cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jordan Binnington
Juniorivuodet
Binnington siirtyi OHL-juniorisarjaan vuonna 2009. Hän pelasi Owen Sound Attackissa vuodet 2009-2013, joiden aikana tarttui yksi OHL-mestaruus ja NHL-varaus vuonna 2011. Lisäksi hänen juniorivuotensa huipentuivat valinnalla Kanadan maajoukkueeseen jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2013. Turnauksen lopputulos oli kuitenkin Kanadalle pettymys, sillä joukkue jäi 4. sijalle hävittyään pronssiottelun Venäjälle numeroin 6-5. Binnigtonin peliaika turnauksessa jäi vain kahteen otteluun, mutta hän pääsi pelaamaan pronssiottelun.
Ammattilaisura
Binnington siirtyi ammattilaiseksi kaudella 2013–2014. Hän pelasi St. Louisin farmijoukkueen farmissa ECHL-liigan Kalamazoo Wingsissä. Ensimmäinen ECHL-kausi vakuutti seuran organisaation ja Binnington nousi kaudeksi 2014–2015 AHL:ään, jossa hän edusti Chicago Wolvesia. Saman kauden puolivälissä hän pääsi debytoimaan NHL:ssä St. Louis Bluesissa yhdessä ottelussa. Binnington edusti tulokassopimuksen loppuun asti Chicago Wolvesia jonka jälkeen hän jatkoi organisaatiossa vuoden mittaisilla sopimuksilla.
RLE
RLE (Run-length Encoding) eli jakson pituuden koodaus on yksinkertaisin häviötön pakkausmenetelmä. Siinä tutkitaan sisältääkö syöte useita samoja merkkejä peräkkäin. Mikäli näin on, ne korvataan laskurilla, joka kertoo toistuvien merkkien määrän, sekä yhdellä kappaleella itse merkkiä. Se soveltuu hyvin sellaiselle informaatiolle, jossa on useita samoina toistuvia jaksoja. Hyvä esimerkki tällaisesta informaatiosta on bittikarttakuva, vaikkapa näytönkaappaus, jossa voi olla pitkiäkin pätkiä samaa väriä. Tavalliseen tekstiin se ei sovellu, koska siinä ei useinkaan ole useita peräkkäisiä merkkejä.
Taiga Ishikawa
Taiga Ishikawa (, s. 3. heinäkuuta 1974 Tokiossa ) on japanilainen aktivisti ja poliitikko. Vuonna 2019 hänestä tuli ensimmäinen avoimesti homoseksuaali edustaja Japanin parlamentin ylähuoneeseen. Hän edustaa perustuslaillista demokraattista puoluetta.
Tausta ja yksityiselämä
Ishikawa syntyi Tokiossa vuonna 1974. Hän on valmistui Meiji Gakuin -yliopistosta pääaineenaan oikeustiede.
Ishikawa tuli ulos kaapista vuonna 2002. Hänestä tuli nopeasti tunnettu sateenkaariaktivisti, joka lobbasi mm. lakimuutosta, jonka nojalla japanilaiset saivat mennä naimisiin ulkomaalaisten kanssa sellaisissa maissa, joissa samaa sukupuolta olevien avioliitto on laillinen. .
Aktivistina Ishikawa on myös ollut mukana perustamassa yleishyödyllistä yhdistystä, joka järjesti tapahtumia homoseksuaaleille miehille Japanin isoissa kaupungeissa.
Poliittinen ura
Vuonna 2011 hänet valittiin Tokion Toshiman kaupunginosan valtuustoon. Hän uusi paikkansa vuonna 2015.
Ishikawa valittiin Japanin alahuoneeseen vuoden 2019 vaaleissa. Yksittäisen vaalipiirin sijaan Ishikawa nousi parlamenttiin puolueen koko maassa saadun kannatuksen perusteella. Hän ilmoitti kampanjoidessaan ja valituksi tultuaan pyrkivänsä laillistamaan samaa sukupuolta olevien avioliiton Japanissa.
Denis McDonough
Denis McDonough (s. 2. joulukuuta 1969) on yhdysvaltalainen demokraattipuoluetta edustava poliitikko, jonka Joe Biden nimitti Yhdysvaltain veteraaniasiainministeriksi virkakautensa alussa 2021. McDonough oli Valkoisen talon kansliapäällikkö Barack Obaman kaudella 2013–2017, ja sitä ennen Obaman apulaisturvallisuuspäällikkö ja kansallisen turvallisuusneuvoston kansliapäällikkö.
McDonough suoritti kanditutkintonsa St. John’s Universityssä Minnesotassa, ja maisterintutkinnon Georgetown University School of Foreign Service:ssä. Hän toimi Obaman ulkopoliittisena neuvonantajana jo vuoden 2008 kampanjassa, ja sitä ennen edustajainhuoneen ulkopoliittisena virkamiehenä.
Ohjelmatyö
Ohjelmatyö ry on Vasemmistoliittoa lähellä oleva yhdistys, johon kuuluu noin 30 kulttuuriyhdistystä ja ammattiosastoa. Järjestö perustettiin 1950-luvun lopulla huolehtimaan työväentalojen ohjelmatarjonnasta. Vuonna 2008 Ohjelmatyö nousi julkisuuteen vaalirahoituskeskustelun yhteydessä, kun kävi ilmi, että yhdistys oli tukenut Vasemmistoliiton ehdokkaita eduskuntavaaleissa 2007 yli 100 000 eurolla. Ohjelmatyön puheenjohtaja on Tanja Vihersaari ja sihteeri Taisto Terävä.
Ohjelmatyö toimi aluksi Työväen-, kulttuuri- ja kansantalojen Tuki -yhdistyksen osana. Kun tukiyhdistyksestä vuonna 1959 muodostettiin Kulttuurityön Keskus (KtK), jäi Ohjelmatyö sen rinnalle itsenäiseksi toimijaksi. Ohjelmatyö vastasi muun muassa kuorosovitusten, kisällilaulujen, runojen, pakinoiden, laulu- ja runosikermien, laulelmien, kuplettien ja kerhoiltaohjeiden laatimisesta sekä toimittamisesta tilaajille. Suomen Demokratian Pioneerien Liitolle ja Suomen Naisten Demokraattiselle Liitolle valmistettiin omia erityisohjelmistoja. Yhdistys huolehti lisäksi ohjelma-ohjaajien kurssien järjestämisestä, välitti taiteilijoita tilaisuuksiin ja järjesti tilauksista juhlia. Elokuussa 1963 Ohjelmatyö ja sen toiminnot siirtyivät KtK:n alaisuuteen. 1960-luvun puolivälistä alkaen KtK luopui Ohjelmatyön ylläpidosta ja Ohjelmatyön tehtäväksi jäi ainoastaan poliittisen ohjelma-aineiston toimittaminen jäsenjärjestöille. Osa aiemmista tehtävistä siirtyi vuonna 1964 perustetun Kansan Sivistystyön Liiton taide- ja ohjelmajaostolle.
Ohjelmatyö omaksui roolinsa vaalirahoituksen järjestäjänä vasta 2000-luvulla. Vasemmistoliittoa lähellä olevat yhdistykset ovat ohjanneet tukea puolueen ehdokkaille Ohjelmatyön kautta. Suurella summalla Ohjelmatyötä avusti vuonna 2007 ainakin Yrjö Sirolan Säätiö. Eduskuntavaaleissa 2007 Ohjelmatyö tuki valitsemiaan noin 50 ehdokasta yli 100 000 eurolla. Tukea saivat ainakin Martti Korhonen (22 000 euroa), Claes Andersson (15 000), Sirpa Puhakka (12 000) Erkki Virtanen (5 000), Matti Kangas (2 000) ja Minna Sirnö (8 000). Yhdistys ei ole halunnut kertoa julkisesti tuen jakoperusteita tai sitä keitä kaikkia se on tukenut. Osa tukea saaneista kansanedustajista ei ilmoittanut saaneensa tukea nimenomaan Ohjelmatyöltä. Toinen vasemmistoliittolaisten rahavirtoja kanavoinut järjestö on Punajuuri, jonka kautta aiemmin ohjattiin SAK:n vasemmistoryhmien vaalitukea.
Mélissa Theuriau
thumb|Mélissa Theuriau.
Mélissa Theuriau (s. 18. heinäkuuta 1978 Échirolles, Rhône-Alpes, Ranska) on ranskalainen tv-toimittaja ja uutistenlukija. Hän on naimisissa näyttelijä Jamel Debbouzen kanssa.
Theuriau on työskennellyt muun muassa La Chaîne Info, LCI, TF1, Métropole 6 ja Paris Première -televisiokanavilla.
Psykedeelit
thumb|[[Psilocybe mexicana -psilosybiinisienilaji]] thumb|[[Meskaliinikaktus]] Psykedeelit ovat yhdisteitä, jotka aiheuttavat muuntuneita tajunnantiloja kuten aistiharhoja, mystisiä kokemuksia, mielleyhtymiä, voimakkaita tunnetiloja ja muistojen nousemista pintaan. Ne toimivat hermovälittäjäaineiden tapaan ja aktivoivat hermosolujen pinnalla olevia reseptoreja.
Tunnetuimpia psykedeelejä ovat esimerkiksi LSD, psilosiini, meskaliini, LSA ja DMT. Useimpien psykedeelien käyttö on kiellettyä suuressa osassa maailmaa, pois lukien luvanvarainen käyttö esimerkiksi uskonnollisissa seremonioissa, terapiassa tai tieteellisessä tutkimuksessa. Lääketieteessä psykedeelejä on käytetty esimerkiksi riippuvuuksien hoitokeinona.
Psykedeelit määritellään farmakologisesti usein osaksi laajempaa hallusinogeenien ryhmää, johon kuuluvat myös dissosiatiivit ja deliriantit.
Nimitys
Nimityksen psykedeeli (engl. psychedelic) keksi vuonna 1956 psykedeelien tutkija Humphry Osmond. Hän yhdisti kreikan kielen sanat psyche, ’sielu, mieli’ ja delein, ’ilmaista’. Oikeaoppinen kirjoitusmuoto olisi ollut psycho-, mutta Osmond vaihtoi o:n e:ksi, jotta nimestä ei tulisi mielleyhtymää psykoottisuuteen.
Vaikutusmekanismi
Yleensä psykedeeleiksi luokitellaan aineet, jotka ovat selkeimmin 5-HT2A reseptorin (5-HT2AR) agonisteja, eli ne sitoutuvat tähän serotoniinireseptorien alatyyppiin aktivoiden sitä vaikka voivat sitoutua myös muunlaisiinkin reseptoreihin. Aineiden sitoutuminen tähän reseptoriin saa aikaan psykedeeliset vaikutukset. 5-HT2AR luonnollinen välittäjäaine on serotoniini (5-hydroksitryptamiini, eli 5-HT). 5-HT2AR löytyy ihmisiltä laajalti keskushermostosta, ne ovat G-proteiinikytkentäisiä ja sijaitsevat hermosolujen pinnoilla. Tiettyyn reseptoriin sitoutumisen lisäksi edellytyksenä aineen psykedeeliselle vaikutukselle on myös sen kyky läpäistä veri-aivoeste, johon esim. serotoniini puolestaan ei sellaisenaan kykene.
Psykedeelit siis matkivat kehon sisäisesti valmistamaa serotoniinia sitoutumisellaan, mutta psykedeelit sitoutuvat valikoivasti ja aktivoivasti vain tiettyihin serotoniinireseptoreihin, erityisesti edellä mainittuun 5HT2A reseptoriin, ja tästä sitoutumisesta psykedeeliset vaikutukset johtuvat.
5-HT2AR välitteisyyden vuoksi psykedeelisiä vaikutuksia estävät epätyypilliset antipsykoottiset lääkkeet (toisen sukupolven neuroleptit), kuten klotsapiini ja olantsapiini, jotka ovat 5-HT2AR salpaajia, eli antagonisteja. Tyypilliset antipsykootit (1. sukupolven neuroleptit), kuten haloperidoli, eivät estä psykedeelisiä vaikutuksia tehokkaasti, sillä ne eivät vaikuta voimakkaasti 5-HT2A reseptoreihin antagonisteina.
Psykedeeliset aineet
pienoiskuva|Vasemmalla: tryptamiini sinisellä korostettuna. Oikealla: fenetyyliamiini sinisellä korostettuna. Korostukset ovat lysergamideihin (lysergihapon amideihin) kuuluvien [[lysergihappo molekyylien sisällä]]5-HT2A reseptoria aktivoivat erityisesti erilaiset lysergamidit, eli lysergihapon amidit (mm. LSD), tryptamiinit (mm. psilosybiini, DMT), fenetyyliamiinit (mm. meskaliini, eskaliini). Monet 2C- (mm. 2C-B, 2C-E) ja DOx-yhdisteet (mm. DOB, DOC) ovat tunnettuja psykedeelisiä fenetyyliamiinin johdannaisia. Monet 2-NB-yhdisteet (kutsutaan myös NBOMe-yhdisteiksi) ovat psykedeelisiä. Ne ovat 2C-yhdisteiden ja siten myös fenetyyliamiinin johdannaisia. 2-NB ryhmään kuuluvat esim. 25I-NBOMe ja 25C-NBOMe.
Useimmat tunnetut psykedeelit valmistetaan puolisynteettisesti käyttäen luonnosta löytyviä esiasteita. Esim. LSD:tä voidaan valmistaa torajyvän ergotamiinista. Luonnossa esiintyviä psykedeelejä ovat esim. psilosybiini (mm. suippumadonlakki), meskaliini (mm. meskaliinikaktus), DMT (mm. Mimosa tenuiflora ja tästä valmistettu ayahuasca).
Hengellinen käyttö
Psykedeelit voivat aiheuttaa mystisiä kokemuksia. Kun psykedeelejä käytetään uskonnollisessa tai hengellisessä tarkoituksessa, niitä voidaan kutsua enteogeeneiksi. Joidenkin tutkijoiden mukaan enteogeenit ovat saattaneet vaikuttaa merkittävästi uskontojen syntyyn. Tunnettuja esimerkkejä alkuperäiskansojen enteogeenien käytöstä ovat punakärpässienen käyttö siperialaisten šamaanien keskuudessa (ja mahdollisesti hindujen Rigvedan kuvaaman soman vaikuttavana aineena) ja Meksikon intiaanien psilosybiinisienten käyttö.
Alkuperäiskansat ovat käyttäneet psykedeelejä vuosituhansien ajan ja useat yhteisöt rajoittavat niiden käytön pyhien seremonioiden kuten siirtymäriittien, ennustamisen ja parantamisen liittyviin yhteyksiin. Myös niissä tapauksissa, joissa alkuperäiskansojen käyttö ulottuu myös muille kuin parantajalle ja voi olla luonnoltaan viihteellisempää (esim. DMT:tä sisältävän epena-kasvin käyttö Waiká-kulttuurin keskuudessa Brasiliassa ja Venezuelassa), aines valmistetaan ja käytetään usein hyvin rituaalisessa yhteydessä. Uutta ja vanhaa yhdistelevät uskonnot, jotka ovat syntyneet Latinalaisessa Amerikassa ja ottaneet vaikutteita luonnonkansojen ayahuascan käytöstä, kuten União do Vegetal, myös sisällyttävät suuren määrän rituaalisuutta ja ohjausta ayahuascan käyttöönsä, mikä saattaa toimia vähentäen mahdollisia haittavaikutuksia.
LSD:tä on käytetty myös länsimaissa mystisten kokemusten aikaansaamiseksi.
Terapeuttinen käyttö
LSD:tä ja muita psykedeelejä alettiin tutkia alkoholismin ja muiden psyykkisten häiriöiden hoitokeinona pian niiden keksimisen jälkeen 1950-luvulla. Psykiatrit Humphry Osmond ja Abram Hoffer esittivät, että itsetietoisuutta lisäävällä LSD:llä voisi olla merkittäviä terapeuttisia vaikutuksia. He tekivät onnistuneita kokeita alkoholismin hoitamisesta LSD:llä, ja 1960-luvun loppuun mennessä he olivat hoitaneet noin 2 000 potilasta.
Viihdekäyttö
LSD:stä tuli 1960-luvulla suosittua hippien alakulttuurissa Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa. LSD:llä oli suuri vaikutus ajan populaarimusiikkiin ja taiteeseen, psykedeliaan, jossa kuvattiin LSD-matkojen värejä ja muotoja.
Muut käytöt
LSD:tä on käytetty hyvin pieninä annoksina havaintokyvyn, mielialan ja keskittymiskyvyn parantamiseksi. Mikroannokset eivät aiheuta hallusinaatioita, jotka voisivat haitata työntekoa. Kokeilijat ovat sen sijaan raportoineet tehostuneesta keskittymisestä, normaalia helpommin saavutettavasta flow-tilasta ja kasvaneesta halusta elää terveellisesti. Jotkut ovat raportoineet käyttävänsä mikroannoksia mielenterveydellisiin ongelmiinsa.
Länsimainen psykedeelien historia
Espanjalaiset tutustuivat Amerikan psykedeeleihin 1500-luvulta alkaen. Kolumbuksen retkillä mukana ollut Ramón Paul kuvasi haitilaisten cojóbanankäyttöä, Bernardino de Sahágun peyotea vuonna 1560, ja Francisco Hernández kirjopäivänsinen siementen vaikutuksia 1615. Kun eurooppalaiset valloittajat huomasivat meksikolaisten intiaanien käyttävän rituaaleissaan meskaliinikaktusta ja psilosybiinisieniä, Inkvisitio tulkitsi kasvien ja sienten käytön epäkristilliseksi ja julisti ne laittomaksi vuonna 1521, mikä johti tavan katoamiseen maan alle.
Ensimmäinen raportti siperialaisten heimojen punakärpässienen käytöstä julkaistiin 1730. Havaijilaisten kavasta julkaistiin raportti 1771. Vuonna 1772 Joseph Priestly tuotti ensimmäisenä ilokaasua. Alexander von Humboldt julkaisi 1800-luvun alussa raportin amazonialaisen yopon käytöstä. Tietämys psykedeeleistä alkoi kasvaa voimakkaasti 1800-luvun puolivälissä. Kannabis ja hasis tulivat Eurooppaan, ja Richard Spruce selvitti amazonialaisia ayahuasca-rituaaleja. Ernst Freiherr von Bibra julkaisi vuonna 1855 raportin seitsemästätoista kasvista, jotka vaikuttivat mieleen. Vuonna 1864 julkaistiin raportti afrikkalaisen Tabernantha ibogan psykoaktiivisista vaikutuksista.
Saksalainen Artur Heffter valmisti ensimmäisenä psykedeelistä ainetta meskaliinia peyotekaktuksesta 1800-luvun lopulla. Yhdysvaltalainen lääkäri S. Weir Mitchell julkaisi raporttinsa omista peyotekokemuksistaan vuonna 1896. Peyotesta ja meskaliinista julkaistiin seuraavina vuosikymmeninä lisää raportteja, mutta psykedeelit pysyivät yhä melko tuntemattomina suurelle yleisölle.
Sveitsiläinen kemisti Albert Hofmann syntetisoi ensimmäisenä LSD:tä vuonna 1938. Hän havaitsi aineen voimakkaat psykedeeliset vaikutukset vahingossa viisi vuotta myöhemmin, ja löytö julkaistiin 1947. LSD:tä käytettiin aluksi alkoholismin hoidossa.
Yhdysvaltalainen R. Gordon Wasson toi 1950-luvulla yleiseen tietoon meksikolaisten intiaanien psilosybiinisienen. Aldous Huxleyn Tajunnan ovet on tunnettu meskaliinikokemuksen kuvaus 1950-luvulta.
Yhdysvaltalainen psykologi Timothy Leary aloitti psykedeelien tutkimuksen Harvardin yliopistossa. Hänet erotettiin 1963 syytettynä päihteiden jakelusta opiskelijoille. Psykedeelit, erityisesti LSD, levisivät pian tutkimuslaboratorioiden ulkopuolelle ja olivat tärkeä osa 1960-luvun vastakulttuuria. 60-luvun puoleenväliin mennessä hippiliikkeelle oli kehittynyt Yhdysvalloissa voimakas vastaliike, joka vaati psykedeelisten päihteiden kieltämistä peläten amerikkalaisen keskiluokan arvojen rappeutumista. Hallitus reagoi kriminalisoimalla LSD:n Yhdysvalloissa 1968 ja muutamaa vuotta myöhemmin suuri joukko psykedeelejä kiellettiin maailmanlaajuisesti YK:n Psykotrooppisten aineiden yleissopimuksella.
Psykedeelitutkimus keskeytyi, kun aineista tuli laittomia. Psykedeelien tutkimus on edelleen hyvin rajoitettua, mutta sitä on alettu tehdä jälleen 1990-luvulta alkaen. Vuonna 2014 julkaistiin ensimmäinen yhdysvaltalaistutkimus 40 vuoteen LSD:n vaikutuksista. Viimeaikaiset tutkimukset käsittelevät muun muassa MDMA-terapiaa posttraumaattisen stressioireyhtymän hoidossa; LSD:n vaikutusta kuolettavasti sairaiden kuolemanpelon käsittelemiseen; psilosybiinin ja LSD:n vaikutusta Hortonin syndroomaan, joka on yksi kivuliaimpia tunnettuja päänsäryn muotoja; ayahuascakokemusten fenomenologiaa sekä ayahuascan, salvia divinorumin ja ibogan vaikutuksia addiktioiden hoidossa. Suurimmat psykedeelitutkimuksia organisoivat tahot ovat Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies (MAPS), Beckley Foundation ja Heffter Research Institute.
Käyttökokemus
Psykedeelejä ovat monet kasvit ja keinotekoiset yhdisteet, jotka aiheuttavat samankaltaisia muutoksia tajunnan tavanomaiseen toimintaan. Psykedeelinen kokemus vaihtelee laadultaan ja voimakkuudeltaan aineesta riippuen, minkä vuoksi psykedeelien ryhmän rajaus ei ole yksiselitteinen. Psykedeelin vaikutus riippuu paljon myös käyttäjän omasta mielentilasta ja olosuhteista, joissa käyttö tapahtuu. Mielentilaan kuuluvat esimerkiksi käyttäjän asenteet, valmistautuminen, kiinnostuksen kohteet sekä tunteet ainetta ja muita paikallaolijoita kohtaan. Olosuhteisiin kuuluvat kellonaika, säätila, musiikki ja muut ympäristötekijät. Valvotussa tutkimustilanteessa huoneesta pyritään tekemään mahdollisimman mukava ja turvallinen. Käyttäjän luona kokemuksen aikana oleva luotettu ja asiantunteva valvoja voi helpottaa kokemusta.
Psyykkiset vaikutukset kokemuksen aikana
Tutkija Oscar Janigerin mukaan psykedeelikokemukseen liittyy mielleyhtymien ja kuvien runsaus, värinäön tarkentuminen, synestesia, yksityiskohtien tarkka havaitseminen, menneiden vaikutelmien ja muistojen palautuminen, voimistunut tunnekuohu, suoran ja sisäsyntyisen tietoisuuden tuntu, sekä tunne siitä, että ympäristö muodostaa itsestään harmonisia sommitelmia ja kuvaelmia. Kokemuksen aikana ajatukset saattavat syntyä samanaikaisesti usealla tasolla, ja lineaarinen ajattelu vaihtuu intuitiiviseen, holistiseen ja ”holografiseen” todellisuuskäsitykseen. Käyttäjä myös herkistyy rytmille ja arvostaa musiikkia sekä tanssia uudella tavalla.
Vaikutukset kokemuksen jälkeen
Kyselytutkimusten mukaan suurin osa käyttäjistä pitää psykedeelikokemustaan arvokkaana, jotkut pitävät sitä pelottavana, ja monet kutsuvat sitä ihanaksi. Useimmat ensimmäistä kertaa psykedeelejä kokeilleet kertoivat vuonna 2008 julkaistussa tutkimuksessa kokemuksensa olleen henkilökohtaisesti ja henkisesti hyvin merkittävä sekä lisänneen heidän hyvinvointiaan ja tyytyväisyyttään elämäänsä. Käyttäjät kertoivat alkaneensa suhtautua elämään ja itseensä aiempaa myönteisemmin sekä kokeneensa lisääntynyttä altruismin tunnetta.
Käyttäjät ovat yhtä mieltä siitä, että suurinta osaa kokemuksesta ei voi sanoin selittää. Käyttäjät ovat yleensä kertoneet hyvin mystisistä kokemuksista. Esimerkiksi Aldous Huxley kirjoitti ymmärtäneensä käyttökokemustensa jälkeen aiempaa paremmin entisaikojen mystikkoja. Psykedeelien käyttäjillä on keskimäärin muita ihmisiä enemmän mystisiä käsityksiä, kuten käsitys kaiken yhteydestä ja siitä ettei kuolema merkitse loppua, ja he pitävät henkisyyttä tärkeämpänä kuin muut ihmiset. Jotkut tutkijat ovat arvelleet tämän ominaisuuden olevan sekä psykedeelien käytön seuraus että sen syy: psykedeelejä kokeilevat usein sellaiset ihmiset, jotka ovat avoimia itsetutkiskeluun, johon liittyy henkisiä ja uskonnollisia motiiveja.
Haitat ja vaarat
Psykedeelit eivät aiheuta riippuvuutta, eivätkä ne ole myrkyllisiä. Vuonna 2013 julkaistun norjalaisen laajan väestötason tutkimuksen mukaan psykedeelit eivät lisää riskiä mielenterveyden ongelmiin, vaan voivat mahdollisesti vähentää niitä.
Psykedeelien käyttöön liittyy joitain vaaroja. Koska psykedeelit ovat laittomia, niitä hankitaan katukaupasta, jolloin psykedeelinä myyty aine voi olla epäpuhdasta ja sisältää haitallisia komponentteja kuten muita huumausaineita. Psykedeeliset sienet on mahdollista sekoittaa myrkkysieniin. Jos käyttäjällä on psyykkisiä häiriöitä tai vahva perinnöllinen taipumus niihin, psykedeelin käyttö voi laukaista häiriön ennenaikaisesti, etenkin jos käyttäjä ottaa yliannoksia. Psykedeeleillä voi olla haitallisia yhteisvaikutuksia joidenkin lääkkeiden kanssa. Epätoivotut, epämiellyttävät psykedeelikokemukset, "pahat matkat", voivat olla seurausta siitä, että käyttäjä on ottanut psykedeelejä väärässä mielentilassa tai väärässä tilanteessa. Koska psykedeelit aiheuttavat muuntuneen tajunnantilan, niiden käyttö saattaa suurentaa tapaturmariskiä.
Canadian National Railway
Canadian National, , vuosina 1919–1960 Canadian National Railways ja vuodesta 1960 lähtien Canadian National/Canadien National, on yli 30 000 kilometrin rataverkon pääraidepituudellaan sekä taloudellisesti mitattuna suurin rautatieyhtiö Pohjois-Amerikassa.
Canadian National -yhtiön pääkonttori sijaitsee Montréalissa, Québecissä. Nykyisin Canadian National on myös Kanadan ainoa rautatieyhtiö, jonka rataverkko ulottuu Atlantilta Tyynelle valtamerelle. Yhtiöllä on myös laaja rataverkko Yhdysvaltain alueella ulottuen Mississippijoen laaksoon ja Meksikonlahdelle saakka.
Canadian National Railways muodostettiin vuosina 1917–1923 fuusioimalla useita taloudellisissa vaikeuksissa olevia ja Kanadan hallituksen hallintaan päätyneitä sekä ennestään hallituksen omistuksessa olevia rautatieyhtiöitä. Yhtiö itsessään perustettiin 6. kesäkuuta 1919. Canadian National toimi valtionyhtiönä aina vuoteen 1995, jolloin se myytiin yksityisille sijoittajille.
Vuoteen 2005 mennessä yhtiö oli laajentanut toimintaansa useaan otteeseen, muun muassa hankkimalla omistukseensa kanadalaiset British Columbia Rail-, ja Duluth, Winnipeg & Pacific-yhtiöt, sekä yhdysvaltalaiset Grand Trunk Western-, Wisconsin Central-, Illinois Central-, Chicago, Central & Pacific-, Duluth, Missabe & Iron Range-, ja Bessemer & Lake Erie -rautatieyhtiöt.
Nykyisin Canadian National on pääasiassa tavaraliikennettä harjoittava rautatieyhtiö. Yhtiö lopetti matkustajajunaliikenteen 1978, jolloin valtiollinen matkustajajunayhtiö VIA Rail Canada perustettiin.
Kielimanifesti
Manifestin tausta ja valmistelu
Venäjän kielen käytöstä Suomen hallinnossa oli annettu määräyksiä jo autonomian alkuajoista lähtien, mutta ne eivät olleet toteutuneet.
Vuoden 1897 säätyvaltiopäivillä talonpoikaissääty hyväksyi keisari Nikolai II:lle osoitetun anomuksen, jossa toivottiin suomen kielen saattamista tasa-arvoiseen asemaan ruotsin kanssa Suomen hallinnossa. Suomen senaatti ja virkaatekevä kenraalikuvernööri Stepan Gontšarov antoivat molemmat asiasta helmikuussa 1898 kielteisen lausunnon, ja Gontšarov liitti niiden oheen myös oman esityksensä, jonka mukaan tulisikin lisätä venäjän käyttöä Suomen hallinnossa, erityisesti senaatissa ja lääninhallituksissa. Hänen mukaansa ainakin keisarille toimitettavat suomalaiset asiakirjat tulisi laatia suoraan venäjäksi eikä pelkästään kääntää paikallisista kielistä. Gontšarov ehdotti muutokselle 10–15 vuoden siirtymäaikaa. Senaatti antoi helmikuussa 1899 myös Gontšarovin esityksestä kielteisen lausunnon, mutta venäläistämistä kannattanut uusi kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov vei asiaa innolla eteenpäin ja halusi mennä vielä pitemmälle.
Sänky (televisiosarja)
Sänky on vuosina 2002–2003 MTV3-kanavalla esitetty suomalainen komediasarja, jonka tapahtumat keskittyvät lähinnä sänkyyn.
Kielimanifesti
Manifestin tausta ja valmistelu
Nikolai II päätti marraskuussa 1899 ministerivaltiosihteeri Vjatšeslav von Plehwen suosituksesta asettaa neuvottelukunnan valmistelemaan esitystä venäjän asemasta Suomen hallinnossa sekä samalla hylätä talonpoikaissäädyn anomuksen, sillä kysymys suomen kielen asemasta tulisi ratkaista vasta myöhemmin. Neuvottelukunnan puheenjohtajaksi tuli Venäjän valtakunnanneuvoston lakiosaston johtaja Eduard Frisch ja muiksi jäseniksi Bobrikov, von Plehwe, entinen kenraalikuvernööri Fjodor Heiden, yliprokuraattori Konstantin Pobedonostsev ja oikeusministeri Nikolai Muravjov. Neuvottelukunta laati pääosin Bobrikovin toiveita vastanneen manifestin, jonka keisari vahvisti 20. kesäkuuta (J: 7. kesäkuuta) 1900. Valmistelu tapahtui suomalaisilta salaa.
OS/2
OS/2 (Operating System/2) oli IBM:n ja Microsoftin aluksi yhteistyössä kehittämä, sittemmin IBM:n yksinään tahollaan tukema moniajava käyttöjärjestelmä. OS/2 oli tarkoitettu IBM PS/2-sarjan tietokoneille ja muille kehittyneille IBM PC -yhteensopiville koneille.
Kielimanifesti
Manifestin sisältö
Manifestin mukaan venäjän kieli oli otettava asioiden käsittelyn ainoaksi kieleksi kenraalikuvernöörinkansliassa sekä Pietarissa toimineissa valtiosihteerinvirastossa ja Suomen passivirastossa 1. lokakuuta 1900 alkaen. Senaatin talousosastossa tuli kenraalikuvernöörille lähetettävien asiakirjojen olla venäjänkielisiä 1. lokakuuta 1900 alkaen ja kaiken asioiden käsittelyn eräitä vähäisiä poikkeuksia lukuun ottamatta 1. lokakuuta 1903 alkaen. Senaattorit saivat luvan esittää senaatin istunnoissa suullisesti suomen- ja ruotsinkielisiä selityksiä vuoteen 1908 asti, minkä jälkeen se ei enää olisi sallittua. Keskusvirastot ja lääninhallitukset saivat asioida senaatin ja kenraalikuvernöörin kanssa pelkästään venäjäksi 1. lokakuuta 1905 alkaen, mutta tavallisten kansalaisten kanssa niiden tuli asioida sen jälkeenkin myös suomeksi ja ruotsiksi. Virastojen päälliköiden tuli huolehtia, että määräajan umpeutuessa henkilökunta osaisi venäjää.
OS/2
Microsoft aloitti Windows NT -projektin korvaajaksi OS/2 versiolle 2 ja sen pääasiallinen ohjelmointirajapinta oli OS/2:n Presentation Manager -rajapinta. Windows 3.0:n menestyksen myötä Microsoft keskittyi Windows-yhteensopivuuteen ja vetäytyi OS/2:sta. Microsoft käytti muun muassa IBM:n DDE-pohjaisia OLE- ja COM-ratkaisuja ja päätyi laajaan ristiinlisensointiin.
Kielimanifesti
Manifestin sisältö
Manifesti ei koskenut oikeuslaitosta eikä senaatin oikeusosastoa.
OS/2
OS/2 tuki omien 32-bittisten sovellusten lisäksi vanhempia 16-bittisiä Windows-ohjelmia ja perinteisiä tekstipohjaisia DOS-ohjelmia.
Kielimanifesti
Manifestin vastaanotto ja toimeenpano
Kielimanifesti otettiin Suomessa tyrmistyksellä vastaan. Senaatti esitti sitä muutettavaksi ja senaatin talousosaston varapuheenjohtaja Sten Carl Tudeer ja senaattori Waldemar Eneberg matkustivat Pietariin neuvottelemaan asiasta, mutta Nikolai II hylkäsi muutosesityksen. Senaatti julkaisi laittomana pidetyn manifestin päätettyään asiasta äänin 12–6. Julkaisua vastustaneet kuusi perustuslaillista senaattoria erosivat pian tämän jälkeen ja julkaisua kannattanut Tudeer muutamaa viikkoa myöhemmin. Myös joukko aatelissäädyn valtiopäivämiehiä laati keisarille osoitetun vastalausekirjelmän, mutta von Plehwe kieltäytyi toimittamasta sitä keisarille.
OS/2
Kehitys
Ensimmäinen versio 1.0 julkaistiin 1987 komentorivipohjaisena ilman graafista käyttöliittymää. Presentation Manageriksi nimetty liittymä tuli version 1.1 mukana 1988. Ensimmäisessä 32-bittisessä versiossa 2.0 esiteltiin uusittu objektiorientoitunut työpöytäympäristö Workplace Shell. 1994 IBM nimesi käyttöjärjestelmäversion 3.0 uudelleen OS/2 Warpiksi Star Trekin mukaan myynnin edistämiseksi ja uuden alun merkiksi. Kolmosversiossa oli mukana laaja ohjelmistopaketti, kuten IBM Works -toimisto-ohjelmisto ja Internet-työkalut. Imagonkohotus ei kuitenkaan tuonut lisää käyttäjiä, vaikka versiossa 4.0 esiteltiin puheentunnistus ja Java-tuki.
Kielimanifesti
Manifestin vastaanotto ja toimeenpano
Suomen asetuskokoelmaa alettiin vuodesta 1902 alkaen julkaista ruotsin ja suomen ohella myös venäjäksi.
OS/2
Kehitys
Nykyään OS/2 on käytössä vakautensa ansiosta joissakin erityistehtävissä, kuten ydinvoimaloissa, pankkiautomaateissa ja lennonjohdossa. Viimeinen IBM-päivitys 4.52 OS/2 Warp 4:lle julkaistiin 2001. IBM lopetti OS/2:n myynnin 23. joulukuuta 2005 ja maksuttoman tuen 31. joulukuuta 2006. Serenity Systems kehitti OS/2:een perustuvaa eComStationia, jonka vakaa versio 1.2 julkaistiin vuonna 2004 ja viimeinen julkisesti saatava versio 2.1 vuonna 2011. Arca Noae julkaisee OS/2 Warp 4:ään perustuvaa ArcaOS-käyttöjärjestelmää.
Kielimanifesti
Manifestin vastaanotto ja toimeenpano
Bobrikovin pyynnöstä Nikolai II antoi elokuussa 1901 määräyksen, jonka mukaan Suomen lääninkuvernöörit voisivat siirtyä käyttämään venäjänkielistä kirjeenvaihtoa jo ennen lokakuun 1905 määräaikaa. Näin Bobrikov saattoi järjestää kuvernööreiksi venäläisiä. Venäjänkielinen kirjeenvaihto otettiin käyttöön kaikissa lääninhallituksissa jo vuonna 1904. Senaatin talousosaston istunnoissa alettiin käyttää venäjää määräajan umpeuduttua lokakuussa 1903, minkä jälkeen Bobrikov alkoi henkilökohtaisesti johtaa puhetta istunnoissa. Pääosa senaattoreista osasi tuskin lainkaan venäjää, joten käytännössä siitä ei tullut pöytäkirjakieltä, vaikka manifesti niin määräsi. Kesästä 1905 alkaen senaatti alkoi työskennellä suomeksi.
OS/2
Kehitys
Avoimen lähdekoodin yhteisö on pyytänyt IBM:ltä OS/2:n vapauttamista kokonaan tai osittain, mutta hankaluutena on käyttöjärjestelmän sisältämä Microsoftilta lisensoitu koodi.
Kielimanifesti
Manifestin vastaanotto ja toimeenpano
Bobrikov näki kielimanifestin vain välivaiheena, ja hänen tavoitteenaan oli saattaa venäjän kieli käyttöön myös Suomen alemmassa hallinnossa kuten maistraateissa ja poliisilaitoksissa sekä Helsingin yliopiston hallinnossa. Nämä suunnitelmat eivät ehtineet toteutua.
OS/2
OS/2:n häviö
Ennen Windows 95:n julkaisua Microsoft painosti IBM:ää lopettamaan OS/2:n kehittämisen. IBM kieltäytyi Lotus Smart Suiten julkaisun viivästyttämisestä. IBM allekirjoitti sopimuksen Windows 95 -lisenssille 15 minuuttia ennen sen julkaisua, josta johtuen IBM myöhästyi yhdestä myyntisesongista. Tämä johti kiistaan Microsoftin ja IBM:n välille.
Kielimanifesti
Manifestin vastaanotto ja toimeenpano
Kielimanifesti käytännössä kumoutui vuoden 1905 suurlakon seurauksena, vaikka sitä ei mainittukaan marraskuun manifestissa kumottujen säädösten joukossa. Perustuslaillisten muodostama Mechelinin senaatti päätti ensimmäisessä istunnossaan 4. joulukuuta 1905, ettei kielimanifestia ollut enää tarpeen noudattaa. Se korvattiin vuonna 1906 Nikolai II:n antamalla uudella asetuksella.
OS/2
OS/2:n häviö
IBM toi OS/2:n markkinoille vuonna 1987 ja kesti vielä vuoden että sille tuli sovellusohjelmia markkinoille.
On monia syitä, miksi OS/2 ei lopulta lyönyt läpi työpöytäkäytössä. Auki revennyt juopa kahden kehittäjätahon IBM:n ja Microsoftin välillä hankaloitti käyttöjärjestelmän markkinointia. Yrityskulttuurien välinen ero oli tuntuva: IBM halusi kehittää ja koekäyttää ohjelmia ennen julkaisua, kun taas Microsoftilla uskottiin mutkattomiin ad-hoc -ratkaisuihin. IBM:n väärin ajoitetut, julkaisua pitkittäneet valinnat ohjelman kehitystyössä, kuten painopisteen siirtäminen liian varhaisessa vaiheessa Presentation Managerista muistisyöppöön Workplace Shelliin, hukkasi tärkeän markkinaedun ennen Windows 3.0:n julkistamista. PowerPC:lle kehitetty versio OS/2:sta, Workplace OS, osoittautui sekin harhapoluksi, mikä vei resursseja OS/2:lta ja hämmensi kuluttajia. Edes valtavan monelle alueelle levittäytyneen IBM:n sisällä tuki OS/2:n kehitystyölle ei ollut aina selviö. Lopulta taloudelliset etunäkökohdat olivat kehittäjille vastakkaiset. Onnistuessaan OS/2 olisi ollut uhka Microsoftin tukemalle Windows-käyttöjärjestelmälle, minkä vuoksi yhtiö turvautui kyseenalaisiin kilpailukeinoihin. Microsoft heikensi uusien Windows-sovellusten ja OS/2:n yhteensopivuutta Win32s-rajapinnalla ja vaikeutti OS/2:n saatavuutta vaatimalla ohjelmistolisenssistä korotettua hintaa, mikäli valmistaja tarjosi kilpailevaa käyttöjärjestelmävaihtoehtoa esiasennettuna. Muna-kana-ilmiö toimi OS/2:n yleistymistä vastaan, sillä kuluttajat eivät olleet valmiita siirtymään OEM-valmistajien huonosti tukemaan käyttöjärjestelmään ja valmistajat eivät halunneet tukea tuotetta, jolle ei nähty olevan kriittistä massaa. IBM PC -yhteensopivat valmistajat suhtautuivat IBM:n julkistukseen, jossa uutta käyttöjärjestelmää, PS/2-laitealustaa ja Micro Channel Architecture -väylää (MCA) markkinoitiin yhdessä, yrityksenä siirtyä suljettuun tekniikkaan.
Pelit
Alustalle julkaistiin joitakin pelejä ja osa muille alustoista julkaistuista toimi asetuksia muuttamalla.
Messier 80
Pallomainen tähtijoukko M80 (tunnetaan myös nimellä Messier 80 ja NGC 6093) on pallomainen tähtijoukko Skorpionin tähdistössä. Charles Messier löysi sen 4. tammikuuta 1781.
M80 sijaitsee α Scorpiin (Antareksen) ja β Scorpiin puolessavälissä. Se voidaan helposti nähdä kiikarilla.
M80 on maasta katsottuna noin 10 kaariminuuttia halkaisijaltaan, ja sen etäisyys on noin 32 600 valovuotta. M80:n todellinen halkaisija on suunnilleen 95 valovuotta, ja se sisältää useita satoja tuhansia tähtiä. M80 sisältää varsin huomattavan määrän sinisiä tähtiä, jotka ovat paljon nuorempia kuin pallojoukko itse. On ajateltu, että nämä tähdet ovat menettäneet osan uloimmasta kuorestaan, koska lähistöllä on muita joukon tähtiä. Oletettavasti M80:n ytimessä tapahtuu suhteellisen tiheästi tähtien törmäyksiä.
21. toukokuuta 1860 havaittiin +7 magnitudiin kirkastunut nova.
Suomen seutukunnat
Seutukunnat ovat muutaman kunnan muodostamia aluekokonaisuuksia, joiden muodostamisen perusteena on käytetty kuntien välistä yhteistyötä ja työssäkäyntiä. Jokainen Suomen kunta kuuluu johonkin seutukuntaan ja saman seutukunnan jäsenkuntien täytyy olla samasta maakunnasta. Suomen seutukunnat on määritelty työ- ja elinkeinoministeriön aluepoliittisen tukialuejaon perusalueiksi. Työ- ja elinkeinoministeriö myös vuosittain vahvistaa seutukuntajakoon tulevat muutokset. Seutukunnat muodostavat Euroopan unionin tilastollisen aluejakotason LAU 1 (ent. NUTS 4). Vuoden 2021 alusta Suomen kunnat on jaettu 69 eri seutukuntaan. Seutukuntajako on otettu käyttöön vuonna 1994. Osa seutukuntien nimistä on keksitty varta vasten tuota seutukuntaa varten seutukuntajakoa laadittaessa, osa on kyseisten alueiden perinteisiä nimiä, esim. Järviseutu ja Vakka-Suomi.
Työ- ja elinkeinoministeriön määritelmän mukaan seutukuntajako perustuu kuntajakoon ja sitä käytetään tilastollisena aluejakona seurattaessa maakunnan osa-alueiden kehitystä. Seutukuntajako ei ole ollut vuodesta 2014 lähtien enää virallinen aluejako. Vuonna 2018 seutukunnat olivat yksi Suomen tilastotoimessa käytetyistä alueluokituksista.
Yleistä seutukunnista
Seutukunnat muodostuvat joko kaupunkiseuduista, muutamista pienemmistä kaupunkikeskuksista ja niitä ympäröivistä maaseuduista tai maaseutumaisista kunnista. Seutukunnat tekevät yhteistyötä mm. palvelujen tuottamisessa, elinkeinopolitiikassa ja maankäytön suunnittelussa. Seutukunnille ei ole asetettu lakisääteisiä päätöksentekoelimiä eli niissä päättävät kunnat itse. Suomessa monet kunnat ovat siirtäneet valtuustojen hyväksynnällä osan päätöksentekovallastaan seutukuntien toimielimille. Tällaisia toimielimiä ovat mm. kuntayhtymät, kuntien yhteiset lautakunnat sekä seutuvaltuustot. Suomessa seutukunnat saavat myös päättää itse nimistään, mutta seutukuntatunnuksista sopivat sisäministeriö ja Tilastokeskus.
Seutukuntajako kuuluu NUTS-alueluokitusjärjestelmään, jota EU käyttää alueelliseen tilastointiin ja aluepolitiikan kohdentamiseen.
NUTS-järjestelmässä ylemmän tason alue jakautuu pienempiin seuraavan tason alueisiin jne. Esimerkiksi Suomessa NUTS 1 -tason muodostavat manner-Suomi ja Ahvenanmaa. Seuraavan NUTS 2 -tason muodostavat Suomen suuralueet ja siitä seuraava NUTS 3 -taso muodostuu maakunnista. Seutukunnat muodostavat NUTS 4 -tason ja yksittäiset kunnat NUTS 5 -tason. Nykyään NUTS 4 -taso on LAU 1 -taso ja NUTS 5 -taso on LAU 2 -taso.
Jämsän, Kouvolan ja Maarianhaminan seutukunnat ovat ainoat yhdestä kunnasta koostuvat.
Seutukunnat lueteltuina maakunnittain
Vaikka seutukunnat pitäisi NUTS-järjestelmän mukaan esittää suuralueittain ja maakunnittain, on ne tässä lueteltu tutummin pelkästään maakunnittain.
Muutokset seutukunnissa
pienoiskuva|590x590px|Suomen seutukunnat vuonna 2000 [[NUTS 4-numeroituna.]]
Seutukuntien määrä
Taulukko seutukuntien määristä Suomessa vuosina 1994–2021.
Jonathan Isaac
Jonathan Judah Isaac (s. 3. lokakuuta 1997 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä.
Elämä ja ura
Isaac pelasi yliopistokoripalloa Floridan osavaltionyliopiston joukkueessa kauden 2016–2017. Orlando Magic varasi hänet NBA:n kuudennella vuorolla vuoden 2017 varaustilaisuudessa. Joulukuussa 2020 Isaac ja Magic tekivät nelivuotisen, yhteensä 80 miljoonan dollarin suuruisen, jatkosopimuksen.
HMS Aurora (1913)
HMS Aurora oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1914 palvelukseenotettu Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Devonportin telakalta ja sen köli laskettiin 24. lokakuuta 1912. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1913 ja se otettiin palvelukseen syyskuussa 1914.
Palvelus
HMS Aurora liitettiin palvelukseen otettaessa Suuren laivaston Harwichiin sijoitetun 1. hävittäjälaivueen johtoalukseksi. Alus osallistui laivueineen Doggermatalikon taisteluun. Alus siirrettiin helmikuussa 1915 10. hävittäjälaivueen johtoalukseksi, missä tehtävässä se oli aina kesäkuuhun. Tänä aikana alukselle asennettiin lentoonlähtöalusta vesilentokoneille.
Kesäkuussa 1915 alus liitettiin 5. kevyt risteilijälaivueeseen, missä se palveli aina maaliskuuhun 1918 saakka. Alus osallistui elokuussa Saksan keisarikunnan laivaston kaapparin Meteorin upottamiseen ja valtasi sekä syyskuussa että lokakuussa saksalaisen troolarin. Alus oli suojaamassa 24. maaliskuuta 1916 vesilentokoneiden emälaivojen tekemää iskua Hoyeriin. Alus varustettiin miinakiskoin toukokuussa 1917 ja se laski kolmella miinanlaskumatkalla kaikkiaan 212 miinaa. Maaliskuussa 1918 tehty matka suuntautui Skagerrakiin.
Alus siirrettiin maaliskuussa 1918 Suuren laivaston 7. kevyt risteilijälaivueeseen, jonka mukana se oli marraskuussa vastaanottamassa antautuvaa Saksan laivastoa. Alus poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1919 Devonportissa Amiraliteetin joutuessa sodan päätyttyä supistamaan menojaan. Aluksen miehistö supistettiin minimiin ja vapautunut henkilöstö siirrettiin muille aluksille. Alus palasi palvelukseen elokuussa 1920, kun sen siirto Kanadan laivastolle varmistui.
HMCS Aurora
Kanadan laivasto otti aluksen vastaan 1. marraskuuta 1920 nimeten sen samalla HMCS Auroraksi. Se purjehti Halifaxiin, jonne se saapui 21. joulukuuta yhdessä kahden Kanadan laivastolle siirretyn hävittäjän kanssa. Saapuneet alukset siirrettiin telakalle pikaiseen huoltoon, minkä jälkeen ne aloittivat ensimmäisen koulutuspurjehduksen Karibian meren ja Panaman kautta Esquimaltiin Brittiläiseen Kolumbiaan. Aurora palasi 30. heinäkuuta 1921 samaa reittiä Halifaxiin.
Alus poistettiin elokuussa 1921 palveluksesta budjettileikkausten seurauksena. Alukselta poistettiin 1. heinäkuuta 1922 aseet ja ammukset, mitkä siirrettiin maihin varastoitavaksi ja muille aluksille. Sille ei jätetty minkäänlaista miehitystä ja sen varusteita siirrettiin tarpeen mukaan muille aluksille. HMCS Aurora oli ankkuroituna Halifaxissa, kunnes kaupungin viranomaiset vaativat 1927 aluksen siirtämistä. Alus sijoitettiin poistolistalle 1. heinäkuuta ja se myytiin tämän jälkeen romutettavaksi Sorelille Quebeciin.
Päälliköt
Aluksen päällikköinä olivat :
Glykoalkaloidit
Glykoalkaloidit ovat kasvisten luontaisia myrkkyjä eli toksiineja. Glykoalkaloideja saadaan pääasiassa perunasta, mutta niitä on myös raaoissa vihreissä tai vihertävissä tomaateissa. Perunan glykoalkaloideja kutsutaan solaniiniksi (C45H73NO15) sekä kakoniiniksi (C45H73NO14) ja tomaatin tomatiiniksi (C50H83NO21). Ne ovat suurina annoksina terveydelle haitallisia. Glykoalkaloidit hajottavat solukalvoja ja häiritsevät hermoston toimintaa säätelevien koliiniesteraasien toimintaa.
Myrkytysoireet
Glygoidialkaloidit hajottavat solukalvoja ja häiritsevät hermovälitysaineen (koliiniesteraasi) toimintaa. Yleisimpiä myrkytysoireita ovat kivun tunne mahassa tai suolistossa, pahoinvointi, ripuli, oksentelu, usein yhdessä päänsäryn ja kuumeen kanssa sekä iholle muodostuvat laikut. Vakavissa tapauksissa verenpaineen lasku, hermosto-oireista yleisimmät ovat uneliaisuus, apaattisuus/rauhattomuus, täriseminen, sekavuus, depressio, harhanäyt ja näkökyvyn heikkeneminen. Erittäin korkeat pitoisuudet saattavat aiheuttaa jopa kuoleman.
Valkopyrstöriekko
Valkopyrstöriekko (Lagopus leucura) on pohjoisamerikkalainen kanalintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 30–35 cm ja paino 0,4–0,5 kg. Koiras on hieman kookkaampi. Valkopyrstöriekko on metsäkanoista pienin. Talvella se on valkoinen, vain nokka ja silmät ovat mustat. Kesäpuvussa siivet, pyrstö ja maha ovat valkoiset ja muu höyhenpuku on harmaanruskea.
Esiintyminen
Valkopyrstöriekko elää Pohjois-Amerikan länsiosissa New Mexicon pohjoisosista Alaskaan. Sen elinalueen laajuus on noin 1,6 miljoonaa neliökilometriä, maailman populaation koko on noin 2 miljoonaa yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen.
Antofylliitti
thumb|250px|Antofylliitti[[asbestikuituja elektronimikroskooppikuvassa.]] thumb|250px|Antofylliitti Kopparberg, Ljusnarsberg, Västmanland.
Antofylliitti on amfiboliryhmään kuuluva mineraali, jonka kemiallinen kaava on (Mg,Fe)7Si8O22(OH)2, eli se on magnesium-rauta-inosilikaattihydroksidi. Antofylliitti, kuten cummingtoniitti, on polymorfinen mineraali. Jotkin antofylliitin muodot ovat lamellimaisia tai säikeisiä ja niitä käytetään asbestin tavoin. Nimi on johdettu latinan sanasta anthophyllum ’mausteneilikka’, joka on viittaus mineraalin yleisimpään väriin.
Valkopyrstöriekko
Lisääntyminen
Valkopyrstöriekko on yksiavioinen. Pesä on maassa ja munia on 4–8. Naaras hautoo noin 23 päivää. Poikaset osaavat lentää 10-12 päivän ikäisinä ja saavuttavat täyden koon 12-14 viikon ikäisinä. Poikaset ovat pesäpakoisia.
Antofylliitti
Esiintyminen
Antofylliittiä syntyy runsasmagnesiumisten kivien, etenkin ultramafisten magmakivien ja epäpuhtaiden dolomiittisaviliuskeiden, metamorfoosissa. Taantumistuotteena sitä muodostuu reunustamaan jäänneortopyrokseeneja ja oliviinia, ja kordieriittia sisältävässä gneississä ja liuskeessa se esiintyy lisämineraalina. Antofylliittiä esiintyy serpentiinin ohella taantuvan metamorfoosin tuotteena ultramafisissa kivissä.
Esiintyminen ultramafisissa kivissä
Antofylliittiä muodostuu etenevässä metamorfoosissa talkin hajotessa ultramafisissa kivissä veden ja hiilidioksidin vaikutuksesta. Hiilidioksidin (X CO2) partiaalipaine vesiperäisessä liuoksessa suosii antofylliitin syntyä. Korkeampi hiilidioksidin partiaalipaine vähentää antofylliitti-in-isograadin lämpötilaa.
Valkopyrstöriekko
Ravinto
Talvella valkopyrstöriekot syövät etupäässä pajunsilmuja. Keväällä ja kesällä ne syövät kukkia ja lehtiä sekä hyönteisiä ja tatarten ituja. Hiekkaa ne syövät ruuansulatuksen edistämiseksi.
Antofylliitti
Esiintyminen ultramafisissa kivissä
Täysin vetisessä, hiilidioksidittomassa ympäristössä ultramafiset kivet tapaavat muodostaa serpentiini-antigoriitti-brusiitti-tremoliitti-kokoumia (jotka ovat riippuvaisia MgO-pitoisuudesta), ja amfiboliitista granuliittiin -metamorfoosissa muodostuu metamorfista pyrokseenia tai oliviinia. Täten, antofylliittiä sisältävät ultramafiset kivet viittaavat ainakin viherliuskefasieksen metamorfoosiin, jossa on ollut mukana hiilidioksidipitoista metamorfista liuosta.
Tavalliset metamorfisten muodostumien reaktiot vähämagnesiumisille (< 25 % MgO) ja runsasmagnesiumisille (> 25 % MgO) ultramafisille kiville ovat:
Taantuva antofylliitti on verrattain harvinainen ultramafisissa kivissä, ja metamorfoosiin saatavan vähäisen energiamäärän takia ja metamorfoosin aiheuttaman yleisen kivimassan kuivumisen takia se on yleensä huonosti kehittynyttä. Siten myös merkittävä hiilidioksidin tarve metamorfisissa liuoksissa rajoittaa antofylliitin esiintymistä taantuvana mineraalina. Tavallinen taantuvasti metamorfoituvien ultramafisten kivien metamorfinen koostumus on siksi serpentiniitti- tai talkki-magnesiitti-kokouma.
Taantuvaa antofylliittiä esiintyy yleisimmin heikkousvyöhykkeillä, jossa kivien rakoilu ja murtuminen tuottaa hiilihappopitoisille liuoksille putkia taantuvan metamorfoosin aikana.
Jerami Grant
Houston Jerami Grant (s. 12. maaliskuuta 1994 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä tai iso laitahyökkääjä.
Elämä ja ura
Grant pelasi yliopistokoripalloa Syracusen yliopiston joukkueessa vuosina 2012–2014. Philadelphia 76ers varasi hänet NBA:n 39. vuorolla vuoden 2014 varaustilaisuudessa. Kaudella 2020–2021 Grant pelasi siihen mennessä parhaan kautensa ja oli yksi kolmesta ehdokkaasta kauden kehittyneimmän pelaajan palkinnon saajaksi.
Kesällä 2021 Grant valittiin Yhdysvaltain Tokion-kisojen olympiajoukkueeseen, joka voitti kultaa.
Grantin perhe on menestynyt koripallossa: hänen isänsä Harvey Grant pelasi NBA:ssa, samoin tämän kaksoisveli, nelinkertainen NBA-mestari Horace Grant. Grantin veljistä Jerai Grant ja Jerian Grant ovat ammattilaiskoripalloilijoita.
Leipziger Straße
thumb|Leipziger Straße ja Leipziger Platz Berliinissä. Leipziger Straße on itä-länsisuuntainen katu Saksan pääkaupungin Berliinin keskustassa. Se sijaitsee Mitten kaupunginosassa. Se alkaa Leipziger Platzilta ja päättyy Spittelmarktille. Katu on noin 1,5 kilometrin pituinen. Nykyinen Leipziger Straße perustettiin vuonna 1688. Nimi on peräisin Leipzigiin johtaneesta, samalla paikalla sijanneesta varhaisemmasta tiestä.
Leipziger Straßen varrella sijaitsee muun muassa Saksan liittoneuvoston rakennus, entinen Preussin parlamentin ylähuone, joka on rakennettu vuonna 1904. Muihin katua reunustaviin huomattaviin rakennuksiin lukeutuu muun muassa Saksan valtiovarainministeriön rakennus, jossa aiemmin toimi natsi-Saksan ilmailuministeriö (Reichsluftfahrtministerium) ja joka rakennettiin vuosina 1935–1936 arkkitehti Ernst Sagebielin suunnitelmien pohjalta.
52.51028°N, 13.39028°W
Pertti Nättilä
Pertti ”Pepe” Nättilä (1. helmikuuta 1934 Viipuri – 16. lokakuuta 2021 Pirkkala ) oli Yleisradion TV2:n lastentoimituksen päällikkö. Hänet muistetaan parhaiten TV2:n Pikku Kakkosesta tutuksi tulleen Ransu Karvakuonon äänenä vuodesta 1978 lähtien. Lisäksi hän näytteli ja ohjasi televisiosarjoja, kuten Rintamäkeläisiä ja Heikkiä ja Kaijaa. Hänen poikansa Teppo Nättilä toimittaa musiikkiohjelmia Yle Radio Suomessa.
Worms
Worms on kaupunki Lounais-Saksassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Wormsin nimi on kelttiläistä alkuperää: Borbetomagus tarkoitti asutusta vesien äärellä. Latinaksi se muuttui muotoon Wormatia, joka on ollut käytössä 500-luvulta asti.
Worms väittää olevansa paikka, johon Saksan kansalliseepos Nibelungein laulu (Nibelungenlied) sijoittuu – samaa tosin väittää moni muukin kaupunki. Kaupunkiin avattiin multimediaa käyttävä Nibelungen-museo vuonna 2001 ja vuosittainen festivaali pyrkii tavoittamaan eepoksen ilmapiirin.
Historia
thumb|left|170px|Wormsin tuomiokirkko Worms on ollut olemassa viimeistään 300-luvulla, ja siellä on sijainnut piispanistuin vuonna 614. Kaupunki kukoisti erityisesti sydänkeskiajalla.
Worms on kenties kuuluisin tuomiokirkostaan, joka on parasta romaanista arkkitehtuuria Saksassa. Tuomiokirkosta on jäljellä joitain osia aikaisemmasta romaanisesta tyylistä 900-luvulta, mutta suurin osa kirkosta on 1000- ja 1100-luvuilta ja edustaa goottilaista arkkitehtuuria.
Kaupungissa on myös neljä muuta romaanisen tyylin kirkkoa sekä vanhan kaupungin romaaninen linnoitus. Romaanisen arkkitehtuurin saralla Worms on Saksan toiseksi merkittävin kaupunki Kölnin jälkeen.