunnaksi.
Osallistuminen sotatoimiin
Armeijakunta asetettiin liikekannalle 26. elokuuta 1939. Se liitettiin Itä-Preussissa olevaan pohjoisen armeijaryhmän 3. armeijaan, jonka mukana se hyökkäsi 1. syyskuuta Puolaan. Armeijakuntaan kuuluivat hyökkäyksen alkaessa 11. ja 61. jalkaväkidivisioona, panssaridivisioona Kempf ja rajavartio-osasto 15 sekä armeijakuntajoukkoja kuten tiedustelupataljoona 41. Puolan operaation päätyttyä armeijakunta siirrettiin 31. lokakuuta armeijaryhmä B:n 6. armeijaan, jolloin esikunta oli Niederrheinissä.
Armeijaryhmä B:ssä se hyökkäsi osana 4. armeijaa Alankomaiden ja Belgian kautta Ranskaan. Se siirrettiin armeijaryhmän sisällä 21. kesäkuuta 18. ja edelleen 3. heinäkuuta 7. armeijaan, jolloin se oli asemissa Kanaalin rannikolla valmistautuen operaatio Seelöween.
Armeijakunta siirrettiin 13. syyskuuta 18. armeijan mukana Itä-Preussiin. Armeijakunta liitettiin armeijan mukana pohjoiseen armeijaryhmään, jonka mukana se aloitti 22. kesäkuuta 1941 hyökkäyksen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa. Armeijakunta pysyi armeijan mukana Leningradin piiritykseen ja Kuurinmaan mottiin. Se antautui Neuvostoliitolle 8. toukokuuta 1945.
Komentajat
Armeijakunnankomentajina olivat :
Harri Haapaniemi
Harri Haapaniemi on seuraavien henkilöiden nimi:
Braden Birch
Braden Birch (s. 25. syyskuuta 1989 Hamilton, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa ECHL-joukkue Colorado Eaglesissa.
Seuraura
OHL-joukkue Mississauga St. Michael's Majors varasi Birchin 43. pelaajana vuonna 2007, mutta hän ei koskaan siirtynyt CHL:ään, vaan siirtyi kahden pääasiassa OJHL-joukkue Oakville Bladesissa viettämänsä kauden jälkeen Cornellin yliopistojoukkueeseen. Birch voitti ensimmäisen yliopistokautensa 2009–2010 päätteeksi ECAC:n mestaruuden. Chicago Blackhawks oli varannut hänet kuudennella kierroksella 179. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2008.
Neljän yliopistokauden jälkeen Birch siirtyi try-outille SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon toukokuussa 2012. Heinäkuussa hän sai kauden 2013–2014 kattavan sopimuksen joukkueeseen. Birch nimettiin myös HIFK:n kapteenistoon. Marraskuussa hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä joukkueen kanssa. Viikkoa myöhemmin Birch teki loppukauden kattavan sopimuksen ECHL-joukkue Florida Everbladesin kanssa. Helmikuussa 2014 hän vaihtoi sieltä samassa liigassa pelaavaan Colorado Eaglesiin.
Maajoukkueura
Birch edusti Canada Eastin joukkuetta alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2008. Hän toimi joukkueen varakapteenina ja voitti pronssia.
Amanda Kotaja
Kotajan ennätys 100 metrillä luokassa T54 on 15,36 sekuntia, mikä on Euroopan ennätys ja vain yhden sadasosasekunnin päässä maailmanennätyksestä. Hänellä on hallussaan myös 200 metrin Euroopan-ennätys 27,93, jonka hän teki 100 metrin ennätyksen tavoin toukokuussa 2023 Sveitsin Arbonissa. Hänen ennätyksensä 400 metrillä on Kuortaneella kesäkuussa 2023 tehty 54,93, joka on Suomen-ennätys.
Vampulan Urheilijoita edustava Kotaja kokeili pyörätuolikelausta ensimmäisen kerran Junior Games -syyskisoissa 2003. Pyörätuolikelauksen harjoittelun hän aloitti 13-vuotiaana kesällä 2008. Hän asuu Helsingissä ja on valmistunut ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta keväällä 2015.
Kreikan avoin yliopisto
Kreikan avoin yliopisto on yliopisto, joka toimii Patraksessa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1992 ja aloitti toimintansa vuonna 1999. Yliopisto tarjoaa lähes pelkästään etäopetusta sekä perus- että jatko-opintojen tasolla.
Amanda Kotaja
Vuonna 2012 Kotaja voitti Alankomaiden Stadskanaalissa 100 ja 400 metrin ratakelauksien EM-kultaa. Lontoon paralympialaisissa hän sijoittui 100 metrin kelauksessa neljänneksi uudella Euroopan ennätyksellä. Lyonin MM-kilpailuissa 2013 Kotaja saavutti hopeaa 200 metrillä ja pronssia 100 metrillä. Vuonna 2014 hän uusi 100 metrin Euroopan-mestaruutensa Swanseassa ja sijoittui 400 metrillä pronssille. Dohan MM-kisoissa 2015 hän saavutti 200 metrillä kultaa, 100 metrillä hopeaa ja sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi.
Kreikan avoin yliopisto
Yliopistossa on neljä tiedekuntaa. Niissä on yhteensä 33 940 opiskelijaa, joista 15 250 on jatko-opiskelijoita. Henkilökunnan määrä on 294, joista 48 on akateemista tutkimushenkilökuntaa. Lisäksi toiminnassa on mukana noin 1 300 apuopettajaa.
Amanda Kotaja
Vuoden 2020 paralympialaisissa Tokiossa Kotaja voitti hopeaa 100 metrillä ajalla 15,93 häviten kullan kolmella sadasosasekunnilla. Pariisin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa 100 metrillä kisaennätyksellä 15,96.
Kreikan avoin yliopisto
Tiedekunnat
Yliopiston tiedekunnat ovat:
Valkeakosken Sanomat
Valkeakosken Sanomat (lyhennetty VS) on poliittisesti sitoutumaton Valkeakosken ja Sääksmäen alueen kattava sanomalehti. Lehti ilmestyy kaksi kertaa viikossa, maanantaisin ja torstaisin. Lehden päätoimittaja on Mari Tuohiniemi. Valkeakosken Sanomat kuului vuoden 2020 maaliskuuhun saakka Alma Media -konserniin. Sen omistaa maaliskuusta 2020 lähtien Sanoma.
Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1922 nimellä Sääksmäen Sanomat. Vuonna 1927 sen nimeksi muuttui Valkeakosken ja Sääksmäen Sanomat ja nykyisen nimensä Valkeakosken Sanomat lehti sai vuonna 1945.
Genjin tarina
thumb|250px|Genji monogatari emaki - Genjin tarina -kuvarulla 1100-luvulta. thumb|Genjin tarinan 20. luvun kuvitusta; 朝顔 Asagao. Kuvittaja Tosa Mitsuoki (1617–1691). Genjin tarina on japanilaisen kirjallisuuden klassikko, joka ilmestyi noin vuonna 1000. Kirja on yksi maailman vanhimmista romaaneista ja sen on kirjoittanut Murasaki Shikibu. Genjin tarina on myös yksi ensimmäisistä japaniksi kirjoitetuista kirjoista, ja siinä kirjoitusmerkistönä käytettiin hiragana-merkistöä kiinalaisperäisten kanjien sijaan. Sen on kääntänyt nykyjapaniksi Akiko Yosano.
Genjin tarinan näyttämö on tuhannen vuoden takainen Kioto, joka silloin oli nimeltään Heiankyō, "Tyynen rauhan pääkaupunki". Keisarin hovi ja hallitus toimivat siellä 790-luvulta 1860-luvun lopulle, vaikka Heian-kautena tunnettu ajanjakso päättyi vuonna 1185, kun poliittinen valta siirtyi hovilta sotilashallitukselle.
Genjin tarina koostuu kaikkiaan 54 luvusta, jotka voidaan jakaa Hikaru Genjin elämäntarinan kertovaan alkuosaan ja hänen poikansa Kaorun elämästä kertovaan loppuosaan. Kirja kuvaa hovin elämää ja kirjan päähenkilön, Genjiksi kutsutun prinssin, kauneutta ja sekalaisia romansseja. Teoksen pääsisältö on päähenkilön rakkauselämä. Kirjaa rytmittää monenlaisten naisten saapuminen ja poistuminen hänen elämästään. Alussa keisarin vaimosta Fujitsubosta muodostuu äitinsä menettäneelle prinssille palvonnan kohde. Myöhemmin hän lähes ryöstää itselleen tytön, jolle kirjoittaja on jostain syystä antanut oman nimensä, tai jonka mukaan kirjailijatar sai lempinimensä. Murasakista tulee Genjin päärakkaus monien muiden rakkauksien joukossa.
Kertojaääni puhuu välillä suoraan lukijalle kommentoidakseen tapahtumia ja jopa niiden kirjaamishetkeä. Shikibu Murasaki kirjoittaa kuin henkilöt olisivat todella kirjoittajan läheisyydessä eläviä ihmisiä.
Dafydd Iwan
Dafydd Iwan Jones (s. 1943 Brynaman, Carmarthenshire, Wales) on walesilainen laulaja-lauluntekijä, poliitikko ja kieliaktivisti. Kymrin kielen aseman ja ylipäänsä walesilaisen kulttuurin puolustaminen on toistuva aihe hänen musiikissaan. Vuosina 2003–2010 hän toimi Walesin itsenäistymistä ja kymrin kielen aseman parantamista ajavan puolueen Plaid Cymrun puheenjohtajana.
Genjin tarina
Heian-kauden ylimystölle tyypilliseen tapaan ihmiset keskustelevat toisilleen runojen välityksellä. Runoihin sisältyy paljon kulttuuriin sidottuja vihjauksia ja monimerkityksellisyyksiä, viittauksia vanhoihin tuolloin hyvin tunnettuihin tarinoihin. Suora keskustelu tapahtuukin usein naisen istuessa verhon takana. Naisella on oltava sivistystä ja ennen kaikkea sydämen sivistystä; runojen käsiala ja hienostuneisuus paljastavat yhteiskuntaluokan.
Teoksen runojen suomentaja Kai Nieminen on palkittu Kääntäjien valtionpalkinnolla 1991.
Joonas Jehkinen
Joonas Jehkinen (s. 10. huhtikuuta 1986 Oravikoski) on suomalainen keilaaja, joka edustaa Varkauden Mainareita. Hän on voittanut maailmanmestaruuden joukkuekilpailussa vuonna 2013 sekä viisi Euroopan-mestaruutta.
Vuonna 2007 Jehkinen voitti arvostetun Vuokatti x-perience -turnauksen. Finaalissa hän voitti Kimmo Lehtosen lukemin 244–216.
Ágios Konstantínos (Aitolia-Akarnania)
Ágios Konstantínos on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Agrínion kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Αγίου Κωνσταντίνου, Dimotikí Koinótita Agíou Konstantínou). Kaupungin väkiluku on 6 534 (vuonna 2011).
Ágios Konstantínoksen pieni kaupunki sijaitsee noin 1,7 kilometriä luoteeseen Agrínion keskustasta, ja se on Agrínion esikaupunki. Kaupunki on nimetty Pyhän Konstantinoksen (Konstantinuksen) ja tälle omistetun kirkon mukaan.
Joni Tuulola
Joni Juhani Tuulola (s. 1. tammikuuta 1996 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Tapparassa.
Seuraura
Tuulola on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän oli kaudella 2010–2011 joukkueen C-nuorten tehokkain puolustaja runkosarjassa tehoilla 4+9=13 sekä kaudella 2011–2012 C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 4+6=10. Kaudella 2012–2013 Tuulola sijoittui tehoilla 10+21=31 B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssissä neljänneksi.
Kaudella 2013–2014 Tuulola oli HPK:n A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 8+16=24, joilla hän jakoi koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Tuulola voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +15. Hän debytoi samalla kaudella myös HPK:n SM-liigajoukkueessa; Tuulola pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 11. maaliskuuta 2014 runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin ykköspuolustajapariin isänsä Markon kanssa ja heistä tuli liigahistorian kaikkien aikojen kolmas isä ja poika -pari samaan aikaan SM-liigassa. Joni onnistui tekemään ottelussa myös liigauransa avausmaalin. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa sekä kaksi runkosarja- että playoff-ottelua.
Kesäkuussa 2014 Tuulola teki kolmivuotisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2014–2015 hän teki SM-liigassa 32 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Tuulolan kauteen mahtui myös marraskuussa 2014 tullut loukkaantuminen, joka piti hänet sivussa loppuvuoden.
Syyskuussa 2020 Tuulola teki vuoden mittaisen sopimuksen SM-liigajoukkue KooKoon kanssa. Hänen sopimuksensa sisälsi NHL-option joulukuun loppuun saakka. Tuulolan optiota ei lopulta käytetty. Hän oli kaudella 2020–2021 kuudella osumallaan KooKoon eniten maaleja tehnyt puolustaja Oskari Mannisen kanssa. Kaudeksi 2021–2022 Tuulola siirtyi jatkamaan SM-liigauraansa kaksivuotisella sopimuksella Tapparan riveihin. Hänen teholukemansa +23 oli koko liigan puolustajista paras Lukon Samuli Piipposen ohella. Tuulola voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Myös Mestarien liigassa hänellä oli puolustajista paras teholukema (+10) yhdessä HC Sparta Prahan Michal Moravčíkin kanssa ja he sijoittui koko sarjan tehotilastossa toiseksi edellään vain EHC Münchenin Ben Street. Tuulola eteni Tapparan kanssa myös CHL:n finaaliin, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin ruotsalainen Rögle BK lukemin 2–1. Kaudella 2022–2023 hän voitti sekä Suomenmestaruuden että CHL:n mestaruuden. Huhtikuussa 2023 Tuulola teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Tuulola pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Tuulola pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014. Hän oli voittamassa myös alle 16-vuotiaiden maajoukkueen mukana nuorten olympiakultaa Innsbruckissa 2012. Tuulola pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013.
Muuta
Tuulolan isä Marko pelasi urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien yli tuhat SM-liigaottelua. Hän pelasi urallaan myös Ruotsissa ja Sveitsissä sekä kuului Suomen joukkueeseen vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Joni Tuulolan pikkuveli Eetu pelaa hyökkääjänä Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigajoukkueessa. Veljesten pikkuserkku on olympiavoittaja (Peking 2022) ja maailmanmestari (2022) Juuso Hietanen, joka pelaa puolustajana HPK:n SM-liigajoukkueessa.
Viečiūnai
Viečiūnai on kauppala eteläisessä Liettuassa, Druskininkain kunnassa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 Viečiūnaissa asui 1 786 asukasta.
Music Inspired by the Life and Times of Scrooge
Music Inspired by the Life and Times of Scrooge on Nightwish-yhtyeen lauluntekijänä ja kosketinsoittajana tunnetun Tuomas Holopaisen sooloalbumi, joka ilmestyi 11. huhtikuuta 2014. Konseptialbumin innoittajana on ollut Don Rosan Roope Ankasta kertova sarjakuvaromaani Roope Ankan elämä ja teot. Rosa on piirtänyt albumin kansikuvan. Kansikuvan värityksen Rosan tussaukseen on tehnyt Janne "Toxic Angel" Pitkänen. Holopainen on kuvaillut albumia tyyliltään ”elokuva-, kamari- ja etnomusiikin utuiseksi sekoitukseksi”.
Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”A Lifetime of Adventure” 7. helmikuuta 2014. Samalla julkaistiin myös Ville Lipiäisen ohjaama musiikkivideo, jolla esitellään kappaleen tekovaiheita ja kuvataan Don Rosaa työnsä ääressä.
Julkaisuviikollaan albumi sijoittui Suomen virallisella listalla ykköseksi ja pysyi listalla kaikkiaan 20 viikkoa. Kesäkuun alkuun mennessä albumi oli myynyt kultaa.
Tuotanto
Laulusolisteina albumilla esiintyvät Alan Reid, Tony Kakko, Johanna Kurkela ja Johanna Iivanainen, joista kullakin on levyllä omat roolinsa. Skotlantilainen Reid esittää Roopea itseään, Kurkela puolestaan hänen nuoruudenrakastettuaan Kultu Kimallusta. Iivanainen on kertojana ja Roopen äidin äänenä. Reidiä Holopaiselle suositteli Nightwishin Troy Donockley. Levyllä soittaa Lontoon sinfoniaorkesteri.
Albumin tekeminen oli Holopaiselle pitkäaikainen, jo vuonna 1999 Oceanborn-kiertueen aikana alkunsa saanut unelma. Holopainen on ollut lapsesta saakka Disneyn ihailija ja Rosan tuotantoon hän tutustui vuonna 1990 Aku Ankassa julkaistun ”Lumikenttien kimallus” -tarinan myötä vaikuttuen suuresti. Nightwish piti vuonna 2013 keikkataukoa, jonka aikana Holopaisella oli tilaisuus paneutua oman albuminsa tekoon. Alun perin hän suunnitteli tekevänsä kiinteästi Roope Ankan elämää ja tekoja seuraavan kokonaisuuden, jossa kukin kappale vastaisi yhtä kirjan kahdestatoista luvusta. Holopainen kuitenkin luopui aikeesta liian rajoittavana.
Västerås IB
Västerås Innebandy on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Västeråsista. Seura syntyi kun Brandthovda IK ja Tomasgårdens IF yhdistyivät. Seuran sekä miesten että naisten edustusjoukkueen pelaavat Ruotsin korkeimalla sarjatasolla - miehet Svenska Superliganissa ja naiset Superliganissa.
Magic Kingdom
Magic Kingdom on Walt Disney Worldissa sijaitseva teemapuisto, joka sijaitsee Orlandossa, Floridassa. Vuosittain siellä käy noin 17 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä maailman eniten vieraillun teemapuiston.
Puiston tunnus ja keskipiste on Prinsessa Ruususen linna. Sen ympärille levittäytyvät kuusi teema-aluetta: Main Street USA, Adventureland, Frontierland, Fantasyland, Liberty Square ja Tomorrowland) Puiston reunaa kulkee kapearaiteinen rautatie, joka pysähtyy asemilla Main Street, Frontierland ja Fantasyland.
Puiston yhden päivän lipun hinta nostettiin vuonna 2014 99 dollariin.
Inha
Inha on kylä Ähtärin kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla.
Inhan kylä sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä keskustaajamasta Hankaveden ja Väliveden rannalla. Kylässä on noin 400 asukasta noin 140 taloudessa. Kylässä toimivat muun muassa Tuomarniemen metsäoppilaitos ja puolustusvoimien Räjähdekeskukseen kuuluva Ähtärin Varikko. Myös Ähtärin eläinpuisto sijaitsee Inhan kylän alueella.
Inhassa on oma matkailukeskus ja kylässä Eläinpuisto-Zoo-junaseisake, jolla Haapamäen ja Seinäjoen väliset junat pysähtyvät.
Inhankosken koulu lakkautettiin keväällä 2016.
Taneli Siikaluoma
Taneli Siikaluoma (s. 23. huhtikuuta 1994 Muhos) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Siikaluoma osaa pelata tarvittaessa myös laitahyökkääjänä.
Seuraura
Siikaluoma on Muhoksen Jääklubin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Oulun Kärppiin, jossa Siikaluoma voitti kauden 2010–2011 päätteeksi B-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2011–2012 hän oli kolmella osumallaan B-nuorten SM-sarjan pudotuspelien eniten maaleja tehnyt puolustaja Jokereiden Santeri Saaren kanssa. Kauden 2013–2014 päätteeksi Siikaluoma voitti A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2014–2015 hän oli Kärppien A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 7+29=36, joilla Siikaluoma sijoittui koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Siikaluoma debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan seitsemän ottelua lainalla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa jääden ilman tehopisteitä.
Toukokuussa 2015 Siikaluoma teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Kärppien kanssa. Elokuussa seura lainasi hänet koko kauden 2015–2016 kattaneella sopimuksella Hokkiin, jossa Mestiksen tulokaskausi toi 41 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4 ja 17 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Siikaluoma pelasi kauden aikana myös laitahyökkääjänä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Myös kauden 2016–2017 Siikaluoma aloitti lainalla Hokissa siirryttyään elokuun 2016 lopulla joukkueeseen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella. Hän teki Kärpissä SM-liigadebyyttinsä 15. lokakuuta 2016 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Siikaluoma merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi ja hän jäi lopulta ilman peliaikaa. Toisessa ottelussaan 15. marraskuuta 2016 Pelicansia vastaan Siikaluoma sai ensimmäiset peliaikansa SM-liigassa. Hänet merkittiin Kärppien seitsemänneksi puolustajaksi ja Siikaluoma sai ottelussa jääaikaa 5.58 minuuttia. Hän pelasi joukkueessa tulokaskautensa aikana 28 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Siikaluoma ei saanut kuitenkaan enää pudotuspeleissä peliaikaa muiden Kärppien puolustajien ollessa terveinä. Hokissa hän pelasi kauden aikana 21 ottelua.
Siikaluoma pelasi vietti runkosarjan 2017–2018 lähinnä lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Syyskuussa 2016 Kärpät lainasi hänet ottelukohtaisella sopimuksella Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueeseen paikkaamaan Juuso Pullin loukkaantumista. Siikaluoma pelasi siellä seitsemän ottelua. Kärpissä hän jäi varsin pieneen rooliin. Siikaluoma sai joukkueessa kevätkaudella peliaikaa lähinnä Miika Koiviston ja Lasse Kukkosen olympiavisiittien sekä loukkaantumisten myötä. Puolivälieräsarjassa hän paikkasi Koiviston loukkaantumista. Siikaluoma pelasi Kärpissä kauden aikana kuusi runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2018–2019 Siikaluoma siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Maajoukkueura
Siikaluoma on pelannut kaksi poikien maaottelua.
Muuta
Siikaluoma sai lempinimensä "Siikapena", kun hänet ("Siika") ja silloinen puolustajapari Atte Pentikäinen ("Pena") huudettiin nopeasti kaukalossa kaudella 2015–2016.
Neravai
Lähteet
54.03611°N, 24.03111°W
Australian avoin tennisturnaus 2020 – miesten kaksinpeli
Novak Đoković oli turnauksen puolustava mestari, ja voitti turnauksen jälleen, yhteensä jo kahdeksannen kerran.
Silvia Saint
Silvia Saint (oik. Sylvie Tomčalová s. 12. helmikuuta 1976 Kyjov, Tšekkoslovakia), on tšekkiläinen pornonäyttelijä, joka on esiintynyt 285:ssä elokuvassa. Silvia Saintin lisäksi hän on käyttänyt muitakin taiteilijanimiä (muun muassa Sylvia Saint ). Saint on opiskellut yritysjohtamista Brnon opistossa. Ennen lopullista siirtymistään pornografian pariin Saint oli töissä muun muassa hotellin vuoropäällikkönä Zlínissä.
Mullsjö AIS
Mullsjö Allmänna Innebandysällskap  (lyh. MAIS) on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Mullsjöstä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2016-2017 Ruotsin korkeinta sarjatasoa Svenska Superligania. Seuralla oli kaudella 2013-2014 noin 200 jäsentä.
Elisabeth Lutyens
thumb|right|Elisabeth Lutyens (1939)
Elisabeth Lutyens (9. heinäkuuta 1906 Lontoo – 14. huhtikuuta 1983 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä.
Lutyens oli yksi arkkitehti Edwin ja Emily Lutyensin viidestä lapsesta. Hän pääsi vuonna 1922 École normale de musique de Parisiin, mutta lähti äitinsä mukana Intiaan vuonna 1923. Palattuaan kotimaahansa Lutyens jatkoi opiskelua Royal College of Musicissa Harold Darken johdolla vuosina 1926–1930. Säveltäjänä hän omaksui Arnold Schönbergin kaksitoistasäveljärjestelmän ja vaikutti sarjallisuuden kehitykseen brittiläisessä musiikissa. Hän käytti myös itse kehittämäänsä "neljätoistasäveljärjestelmää". Häntä on usein pidetty ensimmäisenä Ison-Britannian 1900-luvun sarjallisia tekniikoita käyttäneistä säveltäjistä.
Lutyens laati runsaasti konserttimusiikkia, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös useita oopperoita ja elokuvamusiikkia. Elokuvia, joihin hän sävelsi musiikin, ovat esimerkiksi Lapsi on murhattu (Never Take Sweets from a Stranger, 1960), Lukitun kammion salaisuus (Paranoiac, 1963) ja Pääkallo (The Skull, 1965).
Lutyens oli kahdesti naimisissa ja sai neljä lasta. Hänen johdollaan opiskelleisiin kuuluu Robert Saxton.
Happibaari
thumb|Ihmisiä hengittelemässä happibaarissa. thumb|Japanilainen happibaari. Happibaari on anniskelupiste, jossa voi hengittää viihdekäyttöön tarkoitettua happea. Happea hengitetään nenään asetettavan kappaleen kautta. Hapet voivat olla hajustettuja.
Vatikaanin pommitus
Taustaa
Vatikaani oli ollut puolueeton koko sodan ajan. Kaupunki oli myös julistettu avoimeksi kaupungiksi vuoden 1943 elokuussa. Puolueettomuutensa vuoksi liittoutuneiden ja akselivaltojen pommittajille oli annettu käsky olla hyökkäämättä kaupunkiin Rooman pommitusten aikana. Tilanne kuitenkin muuttui kaksi kuukautta ennen pommitusta, kun Italian kuningaskunta allekirjoitti aselevon liittoutuneiden kanssa, mihin Natsi-Saksa vastasi nopeasti miehittämällä Rooman ja muodosti kuninkaallisen hallituksen tilalle diktaattori Benito Mussolinin hallitseman Salòn tasavallan (RSI).
Vaikutukset
Vuoden 1943 pommitus alkoi 5. marraskuuta, kun Viterbosta lähtenyt italialainen Savoia-Marchetti SM.79 lentokone lensi kaupungin yli pudottaen viisi pommia Pietarinkirkkoon. Kaupunkiin pudotetusta viidestä pommista neljä aiheuttivat räjähtäessään vahinkoja Pietarinkirkolle. Kirkosta rikkoutui useita ikkunoita ja mosaiikkeja tuhoutui. Samalla myös Vatikaanin rautatie- ja vedenjakelujärjestelmät vahingoittuivat. Toinen pommitus tapahtui kaupungin laitamilla 1. maaliskuuta 1944, jolloin pommit osuivat Palazzo del Sant’Uffizion toimistorakennukseen surmaten yhden työntekijän, mutta arvokkaat taideteokset säilyivät suuremmilta vaurioilta.
Tulkintoja
Alun perin brittiläis-amerikkalaisen lentokoneen uskottiin pudottaneen pommit kaupunkiin vahingossa. Vuoden 1943 pommituksen jälkeen, mm. sen ajan Dallasin ja Kansasin roomalaiskatolisten osastojen piispat Joseph Lynch ja Edwin O'Hara puolustelivat iskua sanoen, että pyhiin paikkoihin ei isketty ja pitivät hyökkäystä tarpeellisena akselivaltojen kukistamiseksi. Vuonna 2010 Vatikaanin arkiston italialaisten lehtien valokuvien ja dokumenttien tutkimuksista saatiin selville, että pommitusten tarkoituksena oli tuhota kaupungissa sijaitseva radioasema. Fasistit olivat vakuuttuneita siitä, että Vatikaanin radio lähetti sodan aikana koodattuja viestejä liittoutuneille. Vuoden 1943 hyökkäyksen oli suunnitellut johtava italialainen fasistipoliitikko Roberto Farinacci, joka toivoi pommituksen pysyvän RSI:n laskevan suosion vuoksi nimettömänä. Vahingot iskusta voi nähdä edelleen, mutta sitä ei ole opastettu millään tavalla. Vuoden 1944 pommitus on tulkittu mahdolliseksi lento-onnettomuuden aiheuttaneeksi virheeksi, minkä seurauksena pommit putosivat vaurioituneesta koneesta Vatikaanin raja-alueelle.
Moonchild
Moonchild on brittiläisen progressiivista rockia soittavan King Crimsonin kappale vuoden 1969 albumilta In the Court of the Crimson King.
”Moonchildin” alkuosa ”The Dream” on mellotronpohjainen balladi, mutta kahden ja puolen minuutin kohdalla kappaleessa alkaa täysin improvisoitu osa, ”The Illusion”, joka kestää kappaleen loppuun asti. Tämä osio koostuu pääosin satunnaisista äänistä, kuten vibrafonin äänistä.
Heikki Palosaari
Heikki Palosaari (s. 3. marraskuuta 1986) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti Oulun Hiihtoseuraa.
Palosaaren paras sijoitus maailmancupissa oli 62:s. Lahdessa yhdistelmäkilpailussa 12. maaliskuuta 2011. Skandinavia Cupissa Palosaaren paras sijoitus on 11:s 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Vuokatissa 18. joulukuuta 2011.
SM-kilpailuissa Palosaaren paras henkilökohtainen saavutus on neljäs sija 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Keuruulla 2012. Oulun Hiihtoseuran joukkueessa Palosaari on saavuttanut SM-pronssia parisprintissä 2010 Kontiolahdella ja viestissä Kontiolahdella 2013, Rukalla 2015.
Panasonic Lumix DMC-G3
Panasonic Lumix DMC-G3 on Panasonicin Micro Four Thirds Lumix G-sarjaan kuuluvan G2:n pienempi seuraaja. Erot G2:een ovat pienempi koko, suurempi resoluutio, ja uusi kenno, joka tuottaa huomattavasti vähemmän kohinaa suuremmilla herkkyyksillä. Myös elektronisen etsimen viivettä on pienennetty.
Ágios Vasíleios (Akhaia)
Ágios Vasíleios (myös transl. Ágios Vasílios) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Patraksen kuntaan, Akhaian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Αγίου Βασιλείου, Dimotikí Koinótita Agíou Vasileíou). Kaupungin väkiluku on 2 662 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Ágios Vasíleioksen rautatieasema. Ágios Vasíleioksen pieni kaupunki sijaitsee Korintinlahden etelärannalla Peloponnesoksen niemimaan luoteisosassa noin kymmenen kilometriä koilliseen Patraksen kaupungista. Se on nimetty Pyhän Basileioksen ja tälle omistetun kirkon mukaan. Kaupungin eteläpuolelta kulkee A8-valtatie. Kaupungissa on myös Patraksen proastiakós-paikallisjunien asema.
Dora Ratjen
Heinrich ”Dora” Ratjen (20. marraskuuta 1918 Bremen, Saksa – 22. huhtikuuta 2008 ) oli saksalainen yleisurheilija. Hän voitti naisten korkeushypyn Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wienissä vuonna 1938. Voittonsa jälkeen Ratjen osoittautuikin mieheksi.
Ratjen osallistui Berliinin vuoden 1936 kesäolympialaisiin ja sijoittui korkeushypyssä neljänneksi. Wienin EM-kisoissa vuonna 1938 hän voitti kultaa uudella maailmanennätyksellä 170 cm. Kotimatkan aikana poliisi pysäytti Ratjenin rautatieasemalla Magdeburgissa, kun mieheksi arvioidun henkilön huomattiin liikkuvan naisten vaatteissa. Ratjen vietiin kuulusteltavaksi epäiltynä petoksesta.
Poliisilääkärin tutkimuksen perusteella Ratjen tulkittiin mieheksi, jolla tosin oli epämuodostunut penis. Ratjenin isän mukaan kätilö oli synnytyksen jälkeen tulkinnut lapsen ensin pojaksi ja sitten tytöksi. Ratjenia oli tämän vuoksi myös kasvatettu tyttönä, mutta hän oli 11-vuotiaana itse tajunnut olevansa poika. Doran isä Heinrich Ratjen vaati aluksi, että Doraa on pidettävä naisena. Isä kuitenkin muutti näkemystään ja ilmoitti sitten, että Doran nimi tulee muuttaa rekisteriin Heinrichiksi. Ratjen koki sukupuolensa selviämisen helpotuksena, hänet kirjattiin väestörekisteriin miehenä nimellä Heinrich ja Saksa luovutti EM-kullan.
Ratjenin valintaa Berliinin olympiakisoihin uutisoitiin vuonna 1966 natsien juonena, jolla juutalainen korkeushyppääjä Gretel Bergmann saatiin pudotettua olympiajoukkueesta. Uutisen asiavirheiden vuoksi se on arvioitu tekaistuksi ja että lehti ei olisi haastatellut Ratjenia. Väite esitettiin silti totena vuonna 2009 ilmestyneessä Berlin '36 -elokuvassa. Ratjenin kuoleman jälkeen Kielin yliopistollinen keskussairaala luovutti tapauksen asiakirjat. Asiakirjojen perusteella Time-lehden julkaisemaa ja elokuvassa toistettua väitettä natsien juonesta on pidetty perättömänä.
Umeå City IBK
Umeå City Innebandyklubb on vuonna 1984 perustettu Ruotsissa Uumajassa toimiva salibandyn erikoisseura. Seuran miestenjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Svenska Superliganissa ja naiset I-divisioonassa.
Käpylän Urheilijat
Käpylän Urheilijat on vuonna 1921 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka toiminta on keskeytynyt kahdesti mutta aloitettu uudelleen.
Seura liittyi Työväen urheiluliittoon (TUL). Ensi alkuun seura menestyi painissa, jonka raskaassa sarjassa seuran jäsen Kaarlo Ponsén oli aikansa paras maailmassa ja myös kautta aikojen Käpylän menestynein urheilija. Käpylän Urheilijat rakennutti vuonna 1925 talkootyöllä Käpylän työväentalon. 1920-luvulla Käpylän Urheilijat suuntautui työväenurheiluliikkeen kommunistiseen siipeen, joten sosiaalidemokraatit erosivat seurasta ja perustivat Käpylän Kunnon. Käpylän Urheilijat osallistui vuonna 1928 Punaisen urheiluinternationaalin järjestämiin Moskovan spartakiadeihin, joissa Ponsén johti suomalaisten maajoukkuetta. Tämän seurauksena seura erotettiin TUL:sta ja lakkautettiin 1931, ja sen talo siirtyi konkurssihuutokaupassa Helsingin Työväenyhdistyksen omistukseen. Sodan jälkeen seura perustettiin 1946 uudelleen, mutta toiminta hiipui 1970-luvulla. Vuonna 1982 toiminta alkoi jälleen, nyt jalkapallolla, ja laajentui varsinkin lasten ja nuorten liikuntakouluksi, ja mukaan tuli muun muassa skeittaus. Sitten se oli mukana järjestämässä Käpylän Kyläjuhlia ja perustamassa 1995 Käpylän Yhdyskuntaklubia, ja lopulta se liittyi Yhdyskuntaklubin kerhotoiminnan osaksi vuonna 2001.
Seura menestyi myös lentopallossa ja nousi 1961 SM-sarjaan josta kuitenkin putosi seuraavana vuonna. Nykyisin se on liikuntaseura.
Srivijaya
Srivijaya tai Shrivijaya oli malaijien hindulais-buddhalainen kuningaskunta Kaakkois-Aasiassa noin 600-luvulta 1300-luvulle asti. Laajimmillaan se käsitti nykyisestä Indonesiasta Sumatran ja osia Jaavasta ja Borneosta sekä lisäksi nykyiset Malesian, Singaporen ja Brunein sekä nykyisen Thaimaan eteläisimmät alueet Malakan niemimaalla.
Srivijaya oli tuntematon kuningaskunta aina vuoteen 1918 asti, jolloin ranskalainen George Cœdès esitti ensimmäiset teoriat Srivijayan olemassaolosta. Vaikutusvallastaan ja alueellisesta laajuudestaan huolimatta Srivijaya unohtui hyvin pian valtakunnan romahdettua. Srivijayasta on jäänyt jäljelle vain kourallinen mainintoja kronikoissa ja muutamia arkeologisia löytöjä, mikä on vaikeuttanut tietojen saantia etenkin kuningaskunnan varhaisista vaiheista. Pääasiallisia lähteitä ovat kiinalaiset ja intialaiset aikakirjat, joiden kuva Srivijayasta on epätäydellinen ja suppea.
Synty ja valtiollinen rakenne
Srivijayan katsotaan syntyneen 600-luvulla, koska ensimmäiset laajemmat maininnat Srivijayasta löytyvät kiinalaisten kronikoista vuodelta 670. Srivijaya lienee todennäköisesti perustettu joskus 500-luvulla. Tätä tukee se, että kiinalaisen I-Tsingin vieraillessa Srivijayassa 600-luvun lopulla kuningaskunnan kulttuuri oli jo kehittynyt pitkälle. Lisäksi Srivijayaa oli edeltänyt Kantolin kuningaskunta. Kiinalaiset Ming-dynastian (1368-1644) aikaiset kronikat kertovat, että San-fo-t'si, jonka entinen nimi oli Kantoli, lähetti 454-464 ensimmäiset lähettiläänsä Kiinaan. 502-549 lähettiläitä epäsäännöllisesti ja 960-1279 säännöllisesti ja keskeytyksettä. Kronikat eivät kuitenkaan kerro, missä vaiheessa Kantolista on tullut Srivijaya.
Srivijayan pääkaupunki oli Palembangin satamakaupunki Etelä-Sumatralla. Luonteeltaan Srivijayan kuningaskunta oli ennemminkin satamakaupunkien liitto, jota Palembang hallitsi, eikä niinkään yksi yhtenäinen valtakunta. Srivijaya käytti sekä diplomatiaa että valloituksia vaikutusvaltansa kasvattamiseen mutta ei kuitenkaan hävittänyt valloittamiaan kuningaskuntia vaan käytti niitä hyödynsi niitä kaupankäynnissä.
Palembang oli kuningaskunnan pääkaupunki, mutta ilmeisesti valtakeskuksena tai pääkaupunkina on aina välillä ollut myös Jambi Palembangista pohjoiseen. Arabialaisten, intialaisten ja kiinalaisten lähteiden mukaan Srivijayalla olisi ollut myös pääkaupunki tai jonkinlainen valtakeskus pohjoisessa Malakan niemimaalla. Joidenkin mielestä se olisi ollut Kedah (tai Kataha) nykyisen Malesian Kedah-provinssissa ja toisten mielestä taas Chaiya nykyisessä Surat Thanin provinssissa Thaimaan eteläosassa.
Historia
Ensimmäiset varmat merkinnät Srivijayasta ovat maininnat Srivijayan (kiinaksi Che-li-fo-che) lähettiläistä Kiinaan vuosien 670 ja 740 välillä.
Kiinalainen munkki I-Tsing saapui Srivijayaan 671, kun hän oli matkalla Intiaan ja viipyi neljä kuukautta. Paluumatkalla Intiasta hän viipyi Srivijayassa neljä vuotta 685-689. I-Tsing palasi vielä kerran neljäksi vuodeksi Srivijayaan 689-693.
I-Tsingin matkakertomuksessaan ilmoittamat matkaetappien kestot ovat herättäneet kysymyksen Srivijayan alkuperäisestä sijainnista. Matkakertomuksen tietojen perusteella on päätelty, että alkuperäisen Srivijayan on täytynyt sijaita Jaavalla ja että pääkaupunki on siirretty Palembangiin 600-luvun loppupuolella. Toisen teorian mukaan taas samalla matkustusajalla päädyttäisiin Malakan niemimaan itärannalle noin Kedahin korkeudelle ja sieltä Srivijaya olisi siirretty 683-686 Palembangiin.
Srivijayan alkuperäisestä sijainnista ei ole yksimielisyyttä, mutta tosiasiana pidetään kuitenkin, että Srivijaya nousu alkoi vasta 683. Kiinalaisista aikakirjoista on päätelty, että Melayu ja Srivijaya ovat olleet kaksi erillistä kuningaskuntaa ja että Melayuun olisi Jambin lisäksi alun perin kuulunut myös Palembang. Vanhin säilynyt srivijayalainen piirtokirjoitus (Kedukan Bukitin piirtokirjoitus) kertoo, kuinka kuningas lähti 13. huhtikuuta 683 laivoineen ”siddhayātrā” -nimiseen paikkaan. 8. toukokuuta hän komensi 20 000 miehen vahvuista armeijaa, joka lähti jostain ja saapui jonnekin. Retki oli joka tapauksessa menestys. Piirtokirjoitus ei ole säilynyt täydellisenä, joten siitä ei ole täyttä varmuutta, mitä se koskee. I-Tsingin matkakertomuksen perusteella on kuitenkin päätelty tämän olevan kuvaus siitä, kuinka Srivijaya valloitti Melayun ja siirtyi sitten Palembangiin.
Muita srivijayalaisia piirtokirjoituksia on säilynyt kolme. Säilyneitä piirtokirjoituksia on vain ajalta 683-686. Talang Tuwon piirtokirjoitus on päivätty vuodelle 684 ja kertoo, kuinka kuningas Śrī Jayanāśā perusti Śrīksetra-nimisen puiston. Kaksi viimeistä piirtokirjoitusta kertovat samasta tapahtumasta vuodelta 686: Srivijayan sotaretkestä Jaavan kuningaskuntia vastaan.
Srivijaya alkoi laajentua 600-luvun loppupuolelta lähtien. Se valloitti Melayun (eli Jambin) kuningaskunnan noin 680 ja sai siten haltuunsa Malakansalmen. Samoihin aikoihin Srivijaya aloitti sotaretket länsijaavalaisia kuningaskuntia vastaan, jotka sen onnistui myöhemmin vallata. 700-luvulla seurasi joukko kuningaskuntia Malakan niemimaalla: Chitu, Pan-pan, Langkasuka ja Kataha (eli Kedah).
Jaavan saarella sijainnut Mataramin kuningaskunta (valtakausi 732-1045) valloitti samalla saarella olleen Sailendran kuningaskunnan 852. Sailendran dynastian prinssi Balaputran onnistuu paeta Srivijayaan, jossa hän onnistuu pääsemään valtaan. Sailendra-dynastia pysyi vallassa kuningaskunnan loppuun asti. Sitä ennen Srivijayaa hallinnut Sanjaya-dynastia puolestaan kehittyi sittemmin voimakkaaksi Jaavalla, jossa he hallitsivat Mataramin kuningaskuntaa. Sanjaya- ja Sailendra-dynastioiden välinen suhde on epäselvä. Erään teorian mukaan Sanjaya olisi perustanut Sailendra-dynastian sen jälkeen kun se oli perustanut Mataramin kuningaskunnan, jota Sailendrat hallitsivat. Luontevimmaksi syyksi dynastian vaihtumiselle on ehdotettu, että Balaputran äiti olisi itse asiassa ollut Srivijayan kuninkaan tytär.
700-luvun lopulta 800-luvun lopulle asti Srivijaya on ilmeisesti ollut Jaavan Sailendrojen vallan alla. Tämä on päätelty siitä, että valtakunnan Kiinan-lähettiläät tulivat 670-742 vain Srivijayasta, 767-873 vain Jaavalta ja 904-1178 taas Srivijayasta. Tämä näkemys on kyseenalaistettu, sillä se edellyttää, että kiinalaiset lähteet olisivat säilyneet täydellisinä. Toiseksi lähettiläiden puuttuminen on voinut johtua muista syistä, kuten jännittyneistä suhteista näiden kahden valtakunnan välillä. Lisäksi tuolta ajalta on löytynyt piirtokirjoituksia Ligorista (nykyinen Nakhon Si Thammarat Etelä-Thaimaassa) ja Nalandasta Intiassa. Todennäköisintä onkin, että nämä kaksi valtakuntaa ovat olleet olemassa samanaikaisesti ja että niiden välit ovat olleet hyvät. Lisäksi ne ovat yhdessä laajentaneet 700-luvun lopulla valtapiiriään Chenlaan ja Champaan asti.
900-luvulta lähtien Malaijien saariston itäosissa alkoi muodostua kuningaskuntia, jotka muodostuivat vakavaksi uhaksi Srivijayalle. Mataramin kuningas Dharmavamsa yritti valloittaa Srivijayan vuonna 990, mutta epäonnistui. Sotatila jatkui kuitenkin ainakin 990-992, sillä Srivijayan Kiina-lähettiläs ei näinä vuosina yrityksistään huolimatta pystynyt palaamaan kotiinsa. Mataramin hyökkäysten takia kuningas Chulamanivarmadeva lähetti 992 lähettiläänsä Kiinaan pyytämään suojelusta. Srivijaya teki kostoiskun Mataramiin 1007, jossa sen pääkaupunki tuhottiin ja Dharmavamsa tapettiin. Dharmavamsan 15-vuotias perillinen Airlangga onnistui kuitenkin pakenemaan. Pari vuotta myöhemmin Airlangga perusti Mataramin uudelleen Kahuripanin nimellä.
1000-luvun alkua voidaan pitää Srivijayan valtakunnan kukoistuksen huipentuma. Srivijaya oli onnistuneesti torjunut Jaavan valloitusyrityksen ja rankaissut sitä. Sillä oli tiiviit poliittiset, kaupalliset ja uskonnolliset suhteet Kiinaan ja Intiaan, jotka olivat tuon ajan suurvaltoja Aasiassa. Srivijayan Kiinan-lähettiläs vei 1017 Kiinan keisarille kultaisin kirjaimin kirjoitetun kirjeen ja lisäksi helmiä, norsunluuta, sanskriitinkielisiä kirjoja ja orjia. Keisarillisella käskyllä lähettiläs sai jopa tavata itse keisarin.
1000-luvun ensimmäisellä vuosisadalla suurimmaksi uhaksi Srivijayalle muodostui intialainen Cholan dynastia, kun Rajendra Chola hyökkäsi Srivijayaan 1017. Hyökkäyksen syitä ei tiedetä, sillä Cholan ja Srivijayan välit olivat sitä ennen olleet hyvät. Se on voinut johtua Cholan noususta Intian valtameren merivallaksi. Cholan onnistui saada Malakan niemimaa haltuunsa 1025 noin 20 vuoden ajaksi. Samaan aikaan Cholan joukot jatkoivat iskuja Sumatralle. 1068 Vira Rajendra, Cholan kuningas, valloitti Kedahin lopullisesti ja jatkoi hyökkäyksiä Sumatralle. Srivijayan kuningas on saattanut olla Cholan vasalli ainakin nimellisesti 1068-1077, sillä Srivijayan prinssi on ilmeisesti noussut kuninkaaksi Cholan avustuksella. Srivijayan ja Cholan suhteet normalisoituivat pian tämän jälkeen, sillä vuodelta 1088 peräisin olevan piirtokirjoituksen mukaan valtakuntien väliset kaikilla aloilla rauhalliset.
Cholan hyökkäysten seurauksena Srivijayan ja Kahuripanin (entinen Mataram) kuningaskuntien suhteet alkoivat rapistua. Cholan kyökkäykset olivat heikentäneet Srivijayaa ja Kahuripanin kuningas Airlangga käytti tilannetta hyväkseen ja vihamielisyydet Srivijayan kanssa kestivät noin 1028-1835. Tämän jälkeen kuningaskuntien suhteet olivat kuitenkin normaalit. Kahuripan oli ilmeisesti tajunnut, että Chola voisi muodostua myös vakavaksi uhaksi sille.
Maininnat Srivijayasta 1100-luvulla ovat vähäisiä. Kiinalaisten kronikoiden perusteella tiedetään, että Srivijayasta on tullut lähettiläitä Kiinaan ainakin 1156 ja 1172. 1100-luvulta löytyy myös monia arabialaisia mainintoja. Abu Abdillah Muhammad al-Idrisi kertoo 1154 Tabula Rogeriana -teoksessaan Srivijayan ja Afrikan itärannikon välisestä kaupankäynnistä. Al-Idrisi mainitsi myös, että näiden kahden alueen asukkaat ymmärsivät toistensa kieltä. Hän kertoi myös kuinka haluttua Sofalan rauta oli Intiassa ja Malaijien saaristossa. Lisäksi hän kertoi kiinalaisten kauppayhdyskunnasta Srivijayassa ja lukuisista ulkomaalaisista, joita Srivijayassa vieraili kaupankäynnin takia.
Srivijaya alkoi hajota 1200-luvulla. Jambi itsenäistyi noin 1225. Sukhothain kuningaskunta alkoi vallata Malakan niemimaan alueita 1280-luvulla. Jaavalainen Singhasarin kuningaskunta valloitti 1290 Melayun kuningaskunnan, joka ympäröi Palembangia ja Jambia. Mongolit tuhosivat Singhasarin 1293 ja sen seuraajavaltio Majapahit sai Srivijayan kuningaskunnan rippeet Palembangin ympärillä hallintaansa 1300-luvun alussa.
Uskonto
Srivijaya oli alun perin hindulainen. Buddhalaisuus saapui Srivijayaan 420-luvulla ja mahajana-buddhalaisuus 600-luvulla. Srivijayanasta tuli pian mahajanalaisuuden merkittävimpiä keskuksia, joka houkutteli pyhiinvaeltajia ja oppineita Aasian muista osista. Merkittävimpiä heistä olivat kiinalainen munkki I-Tsing 670-luvulla ja tiibetiläinen buddhalainen oppinut Atisha noin 1011-1033. Srivijayasta mahajana-buddhalaisuus alkoi levitä 750-luvulle Jaavalle.
I-Tsing vietti useita vuosia Palembangissa 670-luvulla ja mainitsee kirjoituksissaan Palembangin erittäin korkealaatuisen sanskritin opetuksen. Hän myös suositteli vuoden tai parin oleskelua siellä kaikille, jotka halusivat mennä Nalandan yliopistoon Pohjois-Intiassa. I-Tsingin mukaan he oppisivat ”käyttäytymään kunnollisesti” siellä.
Srivijayaan liittyviä buddhalaisia piirtokirjoituksia on löytynyt muualta Aasiasta ainakin Pohjois-Intian Nalandasta (n. 850-860), Kiinan Kantonista (1000-luku) ja Thaimaan Wiang Sasta (Surat Thanin provinssissa).
1200-luvun loppuun mennessä islamista oli tullut vallitseva uskonto Srivijayassa.
Seuraajavaltiot
Srivijayan katoaminen merkitsi myös hindulais-buddhalaisten kuningaskuntien loppua alueella. Uudet valtiot alueella olivat islamilaisia sulttaanikuntia. Srivijayan seuraajina voidaan pitää seuraavia sulttaanikuntia:
Perintö
Srivijaya on Majapahitin ohella suuri kansallisen ylpeyden aihe indonesialaisille ja osoitus Indonesian entisestä suuruudesta. Srivijayan ja Majapahitin kuningaskuntien hallitsemaa aluetta käytetään myös usein perusteluna Indonesian nykyisille rajoille.
San Marino olympialaisissa
San Marino osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Roomassa 1960, ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa Tokioa 1964 lukuun ottamatta. Talvikisoihin maa on osallistunut Innsbruckista 1976 lähtien, jättäen väliin Lake Placidin 1980 ja Naganon 1998.
San Marinon ensimmäisen olympiamitalin saavutti trap-ampuja Alessandra Perilli oltuaan pronssilla Tokion vuoden 2020 kisoissa. Hän sai samoissa kilpailuissa lisäksi sekajoukkuekilpailussa hopeaa Gian Marco Bertin kanssa. Lisäksi vapaapainija Myles Amine saavutti Tokiossa pronssia 86 kg:n sarjassa.
Perilli sijoittui trapissa neljänneksi jo Lontoon olympialaisissa 2012. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, ovat lisäksi sijoittuneet trap-ampuja Emanuela Felici, joka oli seitsemäs sekä Sydneyssä 2000 että Ateenassa 2004 ja Francesco Nanni, joka oli viides miesten 50 metrin pienoiskivääriammunnassa Los Angelesissa 1984.
San Marinosta tuli Perillin pronssin myötä asukasluvultaan pienin olympiamitalin saavuttanut maa. Tokion kisojen kolmen mitalin myötä siitä tuli myös kesäolympiahistorian eniten mitaleja asukaslukuun suhteutettuna saavuttanut maa.
Aléa (Arkadia)
Aléa on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αλέας, Topikí Koinótita Aléas). Kylän väkiluku on 188 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.94|Aléan kylää ja [[Athene Alean temppelin raunioita.]] Aléan kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometriä kaakkoon Trípolin kaupungista, samalla paikalla kuin antiikin ajan Tegean kaupunki. Sen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa kylälle nimensä antaneet Athene Alean temppelin rauniot sekä Tegéan arkeologinen museo.
Aiemmin kylä kuului Tegéan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Trípolin kunnan Tegéan kunnallisyksikköön.
Kira Ivanova
Kira Valentinovna Ivanova (10. tammikuuta 1963 Moskova – 18. joulukuuta 2001 Moskova) oli venäläinen taitoluistelija. Hän sai pronssia yksinluistelussa vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa. Hän osallistui myös talviolympialaisiin 1980 Lake Placidissa ja 1988 Calgaryssa.
Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa Ivanova sai ainoana mitalinaan hopeaa vuonna 1985. Hän sai hopeaa myös neljissä perättäisissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuosina 1985–1988. 1980-luvun alussa neuvostoliittolaiset asettivat Ivanovan joksikin aikaa kansainväliseen kilpailukieltoon. Tämä johtui muun muassa hänen alkoholin väärinkäytöstään, ailahtelevaisesta julkisesta esiintymisestään sekä myrskyisästä ammatillisesta ja romanttisesta suhteestaan valmentajaansa Vladimir Kovaljoviin.
Ivanova lopetti uransa vuonna 1988. Yrityksistä huolimatta hän ei toipunut alkoholiongelmastaan. Hän kuoli tuntemattomaksi jääneen tekijän puukottamana asunnossaan 38-vuotiaana.
Chalkiópouloi
Chalkiópouloi on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Amfilochían kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 53 (vuonna 2011).
Chalkiópouloin kylä sijaitsee Manner-Kreikan länsiosissa Kremastán tekojärven länsipuolella noin 58 kilometriä pohjoiseen Agríniosta. Chalkiópouloi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Χαλκιοπούλων, Topikí Koinótita Chalkiopoúlon), johon kuuluvat varsinaisen Chalkiópouloin kylän lisäksi kylät Ágioi Theódoroi, Ágios Minás, Ágios Vlásios, Agrapidókampos, Néo Chalkiópoulo, Prosília ja Xomerí. Koko yhdyskunnan väkiluku on 827.
Aiemmin kylä kuului Ínachoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Amfilochían kunnan Ínachoksen kunnallisyksikköön.
Sanna Koivisto (pikajuoksija)
Sanna Koivisto (s. 15. maaliskuuta 1977) on suomalainen uransa lopettanut pikajuoksija, joka edusti seuratasolla Aavasaksan Urheilijoita.
Koivisto oli mukana Suomen joukkueessa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1997, jossa hän juoksi pikaviestissä aloitusosuuden. Yleisen sarjan Suomen-mestaruuskilpailuissa hänen parhaaksi saavutuksekseen jäi vuoden 1997 Kalevan kisojen neljäs sija 100 metrin juoksussa. Tässä kilpailussa hän juoksi myös uransa parhaan ajan 11,70.
Koivistoa valmensivat Jouni Paasimaa ja Marja Salmela.
Thomas Bormolini
Thomas Bormolini (s. 29. elokuuta 1991 Sondalo) on italialainen ampumahiihtäjä, joka edustaa CS Esercito -seuraa. Bormolini debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2014 Östersundissa ollen henkilökohtaisessa debyyttikilpailussaan 19. eli heti maailmancupin pisteillä. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 13:nneksi Östersundin pikakilpailussa kaudella 2019–2020. Viestin maailmancupkisoissa hän on sijoittunut kerran toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.