cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Digimon Tamers: Battle of Adventurers
Juoni
Samaan aikaan Henryn talossa Tokiossa Suzie pelaa tietokoneella V-Petia, mutta pitää sitä ärsyttävänä hakemuksen vikojen vuoksi, jotka tekevät V-PET:stä ilmeisen virheellisen vastauksen esimerkiksi sanomalla "6 x 4 ". Hän kävelee sänkyyn, ja ihmettelee, miksi Henry on poissa koko kesän ajan. Hän sitten vastahakoisesti kävelee takaisin tietokoneelle pelaamaan vähän lisää. Henry ja Terriermon nauttivat Ryukyusin-merenalaisista rauniotutkimuksistaan Henryn ottaaessa mahdollisimman monta valokuvaa paikalta. Sitten he suostuvat käymään seuraavana päivänä Takaton luona.
Tyttö, Minami, uneksii, että hän menetti koiranpentunsa, Mein, myrskyn rannikolla. Hän oli paikallisen boogie-lautakilpailun voittaja, ja hänet oli puhuttu merelle pelastaakseen pentunsa vain menettämään hänet aallossa. Hän herää ja huomaa, että hänet on puettu naapurin tyttären vaatteihin, koska hänen omat vaatteensa ovat lionneet aiemmasta vastakkainasettelusta. He menevät sitten illalliselle, jolloin hänet esitellään Calumonille ja Guilmonille. Hän kuitenkin alkaa itkeä pöydällä äkillisesti, koska hän on masentunut viimeaikaisista asioista.
Tokiossa tietokonevirus hyökkää kaupungin tietoihin liittyviin järjestelmiin aiheuttaen esimerkiksi liikenneonnettomuuksia ja satunnaisia ​​henkilökohtaisten pöytätietokoneiden sammumista. Janyu on puhelimessa Henryn kanssa kertoen hänelle ongelmista, kun Terriermon on suihkussa. Sitten puhelu katkeaa keskustelun keskellä. Janyu näkee sitten V-Petin "syövän" elävän videon syötössä, jota hän katselee.
Rika, joka on kyllästynyt tekemisen puutteesta, kun hänen äitinsä on poissa, kertoo Renamonille menevänsä hänen kanssaan löytääkseen jotain tekemistä kaupungista. Rika huomauttaa, että äidit eivät ole ympärillä, kun niitä tarvitaan, mutta eivät ole toivottavia, kun he ovat ympärillä. Renamon kuitenkin nappaa tämän huomautuksen, kun otetaan huomioon, että Rika ei mainitse tarkkaa syytä ahdistukseensa.
Takaton istuessa rannalla hän kysyy Minamilta lupaa lainata tämän kannettavaa tietokonetta pelatakseen V-Petia, joka on samanlainen kuin Mein myöhäinen lemmikkikoira. Minami selittää sitten, että hänen isänsä on luonut V-Petin korvaajaksi Mein koiran hukkumisen jälkeen. Hänen isänsä kertoi kuitenkin pakenemaan kannettavan tietokoneen kanssa, joka sisältää alkuperäisen V-Pet-prototyypin, koska heitä jahtasivat vihamiehet jotka halusivat saada oikeudet V-Petille. Tämän takia Pteramon palkattiin kaapattamaan Mei ja kannettava tietokone. Minami kuitenkin näkee V-petin pelkkänä "datana", jotka eivät korvaa lihaa ja verta, minkä oletuksen Takato ja Guilmonin torjuvat heidän ystävyytensä takia koska Guilmon syntyi Takaton mielikuvituksesta.
Pariisista Tokioon matkalla olevan koneen ohjausjärjestelmän kaappaa virus, joka on aiheuttanut ongelmia Tokion infrastruktuurille. Kaupungin vesijärjestelmät menevät sekaisin koska V-Pet avatar "nostaa ylös" veden paineiden tiedot. Sitten se muuttuu Impin-kaltaiseksi olennoksi, joka ottaa koko laskentajärjestelmän hallintaansa. Rika ja Renamon (joka digivoituu Kyubimoniksi) taistelevat BlueMeramonia vastaan, joka purkautuu vedestä viemäreistä, kun taas Henry ja Terriermon (joka digivoituu Gargomoniksi) kohtaavat Ebidramonin, joka hyökkää jahdin kimppuun rannalla. Kun he ilmestyvät vastakkainasetteluista voittajana, Omnimon (ja kummallista kyllä, Calumon, joka on löytänyt tien takaisin Tokioon) ilmoittivat, että heidän apuaan tarvitaan ja heidät lähetetään teleportilla paikalle.
Takato, Guilmon ja Kai seuraavat Seasarmonin vainua saarelle, jossa Minamia pidetään. Taistelussa Mantaraymonia ja Depthmonia vastaan, Guilmon kehittyy Growlmoniksi ja tuhoaa Mantaraymonin ja Seasarmon tuhoaa Depthmonin. Heidän tultua saarelle, Archelomon hyökkää heitä vastaan, mutta Growlmon voittaa hänet helposti. Sisällä Minamin isä (Takehito), jota vihollisen Digimonit pitävät vankina, liittyy äskettäin vangittu Tameshiro (V-Petin valmistavan yrityksen johtaja). Baromon, joka johtaa ryhmää, johon kuuluvat Sepikmon, Pipismon ja Ponchomon vaativat puhdistusohjelmaa V-Pet -laitteelle, "Take-Switch" -algoritmille, jonka Takehito on luonut V-Petille siinä tapauksessa, että ohjelma menee toimintahäiriöön. Takehito kieltäytyy antamasta heille ohjelmaa ja taistelee takaisin, mutta Baromon lyö hänet maahan. Takaton ryhmä saapuu pian laboratorioon, ja taistelu alkaa molempien osapuolten kesken. Takaton ryhmä voittaa taistelun ja pakenee nousevia vesiä, ​​ja Minami ottaa erityisen huomion Seasarmonista jonka Takato luulee tulleen kannettavasta kannettavasta tietokoneesta tai tarkemmin kannettavan tietokoneen V-Pet-prototyypistä.
Takehito uskoo tämän hypoteesin läpi ja toteaa, että V-Petin kehityksessä havaittiin erittäin haitallista koodia jokaisesta ohjelman kopiosta. Näin ollen ohjelmoija kirjoitti puhdistusohjelman vastaamaan tätä virusta ja istuttanut puhdistuskoodin V-Pet-prototyyppiin, mikä teki hänelle tavoitteen. Kuitenkin Tameshiro tulee huoneeseen, ja ryhmän kauhuksi muuttuu Mephistomoniksi heidän silmäinsä edessä. Seasarmon nousee taistelemaan häntä vastaan, mutta Mephistomonin hyökkäys saa hänet dedigivoitumaan Labramoniksi, joka muistuttaa paljon Minamin kuollutta lemmikkikoira Meiä. Mephistomon astuu Labramonia vastaan, kun taas V-Pets ja taisteleva Kokuwamon heikentävät kaikkialla maailmassa, mutta Takato ja Guilmon kohtaavat Henryn, Rikan, Kyubimonin ja Gargomonin. Mephistomon sitten nostaa digitaalisen maailman, jossa koko kaupunki on veden alla. Growlmon pudottaa aluksen päin Mephistomonia, ilmeisesti kukistaen hänet. Minami suree Labramonia ja kutsuu häntä Mei:ksi, puhdistusohjelman aktivoimiseksi, mikä poistaa kaikki pahat Digimonit ja V-Petsin, palauttaen teknologian hallinnan ihmisille, erityisesti Rikan äidin koneelle.
Valitettavasti Mephistomon digivoituu Gulfmoniksi ja osoittautuu liian voimakkaaksi. Onneksi Calumon mahdollistaa digimonien kehityksen Ultimate-tasolle ja kumppanidigimonit käyttävät Trinity Burst hyökkäystä voittaakseen Gulfmonin. Hänen digitaalinen maailma katoaa, kun ihmiset ja Digimon palaavat todelliseen maailmaan keskellä merta, ylpeinä siitä, että he ovat pelastaneet maailman. Mutta Takato kommentoi, että hän tarvitsee lomaa omasta lomastaan.
Petonen
thumb|270px|Kuopion Petosen (Litmasen) keskustaa: vuonna 1992 valmistuneen Vapauden aukion seutua. Taustalla Pyörön terveysasema ja osa Petosen kauppakeskusta, josta löytyy muun muassa K-supermarket, S-market ja apteekki. thumb|270px|Pyörön terveysasema Vapauden aukion laidalla Pyörönkaarella. thumb|Petosen seurakuntatalo Kuopion Petosen keskustassa Vapaudenaukion laidalla (Pyörönkaari 21). thumb|Lippumäen uima- ja sisäliikuntahallin sisäänkäynti. thumb|Pirtin torni, (puhekielessä 2000-Talo) on kaupungin vuokrataloyhtiö Niiralan Kulma Oy:n kerrostalo.
Petonen on asuinalue Kuopion taajama-alueen eteläosissa, 10–12 km:n etäisyydellä keskustasta. Petosen alue rajoittuu pohjoisessa Jynkkään ja Neulamäkeen, lännessä Kiviharjuun ja Hiltulanlahteen, etelässä Vanuvuoreen, Kallaveteen ja idässä Saaristokaupunkiin. Virallisesti Petoseen kuuluvat Pitkälahden, Litmasen ja Pirtin kaupunginosat, pois lukien Savolanniemi.
Petosen "puistokaupungin" rakentaminen alkoi vuonna 1986. 31.12.2019 alueella asui 14 790 asukasta, joista n. 6,5 % vieraskielistä väestöä. Työpaikkoja alueelle (Pitkälahti, Litmanen, Pirtti) sijoittuu noin 2 100 (2018). Rakennuskanta koostuu enimmäkseen omakoti- ja rivitaloista, joskin Petosen keskustaksi mielletty Pyörön alue on selkeästi kerrostalovaltainen. Petonen ei ole varsinaisesti oma kaupunginosansa, vaan se on Kuopion suuralue/lähiö.
Petosen eteläpuolelle rakennetaan yritysalueita, Matkusta ja Kylmämäkeä, jonne on jo sijoittunut muun muassa Junttan ja Postin lajittelukeskus. Toukokuussa 2012 lähistölle, Hiltulanlahden Matkuksen yritysalueelle valmistui Ikea, jonka yhteyteen avattiin samana syksynä Kauppakeskus Matkus.
Palvelut
Asuinalueen tärkeimmät palvelut sijoittuvat esplanadityylisen Pyörönkaaren välittömään läheisyyteen. Petosella on oma sosiaali- ja terveysasema, kirjasto, seurakuntakeskus, vapaa-ajantalo ja useita palvelutaloja. Liikuntamahdollisuuksia Petosella tarjoavat Lippumäen uimahalli ja sisäliikuntatilat sekä Litmasen kenttä. Vuonna 2020 valmistunut Lippumäen liikuntakeskus sisältää muun muassa SM-tason luistinradan pikaluistelijoille (tekojäärata on kesäisin maksuttomassa tenniskäytössä), kuntosalin, tekonurmikenttiä, uuden harjoitusjäähallin sekä Pohjoismaiden suurimman ylipainehallin. Lisäksi liikuntakeskuksen yhteydessä on monipuolinen skeittipuisto. Pitkälahdessa, Kuvelammen kentän vieressä sijaitsee Kuopion Tennisseuran ylläpitämä Kuopion tennishalli, jossa on kolme varattavaa tenniskenttää.
Perusopetusta Petosella järjestetään Pyörön, Pitkälahden, Pirtin ja Aurinkorinteen kouluissa. Lisäksi alueella on lukuisia päiväkoteja.
Petosella toimivat päivittäistavarakaupat K-Supermarket, S-Market, Kaksi K-Marketia ja Lidl. Pitkälahdessa sijaitsee Kuopion ainoa ympäri vuorokauden auki oleva ABC-liikennemyymälä, josta löytyy mm. ravintola ja S-Market. Saman katon alla on myös Savo-Karjalan Lihan myymälä, Prisma Rauta ja Würth in myyntipiste. Muihin Petosen tarjoamiin palveluihin lukeutuvat muun muassa apteekki, Alko, pizzeriat, kampaamot ja erikoisliikkeet. Postipalvelut toimivat K-Supermarket Petosen tiloissa ja pakettiautomaatteja on useissa eri kaupoissa.
Petosella on pelastusasema, joka sijaitsee Porkkanakadulla. Se avautui 1. tammikuuta 2022. Ennen sitä Pohjois-Savon pelastuslaitos toimi Petosella Pelastusopiston tiloissa. Petosen pelastusasemalla päivystää pelastusyksikkö RPS111, nostolava-auto RPS106, koura-raivausauto RPS1056 ja ambulanssi EPS222. Sen lisäksi asemalla on konttikalustoa ja maastoajoneuvoja mm. mönkijä ja moottorikelkka.
Liikenneyhteydet
Matka-aika Petoselta Kuopion keskustaan on kulkuneuvosta riippuen noin 10–30 minuuttia. Petoselta on suora moottoritieyhteys Kuopion keskustaan. Matkan voi taittaa myös kävellen tai polkupyörällä, sillä koko matkalla on kevyen liikenteen väylät. Myös Vilkku-fillareille on pysäkkejä alueella useita. Alueelle on kattavat bussiyhteydet joka puolelta kaupunkia.
Tärkein sisääntuloväylä keskustan suunnasta on Petosentie, joka alkaa käytännössä moottoritieliittymästä ja päättyy Savolanniementien ja Pirttilahdentien risteykseen. Petosentie toimii myös Petosen ohitustienä, jos matkan kohteena on Saaristokaupunki.
Muuta
Petosella on vuodesta 1988 lähtien toiminut Pitkälahti-Petosen asukasyhdistys, joka toimii Petosen vapaa-aikatiloissa. Asukasyhdistys järjestää alueella asukas- ja kerhotoimintaa sekä tapahtumia. Asukasyhdistys on vuodesta 1989 lähtien julkaissut Petosen Lehteä, jonka levikki on n. 12 200 kotitaloutta (2021). Asukasyhdistys myös ylläpitää Pinarin lounaskahvilaa Petosen vapaa-aikatiloissa.
Petosella sijaitsee myös pelastusalan oppilaitos Pelastusopisto, joka on Helsingin Pelastuslaitoksen Pelastuskoulun ohella ainoa Suomessa alan koulutusta tarjoava oppilaitos. Petosella on myös kaksi anniskeluravintolaa (Pub Karhunpesä sekä Leopardi).
Petonen on saanut suunnittelustaan ja toteutuksestaan Suomen arkkitehtiliiton SAFA-palkinnon vuonna 1992.
Petosella sijaitsee myös lukuisia uimarantoja, joista isoin ja tunnetuin on Kirveslahti. Rannalla on myös työmaakontti, jota talvella käyttävät avantouimarit.
Valtakunnan tasolla eri kaupunginosia tarkastellessa Petosella on tapahtunut neljänneksi eniten henkirikoksia vuosien 2000–2020 välisenä aikana.
Kathleen Robertson
thumb|right|200px|Kathleen Robertson vuonna 2010 Kathleen Robertson (s. 8. heinäkuuta 1973 Hamilton, Ontario ) on kanadalainen näyttelijä. Hän esitti Clare Arnoldia Beverly Hills 90210 -saippuasarjassa vuosina 1994–1997.
Minttu Penttinen
Minna-Liisa "Minttu" Penttinen (s. 1989 Äänekoski) on suomalainen juontaja. Penttinen opiskelee nykyään televisio- ja radiotyötä Helsingissä. Penttinen on työskennellyt Ylellä Summeri-nuortenohjelman juontajana vuosina 2010 ja 2011 yhdessä Kalle Lindrothin kanssa.
Émile Taranto
Émile Taranto (1878 Montreal – 27. elokuuta 1936 Montreal) oli kanadalainen viulisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Taranto syntyi italialaisille vanhemmille ja aloitti kuusivuotiaana viulunsoiton opiskelun Frantz Jehin-Prumen johdolla. Vuonna 1894 Taranto oli jo Montrealin sinfoniaorkesterin jäsen, joka oli pitänyt myös useita resitaaleja. Kesäkuussa 1903 hän lähti Brysseliin opiskelemaan Eugène Ysaÿen johdolla. Palattuaan Montrealiin hän soitti kotikaupunkinsa sinfoniaorkesterin kanssa Max Bruchin viulukonserton nro 1 huhtikuussa 1904 ja toimi saman orkesterin konserttimestarina 1904–1907. Vuonna 1904 hän myös perusti Mendelssohn-trion. Hän osallistui Beethoven-trion konsertteihin ja kiersi Eurooppaa vuosina 1907 ja 1914. Konserttiartistina toimimisen sivussa hän myös vietti paljon aikaa opettaen; hänen oppilaidensa joukossa olivat Jean Deslauriers, Marthe Lapointe, Annette Lasalle-Leduc ja Lucien Sicotte.
Taranto sävelsi viulukappaleita, joihin kuuluvat Danse caprice (1923) ja Mouche à feu. Helmikuussa 1930 hän soitti Windsor-salissa Émiliano Renaud'n yksiosaisen sonaatin sekä romanssin. Säveltäjä itse toimi pianistina.
St. Georgen im Schwarzwald
St. Georgen im Schwarzwald on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin lounaisosassa noin 100 kilometriä Stuttgartista lounaaseen. Se kuuluu Schwarzwald-Baar-Kreisin piirikuntaan. St. Georgenin pinta-ala on 59,9 neliökilometriä, ja kesäkuun 2022 lopussa siellä oli 13 047 asukasta. Kaupungin pormestarina on toiminut Michael Rieger vuodesta 2008. pienoiskuva|500px|Näkymä St. Georgeniin
Historia
Paikalle perustettiin benediktiiniluostari vuonna 1084. St. Georgen sai markkinaoikeudet vuonna 1507. Rautatieyhteys avattiin 1873 ja kaupunkioikeudet St. Georgen sai 1891. Vuosina 1972–1974 St. Georgeniin liitettiin Brigachin, Langenschiltachin, Oberkirnachin, Peterzellin ja Stockburgin kylät.
Ystävyyskaupungit
St. Georgenilla on neljä ystävyyskaupunkia:
Shimizu S-Pulse
Shimizu S-Pulse on jalkapalloseura Shizuokan kaupungin Shimizun kaupunginosasta Japanista. Joukkue pelaa J. Leaguessa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
thumb|250px|S-Pulsen kannattajia vuonna 2007.
Aermacchi MB-339
thumb|right|Kuvan prototyyppikone Aermacchi MB-339 Veltro 2. Aermacchi MB-339 (Veltro 2) on italialais-valmisteinen suihkuharjoituskone. Konetyyppiä voidaan käyttää myös kevyenä hävittäjäkoneena. Siinä on Rolls-Royce Viper -tyyppinen suihkumoottori. Sen ensilento tapahtui 12. elokuuta 1976, tuotanto alkoi vuonna 1978, esittely tuli 1979 ja operatiivinen käyttöönotto 1981. Tätä tyyppiä on valmistettu 230 koneyksilön verran. Konetyypin edeltäjä on Aermacchi MB-326.
Aermacchi MB-339 oli ehdolla keskieurooppalaisen Dassault/Dornier Alpha Jetin, ruotsalaisen Saab 105:n ja tšekkiläisen Aero L-39 Albatrosin ohella Suomen uudeksi suihkukäyttöiseksi koulutuskoneeksi eli korvaamaan vanhentuneet Fouga CM.170 Magisterit vuonna 1977, konetoimitukset vuodesta 1979 alkaen. BAe Hawk tuli valituksi. Koska koneen kehitys oli vielä ilmeisesti vaiheissaan, niin se ei päässyt valituksi. Aermacchi-tehdas lähetti oman tarjouksensa, 1975 avatun varsinaisen tarjouskilpailun ulkopuolelta. Konetyyppi oli kuitenkin vakavasti ehdolla, sillä se oli ainut näiden neljän mainitun ohella ulkopuolinen. YE-päällikkö, kenraaliluutnantti Ermei Kannisen johtama harjoitushävittäjätoimikunta, jossa silloinen ilmavoimien komentaja, Kenraalimajuri Rauno Meriö oli mukana: otti MB-339:n tarkempia valintoja varten esille. Aermacchi MB-339 on edelleen aktiivikäytössä muun muassa Italian ilmavoimissa. Loivalla kulmalla rungosta siivenkärkiin kallistunutta, trapetsisen muotoilun omaavaa konetta myytiin noin 10 maahan. Näistä Argentiina käytti sitä Falklandin sodassa. Koneen etuna on sen lyhyt nousumatka kiitoteiltä lentoonlähdössä. Tuo matka eli kiitotievaatimus on vain 550 metriä. thumb|right|Kuvassa Italian ilmavoimien Frecce Tricolori vuonna 2005 Britanniassa.
Frecce Tricolori eli Italian ilmavoimain taitolentoryhmä on käyttänyt tätä konetyyppiä taitolentokoneenaan. Aermacchi MB-339:ään voidaan asentaa konekivääri- ja tykkipodeja sekä pudotettavaa aseistusta 1 800 kg:n verran. Ohjukset ja raketit sekä ECM-podit (elektroniset vastatoimet) ovat pommien ja lisäpolttoainesäiliöiden ohella mahdollisia. Huippunopeus on 898 km/h ja lakikorkeus 14 630 metriä. Suurin sallittu nopeus on Mach 0.82 tai 926 km/h. Kantama on noin 1 760 km.
Konetyypille on sattunut ilmailuonnettomuuksia, joista vakavin oli Ramsteinin lentonäytösonnettomuus Saksassa 28. elokuuta 1988. Tuolloin 3 Frecce Tricolorin lentäjää menehtyi. Kuolleita oli kaikkiaan 70 henkeä, sillä 67 katselijaa sai myös surmansa.
Al-Askarin kultainen moskeija
pienoiskuva|Al-Askarin kultainen moskeija (1916) pienoiskuva|Al-Askarin moskeija (2006) Al-Askarin kultainen moskeija on šiiamuslimien pyhä moskeija Samarrassa, Irakin Salah al-Dinin maakunnassa. Se on eräs tärkeimpiä šiiamoskeijoita maailmassa. Moskeija on tunnettu suuresta kultaisesta kupolistaan, joka on tehty 72 000 palasta kultaa, ja kultaisista minareeteistaan. Kupoli tuhoutui terrori-iskuissa helmikuussa 2006 ja minareetit kesäkuussa 2007. Moskeija rakennettiin vuonna 944 kahden 800-luvulla eläneen imaamin ja profeetta Muhammadin jälkeläisen hautakammioksi. Moskeijan tuhoutunut kupoli ja minareetit on sittemmin rakennettu uudelleen ja pyhäkköä restauroitu.
Pommi-iskut
pienoiskuva|Moskeija vuoden 2006 pommi-iskun jäljiltä. pienoiskuva|Kunnostustyöt olivat yhä meneillään vuonna 2013. Al-Askarin kultainen moskeija joutui 22. helmikuuta 2006 kello 6.55 aamulla paikallista aikaa räjähdeiskun kohteeksi, joka tuhosi sen kultaisen kupolin ja vaurioitti pahasti myös muita osia. Joukko miehiä oli tunkeutunut aiemmin sisään rakennukseen, sitonut vartijat ja asentaneet räjähteet, joilla he onnistuneesti saivat tuhottua osan moskeijasta. Tunkeutujilla oli poliisiunivormut. Heti perään kostoiskuja tehtiin ainakin 60 sunnimoskeijaan.
Vuonna 2007 Al-Askarin moskeija joutui uudestaan iskun kohteeksi. Moskeijan kaksi korkeaa minareettia räjäytettiin maan tasalle noin kello yhdeksän aamulla paikallista aikaa 13. kesäkuuta 2007. Kukaan ei loukkaantunut iskussa. Iskua seurasivat kostoiskut sunnimuslimien moskeijoihin.
Jälleenrakennus
YK:n tiede- ja kulttuurijärjestö Unesco ja Irakin hallitus rakennuttavat uudelleen al-Askarin kultaisen moskeijan. YK maksaa hankkeesta neljä miljoonaa euroa ja Irak 2,2 miljoonaa euroa. Rakennustöiden odotetaan kestävän kymmenen kuukautta. Moskeijan ulkoasu on määrä palauttaa ennalleen. Korjaustyöt olivat meneillään yhä vuonna 2013.
Émiliano Renaud
Renaud'sta tuli romanttiseen ohjelmistoon erikoistunut virtuoosi, joka esiintyi Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Kolmen maaliskuussa 1904 Windsor-salissa tehdyn esiintymisen jälkeen Renaudia nimitettiin "Kanadan Paderewskiksi". Hän aloitti opettamisen McGillin konservatoriossa sen avauduttua vuonna 1904. Hänen omien sävellystensä joukossa on muun muassa suuri määrä pianolle sävellettyjä kappaleita.
Ripsi
thumb|Valkoista [[moareekäsiteltyä ripsiä.]] thumb|150px|Loimiripsin sidospiirros. thumb|150px|Kuderipsin sidospiirros. Ripsi on palttinasta johdettu kankaankudontasidos, joka näyttää raidalliselta.
Poikkiraitainen loimi ripsi syntyy siten, että samaan viriöön johdetaan useita hienoja kudelankoja. Samanlainen poikkiraitavaikutelma saadaan aikaan palttinasidoksella käyttämällä paksua kudelankaa.
Pitkittäis- eli kuderipsi syntyy vastaavasti suurella kudetiheydellä, kun kaksi tai useampi loimilankaa saadaan sitoutumaan yhteen samalla tavalla. Suuren kudetiheyden takia pitkittäisripsin kudonta on hidasta.
Loimiripsiä myydään myös kauppanimellä ottomaani.
Yeltsin Tejeda
Tejeda on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ammattilaisura
A-maajoukkuedebyyttinsä joulukuussa 2011 Kuubaa vastaan tehnyt Tejeda valittiin Costa Rican joukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin. Costa Rica oli yksi kisojen suurimmista yllättäjistä, ja useat joukkueen pelaajat herättivät kisojen jälkeen kiinnostusta eurooppalaisseuroissa. Tejeda siirtyikin lopulta elokuussa 2014 Ranskan pääsarjan Ligue 1:n Évianiin.
Ensimmäisen maalinsa Ligue 1:ssä Tejeda teki Bordeaux'ta vastaan 2-1 -tappioon päättyneessä ottelussa 19. syyskuuta 2014.
Muuta
Tejeda on saanut etunimensä Venäjän entisen presidentin Boris Jeltsinin mukaan.
Timothy Archerin sielunvaellus
Timothy Archerin sielunvaellus on Philip K. Dickin vuonna 1982 ilmestynyt romaani, joka oli Nebula-palkintoehdokas vuonna 1982. Kirja sijoittuu 1960 ja 1970-luvuille ja sen päähenkilönä on Kalifornian piispa, Timothy Archer. Timothy Arherin henkilöhahmo perustuu löyhästi kirjailijan ystävän James Piken elämään.
Myllyperä
Myllyperä on kylä Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee entisen Angelniemen kunnan alueella Kemiön saaressa Halikonlahden rannalla. Myllyperän naapurikylät ovat Ahtmaa, Sapalahti ja Paatelmaa.
Myllyperä on myöhäiskeskiaikainen uudisasutuskylä. Se on kuulunut alun perin Kemiön pitäjään ja edustaa Ahtmaan kanssa Angelniemen nuorinta asutusta. Kylässä on nimensä mukaisesti ollut iso mylly. Myllyperän kantatila on edelleen alkuperäisellä paikallaan, mutta muutoin kylä on hiljentynyt.
Boulton Paul Defiant
Boulton Paul Defiant oli brittiläinen kaksipaikkainen hävittäjälentokone toisessa maailmansodassa. Koneen erikoispiirre oli, että sen aseistus oli keskitetty moottoroituun torniin ja eteenpäin ampuvaa kiinteää aseistusta ei ollut lainkaan. Päivähävittäjäkäytössä se osoittautui alun menestyksestä huolimatta epäonnistuneeksi.
Tausta
Teoriassa torniin keskitetty aseistus tarjosi etuja jotka olivat lentäjän mahdollisuus keskittyä vain lentämiseen ampujan keskittyessä maalien etsimiseen, tähystämiseen ja itse tulitukseen sekä laaja ampuma-ala. Ilmailuministeriö julkaisi spesifikaation F.9/35 kaksipaikkaisesta hävittäjästä, jossa olisi torni.
Käyttöön otettu Boulton Paul Type A MK II D - torni oli kokonaisuus jossa olivat oma hydrauliikka, ampujan happijärjestelmä, tähtäin sekä aseet patruunoineen. Sen paino oli täysin varustettuna 268 kg. Torni voitiin siirtää kokonaisuutena.
Palvelukseen
pienoiskuva|Boulton Paul Defiant Mk.I Defiantin puutteet havaittiin lokakuussa 1939 Hurricaneja vastaan tehdyissä harjoituksissa, mutta Hurricanen ja Spitfiren tuotannon ollessa vielä rajallista sen toivottiin tukevan ja täydentävän niitä.
Defiant-koneella varustettiin laivueet No 141 ja ensimmäisenä koneita saanut No 264, joka osallistui toukokuussa 1940 Dunkerquen taisteluun. Taktisen yllätyksen ansiosta Defiantilla saatiin hyviä tuloksia. On mahdollista, että koneen ulkonäkö sekoitettiin Hawker Hurricaneen, jolloin tavanomainen hyökkäys takaa ylhäältä oli hyökkääjälle tuhoisa. Defiantilla saavutettiin 12. toukokuuta 35 pudotusta ja kaikkiaan 65 kuukauden loppuun mennessä. Keskitetty aseistus oli tehokas pommittajia vastaan.
Saksalaiset totesivat pian Defiantin heikkoudet. Se oli kömpelö ja aseistusta ei voinut suunnata suoraan eteenpäin. Kääntyvä takatorni alustoineen lisäsi painoa huomattavasti eteenpäin ampuviin kiinteisiin tykkeihin tai konekivääriin verraten. Defianteilla varustettu 264. hävittäjälaivue tuhottiin lähes täysin taistelussa Britanniasta. Tyypin miehistötappiot kohosivat suureksi, sillä ampumosta oli vaikea pelastautua. Koneet vedettiin pois päivähävittäjätehtävistä elokuussa 1940.
Yöhävittäjänä koneella ammuttiin alas 1940-41 enemmän saksalaisia pommittajia kuin muilla yökäytössä olleilla tyypeillä. Ampumo mahdollisti hyökkäyksen kohteena olleen pommikoneen tulittamisen alapuolelta tai viistosti alhaalta edestä, josta konekiväärien tulitus ohjaamoon oli tuhoisa. Koneen kehittämisen mahdollisuuksia ei ehkä ymmärretty, kun taas Saksassa kehitettiin tehokas "Schräge Musik"-aseistus, jossa tykit asennettiin kiinteästi 60 asteen kulmaan ylöspäin. Toisaalta joulukuussa 1939 torniin kokeiltiin Hispano-Suiza HS 404- tykin asentamista, mutta aseen toiminnan vaatimuksia asennuksessa ei onnistuttu ratkaisemaan tyydyttävällä tavalla, mikä toistui kokeiluissa Avro Lancaster pommittajalla 1942.
1941 Mk I:een asennettiin A.I Mk 4 tutka ja tyyppinimeksi tuli N.F. Mk IA. V. 1941 koneen suorituskyky alkoi jäädä jälkeen Saksan uusimpiin pommittajiin verrattuna erityisesti niiden tehdessä yksittäisiä pistomaisia hyökkäyksiä. Alkuvuonna 1942 koneella saavutettiin vielä menestystä kahden hävittäjän pudottaessa kolme Birminghamiin hyökänneistä pommittajista yöllä 15. tammikuuta. Aluetta puolustaneet Defiantit saavuttivat lisäksi yhdeksän pudotusta myöhemmistä hyökkäyksistä. Defiant korvattiin Bristol Beaufighter -tyypillä.
1940 hävittäjästä kehitettiin vielä versio II, joka ei osallistunut mainittavissa määrin sotatoimiin. Sen sijaan siitä tehtiin maalinhinausversio. Mk II:ta käytettiin Saksan tutkavalvonnan häirintään pommitushyökkäysten aikana, jolloin ne partioivat miehitettyjen rannikoiden läheisyydessä. 515. laivueen koneisiin asennettiin "Mandrel"- tai "Moonshine"-häirintälaite. Tässä tehtävässä koneita käytettiin 1943 saakka, kunnes ne korvattiin suuremmilla tyypeillä.
Boulton Paul suunnitteli ja valmisti Defiantista yksipaikkaisen version prototyypin nimellä P 94. Sen aseistuksena oli kaksitoista 7,7 millimetrin Browning-konekivääriä siipiin asennettuina kuten Supermarine Spitfire ja Hurricane-hävittäjien konekiväärit. Vaihtoehtona olisi ollut neljä 20 millimetrin tykkiä. P 94:n yleinen suorituskyky oli lähes Spitfiren luokkaa ja se oli vain vähän heikompi kaarrossa. Muiden tyyppien tuotanto oli kuitenkin jo riittävä eikä P 94:ää otettu tuotantoon.
Boulton Paul konekivääritornia käytettiin myös Handley Page Halifax -pommikoneissa sekä samaan konseptiin perustuneessa laivaston Blackburn Roc -hävittäjässä, joka muunnettiin Skua-syöksypommittajasta.
Tekniset tiedot
300px|oikea
Better Than Love
”Better Than Love” on englantilaisen synthpopduon Hurtsin Happiness-esikoisalbumilta julkaistu singlekappale. Se julkaistiin 23. toukokuuta 2010 Isossa-Britanniassa albumin ensimmäisenä singlenä ja se sijoittui Britannian singlelistan sijalle viisikymmentä. ”Better Than Love” sijoittui singlelistoille myös Belgiassa ja Alankomaissa.
British Academy Film Awards 2016
British Academy Film Awards 2016 oli järjestyksessään 69. Bafta-palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2015 elokuville. The Revenant ja Mad Max: Fury Road saivat eniten palkintoja neljällä Baftalla.
Gaala järjestettiin Royal Opera Housessa Lontoossa 14. helmikuuta 2016 ja sen juonsi Stephen Fry. Ehdokkaat julkaistiin 8. tammikuuta 2016.
Monica Dolinsky
Monica Dolinsky (s. 13. joulukuuta 1987 ) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa suomalaista Naisten Liigassa pelaavaa Åland Unitedia. Hän siirtyi ahvenanmaalaisseuraan Kokkola F10:ä, jossa hän pelasi vuoden ajan. Kaudella 2013 Dolinsky oli liigan kolmanneksi paras maalintekijä 15 maalillaan. Kotimaassaan hän on pelannut Kansasin yliopiston joukkueessa Big 12 -yliopistosarjaa.
Taÿ́getos
thumb|left|220px|Taÿ́getos-vuorta sen korkeimmalta huipulta nähtynä. Taÿ́getos sijaitsee Lakonian ja Messenian rajalla. Vuoressa on viisi korkeampaa huippua, ja siksi se tunnetaan myös nimellä Pentadáktylos (Πενταδάκτυλος, ”Viisisorminen”). Vuoren korkein huippu on saanut nimensä siellä olevasta Profeetta Elialle omistetusta kappelista. Vuoren muut korkeimmat huiput ovat Marmarókastro (Μαρμαρόκαστρο, 2 228 m), Mavrovoúna eli Vasilikí (Μαυροβούνα/Βασιλική, 1 908 m), Neraïdovoúna (Νεραϊδοβούνα, 2 025 m) ja Chalasméno Vounó (Χαλασμένο βουνό, 2 204 m). Vuorelta saavat alkunsa Evrótas (Eurotas) -joki, joka virtaa Lakoniaan, sekä Nédonas-joki, joka virtaa Messeniaan.
Kreikkalaisessa mytologiassa vuori sai nimensä Taygete-nimisestä nymfistä, joka oli Atlaksen tytär. Antiikin aikana vuori oli tärkeä spartalaisille, ja vuori näkyy hyvin myös nykyiseen Spártin kaupunkiin. Antiikin aikana elinkelvottomiksi tuomitut spartalaislapset surmattiin heittämällä heidät Kaiadaksen rotkoon vuorella. Nykyisin vuori on Natura 2000 -aluetta. Se on tärkeä lintujensuojelualue ja sitä on ehdotettu myös kansallispuistoksi. Profeetta Elian kappelilla juhlitaan aina 20. heinäkuuta, ja tällöin vuorelle kiipeää suuri määrä ihmisiä.
Steyr SSG 69
Steyr SSG 69 on itävaltalainen tarkkuuskivääri. Itävallan armeija otti sen käyttöönsä vuonna 1969.
Týmfi
Týmfi (myös Tímfi) on vuori pohjoisessa Píndos-vuoristossa Epeiroksessa Kreikassa. Sen korkeus on 2 497 metriä ja prominenssi 1 250 metriä. Týmfi on Kreikan kaikista vuorista kuudenneksi korkein.
Týmfi sijaitsee Zagórin kunnassa Ioánninan alueyksikön alueella. Týmfin korkeimman huipun nimi on Gkamíla (Gamíla, Γκαμήλα). Muut korkeimmat huiput ovat Gkoúra (Γκούρα, 2 467 m) ja Astráka (Αστράκα, 2 432 m). Vuorella noin 2 050 metrin korkeudessa sijaitsee vuoristojärvi Drakólimni (Δρακόλιμνη, ”Lohikäärmejärvi”). Myös muun muassa Víkoksen rotko sijaitsee vuoren alueella. Vuoren alue on osa Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoa.
Zagórin kunnan osa Týmfin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.
FSP Finnish Steel Painting
FSP Finnish Steel Painting Oy on Euroopan suurimpia teolliseen pintakäsittelyyn ja korroosionestoon erikoistuneita yrityksiä. FSP tarjoaa pintakäsittely- ja engineering-palveluja sekä erilaisia lisäarvopalveluja. Yrityksellä on yhteensä lähes 30 toimipistettä Suomessa, Ruotsissa, Virossa ja Puolassa. Yrityksellä on tytäryhtiöt FSP Steel Painting Oü Virossa sekä FSP Steel Painting Sp. Z o.o Puolassa. Ruotsissa toimii sivuliike For Surface Protection Sverige Filial.
Yhtiön johtamisjärjestelmä on sertifioitu laatu-, ympäristö-, työturvallisuus- sekä terveysstandardien ISO 9001, ISO 14001 ja OHSAS 18001 mukaisesti.
Paul Weiss
Paul Weiss (19. toukokuuta 1901 – 5. heinäkuuta 2002) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka tunnetaan ennen kaikkea metafyysikkona sekä yrityksistään poistaa ikäsyrjintä yhdysvaltalaisista yliopistoista.
Weiss syntyi New Yorkissa. Hän valmistui filosofiasta City College of New Yorkista ja väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistossa vuonna 1929 opiskeltuaan Alfred North Whiteheadin oppilaana. Weiss opetti useissa yliopistoissa, mutta vietti suurimman osan urastaan Yalessa, jossa hänellä oli lopulta hallussaan lahjoitettu oppituoli.
Weiss, joka eli 101-vuotiaaksi ja opetti Catholic Universityssä vielä 93-vuotiaana, syrjäytettiin useista nimityksistä hänen ikänsä vuoksi. Hän haastoi useita yliopistoja oikeuteen. Kun Catholic University kieltäytyi nimittämästä häntä uudelleen virkaan hänen ollessaan tuolloin 91-vuotias, hänen poikansa Jonathan, joka toimi lakimiehenä New Yorkissa, auttoi häntä saamaan nimityksen vielä kahdeksi vuodeksi. Korkein oikeus oli kieltäytynyt kuulemasta hänen aiempaa vetoomustaan Fordhamin yliopistoa vastaan.
Fedtšenkon jäätikkö
thumb|250px|right|Fedchenkon jäätikkö, [[Landsat 7 satelliittikuva, 22.8.2008]] Fedtšenkon jäätikkö on suuri jäätikkö Pamirvuoristossa Tadžikistanissa. Sen pituus on 77 kilometriä ja laajuus yli 700 km², ja se on siten maailman suurin napa-alueiden ulkopuolella sijaitseva jäätikkö. Vahvimmillaan jäätikön vahvuus on noin kilometri, ja sen tilavuudeksi arvioidaan sivuhaarat mukaan lukien 144 km³. Jäätikkö alkaa 6,2 kilometrin korkeudesta Qullai Garmon itäpuolelta ja virtaa kohti pohjoista, jossa se päätyy Balandkiikjokeen 2 909 metrin korkeudessa lähellä Kirgisian rajaa. Muutamien laskujokien kautta jäätikön sulamisvedet laskevat Amudarjajokeen ja sitä pitkin Araljärveen, joskaan vedet eivät aina yllä sinne asti vaan joki kuivuu matkalla.
Löytöhistoria
Jäätikkö löydettiin vuonna 1878, mutta sitä tutki perusteellisemmin vasta saksalais-neuvostoliittolainen retkikunta vuonna 1928.
Aadam
thumb|Aadam [[Michelangelon freskossa Aatamin luominen.]]
Aadam eli Aatami ( ’ihminen’, ’ihmiskunta’; ’punainen’, ’maa’) oli Raamatun ja Koraanin mukaan ensimmäinen ihminen ja kaikkien ihmisten kantaisä, jonka Jumala loi omaksi kuvakseen maan tomusta. Sekä vuoden 1992 että 1933/38 käännöksissä nimestä on käytetty muotoa Aadam, Bibliassa taas muotoa Adam. Muualla kuin Raamatussa Aadamia on kutsuttu usein suomennetulla nimellä Aatami.
Aadam Raamatussa
Luomisen jälkeen Jumala asetti Aadamin viljelemään ja varjelemaan Eedenin puutarhaa ja vei kaikki villieläimet Aadamin nimettäväksi. Jumala loi Aadamin kylkiluusta hänelle vaimon, Eevan ja he saivat vapaasti syödä kaikista puutarhan puista, mutta paratiisin keskellä sijaitsevasta hyvän ja pahan tiedon puusta he eivät saaneet syödä, sillä se johtaisi kuolemaan.
pienoiskuva|oikea|Lucas Cranach (1530): Aadam ja Eeva Eedenin puutarhassa pienois|[[Albrecht Dürer, Aadam ja Eeva, 1507.]] Käärme kertoi kuitenkin Eevalle, ettei kielletyn hedelmän syöminen johtaisi kuolemaan, vaan tekisi syöjästä Jumalan kaltaisen ja antaisi tiedon hyvästä ja pahasta. Eeva söi hedelmää ja antoi myös Aadamille, joka myös söi. Kun Jumala kysyi miksi Aadam häpesi alastomuuttaan, Aadam puolustautui sanomalla, että Eeva antoi hedelmän hänelle. Eeva puolestaan syytti käärmettä. Jumala ajoi Aadamin ulos Eedenistä viljelemättömään maahan, jossa kasvoi orjantappuroita ja ohdakkeita. Siellä hänen piti otsansa hiessä hankkia leipänsä.
Aadam sai karkotuksen jälkeen useita poikia ja tyttäriä, joista Raamatussa mainitaan nimeltä kolme, Kain ja Abel sekä Set. Kuollessaan Aadam oli kertomuksen mukaan 930-vuotias; Setin saadessaan hän oli ollut 130-vuotias.
Aadam kaunokirjallisuudessa
Kirjailija Johannes Linnankoski sijoitti Aadamin erääksi päähenkilöksi näytelmäänsä Ikuinen taistelu, joka on kuvitteellinen, Raamattuun pohjautuva kertomus Kainin tekemästä veljensä Aabelin murhasta ja sen seurauksista.
Mirka (yritys)
thumb|240px|Mirkan logo Mirka Ltd (KWH Mirka vuoteen 2016 asti) on suomalainen yritys, joka valmistaa ja markkinoi hiomatarvikkeita. Niihin kuuluvat hiomaverkot, -paperit ja -kankaat, vaahtomuovi- ja nonwoven-pohjaiset hiomatuotteet, hioma- ja kiillotuskoneet ja kiillotusaineet sekä muut hiontaratkaisut. Mirka on alallaan maailman kolmanneksi suurin ja sillä on tytäryhtiöitä 16 maassa. Sen tuotantolaitokset sijaitsevat Jepualla, Oravaisissa, Pietarsaaressa ja Karjaalla. Mirkan tuotteita käytetään automaalaamoissa, ajoneuvotehtailla, puu- ja huonekalutehtailla sekä metallintyöstössä. Mirka on osa KWH-yhtymää.
Historia
Mirkan perusti Onni Aulo vuonna 1943. Sodan ja teknisten ongelmien takia tuotanto käynnistyi vasta tammikuussa 1946. Vuonna 1962 Mirka siirtyi Jepualle. Oy Keppo Ab osti Mirkan vuonna 1966. Vuonna 1973 yritykset yhdistyivät yhdeksi.
Osa tuotannosta siirrettiin Oravaisiin vuonna 1977. Oravaisten tehdasta on useaan kertaan laajennettu, viimeksi vuonna 2003. Jepuan tehdasta on laajennettu 1980- ja 1990-luvuilla.
Mirka kuuluu KWH Groupiin, ja on sen tärkein osa.
Vuonna 2013 Mirka osti tehdaskiinteistön Pietarsaaresta. Mirka aloittaa hiomakoneiden tuotantolaitoksen rakentamisen Pietarsaaressa 2022.
Jean Colombe
thumb|Neitsyt ja lapsi. Colomben vuonna 1473 käsikirjoitukseen Heures d'Anne de France tekemä kuva. Jean Colombe (s. Bourges noin 1430 – k. noin 1493 Bourges) oli ranskalainen keskiaikaisen gotiikan ajan taidemaalari. Hänen tunnetuin työnsä on kuvitus käsikirjoitukseen Très Riches Heures. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Michel Colombe (s. 1430 – k. vuoden 1512 jälkeen).
Rajamuseo
Rajamuseo on Rajavartiolaitoksen historiaa taltioiva ja esittelevä erikoismuseo. Se sijaitsee Imatralla Immolan historiallisella kasarmialueella, Niskapietilän museotien varrella. Rajamuseo on Rajavartiolaitoksen valtakunnallinen museo ja se vastaa pääasiassa maarajojen vartioinnin historiaan liittyvän esineistön, materiaalin ja perinteiden esittämisestä ja tallentamisesta. Hallinnollisesti Rajamuseo kuuluu Immolassa sijaitsevaan Raja- ja merivartiokouluun.
Rajamuseon taustaa
Rajamiesperinteen ja historian keruu alkoi Rajavartiolaitoksen eri hallintoyksiköissä pääosin 1960-luvun kuluessa. Periaatepäätös rajavartiotoiminnan opetusnäyttelyn perustamisesta Immolaan tehtiin 1980-luvulla. Rajamuseo avautui vuonna 1989 laitoksen oman henkilökunnan opetusnäyttelynä. 1990-luvun alusta lähtien museoon ovat voineet kesäaukioloaikoina tutustua myös ulkopuoliset museovieraat. Rajamuseo on toiminut ja toimii yhä myös Rajavartiolaitoksen oman henkilökunnan opetusnäyttelynä. Lisäksi museolla on oma roolinsa Rajavartiolaitoksen hyväksi tehtävässä suhdetoiminta- ja rekrytointityössä.
Rajamuseon toiminta nyt ja tulevaisuudessa
Rajamuseon nykyiset noin 200 neliön suuruiset näyttelytilat sijaitsevat 1980-luvulla valmistuneessa sotilaskotirakennuksessa. Museon uusi perusnäyttely avataan vuonna 2022 peruskorjattuun 1930-luvulta peräisin olevaan entiseen esikuntarakennukseen.
Perusnäyttelyn uudistustyön lisäksi Rajamuseon kokoelmatyötä ollaan vuonna 2021 kehittämässä niin, että museon valokuva-arkistoa ja arkistoaineistoa tullaan digitoimaan ja siirtämään avoimeen tietokantaan (esim. Finnaan) kaikkien saataville. Lisäksi Rajamuseon viestinnällistä roolia ollaan tehostamassa.
Immolan historiaa
Immolaan rakennettiin 1930-luvulla Ilmavoimien lentotukikohta. Sen infrastruktuuri ja rakennuskanta edustavat funktionalistista tyylisuuntaa. Talvisodan aikana Immolasta käsin toimi Hävittäjälentolaivue 24. Jatkosodan aikana Immolassa toimi Ilmavoimien kenttälentovarikko. Lisäksi lentokenttää käytettiin useissa eri Ilmavoimien toteuttamissa ilmasotatoimissa.
Kesäkuun 4. päivänä 1942 Imatran seudulla vietettiin Suomen Marsalkka Mannerheimin 75-vuotispäiviä. Mannerheimia saapui myös onnittelemaan Saksan valtakunnankansleri Adolf Hitler. Hitleriä kuljettanut Focke-Wulf Fw 200 Condor -kuljetuslentokone laskeutui Immolan lentokentälle. Kesällä 1944 lentokentältä operoi Suomen avuksi saapunut Saksan Luftwaffen lento-osasto Kuhlmey, joka vaikutti merkittävällä tavalla puna-armeijan kesän 1944 suurhyökkäyksen torjumiseen.
Jatkosodan jälkeen Immolan kasarmialue jäi Rajavartiolaitoksen käyttöön Moskovan vuoden 1940 rauhan rajan jäätyä lopulliseksi. Nykyään Immolassa sijaitsee Raja- ja merivartiokoulun lisäksi Kaakkois-Suomen rajavartioston esikunta sekä erinäisiä Rajavartiolaitoksen esikunnan alaisia tukitoimintoja. Rajamuseo vastaa myös Immolan historian taltioimisesta.
Lähteet
Manninen, Markus: Immola – Rakennushistoria ja nykytilanne. Jyväskylä: Grano Oy, 2017. ISBN 978-952-7062-60-9.
Partanen, Jukka, Pohjonen, Juha: Aseveljeys kesti ja kantaa – Sodanajan rajajoukkojen perinnetoiminnan historia. Jyväskylä: Keski-Suomen Painotuote Oy, 2007. ISBN 978-952-92-1484-6.
Magicicada
Magicicada on kaskaiden heimoon kuuluva suku, jonka lajeilla esiintyy ainutlaatuinen, lajista riippuen joko 13 tai 17 vuoden pituinen elinkierto. Suvun lajien levinneisyys rajoittuu Pohjois-Amerikan itä- ja eteläosiin.
Ominaispiirteitä
Kaikki Magicicada-lajit ovat yleisväritykseltään tummia ja niillä on kirkkaanpunaiset verkkosilmät. Vastoin yleistä luuloa, jonka mukaan kaskaat eivät ruokailisi enää aikuisina, aikuiset kaskaat imevät ravinnokseen puiden kasvinesteitä. Koiraat sirittävät muiden kaskaiden tapaan erityisen tymbaalielimen avulla ja "laulu" on kullekin lajille ominainen.
Massaesiintymiset
Syytä erikoiseen esiintymisrytmiin ei tunneta. Mielenkiintoinen yksityiskohta on, että sekä 13 että 17 ovat alkulukuja, mikä käytännössä minimoi eri laumojen välisen vuorovaikutuksen. Kaskasesiintymät toistuvatkin samanlaisina vasta yli kahdensadan vuoden välein (lukujen 13 ja 17 pienin yhteinen monikerta on 221). Kaskaat on jaettu "pesueisiin" (engl. brood) sen mukaan, milloin ja missä massaesiintymä tapahtuu. Kaksi esiintymää on hävinnyt alkuperäisen luokittelun jälkeen: Brood XI esiintyi viimeisen kerran vuonna 1954 ja Brood XXI viimeisen kerran 1870. Nykyään erotellaan yhteensä 15 pesuetta. Nämä eivät liity yksittäisiin lajeihin vaan kussakin esiintymässä esiintyy kaikkia kyseisen elinkierron omaavia kaskaslajeja. Tähän on kuitenkin kaksi poikkeusta: Brood VII muodostuu ainoastaan M. septendecim -lajista ja Brood XXII -esiintymässä ei ole havaittu M. neotredecim -lajin yksilöitä.
Lajit
Sukuun kuuluu kaikkiaan seitsemän lajia. Lajit ovat sikäli erikoisia, että kutakin 17-vuotiskaskaslajia vastaa ulkoasultaan ja elintavoiltaan lähes identtinen 13-vuotiskaskas. Jotkin lajiparit onkin mahdollista erottaa vain esiintymiskierron perusteella. Lajeista 17 vuoden välein esiintyvät
ja 13 vuoden välein esiintyvät
Kreikka kesäolympialaisissa 2016
Kreikka osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 93 urheilijan joukkueella. Kreikan lipunkantajana avajaisissa toimi Sofia Bekatorou. Kreikka saavutti kisoissa kuusi mitalia; kolme kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia.
Mauri Jaakonsaari
Mauri Jaakonsaari (s. 12. tammikuuta 1942) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Jaakonsaari pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseurassaan vuosina 1961–1964. Kauden 1961 Jaakonsaari pelasi uransa parhaalla, 6,4 pisteen keskiarvolla. Kaudella 1968–1969 Jaakonsaari pelasi Turun Riennossa. A-nuorten maaotteluita hänelle kertyi kaksi kappaletta.
Työuransa Jaakonsaari teki Porin Suomalaisen yhteislyseon liikunnanopettajana ja rehtorina.
Vardoúsia
Vardoúsia eli Kórakas (Κόρακας) on vuori ja vuorijono Keski-Kreikassa. Sen korkeimman huipun korkeus on 2 495 metriä ja prominenssi 1 289 metriä. Vardoúsia on Kreikan kaikista vuorista seitsemänneksi korkein.
thumb|left|250px|Vardoúsian maisemia. Vardoúsia sijaitsee pääosin Fokiin alueyksikön alueella. Pienempi osa siitä on Fthiotiin alueyksikön alueella. Vuorijono on Píndos-vuoriston eteläinen jatke. Vuoressa on toistakymmentä yli 2 000 metriä korkeaa huippua. Korkein huippu on nimeltään Kórakas, jota nimeä käytetään myös koko vuoresta. Muut korkeimmat huiput ovat Kokkiniás (Κοκκινιάς, 2 404 m), Pyramída (Πυραμίδα, 2 348 m), Megáli Soúfla (Μεγάλη Σούφλα, 2 340 m), Pláka (Πλάκα, 2 320 m), Chomírianis eli Megáli Choúni (Χωμήριανης/Μεγάλη Χούνη, 2 294 m), Alogórachi (Αλογόραχη, 2 265 m), Kostáritsas (Κωστάριτσας, 2 216 m), Káto Psiló (Κάτω Ψηλό, 2 140 m), Gidovoúni (Γιδοβούνι, 2 065 m) ja Sináni (Σινάνι, 2 055 m).
Klaus Holma
Klaus Ben Holma (3. huhtikuuta 1914 Hämeenlinna – 9. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kirjailija.
Henkilöhistoria
Holman vanhemmat olivat seemiläisten kielten dosentti, suurlähettiläs Harri Holma (1886–1954) ja Alli Hagfors-Haapakoski (1888–1963). Hän opiskeli ensi alkuun Helsingin Normaalilyseossa ja sittemmin Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa. Siellä hänen luokkatovereitaan olivat muun muassa Eino E. Suolahti, Kai Polón ja Saima Harmaja, joka perehdytti hänet runouteen. Ylioppilastutkinnon Holma suoritti 1932. Isän muutettua perheineen suurlähettilääksi Ranskaan Holma opiskeli taidehistoriaa Pariisin Sorbonnen ja Helsingin yliopistoissa opettajinaan muun muassa Onni Okkonen ja Yrjö Hirn. Hän väitteli filosofian tohtoriksi joulukuussa 1940 aiheenaan Louis Davidin suhde antiikkiin. Paitsi Ranskaa, Holma kierteli Italiassa ja Englannissa. Holma keräsi 1930-luvulla yhdessä äitinsä kanssa taidetta ja antiikkiesineistöä Pariisin antiikkimarkkinoilta ja Ranskan maaseudulta. Kerätty esineistö on nykyisin näytteillä Holman muistokokoelmassa Lahden historiallisessa museossa. Holma avioitui 1939 ranskalaisen Simonne Sachsin kanssa. Talvisodan alkuvaiheissa Holma ja hänen ystävänsä Aladár Paasonen neuvottelivat Ranskan johdon ja Kansainliiton kanssa Suomelle annettavasta tuesta. Holma palasi Pariisista Suomeen tammikuun alussa 1940 ja suoritti sitten upseeriopintoja. Jatkosodan alussa hän palveli rintamalla, mutta myöhemmin pääosin Mannerheimin esikunnassa Mikkelissä. Holma teki itsemurhan 9. marraskuuta 1944. Hänet löydettiin Pohjoisella Rautatienkadulla sijainneen kerrostalon ullakolta hirttäytyneenä.
Aiheesta muualla
Klaus Holman lehtiartikkeleita:
Kadonnut maailma (vuoden 1925 elokuva)
Kadonnut maailma (engl. The Lost World) on Arthur Conan Doylen samannimiseen romaaniin perustuva seikkailuelokuva vuodelta 1925. Elokuvassa ryhmä ihmisiä lähtee Amazoniin etsimään kadonnutta ylänköä, jossa elää dinosauruksia. Elokuva valittiin National Film Registry -arkistoon vuonna 1998.
Rooleissa
thumb|left|275px|Kohtaus elokuvasta.
Kylmä sota
Kylmä sota oli vastakkainasettelun aika, jossa kilpailivat kaksi suurvaltaa, Yhdysvallat ja Neuvostoliitto liittolaisineen, kaksi aatesuuntaa, liberaali demokratia ja kommunismi, sekä kaksi talousjärjestelmää, lännen markkinatalousjärjestelmä ja kommunistimaiden suunnitelmatalous. Tavallisimmin sen katsotaan kestäneen toisen maailmansodan lopusta Neuvostoliiton luhistumiseen 1990-luvun alussa. Kuitenkin 1970-luvulla, liennytyksen aikana, melko yleisesti katsottiin varsinaisen kylmän sodan jo päättyneen esimerkiksi Kiinan kansantasavallan hyväksymiseen YK:n jäseneksi 1971, Yhdysvaltojen vetäytymiseen Vietnamin sodasta vuonna 1973 tai ETYKin huippukokoukseen 1975.
Kylmää sotaa ei käyty suorana sotana, koska se olisi tarkoittanut ydinsotaa, vaan turvauduttiin propagandaan, vakoiluun, taloudellisiin ja poliittisiin taistelukeinoihin. Myös kulttuuri, taide ja urheilu olivat kylmän sodan aseita. Tälle vastakkainasettelulle antoivat taustan ydinaseet, joiden vuoksi suoraan yhteenottoon kahden suurvallan välillä ei haluttu ryhtyä. Näin valtataistelu siirtyi muille areenoille.
Nimitys
Nimitystä “kylmä sota” käytti ensimmäisenä mahdollisesti saksalainen marxisti Eduard Bernstein vuonna 1893 kuvaamaan Euroopan valtioiden asevarustelukilpaa, jossa “ei ammuttu” mutta “vuodettiin verta”. Nykymerkityksessään kylmästä sodasta puhui ensimmäisenä brittiläinen kirjailija George Orwell 19. lokakuuta 1945 julkaistussa artikkelissaan. Termi tuli yleisemmin tunnetuksi, kun yhdysvaltalainen sijoittaja Bernard Baruch käytti sitä puheessaan vuonna 1947.
Kylmän sodan alkuvuodet 1945–1950
thumb|Toisen maailmansodan voittajavaltioiden johtajat [[Winston Churchill, Franklin D. Roosevelt ja Josif Stalin Jaltan konferenssissa 1945.]]
Kylmä sota alkoi toisen maailmansodan päätyttyä vuonna 1945. Idän ja lännen välillä oli ollut jo ennen sodan päättymistä epäluottamusta, jonka olivat aiheuttaneet muun muassa länsivaltojen ja natsi-Saksan solmima Münchenin sopimus 1938 sekä Neuvostoliiton ja natsi-Saksan solmima hyökkäämättömyyssopimus 1939. Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin oli myös katkera siitä, että Iso-Britannia ja Yhdysvallat olivat viivytelleet toisen rintaman avaamisessa Eurooppaan, minkä seurauksena Neuvostoliitto oli jätetty lähes yksin tuhoisaan sotaan Saksaa vastaan.
Toisessa maailmansodassa Neuvostoliitto ja Yhdysvallat olivat taistelleet samalla puolella akselivaltoja vastaan. Vuonna 1945 liittoutuneiden voittoon päättynyt sota jätti Eurooppaan, Aasiaan, Afrikkaan ja Lähi-itään valtatyhjiön, jota niin Neuvostoliitto kuin Yhdysvallatkin alkoi yrittää täyttää. Kumpikin supervalta alkoi houkutella sodasta kärsineitä maita oman poliittis-taloudelliseen järjestelmänsä alle. Neuvostoliitto toi oman autoritaarisen yksipuoluejärjestelmänsä miehittämiinsä maihin sekä tuki länsimaiden kommunistipuolueita esimerkiksi Italiassa, Kreikassa ja Ranskassa. Samalla Neuvostoliitto näki kapitalistisen lännen laajentumishaluisena ja uhaksi itselleen. Länsimaissa taas Neuvostoliiton epädemokraattinen kommunismi, yksipuoluejärjestelmä ja valtiojohtoinen talousjärjestelmä nähtiin hyvin kielteisesti.