cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Laurent Ciman
Maajoukkueura
Ciman pelasi vuosina 2004–2008 Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi ottelua. Hän kuului Belgian joukkueeseen vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä, jossa Belgia sijoittui neljänneksi. Ciman pelasi turnauksessa yhden ottelun onnistuen siinä maalinteossa.
Belgian jalkapallomaajoukkueessa Ciman debytoi toukokuussa 2010 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan. Hän kuului puolivälieriin selvinneeseen Belgian joukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuissa jääden ilman peliaikaa. Avausmaalinsa maajoukkueessa Ciman teki kesäkuussa 2016 ystävyysottelussa Norjan verkkoon. Ciman kuuluu Belgian joukkueeseen myös vuoden 2016 EM-kilpailuissa.
Saavutukset
Seurajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Alinen Kivijärvi (Ikaalinen)
Alinen Kivijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Luhalahdella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Alinen Kivijärvi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 850 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa yli kolme kilometriä Pääjärvestä pohjoiseen. Ympäröivä maasto on soiden ja avokallioiden laikuttamaa metsämaastoa, jossa Alinen Kivijärvi on syntynyt maastossa olevaan murrokseen. Samaa murrosta myöten laskee järven laskuoja Silmästeenoja Pääjärveen. Järveen on kaivettu seitsemän ojaa, joista lyhimmät tuovat kuivatusvettä lähimmiltä soilta. Eräs tällainen oja on pienen ja pyöreän Kalatonlammen laskuoja, joka laskee Alisen Kivijärven eteläpäähän. Pisin suo-oja on Kaukaloistenvuoren pohjoispuolella kulkeva suo-ojia kokoava johto-oja, joka tuo Ahdetaron ja Kiimanevan laajoilta soilta kuivatusvedet. Silmästeenojan pohjoinen alku on Hörskönjärven laskuoja, joka laskee 700 metriä Alisen Kivijärven pohjoispäähän. Rantaviivan pituus on 2 kilometriä. Sen länsirantaa reunustaa kapea avosuon kaistale ja itäranta on kuivempaa maata, vaikka sielläkin on suomaa-alueita. Juuri itärannalla on kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet läheisiltä metsäautoteiltä.
Quick Den Haag
Haagse Voetbal- en Cricketvereniging Quick eli Quick Den Haag tai vain Quick on alankomaalainen jalkapallo- ja krikettiseura Haagin kaupungista. Quick on voittanut kertaalleen maansa mestaruuden jalkapallossa. Tämä tapahtui vuonna 1908.
Münchenin S-Bahn
Münchenin S-Bahn (S-Bahn München) on S-Bahn-paikallisjunajärjestelmä Münchenin kaupungissa Saksassa. S-Bahn avattiin liikenteelle vuonna 1972. Nykyisin järjestelmän pituus on 434 kilometriä, linjoja on kahdeksan ja asemia 150.
Karikukko
Karikukko (Arenaria interpres) on kirjava kahlaajalintu. Lajin nimesi Carolus Linnaeus 1758.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 22–24 cm, siipien kärkiväli 50–57 cm ja paino keskimäärin noin 115 g. Karikukolla on musta-valko-oranssin kirjava höyhenpeite ja lyhyet oranssit jalat. Ääni on helppo oppia tuntemaan, se on voimakas kitisevä äänisarja. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, ja ne voi erottaa pesimäaikana siitä että koiraan päänseudun mustavalkoiset kuviot ovat selkeämpiä ja jyrkkärajaisempia kuin naaraan.
Vanhin suomalainen rengastettu karikukko on ollut 19 vuotta, 8 kuukautta ja 6 päivää vanha. Euroopan vanhin karikukko on ollut 21 vuoden ja 5 kuukauden ikäinen brittiläinen lintu.
Levinneisyys
Karikukkoa tavataan Euraasian pohjoisrannikoilla, Grönlannissa, Kanadassa ja Alaskassa, ja laji talvehtii Amerikassa, Afrikassa, Aasian eteläosissa, Australiassa ja Euroopan länsirannikolla. Euroopan pesimäkanta on 36 000–77 000 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 460 000–730 000 yksilöä. Suomen kanta on arviolta 4 000–5 000 paria. Karikukko on muuttolintu, joka saapuu Suomeen toukokuussa ja poistuu heinä-elokuussa.
Karikukko on luokiteltu Suomessa erittäin uhanalaiseksi vuodesta 2015 lähtien. Vuonna 2010 se oli luokiteltu vaarantuneeksi. Karikukko on Suomessa rauhoitettu ja sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on asetettu 336 euroa.
Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista morinella pesii Kanadan arktisen alueen eteläosissa ja nimialalaji interpres muualla.
Elinympäristö
Pesimäalueella karikukko viihtyy erityisesti rannikolla, ja se pesii rannikkotasangoilla, soilla ja tundralla. Suomessa karikukkoa on erityisesti ulkosaaristossa tiira- ja/tai lokkiyhdyskunnissa. Parhaissa tiirayhdyskunnissa voi pesiä useita pareja karikukkoja. Sisäsaaristosta laji on lähes kadonnut. Muutamia pareja pesii sisämaan suurimmilla järvillä.
Pesimäkauden ulkopuolella karikukko on pääosin rannikkoeläin, vaikka muuttomatkoilla sitä tavataan sisämaan järvillä.
Lisääntyminen ja talvehtiminen
pienoiskuva|Karikukon muna. Karikukko pesii toukokuun ja elokuun alun välisenä aikana. Pesintä tapahtuu yksinäisissä pareissa, vaikka suotuisissa ympäristöissä pesiä voi olla melko lähekkäin. Laji muuttaa suurissa parvissa ja on sosiaalinen talviaikana. Vuorovesirannoilla voi olla sata tai jopa useampia yksilöitä ruokailemassa.
Karikukko on yksiavioinen reviirilintu. Pesä on maassa, tavallisesti hyvin piilossa kiven alla, ruohotuppaassa tai kallionhalkeamassa. Vihertäviä, ruskeakiemuraisia munia on tavallisesti 4, joskus 3 tai 5. Muna on kooltaan 41*29 mm ja se painaa 18 g. Molemmat emot hautovat, yhteensä keskimäärin 24 päivää. Poikaset kuoriutuvat yhtäaikaisesti, ne ovat pesäpakoisia ja oppivat lentämään noin 4 viikon ikäisinä. Emot varoittelevat erittäin äänekkäästi poikasaikana.
Ravinto
Karikukot syövät selkärangattomia, matoja ja äyriäisiä, joskus myös kasvisravintoa. Ryöstää tiiranpesistä munia, mistä syystä pitäisi välttää nousemista tiiraluodoille touko-kesäkuussa.
Pieniannoksinen naltreksoni
Pieniannoksinen naltreksoni (low dose naltrexone eli LDN) on hoito, jossa immunimodulaattorina toimivaa naltreksonia käytetään äärimmäisen pienenä annoksena virallisen käyttöaiheensa ulkopuolella. Vaikuttavan ainesosan annos on LDN-käytössä vain noin yksi kymmenesosa normaaliannoksesta tai vieläkin vähemmän, minkä vuoksi LDN-hoidolla ei ole havaittu olevan sivuvaikutuksia mahdollisten ohimenevien aloitusoireiden jälkeen. LDN-hoito kehitettiin 1980-luvulla alun perin HIV-infektion ja MS-taudin hoitoon professori Bernard Biharin toimesta. Myöhemmin sillä alettiin hoitaa myös muun muassa systeemistä Lupus Erythematosusta eli SLE-tautia, ärtyneen paksusuolen oireyhtymää, kroonista väsymysoireyhtymää, fibromyalgiaa sekä muita neurodegeneratiivisia ja autoimmuunisairauksia sekä jopa syöpää. Vuonna 2007 ilmestyneen tutkimuksen mukaan Crohnin tauti menisi remissioon eli oireettomaan tilaan jopa kolmanneksella NLD-hoitoa saaneista potilaista. Viime vuosina LDN-hoidon suosio on kasvanut voimakkaasti, siitä on julkaistu yhä enemmän tutkimuksia lääketieteellisissä julkaisuissa sekä järjestetty konferensseja vuosittain.
Vaikutusmekanismi
Vaikkakin hoito luokitellaan kokeelliseksi, sille on tieteelliset perusteet. Hoito pohjautuu teoriaan, jonka mukaan ko. sairauksissa elimistö tuottaa liian vähän tiettyjä opioidipeptidejä, joilla on tärkeä rooli immuunijärjestelmän toiminnassa. Naltreksoni on opioidiantagonisti, jota on käytetty päihdevieroituksessa vuosikymmenten ajan. Se salpaa elimistön opioidireseptoreita ja sitä käytetään yleensä vähintään 50 mg päiväannoksella.
LDN-hoidossa annostus on kuitenkin vain 3-5 mg päivässä, jolloin opioidireseptorit salpautuvat vain lyhyeksi aikaa ja tämä ilmeisesti stimuloi kehoa erittämään enemmän betaendorfiinia ja enkefaliineja, joiden on osoitettu mm. lisäävän luonnollisten tappajasolujen määrää. Lisäksi naltreksoni salpaa toll-like-reseptori-4:ää (TLR-4), jolla on tärkeä rooli tulehdusreaktiossa. LDN:n on esitetty vähentävän oligodendrosyyttien apoptoosia vähentämällä peroksinitriitin tuotantoa, mikä puolestaan estää glutamaatin neurotoksisuutta. Peroksinitriitti on yhdistetty mm. MS-tautiin ja krooniseen väsymysoireyhtymään.
Endorfiiniteoriasta ja pienten naltreksoniannosten vaikutuksista koe-eläimiin on varsin paljon tutkimusnäyttöäkin, mutta itse LDN:n tutkimus on vasta alkamassa. Vuoden 2007 alkupuolella julkaistiin lupaava tutkimus LDN:n käytöstä Crohnin taudin hoidossa. Peräti 89 % tutkimuksen potilaista hyötyi lääkkeestä. Hyvin samanlaisia tuloksia saatiin vuonna 2011 julkaistussa kaksoissokkoistetussa jatkotutkimuksessa: 88 % hyötyi hoidosta (40 % lumeryhmässä) ja 33 % pääsi remissioon (8 % lumeryhmässä).
LDN:n käytöstä on julkaistu tutkimuksia myös mm. fibromyalgiassa, sklerodermassa ja HIV-infektiossa. Kaksoissokkoistettu jatkotutkimus LDN:stä fibromyalgiassa on valmistunut, mutta sen tuloksia ei ole vielä julkaistu.
LDN:ää pidetään usein immunostimulanttina, joten sen käyttö autoimmuunisairauksissa voi vaikuttaa nurinkuriselta, jopa vaaralliselta. Takana on kuitenkin rationaalinen teoria, jonka mukaan autoimmuunisairauksissa kyse ei olekaan immuunijärjestelmän liikatoiminnasta kuten aiemmin oletettiin, vaan enemmänkin vajaatoiminnasta, joka sekoittaa immuunijärjestelmän toimintaa. Tämä teoria on saamassa jalansijaa tieteellisessä yhteisössä ja sitä tukee myös LDN:n soveltuvuus kyseisten sairauksien hoitoon.
Immunoterapian käyttö syöpähoidoissa ei ole sen sijaan mitään uutta. Elimistön puolustusmekanismeja on hyödynnetty jo ainakin 1800-luvulta asti, jolloin lääkäri William Coley sai hyviä tuloksia syövän hoidossa immuunijärjestelmää stimuloivilla bakteeritoksiineilla (Coleyn toksiinit), joista on kirjoitettu vielä 2000-luvullakin. Eräs muutamia vuosia sitten julkaistu tapausselostus kuvaa, miten pitkälle edennyttä haimasyöpää sairastavan potilaan tila saatiin vakaaksi LDN:n avulla. Useita vuosia "kuolemantuomion" jälkeen potilas on edelleen työkykyinen ja voi hyvin. LDN:ää tutkitaan myös esimerkiksi munasarjasyövässä ja pään ja kaulan syövässä.
Hoito käytännössä
LDN-hoito soveltuu lähes kaikille potilaille. Sillä ei ole yhteisvaikutuksia muiden lääkkeiden kanssa, lukuun ottamatta narkoottisia kipulääkkeitä, joiden kanssa sitä ei voi käyttää. Myöskään yhtäaikaista käyttöä immunosuppressanttien kanssa ei suositella. Alkoholia voi käyttää kohtuudella. Hoitoannos on yleensä 4,5 mg, vaikeaa MS-tautia sairastavilla usein 3,0 mg. Pienempiä ja suurempiakin annoksia käytetään, mutta esimerkiksi potilaan painolla ei näytä olevan juurikaan merkitystä. Lääke otetaan usein iltayhdeksän ja aamukolmen välissä, tarkoituksena kohdistaa vaikutus ajankohtaan, jolloin elimistö tuottaa suurimman osan omista endorfiineistaan, eli 02-04 välisenä aikana. Joidenkin lääkäreiden mielestä ajankohdalla ei kuitenkaan ole väliä.
Naltreksonin normaaliannoksella on runsaasti sivuvaikutuksia, sillä se salpaa kehon luontaisen endorfiinitoiminnan lähes kokonaan. Lisäksi suuret annokset voivat olla haitallisia maksalle. LDN:ssä näitä ongelmia ei ole, sillä opioidireseptorit salpautuvat vain lyhyeksi aikaa, eivätkä pienet annokset juuri koskaan aiheuta ongelmia maksan toiminnassa. Hoidon sivuvaikutukset ovat yleensä erittäin vähäisiä. Fibromyalgiassa ja Crohnin taudissa tehdyissä tutkimuksissa naltreksonilla oli vähemmän sivuvaikutuksia kuin lumelääkkeellä. Hoidon alkuvaiheessa saattaa esiintyä muutaman päivän ajan univaikeuksia ja pahoinvointia, harvemmin vatsavaivoja. MS-taudin aiheuttama lihasjäykkyys ja -spasmit voivat väliaikaisesti pahentua.
LDN Suomessa
Suomessa naltreksonia on saatavilla 50 mg tabletteina merkillä ReVia. Tämä päihdevieroitukseen tarkoitettu annostus on liian suuri LDN-hoitoon, mutta Yliopiston apteekit ja monet muut apteekit voivat lääkärin määräyksellä valmistaa LDN:ää muihinkin annoskokoihin. Koska naltreksonin patentti ei enää ole voimassa ja koska LDN:ssä käytetty annostus on niin pieni, on hoidon hinta varsin edullinen, vain noin 20-25 euroa kuussa. Kuka tahansa lääkäri voi kirjoittaa LDN-reseptin. Suomessa LDN:ää on tähän mennessä käyttänyt muutama lääkäri lähinnä MS-taudin ja kroonisen väsymysoireyhtymän (CFS) hoidossa.
Muut sairaudet
Opioidipeptidejä koskevan tutkimusten perusteella LDN:stä voi olla apua muihinkin sairauksiin, esimerkiksi migreeniin sekä masennukseen ja muihin psykiatrisiin sairauksiin, sekä joihinkin sairauksiin, joita on epäilty autoimmuunisairauksiksi, kuten interstitielli kystiitti. Asia vaatii kuitenkin paljon lisää tutkimusta.
Aiheesta muualla
Låg dos Naltrexon
Pym
Pym voi viitata johonkin seuraavista:
Ranskan avoin tennisturnaus 2021
Ranskan avoin tennisturnaus 2021 pelattiin 30. toukokuuta – 13. kesäkuuta 2021 Pariisissa, Ranskassa. Se oli kaikkiaan 120. Ranskan avoin tennisturnaus ja kauden toinen Grand Slam -turnaus. Turnauksen alkua siirrettiin huhtikuussa 2021 viikolla eteenpäin koronarajoitusten vuoksi.
Willen Dick
Wilhelm Josef ”Willen” Dick, myös ”Willi” tai ”Willy” (10. syyskuuta 1897 Vejprty, Itävalta-Unkari – 1980 Wermelskirchen, Länsi-Saksa) oli tšekkoslovakialainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1920-luvulla.
Dick voitti kaksi mitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailujen mäkihypyssä: kultaa vuonna 1925 ja hopeaa vuonna 1927. Vuoden 1926 maailmanmestaruuskilpailuissa hän edusti Saksaa nimellä Wilhelm Dick.
Heikki Kröger
Heikki Kröger (26. kesäkuuta 1867 – 9. toukokuuta 1918) oli kotkalainen varastonhoitaja ja punakaartin keskisen rintaman päälliköitä Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918.
Suomen sisällissota
Suomen sisällissodassa Kröger toimi punaisten Mäntyharjun ja Savitaipaleen rintamien ylipäällikkönä, kunnes joutui juopottelun takia väistymään Aleksei Osipovin tieltä sivuun tehtävistään. Sodan jälkeen hän joutui valkoisten sotilastuomioistuimen eteen Kotkassa, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Heikki Kröger esiintyy Antti Tuurin romaanissa Suuri asejuna Pietarista.
Yksityiselämä
Krögerillä oli 3 lasta.
Peikko (Arda)
Peikot ovat J. R. R. Tolkienin romaaneissa esiintyviä isokokoisia olentoja, jotka ovat hyvin vahvoja, mutta vähä-älyisiä.
Skandinaavinen mytologia kuvasi peikot maagisiksi olennoiksi, joilla oli erikoistaitoja. Tolkienin peikot puolestaan olivat pahoja ja tarpeeksi älykkäitä osatakseen puhua. Skandinaavisen mytologian peikkojen tavoin myös Tolkienin peikot muuttuvat kiveksi, jos auringonvalo osuu niihin.
Peikkojen alkuperä
Ensimmäiset peikot olivat alkuperäisen Mustan Ruhtinaan, Melkorin, luomuksia Ensimmäiseltä Ajalta. Kukaan ei tiedä miten Melkor loi ne, vaikka Tarussa sormusten herrasta entti Puuparta kuvaili niitä "enttien irvikuviksi", kuten örkkejä pidettiin haltioiden irvikuvina. Vaikka ei tiedetä olivatko ne tärveltyjä enttejä vai eivät, ne oli tehty rappeuttamalla jostain toisesta lajista, sillä Melkor ja Sauron eivät osanneet luoda elämää, vain turmella jo olemassaolevia olentoja.
Esiintymiset Tolkienin kirjoissa
Kirjassa Hobitti eli sinne ja takaisin esiintyi kolme kivipeikkoa: Tom, Bertti ja Viljami. Kirjassa hobitti Bilbo Reppuli ja Thorin Tammikilven johtama 13 kääpiön joukko joutuu niiden vangiksi, kunnes velho Gandalf Harmaa matki niiden ääniä ja sai ne tappelemaan keskenään, kunnes aurinko nousi kivettäen peikot.
Tarussa sormusten herrasta Sormuksen Saattuen joutuessa Moriassa taisteluun örkkejä vastaan, he kohtaavat myös niitä avustavan luolapeikon. Vuorenpeikkoja ja olog-hain edustajia osallistui Pelennorin kenttien taisteluun. Sauronin tuhouduttua suuri osa peikoista joko pakeni tai tuhoutui.
Kaarlo Roine
Kaarlo Vilho Roine (5. huhtikuuta 1891 – 5. toukokuuta 1918) oli helsinkiläinen autonkuljettaja ja yksi punakaartin keskisen rintaman päälliköitä Suomen sisällissodan aikana. Hän kuului Vihtori Hasun johtamaan esikuntaan esikuntapäällikkönä. Sodan jälkeen hän jäi valkoisten vangiksi, joutui sotaoikeuteen ja sai kuolemantuomion. Roine ammuttiin toukokuussa 1918.
Bertil Carlsson
Ragnar Alfred Bertil Carlsson (25. elokuuta 1903 Täby – 26. marraskuuta 1953 Tukholma) oli ruotsalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1920-luvulla. Hän voitti pronssia vuoden 1927 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Cortina d'Ampezzossa. Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928 hän sijoittui kymmenenneksi.
Washingtonin piirikunta (Virginia)
Washingtonin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 53 740 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin asutuskeskus on Abingdonin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1776.
Inter Club d'Escaldes
Inter Club d'Escaldes on jalkapalloseura Escaldes-Engordanyn kunnasta. Seura pelaa Andorran korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisióssa, jonne nousi kaudeksi 2017–18. Se on voittanut Andorran mestaruuden kolmesti vuosina 2020, 2021 ja 2022.
Mordor
pienoiskuva|Mordorin tunnus: Punainen Silmä mustalla taustalla. Mordor on paikka J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailma Keski-Maassa.
Support Lesbiens
thumb|Yhtyeen solisti Kryštof Michal. Support Lesbiens on tšekkiläinen yhtye. Yhtyettä on kuvattu osaksi New Age -genreä, vaikka sen musiikki sisältääkin monia rock-piirteitä.
Mordor
Nimi
Nimellä Mordor on itse asiassa kaksi merkitystä: Musta Maa sindariksi ja Varjon Maa quenyaksi. Alku mor merkitsee "mustaa" tai "varjoa". Dor merkitsee maata. Quenyaksi "mordo" tarkoittaa varjoa. Mor nähdään myös esimerkiksi Moriassa ("Musta kuilu") ja dor esimerkiksi Gondorissa ("Kivimaa") ja Doriathissa ("Aidattu maa").
Maantiede
pienoiskuva|300px|Mordorin sijainti punaisella ja sen vaikutuspiiri vaaleanpunaisella Keski-Maan [[Kolmas Aika|kolmannella ajalla.]] pienoiskuva|350px|Mordorin, Gondorin ja Rohanin kartta Keski-Maan kolmannella ajalla.
Sijainti ja rajanaapurit
Mordor sijaitsi Anduin-joen itäpuolella. Sen rajanaapurit olivat Gondor lännessä, Rhûn pohjoisessa, Harad etelässä ja Khand idässä. Anduinin ja Mordorin välissä oli Ithilienin maakunta, joka kuului Gondorille.
Ympäröivät vuoret ja sisäänpääsyt
Toinen tunnettu sisäänpääsy oli Varjovuorilla sijaitseva Cirith Ungolin sola. Sinne pääsi Morgulin laaksosta, mutta laaksoa ja sinne vievää tietä suojasi Minas Morgulin kirottu kaupunki, jossa Angmarin Noitakuningas ja muut Nazgûlit asuivat. Cirith Ungolin solaan johti myös toinen, salaisempi tie, jonne pääsi Morgulin laaksossa sijaitsevia portaita pitkin. Portaat johtivat luolaan, jossa asui hämähäkkiä muistuttava ikivanha olento, Lukitari. Luola johti Cirith Ungoliin, jota vartioi Cirith Ungolin torni.
Mordorin sisällä
Mustan Portin takana oli Ûdunin tasanko, jossa sijaitsi paljon Mordorin armeijoille aseita, haarniskoja ja sotakoneita tuottavia kaivoksia, asepajoja ja tehtaita. Ûdunia suojasivat lukuisat linnakkeet, kuten Durthangin linna. Ûdunista johti pois Rautakitana tunnettua kapea sola, jonka takana sijaitsi tuliperäinen Gorgorothin tasanko.
Vice
Vice voi tarkoittaa seuraavia:
Mordor
Mordorin sisällä
Gorgoroth oli karu ja eloton alue, jossa ei ollut elämiä tai kasveja lukuun ottamatta kitukasvuisia pensaita ja vertaimeviä hyönteisiä, joiden selkäpanssarissa oli punaista silmää muistuttava merkki. Tasangon peitti tuhka ja tomu, jotka olivat lähtöisin Tuomiovuoresta. Tuomiovuori oli Mordoria ympäröiviä vuoria huomattavasti pienempi tulivuori. Sen jatkuvat purkaukset sinkosivat taivaalle tuhkaa, joka teki hengittämisen vaikeaksi. Tasangon päällä oli savupilvi, joka ei päästänyt auringonvaloa lävitseen. Tuomiovuoren lisäksi Gorgorothissa sijaitsi Barad-dûr, Sauronin linnoitus ja asuinpaikka. Se sijaitsi Gorgorothin reunalla ja Tuhkavuorten eteläpäässä.
Gorgothin takana oli Núrn, jossa Sauronin orjat asuivat. Núrnissa maa oli hedelmällistä, koska Tuomiovuoren tuhka hedelmöitti sitä ja maa oli ravinteikasta. Siellä sijaitsi suuri sisämeri. Núrnin sisämeren vesi oli suolaista.
Núrnin takana oli teitä, jotka johtivat Haradiin. Sauronin palvelijat käyttivät niitä, kun he menivät Haradiin verottamaan Sauronia palvelivia kansoja, kuten haradrimia.
Varhaiset tiedot
Mordor oli muinaisjäännös Morgothin tuhoisista töistä, sillä se näytti muuttuvan jatkuvasti valtaisien tulivuorenpurkausten vuoksi. Mordoria ei ollut mainittu Keski-Maan aikakirjoissa, ennen kuin Musta Ruhtinas Sauron valitsi Mordorin valtakunnakseen vuonna 1000 Auringon Toista Aikaa. Hän ei ollut kuitenkaan Mordorin ensimmäinen asukas, sillä hämähäkkiolento Lukitari oli asunut vuosisatoja aiemmin Cirith Ungolissa sijaitsevassa luolassa.
Sauron ja Mordor
Sauronin valintaan vaikutti monta syytä. Varjovuoret ja Tuhkavuoret suojasivat Mordoria hyvin númenorilaisilta ja Sauron kykeni käyttämään Tuomiovuoren tulia noituuteen. Sauron keräsi ympärilleen paljon örkkejä ja peikkoja. Hän aloitti Barad-dûrin rakentamisen.
Samaan aikaan Númenorilaisruhtinas Elendil ja hänen poikansa Isildur ja Anárion olivat perustaneet Arnorin ja Gondorin valtakunnat. Sauronin örkit valloittivat Minas Ithilin Varjovuorten kupeessa, mutta hyökkäys pysäytettiin Osgiliathiin ja Haltiain ja Ihmisten Viimeinen Liitto hyökkäsi Mordoriin. Vuonna 3434 haltiat ja ihmiset löivät Sauronin armeijat Dagorladin taistelussa. Viimeisen Liiton joukot astuivat Mordoriin ja aloittivat Barad-dûria piirityksen. Seitsemän vuoden jälkeen Sauron astui Mustasta Tornista ja surmasi Gil-galadin ja Elendilin. Isildur leikkasi Suurimman Sormuksen Sauronin sormesta, mutta ei ahneudessaan tuhonnut sitä. Sauronin henki pakeni Dol Gulduriin ja Barad-dûr kaadettiin maan tasalle.
Sauronin vakoojat kaappasivat vuonna 3017 Klonkun ja veivät sen Barad-dûriin kidutettavaksi. Klonkkua kuulusteltiin, kunnes se mainitsi nimet Kontu ja Reppuli. Sauron lähetti sormusaaveet Kontuun hakemaan Suurinta Sormusta.
Vuonna 3019 Sauron aloitti hyökkäyksensä Gondoria vastaan. Noitakuningas johdatti armeijan Minas Morgulista ja Sauron lähetti Mustalta Portilta lisäjoukkoja. Minas Tirith joutui piirityksiin, mutta Gondorin ja Rohanin joukot tuhosivat armeijan ja Noitakuningas kaatui. Armeija oli kuitenkin vain osa Sauronin todellisista joukoista, sillä suuri osa niistä oli vielä Mordorissa.
Barad-dûr, Musta Portti ja Hammastornit sortuivat ja Gorgorothin tasanko halkeili maanjäristyksen voimasta. Sauron ja loput sormusaaveista tuhoutuivat ja Mordorin joukot pakenivat tai antautuivat ilman johtajaa. Tuomiovuori purkautui suurella voimalla, mutta kotkat pelastivat Frodon ja Samin purkaukselta.
Aragorn kruunattiin Mordorin häviön jälkeen kuninkaaksi ja hän päätti, että Núrnin orjat vapautettaisiin ja luovutti heille kaikki maat Núrnin sisämeren lähistöllä. Gorgorothista tuli taas karu autiomaa, eikä siellä asunut enää örkkejä ja muita pahuuden voimia palvelevia olentoja. Sauron ja sormusaaveet olivat tuhoutuneet ja Mordor joutui jälleen Gondorin vallan alaisuuteen.
Rajavartiolinnakkeet Mordorissa
Gondorilaiset rakensivat Mordoriin rajavartiolinnakkeita siltä varalta, etteivät örkit palaisi sinne. He rakensivat muun muassa Hammastornit, Durthangin ja Cirith Ungolin tornin. Gondor kuitenkin rappioitui ja vuonna 1636 Kolmatta Aikaa Suuri Rutto tuli Mordorista ja tappoi paljon Gondorin asukkaita. Gondorilaiset hylkäsivät linnoituksensa Mordorissa ja ne joutuivat pian örkkien haltuun. Vuonna 1980 Nazgûlien herra kokosi muut sormusaaveet Mordoriin ja valloitti vuonna 2002 Minas Ithilin, josta tuli Minas Morgul. Minas Ithilin palantír, joka tunnettiin nimellä Ithil-kivi, annettiin myöhemmin Sauronille.
Mordor ja Uruk-hai
Vuonna 2745 uruk-hai-niminen uudenlainen örkkirotu tuli Mordorista ja tuhosivat Osgiliathin. Sauron, joka oli asunut Dol Guldurin linnoituksessa Synkmetsässä, palasi vuonna 2942 salaa Mordoriin. Yhdeksän vuotta myöhemmin hän julisti palanneensa ja aloitti Mustan Tornin jälleenrakentamisen. Hän loi olog-hai-nimisen peikkorodun, joka kesti auringonvaloa. Hän myös keräsi ympärilleen örkkejä, eteläisiä ja itäläisiä.
Mordor elokuvissa
Peter Jacksonin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa Mordor kuvattiin Uudessa Seelannissa, kuten myös muut elokuvien paikat. Osa paikoista, kuten Barad-dûr ja Cirith Ungolin torni, toteutettiin pienoismalleilla ja tietokoneanimaatiolla. Kuninkaan paluussa Tuomiovuorena käytettiin Mount Ngauruhoe -tulivuorta. Kuninkaan paluussa Mordorin mittasuhteita on muuteltu, esimerkiksi Barad-dûr näkyy Mustalta Portilta, vaikka niiden välissä on satojen kilometrien välimatka, ja kaiken lisäksi vuoria.
Be Quick 1887
Be Quick 1887 on jalkapalloseura Groningen kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1887. Be Quick on voittanut kertaalleen Alankomaiden mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 1920.
Presidentillinen palatsi (Taiwan)
Presidentillinen palatsi on Kiinan tasavallan presidentin virallinen toimisto, jossa presidentti ja hänen kansliansa työskentelevät.
Historia
Rakennustyö aloitettiin vuonna 1912 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1919. Rakennuksen alkuperäinen käyttäjä oli Taiwanin kenraalikuvernööri saaren ollessa osa Japanin imperiumia. Palatsin suunnitteli Uheiji Nagano, jonka työ oli yksi seitsemästä suunnittelukilpailuun ilmottautuneista ehdokkaista. Uheijin työ sijoittu aluksi toiseksi kisassa, mutta ensimmäiseksi tulleen työn tultua hylätyksi sen muistuttaessa liikaa Haagissa sijaitsevaa Rauhanpalatsia. Rakennustyömaan tieltä raivattiin Kungfutselle ja Guan Yulle pyhitetyt tempelit, lammikko ja muutama talo. Kustannukset olivat 2,8 miljoonaa jeniä. .
Nykyään
Palatsi avasi ovensa yleisölle vuonna 1995 ja keskimäärin siellä vierailee 10 000 turistia kuukaudessa. Huoneita palatsissa on yli 300 ja suurin osa niistä on edelleen Taiwanin hallinnon käytössä. . Sisäänpääsy ei maksa mitään ja turisteja otetaan vastaan arkisin vain 9–11:30 välisenä aikana.
Tohtori
Tohtori ( 'opettaja') on korkeimman yliopistollisen tutkinnon nimitys. Tohtorintutkinto pätevöittää ennen kaikkea tutkimustoiminnan vaativiin asiantuntija- ja esimiestehtäviin. Yliopiston ja ammattikorkeakoulun korkeimpiin virkoihin vaaditaan yleensä tohtorintutkinto. Professorin virkaan tohtorintutkintoa ei teoriassa vaadita; sen sijaan edellytetään tieteellistä tai taiteellista pätevyyttä sekä opetustaitoa. Käytännössä professori, jolla ei ole tohtorintutkintoa, on kuitenkin harvinainen muilla kuin taidealoilla. Tohtoriksi opiskelevaa kutsutaan jatko-opiskelijaksi. Jos tohtoriopintoja tehdään työsuhteessa yliopistoon, niin tällöin työtehtävästä käytetään tohtorikoulutettavan tai väitöskirjatutkijan nimikettä.
Tohtorintutkinnot Suomessa
Vuonna 2006 lähes 20 % tohtorintutkinnoista suoritettiin teknisellä alalla. Myös luonnontieteissä ja lääketieteissä suoritettiin runsaasti tohtorintutkintoja. Naisten osuus suoritetuista tutkinnoista oli vuonna 2006 noin 48,9 %. Suomen ensimmäinen naistohtori oli Karolina Eskelin (lääketiede ja kirurgia 1895) ja toinen Tekla Hultin (taloushistoria 1896). Ulkomailla ensimmäisenä väitteli kemisti Lydia Sesemann (Zürichin yliopisto 1874).
Tällä hetkellä Suomessa voi suorittaa seuraavat tohtorintutkinnot:
Suomessa eniten tohtoreita valmistuu Helsingin yliopistosta, 27 %, Aalto-yliopiston teknillisestä korkeakoulusta, 11 %, Oulun yliopistosta, 10 % ja Turun yliopistosta, 9 % (vuonna 2006). Kaikille hyväksi arvioiduille tutkimushankkeille ei riitä Suomessa rahoitusta, ja rahoituksesta joudutaan usein kilpailemaan. Tutkijakoulutuksen sisältöä on kehitetty viime aikoina niin, että tohtorit voisivat sijoittua enemmän myös elinkeinoelämään. Monilla aloilla yksityisen, tyypillisesti teollisuudelta saadun rahoituksen määrä onkin jo huomattava.
Tohtorintutkintojen määrä on Suomessa nelinkertaistunut viimeisten 20 vuoden aikana (vuonna 1986 valmistui 349 tohtoria). Suomessa on työelämässä noin 16 000 tohtorintutkinnon suorittanutta ja vuosittain valmistuu noin 1 400 uutta tohtoria, joten tohtoreiden kokonaismäärä kasvaa nopeasti. Tohtoreista noin 10 000 työskentelee tutkimus- ja tuotekehitystehtävissä. Enemmistö tohtoreista työskentelee julkisella sektorilla, mutta suhdeluku riippuu voimakkaasti opintojen alasta. Tohtoreiden osuus yritysten tutkimushenkilöstöstä on verrattain pieni, mutta liike-elämään työllistyneiden tohtoreiden määrä on kuitenkin ollut tasaisessa kasvussa. Tutkinnon suorittaneista työttömänä on vain noin 2 %.
Jatko-opintojen kulku
Tullakseen tohtoriksi opiskelijan täytyy hakeutua yliopistoon ja kirjoittautua jatko-opiskelijaksi. Tohtorikoulutettavaa nimitetään myös tohtoriopiskelijaksi tai doktorandiksi. Pohjakoulutuksena on ylempi korkeakoulututkinto tai erikoistapauksissa alempi korkeakoulututkinto. Ennen pohjakoulutukseksi vaadittiin lisensiaatintutkinto, mutta nykyään tohtorintutkinto suoritetaan yleensä ylemmän korkeakoulututkinnon pohjalta suorittamatta välissä lisensiaatintutkintoa.
Tohtorintutkinnon tärkein osa on väitöskirjan laatiminen ja sen puolustaminen julkisesti. Väitöskirja voi olla joko kirjallisesti yhtenäinen kokonaisuus eli monografia tai useista erillisistä tieteellisistä artikkeleista koostuva artikkeliväitöskirja eli ns. nippuväitöskirja. Väitöskirjan lisäksi tulee suorittaa tutkimusalaan ja -menetelmiin liittyviä syventäviä opintoja. Lisensiaatintutkinnon suorittaneilta jatko-opiskelijoilta vaaditaan tohtorintutkintoon liittyviä opintoja vähemmän kuin ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneilta.
Arvonmerkit
Tohtorintutkinnon suorittaneiden arvonmerkit ovat tohtorinhattu, jonka väri riippuu tieteen- tai taiteenalasta, ja usein tohtorinmiekka. Miekan sijaan joissakin korkeakouluissa ja tiedekunnissa on käytössä muunlainen arvonmerkki, esimerkiksi Itä-Suomen yliopistossa tohtorinviitta ja Aalto-yliopistossa tohtorinkaulus sekä teologeilla Raamattu.
Riemutohtori
Riemutohtoriksi voidaan promovoida tohtori, jonka väittelemisestä ja promootiosta on kulunut aikaa 50 vuotta. Riemukunniatohtoriksi voidaan puolestaan promovoida tohtori, jonka kunniatohtoriksi nimeämisestä on kulunut 50 vuotta. Tiettävästi ensimmäinen Suomen riemukunniatohtori oli historioitsija Eino Jutikkala. Riemutohtoreita ovat muiden muassa myös Erkki Kansanaho (2000), Johannes Salminen (2008) Mauno Koivisto (2011), ja Kari Lagerspetz (2011).
Kunniatohtori
Kunniatohtorille yliopiston tiedekunta on myöntänyt tohtorin arvonimen huomionosoitukseksi ansioista akateemisen maailman ulkopuolella. Henkilöä, jolla jo on akateeminen tohtorin arvo ja professuuri, voidaan nimittää kunniaprofessoriksi.
Tohtorintutkinto ulkomailla
Tohtorintutkintojen nimet vaihtelevat maittain, mutta kansainvälisesti yleisimpiä ovat latinankielisestä kantasanasta Doctor johdetut nimikkeet. Suomalaisten tohtorintutkintojen englanninkielisissä lyhenteissä yleisimpiä käännöksiä ovat alasta riippuen D.Sc. (Doctor of Science) tai Ph.D. (Doctor of Philosophy).
Anglosaksisessa maailmassa tavanomaisin englanninkielinen nimitys on edellä mainittu Ph.D.. Muita ovat mm.
Saksankielisissä maissa käytetään nimikettä Dr. (Doktor), jota täydennetään opiskelualaa vastaavalla latinankielisellä nimityksellä; esimerkiksi luonnontieteistä väitellyt on '''Dr. rer. nat.' (Doktor rerum naturalium''). Poikkeuksen tekevät teknilliset alat, joissa suomalaista tekniikan tohtoria vastaa Dr.-Ing. (Doktor-Ingenieur).
Työelämä
Tohtorintutkinnon suorittaneet ovat tilastollisesti korkeapalkkaisin koulutustasoryhmä, sillä tutkinnon suorittaneiden keskipalkka on hieman ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneiden keskipalkkaa korkeampi. Tohtorintutkinnon suorittaneet työskentelevät pikemminkin julkisella sektorilla kuin yksityisellä sektorilla.
Noin 7 prosenttia suomalaisen liike-elämän toimitusjohtajista on suorittanut tohtorintutkinnon. Tunnettuja tohtorintutkinnon suorittaneita suomalaisten pörssiyhtiöiden toimitusjohtajia ovat muun muassa Matti Alahuhta, Mika Ihamuotila, Björn Wahlroos.
Jotkut työelämän johtotehtävissä toimivat ovat saaneet kunniatohtorin arvon (lat. doctor honoris causa). Esimerkiksi Jorma Ollila on saanut kunniatohtorin arvon kolmesta eri tiedekunnasta.
Merrill Lynch
Merrill Lynch oli yksi maailman suurimmista rahoitusalan yrityksistä. Sen perustivat vuonna 1914 Charles E. Merrill ja Edmund C. Lynch. Merrill Lynchin pääkonttori sijaitsi New York Cityssä. Merrill Lynchillä oli konttoreita 37 maassa ja vuoden 2006 lopussa yhtiössä työskenteli 56 200 henkilöä. 1. tammikuuta 2009 Bank of America osti Merrill Lynchin.
Myynti
Bank of America ilmoitti 14. syyskuuta 2008 ostavansa subprime-kriisin vuoksi vaikeuksiin ajautuneen Merrill Lynchin. Kauppahinta oli 50 miljardia dollaria eli vajaat 35 miljardia euroa. Kauppa toteutui 1. tammikuuta 2009. Sen myötä Bank of America nousi JPMorgan Chasen ja Citigroupin ohi Yhdysvaltain suurimmaksi pankiksi. Pankin varallisuus oli kaupan jälkeen noin 2,7 biljoonaa dollaria.
Cardiochiles apicalis
Cardiochiles apicalis on Cardiochiles-sukuun ja vainopistiäiset-heimoon (Braconidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Cresson vuonna 1873. Sillä ei ole alalajeja.
Schiedamse Voetbal Vereniging
Schiedamse Voetbal Vereniging eli usein lyhyemmin SVV on jalkapalloseura Schiedamin kaupungista. SVV on perustettu vuonna 1904. Seura on voittanut kertaalleen maansa mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 1949.
Daniel Mizonzo
Daniel Mizonzo (s. 29. syyskuuta 1953) on brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1981 ja nimitettiin Nkayin hiippakunnan piispaksi 16. lokakuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Leonardo Sandri ja Robert Sarah.
BSV Limburgia
BSV Limburgia tai SV Limburgia on jalkapalloseura Brunssumin kaupungista. Seura on voittanut kertaalleen Alankomaiden mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 1950.
Claudia Schiffer
Ura
Schiffer aloitti mallintyöt vuonna 1987, kun hänet oli huomattu düsseldorfilaisessa yökerhossa. Samana vuonna hän esiintyi myös Elle-lehdessä, ja jo hetken kuluttua hän toimi Chanelin kasvona. Chanelin lisäksi Schiffer on toiminut lähes kaikkien tärkeimpien ja suurimpien muotitalojen (esim. Yves Saint Laurent, Ralph Lauren) kasvona useaan otteeseen. Hänen varsinaista kulta-aikaansa oli 1990-luku, mistä alkaen hän on poseerannut yli 500:n muoti- ja aikakauslehden kannessa, muun muassa TIME:n, ja oli hän oli ensimmäinen malli joka pääsi Rolling Stonen 10 Most Beautiful Woman -listalle. 2010-luvulla Schiffer on ollut mm. L'Oréalin mainoskasvona.
Schiffer on tehnyt myös uraa näyttelijänä. Hän on esiintynyt muutamassa elokuvassa sekä vieraillut televisiosarjoissa kuten Dharma & Greg ja Sukuvika.
Yksityiselämä
Schiffer on naimisissa brittiläisen elokuvaohjaajan ja -tuottajan Matthew Vaughnin kanssa. Heillä on kolme lasta: Caspar Matthew De Vere Drummond (s. 30. tammikuuta 2003), Clementine De Vere Drummond (s. 11. marraskuuta 2004) ja Cosima Violet De Vere Drummond (s. 14. toukokuuta 2010). Lapset ovat saaneet sukunimensä Vaughnin biologisen isän, George De Vere Drummondin, mukaan.
Cyril Ornadel
Erottamisen jälkeen Ornadel liittyi ENSA:an, jonka mukana hän oli viihdytyskiertueilla liittoutuneiden rintamalla toisen maailmansodan aikana. ENSA (Entertainments National Service Assiociation) oli järjestö, joka oli perustettu tätä tarkoitusta varten Britannian armeijan yhteyteen.
Kapellimestarina
Sodan jälkeen hän kiinnostui näyttämömusiikista ja toimi orkesterinjohtajana erilaisissa varieteeohjelmissa. Vuonna 1950 hänestä tuli 25-vuotiaana West End-teatterin kaikkien aikojen nuorin ylikapellimestari. Hän oli mukana ”Take it From Here”-kuunnelmasarjassa, jota radioitiin BBC:ssä vuodesta 1948 vuoteen 1960.
Yleisön tietoisuuteen ja suosioon hän nousi johtaessaan orkesteria ITV-televisioyhtiön ”Sunday Night”-varieteeohjelmissa Lontoon Palladium-teatterissa. Ohjelmasarjaa tehtiin 1955–1967.
Samanaikaisesti hän oli kapellimestarina monissa suosituissa musikaaleissa, kuten ”Kismet”,” Call me Madam”, ”Wonderful Town”, ”The King and I”, ”Kiss Me Kate”,” Plain and Fancy” ja tunnetuimpana My Fair Lady.
Somerville
Somerville voi tarkoittaa:
Cyril Ornadel
Säveltäjänä
Musikaalien johtamisen lisäksi hän myös sävelsi niitä. Ensimmäisenä ilmestyi ”Star Maker” (1956), ja vuonna 1963 hänen tunnetuin teoksensa ”Pickwick”. Se perustuu Charles Dickensin romaaniin Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit.
Vuonna 1973 sai ensi-iltansa musikaali ”Treasure Island” (Aarresaari), joka perustuu Robert Louis Stevensonin samannimiseen romaaniin. Seuraavaksi tuli ”The Great Expectations” (Suuria odotuksia, 1975), joka perustuu myös Charles Dickensin romaaniin (romaani on suomennettu). Hän sävelsi vielä musikaalin ”Once More Darling” (1978).
Monista hänen sävellyksistään on tullut ikivihreitä. Suosituimpia ovat olleet ”Portrait of My Love” ja ”If I Ruled the World”.
”Portrait of My Love” oli hitti vuonna 1960 Matt Monron levyttämänä. Suomessa se tunnetaan nimellä ”Haavekuva”, ja sen ovat levyttäneet muun muassa Olavi Virta (1961), Timo Jämsen (1961) ja Topi Sorsakoski (1991). ”If I Ruled the World” on ”Pickwick”-musikaalista, ja sen teki maailmalla tunnetuksi musikaalin pääosassa esiintynyt Sir Harry Secombe. Eino Grön on levyttänyt sen suomeksi vuonna 1974 nimellä ”Jos saisin nyt maan”.
Yhteistyökumppaneita
Ornadel aloitti 1950-luvulla menestyksellisen yhteistyön sanoittaja ja käsikirjoittaja David Croftin kanssa, ja he tekivät useita satoja lauluja BBC:n varieteeohjelmiin.
Hänellä oli yhteistyökumppaneina myös monia tunnettuja muusikoita ja näyttelijöitä, muun muassa kapellimestari Leonard Bernstein, laulajat Bing Crosby, Nat King Cole ja Mario Lanza ja näyttelijät Yul Brynner, Judy Garland ja Rex Harrison. Harrisonista kerrotaan, että hänen varalleen oli tehty suunnitelma ”My Fair Ladyn” ensi-iltaan Lontoossa 1958. Koska häntä luonnehdittiin pikkutarkaksi ja hankalaksi, Ornadel oli varautunut siihen, ettei Harrison hyväksy häntä kapellimestariksi. Tämän vuoksi musikaalin aikaisemmin Broadwaylla johtanut kapellimestari Franz Allers oli takahuoneessa päivystämässä. Kaikki meni kuitenkin hyvin, ja Ornadel johti esityksen.
Eipä Ornadel itsekään saanut aina kehuja. Vaikka häntä ihmisenä pidettiin miellyttävänä ja ystävällisenä, monet orkesterimuusikot kuvailivat häntä kovaksi kurinpitäjäksi ja simputtajaksi.
Palkinnot
Hän sai Ivor Novello Awards- palkinnot muun muassa edellä mainituista kahdesta ikivihreästä sekä ”Treasure Island”- ja ”The Great Expectations”-musikaaleista. Monet hänen levytyksistään ovat myyneet kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Yksityiselämä
Hän solmi 1961 avioliiton israelilaissyntyisen Shoshana Shapiran kanssa. Perheeseen syntyi kaksi poikaa ja tytär. Jäätyään eläkkeelle 1989 hän muutti vaimonsa kanssa Israeliin ja asui siellä kuolemaansa saakka. Israelissa hän kirjoitti omaelämäkertansa ”Reach for the Moon”, joka julkaistiin vuonna 2007.
Goris tsikhe
thumb|300px|Goris tsikhe. Goris tsikhe (, "Gorin linnoitus") on keskiaikainen linnoitus Georgiassa. Se kohoaa Gorin kaupungin yläpuolella kallioisella kukkulalla.
Nimi "Goris tsikhe" esiintyy ensimmäisen kerran 1200-luvun kirjoituksissa, mutta arkeologisten todisteiden mukaan paikka on ollut linnoitettuna jo viimeisillä vuosisadoilla ennen ajanlaskun alkua. Linnoitus vartioi sotilaallisesti ja taloudellisesti tärkeitä teitä, ja siinä pidettiin suurta varuskuntaa. 1500-luvulla osmanit valloittivat sen pelotellakseen Tbilisiä, minkä jälkeen se vaihtoi toistuvasti isäntää turkkilaisten, georgialaisten ja persialaisten kesken. Linnoitus sai nykyisen muotonsa kahden georgialaisen kuninkaan hallinnossa, Kartlin hallitsija Rostomin aikana 1630-luvulla ja Erekle II:n aikana vuonna 1774. Sen jälkeen kun Venäjän keisarikunta oli liittänyt Georgian itseensä vuonna 1801, linnoitukseen perustettiin venäläisen krenatööripataljoonan varuskunta. Linnoituksen merkitys kuitenkin vähitellen laski, eikä sille ollut enää käyttöä. Brittiläinen Encyclopaedia Metropolitana raportoi vuonna 1845:
Goris tsikhe vahingoittui huomattavasti maanjäristyksessä vuonna 1920. Parhaiten säilynyt rakennelma on Tskhra-kara (“yhdeksänporttinen”), joka on suunnattu länteen ja johon liittyy täydentäviä muureja etelässä ja idässä.
Luettelo ei-YK-vetoisista kriisinhallintaoperaatioista
Tämä on luettelo ei-YK vetoisista kriisinhallintaoperaatioista. Luettelot ovat kronologisia maanosittain.
Type 98
Type 98 eli ZTZ-98 on kiinalainen taistelupanssarivaunu. Vaunua tuotettiin lopulta vain vähäisiä määriä ja se korvattiin Type 99 -vaunulla. Kansan vapautusarmeijalla on käytössään muutama kymmenen Type 98 -vaunua.
Kehitys
230px|thumb|vasen|Type 98 -vaunuja paraatissa. Kiina aloitti uuden taistelupanssarivaunun kehittelyn ilmeisesti 1970-luvulla. Vastuussa sen kehittelystä olivat tehdas 617 ja instituutti 201. Alkuperäinen projektinimi oli 1224, jota seurasi 1226 ja 1226F. Alkuperäisiin suunnitelmiin kuului saksalainen dieselmoottori ja 120 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna. Lopulta tehtiin kuitenkin päätös siitä, että uusi panssarivaunu pohjautuisi venäläisen T-72-vaunun alustalle. Uusien suunnitelmien kehittely aloitettiin vuonna 1989, ja tehdas 617 sai valmiiksi vaunun ensimmäisen prototyypin seuraavana vuonna. Neljä muuta prototyyppiä rakennettiin vuoteen 1992 mennessä. Kehitystyön edistyessä vaunun etuosan suojausta paranneltiin ja vaunun kanssa kokeiltiin useita erilaisia ammunnanhallintajärjestelmiä. Kehitystyö jäädytettiin vuonna 1998 ja samoihin aikoihin vaunusta tilattiin rajoitettu tuotantoerä. Julkisuudessa vaunu esiteltiin ensimmäisen kerran sotilasparaatissa lokakuussa 1999. Vaunua tuotettiin kaikkiaan ilmeisesti alle 100 kappaletta. Tuotanossa Type 98 -vaunun korvasi nopeasti Type 99. Kansan vapautusarmeijan maavoimilla oli vuonna 2014 käytössään arviolta 40 Type 98A -vaunua.
Piirteet
230px|thumb|vasen|Type 98 edestä kuvattuna. Type 98 -vaunussa oli useita parannuksia panssaroinnin, liikekyvyn ja tulivoiman saralla verrattuna aikaisempiin kiinalaisiin taistelupanssarivaunuihin. Sen alusta on hyvin samankaltainen T-72-vaunun kanssa. Vaunun ajajan tilat ovat vaunun etuosassa, muun miehistön tilat ja tykkitorni keskellä, sekä moottori vaunun takaosassa. Type 98 on hieman pidempi kuin T-72 ja sen etuosassa on komposiittipanssarointi. Vaunun pääase on 125 mm sileäputkinen automaattilataajalla varustettu panssarivaunukanuuna, joka on ilmeisesti tuotantonimeltään ZPT-98. Kanuunalla voi ampua laserohjattuja panssarintorjuntaohjuksia. Automaattilataaja on identtinen T-72-vaunujen lataajan kanssa ja se mahdollistaa kanuunan ampumisen noin 8 kertaa minuutissa. Manuaalisesti ladattaessa tulinopeus on 1–2 laukausta minuutissa. Voimanlähteenä toimii 150HB883kW dieselmoottori, joka tuottaa 1 200 hevosvoimaa. Eri lähteiden mukaan vaunu painaa 48–50 tonnia. Huippunopeus vaihtelee samoin lähteen mukaan 65–75 km/h.
Sigmund Ruud
Sigmund Ruud (30. joulukuuta 1907 Kongsberg – 7. huhtikuuta 1994 Oslo, Norja) oli norjalainen mäkihyppääjä.
Hän hallitsi yhdessä veljiensä Birgerin ja Asbjørnin kanssa mäkihyppyä 1920- ja 1930 -luvuilla. Vuoden 1928 talviolympialaisissa St. Moritzissa hän voitti hopeaa mäkihypyssä. Seuraavana vuonna järjestetyissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti mäkihypyssä kultaa ja vuonna 1930 pronssia. Hän osallistui myös Holmenkollenilla järjestettyihin kilpailuihin sekä vuoden 1932 talviolympialaisiin, joissa sijoittui seitsemänneksi. Hän kilpaili myös ensimmäistä kertaa olympialajina olleessa alppihiihdossa vuoden 1936 talviolympialaisissa
Sigmund Ruudia ja Jacob Tullin Thamsia pidetään mäkihypyn Kongsberger-tekniikkana tunnetun hyppytyylin kehittäjinä. Tyylissä ylävartaloa taivutetaan lantiosta ja kädet viedään eteen. Tekniikan avulla hyppyjen pituudet kasvoivat huomattavasti.
Ansioistaan mäkihyppääjänä Ruudille myönnettiin Holmenkollen-mitali vuonna 1949.
Ernest Kombo
Ernest Kombo (27. maaliskuuta 1941 – 22. lokakuuta 2008) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hän syntyi Pointe-Noiressa, ja hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 8. heinäkuuta 1973. Hän sai 5. joulukuuta 1983 nimityksen Nkayin hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
7. heinäkuuta 1990 Kombo sai nimityksen Owandon hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi loppuikänsä.
Vuonna 1994 Kombo kertoi piispojen tapaamisessa Roomassa kannattavansa nunnien mahdollisuutta päästä kardinaaleiksi. Ennen kuolemaansa vuonna 2008 hän oli saanut hoitoa syöpään Ranskassa.
John Rabe
thumb|pysty|John Rabe. John Rabe (23. marraskuuta 1882 Hampuri, Saksan keisarikunta – 5. tammikuuta 1950 Länsi-Berliini, Länsi-Saksa) oli Kiinassa pitkään asunut saksalainen yritysjohtaja ja kansallissosialistisen puolueen jäsen, joka muistetaan pyrkimyksistään suojella Kiinan silloisen pääkaupungin Nanjingin asukkaita Japanin armeijan vuodenvaihteessa 1937–1938 suorittaman Nanjingin verilöylyn aikana. Rabe loi pääosan urastaan Siemens-yhtiön palveluksessa.
Varhaisemmat vaiheet
Rabe liittyi vuonna 1934 kansallissosialistiseen puolueeseen (NSDAP), joka oli tullut Saksassa valtaan edellisenä vuonna. Hänestä tuli Nanjingin NSDAP-osaston varajohtaja. Vielä vuonna 1937 hän ei ollut käynyt kertaakaan natsi-Saksassa eikä uskonut Adolf Hitlerin arvostelijoita.
Nanjingin verilöyly
thumb|Rabe työhuoneessaan Nanjingin taistelun aikana. Kiinan–Japanin sodan aikana 27 ulkomaista henkilöä perusti Raben johdolla Japanin uhkaamaan Nanjingiin 3,9 neliökilometrin laajuisen puolueettoman turvavyöhykkeen kaupungin siviileille. Rabe valittiin marraskuussa 1937 vyöhykkeestä vastanneen kansainvälisen komitean johtoon ja hänen kotitalostaan tuli sen päämaja. Rabe sähkötti 25. marraskuuta Hitlerille Saksaan ja pyysi tätä vetoamaan Japanin hallitukseen puolueettoman vyöhykkeen tunnustamiseksi. Joulukuun 1937 alussa Nanjingin pormestari Ma Chaojun pakeni ja luovutti koko kaupungin hallinnon kansainväliselle komitealle, jolloin Rabesta tuli käytännössä Nanjingin epävirallinen pormestari. Nanjingin kukistuessa 13. joulukuuta turvavyöhykkeelle oli hakeutunut noin 250 000 ihmistä. Pelkästään Raben talossa ja sen pihalle rakennetuissa pommisuojissa oli noin 650 pakolaista.
Myöhemmät vaiheet
Saksaan palattuaan Rabe asettui asumaan Berliinin Siemensstadtiin. Hän yritti levittää Saksassa tietoa ja todisteita japanilaisten julmuuksista Nanjingissa, mitä Saksan viranomaiset pitivät epäilyttävänä toimintana. Gestapo vangitsi hänet joksikin aikaa ja vapautti hänet sillä ehdolla, ettei hän enää puhuisi julkisesti aiheesta. Hänen hallussaan ollut filmimateriaali takavarikoitiin. Rabe lähetti Hitlerille henkilökohtaisen kirjeen, jossa lupasi jättää asian sikseen.
Rabe oli jonkin aikaa Siemens-Schuckertwerken palveluksessa Kabulissa Afganistanissa, minkä jälkeen hän työskenteli Siemensin pääkonttorin kansainvälisessä jaostossa Berliinissä. Toisen maailmansodan jälkeen Rabe joutui puoluejäsenyytensä vuoksi jättämään työnsä niin sanotun denatsifikaation aikana, mutta hänen sallittiin palata Siemensin palvelukseen kesäkuussa 1946. Hän ei saanut enää tärkeitä tehtäviä yhtiössä vaan työskenteli kielenkääntäjänä. Nanjingin asukkaat keräsivät ja lähettivät köyhyyteen vajonneelle Rabelle suurehkon summan avustusrahaa. Rabe kuoli vuonna 1950 ja hänet haudattiin Länsi-Berliinin Keisari Vilhelmin muistohautausmaalle.