cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koukku (verotus)
Koukkua vastaavat veroyksiköt muualla
Useat tutkijat, kuten Väinö Voionmaa ja Kauko Pirinen (1987) ovat koukkuverotuksen perusteella esittäneet, että Lounais-Suomen maanviljelyalueilla olisi kannettu veroa jo esihistoriallisena aikana, eli ennen kirkon ja Ruotsin verotuksen ulottumista Suomeen. Jos verotus olisi peräisin Ruotsista, olisi myös veroyksikköjen pitänyt luultavasti olla ruotsalaisperäisiä. Ruotsin koukku-veroyksikköä tarkoittavaa termiä krok pidetään pikemminkin käännöslainana suomesta, tosin suomenkin termi lienee oppitekoinen. Aura eli aatra lienee alkuperäinen termi. Nämä tutkijat arvelevat, että Suomessa jo esihistoriallisena aikana harjoitettu koukkuverotus luovutettiin uusille vallanpitäjille, Ruotsin kruunulle tai katoliselle kirkolle sellaisenaan, jolloin uusien vallanpitäjien ei tarvinnut tuoda kokonaan uutta verotusjärjestelmää.
Koukkuverotuksen mahdollisen alkuperän perusteella ei voida päätellä paljoa esihistoriallisen Lounais-Suomen maanviljelyalueiden yhteiskunnallisesta rakenteesta. Koukkuvero sopii kuitenkin alueeltaan myös muiden, jo esihistorialliseen Lounais-Suomeen mahdollisesti kuuluneiden yhteiskunnallisten ilmiöiden keskiaikaisten jäänteiden, kuten suomalaisen oikeuden ja Kyrön oikeuden kanssa. Jos Lounais-Suomen maanviljelyalueilla olisi ollut muinaispitäjiä tai niitä laajempia yhteisöjä, selittyisi koukkuverotus tämän perusteella. Tämä ei olisi ristiriidassa sen kanssa, että koukkuverotuksen periaate olisi lainattu muualta, koska suomalaiset olleet tiiviissä yhteyksissä Itämeren kansoihin jo esihistoriallisena aikana.
The Fray
The Fray  on pianorockia soittava yhdysvaltalainen yhtye, joka perustettiin vuonna 2002 Denverissä, Coloradossa. Yhtyeen perustivat yhtyeen laulaja ja pianisti Isaac Slade ja kitaristi ja taustalaulaja Joe King.
Yhtyeen esikoisalbumi How to Save a Life julkaistiin Suomessa vuonna 2007. Levyn nimikappale on soinut televisiosarjoissa Tuho-osasto, Greyn anatomia ja Todistettavasti syyllinen ja löytyy myös niiden soundtrackeilta.
Varhaiset vaiheet
Keväällä 2002 koulukaverit Isaac Slade ja Joe King alkoivat soittaa säännöllisesti kahden miehen duona, mikä johti laulujen kirjoittamiseen. He lisäsivät Zach Johnsonin rumpuihin ja Sladen nuoremman veljen yhtyeen basistiksi. Caleb oli yhtyeen ensimmäinen (ja ainoa virallinen) basisti, mutta häntä pyydettiin eroamaan. Calebin lähtö aiheutti erimielisyyksiä hänen ja Isaacin välillä, ja myöhemmin tämä oli laulun "Over My Head (Cable Car)" inspiraationa. Myöhemmin Johnson erosi käydäkseen New Yorkin taidekoulua.
Douglas Flynt
Douglas Flynt (s. 1978) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän opettaa useissa työpajoissa ympäri Yhdysvaltoja ja Grand Central Academy of Artin kesäkurseilla. Hän opetti myös muutamia oppilaita omassa studiossaan. Flyntin aiheet ovat usein asetelmia, mutta hän tekee myös jonkin verran figuratiivisia aiheita. Hän maalaa ainoastaan elävästä mallista.
Flynt valmistui taiteiden kandidaatiksi taidehistoriasta ja kritiikistä Floridan valtionyliopistosta ja maisteriksi New York Academy of Artista. Tämän jälkeen hän lähti opiskelemaan Jacob Collinssin ja Michael Grimaldin johdolla Water Street Atelieriin ja vielä tämän jälkeen piirustusta Anthony J. Ryderin ohjauksessa.
M/S Norstream
M/S Norstream on Bore Stream BV:n omistuksessa oleva ro-ro-rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1999 Aker Finnyardsin Rauman telakalla. Kuollutta painoa Norstreamilla on 11 564 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Rotterdam. Nykyään aluksella operoi P&O Ferries.
Norstreamin sisaralus on M/S Norsky.
Käyttöhistoria
2. heinäkuuta 1999 alus laskettiin vesille ja 20. lokakuuta se kastettiin. 27. lokakuuta 1999 alus luovutettiin Bore Stream BV:n omistukseen, joka rekisteröi sen Alankomaiden lipun alle nimellä Norstream. Kotisatamaksi tuli Rotterdam. Omistaja aikarahtasi eli vuokrasi aluksen tämän jälkeen P&O North Sea Ferriesin liikenteeseen. 29. lokakuuta alus lähti telakalta kohti Englannin Middlesbroughia. 1. marraskuuta alus aloitti liikennöinnin Middlesbroughin ja Belgian Zeebruggen välillä. 15. lokakuuta 2002 Norstream siirtyi P&O Ferriesin liikenteeseen entiselle reitilleen.
Invasion Live
Invasion Live on rockyhtye Magnumin vuonna 1989 julkaistu livealbumi. Kaikki kappaleet nauhoitettiin vuonna 1982 yhtyeen ollessa kiertueella Ozzy Osbournen kanssa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin ellei toisin mainita.
Artemis Proseoan temppeli
Artemis Proseoan temppeli oli antiikin aikainen Artemiille omistettu kreikkalainen temppeli Artemisionin niemellä Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Artemísion ja Péfkin kyliä.
Historia
Artemis Proseoan temppeli oli yksi Euboian tärkeimpiä pyhäkköjä. Sen perustamisaikaa ei tiedetä. Temppeli tunnetaan historiassa erityisesti siitä, että persialaissotiin kuulunut Artemisionin meritaistelu käytiin sen edustalla vuonna 480 eaa. Tästä voidaan päätellä, että temppeli on ollut olemassa viimeistään tuolloin arkaaisen kauden lopulla. Antiikin aikaisten kuvausten mukaan kreikkalaisten laivat olivat asemissa temppelin viereisellä rannalla ennen taistelua.
Erään 300- tai 200-luvulle eaa. ajoittuvan piirtokirjoituksen mukaan paikan Artemiin kulttiin liittyi pyrrhinen tanssi eli sotaisa tanssi. Se oli mahdollisesti nuorukaisten suorittama, ja muisti meritaistelua. Toisen piirtokirjoituksen mukaan temppeli kunnostettiin 100-luvulla tai 1. vuosisadalla eaa. Temppeli vaikuttaa tuhoutuneen tulopalossa vuoden 569 jaa. jälkeen.
Rakennus
Temppeli sijaitsi matalalla kukkulalla siitä nimen saaneen Artemisionin niemen kärjessä eli Euboian pohjoiskärjessä. Nykyisin kukkula tunnetaan Ágios Geórgioksen kukkulana paikalla olevan kirkon mukaan.
Plutarkhoksen antaman kuvauksen mukaan paikalla oli lehto ja pieni temppeli. Temppelin on päätelty edustaneen doorilaista tyyliä, ja sen perustusten koko oli noin 6,5 × 13 metriä. Sen anta-seinien välissä oli oletettavasti kaksi pylvästä (distylos in antis). Temppelistä on löydetty myös joitakin sen ylempiä osia, kuten osa entablementista.
Sisällä temppelissä oli Artemiin kulttipatsas, joka omistettiin temppelille sen kunnostamisen yhteydessä 100-luvulla tai 1. vuosisadalla eaa. Kaivauksissa löytyi joitakin naishahmoisten marmoriveistosten osia. Temppelin lähistöllä oli lukuisia votiivipylväitä. Yksi näistä oli ateenalaisten lahjoittama voitonmerkki persialaissodan jälkeen.
Paikalta on löydetty myös suurikokoisen rakennuksen jäänteet roomalaiselta tai varhaiselta bysanttilaiselta kaudelta. Sen koko on ollut noin 30 × 13 metriä, ja se sijaitsi kukkulan huipulla. Kaikki paikalta tehdyt löydöt piirtokirjoituksia lukuun ottamatta ovat kadonneet kaivausten jälkeen.
Zanjeer
Zanjeer on vuonna 1973 ilmestynyt Prakash Mehran ohjaama intialainen toimintaelokuva.
Valasratsastaja
Valasratsastaja (Whale Rider) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut uusiseelantilainen elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Niki Caro vuonna 1987 ilmestyneen, Witi Ihimaeran The Whale Rider -romaanin pohjalta.
Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2002.
Keisha Castle-Hughes oli vuonna 2003 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi, ollessaan 13-vuotias, mikä tekee hänestä kaikkien aikojen nuorimman tässä kategoriassa ehdokkuuden saaneen.
Janet Jagan
Janet Rosalie Jagan (o.s. Rosenberg; 20. lokakuuta 1920 – 28. maaliskuuta 2009 ) oli yhdysvaltalaissyntyinen guyanalainen poliitikko, joka toimi Guyanan pääministerinä vuonna 1997 ja presidenttinä 1997–1999.
Valasratsastaja
Juoni
Kun Paikea Apirana, ”Pai”, syntyi, hänen äitinsä ja kaksosveljensä kuolivat. Perinteen mukaan esikoispojasta pitäisi tulla heimon päällikkö. Pain isoisä Koro Apirana on vihainen Pain syntymästä ja alkaa syyttää tätä monista ongelmista, joita heimolle sattuu. Pai päättää lähteä isänsä kanssa pois isoisän syyttelyjen takia. Pai ei kuitenkaan tahdo jättää merta vaan päättääkin jäädä ja tulla heimon johtajaksi, vaikka onkin tyttö.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti Valasratsastajan kuuluvan niihin harvinaisiin hyvää tarkoittaviin elokuviin, joiden puutteita katsoisi mieluummin sormien lävitse perusteellisemman arvioinnin sijasta. Elokuva seuraa hänestä maorikansan tapoja tarkkaan, mutta ilmeisen kaunistellusti ja ottamatta mitään kantaa kansan ympärillä olevaan valkoihoisten yhteisöön. ”Valasratsastaja tarjoaa runsain mitoin tyhjää visuaalista maisemamaalailua, joka kääntyy toisinaan kyllästyttävän pitkäveteiseksi. Loppujen lopuksi Niki Caroa tuntuu kiinnostavan vain kamerataiteilu maorien kohtaloilla, sillä hänen taltioinnissaan elämänmeno jatkuu kylässä ikuiseksi idylliksi pysähtyneenä.”
Janet Jagan
Guyanassa Janet Jaganista ei tullut pelkästään Guyanan ensimmäinen, vaan myös koko Etelä-Amerikan historian toinen naispuolinen valtionpäämies, Isabel Perónin jälkeen.
Jagan luopui vuonna 1999 presidentin virastaan ministeri Bharrat Jagdeon hyväksi.
Jaganilla oli paitsi poliittinen, myös kirjallinen ura; hän oli pitkään aktiivinen maansa kulttuuripiireissä.
Palkki
Palkki tarkoittaa seuraavia:
Travis Pastrana
Travis Alan Pastrana (s. 8. lokakuuta 1983 Annapolis, Maryland) on yhdysvaltalainen motocross- ja freestyle motocross-kuljettaja.
Pastrana on voittanut useita X-Games mestaruuksia ja kultamitaleja useissa lajeissa kuten supercrossissa, freestyle motocrossissa, motocrossissa ja ralliautoilussa.
Traviksella on myös monia Red Bull X-Fighters mestaruuksia ja osakilpailuvoittoja.
Pastrana tunnetaan yhtenä ystävällisimmistä ja helpoiten lähestyttävistä ammattilaisurheilijoista.
Hän aloitti motocrossin varhain. Pastranan leipälaji freestyle motocross, on nuori laji, jonka tempuista useat ovat hänen käsialaansa. Pastranasta tuli lajin maailmanmestari jo 14 vuoden iässä. Pastrana on ensimmäinen ihminen maailmassa, joka on onnistunut tupla backflipissa. Pastrana teki tämän vuoden 2006 X-Games kilpailujen Best Trick kilpailussa. Hän myös voitti kilpailun. Pastrana lupasi tempun jälkeen, ettei tee sitä enää ikinä uudelleen. Pastrana voitti 2006 myös FMX kultaa sekä ralli kultaa. Travis teki paluun X Games kilpailuun vuonna 2009. Hän yritti Best Trick kilpailussa backflip 720:ä, mutta kaatui yrityksen. Pastrana on kuitenkin onnistunut tempussa sen jälkeen ja nimennyt sen TP7:ksi. Hänen piti yrittää sitä vuoden 2010 X Gameissa uudestaan, mutta hän loukkaantui harjoitellessa ennen kisoja, ja ilmoitti, ettei lähde yrittämään hyppyä. Travis ei myöskään halunnut lähteä hyppäämään tupla backflippiä uudestaan Best Trick kilpailuun, koska oli tehnyt sen jo kerran.
Pastrana on tunnettu myös rallissa. Hän on voittanut Yhdysvaltain rallimestaruuden neljästi peräkkäin vuosina 2006-2009.
Vuodesta 2009 lähtien Pastrana on ollut Nitro Circus -nimisessä ohjelmassa mukana tekemässä stuntteja. Vuonna 2010 NitroCircusLive tourilla Travis teki tuplabackflipin kolmannen kerran elämässään, vaikka onkin luvannut että ei tee sitä. Travis osallistui X Gameissa Freestylemotocrossiin, SuperRallyyn, Speed&Styleen ja RallyCar Racingiin.
Vuoden 2010 X-Gameseissa Pastrana oli jo varmistanut freestyle motocrossin voiton, mutta vielä viimeisellä kierroksella teki tupla backflipin. Pastrana voitti kultaa myös Speed&Style kilpailussa. Tällä hetkellä Traviksella on 17 mitalia X Gameistä.
Vuonna 2011 Pastrana ajoi yksittäisiä NASCAR-kilpailuja Michael Waltripin Toyotalla. 2012 Pastrana osallistui muiden aktiviteettien lomassa yhteen Grand American Rolex Seriesin kilpailuun Daytonassa GT-luokassa AF Corse n Ferrari 458:lla. Hän ajoi myös yhdeksän kilpailua NASCARin Nationwide Seriesissä sijoittuen loppupisteissä sijalle 33.
Vuonna 2013 kilpaili GRC sarjassa Dodgella sijoittuen sarjan loppupisteissä sijalle 10. Edellisvuoden tapaan hän kilpaili myös NASCAR:in Nationwide sarjassa 33 osakilpailussa ollen loppupisteissä 14. Seuraavan kahden vuoden aikana Pastrana ajoi yksittäisiä kilpailuja GRC sarjassa, rallissa sekä NASCAR Camping Word Truck Seriesissä mutta ei suoranaisesti panostanut enää uraansa. 2016 kauden hän oli täysin ajamatta ja 2017 kaudella hän ajoi yhden Camping World Truck Seriesin kisan.
Pastranasta on julkaistu vuonna 2008 myös elokuva: 199 Lives - The Travis Pastrana Story.
Sylke Otto
Sylke Otto (s. 7. heinäkuuta 1969 Karl-Marx-Stadt, Itä-Saksa) on saksalainen entinen ohjaskelkkailija.
Otto voitti Salt Lake Cityn olympialaisista 2002 ja Torinon olympialaisista 2006 kultamitalin yksikkökilpailusta. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui yksikössä 13:nneksi.
Maailmanmestaruuskilpailuista hänellä on neljä henkilökohtaista (2001, 2002, 2003 ja 2005) ja kaksi parikilpailun (2003 ja 2005) kultamitalia. Hopeamitaleita hänellä on parikilpailusta kolme (1997, 2000 ja 2001) ja pronssimitaleita yksilökilpailusta kaksi (1994 ja 2004) ja parikilpailusta yksi (1999).
Maailmancupin kokonaiskilpailun Otto on voittanut neljästi (1995, 2000, 2003 ja 2004) ja maailmancupin osakilpailuvoittoja hän on saavuttanut 37. Otto ilmoitti lopettavansa uransa tammikuussa 2007 raskauden ja Albert Demtšenkon kanssa tapahtuneen törmäyksen takia.
Abila
Abila voi viitata seuraaviin:
Karl Johan Robert Standertskjöld
Karl Johan Robert Standertskjöld (24. kesäkuuta 1851 Helsinki – 11. maaliskuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Standertskjöldin vanhemmat olivat insinöörieverstiluutnantti Johan Fredrik Vilhelm Standertskjöld ja Charlotta Maria Johanna von Kraemer. Standertskjöld tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja valmistui filosofian maisteriksi 1873 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1880. Varatuomarin arvon hän sai 1881. Standertskjöld oli ensin senaatin talousosaston ylimääräinen kopisti ja vuodesta 1885 senaatin oikeusosaston kanslisti. Hän toimi jonkin aikaa myös Uudenmaan pataljoonan tarkastajana. Vuonna 1893 Standertskjöld tuli senaatin kamaritoimituskunnan protokollasihteeriksi ja vuonna 1897 oikeusosaston esittelijäsihteeriksi.
Standertskjöld oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891,  1894, 1897 ja 1899.
Apollonin temppeli (Prepesinthos)
Apollonin temppeli oli antiikin aikainen Apollon-jumalalle omistettu kreikkalainen temppeli Prepesinthoksen saarella eli nykyisellä Despotikón saarella Kreikassa. Siihen liittyi pyhäkköalue, jossa oli myös lukuisia muita rakennuksia. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Mándrassa (myös Mántra) saaren koillisrannikolla.
Historia
Apollonin pyhäkkö on saanut alkunsa jo geometrisella kaudella 800-luvulla eaa., ja kukoisti arkaaisella kaudella 500-luvun lopulla ja 400-luvun eaa. alussa. Pyhäkössä kunnioitettiin Apollonia sekä todennäköisesti myös tämän sisarta Artemista, aivan kuin Kykladien tunnetummalla kyseisten jumalten kulttipaikalla Deloksella. Näiden nimet esiintyvät paikalta löydetyissä keramiikan sirpaleissa. Löydösten perusteella paikka on ollut antiikin aikana sijaintinsa puolesta merkittävä meriteiden risteyskohta ja läpikulkupaikka. On ehdotettu, että paroslaiset olisivat rakentaneet pyhäkön kamppaillessaan Kykladien hallinnasta naksoslaisten kanssa, ja että se olisi toiminut Deloksen kilpailijana. Toisaalta se voi olla jonkinlainen Deloksen ”satelliittipyhäkkö”, joita oli Kykladeilla muitakin, muun muassa Delion eli Deloslaisten jumalten pyhäkkö Paroksella.
pienoiskuva|vasen|[[Hestia|Hestia Isthmian marmorisen alttarin osa. Pároksen arkeologinen museo.]] Pyhäkkö on tuhoutunut hellenistisellä tai varhaisella roomalaisella kaudella 100-luvulla eaa. Erään ehdotuksen mukaan ateenalaiset olisivat tuhonneet sen, koska se kilpaili Deloksen kanssa. Toiseksi syyksi on ehdotettu merirosvoja.
pienoiskuva|vasen|[[Graffiti (arkeologia)|Graffitin (Apollonin nimi?) sisältävä keramiikan sirpale pyhäköstä. Pároksen arkeologinen museo.]] Temppelistä ei ole säilynyt mainintaa antiikin kirjallisissa lähteissä. Paikan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1959 Níkos Zafeirópouloksen johdolla. Tuolloin löydettiin ensimmäiset osat temppelistä. Kaivaukset alueella alkoivat uudelleen vuonna 1997 Giánnos Kourágioksen johdolla. Paikka sai suurempaa julkisuutta vuosien 2017–2018 kaivausten myötä. Tuohon mennessä oli kaivettu noin 200 neliömetrin kokoinen alue.
FS Dupleix (D641)
Dupleix on Ranskan laivaston 1981 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.
Apollonin temppeli (Prepesinthos)
Rakennukset ja löydökset
Pyhäkkö sijaitsi nykyisen Despotikón saaren koilliskärjessä kohdassa, jossa etäisyys viereiselle Antíparoksen saarelle (antiikin Oliaros) on lyhin. Antiikin aikana saaria yhdisti kannas kyseisessä kohdassa. Pyhäkköön liittyneitä rakennuksia on löydetty myös pieneltä Tsimintírin saarelta Despotikón ja Antíparoksen väliltä. Yhteensä on löydetty ainakin 20 eri rakennuksen jäänteitä. Tärkeimmät rakennukset ovat arkaaiselta kaudelta. Rakennuksia on myös klassiselta ja hellenistiseltä kaudelta.
FS Dupleix (D641)
Valmistus
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 17. lokakuuta 1975. Se laskettiin vesille 2. joulukuuta 1978 ja otettiin palvelukseen 13. kesäkuuta 1981.
Apollonin temppeli (Prepesinthos)
Rakennukset ja löydökset
Muihin rakennuksiin lukeutuu muun muassa Itäkompleksiksi kutsuttu rakennuskokonaisuus sekä Hestia Isthmian alttari. Nykyisin pyhäkköalueen rakennuksia on kunnostettu, ja useita niiden pylväitä on pystytetty uudelleen. Pyhäkköalueella oli oma satama.
Alueelta tehtyihin esinelöytöihin lukeutuu muun muassa marmoristen kuros-veistosten ja muiden veistosten osia, protokorinttilaisia ja korinttilaisia aryballoksia; amforoita, pithoksia ja muuta keramiikkaa; pienoispatsaita eli figuriineja; lamppuja, pulloja ja sinettisormuksia; kullasta ja hopeasta tehtyjä koruja ja muita esineitä; sekä metalliesineitä, kuten aseita, työkaluja ja kotitalousesineitä. Löytöjä on esillä Pároksen arkeologisessa museossa.
Éric Bernard
Éric Bernard (s. 24. elokuuta 1964 Martigues, Ranska) on ranskalainen autourheilija. Hän osallistui yhteensä 47:ään Formula 1 -sarjan Grand Prix -kilpailuun saavuttaen yhden palkintosijan (Saksan GP 1994) ja 10 MM-pistettä.
Aika ennen Formula 1 -uraa
Vuonna 1989 hän ajoi ensimmäisen kerran Formula 1 -sarjassa ranskalaisen Larrousse -tallin autolla ollen Yannick Dalmasin sijaisena Ranskan ja Britannian GP:ssa. Sen jälkeen hän palasi loppukaudeksi takaisin Formula 3000 -sarjaan sijoittuen kolmanneksi.
Formula 1 -ura
Hän sai koko kauden kestävän sopimuksen Larrousse-tallista, jossa hän oli jo edellisellä kaudella ajanut kaksi osakilpailua. Kauden aikana hän saavuttikin ensimmäiset pisteensä olemalla kuudes Monacossa ja parhaan tuloksen hän sai Silverstonesta neljännen sijan myötä.
Kausi 1991 jatkui samassa Larrousse-tallissa kuin edelliskausikin, mutta talli menetti Lamborghinin moottorit ja sponsorit. Menestys jäi vähäiseksi menetysten takia ja Bernardin parhaaksi sijoitukseksi jäi Meksikon GP:n kuudes sija. Kauden synkin hetki oli kuitenkin Japanin GP:n aika-ajoissa sattunut ulosajo, jossa hänen jalkansa murtui.
Bernard kuntoutui ja vanha sponsori Elf hankki hänelle testikuljettajan paikan Ligier-tallista. Kaksi vuotta kestäneen sopimuksen jälkeen hänet palkattiin kilpakuljettajan paikalla kaudella 1994 Olivier Panisin rinnalle. Saksan GP:n lukuisat keskeytykset auttoivat Bernardia nousemaan kolmanneksi ja ensimmäinen palkintosija oli saavutettu. Euroopan GP:n hän ajoi Lotuksella, koska Lotus-kuljettaja Johnny Herbert sai hänen paikkansa Ligieriltä. Euroopan GP:n jälkeen Mika Salo palkattiin Lotukselle, ja Bernard jäi työttömäksi. Hän on ajanut Formula 1:stä poistuttuaan FIA GT sekä Amerikan Le Mans -sarjoja.
Aiheesta muualla
Stats F1
Jyväskylän Komeetat
Komeetat keskittyy lasten ja junioripelaajien jalkapalloon. Sillä on kolme miesten joukkuetta, toistakymmentä poikien ikäkausijoukkuetta sekä lukuisia tyttöjen juniorijoukkueita. Komeettoihin kuuluu vajaat 500 lisenssipelaajaa.
Historia
Jyväskylän Komeettojen toiminta käynnistyi 17. tammikuuta 2010 Yliopiston biologian laitoksella järjestetystä kokouksesta, jossa yksimielisesti päätettiin perustaa uusi yhdistys joka tarjoaisi laadukasta toimintaa jyväskyläläisille jalkapallojunioreille. Kokoukseen osallistuneet olivat tuohon asti olleet mukana jyväskyläläisen FC Blackbirdin 1997–2002 syntyneiden juniorijoukkueissa.
Komeettojen edustusjoukkue voitti kaudella 2019 Nelosen mestaruuden ja nousi Kolmoseen. Kauden 2021 päätteeksi joukkue nousi Kakkoseen voitettuaan Kolmosen Itä-Suomen AC-lohkon. Nousu varmistui, kun samassa Palloliiton nousukaaviossa olleen Pohjanmaan lohkon voittaja, vaasalainen Sundom IF, ei ottanut Kakkosen paikkaa vastaan. Iso osa Komeettojen joukkueesta pelasi Kolmosen ohessa myös A-nuorten SM-sarjaa.
Stadion
Seuralla on oma kenttä, Comets’ Park, joka sijaitsee Kotalammen urheilupuistossa. Kenttä valmistui vuonna 2017, mistä lähtien sinne ovat keskittyneet Komeettojen peli- ja harjoitustapahtumat. Syksyllä 2018 huoltorakennukseen valmistuivat seuran toimisto ja kokoustilat.
Muu toiminta
Komeetat järjestää jalkapalloturnauksia, joista merkittävin on poikajunioreille järjestettävä Comets Cup. Vuonna 2020 siihen osallistui 160 joukkuetta. Seura järjestää myös Comets-liigaa, joka on suunnattu työ- ja kaveriporukoille. Yhdessä Palokan Riennon kanssa Komeetat järjestää kesäisin Valioliiga-jalkapallokoulun aloitteleville junioreille. Kouluissa ja päiväkodeissa Komeetat järjestää kerhotoimintaa.
Acker Bilk
Acker Bilk, oik. Bernard Stanley Bilk, tunnetaan nimellä '''”Mr. Acker Bilk”''' oli englantilainen jazz-muusikko, jonka soitin oli klarinetti.
Ura
Bilk liittyi vuonna 1954 Ken Colyerin yhtyeeseen mutta perusti sitten oman kokoonpanonsa ja nousi listoille kappaleellaan ”Summer Set”. Kansainväliseksi läpimurroksi osoittautui ”Stranger on the Shore” (1961). Vuonna 1984 hän levytti albumillisen Olavi Virran säveltämiä kappaleita .
Erkki Mallenius
Erkki Mallenius (12. tammikuuta 1928 Lappeenranta – 2. heinäkuuta 2003 Pori ) oli suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Mallenius kilpaili nyrkkeilijänä ensimmäisen kerran vuonna 1945. Seuraavana vuonna hän voitti 62-kiloisten sarjassa Nyrkkeilyliiton nuorten mestaruuden ja hänet palkittiin kisojen parhaana nyrkkeilijänä. Seuraavina vuosina hän lihoi jopa 70-kiloiseksi ja saavutti uransa ainoan SM-mitalin vuonna 1950 sijoittuessaan välisarjassa (alle 67 kg) kolmanneksi Klaus Tiljanderin ja Mauno Laineen jälkeen, mutta vuodeksi 1952 hän laihdutti päävalmentaja Jukka Laaksosen kehotuksesta ja pääsi Helsingin olympialaisiin Suomen edustajaksi uuteen 63,5-kiloisten sarjaan.
Helsingin olympialaisissa Mallenius voitti ensimmäisessä ottelussaan Burman Stanley Majidin kolmannessa erässä teknillisellä tyrmäyksellä, vaikka hän ensimmäisessä erässä loukkasi pahasti vasemman kätensä ja kävi lattiassakin. Se oli kaikkien aikojen ensimmäinen suomalaisnyrkkeilijän olympialaisissa teknillisellä tyrmäyksellä saavuttama voitto. Toisessa ottelussaan Belgian Jean Paternottea vastaan Mallenius nyrkkeili vasen peukalo puudutettuna ja voitti pistein 2–1 (eräluvut 60–56, 60–57, 58–59). Välieräotteluun Neuvostoliiton Viktor Mednovia vastaan lääkäri ei enää päästänyt Malleniusta, joten hän sijoittui kolmanneksi ja sai palkintojenjaossa kunniakirjan. Vasta vuonna 1970 hänelle ja muille kolmanneksi sijoittuneille nyrkkeilijöille jaettiin pronssimitalit Messuhallissa järjestetyssä tilaisuudessa.
Olympialaisten jälkeen Malleniuksen peukalovamma todettiin luultua pahemmaksi: nivelkuppi oli hajonnut. Hänen nyrkkeilyuransa päättyi siihen. Muutamien vuosien ajan hän toimi vielä nyrkkeilyvalmentajana ja vuosina 1950–1954 seuransa Lappeenrannan Nyrkkeilijäin johtokunnassa. Hän valmistui Lappeenrannassa rakennusmestariksi ja muutti pysyvästi asumaan Harjavaltaan. Valmentajauransa päätteeksi hän toimi SVUL:n Satakunnan piirin valmentajana vuosina 1958–1960.
Opus Dei
Opus Dei on katolisen kirkon personaaliprelatuuri (sielunhoitoinstituutio). Sen virallinen nimi on Pyhän Ristin ja Opus Dein Prelatuuri. Opus Dein mukaan sen päätehtävä on opettaa, että kaikki on kutsuttu pyhyyteen ja tämä pyrkimys pyhyyteen voi toteutua arkielämässä ammatillisten ja muiden velvollisuuksien täyttämisessä.
Personaaliprelatuuri kuuluu roomalaiskatolisen kirkon institutionaaliseen rakenteeseen. Personaaliprelatuuri koostuu prelaatistaan, tämän avustavasta papistosta ja maallikoista. Personaaliprelatuurin juridinen muoto luotiin toisessa Vatikaanin kirkolliskokouksessa erityisten sielunhoidollisten tehtävien hoitamiseksi. Prelaatin eli johtajan nimittää paavi mutta sen valitsee Opus Dein yleiskokous. Tämänhetkinen prelaatti on mons. Fernando Ocáriz edellisen prelaatin Javier Echevarrían kuoltua 12.12.2016.
Vuonna 2015 Opus Deihin kuului 93 986 jäsentä. Heistä 91 892 on maallikkoja ja 2 094 pappeja. Jäsenistä noin 40 asuu Suomessa. Opus Dein jäseninä on kaksi kardinaalia ja 40 piispaa. Pyhän Ristin pappisyhteisöön, joka on Opus Deihin sidoksissa oleva yhteisö, kuuluu lisäksi noin 4 000 pappia. Papeista noin puolet kuuluu Opus Deihin ja loput kuuluvat omaan paikalliseen hiippakuntaan. Noin 70 % Opus Dein jäsenistä asuu omissa kodeissaan ja he muodostavat perinteisiä katolisia perheitä. Jäsenistä 30 % elää selibaatissa. Heistä suurin osa asuu Opus Dein keskuksissa.
Opus Dei järjestää koulutustilaisuuksia siitä, miten katolinen spiritualiteetti soveltuu arkielämään. Henkilökohtaisten sosiaalitöiden lisäksi, monet Opus Dein jäsenet ovat perustaneet ja edesauttavat yliopistoja, opiskelijakoteja, kouluja, kotitalous- ja sosiaalialan oppilaitoksia.
Opus Deitä on kuvattu katolisen kirkon eniten kiistaa aiheuttavaksi voimaksi.
Suomessa on noin 40 Opus Dein jäsentä. Asuinkeskuksia on kaksi naisille ja kaksi miehille. Niissä asuu kussakin noin kymmenen numeraaria.
Perustaja ja historia
thumb|center|600px|Opus Dei levisi ensiksi Euroopan katolisissa maissa ja Pohjois-Amerikassa. Espanjalainen pappi Josemaría Escrivá de Balaguer perusti Opus Dein 2. lokakuuta 1928 ollessaan 26-vuotias. Escrivá koki nähneensä jumalallisen näyn, jossa hän näki Opus Dein ja antoi järjestölle nimen Opus Dei korostaakseen Jumalan osuutta järjestön synnyssä. 16 kuukautta tämän jälkeen, 14. helmikuuta 1930, hän perusti sen naisjaoston, Escriván mukaan Jumalan pyynnöstä. Opus Dei saavutti jalansijaa opiskelijoiden joukossa ja Madridin työläiskaupunginosissa. Se levisi muutamassa vuodessa muille yhteiskunnan tasoille sekä muihin kaupunkeihin. Jo vuonna 1935 perustaja aikoi laajentaa toimintaa Ranskaan, mutta Espanjan sisällissota ja toinen maailmansota estivät tämän aikomuksen toteuttamisen. Vuonna 1946 Opus Dei aloitti toiminnan Portugalissa ja pian maailmansodan loputtua myös Isossa-Britanniassa, Italiassa, Ranskassa, Irlannissa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa.
Josemaría Escrivá muutti vuonna 1946 pysyvästi Roomaan, jonne hän perusti Opus Dein päämajan, sillä hän halusi korostaa Opus Dein hengen universaalisuutta. Hän kirjoitti ensimmäisille jäsenille kuusi vuotta Opus Dein perustamisen jälkeen: “On tärkeää korostaa, että emme ole ajallisesti rajoittunut ilmiö kirkon ja kristillisyyden historiassa. Opus Dei ei ole syntynyt korjaamaan jonkin maan tai aikakauden hätätilannetta, sillä Jeesus haluaa pikemminkin Opus Dein olevan alusta lähtien olennaisesti maailmanlaajuinen, olennaisesti katolinen.”
Vuodesta 1950 lähtien Opus Dei laajeni voimakkaasti. Toimintakeskuksia syntyi Saksaan, Alankomaihin, Argentiinaan, Kanadaan, Venezuelaan ja muihin Länsi-Euroopan ja Amerikan maihin. Sen jälkeen seurasivat Japani, Filippiinit, Nigeria, Australia, Kenia, Kongo, Norsunluurannikko, Hongkong, Singapore, Ruotsi (1984), Taiwan, Suomi (1987), sen jälkeen mm. Puola (1989), Unkari ja Tšekki (1990), Intia, Israel, Liettua (1993) ja Viro (1996). Vuonna 2015 Opus Deissä oli jäseniä jo 91 892.
Josemaría Escrivá de Balaguer kuoli Roomassa 26. kesäkuuta 1975. Toimiin hänen pyhäksi julistamisekseen ryhdyttiin 19. helmikuuta 1981 Roomassa 69 kardinaalin ja noin 1 300 piispan pyynnöstä. 9. huhtikuuta 1990 paavi Johannes Paavali II julisti sankarillisiksi hänen kristilliset hyveensä ja 6. heinäkuuta 1991 paavi julisti erään hänen esirukoustensa ansioksi luetun parantumisen luonteeltaan ihmeeksi. Johannes Paavali II julisti Roomassa Opus Dein perustajan autuaaksi 17. toukokuuta 1992 ja pyhäksi 6. lokakuuta 2002.
Perustajan ensimmäiseksi seuraajaksi valittiin 15. syyskuuta 1975 mons. Alvaro del Portillo, joka oli työskennellyt muutaman kymmenen vuotta Opus Dein yleissihteerinä. Hän johti Opus Deitä 28. marraskuuta 1982 saakka sen yleispresidenttinä ja sen jälkeen paavin nimeämänä prelaattina, jolloin Opus Deistä tehtiin personaaliprelatuuri. Portillo menehtyi vuonna 1994. Seuraajaksi valittiin espanjalainen piispa Javier Echevarría Rodríguez, joka oli prelaatti kuolemaansa 12.12.2016 asti. Nykyään prelaattina toimii Fernando Ocáriz. Hänet valittiin Opus Dein prelaatiksi 23. tammikuuta 2017.
Opus Dei sai vuodesta 1943 asteittain kaikki tarpeelliset katolisen kirkon hyväksymiset, kunnes vuonna 1982 Opus Dein asettaminen personaaliprelatuuriksi toi sille kirkko-oikeudellisen muodon, johon perustaja oli pyrkinyt.
Prelatuurin peruskirjassa, joka on apostolinen konstituutio alkusanoin “Ut sit” (28.11.1982), paavi Johannes Paavali II sanoo: “Hyvin suuressa toivossa kirkko kääntää huomionsa ja äidillisen huolenpitonsa Opus Deihin, joka perustettiin Jumalan palvelijalleen Josemaría Escriválle antaman innoituksen johdosta 2. lokakuuta 1928 Madridissa, jotta se olisi aina pätevä ja tehokas väline pelastustehtävässä, jota kirkko toteuttaa maailman elämän puolesta.”
Rakenne
Opus Dein jäsenet kuuluvat kaikkiin yhteiskuntaluokkiin. Jäsenistöllä ei ole mitään tunnusmerkkejä, eikä mitään ulkonaisia elämäntapoja erityisesti suositella. Jäsenistä asuu Euroopassa noin 60 % ja Amerikoissa noin 35 %. Katolisen kirkon tradition mukaisesti Opus Dein jäseneksi pääsee koettuaan vokaation eli Jumalan antaman sisäisen kutsun järjestön jäseneksi rukouksen ja mietiskelyn tuloksena.
Suurin osa Opus Dein jäsenistä eli noin 70 % on supernumeraareja. He asuvat omassa kodissaan ja ovat yleensä naimisissa. Jäsenmaksua ei ole vaan supernumeraarit antavat palkastaan, mitä näkevät parhaaksi. Sen lisäksi noin 30 % jäsenistä on selibaatissa eläviä ihmisiä, joihin kuuluu numeraareja ja assosiaateja ja pappeja. Assosiaatit asuvat oman perheensä kanssa, yksin tai ystävien kanssa kun taas numeraarit asuvat yleensä Opus Dein keskuksissa, jotka jakautuu sukupuolen mukaan naisten tai miesten keskuksiin. Numeraarit ovat yleensä korkeasti koulutettuja henkilöitä ja he tukevat palkallaan oman keskuksensa toimintaa ja muita Opus Dein aloitteita. Myös assosiaatit tukevat Opus Dein toimintaa omien mahdollisuuksiensa mukaan kun taas numeraariassistentit ovat täysin yhteisölle omistautuneita, selibaatissa eläviä naisia, jotka asuvat ja tekevät työnsä Opus Dein keskuksessa.
Pyhän Ristin pappisyhteisö on Opus Dein prelatuuriin sidoksissa oleva yhteisö, johon kuuluu tällä hetkellä noin 4 000 pappia. Se koostuu sekä prelatuuriin kuuluvista papeista, että hiippakuntapapeista ja -diakoneista. Hiippakuntiin kuuluvien pappien riippuvuus oman hiippakuntansa piispasta ei kuitenkaan muutu millään tavoin piispan pysyessä heidän ainoana kirkollisena esimiehenään. Prelatuuriin kuuluvat papit ovat aina ennen pappiskoulutustaan ja -vihkimistään olleet Opus Dein numeraarijäseniä ja tyypillistä heille, kuten muillekin numeraareille, on korkea, ennen teologista koulutusta hankittu akateeminen koulutus.
Opus Deillä on myös avustajia, jotka tukevat sen tehtävää rukouksillaan, työllään ja avustuksillaan. Avustajat eivät kuulu prelatuuriin, eivätkä he kaikki ole katolilaisia tai edes kristittyjä. Avustajat saavat halutessaan yhteisöltä sielunhoidollista tukea ja uskonnonopetusta mutta heitä ei velvoita mikään.
Vaikka työn pyhittäminen on Opus Deissä keskeinen pyhityselämän ja apostolaatin toteuttamisen muoto ei Opus Dein mukaan järjestön jäsenyys ja työ kytkeydy toisiinsa, eikä järjestö neuvo jäseniään ammatillisissa asioissa. Opus Dei ei myöskään rajoita jäsenten mielipiteitä tai poliittista toimintaa. Opus Dein perustaja Escrivá de Balaguer kirjoitti vuonna 1930:
Opus Deihin voi liittyä aikaisintaan 18-vuotiaana. Uusi jäsen liittyy aina yhden vuoden määräaikaisella sopimuksella. Viiden peräkkäisen vuoden päästä eli aikaisintaan 23-vuotiaana, jäsenyys voidaan vahvistaa pysyvästi. Opus Dein jäseneksi liittyvä sitoutuu erinäisiin velvoitteisiin.
Spiritualiteetti
Opus Dein jäsenten hartauksiin kuuluvat muun muassa osallistuminen messuun, rukoilun harjoittaminen esimerkiksi ruusukon avulla, Evankeliumin tai muiden hengellisten kirjojen lukeminen, päivän omistaminen Jumalalle herättyään lausumalla »Serviam», ja kolmen Ave Maria -rukouksen lausuminen ennen nukkumaanmenoa. Pitkin päivää Opus Dein jäsenet rukoilevat spontaanisti kiitollisuuden osoituksilla Jumalalle tai muilla rukouksilla. Päivän lopussa heillä on tapana tehdä omantunnon tutkiskelua, jossa jokainen yksityisesti kiittää Jumalaa siitä hyvästä, jota on tehnyt, ja pyytää anteeksi virheistään. Keskeistä Opus Dein hengellisyydessä on työn suorittaminen mahdollisimman hyvin ja sen omistaminen Jumalalle.
Järjestön tärkein päämäärä on tavallisen arkielämän pyhittäminen. Opus Dein mukaan pyhyys ei ole vain tiettyjen poikkeavien yksilöiden etuoikeus, vaan se on kenen tahansa saavutettavissa. Pyhittämisellä tarkoitetaan lähestymistä Jumalaan. Opus Dei korostaa jäsenten työn merkitystä ja kannustaa jäseniään ahkeraan työntekoon. Perustana tälle on Raamatun ilmoitus siitä, että Jumala loi ihmisen tekemään työtä (1. Moos. 2:15). Piispainkongregaation selvityksessä (23.8.1982, II b, julk. 28.11.1982) sanotaan muun muassa, että “prelatuuriin liittyvät maallikot eivät siirry uuteen teologiseen eivätkä kirkko-oikeudelliseen asemaan; he pysyvät tavallisina uskovaisina maallikoina ja käyttäytyvät tämän mukaisesti kaikissa toimissaan ja erityisesti apostolaatissaan.” Opus Dein jäsenet toteuttavat apostolaattiaan oman arkisen työnsä kautta ja heille tyypillisen maallikkoelämän rajoissa. Opus Deillä ei ole munkkeja tai nunnia, ja sen jäsenistä vain noin 2 % on pappeja. Paavi Johannes Paavali II kutsuikin Escriváa, Opus Dein prelaattia, “tavallisen elämän pyhimykseksi”.
Opus Dein opetuksen mukaan jäsenet eivät ole ihmisiä, jotka eläessään maailmasta vetäytyneinä palaavat siihen toimiakseen työntekijöinä. He ovat työntekijöitä, joilla on ammatilleen ominainen ammatti-ihanne. Opus Dein mukaan heidän työnsä ja toimintansa kollegoiden kanssa on tie kohti Jumalaa.
Kiistelty Opus Dei
thumb|300px|Piikikkäästä rautalangasta koostuvaa [[cilice|cilice-hihnaa käytetään katumusharjoituksissa.]] thumb|250px|Da Vinci -koodi on herättänyt paljon keskustelua aiemmin tuntemattomasta Opus Deistä. Opus Deitä kritisoitiin sen alkuvuosina salamyhkäisyydestä. Opus Dein perustaja Escriva kehotti niitä, jotka seurasivat häntä olemaan diskreettejä Opus Deistä siihen asti, kun järjestö saisi ensimmäisen juridisen muotonsa. Vuonna 1982 paavi Johannes Paavali II asetti Opus Dein Katolisen kirkon personaaliprelatuuriksi ja mahdollisti siten sen maailmanlaajuisen toiminnan.
Tiukkaan elossa pysyvä virheellinen väite on se, että 80-luvulla Sveitsin oikeus olisi todennut Opus Dein olevan salainen järjestö. Totuus on kuitenkin päinvastainen. Sveitsin liittotasavallan tuomio-oikeus vahvisti alemman instanssin päätöksen siitä, että Opus Deillä ei ole salaisia toimintatapoja.
Usein väitetään, että Opus Deillä on liiallinen valta katolisessa kirkossa. Kritiikkiin siitä, että järjestöllä olisi paljon valtaa Vatikaanissa, Opus Deistä on vastattu, että kardinaaleista vain kaksi ja 4 500 piispasta vain 40 on Opus Dein jäseniä.
Jimmy Piersall
thumb|Jimmy Piersall James Anthony ”Jimmy” Piersall (14. marraskuuta 1929 Waterbury, Connecticut – 3. kesäkuuta 2017 Wheaton, Illinois) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (takakenttämies keskellä, center fielder).
Opus Dei
Kiistelty Opus Dei
Opus Deitä on kritisoitu myös liiallisesta varallisuudesta. Kuitenkin katolisen journalistin John L. Allenin mukaan Opus Dein varallisuus kaikki sen omistamat kiinteistöt mukaan lukien on noin 2,8 miljardia dollaria, eli noin 30 000 dollaria jokaista jäsentä kohti.
Jimmy Piersall
Piersall syntyi Waterburyssä, Connecticutissa. Hän pelasi ensimmäisen Major League Baseball -ottelunsa 7. syyskuuta 1950 ja viimeisensä 1. toukokuuta 1967. Hänen joukkueinaan olivat:
Hän oli All Star -pelaajana vuosina 1954 ja 1956, ja hänet palkittiin Gold Glovella vuosina 1958 ja 1961. Hänellä oli kaksisuuntainen mielialahäiriö. Robert Mulligan ohjasi hänestä kertovan elokuvan Fear Strikes Out (1957), jossa baseballtähteä esitti Anthony Perkins.
Opus Dei
Kiistelty Opus Dei
Organisaatiota on syytetty myös vaikuttamisesta politiikkaan, etenkin Francisco Francon totalitaristisessa hallituksessa Espanjassa 1939 - 1975. Toisaalta Opus Dein perustaja totesi, etteivät ”koskaan Opus Dein esimiehet voi määrätä poliittisia tai ammatillisia kriteereitä veljilleen”.Hänen mukaansa “Sellainen Opus Dei, jolla olisi poliittinen kanta, on mielikuvitusta, joka ei koskaan ole ollut olemassa eikä koskaan voisi olla olemassa: jos tämä mahdoton tilanne kävisi toteen, Opus Dei purettaisiin saman tien”. 60-luvulla Opus Dein yleisneuvosto lähetti asiasta tiedotteen, jossa todetaan, että “''Opus Dein jäsenet ovat täysin vapaita ajattelemaan vapaasti poliittisista aiheista ja osallistumaan politiikkaan, samalla tavoin kuin kuka tahansa katolilainen. Järjestöön mahtuu ihmisiä eri poliittisista leireistä, jopa ristiriitaisista kannoista. Samalla heidän saavutuksensa tai epäonnistumisensa eivät kuulu Opus Deihin. Olkoon siis selkeää: Opus Dei ei ole sidottuna mihinkään hallintoon tai poliittiseen ideologiaan''.” Myös Francon aikana Opus Dein jäseniä oli yhtäläisesti molemmista leireistä eli sekä Francon kannattajista että vastustajista.
Mitch Harris
Mitch Harris (s. 31. lokakuuta 1970 New York, Yhdysvallat) on brittiläisen grindcore/death metal -yhtye Napalm Deathin kitaristi. Hän syntyi New Yorkissa, muutti sieltä Las Vegasiin ja asuu nykyään Wolverhamptonissa Englannissa. Harris aloitti uransa Righteous Pigs -nimisessä grindcore/hardcore punk -yhtyeessä.
Opus Dei
Kiistelty Opus Dei
Opus Dei ei edusta mitään poliittista kantaa ja pidättäytyy antamasta äänestyssuosituksia. Sen järjestämiin kulttuuritilaisuuksiin kutsutaan edustajia useista eri puolueista. Näiden tilaisuuksien aiheet eivät kuitenkaan ole poliittisia.
Dan Brownin jännitysromaani Da Vinci -koodi antoi 2000-luvun alussa sellaisen kuvan Opus Deistä, että se synnytti hämmennystä. Kirjassa esiintyy albiinomunkki Silas, joka on Opus Dein jäsen. Opus Deihin ei kuitenkaan kuulu munkkeja, ja kirja sisältää paljon fiktiota. Kirjan ansiosta kuitenkin ennen melko tuntematon ja pieni organisaatio tuli maailmanlaajuiseen tietoisuuteen.
Joidenkin jäsenten katumusnauhan ja -vihtan käyttöä on usein kritisoitu. Useat jäsenet harjoittavat muutenkin katumusta esimerkiksi nukkumalla epämukavasti. Tällaisilla katumusharjoituksilla on katolisessa kirkossa pitkät perinteet. Opus Deissä on sallittua ainoastaan katumusharjoitukset, joista ei ole ruumiillista haittaa. Katumusnauha ei siis vahingoita ihoa, ei aiheuta veren vuotamista tai arpia tai muita pysyviä näkyviä jälkiä ja samoin on muiden katumusharjoituksien kanssa.
Opus Deitä on joissakin maissa syytetty myös aggressiivisesta jäsenhankinnasta. Esimerkiksi jäsenet ovat raportoineet järjestölle säännöllisesti ystävistään, jotka voisivat mahdollisesti liittyä Opus Deihin Järjestö on myös kannustanut jäseniään luomaan sosiaalisia kontakteja, joiden tarkoitus on edesauttaa jäsenmäärän lisäämistä.
On sanottu, että naisten asema järjestössä on heikko muun muassa sen takia, että katolilaisena järjestönä Opus Dei ei hyväksy naispappeutta. Naisten ja miesten toiminta on usein eristettyä lukuun ottamatta aviopareille suunnattuja tilaisuuksia. Paitsi pappeuden kohdalla, kaikissa muissa Opus Dein virka-asemissa on vastaavia päättäviä elimiä naisille ja miehille.
Opus Dei Suomessa
Opus Dei on toiminut Suomessa vuodesta 1987 lähtien. Suomessa on yksi miesten ja kaksi naisten asuinkeskusta ja opiskelijakoti nuorille miehille. Asuinkeskuksissa asuu muutama kymmenen numeraaria. Supernumeraareja on Suomessa poikkeuksellisesti vain muutama, kun koko maailmassa heidän osuutensa jäsenistöstä on noin 70 %. Yhteensä suomalaisia jäseniä on noin neljäkymmentä, joista viisi pappia. Suurin osa Suomen keskuksissa asuvista numeraareista on taustaltaan ulkomaalaisia.
Suomen keskukset pyörittävät monia lapsille ja nuorille suunnattuja kerhoja, joihin osallistumista ei ole rajattu. Naisten keskus Vanhan Puiston Kulttuurikeskus pyrkii edistämään erilaisten kulttuurien tuntemusta järjestämällä monipuolista asiaa edistävää toimintaa kuten keskustelupiirejä eri kielillä, monikulttuurisia kokkausiltoja ja leivontakursseja. Keskukset myös pyytävät eri alojen asiantuntijoita keskuk­siinsa luennoimaan. Luennoille saa osallistua kuka tahansa, mutta pääsääntöisesti niille osallistuvat kuuluvat järjestön piiriin. Opis­kelijoille järjestetään opintopiirejä ja keskusteluiltoja. Keskukset tekevät myös sosiaalityötä, aivan kuten kirkkokin. Luonnollisesti keskuksissa on myös hengellisiä tilaisuuksia. , retriittejä, hengellistä opetusta ja sielunhoitoa.
Naisten keskus, Vanhan Puiston Kulttuurikeskus sijaitsee Lönnrotinkadulla, Helsingissä. Miesten keskus on nimeltään Kulttuurikeskus Bulevardi Foorumi. Se sijaitsee Helsingissä Fredrikinkadulla. Kulttuurikes­kuksen tiloissa on myös lukusali ja kirjasto. . Lisäksi Helsingin Töölössä sijaitsee nuorten miesten opiskelijakoti Tavasttähti, jota ylläpitävät jotkut Opus Dein jäsenistä. Opus Deihin kuuluvat naiset ylläpitävät opiskelijoiden ja nuorten kulttuurikeskusta, Silta-klubia, joka sijaitsee Helsingin Ruskeasuolla. Keskuksen tiloina toimii yksi kerrostalo ja se järjestää toimintaa lähis­töllä sijaitsevan kehitysvammaisille suunnatun koulun oppilaille. Muuta sosiaalityötä ovat esimerkiksi säännölliset vierailut vanhain­koteihin. Silta-klubille kuuluu myös Malminharjun leirikeskus Heinolassa, missä järjestetään kesäleirejä ja erilaisia kursseja nuorille.
Attilio Ruffini
Attilio Ruffini (31. joulukuuta 1925 Mantova – 23. kesäkuuta 2011 Rooma ) oli vanhassa kristillisdemokraattipuolueessa vaikuttanut italialainen poliitikko. Hän toimi maansa liikenne- (1976–1977), puolustus- (1977–1980) ja ulkoministerinä (1980).
Minna Kelhä
Minna Kelhä (s. 1969 Helsinki) on suomalainen virkamies ja nykyinen Opetushallituksen pääjohtaja. Koulutukseltaan Kelhä on filosofian tohtori.
Kelhä on Vasemmistoliiton jäsen ja toimi Paavo Arhinmäen erityisavustajana sekä myöhemmin vuosina 2016–2019 Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän pääsihteerinä. Hän työskenteli myös Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella kehittämispäällikkönä vuosina 2014 ja 2015. Ennen Opetushallituksen pääjohtajuutta Kelhä toimi opetusministeri Jussi Saramon valtiosihteerinä.
Minna Kelhä nimitettiin Opetushallituksen pääjohtajaksi kaudelle 7.6.2021–6.6.2026. Valtioneuvosto joutui vetämään nimitysesityksen alun perin pois, sillä oikeuskansleri Tuomas Pöystin mukaan nimitystä ei ollut perusteltu tarpeeksi vakuuttavasti. Esittelymuistiota täydennettiin ja nimitys tapahtui seuraavalla viikolla 27. toukokuuta 2021.
Suoritinväylä
Suoritinväylä (, FSB) on emolevyn dataväylä, joka kuljettaa informaatiota prosessorin ja piirisarjan pohjoissillan välillä.
Nikolai Thesleff
Nikolai Thesleff (15. syyskuuta 1851 Mikkeli – 4. kesäkuuta 1909 Antrea) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Suoritinväylä
Termi 'front-side bus' tuli käyttöön Intelin dokumentaatiossa Pentium Pron ja Pentium II:n julkaisun aikaan. Termiä voi käyttää myös erisnimenä näiden suoritinten väyläratkaisulle. Suoritinväylän nopeus oli tyypillisesti 100 MHz, myöhemmin 133 MHz ja halpamallina myydyissä Celeron-suorittimissa 66 MHz.
Nikolai Thesleff
Thesleffin vanhemmat olivat kenraalimajuri, kuvernööri Alexander Adam Thesleff ja Eugenia Amalia Thesleff ja puoliso vuodesta 1886 Matilda Johanna Iversen. Thesleff tuli ylioppilaaksi Viipurissa ja suoritti tuomarintutkinnon 1875, varatuomarin arvon hän sai 1878. Thesleff oli Viipurin hovioikeuden sihteeri vuodesta 1891 ja hovioikeudenasessori, mutta myös tilanomistaja.
Suoritinväylä
Kilpaileva AMD Athlon käytti Alpha 21264 -suorittimesta kotoisin olevaa EV6-väylää, joka käytti DDR-tekniikkaa, eli siirsi tietoa sekä kellopulssin nousevalla että laskevalla reunalla ja näin kaksinkertaisti tiedonsiirtonopeuden.
Nikolai Thesleff
Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899.
Suoritinväylä
Vuonna 2001 esiteltiin useiden yritysten konsortion kehittämä HyperTransport. AMD otti HyperTransportin käyttöön AMD Opteron -malleissa. Tekniikasta on esitelty kolme versiota AMD-suorittimille (mm. AMD Phenom ja Bulldozer). HyperTransportin seuraaja on Infinity Fabric, joka on jatkokehitystä ja yläjoukko HyperTransportin ominaisuuksille.
Intelin seuraava suoritinväylä oli Intel QuickPath Interconnect (QPI), joka esiteltiin 2008. Sen seuraava versio, QPI 1.1 on käytössä Sandy Bridge-EP:ssä (2011). QuickPathin on korvannut Intel UltraPath Interconnect (UPI).
Nykyisissä suorittimissa noin 2010-luvun alusta lähtien pohjoissillan sisältämä toiminnallisuus eli muistiohjain ja PCIe-väylä on integroitu suorittimeen. Suoritinväylän merkitys tällöin on pääasiassa kytkeä yhteen useita suorittimia monisuoritinjärjestelmissä.
Sweet Home Alabama
”Sweet Home Alabama” on kappale Lynyrd Skynyrdin toiselta levyltä Second Helping (1974) ja on yhtyeen tunnetuimpia hittejä. Kappale on esiintynyt myös monissa elokuvissa, kuten esimerkiksi Texasin moottorisahamurhat, Con Air – lento vapauteen, Joe Dirt, Forrest Gump, Purppuravyöhyke ja Sahara. Kappale löytyy myös videopeleistä Guitar Hero World Tour ja Singstar Legendat.
Vastaus Neil Youngille
”Sweet Home Alabama” tehtiin vastineeksi Neil Youngin kappaleeseen ”Southern Man”, joka käsitteli Yhdysvaltojen etelävaltioiden rasismia afroamerikkalaisia kohtaan. ”Sweet Home Alabamassa” kerrotaan etelävaltioiden hyvistä puolista ja todetaan mm. "... Hope Neil Young will remember / Southern man don't need him around ..." Laulaja Ronnie Van Zant esitti kappaleen yleensä Neil Young -paita yllään.
Neil Young ja Ronnie Van Zant huhuista huolimatta kunnioittivat toisiaan muusikkoina ja ystävinä. Neil Young on esittänyt kappaleen itsekin kerran vuonna 1977 Van Zantin kuoltua lento-onnettomuudessa.
Suomennos
Hannu Niskanen on suomentanut Sweet Home Alabaman nimellä Rautalampi. Sen on julkaissut coverina rautalampilainen Grand Merlin -yhtye.
Hamina
Hamina (, alun perin Vehkalahti ) on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Kymenlaakson maakunnan rannikolla. Asukasluku on 0. Hamina kuuluu Kotkan–Haminan seutukuntaan. Naapurikunnat ovat Kotka, Kouvola (Anjalankoski vuoteen 2008), Luumäki, Miehikkälä ja Virolahti.