cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaalikauden 2015–2019 eduskunta
Sipilän hallitus
Eduskuntavaalikauden hallitukseksi valittiin eduskunnan äänestyksessä Juha Sipilän enemmistöhallitus, johon kuului keskusta, kokoomus ja perussuomalaiset. Perussuomalaisten hajotessa sininen tulevaisuus jatkoi hallituksessa joka pysyi yhä enemmistöhallituksena, mutta kapeamman enemmistön turvin.
Ismo Kajander
thumb|Osa teoksesta ”I love Paris”. Esinekooste, 2006. H = 320 cm. Saastamoisen säätiön taidekokoelmat - EMMA, Espoon modernin taiteen museo.
Ismo Kajander (s. 31. joulukuuta 1939 Turku) on toiminut 1960-luvun alkupuolelta lähtien taiteilijana, kirjoittajana, galleristina ja opettajana.
Kajander on opiskellut Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Helsingin yliopistossa. Hän on opettanut valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa ja ollut Turun piirustuskoulun rehtorina 1988–1997.
Pariisin-matka vuonna 1961 tutustutti Kajanderin uusrealismiin (le Nouveau Réalisme) ja innosti taiteilijaa esittämään Suomessa yhteiskunnallisesti kantaa ottavia esinekoosteita, joiden vastaanotto oli kuitenkin tympeä. Siitä huolimatta Kajander edelleen osallistui ja järjesti näyttelyitä, aktioita ja tapahtumia.
Dragon Ball Z: Return of Cooler
Dragon Ball Z: The Return Of Cooler on kuudes Dragon Ball Z -elokuva.
Ismo Kajander
Kajander siirtyi valokuvan pariin 1960-luvun lopulla ja muun muassa opetti viisitoista vuotta valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän oli perustamassa Suomen ensimmäistä valokuvagalleria Hippolyteä vuonna 1978. Kajander vastasi pitkään Hippolyten näyttelytoiminnasta, jonka tärkeänä tehtävänä oli kotimaisten valokuvien ohella esittää ulkomaisia klassikoita. 1980-luvun alussa Kajander julkaisi valokuvakirjan nimeltä Portsa, joka kuvaa hänen lapsuutensa asuinympäristöä tässä Turun työläiskaupunginosassa. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvulla hän toimi rehtorina Turun Piirustuskoulussa, jonka oppilaana hän oli aloittanut yli 30 vuotta aiemmin.
Ismo Kajander on palkittu useilla Suomen valtion taiteilijoille myöntämillä tunnustuksilla. Täytettyään 60 vuotta Kajander juhlisti syntymäpäiviään seuranneena vuonna näyttelyiden sarjalla TIE 2000. Yli puoli vuosisataa jatkunutta taiteilijanuraa läpileikattiin myös vuonna 2015 laajoin retrospektiivisin näyttelyin Kiasmassa sekä Suomen valokuvataiteen museossa.
Vuonna 2001 hän hankki ullakkohuoneiston Pariisista. Kajander haluaa, että hänen tuhkansa sirotellaan Seineen.
Szczecinekin piirikunta
Szczecinekin piirikunta on piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa Puolan luoteisosassa. Piirikunnan keskuskaupunki on Szczecinek, jossa asui vuoden 2019 arvion mukaan 40 043 asukasta. Yhteensä koko piirikunnassa asui 77 630 asukasta vuonna 2019.
Szczecinekissa rekisteröityjen ajoneuvojen rekisterikilven kirjaintunnus on ZSZ.
Bolbitiaceae
Bolbitiaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Heimon lajit ovat kosmopoliitteja, ja niitä esiintyy kaikilla ympäristövyöhykkeillä.
Suvut
Heimo sisältää seuraavat suvut:
Eeva-Maija Tammekann
Eeva-Maija Tammekann (9. toukokuuta 1930 Tartto, Viro – 12. lokakuuta 2016 Helsinki ) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja filosofian lisensiaatti. Hän toimi Jyväskylän yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitajana 1970–1979 ja Eduskunnan kirjaston ylikirjastonhoitajana 1980–1993. Eduskunta myönsi hänelle professorin arvonimen vuonna 1992.
Lapsuus ja nuoruus
Tammekannin isä oli virolaissyntyinen maantieteilijä August Tammekann. Tammekannin lapsuuden kokemuksiin kuului Neuvostoliiton tankkien vyöryminen hänen kotinsa Villa Tammekannin ohi. Perhe pakeni Virosta aluksi Suomeen, sitten Sveitsiin ja Ruotsiin. Nuoruusvuosinaan Tammenkann opiskeli Belgiassa ja Ranskassa. Korkeakouluopinnot antoivat hänelle klassisen sivistyksen, johon sisältyi ranskan, latinan, estetiikan ja kirjallisuuden opintoja.
Kirjastoura
Tammekann oli Tampereen yliopistossa kirjastoalan ensimmäinen professori. Hän oli kirjastotoiminnan uudistaja. Eeva-Maijan syvä mielenkiinto kehitystyöhön, koulutukseen ja sivistykseen teki hänestä sitkeän kirjastojen kehittäjän ja puolustajan. Jyväskylän yliopiston kirjasto sai 1970-luvulla hänen johtamanaan kirjastorakennuksen, johon yhdistyi uudenlainen kirjaston palveluorganisaatio ja uusi arkkitehtuuri.
Joseph Szigeti
thumb|right|Joseph Szigeti
Joseph Szigeti (5. syyskuuta 1892 Budapest – 19. helmikuuta 1973 Luzern) oli unkarilainen viulisti. Hän asui myös Sveitsissä sekä Yhdysvalloissa ja sai vuonna 1951 Yhdysvaltain kansalaisuuden.
H. Rider Haggard
thumb|upright|Henry Rider Haggard thumb|upright|H. Rider Haggard: Kuolematon kuningatar, Riksin sarja (Porvoo 1960) Kustantaja: WSOY. Henry Rider Haggard, (22. kesäkuuta 1856 Bradenham, Norfolk, Britannia – 14. toukokuuta 1925 Lontoo) oli brittiläinen kirjailija, jonka seikkailuromaanien tapahtumat sijoittuvat eksoottisiin maisemiin ja sisältävät usein yliluonnollisia tapahtumia.
Dmitri Obuhov
Dmitri Aleksejevitš Obuhov (, s. 9. heinäkuuta 1983 Kazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Obuhov edustaa kaudella 2018–2019 Slovakian Extraligassa pelaavaa HK Dukla Trenčíniä.
Ura
Obuhovin ura alkoi Venäjän toiseksi korkeimmailla sarjatasolla Vysšaja Ligassa Neftjanik Almetjevskissä vuonna 2003. Spartak Moskovan ja Neftehimik Nižnekamskin jälkeen Obuhov palasi vuonna 2005 kasvattajaseuraansa Ak Bars Kazaniin, jossa hän oli voittamassa niin Venäjän mestaruutta vuonna 2006, kuin Euroopan seurajoukkueiden mestaruutta vuonna 2007.
H. Rider Haggard
Haggard teki laajoja matkoja esimerkiksi Islantiin, Egyptiin ja Etelä-Afrikkaan. Matkoilta hän on saanut aiheet useimpiin teoksiinsa, kuten King Solomon’s mines (1885, suom. 1908), Allan Quatermain (1887) ; Cetewayo and his white neighbours (2. pain. 1889), She, a history of adventure (1887), Cleopatra (1889), Beatrice (1890). Hänen teoksiaan haittaa ulkokohtaisuus, mutta uusromanttisena ilmiönä niitä on kuitenkin pidetty jo ilmestymisaikoinaan kiinnostavina.
Joseph Szigeti
Elämä ja ura
Szigeti sai varhaista opetusta isältään ja enoltaan tai sedältään, jotka olivat ammattimuusikoita. Hän eteni nopeasti ja pääsi pian Jenő Hubayn oppiin. Hän teki muodollisen debyyttinsä Berliinissä vuonna 1905. Häntä tarjoutui opettamaan Joseph Joachim, mutta Szigeti pysyi mieluummin Hubayn oppilaana. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Lontoossa 15-vuotiaana ja pysyi Isossa-Britanniassa vuoteen 1913. Hän konsertoi maassa usein. Szigeti sai resitaalipareikseen muiden muassa Myra Hessin ja Ferruccio Busonin, joista jälkimmäisestä tuli merkittävästi Szigetiin vaikuttanut henkilö.
H. Rider Haggard
Vaikka Haggardin romaanit puolustavat usein vahvasti brittiläisen imperiumin siirtomaavaltaa, ne sisältävät ymmärtämystä siirtomaiden alkuperäistä väestöä kohtaan. Tästä on esimerkki Kukuanalandin oikeamielinen kuningas Ignosi Haggardin tunnetuimmassa teoksessa, romaanissa Kuningas Salomon kaivokset (myös nimellä Kuningas Salomonin kaivokset).
Joseph Szigeti
Elämä ja ura
Vuonna 1913 Szigeti asettui Sveitsiin. Ensimmäinen maailmansota katkaisi konserttiuran, mutta Szigeti työskenteli Geneven konservatoriossa, jossa piti mestarikursseja vuosina 1917–1924 ja pääsi viulunsoiton professoriksi. Szigeti teki paluun konserttilavoille 1920-luvun alussa ja sai kansainvälistä mainetta. Hän ymmärsi nopeasti uutta musiikkia ja pyrki edistämään sen tunnettavuutta. Hän otti "omakseen" esimerkiksi Sergei Prokofjevin ensimmäisen viulukonserton. Yhdysvaltain-debyyttinsä hän teki vuonna 1925 esittämällä Ludwig van Beethovenin viulukonserton Leopold Stokowskin johtaman Philadelphian orkesterin kanssa Carnegie Hallissa. Szigeti kiersi 1930-luvulla myös Aasiassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Amerikassa ja Etelä-Afrikassa. Vuonna 1938 hän kantaesitti Ernest Blochin viulukonserton Clevelandissa. Muita säveltäjiä, joiden teoksia Szigeti kantaesitti ja jotka omistivat teoksiaan hänelle, olivat muiden muassa Béla Bartók, Alan Rawsthorne, Alfredo Casella ja Frank Martin. Szigetin ohjelmistoon kuului myös esimerkiksi Maurice Ravelin, Albert Rousselin, Darius Milhaud'n, Igor Stravinskyn ja Alban Bergin teoksia.
H. Rider Haggard
Monien Haggardin romaanien päähenkilönä on seikkailija Allan Quatermain, jonka toverina on zulukafferisoturi Umslopogaas. Romaanin Valkoinen metsästäjä suomalaisen painoksen (1922) esipuheessa sanotaan:
Joseph Szigeti
Elämä ja ura
Vuodesta 1940 Szigeti asui Yhdysvalloissa. Siellä hän esiintyi Bartókin kanssa ja esitti laajalti tämän toista viulukonserttoa. Bartók sävelsi Kontrasteja-teoksensa Benny Goodmania ja Szigetiä varten. Toisen maailmansodan jälkeen Szigeti jatkoi kansainvälistä uraansa. Vuonna 1950 hän osallistui Pablo Casalsin järjestämään Pradesin festivaaliin. Hän muutti takaisin Sveitsiin vuonna 1960, vetäytyi konserttilavalta vähennettyään jo esiintymisiään ja jatkoi työtään rajoitetun opiskelijamäärän opettajana. Szigeti kirjoitti omaelämäkerran sekä tutkielmia viuluohjelmistosta, viulun historiasta ja soittotyyleistä. Hän toimi tuomariston jäsenenä monissa kansainvälisissä viulukilpailuissa.
H. Rider Haggard
Esipuheessa verrataan parivaljakkoa J. Fenimore Cooperin Nahkasukka-sarjan seikkailijapariin Natty Bumppo ja Chingachcook.
Haggardin vähemmän tunnettuun tuotantoon kuuluu muun muassa romaani Israelin kuu, joka pohjautuu toiseen Mooseksen kirjaan ja kertoo raamatullisesta ajasta, jolloin Israelin kansa oli joutunut orjuuteen Egyptiin.
Suomennetut teokset
thumb|upright|H. Rider Haggard: Valkoinen metsästäjä: Allanin nuoruus ja ensimmäiset seikkailut Afrikan erämaissa. Kustannusosakeyhtiö Kirja (Helsinki 1922). Kansitaiteilija tuntematon. Kirjailijan nimikirjain on kannessa väärin, R. pitäisi olla H.
Sysikääpä
Sysikääpä (Phellinus nigricans) on arinakääpälaji, josta on aiemmin käytetty nimitystä koivunarinakääpä. Se kasvaa käytänössä vain koivulla, mutta lepätkin ovat mahdollisia isäntiä ja yleensä jo kuolleila ja kaatuneillakin puilla. Laji on Suomessa pohjoispainotteinen. Se kohdistuu elävissä puissa vain vahingoittuneisiin kohtiin. Se muodostaa selkeän lakin kuten arinakäävistä suurin osa.
Monivuotisena kasvavan sysikäävän pinta on harmaa, sittemmin mustaksi muuttuva. pillistö on harmaa, syksyisin ruskea. Pinta on kova, mutta halkeilee helposti.
Merirosvous Malakansalmessa
thumb|Malakansalmi Malakansalmessa tapahtunut merirosvous on historiallisesti ollut ongelma väylän läpi kulkevalle laivaliikenteelle. Aluetta valvovat Indonesian, Malesian ja Singaporen valtioiden alukset. Valvonta on vähentänyt merirosvousta.
Sysikääpä
Sienivärjäyksessä sysikäävästä saadaan kellertäviä värejä.
Merirosvous Malakansalmessa
Vuodesta 2004 lähtien Indonesia, Malesia ja Singapore ovat yhteistyössä tehostaneet salmen valvontaa merirosvouksen rajoittamiseksi. Singapore toivoo kansainvälistä apua, mutta Indonesia ja Malesia vastustavat tätä. Indonesialla ei ollut riittävästi välineistöä salmen valvomiseksi, joten Intian merivoimat ja rajavartiosto suostuivat vuonna 2006 muodostamaan kansainvälisen ryhmän alueen valvomiseksi.
Walk the Moon
Walk The Moon on yhdysvaltalainen indie rock -yhtye, joka perustettiin Cincinnatissa, Ohiossa vuonna 2008.
Afrikanpitta
Levinneisyys
Afrikanpittaa tavataan pesivänä Länsi- ja Keski-Afrikan rannikolla sekä Afrikan kaakkoisosissa ja pesimäajan ulkopuolella Keski-Afrikan tasavallasta Keniaan ja Tansaniaan ulottuvalla alueella. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
HMS Electra (H27)
HMS Electra (viirinumero H27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston E-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Hebburnista Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 15. syyskuuta.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 5. hävittäjälaivueeseen, missä se oli sisaralustensa. Koko laivue siirrettiin juuri sodan alla vuonna 1939 reserviin ja vasta palvelukseen otetut K-luokan hävittäjät muodostivat 5. hävittäjälaivueen. Toisen maailmansodan alettua Electra palautettiin palvelukseen Kotilaivastoon.
Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentokoneen havaittua Saksan laivaston taisteluristeilijät Gneisenaun ja Scharnhorstin sekä raskaan risteilijän Admiral Hipperin suojueineen. Electra lähti 8. huhtikuuta vastaisena yönä 1940 Scapa Flowsta laivasto-osastossa, jossa olivat taistelulaivat HMS Rodney ja HMS Valiant sekä taisteluristeilijä HMS Repulse sekä runsaasti kevyempiä aluksia.
Alus oli 11. huhtikuuta suojaamassa HMS Escapaden kanssa suojaamassa risteilijä HMS Southamptonia, joka kuljetti joukkoja Narvikiin.
Alus osallistui Saksan laivaston taistelulaiva Bismarckin tuhoamiseen. Se lähti 22. toukokuuta 1941 Scapa Flowsta suojaten hävittäjien HMS Anthonyn, HMS Echon, HMS Icaruksen, HMS Achatesin ja HMS Antelopen kanssa taisteluristeilijä HMS Hoodia ja taistelulaiva HMS Prince of Walesia.
Alus suojasi ensimmäistä Jäämeren saattuetta Neuvostoliittoon operaatio Dervishissä. Saattue lähti 21. elokuuta 1941 Islannista Hvalfiordurista ja sen suojana oli ainoastaan kevyitä aluksia. Samalla toteutettiin operaatio Strength, jossa lentotukialus HMS Argus toimitti 24 Hawker Hurricanea Neuvostoliittoon. Paluumatkalla alus suojasi saattuetta QP1 risteilijöiden HMS Londonin ja HMS Shropshiren, hävittäjä HMS Activen ja troolareiden HMS Macbeth, HMS Hamlet, HMS Celia ja HMS Ophelia kanssa.
Alus sai 20. lokakuuta 1941 käskyn HMS Expressin kanssa saattaa Prince of Wales Kauko-Itään vara-amiraali Sir Tom Phillipsin alaisuudessa. Osaston tuli olla muodostettavan Itäisen laivaston ytimenä. Se aloitti matkansa Greenockista 25. lokakuuta ja saapui 2. joulukuuta 1941 Singaporeen.
Alus kuului Phillipsin johtamaan Force Z:aan, jonka muut alukset olivat Prince of Wales ja Repulse sekä hävittäjät Express, HMAS Vampire ja HMS Tenedos. Keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat upottivat raskaat alukset, mutta ei estänyt hävittäjien suorittamaa pelastusoperaatiota. Taistelussa menehtyivät Phillips sekä 327 miestä Prince of Walesilla ja 513 miestä Repulsella.
Jaavanmeren taisteluussa 1. maaliskuuta 1942 alus joutui Sunda salmessa risteilijöiden HMS Exeterin ja USS Popen kanssa keisarillisen Japanin laivaston yllättämiksi ja upottamiksi.
Rakugo
Rakugo on japanilaista kerronnallista komiikkaa. Se on eräänlainen sekoitus stand up -komiikkaa ja teatteria. Esiintyjät istuvat yleisön edessä tyynyllä ja kertovat ja näyttelevät istualtaan humoristisia tarinoita. Apunaan esiintyjät käyttävät japanilaista viuhkaa ja kangaspalaa, joiden avulla pyritään havainnollistamaan tarinaan liittyviä elementtejä. Esimerkiksi viuhka saattaa muuttua esityksen aikana syömäpuikoiksi ja kangaspala kulholliseksi nuudeleita.
Ennen rakugo-sanan vakiintumista laji tunnettiin Edossa (nyk. Tokio) nimellä otoshibanashi (落し噺). Tämä tarkoittaa tarinaa, jossa on ochi (落ち, '(koominen) huipentuma', kirjaimellisesti 'pudotus'). Rakugo-sanan kirjoitusasu koostuu otoshibanashi-sanan ensimmäisestä merkistä 落 ja kerrontaa tai kieltä tarkoittavasta 語-merkistä; ääntämys puolestaan vastaa näiden merkkien kiinalaisperäistä lukutapaa.
Kansaissa otoshibanashista käytettiin nimeä karukuchibanashi (軽口噺, 'kevyt tarina').
Pohjavesi
thumb|230px|Pohjavesialueesta kertova merkki [[Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistossa]] thumb|230px|Pohjavesiposti [[Kontinkangas|Kontinkankaalla Oulussa]] Pohjavesi on maanpinnan alapuolella sijaitsevaa vettä. Sitä muodostuu huonosti vettä läpäisevien maakerrosten päälle. Pohjavesikerroksen raja on siinä kohdassa, josta alaspäin maaperä on vedellä kyllästettyä. Kaikki maanpinnan alainen vesi ei siis ole pohjavettä. Ihminen käyttää pohjavettä juoma- ja talousvetenä kaivojen kautta. Paikkaa, jossa pohjavesi tulee maanpinnan yläpuolelle, kutsutaan lähteeksi.
Roomalainen rautakausi
Roomalainen rautakausi viittaa seuraaviin ajanjaksoihin:
Pohjavesi
Pohjavesivarasto eli akviferi saa vetensä sateena, joista, järvistä tai toisista pohjavesivarastoista. Lopulta vesi purkautuu mereen, järviin tai toisiin pohjavesivarastoihin. Varasto on uusiutuva, mutta jos sitä käytetään nopeammin kuin se ehtii uusiutua, se ehtyy. Tällä hetkellä maapallon pohjavesivarat ovat ihmisen liiallisen käytön vuoksi ehtymässä. Pohjavesien ehtyminen uhkaa viljantuotantoa kuivilla ja puolikuivilla alueilla. Ilmaston lämpeneminen uhkaa myös suolata useita akvifereja.
Pohjavesivarasto voi olla kolmenlainen sen mukaan, mikä sen pintaa rajoittaa:
Kurikasta vuonna 2010 löytynyt pohjavesialue on Suomen suurin. Sen tutkiminen aloitettiin 2014. Siitä on suunniteltu veden ottoa Kurikalle ja Vaasalle, joka saa käyttöveden pintavesistä.
Pohjavesitiede tunnetaan nimellä geohydrologia.
Vedenhankintakäytön soveltuvuuden ja suojelutarpeen perusteella pohjavesialueet luokitellaan kolmeen eri luokkaan: 1., 2. ja E -luokkaan.
The Walking Dead (sarjakuva)
The Walking Dead on Robert Kirkmanin käsikirjoittama, kuukausittain ilmestyvä yhdysvaltalainen sarjakuva. Sarjakuvasta on myös tehty samanniminen televisiosarja sekä sarjakuvan universumiin perustuva videopeli. Sarjakuvaa on tehty vuodesta 2003 vuoteen 2019.
Sarjakuva voitti Eisner-palkinnon vuonna 2010 Paras jatkuva sarja -kategoriassa.
Tarina
Sarjakuvassa kuvataan sheriffi Rick Grimesin ja hänen hajanaisen ryhmänsä selviytymistä zombien valtaamassa Amerikassa. Sarjan keskeinen teema on ihmisten väliset konfliktit ja niiden selvitys, ei niinkään epäkuolleet.
Volume 1: Days Gone Bye (Numerot 1-6)
Sheriffi Rick Grimes herää koomasta ampumakohtauksen jälkeen. Tämä huomaa sivilisaation romahtaneen ihmislihaa himoitsevien epäkuolleiden "kulkijoiden" ansiosta, joiden purema johtaa kuolemaan ja muuttumiseen yhdeksi heistä. Rick löytää pian vaimonsa Lorin ja poikansa Carlin, sekä leirillisen ihmisiä joiden johtajana toimii Rickin kollega Shane. Shanella sekä Lorilla oli suhde ennen Rickin paluuta, joka tekee tästä mustasukkaisen. Kulkijahyökkäyksen jälkeen Shane menettää malttinsa, ja yrittää ampua Rickin. Carl yllättäen ampuu Shanen.
Volume 2: Miles Behind Us (Numerot 7–12)
Ihmiset jättävät leirin taakseen. Lori on raskaana, mutta lapsen isyys on epäselvää. Carl saa vakavan ampumahaavan ja ryhmä löytää uusia ihmisiä jotka lupautuvat auttamaan tätä. Ryhmä löytää uuden kodin, vankilan.
Volume 3: Safety Behind Bars (Numerot 13–18)
Ryhmä löytää vankilasta tuomittuja rikollisia, jotka osoittautuvat vaarallisiksi.
Volume 4: The Heart's Desire (Numerot 19-24)
Rickin teot kyseenalaistetaan, ja vankilalle muodostetaan komitea. Hän pitää puheen ihmisille jossa kertoo että ihmisten on muututtava maailman mukana.
Volume 5: The Best Defence (Numerot 25-30)
Ryhmä löytää Woodburyn kaupungin, jonka johtaja Kuvernööri osoittautuu mielipuoleksi.
Volume 6: This Sorrowful Life (Numerot 31-36)
Rickin jouduttua Kuvernöörin vangiksi tämän onnistuu paeta kaupungista. Tämän jälkeen hän kertoo että Kuvernööri löytää heidät ennemmin tai myöhemmin, käskien ihmisiä valmistautumaan sotaan.
Volume 7: The Calm Before (Numerot 37-42)
Viikkojen jälkeen Kuvernööri löytää vankilan, aikeinaan tappaa kaikki sisällä olevat ihmiset ja ottaa vankila haltuunsa.
Volume 8: Made to Suffer (Numerot 43-48)
Kuvernööri tuhoaa vankilan tapattaen paljon omiaan ja vankilan ihmisiä, taistelun päätteeksi myös itsensä. Rick ja Carl onnistuvat pakenemaan.
Volume 9: Here to Remain (Numerot 49-54)
Rickin mielentilan hämärtyessä tämä ja Carl löytävät elossa olevat ystävänsä. Ryhmä kohtaa Abrahamin, Eugenen ja Rositan, joiden mukaan Washingtonista löytyy vastaus zombiepidemiaan.
Volume 10: What We Become (Numerot 55–60)
Matkallaan Washingtoniin suuri kulkijalauma alkaa seuraamaan ryhmää.
Volume 11: Fear The Hunters (Numerot 61–66)
Ben surmaa veljensä Billyn, ja Carl joutuu ampumaan Benin. Rick teloittaa joukon kannibaaleja, jonka jälkeen Carl tunnustaa tekonsa isälleen.
Volume 12: Life Among Them (Numerot 67–72)
Eugene tunnustaa valehdelleensa kaikesta. Värvääjä Aaron löytää ryhmän ja ihmiset lähtevät tämän mukana heidän uuteen kotiinsa, Alexandriaan.
Volume 13: Too Far Gone (Numerot 73–78)
Rick alkaa asettua Alexandrian johtoon, jonne suuri kulkijalauma Washingtonista pian löytää.
Volume 14: No Way Out (Numerot 79–84)
Kulkijat tunkeutuvat sisään yhteisöön, mutta ihmiset voittavat lauman. Carl saa vakavan ampumahaavan ja vaipuu koomaan.
Volume 15: We Find Ourselves (Numerot 85–90)
Ihmiset jatkavat elämäänsä osan heistä käydessä levottomina. Carl herää koomastaan.
Volume 16: A Larger World (Numerot 91–96)
"Jesus" löytää Alexandrialaiset ja kertoo kilometrien päässä olevan useita yhteisöjä. Osa ihmisistä viedään Hilltopiin, jolla on vihollisia, ryhmä nimeltään "Pelastajat". Rick uskoo, että he pystyvät kukistamaan heidät.
Volume 17: Something To Fear (Numerot 97–102)
Rick aliarvioi vihollisensa ja pelastajat tappavat Abrahamin ja Glennin. Rick vapauttaa Andrean vangitseman Dwightin, mutta lähettää Jesuksen tämän perään ottamaan lisäselvyyttä uhasta.
Volume 18: What Comes After (Numerot 103–108)
Rick päätyy salaliittoon eri kommuunien jäsenten sekä Dwightin, Negania vihaavan Pelastajan, kanssa kukistaakseen Pelastajat.
Volume 19: March To War (Numerot 109–114)
Rick päättää tappaa Neganin, siinä epäonnistuen. Negan joutuu perääntymään tajuten että sota on alkamassa.
Volume 20: All Out War – Osa Yksi (Numerot 115–120)
Ihmiset nousevat kapinaan Negania vastaan, ja tämä hyökkää Alexandriaan.
Maltan protektoraatti
Maltan protektoraatti oli poliittinen termi Maltalle, kun se oli virallisesti osa Sisilian kuningaskuntaa mutta Britannian vallan alla. Protektoraatti oli olemassa Ranskan sotajoukkojen antautumisesta vuonna 1800 saarien muuttumisesta Maltan kruununsiirtomaaksi vuonna 1813.
The Walking Dead (sarjakuva)
Volume 21: All Out War – Osa Kaksi (Numerot 121–126)
Useiden hyökkäysten jälkeen sota päättyy, ja Rick tuomitsee Neganin elinikäiseen vankeuteen Alexandriaan.
Volume 23: Whispers Into Screams (Numerot 133–138)
Vartiomiehet alkavat kadota, joiden takana on mystinen ryhmä, "Kuiskaajat". Jesus kaappaa erään heistä Hilltopiin, nuoren Lydian. Hilltopilaiset saavat tarpeekseen Maggiesta ja Carlista, ja Gregory saa osan heistä suostuteltua heidän tappamiseen. Carl ja Lydia lähentyvät, ja Lydian päätyessä vaihtokaupassa takaisin Kuiskaajille Carl lähtee tämän perään.
Volume 24: Life And Death (Numerot 139–144)
Maggie tapattaa Gregoryn murhayrityksestä. Alexandriassa järjestetään markkinat joihin Alpha salaa osallistuu. Rick lähtee etsimään Carlia kuultuaan tämän katoamisesta ja löytää poikansa sekä Kuiskaajien leirin. Alpha varoittaa Rickiä näyttäen tälle tuhansien kulkijoiden lauman, joka on heidän kontrollissaan. Lähdettyään leiristä Lydia mukanaan ihmiset kohtaavat yhteisöjen asukkaiden päistä tehdyn rajan heidän ja Kuiskaajien välille.
Volume 25: No Turning Back (Numerot 145-150)
Ryhmä palaa kotiinsa kertoen uutiset. Ihmiset ovat suivaantuneita Rickille kun tämä päättää etteivät he sodi Kuiskaajia vastaan. Rick pyytää Neganilta apua tilanteeseen, joka neuvoo tätä lietsomaan propagandaa. Dwight muuttaa Alexandriaan kyllästyttyään johtotehtäviin Lauran kanssa. Morton on aikeissa murhata Rickin kunnes tämä tappaa Mortonin. Rick ja kertoo ihmisille aplodien saattelemana että he perustavat armeijan Kuiskaajia varten.
Volume 27: The Whisperer War (Numerot 157-162)
Negan palaa Alexandriaan, ja näyttää Alphan pään Rickille saaden murusen tämän luottamusta. Ihmiset suunnittelevat hyökkäyksiä, elävät turvassa muurien sisällä ja pitävät päänsä kylmänä, samalla kun suuri joukko kulkijoita ja Kuiskaajia lähestyy ihmisten asutuksia. Armeija voittaa vihollisjoukot. Samaan aikaan Hilltop joutuu hyökkäyksen kohteeksi ja tuhoutuu liekkeihin. Sherry alkaa suunnittelemaan hyökkäystä Alexandriaan. Armeija palaa kotiin ja kertoo Rickille uutiset. Rick muistaa massiivisen kulkijalauman ja tajuaa Kuiskaajien käyttävän sitä tuhotakseen Alexandrian.
Volume 28: A Certain Doom (163-168)
Iso osa laumasta tunkeutuu Alexandriaan, mutta ihmiset saavat tilanteen nopeasti hallintaan. Pian Pelastajat saapuvat Alexandrian porteille. Sherry pian suivaantuu Rickiin ja on lähellä tappaa hänet, kunnes Rick puolustautuu ja vahingossa surmaa tämän. Andrea palaa Alexandriaan ja menehtyy puremaansa. Negan rauhoittaa pelastajat.
Volume 29: Lines We Cross (169-174)
Rick selittää Maggielle, että Negan lähetetään omille teilleen pian. Maggie myöhemmin lähettää Danten Neganin perään. Rick saa kuulla Eugenen radiokontaktista, ja kasaa pienen tiimin jonka lähettää Ohioon. Samaan aikaan hän joutuu eripuraan Dwightin kanssa. Maggie vie ryhmänsä takaisin Hilltopiin, korjaustöitä varten ja saa Williamin avustuksen. Eugenen ryhmä saapuu Pittspurghiin, jossa Siddiq paljastaa Eugenelle olleensa Rositan rakastaja. Eugene antaa tälle anteeksi. He kohtaavat Juanitan, joka kutsuu itseään "Prinsessaksi". Aaronin ja Jesuksen matkatessa takaisin Hilltopiin, Beta yllättää heidät. Aaron tappaa Betan, ja pariskunta löytää loput kuiskaajat päästäen lähes kaikki päiviltään. Eugene ja muut kohtaavat etsimänsä, ryhmän nimeltä Commonwealth.
Volume 30: New World Order (175-180)
Commonwealth vastaan ottaa Eugenen ryhmineen sisään. Pitkän sanaharkan jälkeen Lance suostuu viemään Eugenen Stephanien luo. Lance kertoo heille paikasta, jossa noin viisikymmentä tuhatta ihmistä elää normaalia elämää. Michonne kohtaa tyttärensä Elodien, ja perhe jakaa kokemuksensa. Pukuhuoneessa sotilaat suunnittelevat vallankaappausta. Eugene ryhmineen ihmettelevät Commonwealthin väestön käytöstä, ja joutuvat hetkellisesti pulaan pistäessään viranomaisille hanttiin. Michonne päättää jäädä yhteisöön, kun Eugene lupautuu viemään Pamelan ja muita kansalaisia Alexandriaan.
Volume 32: Rest In Peace (187-193)
Tilanne Commonwealthissa riistäytyy kontrollista, ja Pamela julistaa hyökkäyksen Rickiä ja tämän ryhmää vastaan Rickin autettua Merceriä. Rick pitää laajan monologin ihmiskunnan tulevaisuudesta, estäen sillä verenvuodatuksen ja samalla julistaen aiemman toteamuksensa vääräksi; selviytyjät eivät ole eläviä kuolleita. Puheen jälkeen ihmiset poistavat Pamelan vallankahvasta. Yöllä Pamelan poika Sebastian ampuu Rickin kuoliaaksi, ja Carl tappaa zombiksi muuttuneen isänsä. Sebastian tuomitaan elinkautiseen vankeuteen, ja Carl lyyhistyy matkallaan Alexandriaan polvilleen, sanoen ettei pysty elämään ilman isäänsä.
Vuosikymmeniä Rickin kuolemasta Commonwealth on muuttunut asuinpaikaksi ilman zombeja. Nyt keski-ikäinen Carl, tyttärensä Andrean ja vaimonsa Sophian kanssa, kohtaa yksinäisen zombin ja tappaa tämän. Käy ilmi, että zombi on Maggien pojan Hershelin kiertävästä "sirkuksesta" eli tämän omaisuutta. Carl joutuu oikeudenkäyntiin, jonka tämä lopulta voittaa pidettyään puheen kulkijoiden vaarallisuudesta. Illalla Carl lukee tyttärelleen tarinan isänsä urotöistä, mikä mahdollisti normaalin elämän mitä heillä on nyt. Tarina loppuu tähän.
Zombit
Sivilisaation romahduttavat epäkuolleet zombit, jotka ajavat ihmisrodun sukupuuton partaalle. Zombit tunnetaan sarjakuvissa kymmenillä eri nimillä, kuten kulkijat (yleisesti), vaeltajat, väijyjät (päähahmojen kesken) ja purijat (Woodburyssä). Epäkuolleet yrittävät syödä ja purra eläviä ihmisiä, ja mikäli siinä onnistuvat he saavat elävän ihmisen tapettua. Ihmisen kuoltua (mikäli tämän aivot säästyvät vahingoilta) tämä herää henkiin kulkijana. Kaikissa ihmisissä piilee myös patogeeni, joka ihmisen kuoltua aktivoituu ja muuttaa tämän zombiksi riippumatta onko tätä purtu vai ei.
Zombi ei kuole ruumiiseen kohdistuneisiin iskuihin kuten normaali ihminen voisi kuolla. Se tulee tappaa napakalla iskulla päähän.
Zombin puremasta voi jäädä henkiin amputaation avulla; se vaatii ripeää toimintaa ja infektoituneen raajan poistamista pikimmiten.
Sarjakuvan luoja Robert Kirkman suurena zombien ystävinä otti mallia George A. Romeron kauhuelokuvista sarjakuvaansa. Kirkman tosin totesi haastatteluissa, että hänen zombinsa eivät koskaan kehity viisaiksi kuten Romeron elokuvissa.
Marry Ailonieida Somby
Marry Ailonieida Somby (s. 1953, Tana) on saamelainen kirjailija.
Somby opiskeli Tromsøn yliopistossa ja työskenteli uransa alkuajan nukketeatterin parissa. Hän on asunut Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ennen kuin palasi Norjaan. Sombyn esikoisteos vuonna 1976 Ámmul ja alit oarbmælli oli ensimmäinen pohjoissaamenkielinen lastenkirja. Sombyn lastenkirjoissa toistuvat saamelainen kansanusko ja myytit. Useita hänen kirjojaan on käännetty norjaksi. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa 1994 Mu Apache ráhkesvuohta./Krigeren, elskeren og klovnen oli kirjoitettu kaksikielisenä.
Syöttövirtaus
Matalapaineen syöttövirtaukset
Jos matalapaine liikkuu itään niin että rintamien väliin jäävä lämmin sektori aukeaa etelään,
Syöttövirtausteoria on 1970- ja 1980-luvulla kehittynyt tapa selittää matalapaineen rintamarakenteeseen liittyvät pilvet ja suhteelliset ilmavirrat. Se on erityisen kätevä kun halutaan kuvata erilaisia okkluusiorintaman tyyppejä. Se täydentää 1940-luvun norjalaista rintamamallia, ei ole sen kanssa ristiriidassa: norjalainen okkluusionkuvaus on syöttövirtausmallin erityistapaus.
Kylmän syöttövirtauksen olemassaolo on sittemmin kyseenalaistettu.
Käytännön säänennustustyössä syöttövirtaukset nähdään säähavainnoissa tuulennopeuden ja kastepisteen muutoksina.
Adrianus de Jong
Adrianus Egbert Willem ”Arie” de Jong (21. kesäkuuta 1882 Pelantungan, Alankomaiden Itä-Intia – 23. joulukuuta 1966 Haag) oli alankomaalainen miekkailija ja olympiamitalisti.
De Jong kilpaili Ateenan välikisoissa 1906 kaikilla kolmella aseella, säilällä, kalvalla ja floretilla. Hän jäi henkilökohtaisissa kilpailuissa ilman kärkisijoituksia ja oli mukana maansa joukkueessa, joka sijoittui kalvan joukkuekisassa jaetulle viidennelle eli viimeiselle tilalle. Alankomaat oli heikoin joukkue samassa kisassa myös Lontoon olympialaisissa 1908, joissa mukana oli yhdeksän maata. De Jong pääsi kyseisissä olympialaisissa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa toiselle kierrokselle ja otteli aseella myös joukkuekisassa, jossa Alankomaat oli jaetulla viidennellä sijalla.
Alankomaiden armeijassa upseerina työskennellyt de Jong voitti ensimmäisen kansallisen mestaruutensa 1910. Hän saalisti niitä vuoteen 1928 yhteensä 18 kappaletta, mikä on ennätyksellinen saavutus. Hän eteni Tukholman olympiakisoissa 1912 kalvassa välieriin saakka ja oli voittamassa pronssia niin kalvan kuin säilänkin joukkuekilpailuista. De Jong osallistui myös säilän henkilökohtaiseen kisaan, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuoden 1920 olympialaisissa hän sai säilässä pronssimitalin sekä henkilökohtaisessa että joukkuekisassa. De Jong oli Antwerpenissa pidetyissä kilpailuissa mukana myös floretissa ja kalvassa, joiden joukkuekisoissa Alankomaat oli kuudes ja seitsemäs ja joista jälkimmäisessä de Jong putosi välierissä henkilökohtaisessa kisassa.
De Jong voitti vuosina 1922 ja 1923 kaksi peräkkäistä maailmanmestaruutta säilässä. Hän oli saada lajissa myös olympiakultaa 1924. De Jong johti lopulta kultaa voittanutta Sándor Póstaa vastaan ja teki ratkaisevan osuman, mutta tuomaristo ei nähnyt sitä, koska heitä häiritsi yleisössä tuoliltaan pudonnut katsoja. De Jong hävisi myöhemmin ottelun ja päätyi lopputuloksissa viidennelle sijalle. Hän kuitenkin oli voittamassa pronssia joukkuekilpailussa ja osallistui myös säilän ja floretin joukkuekisoihin.
De Jong osallistui viimeisiin olympialaisiinsa 45-vuotiaana Amsterdamissa 1928, joissa hän oli säilässä yhdeksäs ja sijoittui joukkuekisassa viidenneksi säilässä ja kalvassa. Mikäli vuoden 1906 välikisat lasketaan mukaan, hän osallistui kuusiin olympialaisiin ollen ensimmäinen siihen pystynyt urheilija. Kukaan alankomaalainen ei ole vieläkään kilpaillut useammissa kisoissa, vaikkakin ampuja Eric Swinkels on pystynyt samaan. De Jong ei kilpaillut enää paljoa viimeisten olympiakisojensa jälkeen, mutta voitti kalvassa sotilaiden maailmanmestaruuden 1936. Lopetettuaan uransa armeijassa Alankomaiden Itä-Intiassa syntynyt de Jong johti Haagissa indonesialaista ravintolaa.
John Graham Bell
thumb|Yellowstonejoen putous John Graham Bell (12. heinäkuuta 1812 – 22. lokakuuta 1889) oli yhdysvaltalainen eläinten täyttäjä ja keräilijä.
Bell matkusti John James Audubonin seurassa ylös Missouria Yellowstonejoelle vuonna 1843. Marunasirkku (Amphispiza belli) ja pajuvireo (Vireo bellii) on nimetty hänen kunniakseen.
Jimmy Carter
James Earl "Jimmy" Carter, Jr. (s. 1. lokakuuta 1924 Plains, Georgia) on yhdysvaltalainen entinen poliitikko ja Yhdysvaltain 39. presidentti (1977–1981).
Hierokles Aleksandrialainen
Hierokles Aleksandrialainen (, ; 400-luku) oli uusplatonilainen filosofi, joka oli aktiivinen vuoden 430 molemmin puolin. Hän opiskeli Plutarkhos Ateenalaisen alaisuudessa Ateenassa, ja opetti sen jälkeen jonkin aikaa kotikaupungissaan Aleksandriassa. Hänet karkotettiin kaupungista, ja hän siirtyi Konstantinopoliin, jossa hänen uskonnolliset mielipiteensä herättivät sellaista vastustusta, että hänet heitettiin vankilaan ja ruoskittiin julmasti.
Jimmy Carter
Ura ennen politiikkaa
vasen|pienoiskuva|253x253px|Carter valmistuu laivastoakatemiasta 1946. Vierellä tuleva puoliso Rosalynn Smith ja äiti Lillian Gordy Carter. Carter on kotoisin pieneltä Plainsin paikkakunnalta (väkiluku 637 vuonna 2000) Georgiasta. Hän on ensimmäinen sairaalassa syntynyt Yhdysvaltain presidentti. Carter liittyi laivastoon ja palveli sukellusveneissä Atlantilla ja Tyynellämerellä. Isänsä kuoleman jälkeen 1953 Carter erosi laivastosta ja alkoi hoitaa sukunsa maapähkinäfarmia Plainsissa.
Hierokles Aleksandrialainen
Ainoa kokonaisena säilynyt teos Hierokleelta on kommentaari Pythagoraan kultaisiin säkeisiin. Se oli hyvin suosittu keskiajalla ja renessanssiaikana, ja se on käännetty useille kielille. Fotios ja Stobaios mainitsevat ja lainaavat eräitä muita teoksia, kuten erästä kaitselmusta ja kohtaloa koskenutta teosta, joka oli hänen suosijalleen Olympiodoros Thebalaiselle kirjoitettu lohduttava tutkielma. Hierokles vastusti astrologista fatalismia sillä perusteella, että se perustuu irrationaalisiin välttämättömyyksiin, eikä jumalalliseen kaitselmukseen. Samasta syystä hän vastusti teurgiaa ja magiaa, koska ne pyrkivät syrjäyttämään jumalallisen järjestyksen.
Jimmy Carter
Georgian senaattorina ja kuvernöörinä
Carter aloitti poliittisen uransa paikallisessa koulun johtokunnassa. Hän oli kaksi kautta Georgian osavaltion senaatissa 1960-luvulla. Carterin vuoden 1970 kampanja oli avoimen rasistinen, hänen kannattajansa jakoivat Ku Klux Klanin kokouksiin kortteja, joissa vastaehdokas, kuvernööri Carl Sanders, kuvattiin mustien koripalloilijoiden kanssa. Sanders oli kieltänyt George Wallacea esiintymästä Georgiassa, mutta Carter lupasi kutsua ensi töikseen Wallacen puhumaan Georgian parlamentille. Vuonna 1968 Sanders osallistui Martin Luther Kingin hautajaisiin, Carter kieltäytyi osallistumasta. Tultuaan valituksi kuvernööriksi Carter kuitenkin sanoi ensimmäisenä etelän viranhaltijana rotusyrjinnän ajan olevan ohi. Vielä 15 vuotta aiemmin moisen mielipiteen esittäminen olisi merkinnyt poliittisen uran loppua Georgiassa. Carter oli kuvernöörinä 1971–1975.
Hierokles Aleksandrialainen
Vaikka Hierokles ei mainitse kristinuskoa kertaakaan säilyneissä teoksissaan, hänen teoksensa on nähty pyrkimyksenä sovittaa kreikkalaisia uskonnollisia perinteitä yhteen hänen Konstantinopolissa kohtaamiensa kristillisten uskomusten kanssa.
Jimmy Carter
Presidentinvaalit 1976
Kuvernööriytensä jälkeen Carter ryhtyi pyrkimään presidentiksi. Hänen mahdollisuuksiaan demokraattisen puolueen esivaalissa 1976 pidettiin aluksi vähäisinä tunnetumpiin poliitikkoihin verrattuna. Presidentti Richard Nixonin eroon johtanut Watergate-skandaali oli kuitenkin tuoreessa muistissa ja äänestäjien luottamus poliitikkoihin oli alhainen. Tämä kääntyi valtakunnanpolitiikan ulkopuolelta tulleen, skandaaleissa ryvettymättömän Carterin eduksi, ja hänestä tuli esivaalien yllätysvoittaja.
Varsinaisissa presidentinvaaleissa Carter kohtasi istuvan republikaanipresidentin Gerald Fordin. Watergate-skandaali varjosti erityisen pahasti Fordia, sillä hän oli Nixonin entinen varapresidentti ja myöntänyt tälle kiistellyn armahduksen. Myös taloudellinen laskukausi haittasi hänen mahdollisuuksiaan. Ford oli ensimmäisissä mittauksissa kolmekymmentä prosenttiyksikköä Carterin takana, ja vaikka hän kykeni vaalikampanjan aikana kuromaan etumatkan lähes kiinni, Carter voitti prosenttiluvuin 50,1–48,0. Virkaanastujaispuheessaan 20. tammikuuta 1977 Carter vaati luotavaksi maailman, joka on turvallinen koko ihmiskunnalle ja jossa rauhanomainen järjestys ja moraaliset arvot vallitsevat.
Sisäpolitiikka
pienoiskuva|Jimmy Carter [[Resolute-pöytä|työpöytänsä ääressä Valkoisen talon Oval Officessa (1978)]] Carter ilmoitti heti vaalivoittonsa jälkeen aikovansa muokata liittovaltion hallintorakenteista tehokkaampia vähentämällä ministeriöitä ja virkamiesten määrää sekä purkamalla liittovaltion sääntöviidakkoa. Kongressi kuitenkin katsoi hallintorakenteiden muuttamisen olevan sen vallassa, mutta Carterin onnistui saada esityksensä läpi republikaanien tuella.
Virkaan astuttuaan Carter nimesi maan tärkeimmäksi ongelmaksi inflaation. Carter julkaisi joulukuussa 1977 veroehdotuksensa, jossa yritysten verotusta olisi laskettu asteittain ja kaikkien tuloveroja olisi leikattu, pienituloisten eniten. Samalla tiettyjä veroetuja leikattaisiin. Kongressi lopulta hyväksyi verouudistuksen vaikkakin eri muodossa kuin Carterin esityksessä. Lokakuussa 1978 Carter tarttui inflaation hillitsemiseen muun muassa tarkastelemalla tiukemmin suurten yritysten hintapolitiikkaa ja verohelpotuksia sekä leikkaamalla valtion menoja. Carterin yrityksistä huolimatta inflaatio jatkoi kasvamistaan vielä vuoden 1980 alkuun asti. Sen jälkeen sen nousu taittui, mutta lisääntyneestä työttömyydestä tuli ongelma, josta seurasi jopa rotumellakoita.
Carter ryhtyi uudistamaan työikäisten ja työkykyisten sosiaaliturvaa, sillä senhetkinen toimeentulotukijärjestelmä ei kannustanut työntekoon tai perheiden yhdessä pysymiseen. Carterin keväällä 1977 julkaisemassa ehdotuksessa lapsiperheiden vanhemmille etsittäisiin työpaikka, valtio subventoisi pieniä palkkatuloja sekä työkyvyttömille ja pienten lasten äideille taattaisiin kohtuullinen toimeentulo. Esitys kaatui kuitenkin kongressin vastustukseen, sillä se ei sopinut eri syistä vasemmistolaisille eikä talouskonservatiiveille.
Carterin mielestä yhdysvaltalaiset tuhlasivat liikaa energiaa, joten hän lisäsi energian verotusta, rankaisi paljon kuluttavien autojen käytöstä ja korotti bensaveroa. Hän pyrki myös vähentämään öljyntuontia Yhdysvaltoihin sekä lisäämään kivihiilen ja ydinvoiman käyttöä. Carterin energiasuunnitelma herätti vastustusta kongressissa sekä etelävaltioissa. Energiapaketti meni läpi edustajainhuoneessa elokuussa 1977 ja senaatissa seuraavana vuonna vaikkakin huomattavasti muuttuneena.
Carter peruutti helmikuussa 1977 joukon pato- ja vesivoimalaprojekteja niiden haitallisten ympäristövaikutusten vuoksi. Tätä kongressi ei hyväksynyt, ja lopulta Carter sai läpi vain puolet ehdottamistaan lakkautuksista. Luontoa ja ympäristöä aina arvostanut Carter edisti ympäristölainsäädäntöä muutenkin paljon.
Ulkopolitiikka
thumb|Carter ja [[Deng Xiaoping (1979)]] Carter ilmoitti ulkopolitiikassaan pyrkivänsä ajamaan etenkin ihmisoikeuksia ja köyhyyden vähentämistä. Hän kiinnitti huomiota Neuvostoliiton ihmisoikeuksiin, uhkasi Latinalaisen Amerikan hallituksia tuen leikkaamisella, mikäli maat eivät parantaisi ihmisoikeustilannettaan, sekä vaati Etelä-Afrikassa vallan antamista mustalle enemmistölle jopa sotilasavun lakkauttamisen uhalla. Kiinan ihmisoikeusrikkeistä Carterin hallinto oli hiljaa, sillä Carter halusi normalisoida diplomaattisuhteet Kiinaan. Diplomaattisuhteet Yhdysvaltain ja Kiinan kansantasavallan välillä solmittiin vuoden 1979 alussa, ja samalla suhteet Taiwaniin katkaistiin, mikä oli Pekingissä asetettu diplomaattisuhteiden solmimisen ehdoksi. Yhdysvaltalaiset konservatiivipoliitikot arvostelivat voimakkaasti Carterin päätöstä.
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssin päätösasiakirjan ”kolmannessa korissa” oli nostettu ihmisoikeuksien kunnioittaminen valtioiden välisten suhteiden yhdeksi mittariksi. Jimmy Carterin tinkimättömyys ihmisoikeuskysymyksissä johti Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välisiin yhteenottoihin Etykin ensimmäisissä seurantakokouksissa, jotka pidettiin vuonna 1977 Belgradissa ja vuonna 1979 Madridissa.
Löytty (Pori)
Löytty eli Pieni Löytty on Satakunnassa Porissa entisen Noormarkun kunnan alueella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma-alueeseen.
Jimmy Carter
Ulkopolitiikka
Carterin ulko- ja turvallisuuspoliittisena neuvonantajana toimi puolalaissyntyinen Zbigniew Brzezinski, jonka asenne Neuvostoliittoa kohtaan oli selvästi Carteria jyrkempi. Brzezinski julisti liennytyspolitiikan hiipuneen, minkä vuoksi Yhdysvaltain olisi tehostettava omien kansallisten etujensa ajamista maailmalla. Vietnamin sodan jäljiltä alamaissa olleita Yhdysvaltain asevoimia alettiin vahvistaa, ja Yhdysvallat kiinnostui jälleen myös Euroopasta. Sotilasliitto Naton eurooppalaisille jäsenmaille muodostui kuitenkin epämääräinen kuva Carterin hallinnon ulkopolitiikasta, sillä ulkoministeri Cyrus Vance pyrki ylläpitämään ja parantamaan neuvotteluyhteyksiä Moskovaan. Yhdysvaltain hallinnon sisäisissä kamppailuissa voiton vei usein Brzezinskin kovempi, patoamispolitiikkaa kannattanut linja.
Löytty (Pori)
Maantiede
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 170 metriä ja leveys 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä Pärehöylänoja, joka laskee Haukijärveen. Ainoa tulo-oja laskee Iso-Löytystä.
Järven rantaviiva on 0,48 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on paikoin soistunutta. Järvellä on yksi loma-asunto, johon johtava maantie Rudanmaalta kulkee järven vieritse.
Maavesi
Maaveden muodostaa kaikki se maanpinnan alapuolinen vesi, joka ei kuitenkaan ole pohjavettä. Maavesivyöhykkeen ja pohjaveden raja on kohdassa, jota alempana maaperä on vedestä kylläinen.
Erilaisia maavesiä ovat
Koska maahiukkaset ovat usein negatiivisesti varautuneita, voivat vesimolekyylit dipoliluonteensa (vesimolekyylin toisella päällä on positiivinen, toisella negatiivinen osittaisvaraus) takia sitoutua niiden pinnalle hygroskooppiseksi vedeksi. Maaperän vedenpidätyskyky riippuu siitä, kuinka suurelle pinta-alalle vettä voi kiinnittyä. Siksi hienojakoinen maa-aines pidättää vettä paremmin kuin karkea.
Maavedet virtaavat erittäin hitaasti. Sitä maaveden osaa, joka on liikkeessä alaspäin kohti pohjavettä, kutsutaan vajovedeksi.
Jimmy Carter
Ulkopolitiikka
Carter luovutti vuonna 1977 tehdyllä sopimuksella Panaman kanavan panamalaisille vuonna 1999. Hän kutsui tekoa moraalisesti oikeaksi sekä hyödylliseksi Yhdysvaltain maineelle maailmalla.
Carter sai vuonna 1978 aikaan Camp Davidin rauhansopimuksen Israelin ja Egyptin välille, mitä pidetään usein Carterin suurimpana ulkopoliittisena saavutuksena. Sopimusta vastaan protestoivat voimakkaasti jyrkän linjan arabimaat Syyria, Algeria ja Irak sekä Palestiinan vapautusjärjestö PLO. pienoiskuva|Presidentti Carter ja Neuvostoliiton pääsihteeri Leonid Brežnev allekirjoittavat SALT II -sopimuksen (1979) Kesäkuussa 1979 Carter solmi Neuvostoliiton kanssa SALT II -aserajoitussopimuksen. Neuvostoliiton hyökättyä Afganistaniin Yhdysvaltain senaatti ei ratifionut sopimusta, mutta käytännössä maat panivat sopimuksen täytäntöön seuraavien vuosien aikana. Afganistanin tapahtumien johdosta Carterin aloitteesta useat länsimaat boikotoivat Moskovan olympiakisoja 1980.
Carterin virkakauden loppua varjosti Yhdysvaltain Iranissa sijaitsevan Teheranin-suurlähetystön panttivankikriisi ja epäonnistunut vapautusyritys. Kriisi romahdutti Carterin kansansuosion ja vaikutti hänen vaalitappioonsa seuraavissa presidentinvaaleissa. Iran ja Yhdysvallat pääsivät sopimukseen panttivankien vapauttamisesta 19. tammikuuta 1981, jolloin Carterin virkakautta oli jäljellä enää vajaa vuorokausi. Vapautetut yhdysvaltalaiset lähtivät Teheranista seuraavana päivänä pian sen jälkeen, kun uusi presidentti Ronald Reagan oli aloittanut virassaan. Carter tapasi vapautetut Wiesbadenissa Länsi-Saksassa ja sanoi Iranin syyllistyneen ”uskomattomaan raakuuteen” panttivankeja kohtaan, mikä kuohutti yhdysvaltalaisten mieliä.
Arvostelua
Carteria on syytetty poliittisesta ja sotilaallisesta tuesta Indonesian hallitukselle Itä-Timorin miehityksen ja kansanmurhan aikana, jolloin kolmasosa Itä-Timorin väestöstä kuoli. Carterin hallintoa on niin ikään syytetty Nicaraguan sandinistien poliittisten vastustajien tukemisesta CIA:n avulla sekä ennen että jälkeen sandinistien valtaannousun. Carterin hallinto antoi myös merkittävää sotilaallista tukea El Salvadorin hirmuhallinnolle ainakin vuoteen 1980 asti.
Kriitikoiden tekstissä siteerataan välillä myös Carterin lausuntoa, jonka mukaan "Yhdysvalloilla ei ole anteeksipyydettävää vietnamilaisilta, koska tuho oli molemminpuolista".
Presidenttikauden jälkeen
thumb|Jimmy Carter vuonna 2011 pienoiskuva|[[The Elders -ryhmän Martti Ahtisaari, Jimmy Carter ja Lakhdar Brahimi William Haguen seurassa (2013)]] Hävittyään uudelleenvalinnan Ronald Reaganille Carter on keskittynyt erilaisiin ihmisoikeus- ja hyväntekeväisyyshankkeisiin, etupäässä vuonna 1982 perustetun Carter Centerin kautta. Keskus muun muassa valvoo vaaleja etupäässä Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa sekä osallistuu erilaisiin terveyskampanjoihin kehitysmaissa.
Carter vieraili Kuubassa toukokuussa 2002 tavaten Fidel Castron, ensimmäisenä Yhdysvaltain presidenttinä vuoden 1959 Kuuban vallankumouksen jälkeen.
Carter sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2002 työstään rauhan, demokratian ja ihmisoikeuksien hyväksi sekä taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämiseksi.
Maaliskuussa 2004 Carter tuomitsi jyrkästi George W. Bushin ja Tony Blairin sanojensa mukaan "valheisiin ja vääriin tulkintoihin perustuvan" Irakin sodan.
Vuonna 2006 ilmestyneessä kirjassaan Palestine: Peace Not Apartheid Carter syytti Israelia palestiinalaisten maiden kolonisaatiosta ja piti sitä tärkeimpänä esteenä Lähi-idän rauhalle. Hän vertasi myös Israelin toimia Etelä-Afrikan apartheidiin.
Vuonna 2007 Jimmy Carter väitti CNN-televisiokanavan haastattelussa, että Yhdysvallat kiduttaa sotilaallisia vankejaan.