cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lyhytpääutaka
Sitä on tavattu vain Malawijärven eteläosasta. Lyhytpääutakaa on kalastettu paikallisesti ruokakalaksi, ja ylikalastus on johtanut sen uhanalaisuuteen.
Férma
pienoiskuva|vasen|Férman Livádin rantaa. Férman kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla noin kymmenen kilometriä itään Ierápetran kaupungista, noin 45 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta ja neljä kilometriä etelään Ágios Ioánniksen kylästä. Kylän lähellä sijaitsevat Livádin, Pigádin ja Giorgákisin rannat.
Graves
thumb|[[Gironden kartta, johon Graves on merkitty violetilla.]] Graves on merkittävä viinialue Bordeaux'ssa. Gravesin alue alkaa Bordeaux'n kaakkoisista esikaupunkialueista ja jatkuu noin 50 kilometriä pitkänä alueena Garonnen länsirannalla.
Pääosin Gravesin 20 miljoonan pullon vuosittainen viinintuotanto koostuu punaviineistä, mutta alueella tuotetaan myös valkoviinejä: esimerkiksi Château d'Yquem -viinistä tunnettu Sauternesin kylä sijaitsee Gravesissa. Muita tunnettuja Gravesin kyliä ovat Pessac, Talence, Léognan, Martillac, St. Morillon ja Portets.
Tyypillisesti alueella valmistetut punaviinit ovat sekoiteviinejä, joissa on suurin osa Cabernet Sauvignon -rypälettä ja pienempiä määriä Merlot ja Cabernet Francia. Kuivat valkoviinit valmistetaan Sauvignon Blancista ja Sémillonista.
Pohjoisesplanadi
thumb|Pohjoisesplanadi itäpäästään Katajanokan kanavan rannalta katsottuna. Oikealla etualalla [[Presidentinlinna, sen jälkeen Korkein oikeus, Lampan talo, Ruotsin suurlähetystö, Govinuksen talo ja kaupungintalo. Vasemmalla etualalla Kauppatori, kauempana Esplanadin puisto.]] thumb|Pohjoisesplanadi Unioninkadun risteyksestä länteen katsottuna. Oikealla [[Aschanin talo (Helsinki)|Aschanin, Cavoniuksen, Palmqvistin ja Grönqvistin talot, vasemmalla Esplanadin puiston puita.]] thumb|[[Grönqvistin talo Pohjoisesplanadin varrella]] Pohjoisesplanadi on noin kilometrin pituinen katu Helsingin keskustassa. Se ulottuu Katajanokan kanavalta Mannerheimintielle. Kadun itäosa kulkee Kauppatorin, länsiosa Esplanadin puiston pohjoisreunaa pitkin. Katu on Kaartinkaupungin pohjoisrajana Kruununhakaa ja Kluuvia vastaan. Sen länsiosa on yksisuuntainen idästä länteen; päinvastaiseen suuntaan ajetaan Esplanadin puiston toisella puolella olevaa Eteläesplanadia pitkin.
Aivan Esplanadin länsipäässä olevaa Ruotsalaista teatteria lukuun ottamatta Pohjoisesplanadin varrella on rakennuksia vain kadun pohjoispuolella, ja kaikkien muiden rakennusten osoitenumerot ovat parittomia. Monet rakennukset ovat historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittäviä. Monet Kauppatorin ja Kappeliesplanadin kohdalla olevat rakennukset ovat empiretyylisiä, ja huomattavimpia niistä ovat Carl Ludvig Engelin suunnittelema Helsingin kaupungintalo, entinen hotelli Seurahuone, sekä aivan kadun itäpäässä sijaitseva Presidentinlinna. Kadun keskiosan varrella on Theodor Höijerin suunnittelemia uusrenessanssityylisiä rakennuksia, joista suurimpia ovat Grönqvistin talo sekä alkuperäisen näköiseksi uudelleen rakennettu Hotelli Kämp. Kadun länsipään varrella on myös moderneja liikerakennuksia, kuten Alvar Aallon suunnittelema Akateeminen kirjakauppa sekä vuonna 1989 valmistunut Stockmannin tavaratalon laajennus. Huomattava osasta vanhoista rakennuksista on säilyttänyt pelkän julkisivunsa, kun niiden taakse on rakennettu moderneja toimisto- ja liiketiloja. Esimerkiksi kaupungintalon sisätilat uudistettiin lähes täysin 1960-luvulla, ja Kämp purettiin kellaria myöten vuonna 1967.
Sen enempää Pohjois- kuin Eteläesplanadillakaan ei juuri ole asuntoja. Vuoden 1970 Helsingin Sanomien juttuun löydettiin kahdeksan taloutta, joiden osoitteena on Esplanadi, heistäkin monet talonmiehiä. Vuonna 2015 asukkaita oli enää neljä.
Nimen alkuperä
Pohjois- ja Eteläesplanadi ovat saaneet nimensä niiden välissä olevan Esplanadin puiston mukaan. Sana esplanadi tarkoittaa alun perin linnoituksen ympärillä olevaa avointa aluetta, mutta myös kahden kadun välissä olevaa puistovyöhykettä. Ruotsinkielisessä muodossa Esplanaden se vahvistettiin Helsinkiin suunnitellun puistovyöhykkeen nimeksi vuonna 1820. Puiston reunaa pitkin kulkevat kadut saivat vuonna 1836 erilliset nimet Norra Esplanadgatan ja Södra Esplanadgatan, joille vuonna 1909 vahvistettiin suomenkieliset vastineet Pohjoinen ja Eteläinen Esplanaadikatu. Vuonna 1965 kirjoitusasut muutettiin kielenhuollon ohjeiden mukaisesti muotoon Pohjoinen ja Eteläinen Esplanadikatu. Nykyiseen muotoonsa sekä suomen- että ruotsinkielinen nimi lyhennettiin vuonna 1972.
Poikkikadut ja rakennukset
thumb|[[Hotelli Kleineh (Pohjoisesplanadi 9) noin vuonna 1900.]] Lähde nimille:
thumb|center|800px|Pohjoisesplanadin itäpään (Kauppatorin) varrella olevat talot [[Kolera-allas|Kolera-altaan toiselta puolelta katsottuna itsenäisyyspäivänä 2011. Vasemmalta: Helsingin kaupungintalo, Goviniuksen talo (huputettu), Ruotsin suurlähetystö, Lampan talo, Korkein oikeus ja Presidentinlinna.]]
Energiantuotannon elinkaarikasvihuonepäästöt
Energiantuotannon elinkaarikasvihuonepäästöt.
Eri toimintojen yhteismitallistamiseksi käytetään yksikkönä hiilidioksidiekvivalenttia (CO2-ekv. tai CO2e). Sähköntuotannossa käytetään yksikköä gCO2eq/kWh tai sen kerrannaista.
Sähköntuotantomuotojen elinkaaripäästöt, 2014 IPCC
1 Patoaltaiden vaikutus nostaa lukua.
Autoharp
thumb|upright|Nykyaikainen autoharp Autoharp eli sointusitra on kielisoitin, joka muodostuu vaimentimiin kiinnitetyistä sointurimoista, jotka painettuna vaimentavat kaikki muut kielet paitsi ne joita tarvitaan halutun soinnun muodostamiseen. Nimestään huolimatta autoharp ei ole harppu vaan otenauhaton sitra.
Vuonna 1882 Philadelphiaan muuttanut saksalainen siirtolainen Charles F. Zimmermann sai patentin soittimelle, jossa oli tiettyjä kieliä soiton aikana vaimentava mekanismi. Hän kutsui keksintöään autoharpiksi. Patentin soitin poikkesi rakenteeltaan myöhemmistä autoharpeista. Ei ole tiedossa valmistiko Zimmermann yhtään alkuperäisen patentin mukaista soitinta kaupallisesti. Saksan Markneukirchenissä Karl August Gütter valmisti soittimen, jota hän kutsui nimellä Volkszither (”kansansitra”), joka muistutti nykyisiä autoharpeja. Gütter sai brittiläisen patentin soittimelleen noin vuonna 1883–1884. Zimmermann alkoi vierailtuaan Saksassa, valmistaa Gütterin mallin mukaisia soittimia vuonna 1885. Zimmermann käytti soittimestaan autoharp-nimeä ja omaa patenttinumeroaan. Gütterin mallista tuli hyvin suosittu ja näin Zimmermannia pidetään usein virheellisesti autoharpin keksijänä.
Rakenne
Nykyaikaisessa autoharpissa on 36 tai 37 kieltä, vaikkakin joissakin voi olla jop 47 tai 48 kieltä. Ne on järjestetty joko diatonisen tai kromaattisen asteikon mukaisesti. Vakiomalleissa on 15 tai 21 sointurimaa ja -painiketta, joista voi valita duuri-, molli- tai dominanttiseptimisointuja.
Nordland I
Nordland I on ruotsalaisen äärimetalliyhtye Bathoryn yhdestoista studioalbumi. Nordland I merkitsi paluuta täysimittaiseen, raskaaseen viikinkimetalliin. Albumi sai ilmestyessään hyvän vastaanoton. Levy oli aluksi osa laajempaa Nordland-teema-albumia, jonka yhtyeen keulahahmo Quorthon päätti lopulta jakaa kahteen osaan. Albumin "jatko-osa" Nordland II julkaistiin seuraavan vuoden maaliskuussa.
Taustaa
Tukholmassa vuonna 1983 perustetun Bathoryn pani alulle tuolloin 17-vuotias Thomas Forsberg, joka käytti taiteilijanimeä Quorthon. Harrastelijoista ja punkkareista koostunut bändi julkaisi 1980-luvulla uraauurtavia black metal -albumeita, ja yhtye menestyi underground-ilmiäksi verrattain hyvin. Yhtyeen musiikki alkoi kuitenkin muuttua vuoden 1988 Blood Fire Deathin paikkeilla: sanoitukset alkoivat käsitellä satanismin sijaan skandinaavista mytologiaa, ja kappaleet olivat aiempaa mahtipontisia. Yhtye jatkoi eeppisellä viikinkimetalli-soundilla vuoteen 1991 asti, jolloin Quorthon laittoi yhtyeen tauolle. Bathory teki paluun vuonna 1994 julkaistessaan thrash metal -albumi Requiemin. Sitä seurasi toinen thrash-albumi Octagon, jonka jälkeen yhtye teki paluun raskaan viikinkimetallin pariin vuoden 1996 Blood on Icellä. Vuoden 2001 albumi Destroyer of Worlds yhdisteli tyylissään viikinki- ja thrash metalia.
Äänitykset
Quorthon alkoi työstää albumia vuonna 2002. Tarkoituksena oli julkaista kokonainen pohjoismaisesta mytologiasta ja luonnosta ammentava Nordland-teos, mutta projekti kasvoi liian suureksi, ja lopulta Quorthon päätti jakaa albumin kahtia. Nordland-saagan toinen osa valmistui ja julkaistiin seuraavana vuonna 2003.
Albumin tietojen mukaan se on äänitetty "Pohjolassa Pohjantähden alla". Quorthonin mukaan Nordland-saagan albumien äänittämisessä kului yhteensä 4 kuukautta, pisimpään yhtyeen historian aikana. Albumi oli toinen yhtyeen historiassa, jonka Quorthon äänitti yksin, hänen laulaen ja soittaen kaikkia instrumenttejä. Nordlandin äänityksissä Quorthon käytti Gibsonin Flying V -sähkökitaraa, ja albumin tuotti hänen isänsä Börje Forsberg, joka käytti tuottajanimeä Boss.
Julkaisu
Albumin julkaisi ruotsalainen Black Mark vuoden 2002 marraskuussa CD- sekä vinyylilevynä. Myöhemmin se julkaistiin Nordland II:en kanssa tupla-albumina vinyylillä.
Blood on Icen tapaan myös Nordlandin kansitaiteen maalasi ruotsalainen taiteilija Kristian Wåhlin.
Vastaanotto ja jälkimaine
Aikalaisarviossa Chronicles of Chaos -verkkolehden Quentin Kalis kutsui albumia yllätyksettömäksi ja paikoittain jopa tylsäksi, toivoen että tuleva Nordland II olisi parempi. Hän antoi albumille pisteeksi 6/10. Uusioarviossa AllMusicin Eduardo Rivadavia vastaavasti kehuu albumin kykyä yhdistellä mahtipontista, sinfonista viikinkimetallia sekä nopeaa NWOBHM-tyylistä speed metalia, hänen kuullessaan musiikissa niin black-, thrash- kuin folk metalia. Hän kuitenkin kritisoi Quorthonin rajoittunutta äänialaa, mutta vakuuttaa että albumin hyvät puolet ylittävät se muutamat huonot hetket.
Encyclopaedia Metallum -tietokannassa albumin 9 käyttäjäarvioon perustuva keskimääräinen pistemäärä on 92 prosenttia.
Kokoonpano
Muusikot
Muut
Káto Chorió
Káto Chorió on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 946 (vuonna 2011).
Káto Chorión kylä, suomeksi ”Alakylä”, sijaitsee noin seitsemän kilometriä koilliseen Ierápetran kaupungista, Kreetan pohjois- ja etelärannikon saaren kapeimmalla kohdalla yhdistävän tien varrella. Káto Chorió muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κάτω Χωρίου, Topikí Koinótita Káto Choríou), johon kuuluvat varsinaisen Káto Chorión kylän lisäksi kylät Psarí ja Thryptí. Koko yhdyskunnan väkiluku on 946.
Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Kristuksen kirkastumiselle (Metamórfosi tou Sotíros), Pyhälle kolminaisuudelle (Agía Triáda) ja Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (Koímisi tis Theotókou).
Pau Casals
Pau Casals, alkuperäiseltä nimeltään Pau Carles Salvador Casals i Defilló (29. joulukuuta 1876 El Vendrell, Katalonia – 22. lokakuuta 1973 San Juan, Puerto Rico), oli katalonialainen sellisti, säveltäjä ja kapellimestari. Pau Casals tunnetaan parhaiten vuosina 1936–1939 tekemistään Bachin sellosarjojen taltioinneista.
Pau Casals syntyi vuonna 1876 pienessa El Vendrellin kaupungissa, jossa hänen isänsä Carlos toimi urkurina ja kuoronjohtajana. Carlos opetti poikansa laulamaan, soittamaan pianoa ja viulua. Casals esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa jo kuusivuotiaana. Yksitoistavuotiaana Pau kuuli ensimmäistä kertaa sellomusiikkia ja pian hän ottikin oppitunteja sellonsoitossa, ensin isältään, mutta pian Barcelonan kunnallisessa musiikkikoulussa.
Opiskeluaikanaan Casals soitti eri kokoonpanoissa rahoittaakseen opintojaan, ja etsiessään musiikkia esitettäväksi vuoden 1890 tienoissa hän löysi ennestään tuntemattomia teoksia soolosellolle pienestä barcelonalaisesta musiikkiliikkeestä. Kyseessä olivat Johann Sebastian Bachin kuusi sarjaa soolosellolle (BWV 1007–1012), jotka olivat pitkään olleet musiikkimaailmalta kadoksissa. Casals työsti Bachin sellosarjoja yli kymmenen vuotta ennen kuin alkoi esittää niitä julkisesti 1900-luvun alkuvuosina, esittäen usein yhden sarjan konserton yhteydessä.
Casals kehitti oman tyylin jossa hän saattoi liikuttaa vasenta kättään varsin vapaasti luoden vaivattoman vaikutelman ja laulavan äänensävyn.
Barcelonassa Casals tutustui myös säveltäjä Isaac Albéniziin, joka auttoi Casalsia muuttamaan Madridiin, jossa hän jatkoi opintojaan konservatoriossa Tomas Bretónin ja Jesus de Monasterion johdolla. Hän teki orkesteridebyyttinsä Madridissa ja konsertoi vuonna 1899 Lontoon Crystal Palacessa ja Pariisissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian Francoa mielistelevään politiikkaan pettyneenä Casals lopetti yllättäen julkisen esiintymisen. 1950-luvulla Casalsin yhdysvaltalaiset ihailijat järjestivät hänen ympärilleen festivaalin virtuoosin uuteen kotikaupunkiin Pradesiin ja vanhoilla päivillään Casals nousi uudelleen esiin muusikkona, opettajana ja orkesterinjohtajana. Vuonna 1956 hän muutti äitinsä synnyinmaahan Puerto Ricoon. Hän esiintyi vuonna 1958 Yhdistyneissä kansakunnissa ja vuonna 1961 Valkoisessa talossa. Hän kuoli Puerto Ricossa 22. lokakuuta 1973. Casals ei ehtinyt nähdä vihaamansa Francon hallinnon loppua, mutta Espanjan hallitus kuningas Juan Carlos I:n johdolla kunnioitti hänen muistoaan julkaisemalla vuonna 1976 hänen 100. syntymäpäivänsä kunniaksi postimerkin.
Meriasterit
Meriasterit (Tripolium) on asterikasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen sisältyy kaksi lajia, jotka kasvavat Euraasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Meriasteri esiintyy laajasti koko suvun levinneisyysalueella ja toinen laji Tripolium sorrentinoi vain Italiassa Sisiliassa.
Suomessa meriasteri on yleinen tai melko yleinen merenrantakasvi koko rannikolla. Se on aiemmin luettu astereiden eli koruastereiden sukuun.
Kati Rekai
Kati Rekai CM (20. lokakuuta 1921 – 1. helmikuuta 2010 Toronto, Kanada ) oli kirjailija. Hän syntyi Budapestissa, mutta jätti Unkarin vuonna 1948. Hän saapui Torontoon, Kanadaan, Pariisin kautta vuonna 1950.
Meriasterit
Lajit
Suomen Lajitietokeskuksen taksonomiassa (2021) meriasterit yhdistetään kutriastereihin (Galatella) ja aromeriasteri erotetaan alalajista lajiksi, aroasteriksi (Galatella pannonica).
Kati Rekai
Rekai tunnetaan lapsille suunnatuista matkakirjoista, joita on käännetty useille kielille. Matkakohteita tarkastellaan neljän eläinhahmon – Mickeyn, Taggyn, Puppon ja Cican – silmin.
Rekaista tehtiin vuonna 1993 Kanadan ritarikunnan jäsen.
Matt Kenseth
NASCARin ohella Kenseth on pärjännyt vuosittaisessa International Race of Champions tapahtumassa. Kolmen osallistumiskerran tuloksena on ollut yksi voitto, yksi toinen ja yksi kolmas sija.
José Clemente Orozco
thumb|José Clemente Orozcon patsas [[Guadalajara (Meksiko)|Guadalajarassa, Meksikossa.]] José Clemente Orozco (1883–1949) oli meksikolainen taidemaalari ja graafikko. Uransa Orozco aloitti poliittisena pilapiirtäjänä. Hän kuuluu maansa uudemman monumentaalimaalauksen merkkinimiin. Orozco maalasi kansallista ja sosiaalista paatosta heijastelevia, suurpiirteisyytensä ja yksinkertaisuutensa vuoksi hyvin vaikuttavina pidettyjä freskoja. Hän myös julkaisi omaelämäkerran.
I’m Breathless
I'm Breathless on yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan toinen soundtrack, sekä seitsemäs julkaisu. Se nauhoitettiin elokuvaa Dick Tracy varten, ja julkaistiin 22. toukokuuta 1990. Albumilta julkaistiin 2 singleä; Vogue, josta tuli suuri hitti ympäri maailmaa ja josta muodostui ajan kanssa ikivihreä kappale. Seuraava julkaistu kappale Hanky Panky ei saanut niin paljon huomiota kuin edellinen suurmenestys kappale Vogue. Albumi myi maailmanlaajuisesti yli 6 miljoonaa kappaletta, ja Yhdysvalloissa 2,25 miljoonaa kappaletta. Kappaleet "Sooner Or Later","What Can You Lose" ja "More" ovat elokuvasta Dick Tracy.
Open Society Institute
Ensimmäiset Soros-säätiöt perustettiin New Yorkiin ja Budapestiin 1983. Open Society Institute muodostettiin eri maissa toimivien Soros-säätiöiden kattojärjestöksi 1993. Nimi vaihtui myöhemmin muotoon Open Society Foundations.
Säätiö toimi Itä-Euroopassa 1980–1990-lukujen vaihteessa, jotka kävivät läpi vallankumoukset kommunismista suoraan fundamentalistiseen kapitalismiin. Naomi Kleinin mukaan ns. shokkiterapian taustalla oli paitsi Jefferey Sachs myös George Soros. Suomessa säätiötä johtaa lakiasiainjohtaja Minna Järvenpää. Säätiön nimi on peräisin Karl Popperin käsitteestä "avoin yhteiskunta".
Soros on kehottanut Euroopan ja muun maailman kehittyneitä maita ottamaan lisää siirtolaisia. Open Societyn toiminta on vihastuttanut nationalistisia hallituksia ja poliitikkoja esim. Unkarissa, Makedoniassa, Puolassa ja muissa Euroopan maissa, sillä säätiön katsotaan sekaantuvan maiden sisäisiin asioihin ja pakottamaan valtiot ottamaan maahanmuuttajia. Unkari sääti kesäkuussa 2018 "Stop Soros" -nimellä kulkevat lait, jotka tekivät laittomaksi avustaa maassa laittomasti oleskelevia ulkomaalaisia. Unkarin pääministeri Viktor Orbánin mukaan Soros on edistänyt massamaahanmuuttoa Eurooppaan.
Sorosin säätiöt ovat lahjoittaneet vuodesta 1984 lähtien 32 miljardia dollaria eli nykyrahassa noin 27 miljardia euroa liberaalien aatteiden hyväksi. Vuonna 2017 Soros siirsi valtaosan omaisuudestaan, lähes 18 miljardia US-dollaria säätiölle.
Linnarnäs
Linnarnäs on maarekisterikylä Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Kemiön kunnanosan itäreunalla meren rannalla.
Linnarnäs sijaitsee Näsudden-nimisellä niemellä Sjölaxin ja Pedersån välissä. Lisäksi kylään kuuluvat saaret Rågholmen, Ljusholmen ja Högholmen. Kylä on pääasiassa kallioista metsämaata, mutta niemen keskiosassa sijaitsee tasainen ojalaakso, joka on muutettu pelloksi. Kylän asutus sijaitsee ojalaaksossa ja alueen rannoilla on hieman kesäasutusta.
Linnarnäsissä on ollut kaksi kantatilaa: Norrgård ja Södergård. Molemmat tilat päätyivät aikoinaan Sjölaxin kartanon omistukseen. Tilat yhdistyivät 1950-luvulla Linnarnäsin tilaksi, joka sijaitsee yhä keskiaikaisella kylämäellä.
Klondike
thumb|Kullankaivajien asumuksia [[Klondiken kultaryntäys|Klondiken kultaryntäyksen aikana 1800-luvun lopulla.]]
Kultaryntäys
Klondiken kultaryntäys oli vuosia kestänyt kullankaivajien ja onnenonkijoiden massamuutto Klondikeen 1800-luvun lopulla. Klondikesta on löytynyt tähän mennessä noin 350 tonnia kultaa. Ryntäys alkoi paikallisena vuonna 1896, jolloin alaskalaiset turkismetsästäjät saapuivat alueelle, mistä intiaani Skookum Jim oli löytänyt runsaasti kultaa Rabbit- eli Bonanzajoen pohjalta. Tieto kultalöydöstä saavutti Yhdysvallat vasta vuonna 1897, jolloin noin 6 000 ihmistä saapui Klondikeen. Matka Klondikeen muun muassa vuorisolien yli oli vaarallinen kylmän ja nälän uhan takia. Elämä Klondikessa oli yleensä pelkkää kovaa työtä, ja vain jotkut rikastuivat kullalla. Kullanetsijä saattoi kuolla muun muassa kaivoskuilun sortumiseen tai täyttymiseen vedellä. Vuonna 1897 kullanetsijät rakensivat Dawson Cityn kaupungin, jota kutsuttiin ”Pohjolan Pariisiksi”. Lopulta kaupungissa oli noin 30 000 asukasta. Vuonna 1898 ryntäys Klondikessa alkoi olla ohi ja painopiste siirtynyt Alaskan Nomeen. Niinpä Dawson City kutistui vuoteen 1905 mennessä 5 000 asukkaan pikkukaupungiksi. Nykyään siellä asuu noin 1 600 asukasta.
Arpikudos
Arpikudos on kollageenipitoista sidekudosta, jota elimistö kehittää muun muassa iholle syvän haavan tai muun vaurion parantuessa. Arpikudos näkyy vaaleaksi muuttuvana arpena.
Arpikudos ei ole samanlaista kuin kudos (esimerkiksi iho), jota se korvaa: siihen ei kasva hikirauhasia tai karvoja, se ei rusketu vaan palaa helposti auringossa, eikä se ole yhtä joustavaa kuin alkuperäinen iho.
Koutsounári
Koutsounári on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Koutsounári on osa Ágios Ioánniksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 566 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Koutsounárin rantaa. Koutsounárin kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla noin kuusi kilometriä itään Ierápetran kaupungista ja noin 48 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Kylän lähellä sijaitsee noin viisi kilometriä pitkä Koutsounárin ranta eli Megáli Paralía (”Suuri ranta”).
Grand Cay
Grand Cay on pieni saari Bahamalla. Se sijaitsee saarivaltion pohjoisosassa Abacon saaren pohjoispuolella. Saari muodostaa muiden pienten lähisaarten kanssa Grand Cayn hallintoalueen. Kaikki hallintoalueen 383 vakituista asukasta asuu Grand Cayn saarella.
Keravan Urheilijat
Keravan Urheilijat (KeU) on 1918 perustettu keravalainen urheiluseura. Seuralla on toimintaa viidessä eri lajissa: suunnistuksessa, yleisurheilussa, hiihdossa, soudussa ja painissa. Seuraan kuuluu noin 900 jäsentä.
Foo-hävittäjät
Foo-hävittäjät on nimitys 1940-luvun alussa nähdyille ilmakehässä liikkuneille selittämättömille valoilmiöille. Foo sana tulee ranskan kielisestä sanasta "feu", joka tarkoittaa tulta ja ne olivat tulipalloja. Erityisesti Yhdysvaltain ilmavoimien lentäjät ilmoittivat havainneensa niitä toisen maailmansodan aikana Euroopan ja Tyynenmeren yllä suorittamiensa yölentojen yhteydessä.
Silminnäkijähavaintojen mukaan foo-hävittäjät olivat kirkkaita, yleensä tulenpunaisia tai aavemaisen vihreitä valopalloja, joilla oli tapana ilmestyä yöllä lentäneiden lentokoneiden lähettyville. Kertomuksissa on myös väitetty, että foo-hävittäjien tekemät liikkeet muistuttivat enemmän lentokoneita kuin pelkkiä tavanomaisia luonnonilmiöitä, mutta ne liikkuivat maasta katsoen paljon nopeammin kuin muut toisen maailmansodan aikaiset lentokoneet. Vaikka ilmiö toistui lukuisia kertoja, foo-hävittäjät osoittautuivat täysin vaarattomiksi lentokoneille eikä niitä ikinä nähty päiväsaikaan. Foo-hävittäjistä tehdyt havainnot pääsivät julkisuuteen, kun vuonna 1945 aikakauslehti Time julkaisi selittämättömistä valoilmiöistä kertovan artikkelin, jonka mukaan yhdysvaltalaiset lentäjät olivat nähneet foo-hävittäjiä Ranskan ja Saksan ilmatilassa.
Foo-hävittäjistä on olemassa useita teorioita ja ilmiöistä on esitetty erilaisia selityksiä. Erään selityksen mukaan useimmat foo-hävittäjät olisivat olleet todellisuudessa valoraketteja, joita saksalaiset ampuivat taivaalle lentokentiltä helpottaakseen Luftwaffen yöhävittäjien suunnistamista. Niiden on myös väitetty olleen haamuvaloja, pallosalamoita tai jopa lentokoneiden siivenkärkien aiheuttamia sähköpurkauksia. Foo-hävittäjät on myös toisinaan liitetty Pohjoismaissa samoihin aikoihin nähtyihin aaveraketteihin ja kummituslentokoneisiin. Pseudohistoriallisten teorioiden mukaan foo-hävittäjät olivat itse asiassa Messerschmitt Me 163:n ja Messerschmitt Me 262:n kaltaisia kansallissosialistisen Saksan rakentamia raketti- ja suihkuhävittäjiä. Ufoharrastajien mukaan foo-hävittäjät ovat varhaisia esimerkkejä ufohavainnoista.
Vaikka sanan "foo" on tiedetty olevan yhdysvaltalaista sotilasslangia, sen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Todennäköisimpänä pidetty selitys väittää, että sana olisi peräisin eräästä 1930-luvun lopulla ilmestyneestä lastensarjakuvasta Smokey Stover (suom. 1950-luvulla Pekka Pikanen), ja että se olisi väännös tuleen viittaavasta ranskan kielen sanasta feu.
Englanninkieliselle "foo fighter" -käsitteelle muotoiltiin 1970-luvun ufokirjallisuudessa suomennos "huu-hävittäjä", mutta sana ei ole vakiintunut ufo-terminologiaan.
Supertec
Supertec oli moottoritoimittaja Formula ykkösissä 1999 ja 2000. Supertecin toimittamat moottorit olivat F1-kausille 1999 ja 2000 päivitettyjä versioita Renault'n suunnittelemista, Mecachromen rakentamista kauden 1998 moottoreista.
Toews Lake
Toews Lake on järvi Kanadassa, joka on nimetty kanadalaisen jääkiekkoilijan Jonathan Toewsin mukaan, kun vuonna 2010 Toews voitti Stanley Cupin Chicago Blackhawksin riveissä. Sitä ennen järvi oli yksi tuhansista nimeämättömistä järvistä Kanadassa.
Supertec
Vuonna 1998 Flavio Briatoren yhtiö, Super Performance Competition Engineering, allekirjoitti vuonna 1999 alkavan moottorisopimuksen Mecachromen kanssa. Moottorit julkaistiin Supertecin nimellä. Supertecin moottoreita käytti Williams kaudella 1999, BAR 1999 ja Arrows 2000. Moottoreilla ajettiin kolme palkintosijaa.
Juomalaulu (kappale)
"Juomalaulu" on rap-artisti Spektin kolmas single hänen debyyttialbumiltaan Diktaattorimies. Kappale julkaistiin 16. elokuuta 2013 Rähinä Recordsin kautta. Kappaleen kertosäkeellä vierailee Tasis. "Juomalaulun" kertosäe ja viimeinen säkeistö on lainattu suoraan Freud Marx Engels & Jung -yhtyeen saman nimisestä kappaleesta.
Kappaleen musiikkivideolla nähdään Mika Salo, Arman Alizad, Mehdi Younes, Jasper Pääkkönen, Andrei Alén, Sami Lepistö, Tomi Björck, Ilari Sahamies ja Timo Pieni Huijaus. Videon on ohjannut Aku Louhimies.
"Juomalaulu" nousi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan seitsemännelle sijalle. Sijoitus oli sama Suomen virallisella latauslistalla.
George Zukerman
George Benedict Zukerman (s. 22. helmikuuta 1927 Lontoo) on kanadalainen fagotisti ja impressaari. Hän syntyi newyorkilaisen Englannissa toimineen kirjeenvaihtajan pojaksi. Hän opiskeli New Yorkin High School of Music and Artissa ja Queen's Collegessa, josta hän valmistui Master of Arts -arvolla vuonna 1949. Toisessa maailmansodassa Zukerman palveli Yhdysvaltain laivastossa.
Breakfast Club
Breakfast Club (The Breakfast Club), televisioesityksessä käytetty myös nimeä Brekkariklubi, on yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1985. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut John Hughes, ja pääosissa näyttelevät Emilio Estevez, Anthony Michael Hall, Judd Nelson, Molly Ringwald ja Ally Sheedy.
George Zukerman
Zukerman soitti muun muassa Vancouverin sinfoniaorkesterissa ja Israelin filharmonisessa orkesterissa. Hän perusti Cassenti Players -kokoonpanon vuonna 1954. Hän jätti Vancouverin sinfoniaorkesterin vuonna 1963 keskittyäkseen soolouralleen. Hän aloitti vuosittaiset kiertueet Euroopassa vuonna 1964 ja etsi joka kerralla julkaisemattomia konserttoja ja myös muita teoksia soittimelleen. Ensimmäisen maailmankiertueensa yhteydessä vuonna 1969 Zukermanista tuli ensimmäinen ulkomaalainen fagotisti, joka kutsuttiin esiintymään solistina Neuvostoliittoon. Hän teki toisen maailmankiertueensa vuonna 1976. Hän esiintyi muun muassa Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Afrikassa, Kiinassa ja Uudessa-Kaledoniassa.
Breakfast Club
Elokuva kertoo viidestä täysin erilaisesta nuoresta, jotka joutuvat kokonaiseksi lauantaipäiväksi jälki-istuntoon. Toisilleen tuntemattomat nuoret tutustuvat ja alkavat pikkuhiljaa avautua ja kertoa elämästään sekä mielipiteistään.
Elokuva menestyi taloudellisesti hyvin ja tuotti maailmanlaajuisesti noin 51,53 miljoonaa dollaria.
George Zukerman
Zukerman perusti vuonna 1955 Overture Concerts Associationin. Vuonna 1993 hänet otettiin Kanadan ritarikuntaan ja hänelle myönnettiin vuosittainen National Arts Centren palkinto. Vuonna 1996 hänet otettiin myös Brittiläisen Kolumbian ritarikuntaan. Hän sai vuonna 1967 Kanadan kansalaisuuden.
Breakfast Club
Vastaanotto ja jälkimaine
The New York Timesin kriitikot valitsivat Breakfast Clubin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Wagashi (juusto)
pienoiskuva|Waagashi thumb|Wagashin valmistuksessa käytettyjä [[pullokurpitsa|kalebasseja.]] Wagashi tai woagachi on Länsi-Afrikan Sahelin alueella valmistettu juusto.
Wagashia valmistetaan muun muassa Beninissä, Nigeriassa, Togossa, Ghanassa, Malissa ja Burkina Fasossa. Juusto kuuluu fulbejen paimentolaiskansan keittiöön ja sitä valmistavat tavallisesti naiset.
Juusto tehdään lehmänmaidosta, jota lypsävät usein miehet. Naiset valmistavat muun käytön jälkeen ylijäävästä maidosta juustoa. Valmistuksessa käytetään maidon ohella Calotropis procera -kasvin lehtiä ja varsia. Kasvin myrkylliset alkaloidit alkavat maitoa kuumennettaessa noin 90 °C:n lämpötilaan kerätä maidon proteiineja kiinteäksi juustomassaksi maidon pinnalle. Juustomassa erotetaan herasta ja lopputuloksena on valkoista juustoa. Tuote voidaan käyttää jo tässä vaiheessa pehmeänä juustona, tai se voidaan jättää kuivumaan kovan juuston tekemiseksi. Kuivattu juusto saatetaan värjätä punaiseksi kastamalla se veteen, johon on sekoitettu durran lehtiä ja varsia. Juuston tuottajat eivät aina noudata parasta hygieniaa, jolloin valmistettu juusto saattaakin sisältää hometta ja haitallisia mikrobeja, kuten kolibakteereja.
Valmis juusto paistetaan tai käytetään kastikkeissa. Sellaisenaan juustoa syödään vain harvoin. Wagashia pidetään joskus köyhän väestön lihana, sillä se muodostaa tärkeän proteiinien lähteen.
Käkisalmen luterilainen kirkko
thumb|right|300px|Käkisalmen luterilainen kirkko ei ole nykyisin kirkollisessa käytössä. Käkisalmen luterilainen kirkko (myös Käkisalmen uusi luterilainen kirkko) sijaitsee Käkisalmessa luovutetussa Karjalassa. Rakennus ei ole ollut kirkollisessa käytössä vuoden 1944 jälkeen.
Suunnittelu ja rakentaminen
Käkisalmen uutta luterilaista kirkkoa alettiin suunnitella jo vuonna 1904, kun vanhan korjaamista pidettiin liian kalliina. Rahoitusongelmat ja tonttiin liittyvät ongelmat johtivat kuitenkin siihen että kirkon rakentamiseen päästiin vasta 1929. Kirkkoa varten ehdittiin tilata neljät eri piirustukset ennen kuin rakennustyöt alkoivat. Ensimmäiset piirustukset tilattiin Josef Stenbäckiltä jo vuonna 1908. Neljännet piirustukset teki Armas Lindgren vuonna 1928, joiden mukaan kirkko rakennettiin 1929-1930.
Ulkoasu
Käkisalmen kirkko on vankka päätytornillinen pitkäkirkko. Kirkon seinät muurattiin lähes käsittelemättömistä luonnonkivistä ja se muistutti materiaaliltaan keskiaikaista kivikirkkoa tai linnaa. Kirkon länsipäässä oleva suorakaiteenmuotoinen torni on kirkon levyinen. Tornin yläosassa on kahdeksan ääniaukkoa. Tornin loivan katon keskellä on lanterniini, jonka päällä risti oli. Kirkon itäpäässä on puolestaan matalampi kuoriosa. Kirkon sivuilla on matalammat kylkiäiset, joissa kirkon sivukäytävät ovat. Kirkon pääsisäänkäynti oli tornin alaosassa. Kirkkosalin pääikkunat ovat pienehköt ja kylkiäisten ikkunat puolestaan hyvin pienet.
Sisätilat
Kirkon sisustus oli juhlavan basilikamainen. Kirkkosalissa on tynnyriholvi, jonka sivuilla on kaariaukolliset ikkuna- ja oviaukot. Kuoriosaa koristivat rautaportit ja pylväät. Saarnastuolissa oli Albin Kaasisen puiset, neljää evankelistaa esittävät, veistokset. Alttaritauluksi uuteen kirkkoon tuotiin vanhasta kirkosta B. A. Godenhjelmin maalaama alttaritaulu. Samoin vuosina 1877 ja 1897 valetut pronssiset kellot siirrettiin vanhan kirkon kellotapulista. Kirkon urut olivat vuodelta 1937.
Sota-aika
Käkisalmen kirkko ei kärsinyt tuhoja talvisodan pommituksissa. Kun Suomi valtasi kaupungin takaisin jatkosodan alussa, sytyttivät venäläiset kaupungin tuleen ennen perääntymistään. Kirkko kärsi vaurioita tulipalossa ja sitä kunnostettiin jatkosodan aikana. Aivan valmiiksi kunnostustöitä ei saatu ennen kuin vuonna 1944 kirkko oli taas jätettävä.
Nykytila
Käkisalmen kirkko palvelee uusia omistajiaan kulttuuritalona, nuorisotilana ja klubina. Kirkollinen sisustus on purettu ja tilalla on diskovalot ja peliautomaatit.
Aiemmat kirkot
Vuonna 1930 valmistunut Armas Lindgrenin suunnittelema kirkko on kahdeksas luterilainen kirkko Käkisalmessa. Aiemmista kirkoista katso Käkisalmen aiemmat kirkot. Ennen vuotta 1930 käytössä ollut Pyhän Andreaksen kirkko säilyi käytössä uuden kirkon valmistumisen jälkeenkin.
Scott Sharp
pienoiskuva|Scott Sharp Scott Sharp (s. 14. helmikuuta 1968 East Norwalk, Connecticut, Yhdysvallat on yhdysvaltalainen autourheilija, joka kilpailee tällä erää IMSA SportsCar Championship -prototyyppiluokassa. Hän edustaa Tequila Patron ESM -tallia, joka ajattaa Nissanin DPi kalustoa.
Sharpin aiempiin meriitteihin kuuluu toinen sija American Le Mans Series -sarjassa LMP2-luokassa vuosilta 2013 ja 2008, GT-luokan toinen sija vuodelta 2012, LMP1-luokan mestaruus 2009, Indy Racing Northern Lights -luokan kolmas sija vuodelta 2001, Indy Racing Leaguen mestaruus A.J. Foytin tallissa 1996, SCCA Trans-Am mestaruudet vuosilta 1991 ja 1993 ja toinen sija vuodelta 1992, SCCA National GT luokan mestaruudet 1986, 1987 ja 1988.
Koutsourás
Koutsourás on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Koutsourás on osa Stavrochórin kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 775 (vuonna 2011).
Koutsourásin kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla noin 20 kilometriä itään Ierápetran kaupungista ja noin 55 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Kylä on suhteellisen nuori asutus ja syntynyt 1950-luvulla monien Stavrochórin asukkaiden muutettua rannikolle. Sen nimi viittaa alueella tuotettuihin mäntytukkeihin. Kylän lähellä on useita rantoja.
Aiemmin kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.
Res Publica
Historia
Puolueohjelman loivat Toomas Liiva, Mart Nutt, Mait Raun ja Ott Sandrak 9. elokuuta 1989 neuvostovallan hajotessa. Puolueohjelma oli ensimmäinen laatuaan Virossa ja se oli ensimmäinen ohjelma, jossa oli esillä länsimaalaisia tavoitteita. Res Publican perustamiskokous pidettiin 17. elokuuta Tallinnassa Kirjallisuusseuran talossa 25 perustajajäsenen voimin. Puolue esitti vaatimukseksensa Viron itsenäisyydestä, tasavaltalaisuudesta, demokratiasta, humanismista ja liberaaleista uudistuksista. Yksi näistä liberaaleista ajatuksista oli muun muassa tasavero. Puolueen nimen keksi Ott Sandrak.
Koko 1990-luvun alun Res Publica vaati talousliberaaleja toimia ja yhteiskunnan- sekä yksilönvapautta. Kunnallisvaaleissa 20. lokakuuta 1996 Res Publica sai 38 paikkaa kunnanvaltuustoihin eri puolille Viroa. Res Publica osallistui 7. maaliskuuta yhdeksänsiin Riigikogun vaaleihin Reformipuolueen ja Isänmaaliiton ehdokaslistoilta. Riigikogun ensimmäisiksi Res Publica-kansanedustajiksi valittiin Jaan J. Leppik ja Maret Maripuu. Res Publican nuoret perustivat nuorisojärjestön RP Juventusin 13. toukokuuta 2000. 1990-luvun lopulla puolue kärsi hampaattomuudesta ja sen poliittiset linjaukset olivat epäselviä.
Uuden puolueen perustaminen
230px|thumb|Res Publican [[Juhan Parts toimi Viron pääministerinä 2003–2005]] 8. joulukuuta 2001 päätettiin perustaa uuden puolueohjelman pohjalle uusi poliittinen puolue Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica. Res Publica lähti ensimmäisen kerran vaalityöhön poliittisen puolueen voimavaroilla 20. lokakuuta 2002. Puolue lähti kunnallisvaaleihin omilta listoiltaan ja sen tavoitteena oli vähintään yksi edustuspaikka, jokaisessa kunnanvaltuustossa. Res Publica keräsi ääniä yhteensä 80 649 eli 18,7 % äänistä. Puolue sai enemmistön paikoista 21 paikkakunnalla ja tuli toiseksi 39 paikkakunnalla. Haapsalussa ja Tallinnassa Res Publica tuli toiseksi, Tartossa kolmanneksi.
Vuoden 2003 Riigikogun vaaleissa Res Publica sai 121 856 ääntä eli 24,6 prosenttia äänistä. Vaalitulos toi 24 paikkaa Riigikoguun. Naisakateemikko Ene Ergmasta tuli Riigikogun puhemies ja Res Publica muodosti 10. huhtikuuta hallituksen Reformipuolueen ja Kansanliiton kanssa Juhan Partsin johdolla. Puolue sai pääministeriyden lisäksi opetusministerin, valtiovarainministerin, oikeusministerin ja sosiaaliministerin salkut.
Puolueliitos
Res Publica ja Isänmaaliitto ilmoittivat 4. huhtikuuta 2006 yhdistyvänsä puolueeksi nimeltä Erakond Eesti Eest. Yhdistyminen vahvistettiin 4. kesäkuuta, ja uuden puolueen nimeksi tuli Isänmaan ja Res Publican liitto. Res Publican viimeisenä puheenjohtajana ennen yhdistymistä toimi Taavi Veskimägi.
Ideologia
Res Publica ajoi liberaalia politiikkaa, vaikka se luokittelikin itsensä konservatiiviseksi. Puolue korosti vapautta kaikilla yhteiskunnan osa-alueilla. Puolueen teemoina olivat: vapaus, hyvinvointi ja arvokkuus. Res Publica myös piti esillä myös sen alkuperäistä perustamisajatusta: Viron ja virolaisten itsenäisyyttä.
Vaalimenestys
Riigikogun vaalit
Europarlamenttivaalit
Marie Svan
Karin Marie Svan (o.s. Johansson, s. 30. kesäkuuta 1963 Furudal, Rättvikin kunta) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan IFK Moraa ja Dala-Järna IK:ta. Hän on pituudeltaan 170 cm.
Svan sijoittui 1982 Oslon MM-kilpailuissa 10 kilometrillä kuudenneksi, 20 kilometrillä seitsemänneksi ja 5 kilometrillä 18:nneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 5 kilometrillä 21:s.
Svan sijoittui Maastohiihdon maailmancupissa Val di Solen 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa toiseksi joulukuussa 1986. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui kaikkiaan kuusi kertaa. Hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes kaudella 1981–1982.
Svan voitti Ruotsin-mestaruuden 5 ja 10 kilometrillä 1986 sekä viestissä 1985.
Timo-Veikko Valve
Timo-Veikko Valve (s. 1982) on suomalainen sellisti, joka on marraskuusta 2006 toiminut Australian Chamber Orchestran soolosellistinä.
Valve aloitti opintonsa Länsi-Helsingin musiikkiopistossa ja siirtyi sieltä Sibelius-Akatemiaan vuonna 1997, josta hän valmistui vuonna 2007. Valve on opiskellut myös Edsbergin Musiikki-instituutissa vuosina 2002-2006.
Valve on soittanut Suomessa esimerkiksi Helsingin kaupunginorkesterin ja Radion sinfoniaorkesterin solistina.
Vuonna 2000 Valve sijoittui toiseksi Eurovision nuorten muusikkojen kilpailussa.
Dragon Ball Super
Dragon Ball Super on vuonna 2015 alkanut japanilainen anime-tv-sarja, jonka on tuottanut Toei Animation. Sen juonen on kirjoittanut Dragon Ball -tuotemerkin luoja Akira Toriyama, kun taas yksittäisien jaksojen takana ovat eri käsikirjoittajat. Se on myös mangasarja, jota Toyotaro piirsi Shueishan shōnen-manga-lehteen nimeltä V Jump. Anime on jatkoa Toriyaman alkuperäiselle Dragon Ball -mangalle ja Dragon Ball Z -tuoteryhmälle 18 vuoden tauon jälkeen.
Carlos Queiroz
Carlos Queiroz (FON: ['kaɾluʃ kɐi'ɾɔʃ]), (s. 1. maaliskuuta 1953 Nampula, Mosambik) on portugalilainen jalkapallovalmentaja. Syyskuusta 2022 lähtien hän on toiminut Iranin maajoukkueen päävalmentajana.
Dragon Ball Super
Dragon Ball Super seuraa päähenkilö Gokun seikkailuja sen jälkeen, kun hän kukisti Majin Buun ja toi rauhan maahan. Goku kohtaa paljon häntä voimakkaampia olentoja ja saavuttaa jumalan voiman. Hän puolustaa maata tuhoisia jumalia vastaan ​​ja matkustaa muihin universumeihin kohdatakseen voimakkaampia vastustajia ja oppii samalla käyttämään uusia voimiaan.
Carlos Queiroz
Queiroz on voittanut lukuisia palkintoja valmentaessaan nuorten ikäluokkia. Hän on toiminut muun muassa Etelä-Afrikan, Portugalin maajoukkueen ja Iranin jalkapallomaajoukkueen sekä Real Madridin päävalmentajana. Hän toimi myös Manchester Unitedissa apuvalmentajana vuosina 2002–2003 ja 2004–2008.
Ura
Mosambikissa Portugalin siirtomaavaltiossa syntynyt Queiroz muutti Portugaliin maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1975. Portugalissa hän sai mainetta työstään nuorten valmentajana. Hän johdatti Portugalin alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kahteen nuorten maailmanmestaruuteen vuosina 1989 ja 1991. Queiroz oli luomassa "kultaista sukupolvea" Portugalin jalkapalloiluun ja joukkueeseen kuului muun muassa Luís Figo, Rui Costa, Fernando Couto, João Vieira Pinto ja Jorge Costa.
Vuonna 1984 Queiroz toimi Grupo Desportivo Estoril Praian apulaisvalmentajana. Menestyksekkäästi Portugalin nuoria valmentanut Queiroz valittiin Portugalin maajoukkueen valmentajaksi vuonna 1990. 31 ottelusta 14 voittoa ottanut portugalilainen valmensi viimeisen ottelunsa maajoukkueessa vuonna 1993 ja meni SuperLiga:ssa pelaavaan Sportingiin seuraavana vuonna. Sen jälkeen hän valmensi NY/NJ MetroStarsia Yhdysvalloissa ja Nagoya Grampus Eightia Japanissa. Ennen kuin Queiroz ryhtyi Etelä-Afrikan valmentajaksi vuonna 2000 hän toimi Arabiemiirikuntien maajoukkueen ja Saudi-Arabian maajoukkueen valmentajana vuoden ajan.
Manchester Unitediin Queiroz siirtyi ensimmäisen kerran vuonna 2002. Steve McClarenin tilalle tullut portugalilainen toimi Alex Fergusonin apulaisena, kun ManU juhli kauden 2002–2003 päätteeksi Valioliiga-mestaruutta.
Queirozin työ Manchesterissa teki vaikutuksen Real Madridin johtoportaaseen ja hankki hänet korvaamaan Vicente Del Bosqueta kesällä 2003. Se oli Queirozille täydellinen tilaisuus valmentaa maailman kirkkaimpia tähtiä, kuten Zinedine Zidanea, Ronaldoa ja Luís Figoa. Viikko Queirozin hankinnan jälkeen Manchester Unitedissa pelannut David Beckham siirtyi Madridiin.
Kausi 2003–2004 lähti Real Madridin osalta hitaasti liikkeelle. Kauden päätteeksi Real Madridin tähdet jäivät Valencian voittamassa liigassa vasta neljänneksi. Kun Espanjan Cupista ja mestarien liigastakaan ei tullut menestystä, sai Queiroz 10 kuukauden pestin jälkeen potkut.
Queiroz palasi 1. heinäkuuta 2004 Old Traffordille, jossa hän toimi Alex Fergusonin apulaisvalmentajana. Queiroz oli Fergusonin neljäs apulaisvalmentaja, hänen noin 20 vuotta kestäneellä urallaan Unitedissa.
2008 Euroopan-mestaruuskilpailuiden jälkeen hän siirtyi luotsaamaan Portugalin jalkapallomaajoukkuetta. Queirozin johdolla Portugali selvisi niukasti MM-lopputurnaukseen 2010 pudotettuaan jatkokarsinnassa Bosnia ja Hertsegovinan yhteismaalein 2–0. Lopputurnauksessa Portugali eteni lohkostaan jatkoon pelattuaan tasan Norsunluurannikon ja Brasilian sekä voitettuaan Pohjois-Korean. Tie katkesi kuitenkin neljännesvälierätappioon Espanjalle.
Elokuussa 2010 Portugalin jalkapalloliitto antoi Queirozille kuukauden toimitsijakiellon ja 1 000 euron sakot hänen käyttäydyttyään aggressiivisesti dopingtestaajia kohtaan Portugalin harjoituskeskuksessa MM-kisojen alla. Myöhemmin hän sai kuuden kuukauden toimitsijakiellon Portugalin antidopinginstituutilta. Vuoden 2012 EM-kisojen karsinnat alkoivat Portugalin osalta tasapelillä Kyprosta ja tappiolla Norjaa, minkä jälkeen Queiroz sai potkut tehtävästään 9. syyskuuta 2010.
24. syyskuuta urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS ilmoitti, että Queiroz on vapaa työskentelemään Portugalin antidopingtoimikunnan langettamasta toimitsijakiellosta huolimatta siihen saakka, kunnes CAS käsittelee Queirozin tapauksen. CAS:n käsittely tapahtuu todennäköisesti marraskuun puolivälissä.
Helmikuussa 2011 uutisoitiin Queirozin olevan vahvasti ehdolla Iranin maajoukkueen päävalmentajaksi. CAS:n vapautettua Queirozin toimitsijakiellosta hänestä tuli huhtikuussa 2011 Iranin uusi päävalmentaja. Tavoitteena on johdattaa joukkue MM-kisoihin 2014. Queiroz myös onnistui tavoitteessaan ja Iran pääsi mukaan MM-lopputurnaukseen. Joukkue pelasi alkulohkossaan 0–0 tasapelin Nigerian kanssa ja hävisi Argentiinalle 1–0. Viimeisessä ottelussa se taisteli jatkopaikasta Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan, mutta 3–1 tappio päätti joukkueen kisat. Kisojen jälkeen Queiroz teki maan jalkapalloliiton kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen.
Aasian mestaruuskisoissa 2015 Queiroz piiskasi Iranin pudotuspeleihin lohkovoittajana. Tie nousi yllättäen pystyyn jo puolivälierissä, kun Irak voitti rangaistuspotkukilpailuun venyneen kuuman ottelun. Maaliskuussa 2015 Queiroz kertoi jättävänsä tehtävänsä. Hän kuitenkin pyörsi päätöksensä ja ilmoitti huhtikuussa jatkavansa Iranin valmentajana. Iran voitti oman MM-karsintalohkonsa ja eteni Aasian karsintojen viimeiselle, kolmannelle kierrokselle. MM-lopputurnauksessa 2018 Iran voitti Marokon ja kärsi niukan 0–1 tappion Espanjalle. Lohkon päätösottelun 1–1 tasapeli Portugalia vastaan katkaisi Iranin turnauksen alkulohkoon pisteen erolla Portugaliin. Aasian mestaruusturnauksessa 2019 Iran eteni alkulohkostaan jatkoon ilman tappioita. Turnaus päättyi kuitenkin 3–0 tappioon Japanille välierissä. Queiroz ilmoitti tappion jälkeen jättävänsä tehtävänsä. Hän valmensi Irania kahdeksan vuoden ajan.
Helmikuussa 2019 Queiroz allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Kolumbian jalkapallomaajoukkueen kanssa. Hän sai potkut joulukuussa 2020, kun Kolumbia oli kärsinyt historiansa suurimman tappion Ecuadorille maalein 6–1.
Carlos Queiroz nimitettiin Egyptin valmentajaksi 8. syyskuuta 2021. Queiroz luotsasi Egyptin koronapandemian vuoksi vasta tammi-helmikuussa 2022 pelatussa Afrikan mestaruusturnauksessa loppuotteluun, jossa joukkue kärsi tappion Senegalille rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Senegal oli Egyptin tiellä myös karsinnoissa MM-lopputurnaukseen 2022, kun Egypti hävisi karsintojen viimeisessä vaiheessa joukkueelle jälleen rangaistuspotkuilla. Queiroz jätti tehtävänsä huhtikuussa 2022 kisapaikan jäätyä haaveeksi.
Syyskuussa 2022 Queiroz palasi Iranin maajoukkueen päävalmentajaksi.
Devon Toews
Devon Toews (s. 21. helmikuuta 1994, Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Colorado Avalanchea. Hän ei ole sukua Chicago Blackhawksin kapteeni Jonathan Toewsille. Lokakuussa 2020 New York Islanders kauppasi Toewsin Avalancheen vaihdossa kahteen toisen kierroksen varausvuoroon. Tämän jälkeen Toews teki Avalanchen kanssa nelivuotisen ja yhteensä 16,4 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Borneonpöllökehrääjä
Borneonpöllökehrääjä (Batrachostomus harterti) on pöllökehrääjiin kuuluva Kaakkois-Aasiassa tavattava lintulaji.
Pienpuhdistamo
Laite- eli pienpuhdistamot (engl. package plant) ovat tehdasvalmisteisia jäteveden käsittelylaitteita, joista käsitelty jätevesi johdetaan purkupaikkana toimivaan pintaveteen. Useimmiten purku tapahtuu maaperään imeyttämällä, ja suoraa johtamista vesistöihin vältetään. Tavallisimmat pienpuhdistamotyypit ovat aktiivilietepuhdistamo ja biologinen suodatin. Aktiiviliete on yleisesti käytössä myös kunnallisessa jätevedenpuhdistuksessa.
Borneonpöllökehrääjä
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan borneonpöllökehrääjä on 34–37 cm pitkä. Yleisväritykseltään lintu on ruskeankirjava ja sukupuolet ovat hyvin samannäköisiä. Pää on suurikokoinen ja väriltään kastanjanruskea punaruskein viiruin. Silmäkulmissa on punaruskeat töyhdöt. Rinta ja vatsa ovat ruskean, valkoisen ja mustan suomukuvioima. Selkä ja siivet ovat kastanjan ja punaruskeat valkoisin siipitäplin. Borneonpöllökehrääjän pyrstössä on vaaleamman tai tummemman ruskeita vaakaraitoja. Borneonpöllökehrääjä muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti isopöllökehrääjää (B. auritus)
Pienpuhdistamo
Pienpuhdistamo soveltuu erityisesti haja-asutusalueen jätevesien käsittelyyn, mikäli kunnalliseen viemäriverkostoon ei ole mahdollista liittyä.
Borneonpöllökehrääjä
Levinneisyys ja elinympäristö
Borneonpöllökehrääjää tavataan Borneon saarelta Indonesiasta ja Malesiasta. Borneonpöllökehrääjä elää vuorten rinteiden metsissä tyypillisesti noin 300–1 250 metrin korkeudessa. Elinympäristöksi sopivien metsien määrä Borneolla on vähentymässä hakkuiden vuoksi ja tämän takia borneonpöllökehrääjä luokitellaan silmälläpidettäväksi lajiksi.
Pienpuhdistamo
Rakenne
thumb|300px|Pienpuhdistamo voi toimia esimerkiksi näin. Pienpuhdistamot sisältävät jäteveden esikäsittelyosan (usein saostussäiliö), varsinaisen puhdistusprosessiosan sekä mahdollisen erillisen fosforinpoistojärjestelmän.
Pienpuhdistamoissa fosforinpoisto pitää useimmiten tehdä kemiallisesti saostamalla, sillä fosforin biologinen poistaminen vaatii, että mikrobeilla on vuorottain hapelliset ja hapettomat olosuhteet. Tämä voi olla vaativaa toteuttaa pienpuhdistamon mittakaavassa. Kemiallisesti fosfori voidaan saostaa esimerkiksi tietyillä rauta- ja alumiinisuoloilla.
Toimivuus
Pienpuhdistamot täytyy mitoittaa tarkasti, sillä biologisen prosessin teho huononee, jos kuormitusta on liikaa. Tällainen tilanne voi tulla vastaan esimerkiksi silloin, jos talon edellinen asukas on mitoittanut puhdistusjärjestelmän pienemmälle asukasmäärälle. Järjestelmän puhdistusteho voi heikentyä myös, mikäli jätevesien määrä vaihtelee paljon tai jos viemäriin lasketaan biologista prosessia heikentäviä kemikaaleja.