cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Perhospuutarha
Perhosten ruokavalion tärkeä osa on kukkien mesi. Perhospuutarhaa suunniteltaessa sinne kannattaa valita eri aikaan kukkivia mesikasveja, niin perhosiakin riittää paikalle pidemmän ajan. Kukkivia kasveja tulisi olla kaikkina aikoina kasvukaudesta. Erityisesti keväällä ja syksyllä, kun kukkivia luonnokasveja on vähän, puutarha tarjoaa perhosille ruokaa. Tosin kukinnan pääpainon pitäisi olla keskikesällä ja alkusyksyllä, jolloin perhosia on eniten. Yöllä ja päivällä liikkuville perhosille tulisi myös olla omat vaihtoehtonsa. Esimerkiksi näsiä, olkikukka, siankärsämö ja alppiasteri houkuttelevat perhosia. Huonosti niitä houkuttelevat taas esimerkiksi kielo ja varjoisassa kasvavat alppiruusut. Samoja kukkia kannattaa istuttaa samaan kohtaan suurempi ryhmä, että perhoset havaitsevat ne paremmin.
Koska useimmat perhoslajit tarvitsevat aurinkoa, on puutarhalle järkevintä valita aurinkoinen paikka. Sen olisi myös hyvä olla mahdollisimman suojassa tuulelta. Sopivat olosuhteet saadaan suojaavien rakenteiden sijoittelulla: pohjoispuolella olisi hyvä olla esimerkiksi tuulensuojaistutuksia, kun taas etelä- ja länsipuolilla ei saisi olla mitään varjostavaa.
Dionisio Aguado
thumb|Dionisio Aguado
Dionisio Aguado (8. huhtikuuta 1784 – 29. joulukuuta 1849) oli espanjalainen säveltäjä ja kitaristi. Hän sävelsi musiikkia mm. soolokitaralle.
Aguado syntyi Madridissa ja opiskeli Miguel Garcian johdolla. Vuonna 1825 hän siirtyi Pariisiin, jossa hän ystävystyi Fernando Sorin kanssa. Aguado palasi kotimaahansa vuonna 1838 ja kuoli Madridissa vuonna 1849.
Ivo Belet
Ivo Maria Robert Belet (s. 7. kesäkuuta 1959, Sint-Truiden) on belgialainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2004 lähtien. Hän edustaa Euroopan kansanpuolueeseen kuuluvaa kristillisdemokraattista CD&V-puoluetta ja istuu europarlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa.
Koulutukseltaan Belet on kauppatieteiden maisteri (MBA). Hänellä on myös germaanisten kielien filologian tutkinto Leuvenin katolisesta yliopistosta. Ennen poliittisen uransa alkua hän toimi pääasiassa Flanderin yleisradioyhtiö VRT:n palveluksessa journalistina ja uutisankkurina.
Argonauta (1798)
Argonauta oli Espanjan laivaston vuonna 1798 vesille laskettu 80-tykkinen Montañés-luokan kaksikantinen linjalaiva.
Valmistus
Romero Landan suunnittelema alus tilattiin Ferrolista. Alus laskettiin vesille vuonna 1798.
Palvelus
Alus liitettiin kesällä 1800 Ferroliin koottuun amiraali Mazzaredon laivastoon, jolloin aluksen päällikkönä oli Don Juan Herrera. Laivaston muut alukset olivat: San Hermenegildo, Real Carlos, San Fernando, San Antonio ja San Agustin. Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Sir John Borlase Warrenin, jonka lippulaivana oli HMS Renown, laivasto-osasto hyökkäsi kesäkuussa Ferrolissa olleen espanjalaisosaston kimppuun. Kenraaliluutnantti Sir James Pulteneyn johtamia maajoukkoja kuljettavien alusten lisäksi Warrenin osastoon kuuluivat HMS London, HMS Impétueux, HMS Captain, HMS Courageux, HMS Amelia, HMS Indefatigable, HMS Amethyst, HMS Stag, HMS Brilliant ja HMS Cynthia. Maajoukot laskettiin tykkeineen maihin 25. kesäkuuta ja joukot miehittivät Ferrolia ympäröineet vuoret seuraavana aamuna. Hyökkäys kuitenkin lopulta epäonnistui ja espanjalaisalukset ja kaupunki jäivät valtaamatta.
Alus kuului 1801 vara-amiraali Don Juan Joaquin de Morenon laivueeseen, johon kuului viisi espanjalaista ja yksi ranskalainen linja-laivaa, kolme fregattia ja luggertti. Laivue lähti Ferrolista ja saapui 8. heinäkuuta Cadiziin, josta laivue lähti merelle seuraavana aamuna liittyen kontra-amiraali Linois'n Algercirasin edustalle ankkuroituneeseen ranskalaiseen laivueeseen. Yhdistyneeseen laivastoon kuului aiemmin mainittujen espanjalaisalusten lisäksi seitsemän ranskalaisalusta.
Yhdistynyt laivasto nosti 12. heinäkuuta ankkurin ja lähti merelle, missä laivasto kohtasi vielä samana iltana kontra-amiraali Sir James Saumarezin johtaman yhdeksän aluksen laivueen Cabaretan niemen edustalla. Ilta kahdeksasta osastot kohtasivat ja seuranneessa taistelussa alukset ampuivat läpi yön toisiaan. Hieman ennen puoltayötä Real Carlos, San Hermenegildo ja ranskalainen St. Antoine irtaantuivat taistelusta. Ranskalaisalus törmäsi Real Carlosiin, joka törmäsi palavana edelleen San Hermenegildoon. Vaikka törmänneet alukset irtautuivat toisistaan niin hieman puolen yön jälkeen ne räjähtivät. Aluksilla olleista lähes 2 000 miehestä selvisi vain noin 300. Argonauta kykeni pakenemaan takaa-ajavilta brittialuksilta Cádiziin.
Vuonna 1805 alus oli amiraali Don Federico Gravinan lippulaivana päällikkönään Don Rafael Hore. Lisäksi alus oli kontra-amiraali Don Antonio Escañon lippulaivana, kun se makasi ankkurissa Cádizissa odottaen Villeneuven johtaman Ranskan laivaston saapumista Toulonista. Ranskalaisten saavuttua Cádizinlahdelle 8. huhtikuuta kello 16 lähtivät espanjalaiset merelle. Yhdistynyt laivasto suuntasi Länsi-Intiaan.
Alus osallistui Trafalgarin taisteluun.
Filip III (Espanja)
Filip III (, 14. huhtikuuta 1578 – 31. maaliskuuta 1621) oli Espanjan ja Portugalin (nimellä Filip II) kuningas vuodesta 1598 kuolemaansa asti.
Filip kuoli Madridissa maaliskuussa 1621. Ranskan suurlähettilään Bassompierren muistelmissa kerrottu tarina, joka kertoo hänen kuolleen brasero-lämmittimen aiheuttamaan kuumuuteen, koska sopivaa palvelijaa ei ollut paikalla sen poisviemiseen, on humoristinen tapa liiotella hovin erittäin virallista etikettiä.
Filip oli naimisissa Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisarin Ferdinand II:n sisaren, Margareeta Itävaltalaisen kanssa. He saivat kahdeksan lasta, joista viisi eli aikuisiksi asti:
Lukas Moodysson
Ura
Lukas Moodysson julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa 17-vuotiaana. Vuonna 1989 ilmestyi romaani Vitt Blod. Moodysson opiskeli elokuvaohjausta Dramatiska Institutetissa Tukholmassa, jossa teki useita lyhytelokuvia.
Elokuvat
Kahden teinitytön suhteesta kertova Fucking Åmål oli Ruotsissa vuonna 1998 valtava menestys. Pari vuotta myöhemmin Kimpassa (Tillsammans) kertoi hippikommuunin yhteiselosta 1970-luvulla. Samasta tarinasta on tehty myös näytelmä. Molemmat elokuvat voidaan katsoa moraliteetteina, joissa on onnellinen loppu.
Myös Moodysonin seuraava elokuva Lilja 4-ever sisältää sanoman, mutta sanoma on aiempaa moniselitteisempi. Samoin uskonnolliset teemat tulevat esille. Elokuva kertoo ”entisen Neuvostoliiton alueella” asuvasta Liljasta, joka jää yksin äidin muutettua Yhdysvaltoihin. Hänet huijataan prostituoiduksi Ruotsiin, mutta hän onnistuu pakenemaan huoneestaan ja hyppää sillalta.
Neljäs pitkä elokuva Ett hål i mitt hjärta (Reikä sydämessäni) on kuva- ja ääni-ilmaisultaan fragmentaarinen ”elokuvaessee”, jonka aiheita ovat muun muassa tosi-tv, pornografia, yksinäisyys ja ystävyys sekä isä-poikasuhteet. Moodyssonin omin sanoin elokuva käsittelee ”julkisen tilan seksualisoitumista”, mutta ei analyyttisesti vaan oireillen siitä itsekin. Myös vuonna 2006 valmistunut Container edustaa käsitteellisesti ja kuvallisesti kokeilevaa ilmaisua.
Moodyssonin 2009 valmistunut Mammutti on luonteeltaan enemmän surullinen kuin edellisten elokuvien tapaan vihainen. Kyseessä on globaali kertomus vanhemmista, jotka eivät ole läsnä lastensa elämässä.
Kirjalliset teokset
Isän aika (Döden & Co) kertoo isänsä kuoleman jälkeen surutyötä tekevästä miehestä Lucasista, jonka elämässä on yhteneväisyyksiä Moodyssonin kanssa mutta joka ei ole omakuva. Kirja syntyi, kun Moodysson yritti tehdä elokuvakäsikirjoitusta. Käsikirjoituksen teko ajatui karille, ja tuloksena oli kirja, jonka pohjana on sama aineisto.
Yksityiselämä
Moodysson asuu vaimonsa ja lastensa kanssa Malmössä.
Sotho
Sotho voi tarkoittaa seuraavia:
Portugalin ralli 1973
Portugalin ralli 1973 oli rallin MM-sarjan kolmas kaudella 1973 ja se ajettiin 13. maaliskuuta–18. maaliskuuta 1973 Portugalissa Estorilin ympäristössä. Osa rallin erikoiskokeista ajettiin kestopäällysteellä, vaikka pääasiallisesti kyse oli sorarallista. Rallin virallinen nimi oli TAP Rali Internacional. Vuoden 1973 kisa oli järjestyksessään seitsemäs Portugalin ralli. Tämä vuosi oli ensimmäinen, jolloin ajettiin rallin MM-sarjaa. Rallin MM-sarjassa oli vain valmistajien mestaruus eikä kuljettajien mestaruutta vielä jaettu.
Kilpailussa ajettiin 32 erikoiskoetta joiden yhteispituus oli 397,50 km ja siirtymätaipaleineen rallin yhteispituus oli 2 820,40 km
Lopputulokset
Ralliin starttasi 79 autokuntaa, joista maaliin asti ajoi 23
Ryhmän 2 voittoon ajoi Francisco Romãozinho ja ryhmän 1 Mêquêpê.
Aspero
Aspero on muinainen intiaanien asuinpaikka Supejoen laaksossa, nykyisen Perun alueella. Sen varhaisimmat kerrostumat liittyvät Andien alueen sivilisaatioiden syntyyn. Asperon rakentaminen aloitettiin noin 3200 eaa., viimeistään 3000 eaa., vanhimpia kerrostumia ei ole kaivettu. Alueen keskustan pinta-ala on 15 hehtaaria ja siinä on 11 pientä kumpua, joista vain yksi on kokonaan keinotekoinen sekä kuusi suurempaa, korkeimmillaan nelimetristä kumpua. Kumpujen huipuilla oli rakennelmia. Asperoa vastaavia paikkoja olivat muun muassa Río Seco, Bandurria, Culebras ja Salinas de Chao. Alueelta on löytynyt Amerikan mantereen varhaisimpien uskonnollisten rakennusten jäänteitä. Näitä ovat esimerkiksi Huaca del los Sacrificios ja Huaca de los Idolos.
Varsovan ghetto
thumb| Varsovan gheton rajat. (interaktiivisella kartalla) thumb|200px|Varsovan gheton tuhoutunutta pohjoisosaa ilmakuvassa (luultavasti marraskuulta 1944). Kuvan keskellä keskitysleiri. Varsovan ghetto oli natsi-Saksan holokaustin aikana perustamista juutalaisten ghetoista suurin. Ghetto oli toiminnassa 16. lokakuuta 1940 – 16. toukokuuta 1943, jolloin Varsovan suuri synagoga tuhottiin. Holokaustin aikana nälkä, taudit ja kuljetukset keskitysleireille pudottivat gheton väkimäärän murto-osaan alkuperäisestä. Aluksi asukkaita oli arviolta 450 000, lopuksi 37 000. Varsovan ghetossa tapahtui Varsovan gheton kansannousu, joka oli ensimmäisiä kansannousuja natseja vastaan Euroopassa.
Gheton muodostus
Suunnitelmia Varsovan ja sen lähialueiden juutalaisen väestön sulkemisesta ghettoon oli olemassa heti saksalaisten miehitettyä Puolan vuonna 1939. Siihen aikaan vallatun maan saksalainen hallitus ei ollut vielä järjestäytynyt. Näissä olosuhteissa juutalaisten neuvosto, jota johti Adam Czerniaków, kykeni lykkäämään gheton muodostusta vuodella vetoamalla juutalaisten tärkeyteen työvoimana.
Varsovan ghettoa alettiin käyttää viimein 16. lokakuuta 1940. Alussa gheton väkimäärän arvioitiin olleen 380 000 henkeä, josta noin 30 % oli varsovalaisia. Gheton koko oli kuitenkin vain 2,4 % Varsovan pinta-alasta. Natsit sulkivat gheton ja eristivät sen ulkomaailmasta muureilla 16. marraskuuta. Ghettoon tuotiin vielä lisää juutalaisia lähialueen pienemmistä kaupungeista ja kylistä, mutta taudit ja nälkäkuolleisuus pitivät asukasluvun melko vakaana.
Gheton tuho
thumb|230px|Varsovan gheton ympärysmuurista on jäljellä vain pari lyhyttä pätkää. Vuonna 1942 pidetyssä Wannsee-konferenssissa natsit päättivät poistaa juutalaiskysymyksen päiväjärjestyksestä tuhoamalla järjestelmällisesti koko miehitettyjen alueiden juutalaisväestön. Tämän lopullisen ratkaisun ensimmäinen askel oli operaatio Reinhard, jolla pyrittiin tuhoamaan Puolan juutalaiset suurissa tuhoamisleireissä. Ensimmäistä leiriä, Treblinkaa, alettiin rakentaa toukokuussa 1942. Kun leiri saatiin valmiiksi heinäkuussa, alkoi myös Varsovan gheton väestön suunnitelmallinen likvidointi.
El Paraíso
thumb|El Paraiso El Paraiso oli muinainen intiaanien rakentama temppelikeskus Perussa lähellä Limaa. Se on myös yksi Perun suurimmista arkeologisista alueista. Alueen arvioidaan olevan jopa 5000 vuotta vanha. Temppelin seinät on tehty kivestä, joka on päällystetty keltaisella savella.
Varsovan ghetto
Gheton tuho
Määräysten mukaisesti suuret joukkokuljetukset alkoivat, ja seuraavien 52 päivän aikana noin 300 000 ihmistä vietiin Treblinkan tuhoamisleirille. Aluksi kuljetuksista vastasi juutalainen ghettopoliisi, mutta elokuussa saksalaiset ottivat itse toimintaan enemmän osaa vauhdittaakseen sitä. Viimeiset kuljetukset tapahtuivat syyskuun kuudennen ja kymmenennen päivän välissä, jolloin 35 885 vietiin juniin, 2 648 ammuttiin itse paikalla ja 60 teki itsemurhan. Ghettoon jäi vielä noin 55 000–60 000 juutalaista, jotka työskentelivät tehtaissa tai piilottelivat.
Seuraavan puolen vuoden aikana muodostettiin kaksi juutalaista vastarintaliikettä: ŻOB (Żydowska Organizacja Bojowa), johon kuului 220–500 henkeä, ja 250–450 henkeä käsittänyt ŻZW (Żydowski Związek Walki). Järjestöjen jäsenillä ei ollut harhakuvitelmia saksalaisten aikeista, ja he halusivat kuolla taistellen. Aseistus koostui suurimmaksi osaksi käsiaseista, itse valmistetuista räjähteistä ja Molotovin cocktaileista. ŻZW oli paremmin aseistautunut, koska sillä oli yhteyksiä gheton ulkopuoliseen vastarintaliikkeeseen.
Kansannousu ja gheton hävittäminen
thumb|230px|[[Geton kansannousun muistomerkki|Gheton sankarien muistomerkki Varsovassa]]
18. tammikuuta 1943 saksalaiset aloittivat toisen kuljetusten aallon ja saivat ensimmäistä kertaa kokea aseellista vastarintaa. Juutalaisilla taistelijoilla oli jonkin verran menestystä: kuljetukset lakkasivat neljän päivän kuluttua ja ŻOB sekä ŻZW ottivat gheton hallintaansa lujittaen asemiaan. Ghetossa valmistauduttiin puolustautumaan viimeiseen mieheen asti. Gheton tyhjennys alkoi pesah-juhlan aattona 19. huhtikuuta 1943. Juutalaiset partisaanit ampuivat saksalaisia ja heittivät käsikranaatteja kujilta, viemäreistä ja talojen ikkunoista. Natsit vastasivat tuhoamalla talot kranaattitulella kortteli korttelilta ja tappamalla jokaisen juutalaisen jonka saivat käsiinsä. Merkittävä vastarinta lakkasi neljän päivän kuluttua, mutta kansannousu päättyi vasta 16. toukokuuta. Kansannousun aikana kuoli noin 7 000 juutalaista, ja 6 000 paloi elävältä tai kaasutettiin bunkkereihinsa. Jäljelle jääneet vietiin tuhoamisleireille, enimmäkseen Treblinkaan.
Elämä ghetossa
Gheton arkielämän ankaruudesta huolimatta juutalaisneuvosto onnistui muodostamaan ghettoon erilaisia järjestöjä asukkaiden kurjien olosuhteiden helpottamiseksi. Suurimmat huolenaiheet olivat liikakansoitus, nälkä ja asukkaiden toimettomuus. Vastauksena ongelmiin juutalaisneuvosto järjesti yhteisasutuksen – keskimäärin seitsemän ihmistä huonetta kohden – ja hyväntekeväisyysjärjestöt organisoivat ilmaisia keittoaterioita. Nämä soppakeittiöt tarjosivat ruokaa jopa kahdelle kolmasosalle gheton väestöstä. Neuvosto sai myös luvan perustaa neljä alkeisopetuskoulua lyhyeksi aikaa gheton lapsille. Tämän lisäksi ghetossa toimi laaja maanalainen koulujärjestö, joka tarjosi jopa yliopistotason luentoja. Juutalaisneuvosto oli vastuussa myös gheton sairaaloista ja orpokodeista.
Ghetossa toimi vilkas lehdistö kolmella kielellä: jiddišiksi, puolaksi ja hepreaksi. Järjestettiin myös kulttuuri- ja uskonnollista toimintaa, johon sisältyi muun muassa kirkko katolisiksi kääntyneille juutalaisille, luentoja, konsertteja sekä teatteri- ja taidenäytöksiä. Monissa tapauksissa esiintyjät olivat puolalaisen kulttuurielämän eturivin edustajia.
Eräs huomattavimmista gheton asukkaiden ponnistuksista oli historioitsija Emmanuel Ringelblumin ja hänen Oyneg Shabbos -ryhmänsä pyrkimys kerätä talteen mahdollisimman paljon aineistoa gheton elämästä. On arvioitu, että näin onnistuttiin keräämään noin 50 000 dokumenttia eri-ikäisiltä ja eri asemissa toimivilta juutalaisilta. Aineisto sisälsi kirjoituksia, päiväkirjoja, muistelmia, taideteoksia, maanalaisia lehtiä, piirroksia, koulutöitä, julisteita, luentomuistiinpanoja ja muuta sen kaltaista materiaalia, ja se piilotettiin kolmeen eri paikkaan. Näistä kaksi on sittemmin löydetty, ja ne tarjoavat verrattoman arvokasta tietoa gheton arjesta. Kolmannen kätkön uskotaan olevan nykyisen Kiinan suurlähetystön alla Varsovassa, mutta sitä ei ole löydetty etsinnöistä huolimatta.
Varsovan gheton kansannousun muistomerkki pystytettiin gheton alueella olevaan puistoon vuonna 1948. Muistomerkin kivi oli hankittu Ruotsista arkkitehti Albert Speerin vuonna 1942 suunnittelemaa Hitlerin voiton monumenttia varten. Puiston keskellä sijaitsee vuonna 2013 valmistunut Puolan juutalaisten historian museo, jonka on suunnitellut kilpailuvoiton pohjalta suomalainen arkkitehti Rainer Mahlamäki.
Elokuva Pianisti
Vuonna 2002 Roman Polański ohjasi Varsovan gheton tapahtumista elokuvan Pianisti, joka palkittiin kolmella Oscarilla. Elokuva perustuu sotavuosina ghetossa eläneen puolanjuutalaisen Władysław Szpilmanin muistelmiin.
Irena Belohorská
Irena Belohorská (s. 13. maaliskuuta 1948) on slovakialainen poliitikko. Hän on nykyinen Euroopan parlamentin jäsen.
Piešťanyssa syntynyt Belohorská kuuluu kotimaassaan Ľudová strana - Hnutie za demokratické Slovensko -puolueeseen ja oli Euroopan parlamentin sitoutumattomana jäsenenä vuosina 2004–2009.
Belohorská on koulutukseltaan lääkäri. Hän toimikin maansa terveysministerinä vuosina 1993–1994.
Ágios Vasíleios (Réthymno)
Ágios Vasíleios on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Αγίου Βασιλείου, Dímos Agíou Vasileíou), joka sijaitsee Réthymnon alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 354,3 neliökilometriä ja väkiluku 7 427. Varsinaisen Ágios Vasíleioksen kylän väkiluku on 130 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Spíli.
Ágios Vasíleios sijaitsee Kreetan etelärannikolla. Kuntaan kuuluvat saaret Paximádia éna ja Paximádia dýo. Ágios Vasíleioksen kunta syntyi, kun Foínikas ja Lámpi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kylä ja kunta on nimetty Pyhän Basileioksen mukaan.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Ágios Vasíleioksen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Robert Palomäki
Alun perin rumpalina Edrian Sun Cycle -orkesterissa aloittanut Palomäki on vaikuttanut myös Mummypowder ja Final Assault -yhtyeissä, Mikki Kausteen sooloprojektissa sekä PUER -yhtyeen jäsenenä.
Fred Hale
Fred Harold Hale, Sr. (1. joulukuuta 1890 New Sharon, Maine – 19. marraskuuta 2004 Syracuse, New York) oli maailman vanhin mies yli puolen vuoden ajan vuonna 2004. Hän oli kotoisin Yhdysvalloista.
Hale syntyi New Sharonissa, Mainen osavaltiossa vuonna 1890. Hän työskenteli rautatiepostissa ja mehiläishoitajana.
Halella oli kaihileikkauksen jälkeen varsin hyvä näkö vielä 110-vuotiaana, ja 113-vuotiaana hän pelasi vielä korttia. Hän sai julkisuutta myös "iäkkäimpänä Boston Red Sox -fanina".
Hale matkusteli vielä vanhoilla päivillään. Hän kävi Japanissa, kokeili surffausta Havaijilla ja vieraili 100-vuotiaaksi tultuaan Euroopassa. Hän sai elämänsä aikana kaikkiaan viisi lasta.
Kaius Niemi
Kaius Matti Ilmari Niemi (s. 1974 Helsinki) on suomalainen toimittaja. Hän toimi marraskuuhun 2022 asti Helsingin Sanomien vastaavana päätoimittajana. Niemi siirtyi tehtävään 15. syyskuuta 2013 Ilta-Sanomien ja Taloussanomien päätoimittajan paikalta.
Elämä ja ura
Niemi valmistui ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta koulusta. Niemi opiskeli poliittista historiaa Helsingin yliopistossa. Vuosina 1995–1997 Niemi työskenteli Yleisradiossa radio- ja televisiotoimittajana ja vuosina 1998–1999 Nelosen toimittajana. Vuodet 1999–2005 hän oli Helsingin Sanomien ulkomaantoimittaja ja toimi vuonna 2002 Brysselin-kirjeenvaihtajana. Keväällä 2002 Niemi palkittiin Suurella journalistipalkinnolla vuoden journalistina Afganistanin tapahtumista vuonna 2001 tekemästään raportoinnista. Vuodesta 2005 Niemi johti HS:n kaupunkitoimitusta ja aloitti 2007 lehden toimituspäällikkönä. Vuonna 2010 Niemi siirtyi Ilta-Sanomien päätoimittajaksi painopisteenään digitaaliset sisällöt.
Vuonna 2008 julkaistiin Niemen teos Helena Ranta: Ihmisen jälki, joka on henkilökuva oikeushammaslääkäri Helena Rannasta.
Niemen siirryttyä Helsingin Sanomien päätoimittajaksi lehdessä järjestettiin yt-neuvottelut ja sen toimitusorganisaatiota uudistettiin. Syksyllä 2021 kolmea HS:n toimittajaa vastaan nostettiin syytteet turvallisuussalaisuuden paljastamisesta ja turvallisuussalaisuuden paljastamisyrityksestä vuonna 2017 ilmestyneessä Viestikoekeskusta käsitelleessä jutussa. Myös Niemeä epäiltiin rikoksesta, mutta hän välttyi syytteiltä. Niemi ilmaisi huolensa syytteiden vaikutuksesta toimittajien mahdollisuuksiin tehdä tutkivaa journalismia. Niemi osallistui päätoimittajana toimiessaan vuoden 2022 Bilderberg-kokoukseen.
Ero Helsingin Sanomista
Niemi syyllistyi aamulla 18. marraskuuta 2022 törkeään rattijuopumukseen, josta häntä vastaan nostettiin syyte 20. joulukuuta 2022. Epäilyn tultua julki Niemi ilmoitti Sanoman hallitukselle iltapäivällä 18. marraskuuta, ettei hän katso voivansa jatkaa tehtävässään Helsingin Sanomien vastaavana päätoimittajana. Niemi ilmoitti rikosepäilystä ja erostaan Twitterissä heti ensimmäisten uutisten jälkeen. Iltapäivällä koolla ollut Sanoman hallitus vapautti Niemen päätoimittajan tehtävästä.
Rattijuopumus tapahtui Sanomatalon pysäköintihallissa, josta Niemi oli kertomansa mukaan siirtämässä autoaan kadunvarsiparkkiin. Työvuorossa olleet vartijat kuitenkin estivät ulosajoyrityksen ja kutsuivat paikalle poliisipartion. Tapahtumia edeltävänä iltana Niemi oli isännöinyt Sanomatalossa Helsingin Sanomien kirjallisuus­palkintojuhlia.
Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Niemen 5. huhtikuuta 2023 törkeästä rattijuopumuksesta sadan päiväsakon eli 23 800 € sakkorangaistukseen. Niemi ei itse ollut paikalla oikeudenkäynnissä.
Niemi siirtyy viestintätoimisto Milttonin kasvu- ja teknologiajohtajaksi sekä osakkaaksi kesäkuussa 2023.
Hansabank
260px|right|thumb|Hansabankin konttori Liettuan [[Vilnassa.]] Hansabank oli pankki, joka toimi Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Venäjällä. Nykyisin pankki on osa ruotsalaista Swedbankia.
Hansabank aloitti toimintansa Tartossa nimellä Tartu Kommertspank 1. heinäkuuta 1991. Virallisesti Hansabank aloitti itsenäiset toimintansa pankkina 10. tammikuuta 1992. Hansabank listautui Helsingin pörssin I-listalle vuonna 1995. Samana vuonna liiketoiminta laajentui Latviaan ja seuraavana vuonna Liettuaan. Hansabank yhdistyi huhtikuussa 1998 Eesti Hoiupankin kanssa, mistä lähtien pankin virallinen nimi oli AS Hansabank. Syyskuussa 2004 Hansabank tiedotti ostavansa moskovalaisen OAO Kvest -pankin ja kauppa saatiin päätökseen keväällä 2005.
Ruotsalainen FöreningsSparbanken (nyk. Swedbank) hankki 50 prosentin omistusosuuden Hansabankista vuonna 1998. Swedbank teki vähemmistöomistajille ostotarjouksen kaikista pankin osakkeista vuonna 2005, minkä jälkeen Hansabankista tuli kokonaan osa Swedbank-konsernia. Pankki jatkoi toimimista Hansabank-nimellä aina syksyyn 2008 saakka, jolloin Swedbank-nimi otettiin käyttöön kaikissa Baltian maissa.
Virossa Hansabank tunnettiin nimellä Hansapank, Latviassa nimellä Hansabanka, Liettuassa nimellä Hansabankas ja kansainvälisesti nimellä Hansabank.
Henri Sanson
Henri Sanson (1767–1840) oli Ranskan virallinen pyöveli, joka mestasi useita Ranskan suuren vallankumouksen merkkihenkilöitä. Hänen mestaamiinsa henkilöihin kuuluvat muun muassa Charlotte Corday, kuningatar Marie Antoinette, Jaques-René Hebért, Georges Danton ja itse Robespierre. Henrin isä Charles-Henri Sanson oli ensimmäinen giljotiinin käyttäjäksi valtuutettu pyöveli. Charles-Henri mestasi kuningas Ludvig XVI:n poikansa ja kahden veljensä toimiessa pyövelinrenkeinä.
Kaikki neljä Sansonia olivat paikalla Salpêtrièren mielisairaalan pihalla, kun giljotiinia kokeiltiin ensi kerran maaliskuussa 1792. Giljotiinin tehokkuus oli uutta pyöveleille, ja laite otettiin pian käyttöön. Noin kuukautta myöhemmin maantierosvo Nicolas Jacques Pelletier mestattiin ensimmäisenä henkilönä giljotiinilla. Henri Sansonin poika Henri-Clement jatkoi isiensä ammatissa. Hän aloitti isänsä renkinä ja oppipoikana jo varsin nuorena ja oli mukana mestaamassa muun muassa Robespierreä.
Henri-Clement Sanson oli tämän kuuluisan pyövelisuvun viimeinen jäsen. Koska pyövelien oli käytännössä mahdotonta päästä naimisiin muiden kuin saman ammatin harjoittajien tyttärien kanssa, eikä yhtään sellaista enää löytynyt, hän kuoli naimattomana ja lapsettomana.
Tämän jälkeen viralliseksi pyöveliksi valitun henkilön todellinen henkilöllisyys pidettiin salassa teloituskäytännön loppuun asti; viran haltijasta käytettiin nimikettä "Monsieur de Paris" (suom. Pariisin herra), jonka suojassa pyöveli vältti julkisuuden loppuun asti. Myös elokuvista ja kirjallisuudesta tunnettu punainen pyövelin huppukaapu poistettiin käytöstä ja virallinen teloittaja käytti tavallista tummaa pukua ja knallia työasunaan. Viimeinen pyöveli oli Marcel Chevalier, joka siviiliammatiltaan oli kirjanpainaja.
Werner Haas
pienoiskuva|Werner Haas palkintokorokkeella 1954. Werner Haas (30. toukokuuta 1927 Augsburg, Saksa – 13. marraskuuta 1956 lähellä Neuburg an der Donauta) oli saksalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti maailmanmestaruuden 125-kuutioisissa vuonna 1953 ja 250-kuutioisissa vuosina 1953 ja 1954. Haas oli ensimmäinen saksalainen ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari.
Werner Haas ajoi MM-tasolla vain vuodesta 1952 vuoteen 1954. Hän kilpaili koko uransa NSU:lla. Haasin ura päättyi kauteen 1954, kun NSU vetäytyi kilpailutoiminnasta Haasin tallikaverin Rupert Hollausin saatua surmansa kauden viimeisen osakilpailun harjoituksissa.
Haas itse kuoli vuonna 1956, kun hänen lentämänsä yksipaikkainen pienkone putosi alas lähellä Neuburgia ja Tonavaa. Haasin synnyinkaupungissa Augsburgissa on hänen mukaansa nimetty katu.
Cujo – kauhun silmät
Cujo – kauhun silmät on yhdysvaltalainen vuonna 1983 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi 	Lewis Teague ja pääosissa näyttelee Dee Wallace Stone, Danny Pintauro, Daniel Hugh Kelly ja Christopher Stone. Elokuva perustuu Stephen Kingin kirjaan Cujo.
Juoni
Cujo on kiltti bernhardinkoira, joka erehtyy seuraamaan jänistä tämän pesäkololle, jossa asustaa lepakoita. Yksi lepakoista puree Cujoa ja tämä saa näin vesikauhutartunnan. Trentonin perhe, johon kuuluu isä Vic, äiti Donna ja 5-vuotias pikkupoika Tad, on elokuvassa keskeisessä osassa. Heillä menee kaikki hyvin, kunnes Vic saa tietää Donnan pettäneen häntä, ja heille tulee tästä riita. Toisaalla Cujo-koira alkaa hiljalleen muuttua ärhäkämmäksi ja vähemmän leikkisäksi, eivätkä sen omistajat ymmärrä mistä on kysymys. Lopulta Cujo muuttuu raivohulluksi ja tappaa miehen. Trentoneilla Vic lähtee lomalle kaverinsa kanssa. Myöhemmin kun Donna ajaa auton, Tadin ollessa mukana, paikalliselle korjaamolle korjattavaksi, hyökkää Cujo heidän kimppuunsa. Rikkinäinen auto ei suostu käynnistymään ja he jäävät loukkuun autoon aution talon pihalle, Cujon odottaessa ulkona. Heitä uhkaa ulosmennessä Cujo, mutta autoon jäädessä janoonkuoleminen. He taistelevat hengestään kolme päivää, kunnes Donna päättää lopulta yrittää ulos.
Eteläsothon kieli
Eteläsotho on bantukieliin kuuluva kieli, joka on yksi Etelä-Afrikan 11 virallisesta kielestä ja Lesothon kansalliskieli. Eteläsotho jaetaan kahteen päämurteeseen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. pohjoissotho ja venda. Eteläsothon katsotaan olevan elinvoimainen. pienoiskuva|Puhuttua eteläsothoa Eteläsothoa kirjoitti ensimmäisenä ranskalainen lähetyssaarnaaja Eugene Casalis vuonna 1833, ja hän myös julkaisi vuonna 1841 kielen ensimmäisen kieliopin Études sur la Langue Sechuanan.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin ensimmäistä kertaa kokonaan eteläsothoksi vuonna 1874.
Vokaalit
Lähde:
Konsonantit
on :n allofoni ja esiintyy vain ennen suppeita vokaaleja
Lähde:
Angband (tietokonepeli)
Angband (koko nimi The Pits of Angband) on vuonna 1990 julkaistu roguelike-tietokoneroolipeli, joka perustuu pitkälti J. R. R. Tolkienin kehittämään Keski-Maan fantasiamaailmaan. Pelin nimi viittaa Tolkienin Silmarillionissa esiintyvään mustan ruhtinaan Morgothin linnoitukseen, Angbandiin. Peliin julkaistaan edelleen uusia päivityksiä. Keski-Maan lisäksi Angbandiin on lainattu hirviöitä ja esineitä monista muista tarustoista, kuten Kreikan mytologiasta, Dungeons & Dragons-roolipelistä ja jopa Raamatusta. Angband on yksi suosituimmista freeware-tietokoneroolipeleistä.
Angband perustuu UMoriaan, joka on alkuperäisen Morian Unix-käännös. Angbandia kehitetään yhteistyössä eri ihmisten kesken open source -periaatteella, mutta sillä on kuitenkin aina virassa oleva tärkein ylläpitäjä tai ylläpitäjät. Tällä hetkellä johdossa on Nick McConnell. Nykyään Angband, jota kutsutaan myös vanilja-Angbandiksi, on versiossa 4.2.0, joka julkaistiin 17. elokuuta 2019.
Pelaaminen
Pelissä tavoitteena on luoda ja kehittää hahmoa (joka voi olla esimerkiksi hobittimaagi tai örkkisoturi, monet Keski-Maan lajit ovat käytettävissä), laskeutua luolaston sadanteen kerrokseen, tuhota Sauron ja Morgoth ja tuoda maanpinnalle Silmarillion-jalokivi, joka on upotettu rautaiseen kruunuun.
Moriaan verrattuna Angbandia on laajennettu huomattavasti, ja siihen on lisätty paljon elementtejä Tolkienin kirjoista. Angbandissa on enemmän erilaisia hirviöitä, loitsuja, esineitä ja pelaajan valittavissa olevia rotuja. Uusia pelillisiä elementtejä olivat uniikit hirviöt (kuten Smeagol), uniikit esineet eli artefaktit (kuten mahtisormus), hirviöholvit, joista pelaaja voi löytää arvokkaita aarteita mutta voimakkaita hirviöitä, ja pelihahmon oman talon, johon voi tallettaa löydettyjä esineitä. Lisäksi pelin grafiikkaa ja vihollisten vaikeusastetta oli parannettu.
Historia
Angbandin loivat englantilaisen Warwickin yliopiston opiskelijat Alex Cutler ja Andy Astrand. Kehitystyössä heitä auttamassa oli useita ihmisiä ja työn tuloksena syntyi pelin versio 1.0 vuonna 1990. Angbandin lähdekoodin parissa jatkoi Sean Marshin, Geoff Hillin ja Charles Teaguen muodostama ryhmä, joka työsti pelistä version 2.4. Se pyöri ainoastaan Unixilla, mutta pian se käännettiin useille eri järjestelmille. Työtä jatkoi Charles Swiger, joka aikomuksenaan siistiä pelin koodia julkaisi Angbandin version 2.6.2 vuonna 1994. Seuraavana vuonna ylläpitäjäksi siirtynyt Ben Harrison kirjoitti pelin version 2.7.0 suurilta osin uudestaan. Ylläpitäjän häntä seurasi Robert Rühlmann, joka jatkoi vuoteen 2006 Julian Lightonin ottaessa kehitysvastuun. Andrew Sidwell ryhtyi ylläpitäjäksi huhtikuussa 2007. Ylläpitäjyys siirtyi Nick McConnelille versiosta 4.0.0 alkaen vuonna 2015, jolloin pelin koodiin tehtiin suuria muutoksia.
Variantit
Angband on ollut pohja suurimmalle määrälle "variantteja" (toisten ihmisten tekemiä omia versioita pelistä) kuin mikään muu roguelike-peli. Osaltaan varianttien paljouteen vaikuttaa Angbandin lähdekoodi, jossa hirviöt, esineet, loitsut ja muut piirteet sijaitsevat tekstitiedostoissa, johon ohjelmointitaidottomankin on helppo tehdä lisäyksiä. Tästä syystä Angbandin lähdekoodikin on siistimpi. Joitakin variantteja Angbandista ovat muun muassa seuraavat:
Usenet-ryhmässä  keskustellaan kaikesta Angbandiin liittyvästä.
FSO Wars
FSO Wars oli puolalaisen FSO-tehtaan konseptiauto, joka suunniteltiin korvaamaan ikääntynyt FSO 125P. Ensimmäiset kaksi prototyyppiä esiteltiin vuonna 1986. Niissä oli täysin uusi, 45-kilowattinen ja 1,3-litrainen moottori, joka oli aiemmista, italialaisista moottoreista poiketen Puolassa suunniteltu. Auto oli etuvetoinen. Seuraavana vuonna esiteltiin 1,1-litraisella moottorilla varustettu säästömalli, joka ei koskaan tullut tuotantoon. Warsin tekniset ominaisuudet olivat melko ajanmukaiset, ja SEVissä valmistettuna se oli hinnaltaan huokea. Wars oli kooltaan hieman kilpailijoitaan Opel Kadett ja VW Golf pienempi.
Daltonien pako
Daltonien pako on 13. Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin on käsikirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Morris. Se julkaistiin suomeksi 1974 Juhani Härmän ja Timo Reenpään suomentamana.
Juoni
Lucky Luke on läpikulkumatkalla Whatta Gulchin läpi, ja Daltonit ovat lähistöllä vankilassa. Uutisen kuuleminen saa Joe Daltonin raivon valtaan, sillä hän vihaa Lucky Lukea ja on aina halunnut ampua hänet eikä näin hyvää tilaisuutta halua menettää. Niinpä yön tullen Daltonit pakenevat vankilasta. Kun Daltonit tietävät, että heitä ajetaan takaa, he lähtevät nopeasti karkuun. Vain vähän ajan kuluttua he ovat kylväneet pakokauhua ympäri länttä, ja Daltonit ovat lavastaneet Lucky Luken lännen "pahimmaksi" roistoksi, mikä aiheuttaa Lukelle vielä enemmän harmia. Lopulta Daltonit ottavat Lucky Luken vangiksi mutta eivät tapa häntä vaan pistävät hänet siistimään piilomajaansa ja tekemään ruokaa. Lopulta kun Joe on aikeissa ampua Lucky Luken, Luke osoittautuu kuitenkin nopeammaksi ampujaksi ja näin hän saa vangittua Daltonit ja toimitettua heidät vankilaan.
Viskoelastisuus
Viskoelastisuus on materiaalin ominaisuus, jossa yhdistyvät sekä viskositeettiset että elastiset ominaisuudet muodonmuutoksen aikana.
Elastisuus vs. viskoelastisuus
thumb|Jännitys–venymä-käyrät: elastinen materiaali (a), viskoelastinen materiaali (b). Punainen alue on [[Hystereesi|hystereesi-silmukka osoittaen menetetyn energian määrää (esim. lämpö) lataus- ja purkusykleissä. Kaava:, missä \sigma on jännitys ja \varepsilon on venymä. ]]
Viskoelastisuustyyppejä
Lineaarinen viskoelastisuus: tai missä
Maxwellin malli
oikea|pienoiskuva|200px|Maxwellin malli Maxwellin malli voi edustaa viskoosivaimenninta ja elastista jousta kytkettyna sarjaan, kuten kuvassa näkyy. Malli voidaan esittää seuraavan yhtälön avulla:
Wat
thumb|200px|Pohjoisthaimaalaisen [[Nanin Wat Phra That Chang Kham.]] thumb|200px|Wat Suan Thanin ubosot ja [[Stupa|chedi]] thumb|200px|Sema-rajakivi, joka toimii siunatun ja maallisen alueen rajana.
Wat on muurein ympäröity rakennuskokonaisuus, jonka pääasiallinen käyttötarkoitus on hengellinen. "Wat" on johdettu palin kielen sanasta avasa tai sanskritin muodosta avasatha. Sanaa voidaan käyttää Laosissa, Kambodžassa ja Thaimaassa tavattavista buddhalaisista luostarikomplekseista, väljästi tulkittuna usein myös yksittäisistä temppelirakennuksista, vaikka watin vähimmäisvaatimus on kolmen hengen munkkiyhteisön olemassaolo.
Wat palvelee opinkappaleiden harjoittamisen lisäksi useita muitakin tehtäviä, kuten juhlallisuuksien (temppelijuhlat ngaan wat, hautajaiset ngaan sop ) pitopaikkana, buddhalaisen tutkimuksen keskuksena, yhteisön kokoontumispaikkana, kouluna, lasten- ja vanhainkotina tai sairaalana. Kaakkois-Aasiassa wat löytyy lähes jokaisesta kylästä, ja suuremmissa niitä voi olla useita. Bangkokissa on 400, koko Thaimaassa yli 30 000 buddhalaista wattia. Lisäksi on 186 kuninkaallista wattia, jotka käyttävät nimessään etuliitettä rat, raja, racha. Watit, joissa säilytetään merkittäviä pyhäinjäännöksiä, käyttävät etuliitettä maha (Wat Mahathat).
Theravada-buddhalaisia watteja on perustettu buddhalaisen lähetystoiminnan nimissä ja uskovaisten varoilla myös Thaimaan ulkopuolelle. Ensimmäinen ulkothaimaalainen hengellinen keskus perustettiin 1975 Lontooseen, ja nykyään watteja on toistasataa ympäri maailman, joista 68 Yhdysvalloissa.
Oulun hätäkeskus
Oulun hätäkeskus on hätäkeskuslaitoksen vuoden 2014 uudistuksen mukaisen kuuden hätäkeskuksen järjestelmän mukainen Suomen pohjoisin hätäkeskus, joka aloitti toimintansa 8. marraskuuta 2011.
Wat
Käsitteitä
Wat käsittää useita eri rakennuksia, joilla on omat vakiintuneet käyttötarkoituksensa. Joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta watin alue jakautuu kahteen osaan, joita kutsutaan nimillä phutthawat ja sanghawat. Nämä alueet on erotettu toisistaan ja ulkomaailmasta muureilla.
Oulun hätäkeskus
Oulun hätäkeskuslaitos vastaa Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Lapin maakunnan hätäpuheluista ja -tekstiviesteistä.
Kuukautiskierto
thumb|300px|Kuukautiskierto. Kuukautiskierto on jakso, jonka aikana hedelmällisessä iässä olevan naisen kuukautiset eli menstruaatio tulevat kerran. Kuukautiskierrossa on eri vaiheita ja se kestää ihmisillä keskimäärin 28 vuorokautta eli kuun kierron verran, mistä kuukautiset ovat saaneet nimensä. Kuukautiskierron katsotaan alkavan ensimmäisestä kuukautisvuotopäivästä.
Wat
Phutthawat
Sisin muuri erottaa maallisen hengellisestä ja sisältää kaikkein pyhimmän ubosotin, joka on rakennettu siunatulle maalle ja ympäröity kahdeksalla rajakivellä, semalla.
Kuukautiskierto
Kuukautisten aikana kohdun vanha limakalvo poistuu ja sen mukana yleensä pieni määrä verta. Kuukautisvuoto valuu emättimen kautta ulos. Kuukautisvuodon valuminen vaatteisiin pyritään estämään kuukautissuojilla, kuten tamponilla, terveyssiteellä tai kuukautiskupin eli niin sanotun kuukupin avulla. Lähes kaikki hedelmällisyysikäiset naiset kärsivät vähintään ajoittain kivuliaista kuukautisista.
Alkaminen ja päättyminen
Kuukautiskierto alkaa (menarke) tytön ollessa murrosikäinen, yleensä kahdesta-kolmeen vuotta rintojen kasvun ja valkovuodon alkamisesta. Myös rasvakudoksen määrällä, perimällä ja liikunnalla on vaikutusta alkamisajankohtaan. Tyypillistä on, että kuukautisten alkaessa tytön murrosiän kasvupyrähdys on jo takanapäin, ja tytöllä on jo pitkälle kehittyneet rinnat ja häpykarvoitusta. Kuukautisten alkamisen jälkeen tyttö kasvaa enää noin 5 cm pituutta, mutta osa tytöistä kasvaa enää noin 2–3 cm ja osa vielä jopa kymmenen senttiä. Kuitenkin kasvupyrähdys on monilla tytöillä vielä edessäpäin, etenkin jos kuukautiset alkavat nuorena. Kuukautiset alkavat suurimmalla osalla tytöistä 12–14-vuotiaana, mutta voivat alkaa paljon nuorempana tai vanhempanakin. Suomalaisilla tytöillä kuukautisten keskimääräinen alkamisikä on suunnilleen 13 vuotta. Kuukautiset voivat aiheuttaa kipuja ja niitä voi lievittää muun muassa särkylääkkeillä.
Wat
Phutthawat
Phutthawatiin kuuluvat seuraavat rakennukset:
Kuukautiskierto
Alkaminen ja päättyminen
Kuukautiset päättyvät vaihdevuosiin eli menopaussiin, jotka tavallisesti alkavat 45. ja 55. ikävuoden välillä ja kestävät muutaman vuoden. Vaihdevuosiin voi liittyä monenlaisia fyysisiä ja psyykkisiä oireita, kuten kuumia aaltoja, univaikeuksia, ärtyneisyyttä ja mielialamuutoksia.
Wat
Sanghawat
Sanghawatiin kuuluu:
Kuukautiskierto
Kuukautiskierron pituus
Kasvissyöjillä kuukautiskierto on keskimäärin hieman pidempi kuin sekasyöjillä.
Keskimäärin nainen menettää kuukautisten aikana 35 millilitraa verta. 10–80 millilitran välillä olevaa verimäärän menetystä pidetään normaalina.
Kuukautiskipujen voimakkuus on yksilöllistä. Joillakuilla on huomattavia kipuja ja toisilla niitä ei ole ollenkaan. Kipua esiintyy yleisimmin alavatsassa, mutta se voi säteillä myös alaselkään ja jalkoihin.
Tutkimuksen mukaan kuukautisten aikana tunnettavalla kivulla ja synnytyksen alkuvaiheessa tunnettavalla kivulla on yhteys: mitä kivuliaammat kuukautiset, sitä kivuliaampi on synnytyksen aikana tunnettava kipu.
Vastoin yleistä luuloa kuukautiskierto ei synkronoidu toisten naisten kanssa samanaikaiseksi.
Kuukautisvuoto ja sitä varten suunnitellut tuotteet
Kuukautisten aikana voi käyttää erilaisia kuukautissuojia, kuten terveyssiteitä, tamponeja tai kuukautiskuppia, estämään vaatteiden sotkeutumista kuukautisvuotoon. Kertakäyttöinen terveysside asetetaan alushousujen sisäpinnalle siten, että siteen imukykyinen puoli tulee ylöspäin, jolloin kuukautisvuoto imeytyy siihen. Tamponi on kertakäyttöinen emättimeen sisään työnnettävä sukkulanmallinen imukykyinen kuukautissuoja. Kuukautiskuppi on silikoninen kuppi, joka asetetaan emättimeen siten, että vuoto jää kuppiin, ja tyhjennetään muutaman kerran vuorokaudessa.
Tamponin ja kuukautissienen käyttöön liittyy mahdollisesti toksisen šokkioireyhtymän (TSS) riski. Kuukautissieni on tehty pesusienestä, joka on merieläin. Tällaisen sienen käyttö kuukautissuojana ei välttämättä ole suositeltavaa. Sieneen tarttuu elinympäristössään hiekkaa, ja tutkimuksissa niistä on löydetty bakteereita, hiivasieniä ja hometta. Tamponi imee kosteutta, mutta se ei erittele kuukautisvuotoa ja emättimen omaa luonnollista kosteutta, mikä voi kuivattaa limakalvoja. Terveyssiteissä on usein muovia, joka voi saada aikaan hiostavan olon.
Muun muassa erilaisiin nikseihin erikoistunut sivusto Lifehacker vinkkasi, että kuukautisten aikana voi olla yhdynnässä "ilman sotkua", kun asettaa kohdunsuulle pienen meikkisienen tai pari. Vaikka tällaista tarkoitusta varten on kehitetty erityisiä tuotteita tai suojaukseen voidaan käyttää vaikkapa pessaaria, vinkki oli esitetty siinä tarkoituksessa, että polyesteristä valmistettu meikkisieni voi ajaa saman asian paljon edullisemmin. Meikkisieniä ei ole tarkoitettu tai testattu vaginaaliseen käyttöön, eikä siten tällaiseen käyttöön turvalliseksi todettu, joten gynekologi Jan Gunterin mukaan niitä ei tule työntää emättimeen.
Kierron vaiheet
Kuukautiskierron alussa tulevat kuukautiset. Munarakkula alkaa kypsyä ja puhkeaa (ovulaatio) noin kierron puolivälissä, jolloin kypsä munasolu irtoaa ja hedelmöittyminen on mahdollista. Munasolun irtoamisesta kuluu melkein aina 14 vuorokautta kuukautisten alkamiseen, jolloin kuukautiskierto alkaa alusta.
Kierron vaikutus naisen käyttäytymiseen
Biologisesti ovulaatiovaiheen hormonitasojen tiedetään lisäävän impulsiivisuutta. Diskonttaaminen siis lisääntyi. Myös hormoniehkäisyä käyttävillä naisilla havaittiin diskonttaamisen yhteys kuukautiskiertoon, mutta seksin diskonttaaminen lisääntyi heillä juuri ennen kuukautisia. Tähän syynä oli ehkä kumppaniyhteyden vahvistaminen seksillä juuri ennen kuukautisia.
Ovulaatiovaiheessa naiset myös kiinnostuvat usean tutkimuksen mukaan maskuliinisemmista miehistä suhteessakin enemmän kuin muulloin. Varhaisten tutkimusten mukaan tämä efekti on suuri, tuoreempien perusteella ehkä keskimäärin pieni. On viitteitä siitä, että jos naisella on vahva suhde suhteeseen paljon investoivaan mieheen, hänen hormoninsa ohjaavat uskollisuuteen, ja tuo ovulaation vaikutus maskuliinisuuspreferenssiin riippuisi tästä ja muista olosuhteista ja olisi sen vuoksi keskimäärin vähäinen, ellei jopa ei-merkitsevä.
Kuukautiskipu (dysmenorrea)
Lähes kaikilla hedelmällisyysikäisillä naisilla on ajoittain kuukautiskipuja ja 5–15 % kärsii voimakkaista kuukautiskivuista. Kuukautisoireista huomattavin on kohtulihaksen supistuksista johtuva kramppimainen alavatsakipu, joka alkaa vuodon alkaessa tai 1–2 päivää aiemmin ja kestää 1–2 vuorokautta. Kipu voi säteillä myös selkään ja reisiin. Yleisoireina voi esiintyä lisäksi pahoinvointia, oksentelua, ripulia, ilmavaivoja, huimausta ja päänsärkyä.
Hormonaalinen säätely
Hypotalamus tuottaa gonadotropiineja vapauttavaa hormonia (GnRH), joka stimuloi aivolisäkkeen tuottamaan follikkelia stimuloivaa hormonia (FSH) ja luteinisoivaa hormonia (LH). GnRH:ta erittyy hypotalamuksesta 60–90 minuutin välisinä pulsseina, mikä on edellytys sen biologiselle aktiivisuudelle.
Kuukautiskierron alussa FSH stimuloi tertiäärisiä follikkeleja kypsymään. Kasvava follikkeli tuottaa lisääntyvässä määrin estradiolia. Kun follikkeli on kasvanut tarpeeksi, se alkaa erittää inhibiiniä, joka estää FSH:n tuotannon.
Estradioli aiheuttaa kohdun limakalvon paksuuntumisen. Se on normaalilla matalalla tasollaan gonadotropiinien tuotantoa inhiboiva. Kun follikkeli on täysikokoinen ja tuottaa tarpeeksi suuren määrän estradiolia, säätely kuitenkin kääntyy vastakkaiseksi ja estradioli stimuloikin gonadotropiinituotantoa. Tämän aiheuttama piikki LH:n määrässä aiheuttaa follikkelin puhkeamisen eli ovulaation. Jäljelle jäävä osa follikkelista muodostaa keltarauhasen, joka tuottaa progesteronia ja estradiolia.
Kuukautiskierron fysiologiset tapahtumat pystyttiin osoittamaan lopullisesti 1900-luvun alkupuolella.
Kuukautiskierron häiriöitä
Kuukautiskivut (latinaksi dysmenorrea tai algomenorrea) saattavat johtua endometrioosista. Epänormaalin runsas kuukautisvuoto (latinaksi Menorragia tai hypermenorrea) voi johtua esimerkiksi kuparikierukasta tai kilpirauhasen vajaatoiminnasta. Myös stressi saattaa aiheuttaa kuukautishäiriöitä.
Epäsäännölliset kuukautiset on tavallinen kuukautisiin liittyvä häiriö. Polymenorrea tarkoittaa liian usein tulevia kuukautisia, oligomenorrea liian harvoin tulevia kuukautisia. Jos kuukautisia ei tule yli 180 päivään, on kyse amenorreasta.
Kuukautiset eläimillä
Ihmisten lisäksi muillakin nisäkäsnaarailla on havaittu esiintyvän kuukautisia, lähinnä kädellisillä, mutta myös joillakin muilla nisäkäslajeilla.
Peteinosaurus
Peteinosaurus zambellii oli varhainen Pterosauria-lahkon edustaja. Laji eli 221–210 miljoonaa vuotta sitten triaskaudella. Sen tieteellisen nimen suku tarkoittaa ”siivekästä matelijaa” ja lajinimi viittaa Bergamon luonnontieteellisen museon kuraattoriin Rocco Zambelliin. Peteinosauruksen siipiväli oli noin 60 senttimetriä, mutta paino oli hyvin alhainen, vain noin 100 grammaa kevyiden siipien ja luiden ansiosta. Hännän pituus oli 20 senttiä. Muiden varhaisten lentoliskojen tapaan Peteinosauruksen häntä oli jäykkä ja pitkä. Hännällään eläin ohjasi lentoaan. Peteinosauruksen ravintoa olivat hyönteiset, joita se todennäköisesti pyydysti suoraan ilmasta. Peteinosauruksen lyhyt nokka ja terävät, kartiomaiset hampaat sopivat hyvin tähän tarkoitukseen.
Ensimmäiset Peteinosauruksen fossiilit löysi paleontologi Rupert Wild vuonna 1978 Italian Alpeilta. Löydetty lentolisko oli tuolloin vanhin tunnettu ja yhdessä melko hyvin säilyneen fossiilin kanssa herätti paljon mielenkiintoa. Toistaiseksi löytöjä on tehty vain kaksi eivätkä nekään ole täydellisiä.
Isohiirimaki
Isohiirimaki eli hiirimaki (Microcebus murinus) on pikkumakien heimoon kuuluva kädellinen. Se on muiden hiirimakien ohella yksi maailman pienimmistä kädellisistä. Isohiirimaki elää Madagaskarin länsi-, lounais- ja etelärannikoiden metsissä.
Koko ja ulkonäkö
Isohiirimaki on ainoastaan 10–14 senttimetriä pitkä, häntä mukaan luettuna noin 20–30-senttimetrinen. Se painaa vuodenajasta riippuen 40–70 grammaa. Selkäpuolen väritys on punaisen vivahteita sisältävä harmaa, vatsapuolelta eläin on valkoinen.
Elintavat
Isohiirimaki on yöeläin. Se käyttää ravinnokseen hedelmiä, kukkia, mettä, hyönteisiä ja pieniä eläimiä. Isohiirimakit elävät noin 15-vuotiaiksi.
Maurice Wignall
Maurice Wignall (s. 17. huhtikuuta 1976) on jamaikalainen pika-aitajuoksija.
Wignall hyppäsi Ateenan MM-kisoissa 1997 pituushypyn karsinnassa ennätyksensä 809 cm, mutta jäi loppukilpailussa ilman tulosta. Neljä vuotta myöhemmin hän karsiutui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 7,81 s. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 110 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 13,88 s ja sijoittui Universiadeissa samalla matkalla viidenneksi ajalla 13,70 s. Wignall voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 MM-pronssia 60 metrin aidoissa ajalla 7,48 s. Samana vuonna hän juoksi Ateenan olympialaisissa 110 metrin aidoissa neljänneksi ajalla 13,21 s ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi ajalla 13,19 s.