cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haavoitettu jättiläinen
Haavoitettu Jättiläinen: Yhdysvallat syyskuun 2001 jälkeen on suomalaisen Arizonan yliopiston nykyisen professorin Keijo Korhosen kirjoittama kirja, joka käsittelee Yhdysvaltoja Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen. Kirjan julkaistiin kirjakustantamo Otava vuonna 2002. Se käsittelee Syyskuun 11. lisäksi mm. yhdysvaltain koulutusjärjestelmää ja maan entisestä presidenttiä George W. Bushia ja syyskuun 11. tapahtumien merkitystä tämän presidenttikauteen.
Helsingin alueellinen laajeneminen
Vuosaaren liitos vuonna 1966
Helsingin kaupunki osti Vuosaareksi kutsutusta niemestä vuonna 1965 maata 350 hehtaaria. Alue haluttiin liittää Helsinkiin, koska sinne rakennettaviin taloihin muutti pääosin helsinkiläisiä, jotka kävivät töissä kaupungissa. Lisäksi alueelle suunnitellun hiilisataman haluttiin olevan kaupungin hallintoalueella. Helsingin mielestä sen ja Helsingin maalaiskunnan rajasta tulisi luonnollinen, jos tämä vain 200 metrin levyisen kannaksen kautta maalaiskuntaan yhdistyvä alue kuuluisi kaupunkiin. Alueliitos toteutuikin vuoden 1966 alussa, ja kaupungin pinta-ala kasvoi noin 15 neliökilometrillä.
Mustanniementien alue ja Alkärr 1982
Vuoden 1982 alussa tuli voimaan kaksi erillistä alueliitosta, joissa Vantaan Kuninkaalan kylästä siirrettiin tiloja Helsingin Puistolan osa-alueelle. Sirkkalanmäen lähellä sijaitsevat liitosalueet käsittävät Mustanniementien alueen, jossa on 20 tilaa, sekä erillisen Alkärr-nimisen tilan. Alueet sijaitsevat 300 metriä Kehä III:n eteläpuolella ja 800 metrin päässä Puistolan rautatieasemasta. Ne rajoittuvat etelässä Puistolan pientaloalueeseen.
Liitoksen syynä oli kaupunkirajan epätarkoituksenmukainen kulku. Alueiden asukkaat käyttivät niitä Helsingin kaupallisia ja julkisia palveluja, jotka olivat heille sallittuja. Muun muassa postiosoite oli Helsinki 75, ja lapset kävivät Helsingin kouluissa. Asukkaiden virka-asioiden hoitaminen ja terveyspalveluiden saaminen Vantaalla oli hyvin vaikeaa puuttuvien liikenneyhteyksien vuoksi. Alkärr oli Vantaalla ainoa kuluttaja, jolle Helsingin sähkölaitos johti sähkön. Näin oli tapahtunut vuodesta 1935 lähtien. Myös tilan vesi- ja viemärijohdot oli tarkoitus liittää Helsingin johtoverkkoihin. Vantaan ilmoitettua, ettei sillä ollut alueeseen nähden suunnitelmia, tilojen omistajat anoivat tilojen liittämistä Helsinkiin.
20 All-Time Greatest Hits
20 All-Time Greatest Hits on 20 hittisinglekokoelma Bobby Vintonin levyttämistä kappaleista Epic Records -levymerkille.
Helsingin alueellinen laajeneminen
Mustanniementien alue ja Alkärr 1982
thumb|300px|right|Sipoon ja Vantaan Helsinkiin liitettävät alueet
Lounais-Sipoon liittäminen Helsinkiin
Kaupunginhallituksen puheenjohtaja Jan Vapaavuori ehdotti tammikuussa 2006, että pääkaupunkiseudun kaupungit liitettäisiin yhteen. Hän ehdotti myös, että kokonaisuuteen liitettäisiin Sipoon lounaisosa. Helsingin valtuusto kannatti esitystä yksimielisesti. Rajansiirtoesitys tuotiin kesäkuussa 2006 valtuustoon kovalla kiireellä. Kaupunginvaltuusto päätti 21. kesäkuuta 2006 ehdottaa valtioneuvostolle, että Lounais-Sipoosta liitettäisiin 5 000 hehtaarin alue ja Kaakkois-Vantaasta 200 hehtaarin suuruinen alue Helsinkiin. Pääministeri Matti Vanhanen ilmoittikin pian tukevansa hanketta.
Sipoon kunta vastusti ajatusta ja piti sen perusteluja kyseenalaisina. Sipoo kertoi aikovansa kasvattaa asukasmääräänsä 40 000 asukkaalla vuoteen 2025 mennessä (Sipoon asukasluku vuoden 2011 alussa oli 18 279). Sisäministeriö määräsi rajakiistan selvitysmieheksi Pekka Myllyniemen. Sipoo asetti puolestaan omat selvitysmiehensä, mutta Hjallis Harkimon ja Bo-Erik Ekströmin esitykset eivät johtaneet toimenpiteisiin.
Osa liitoksen alaisista maa-alueista on Helsingin kaupungin omistuksessa. Liitettäväksi ehdotetulla alueella on Sipoossa noin 3 500 asukasta, mutta Helsinki näkee mahdollisena alueen kehittämisen 50 000 asukkaalle. Marraskuussa 2006 julkaistussa mielipidekyselyssä lähes 90 % sipoolaisista vastusti liitosta ja vain 4 % hyväksyi sen.
Selvitysmies Myllyniemen esityksen mukaan Helsingille tulisi 3 000 hehtaarin alue Sipoosta. Alue oli 2 000 hehtaaria pienempi kuin Helsingin alkuperäinen suunnitelma. Selvitysmiehen mukaan suurempi alue haittaisi liikaa Sipoon kehitystä. Sipoo ei hyväksynyt esitystä.
Valtioneuvosto päätti äänin 8–4 Sipoon lounaisosien liittämisestä Helsinkiin 28. kesäkuuta 2007 selvitysmies Pekka Myllyniemen ehdotuksen pohjalta. Alueen koko on Myllyniemen esittämä 3 000 hehtaaria. Päätöksestä tehtiin useita valituksia, muun muassa Sipoon kunta valitti päätöksestä. Korkein hallinto-oikeus hylkäsi valitukset 15. tammikuuta 2008. Alueliitos tapahtui 1.1.2009.
Lounais-Sipoon liitosprosessia vastaan esitettiin sen eri vaiheissa huomattava määrä syytöksiä muotovirheistä. Aiemmassa tuomiossaan korkein hallinto-oikeus oli todennut, että nämä syytökset käsiteltäisiin vasta valtioneuvoston päätöksestä tehtyjä valituksia käsiteltäessä. Sipoo syytti lopulta päätösprosessia neljästä päävirheestä: Tuomiossaan korkein hallinto-oikeus totesi, että asia oli tullut vireille lainmukaisesti. Sipoon kuntaa oli kuultu, kun kuntajakoselvittäjä asetettiin, eikä kuulemisen mahdollisia muotovirheitä pidetty esteenä asian myöhemmälle käsittelylle. Kuntajakoselvittäjä Myllyniemi ei ollut esteellinen sen vuoksi, että hän oli aiemmin toiminut kuntajakoselvittäjänä tai osallistunut asiaa koskevan lainsäädännön valmisteluun. Myöskään hänen normaali työnsä Uudenmaan liitossa, johon liitettävä alue siirtyi, ei ollut esteellisyysperuste. Uudenmaan liiton ei näet katsottu saavan erityistä hyötyä päätöksestä, jolla sen hallinnoiman maakunnan aluetta kasvatettiin. Pääministeri Matti Vanhasen asiasta julkisuudessa esittämien lausuntojen KHO katsoi olevan oikeudellisesti merkityksettömiä. Esittelymuistion KHO katsoi olevan osa päätöstä ja muodostavan sen perustelut. Liitteenä olleen kartan tekniset erot kuntajakoselvittäjän ehdotuksen ja päätöksen tekstin kanssa eivät olleet oikeudellisessa mielessä merkittäviä.
Aluemeri ja määräalan siirto
Helsingillä ei ollut vahvistettua rajaa avomerta vasten, mikä haittasi poliisilaitoksen toimintaa eikä helsinkiläisillekään voitu laatia karttaa kalastusalueiden sijainnista. Käytännössä kaupungin raastuvanoikeus käsitteli ne rikosasiat, jotka tapahtuivat ulkomerellä kaupungin alueen eteläpuolella. Käsitellyt asiat liittyivät salakuljetukseen ja merivahinkoihin. Rajankäynti aavaa merta vasten pantiin vireille 11. elokuuta 1954. Turun maanjako-oikeus ratkaisikin asian, mutta maatalousministeriö valitti asiasta ja oikeuden päätös kumottiin, koska hallinnollisista rajoista määrää valtioneuvosto eikä maanjako-oikeus. Kesti aikansa ennen kuin valtioneuvosto päätti asiasta. Päätös, jossa kaupungin rajat määrättiin ulottumaan aluemeren ulkorajaan saakka tuli voimaan vuoden 1992 alussa. Lisää vesialuetta Helsinki sai hallintaansa 1995, kun Suomi laajensi aluemerensä neljästä meripeninkulmasta kahteentoista meripeninkulmaan.
Vuoden 1993 alussa siirrettiin pieni kiilamainen määräala Helsingistä Vantaan kaupunkiin. Syynä tähän oli se, että Vantaan sisäiset linja-autoreitit kulkivat tuon kiilan verran Helsingin puolella. Nyt koko Rajatorpantie on Vantaan alueella.
Täyttömaata mereltä
Ruoholahti rakennettiin 1910-luvulla uutta satamaa varten yhdistämällä Jätkäsaari, Hietasaari, Kellosaari, Saukko, Salmisaari (josta ennen käytettiin myös nimeä Tammasaari), Munkkisaari ja Hernesaari yhteen täyttömaalla. Saaret olivat tätä ennen olleet lähinnä huvilakäytössä. Nykyään niistä on jäljellä vain muutama kadunnimi.
Kallion terveysasema
Kallion terveysasema oli Helsingin Kallion kaupunginosan Linjojen osa-alueella, Kallion virastotalon yhteydessä toiminut kaupungin terveysasema. Terveysaseman toiminta päättyi, kun kaupunki siirsi kunnallisten Herttoniemen, Kallion ja Vallilan terveysasemien palvelutarjonnan helmikuun 5. päivänä 2018 toimintansa aloittaneeseen Kalasataman terveys- ja hyvinvointikeskukseen.
Kallion virastotalon (1965) suunnitelivat Heikki ja Kaija Siren.
Kumatetralyyli
pienoiskuva|Kumatetralyyliä et al sisältävä syötti. Kumatetralyyli on rotanmyrkyissä käytettävä myrkyllinen tuholaistorjunta-aine. Ensimmäisen sukupolven 4-hydroksikumariini-johdannainen.
Kumatetralyyli on toistomyrkky, joka vaatii useita syöntikertoja, koska se poistuu elimistöstä nopeasti. Myrkkysyöttiä on pidettävä vähintään 10 vrk rottien saatavilla, ja syöttejä täytyy ennemmin lisätä useita kertoja viikossa kuin laittaa kerralla paljon. Muuten syötti voi homehtua ja pilaantua, jolloin se ei enää tehoa eikä maistu rotille.
Kumatetralyylin laskettu LD50-arvo on rotalla noin 33 000 mg/kg, aine on erittäin myrkyllistä joutuessaan iholle tai nieltynä. Toistomyrkyt häviävät rotan elimistöstä nopeasti, siksi myrkyn tehoamista joutuu odottamaan. Kumatetryylin ja muiden vastaavien 4-hydroksikumariini-myrkkyjen teho perustuu siihen että ne heikentävät veren hyytymistä ja aiheuttavat vaurioita verisuoniin ja maksaan. Koska rotanmyrkky vaikuttaa viiveellä, rotta ei tiedä syövänsä myrkkyä. Vaikka kumatetralyyli on myrkyllistä, se ei välttämättä tehoa esimerkiksi hiiriin, siksi sitä on syytä käyttää vain rottien torjuntaan.
Kumatetralyyliä sisältävä rotanmyrkky on vaarallista myös lemmikeille, erityisesti koirille. Oireena ilmenee voimattomuutta, kalpeutta limakalvoilla ja mahdollista verenvuotoa tai veristä virtsaa. Hoitona annetaan K1-vitamiinia.
Paholaisen biografia
Paholaisen biografia: Pahan olemus, historia ja tulevaisuus on Kari Kuulan kirja kristinuskon paholaisesta. Teoksen on julkaissut Kirjapaja vuonna 2010. Kuulan aikaisempi samaa aihepiiriä käsittelevä teos oli Helvetin historia.
Alfred Bowerman
Bowerman pelasi Somersetille kaksi amatööriottelua vuosina 1900 ja 1905.
Murtovaaran talomuseo
Yleistä
Talomuseo on valittu valtakunnallisesti arvokkaaksi suojeltavaksi kulttuurihistorialliseksi kohteeksi.Museo koostuu 16 hirsirakennuksesta eri vuosisadoilta, vanhin on 1840-luvulta oleva "Ikäpirtti". Pirtin ja uunin eri kehitysvaiheet ovat hyvin nähtävinä samassa pihapiirissä. Taloryhmä esittää salvoksen kehityksen koirankaulasta hakasalvokseen, ikkunan kehityksen luukusta kuusiruutuiseen ikkunaan, uunin kehityksen avonaisesta kiukaasta uloslämpiävään uuniin ja huonetilojen kehityksen pienestä kaiken sisältävästä savupirtistä monihuoneisen talon toiminnallisesti eriytyneisiin tiloihin. Museossa on useita tuohi-malkakattoisia rakennuksia.
Museon omistaa Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö, joka osti osan Murtovaaran tilasta rakennuksineen syksyllä 1967. Rakennusten entisöinti kesti neljä kesää ja se avattiin 4. kesäkuuta 1972.
Heikki Ovaskainen piti 36 vuotta huolta Murtovaaran talomuseon rakennuksista ja ympäristöstä. Ovaskainen luovutti Murtovaaran uusiin käsiin helmikuussa vuonna 2021. Rakennuksista, ympäristöstä ja opastuksista vastaa nykyisin Wilma Klippel.
Entiset peltoalueet ovat perinnebiotooppialueita, joita kesäisin hoidetaan niittämällä ne ja viemällä heinät pois niityiltä.
Tapahtumat
Talomuseolla on järjestetty vuosien kuluessa myös ohjelmaa, muun muassa teatteriesityksiä. Aiemmin järjestettiin vuosittain hiihtoretki erämaan läpi kirkonkylältä Murtovaaraan, jossa vieraat saivat kahvikestityksen. Nykyään se on retkeilyreitin varrella, joka vie muun muassa Hiidenportin kansallispuistoon.
Historia
Murtovaaran kruununtorppa muodostettiin isojaossa. Tilalle raivattiin pellot vaaran rinnemaille. Elanto saatiin luontaistaloudesta. Yhteydet muualle kulkivat polkuja pitkin. Murtovaara itsenäistyi taloksi vuonna 1931. Paikan historiallisen maiseman ja erämäisyyden vuoksi amerikkalaiset ovat kuvanneet siellä kerran Siperiaan sijoittuvaa elokuvaa.
Museon aika
Murtovaaran talomuseo koostuu kolmenlaisista osista: alkuperäisistä, rekonstruktioista ja apurakenteista. Alkuperäisiä ovat ne kokonaisuuden osat, jotka ovat peräisin ajalta ennen talomuseon perustamista. Rekonstruktioita ovat vanhan mallin mukaan tehdyt osat, kuten vesikatot ja jotkut vaihdetut hirret, jotka ovat korvanneet aidon osan. Museon rekonstruktioita ovat myös lavasteet, jotka on tehty talomuseon aikana korvaamaan kokonaan hävinnyt rakenne. Murtovaarassa lavasteita ovat muun muassa vinttikaivo ja vanhojen pirttien sisustukset. Apurakenteiden tehtävänä on suojata niitä alkuperäisiä rakenteita, joita ei huonosta kunnostaan huolimatta haluta tai voida uusia. Tällaisia apurakenteita ovat esimerkiksi katoissa käytetyt peltilevyt ja hirsikehikoita tukevat följarit.
Ikäpirtti
Ikäpirtti on savutupa 1840-luvulta ja se on vanhin Murtovaaran rakennuksista. Pirtin vasemmasta takanurkasta löytyi vuosiluku 179?, jonka viimeinen numero on vain osittain näkyvissä ja vanhasta ikkunalaudasta löytyi heikosti erottuva luku 1794.
Kalliopirtti
Tilantarpeen kasvaessa rakennettiin seuraavaksi 1800-luvulla Kalliopirtti. Museota perustettaessa vuonna 1970 se siirrettiin Ikäpirtin yhteyteen ja erotettiin siitä porstualla, solalla. Pirtin seinässä on keskeneräiseksi jäänyt vuosiluku 1802. Pirtin koko on 5,5 x 5,5 metriä. Jäljistä näkyy, että kalliopirtin rakentajat ovat olleet taitavia kirvesmiehiä. Pirtin sisustuksena ovat nurkkakaapit ja orsitus. Ikkunoiden muotoiluun on kiinnitetty suurta huomiota. Huoneen ikkunat ovat suurentuneet ja huoneen valoisuus lisääntynyt. Kalliopirtin kiuas on ikäpirtin kiukaan kaltainen. Uunin rakennusaineena on käytetty liuskekiveä. Yhdistämällä nämä kaksi pirttiä on perheelle saatu kaksi lämmitettävää tupaa, porstua ja ruoan säilytystila. Lakeinen, puinen savuhormi, on yhdestä puusta koverrettu ja piipunhatulla suojattu. Katto on tuohi-malkakatto.
Aiheesta muualla
63.7975°N, 28.9075°W
Sliver
Sliver voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Nina Zanjani
Nina Zanjani (s. 1. syyskuuta 1981 Iran) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Wallander-elokuvissa poliisiharjoittelijaa sekä ollut yksi päähenkilöistä useassa ruotsalaisessa elokuvassa. Hän on näytellyt myös teatterissa ja televisiosarjoissa.
Zanjani on valmistunut Tukholman teatterikorkeakoulusta. Hänen vielä opiskellessaan ohjaaja Eva Bergman kiinnitti huomiota Zanjanin lahjakkuuteen ja tarjosi hänelle pääosaa kuningatar Elisabethina näytelmässä Don Carlos. Teatterikorkeakoulussa yksi hänen opettajistaan oli Krister Henriksson, jonka ehdotuksesta Zanjani otettiin Wallander-elokuviin.
Zinjani on lähtöisin Iranista, josta hän muutti kuusivuotiaana Ruotsiin vanhempiensa kanssa.
Rune Gustafsson
Rune Gustafsson (1. joulukuuta 1919 – 25. kesäkuuta 2011) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija.
August Nilsson
August Nilsson (15. lokakuuta 1872 Trollenäs – 23. toukokuuta 1921 Tukholma) oli ruotsalainen köydenvetäjä ja yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja voitti kultaa köydenvedossa ruotsalaisten ja tanskalaisten muodostaman sekajoukkueen jäsenenä. Yleisurheilussa Nilsson sijoittui seiväshypyssä kahdeksanneksi ja kuulantyönnössä yhdeksänneksi.
Rune Gustafsson
Urheilu-uransa aikana 1940-luvulla Rune Gustafsson edusti IFK Värnamota ja myöhemmin saman paikkakunnan Wärnamo SK:ta.
Huippuvuodeksi muodostui kesä 1946, jolloin hän paransi Boråsissa kymmenyksellä saksalaisen Rudolf Harbigin 1000 metrin aikaa lukuihin 2.21,4. Samana kesänä hän saavutti myös 800 metrillä Euroopan mestaruuden Oslossa. Suomi-Ruotsi maaotteluihin Gustafsson osallistui ainoastaan kerran kesällä 1946 Helsingissä 1500 metrillä. Samana kesänä 1946 hän oli myös Ruotsin mestari 800 metrillä.
Syksyllä 1947 Rune Gustafsson oli mukana ruotsalaiskvartetissa, jonka muut jäsenet olivat Hans Liljekvist, Ingvar Bengtsson, ja Olle Lindén. Joukkue juoksi 4x880 jaardin ME:n ajalla 7.29,0.
Urheilu-ura kesti aina kesään 1951. Menestyksekkään uransa perusteella Rune Gustafsson kuului Ruotsissa yleisurheilijoiden Mestariurheilijoihin ns. Stora Grabbar-ryhmään jäsenenä #267.
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2012
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2012 pelattiin Tšekissä huhtikuussa 2012. Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat.
Lohko A
Otteluiden alkamisajat ovat Tšekin aikoja. (UTC+2)
Lopputulokset
Pääsarjan kisat
1. divisioona A-Lohko B-lohko
2. divisioona A-lohko B-lohko
3. divisioona
Tanska tippui 1. divisioonaan ja Slovakia nousi pääsarjaan ensi vuodeksi.
Jakob Knudsen
Jakob Christian Lindberg Knudsen (14. syyskuuta 1858 Rødding – 21. tammikuuta 1917 Birkerød) oli tanskalainen pappi ja kirjailija. Hän kirjoitti romaaneja uskosta ja ihmisen vastuusta.
Knudsen käsittelee teoksissaan yhteiskuntamoraalin ja yksilön moraalin ja omantunnon välistä ristiriitaa. Ratkaisuksi hän löytää kaksoisromaanissa Ahdistusta ja Uskallusta uskon.
thumb|Jakob Knudsenin muistokivi.
Kuźebai Gerd
Kuźebai Gerd (udmurtiksi Кузебай Герд, oikealta nimeltään Kuzma Pavlovitš Tšainikov, ; 14. tammikuuta (J: 2. tammikuuta) 1898 – 1. marraskuuta 1937) oli 1920-luvun merkittävin udmurttikirjailija.
Kirjailija syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Udmurtian Vavožin piirin Bolšaja Dokjan kylässä. Vuosina 1912–1916 hän opiskeli Kukarkan opettajaseminaarissa, minkä jälkeen hän työskenteli opettajana. Vuosina 1918–1920 Gerd toimi Malmyžin kihlakunnan kansanvalistusosaston ja sittemmin Udmurtian julkaisu- ja kouluosastojen johtajana. 1920-luvulla hän suoritti jatko-opintoja Idän kansojen kulttuurin tutkimusinstituutissa Moskovassa ja työskenteli vuosina 1930–1932 Udmurtian neuvostopuoluekoulun opettajana.
Gerd alkoi kirjoittaa runoja jo kouluaikoinaan. Hänen pääteoksiaan ovat kokoelmat Kreźći (”Kanteleensoittaja”, 1922), Śaśkajaśkiś muzjem (”Kukoistava maa”, 1927) ja Ĺogetjos (”Askelmat”, 1931), joissa kuvataan udmurttien menneisyyttä, ylistetään vallankumousta ja käsitellään maaseudun ja yhteiskunnan muutosta. Gerd kirjoitti myös lastenrunoja, näytelmiä ja udmurttien kansanperinnettä käsitteleviä tieteellisiä tutkimuksia.
Toukokuussa 1932 Kuzebai Gerd pidätettiin syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Marraskuussa 1933 hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin kymmenen vuoden pakkotyöksi. Hän kärsi tuomiotaan Solovetskin vankilerillä. Lokakuussa 1937 Gerd tuomittiin uudelleen kuolemaan ja hänet ammuttiin Sandarmohissa Karhumäen lähellä. Kirjailijan maine palautettiin vuonna 1958.
Ain Jalutin taistelu
Ain Jalutin taistelu käytiin Egyptin mamelukkien ja mongolien välillä syyskuussa 1260 Ain Jalutissa. Taistelussa mongolit kärsivät ensimmäisen huomattavan tappionsa muslimeja vastaan ja Mongolivaltakunnan hajaannus esti kostoiskut. Taistelu pysäytti näin mongolien etenemisen Pohjois-Afrikkaan. Ain Jalutissa mamelukit käyttivät myös ensi kertaa alkukantaisia kanuunoja, joskin niillä ei ollut ratkaisevaa vaikutusta taistelun lopputulokseen.
Kalatš-na-Donu
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1708 perustetusta kasakkakylästä. Vuonna 1951 siitä tuli kaupunki. Nykyään Kalatš-na-Donussa on muun muassa telakka sekä metalli- ja elintarviketeollisuutta. Auton rekisterinumeron aluetunnus on Volgogradin alueen tunnus 34.
Ain Jalutin taistelu
Tausta
Tšingis-kaani oli aloittanut mongolien pysäyttämättömältä vaikuttavan leviämisen Aasiassa ja vuonna 1251 valtaan nousi hänen pojanpoikansa Möngke-kaani. Möngke jatkoi edeltäjiensä tapaan tunnetun maailman valloitusta ja alisti mongolien valtaamien maiden sotilaista kootun armeijan toiselle Tšingis-kaanin pojanpoika Hülegü-kaanille. Hülegün armeija lähti liikkeelle Persiasta vuonna 1256 ja iski abbasideja vastaan tuhoten silloisen islamilaisen maailman keskus Bagdadin vuonna 1258. Bagdadista Hülegü valtasi aijubidien pääkaupunki Damaskoksen ja suunnitteli etenevänsä Palestiinan läpi viimeistä alueen merkittävää muslimivaltiota mamelukkien hallitsemaa Egyptiä vastaan. Voitto Egyptissä mahdollistaisi etenemisen edelleen muualle Pohjois-Afrikkaan ja Välimeren alueelle.
Vuonna 1260 Hülegü lähetti lähettiläänsä mamelukkien pääkaupunki Kairoon vaatien mamelukkisulttaani Qutuzia antautumaan. Qutuz vastasi teloittamalla mongolien lähettiläät ja asettaen näiden irti leikatut päät näytteille Kairon kaupunginporteille. Hülegü suunnitteli jo etenemistä etelään, mutta tällöin hänet saavutti uutinen Möngke-kaanin kuolemasta. Hülegü lähti kohti itää toivoen voivansa varmistaa mongolivaltakunnan periytymisen itselleen ja mukanaan hänellä oli suurin osa armeijastaan. Mamelukkeja vastaan jäi kristityn turkinsukuisen komentaja Kitbuqa Noyanin johtama 10 000–20 000 miestä käsittänyt armeija. Joukkoihin kuului yksi tümen, noin 500 armenialaista ja syyrialaisia joukkoja. Noyanin johtama armeija lähti kohti etelää Palestiinan kautta ylittäen Jordanjoen elokuussa 1260. Qutuz liittoutui toisen mamelukkipäällikkö Baibarsin kanssa ja lähti puolestaan kohti pohjoista, mukanaan suurin piirtein saman kokoinen armeija, eli noin 20 000 miestä. Saadessaan uutisen Kitbuqan lähestymisestä Qutuz eteni Ain Jalutin lähteelle Jezreelin laaksoon. Taistelu käytiin 3. syyskuuta 1260.
Kalatš-na-Donu
Kalatšilla oli merkittävä rooli pperaatio Uranuksessa, jossa neuvostojoukot piirittivät Saksan 6. armeijan.
Ain Jalutin taistelu
Taistelu
Egyptiläiset päättivät, että Baibarsin johtamat joukot tekisivät pienimuotoisia rynnäkköjä mongoleja vastaan, mutta eivät sitoutuisi suurempaan taisteluun. Joukkojen tavoitteena oli houkutella mongolit laaksoon, jonka ympäristön kukkuloilla Qutuzin miehet olivat väijyksissä. Mongolit astuivat ansaan uskoen Baibarsin heikompien joukkojen vetäytyvän. Laaksoon tullessaan mongolit joutuivat puiden suojissa piilotelleiden mamelukkien ratsuväen ja sotilaiden hyökkäysten kohteeksi. Mongolien asema teki heistä helpon kohteen mamelukkien jousimiehille. Mamelukit käyttivät taistelun aikana myös ensi kertaa pieniä käsikanuunoja (midfa). Kanuunat eivät kyenneet tuottamaan suuria vahinkoja viholliselle, mutta niiden tarkoitus oli pelottaa vastapuolen joukkoja. Kaikesta huolimatta mongolit tekivät ankaraa vastarintaa pyrkien pakenemaan laaksosta. Heidät oli piiritetty kolmelta suunnalta ja mongolien mukana olleet syyrialaiset olivat paenneet taistelukentältä nopeasti. Loput joukot tekivät kuitenkin kaksi rynnäkköä mamelukkien vasenta siipeä vastaan ajaen nämä miltei pakoon. Paon esti lopulta vain Qutuzin rynnätessä itse taisteluun valioyksikkönsä kera. Taistelu kääntyi mamelukkien eduksi ja tuhannet mongolit ja heidän komentajansa Kitbuqa saivat surmansa.
Kalatš-na-Donu
Maantiede ja ilmasto
Kaupunki sijaitsee Etelä-Venäjällä Euroopan puoleisella Venäjällä ja sen aikavyöhyke on sama Moskovan kanssa. Alueen maasto on aroa, jossa on vain vähän matalakasvuisia puita. Ilmasto on erittäin kuiva ja kuuma manerilmasto, jossa talvet ovat vähälumisia ja kesät kuumia ja kuivia. Kalatšissa on vuodessa noin 120 aurinkoista päivää. Alueella on suuria peltoja silmänkantamattomiin, joissa kasvatetaan muun muassa vesimeloneita. Kaupungin maaperä on erittäin hienoa hiekkaa, joka pöllyää kovasti tuulessa ja kerääntyy kaduille. Seudun puuttomuus voimistaa tuulia.
Luettelo Lauttasaaren peruspiirin suojelluista rakennuksista
Tämä on luettelo Helsingin Lauttasaaren peruspiirin suojelluista rakennuksista.
Lauttasaaren kaupunginosan osa-alueet ovat Kotkavuori, Vattuniemi ja Myllykallio sekä Koivusaari, jonka kapea salmi erottaa varsinaisesta Lauttasaaresta. Länsiväylä-moottoritie kulkee Lauttasaaren halki.
Kalatš-na-Donu
Kaupunkirakenne
Kalatšin kaupungin lähes kaikki rakennukset on rakennettu valkoisesta tiilistä kirkkoa myöten. Suurin osa kaupungin asuintaloista on omakotitaloja, kaupungissa on vain vähän kerrostaloja. Lähes kaikkien omakotitalojen ikkunat on varustettu puisilla ikkunaluukuilla, jotka suljetaan päivisin, jottei lämpö pääse taloihin sisälle, koska alueen ilmasto on kuuma.
Ain Jalutin taistelu
Seuraukset
Hülegü suunnitteli kostavansa Ain Jalutin tappion hänen palattuaan persiaan vuonna 1262, mutta mongolivaltakunnan hajoaminen vei lopulta hänen huomionsa muualle. Mongolit tekivät mamelukkeja vastaan vain pienen toisen sotaretken, joka lyötiin edellisen tavoin takaisin. Tappio Ain Jalutissa merkitsi mongolien etenemisen pysäyttämistä ja osoitti, että muslimien oli mahdollista saavuttaa voittoja lyömättömiltä vaikuttaneilta mongoleilta.
Mamelukkeja komentanut Qutuz hyötyi kuitenkin henkilökohtaisesti vain vähän. Hänet murhattiin matkalla takaisin Kairoon. Murhan taustalla oli todennäköisesti Baibars, jolle Qutuz oli luvannut Syyrian hallinnan, mutta joka ei ilmeisesti luottanut Qutuzin sanaan. Baibarsista tuli uusi sulttaani ja hänen valtakaudellaan mamelukit ajoivat mongolit Syyriasta ja karkottivat vielä Palestiinassa olleet kristityt ristiretkeläiset.
Slovenian sosialistinen tasavalta
Slovenian sosialistinen tasavalta, lyhenteeltä Slovenian ST eli Slovenian kansantasavalta, lyhenteeltä Slovenian KT, vuosina (1945–1963) oli sosialistinen tasavalta osana Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa vuodesta 1944 vuoteen 1991. Ennen vuotta 1963 alueen nimi ollut Slovenian kansantasavalta. Vuonna 1990, kun alue oli edelleen osa Jugoslaviaa, Slovenian kommunistit sallivat muiden poliittisten puolueiden perustamisen, mikä johti valtion muuttumiseen demokraattiseksi. 8. maaliskuuta 1990 Slovenian sosialistinen tasavalta poisti sanan ”sosialistinen” nimestään, jolloin siitä tuli Slovenian tasavalta, joka itsenäistyi 25. kesäkuuta 1991.
Vitun kova ääni
Vitun kova ääni on suomalainen rap-duo, jonka muodostavat OG Ikonen ja Liigalaiska. Duon esikoisjulkaisu Vitun kova ääni -cd-r julkaistiin 10. huhtikuuta 2010 omakustanteena ja sen ensimmäinen pitkäsoitto Aikatauluis julkaistiin 20. huhtikuuta 2011 3rd Rail Musicin kautta. Albumin kappaleista "Uhusia" ja "Harson läpi" on julkaistu myös musiikkivideot. Aikatauluis nousi Suomen virallisen albumilistan 48. sijalle. Vitun kovan äänen toinen pitkäsoitto Se kuulee jotai äänii ku se kattelee tonne... julkaistiin 3rd Railin kautta 29. elokuuta 2012. Se nousi Suomen virallisen albumilistan 29. sijalle.
Slovenian sosialistinen tasavalta
Itsenäistyminen
Maaliskuussa 1990 Slovenian sosialistisen tasavallan hallitus hyväksyi alueen perustuslakiin joitakin muutoksia, jotka mahdollistivat demokraattisen yhteiskuntajärjestyksen. Heti saman vuoden huhtikuussa pidettiinkin demokraattiset vaalit. Parlamenttivaalit voitti oppositio Jože Pučnikin johdolla. Samaan aikaan Milan Kučan, aiempi kommunistisen puolueen kansanedustaja, äänestettiin alueen presidentiksi. Kristillisdemokraattien Lojze Peterlesta tuli pääministeri, ja hän lopetti 45 vuotta kestäneen kommunistipuolueen hallinnon virallisesti. Tänä ajanjaksona Slovenia palautti vanhan lippunsa ja vaakunansa, mikä viittasi vahvasti alueen tulevaan itsenäistymiseen. Vanhan kansallislaulun, Naprej zastava slaven, tilalle oli tullut kappale nimeltä Zdravljica jo maaliskuussa 1990.
Eyjafjörður
400px|thumb|Eyjafjörður nähtynä [[Súlur-vuorelta.]] right
Eyjafjörður on Pohjois-Islannin keskiosan pisin vuono. Se on pitkä ja nuolenmuotoinen, ja sen pituus on 60 km. Sen suurin leveys on 25 km Siglunesin ja Gjögurtán kohdalla vuonon suuaukolla. Suurin osa vuonoa on kuitenkin leveydeltään 6-10 kilometriä. Eyjafjörðurin länsipuolella on kaksi pienempää vuonoa Ólafsfjörður ja Héðinsfjörður.
Hentriakontaani
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Pellojärvi
Pellojärvi on hyvin matala järvi Tornionjoen ja Pellon kuntakeskuksen tuntumassa. Jolmanpudas yhdistää sen Tornionjokeen. Pellojärven vedenpinta vaihtelee tuntuvasti joen vedenkorkeuden mukaisesti.
Pellojärvi ja siihen salmiyhteydessä oleva Säynäjäjärvi muodostavat 583 hehtaarin Natura 2000 -alueen Pellojärvi-Säynäjäjärvi. Alue kuuluu myös valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Linnusto on monipuolinen: alueelta on tavattu noin 200 lintulajia.
Critical legal studies
Critical legal studies -liike (CLS) oli 1970- ja 1980-luvuilla Yhdysvalloissa vaikuttanut oikeusajattelun tapa, joka kehittyi amerikkalaisen oikeusrealismin kritiikistä. CLS kritisoi vallitsevia oikeusjärjestelmiä, ja se pohjautuu hyvinkin erilaisiin juridisiin ja yhteiskuntateoreettisiin perinteisiin. Yksi päällimmäisistä kritiikin kohteista oli tuohon aikaan esiintynyt liberalistinen käsitys oikeuden ja yhteiskunnan välisestä suhteesta.
Perikles (näytelmä)
thumb Pericles  on  komedia 1600-luvun alkuvuosilta. Sitä pidetään ainakin osaksi  William Shakespearen kirjoittamana. Näytelmä sijoittuu 1300-luvun Foinikian Tyrokseen  nykyiseen Libanoniin. Näytelmän päähenkilö Perikles on Tyroksen prinssi. Kuningas Antiokus julkaisee arvoituksen, jonka ratkaisijalle hän lupaa tyttärensä käden. Perikles tietää vastauksen arvoitukseen, mutta kertoakseen sen hänen olisi paljastettava Antiokuksen  insestinen suhde tyttäreensä. Asiaa pohtiessaan Perikles lähtee pitkälle matkalle, ja joutuu moniin koettelemuksiin.
Perikles ei sisälly ensimmäiseen laitokseen Shakespearen näytelmistä, runoilijan kuoleman jälkeen vuonna 1623 koottuun ensimmäiseen foliopainokseen.
Dolors Bassa
pienoiskuva|Dolors Bassa Dolors Bassa i Coll (s. 1959 Torroella de Montgrí) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi Katalonian aluehallinnon työ-, sosiaali- ja perheministerinä Carles Puigdemontin johtamassa hallituksessa, joka järjesti 1. lokakuuta 2017 kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Espanja nosti kansanäänestyksen järjestämisen takia kaikkia Katalonian hallituksen ministereitä vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Syytteitten seurauksena viisi ministeriä (Carles Puigdemont, Antoni Comín, Lluís Puig, Meritxell Serret ja Clara Ponsatí) lähtivät maanpakoon Belgiaan. Myös Bassa, Meritxell Borràs ja Joaquim Forn lähtivät aluksi Belgiaan, mutta palasivat myöhemmin Espanjaan oikeuden kuultaviksi. Lopulta yhteensä kahdeksan Espanjassa oikeuden kuultaviksi mennyttä ministeriä (Bassan, Borràsin ja Fornin lisäksi Oriol Junqueras, Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Carles Mundó) määrättiin tutkintavankeuteen 2. marraskuuta 2017. Jo aiemmin tutkintavankeuteen oli määrätty kahden kansanäänestystä ajaneen kansalaisjärjestön puheenjohtajat Jordi Sànchez ja Jordi Cuixart.
Bassa vapautettiin tutkintavankeudesta 4. joulukuuta 2017, mutta hän joutui maksamaan 100 000 euron takuut. Samassa yhteydessä vapautettiin osa muistakin vangituista ministereistä takuita vastaan, mutta Puigdemontin hallituksen varapääministeri Junqueras ja sisäministeri Forn sekä kansalaisjärjestöjen puheenjohtajat Sànchez ja Cuixart joutuivat yhä jäämään vankilaan.
Uusissa Katalonian parlamenttivaaleissa 21. joulukuuta 2017 Bassa valittiin Katalonian parlamenttiin Katalonian tasavaltalaisen vasemmiston listalta, mutta hän ilmoitti 22. maaliskuuta 2018 yhdessä Marta Roviran ja Carme Forcadellin kanssa luopuvansa kansanedustajan paikastaan, jottei heidän mahdollinen uusi vangitsemisensa heikentäisi parlamentin toimintakykyä. Seuraavana päivänä eli 23. maaliskuuta 2018 Bassa vangittiinkiin siis jo toistamiseen samaan aikaan Forcadellin, Turullin, Romevan ja Rullin kanssa heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Junquerasille, Fornille, Sànchezille ja Cuixartille, jotka olivat olleet koko ajan yhtäjaksoisesti vangittuna. Rovira, joka oli niin ikään kutsuttu samana päivänä oikeuden kuultavaksi, ei puolestaan ilmestynyt oikeuteen, vaan ilmoitti lähteneensä maanpakoon Sveitsiin.
Kaksi nuorta veronalaista
thumb|300px|Vuonna 1623 julkaistun First Folion näköispainos. Kaksi nuorta veronalaista on William Shakespearen uransa alkuvaiheessa, noin vuonna 1590-1596 kirjoittama komedia. Sen teemoina ovat ystävyys ja rakkaus. Veronalaiset nuorukaiset ovat ystävykset Valentine ja Proteus, ja heidän rakkautensa kohteina ovat neitoset Julia Veronasta ja Silvia Milanosta. Dramaattisten käänteiden, petosten ja väärinkäsitysten jälkeen rakastavaiset saavat toisensa.
Claude-Antoine Prieur-Duvernois
thumb|Claude-Antoine Prieur-Duvernois, tuntemattoman tekijän piirros. Claude-Antoine Prieur-Duvernois (myös nimellä Prieur de la Côte-d’Or; 2. joulukuuta 1763 Auxonne – 11. elokuuta 1832 Dijon) oli ranskalainen kreivi, sotilas ja poliitikko. Hänet tunnetaan erityisesti Ranskan aseteollisuuden menestyksekkäästä järjestämisestä vallankumoussotien alkuvaiheessa.
Prieur-Duvernois tuki Carnot’ta valtataistelussa Maximilien Robespierrea vastaan, mutta ei osallistunut Robespierren syrjäyttämiseen. Sitä seuranneen jakobiinien vastaisen poliittisen vastareaktion yhteydessä hän joutui eroamaan yhteishyvän valiokunnasta lokakuussa 1794. Vuosina 1795–1798 hän oli viidensadan neuvoston jäsenenä. Prieur-Duvernois palasi vuoden 1799 brumairen vallankaappauksen jälkeen armeijaan evertiksi, mutta vetäytyi myöhemmin palveluksesta. Sen jälkeen hän omisti tapettitehtaan Pariisissa. Napoleonin hallinto antoi hänelle kreivin arvon vuonna 1808 ja myönsi hänelle eläkkeen vuonna 1811.
Mauri Ahtosalo
Mauri Ahtosalo (sukunimi vuoteen 1954 Kärpänen; 6. elokuuta 1915 Savitaipale – 22. joulukuuta 2001 Hamina) oli suomalainen sotakirjailija.
Lapsuus ja nuoruus
Mauri Kärpänen oli perheen viides lapsi ja jäi orvoksi kaksivuotiaana kun hänen isänsä kuoli keuhkotautiin. Hänen äitinsä oli myös sairastunut samaan tautiin ja kuoli vähän isän jälkeen. Sen jälkeen hän kiersi huutolaisena useissa perheissä. Hän kävi kuusi luokkaa kansakoulua mikä oli enemmän kuin kaukopartiomiehillä oli keskimäärin.
Varusmiespalvelus ja sota-aika
Kun Kärpänen oli varusmiespalveluksessa 1937–1938 hänet siirrettiin Rajavartiokouluun josta hän valmistui rajavartiosotamieheksi. Hän oli Kannaksen Rajavartiostossa Terijoella, jossa hän ehti olla vuoden kun liikekanallepano alkoi. Talvisodassa hän kunnostautui taisteluissa ja hänelle myönnettiin siitä syystä kaksi vapaudenmitalia. Hänet myös ylennettiin kersantiksi tuolloin.
Kärpänen osallistui jatkosodassa kaukopartiotoimintaan useiden partioiden johtajana ja kirjoitti myöhemmin tästä aihepiiristä. Hänet tunnettiin lempinimellä Muuha, joka on ääntämisen mukainen kirjoitusasu hänen sukunimeään vastaavasta venäjän sanasta муха, kärpänen.
Sodan jälkeen hän eräiden muiden kaukopartiomiesten tapaan muutti nimensä. Vuonna 1954 sukunimeksi tuli Ahtosalo. Mauri Ahtosalo oli puolustusvoimien palveluksessa vuoteen 1963 saakka ja toimi sittemmin liiketoimenjohtajana.
Aurelia (suku)
Aurelia on kiekkomeduusoihin kuuluva suku, johon kuuluu Itämeressäkin yleinen korvameduusa (Aurelia aurita). Suku esiintyy kaikkien mantereiden rannikoilla Antarktista lukuun ottamatta. Suvun lajien jaottelu ei ole täysin vakiintunut. Usein sukuun on luettu kolme lajia, joista Aurelia labiata jaetaan edelleen useampaan morfologiseen muotoon. Aurelia aurita esiintyy lähinnä Euroopan merissä, kun taas Aurelia labiata esiintyy Tyynenmeren puolella. Tyynenmeren Aurelia limbata on mahdollisesti Aurelia labiatan värimuunnos.
Somalian jalkapallomaajoukkue
Somalian jalkapallomaajoukkue, lempinimeltään Ocean Stars, edustaa Somaliaa miesten kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Somalian jalkapalloliitto.
Pini Gershon
thumb|Pini Gershon Pinhas ”Pini” Gershon (, s. 13. marraskuuta 1951) on israelilainen koripallovalmentaja, joka toimii tällä hetkellä Maccabi Tel Avivin valmentajana.
Somalian jalkapallomaajoukkue
Maassa käynnissä olevan sisällissodan vuoksi kaikki kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn alaisuudessa pelattavat ottelut täytyy pelata maan rajojen ulkopuolella, mukaan lukien MM-karsintaottelut sekä Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnat.
Kulttuurikaanon
Kulttuurikaanon on kokoelma ohjeellisia, sitovia, erityisen arvovaltaisia, aitoja, tärkeimpiä tai parhaita teoksia sekä myös taiteellisen kuvaamisen ja ilmaisun sääntöjä, mittasuhteita, kaavoja ja kuvaamistapoja. Kaanonin luonteeseen kuuluu aina ohjaavuus ja arvottaminen tietyn periaatteen mukaan. Jonkin asian kaanoniksi julistamista sanotaan kanonisoinniksi.
Somalian jalkapallomaajoukkue
Somalia ei ole kertaakaan selvinnyt historiansa aikana mukaan kansainväliseen arvoturnaukseen. Maan tunnetuin nykypelaaja on maajoukkueen kapteeni Cisse Abshir, joka on pelannut Norjan pääsarjan Tippeligaenin Lillestrøm SK:ssa. Abshir on myös Somalian maajoukkuehistorian paras maalintekijä, ainoana yli 30 maalia tehneenä pelaajana.
Kulttuurikaanon
Kulttuurikaanon voi olla valtion määrittelemä. Esimerkiksi Neuvostoliitossa sosialistisen realismin kaanonit olivat puolueen oppien mukaisuus, kansanomaisuus, perinteisyys, tyypillisyys, historistisuus ja sankarillisuus. Kansallisia kulttuurikaanoneita on julkaistu Hollannissa Tanskassa ja Latviassa. Myös Ruotsissa ja Suomessa on ehdotettu kulttuurikaanoneiden käyttöönottoa.
Tanskan kaanonit
thumb|200px|[[Sydneyn oopperatalo on osa Tanskan kulttuurikaanonia.]] Tanskan kulttuurikaanonit on luettelo 108 taideteoksesta, jotka virallisen tahon mukaan ovat oleellisia Tanskan kulttuuriperinnössä. Kulttuurikaanonit toi esille konservatiivien kulttuuriministeri Brian Mikkelsen vuonna 2004. Kaanonit valitsi 35 hengen valitsijajoukko, joka koostui pääasiassa tanskalaisen kulttuuriperinnön piirissä työskentelevistä. Kaanonit valittiin arkkitehtuurista, muotoilusta, kuvataiteesta, teatterista, kirjallisuudesta, elokuvasta ja musiikista. Lisäksi valittiin erikoiskaanon lastenkulttuurista.
Tanskan kaanonit julkaistiin alkuvuodesta 2006. Ministeri Mikkelsenin mukaan listat ovat tärkeitä syntyperäisten tanskalaisten lisäksi myös maahanmuuttajille. Ne kertovat, mitä on tanskalaisuus. Kaanoneissa mainitaan hyvin tanskalaiseksi kirjallisuudeksi esimerkiksi H. C. Andersenin Pieni Merenneito ja Karen Blixenin Talvisia tarinoita.
Somalian jalkapallomaajoukkue
Arvokisat
{|
Kulttuurikaanon
Ruotsin kaanonehdotus
Ruotsissa Kansanpuolue liberaalien kansanedustaja Cecilia Wikström ehdotti vuonna 2006, että valtion pitäisi laatia lista siitä, mikä on kulttuuria ruotsalaisimmillaan. Toimikunnat valitsisivat kirjallisuudesta, musiikista, arkkitehtuurista ja muilta taiteenaloilta tärkeimmät teokset kulttuurikokoelmaksi. Dagens Nyheterin mukaan Wikströmin ajatus olisi "sementoida selkeä ajatus ruotsalaisuudesta".
Suomen kaanonehdotus
Eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtaja Kaarina Dromberg (kok.) ehdotti suomalaista kulttuurikaanonia vuonna 2006. Dromberg sanoi, että ”Kyse ei ole oikean ja väärän listaamisesta. Pelko valtion ohjailusta on aivan turhaa. Tärkeää on, että pienet kulttuurialueet, joihin Suomikin kuuluu, vaalivat omaa kulttuuriaan.” Drombergin mukaan oman kulttuurin määrittely: ”–– helpottaisi myös muiden kulttuurien läpäisyä ja voisi auttaa suomalaisia ymmärtämään kulttuurin merkitystä. Vahvojen perusteosten tunteminen on suomalaiselle identiteetille tärkeää.”
Somalian jalkapallomaajoukkue
Lähteet
🇨🇫
Kulttuurikaanon
Suomen kaanonehdotus
Ajatus poiki runsaasti keskustelua. Kansanedustaja Outi Mäkelä (kok.) kommentoi kaanonesitystä: ”Ilahduttavasti keskustelu kulttuuriperimästämme ja sen esiin nostamisesta on käynnistynyt Drombergin kulttuurikaanon ajatuksen myötä.” Mäkelä totesi tosin, että ”Keskustelun ei tarvitse välttämättä johtaa listaan merkkiteoksista, mutta tärkeää olisi että tiedostamme laajemmin oman kulttuurisen taustamme ja osaamme viestiä sen muiden kulttuurien edustajille.”
Pohjoismaiden kulttuurikaanon
Vuonna 2006 Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan Kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa keskusteltiin vilkaasti erityisen pohjoismaisen kulttuurikaanonin luomisesta. Ehdotus sai sekä kannatusta että vastustusta. Vastustajien mukaan kaanonin luominen on hankalaa, koska monilla pohjoismaalaisilla on erilainen kulttuuritausta. Puolustajien mukaan kaanon liittyisi luontevasti ”Pohjoismaat globaalina voittaja-alueena” -hankkeeseen, koska sen avulla voitaisiin lisätä tietämystä naapurimaista ja vahvistaa Pohjoismaiden yhteenkuuluvuutta. Valiokunta totesi, että nationalistisilta ja kaupallisilta painotuksilta on kuitenkin pyrittävä välttymään ja päätti jatkaa keskustelua aiheesta.
Vuoden 2007 toimintakertomuksessa Kulttuuri- ja koulutusvaliokunta päätti kuitenkin luopua erityisen pohjoismaisen kulttuurikaanonin valmistelusta, ”koska kaanon on käsitteenä niin kuormitettu.”
Keskustelua
Hannele Koivunen ja Leena Marsio tarkastelevat kulttuurikaanoneita Suomen opetusministeriön julkaisussa ''Reilu kulttuuri? Kulttuuripolitiikan eettinen ulottuvuus ja kulttuuriset oikeudet''. He kirjoittavat kaanonin luonteen olevan voimakkaasti ohjaava. Kaanonia on käytetty määrittelemään ja erottelemaan ”hyvän” ja ”huonon”, ”hyväksyttävän” ja ”ei-hyväksyttävän” rajaviivoja.
Kirjoittajat toteavat, että kansallisvaltion taloudellinen merkitys on globaalitalouden oloissa muuttunut tai murtunut ja kysymys kaanonista saattaa heijastella sitä, että kansallisvaltiolle haetaan kulttuurista puolustuslinjaa. Kirjoittajien mukaan on ilmeistä, että tässä yhteydessä käytetty puhetapa merkitsee politiikan kulttuuristumista ja etnisten painotusten yhdistämistä kulttuuripolitiikkaan. Kulttuuripolitiikasta on tullut maahanmuuttopolitiikan väline ja perustelu, jossa kansallinen tai eurooppalainen hegemonia asetetaan vastakkain maahanmuuttajien ja monikulttuurisuuden kanssa.
Aiheesta muualla
Canon Occidental Canon (cultuur)
Sverrir Gudnason
Sverrir Gudnason (s. 12. syyskuuta 1978 Lund, Ruotsi) on syntyperältään islantilainen näyttelijä.
Varhainen elämä
Gudnason muutti vanhempiensa kanssa Islannista Ruotsiin vuonna 1990. Hän harrasti lapsena Islannissa näyttelemistä koulussa. Hän pääsi nuorena esittämään pää­osaa Halldór Laxnessin kirjoittamaan näytelmään Maailman valo Reykjavíkin kaupungin­teatterissa, missä hän esiintyi noin vuoden ajan.
Ura
Gudnasonin tavoitteena oli päästä ammatti­näyttelijäksi. Muutettuaan Ruotsiin hän oppi ruotsin kielen nopeasti. Hän opiskeli teatteri­lukiossa ja sai pieniä televisio­rooleja. Vuonna 2007 hän esiintyi pää­osassa ruotsalaisessa televisio­sarjassa Upp till kamp. Seuraavana vuonna Shanghain kansain­välisillä filmi­festivaaleilla hän sai palkinnon parhaasta mies­pää­osasta suorituksestaan ruotsalais-tanskalaisessa elo­kuvassa Original.
Vuonna 2009 hänet valittiin keskeiseen rooliin Wallander-elo­kuva­sarjassa, jossa hän esiintyi 12 elo­kuvassa.
Gudnason näytteli keskeistä roolia suomalaisessa Omerta 6/12 -toiminta­elo­kuvassa, joka sai ensi-iltansa marras­kuussa 2021.
Kombinatoriaalinen kemia
Kombinatoraalinen kemia (yhdistelykemia, kombikemia) on kemiallinen prosessi, missä joukko lähtöaineita (monomeereja) reagoi toistensa kanssa tuottaen jokaisen mahdollisen reaktiotuotteen. Reaktiotuotteiden kokoelmaa kutsutaan molekyylikirjastoksi. Esimerkiksi jos 50 erilaista amiinia reagoi 20 erilaisen happokloridin kanssa, on mahdollista saada 1000 erilaista reaktiotuotetta (amidia). Antamalla amidien reagoida edelleen 20 erilaisen lähtöaineen kanssa, saadaan 20 000 erilaista reaktiotuotetta.
Kombinatoriaalinen kemia perustuu yleisiin kemiallisiin reaktioihin, joilla voidaan yhdistellä erilaisia lähtöaineita (yleensä kiinteän faasin pinnalla). Useita reaktioita voidaan suorittaa samanaikaisesti, jolloin on mahdollista syntetisoida nopeasti ja tehokkaasti suuri määrä molekyylejä ts. voidaan luoda molekyylikirjastoja. Kombinatoriaalista kemiaa tehdään yleensä ns. kiinteäfaasisynteesillä (solid phase synthesis), jonka etuna on että reaktiot voidaan suorittaa loppuun käyttämällä ylimäärin reagensseja ja lopputuotteet on helppo eristää. Lisäksi kiinteäfaasisynteesin etuna on, että synteesiprosessi voidaan automatisoida. Kiinteäfaasisynteesillä toteutettavan molekyylikirjaston suunnittelussa on huomioitava käytettävä kiinteä faasi ja linkkeri, käytettävät reaktiot ja lähtöaineiden rakenne.
Kombinatoriaalista kemiaa käytetään erityisesti lääkekehityksessä, kun tarkoituksena on mahdollisimman moninaisen molekyylikirjaston luominen. Tällöin pyritään löytämään vaikutuskohteeseen sitoutuvia molekyylejä eli ligandeja. Kombinatoriaalisella kemialla voidaan myös luoda kohdennettuja molekyylikirjastoja, kun pyritään optimoimaan vaikutuskohteeseen sitoutuvan molekyylin rakenne.
Poh’oron Sontsja
Krodalle tuttuun tapaan, sanoitukset on kirjoitettu ukrainaksi ja ne käsittelevät luontoa ja slaavilaista mytologiaa.
Olympos Mons
Olympos Mons oli suomalainen vuonna 2002 aloittanut power metal -yhtye. Sen perustivat kitaristi Jari Sundström ja laulaja Ian E. Highhill.
Joulukuussa 2005 yhtyeen kokoonpano täydentyi vielä basisti Krister Lundellilla. Heinäkuussa yhtye julkaisi toisen albuminsa Medievil. Musiikillisten eroavaisuuksien johdosta yhtye vaihtoi levy-yhtiön Scarlet Recordseille.
Kesäputket
Kesäputket (Orlaya) on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu neljästä kuuteen lajia.
Ragnar Ypyä
thumb|Saaristonkatu 11 [[Oulussa. Valmistunut 1947 (suunniteltu jo 1941). Ragnar Ypyä ja Martta Martikainen-Ypyä.]] thumb|[[Turun yliopistollinen keskussairaala|TYKS, U-sairaala (kokonaisuuteen kuuluu lisäksi talousrakennus, lämpökeskus ja pysäköintitalo). Valmistunut 1965-69, Ragnar Ypyä ja Martta Martikainen-Ypyä.]] Ragnar Amandus Ypyä (20. toukokuuta 1900 Helsinki – 5. lokakuuta 1980 Tukholma) oli suomalainen arkkitehti. Hänen toinen vaimonsa vuodesta 1936 oli arkkitehti Martta Martikainen-Ypyä. He työskentelivät paljon yhdessä.
Henkilöhistoria ja ammattiura
Ypyän vanhemmat olivat kultaaja Amandus Andersson ja Olga Juusonen ja ensimmäinen puoliso vuodesta 1929 vuoteen 1934 Senja Viljola. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1920 Ypyä opiskeli Suomen Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui arkkitehdiksi 1928. Opiskeluaikanaan Ypyä oli töissä Alvar Aallon arkkitehtitoimistossa vuosina 1924-25 ja siirtyi sieltä 1926 puolustusministeriöön suunnittelutehtäviin ja Pioneerikouluun rakennusopin opettajaksi. Ypyä oli perustanut vaimonsa arkkitehti Martta Martikainen-Ypyän kanssa toimiston Viipuriin vuonna 1936, toimisto siirtyi Helsinkiin vuonna 1939.
Vuonna 1936 Ypyä myös valittiin Viipurin kaupunginarkkitehdiksi Uno Ullbergin jälkeen, jossa virassa hän oli helmikuuhun 1940 asti. Hän oli lyhyen aikaa Rakennushallituksessa arkkitehtina, kunnes hänet nimitettiin yliarkkitehdiksi puolustusministeriön uudisrakennustoimistoon. Ypyä palasi Viipuriin kaupunginarkkitehdiksi vuosiksi 1942-1944. Sodan jälkeen hän muutti Helsinkiin, jossa hän toimi yksityisarkkitehtina. Ypyä työskenteli Ruotsissa Hakon Ahlbergin toimistossa 1947-1948. Hän osallistui muun muassa Tukholman keskusrautatieaseman laajennustöiden suunnitteluun ja oli mukana suunnittelemassa kahta sairaalaa, toista Yhdysvaltoihin ja toista Venezuelaan. Hän oli rakennusopin vt. professori Teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1949 vuoteen 1951. Professorin arvonimen Ypyä sai vuonna 1971. Sotilasarvoltaan hän oli insinöörikapteeni.
Töitä
thumb|right|Glostrupin keskussairaala, Kööpenhamina