cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Regressioterapia
Toimivuus
Jälleensyntymä on uskonnollinen näkemys, jota ei ole osoitettu todeksi. Regressioterapian toimivuudesta ei ole tieteellistä näyttöä, ja psykologit ovat arvostelleet käytäntöä toteamalla, että muistikuvat syntyvät terapiaistunnon aikana, terapeutin kannustuksen vaikutuksesta. Jälleensyntymään uskovat potilaat ”muistavat” aiempia elämiään huomattavasti muita todennäköisemmin. Robert Bakerin tutkimuksessa 60 koehenkilöä jaettiin kolmeen ryhmään. Ensimmäiselle ryhmälle kerrottiin, että kyseessä oli uusi terapiamuoto, joka paljastaisi heidän aiemmat elämänsä. Toiselle ryhmälle kerrottiin, ettei terapian toimivuudesta ollut takeita, ja kolmannelle ryhmälle, että terapia oli humpuukia eivätkä normaalit ihmiset muista aiempia elämiä. Ensimmäisen ryhmän jäsenistä 85 % ”muisti” terapian aikana aiempia elämiä, toisen ryhmän jäsenistä 60 % ja kolmannen ryhmän jäsenistä vain 10 %.
Terapian aikana syntyneet muistot tulkitaan merkeiksi aiemmista elämistä, mutta todennäköisemmin ne ovat valemuistoja, joissa yhdistyvät todelliset elämänkokemukset, mielikuvitus, väärät muistikuvat sekä hypnotisoijan suggestiot. Usein taustalla vaikuttaa uskomus torjuttuihin muistoihin, jotka katoavat tietoisesta tajunnasta mutta oireilevat alitajunnassa. Torjunnan olemassaolosta ei kuitenkaan ole tieteellistä näyttöä. Torjutut muistot eivät ole osa hindulaisuutta ja muita perinteisiä uskomusjärjestelmiä.
Vuonna 2017 julkaistun artikkelin mukaan regressioterapia on lääkärin etiikan vastaista, sillä jälleensyntymän olemassaolosta tai terapian hyödyistä ei ole tieteellistä näyttöä. Terapeutin kysymykset ovat usein johdattelevia, jolloin potilaalle kehittyy paine muistaa vastaavia tapahtumia. Terapia luo hyvin suurella todennäköisyydellä valemuistoja, jotka usein ovat traumaattisia, mikä voi aiheuttaa potilaalle huomattavaa haittaa. Regressioterapian tueksi esitetyt tapauskertomukset koostuvat satunnaisista anekdooteista, eikä kontrolliryhmiä käytetä. The Skeptic’s Dictionaryn mukaan aiempien elämien muisteleminen on terapeutille taloudellisesti edullista: regressioterapiassa käsitellään vuosien sijaan jopa useiden vuosisatojen aikaisia tapahtumia, ja laskutus tapahtuu istuntoihin käytetyn ajan mukaan.
Luis A. Cordónin (2005) mukaan regressioterapia olisi pelkästään harmiton villitys, ellei sitä käytettäisi todellisten psyykkisten sairauksien hoitoon. Ongelmallista on hänen mukaana myös potilaan kannustaminen harhakuvitelmiin. Muistojen aitoutta todistellaan toisinaan sillä, että niissä esiintyy seikkoja, joita potilas ei voisi muuten tietää. Tarkemmat tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että kyse on kryptomnesiaksi kutsutusta ilmiöstä. Valemuistojen erottaminen oikeista muistoista on Cordónin mukaan mahdotonta ja niistä eroon pääseminen vaikeaa.
Airliners.net
300px|thumb|right|Airliners.netin logo Airliners.net on ilmailuaiheinen Internet-sivusto, joka sijaitsee Luulajan teknillisen yliopiston palvelimella. Sivuston perusti ruotsalainen Johan Lundgren vuonna 1997 hänen edellisen sivustonsa, vuonna 1994 perustetun Pictures of Modern Airlinersin seuraajaksi. Sivustolla on mm. keskustelupalsta, chat-huone, tietoja ja historiaa eri lentokonetyypeistä sekä laaja ilmailuaiheisten valokuvien kuvapankki, jonne kuka tahansa voi lisätä omia valokuviaan.
Vuonna 2007 Airliners.net myytiin Demand Media -yhtiölle.
Hurjapäät: Tokio Drift
Hurjapäät: Tokio Drift on Hurjapäät-elokuvasarjan kolmas elokuva, joka julkaistiin vuonna 2006. Elokuva on sarjan kolmas, mutta sen tapahtumat sijoittuvat elokuvien Fast & Furious 6 ja Fast & Furious 7 väliin.
Arvioita
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä elokuvasarjan kolmas osa Hurjapäät: Tokio Drift on vähintäänkin yhtä tympeä tapaus kuin edeltäjänsä: päätöntä kaahailua, häpeämätöntä tuotesijoittelua sekä asenteiltaan ala-arvoista ja mainosvideolta näyttävää eksploitaatioviihdettä. ”Miehen kunnia mitataan sillä, miten hyvin hän onnistuu nolaamaan kilpakumppaninsa. Naiset ovat pikkupukeisia palkintoja, pelkkää kauppatavaraa siinä missä autotkin tässä sovinistisessa, rasistisessa ja typerää piittaamattomuutta ihailevassa elokuvassa.”
Alavieskan kirkko
thumb|240px|Alavieskan toinen kirkko ja ensimmäisestä kirkosta säilynyt kellotapuli Alavieskan kirkko on Alavieskan seurakunnan kirkko Alavieskan keskustaajamassa.
Nykyinen, järjestyksessään Alavieskan neljäs kirkko, valmistui 1948. Tiilestä rakennetun perinteistä muotokieltä edustavan pitkäkirkon on suunnitellut rakennustoimisto J. Karvonen Oulusta.
Alavieskan kappeliseurakunta perustettiin 1782. Seurakunta oli osa Kalajoen emäseurakuntaa. Itsenäiseksi seurakunnaksi Alavieska erotettiin 1879.
Alavieskan ensimmäinen kirkko, joka sijaitsi Kalajoen rannalla Tikkakosken partaalla, rakennettiin jo 1651. Nykyisen kirkon vieressä seisova pohjalainen renessanssitapuli rakennettiin 1730-luvulla ensimmäisen kirkon peruskorjauksen yhteydessä.
Korjaustöistä huolimatta vanha kirkko todettiin 1787 korjauskelvottomaksi ja uusi kirkko rakennettiin nykyisen kirkon paikalle 1795. Vanha kellotapuli siirrettiin uuden kirkon viereen. Toisen kirkon suunnitteli kalajokinen Simon Silvén. Puiseen ristikirkkoon mahtui 800 henkilöä. Uuteen kirkkoon siirrettiin vanhan kirkon Erik Westzynthius vanhemman maalaukset. Alttariseinälle maalasi kirkkomaalari Thomas Kiempe viiden eri raamatuntapahtumia kuvaavan maalauksen muodostaman kokonaisuuden. Kirkon korjaustöissä 1908–1909 Westzynthius vanhemman kuvat siirrettiin kirkosta varastoon, mikä pelasti ne, kun Alavieskan toinen kirkko tuhoutui salamaniskun aiheuttamassa tulipalossa 2. toukokuuta 1916. Kirkosta pystyttiin pelastamaan vain kattokruunut ja seinälampetit.
Vakuutusrahojen avulla seurakunta pystyi rakentamaan vain väliaikaiseksi tarkoitetun "lautakirkon", joka palveli kirkkona lopulta yli 30 vuotta. Nykyistä kirkkoa alettiin suunnitella 1938. Rakennustyöt aloitettiin 1939, mutta sotien ja niiden jälkeisen rakennustarvikepulan vuoksi kirkon valmistuminen viivästyi. Kirkko vihittiin käyttöön 19. joulukuuta 1948.
Alttaritaulun sijasta Alavieskan kirkossa on puusta veistetty krusifiksi, jonka teki itseoppinut taiteilija Hugo Kähtävä Alavieskan Kähtävänkylästä 1948. Kähtävä on myöhemmin tehnyt kirkkoon Hyvä Paimen -nimisen veistoksen. Kangasalan urkutehtaan rakentamat 18-äänikertaiset urut ovat vuodelta 1948.
Vladimir Mendelssohn
Vladimir Mendelssohn (29. marraskuuta 1949 Bukarest, Romania – 13. elokuuta 2021 Haag, Alankomaat ) oli romanialainen säveltäjä, alttoviulisti ja pedagogi.
Ura
Vladimir Mendelssohn syntyi musikaaliseen perheeseen ja opiskeli Bukarestissa alttoviulunsoittoa ja sävellystä. Hän oli isänsä säveltäjä-kapellimestari Alfred Mendelssohnin puolelta sukua Felix Mendelssohnille.
Linda Karlström
Linda Karlström on suomalainen verkkovaikuttaja. Hän asuu ruotsinkielisellä Pohjanmaalla Kruunupyyssä. Hän pitää rokotevastaista sivustoa vaccin.me ja toimii näkyvästi rokotteidenvastaisessa liikkeessä. Ruotsalainen yhdistys Vetenskap och Folkbildning valitsi hänet vuoden 2020 harhaanjohtajaksi tammikuussa 2021.
Vladimir Mendelssohn
Ura
Suomessa Mendelssohn oli Kuhmon kamarimusiikkifestivaalien vakituinen muusikkovieras, ja hän toimi tapahtuman taiteellisena johtajana elokuusta 2005.
Linda Karlström
Karlström on viiden lapsen kotiäiti. Hän valmensi telinevoimistelijoita. Vuonna 2021 Voimisteluliitto jätti hänet rankaisematta juutalaisvastaisista ja holokaustia vähättelevistä kommenteista, mutta hänen valmennustoimintansa IK Kronan -seurassa on päättynyt. Hän levittää rokotteidenvastaista viestiä luennoilla, lehtien yleisönosastokirjoituksissa ja bloginsa kautta.
Vladimir Mendelssohn
Ura
Vladimir Mendelssohn sävelsi lukuisia teoksia muun muassa sinfonia- ja kamariorkesterille sekä soolosoittimille ja teki monien balettien ja elokuvien musiikin.
Sittemmin Mendelssohn asui Pariisissa. Hänellä oli pianistivaimo ja poika.
Anžalika Ahurbaš
Anžalika Ahurbaš (,, s. 17. toukokuuta 1970, Minsk) on valkovenäläinen malli ja laulaja. Hän syntyi Minskissä ja voitti vuonna 1988 ”Miss Valko-Venäjä” -tittelin. Vuosina 1990–1995 hän kuului yhtyeeseen Verasy. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin titteli ”Miss Photo USSR”. Verasysta lähdettyään Ahurbaš on julkaissut useita menestyksekkäitä singlejä ja muutaman albumin. Hän asuu nyt Moskovan lähistöllä sijaitsevassa Koroljovissa, ja hänellä on kolme lasta.
Linda Karlström
Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n kaksi toimittajaa soluttautui Karlströmin toimintaan ja teki osin salaa kuvatun dokumentin Dokument inifrån: Vaccinkrigarna, jonka SVT esitti joulukuussa 2020. Dokumentin salaa kuvatuissa kohtauksissa paljastuu, että Karlström pitää rokotteita uuteen maailmanjärjestykseen pyrkivän juutalaisen valtaeliitin huijauksena. Dokumentissa Karlström myös kiistää holokaustin ainakin osittain ja pitää sitä lavastettuna. Hänen mukaansa se keksittiin, jotta ei paljastuisi, kuinka juutalaiset hallitsevat maailmantapahtumia. Karlström haastoi Ruotsin valtion oikeuteen, koska katsoi yksityiselämäänsä loukatun, ja maaliskuussa 2023 Tukholman käräjäoikeus määräsi maksettavaksi hänelle 100 000 kruunun korvauksen. Hän ja valtio saavat kuitenkin vastata omista oikeudenkäymiskuluistaan. Käräjäoikeuden mukaan Karlström esitti tarkoituksetonta todistelua erilaisista salaliittoteorioista ja siten aiheutti tuomioistuimelle turhaa työtä. Ruotsin valtio valittaa tuomiosta.
Anžalika Ahurbaš
Euroviisuedustajuus
Anžalika Ahurbaš valittiin Valko-Venäjän edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 2005. Alun perin kilpailukappaleeksi valittiin Beslanin koulukaappausta käsittelevä ”Boys And Girls”. Laulu sai kuitenkin Euroopassa huonon vastaanoton, ja Valko-Venäjä antoi Ahurbašin poikkeuksellisesti laulaa Kiovassa eri kappaleen. Lopulta kilpailukappaleeksi valittiin kreikkalaisen Nikos Terziksen säveltämä dance-kappale ”Love Me Tonight”. Se kuitenkin putosi jo semifinaalissa.
Seppo Kimanen
thumb|upright|Seppo Kimanen esiintymässä [[Helsingin kirjamessut|Helsingin kirjamessuilla 2013.]] Seppo Tapani Kimanen (s. 7. helmikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen sellisti. Hän kävi keskikoulun ja osan lukiota Joensuun lyseossa. Hän opiskeli Prahan konservatoriossa 1966, Pariisin konservatoriossa 1967–1969 ja suoritti sellonsoiton opintoja Detmoldin musiikkiakatemiassa Länsi-Saksassa 1969–1970.
Kimanen soitti ensikonsertin 1969, toimi Turun musiikkiopiston lehtorina 1971–1974 ja Radion sinfoniaorkesterin kolmantena soolosellistinä 1974–1977. Kimanen perusti vuonna 1970 viulisti Yoshiko Arain kanssa Kuhmon kamarimusiikkifestivaalin. Hän toimi myös sen taiteellisena johtajana 1970–1977 ja 1980–2005. Vuonna 2006 häntä seurasi Vladimir Mendelssohn. Vuodesta 1976 vuoteen 1979 Kimanen toimi Helsingin juhlaviikkojen johtajana. Taiteen keskustoimikunnan taiteilijaprofessorina hän toimi 2000–2005. Hän johti Lontoon Suomi-instituuttia vuodesta 2005 vuoteen 2007 ja siirtyi 1. syyskuuta 2007 lehdistövirkamieheksi Suomen Tokion suurlähetystöön. Kimanen on ollut vuodesta 2010 alkaen Kauniaisten musiikkijuhlien taiteellinen johtaja.
Kimanen soittaa Jean Sibelius -kvartetissa. Hän on toiminut useiden musiikkijuhlien taiteellisena neuvonantajana ja esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla maailmaa vuodesta 1973. Vuonna 2005 Kimanen sai Suomen Säveltäjät ry:n Madetoja-palkinnon ja Metsämiesten säätiön Luonnotar-palkinnon. Hän toimi EU:n Euroopan kulttuuripääkaupungit vuonna 2011 valintalautakunnan jäsenenä vuonna 2007. Kimanen on kirjoittanut kolumneja Kainuun Sanomiin vuodesta 1988 lähtien, Turun Sanomiin vuodesta 1997, Rondo-lehteen vuodesta 2003 ja Etelä-Suomen Sanomiin vuodesta 2005 lähtien. Kimaselta on ilmestynyt myös kaksi kirjaa: Kimasen lento ja Kamarimusiikin kauneus.
Kimanen sai professorin arvonimen vuonna 1999. Hän sai myös Pro Finlandia -mitalin 1986, Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1992 ja Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinnon 1989.
Seppo Kimasen puoliso on viulisti Yoshiko Arai.
Svend Åge Madsen
Svend Åge Madsen (1939 Århus, Tanska) on tanskalainen kirjailija.
Madsen on saanut tuotantoonsa vaikutteita ranskalaisesta antiromaanista, joka ilmentää fiktion ja identiteetin problematiikkaa. Myöhemmin hän on harrastanut kielellistä kokeilua erilaisten esikuvien mukaan.
Kalervo Puskala
Ossi Kalervo Aatos Puskala (30. maaliskuuta 1934 – 27. tammikuuta 2021 Seinäjoki ) oli suomalainen valokuvaaja.
Hän aloitti kuvaamisen 18-vuotiaana ja toimi valokuvaajana Jurvassa vuodesta 1953.
Vuonna 1971 hän sai muotokuvistaan brittiläisen Royal Photographic Societyn ARPS-arvon. Hänet palkittiin valokuvataiteen valtionpalkinnolla kaksi kertaa (1973 ja 1977 ) ja hän sai valtion taiteilijaeläkkeen. Hän kuvasi mustavalkofilmille kuolemaansa saakka.
Puskala tunnettiin myös järjestötoiminnastaan ja työstään Jurvan kulttuurielämän eteen, mistä hyvästä hänet palkittiin kotiseutuneuvoksen arvonimellä. Esimerkiksi Pohjanmaan valokuvakeskus perustettiin Puskalan aloitteesta.
Dawn
Dawn voi viitata seuraaviin:
Pepa Päivinen
Pertti ”Pepa” Päivinen (s. 2. kesäkuuta 1955) on suomalainen jazzmuusikko ja saksofonisti. Hänen pääsoittimensa on baritonisaksofoni, mutta hän hallitsee sen lisäksi basso-, tenori- sekä sopraanofonin, klarinetin, bassoklarinetin sekä erilaisia huiluja.
Päivinen aloitti huilunsoiton 12-vuotiaana Vantaan musiikkiopistossa, opettajanaan Seppo ”Paroni” Paakkunainen ja 14-vuotiaana saksofoninsoiton Viipurin Työväen Soittajissa. Varhaisia vaikutteita olivat silloiset rockyhtyeet Soulset, Tasavallan Presidentti ja ulkomaisista Colosseum ja Blood, Sweat & Tears. Jazzista Päivinen sanoo kiinnostuneensa 16–17-vuotiaana. Vuonna 1975 Päivinen ryhtyi opiskelemaan Oulunkylän pop- & jazzopistossa saksofoniopettajanaan Juhani Aaltonen ja sovitustekniikan opettajana Kaj Backlund. Päivinen siirtyi ammattilaiseksi 1970-luvun alussa ja liittyi Sami Hurmerinnan Taivaanvuoheen. Hän kiersi keikoilla Tapani Kansan ja Arto Sotavallan yhtyeissä. Jukka Tolonen Bandin (JTB) mukana Päivinen kiersi Eurooppaa vuosikymmenen lopulla. 1980-luvulla hän tutustui Edward Vesalaan, jonka Sound & Fury -toimintaan hän otti osaa vuodesta 1984 lähtien. Päivinen soitti myös useilla Vesalan levyillä.
Päivinen soittaa myös muun muassa UMO:ssa, oli mukana Saxperiment-saksofonikvartetissa ja osallistui yhdysvaltalaisen saksofonistin Anthony Braxtonin Ensemble Braxtonian kiertuekokoonpanoon. Vesalan tukemana ilmestyi vuonna 1997 Päivisen ensimmäinen sooloalbumi Saxigon. Sillä soittivat Päivinen, Vesala, kosketinsoittaja Iro Haarla ja kitaristi Jouko ”Jimi” Sumén. Seuraavat levyt ilmestyivät Pepa Päivinen Trion nimellä (Umpsukkelis vuonna 1999 ja Fun Faraway vuonna 2002). Triossa soittivat kahdella ensilevyllä Hannu Rantanen (basso) ja Mikko Hassinen (rummut). Myöhemmin Rantasen korvasi Ville Huolman ja vuonna 2005 yhtyeeseen jonka nimeksi muuttui Pepa Päivinen Quartet, liittyi kitaristi Timo Kämäräinen.
Iro Haarlan kanssa Päivinen on julkaissut duolevyn YarraYarra (2001).
Diskografia
Yhtyeen johtajana:
Gridlock’d (soundtrack)
Gridlock'd on virallinen soundtrack Vondie Curtis-Hallin ohjaamasta elokuvasta Gridlock'd. Albumi julkaistiin 28. tammikuuta 1997 ja julkaisijana toimi Interscope Records, yhdessä Death Row Recordsin kanssa. Albumia myytiin ensimmäisellä julkaisuviikollaan 150 500 kappaletta ja se meni suoraan Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Toisella viikollaan albumi oli sijalla 2. Albumi sai kaksi listasingleä: Danny Boyn esittämä "It's Over Now" oli parhaimmillaan sijalla 46 Hot R&B/Hip-Hop Singles & Tracks -listalla ja 2Pacin sekä Snoop Doggy Doggin esittämä kappale "Wanted Dead or Alive" sijalla 16 Britannian listoilla. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo, jossa Snoop Dogg esiintyy yksinään, sillä 2Pac kuoli ennen videon kuvauksia.
Jussi Kumpumäki
Jussi Kumpumäki (s. 21. lokakuuta 1989 Uusikaupunki) on suomalainen ralliautoilija. Hänen isänsä Arto Kumpumäki on rallin suomenmestari.
Kumpumäki oli kärkikuljettajia nuorten luokassa sprintin puolella ja siirtyi rallin pariin tammikuussa 2008. Hänet valittiin vuonna 2007 nuorten rallivalmennusryhmään yhdessä kolmen muun kuljettajan kanssa. Vuonna 2008 Kumpumäki voitti nuorten SM-hopeaa nuorimpana suomalaisena SM-mitalistina sekä nuorimpana, 18-vuotiaana, SM-rallin yleiskilpailun voittaneena kuljettajana. Suomen MM-ralliin hän on osallistunut vuonna 2010.
FS Bayard (1880)
Bayard oli Ranskan laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu teräsrunkoinen Bayard-luokan barbetteristeilijä.
Kuopion kaupunginkirjasto
Kuopion kaupunginkirjasto on vuonna 1872 perustettu Kuopiossa sijaitseva kirjasto. Vuodesta 1967 lähtien kirjasto oli myös silloisen Kuopion läänin alueellinen keskuskirjasto ja toimii ennen vuotta 2018 Pohjois-Savon maakuntakirjastona. Vuodesta 2018 alkaen kirjastolla on Etelä- ja Pohjois-Savon kirjastojen alueellinen kehittämistehtävä. Maakuntakokoelmassa on myös paikallisten kirjailijoiden käsikirjoituksia.
Kuopion pääkirjasto
Kuopion pääkirjaston rakennus on arkkitehti Matti Hakalan suunnittelema ja se valmistui vuonna 1967. Tätä ennen kirjasto sijaitsi samoissa tiloissa Kuopion museon kanssa. Keväällä 2021 valmistui arkkitehtien Aki Davidsson ja Jaana Tarkela suunnittelema Hila-uudisrakennus Kuopion museon ja kirjastotalon väliin. Tämä osaltaan yhdistää pääkirjaston ja museon jälleen, ja on nimetty kulttuuriperintöä vaalivaksi Kantti-kortteliksi.
Toimipisteet
Kuopion kaupunginkirjastoon kuuluu pääkirjasto, 13 lähikirjastoa ja 3 kirjastoautoa. Kuopion kaupunginkirjasto tuottaa myös Kaavin ja Tuusniemen kuntien lähikirjastopalvelut ja Niuvanniemen oikeuspsykiatrisen sairaalan laitoskirjaston palvelut. Kaupunginkirjastoon kuuluu myös aineiston kotikuljetuspalvelu Kirjoja kotiin. Kuopion kaupunginkirjaston toimipisteitä olivat toukokuussa 2021:
John Boyd Orr
pienoiskuva|Sir John Boyd Orr '''John Boyd Orr, 1. paroni Boyd-Orr''' (23. syyskuuta 1880 – 25. kesäkuuta 1971) oli skotlantilainen lääkäri, biologi ja poliitikko, joka palkittiin Nobelin rauhanpalkinnolla vuonna 1949 ravinnon tieteellisestä tutkimuksesta ja työstään Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön hyväksi.
Occupy Wall Street
thumb|Mielenosoittajia 1. lokakuuta 2011. Occupy Wall Street (suom. Vallatkaa Wall Street ) on protestiliike, joka syntyi 17. syyskuuta 2011 Wall Streetillä New Yorkissa Yhdysvalloissa. Osallistujat kertoivat vastustavansa talouden valtaa ihmisiin. Heidän mukaansa maan talousvaikeudet johtuvat epäonnistuneesta talouspolitiikasta sekä hallinnon ja talouden läheisistä kytköksistä. Liikkeen syyskuun lopussa 2011 antama julistus käsittää kuitenkin monia muitakin kuin taloudellisia teemoja. Liike protestoi esimerkiksi työpaikoilla tapahtuvaa ikään, ihonväriin, sukupuoleen, sukupuoli-identiteettiin ja seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvan syrjintää vastaan. Tämän lisäksi julistukseessa tuomitaan esimerkiksi yritykset, jotka ovat tehneet työntekijöilleen mahdottomaksi työehtojen neuvottelun ja käyttäneet työpaikkojen ulkoistamista sekä työntekijöiden palkan laskemiseen että terveydenhuollon heikentämiseen.
Mielenosoitukset hiipuivat vuoteen 2012 mennessä, mutta liikkeen synnyn yksivuotispäivänä 17. syyskuuta 2012 mielenosoittajia kokoontui jälleen New Yorkin Manhattanille. Liike on edelleen aktiivinen ja oli esimerkiksi järjestämässä ulosmarssia Yhdysvaltain presidentinvaalien 2016 demokraattien presidenttiehdokkaan julkistustilaisuudesta.
Mielenosoittajien poliittiset kannat
Fox Newsin Douglas Schoenin teettämän tutkimuksen mukaan vajaan 200 haastatellun mielenosoittajan joukosta 52 % on aiemmin osallistunut poliittiseen liikkeeseen ja 31 % kannattaa väkivaltaa asiansa ajamiseksi. Tästä huolimatta protestiliike on julistautunut rauhanomaiseksi. Myös mielenosoittajien tulotaso oli melko korkea; kolmasosa tienasi yli 100 000 dollaria vuodessa. Työttömiä oli vain 15 %. Mielenosoittajia yhdisti voimakas vasemmistolaisuus, antikapitalismi, vaatimus voimakkaasta sääntelystä ja jyrkästä tulontasauksesta sekä protektionismin kannattaminen. 49 prosentin mielestä pankkien pelastuspaketit olivat tarpeen, 51 prosentin mielestä eivät. Mielenosoittajien joukossa on kuitenkin ollut myös Tea Party -aktivisteja, libertaristeja ja vapaan internetin kannattajia.
Monet ammattiliitot ovat tukeneet mielenosoituksia. Suurimpaan mielenosoitukseen osallistui ainakin 15 ammattiliittoa.
Liikettä ja sen tukijoita ja perustajaa, Adbustersin päätoimittaja Kalle Lasnia, on arvosteltu antisemitismistä.
Arvostelua
Joukko bloggareita perusti liikkeen "We Are the 99%" -iskulausetta mukaillen verkkosivun "We Are the 53%" viitaten niihin 53 %:iin yhdysvaltalaisista, jotka maksavat liittovaltion verot.
Toimittaja John Stosselin mukaan ne mielenosoittajat ovat oikeassa, jotka vastustavat veronmaksajien pelastuspaketteja yrityksille, mutta Stossel korostaa, että kapitalismissa pelastuspaketteja ei olisi. Hänen mukaansa tällaisesta valtion harjoittamasta yritysten tukemisesta johtuva osa tuloerosta on väärin mutta vapaudesta johtuva osa kuten Steve Jobsin rikkaus ei. Stosselin mukaan ihmiset ovat taantumasta huolimatta rikkaampia kuin vuonna 1993 ja useimpien elintaso on korkeampi kuin aiemmin kuninkailla tai edes vuoden 1970 keskiluokalla.
Poliisikustannukset
Mielenosoituksen aiheuttamat ylityökustannukset olivat 7.10.2011 mennessä 1,9 miljoonaa ja 12.10. jo 3,2 miljoonaa dollaria.
Torilla tavataan!
Suomessa toimii Occupy Wall Street -liikkeen sekä espanjalaisen M15-liikkeen ideologioita yhdistävä suomalainen ryhmä, Torilla tavataan!, jonka tavoite on nostaa esiin markkinatalouden ja finanssipolitiikan epäkohtia sekä vaikuttaa demokratian ja kansalaisvaikuttamisen mahdollisuuksiin Suomessa. Sen vaikutus jäi kuitenkin pieneksi.
Kýthnos (kunta)
Kýthnos ( eli Δήμος Κύθνου, Dímos Kýthnou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kéa-Kýthnoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 100,2 neliökilometriä ja väkiluku 1 456 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kýthnos.
Kýthnoksen kunta käsittää koko Kýthnoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluu pienempi Pipérin saari.
Kunnan osat
Kýthnoksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Tumannyi
thumb|250px|Tumannyin kunta Kuolan piirin kartalla. thumb|450px|Tumannyin taajama. Tumannyi on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Murmanskin alueen Kuolan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Voronjan sivujoen Tumannajan rannalla 136 kilometriä Kuolan kaupungista itään. Taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Asukkaita on 817 henkeä (vuonna 2012).
Maantiede
Tumannyin kunnan pinta-ala on 2 464 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kuolan piirin Teriberkan kuntaan, idässä ja etelässä Lovozeron piiriin Lovozeron kuntaan ja lännessä Kuolan piirin Kildinstroin ja Kuolan kuntiin sekä Severomorskin suljettuun kaupunkialueeseen. Pinta-alasta suurin osa on tundraa ja 7,7 % metsää. Serebrjanskin voimalaitoksille johtavan maantien pohjoispuolinen alue on ulkomaalaisilta rajoitettua vyöhykettä.
Seudulla on lukuisia pieniä jokia ja järviä. Suurimmat joet ovat Srednjaja (Štšutšja) ja Teriberka sekä lohijokina tunnetut Voronja ja Olenka. Voronjajoella on kaksi tekojärveä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat verhoilu- ja rakennuskivi sekä hiekka ja sora.
Historia
Taajama on saanut alkunsa 1960-luvun lopussa Voronjajoella sijaitsevien Serebrjanskin vesivoimalaitosten rakentamisen yhteydessä. Virallisesti se perustettiin vuonna 1971 ja vuonna 1978 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Voimalaitosten käyttöhenkilökunnan lisäksi paikkakunnalla asui sotilaita sekä rakennusmiehiä, jotka alkoivat muuttaa pois Teriberkan voimalaitosryhmän valmistuttua 1990-luvun alussa. Myöhemmin lakkautettiin myös osa varuskunnista.
Liikenne, talous ja asutus
Tymannyin ja Serebrjanskin voimalaitoksille johtaa Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä Kuolassa haarautuva sepeli- ja sorapäällysteinen maantie. Taajamasta on linja-autoyhteys Murmanskiin.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat energiantuotanto, julkiset palvelut ja maanpuolustus. Ainoat tuotantolaitokset ovat energiantuotantoyhtiö TGK-1:lle kuuluvat Ylä- ja Ala-Serebrjanskin vesivoimalat. Yli puolet voimalaitosten työntekijöistä asuu vakituisesti muualla ja viidesosa taajaman työvoimasta käy töissä kunnan ulkopuolella.
Palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kerhotalo, kirjasto, kaupunginsairaala, posti ja muutama kauppa.
Tulevaisuudennäkymät
Tumannyin tulevaisuudennäkymät ovat synkät. TGK-1 suunnittelee voimalaitosten nykyaikaistamista ja siirtymistä vuorotyömenetelmään, mikä käytännössä johtaisi taajaman lakkauttamiseen.
Keskisuomalainen
thumb|Keskisuomalaisen toimitila Jyväskylän Aholaidassa Keskisuomalainen on Keski-Suomen maakunnan päälehti. Se on Suomen vanhin yhä ilmestyvä suomenkielinen sanomalehti. Lehden vastaava päätoimittaja on Pekka Mervola ja varapäätoimittaja Inkeri Pasanen. Lehti siirtyi tabloid-kokoon 15. maaliskuuta 2016.
Lukijalupauksensa mukaan Keskisuomalainen on poliittisesti sitoutumaton muttei tahdoton, vaan se on vahvasti Keski-Suomen ja maakuntien Suomen asialla.
Keski-Suomen ja Keskisuomalaisen päätoimittajat
Lähde
Lukija-asiamies
Keskisuomalainen oli ensimmäinen suomalainen sanomalehti, joka nimitti itselleen lehden toimituksesta riippumattoman lukija-asiamiehen. Lehden ensimmäisenä lukija-asiamiehenä vuodesta 1999 vuoteen 2005 toimi entinen Keski-Suomen läänin maaherra, ylijohtaja Kalevi Kivistö. Kivistön jälkeen lukija-asiamieheksi nimitettiin vuoden 2005 alussa Yleisradion entinen uutistoimittaja Arvi Lind.
Lehtiyhteistyö
Keskisuomalainen kuuluu Väli-Suomen sanomalehtien yhteistyöverkostoon yhdessä Ilkan, Karjalaisen, Pohjalaisen ja Savon Sanomien kanssa. Lehdet esimerkiksi julkaisevat yhteistä viikonloppusivustoa Sunnuntaisuomalaista, ja niillä on yhteinen ulkomaantoimitus Etelä-Suomen Sanomien, Kalevan ja Turun Sanomien kanssa sekä yhteinen Helsingin-toimitus Kalevan ja Turun Sanomien kanssa.
Keskisuomalainen-konserni
Keskisuomalaista julkaisee Keski-Suomen Media Oy, joka on osa Keskisuomalainen Oyj -konsernia. Päälehden lisäksi konserniin kuuluvat muun muassa Savon Sanomat, Warkauden Lehti ja Iisalmen Sanomat sekä lukuisia pienempiä lehtiä. Maaliskuussa 2013 konserni osti 95 prosentin osuuden Suomen Lehtiyhtymän osakkeista Lehtiyhtymän perustajalta ja pääomistajalta, keravalaiselta yrittäjältä ja kansanedustajalta Eero Lehdeltä. Kolmen vähemmistöomistajan osuus, 3,5 prosenttia osakkeista, siirtyy Keskisuomalaiselle myös. Kauppahinta oli 26,1 miljoonaa euroa.
Keskisuomalainen-konsernin toimitusjohtajana toimii kauppatieteiden maisteri Vesa-Pekka Kangaskorpi, joka on entinen konsernin hallituksen puheenjohtaja. Kangaskorpi on myös yksi konsernin suurimpia yksittäisiä osakkeenomistajia. Konsernin hallituksen puheenjohtaja on maanviljelijä Antero Vesterinen.
Kesästä 2008 tammikuuhun 2010 konsernin toimitusjohtajana toimi Arto Tiitinen. 12.1.2010 yhtiö ilmoitti erottavansa Tiitisen linjaerimielisyyksien vuoksi. Hallituksen puheenjohtajana toiminut Kangaskorpi nimitettiin vt. toimitusjohtajaksi. Samalla Kangaskorpi siirtyi hallituksen rivijäseneksi ja Vesterisestä tuli puheenjohtaja. Kangaskorpi nimitettiin vakituiseksi toimitusjohtajaksi 18.3.2010.
Laukaalainen Vesterinen johtaa Keskisuomalaisen hallitusta jo kolmannessa polvessa. Hän on ollut hallituksen jäsen vuodesta 1991.
Viestintäkonserni Alma Media kävi yhdentymisneuvotteluja Keskisuomalaisen kanssa vuonna 2006. Keskisuomalaisen hallitus kuitenkin hylkäsi Alman tarjouksen 21. joulukuuta 2006.
Syyskuussa 2016 Keskisuomalainen osti Kivekkäiden suvulta muun muassa Etelä-Suomen Sanomia ja Itä-Hämettä julkaisevan Mediatalo ESAn.
Lehtipaino
Keskisuomalainen-konsernin painoyhtiöllä Lehtisepät Oy:llä on kolme painoa: yksi Jyväskylässä, yksi Kuopiossa ja yksi Pieksämäellä. Lehtisepät on tehnyt vuoden 2010 aikana voimaan astuvan sopimuksen Iltalehden kanssa Iltalehden painamisesta Jyväskylässä.
Keskisuomalainen on tehnyt yhteistyötä painomateriaalien hankinnassa Ilkan kanssa vuodesta 2000 lähtien. Yhteistyöhön on tulossa mukaan myös Alma Media. Keskisuomalaisen osalta näiden hankintojen arvo on ollut noin 10 miljoonaa euroa vuodessa.
Aiheesta muualla
62.24972°N, 25.775°W
Pythagóreio
Pythagóreio (myös Pythagório(n)) on Kreikan kylä sekä samanniminen Anatolikí Sámoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πυθαγορείου, Dimotikí Enótita Pythagoreíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Sámoksen saarella, Sámoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 7 996 ja varsinaisen Pythagóreion kylän väkiluku 1 272 (vuonna 2011).
Nikkelioksidi
Nikkelioksidi (NiO) on nikkeli- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena lasin ja keramiikan valmistuksessa, katalyyttinä ja katalyyttien valmistamiseen ja muiden nikkeliyhdisteiden valmistamiseen. Luonnossa nikkelioksidia esiintyy bunseniittimineraalina.
Ominaisuudet
Nikkelioksidi on huoneenlämpötilassa vihreää tai vihreänharmaata kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja kiderakenne on samanlainen kuin natriumkloridilla. Puhdas nikkelioksidi on väriltään vihreää, mutta se on usein koostumukseltaan epästoikiometristä, mikä aiheuttaa harmahtavan värin. Epästoikiometrisuudesta johtuen yhdiste on p-tyypin puolijohde. Nikkelioksidi ei liukene veteen, mutta liukenee helposti happoliuoksiin. Nikkelioksidi voidaan hapettaa happipitoisessa ilmassa korkeammiksi oksideiksi, joiden koostumus vaihtelee. Yhdiste voidaan pelkistää Raney-nikkeliksi vedyttämällä 200 °C:n lämpötilassa.
Monien muiden nikkeliyhdisteiden tavoin nikkelioksidi on syöpää aiheuttava eli karsinogeeninen aine.
Valmistus ja käyttö
Erittäin puhdasta nikkelioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla nikkelijauheen ja veden seosta 1 000 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat eräiden nikkeliyhdisteiden kuten nikkelihydroksidin, nikkelikarbonaatin, nikkelinitraatin tai nikkelioksalaatin kuumentaminen. Nikkelin kuumentaminen happipitoisessa ilmassa johtaa koostumukseltaan epämääräisen oksidin muodostumiseen.
Pythagóreio
Maantiede
Pythagóreion kylä sijaitsee Sámoksen kaakkoisrannikolla lähellä saaren Vähän-Aasian eli Turkin puolen rannikosta erottavaa salmea. Kylä on rakennettu luonnonsatamalahden ympärille ja kukkulan rinteeseen. Pythagóreion kunnallisyksikkö kattaa suuren osan Sámoksen saaren eteläosasta. Siihen kuuluu myös saaren etelärannikolla sijaitseva pieni Samiopoúlan saari.
Antiikki
Antiikin aikana nykyisen Pythagóreion paikalla sijaitsi saaren kaupunkivaltion (polis) keskus Samos, jota ei tule sekoittaa saaren nykyiseen Sámos-nimiseen pääkaupunkiin. Antiikin Samos kukoisti erityisesti tyranni Polykrateen aikana 500-luvulla eaa. Kaupunki menetti merkitystään 400-luvulla eaa. sen tultua Ateenan vallan alle. Samoksesta olivat kotoisin muun muassa filosofit Pythagoras ja Epikuros sekä tähtitieteilijä Aristarkhos. Kaupunki säilyi asuttuna roomalaisen kauden ja aina varhaiskristilliselle ja -bysanttilaiselle kaudelle saakka.
pienoiskuva|vasen|[[Samos (antiikin kaupunki)|Antiikin Samoksen kaupungin raunioita ja Pythagóreion arkeologinen museo.]] Antiikin Samoksen kaupungista on säilynyt paljon raunioita sekä kreikkalaiselta että roomalaiselta ajalta. Tunnetuimmat kohteet ovat Pythagóreion lähellä sijaitseva Heraion eli Hera-jumalattaren temppeli, vaikuttava Eupalinoksen tunneli-akvedukti sekä antiikin aikainen teatteri. Kylän alueella ja ympäristössä on myös lukuisia muita rauniokohteita ja jäänteitä muun muassa kaupungin agorasta ja kylpylästä sekä laajoista kaupunginmuureista. Pythagóreion antiikin aikaiset kohteet ovat Unescon maailmanperintökohde nimellä Sámoksen Pythagoreion ja Heraion.
pienoiskuva|vasen|Pythagóreion kylää.
Nykyinen kylä
Pythagóreio oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sámoksen kunnaksi yhdessä Karlóvasin, Marathókampoksen ja Vathýn kanssa. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Anatolikí Sámoksen kuntaa.
Talous ja liikenne
Pythagóreion kylässä on kalastus- ja matkustajasatama, josta on yhteyksiä muun muassa Pátmokselle ja Foúrnoi-saarille. Sámoksen kansainvälinen lentoasema sijaitsee aivan kylän länsipuolella vain noin kahden kilometrin päässä kylän keskustasta. Pythagóreion talous perustuu pitkälti turismiin, ja se on Sámoksen saaren turismin keskus. Kylässä on lukuisia hotelleja ja ravintoloita. Suuremmat hotellit sijaitsevat hieman kauempana kylän ulkopuolella.
Kunnallisyksikön osat
pienoiskuva|Pythagóreion Vapahtajan kirkastumisen (Metamórfosis tou Sotíros) kirkko. pienoiskuva|[[Lykoúrgos Logothétiksen linna.]] pienoiskuva|Pythagóreion satamassa sijaitseva filosofi [[Pythagoras|Pythagoraan muistomerkki.]]
Pythagóreion kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
FS Turenne (1879)
Turenne oli Ranskan laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu teräsrunkoinen Bayard-luokan barbetteristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1876. Alus laskettiin vesille lokakuussa 1879 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1882.
Palvelus
Turenne poistettiin alusluettelosta vuonna 1901.
Ranskan perustuslakia säätävä kansalliskokous
thumb|upright=1.2|Perustuslakia säätävän kansalliskokouksen istunto 7. syyskuuta 1789. Ranskan perustuslakia säätävä kansalliskokous oli vallankumouksen alkuvaiheessa vuosina 1789–1791 toiminut Ranskan kansalliskokous.
Vaiheet
Kansalliskokous sai alkunsa toukokuussa 1789 Versailles’ssa kokoontuneesta säätyjen yleiskokouksesta, jonka kolmannen säädyn edustajat päättivät 17. kesäkuuta äänin 490–90 julistautua koko kansakuntaa edustavaksi kansalliskokoukseksi (assemblée nationale). Pääosa pappissäädyn edustajista ja eräitä aatelissäädyn edustajia liittyi siihen seuraavina päivinä. Kokouksen edustajat vannoivat 20. kesäkuuta niin sanotun pallohuoneen valan, jonka mukaan he eivät hajaantuisi ennen kuin olisivat laatineet Ranskalle perustuslain. Jouduttuaan vastentahtoisesti hyväksymään tapahtuneen kuningas Ludvig XVI määräsi 27. kesäkuuta loputkin pappissäädyn ja aatelissäädyn edustajat liittymään kansalliskokoukseen. Kokous otti 9. heinäkuuta 1789 virallisesti nimekseen ”perustuslakia säätävä kansalliskokous” ja julisti olevansa kansan edustajana kuninkaan yläpuolella.
Kansalliskokous toimi Versailles’ssa 9. lokakuuta 1789 saakka, jolloin se päätti siirtyä kuninkaan mukana pääkaupunkiin Pariisiin. Tilapäisenä istuntopaikkana Pariisissa käytettiin kuukauden ajan arkkipiispan virkataloa, mutta 9. marraskuuta 1789 alkaen istunnot pidettiin Tuileries’n palatsin pihapiiriin kuuluneessa niin sanotussa Maneesin salissa (Salle du Manège).
Perustuslakia säätävän kansalliskokouksen tärkeimpiä saavutuksia olivat vanhojen feodaalisten etuoikeuksien ja instituutioiden lakkauttaminen, josta päätettiin 4.–5. elokuuta 1789 ”vallankumouksen helluntaiyönä” tunnetussa istunnossa, vapauden ja tasa-arvon ihanteille perustunut, 26. elokuuta 1789 annettu ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistus, katolisen kirkon maaomaisuuden kansallistaminen marraskuussa 1789 ja pappien muuttaminen valtion virkamiehiksi papiston siviilihallintolailla heinäkuussa 1790, Ranskan jakaminen 83:een departementtiin helmikuussa 1790, periytyvien aatelisarvojen lakkauttaminen kesäkuussa 1790, ja viimein 13. syyskuuta 1791 vahvistettu uusi perustuslaki. Perustuslakia säätävä kansalliskokous piti viimeisen istuntonsa 30. syyskuuta 1791. Perustuslain astuttua voimaan se hajaantui ja sen seuraajaksi valittiin Ranskan lakiasäätävä kansalliskokous, joka aloitti toimintansa 1. lokakuuta 1791.
Puolueet
Perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen kuului 648 edustajaa. Selkeitä puolueita ei ollut, mutta vähitellen erilaisia ryhmiä hahmottui. Vanhoillisin ryhmä olivat ”aristokraatit” (mm. kardinaali Maury), jotka kannattivat itsevaltiuden palauttamista sekä aatelin ja kirkon vanhojen etuoikeuksien säilyttämistä. He olivat päätöksenteossa oppositiossa, mutta nauttivat hovin tukea. Perustuslain säätämistä ja uudistuksia kannattaneet ”patriootit” jakautuivat kolmeen siipeen. ”Monarkisteiksi” kutsuttu patrioottien maltillisin siipi (mm. Mounier, Clermont-Tonnerre, Lally-Tollendal) kannatti englantilaistyyppistä perustuslaillista monarkiaa, jossa kuninkaalla olisi ollut vahvat valtaoikeudet. Patrioottien pääjoukko eli ”perustuslailliset” kannattivat rohkeampia muutoksia ja kuninkaalle suppeampia valtaoikeuksia. Tämän ryhmän edustajat olivat pääosin porvaristoa, mutta sitä johtivat aatelismiehet Mirabeau ja La Fayette. Tämä ryhmä perusti Pariisin jakobiiniklubin. Kansalliskokouksen pienimmän ja radikaaleimman ryhmän muodostivat äänioikeuden laajentamista vaatineet ”demokraatit” (mm. Robespierre).
Muita vaikutusvaltaisia hahmoja olivat kansalliskokouksen ensimmäinen puhemies, tähtitieteilijä Jean Sylvain Bailly, kansalliskokousajatuksen isänä pidetty apotti Emmanuel Joseph Sieyès sekä ”triumviraattina” tunnettu puhujakolmikko Antoine Barnave, Alexandre de Lameth ja Adrien Duport.
Aivan perustuslakia säätävän kansalliskokouksen loppuvaiheessa syksyllä 1791 sen enemmistönä olleet perustuslaillisen monarkian kannattajat alkoivat kutsua itseään feuillanteiksi.
Moottoripyöräilyn Qatarin Grand Prix 2008
Qatarin Grand Prix 2008 oli kauden ensimmäinen kilpailu. Se ajettiin Losailin radalla ja historiallisesti iltakisana keinovaloissa. Kilpailun voitti MotoGP-luokassa Casey Stoner, 250cc-luokassa Mattia Pasini ja 125cc-luokassa Sergio Gadea.
Mahjar
thumb|Ryhmän jäseniä: [[Nasib Arida (vas.), Kahlil Gibran, Abd al-Masih Haddad, Mikhail Naimy.]] Mahjar, al-Mahjar, Mahǧar (arab. > 'emigrantti'), oli kirjailijaryhmä, jonka Syyriasta ja Libanonista Yhdysvaltoihin muuttaneet kristityt kirjailijat perustivat ja 1920-luvulla muodostivat yhdistykseksi. Sen perustajia oli ennen kaikkea Kahlil Gibran, ja muita merkittäviä jäseniä olivat muun muassa Mikhail Naimy, Nasib Arida ja Abd al-Masih Haddad.
Kaarina Partanen
Anja Kaarina Partanen (s. 7. tammikuuta 1942 Juankoski) on suomalainen romaanikirjailija. Hän on filosofian maisteri sekä ammatiltaan suomen kielen lehtori ja asuu Jyväskylän maalaiskunnassa.
Josef Lhévinne
thumb|Josef Lhévinne. Josef Lhévinne (alk. Iosif Arkadjevitš Levin ; 13. joulukuuta (J: 1. joulukuuta) 1874 Orjol – 2. joulukuuta 1944 New York) oli venäläinen pianisti.
Josef Lhévinne syntyi Orjolissa, lähellä Moskovaa. Vuonna 1885 hän aloitti opinnot Vasili Safonovin johdolla Moskovan konservatoriossa, jossa samaan aikaan opiskelivat muun muassa Aleksandr Skrjabin ja Sergei Rahmaninov. Hän suoritti ensiesiintymisensä Moskovassa jo 16-vuotiaana esittämällä Ludwig van Beethovenin 5. pianokonserton Anton Rubinsteinin johdolla. Vuonna 1895 hän voitti Anton Rubinstein -kilpailun. Valmistumisensa jälkeen Lhévinne loi menestyksekästä uraa Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Vuonna 1898 hän meni naimisiin kiovalaisen pianistin Rosina Bessien (1880–1976) kanssa, ja pariskunta muutti Berliiniin 1907. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Lhévinnet siirtyivät Yhdysvaltoihin, ja vuodesta 1924 lähtien he toimivat opettajina Juilliard Schoolissa. Josef Lhévinne kuoli sydänkohtaukseen 2. joulukuuta 1944.
Harvojen levytystensä perusteella Josef Lhévinne luetaan 1900-luvun suurimpiin pianisteihin. Hänen soitossaan ällistyttävä virtuositeetti yhdistyy runollisiin tulkintoihin, ja hänen levytyksensä muutamista Frédéric Chopinin etydeistä hakevat vieläkin vertaisiaan.
Lhévinne julkaisi vuonna 1924 kirjan Basic Principles in Pianoforte Playing.
KDM Triton (F358)
KDM Triton (runkonumero F358) on Tanskan laivaston Thetis-luokan vartiolaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Svendborg Shipyard Limitediltä, missä köli laskettiin 27. kesäkuuta 1989. Se laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1990 ja valmistui 2. joulukuuta 1991.
Palvelus
Alus osallistui 15. kesäkuuta 1992 Tanskan kuningasparin hopeahääpäivän kunniaksi järjestettyyn laivastokatselmuksen. Alus vieraili 1995 New Yorkissa ja oli palveluksessa 2014.
Streptomysiini
Streptomysiini on antibioottilääke ja bakterisidi, jota Streptomyces griseus -maaperäbakteeri tuottaa. Streptomysiini oli ensimmäinen tehokas lääke tuberkuloosin hoidossa, mutta ei ole enää käytössä Suomessa. Viomysiini ja kanamysiini ovat samankaltaisia antibiootteja.
Löytyminen
Streptomysiinin löysi vuonna 1943 Selman Waksman, joka sai tästä aiheesta Nobelin palkinnon vuonna 1952. Hän löysi sen tutkimalla gramnegatiivisia bakteereita, joiden kasvuun penisilliini ei vaikuttanut.
Käyttö
Pian löytymisensä jälkeen streptomysiiniä käytettiin ensisijaisena tbc-lääkkeenä, ja pitkään – ainakin 70-luvulle saakka. Rifampisiinin löytymisen ja käyttöönoton jälkeen SM:sta tuli toissijainen lääkeaine tubin hoidossa, muun muassa ototoksisuutensa (lääke saattoi vaurioittaa kuulohermoa) johdosta.
Sivuvaikutukset
Sivuvaikutuksia streptomysiini aiheuttaa varsinkin henkilöille, joilla on vajaatoiminen munuainen. Sivuvaikutuksiin kuuluvat muun muassa tasapainon häiriintyminen, munuaisvauriot, streptomysiiniallergia.
Samanaikainen lääkitys, joka estää pahoinvointia ja huimausta: se saattaa hidastaa streptomysiinin neurotoksisten sivuvaikutusten toteamista. Tähän lääkeaineryhmään kuuluu useita antihistamiineja ja neuroleptiryhmän lääkeaineita.
Runous
thumb|[[Homeros oli myyttinen antiikin kreikkalainen runoilija, jonka teokset ovat epiikkaa. Philippe-Laurent Roland, Homeros, 1812.]] Runous eli lyriikka on kirjallisuuden muoto, jossa kieltä käytetään esteettisesti sen merkityksen ja kieliopillisen oikeellisuuden sijaan tai lisäksi. Se koostuu suullisista tai kirjallisista ilmaisuista, joissa kieltä käytetään eri tavoin kuin proosassa. Eräs runouden alalaji on laululyriikka, jossa runomuotoinen teksti liittyy musiikkiin. Runojen ilmaisu nojaa usein mielikuvitukseen, mielleyhtymiin ja kielen soinnillisiin ominaisuuksiin.
Etymologia
Lyriikka on saanut nimensä kreikkalaisesta lyyra-soittimesta, jolla runoilija säesti esitystään. Tämä osoittaa, että varhainen lyriikka oli laulettua.
Suomessa sana runo lienee tarkoittanut alun perin kalevalaista runonlaulajaa, mutta uskotaan, että oppineet antoivat sanalle nykyisen merkityksensä. Runoille ei liene ollut tätä ennen suomenkielistä yleisnimeä. Suomalaiset ovat ennen kutsuneet yleensä laulettuja kansanrunojaan muun muassa nimityksillä virsi, laulu, sanat ja sanelu. Kertovaa runoutta on nimitetty myös tarinoiksi, kertomuksiksi, saduiksi ja taruiksi. Taikuuteen käytettyjä runoja on kutsuttu loitsuiksi, ja loitsun ”taikasanat” olivat luotteet.
Lyriikan muodot
Antiikin Kreikassa runous jaettiin kolmeen pääosaan: lyyrisen runouden lisäksi oli eeppinen eli kertova runous (epiikka) ja draamallinen eli näytelmärunous. Lyriikan lajeja olivat Kreikassa jambi eli pilkkarunous ja elegia eli valituslaulu (jambi-sanalla tarkoitetaan nykyisin erästä runomittaa). Varsinaisen lyriikan alalajeja olivat soololyriikka (melos) ja kuorolyriikka (khoros). Tällaiset jaot ovat osittain hävinneet ajan mittaan: sveitsiläinen kirjallisuustutkija Emil Staiger katsoo, että kaikessa runoudessa on lyyrisiä, eeppisiä ja draamallisia elementtejä. Lyyrinen runo on kuitenkin lyhyehkö, olennaiseen keskittyvä ja usein muodoltaan kiinteä ja omissa rajoissaan johdonmukainen. Runous on usein preesens-muotoista ja minäkohtaista. Kuitenkin kaikista näistä luonnehdinnoista on olemassa poikkeuksia.
Tyylikeinoja
Yleisin runouden tyylikeino on toisto. Se ilmenee äänteiden tasolla sointuisuuden tavoittelussa: jonkin äänteen tai äänneryhmän toistamisella runoilija voi luoda haluamiaan vaikutelmia. Runoilija voi ajatella tiettyjä vokaaleja tai konsonantteja ikään kuin elävinä olentoina. Myös alkusointu on tähän liittyvä ilmiö.
Monien runojen tyylikeino on loppusointu eli riimi. Se on kuitenkin historiallisesti melko nuori, varhaiskeskiajalla käyttöön otettu keino. Loppusointu antaa runolle iskuvoimaa ja sitoo säkeitä yhteen.
Toistoa käytetään myös kielikuvien tasolla. Runoissa käytetään runsaasti vertauksia ja niistä tiivistyneitä metaforia, jossa kaksi eri käsitepiirin kuuluvaa asiaa liitetään yhteen (kuun sirppi, vuoren otsa). Näitä voidaan käyttää toistuvasti siten, että saadaan aikaan suggestiivista tunnelmaa. Myös kokonaisia säkeitä voidaan toistaa (säekerto).
Porin raatihuone
Porin raatihuone sijaitsee kaupungin keskustassa Hallituskadun varrella. Vuonna 1841 valmistuneen uusklassismia edustavan rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Carl Ludvig Engel. Raatihuone on Porin tunnetuimpia ja arvokkaimpia rakennuksia, jonka arvoa korostaa sen edessä avautuva historiallinen Raatihuoneenpuisto.
Carl Theodor von Frenckell
Carl Theodor von Frenckell (16. helmikuuta 1855 Tampere – 9. kesäkuuta 1902 Wiesbaden, Saksa) oli suomalainen upseeri, liikemies ja moninkertainen valtiopäivämies.
Porin raatihuone
Porin raatihuone ja Raatihuoneenpuisto ovat osa vuonna 2002 perustettua Porin kansallista kaupunkipuistoa. Ne kuuluvat myös niin sanottuun Kivi-Poriin, jonka Museovirasto on määritellyt valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Carl Theodor von Frenckell
Von Frenckellin vanhemmat olivat Frans von Frenckell ja Ida Mathilda Bublina Kuhlström ja puoliso Fanny Lovisa Ehrnrooth. Kirjailija Greta von Frenckell-Thesleff, vuorineuvos Rafael von Frenckell ja kansanedustaja, Helsingin apulaiskaupunginjohtaja, Suomen olympiakomitean puheenjohtaja Erik von Frenckell olivat heidän lapsiaan. Yritysjohtaja, lahjoittaja Waldemar von Frenckell oli puolestaan Carl Theodor von Frenckellin veli.
Porin raatihuone
Historia
Vanha 1700-luvulla rakennettu raatihuone oli puurakenteinen ja se sijaitsi hieman nykyistä etelämpänä, silloisen kauppatorin pohjoislaidalla. Uutta alettiin suunnittelemaan jo vuonna 1823, kun kaupungilla oli tarve saada uusi vankila. Rakentamiseen ryhdyttiin kuitenkin vasta vuonna 1839 taloudellisten seikkojen ja alueen asemakaavamuutoksen johdosta. Uusi kaksikerroksinen rapattu tiilirakennus valmistui kaksi vuotta myöhemmin. Se käsitti kaupungin hallinnon sekä oikeuslaitoksen tilojen lisäksi kellarikerrokseen sijoitetun vankilan ja putkan sekä palovartijan vartiotuvan. Sokkelikivet louhittiin lähiseudulta, mutta rakentamiseen käytettiin myös Virosta ja Öölannista tuotua kalkkikiveä. Raatihuoneen ikkunalasit olivat Tuorsniemen lasitehtaan valmistamat. Huonekaluja tuotiin Pietarista ja Helsingistä sekä muuta sisustusta Tukholmasta ja Hampurista.
Carl Theodor von Frenckell
Von Frenckell oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897 ja 1899.