cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
S/S Tranvik
Vuonna 1947 laivan osti suomalainen Ab Benima Oy -varustamo, jonka osakkaina olivat Henry Nielsenin Helsingfors Steamship Co Ltd, Ab Wilh.Bensow Oy ja Curt Mattson. Vuonna 1949 laiva siirtyi Rederibolaget Tranvik -varustamolle, jonka omistivat Helsingfors Steamship ja Curt Mattson.
Erkki Savolaisen kirja Villi linja kertoi hänen ja Tapio Tapiovaaran vuonna 1953 tekemästä matkasta S/S Tranvikilla Kauko-Itään. Laiva vei romulastin Puolasta Kiinaan, kiersi eri Kauko-Idän satamissa ja palasi sitten Englantiin.
Laiva myytiin vuonna 1954 Italiaan genovalaiselle Soc. per Azioni Emanuele V. Parodi -varustamolle. Sen nimeksi muuttui 1954 Marina Gabriella Parodi ja 1955 Marina G.Parodi. Laiva romutettiin syyskuussa 1965 La Speziassa Italiassa.
Laivan pituus oli 133,63 metriä, leveys 17,39 metriä ja syväys 8,45 metriä. Sen kuollut paino oli 10 500 tonnia ja höyrykoneen teho 2 500 hevosvoimaa.
Utö
thumb|upright|[[Utön majakka.]] Utö Paraisten kaupungissa entisen Korppoon kunnan alueella on Suomen eteläisin asuttu saari. Utö sijaitsee Saaristomeren eteläosassa, noin 90 kilometriä Hangosta länteen, noin 88 kilometriä Turusta lounaaseen ja noin 88 kilometriä Maarianhaminasta itäkaakkoon. Utö tunnetaan suuresta Utön majakasta, haaksirikoista, linnustostaan ja merisäätiedotuksista. Utön pinta-ala on 81 hehtaaria.
Museovirasto on määritellyt Utön linnakkeen, majakka- ja luotsiyhdyskunnan valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Historia
Utössä on 1500-luvulta lähtien ollut majakanvartijoita ja luotseja, myöhemmin myös tullilaitoksen henkilökuntaa. Sotilaita Utössä on ollut vuodesta 1918 lähtien, mutta henkilökunta rajoittui yhteen henkilöön vuoteen 1939 saakka. Vasta 1960-luvulla Utön linnake laajennettiin samoin kuin henkilökuntaa lisättiin. Utössä sijaitsee Suomen vanhin merimajakka. Ensimmäinen valomajakka rakennettiin vuonna 1753, mutta se räjäytettiin Suomen sodassa. Nykyinen majakka rakennettiin entisen paikalle vuonna 1814.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa Utöllä oli pakkolunastettu maata luotsi- ja tulliasemia varten. Rannikkopuolustusta koskevat pakkolunastukset alkoivat 13. helmikuuta 1912. Kesäkuussa 1912 alkoi alueen määrittäminen meripuolustuksen käyttöön. Itämeren alueen viestipäällikkö, kommodori Adrian Nepenin, kävi tarkastamassa alueen. Viestiasema tuli valmiiksi 28. elokuuta 1914.
Venäläiset varustivat saarta vahvasti huhtikuusta 1915 elokuuhun 1916. Saarelle sijoitettiin rannikkotykistöpatterit № 62 – № 64a, järeitä 152/45 C- ja 75 mm:n tykkejä osaksi Turun–Ahvenanmaan vahvistettua asemaa kesäkuussa 1912 laaditun suunnitelman mukaisesti. 10. elokuuta 1915 Utölle hyökkäsi saksalainen laivasto-osasto, mutta saarella oli jo kuuden tuuman tilapäinen tykkipatteri. Talvisodassa 14. joulukuuta 1939 Turun lohkoon kuuluvaa Utöä lähestyi kaksi neuvostoliittolaista hävittäjää, joista toinen oli Gnevnyi. Toinen ilmeisesti upotettiin ampumalla Canet-tykeillä.
Vuoden 2005 lopulla Utön valmiuslinnake lakkautettiin ja muutettiin vartiolinnakkeeksi. Varusmieskoulutus saarella lakkautettiin samalla.
Nykyaika
Utössä asuu vakituisesti alle viisikymmentä asukasta, mutta kesäaikaan väkimäärä kasvaa moninkertaiseksi.
Lakkautetun varuskuntakiinteistön ostanut Oy SSL Holding Ab saneerasi tilat, ja niissä toimii nykyään Utö Havshotel -hotelli. Utössä sijaitsee Suomen eteläisin hissi. Utössä toimivat myös ympäri vuoden auki oleva kauppa Utö Handel ja Suomen oppilasmäärältään tiettävästi pienin koulu, Utön koulu. Ne ovat myös Suomen eteläisimpiä.
Utöhön liikennöi ympäri vuoden Nauvon Pärnäisistä Meritie Oy:n yhteysalus M/S Baldur 5–6 kertaa viikossa. Yhteysaluksella matka Pärnäisistä Utöhön kestää neljästä viiteen tuntia.
Alueen haaksirikot
Panssarilaiva Ilmarinen ajoi miinaan ja upposi noin 17 meripeninkulman päässä Utöstä etelään jatkosodan aikana syyskuussa 1941. Aluksen miehistöstä hukkui 271 henkilöä.
S/S Park Victory, yhdysvaltalainen höyrylaiva, ajoi karille ja upposi Utön kaakkoispuolella 25. joulukuuta 1947. Onnettomuudessa menehtyi kymmenen aluksen miehistön jäsentä.
28. syyskuuta 1994 matkustaja-autolautta M/S Estonia upposi Utön läheisyydessä, noin 40 kilometriä saaresta eteläkaakkoon. Kyseessä oli yksi suurimmista rauhanajan onnettomuuksista 1900-luvun Euroopassa.
Luonto
thumb|left|Utön luontoa.
Linnusto
Utö on Suomen parhaita lintupaikkoja, ja saarella on käynyt vuosikymmeniä lintuharrastajia, mutta toden teolla retkeilymahdollisuudet avautuivat vuonna 2005, kun Puolustusvoimat poistui suurimmasta osaa saarta. Utössä lintujen muuttokausi on pitkä, ja vain keskitalvella on hiljaisempaa. Utön saari sijaitsee suhteessa lintujen muuttoreitteihin hyvällä paikalla Saaristomeren laidalla. Syksyisin saareen ympäristöön saapuu lintuja idästä Hangosta, lännestä Kökarin kautta ja pohjoisesta saariston kautta, mutta sopivalla tuulella myös Viron rannikolta. Keväisin lintuja muuttaa massoittain hyvillä lounais- ja etelätuulilla. Huonon säärintaman, kuten vesisateen tai sumun eli niin sanotun pudotuskelin, ansiosta Utöhön laskeutuu paljon lintuja kesken muuton.
Ilmasto
Utön vuotuinen keskilämpötila (mittausjaksona vuodet 1981–2010) on 6,5 °C ja sademäärä 549 mm. Keskimääräinen lumipeitteen alkamisajankohta on 23. tammikuuta ja päättymisajankohta 15. maaliskuuta. Saarta ympäröivät avoimet merialueet – kapeita salmia lukuun ottamatta – jäätyvät keskimäärin vain noin kerran viidessä vuodessa. Ulkosaariston sijaintinsa vuoksi Utössä on tuulista, ja tuuli voi yltyä ja muuttaa suuntaansa nopeasti.
8. heinäkuuta 2009 Turun saaristossa satoi puolessa vuorokaudessa ennätyssade: Ilmatieteen laitoksen Utön tutkimusasemalla vettä satoi 12 tunnissa 68,5 mm ja vuorokaudessa 70,2 mm. Se oli suurin mitattu sademäärä 50 vuoteen.
Johannes Kühn
Johannes Kühn (s. 19. marraskuuta 1991 Passau) on saksalainen ampumahiihtäjä. Kühn edustaa seuratasolla WSV Reit im Winkliä.
Kühn on nelinkertainen nuorten sarjojen MM-kultamitalisti. Yksi kultamitaleista on tullut takaa-ajosta, yksi sprintistä ja kaksi viestistä. Hänellä on myös kaksi nuorten MM-hopeaa sprintistä ja takaa-ajosta. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa viestistä Osbrliestä Slovakiasta 2012 sekä pronssia pikakilpailusta Puolan Duszniki-Zdrój'sta 2021. Hän sijoittui Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 yhteislähdössä kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli yhteislähdössä kymmenes ja takaa-ajossa kahdestoista. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui pikakilpailussa kahdeksanneksi ja takaa-ajossa kuudenneksi.
Watertown (Etelä-Dakota)
Watertown on kaupunki Etelä-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 21 482. Watertown on Codingtonin piirikunnan hallintokeskus.
28 päivää
28 päivää on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Sen pääosia näyttelevät muun muassa Sandra Bullock, Viggo Mortensen ja Steve Buscemi.
Nord-Pas-de-Calais’n kaivosalue
Nord-Pas-de-Calais’n kaivosalue on alue Pohjois-Ranskassa, jossa kaivettiin hiiltä 1700-luvulta 1900-luvulle. Alueella on yhteensä 109 kaivosta, joista vanhin on 1850-luvulta, hissirakennelmia, sivukivikasoja, joista suurimmat kohoavat 90 metrin korkeuteen. Niiden lisäksi alueella on vanhoja kaivosratoja ja kaivoskyliä. Alue on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2012.
Wen Jiabao
Huhtikuussa 2006 pääministeri Wen Jiabao myönsi, että talouskasvu mihin hintaan hyvänsä oli väärin. Sairaalakäynnit kasvoivat 30 % savusumun vuoksi ja lapsia pyydettiin pysymään sisällä oman turvallisuutensa vuoksi.
Eburonit
Eburonit olivat kelttiläinen heimo, joka asui nykyisen Maasin ja Reinin välisellä alueella. Päällikkönsä Ambiorixin johdolla he asettuivat vastustamaan Caesaria vuonna 54 eaa., mikä johti heidän tuhoonsa kolme vuotta myöhemmin.
Caesarin kosto oli kauhea. Keväällä 53 eaa. hän kutsui kaikki saatavilla olevat joukot auttamaan eburonien teurastuksessa. Liviuksen mukaan Ambiorix onnistui pakenemaan ja eburonien toinen päällikkö Catuvolcus teki itsemurhan. Tämän jälkeen eburoneista ei kuultu enää mitään. Noin kolmesataa päivää sen jälkeen, kun eburonit olivat voittaneet roomalaisen legioonan, he lakkasivat olemasta kansakuntana. Myöhemmin samalle alueelle asettui germaaniheimo nimeltä tungrit.
Caesarin kertomuksen paikkansapitävyyttä on myös epäilty, sillä eburonit olivat melko pieni heimo, joka ei olisi liittolaistensa avullakaan pystynyt kokoamaan riittävän vahvaa sotajoukkoa, joka olisi kyennyt tuhoamaan hyvin koulutetun ja raskaasti aseistetun legioonan. On myös epäselvää, tuhottiinko eburonit vuonna 53 eaa. täydellisesti.
Liikaunisuus
Liikaunisuus eli hypersomnia (G47.1) on päiväsaikaan ilmenevää arkea haittaavaa uneliaisuutta. Liikaunisuudesta kärsivä potilas kärsii päiväaikaisesta väsymyksestä siitä huolimatta, että nukkuu yleensä keskimääräistä pidempiä yöunia. Liikaunisuus huonontaa usein ihmisen toimintakykyä.
Esiintyvyys
Liikaunisuudesta kärsii 5 % aikuisista ja nuorista kolme kertaa suurempi määrä.
Liikaunisuuden syitä
Narkolepsia on yksi yleisimmistä syistä liikaunisuudelle. Lähes puolella liikaunisuudesta kärsivillä on jokin sen aiheuttava mielenterveydellinen ongelma, kuten mielialahäiriö. Myös tulehdussairauksiin, hengityselinten sairauksiin, diabetekseen, kilpirauhasen vajaatoimintaan, anemiaan, MS-tautiin ja muihin neurologisiin sairauksiin sekä aivovammoihin liittyy usein liikaunisuutta.
Vajaat 10 prosenttia liikaunisuudesta kärsivistä sairastaa primaaria liikaunisuutta, jonka taustalta ei löydy muita sairauksia.
Hippa
Hippa (myös natu, natti, natta, naatta tai litta) on lasten leikki, jossa yksi leikkijä yrittää ottaa muita kiinni.
Hipan variaatiot
Yllä kuvatun lisäksi hipasta on olemassa erilaisia muunnelmia.
Esimerkiksi haarahipassa kiinniotettu jää paikalleen, ja toinen leikkijä voi pelastaa hänet ryömimällä hänen haarojensa alta. Aku Ankka -hipassa kiinniottaja pääsee hetkeksi turvaan huutaessaan jonkun Aku Ankka -sarjakuvassa esiintyvän hahmon nimen (joka ei saa olla Aku Ankka). Joissain Aku-hipan muunnoksissa kaikki Disney-hahmot (paitsi Aku Ankka) ovat sallittuja. Hipan variaationa voidaan pitää myös leikkiä Mustamies (Kuka pelkää mustaa miestä?), jossa kiinniottajat yrittävät juosta aina jonkin sellaisen alueen halki, missä mustamies (hippa) saa liikkua. Kiinniotetuista tulee tässä leikissä uusia hippoja, kunnes lopulta kaikki ovat joutuneet kiinniotetuiksi ja jääneet hipoiksi. Hipassa voi olla myös jokin erikseen sovittu turvapaikka, jossa olevaa ei voi ottaa kiinni. Turvassa oleskelu kauan ei tavallisesti ole suotavaa ja leikkijöiden lukumäärä turvapaikassa kerrallaan on myös tavallisesti rajattu etukäteen.
Töpselihippa on melko samanlainen kuin haarahippa, mutta uhrit jähmettyvät asentoon, jossa pitävät käsiään lantiollaan, jolloin heidät voi pelastaa työntämällä kädet kyynärtaipeiden välistä.
Poliisi ja roisto on melko yleinen hippaleikki, jossa pelaajat päättävät ovatko he poliiseja vai rosvoja. Sen jälkeen rosvot lähtevät piiloon ja poliisit etsimään. Poliisit ottavat rosvoja kiinni, kun he näkevät sellaisen. Jos joku rosvo pääsee vankilalle ajoissa ja siellä on joku muu rosvo, hän vapauttaa tämän.
Lipunryöstössä on tarkoitus saada vastustajien viiri omalle alueelle, mutta pelissä myös otetaan toisen joukkueen alueella liikkuvia koskettamalla vangeiksi, joita voidaan vapauttaa edelleen koskettamalla. Kirkonrotta on hippaleikki, jossa jääneen täytyy saada muita osallistujia kiinni sovitulla alueella. Muut osallistujat menevät piiloon, kun kiinniottaja laskee. Jos kiinniottaja näkee sinut, sinun kannattaa lähteä heti juoksemaan, koska todennäköisesti hän ehti huomata sinut.
Piilohippa on piilosen ja hipan yhdistelmämuoto, isommalla mittakaavalla. Kun etsijä alkaa laskea, muut menevät piiloon. Mikäli etsijä saa kiinni jonkun leikkijän, tulee kiinni jääneestä lisähippa. Hippa ei siis vaihdu.
Puuhippa on yksinkertainen hipan variaatio ja usein alakoululaisten leikkimä. Joku valitaan hipaksi ja loput nojaavat turvapaikkoina toimiviin puihin. Puun luona ei kuitenkaan saa viipyä viittä sekuntia kauempaa vaan turvapaikkaa on vaihdettava. Hippa yrittää napata turvapaikkaa vaihtavia. Samassa turvapaikassa ei voi olla enempää kuin yksi henkilö. Variaatioita ovat esimerkiksi Pylväshippa ja Kivihippa. Uusia turvapaikkoja voi aina keksiä lisää. Tällä tavoin voi pelata melkein missä tahansa.
Hiekkahippa on yleensä suurella hiekkalaatikolla leikittävä ja alakoululaisten keksimä hipan variaatio. Joku valitaan hipaksi hiekkalaatikon keskelle ja loput kiertävät sen puisia reunoja. Reunoilla ei kuitenkaan saa seistä 5:tä tai 10:tä sekuntia kauempaa, vaan on rynnättävä laatikon poikki toiselle reunalle. Hippa yrittää napata hiekkalaatikon poikki juoksevia. Pelaajat saavat reunoilla väistellä toisiaan.
Ketut ja kanat, on pienille lapsille sopiva ulkoleikki, joka soveltuu pelattavaksi myös salissa. Suuri joukko jaetaan siten, että kolme henkilöä on kettuja ja loput kanoja. Ketuille valitaan omat pesäalueet, jonne he kuljettavat nappaamansa kanat (salissa pelatessa nurkat sopivat hyvin tähän tarkoitukseen). Kettu, joka on napannut eniten kanoja pesäänsä, voittaa.
Rotat ja rastaat tai Rotat ja revot, on ulkoleikki, joka mahdollinen myös saleissa tai halleissa. Sopii pienille lapsille. Suuri joukko jaetaan kahteen ryhmään ja molemmat ryhmät asettuvat omaan jonoon alueen tai salin/hallin keskelle. Jonot laitetaan vierekkäin; toinen jono on nimeltään Rastaat ja toinen Rotat. Joku ulkopuolinen huutaa joko Rotat! tai Rastaat! ja mahdollisesti pitkittää sanan R:ää pelin vaikeuttamiseksi. Jos esim. huudetaan Rastaat!, rotat juoksevat salin/alueen toiseen päähän ja rastaat yrittävät saada heidät kiinni. Sama toisinpäin. Mahdollisesti voidaan myös huutaa pakenevan jonon nimi. Viimeinen nappaamaton pelaaja voittaa ja saa tulla huutajaksi.
Sokko on hippaa muistuttava leikki, jossa yksi leikkijistä yrittää silmät sidottuina saada kiinni muita. Sokossa muut eivät pakene vaan nimenomaan kiusoittelevat etsijää esimerkiksi liikkumalla hänen lähellään ja väistämällä vasta viime hetkellä. Sokkoa voidaan pelata myös siten, että sokkona olevan on tunnistettava kiinni saamansa leikkijä tunnustelemalla, ja tämän onnistuessa vuoro siirtyy kiinni saadulle.
<span id="Viimeinen_pari_uunista_ulos">Viimeinen pari uunista ulos  -leikkiin tarvitaan pariton määrä leikkijöitä. Leikkijät asettuvat parijonoon. Pariton pelaaja (”leski”) menee parijonon eteen ja huutaa "Viimeinen pari uunista ulos!" Huudon kuultuaan takimmainen pari lähtee juoksemaan, kumpikin parin osapuoli omaa puoltaan eteenpäin tavoittaakseen parinsa. Huutaja saa katsoa taakseen ja lähteä liikkeelle vasta, kun juokseva pari ohittaa hänet. Huutaja yrittää saada toisen juoksijoista kiinni. Juoksijat taas yrittävät palata yhteen ilman, että huutaja saa heidät kiinni. Jos huutaja saa jommankumman kiinni, kiinniotetusta ja huutajasta tulee parijonon etimmäinen pari ja parittomaksi jääneestä pelaajasta tulee seuraava huutaja.
Perinteisestä hippaleikistä on tehty myös useita MS-DOS- ja Windows-pelejä, joita pelataan verkon kautta tai yhden näppäimistön ympärillä, vaikka niiden suosio onkin nykyään ollut laskussa. Yksi tunnetuimmista suomalaisista hippapeleistä oli DOS-pohjainen Ufohippa.
Etymologia
Hippa-leikki on saanut nimensä siitä, että pelivälineenä on joskus käytetty korkeaa hattua, hiippalakkia.
Baby, It’s Cold Outside
Baby, It’s Cold Outside (suom. Kulta, ulkona on kylmä) on Frank Loesserin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuoden 1949 elokuvasta Ahdin tytär. Kappale palkittiin parhaan laulun Oscarilla. Loesser sävelsi kappaleen jo vuonna 1944 ja esitti sen ensimmäisen kerran tupaantuliaisissaan duettona vaimonsa kanssa. Ahdin tytär -elokuvassa sen lauloivat Esther Williams ja Ricardo Montalban. Johnny Mercer ja Margaret Whiting äänittivät kappaleen vuonna 1949.
Gennaro Righelli
pienoiskuva|Gennaro Righelli vuonna 1930. Gennaro (Salvatore Gennaro) Righelli (12. joulukuuta 1885 Salerno – 6. tammikuuta 1949 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Isänsä kanssa napolilaisteatterin näyttelijänä toiminut Righelli työskenteli vuodesta 1909 lähtien Cinesin käsikirjoittajana ja vuodesta 1911 ohjaajana. Hän ohjasi muun muassa napolilaiselle Vesuvio Filmille kolmisenkymmentä elokuvaa, joiden pääosia esitti usein hänen vaimonsa Maria Jacobini. Italian elokuvateollisuuden lamavuosina Righelli työskenteli ohjaajana Saksassa.
Stefano Pittaluga kutsui Righellin vuonna 1929 takaisin Cinesille, jossa hän ohjasi Italian ensimmäisen äänielokuvan La canzone dell’amore (”Rakkauden laulu”, 1930). Jatkossa hän teki useita melodraamoja ja komedioita, joissa esiintyivät muun muassa sisilialainen Angelo Musco sekä Anna Magnani. Righellin viimeinen elokuva oli Il corriere del re (”Kuninkaan sanansaattaja”) vuonna 1947. Hänen tyttärensä Lean pojat Luciano ja Sergio Martino ovat myös elokuvaohjaajia.
NHL:n varaustilaisuus 2021
NHL:n varaustilaisuus 2021 oli järjestyksessään 59. NHL:n varaustilaisuus. Se järjestettiin 23. ja 24. heinäkuuta 2021 videopuhelimitse, joskin lähetys lähetettiin NHL Networkin studiolta Secaucuksesta. Varaustilaisuuden ensimmäinen varaus oli Buffalo Sabresilla joka varasi kanadalaispuolustaja Owen Powerin.
Varauslotto
Kaksi ensimmäistä varausvuoroa arvottiin siten, että arvontaan osallistuivat joukkueet, jotka olivat jääneet kauden 2020–2021 pudotuspelien ulkopuolelle ja siten että huonoiten runkosarjassa sijoittunut joukkue sai suurimman todennäköisyyden valinnalle. Mukana oli myös laajennusjoukkue Seattle Kraken, jonka todennäköisyys saada ensimmäinen varausvuoro oli 10,3 %, joka oli sama kuin runkosarjassa kolmanneksi viimeiseksi sijoittuneella New Jersey Devilsillä. Arvonta suoritettiin 2. kesäkuuta.
Arizona Coyotes oli mukana varauslotossa, mutta jos se olisi valittu, olisi suoritettu uudelleenarvonta. Tämä johtuu siitä, että Coyotesia rangaistiin vuonna 2020 tehdystä rikkeestä menettämään vuoden 2021 varaustilaisuuden ensimmäinen varausvuoro.
Paistunturin erämaa
Paistunturin erämaa-alue on Pohjois-Lapissa sijaitseva vuonna 1991 perustettu erämaa-alue. Suurin osa erämaan 1 570 neliökilometrin alasta kuuluu Utsjoen kuntaan, ja sen kaakkoiskulma puolestaan Inariin. Maisemalle tyypillisiä ovat tunturikankaat ja -koivikot sekä tuntureiden väleihin sijoittuvat aapa- ja palsasuot. Kevon luonnonpuisto jakaa Paistunturin erämaan lähestulkoon kahtia: erämaa-alueen länsi- ja itäosat yhdistyvät Kevon alueen eteläpuolella. Paistunturin erämaa on kuulunut Natura 2000 -suojeluverkoston kohteisiin vuodesta 1998 lähtien, jolloin se määriteltiin SCI-alueeksi ja myöhemmin vuonna 2015 SAC-alueeksi.
Maantiede
thumb|left|Erämaan ylänkö laskee jyrkästi [[Tenojoki|Tenojoen laaksoon lähellä Nuvvusta. Joen ranta-alueet eivät kuulu varsinaiseen erämaa-alueeseen.]] Paistunturin erämaa on Suomen erämaa-alueista neljänneksi suurin ollen pinta-alaltaan noin 157 000 hehtaaria. Yhdessä sen sisään jäävän Kevon luonnonpuiston sekä niihin liitoksissa olevien soidensuojelualueiden kanssa luonnontilainen kokonaisuus on laajuudeltaan lähes 238 000 hehtaaria. Pohjois-Lapin luoteisperukassa sijaitsevaa erämaata rajaa sen pohjois- ja länsipuolella oleva Tenojokilaakso. Idässä sen ja Kaldoaivin erämaa-alueen väliin jää Valtatie 4, ja etelässä puolestaan kantatie 92 (Karigasniementie), jonka eteläpuolella koskematon luonto jatkuu Muotkatunturin erämaana.
Lunohod 1
thumb|Lunohod 1. Neuvostoliittolainen 16 kopeekan postimerkki vuodelta 1971. Lunohod 1 (Луноход, kuukulkija) oli Neuvostoliiton ensimmäinen kahdesta miehittämättömästä kuukulkijasta. Se laukaistiin 10. marraskuuta 1970 Luna 17 -luotaimen mukana ja se laskeutui 17. marraskuuta Mare Imbriumiin eli Sateiden mereen. Luotaimen ja kulkijan tehtävänä oli tutkia Kuun kamaran koostumusta sekä ottaa kuvia ja tallentaa videokuvaa. Kulkija toimi pidempään kuin arvellun kolme kuuvuorokautta ja se jatkoi työtään kunnes yhdentenätoista kuuvuorokautena sammui lopullisesti. Lunohodin virallinen sammumispäivä oli 4. lokakuuta 1971, Sputnik 1:n vuosipäivä.
Paistunturin erämaa
Maantiede
Suurelta osin puuton ja loiva tunturiylänkö hallitsee erämaan keski- ja pohjoisosia. Alueen korkein huippu Gáimmoivi yltää 619 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta. 641-metrinen Guivi, joka on Paistuntureiden korkein huippu, sijaitsee kuitenkin Kevon luonnonpuiston puolella. Paistunturin erämaan lounaisosassa ympäristöstään hyvin erottuu puolestaan Ailikas-tunturi. Syvät jokilaaksot halkovat tunturimaisemaa.
Pääosa prekambrisesta kallioperästä kuuluu Lapin granuliittivyöhykkeeseen, joka kulkee luoteesta Norjan puolelta Leavvajohkan kompleksina jatkuen Paistunturin erämaan halki Inarijärven eteläosiin ja edelleen itään Venäjälle. Erämaan keski- ja itäosien maaperässä on lisäksi suurikokoisia graniittigneissikaistaleita, ja lisäksi merkittävä osa graniittigneissikallioperästä sijaitsee Kevon luonnonpuiston puolella. Graniittigneissin joukossa on magmojen synnyttämiä syväkiviä. Maaperän synty ajoittuu kvartäärikauteen, jonka alussa noin kaksi miljoonaa vuotta sitten maapallon ilmasto viileni. Suomi peittyi useita kertoja mannerjäätikön alle, ja suli välissä olevien lämpimämpien interglasiaalikausien aikana. Pohjois-Suomi sijaitsi jääkauden loppuvaiheen jäätiköitymisalueen keskiosassa, ja Paistuntureiden kohdalla mannerjäätikkö virtasi etelälounaasta pohjoiskoilliseen. Noin 10 700 vuotta sitten sulavan jäätikön reuna vetäytyi etelälounaaseen, eikä reuna ollut vaihtelevista pinnanmuodoista johtuen yhtenäinen. Tuohon aikaan korkeimmat huiput, kuten Guivi ja Gáimmoaivi olivat nunatakkeja eli jäätikön läpi työntyneitä paljaita kalliosaarekkeita. Ohentunut jäätikkö keskittyi laaksoihin, joihin muodostui jopa kilometrien mittaisia pohjoiskoilliseen hitaasti kurkottaneita jäätikkövirtoja. Merkittäviä jäävirtoja sijaitsi varsinkin Kevojoen, Cuovžájohkan ja Utsjoen laaksoissa. Jäätiköt kuluttivat laaksoista pyöreitä ruuhilaaksoja. Viimeiset pienet jäätiköt sijaitsivat syvien ja varjoisien kurujen pohjilla.
Lunohod 1
Lunohod-kulkijoita oli yhteensä kolme: ensimmäisen lisäksi valmistettiin Lunohod 2 ja Lunohod 3, joista jälkimmäistä ei lähetetty. Neuvostoliitto oli suunnitellut Lunohodien Mars-versiota eli Marsohod-kulkijaa, jota ei kuitenkaan rakennettu. thumb|left|Lunohod 1:tä ohjataan Maasta käsin. Neuvostoliittolainen 12 kopeekan postimerkki vuodelta 1971.
Paistunturin erämaa
Maantiede
Jääkaudella tai sen jälkeen syntyneessä maaperässä on sekä kivennäismaalajeja että eloperäistä maa-ainesta. Moreeni, sora ja hiekka ovat enimmäkseen mannerjäätikön kuluttavan ja kerrostavan voiman seurauksena syntyneitä kivennäismaalajeja, mutta niiden syntymiseen ovat vaikuttaneet myös kallioperän rapautuminen, virtaava vesi ja tuuli. Turve on jääkauden jälkeisenä aikana erämaahan syntynyttä eloperäistä maa-ainesta. Alueelta löytyy myös pohjavettä.
Kasvillisuus
Keski- ja pohjoisosan tunturiylänkö on lähes puutonta aluetta, mutta rehevämpää kasvillisuutta löytyy etenkin alueen länsi- ja pohjoispuolta rajaava Tenojokilaakso. Jokilaaksojen rinteitä peittävät tunturikoivikot. Erämaassa tavataan tyypillisiä tunturi- ja suolajeja, kuten tunturiylänköjen vaivaispajuja, kurjenkanervoja ja uuvanoita sekä suoalueiden vaivaiskoivuja, variksenmarjaa ja hillaa. Soiden rimmissä tavataan tyypillisesti aapasaraa ja jouhisaraa. Erämaassa kasvaa niin sanottuja kansainvälisiä vastuulajeja, joiden koko Euroopan kannasta vähintään 20 prosenttia on arvioitu sijaitsevan Suomessa. Erämaassa tavattavia tällaisia lajeja ovat esimerkiksi pohjannoidanlukko, velttosara ja lapinleinikki. Tundrasara ja lapinleinikki on määritelty Natura 2000 -kohteen suojeltaviksi kasvilajeiksi.
Eläimistö
Tunturialueen eläimistö on monipuolista ja tunturiluonnolle tyypillistä, jossa lajien kantamäärät ailahtelevat suuresti vuosittain. Vaihtelusta esimerkkinä toimivat myyrät ja sopulit sekä niitä syövät petoeläimet. Kantojen määrät vuorottelevat sykleissä, joissa kantojen nousut, huiput ja romahtelut seuraavat toisiaan. Paistunturin erämaassa tavataan silloin tällöin harvinaiseksi käynyttä naalia, jonka vanhana pesintäalueena erämaa tunnetaankin. Tunturikoivikoissa ja jokivarsissa elävä riekko on melko näkyvä erämaan lintu, ja sitä tavataankin alueella kaikkina vuodenaikoina. Kapustarinta elelee erämaan tuntureilla ja soilla. Haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu piekana metsästää erityisesti sopuleita ja myyriä, mutta myös muita pieniä eläimiä. Natura 2000 -alueen suojelun perusteena olevia eläinlajeja ovat ruijannokiperhonen, naali, ahma ja saukko.
Tuntureilla on laajoja alueita, joita luonnehtivat täysin lehdettömät kuolleet koivikot. Koivujen joukkokuoleman on aiheuttanut tunturimittari-perhonen, jonka toukat syövät puiden lehtiä. Koivujen hävittyä tilalle on jäänyt enenevissä määrin tunturipaljakkaa. Tähän on vaikuttanut erityisen paljon vuosien 1964 ja 1966 välillä tapahtunut tunturimittarien massaesiintymä, jonka vuoksi tuhoja syntyi Ylä-Lapissa noin 500 000 hehtaarin kokoiselle alueelle. Vielä vuonna 1998 tuhoalueen laajuudeksi katsottiin 235 400 hehtaaria, jossa määritelmällisesti vähintään puolet puustosta oli kuollutta. Tuhoalueesta Utsjoella sijaitsi 101 500 hehtaaria, joka oli 62 % koko kunnan 164 000 hehtaarin koivikkopinta-alasta.
Ihmistoiminta
Erämaa kuuluu kokonaisuudessaan saamelaisten kotiseutualueeseen. Virkistyskäytön lisäksi paikkakuntalaiset luontaiselinkeinojen harjoittajat harjoittavat alueella etenkin poronhoitoa, metsästystä, kalastusta sekä hillastusta. Poronhoitoalueet jakautuvat pääosin Paistunturin, Muddusjärven, Kaldoaivin ja Muotkatunturin paliskunnille. Paikalliset pyytävät alueella paitsi hirviä, myös erityisesti riekkoja käyttämällä myös vanhan perinteen mukaisia ansoja. Ulkopaikkakuntalaiset virkistysmetsästäjät vierailevat erämaassa syysaikana ja kevättalvella.
Retkeily on painottunut varsinaisen erämaa-alueen ulkopuolelle, sillä useimmat reitit vievät Kevon luonnonpuistoon – joskin kulkien osittain Paistunturin erämaan kautta. Merkittyjen reittien vähyyden vuoksi kulkua erämaassa tapahtuu pitkälti reittien ulkopuolella, eikä Metsähallitus ole suunnitellut reittien merkittäviä lisäyksiä. Lähellä Utsjokea sijaitseva Kuoppilasjärvi on suosittu retkeilykohde, ja se sijaitseekin osittain erämaa-alueen sisäpuolella.
George Sand
pienoiskuva|oikea|[[Eugène Delacroix|Eugène Delacroix’n maalaama muotokuva George Sandista.]] Amantine-Lucile-Aurore Dupin, myöhemmin paronitar Dudevant, kirjailijanimeltään George Sand (1. heinäkuuta 1804 Pariisi – 8. kesäkuuta 1876 Indre) oli ranskalainen feministinen kirjailija.
Elämä ja ura
Sand syntyi Pariisissa ja varttui isoäitinsä luona Berryn alueella Ranskassa. Vuonna 1822 hän avioitui paroni Casimir Dudevantin kanssa. He saivat kaksi lasta.
Sand kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Rose et Blanche (1831) yhteistyössä Jules Sandeaun kanssa – onkin sanottu, että hän otti kirjailijanimensä Sandeaulta. Vuonna 1835 Sand jätti miehensä ja otti lapsensa mukaansa Pariisiin.
Sand on tunnetuin 1800-luvun ranskalaisista naiskirjailijoista. Hän kirjoitti yli sata teosta, mukaan lukien romaaneja, jotka käsittelivät esimerkiksi naisten asemaa, yhteiskunnallisia kysymyksiä ja kristinuskoa. Romaanien lisäksi Sand kirjoitti kirjallisuuskritiikkiä ja poliittisia tekstejä. Hän oli itsenäinen ja voimakas luonne, mutta samalla herkkätuntoinen ja lämminsydäminen, ja tunsi myötätuntoa sorrettuja ja köyhiä kohtaan.
Naisten oikeudet ovat esillä etenkin Sandin varhaisromaaneissa 1830-luvun alussa. Hänen romaaneitaan myytiin runsaasti. Ne ovat sentimentaalisia kuvauksia avioliitosta, intohimosta ja naisen oikeudesta omiin tunteisiinsa. Myöhemmissä romaaneissaan Sandin feministiset painotukset vähenivät, ja hän alkoi korostaa yleisinhimillisiä tekijöitä kuten kiinnostusta sosialismin ja kristinuskon aatteiden yhdistämiseen. Hän omaksui kuitenkin nämä aatteet vain pintapuolisesti ja liitti niihin utopistisia ja mystisiä piirteitä.
Sandin näytelmät ovat sittemmin jääneet unohduksiin, vaikka niitä hänen elinaikanaan esitettiin runsaasti. Liäksi hän julkaisi artikkeleita, novelleja, julkisia kirjeitä ja omaelämäkerrallisen teoksen. Hänen teostensa puutteina nähdään ajatusten pintapuolisuus, henkilökuvauksen kaavamaisuus ja vuoropuhelujen teennäisyys. Maalaisromaaneissaan hän välttää nämä puutteet. Itse hän painotti, ettei pyrkinyt näkyvän todellisuuden kuvaamiseen vaan totuuden ihanteen etsimiseen.
Sand tunnettiin aikanaan romaaniensa ohella myös lukuisista rakkaussuhteistaan kuuluisiin miehiin. Sandilla oli suhde Alfred de Musset’n (1833–1835), Frédéric Chopinin (1836–1847) ja siinä välissä ehkä myös Franz Lisztin kanssa. Chopinin Sand jätti pari vuotta ennen tämän kuolemaa lapsistaan johtuneen kiistan vuoksi.
Sand kuoli 71-vuotiaana Nohantin kylässä lähellä Châteauroux’ta 8. kesäkuuta 1876, ja hänet haudattiin sukukartanonsa maille lähelle kotiaan. Vuonna 2004 ehdotettiin Sandin jäänteiden siirtämistä Pariisin Panthéoniin.
Swordfish
Swordfish tarkoittaa:
PerusÄijät
PerusÄijät ry on perussuomalaisten valtakunnallinen miesjärjestö. Järjestö on perustettu 18. elokuuta 2012 Kotkassa.
Perusäijät on jäsenenä Miesjärjestöjen Keskusliitossa.
Toimintaa ja päätöksiä
Vuoden 2021 keväällä PerusÄijien hallitus päätti erottaa varapuheenjohtaja Pasi Salosen luottamustehtävästään, koska Salonen oli kirjoittanut Twitterissä viestin, jota pidettiin rasistisena romaniväestöä kohtaan. Samalla PerusÄijien hallitus ilmoitti sanoutuvansa jyrkästi irti rasismista ja yhdistys pyysi anteeksi kaikilta, jotka pahoittivat mielensä Salosen twiitin takia.
Jürgen Grabowski
Jürgen Grabowski (7. heinäkuuta 1944 Wiesbaden – 10. maaliskuuta 2022 Wiesbaden ) oli saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1974.
Maajoukkueessa Grabowski pelasi 44 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän edusti Länsi-Saksaa kolmissa MM-kisoissa, vuosina 1966, 1970 ja 1974, joissa joukkue voitti vastaavasti hopeaa, pronssia ja kultaa. Grabowski tosin ei saanut peliaikaa vuoden 1966 kisoissa. Mestaruuteen päättyneissä vuoden 1974 kisoissa hän pelasi kuudessa ottelussa ja teki yhden maalin jatkolohko-ottelussa Ruotsia vastaan.
Luhangan terveysasema
Luhangan terveysasema on Luhangan kirkonkylällä toimiva terveysasema. Se on eräs Keski-Suomen sairaanhoitopiirin Keski-Suomen seututerveyskeskus -liikelaitoksen toimipisteistä.
Rotax
Yhtiö perustettiin nimellä Rotax-Werk AG vuonna 1920 Dresdenissä, Saksassa. Myöhemmin se joutui Fichtel & Sachs AG:n haltuun, vuonna 1943 tehdas siirrettiin Welsiin, Itävaltaan, ja sieltä vuonna 1947 Gunskircheniin. Vuonna 1959 Rotax yhdistyi wieniläiseen Lohner-Werkeen, joka valmisti autojen ja rautatievaunujen runkoja. Vuonna 1962 ensimmäinen Rotaxin moottori asennettiin moottorikelkkaan.
Vuonna 1970 Lohner-Rotaxin osti kanadalainen Bombardier, jota kautta Rotaxin moottoripyörien moottoreiden tuotekehityksen edellytykset paranivat.
Yhtiö valmisti pelkästään kaksitahtimoottoreita vuoteen 1982 asti, jolloin se alkoi valmistaa nelitahtimoottoreita.
Vuonna 1989 Rotax sai tyyppisertifioinnin Rotax 912 A-lentokonemoottorille.
Vuonna 2022 yhtiö joutui kohun keskelle Ukrainan sodan aikaan, koska sen valmistama moottori löytyi ukrainalaisten Mustaanmereen pudottamasta iranilaisesta Mohajer-6-lennokista, jota venäläiset käyttävät sodassa ukrainalaisia vastaan
Reijo Vähälä
Reijo Untamo Vähälä (s. 7. maaliskuuta 1946 Alajärvi) on suomalainen entinen korkeushyppääjä.
Vuoden 1971 EM-kisoissa Helsingissä Vähälä ei selviytynyt loppukilpailuun. EM-hallikisoissa Wienissä vuonna 1970 hän oli kymmenes.
Ateenassa hypätty 217 jäi Vähälän uran parhaaksi. Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1966 ja 1970. Seuratasolla Vähälä edusti Alajärven Ankkureita ja Tampereen Pyrintöä.
Vähälä on koulutukseltaan matemaatikko ja kirjassaan Elämäni hyppy hän kuvasi uraansa funktiolla, missä x on hänen ikänsä vuosina ja funktion arvo saavutettu tulos.
Vähälä on toiminut Tampereella Aamulehden atk-päällikkönä. Nykyisin korkeushyppääjä on suuntautunut kulttuuriin. Hän käy eri puolilla Suomea esiintyen lausuntamatineoissa.
Liouville
Liouville tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Pirkanmaan vaalipiiri
Pirkanmaan vaalipiiriin kuuluvat seuraavat kunnat: Akaa, Hämeenkyrö, Ikaalinen, Juupajoki, Kangasala, Kihniö, Kuhmoinen, Lempäälä, Mänttä-Vilppula, Nokia, Orivesi, Parkano, Pirkkala, Punkalaidun, Pälkäne, Ruovesi, Sastamala, Tampere, Urjala, Valkeakoski, Vesilahti, Virrat ja Ylöjärvi.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Aitolahti, Eräjärvi, Kuhmalahti, Kuorevesi, Kuru, Kylmäkoski, Luopioinen, Längelmäki, Messukylä, Mänttä, Pohjaslahti, Sahalahti, Suodenniemi, Teisko, Toijala, Tottijärvi, Vammala, Viiala, Viljakkala, Vilppula ja Äetsä.
Historia
Vaalipiirin rajat ovat vaihdelleet jonkin verran eri aikoina. Vuonna 1960 Jämsä, Jämsänkoski, Korpilahti, Koskenpää, Muurame ja Säynätsalo liitettiin Keski-Suomen läänin vaalipiiriin ja aikaisemmin Vaasan läänin itäiseen vaalipiiriin kuulunut Virrat vuonna 1969 Hämeen läänin pohjoiseen vaalipiiriin. Suoniemi liitettiin vuonna 1973 kuntaliitoksen yhteydessä Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Kuhmoinen liitettiin Keski-Suomen läänin vaalipiiriin vuonna 1974. Vuonna 1990 Valkeakosken seutu liitettiin Hämeen läänin eteläisestä Hämeen läänin pohjoiseen vaalipiiriin. Vuonna 1993 Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kihniö, Mouhijärvi, Parkano ja Viljakkala liitettiin Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä Hämeen läänin pohjoiseen vaalipiiriin ja vuonna 2003 Satakunnan vaalipiiristä Suodenniemi, Vammala ja Äetsä sekä Hämeen vaalipiiristä Urjala. Punkalaidun siirtyi Satakunnan vaalipiiristä vuonna 2007, vaihdettuaan ensin vastaavasti maakuntaa vuonna 2005.
Uusin muutos tapahtui vuoden 2021 alussa, kun Kuhmoinen vaihtoi maakuntaa Keski-Suomesta Pirkanmaalle. Samassa yhteydessä vaalilakia muutettiin siten, että kunta vaihtoi myös Keski-Suomen vaalipiiristä Pirkanmaalle.
Puolueiden kannatus
Vuoden 2017 kuntavaaleissa SDP nousi Kokoomuksen ohi yli 20 vuoden jälkeen Tampereen suurimmaksi puolueeksi. Vihreät kasvattivat merkittävästi kannatustaan, nousten vasemmistopuolueiden ohi historiallisella voitollaan Nokian suurimmaksi puolueeksi.
M/S Viggen
M/S Viggen on vuonna 1998 valmistunut, Ålandstrafikenin operoima matkustaja-autolautta. Alus kulkee Kustavin Vuosnaisista Brändön Åvaan 35 minuutissa. Viggen kulkee reitillään ympäri vuoden. Alukselta löytyy pieni kahvila jossa on WiFi-yhteys.
Vuonna 1990 valmistunut M/S Alfågeln on Viggenin sisaralus.
Marjaana Niemi
Marjaana Niemi (s. 19. lokakuuta 1963 Vammala) on suomalainen historian tutkija ja Tampereen yliopiston kansainvälisen historian professori.
Niemi valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta ja tohtoriksi (Ph.D.) englantilaisesta Leicesterin yliopistosta.
Teoksia
(osa)
Cloudera
Cloudera on yhdysvaltalainen yritysten pilvipalveluja tarjova yritys, joka on perustettu vuonna 2008.
Yrityksen alkuperäinen strategia oli Apache Hadoop -palvelujen tarjonta. Yritys muutti strategiaansa Hadoop -palvelujen kysynnän vähennyttyä.
Vuonna 2018 Cloudera yhdistyi kilpailevan Hortonworksin kanssa 5,2 miljardin dollarin kaupassa. Hortonworksia kuvattiin "puhtaasti avoimen lähdekoodin" yhtiöksi, kun taas Cloudera tarjosi omisteisia työkaluja avoimen lähdekoodin paketteihin.
Vuonna 2019 yhtiö ilmoitti yhteistyöstä IBM:n kanssa.
Vuonna 2021 ilmoitettiin kahden sijoitusyhtiön 5,3 miljardin dollarin ostotarjouksesta aikomuksena yksityistää Cloudera.
Okakarara
Okakarara on kaupunki Namibian Otjozondjupan alueella. Se sijaitsee n. 50 km kaakkoon Waterbergin kansallispuistosta. Siellä on arviolta n. 7 000 asukasta.
Okakarara koostuu Pamuesta, joka on entinen valkoisten asuinalue, sekä varsinaisesta Okakararasta, joka on entinen mustien asuinalue. Se on Okakararan vaalipiirin keskus; vaalipiiri käsittää myös lähialueitten asuinalueet.
Historia
Okakararan ensimmäisen talon rakensivat Salathiel Kambamba Kambazembi ja Reinard Tjerije vuonna 1923. Asuinalue kasvoi ajan mittaan, ja vuonna 1992 se julistettiin kaupungiksi. Okakararasta tuli hereroitten heimon keskuspaikka 1970-luvun aluessa.
Talous ja infrastruktuuri
Kaupungissa on yläkoulu, valtionsairaala, ammattikoulu ja teurastamo.
Paikallisvaalit
Okakararaa hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Okakarara kuului apartheid-aikana Hereromaan bantustaniin, ja asukkaat ovat edelleen lähinnä hereroita. Tästä syystä Okakarara on yksi harvoista Namibian kaupungeista, joissa SWAPO joutuu kohtaamaan vakavia kilpailijoita.
Vuoden 2004 parlamenttivaaleissa SWAPO tuli vasta toiseksi, kun hereroitten dominoima National Unity Democratic Organisation (NUDO) voitti vaalit.
Vuoden 2020 paikallisvaalien tulokset olivat seuraavat:
Brendan Morrison
Brendan Morrison (s. 15. elokuuta 1975 Pitt Meadows, Brittiläinen Kolumbia) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura
New Jersey Devils varasi Morrisonin NHL:ään numerolla 39 varaustilaisuuden 1993 toisella kierroksella. Ennen ammattilaisuransa aloittamista hän pelasi vuodet 1993–1997 yliopistojääkiekkoa Michiganin yliopiston joukkueessa. Hän sai yliopistovuosinaan useita palkintoja: vuonna 1994 hänet valittiin CCHA:n (Central Collegiate Hockey Association) vuoden tulokkaaksi ja vuosina 1996 ja 1997 sen vuoden pelaajaksi, vuonna 1996, oltuaan johdattamassa Michigania NCAA:n (National Collegiate Athletic Association) mestaruuteen, hänet nimettiin NCAA:n mestaruusturnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi, ja vuonna 1997 hän sai NCAA:n vuoden pelaajalle jaettavan Hobey Baker Awardin. Lisäksi hänet valittiin vuosina 1995–1997 kolmesti peräkkäin CCHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja vuonna 1996 NCAA:n mestaruusturnauksen tähdistökentälliseen.
Morrison teki ammattilaisdebyyttinsä kaudella 1997–1998, jonka aikana hän pelasi 11 NHL:n runkosarjaottelua ja teki niissä yhdeksän tehopistettä (viisi maalia ja neljä syöttöpistettä). Suurimman osan kaudesta, 72 runkosarjaottelua, hän pelasi New Jersey Devilsin farmijoukkueessa Albany River Ratsissa AHL:ssä ollen joukkueen paras pistemies ja koko liigan pistepörssissä sijalla kahdeksan tehtyään 84 tehopistettä (35 maalia ja 49 syöttöpistettä). Vuonna 1998 hänet valittiin AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Seuraavalla kaudella Morrison vakiinnutti paikkansa Devilsin vakiokokoonpanossa ja pelasi yhteensä 76 runkosarjaottelua. Kauden 1999–2000 Morrison aloitti Tšekin Extraligan HC Pardubicessä, mutta palasi jo kuuden Tšekissä pelatun ottelun jälkeen NHL:ään. Myöhemmin kauden aikana, ennen NHL:n siirtorajan umpeutumista, Devils kauppasi hänet Vancouver Canucksiin yhdessä Denis Pedersonin kanssa vaihdossa Aleksandr Mogilnyiin.
Canucksissa Morrison pelasi kaudesta 2001–2002 kauteen 2003–2004 keskushyökkääjänä ketjussa, jonka laitahyökkääjinä olivat Markus Näslund ja Todd Bertuzzi. Lempinimen West Coast Express saanutta ketjua pidettiin tuolloin yhtenä NHL:n parhaista. Pisteiden valossa parhaalla kaudellaan, kaudella 2002–2003, Morrison teki 82:ssa runkosarjaottelussa 72 tehopistettä, 25 maalia ja 46 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 14:ssä ottelussa 11 tehopistettä, neljä maalia ja seitsemän syöttöpistettä. Muillakin Canucks-kausillaan lukuun ottamatta kautta 2007–2008, jona oli sivussa suuren osan kaudesta rannevamman vuoksi, hän teki runkosarjassa vähintään 50 tehopistettä.
Työsulun peruutettua NHL-kauden 2004–2005 Morrison pelasi Linköpings HC:ssä Ruotsin Elitserienissä ollen Linköpingin toiseksi paras pistemies Kristian Huseliuksen jälkeen ja koko liigan kuudenneksi tehokkain pelaaja tehtyään 45:ssä ottelussa 44 tehopistettä, 16 maalia ja 28 syöttöpistettä.
Morrison allekirjoitti kesällä 2008 Anaheim Ducksin kanssa vuoden mittaisen sopimuksen kaudesta 2008–2009. Hänet hankittiin Anaheimiin kakkoskentän keskushyökkääjäksi, mutta lopulta hän jäi heikkojen esitysten takia vähälle peliajalle. Maaliskuussa 2009 ennen siirtoajan umpeutumista Anaheim laittoi Morrisonin siirtolistalle. Dallas Stars otti hänet seuraavana päivänä listalta. Kaudeksi 2009–2010 Morrison siirtyi Washington Capitalsiin.
Lokakuussa 2010, ennen kauden 2010–2011 alkua, Morrison teki sopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Hän jatkoi seurassa tammikuuhun 2012, jolloin siirtyi Chicago Blackhawksiin pelaajakaupassa, jossa Flames sai vaihdossa puolustaja Brian Connellyn.
Morrison on edustanut Kanadaa kolmesti jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 2000, 2004 ja 2005. Vuonna 2004 hän oli voittamassa maailmanmestaruutta ja vuonna 2005 MM-hopeaa.
Luvian Mieskuoro
Luvian Mieskuoro on noin 40 laulajan ryhmä. Kuoroa johtaa Niiki-Liina Nuutinen. Luvian Mieskuoro on perustettu vuonna 1948. Sitä edelsi Luvian Merisuojeluskunnan mieskuoro. Luvian Mieskuoro on julkaissut On merellä suurella ihanaa -nimisen CD-levyn vuonna 2003.
Dumb
Dumb on yhdysvaltalaisen grunge-yhtyeen Nirvanan kappale albumilta In Utero vuodelta 1993.
Historia
Nirvanan keulahahmo Kurt Cobain sanoitti ja teki kappaleen vuonna 1990, kolme vuotta ennen In Uteron julkaisua.
Toiset versiot
In Utero -albumin julkaisun jälkeen Dumb julkaistiin MTV Unplugged -livekeikalla. Silloin selloa soitti Lori Coldston ja Melora Creager Rasputina-yhtyeestä. Akustinen versio "Dumb"-kappaleesta julkaistiin marraskuussa vuonna 1994 MTV Unplugged in New York -live-albumilla.
Sähköinen versio kappaleesta äänitettiin 3. syyskuuta vuonna 1991 John Peelin kanssa Lontoossa. Tämä versio julkaistiin vuonna 2004 Nirvanan With the Lights Out -box-setillä. Jack Endino äänitti ensimmäisen studioversion kappaleesta lokakuussa vuonna 1992 Seattlessa, mutta Cobain ei laulanut siinä ollenkaan.
Steve Albini äänitti kappaleen In Uteroa varten helmikuussa vuonna 1993 Minnesotassa. Tämä versio julkaistiin Nirvanan vuoden 2002 kokoelmalevyllä Nirvana.
Coverversiot
Kappaleesta ovat levyttäneet coverversioita ainakin Cobainin lesken Courtney Loven yhtye Hole sekä yhdysvaltalaiset pop punk -yhtyeet Finch ja Yellowcard.
SMS Lützow
SMS Lützow oli Saksan keisarillisen laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin vuosien 1912–1913 laivasto-ohjelmassa Danzigista Schichaun telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1912. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1913 ja aloitti koeajot 8. elokuuta 1915. Se otettiin palvelukseen maaliskuussa 1916.
Palvelus
Aluksen ensimmäinen varsinainen sodan ajan tehtävä oli Yarmouthin ja Lowestoftin rannikkokaupunkien tulittaminen 24.–25. huhtikuuta 1916. Se osallistui 31. toukokuuta Skagerrakin meritaisteluun, jossa siihen osui kahdeksan HMS Invinciblen ampumaa raskasta kranaattia. Osumista pääosa tuli keulaan aiheuttaen vuodon, joka lopulta aiheutti aluksen uppoamisen. Lützowin ampumat kranaatit räjäyttivät Invinciblen ammusvaraston tuhoten aluksen miehistöineen.
Torpedoveneet SMS G37, SMS G38, SMS G40 ja SMS V45 pelastivat aluksen eloonjääneet, minkä jälkeen G38 laukaisi alukseen kaksi torpedoa. Kaksi minuuttia myöhemmin alus oli uponnut. Taistelussa alus oli ampunut kaikkiaan 380 laukausta pääaseillaan ja noin 400 laukausta apuaseillaan sekä kaksi torpedoa. Alukseen oli osunut 24 kranaattia, jotka olivat surmanneet 115 miestä ja haavoittaneet viittäkymmentä.
Paul Celan
Paul Celan (alk. Paul Antschel tai Anczel; 23. marraskuuta 1920 Cernăuţi, Romania – huhtikuu 1970 Pariisi, Ranska) oli saksankielinen runoilija.
Juha Järvinen
Juha Järvinen (s. 28. kesäkuuta 1971 Eurajoki) on suomalainen musiikin maisteri, kuoronjohtaja ja säveltäjä. Hän työskentelee Turun konservatorion ja musiikkiopiston rehtorina.
Paul Celan
Ura
Celan syntyi juutalaisperheeseen Bukovinan Cernăuţissa Romaniassa (nyk. Tšernivtsi, Ukraina, saks. Czernowitz). Toisen maailmansodan aikana hänen äitinsä ammuttiin ja hänen isänsä kuoli pilkkukuumeeseen vankileirillä. Celan itse joutui romanialaisille työleireille vuoteen 1944 asti. Celan on merkittävimpiä toisen maailmansodan jälkeisiä saksankielisiä runoilijoita.
Juha Järvinen
Juha Järvinen oli Porissa toimivan Palmgren-konservatorion rehtorina vuosina 2007–2013. Hän siirtyi Turun konservatorion rehtoriksi elokuussa 2013. Vuosina 1999–2003 hän oli Eurajoen kristillisen opiston musiikkilinjan johtaja ja 2003–2007 Palmgren-konservatorion koulutussuunnittelija.
Paul Celan
Ura
Sodan jälkeen Celan muutti Unkarin ja Itävallan kautta Ranskaan ja sai maan kansalaisuuden 1955. Hän työskenteli saksan kielen ja kirjallisuuden opettajana École normale supérieuressä ja kääntäjänä kaikkiaan seitsemästä kielestä ja teki merkittävän uran saksankielisenä runoilijana. Celanin soinnikkaan melodinen runous muuttui vanhemmiten yhä vaikeaselkoisemmaksi, vaikka se toisaalta selvästi heijasti hänen elämänvaiheitaan. Hän uskoi, että hyvä runous pyrkii hiljaiseen kielenkäyttöön, mikä myöhemmin johti hänet epäilemään kielen mahdollisuuksia ilmaisukeinona.
Juha Järvinen
Järvinen kirjoitti ylioppilaaksi Harjavallan lukiosta vuonna 1990 ja valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian musiikkikasvatusosastolta 1998. Hänen instrumenttejaan ovat kuoron- ja orkesterinjohto, piano, saksofoni ja laulu. Järvinen on myös säveltäjä, jonka teoksia Luvian Mieskuoro on esittänyt. Hän johti Luvian Mieskuoroa vuosina 2001–2012. Vuosina 2013–2020 hän toimi Turussa Mieskuoro Laulun Ystävien taiteellisen johtajana.
Paul Celan
Ura
Celan joutui runoilija Yvan Gollin plagiaattisyytöksien kohteeksi, ja nuoruudesta lähtöisin olleiden juutalaisuuteen liittyvien traumojen ohella tämä sai hänet eristäytymään ja masentumaan, ja hän hukuttautui 49-vuotiaana Seineen.
Juha Järvinen
Järvinen toimi lisäksi vuosina 2008–2013 Pori Big Bandin taiteellisena tuottajana yhdessä Juha Unkilan kanssa. Hän vierailee orkesterin johtajana edelleen. Aikaisemmin hän on johtanut muun muassa Kværner Masa-Yardsin Helsingin telakan mieskuoroa vuosina 1994–1998, Rauman Poikakuoroa 2002–2004 ja Eurajoen Nuorisosoittokuntaa vuosina 1999–2003 yhdessä Esa Laihosen ja Vesa-Pekka Leinon kanssa.
Paul Celan
Ura
Celanin tunnettuja teoksia ovat runokokoelmat Sprachgitter (1959), Die Niemandsrose (1963), Lichtzwang (1970) ja Zeitgehöft (1976) sekä runo ”Kuolemanfuuga”. Suomeksi on julkaistu yksittäisiä runoja, Jukka Koskelaisen kääntämä runovalikoima Niin kuin kivelle puhutaan (1993), Jyrki Kiiskisen suomentama kertomus "Keskustelu vuorella" (2017, "Gespräch im Gebirg", 1959), sekä Riikka Uhligin suomennos Lumen ääni (2021) Celanin viimeisestä painovalmiiksi saattamasta, mutta postuumisti julkaistusta kokoelmasta Schneepart (1971).
Ari Mölsä
Ari Mölsä (s. 1969 ) on suomalainen oikeustoimittaja ja varatuomari.
Mölsä on yhteiskuntatieteiden maisteri (sosiaalipsykologia), oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari. Hän on ollut Yleisradion oikeustoimittaja 1990-luvulta lähtien. Hän on osa-aikaisena työelämäprofessorina Turun yliopistossa ajalla 1.8.2018–31.7.2020.
Mölsä on työskennellyt aiemmin eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa päivystävänä lakimiehenä ja esittelijänä sekä Viitasaaren tuomiokunnassa hovioikeudenauskultanttina, notaarina ja vs. käräjätuomarina.
Mölsä on saanut vuonna 1997 Suomen Asianajajaliiton ensimmäisen oikeusalan toimittajapalkinnon.
Scott Innes
Scott P. Innes (s. 30. lokakuuta 1966 Poplar Bluff, Missouri) on yhdysvaltalainen DJ ja ääninäyttelijä.