cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rheasilvia
Ominaisuudet
Rheasilvia sijaitsee Vestan eteläisellä pallonpuoliskolla. Kraatterin keskus sijaitsee kohdassa 301° läntistä pituutta, 75° eteläistä leveyttä, noin 15° Vestan etelänavalta. Rheasilvia dominoi Vestan eteläosia. Sen leveys on noin 500 km ja syvyys noin 19 km. Tämä on erittäin paljon verrattuna Vestaan itseensä, jonka keskimääräinen läpimitta on noin 525 km. Kraatterin keskushuippu on noin 180 km leveä ja lähes kolme kertaa Mount Everestiä korkeampi. Se kohoaa 22 km ympäröivää maastoa korkeammalle ja on Aurinkokunnan toiseksi korkein vuori, ainoastaan Mars-planeetalla sijaitseva Olympus Mons on korkeampi. Rheasilvia peitti muodostuessaan osittain alleen vanhemman jättiläiskraatterin, Veneneian. Rheasilvia osottautui hieman suuremmaksi, kuin aikaisemmista Hubble-avaruusteleskoopin mittauksista arveltiin.
Kuvernööri (The Walking Dead)
Kuvernööri, oikealta nimeltään Brian Blake (sarjakuvissa) ja Philip Blake (televisiosarjassa) on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa sarjakuvassa The Walking Dead sekä samannimisessä televisiosarjassa. Hahmoa näyttelee televisiosarjassa David Morrissey. Kuvernööri on molemmissa sarjoissa esiintyvä antagonisti. Hän on Woodburyn kaupungin mielipuolinen johtaja, joka ajautuu konfliktiin Rickin kanssa ja haluaa tämän ryhmän asuttaman vankilan itselleen.
Kuvernööri listattiin sijalle 86 IGN:n sata parasta sarjakuvavihollista -listaan.
Novelleissa
Vaikka Kuvernööri nähtiin ensimmäistä kertaa sarjakuvissa, hahmon tarina alkaa ajallisesti novelleissa. Brian Blake, 35-vuotias konkurssiin menneen musiikkikaupan omistaja, on vanhin kahdesta Blaken veljestä. Brian kuvataan novelleissa pelkurimaiseksi epäonnistujaksi, joka tukeutuu aina veljensä Philipin apuun.
Brian lyöttäytyy apokalypsin ensimetreillä veljensä Philipin, tämän tyttären Pennyn, sekä ystäviensä Nickin ja Bobbyn mukaan. Ryhmä etenee Wiltshare Estateen, jossa Bobby kuolee tullessaan purruksi. Brian kirjoittaa ennen pakoa kyltin kylän eteen, "Älkää menkö sisään, kaikki ovat kuolleet". Ryhmä kohtaa kolmihenkisen perheen, Aprilin, Taran ja Davidin. He asuvat heidän luonaan kuukausia, mutta huolestuvat Davidin tilasta tämän kärsiessä keuhkosyövästä. Davidin kuoltua Tara häätää Brianin ryhmineen ulos talosta kuultuaan Philipin raiskanneen Aprilin.
Ryhmä saapuu pienelle huvilalle, johon kuitenkin heitä varjostanut ryhmä saapuu. Philip ja Nick erkaantuvat Brianista ja Pennystä, ja saavat osan tunkeutujista surmattua. Penny ammutaan ja tämä Brianin käsiin, jonka jälkeen Philip pahoinpitelee Brianin lähes kuoliaaksi. Päivien kuluessa selviää, että Philip pitää zombiksi muuttunutta Pennyä kahleissa, ja pahoinpitelee ja hyväksikäyttää kahta tunkeutujaa. Nick saa tämän selville, ja ampuu tunkeutujat. Brian toipuu kolhuistaan.
Ryhmä saapuu Woodburyyn, jota hallitsee joukko kansalliskaartin rippeitä. Philip salakuljettaa zombi-Pennyn sisään, ja alkaa kaappaamaan ihmisiä sisältä syöttäen nämä Pennylle. Nick saa pian vihiä tämän toiminnasta, ja Brianin estelyistä huolimatta suuntaa tappamaan Philipiä. Metsässä Nick ampuu Philipin, ja lähes samantien Brian ampuu Nickin. Brian palaa Woodburyyn yksin, ja kokee ruumiistairtautumistilan. Tämän aikana tämä ampuu Woodburyn mielipuolisen johtajan Gene Gavinin ja ottaa kaupungin haltuunsa. Mies nimeltä Martinez kysyy Brianin nimeä, ja tämä vastaa "Philip Blake".
Kuukausia myöhemmin Brian vastaanottaa viisi ihmistä sisään; Lillyn, Joshin, Bobin, Meganin ja Scottin. Vastaanotettuaan ihmiset sisään Brian keksii itselleen lisänimen "Kuvernööri". Brian on kylän kiistaton johtaja, ja omaa henkivartijoita sekä juoksevalla vedellä ja sähköllä varustetun talon. Tulokkaat saavat selville, että Brian pitää kotonaan vesisäiliöitä, joissa on zombiksi muuttuneita ihmisten päitä. Myös tämän kotona Penny on kahleissa, jota Brian syöttää kuolleiden ruumiinosilla. Hän pitää vankina loppuja kaartilaisia, joista osan hän on jo ehtinyt surmata. Keksiessään mitä tehdä heidän kanssaan, hän pistää miehet taistelemaan toisiaan vastaan areenalle. Lilly ja osa ryhmästä alkavat pitää miestä sosiopaattina, mitä väitettä myös osa Woodburyn kansalaisista tukee. Mitä kukaan ei tiedä, Brian kamppailee kahden persoonan kanssa ollessaan yksin. Hänen oikean identiteetin puskiessa esiin, tämän uusi identeetti painaa sitä takaisin. Brian uskottelee itselleen että uudessa maailmassa "Philipit" ovat tarpeen, kun taas "Brianit" ovat taakka.
Conrad von Soest
thumb|Yksityiskohta Niederwildungenin kirkon alttarikaapista. Bad Wildung, [[Hessen.]] Conrad von Soest tai Konrad von Soest (noin 1370 Dortmund – noin 1422) oli myöhäisgotiikan maalari Saksassa. Hänen tuotannollaan oli mestari Francken ohella paljon vaikutusta pohjoiseurooppalaiseen ja varsinkin burgundilaiseen maalaustaiteeseen 1400-luvun lopulla.
Kuvernööri (The Walking Dead)
Novelleissa
Joshin, Scottin ja Meganin kuoleman jälkeen Lilly ja Bob päättävät asettua Woodburyyn, ja he alkavat luottaa Brianiin. Kuvernööri vastaanottaa jälleen lisää ihmisiä sisään; Rickin, Glennin ja Michonnen. Hän kiduttaa kolmikkoa vaatien saada tietää heidän olinpaikkaansa. Rick ryhmineen pääsee pakoon Woobburysta muutaman muun kansalaisen avustamana, ja Kuvernööri joutuu hengenvaaraan Michonnen kiduttaessa tätä. Kuvernööri selviää kidutuksesta ja alkaa suunnittelemaan kostoa vankilan selviytyjille. Pitkien valmistelujen jälkeen Woodbury hyökkää vankilaan Kuvernöörin johdolla, mutta menettävät alituiseen sotilaitaan. Kuvernööri viimein päättää tuhota vankilan ajamalla sen aitojen yli panssarivaunulla, ja hän tapattaa lähes kaikki sisällä olevat ihmiset. Hän näkee Rickin ja tämän pojan Carlin pakenevan, ja uskoo etteivät he selviä kulkijoiden seassa. Lilly, joka muutama minuutti sitten ampui Rickin vaimon Lorin ja heidän vauvansa Judithin, suuttuu Kuvernöörille ja uhkaa tappaa tämän. Pian Kuvernöörin pitämän kannustuspuheen vankilan käyttökelpoisuudesta Lilly ampuu miehen ja potkaisee hänet zombien sekaan. Viimeisiksi sanoikseen Brian huutaa mielessään, "Philip Blake elää!".
Conrad von Soest
Soestin työpaja toimi hansakaupunki Dortmundissa. Hänen teoksissaan on vaikutteita ranskalaisesta kirjamaalauksesta ja alankomaiden taiteesta.
Teoksia
thumb|none|250px| Niederwildungenin kirkon alttarikaappi.
Kuvernööri (The Walking Dead)
Sarjakuvassa
Itse sarjakuvassa Brian, paremmin tunnettu Kuvernöörinä tai Philipinä, nähtiin ensi kerran numerossa 27. Hän vastaanottaa Rickin, Glennin ja Michonnen Woodburyyn. Pian kuitenkin selviää, että Kuvernööri haluaa kolmikon asuinpaikat, vankilan, omakseen ja ajaa sen asukit pois. Kuvernööri pahoinpitelee kolmikon ja ottaa heidät vangeiksi. Myöhemmin Rick, Glenn ja Michonne muutaman muun Woodburylaisen kanssa pääsevät pakenemaan Woodburystä. Numerossa 42 Kuvernööri hyökkää vankilaan ja vaatii siellä olevia luovuttamaan tarvikkeensa. Kuvernööri kuitenkin epäonnistuu hyökkäyksessä. Hyökkäyksen jälkeen hän tulee uudelleen vankilalle mukanaan kaappaamansa Tyreese, jonka hän uhkaa tappaa, ellei vankilaa luovuteta hänelle. Lopulta hän tappaa Tyreesen ja hakee joukkonsa ja hyökkää uudelleen vankilaan numerossa 47, tappaen suurimman osan vankilalaisista. Hän kuolee numerossa 48 oman sotilaansa Lillyn ampuessa häntä päähän, kun tämä tajusi tappaneensa Judithin.
Televisiosarjassa
Televisiosarjassa Kuvernööri nähtiin ensi kerran kolmannen tuotantokauden jaksossa Kulje kanssani. Siinä Andrea ja Michonne menevät tutkimaan pudonnutta helikopteria, kunnes Kuvernööri miehineen saapuu paikalle. He huomaavat Andrean ja Michonnen ja heidät viedään Woodburyyn. Kuvernööri esittäytyy heille. Andrea luottaa häneen, mutta Michonne ei. Jaksossa Kärsimysten tie Rick, Daryl, Michonne ja Oscar saapuvat Woodburyyn pelastamaan Glenniä ja Maggietä. Heidän lähtiessään Kuvernööri vannoo heille kostoa. Hän hyökkää vankilaan jaksossa Koti, tappaen Axelin. Tapahtuman jälkeen Rick ja muut alkavat valmistautua uuteen hyökkäykseen. Kuvernööri hyökkää uudelleen vankilaan jaksossa Tuhoon tuomitut, mutta epäonnistuu hyökkäyksessä. Myöhemmin hän raivostuu ja ampuu lähes kaikki sotilaansa ja ajaa pois kahden jäljellä olevan kätyrinsä, Caesar Martinezin ja Shumpertin kanssa.
Barbara Stanwyckin filmografia
thumb|200px|right|Barbara Stanwyck elokuvassa [[Dixie-Daisy ja murhamysteeri (1943)]] Barbara Stanwyck (1907–1990) näytteli yhteensä 64 vuotta (1922–1986) kestäneen uransa aikana yli 100 elokuva- ja televisiotuotannossa. Seuraavassa luettelossa ovat kaikki hänen elokuva-, televisio- ja teatteriesiintymisensä. Lisäksi artikkelissa ovat Stanwyckin palkinnot ja palkintoehdokkuudet.
Elokuvat
thumb|200px|right|Stanwyck elokuvan [[Gambling Lady trailerissa vuonna 1934]] thumb|200px|right|Stanwyck elokuvan [[Annie Oakley – mestariampuja trailerissa vuonna 1935]] thumb|200px|right|Stanwyck elokuvassa [[Hänen veljensä vaimo (1936)]] thumb|200px|right|Stanwyck elokuvan [[He uskoivat elämään trailerissa vuonna 1941]] thumb|200px|right|Barbara Stanwyck elokuvassa [[Dixie-Daisy ja murhamysteeri (1943)]] thumb|200px|right|Barbara Stanwyck elokuvassa [[Nainen ilman omaatuntoa (1944)]] thumb|200px|right|Stanwyck elokuvassa [[Tapaamme ja eroamme (1946)]] thumb|200px|right|Stanwyck elokuvan [[Musta viitta trailerissa vuonna 1951]] thumb|200px|right|Stanwyck elokuvan [[Purkaus yössä trailerissa vuonna 1952]] thumb|right|200px|Stanwyck Victoria Barkleyna televisiosarjassa [[The Big Valley (1968)]]
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1963
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1963 olivat historian neljännet Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailut järjestettiin Ghanassa. Ottelut pelattiin maan pääkaupungissa Accrassa sekä Kumasissa. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta, jotka jaettiin kahteen kolmen joukkueen lohkoon. Lohkovoittajat selviytyivät loppuotteluun ja toiseksi sijoittuneet pronssiotteluun. Maanosan mestaruuden voitti Ghana.
Karsinnat
Karsintoihin osallistui kahdeksan joukkuetta. Karsinnoista lopputurnaukseen selviytyivät Tunisia, Yhdistynyt arabitasavalta, Sudan ja Nigeria. Isäntämaa Ghana ja hallitseva mestari Etiopia pääsivät lopputurnaukseen ilman karsintoja.
Maalipörssi
5 maalia 4 maalia 3 maalia 2 maalia 1 maali
Messier 72
Messier 72 (M72, NGC 6981) on Vesimiehen tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka ranskalainen tähtitieteilijä Pierre Méchain löysi vuonna 1780. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa samana vuonna. Himmeytensä vuoksi he pitivät joukkoa aluksi kaasusumuna, mutta nykyään sen tiedetään olevan noin 55 000 valovuoden päässä Linnunradan keskuksen toisella puolella sijaitseva tähtijoukko. Noin 8-9 miljardin vuoden ikäisenä se on varsin nuori pallomaiseksi joukoksi.
M72:n suhteellinen kirkkaus on 9,4, joten sen näkemiseen tarvitaan kiikari. Yksittäisten tähtien erottaminen vaatii jo keskikokoisen kaukoputken.
Catherine Breillat
Breillat syntyi Deux-Sèvresin departementin Bressuiressä ja varttui Niortissa. Jo 12-vuotiaana hän päätti ryhtyä kirjailijaksi ja elokuvaohjaajaksi nähtyään Ingmar Bergmanin elokuvan Viettelysten ilta ja samastuttuaan Harriet Anderssonin esittämään roolihenkilöön Anna.
Catherine Breillat opiskeli näyttelijäntyötä Yves Furet’n yksityisessä Studio d'Entraînement de l'Acteur -oppilaitoksessa Pariisissa yhdessä sisarensa Marie-Hélène Breillat’n kanssa, josta tuli näyttelijä. Catherine Breillat kirjoitti vuonna 1968 julkaistun esikoisromaaninsa L’Homme facile 18-vuotiaana, mutta Ranskan sensuuri kielsi kirjan alle 18-vuotiailta. Siitä tehtiin myös elokuva, mutta tuotantoyhtiö teki konkurssin ja levitysyhtiö Artedis toi elokuvan ensi-iltaan vasta 20 vuotta myöhemmin. Breillat oli toisena käsikirjoittajana David Hamiltonin ohjaamassa elokuvassa Bilitis – tyttö ja unelma (1977).
Breillat’n esikoiselokuvassa Romance X (1999) ja vuoden 2004 elokuvassa Himon anatomia miespääosaa esittää pornonäyttelijä Rocco Siffredi.
Breillat on näytellyt muutamissa elokuvissa, joista ensimmäinen oli vuoden 1972 Viimeinen tango Pariisissa. Siinä hän esitti ompelijatar Mouchettea.
My Elusive Dreams
My Elusive Dreams on Bobby Vintonin kahdeskymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 1970.
Albumilla on seuraavat cover-versiot "Raindrops Keep Fallin' on My Head", "Something", "Leaving on a Jet Plane", "I'll Never Fall in Love Again", "I Will Follow You" ja "Baby I'm Yours".
Listat
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Bodøn lentoasema
Bodøn lentoasema on lentoasema Bodøn kaupungissa Norjassa. Lentoasema on Norjan seitsemänneksi suurin noin 1,5 miljoonalla vuotuisella matkustajalla. Asemalla on yksi kiitotie. Lentoasema valmistui vuonna 1937.
Romney, Hythe and Dymchurch Railway
thumb|Junat kohtaavat Dymchurchin asemalla. Kuva vuodelta 1994. thumb|Lähtövalmisteluja Hythen asemalla. Kuva vuodelta 1999. Romney, Hythe and Dymchurch Railway on kapearaiteinen rautatie Kentissä Englannissa. Rautatien raideleveys on 381 millimetriä, joten se on kapeimmalla raideleveydellä toimiva, aikataulunmukaiselle julkiselle liikenteelle avattu rautatie maailmassa. Rautatien linjapituus on 23 kilometriä, ja se yhdistää Hythen Dungenessiin. Rautatiellä matkustaa vuosittain noin 100 000 matkustajaa.
Rautatien rakennutti miljonääri ja kilpa-ajaja J. E. P. Howey, ja se avattiin liikenteelle ensimmäisen kerran vuonna 1927. Toisen maailmansodan aikana armeija otti rautatien käyttöönsä. Sodan päätyttyä rautatien uusissaavajaisissa esiintyivät näyttelijät Stan Laurel ja Oliver Hardy.
Rautatie on paitsi paikallinen nähtävyys, myös alueellinen kuljetusreitti. Rautatieyhtiöllä on myös sopimus paikallisen koulupiirin kanssa koululaisten koulukuljetuksista.
Rautatiellä on yhä käytössä alusta saakka radalla liikennöineet kymmenen höyryveturia, ja kaikki kulkevat tuhansia kilometrejä vuodessa. Rautatiellä liikennöi myös kaksi 1980-luvulla rakennettua dieselveturia.
Avoimet rautatieasemat
Dungenessin rautatieasema on yksi harvoista paluusilmukka-asemista Englannissa. Paluusilmukkajärjestelyn ansiosta junat voivat kääntyä paluusuuntaan kokonaisina eikä veturia tarvitse irrottaa ja siirtää junan toiseen päähän paluumatkaa varten.
Onnettomuudet
3. syyskuuta 2003 rautatiellä tapahtui onnettomuus, jossa juna törmäsi puomittomalla, varoitusvaloin varustetulla tasoylikäytävällä henkilöautoon ja suistui raiteilta. Junan veturinkuljettaja, 31-vuotias Kevin Crouch, kuoli turmassa. Junan matkustajat saivat vähäisiä vammoja. Auton kuljettajana ollut nuori nainen oli ajanut radalle varoitusvalosta piittaamatta tai niitä huomaamatta. Rautatien johto lupasi järjestää tapahtuneesta täydellisen tutkinnan. Autoa kuljettanut nainen pidätettiin myöhemmin, ja häntä syytettiin kuolemantuottamuksesta, mutta hän selvisi 500 punnan sakoilla, jotka hän sai varomattomasta ajotyylistä.
Toinen tasoristeysonnettomuus tapahtui 10. heinäkuuta 2005. Onnettomuudessa kuoli rautatieyhtiön johtajan Danny Martinin vaimo, veturinkuljettaja Suzane Martin, kun Martinin kuljettama juna törmäsi henkilöautoon ja veturi kaatui hänen päälleen. Auton kuljettajana ollut 20-vuotias mies oli ilmeisesti ajanut tasoristeykseen varoitusvaloista piittamatta.
Tammikuussa 2006 julkaistussa tiedonannossa ilmoitettiin, että onnettomuusalttiisiin tasoristeyksiin Burmash Roadille, Battery Roadille ja Botolph’s Bridge Roadille asennetaan puomilaitteet. Puomilaitteet maksavat noin 90 000 puntaa kappale. Myös rautatien muihin tasoristeyksiin asennetaan myöhemmin puomilaitteet.
Milan Hnilička
Milan Hnilička (s. 25. kesäkuuta 1973 Litoměřice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti, joka lopetti pelaajauransa vuonna 2010. Hnilička voitti urallaan maajoukkueessa kolme kertaa jääkiekon maailmanmestaruuden ja kerran olympiakultaa. Hän oli turnauksien ajan Tšekin parhaimpia maalivahteja ja hänet valittiin kerran arvokisojen tähdistökentälliseen.
Seurajoukkueissa
Hnilička aloitti pääsarjauransa kaudella 1989–1990, 16-vuotiaana, silloisen Tšekkoslovakian liigan Poldi Kladnossa. NHL-seura New York Islanders varasi hänet vuonna varaustilaisuuden 1991 neljännellä kierroksella, josta vuosi myöhemmin hän siirtyi kauden ajaksi juniorisarja WHL:n Swift Current Broncosiin. Hän oli voittamassa keväällä 1993 WHL:n mestaruutta President’s Cupia. Lopulta Islanders ei nostanut Hniličkaa missään vaiheessa NHL-kokoonpanoonsa. Hän pelasi vuosina 1993–1995 ECHL:ssä ja IHL:ssä. Sopimuksensa päätyttyä hän päätti palata pelaamaan kotimaahansa ja Kladnoon.
Hnilička siirtyi vuonna 1997 Sparta Prahaan, jossa pelasi kaksi kautta ykkösmaalivahtina. Hänen vakaa pelinsä herätti NHL:n kykyjenetsijöiden huomion ja hän suuntasi takaisin Yhdysvaltoihin. Hän teki vapaana agenttina sopimuksen New York Rangersin kanssa 22. heinäkuuta 1999. Vaikka vietti lähes koko kauden 1999–2000 Rangersin farmiseuran Hartford Wolf Packin riveissä, mies pääsi myös tekemään NHL-debyyttinsä. Hnilička äänestettiin AHL:n kuukauden maalivahdiksi maaliskuussa vuonna 2000. Hän voitti AHL:ssä yhdessä Jean-François Labbén kanssa Harry ”Hap” Holmes Memorial Award -palkinnon, joka myönnetään sarjan vähiten maaleja päästäneelle maalivahdille. Lisäksi hän voitti Calder Cupin.
Hnilička allekirjoitti kesällä 2000 sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Hnilička ja hänen maalivahtiparinsa Damian Rhodes jakoivat työn Atlantassa. Vaikka Hnilička pelasi kaksi ottelua vähemmän kuin Rhodes, hän johti seuransa 12 kertaa voitolle. Kaudella 2001–2002 hän toimi joukkueensa selvänä ykkösmaalivahtina. 60 pelissä hänen torjuntaprosentikseen muodostui 90,8 ja maalikeskiarvo ottelua kohden oli 3,19.
Hnilička pelasi kauden 2002–2003 puoliksi Atlantassa ja joukkueen farmiseurassa Chicago Wolvesissa ennen siirymistään Los Angeles Kingsin organisaatioon kaudeksi 2003–2004. Hän pelasi lähes koko kauden AHL:ssä.
Seuraavat kolme kautta sekä osan neljännestä Hnilička pelasi Extraligan HC Bílí Tygři Liberec -joukkueessa. Hän voitti seurassa vuosina 2005 ja 2007 pronssia. Kesken kauden 2007–2008 Hnilička siirtyi Venäjän superliigaan HK Salavat Julajev Ufa -joukkueeseen, jossa hän voitti mestaruuden. Hän siirtyi tämän jälkeen takaisin HC Bílí Tygři Libereciin, jossa pelasi vielä kauden 2008–2009. Kaudella 2009–2010 hän palasi Sparta Prahaan, jossa pelasi enää kolme runkosarjaottelua. Kausi jäi hänen viimeisekseen pelaajana.
Maajoukkue
200px|left|thumb|Milan Hnilička [[Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2006|vuoden 2006 MM-kisoissa.]]
Milan Hnilička pelasi ensimmäisen miesten arvoturnauksensa Kanada-cupissa vuonna 1991. Hän edusti maataan vuoden 1992 MM-kisoissa. Tšekkoslovakia voitti tuolloin kotikisoissaan pronssia. Samana vuonna hän edusti maataan Albertvillen talviolympialaisissa, josta Tšekkoslovakia voitti niin ikään pronssia.
Seuraavan kerran Hnilička puki Tšekin paidan ylleen Suomessa järjestettyissä MM-kisoissa 1997, josta hän voitti pronssia. Tosin hän pelasi turnauksessa vain yhden ottelun. Seuraavan vuoden kisoissa Tšekki sai toisen perättäisensä pronssimitalin, mutta Hnilička ei pelannut yhtään ottelua. Hän pelasi vielä Naganon talviolympialaisissa 1998, josta Tšekki voitti kultaa.
Vuoden 1999 Norjan kisoissa Hniličkan vastuuta lisättiin ja hän pelasi 12 ottelua torjuntaprosentilla 91,1 johdattamalla Tšekin kultaan. Seuraavan kerran hän edusti Tšekkiä Saksassa vuonna 2001, josta Hnilička voitti kultaa. Hänellä oli kisojen toiseksi parhaat torjuntatilastot heti Leonid Fatikovin jälkeen. Hnilička valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi ja median valitsemaan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Hän edusti maatan vielä vuoden 2002 Ruotsin turnauksessa. Samana vuonna Hnilička pelasi Salt Lake Cityn talviolympialaisten jääkiekkoturnauksessa viisi peliä.
Hnilička palasi Tšekin maajoukkueeseen vuoden 2005 Itävallan turnaukseen, jossa hän pelasi yhden nollapeliottelun. Tšekki voitti turnauksesta kultaa. Seuraavan vuoden kisoista Tšekki voitti hopeaa. Hniličkan torjuntaprosentti oli 89,33. Samana vuonna hän voitti pronssia Torinon talviolympialaisista. Hän pelasi turnauksessa kolme peliä torjuntaprosentilla 87.76. Lisäksi hän pelasi vuoden 2008 MM-turnauksessa.
Yhdenvertaiset mahdollisuudet Euroopassa
Yhdenvertaiset mahdollisuudet Euroopassa oli Euroopan unionin teemavuosi 2007 syrjintää vastaan ja yhdenvertaisuuden puolesta. Teemavuoden tarkoituksena oli parantaa Euroopan unionin kansalaisten tietoisuutta oikeuksistaan tasavertaiseen kohteluun kohteluun ja elämään ilman syrjintää. Tarkoitus oli avata laaja keskustelu monikulttuurisuuden eduista niin eurooppalaisille yhteiskunnille kuin yksittäisille kansalaisillekin sillä syrjintä on edelleen yleistä kaikkialla Euroopassa.
Teemavuoden aikana oli tavoitteena puuttua myös syrjintään, josta monet kärsivät sukupuolensa, rotunsa tai etnisen alkuperänsä, uskontonsa tai vakaumuksensa, vammaisuutensa, ikänsä tai seksuaalisen suuntautumisensa takia.
Teemavuoden aiheet
2007 Euroopan teemavuoden aiheet olivat:
Doru Sechelariu
Ura
Doru aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2002. Vuonna 2006 hän ajoi kaksi kilpailua Formula Renault 1.6 Belgium -sarjassa. Hän ajoi täyden kauden seuraavana vuonna sijoittuen kuudenneksi. Samana vuonna Doru ajoi Britannian Formula BMW -sarjassa ja oli loppupisteissä sijalla 22. Vuonna 2008 Doru kilpaili Formula BMW Europe -sarjassa sijoittuen 15:nneksi. Doru toisti sijoituksensa seuraavana vuonna. Hän ajoi myös kahdeksan kilpailua European F3 Open -sarjassa sijoittuen 16:nneksi. Vuonna 2010 Doru kilpaili GP3-sarjassa Tech 1 Racing -tallissa saavuttamatta pisteitä. Hänen parhaiksi sijoituksikseen jäivät kaksi yhdeksättä sijaa, jotka tulivat molemmista Turkin kilpailuista.
Doru harrastaa hiihtoa, koripalloa ja tennistä. Hän on myös ilmoittanut lempikuljettajiensa olevan Fernando Alonso ja Giancarlo Fisichella.
Wadouba
Maantiede
Pinnanmuodostusta leimaavat kalliorinteet ja laaksot. Kasvillisuus on kärsinyt kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Asutus
Kuntaan kuuluu 48 kylää ja 16 pikkukylää. Niistä suurin on 2 100 asukkaan Mene Mene. Yli tuhannen asukkaan kyliä ovat myös Tenne, Gongo ja Tabitongo. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Kani Gogounan kautta kulkee Bandiagaran ja Douentzan välinen paikallistie. Muiden kylien liikenneyhteydet ovat heikot. Liikennevälineitä ovat kuorma-autot, moottoripyörät ja polkupyörät.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja fonio. Niiden ohella viljellään maapapua, hibiskusta, seesamia, lehmänpapua ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi tuotetaan puutavaraa ja hiiltä sekä harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kylissä pidetään viidet viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii 16 alakoulua, kolme yläkoulua, viisi lukutaitoluokkaa, yhdeksän koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) ja 16 koraanikoulua. Terveyspalveluihin kuuluvat Kani Gogounan heikkotasoinen terveyskeskus ja kolme sairastupaa. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja, vesiposteja ja patoaltaita. Muita palveluja ovat joukko kauppoja, hirssimylly ja kahdeksan viljavarastoa.
Sapeliratsastaja
Sapeliratsastaja on japanilainen animesarja, jota esitettiin vuosien 1984–1985 välisenä aikana yhteensä 52 jakson verran. Suomessa sarjasta julkaistiin vuonna 1987 kaksi jaksoa suomeksi dubattuina yhdellä 40-minuuttisella VHS-kasetilla.
Tarina
Kaukaisessa tulevaisuudessa ihmiskunta on tutkinut avaruutta pidemmälle ja asuttanut aurinkokunnan sisä- ja ulkoplaneettoja. Suojellakseen uusia siirtomaaplaneettoja ja ylläpitääkseen lakia aurinkokunnassa Ihmiskunta loi Maan liittovaltiohallituksen. Se on pääosin poliittinen ja militarinen järjestö, joka tukee armeijaa ja tähtialuksia, jotta lain ylläpitäminen on mahdollista. Useat siirtomaaplaneetat kuitenkin ärsyyntyivät Maan liittovaltiohallituksen toiminnasta ja planeettojen yhteistyö organisaatiota kohtaan hävisi lähes kokonaan. Sillä välin kun kaikki näytti rauhalliselta Deathculas (Outriders) muukalaisrotu hyökkäsi aurinkokuntaan tavoitteenaan valloittaa se itselleen. He hyökkäsivät useisiin planeettoihin ja tappoivat useita asukkaita eri puolella planeettaa. Maan liittovaltiohallitus pian huomasi Deathculasien omaavan huomattavasti edistyneempää teknologiaa suurineen robotteineen, joilla oli valtava määrä tulivoimaa. Maan liittovaltiohallitus jäi äkkiä alakynteen, jonka myötä Tohtori Charles Louvre (Commander Eagle) kehitti prototyypin tähtialuksesta, joka kykenisi muuttumaan avaruusaluksesta jättiläisrobotiksi. Tämän avulla he kynenisivät taistelemaan vihollisiaan vastaan. Tehtävää varten neljä nuorta henkilöä Shinji Hikari (Fireball), Bill Wilcox (Colt), Richard Lancelot (Saber Rider) ja Marian Luveille (April) valittiin ohjaamaan alusta ja pitämään ulkoplaneetat turvassa, sekä estämään Deathcuran johtajan Hyuzan (Nemesis) pahat aikeet.
Saber Rider and the Star Sheriffs
World Events Productions osti sarjan oikeudet vuonna 1986 ja muokkasi alkuperäistä versiota, jotta se sopisi paremmin Yhdysvalloissa esitettäväksi. Myöhemmin samaa versiota esitettiin myös Euroopassa.
Tarina
WEP yhtiö muun muassa poisti kuusi jaksoa ja tuotti itse saman määrän jaksoja tilalle. Sarjan nimeksi annettiin Saber Rider and the Star Sheriffs alkuperäisen Sei Jūshi Bisumaruku sijaan. Myös baarissa oleskelut ja alkoholi juomiset käännettiin limonadiksi. Lisäksi kuoleminen oli kiellettyä yhdysvalloissa esitettävissä piirretyissä, jonka myötä ammutuksiksi tulleet viholliset selitettiin palaavan takaisin omaan ulottuvuuteen.
Harmaavuoret
Harmaavuoret (engl. Grey Mountains) olivat yksi neljästä Keski-Maan pohjois-etelä-suunnassa kulkeneesta vuoristosta, jotka Ambarkantan mukaan muodostuivat Ardan Alkuajoilla sen jälkeen, kun Melkor oli tuhonnut Valarin Lamput ja valarin linnoittautuessa Amaniin he työnsivät Keski-Maata itään suojellakseen maataan. Legendariumin myöhemmissä versioissa, jotka toistuvat myös painetussa Silmarillionissa, tätä maailman muuttumista ei enää lasketa valarin toiminnan seuraukseksi eikä Harmaavuoria enää mainita nimeltä. Samoin unohtuvat Keltavuoret, mutta Sinivuoret ja Punavuoret (eli Orocarni) jäävät mukaan.
Sapeliratsastaja
Hahmot
Hahmot saivat myös muutoksia. Alun perin Shinji Hikari oli ryhmänjohtaja, joka oli ihastunut Marianneen (April). Hänen roolinsa siirrettiin Coltin tapaan hieman pienemmäksi ja nimettiin Fireballiksi. Hänen suhteensa Marianneen kuitenkin nousi enemmän esille sarjan lopulla. Richard Lancelotista tehtiin sarjan päähahmo ja hänet nimettiin Saber Rideriksi. Vaikka hahmo oli alun perin skotlantilainen on mahdollista, että käsikirjoittajat päättivät antaa hahmolle englantilaisaksentin, koska hän oli työskennellyt pitkään englantilaisessa tiedustelupalvelussa. Kolmas miespuolinen hahmo Bill Wilcox muutettiin lyhyesti Coltiksi, joka vanhempien kuoleman koston sijaan oli rodeokiertueeseen kuulunut cowboy, joka liittyi onnettomuuden jälkeen Star Sheriffs ryhmään. Ryhmän neljäs jäsen Marianne Louvre nimettiin April Eagleksi, joka oli tietokoneekspertin sijaan entinen tenniksen pelaaja. Hän on ihastunut sarjan aikana päähahmoon Saber Rideriin ja myöhemmin myös Fireballiin. Myös professori Charles Louvre nimettiin Commander Eagleksi, joka johti Cavalry Commandia ja Star Sheriffsejä.
Harmaavuoret
Vuoristo esiintyy nimeltä mainittuna myös eräässä J. R. R. Tolkienin karttaluonnoksessa (ks. The Ambarkanta: Map IV), joka kuvaa Ardaa Lamppujen kaatamisen jälkeen; myöhemmässä kartassa (The Ambarkanta: Map V), joka esittää Ardaa Mahtien Mittelön jälkeen, Harmaavuoret ovat yhä olemassa Keski-Maan eteläosassa, mutta niitä ei ole enää nimetty.
Huomautus nimestä
Tähän vuoristoon viittaava suomennos "Harmaavuoret" ei esiinny missään painetuissa Tolkienin teosten suomennoksissa. On myös huomattava, että nämä vuoret ovat täysin eri vuoristo kuin Keski-Maan pohjoisosan Ered Mithrin, joka on myös käännetty Harmaavuoriksi (engl. Grey Mountains).
Sapeliratsastaja
Hahmot
Viholliset saivat myös muutoksia taustoihinsa nimien lisäksi. Deathcura muukalaisolennot muutettiin Outriders nimikseksi humanoidiroduksi, jotka tulivat Vapor Zone nimiseltä ulottuvuudelta. Heidän tarkoituksenaan on valloittaa ihmiskunnan universumi, koska se tarjoaa enemmän, kuin heidän oma universumi. Heidän johtajansa Hyuza vaihdettiin nimelle Nemesis, joka oli kaiken suunnitelman takana. He eivät kuitenkaan valloittaneet murhanhimosta, kuten alkuperäisessä versiossa vaan heidän johtajansa oli tylsistynyt ja halusi löytää jotain uutta ja mielenkiintoista.
Vine (ohjelmisto)
Vine oli Twitterin omistama videojakopalvelu, joka antoi käyttäjien luoda sekä lähettää lyhyitä videoklippejä mobiilisovelluksella. Ohjelmistolla luodut videot ovat maksimissaan kuuden sekunnin pituisia ja niitä voitiin jakaa Vinen sosiaalisessa verkossa, tai muissa palveluissa, kuten Twitterissä ja Facebookissa.
Twitter ilmoitti 27. lokakuuta 2016 lakkauttavansa Vinen, mutta vanhat videot säilyvät katseltavissa sivustolla.
Historia
Vinen perustivat Dom Hofmann, Rus Yusupov ja Colin Kroll kesäkuussa 2012. Twitter osti yhtiön lokakuussa 2012, ja kauppahinnaksi raportoitiin 30 miljoonaa dollaria.
Vine julkaistiin virallisesti 24. tammikuuta 2013 ilmaisena sovelluksena iOS-laitteille. Android-versio julkaistiin 2. kesäkuuta 2013. 12. marraskuuta 2013 sovellus julkaistiin myös Windows Phonelle.
Millennium (albumi)
Millennium on yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin vuonna 1999 julkaistu kolmas kansainvälinen albumi ja toinen heidän kotimaassaan julkaistu albumi. Albumi oli suuresti odotettu ja ensimmäinen, joka julkaistiin samaan aikaan samassa muodossa sekä Yhdysvalloissa että kansainvälisesti. Se myi kansainvälisesti yhdessä viikossa 2,2 miljoonaa kopiota, ja platinaa yli 45 maassa. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin yli 40 miljoonaa kopiota.
Tausta
Maailmanlaajuisen ”I Want It That Way” -hitin ansiosta Millennium-albumiin kohdistuneet odotukset olivat erittäin korkealla. 18. toukokuuta 1999, päivää ennen albumin julkaisua, Backstreet Boys teki suuresti markkinoidunesiintymisen MTV:n Total Request Livessä. Yli 5 000 fania halusi nähdä vilauksen yhtyeestä, mikä pakotti poliisin sulkemaan Times Squaren, missä Total Request Live nauhoitettiin.
Vastaanotto
Millennium nousi Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle, jolla se pysyi yli kymmenen viikkoa. Albumi myi 1 134 000 kopiota julkaisuviikollaan rikkoen samalla monia ennätyksiä. Pelkästään julkaisupäivänä sitä myytiin Yhdysvalloissa lähes 500 000 kopiota.
Millenniumista tuli vuoden 1999 eniten myynyt albumi sen myytyä yhteensä 9 445 732 kopiota. Millennium pysyi Billboard-listalla yhteensä 93 viikkoa myyden 12 miljoonaa kopiota Yhdysvalloissa ja ansaiten 13-kertaista platinaa. Vuoden 2008 joulukuussa albumi oli USA:n neljänneksi myydyin albumi myytyään 12 104 000 kopiota.
Millennium valtasi listoja maailmanlaajuisesti ollen listaykkösenä Itävallassa, Belgiassa, Kanadassa, Tanskassa, Saksassa, Kreikassa, Hollannissa, Hong Kongissa, Islannissa, Intiassa, Indonesiassa, Italiassa, Koreassa, Malesiassa, Meksikossa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Suomessa, Filippiineillä, Portugalissa, Singaporessa, Espanjassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Taiwanissa ja Thaimaassa.
Albumi oli ehdolla yhteensä viidessä kategoriassa Grammy-gaalassa.
Muut painokset
Aasian painos Millenniumista sisältää bonuskappaleen "I'll Be There For You" -albumin lopussa. Australian ja Japanin painokset lisäsivät kappalelistaan laulun, "You Wrote The Book On Love". Taiwanissa muutamia rajoitettuja eriä julkaistiin muiden fanitavaroiden kanssa kokoelmapakkauksissa. Yksi sisälsi Backstreet Boys -hiirimaton, toinen muovisen "CD-soittimen" ja keräilykortteja. Toinen aasialainen rajoitettu erä (mukana Aasian bonuskappale) julkaistiin bonus-cd:n kanssa. Cd sisälsi remix-kappaleet lauluista "Larger Than Life" ja "Show Me The Meaning Of Being Lonely". "The Multi-Platinium Edition" julkaistiin myöhemmin (aasialaisen bonuskappaleen kanssa), se sisälsi videon materiaalia albumin kappaleiden musiikkivideoista.
Ensio Uoti
Ensio Ilmari Uoti (5. syyskuuta 1897 Pori – 1966 Aachen ) oli suomalainen poliitikko ja kansallissosialisti, joka 1930-luvulla toimi äärioikeistolaisen Suomalaissosialistisen Työväen Puolueen johtajana.
Elämä
Ensio Uotin vanhemmat olivat anarkistina tunnettu pastori Juho Henrik Uoti ja kansakoulunopettaja Augusta Matilda Laurila (1863–1936). Vuonna 1919 hän muutti Saksaan opiskelemaan insinööriksi, jonka jälkeen Uoti kävi Suomessa vain satunnaisesti. Uoti valmistui Aachenin teknillisen korkeakoulun metallurgian osastolta diplomi-insinööriksi vuonna 1924. Hän työskenteli Suomen puolustusvoimissa insinööriupseerina, mutta hänet erotettiin 1930-luvun alussa, sillä hän ei ”suostunut tottelemaan käskyjä, joita piti yksilöllisiä ja ryhmäpyyteitä ajaviksi ja siten aatteettomiksi”. Uoti oli tavannut Saksassa kansallissosialistisen talousteoreetikon Gottfried Federin, jonka ajattelusta hän otti keskeisiä vaikutteita. Uotin mukaan valtion roolia talouselämässä olisi vahvistettava, jota saataisiin poistettua kapitalismiin liittynyt ”muukalaisryhmien”, erityisesti juutalaisten vaikutusvalta.
SSTP osallistui vuoden 1936 eduskuntavaaleihin Uudenmaan vaalipiirissä. Puolueen listan otsikossa oli iskulause ”parempi palkka työstä”. Vaalikampanjassa hyökättiin niin marxilaisia kuin IKL:ää vastaan. Helsingissä kiersi puolueen vaalimainoksilla varustettu auto, joka herätti huomiota suuren hakaristilippunsa vuoksi. Puolueen lista sai korkeintaan muutamia satoja ääniä. SSTP lakkautettiin jatkosodan jälkeen (23. syyskuuta 1944 voimaan tulleen) välirauhansopimuksen 21. artiklan nojalla 12. lokakuuta 1944.
Syksyllä 1939 Uoti kutsuttiin liikekannallepanon yhteydessä armeijan palvelukseen mutta joulukuussa 1939 hänen sallittiin matkustaa tunnustelutehtäviin Berliiniin. Oman kertomansa mukaan Uoti pääsi tapaamaan Heinrich Himmleriä, joka olisi sanonut, että Saksa ei tule sallimaan Suomen miehitystä ja että jo kahden vuoden päästä Saksa ja Neuvostoliitto olisivat sodassa. Uotin mukaan Saksa olisi tarjoutunut lähettämään Suomeen jo tammikuussa 1940 Ahvenanmaan kautta 100 000 miehen avustusretkikunnan, jos Suomen hallitus muutettaisiin "saksalaisystävälliseksi". Mistään riippumattomasta lähteestä ei ole kuitenkaan löytynyt vahvistusta sille, että Uoti olisi todella tavannut Himmlerin tuolloin. Matkan aikana Uoti kuitenkin puolusti Berliinissä Suomen raha- ja finanssipolitiikkaa koskenutta väitöskirjaansa, ja palattuaan Suomeen helmikuussa 1940 hän raportoi tuloksettomasta matkastaan ulkoministeri Väinö Tannerille. Uoti tuomittiin talvisodan jälkeen kuuden kuukauden vankeusrangaistukseen virkarikoksesta, ja lisäksi hän oli Valpon seurantalistalla vakoilusta epäiltynä.
Sotien jälkeen Uoti oli Radikaalisen Kansanpuolueen ehdokkaana vuoden 1951 eduskuntavaaleissa. Hän halusi myös ehdokkaaksi vuoden 1956 presidentinvaaleihin pääsemättä kuitenkaan edes ehdokkaaksi. Vuonna 1955 Arvo Onni Salmisen kustantama aikakauslehti Yleisö tuki Uotin presidentinvaalikampanjaa Urho Kekkosta vastaan. Lehden lokakuun numerossa ilmestyi hänen kirjoittamansa artikkeli Ohjaan vapauteen – Kekkonen ajaa kommunismiin. Samana vuonna Uoti julkaisi myös omakustannekirjan Näin tahtoi valtiomies – Tämän saivat aikaan diletantit, jossa hän väitti parlamentaarisen demokratian johtavan enemmistöpuolueiden diktatuuriin ja lopulta sosialisoimiseen sekä proletariaatin diktatuuriin. Uoti tarjosi tilalle omaa vaihtoehtoaan ”todellista suomalaista demokratiaa”. Hänen poliittinen ohjelmansa oli 1950-luvulla lähes sama kuin 1930-luvulla, vain juutalaisten maahanmuuton vastustaminen oli jäänyt pois. Kekkosen tultua presidentiksi Uoti kirjoitti hänelle ja pyysi nimitystä Suomen Pankkiin, mutta Kekkonen ei vastannut kirjeeseen.
Uoti oli vielä vuonna 1960 mukana perustamassa Yhtynyt Suomi -nimistä järjestöä yhdessä Yrjö Raikkaan kanssa. Uoti kuoli Saksan Aachenissa vuonna 1966.
Richard Kuhn
Richard Kuhn (3. joulukuuta 1900 – 1. elokuuta 1967) oli saksalainen biokemisti. Hän toimi Max Planck -instituutin johtajana vuodesta 1929. Kuhn tutki karotenoidien rakennetta sekä A- ja B-vitamiineja. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1938.
Tšapajev
Tshapajev (Чапаев, Tšapajev) on neuvostoliittolainen mustavalkoinen elokuva vuodelta 1934. Se kertoo Venäjän sisällissodan sankarin Vasili Tšapajevin elämästä. Venäläiset elokuvakriitikot ovat äänestäneet sen yhdeksi kaikkien aikojen parhaista venäläisistä elokuvista.
Hyvyys
Hyvyys on moraalinen ja laaja käsite. Hyvyyden vastakohtana pidetään pahuutta.
Nikon
Nikon on japanilainen elektroniikka-alan valmistaja, joka keskittyy erilaisten optiikkaa hyödyntävien tuotteiden valmistamiseen. Parhaiten Nikon tunnetaan sen valmistamista kameroista, mutta Nikon valmistaa kameroiden lisäksi muun muassa kiikareita, silmälaseja, mikroskooppeja ja erilaisia valokuvaustarvikkeita (esimerkiksi salamat ja objektiivit). Nikon kuuluu Mitsubishi-yritysryhmään.
Hyvyys
Platonille korkein olemassa oleva idea oli ’Hyvän’ idea, joka oli kaiken tiedon ja muun muassa kaiken eettisesti hyvän taustalla.
Nikon
Historia
Teknisenä johtajana toimineen saksalaisen Heinrich Achtin johdolla yritys alkoi suunnitella uudenlaisia kameraobjektiiveja, joiden tuotenimeksi vakiintui Nikkor. Acht tutki markkinoiden parhaita objektiiveja ja pyrki näin saamaan aikaan jotain vielä parempaa. Hän lähti yrityksestä 1928, ja teknisen johdon otti käsiinsä Kakuya Sunayama. Ensimmäisiä tuotteita olivat saksalaista Tessaria muistuttavat kameraobjektiivit sekä Aero Nikkor -ilmakuvausobjektiivit Japanin ilmavoimille. Vuosina 1939–1948 Nippon Kogaku toimitti mittaetsimiä ja objektiiveja myös Canonin kameroihin.
Kiinaa vastaan käydyt sodat ja toinen maailmansota kasvattivat Nippon Kogakun tuotteiden kysyntää niin, että vuonna 1940 yritys työllisti 7 500, vuonna 1943 jo 16 000 ja maailmansodan lopulla yli 25 000 ihmistä. Pommitusten takia tuotantoa piti siirtää Tokion ulkopuolelle, mutta Nippon Kogakusta tuli toisen maailmansodan aikana puolustusvoimien tilausten ansiosta hyvin monenlaisten optisten ja hienomekaanisten laitteiden asiantuntija.
Kun sota päättyi Japanin antautumiseen, ehtona oli ettei Nippon Kogaku saanut enää valmistaa sotatarvikkeita, jotka olivat olleet sen päätuotteita. Oli suuntauduttava siviilimarkkinoille, jotka tarvitsivat mittalaitteita, silmälasien linssejä, kiikareita ja kaukoputkia, mikroskooppeja ja elokuvaprojektorien objektiiveja. Tärkein panostusalue oli kuitenkin kameratuotanto, mutta Nippon Kogaku ei halunnut vaarantaa laatumainettaan halvoilla kansankameroilla.
Ensimmäinen kamera olikin Contax II:ta ulkoisesti muistuttava Nikon 1, joka saatiin markkinoille 1948 mutta jäi myynniltään 758 kappaleeseen. Se käytti kinofilmiä, mutta ruudun pituus oli 36 millimetrin sijasta vain 32 mm, jotta rullalle mahtuisi enemmän ruutuja. Erikoinen ruutukoko kuitenkin esti vientihaaveet, koska muualla maailmassa kinofilmiin perustuvat kuvanvalmistuslaitteet oli standardoitu 24×36 millimetrin ruutukoolle. Seuraavat kaksi mallia käyttivät 34 millimetrin mittaista ruutua ennen kuin Nippon Kogaku päätyi kansainväliseen ruutukokoon.
Nippon Kogakun ensimmäinen merkittävä vientimalli oli Nikon 3, hinnaltaan melkein Leica III:n tasoa ja suunnattu siksi ammattikuvaajille. Suureksi hyödyksi Nikonille, Canonille ja muille japanilaisille valokuvausvälinevalmistajille oli Korean sota, jota seuraamaan tulleet länsimaiset kuvaajat huomasivat japanilaisten objektiivien olevan vähintään saksalaisten veroisia mutta paljon halvempia. Nikkor-objektiivien käyttäjiksi siirtyivät monet suurten yhdysvaltalaisten aikakauslehtien kuten Life ja Fortune sotakuvaajat. Lehdet testasivat Nikonin tuotteita, totesivat Nikkorit jopa paremmiksi etenkin isoilla himmenninaukoilla kuin Zeiss-objektiivit ja tilasivat merkittäviä määriä Nikonin tuotteita kuvaajiensa käyttöön.
Vuonna 2019 ASML, Carl Zeiss ja Nikon sopivat lakikiistan litografiatekniikan käytöstä. Päätöksen mukaan ASML ja Carl Zeiss maksavat Nikonille 150 miljoonan euron kertamaksun ja yhtiöt sopivat tekniikan lisensoinnista toisilleen. Vuonna 2017 ASML:llä oli 85,4 prosentin osuus litografialaitteiden markkinoista, Nikonilla oli 10,3 prosentin osuus ja Canonilla oli 4,3 prosentin osuus. 1980- ja 1990-luvuilla Nikonilla oli 50–60 prosentin osuus toimituksista. ASML ja Nikon ovat olleet useita kertoja lakituvassa 2000-luvulla.
Nikon F-sarja
Paljolti vuonna 1959 esitellyn Nikon F:n ansiosta mittaetsimellä varustetut kinofilmikamerat ja Rolleiflexin kaltaiset rullafilmiä käyttävät kaksisilmäiset peiliheijastuskamerat alkoivat korvautua ammattikäytössä yksisilmäisellä järjestelmäkameralla. Nikon F vei kameroiden järjestelmäajattelun pitkälle: vaihdettavia eivät olleet enää vain objektiivit vaan myös etsinprismat ja tähyslasit sekä monet lisälaitteet kuten salamat. Takakansi oli irrotettavissa ja korvattavissa suurella filmikasetilla tai filminsiirtomoottorilla. Uutuuksia olivat myös sisäänrakennettu valotusmittari, yhdellä peukalonkäännöllä toimiva filminsiirtovipu ja Nikonin oma objektiivien bajonettikiinnitys, joka kesti aikaa aina 1980-luvun automaattitarkennuksen läpimurtoon asti. Nikon F:stä tuli näine ominaisuuksineen ammattikuvaajien suosikkijärjestelmä koko 1960-luvun ajaksi, kunnes se sai vakavan kilpailijan Canon F-1 -kamerasta vuonna 1971.
Nikon Z-sarja
Vuonna 2018 Nikon esitteli uuden digitaalisten peilittiömän järjestelmäkamerasarjan uudella linssibajonetillä.
Krakataun räjähdys
Krakataun räjähdys on BBC:n tuottama dramatisoitu dokumenttielokuva vuodelta 2006. Se kertoo Krakataun vuoden 1883 tulivuorenpurkauksesta.
Dokumenttielokuva on tehty vuoden 1883 Krakataun tulivuorenpurkauksen nähneen neljän silminnäkijän kertomusten pohjalta. Eniten esillä elokuvassa on Rogier Verbeek jota näyttelee Kevin McMonagle. Hän oli hollantilainen geologi ja luonnontieteilijä oli kaksi vuotta ennen purkausta tehnyt tutkimuksia alueella, ja loi pohjan nykyaikaiselle vulkanologialle.
Näyttelijät
Lähde:
Isaac Brock (muusikko)
Isaac Kristofer Brock (s. 9. heinäkuuta 1975 Helena, Montana) on laulaja, kitaristi, banjonsoittaja ja lauluntekijä yhdysvaltalaisessa Modest Mouse -yhtyeessä. Lauluntekijänä hänet tunnetaan muun muassa ovelista sanaleikeistä ja vertauskuvien tiheästä käytöstä. Brock tunnetaan myös sivuprojektistaan Ugly Casanovasta.
Hopeavillakko
Hopeavillakko eli tuhkaruoho (Jacobaea maritima, syn. Senecio cineraria) on Välimeren alueelta kotoisin oleva mykerökukkaiskasvi, jota käytetään koristekasvina. Laji on monivuotinen eikä kuki vielä ensimmäisenä vuotena. Suomessa sitä kasvatetaan usein yksivuotisena kukkimattomana koristeena, jonka lehdet ovat kauttaaltaan villakarvaiset ja hopeanharmaat.
Hopeavillakko on runsashaarainen jäykkävartinen varpu, joka kasvaa muutamia kymmeniä senttimetrejä korkeaksi. Kukinto on tiheä huiskilomainen mykeröstö. Kirkkaankeltaset mykeröt ovat 12–15 millimetriä leveitä, niissä on kymmenestä kolmeentoista kielimäistä laitakukkaa. Pähkylä on lieriömäinen ja harjuinen.
Evankelis-luterilainen tunnustuskirkko
Evankelis-Luterilainen Tunnustuskirkko (ruotsiksi:Evangelisk-Lutherska bekännelsekyrkan) (ELBK) on evankelis-luterilainen vapaakirkko Ruotsissa ja Norjassa. Kirkko perustettiin vuonna 1974 ja sai nykyisen nimensä vuonna 1990. Kirkolla on kolme seurakuntaa Ruotsissa (Skellefteå, joka on perustettu 1975, Uppsala, Yxenhult) ja vuodesta 1978 yksi seurakunta Norjassa (Knapstad Hobølissa). Jäseniä oli noin 50 vuonna 2008 (110 vuonna 2006).
Kuten Luterilainen Tunnustuskirkko (LBK) hyväksyy Evankelis-Luterilainen Tunnustuskirkko Tunnustuskirjat tunnustuksenaan. Kirkoilla on erimielisyyksiä koskien pappisvirkaa ja ehtoollista.
ELBK:lla on kirkolliset yhteydet vuodesta 1992 Luterilaiseen seurakuntaan Tukholmassa ja Uumajan alueella sekä vuodesta 2006 Evankelis-luterilaiseen vapaakirkkoon Tanskassa.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1952
Suomen vuoden 1952 miesten yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Kuusankoskella 26.-27.tammikuuta.Naiset kilpailivat Rovaniemellä 9.-10. helmikuuta. Kilpailuun osallistui kaikkiaan 16 mies- ja viisi naisluistelijaa. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet.
Miesten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Naisten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Bund
Bund eli Liettuan, Puolan ja Venäjän juutalaisten Yleinen Työväenliitto oli sosialistinen juutalaisten poliittinen puolue, joka toimi monissa Euroopan maissa 1890-luvulta 1930-luvulle. pienoiskuva|Vuoden 1905 vallankumouksen yhteydessä kuolleita Bundin jäseniä Odessassa. Se perustettiin 1897 juutalaisten sosiaalidemokraattisten ryhmien edustajakokouksessa Venäjän keisarikunnan Vilnassa. Se yhdisti etupäässä puoliproletaarisia aineksia, Venäjän läntisten alueiden juutalaisia käsityöläisiä. Bund oli sekulaari ja vastusti sionismia.
Gustav Voerg
Gustav Voerg (7. kesäkuuta 1870 Saksa – 21. huhtikuuta 1944 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän edusti Saint Louisin Western Rowing Clubia.
Nogrod
Nogrod eli Kovertola (engl. Hollowbold), kääpiökielellä Tumunzahar,[1] quenyaksi Návarot,[2] oli Belegostin ohella toinen kääpiöiden kahdesta suuresta Sinivuorten kaupungista J. R. R. Tolkienin luomassa fiktiivisessä Keski-Maassa. Nogrod oli louhittu Sinivuorten itäisiin rinteisiin hieman Dolmedin vuoresta etelään.[1] Nogrodin kääpiöistä tunnetaan nimeltä seppä Telchar ja hänen mestarinsa Gamil Zirak.
Gustav Voerg
Voerg kilpaili kesäolympialaisissa 1904 Saint Louisissa ja sai perämiehettömässä nelikossa pronssia John Freitagin, Lou Heimin ja Frank Dummerthin kanssa. Voerg oli myös uimari ja keilaaja.
Nogrod
Nogrod Silmarillionissa[3]
Sinivuorten kääpiöistä tuli Beleriandin haltioiden kauppakumppaneita ja liittolaisia sodassa Morgothia vastaan. Nirnaethin taistelun kuvauksessa kerrotaan kääpiöiden sekä valmistaneen aseita että lähettäneen joukkoja eldarin ja edainin avuksi.[4] Kääpiöiden osuudesta itse taistelussa mainitaan ainoastaan Belegostin kääpiöiden kappailu lohikäärme Glaurungia vastaan,[5] mutta oletettavasti myös Nogrodin kääpiöt osallistuivat taisteluun.
Nogrodin ja Belegostin tiet erosivat, kun kuningas Thingol joutui riitaan niiden nogrodilaisten käsityöläisten kanssa, jotka hän oli palkannut kiinnittämään Silmarilin Nauglamíriin, ja sai surmansa näiden kädestä.[6] Pakoon päässeiden kääpiöiden kertomuksen perusteella Nogrod päätti hyökätä Doriathiin, mutta Belegost kieltäytyi auttamasta ja yritti turhaan taivutella nogrodilaisiakin luopumaan ajatuksesta.[7]
Nogrodin sotajoukko onnistui tunkeutumaan Doriathiin ja ryöstämään Menegrothin, mutta paluumatkalla Berenin johtamat viherhaltiat yllättivät kääpiöt Sarn Athradin kohdalla. Nogrodin joukot tuhottiin ja Beren surmasi heidän johtajansa.[8]
Beleriandin tuhoutuessa Suuressa taistelussa myös Sinivuoriin repeytyi aukko.[9] Tarun Sormusten herrasta liitteessä AIII kääpiökaupunkien sanotaan tuhoutuneen,[10] tosin tuhon vakavuus jää epäselväksi, sillä liitteessä B sanotaan monien Sinivuorten kääpiöiden muuttaneen Moriaan vasta noin vuonna 40 ta.[11]
Nogrodin seppien sanotaan olleen taitavimpia kaikista kääpiösepistä. Heistä maineikkain oli Telchar.[12]