cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jääpallon Suomensarja 1964
Jääpallon Suomensarja pelattiin vuonna 1964 nelilohkoisena. Lohkovoittajat etenivät SM-sarjakarsintaan ja viimeiset putosivat maakuntasarjaan.
Etelälohko
Uusintaottelu: Akilles-Reipas 4-3
Holma
Holma voi tarkoittaa seuraavia:
Tanner Glass
Tanner Glass (s. 29. marraskuuta 1983 Regina, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Florida Panthers varasi Glassin 265. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2003.
Ura
Glass pelasi kauden 2001–2002 BCHL:n Penticton Panthersissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi sekä Penticton Panthersissa että saman sarjan Nanaimo Clippersissä. Kaudeksi 2003–2004 Glass siirtyi NCAA:n Dartmouth Collegeen, jossa pelasi yhteensä neljä kautta. Toiseksi viimeisellä kaudellaan 2005–2006 hän oli joukkueen varakapteeni.
Puntius amphibius
Puntius amphibius on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Lajin suurin tavattu pituus on 20,0 senttimetriä.
P. amphibius elää trooppisissa olosuhteissa. Lajia tavataan Intiassa ja Sri Lankassa. Sen ravintoa ovat hajoamistuotteet ja levät.
Suuret setelit (täsmennyssivu)
Suuret setelit tarkoittaa seuraavia asioita:
Televisio:
Musiikki:
Kirjallisuus:
Reimar Lüst
Reimar Lüst (25. maaliskuuta 1923 Barmen, Saksa – 31. maaliskuuta 2020 ) oli saksalainen tähtitieteilijä ja Euroopan avaruusjärjestön entinen pääjohtaja.
Lüst syntyi papin pojaksi. Hän kävi keskikoulua ja lukiota vuodet 1933–1941 Wilhelmsgymnasium Kasselissa ja Humanistische Gymnasiumissa Kasselissa. Toisen maailmansodan aikana hän oli Saksan laivastoon kuuluneen sukellusveneen luutnantin arvoinen konepäällikkö. Vuodet 1943–1946 hän oli sotavankina Yhdysvalloissa Texasissa ja Englannissa. Lüst opiskeli vuodet 1946–1949 fysiikkaa Johann Wolfgang Goethe-Universität -yliopistossa Frankfurt am Mainissa. Hän väitteli vuonna 1951 teoreettisesta fysiikasta. Hän toimi Göttingenissä sijaitsevassa Max Planck -instituutissa. Vuodet 1955–1956 hän oli Fulbright-stipendiaattina Enrico Fermi Institutessa Chicagossa ja Princetonin yliopistossa. Vuonna 1959 hän alkoi opettaa Ludwig-Maximilians-Universität-yliopistossa Münchenissä.
Hän toimi vierailevana professorina New Yorkin yliopistossa (1959) ja Massachusetts Institute of Technologyssa (1961) sekä California Institute of Technologyssä (1962).
Lüst toimi teknisenä johtajana Euroopan avaruusjärjestön edeltäjäorganisaatiossa ESRO:ssa vuodet 1962–1964 ja ESRO:n johtokunnan varapuheenjohtajana vuodet 1968–1970. Vuodet 1963–1972 Lüst oli Max-Planck-Institut für extraterrestrische Physik -yksikön johtaja.
Lüst toimi eräiden saksalaisten yliopistojen johtokunnissa 1960-luvun puolivälistä alkaen. Hän oli vastaavassa tehtävässä 1970-luvulta 1990-luvun loppuun saksalaisessa avaruusteollisuudessa.
Hän toimi Euroopan avaruusjärjestön pääjohtajana vuodet 1984–1990.
Sipponen
Sipponen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Adonaran kieli
Adonara on austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 98 000 ihmistä (2008). Heistä suurin osa asuu Adonaran saarella, Indonesiassa. Adonara kuuluu malaijilais-polynesialaisten kielten ryhmään. .
Kielellä ei ole kirjoitettua muotoa.
Aaltokeisarikala
Aaltokeisarikala (Chaetodontoplus duboulayi) on ahvenkalojen (Perciformes) lahkoon ja keisarikalojen (Pomacanthidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|250px|vasen|Aaltokeisarikala akvaariossa Aaltokeisarikala kasvaa korkeintaan 28 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään 11 piikkiruotoa ja 22 nivelruotoa. Peräevässään sillä on 3 piikkiruotoa ja 21 nivelruotoa. Aaltokeisarikala on pohjaväritykseltään sininen. Rintaevä, vatsaevä ja pyrstö ovat keltaiset. Sinisen selkäevän alapuolella kulkee keltainen juova, ja silmien takana on leveä keltainen pystyjuova. Kiduskannet ovat valkoiset.
Levinneisyys ja elinympäristö
Aaltokeisarikalaa tavataan indopasifiselta merialueelta. Laji käyttää ravinnokseen sienieläimiä ja vaippaeläimiä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee aaltokeisarikalan elinvoimaiseksi lajiksi.
Onward
Onward on Hawkwindin vuonna 2012 julkaistu studioalbumi, joka sisältää myös aiemmin julkaistua sekä uudelleen nauhoitettua materiaalia. Se julkaistiin tupla-cd:nä. Musiikillisesti albumi on sekoitus yhtyeen perinteistä space rockia ja ambient-vaikutteita. Albumi sisältää kolme bonus-kappaletta, jotka on omistettu yhtyeen vuonna 2008 edesmenneen kosketinsoittajan Jason Stuartin muistolle.
Postal (elokuva)
Postal on Uwe Bollin ohjaama, vuonna 2007 ensi-iltansa saanut elokuva. Elokuva perustuu samannimiseen videopeliin ja se on tyyliltään toimintakomedia.
Makedonia talviolympialaisissa 2018
Pohjois-Makedonia osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018 nimellä Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia. Maata edusti kolme urheilijaa, jotka kilpailivat kahdessa eri urheilumuodossa. Avajaisissa maan lippua kantoi maastohiihtäjä Stavre Jada.
Maastohiihto
Makedonia sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Tuut mua rakastamaan
Tuut mua rakastamaan on Heidi Kyrön neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Wow-signaali
thumb|right|Wow!-signaali. Wow!-signaali oli Ohion osavaltionyliopiston Big Ear -radioteleskoopin 15. elokuuta 1977 vastaanottama mahdollisesti ulkoavaruudesta tullut kertaluonteinen voimakas kapeakaistainen radiosignaali. Signaali sai nimensä SETI-tutkimuksen parissa työtä tehneen Jerry R. Ehmanin kirjoitettua signaalin sisältäneen tietokoneen tulosteen reunaan muistiinpanoksi ”Wow!”.
Tulosteessa punaisella ympäröity merkkijono ”6EQUJ5” merkitsee signaalin voimakkuuden muutosta: signaaleja merkittiin numeroilla yhdestä yhdeksään ja voimakkaimpia aakkosilla. Signaali kuului koko sen 72 sekunnin ajan, kun antenni oli siihen suunnattuna; se alkoi heikkona kiinteän antennin kääntyessä sitä kohti, voimistui ja laski, kun signaali jäi antennin horisontin taakse. Sekä Wow!-signaalin pituus, 72 sekuntia, että voimakkuuden kaaviokuva yhdistäisi sen mahdolliseen maan ulkopuoliseen lähteeseen.
thumb|300px|Wow!-signaalin paikka [[Sagittarius|Sagittariuksen eli Jousimiehen tähdistössä]]
Signaalin kesto, paikannus ja taajuus
Signaali kesti 72 sekuntia eli koko sen ajan, jonka antenni maapallon pyörimisestä johtuen pystyi olemaan suunnattuna kohti sen lähdettä. Se tuli Jousimiehen suunnalta noin 2,5 astetta etelään viiden magnitudin tähtijoukosta Chi Sagittarii. Signaalin kaistanleveys oli alle 10 kHz. Taajuudelle on julkaisuissa annettu kaksi eri arvoa: 1 420,356 MHz (J. D. Kraus) ja 1 420,456 MHz (J. R. Ehman), kummatkin 50 kHz:n sisällä ns. 21 senttimetrin säteilyn taajuudesta 1 420,406 MHz.
Signaalin vastaanottanut radioteleskooppi käytti kahta antennia. Signaali kuului vain toiseen antenniin, mutta tietoa käsiteltiin siten, että ei voitu päätellä, kumpaan antenniin signaali oli osunut. Tämän vuoksi signaalin lähteellä on kaksi mahdollista paikkaa taivaalla. Niiden koordinaatit ekvatoriaalisella tasolla rektaskensiossa ovat:
Deklinaatio oli yksikäsitteisesti −27°03′ ± 20′.
Signaalin toistumisen etsintä
Signaalin olisi odotettu ilmestyvän uudelleen muutaman minuutin kuluttua toisen antennin kääntyessä sitä kohti, mutta näin ei tapahtunut. Ehman etsi turhaan signaalin toistumista käyttäen Big Earia kuukautta myöhemmin. Vuosina 1987 ja 1989 Robert Gray etsi vastaavaa tapahtumaa käyttäen META-järjestelmää Oak Ridgen observatoriolla mutta ei havainnut signaalia uudelleen. Gray ja tohtori Simon Ellingsen etsivät myöhemmin samaa signaalia vuonna 1999 käyttäen Tasmanian yliopiston 26 metrin radioteleskooppia. Kohteen lähiympäristöä seurattiin kuuden 14-tuntisen jakson ajan, mutta mitään Wow!-signaalin kaltaista ei havaittu.
Spekulaatioita signaalin alkuperästä
Mahdollinen selitys voisi olla tähtienvälinen skintillaatio heikommassa jatkuvassa signaalissa, samanlainen vaikutukseltaan kuin ilmakehän aiheuttama tuikkiminen. Tämä ei kuitenkaan sulje pois signaalin keinotekoisuuden mahdollisuutta. Sellaista signaalia ei kuitenkaan pystyttäisi tunnistamaan edes käyttämällä merkittävästi herkempiä laitteita, kuten Very Large Array -radioteleskooppia. On hyvin epätodennäköistä, että Big Ear -radioteleskooppi olisi havainnut signaalin, joka olisi Very Large Arraylle liian heikko.
Ehman kuitenkin muutti kantaansa myöhemmin, kun tutkimuksessa oli todettu, että signaali todennäköisesti ei ollut Maasta lähtöisin. 1 420 MHz:n taajuus kuuluu astronomialle ”suojeltuun spektriin”: se sijaitsee kaistanleveydellä, joka on maanpäällisiltä lähettimiltä kielletty.
Signaalille ei ole siis toistaiseksi löydetty minkäänlaista selitystä, eikä sitä ole havaittu uudelleen toistuvista yrityksistä huolimatta.
Vuonna 2017 tutkijaryhmä kertoi ratkaisseensa signaalin alkuperän. Signaali tuli heidän mukaansa komeetasta. Mahdollisia lähteitä signaalille olivat P/2008 Y2 (Gibbs)- ja 266/P Christensen -komeetat, joiden olemassaolo ei ollut tiedossa vielä signaalin vastaanottamisen aikaan 1970-luvulla.
Suuret setelit (kappale)
Suuret setelit on alkujaan suomalaisen Four Cats -yhtyeen esittämä kappale, joka on suomennos Hoyt Axtonin kirjoittamasta ja The Kingston Trion tunnetuksi tekemästä kappaleesta ”Greenback Dollar”. Saukin sanoittama ja Jaakko Salon sovittama kappale levytettiin vuonna 1963. Se nousi listalle saman vuoden kesäkuussa, ja oli korkeimmillaan sijalla kuusi.
Four Catsin lisäksi kappaleen ovat suomeksi levyttäneet muun muassa Tapani Kansa ja Popeda. Vuonna 2007 suomalainen rap-artisti Cheek teki kappaleesta oman rap-version nimeltä ”Tuhlaajapoika”.
Popedan versio
”Suuret setelit” oli Popeda-yhtyeen kolmas ja siihen asti menestynein single. Singlen tuotti Eppu Normaalin Pantse Syrjä ja se ilmestyi helmikuussa 1979.
Popedan oli tarkoitus tehdä kappaleesta ”jyräversio”. Yhtye ei kuitenkaan ollut tyytyväinen lopputulokseen. Esimerkiksi laulaja Pate Mustajärven mielestä kappale ei svengannut ollenkaan.
”Suuret setelit” oli Popedan siihen asti suurin hitti. Se soi radiossa, hätyytteli listasijoja ja toi yhtyeelle lisää keikkoja. Single saavutti listasijan 21.
Hurma-lehden Teppo Nättilä kehui kappaletta energisesti soitetuksi ja hyvin lauletuksi. Salon Seudun Sanomien singlearvostelussa Risto Nieminen kuvasi Popedaa eräänlaiseksi älykkääksi versioksi Sleepy Sleepersistä. Niemisen mukaan Popedalla on omaakin sanottavaa, mutta valitettavasti ei aina taitoja sen esiintyuomiseen. ”Suuria seteleitä” hän kuitenkin kuvasi Popedaksi parhaimmillaan ja esitystä ryhdiksi, rehdiksi ja reippaaksi. Sen sijaan Soundi-lehden kriitikko sanoi, että hänelle on kärsimystä kuunnella yhtyeen levyjä useammin kuin kahdesti.
HMS Hajen (1904)
HMS Hajen (runkonumero 1) oli Ruotsin laivaston vuonna 1904 valmistunut ensimmäinen sukellusvene.
Hanasaaren voimalaitos
Hanasaaren voimalaitosalueella Helsingin Hanasaaressa on ollut kaksi eri voimalaa: Hanasaaren A-voimala, joka on purettu, sekä B-voimala, joka on suljettu.
HMS Hajen (1904)
Valmistus
Meri-insinööri Carl Richson lähetettiin 1900 Yhdysvaltoihin opiskelemaan sukellusveneiden valmistusta. Vuonna 1902 Ruotsin valtiopäivät äänestivät sukellusveneiden hankinnasta, minkä kuningas vahvisti 28. marraskuuta. Richson aloitti Holland-tyyppisen aluksen valmistuksen Tukholman laivastontelakan vanhalla kaleeritelakalla. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1904 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 18. marraskuuta.
Hanasaaren voimalaitos
B-voimalaitos tuotti lähinnä kivihiilestä ja osittain myös puupelleteistä sähköä 220 MW:n ja lämpöä 420 MW:n teholla, ja laitoksen hyötysuhde sähkön ja kaukolämmön yhteistuotannossa oli 86 prosenttia. Voimalaitos suljettiin 1. huhtikuuta 2023.
HMS Hajen (1904)
Palvelus
Kesällä 1905 alus siirrettiin Ruotsin länsirannikolle kuten pääosa muustakin laivastosta pitkin Götan kanavaa Norjan kanssa syntyneen kriisin vuoksi. Se nimettiin HMS Undervattenbåten N:r 1:ksi vuonna 1909. Vuosina 1915-1916 alus oli modernisoitava Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:n telakalla, jolloin sitä pidennettiin 23,3 metriin rakennettaessa keula ja kansirakenteet uudelleen. Aluksen voimanlähteeksi vaihdettiin 1916 150 hevosvoiman 4-sylinterinen Atlas UII -dieselmoottori. Ensimmäisen maailmansodan viimeisenä vuonna alusta pidettiin edelleen kunnossa. Se poistettiin palveluksesta 25. elokuuta 1922, jolloin siitä poistettiin moottorit sekä muita kunnossa olevia osia. Vuodesta 1932 alkaen alus on ollut maissa merimuseossa näytteillä.
Hanasaaren voimalaitos
Voimaloiden historiaa
pienoiskuva|Hanasaaren A-voimalaitos vuonna 2007.
Suvilahdesta Hanasaareen
Voimalaitosalueella on Suvilahden höyryturbiinilaitos, joka aloitti toimintansa vuonna 1909. Helsingin kasvaessa seuraava voimala rakennettiin Salmisaareen, mutta lisää tarvittiin. Hanasaaren A-voimalan suunnitteli arkkitehti Vera Rosendal, ja sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1957. Se saatiin valmiiksi alkuvuonna 1960. B-voimalan suunnittelutyöt aloitettiin 1962, ja sen piirsi arkkitehti Timo Penttilä. Koko Hanasaaren vihkiminen päästiin suorittamaan 1967. Hanasaaren B-voimalaitos aloitti toimintansa vuonna 1974. Sen suunnittelussa huomioitiin erityisesti voimalaitoksen sovittaminen kaupunkiympäristöön.
Hanasaaren hiilivarastoa ympäröi 56 vihreän tolpan muodostama tilateos ”Vastavalo”, joka otettiin käyttöön vuonna 2004.
Hanasaari A:n purkaminen
pienoiskuva|Purettava Hanasaari A maaliskuussa 2008. Hanasaaren A-voimalaitos toimi 30 vuotta, ja vuodesta 2000 se toimi varavoimalana. Joulukuussa 2006 kaupunginvaltuusto päätti sen purkamisesta. A-voimala purettiin vuosina 2007–2008. Ennen purkutöitä tehtiin huolellinen rakennusten, laitteiden ja työn historian tallennus. Hannes Vartiainen ja Pekka Veikkolainen ovat tehneet puretusta voimalasta dokumenttielokuvan Hanasaari A. Hanasaaren A-voimalaitoksen sisätiloissa kuvattiin Ennätystehdasta vuosina 2006–2007.
Satama
Hanasaaren voimalaitoksen polttoainekuljetuksia palveli Hanasaaren polttoainesatama eli hiilisatama, joka sijaitsi Hanasaaren kaakkoisrannalla kivihiilivaraston vieressä, Hanasaaren laiturilla. Se kuului aikaisemmin Sörnäisten satamaan, mutta jatkoi toimintaansa sataman lakkauttamisen jälkeenkin. Hiilisataman omisti Helen Oy, ja satamanpitäjänä toimi Helsingin Satama Oy. Voimalaitoksella käytettävä kivihiili ja raskas polttoöljy tuotiin laitokselle sataman kautta: kivihiili siirrettiin satamasta kivihiilikentälle varastoitavaksi, josta se ohjattiin edelleen polttoon.
Voimalaitos purki hiiltä laivoista, esimerkiksi M/S Alppilasta (kapasiteetti 23 361 m³), jonka omistaa ESL Shipping ja joka matkusti Venäjän Laukaansuun satamasta.
Voimalaitosalueelle suunniteltu asuinalue
Hanasaareen suunnitellaan noin 4 500 asukkaan uutta asuinaluetta. B-voimalalla ei kuitenkaan ole purkupäätöstä tai linjauksia uudesta käyttötarkoituksesta. Hanasaareen jää joitakin Helenin toimintoja. Alueelle on suunniteltu energiakorttelia, joka olisi sähkön ja lämmön solmukohta, ja jossa olisi jonkin verran tuotantoa. Ehdotuksiin on kuulunut myös pienydinvoimala.
pienoiskuva|Voimalaitoksen hiilivarasto vuonna 2007. Voimalan sulkemisen jälkeen hiilet laivataan [[Salmisaaren voimalaitos|Salmisaareen. ]]
Kenneth Thompson
Kenneth Thompson -nimisiä henkilöitä ovat:
Babar ja sarvikuonot
Babar ja sarvikuonot (engl. Babar: The Movie) on vuonna 1989 ilmestynyt ranskalais-kanadalainen televisioelokuva, joka perustuu Jean de Brunhoffin Babar -kirjoihin. Suomessa elokuva on esitetty Yle TV2 -kanavalla vuonna 1993.
Juoni
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Babar -animaatiosarjan ensimmäisen ja toisen tuotantokauden välille. Nuori kuningas Babar on vaikean paikan edessä, kun sarvikuonot hyökkäävät elefanttien kimppuun ja aikovat orjuuttaa heidät.
Tyler Randell
Tyler Randell (s. 15. kesäkuuta 1991, Brampton, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Boston Bruinsin organisaatiossa. Hän on Bruinsin kuudennen kierroksen varaus vuodelta 2009.
Ura pelaajana
Randell varattiin OHL:ään ensimmäisellä kierroksella numerolla 14 Belleville Bullsiin vuonna 2009. Hän pelasi OHL:ssä yhteensä 267 ottelua Belleville Bullsissa sekä Kitchener Rangersissa. Niissä hän teki 68 maalia sekä 43 syöttöpistettä eli yhteensä 111 tehopistettä. Lisäksi hänelle kertyi 392 rangaistusminuuttia. Kauden 2008–2009 jälkeen Boston Bruins varasi Randellin kuudennella kierroksella vuoden 2009 varaustilaisuudessa. 18. huhtikuuta 2011 Boston solmi Randellin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. 18. kesäkuuta 2015 Randell teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bruinsin kanssa.
Pullinen
Pullinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Omoloi (joki)
Omoloi on 593 kilometrin pituinen Jäämereen laskeva joki Sahan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Omoloi saa alkunsa Verhojanskvuoriston pohjoisosasta Sijetindenskomin selänteeltä, joka sijaitsee Bytantain evenien kansallisen piirin koillisosassa. Sieltä joki virtaa kohti pohjoista Bulunin piirin itäosan kautta. Omoloi laskee Laptevinmeren Buor-Hajan lahteen Ust-Janskin piirin länsiosassa. Joen varrella on Namyn ja Haiyrin kylät. Omoloin valuma-alue on 38 900 km². Joessa on paljon kalaa, sen suulta pyydetään omulsiikaa.
The Chemical Brothers
The Chemical Brothers on brittiläinen Tom Rowlandsin (Thomas Owen Mostyn Rowlands) ja Ed Simonsin (Edmund John Simons) muodostama konemusiikkia soittava yhtye. The Prodigyn ja Daft Punkin ohella yhtye on tuonut konemusiikin klubeilta massojen tietoisuuteen ja tuonut lavaesiintymiseen ja musiikkiin vaikutteita myös rockmusiikista. Chemical Brothersin musiikissa yhdistyvät house, big beat, trip hop ja breakbeat. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa Setting Sun, Block Rockin' Beats, Hey Boy Hey Girl, Let Forever Be ja Galvanize.
Yhtye muodostuu kahdesta englantilaisesta miehestä nimeltään Tom Rowlands ja Ed Simons. Yhtye on myös tunnettu nimellä Dust Brothers, mutta nimestä johtuneen oikeusjutun jälkeen nimi vaihdettiin Chemical Brothersiksi.
Sittemmin The Chemical Brothers on julkaissut neljä albumia, jotka ovat Come With Us (2002), Push the Button (2005), We Are the Night (2007) sekä Further (2010). Come With Us -albumilta tunnetuimmat kappaleet ovat "Star Guitar" ja "The Test". Push the Buttonilta julkaistu "Galvanize"-single nousi yhtyeen tunnetuimpien kappaleiden joukkoon.
Suomessa kaksikko piipahti elokuussa 2010 Helsingissä järjestetyssä Flow festival -tapahtumassa.
Yhtye on tehnyt vuonna 2011 tehtyyn Hanna-trilleriin kaikki soundtrackit.
Luettelo romaaneihin perustuvista elokuvista
Tämä on luettelo romaaneihin perustuvista elokuvista.
Powhatansota
Powhatansota käytiin vuosina 1622–1644 nykyisen Virginian osavaltion seudulla. Siinä olivat vastakkain alueen englantilaiset uudisasukkaat ja intiaanit. Sota alkoi kun intiaanit tekivät yllätyshyökkäyksen uudisasukkaita vastaan 22. maaliskuuta 1622. Hyökkäyksessä kuoli noin 350 uudisasukasta. Hyökkäyksen jälkeen uudisasukkaat tekivät useita hyökkäyksiä intiaaneja vastaan vuosittain 1622–1636. Tätä seurasi rauhallisempi ajanjakso, joka päättyi kun intiaanit hyökkäsivät uudestaan vuonna 1641. Hyökkäyksen jälkeen oli taas rauhallisempi aika, joka päättyi intiaanien vuonna 1644 tekemään suureen hyökkäykseen, jossa kuoli noin 500 uudisasukasta. Tämän viimeiseksi jääneen intiaanihyökkäyksen jälkeen uudisasukkaat aloittivat sotaretken, joka murskasi intiaaniheimojen liittokunnan. Uudisasukkaat tekivät rauhan intiaanien kanssa ja jakoivat heimoille maata.
Sota
Hyökkäyksen jälkeen uudisasukkaat esittivät haluavansa rauhaa ja kutsuivat Powhatanin liittokunnan johtajat rauhankokoukseen. Kokouksessa uudisasukkaat hyökkäsivät intiaanien kimppuun. Opechancanoughin ja muiden päälliköiden onnistui paeta, ja liittokunta aloitti sodan uudisasukkaita vastaan. Uudisasukkaat tekivät kolme kostoretkeä intiaaneja vastaan vuosittain neljäntoista vuoden ajan lyödäkseen intiaanien liittokunnan. Tätä seurasi rauhallisempi ajanjakso, joka päättyi vuonna 1641 kun intiaanit tekivät hyökkäyksen uudisasukkaita vastaan. Hyökkäystä seurasi rauhallinen ajanjakso, mutta se päättyi vuonna 1644 intiaanien viimeiseksi jääneeseen, isoon yllätyshyökkäykseen. Hyökkäyksessä kuoli noin 500 uudisasukasta.
Uudisasukkaat aloittivat jälleen uuden sotaretken Powhatanin liittokuntaa vastaan vuonna 1644 apunaan kristinuskoon kääntyneitä intiaaneja. Sotaretken aikana Opechancanough jäi uudisasukkaiden vangiksi ja hänet ammuttiin. Lopulta sotaretki murskasi Powhatanin liittokunnan ja uudisasukkaat tekivät erilliset rauhansopimukset eri heimojen kanssa ja määräsivät heimojen asuinalueet.
Bosnia ja Hertsegovina talviolympialaisissa 2018
Bosnia ja Hertsegovina osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti neljä urheilijaa, jotka kilpailivat kahdessa eri urheilumuodossa. Avajaisissa sekä päättäjäisissä maan lippua kantoi alppihiihtäjä Elvedina Muzaferija.
Alppihiihto
Bosnia ja Hertsegovina sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Maastohiihto
Bosnia ja Hertsegovina sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1944
Jalkapallon maakuntasarja vuonna 1944 pelattiin cup-systeemillä. Pelit alkoivat vasta kevätkaudella 1944, eivätkä syksyllä 1943 kuten ylemmät sarjatasot. Otteluita ei saatu suoritettua aivan loppuun saakka.
3.kierros
SePS - TaPa ja KaPS-V.Ilves ottelut jäivät pelaamatta.
Ilmastovahti
Ilmastovahti on web-sovellus, jonka avulla kunnat ja muut organisaatiot voivat seurata omia ilmastotoimenpiteitään. Ilmastovahti on avointa lähdekoodia ja alun perin Helsingin kaupungin kehittämä. Ensimmäisen ilmastovahdin kehittämiseen saatiin rahoitusta EIT Climate-KIC -organisaatiolta. Työkalu on kokeilukäytössä jo muutamassa muussa organisaatiossa. Ilmastovahtia kehittää nykyään Kausal oy brändinimellä Kausal Watch.
Rakenne
Ilmastovahdin keskeisenä tehtävänä on seurata sovitun toimenpideohjelman toimenpiteiden etenemistä. Jokaisella toimenpiteellä on yhteyshenkilö, joka lisää toimenpiteen sivulle tietoja yksittäisistä tehtävistä tai tapahtumista.
Toimenpiteiden vaikutuksia mitataan mittareiden avulla. Ne ovat erilaisia määrällisiä aikasarjoja jostakin toimenpiteen kannalta olennaisesta ilmiöstä. Mittareita on kolmenlaisia: toiminnalliset mittarit kuvaavat jotakin ilmiötä, johon toimenpiteellä voidaan suoraan vaikuttaa. Taktiset mittarit kuvaavat ilmiöitä, joihin toimenpide vaikuttaa epäsuorasti. Strategiset mittarit puolestaan ovat sellaisia, joihin nimenomaan pyritään vaikuttamaan, kuten kasvihuonekaasupäästöt.
Jokaisella toimenpiteellä ja mittarilla on oma nettisivu, jossa kuvataan ilmiötä tarkemmin. Toimenpiteet ja mittarit yhdessä muodostavat graafisesti esitettävän näkemysverkon, jossa eri ilmiöt kytkeytyvät toisiinsa syy-seuraussuhteiden mukaisesti. Ilmastovahdissa on myös tilannekuvasivu, jossa näkyy toimenpiteiden etenemisen tilanne.
Mittarit on toteutettu tietokiteinä eli nettisivuina, joilla on täsmällinen kysymys ja siihen joukkoistamalla etsittävä vastaus. Kysymys on kaksiosainen: 1) Mikä on paras arvio tämän mittarin arvosta menneisyydessä dataan pohjautuen ja toisaalta tulevaisuudessa nykykäsitykseen pohjautuen? 2) Millainen tavoite tälle mittarille pitäisi asettaa, jotta organisaation kokonaistavoite ilmastonmuutoksen hillinnässä saavutetaan? Tietokiteiden käyttö perustuu avoimen päätöksentekokäytännön menetelmään, joka hyväksyttiin Hiilineutraali Helsinki 2035 -toimenpideohjelmassa yhdeksi ilmastotyön periaatteista.
Tekninen ratkaisu
Ilmastovahti käyttää Django-sovelluskehystä, ja sen käyttöliittymä on toteutettu React-kirjastolla.
OnePlus 3
Ominaisuudet
OnePlus 3:ssa on kotipainikkeeseen integroitu sormenjälkilukija. Puhelin tukee NFC:tä ja Bluetooth 4.2:tä. Siinä on kaksi SIM-korttipaikkaa. OnePlus 3 on saatavilla vain 64 gigatavun flash-muistilla. Siinä ei ole muistikorttipaikkaa.
Muotoilu
OnePlus 3:n runko on materiaaliltaan kokonaan hiekkapuhallettua alumiinia, joka on aiemmissa OnePlussan puhelimissa ollutta Sandstone-kuorta liukkaampi materiaali. Puhelin on muotoilultaan pelkistetty. Takakuori on keskeltä tasainen ja reunoja kohti kaartuva. Takakuoressa on ylä- ja alalaidassa mustat antenniraidat. Puhelimen kulmat on pyöristetty. OnePlus 3 on saatavilla ”Graphite”-nimisenä harmaana ja ”Soft Gold” -nimisenä kullanhohtoisena värivaihtoehtona.
Puhelimessa on näytön alapuolella kotinäppäin ja sen ympärillä kapasitiiviset painikkeet, oikeassa laidassa virtapainike, vasemmassa laidassa äänenvoimakkuuspainike ja sen yläpuolella Android-puhelimissa harvinainen kolmiportainen ”Alert Slider” -niminen ilmoitusvalitsin. Kapasitiivisten painikkeiden toiminnot ovat vaihdettavissa, ja ne voi vaihtaa Androidin omiin ohjelmallisiin painikkeisiin. Kaikki painikkeet kotinäppäimen ympärillä olevia kapasitiivisia painikkeita lukuun ottamatta ovat metallia. 3,5 millimetrin kuulokeliitäntä ja lataamiseen käytettävä USB Type-C -liitäntä ovat puhelimen alalaidassa.
Käyttöjärjestelmä
OnePlus 3:n alkuperäinen käyttöjärjestelmä on Android 6.0.1:een perustuva OxygenOS 3.1.2, jossa on vain pieniä muutoksia puhtaaseen Androidiin. OnePlus 3:lle alettiin julkaista Android 7.0:aan pohjautavaa OxygenOS 4.0 -käyttöjärjestelmää 31. joulukuuta 2016. Puhelimessa on vain vähän esiasennettuja sovelluksia. OnePlus on lisännyt käyttöjärjestelmään kotinäkymästä oikealla olevan ”The Shelf” -tilan. Se näyttää viisi suosituinta sovellusta, paikalliset säätiedot, muistion pikasyötön, yhteystietojen pikakuvakkeet ja valinnaisia pienoisohjelmia. OxygenOS on laajasti kustomoitavissa ja se antaa käyttäjälle normaalia Androidia laajemmat oikeudet puhelimen toimintoihin. OnePlus 3:n käyttäjä voi esimerkiksi säätää yksittäisten sovellusten oikeuksia jälkikäteen.
Akku
OnePlus 3:ssä on 3 000 milliampeeritunnin litiumioniakku, joka tukee OnePlussan omaa Dash-pikalatausta, joka OnePlussan oman ilmoituksen mukaan lataa akun puolessa tunnissa nollasta prosentista 63 prosenttiin ja tunnissa 90 prosenttiin. Dash-pikalataus toimii vain OnePlussan omalla 20 watin laturilla, jonka sähkövirta on neljä ampeeria ja jännite viisi volttia. OnePlus 3 ei tue langatonta latausta.
Tekniset tiedot
OnePlus 3:ssa on neljällä Kryo-ytimellä (2 × 2,15 GHz & 2 × 1,6 GHz) varustettu Snapdragon 820 -järjestelmäpiiri. Puhelimen grafiikkapiiri on Adreno 530. OnePlus 3 sai puhelinten suorituskykyä mittaavassa AnTuTu-testissä vuonna 2016 keskimäärin 147 495 pistettä. Tuloksellaan se oli vuonna 2016 testatuista laitteista pisteiden keskiarvon mukaan kuudenneksi paras.
Näyttö
Puhelimen näytön koko on 5,5 tuumaa. OnePlus 3:n AMOLED-näyttö on Samsungin valmistama. Näyttö on kestävää Corning Gorilla Glass 4 -lasia. Sen kirkkaus on 420 kandelaa per neliömetri. Näytön värejä kritisoitiin räikeiksi, minkä jälkeen OnePlus julkaisi sRGB-kalibroidun väritilan.
Kamera
250px|pienoiskuva|oikea|OnePlus 3 takaa. Takakamera on 1,3 millimetriä muuta runkoa paksumpi. OnePlus 3:n takakameran tarkkuus on 16 megapikseliä ja aukkosuhde f/2.0. Se käyttää Sonyn Exmor RS IMX298 -kennoa, jossa on 1,12 mikrometrin kokoiset pikselit. Takakamerassa on yhdessä toimivat optinen ja elektroninen kuvanvakain ja yksi LED-salamavalo. Takakamera tukee Raw-kuvausta ja vaihetunnistukseen perustuvaa automaattitarkennusta. Takakameralla voi videokuvata 720p-tarkkuudella kuvataajuudella 120, 1080p-tarkkuudella kuvataajuudella 60 ja 4K-tarkkuudella kuvataajuudella 30. Takakamera on 1,3 millimetriä muuta puhelimen runkoa paksumpi.
OnePlus 3:n etukameran tarkkuus on 8 megapikseliä ja aukkosuhde f/2.0. Se käyttää Sonyn Exmor RS IMX179 -kennoa, jossa on 1,4 mikrometrin kokoiset pikselit. Etukamerassa on hymyntunnistus, joka ottaa automaattisesti kuvan kolmen sekunnin kuluttua hymyn tunnistamisesta. Etukamera tukee videokuvausta 1080p-tarkkuudella kuvataajuudella 30.
OnePlus 3:n kamerasovellus on melko yksinkertainen: manuaalitilassakin käyttäjä voi säätää vain ISO-arvoa väliltä 100–32 000, valotusaikaa väliltä 30–1/8000 sekuntia, valkotasapainoa ja tarkennusta. Kuvaustiloja ovat kuvan dynamiikkaa parantava HDR, kuvassa näkyvien yksityiskohtien määrää lisäävä HQ ja panoraamatila.
Myynti
250px|pienoiskuva|oikea|OnePlus 3, myyntipakkaus ja Dash-pikalatausta tukeva laturi. OnePlus 3 oli tilattavissa OnePlussan verkkokaupasta ilman kutsua. Sen ennakkotilaaminen alkoi heti julkaisupäivänä, 14. heinäkuuta 2016. OnePlus 3 tuli saataville kesä-heinäkuun vaihteessa. Sitä myytiin niin paljon odotettua enemmän, että OnePlus joutui keskeyttämään 9. elokuuta – 12. syyskuuta puhelimen myynnin 23:ssa Euroopan maassa ja Hongkongissa. Suomessa se oli myynnissä myös Elisan verkkokaupassa ja myymälöissä. OnePlus 3T:n julkaisun jälkeen OnePlus 3:n myynti lopetettiin. Puhelimen suositushinta oli aluksi 399 euroa.
Vastaanotto
Monissa arvosteluissa kehuttiin OnePlus 3:n hyvää hinta-laatusuhdetta, nopeaa sormenjälkilukijaa ja tehokasta järjestelmäpiiriä. OnePlus 3:a kuitenkin moitittiin muistikorttipaikan puuttumisesta ja heikosta hämäräkuvauksen laadusta.
Puhelinvertailun arvostelija Matti Vähäkainu kehui OnePlus 3:n rakennetta ja muotoilua, kustomoitavaa ja nopeaa käyttöliittymää ja tehokasta järjestelmäpiiriä. Samalla hän kritisoi puhelinta heikohkosta akkukestosta ja vaatimattomasta näytön resoluutiosta. Teknavin arvostelija Pauli Reinikainen kehui OnePlus 3:a hyvää hinta-laatusuhdetta ja prosessorin tehoa. Samalla hän moitti sitä huonosta akkukestosta, muistikorttipaikan puuttumisesta ja hämäräkuvauksen laadusta. Digitodayn arvostelija kehui arvostelussaan OnePlus 3:a hyvästä hinta-laatusuhteesta, kirkkaasta näytöstä, keveydestä ja tarkasta sormenjälkilukijasta. Samalla hän moitti puhelinta huonosta kamerasta. Mikrobitin arvostelija Teemu Laitila kehui arvostelussaan OnePlus 3:a varmatoimisesta sormenjälkilukijasta, hyvästä ulkonäöstä ja laadukkaasta kamerasta. Taskumuron arvostelija Juha Kokkonen kehui arvostelussaan OnePlus 3:a kameran nopeasta käynnistymisestä, hyvästä suorituskyvystä ja nopeasta latauksesta. Hän kuitenkin kritisoi puhelinta suhteellisesti heikosta akkukestosta kevyessä käytössä. Taskumuron testeissä OnePlus 3 lämpeni raskaassakin käytössä vain vähän, eikä lämpeneminen hidastanut suorituskykyä merkittävästi.
General Hospital
General Hospital on yhdysvaltalainen päiväsaikaan esitettävä saippuasarja. Sarjaa on esitetty vuodesta 1963 asti. Sarjan loivat saippuasarjojen käsikirjoittajina toimiva aviopari Frank ja Doris Hursley.
Sarjaa esitetään ABC-televisiokanavalla. General Hospital on Coronation Streetin jälkeen pitkäikäisin saippuasarja maailmassa. 49 esityskauden aikana sarjaa on esitetty yli 15 000 jaksoa vuoteen 2022 mennessä. Sarja täytti 50 vuotta 1. huhtikuuta 2013.
Sarja kertoo fiktiivisestä Port Charlesin kaupungista ja sen ihmisistä. Yksi keskeisimmistä tapahtumapaikoista on sairaala "General Hospital".
Ultrasuodatus
thumb|250px|Ultrasuodatuksen periaate Ultrasuodatus on kalvosuodatusmenetelmä, jossa suodatettava liuos johdetaan puoliläpäisevän kalvon läpi suurella paineella. Kalvon läpi kulkeutuvat tyypillisesti vain pienet molekyylit suodokseen ja kalvolle pidättyvät ja konsentroituvat molekyylit, jotka ovat kooltaan 1–100 nm ja joiden massa on 1–1000 kDa. Ultrasuodatusta käytetään useisiin tarkoituksiin muun muassa veden puhdistamiseen, elintarviketeollisuudessa ja bioprosessiteollisuudessa.
Kalvojen materiaalit
Ultrasuodatuksessa suodattimena toimii pieniä reikiä sisältävät puoliläpäisevät kalvot. Aikaisemmin kalvojen materiaalina käytettiin nitroselluloosaa, mutta nykyään käytetään seluuloosaa tai muita sen johdannaisia, polyeetterisulfonia, polyvinyylialkoholia, polyamideja, fluorattuja polymeerejä kuten polyvinylideenifluoridia tai epäorgaanisia materiaaleja. Selluloosakalvojen etuna on hydrofiilisyys ja tukkeutumattomuus, mutta huonona puolena on herkkyys lämpötiloille ja mirobeille. Polyeetterisulfonilla ja fluoratuilla polymeereillä ei ole näitä ongelmia, mutta haittapuolena on niiden hydrofobisuus, mikä heikentää veden virtausta läpi ja liian korkea pH voi vaurioittaa niitä. Epäorgaanisten materiaalien etuna on stabiilius useita liuottimia ja olosuhteita kohtaan, mutta ne ovat hauraita ja kalliita.
Käyttökohteita
thumb|Juomaveden puhdistukseen käytettäviä ultrasuodatuskolonneja Ultrasuodatusta käytetään useissa eri tarkoituksissa, tyypillisesti suodattamaan kolloidisia seoksia. Juomaveden puhdistuksessa sitä käytetään poistamaan vedestä bakteereja ja muita riittävän kookkaita epäpuhtauksia. Elintarviketekniikassa menetelmää käytetään mehujen kirkastamiseen, viinin sterilisointiin, vehnän proteiinien erottamiseen sekä juuston ja jogurtin valmistusprosesseissa. Bioprosesseissa sitä käytetään veren puhdistamiseen, teollisuusentsyymien konsentrointiin, antibioottien ja muiden arvokkaiden komponenttien erottamiseen ja puhdistamiseen sekä suodattamaan bakteerit ja virukset pois liuoksesta.
Galveston (Texas)
Galveston on kaupunki Galvestonin piirikunnassa, Texasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 47 743. Kaupungin pormestarina on toiminut vuodesta 2014 lähtien James D. Yarbrough.
Makedonian yliopisto
Makedonian yliopisto on yliopisto, joka toimii Thessalonikissa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1948 ja aloitti toimintansa vuonna 1957. Yliopisto on erikoistunut talous- ja yhteiskuntatieteisiin.
Yliopisto toimii Thessalonikin lisäksi Édessassa ja Náousassa. Yliopistossa on kymmenen laitosta.
Laitokset
Yliopiston laitokset ovat:
Lyyti
Lyyti on suomalainen naisen etunimi, joka on ollut suomalaisessa nimipäiväkalenterissa vuosina 1929–1949. Lyyti on kansanomainen puhuttelumuoto nimestä Lydia tai Lyydia, joka merkitsee 'lyydialaista'. Ensimmäiset Lyyti-nimiset kastettiin 1890–1910-luvuilla, ja vuoden 2019 loppuun mennessä on noin 1 160 ihmiselle annettu Lyyti-nimi.
Nevalainen
Nevalainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Irma Wikström
Iris Irma Maria Wikström (18. joulukuuta 1900 Sortavala – 7. tammikuuta 1969) oli suomalainen näyttelijä. Hänen näyttelijäkiinnityksiinsä kuuluivat muun muassa työrupeamat Viipurin Työväen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa 1920- ja 1930-luvuilla. Näyttelijäntyönsä ohessa Wikström ohjasi operetteja.
Elämä ja ura
Irma Wikströmin vanhemmat olivat veturinkuljettaja Theodor Meriluoto ja Anna Honkanen. Kansakoulun hän kävi Viipurissa. Sittemmin Wikström suoritti lauluopintoja Zenaida Kretzin ja Sofia Roihan johdolla. Hän aloitti taiteellisen uransa näyttelijänä Viipurin Suomalaisessa Operetissa vuosina 1919–1920. Sen jälkeen hänellä oli lukuisia teatterikiinnityksiä: Porin Työväen Teatteri 1920–1923, Viipurin Työväen Teatteri 1923–1933, Tampereen Työväen Teatteri 1933–1936, Viipurin Ympäristöteatteri 1936–1939, Lappeenrannan Teatteri 1940–1942, Viipurin Kaupunginteatteri 1942–1943, Lahden Teatteri 1943–1944 ja Kuopion Yhteisteatteri 1944–1948.
Wikströmin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Anisja Leo Tolstoin näytelmässä Pimeyden valta ja Portia William Shakespearen komediassa Venetsian kauppias. Hänen roolejaan olivat niin ikään Liisa suomalaisessa kansannäytelmässä Pohjalaisia ja Joana näytelmässä Iloinen sanoma.
Wikström teki sivurooleja muutamissa elokuvissa 1950-luvulla, kaksi niistä kreditoimattomana.
Entuziastov
Entuziastov ( ja ) on asumaton kylä Omoloiin kansallisen naslegin (maalaiskunnan) alueella Ust-Janskin ulusin (piirin) länsiosassa Sahan tasavallassa. Se sijaitsee naslegin itäosassa Omoloiin sivujoen Bamar-Jurjahin latva-alueella naslegin keskuskylästä Haiyristä itään. Matkaa ulusin hallintokeskukseen Deputatskiin on 464 kilometriä. Kylästä on ollut maantieyhteys Janajoen varrella olleeseen, nyttmmin lakkautettuun Severnyin taajamaan.
Entuziastov on nykyisin asumaton. Vielä vuonna 1989  kylässä oli noin 1 700 asukasta. Kylässä oli tuolloin peruskoulu, kauppa, terveyskeskus ja klubi. Kylän tärkein työnantaja oli kaivosteollisuus.
Bantam
Bantam voi tarkoittaa seuraavia:
Vilho Halme
Vilho Aarno Antero Halme (3. toukokuuta 1921 Tampere – 8. elokuuta 2000 Tampere) oli suomalainen kaupunkineuvos, päätoimittaja ja sosialidemokraattinen kunnallispoliitikko.
Halmeen vanhemmat olivat pakkaaja Vilho Aleksander Halme ja Alma Ester Honkanen. Hän kävi ammattikoulun 1936 ja työskenteli aluksi Oy Finlayson-Forssa Ab:n palveluksessa laitosmiehen apulaisena. Sotien jälkeen Halme siirtyi lehtialalle. Hän oli tamperelaisen Kansan Lehden urheilu- ja uutistoimittajana 1946–1952, toimitusshteerinä 1952–1955, toimituspäällikkönä 1955–1961 ja päätoimittajana 1962–1974. Halme oli Veikkauksen hallintoneuvoston jäsen 1971–1974 toimien sen puheenjohtajana 1973–1974. Hän työskenteli Veikkauksessa aluepäällikkönä 1974–1975 ja aluejohtajana 1975–1986.
Halme oli Tampereen sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtaja 1957–1966 ja kunniajäsen vuodesta 1974. Hän oli myös Suomen sanomalehtimiesten liiton hallituksen jäsen 1958–1966. Halme oli Yhteiskunnallisen korkeakoulun valtuuskunnan jäsen 1958–1974 ja Suomen Kulttuurirahaston Pirkanmaan rahaston hoitokunnan jäsen 1965–1972. Lisäksi hän kuului Kirkon tiedotuskeskuksen johtokuntaan 1967–1976 ja toimi Tampereen Paasikivi-seuran puheenjohtajana vuodesta 1975.
Panteion-yliopisto
Panteion-yliopisto on yliopisto, joka toimii Kallithéassa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1927. Yliopisto on erikoistunut yhteiskunta- ja valtiotieteisiin.
Tiedekunnat
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Alma Pihl
Alma Theresia Pihl (myöhemmin Klee, ; 15. marraskuuta 1888 Moskova, Venäjän keisarikunta – 15. heinäkuuta 1976 Helsinki, Suomi) oli Fabergélla työskennellyt suomalaistaustainen suunnittelija, joka ehti vuodet 1911–1917 kestäneen uransa aikana suunnitella lähes 2 000 korua. Niistä tunnetuimmat ovat Fabergén pääsiäismuniin kuuluvat Talvimuna ja Ristipistomuna.
Pihl syntyi kultaseppäsukuun. Hänen isänsä oli Knut Oskar Pihl ja hänen äitinsä kultaseppämestari August Holmströmin tytär. Pihl pääsi 19-vuotiaana enonsa Albert Holmströmin työpajaan harjoittelijaksi. Hänen taitonsa suunnittelijana huomattiin pian, ja hänen vuonna 1911 tekemänsä jääkukkakorut Emanuel Nobelille saivat suuren suosion. Tämän jälkeen Pihl suunnitteli keisari Nikolai II:n tilauksesta muun muassa pääsiäismunat leskikeisarinna Maria Fjodorovnalle ja Nikolain puolisolle Aleksandra Fjodorovnalle. Pihlin ura päättyi Venäjän vallankumoukseen. Hän muutti miehensä kanssa Suomeen, missä hän toimi 24 vuotta piirustuksen ja kaunokirjoituksen opettajana. Hän piti historiansa salassa venäläisvastaisen ilmapiirin takia, eikä käytännössä kukaan tiennyt hänen ajastaan Fabergélla. Vasta Pihlin kuoleman jälkeen Ulla Tillander-Godenhielm todisti tämän aseman Fabergélla.
Pihl oli nuorena itseoppineena naissuunnittelijana harvinainen, sillä Fabergélla arvostettiin koulutusta ja pitkää kokemusta. Pihl oli tyyliltään omaperäinen ja rikkoi Fabergélla usein käytettyjä uusklassismin tai rokokoon ihanteita. Hän haki monet ideoistansa ympäröivästä maailmasta, jää- ja lumiaiheet olivat uusia Fabergén tuotannossa. Pihlin tuotannon arvostus on noussut selvästi, kun niiden alkuperä saatiin todistettua.
Nuoruus ja opinnot
Alma Pihl syntyi Moskovassa 15. marraskuuta 1888. Alma oli kultaseppäsukua, sillä hänen isänsä oli kultaseppämestari Knut Oskar Pihl ja hänen äitinsä kultaseppämestari August Holmströmin tytär. Oskar Pihl oli syntynyt Bollstadissa Pohjan pitäjässä. Perheen toimeentulo oli vaikeaa, ja Oskar lähetettiin kuusivuotiaana Pietariin, missä hän muutti asumaan setänsä Anders Viktor Pihlin luokse. Tämä oli menestynyt ja vauras kelloseppä, joka olisi halunnut Oskarista yrityksensä jatkajaa. Oskar Pihl löysi kuitenkin uransa Fabergén jalokivisepän August Holmströmin oppilaana.
Oskar Pihl avioitui Pietarissa Holmströmin tyttären Fannyn kanssa, ja he muuttivat Moskovaan Pihlin saatua lainan Fabergélta oman työhuoneen perustamiseksi. He saivat viisi lasta. Alman lisäksi myös Oskar Waldemar päätyi korualalle. Perheeseen kuuluivat lisäksi Arthur Alfred, Viktor Adolf ja Georg Wilhelm. Perhe oli varakas, sillä Oskar Pihlin korut menivät hyvin kaupaksi. Kertyneillä varoilla hankittiin muun muassa Kraskovosta datša, jossa perhe vietti usein viikonloput.
Alma Pihl kävi muutaman vuoden valmistavaa koulua, mutta hän pääsi vuonna 1899 opiskelemaan hienoston suosimaan saksankieliseen Annenschuleen. Kuusivuotiseen kouluun Alma suhtautui vakavasti heti alusta asti. Uskonto oli hänen lempiaineensa, ja häneltä sujuivat hyvin myös matematiikka, saksa ja englanti. Koulun piirustuksenopettajana toimi ruotsalaissukuinen Jevgeni Jakobson, joka oli valmistunut Stieglitzin taideteollisuuskoulusta ja työskenteli Fabergén taiteilijana. Alma sai häneltä ilmeisesti yksityistunteja mallipiirustuksessa. Hän valmistui Annenschulesta luokkansa priimuksena toukokuussa 1906. Todistuksessa piirustuksen arvosana oli 5+, vaikka 5 oli korkein mahdollinen numero.
Harjoittelijasta ensimmäisiin töihin
thumb|upright|Suuriruhtinattaret [[Olga Nikolajevna Romanova|Olga ja Tatjana Romanova yllään Alma Pihlin suunnittelemat kaulakorut. ]] Alma Pihl oli 19-vuotias, kun hän pääsi enonsa Albert Holmströmin työpajaan harjoittelijaksi. Hänen oli tarkoitus työskennellä alussa arkistonhoitajana. Pihl teki harjoittelijana myös luonnollisen kokoisia mallipiirroksia Fabergén arkistoihin. Niissä oli piirroksen lisäksi tiedot koruihin käytetyistä jalokivistä ja arvometalleista sekä korun tuotantokustannukset. Tuohon aikaan oli tavallista, että työpajassa tehtiin jokaisesta valmistetusta esineestä arkistoihin mahdollisimman tarkka kuva.
Pihlin harjoittelijana tekemät työt antoivat hänelle varsin arvokasta kokemusta. Hän oppi nopeasti arvioimaan tuotantokustannuksia, ja hänestä tulikin pian pajan kustannuslaskija. Vapaa-aikanaan hän luonnosteli omia ideoitansa. Lisäksi Pihlin vanha piirustuksenopettaja Jakobson uskoi oppilaansa kykyihin myös suunnittelijana ja ohjasi ja tuki tätä neuvoillaan. Albert-enon nähtyä harjoittelijansa suunnitelmat hän esitteli niitä myymälän henkilöstölle. Kaikkien pidettyä niitä erinomaisina niitä tilattiin myymälän varastoon. Pihlin ura lähes itseoppineena korusuunnittelijana alkoi 19-vuotiaana.
Pihl sai ensimmäisen itsenäisen suunnittelutyönsä tammikuussa 1911, kun Fabergén hyvä asiakas, Nobelin öljy-yhtiön johtaja Emanuel Nobel halusi tilata noin 40 pientä korua, jotka saisivat mieluiten olla rintakoruja. Hän halusi lahjoittaa niitä liikekumppaneidensa rouville. Korujen piti olla jaloja muttei pröystäileviä, jotteivät ne vaikuttaisi lahjuksilta. Nobel toivoi lisäksi näkevänsä jotain uutta, yllättävää ja tunteikasta. Nobelin tilaus uskottiin Pihlille, ja koska tilauksella oli kiire, Pihl aloitti työt välittömästi. Hän poimi koruaiheensa jäätyneestä Pietarista. Talvi 1911 oli kylmin 25 vuoteen, ja Pihl inspiroitui jääkristallien värittämästä kukkatarhasta. Hän teki kuusi ehdotelmaa, joiden materiaaleina olivat kulta, platinahopea ja ruusuhiontaiset timantit.
Nobel ihastui Pihlin suunnitelmiin, sillä niiden yksinkertainen ja luonnonläheinen aihe miellytti häntä. Nobel vaati malleihin yksinoikeuden ja tilasi 40 rintakorun sarjan. Jääkukkakorut valmistettiin Holmströmin verstaassa ja pakattiin kotelotehtaan rasioihin. Korujen maine levisi nopeasti maailmalle, sillä niitä saaneet liikemiesten puolisot matkustelivat ympäri maailmaa. Nobel tilasi ensimmäisten rintakorujen lisäksi muitakin jääkukkakoruja, kaulakoruja, rannekoruja, riipuksia ja pienoismunia.
Keisari Nikolai II kiinnostui myös Pihlin myyntimenestyksiä olleista koruista. Hän oli luvannut tyttärilleen 18-vuotislahjaksi timanttikoristeisen kaulakorun. Siinä sai olla kuitenkin vain vaatimaton määrä timantteja, sillä liiallinen loisto ei ollut sopivaa nuorelle neidille. Nikolain tyttäristä vain Olga ja Tatjana ehtivät saada Pihlin korun.
Avioituminen
Alma Pihl meni naimisiin kesällä 1912 Nikolai Kleen kanssa. Hääpäivän valitseminen oli ollut vaikeaa Pihlin työkiireiden takia. Klee oli Almaa 11 vuotta vanhempi, ja hän oli työskennellyt Kymi-yhtiön Pietarin-konttorin paperiagenttina ja apulaisjohtajana. Pihl ja Klee olivat tutustuneet jo vuonna 1906, ja Klee oli kosinut kesäkuussa 1908. Klee oli ollut Alma Pihlin veljien Oskarin ja Georgin tuttava, jonka kanssa veljet olivat pelanneet tennistä. Klee oli kauppaneuvos Wilhelm Kleen poika ja kotoisin Sortavalasta.
Nuoripari asui avioliittonsa alun Nikolain lapsuudenkodissa. Alma käytti virallisissa asikirjoissa itsestänsä kaksoisnimeä Pihl-Klee. Se oli kunnianosoitus hänen nuorena kuolleelle isälleen.
Tunnetuimmat pääsiäismunat
thumb|Alma Pihlin [[Aleksandra Fjodorovna (Alix)|keisarinna Aleksandralle suunnittelema Ristipistomuna (1914).]] Romanovien suvun 300-vuotisjuhliin Pihl suunnitteli virallisen lahjakorusarjan. Sen aihepiirin kuuluivat keisarihuoneen vertauskuvat, kuten Venäjän ensimmäisten tsaarien kruunajaisissa käytetty Monomahin kruunu. Pihl ei voinut valita aiheita vapaasti, vaan korujen muotojen piti noudattaa keisarillisen kabinetin ohjeita. Pihlin itsensä mukaan dynastian vertauskuvien liittäminen koruihin oli vaikeata.
Pihlin tunnetuimpia teoksia Fabergélla olivat kaksi Fabergén pääsiäismunaa. Talvimunan hän suunnitteli vuonna 1913 leskikeisarinna Maria Fjodorovnalle. Muna oli Nikolai II:n pääsiäislahja äidilleen. Se valmistettiin läpikuultavaksi hiotusta vuorikristallista, ja sitä koristaa 4 508 ruusuhiontaista timanttia, 360 briljanttia ja kuukiviä. Munan sisällä olevassa yllätyksessä on puolestaan platinainen kukkakori, 1 378 ruusuhiontaista timanttia. Korin valkovuokot on tehty kalsedonista ja nefriitistä.
Nikolai II ihastui Talvimunaan ja tilasi Pihlilta myös vuodeksi 1914 pääsiäismunan puolisolleen Aleksandra Fjodorovnalle. Lahjan toivottiin liittyvän jotenkin keisarinnan harrastuksiin. Keisarinnan tiedettiin tekevän käsitöitä, ja Pihl oli jo aiemmin suunnitellut kaksi rintaneulaa, jossa oli jalokiviä ruususommitelmassa. Lahjamunan Pihl päätti koristella ristipistoruusuin.
Ristipistomunana tunnettuun teokseen käytettiin keltakultaa, platinaa, timantteja, rubiineja, smaragdeja, topaaseja, safiireja, demantoideja, sitriinejä ja helmiä. Muna on 9,2 senttimetriä korkea ja sen sisällä oleva yllätyslahja on jalustalla seisova miniatyyritaulu.
Muutto Suomeen
Alma ja Nikolai Klee tulivat Suomeen kesäkuussa 1921. Suomessa he joutuivat kahdeksi viikoksi karanteeniin Kellomäelle. Sieltä he jatkoivat Kymin ruukille Kuusankoskelle. Nikolai sai työpaikan Kymin pääkonttorista. Hän opetteli hiljalleen myös suomea ja yleni lopulta Kymin prokuristiksi.
Pihl opettajana
Pihl sai vuonna 1927 piirustuksenopettajan paikan Kymi-yhtiön pitämästä ruotsinkielisestä oppikoulusta. Vaikka hän epäröi murteellisen puhetyylinsä takia, hän otti paikan vastaan ja opetti lopulta 24 vuotta piirustuksen ja kaunokirjoituksen opettajana. Suomenkielisellä paikkakunnalla ruotsinkielinen opetus oli tarpeellista, sillä Kymi-yhtiön johdossa oli paljon ruotsinkielisiä ja paikkakunnalla oli siksi paljon ruotsinkielisiä perheitä.