cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Padova
Kulttuuri ja urheilu
Padovan kaupungissa on A1-liigassa pelaava lentopallojoukkue. Joukkue on yksi liigan pitkäaikaisimmista joukkueista ja 2007–2008 kausi tulee olemaan Sempre Volley Padovalle jo 25. Italian A1-liigassa.
Padovan basilica di Sant'Antonioon on haudattu katolinen pyhimys Antonius Padovalainen. Hänen haudastaan muodostui pyhiinvaelluskohde jo vuosisatoja sitten.
Asterix ja Latraviata
Asterix ja Latraviata on Asterix seikkailee -sarjan 31. osa, joka julkaistiin vuonna 2001.
Juoni
Asterixin isä Astronomix ja Obelixin isä Obelodalix joutuvat roomalaisten vangeiksi, koska he hankkivat roomalaisen upseerin arvokkaan kypärän ja miekan pojilleen syntymäpäivälahjoiksi. Roomalaiset lähettävät tragedianäyttelijä Latraviatan gallialaisten kylään Mimosaksi tekeytyneenä saadakseen kypärän ja miekan takaisin.
Carrin puolustus
Carrin puolustus on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
Mustan siirto on passiivinen vastaus valkean aloitussiirtoon. Musta antaa siirrollaan valkean rakentaa ison keskustan ja tyytyy ahtaampaan asemaan. Avauksesta käytetään myös nimeä Krezien puolustus.
Avauksella on yksi nimetty muunnelma, Zilbermintin gambiitti. Se alkaa siirroilla 1.e4 h6 2.d4 e5.
Viitteet
Carr Defense
Facelift (albumi)
Facelift on yhdysvaltalaisen rockyhtye Alice in Chainsin esikoisalbumi. Albumin julkaisi 21. elokuuta 1990 levy-yhtiö Columbia Records ja sen tuotti Dave Jerden. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa singleinä julkaistut ”We Die Young”, ”Man in the Box”, ”Sea of Sorrow” sekä ”Bleed the Freak”. Albumia on pidetty yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä raskaan vaihtoehtorockin ja grunge-tyylilajin levytyksistä.
Alice in Chains levytti Faceliftin kotikaupunkinsa Seattlen London Bridge -studiolla sekä Hollywoodin Capitol Recording Studiolla joulukuun 1989 ja huhtikuun 1990 välisenä aikana. Albumi sai nimensä ja kansikuvansa ”We Die Young” -kappaleen musiikkivideon kuvauksissa sattumalta otetusta, basisti Mike Starrin irvokkaasta kasvokuvasta.
Facelift myi julkaisunsa jälkeen Yhdysvalloissa verkkaisesti. Sen korkein sijoitus Billboard 200 -albumilistalla oli sija 42. Albumin myynti piristyi vasta myöhemmin vuoden 1990 syksyllä, kun Music Television aloitti kappaleen ”Man in the Box” musiikkivideon esittämisen. Albumin myynti kääntyi nousuun, ja ”Man in the Box” huomioitiin parhaan hard rock -esityksen Grammy-ehdokkuudella vuonna 1992. Facelift oli ensimmäinen grunge-aallon albumi, joka ylitti Yhdysvalloissa sekä kulta- että platinalevyn rajan.
Alice in Chains kiersi Faceliftin julkaisemisen tiimoilta Yhdysvalloissa muun muassa Van Halenin, Iggy Popin, Poisonin ja Extremen lämmittelijänä, sekä vuonna 1991 Megadethin, Slayerin ja Anthraxin lämmittelijänä Clash of the Titans -kiertueella. Yhtye taltioi vuoden 1990 joulukuussa konserttinsa Seattlessa VHS-tallenteeksi Live Facelift, joka on ylittänyt Yhdysvalloissa kultalevyn rajan.
Albumista julkaistiin vuoden 2021 tammikuussa uudelleenmasteroitu 30-vuotisjuhlapainos kahdella vinyylilevyllä sekä rajoitettuna erikoispainoksena, joka sisältää albumin lisäksi kuvakirjan, julisteen, kansitaidetta ja tarroja.
Tausta
Seattlessa vuonna 1987 perustettu Alice in Chains oli levyttänyt demon The Treehouse Tapes sen jälkeen, kun paikallinen promoottori Randy Hauser oli nähnyt yhtyeen esiintyvän ja tarjoutunut maksamaan demon levyttämisen. Kahdeksan kappaletta sisältänyt The Treehouse Tapes, jota Alice in Chains myi keikoillaan, tavoitti myös Soundgarden-yhtyettä manageroineet Susan Silverin ja Kelly Curtisin, jotka innostuivat yhtyeen musiikista ja lähettivät The Treehouse Tapesin eteenpäin levy-yhtiö Columbia Recordsin kykyjenetsijä Nick Terzolle. Terzo järjesti Alice in Chainsille tapaamisen Columbia Recordsia johtaneen Don Lennerin kanssa, ja yhtye päätyi solmimaan levytyssopimuksen Columbian kanssa vuonna 1989.
Äänittäminen
Alice in Chains aloitti Faceliftin levyttämisen vuoden 1989 joulukuussa kotikaupungissaan Seattlessa, jossa yhtye työskenteli London Bridge -studiossa. Tämän lisäksi albumia työstettiin myös Capitol Recording -studiossa, Hollywoodissa. Pätkiä albumin levyttämisen aikana kuvatusta videomateriaalista on julkaistu myöhemmin yhtyeen DVD-tallenteella Music Bank – The Videos (1999).
Albumilla soittaa Alice in Chainsin alkuperäinen kokoonpano: Layne Staley (laulu), Jerry Cantrell (kitara ja taustalaulu), Mike Starr (basso) ja Sean Kinney (rummut ja lyömäsoittimet).
Sean Kinney oli murtanut toisen kätensä hieman ennen albumin levyttämistä, eikä hänen alun perin pitänyt soittaa albumilla ollenkaan. Yhtyeen oli tarkoitus käyttää tuuraajana Mother Love Bone -yhtyeen Greg Gilmorea, jota Kinney ohjeistaisi studiossa. Dave Jerden päätyi kuitenkin keskeyttämään albumin rumpuosuuksien levyttämisen, koska kappaleet eivät hänen mielestään kuulostaneet samalta ilman Kinneya, eivätkä riittävän hyviltä pikaisesti apuun hälytetyn Gilmoren soittamina. Lopulta Kinney leikkasi kädessään olleen kipsin pois saadakseen paremman otteen rumpukapulasta, ja soitti osuutensa albumille kappale kerrallaan. Äänittämisen lomassa hän hautoi kättään jääpaloilla täytetyssä vesiämpärissä.
Faceliftin levyttäminen saatiin päätökseensä vuoden 1990 huhtikuussa. Levy-yhtiö Columbia Recordsissa uskottiin, että albumi olisi jotain erityistä, ja yhtiö oli valmis panostamaan Alice in Chainsiin yhtenä potentiaalisimmista yhtyeistään.
Kappalemateriaali
thumb|right|Jerry Cantrell esiintymässä [[Bostonissa vuonna 1992.]]
Kitaristi Jerry Cantrell kirjoitti suurimman osan Faceliftin kappaleista, mutta myös muu yhtye osallistui albumin kappaleiden tekemiseen. Laulaja Layne Staley kirjoitti sanoituksen viiteen kappaleeseen, joista kappaleen ”I Can’t Remember” hän teki yhdessä Cantrellin kanssa. Kappaleen ”It Ain’t Like That” säveltämiseen osallistuivat Cantrell, basisti Mike Starr ja rumpali Sean Kinney. Starr ja Cantrell kirjoittivat yhdessä kappaleen ”Confusion”.
Faceliftia on luonnehdittu musiikillisesti ”painostavan raskaaksi mutta kosolti vahvoja ja tarttuvia kappaleita sisältäväksi kokonaisuudeksi.” Kaaoszinen Mikko Nissinen on kirjoittanut, että albumin äänimaisemassa olennaisinta osaa esittävät Layne Staleyn ”uljaan voimakas mutta eksoottinen lauluääni” sekä Jerry Cantrellin ”alavireeseen dropatun kitaran armoton heviriffivyörytys.” Jerry Cantrellin mukaan albumille pyrittiin luomaan ”tunnelmallinen aura”, joka oli ”suora seuraus Seattlen haurastuneesta ilmapiiristä ja tunnelmasta”.
Jerry Cantrell innostui käyttämään kappaleen ”Man in the Box” introssa talk boxia Bon Jovi -yhtyeen hitin ”Livin’ on a Prayer” innoittamana. Ajatus talk boxin lisäämisestä kappaleeseen syntyi sen jälkeen, kun tuottaja Dave Jerden oli kuullut ”Livin’ on a Prayerin” soivan radiossa studiolle ajaessaan. Cantrellin soittamasta, talk boxilla vahvistetusta kitaramelodiasta tuli kappaleen tunnistettavin osa, ja hän on sanonut yhtyeen löytäneen ”Man in the Boxin” tekemisen myötä identiteettinsä. Layne Staley, jonka voimakas ääni ja tulkinta kappaleessa keräsivät laajalti arvostusta kriitikoilta ja yleisöltä, kirjoitti kappaleen sanoituksen, joka kertoo joukkotiedotusvälineiden sensuurista.
Kappaletta ”Sea of Sorrow” on kuvattu blues-vaikutteiseksi. ”Bleed the Freak” -kappaleen sanoitus kuvaa Jerry Cantrellin mukaan ”me vastaan muu maailma -asetelmaa”. Yhdysvaltalainen Loudwire-sivusto nosti vuonna 2020 julkaisemassaan kirjoituksessa raskaiden riffien sävyttämän kappaleen ”It Ain’t Like That”, synkän ”Sunshinen” ja oikukkaan ”Love, Hate, Loven” albumin ja yhtyeen koko tuotannon parhaimmistoon. Jerry Cantrell on sanonut kappaleen ”Love, Hate, Love” olevan ”albumin mestariteos”.
Jerry Cantrell kirjoitti kappaleen ”Sunshine” äitinsä kuolemasta. Facelift on omistettu hänen muistolleen.
Albumin viimeisen kappaleen ”Real Thing” lopussa kuullaan Layne Staleyn huudahdus ”Sexual chocolate, baby!”, joka on viittaus elokuvaan Prinssille morsian, jossa Eddie Murphyn esittämä roolihahmo oli kuvitteellisen Sexual Chocolate -nimisen yhtyeen laulaja.
Julkaisu ja vastaanotto
Facelift julkaistiin levy-yhtiö Columbia Recordsin toimesta 21. elokuuta 1990. Albumin korkein listasijoitus Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistalla oli sija 42, jonka albumi saavutti vuoden 1991 heinäkuussa. Facelift oli ensimmäinen grunge-aallon albumi, joka nousi Billboard 200 -listan 50 parhaan joukkoon, ja myös ensimmäinen kulta- ja platinalevyn rajan ylittänyt albumi. Recording Industry Association of America sertifioi albumin myyneen kultalevyn (500 000 kappaletta) verran 11. syyskuuta 1991. Nirvana-yhtyeen valtavan suosittu Nevermind ylitti kultalevyn rajan hieman myöhemmin, 27. marraskuuta.
Albumilta julkaistiin neljä singleä: ”We Die Young”, ”Man in the Box”, ”Sea of Sorrow” ja ”Bleed the Freak”. Columbia Records julkaisi ”We Die Youngin” EP-levynä jo vuoden 1990 kesällä ennen Faceliftia, ja EP:n hyvän vastaanoton myötä hoputti itse albumin julkaistavaksi elokuussa 1990. Yhtye kuvasi kaikille neljälle singlelle myös musiikkivideot. ”Man in the Boxin” musiikkivideolla oli ratkaiseva vaikutus albumin menestykseen, sillä ratkaiseva käänne albumin myynnin kannalta tapahtui, kun Music Television otti kappaleen musiikkivideon päivittäiseen ohjelmistoonsa. ”Man in the Box” nousi Yhdysvalloissa Album Rock Tracks -listan sijalle 18 ja ”Sea of Sorrow” sijalle 27.
Facelift sai hyvän vastaanoton myös kriitikoiden keskuudessa. Esimerkiksi AllMusicin Steve Huey on sanonut albumin olevan ”yksi tärkeimmistä levytyksistä grunge- ja vaihtoehtoisen rockin yleisön perustamisessa hard rock- ja heavy metal -kuuntelijoiden keskuudessa”. Kaaoszinen Mikko Nissinen kutsui Faceliftia ”grunge-aallon painavimmaksi laineeksi”.
Alice in Chains huomioitiin vuonna 1992 parhaan hard rock -esityksen Grammy-ehdokkuudella kappaleesta ”Man in the Box”. Palkinnon voitti kuitenkin Van Halenin vuoden 1991 albumi For Unlawful Carnal Knowledge. ”Man in the Box” oli myös ehdokas parhaan heavy metal- ja hard rock -videon voittajaksi vuoden 1991 MTV Video Music Awards -tapahtumassa. Facelift palkittiin vuoden 1990 parhaana esikoisalbumina vuoden 1991 Foundations Forum -tapahtumassa.
Listasijoitukset
Albumi
Singlet
Toni Laaksonen (juontaja)
Toni Kristian Laaksonen on suomalainen radiotuottaja ja -juontaja. . Hän juontaa Yle Radio Suomessa Toni Laaksosen Lauantaitanssit -ohjelmaa, sekä Levylautakuntaa. Aiemmin hän työskenteli YleX-kanavalla mm. Poikelus ja Hätönen-ohjelman tuottajana. Aiemmin hän on juontanut kanavalla mm. Uuden musiikin iltavuoroa, YleX Jatkoja ja YleX Toiveet-ohjelmaa.
Laaksonen sijoittui viidenneksi vuoden 2011 karaoken MM-kilpailuissa Irlannissa. Vuonna 2014 Laaksonen osallistui The Voice of Finlandin kolmannelle tuotantokaudelle. Hän pääsi jatkoon Ääni ratkaisee -kierrokselta sekä voitti ensimmäisen kaksintaisteluvaiheen. Laaksonen putosi jatkosta knock out -kierroksella, ennen livelähetysten alkamista. Vuonna 2018 hän voitti karaoken maailmanmestaruuden Champions-kategoriassa Helsingin Apollossa käydyissä kisoissa.
Oulunsalosta kotoisin oleva Laaksonen kannattaa jääkiekkojoukkue Oulun Kärppiä ja englantilaista jalkapallojoukkue Arsenalia.
Kaverille ei jätetä
Tekijät
Useimmat sarjan jaksot käsikirjoitti Pirkka-Pekka Petelius ja Taneli Mäkelä, jotka myös näyttelivät monissa sarjan jaksoissa. Muita kirjoittajia olivat muun muassa Mikko Kivinen, Jaakko Ojanne, Jukka Halttunen, Juuso Räsänen, Rabbe Sandelin, Martin Ilmoni ja Janne Suutarinen. Ohjaajina toimivat Taneli Mäkelä, Mikko Kivinen ja Mikko Mattila.
Sarjan jaksoissa vieraili pääosia esittäneiden Mäkelän, Peteliuksen, Jukka Rasilan ja Vesa Vierikon lisäksi lukuisia suosittuja näyttelijöitä kuten Antti Litja, Ritva Valkama, Pentti Siimes, Pirkko Hämäläinen, Kristiina Elstelä, Leena Uotila, Heikki Kinnunen, Irina Björklund, Martti Suosalo, Janne Reinikainen ja Jani Volanen.
Muuta
Sarja voitti Media & Message -palkinnon vuosina 2000 ja 2002. Jakso "Candy Fellows" oli neloskanavan vuoden 1999 katsotuin kotimainen viihdeohjelma. Sarjan jaksoja on esitetty Suomen televisiossa viimeksi Nelonen-kanavalla joulukuussa 2012. Lisäksi jaksoa ”Pikkujoulu” on esitetty useina vuosina joulunaikaan muusta sarjasta erillään.
Jaksoista "Jorma löytää tyylinsä" ja "Mirri" tehtiin myös omat tv-sarjat, Ou nou! ja Handu pumpulla.
DVD-julkaisut
Kaverille ei jätetä -sarja julkaistiin kokonaisuudessaan kuuden DVD:n sarjana. Jokainen DVD sisältää viisi jaksoa sekä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Taneli Mäkelän kommentit jaksoista. Jaksot eivät ole DVD:illä alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Ensimmäiset kolme dvd:tä julkaistiin 2006–2007, loput kolme DVD:tä jäivät odottamaan myöhempää julkaisua. Tuotanto Oy Säihky ja Pan Vision julkaisivat kaikki kuusi DVD:tä yhdellä kerralla 26. marraskuuta 2009.
Aavikkokorppi
Aavikkokorppi (Corvus cryptoleucus) on varisten heimoon kuuluva pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Yhdysvaltain keski- ja eteläosat sekä Meksikon itä-, keski- ja pohjoisosia. Darius N. Couch kuvaili lajin holotyypin Meksikon Tamaulipasista vuonna 1854.
Veli Lumiala
Veli Sune Kaarlo Lumiala (sukunimi vuoteen 1928 Lundson; 23. huhtikuuta 1906 Käkisalmi – 21. syyskuuta 1995 Alavus) oli suomalainen filosofian maisteri, rehtori ja kirjailija.
Jatkosodan aikana tykistössä luutnanttina palvellut Lumiala oli patterinpäällikkönä Rukajärven suunnalla. Lumiala työskenteli matematiikan lehtorina useassa oppikoulussa, pisimpään Lieksan yhteiskoulussa vuosina 1932–1946, ja toimi Alavuden yhteiskoulun rehtorina 1947–1966. Hän kuului Lieksan kauppalanvaltuustoon 1936–1945 ja Alavuden kunnanvaltuustoon 1951–1956.
Lumiala kirjoitti sodan jälkeen aikuisille tarkoitetun tieteisromaanin Atominsärkijä.
Jaakko Hakala
Hakalan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Jaakko Hakala ja Marianna Vesalehto. Hän pääsi ylioppilaaksi 1930 ja suoritti teologian erotutkinnon 1935. Hakala vihittiin papiksi 1935 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1943. Hän suoritti myöhemmin vielä kasvatusopin tutkinnon 1953 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1956 ja maisteriksi 1960.
Hakala oli Tampereen NMKY:n sihteerinä 1935–1944 ja Tampereen tuomiokirkkoseurakunnassa virallisena apulaisena 1944–1954 sekä kappalaisen apulaisena 1956–1964. Hakala oli myös uskonnonopettajana Tampereen oppikouluissa 1935–1941 ja toimi Neuvottelunuotion toimitussihteerinä 1935–1940. Jatkosodan aikana hän oli sotilaspastorina 1942–1944. Aamulehden päätoimittajana Hakala oli 1956–1964.
Hakala oli Kokoomuksen kansanedustajana 1945–1956 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä ja toimi tasavallan presidentin valitsijamiehenä vuoden 1962 presidentinvaaleissa. Hakala sai vapautuksen kansanedustajan toimesta lokakuussa 1956 tultuaan valituksi Aamulehden päätoimittajaksi. Hänen tilalleen eduskuntaan tuli saman puolueen Tuomas Saikku. Hakala oli kokoomuksen puoluevaltuuston jäsenenä 1950–1964 ja puoluehallituksen jäsenenä 1956–1964 sekä kokoomuksen eduskuntaryhmän sihteerinä 1950–1956. Hän kuului myös Parlamenttienvälisen liiton IPU:n Suomen ryhmän johtokuntaan, Yleisradion johtokuntaan ja toimi muun muassa Suomen Sotaveteraaniliiton puheenjohtajana. Hakala oli Tampereen korkeakouluyhdistyksen hallituksen puheenjohtaja ja oli mukana vaikuttamassa siihen että Yhteiskunnallinen Korkeakoulu siirtyi Tampereelle 1960.
Jaakko Hakala oli naimisissa vuodesta 1935 Impi Puputin kanssa.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 1974
Vuoden 1974 koripallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Puerto Ricossa 3.-14. heinäkuuta. Kisojen lopputurnaukseen selviytyi 14 maata. Mestaruuden voitti toisen kerran historiassaan Neuvostoliitto, hopeaa saavutti Jugoslavia ja pronssia Yhdysvallat. Turnauksen korikuningas oli Meksikon Arturo Guerrero ja arvokkain pelaaja Jugoslavian Dragan Kićanović.
Sijoitukset
thumb|right|250px|MM-turnauksen ratkaisuottelut pelattiin [[Roberto Clemente Coliseumilla.]]
Eljas Sandelin
Aarne Eljas Sandelin (23. toukokuuta 1888 Vaasa – 25. lokakuuta 1954) oli maataloustieteilijä, Helsingin yliopiston meijeriopin ylimääräinen professori 1935–1943, Valion teknillinen johtaja 1943–1944 ja toimitusjohtaja 1945–1954.
Sandelin avioitui vuonna 1913 maatalousneuvos Alexander Wasastjernan tyttären Selma Wasastjernan kanssa. Pariskunta sai kolme lasta. Vuorineuvos, pääjohtaja Gustav Sandelin oli heidän poikansa.
Erkki Kurenniemi
Erkki Juhani Kurenniemi (10. heinäkuuta 1941 Hämeenlinna – 1. toukokuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen suunnittelija, ajattelija ja taiteilija, joka tunnettiin elektronisen musiikin säveltäjänä ja elektronisten soitinten rakentajana. Häntä pidetään yhtenä elektronisen musiikin merkittävimmistä alkukehittelijöistä Suomessa. Kurenniemi oli myös tieteellisen tutkimuksen yleistajuistaja, futurologi, mediakulttuurin edelläkävijä ja kokeellisten elokuvien tekijä.
Kirjailija Marjatta Kurenniemi oli hänen äitinsä.
Ura
Erkki Kurenniemi toimi myös vuonna 1970 perustetun Digelius Electronics Finland Oy:n teknisenä johtajana ja yrityksen loppuvaiheissa sen toimitusjohtajana. Digelius kehitti muun muassa Suomen ensimmäisen mikrotietokoneen vuonna 1973. Kone perustui maailman ensimmäiseen 8-bittiseen mikroprosessoriin Intel 8008. Digeliuksen DIS-järjestelmän nimellä kulkenutta mikrotietokonetta käytettiin teollisuussovelluksissa. Digelius ajautui rahoituksen puutteen vuoksi konkurssiin vuonna 1976. Yrityksen nimestä on jäänyt jäljelle enää jäänne levykauppa Digelius Musicin nimeen. Kurenniemi oli alun perin yksi tämän vuonna 1971 perustetun levykaupan pääosakkaista.
Myöhemmin Kurenniemi toimi teollisuusrobottien ohjausjärjestelmien suunnittelijana Oy W. Rosenlew Ab:n palveluksessa (1976–1978) ja teollisuusautomaation robottijärjestelmien suunnittelijana Nokian Kaapelikoneosastolla (1980–1986). Tämän jälkeen hän toimi erikoissuunnittelijana ja suunnittelupäällikkönä Vantaan Tiedekeskus Heurekassa (1987–1998).
Opetusministeriö myönsi Kurenniemelle Suomi-palkinnon vuonna 2003. Vuonna 2004 Kurenniemi valittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäseneksi. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Soitinsuunnittelu
Kurenniemen ura soitinsuunnittelijana alkoi Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitoksessa lukuvuoden 1961–1962 aikana. Musiikkitieteen opiskelijoiden Erkki Salmenhaaran, Ilkka Oramon ja Ilpo Saunion aloitteesta professori Erik Tawaststjerna kutsui Kurenniemen rakentamaan yliopistolle elektronisen musiikin studion. Kurenniemi toimi laitoksen vapaaehtoisena assistenttina, eli hän ei saanut työstään palkkaa.
Kurenniemen studiosuunnitelma perustui ajalle tyypillisestä studiosta poiketen digitaaliseen ohjauslogiikkaan ja automaatioon. Vuosina 1964–1967 studion keskeisenä äänen ohjaus-, tuotto- ja muokkausyksikkönä toimi niin kutsuttu Integroidun syntesoija, jonka suunnittelun esimerkkinä toimi pikemminkin 1950-luvulla valmistunut RCA:n digitaaliohjattu syntetisaattori kuin esimerkiksi Robert Moogin jänniteohjatut syntetisaattorit. Yliopiston studiosuunnittelun ohessa Kurenniemi rakensi sähköisiä soittimia muun muassa avantgardetaiteilija M. A. Nummiselle, säveltäjä Osmo Lindemanille ja ruotsalaiselle säveltäjälle Ralph Lundstenille. Tunnetuin Kurenniemen soittimista lienee Sähkökvartetti, jota kuullaan M. A. Nummisen kappaleessa ”Kaukana väijyy ystäviä” (1968). Kunnianhimoisin Kurenniemen hankkeista oli sarja digitaalisia DIMI-syntetisaattoreita, joita valmistamaan perustettiin Digelius Electronics Finland Oy vuonna 1970.
Kurenniemen rakentamille soittimille yhteistä on paitsi digitaaliohjauksen varhainen käyttö myös sekvensserien yhdistäminen syntetisaattoreihin. Syntetisaattoreissaan hän käytti myös ensimmäistä kertaa täysin digitaalista laskuripiireihin perustuvaa lähestymistapaa säveltaajuuden määrittämiseksi. Soitinsuunnittelussaan Kurenniemi tutki myös digitaalisen muistin toteuttamista – ensimmäisen digitaalisen muistin hän rakensi Osmo Lindemanin tilaamaan Dicoon (1969).
Teknologisten sovellusten kehittelyn ohessa Kurenniemi tutki soitinsuunnittelussaan myös erilaisia soitinten ohjausmenetelmiä. Esimerkiksi Dimi-O (1971) perustuu optiseen liitäntään, jonka tarkoituksena oli alun perin lukea nuotteja graafisesti. Tämän lisäksi soittaja voi ohjata Dimi-O:ta joko perinteisesti koskettimistolla tai videokameran välityksellä. Soitinta käytettiin myös yhteistyössä tanssijan kanssa, jolloin tanssijan liikkeet muuttuivat musiikiksi (katso jäljempänä "Elokuvat, media ja videotaide"). Dimi-O on siis varhainen esimerkki vuorovaikutteisesta soittimesta. Amerikkalaisen Manford L. Eatonin biomusiikin innoittamana Kurenniemi suunnitteli myös biopalaute-ilmiöön perustuvia soittimia – esimerkiksi Dimi-S:n (Seksofoni, 1972) äänenohjaus perustuu ihon sähköjohtavuuteen ja Dimi-T (Elektroenkefalofoni, 1973) puolestaan aivojen sähkötoiminnasta mitattavaan signaaliin.
Työskenneltyään vuosikausia muissa yhteyksissä Kurenniemi palasi digitaalisten soittimien rakentamiseen 2000-luvun puolessavälissä, kun kansainvälinen kiinnostus hänen uraauurtavaa työtään kohtaan kasvoi. Vuonna 2005 hän suunnitteli ja toteutti yhteistyössä elektronisten järjestelmien suunnittelijan Thomas Carlsonin kanssa uuden Dimi-soittimen, jonka äänentuotto perustuu Kurenniemen 1980-luvulta alkaen kehittelemään matemaattiseen harmonioiden teoriaan (katso jäljempänä "Tieteellinen toiminta"). Dimi-H on ohjelmistopohjainen instrumentti, jossa soittaja voi valita ”nuotteja ilmasta” käyttäen rajattua kameran kuvaamaa 3D-tilaa.
Musiikki
Kurenniemen musiikkituotannon tunnetuimman osan muodostavat elektroakustiset sävellykset, joista pääosan hän toteutti musiikkitieteen laitoksen studiossa. Hän toimi myös muiden säveltäjien, esimerkiksi Erkki Salmenhaaran, teosten avustajana ja tuotti säveltäjien käyttöön tarkoitettuja äänimateriaalinauhoja.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin, eli Spearmanin rho, on ei-parametrinen (jakaumasta riippumaton) tilastollisen riippuvuuden mitta, jota käytetään tutkittavien muuttujien välisen korrelaation mittaamiseen. Tunnusluku on saanut nimensä kehittäjänsä Charles Spearmanin mukaan.
Erkki Kurenniemi
Musiikki
Kurenniemen tunnetuimpia sävellyksiä ovat ”On – Off” (1963) ja ”Antropoidien Tanssi” (1968), josta julkaistiin katkelma ”Dance of the Anthropoids” -nimisenä Wigwam-yhtyeen Tombstone Valentine -albumilla (1970). Osa Kurenniemen teoksista syntyi yhteistyönä, esimerkiksi ”Saharan Uni I & II” (1967) Kari Hakalan kanssa sekä ”Inventio/Outventio” (1970) ja Mix Master Universe (1973) Jukka Ruohomäen kanssa. Monet musiikkikappaleet syntyivät omien soittimien esittelyn tai kokeilun tuloksena, esimerkiksi ”Antropoidien tanssi” (”Andromatic”), ”Improvisaatio” (DICO) ja ”Inventio/Outventio” (DIMI-A).
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin ei reagoi parametrien suuriin poikkeamiin yhtä voimakkaasti kuin esimerkiksi Pearsonin korrelaatiotesti. Spearmanin korrelaatiotestissä täydellistä positiivista korrelaatiota vastaa luku 1 ja täydellistä negatiivista korrelaatiota luku -1.
Määritelmä
Spearmanin järjestyskorrelaatiokertoimen laskemiseksi tarvitaan jokin havaintoaineisto. Olkoon tutkittavina muuttujina x ja y satunnaismuuttujia, joiden havainnot ovat toisistaan riippumattomia. Tällöin havaintoaineisto koostuu muuttujan x havaittujen arvojen ja vastaavasti muuttujan y havaittujen arvojen  muodostamista pareista.
Erkki Kurenniemi
Elokuvat, media- ja videotaide
Kurenniemen elokuvatuotanto koostuu 14 kokeellisesta 16 mm:n lyhytelokuvasta, joiden aiheina ovat luontokokemus, elämänympäristö ja matkakuvaukset, seksi ja teknologia. Elokuvat kuvattiin vuosina 1964–1971, mutta niiden tarkkaa valmistumisaikaa on vaikea määritellä, koska Kurenniemi esitti teoksiaan ainoastaan muutamille ystävilleen kotonaan. Vain elokuva Ex nihilo on esitetty valmistumisaikanaan julkisesti ja siten myös tarkastettu Valtion elokuvatarkastamossa. Kaikki muut ovat Kurenniemen itsensä mukaan jääneet enemmän tai vähemmän keskeneräisiksi luonnostelmiksi. Kaikki elokuvat ovat mykkiä, mutta vuonna 2003 Kurenniemi ja Mika Taanila yhdistivät kuuteen elokuvaan Kureniemen itsensä samoihin aikoihin tekemää elektronista musiikkia. Filmografian vuosiluvut ovat Kurenniemen omia arvioita siitä, milloin kunkin elokuvan leikkaus on päättynyt.
Myöhemmin Kurenniemi sekä äänitti päiväkirjamuistiinpanoja C-kaseteille 1972–1974 että video- ja valokuvasi jatkuvasti ja intohimoisesti arkielämän ympäristöään ja henkilökohtaisia tapahtumiaan 1980-luvun alkupuolelta lähtien tuottaakseen aineistoa joskus hänen kuolemansa jälkeen koottavalle digitaaliselle virtuaalimaailmalle, jonka keskiössä olisi hänen elämänsä.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Määritelmä
Muuttujien havaitut arvot järjestetään suuruusjärjestykseen pienimmästä suurimpaan ja arvoihin liitetään järjestysnumerot:
Erkki Kurenniemi
Elokuvat, media- ja videotaide
Mika Taanilan dokumenttielokuva Tulevaisuus ei ole entisensä (2002) kertoo Erkki Kurenniemestä sekä hänen soittimistaan ja elämänkatsomuksestaan. Elokuva on julkaistu DVD:nä kahdesti. Dawn of Dimi -nimiseen julkaisuun sisältyvät lisämateriaalina Pan sonic plays Kurenniemi, DIMI-baletti, kuusi Kurenniemen lyhytelokuvaa ja muutamia tietokoneanimaatiota. Levyn kansivihkosessa on professori Erkki Huhtamon esittely Kurenniemestä. Tämä teksti on julkaistu myös documenta 13 -näyttelyn sivustolla.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Määritelmä
Jos keskenään yhtäsuuria havaintoja ei ole ja järjestysluvut ovat täten kaikki erillisiä kokonaislukuja, niin Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin lasketaan kaavalla
Erkki Kurenniemi
Kurenniemen arkisto ja tuotantoa näyttelyissä
Kurenniemen kaikki elokuvateokset ja Dimi-S-soitin sekä varhainen robottiteos vuodelta 1982, Master Chaynjis, kuuluvat Valtion taidemuseon, Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmiin. Kurenniemen laaja yksityisarkisto on sijoitettu Valtion taidemuseon Kuvataiteen keskusarkistoon, jossa se luetteloidaan ja digitoidaan. Osa Kurenniemen soittimista (Integroitu syntesoija, Sähkökvartetti, Dico, Dimi-A, Dimix ja Dimi-6000) on sijoitettu Helsingin yliopiston musiikkitieteen studioon ja osa (Andormatic, Dimi-O ja toinen Dimi-S) Ralph Lundstenin Andromeda-studioon Tukholmaan. Toinen Dimi-A-syntetisaattori on sijoitettu Tukholman musiikkimuseoon.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Määritelmä
missä.
Erkki Kurenniemi
Kurenniemen arkisto ja tuotantoa näyttelyissä
Vuonna 2012 Kurenniemen tuotantoa esiteltiin laajasti Saksan Kasselissa documenta 13 -näyttelyssä.
Roman Kostomarov
Roman Sergejevitš Kostomarov (, s. 8. helmikuuta 1977 Moskova) on kilpauransa vuonna 2006 lopettanut venäläinen jäätanssija. Partnerinsa Tatjana Navkan kanssa he voittivat olympiakultaa 2006, kaksi kertaa maailmanmestaruuden (2004–2005), kolme kertaa Grand Prix Final -mestaruuden (2003–2005) ja kolme kertaa Euroopan-mestaruuden (2004–2006).
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Määritelmä
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin, \rho, voi saada arvoja väliltä +1 ja -1. Kertoimen arvon ollessa lähellä arvoa +1 muuttujien välillä vallitsee voimakas positiivinen riippuvuus. Tämä tarkoittaa, että toisen muuttujan arvon kasvaessa myös toisen muuttujan arvo kasvaa. Vastaavasti korrelaatiokertoimen arvon ollessa lähellä arvoa -1 vallitsee muuttujien välillä voimakas negatiivinen riippuvuus. Tällöin toisen muuttujan arvon kasvaessa toisen muuttujan arvo pienenee. Korrelaatiokertoimen arvon lähestyessä arvoa 0 muuttujien keskinäinen riippuvuus vähenee. Kertoimen arvo 0 merkitsee, ettei lineaarista riippuvuutta ole.
Erkki Kurenniemi
Kurenniemen arkisto ja tuotantoa näyttelyissä
Marraskuussa 2013 avatussa näyttelyssä Kiasmassa esiteltiin Kurenniemen henkilökohtaista arkistomateriaalia ja varhaisia mediataideteoksia Kiasman kokoelmista. Näyttelyssä sai myös tutustua Kurenniemen suunnittelemiin Dimi-sähkösoittimiin. Erillisessä tapahtumassa Kiasma-teatterissa esitettiin Kurenniemen elokuvien lisäksi akustisille soittimille sovitettuja Kurenniemen säveltämiä kappaleita.
Roman Kostomarov
Kostomarov oli naimisissa itävaltalaisen taitoluistelijan Julia Lautowan kanssa. Vuonna 2010 hän meni naimisiin venäläisen taitoluistelijan Oksana Domninan kanssa.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Määritelmä
Täytyy muistaa, että Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin, kuten muut korrelaatioanalyysit, käytetään pääasiassa mittaamaan kahden eri muuttujan lineaarisen yhteyden voimakkuutta. Se ei siis kerro selitettävän ja selittävän muuttujien välisestä kausaalisesta yhteydestä.
Roman Kostomarov
Helmikuussa 2023 venäläinen uutistoimisto Tass uutisoi että Kostomarovin jalat, tai ainakin osat niistä, on amputoitu. Hänellä diagnosoitiin tammikuussa keuhkokuume ja virustartunta, jonka johdosta hänet vaivutettiin keinotekoiseen koomaan. Muutama päivä myöhemmin myös hänen kätensä, tai ainakin osat niistä, amputoitiin.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Merkitsevyyden testaaminen
Tilastollisen merkitsevyystason testaamisella pyritään tutkimaan ja mahdollisesti sulkemaan pois sattuman vaikutus kahden muuttujan väliseen riippuvuuteen. Korrelaatiokertoimen p-arvo, eli todennäköisyys havaita vähintään näin poikkeavia testisuureen arvoja nollahypoteesin ollessa totta, voidaan laskea seuraavan testisuureen avulla.
Erkki Kurenniemi
Tieteellinen toiminta
Matemaattisen musiikin teoriansa Kurenniemi esitteli artikkeleissa ”Harmonioiden teoria” (1985) ja ”Musical Harmonies are Divisor Sets” (1988), joissa hän määrittelee harmonian luonnollisen luvun tekijöiden joukoksi. Harmonia voidaan lukea tulkitsemalla tekijäjoukon peräkkäiset luvut intervallisuhteiksi. Harmoniat ovat symmetrisiä, eli eri intervallisuhteet pysyvät samana riippumatta siitä, luetaanko järjestettyä tekijäjonoa lopusta vai alusta käsin. Myös mikä tahansa intervalli tai sointu voidaan laajentaa harmoniaksi laskemalla sitä esittävän lukujoukon suurin yhteinen tekijä f ja pienin yhteinen jaettava s, jolloin niiden virittämä harmonia on H(s/f). Kurenniemen teoriassa duuri- ja mollisoinnut virittävät saman harmonian, mikä selittäisi hänen mukaansa hyvin niiden tasa-arvoisen aseman länsimaisessa tonaalisessa musiikissa.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Merkitsevyyden testaaminen
missä t noudattaa Studentin t-jakaumaa vapausastein n-2.
Esimerkki
Olkoon, että halutaan tutkia erään kalalajin massan yhteyttä sen pituuteen, eli korreloiko kalan massa sen pituuteen. Alla olevaan taulukkoon on kerätty satunnaisesti havaintoaineisto, joka koostuu kymmenestä massan ja pituuden muodostamista pareista.
Erkki Kurenniemi
Tieteellinen toiminta
Harmonioiden teoriassaan Kurenniemi hylkäsi perinteiset sävelasteikot ja oktaaviekvivalenssin ja nosti harmoniansa luonnollisten sävelasteikkojen asemaan. Lisäksi hän oletti rytmin noudattavan samoja suhteita, ainoastaan kuuloalueiden alapuolella.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Esimerkki
Seuraavaksi tulee järjestää jokaisen sarakkeen tutkimusaineisto pienimmästä luvusta suurimpaan ja antaa jokaiselle vastaava järjestysluku. Sarakkeen x_i viereen luodaan uusi sarake R(x_i), johon tulee havainnon x_i järjestysnumero. Vastaavasti sarakkeen y_i havaintojen järjestysnumeroille luodaan sarake R(y_i). Mikäli kahden tai useamman aineiston järjestysluku on sama, tällöin niille tulee antaa niiden varaamien järjestyslukujen keskiarvo. Taulukossa nähdään, että x_i-sarakkeessa luku 90 toistuu kahdesti. Luku 90 on kyseisessä sarakkeessa kolmanneksi pienin luku, mutta koska se toistuu kahdesti, se on varannut sijat 3 ja 4. Tällöin tulee luvulle 90 annetaan järjestysluvuksi järjestyslukujen 3 ja 4 keskiarvo. Samoten luku 100 on toistunut kahdesti. Koska se on varannut sijat 5 ja 6, tulee sen järjestysluvuksi 5.5. Sama tapa on toistettu muiden toistuvien lukujen tapauksessa. Mikäli luku toistuu kolmesti, järjestysluvuksi annetaan tällöin sen kolmen varaaman sijan keskiarvo.
Erkki Kurenniemi
Tieteellinen toiminta
1990-luvun taitteessa Kurenniemi kirjoitti julkaisemattomia artikkeleita trivalenttiverkkoja käsittelevään teoreettisen konseptin, jota hän kutsui The Graph Field Theoryksi. Teoria käsittelee avaruutta, aikaa ja materiaa. Kurenniemi oli myös toimessa Tiedekeskus Heurekassa.
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin
Esimerkki
Lopuksi täytyy vielä laskea järjestyslukujen erotus. Luodaan uusi sarake d_i, johon tulee jokaisen rivin järjestyslukujen erotus, sekä myös sarake d^2_i, jossa erotus korotetaan toiseen.
Summaamalla sarakkeen d^2_i kaikki alkiot yhteen saadaan,
Nyt voidaan laskea Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin,
Saatiin siis Spearmanin järjestyskorrelaatiokertoimeksi. Voidaan sanoa, että tämän kalalajin massan ja pituuden välillä vallitsee voimakas positiivinen korrelaatio, eli pituuden kasvaessa myös massa kasvaa.
Testataan seuraavaksi saatua korrelaatiokerrointa 5%:n merkitsevyystasolla. Olkoon nollahypoteesi H_0, että pituuden ja massan välillä ei ole riippuvuutta. Vaihtoehtoisena hypoteesina H_1 olkoon, että pituuden ja massan välillä on korrelaatio, oli se sitten positiivinen tai negatiivinen. Tällöin vaihtoehtoinen hypoteesi on kaksisuuntainen. Eli asetelma on
Lasketaan testisuure,
Testisuure t noudattaa Studentin t-jakaumaa vapausastein n-2. Testisuuretta vastaava p-arvo lasketaan jakaumasta t(8) ja, koska vaihtoehtoinen hypoteesi on kaksisuuntainen, testisuureen arvoa vastaava p-arvo on
Laskettu p-arvo 0.002% on paljon pienempi kuin asetettu 5% ja tällöin nollahypoteesi hylätään ja vaihtoehtoinen hypoteesi jää voimaan. Spearmanin järjestyskorrelaatiokertoimen merkitsevyyttä voidaan tutkia myös kriittisten arvojen avulla. Esimerkiksi kaksisuuntaisessa testissä merkitsevyystason ollessa 5% ja n=10, korrelaatiokertoimen on oltava vähintään 0.6485 jotta se jäisi voimaan.
Vertailua
Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin on Pearsonin korrelaatiokertoimen erityistapaus. Spearmanin järjestyskorrelaatiossa mitattavien muuttujien arvot on korvattu järjestysluvuilla. Spearmanin järjestyskorrelaatio ei reagoi parametrien poikkeamille lineaarisuudesta yhtä voimakkaasti kuin Pearsonin korrelaatiotesti, koska Spearmanin järjestyskorrelaatio mittaa kahden satunnaismuuttujan välistä monotonista riippuvuutta. Pienen hajonnan omaavien muuttujien osalta molemmat korrelaatioanalyysit antavat lähes samanlaiset arvot.
Pearsonin korrelaatio perustuu normaalisuusoletukseen, kun taas Spearmanin järjestyskorrelaatio ei, koska se on ei-parametrinen.
Eräs toinen ei-parametrinen menetelmä on Kendallin järjestyskorrelaatiokerroin (Kendallin tau). Kun aineiston normaalisuudesta on epävarmuutta, on parempi käyttää Kendallin tai Spearmanin järjestyskorrelaatiokerrointa. Sekä Kendallin että Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin sopivat järjestys-, välimatka- ja suhdeasteikollisille muuttujille.
Suomen Chiliyhdistys
Yhdistyksen tarkoituksena on levittää chileihin ja niiden kasvatukseen liittyvää tietoutta.
Yhdistys järjesti elokuussa 2010 ensimmäiset Naga Morich -chilin syönnin MM-kilpailut.
Chiliyhdistys ja Poppamies oy järjestävät vuosittain Tampereella Chilifest Finland -tapahtuman.
Christian Braunschweig
thumb|right|200px|Herttua Christian Braunschweig ([[Paulus Moreelse 1619)]] Herttua Christian Braunschweig (oikeastaan Christian Braunschweig-Wolfenbüttel (20. syyskuuta 1599 Gröningen Saksa – 16. kesäkuuta 1626 Wolfenbüttel) oli saksalainen palkkasoturi kolmikymmenvuotisessa sodassa ja protestanttiseksi kääntyneen Halberstadtin hiippakunnan johtaja vuodesta 1616. Braunschweig oli Hollannin armeijan palveluksessa vuosina 1620 ja 1622. vuosina 1621–22 ja 1623–25 hän oli Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik V:n palveluksessa. Tanskan liityttyä kolmikymmenvuotiseen sotaan Braunschweig siirtyi Tanskan kuningas Kristian IV:n palvelukseen 1625. Häntä kutsuttiin lisänimellä Hullu halberstadtlainen.
Braunschweig oli Braunschweig-Wolfenbüttelin herttua Henrik Juliuksen kolmas poika. Isänsä kuoleman jälkeen 1613 hänet kasvatti eno Tanskan kuningas Kristian IV. Kun Halberstadtin hiippakunnan johtaja ja Braunschweigin veli Rudolf kuoli 1616, valittiin hänet seuraavaksi hiippakunnan johtajaksi.
Braunschweig oli yksi harvoista merkittävistä protestanttisen puolen taistelijoista, jotka jatkoivat sotaa hävityn Valkeavuoren taistelun jälkeen. Hän hävisi kuitenkin 20. kesäkuuta 1622 Höchstin taistelussa Johann Tillylle kärsien raskaat tappiot. Tämän jälkeen hän siirtyi yhdessä Ernst von Mansfeldin kanssa Hollannin palvelukseen, jossa he taistelivat hyvin Fleurusin taistelussa 26. elokuuta (Braunschweig menetti taistelussa toisen kätensä) ja vapauttivat espanjalaisten piirittämän Bergen op Zoomin 4. lokakuuta. Braunschweig siirtyi armeijoineen talvimajoitukseen Itä-Friisinmaalle, josta seuraavan keväänä oli tarkoitus hyökätä Böömiin. Tilly kuitenkin johti armeijansa pohjoiseen ja katkaisi Braunschweigin hyökkäysreitin, ja Braunschweig päätti johtaa armeijansa takaisin Hollantiin, jossa oli sotinut menestyksekkäästi edellisenä syksynä. Tilly kuitenkin pakotti hänet taisteluun Stadtlohnissa 6. elokuuta 1623, jossa Braunschweigin armeija lähes tuhoutui. Alkuperäisestä 21 000:sta miehestä jäi jäljelle vain 6 000, joiden kanssa Braunschweig vetäytyi Hollantiin.
Stadtlohnin taistelu lopetti ensimmäisen vaiheen kolmikymmenvuotisessa sodassa kun Fredrik V teki rauhan keisari Ferdinand II:n kanssa. Sota jatkui vuonna 1625 kun Tanska liittyi mukaan. Braunschweig asettui Tanskan palvelukseen, mutta sairastui vaikeasti ja kuoli 16. kesäkuuta 1626.
Punalahokka
Punalahokka (Hypholoma lateritium) on syötävää kuusilahokkaa muistuttava lahokkalaji, joka kasvaa kannoilla. Se on väriltään punakeltainen ja maultaan syötäväksi kelpaamaton. Siitä on kuitenkin saatu väriä kankaisiin. Laji on lievästi myrkyllinen, aiheuttaa pahoinvointioireita ja ruoansulatuskanavan ärsytystä. Lähilajeja ovat kuusilahokka ja kitkerälahokka.
Joissakin maissa kuten Yhdysvalloissa ja Japanissa punalahokkaa mainitaan kuitenkin käytettävän ravinnoksi, mihin syyksi on arveltu siellä esiintyvän lajista vähemmän kirpeää muotoa.
Nick Angell
Nicholas "Nick" Angell (s. 31. lokakuuta 1979 Duluth, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 DEL-liigan Eisbären Berliniin.
Ura
Angell pelasi kaudet 1998–2002 Yhdysvaltain yliopistosarjaa, NCAA:ta Minnesotan yliopiston joukkueessa. Viimeisellä kaudellaan hän oli mukana voittamassa NCAA:n mestaruutta. Kauden 2002–2003 Angell pelasi Pohjois-Amerikan farmisarjoissa. Hän edusti kahden ottelun ajan AHL:n Milwaukee Admiralsia, mutta pääosa kaudesta meni UHL-liigan Rockford IceHogsissa.
Angell siirtyi kaudeksi 2003–2004 Eurooppaan ja Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Allsvenskanissa pelaavaan Arbogaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi Norjan pääsarjassa Frisk Tigersissa. Norjassa hän teki 32 pistettä 41 ottelussa ja oli sarjan eniten pisteitä tehnyt puolustaja. Kaudeksi 2005–2006 Angell palasi Allsvenskaniin, kun hän siirtyi Boforsiin, jossa hän teki 42 pistettä 40 ottelussa ja oli eniten pisteitä tehnyt ulkomaalainen.
Ruotsalaisvalmentaja Leif Boork halusi Angellin kaudeksi 2006–2007 Elitserienin Brynäsiin. Hän onnistui Ruotsin pääsarjatasolla hyvin ja teki tehot 14+13. Hän oli Janne Niskalan jälkeen Elitserienin toiseksi eniten pisteitä kerännyt puolustaja. Seuraavan kauden Angell aloitti SM-liigassa Tapparassa, kun hän oli tehnyt taiteilijasopimuksen Brynäsin kanssa eikä hän voinut pelata Ruotsissa verotussyiden takia vielä alkukaudesta. Tappara-pestin jälkeen Angell palasi Brynäsiin, ja kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi HV71:een. Angellin sopimus HV71:n kanssa oli myös taiteilijasopimus, ja Angell aloitti kautensa tällä kertaa Norjan pääsarjassa Stavanger Oilersissa. HV71:ssä Angell pääsi pelaamaan jääkiekon Mestarien liigaa kolmen ottelun verran. Ruotsissa HV71 sijoittui kauden päätteeksi toiseksi.
Saksan DEL-liigassa pelaava Frankfurt Lions hankki Angellin joukkueeseen kaudeksi 2009–2010. DEL-liigassa Angell teki 27 pistettä 56 ottelussa. Hän ei pelannut Frankfurtissa kuin yhden kauden. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi KHL-liigassa pelaavaan Metallurg Novokuznetskiin, josta hän siirtyi tammikuussa 2011 saman liigan Avangard Omskiin. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi DEL-liigassa pelaavaan Eisbären Berliniin.
Sohvi Halonen
Sohvi Halonen (3. syyskuuta 1861 Lapinlahti – 17. lokakuuta 1920 Lapinlahti) oli suomalainen Halosen taiteilijasukuun kuulunut tekstiilitaiteilija, kasvivärjääjä ja näytelmäkirjailija.
Sohvi Halosen vanhemmat olivat talollinen Olli Halonen (1832–1914) ja Vilhelmiina Uotinen (1840–1913). Hänen veljiään olivat urkuharmonitehtailija Aapeli Halonen, taidemaalari Pekka Halonen ja taidemaalari Antti Halonen.
Sohvi Halonen toimi kutojana ja pitokokkina ja hän suunnitteli seinävaatteiden malleja. Hän kirjoitti myös satuja ja näytelmiä muun muassa Naisten Ääni-lehteen. Hän perusti myös tytöille Yöpykkä -yhdistyksen joka järjesti heille nuoritoimintaa.
Näytelmiä
Nimimerkillä Ulla Synkkälä:
Rick Bowness
pienoiskuva|Rick Bowness Richard Gary ”Rick” Bowness (s. 25. tammikuuta 1955 Moncton, New Brunswick) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Tällä hetkellä hän toimii NHL-seura Winnipeg Jetsin päävalmentajana.
Pelaajaura
Ennen uraansa ammattilaissarjoissa Bowness pelasi vuodet 1972–1975 LHJMQ-junioriliigassa. Aluksi hän edusti Québec Rempartsia, josta siirtyi kesken kauden 1973–1974 Montreal Bleu Blanc Rougeen. Hänen pisteiden valossa paras kautensa LHJMQ:ssa oli kausi 1974–1975, jolla hän teki sata tehopistettä, 24 maalia ja 76 syöttöpistettä. Hän sijoittui tuolla kaudella joukkueensa sisäisessä pistepörssissä sijalle kaksi ja koko liigan syöttöpörssissä jaetulle sijalle kuusi.
Bowness sai NHL-varauksen, kun Atlanta Flames varasi hänet numerolla 26 NHL:n varaustilaisuuden 1975 toisella kierroksella. WHA-seura Indianapolis Racers varasi hänet samana vuonna numerolla 62 WHA:n varaustilaisuuden viidennellä kierroksella. Bowness aloitti ammattilaisuransa NHL-varausta seuraavana kautena, joka kului pääasiassa Central Hockey Leaguen mestaruuden kauden päätteeksi voittaneessa Tulsa Oilersissa. Hän pelasi kauden 1975–1976 aikana myös viisi runkosarjaottelua Atlanta Flamesissä NHL:ssä ja kaksi runkosarjaottelua Nova Scotia Voyageursissa AHL:ssä. Kauden 1976–1977 Bowness pelasi puoliksi Flamesissä NHL:ssä ja puoliksi Oilersissa CHL:ssä.
Elokuussa 1977 Detroit Red Wings hankki Bownessin NHL-oikeudet Flamesiltä rahallista korvausta vastaan. Red Wingsissä hän pelasi vain kauden 1977–1978, jolla hän pelasi enemmän NHL-otteluita kuin minään muuna kautena, 61 runkosarjaottelua, joissa hänelle kertyi 19 tehopistettä (kahdeksan maalia ja 11 syöttöpistettä), sekä neljä pudotuspeliottelua. Lokakuussa 1978 Red Wings kauppasi hänen pelaajaoikeutensa rahallista korvausta vastaan St. Louis Bluesille. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi pääasiassa Salt Lake Golden Eaglesissä CHL:ssä ja oli vuonna 1980 voittamassa toistamiseen CHL:n mestaruutta, Adams Cupia. Hän pelasi myös yhteensä 34 runkosarjaottelua Bluesissa NHL:ssä, 24 ottelua kaudella 1978–1979 ja kymmenen kaudella 1979–1980.
Sinfonia nro 4 (Mendelssohn)
Felix Mendelssohn Bartholdyn neljäs sinfonia A-duurissa (op. 90) tunnetaan lisänimellä Italialainen. Teoksen historia juontaa juurensa Mendelssohnin vuosien 1829–1831 Euroopan-kiertueeseen. Säveltäjä luonnosteli teostaan jo Italiassa, mutta jätti työnsä kesken. Se kuitenkin valmistui myöhemmin Berliinissä vastauksena Lontoon filharmonisen seuran pyyntöön. Säveltäjä itse johti teoksensa kantaesityksen Lontoossa 13. toukokuuta 1833. Hän kuitenkin oli tyytymätön siihen ja teki sinfoniasta uudistetun version vuonna 1837. Hän jopa suunnitteli säveltävänsä vaihtoehtoiset versiot kolmesta viimeisestä osasta. Teosta ei julkaistu Mendelssohnin elinaikana, vaan se painettiin vasta vuonna 1851.
Teoksen vaatima orkesteri koostuu kahdesta huilusta, kahdesta oboesta, kahdesta klarinetista, kahdesta fagotista, kahdesta käyrätorvesta, kahdesta trumpetista, patarummuista ja jousista.
Rick Bowness
Pelaajaura
Puolustavan hyökkääjän roolissa NHL-urallaan pelannut Bowness pelasi NHL:ssä 173 runkosarjaottelua, joissa teki yhteensä 55 tehopistettä, 18 maalia ja 37 syöttöpistettä. Hän pelasi urallaan myös viidessä NHL:n pudotuspeliottelussa, joissa jäi ilman tehomerkintöjä.
Sinfonia nro 4 (Mendelssohn)
Osat
Riemukas ensimmäinen osa on sonaattimuotoinen. Sitä seuraava osa on d-mollissa ja perustuu vaikutelmaan uskonnollisista menoista, joita säveltäjä todisti Napolissa. Kolmas osa on menuetti. Neljäs osa on mollissa, ja siinä on vaikutteita roomalaisesta saltarellosta sekä napolilaisesta tarantellasta. Koko teoksen tyypillinen esitys kestää puolisen tuntia.
Rick Bowness
Ura valmentajana
Bowness aloitti valmentajauransa Sherbrooke Jetsin pelaaja-valmentajana vuonna 1982. Hän toimi kauden 1982–1983 seuran päävalmentajan tehtävässä. Marraskuussa 1983 hän siirtyi Winnipeg Jetsin apuvalmentajaksi Barry Longin ollessa päävalmentaja. Hän toimi Jetsin apuvalmentajana kauden 1986–1987 loppuun, jolloin Jetsin päävalmentajana oli Dan Maloney. Vuonna 1987 Bowness aloitti AHL-seura Moncton Hawksin, Winnipeg Jetsin silloisen farmijoukkueen päävalmentajana ja general managerina. Hän valmensi joukkuetta puolitoista kautta. Helmikuussa 1989 hänet nimettiin Jetsin väliaikaiseksi päävalmentajaksi Maloneyn tilalle. Hän toimi tehtävässä loppukauden 1988–1989.
Vuonna 1989 Bowness siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon. Hän toimi Bruinsin silloisen farmijoukkueen, AHL-seura Maine Marinersin päävalmentajana kaksi kautta, joista ensimmäisellä joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle ja jälkimmäisellä putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella. Kauden 1991–1992 hän toimi Boston Bruinsin päävalmentajana ja johdatti joukkueen konferenssifinaaleihin asti. Bownessin valmentama Bruins voitti kevään 1992 pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Buffalo Sabresin voitoin 4–3 ja toisella kierroksella Montreal Canadiensin suoraan neljässä ottelussa, mutta hävisi silloisen Prince of Wales -konferenssin finaalissa Pittsburgh Penguinsille voitoin 0–4. Huolimatta pudotuspelimenestyksestä, Bowness ei saanut jatkaa Bruinsin päävalmentajana ja hänet korvasi Brian Sutter.