cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Torpa stenhus
1500-luvulla linnassa asui valtaneuvos Gustav Olofsson Stenbock. 1500-luvun loppupuolella linnaan tehtiin kattava laajennus ja modernisointi. Silloin tehtiin muun muassa neljäs kerros, porrastornit, kattoa kohotettiin ja salit koristeltiin maalauksilla. 1600-luvun alussa silloinen linnanherra Gustav Otto Stenbock rakennutti itselleen asuinkäyttöön hirsitalon ja käytti linnaa vain edustustarkoituksiin. Viimeisin sisustustyö oli linnan kappeli, joka tehtiin hänen kuolemansa jälkeen karoliiniseen barokkityyliin ja oli valmiina vuonna 1699.
Stenbockin suvulta Torpa siirtyi perintönä vuonna 1765 Sjöbladin suvulle ja sen jälkeen vuonna 1787 Sparreille. Vuonna 1927 linna siirtyi Ebba Marianne Charlotte Storckenfeltille, jonka pojanpoika Pehr Zethelius omistaa ja hoitaa linnaa nykyisin. Omistajien historia on sikäli poikkeuksellinen, että vain yhden kerran linna on vaihtanut omistajaa muuten kuin periytymällä.
Kirjailija Birgit Sparren romaanisarjassa Gårdarna runt sjön Torpa stenhus on mukana nimellä Heljö.
Aalto-keskus
thumb|Aalto-keskus Lakeuden ristin kellotornista nähtynä. pienoiskuva|Lakeuden risti Aalto-keskus on Seinäjoella sijaitseva Alvar Aallon suunnittelema hallinto- ja kulttuurikeskus. Aalto-keskus on yksi merkittävimpiä arkkitehtonisia kokonaisuuksia Suomessa. Aalto-keskus sijaitsee Seinäjoen keskustan eteläpuolella, Koulukadun ja Kirkkokadun rajaamalla puistomaisella alueella.
Kuuden rakennuksen kokonaisuus koostuu seuraavista rakennuksista:
Rakennusten väliin jää graniittikivetty sisäpiha eli Kansalaistori.
Lakeuden risti on toinen Seinäjoen kirkoista. Sen kellotornin korkeus on 65 metriä.
Rakennukset
Vuonna 1968 valmistunut valtion virastotalo rajaa hallintokorttelia lännessä. Alueen eteläreunalla on vuonna 2012 valmistunut Apilaksi kutsuttu kirjastorakennus, jonka on suunnitellut helsinkiläinen arkkitehtitoimisto JKMM.
Historia
Hallinto- ja kulttuurikeskus syntyi kahden arkkitehtuurikilpailun pohjalta. Seinäjoen kirkosta ja seurakuntakeskuksesta järjestettiin arkkitehtuurikilpailu 1951. Alvar Aallon ehdotus "Lakeuksien risti" -suunnitelma voitti kilpailun. Rakennustyö alkoi syksyllä 1957 ja kirkko valmistui keväällä 1960. Suuri seurakuntakeskus rakennettiin vuosina 1964–1966.
Seinäjoen seurakunnan rakentaessa kirkkoa, Seinäjoen kauppala alkoi toteuttaa omaa osuuttaan hallinto- ja kulttuurikeskuksesta. Kauppala järjesti suunnittelukilpailun vuonna 1958. Kilpailun voitti Alvar Aallon ja Elissa Aallon ehdotus. Seinäjoen kaupungintalon rakentaminen aloitettiin 1961 ja talo valmistui 1962. Kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto rakennettiin 1964–1965 ja virastotalo 1967–1968 useiden valtion virastojen toimitiloiksi. Teatteritalon rakentaminen viivästyi. Rakennus valmistui Elissa Aallon johdolla 1987.
Hisham II
thumb|300px|Vuonna 1006-1007 lyöty Córdoban kalifi Hisham II:n dinaari
Hisham II eli Hisham Abu al-Walid Ibn al-Hakam (arab.:أبو الوليد هشام بن الحكم) oli umaijadidynastiaan kuulunut kolmas ja viimeinen Córdoban kalifi. Hän hallitsi vuosina 976–1009 ja 1010–1013 al-Andalusissa (maurien valtiossa Iberian niemimaalla.
Hisham II seurasi isäänsä al-Hakam II:ta Córdoban kalifina vuonna 976 ollessaan vasta 11-vuotias ja hänen äitinsä Subhin ja pääministeri Jafar al-Mushafin toimiessa sijaishallitsijoina. Kenraali Ghalib ja al-Mansur Ibn Abi Aamir (=Almanzor) onnistuivat estämään eunukkien yrityksen al-Hakam II:n veljen nostamiseksi valtaistuimelle. Subh ylensi al-Mansurin ja nimitti hänet kalifaatin rahastonhoitajaksi. Hisham II pidettiin erillään hallituksen toimista, eikä hänellä ollut poliittista vaikutusvaltaa. Vuonna 997 hänet jopa pakotettiin virallisesti luovuttamaan hallituksen täysi valta al-Mansurille, jonka hallitessa kalifaatti saavutti suurimman kokonsa ja suurimmat voittonsa kristityistä valtakunnista.
Seuraavien vuosien aikana kalifaatin johtajuus vaihtui useaan otteeseen berberien ja arabien sekä slaavilaisten palkkasotilaiden sodan seurauksena. Al-Mahdi menetti vallan Suleiman al-Mustainille vuonna 1009, ja vuoden päästä nousi takaisin valtaan vuonna 1010. Lopulta al-Wahdidin johtamat kalifaatin slaavilaiset joukot palauttivat Hisham II:n kalifiksi (1010–1013).
Hisham II oli nyt al-Wahdidin vaikutusvallan alaisena, joka kuitenkaan ei saanut berberijoukkoja hallintaansa, koska he tukivat yhä Suleimania, ja niin sisällissota jatkui. Hisham piti avoimesti mieshaaremia. Vuonna 1013 berberit saivat Córdoban hallintaansa. Córdoba palatseineen koki berberien käsissä täydellisen hävityksen. Mitä Hishamille tapahtui, on epävarmaa – berberien sanotaan tappaneen hänet 19. huhtikuuta 1013. Joka tapauksessa, Suleiman al-Mustainista (1013–1016) tuli seuraava kalifi. Córdoban kalifaatti oli kuitenkin hajonnut, ja jäljelle oli jäänyt vain pieni kaupunkivaltio.
Umaijadikalifeilla oli tapana koota haaremiinsa kristittyjä naisorjia, joiden saamista lapsista jokin nousi valtaistuimelle. Näin kalifit hankkivat itselleen riippumattomuutta arabiklaaneista. On arvioitu, että tämän tavan takia viimeisen umaijadin Hisham II:n geeneissä oli enää 0,09 % arabiverta. Kalifit joutuivatkin lopulta värjäämään hiuksensa mustiksi käydäkseen oikeista arabeista.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2019
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2019 järjestettiin Ottensheimissa, Itävallassa 25. elokuuta – 1. syyskuuta. Nämä olivat 49. soudun maailmanmestaruuskilpailut. Ohjelmassa oli 29 lajia, joista yhdeksän oli paraluokkia. Mitaleille ylsi 23 maata. Uusi-Seelanti voitti neljä kultamitalia, jotka kaikki tulivat naisten lajeista. Italia, Kiina ja Saksa voittivat kukin kolme kultamitalia, joista kaksi miesten lajeista. Yleisten luokkien yksikköjen maailmanmestareiksi soutivat Saksan Oliver Zeidler ja Irlannin Sanita Pušpure.
Ottensheimin maailmanmestaruuskilpailujen perusteella jaettiin maille merkittävä määrä olympiapaikkoja seuraavan vuoden olympialaisiin.
Valkovenäläinen parasoutaja Dzmitry Ryshkevich kuoli veneessään sairauskohtaukseen kisapaikan harjoituksissa muutama päivä ennen kisojen alkua.
Duracell
Duracell on pääosin paristoja valmistava yhdysvaltalainen yritys, jonka omistaa Berkshire Hathaway. Yritys tunnetaan hyvin maskottinaan toimivasta vaaleanpunaisesta jäniksestä eli niin sanotusta Duracell-pupusta.
Historiaa
Duracellin perustivat yhdysvaltalaiset Samuel Ruben ja Philip Rogers Mallory, jotka tutustuivat 1920-luvulla. Vuonna 1964 yhtiö otti käyttöön nimen Duracell, joka on kontaminaatio sanoista durable cell battery (suomeksi: kestävä kennoparisto).
Duracellin on omistanut aikojen saatossa neljä eri yritystä: Mallory Battery Company, Gillette Company, Gilletten ostanut Procter & Gamble sekä nykyisin Berkshire Hathaway. Berkshire Hathaway osti yrityksen 4,7 miljardilla dollarilla Procter & Gamblelta vuonna 2014.
Nykyisin yhtiö valmistaa esimerkiksi AA-, AAA-, C- ja D-alkaliparistoja ja erilaisia pieniä sähkölaitteita.
Vuonna 2016 tehdyn kyselyn mukaan Duracell on suomalaisten eniten arvostama paristomerkki.
Timur Kärki
Timur Kärki (s. 1971) on tamperelaisen ohjelmistoyhtiö Goforen hallituksen puheenjohtaja. Kärki palkittiin Suomen EY Entrepreneur Of the Year -palkinnolla marraskuussa 2019. Tampereen kaupunki palkitsi Kärjen 1. luokan kultaisella ansiomitalilla vuonna 2020. Aiemmin Kärki valittiin Tietoviikko-lehden Vuoden Tivi-vaikuttajaksi vuonna 2015. Kärki ottaa aktiivisesti kantaa Suomen julkisen tietotekniikan kehittämiseen julkisuudessa. Kärki muun muassa kommentoi Tietoviikolle HUS-alueen sosiaali- ja terveydenhuollon potilastietojärjestelmän Apotin kehittämisen hintaa ja kritisoi valittua jättihanke-tyyppistä projektimallia.
Kärjen johtamistapaan liittyy avoimuus ja voimakas henkilökuntalähtöisyys
Timur Kärki on ollut mukana myös Ilves-Hockey Oy:n hallituksessa vuodesta 2017 lähtien. Kärki toimii myös Keskuskauppakamarin hallituksessa vuodesta 2021 lähtien sekä Teknologiateollisuus ry:n hallituksessa vuodesta 2020 lähtien. Vuoteen 2019 asti Kärki toimi Gofore Oyj:n toimitusjohtajana.
Yksityiselämä
Timur Kärki on äitinsä puolelta Suomen tataari. Isän puolen suku on Lempäälän Säijästä.
Kärjen ja Susanna-vaimon lapset on Sofia (s. 2002), Iida (2004) ja Selma (s. 2007).
Kärjen isosetä oli säveltäjä Toivo Kärki. Hänen serkkunsa on yrittäjä Ali Saadetdin.
Shamaanikahvikki
Shamaanikahvikki (Psychotria viridis) on kahvikkien sukuun ja matarakasvien heimoon kuuluva pensas, joka esiintyy Etelä-Amerikassa. Sillä on kasvualueellaan monia paikallisia nimiä, mukaan lukien Chacruna ja Chacrona.
Timur Kärki
Yksityiselämä
Kärjen perheen rakennuttama talo Villa Kärki sai Kangasalan kaupungin myöntämän Vuoden rakennushanke -palkinnon kesäkuussa 2022.
Shamaanikahvikki
Se sisältää dimetyylitryptamiinia, ja sitä käytetään muun muassa ayahuascan valmistukseen.
Shamaanikahvikki on monivuotinen kasvi, joka kasvaa jopa 5 metriä korkeaksi ja 2 metriä leveäksi.
Nauvoo
Nauvoo (, sefardihepreaksi nåvu, klassiseksi hepreaksi nâwû) on Mississippin jokivarren kaupunki Hancockin piirikunnassa, Illinoisissa, Yhdysvalloissa. Vuoden väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 1 063 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 12,5 neliökilometriä, josta maata on 8,8 ja vettä 3,7 neliökilometriä.
Kaupunki on merkittävä ennen muuta myöhempien aikojen pyhien liikkeen historiassa. Kaupungin perusti MAP-kirkon perustajana tunnetuksi tullut Joseph Smith. Hän nimesi kaupungin aškenasiheprean kauneutta merkitsevän sanan mukaan, tosin kirjoitusasu oli englantilainen. Nimi perustunee Jesajan kirjan kohtaan 52:7: ”Kuinka ihanat ovatkaan vuorilla viestintuojan jalat...”
Perustaminen
1830-luvulla alueelle yritettiin perustaa Commence City -niminen kaupunki. Alueelle ei kuitenkaan syntynyt mainittavaa asutusta, koska se oli epäterveellistä suomaata, jossa asusti malariasääskiä. Commence City käsitti vain muutamia pieniä taloja.
Kun myöhempien aikojen pyhät oli karkotettu Missourin osavaltiosta vuonna 1838, he alkoivat etsiä itselleen asuinsijaa lännestä. Koska liikkeen johtaja Joseph Smith oli vankilassa, liikkeen väliaikaisena johtajana toiminut Sidney Rigdon valitsi Commence Cityn alueen pyhien keskuspaikaksi. Vapauduttuaan vankilasta Smith saapui itsekin kaupunkiin, jonka hän nimesi ”kauniiksi”.
Kauniista nimestään huolimatta kaupungin alue oli enimmäkseen suota ja rämettä. Malarian lisäksi lavantauti ja kolera tekivät tuhojaan paikalle asettautuneiden pyhien keskuudessa. He elivät yleensä säiden armoilla teltoissa, maakuopissa tai vankkureissa. Smith järjesti tehokkaan soiden kuivatusohjelman, mikä teki seudusta terveellisemmän. Hän ryhtyi myös organisoimaan voimaperäisesti kaupungin rakentamista ”Siionin kaupungiksi”. Kaupungille laadittiin selkeä ruutuasemakaava ja kaupungin keskukseksi suunniteltiin kukkulan laelle pystytettävä suuri temppeli. Lisäksi kaupunkiin oli tarkoitus rakentaa useita julkisia rakennuksia. Rakennuskannan oli tarkoitus koostua enimmäkseen Uuden-Englannin tyylisistä yhden perheen omakotitaloista, joita ympäröisi oma puutarha. Kaupungista oli tarkoitus tulla pitkälti omavarainen.
Keväällä 1840 Smith sai avustajakseen John C. Bennettin, kyvykkään miehen, jolla oli kokemusta kaupungin hallinnosta ja rakentamisesta. Bennettin ehdotuksesta kaupungille laadittiin oma järjestyssääntö, jonka mukaan kaupungilla oli oma itsehallinto, yliopisto, oikeusistuin ja pormestari sekä omat aseelliset puolustusjoukot, ”Nauvoon legioona”. Bennettistä tuli kaupungin ensimmäinen pormestari.
Kaupungin väkiluku kasvoi nopeasti. Uuden-Englannin osavaltioiden ohella kaupunkiin muutti runsaasti asukkaita Britanniasta, jossa pyhät tekivät tehokasta lähetystyötä. Kaupungin rakennuskanta kasvoi voimakkaasti. Huhtikuun 6. päivänä 1841 temppelin rakennuspaikalla pidettiin maanmurtotilaisuus, ja temppelin rakentaminen alkoi.
Uskonnollisesti Nauvoon aika merkitsi myöhempien aikojen pyhille suuren kehittymisen aikaa. Useat kirkolle tärkeistä ilmoituksista saatiin Nauvoossa, ja siellä otettiin käyttöön endaumenttiseremonia, toinen voitelu ja sijaiskasteet ja -konfirmaatiot kuolleiden puolesta. Myös kirkon hallintojärjestys vakiintui Nauvoossa. Kirkon naisjärjestö, Apuyhdistys, järjestettiin Nauvoossa. Nauvoon aikana profeetta Joseph Smith alkoi myös harjoittaa moniavioisuutta.
Ristiriidat ja mormonien lähtö länteen
Keväällä 1842 pormestari Bennett jäi kiinni avioliiton ulkopuolisista suhteista. Hän selitti myös profeetta Joseph Smithin syyllistyneen vastaavanlaisiin suhteisiin, joita hän kutsui ”hengelliseksi vaimollisuudeksi”. Smith kiisti syytökset ja moniavioisuutensa jyrkästi, ja syytökset olivatkin osin perusteettomia: Smithin kohdalla kyse oli salaisista avioliitoista, kun taas Bennett harjoitti vapaata rakkautta. Bennett karkotettiin Nauvoosta, ja Smithistä tuli hänen seuraajansa pormestarina. Bennett alkoi profiloitua mormonismin katkerana vastustajana, joka hyökkäili kirjoituksissaan Smithiä ja hänen seuraajiaan vastaan.
Vuonna 1844 jännitteet nopeasti kasvavan Nauvoon ja sen ympäristön välillä kasvoivat tasaisesti. Nauvoossa oli 12 000 asukasta, eli se oli lähes yhtä suuri kuin 15 000 asukkaan Chicago. Ympäristön asukkaat syyttivät Smithiä, joka oli kaupungin pormestari, sen ylin tuomari ja Nauvoon legioonan komentaja, itsevaltiudesta ja halusta pystyttää teokratia. Muut asukkaat pelkäsivät, että mormonit voisivat kaapata osavaltiossa vallan keskittämällä äänensä mormonistisille ehdokkaille. Epäluuloja ei hälventänyt se, että Smith ilmoitti pyrkivänsä Yhdysvaltain presidentiksi.
thumb|320px|Kaupunkiin vuonna 2002 valmistunut mormonitemppeli, joka on jäljitelmä alkuperäisestä 1800-luvulla tuhoutuneesta temppelistä.
Keväällä 1844 eräs kaupungin korkea-arvoisimmista pyhistä, William Law, katkaisi välinsä Smithin kanssa. Law perusti oman lehden, Nauvoo Expositorin, jossa hän paljasti kirkon johtajan harjoittavan moniavioisuutta. Smith haastoi Law’n oikeuteen ”julkisesta rauhanhäirinnästä”, tuomitsi hänet kaupungin tuomarin ominaisuudessa syylliseksi, määräsi lehden lakkautettavaksi ja kirjapainon hävitettäväksi, sekä pani päätöksen Nauvoon legioonan komentajana toimeen. Tämä kiristi mormonien ja ei-mormonien välit avoimen yhteenoton partaalle. Läheisen Carthagen kaupungin asukkaat vangitsivat Smithin kaupungin vankilaan.
Joseph ja Hiram Smith kuolivat 27. kesäkuuta 1844 raivostuneen väkijoukon hyökättyä ampuen vankilaan. Smithit olivat salakuljettaneet vankilaan käsiaseet. Hyökkääjät onnistuivat ampumaan ensin Hiramin. Joseph puolustautui väkijoukkoa vastaan aseellaan ovenraosta ja joutui ammutuksi yrittäessään paeta ikkunasta.
Tämän jälkeen Nauvoon ahdinko syveni nopeasti, ja talvella 1844–1845 mormonien johtoon kohonnut Brigham Young päätti hylätä kaupungin ja johtaa joukkonsa kauas länteen nykyisen Utahin osavaltion alueelle. Kaupungin asukkaista suurin osa evakuoitiin Mississippijoen yli talvella hirvittävissä olosuhteissa, ja he päätyivät talven armoille paljaan taivaan alle. Temppeli tosin pystyttiin vihkimään käyttöön 30. huhtikuuta 1845, mutta muutaman viikon kuluttua kiihtynyt väkijoukko miehitti ja häpäisi sen. Myöhemmin tuhopolttaja sytytti sen tuleen ja tornado täydensi hävityksen. Suurin osa kaupungin asukkaista evakuoitiin tai pakeni, ja Nauvoosta tuli lähes autio kaupunki.
Smithin leski Emma Hale Smith jäi lapsineen kaupunkiin. Myöhemmin hänen poikansa Joseph Smith III järjesti Reorganisoidun myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon (nykyään Kristuksen yhteisö), jonka päämajaksi tuli Nauvoo. Emma Smith nai saksalaissyntyisen upseerin Lewis C. Bidamonin ja jäi yhdessä hänen kanssaan pitämään Nauvoohon Joseph Smithin sinne aikoinaan perustamaa hotellia.
Icaria
Vuonna 1849 Nauvoon rakennuksineen osti ranskalainen utopiasosialisti Étienne Cabet ja hänen ikarialaisina tunnettu kannattajajoukkonsa, jotka perustivat sinne Cabet’n kirjoituksiin perustuneen Icaria-nimisen ihanneyhteisön. Yhteisön toiminta pohjautui sen jäsenien hyväksymään peruskirjaan, jonka esikuvana oli Cabet’n romaanissa Voyage en Icarie kuvattu kuvitteellinen yhdyskunta. Icariassa oli käytössä yhteisomistus yksityisen omaisuuden sijasta ja työt keskitettiin yhteisiin työpajoihin. Lapset kasvatettiin nelivuotiaista alkaen kodin ulkopuolella ja se saivat vierailla vanhempiensa luona vain sunnuntaisin, jotta he samaistuisivat koko yhteisöön oman perheensä sijasta. Päätökset tehtiin kerran viikossa yhteiskokouksessa, jossa äänivaltaisia olivat sekä miehet että naiset. Yhteisön puheenjohtaja sekä taloudesta, maanviljelystä, tuotannosta ja koulutuksesta vastanneet neljä virkailijaa valittiin vaalilla kerran vuodessa. Kokous hyväksyi äänestyksellä yhteisöön uusiksi jäseniksi pyrkivät, kun nämä olivat asuneet Icariassa vähintään neljä kuukautta ja maksaneet 80 dollarin jäsenmaksun. Icarian yhteisö hajosi jo muutaman vuoden kuluttua, kun enemmistö jäsenistä kyllästyi Cabet’n itsevaltaisuuteen, ja hän lähti pois vieden mukanaan uskollisimmat tukijansa.
Nykyään
Nykyään sekä Kristuksen yhteisö että MAP-kirkko omistavat suuria osia Nauvoon kaupungista. Siellä voi tutustua esimerkiksi Joseph Smithin kotiin, hänen omistamaan Red Brick Storen kauppaan ja hotelliin, Brigham Youngin kotitaloon sekä Emma ja Joseph Smithin hautoihin. Eri mormonistisiin ryhmittymiin kuuluvat pyhiinvaeltajat ja turistit tutustuvat kaupunkiin mielellään, ja matkailu onkin kaupungin tärkein elinkeino. Kesäkuussa 2002 MAP-kirkon uudelleen rakennuttama Nauvoon temppeli vihittiin käyttöön.
1. huhtikuuta 2004 Illinoisin osavaltion edustajainhuone hyväksyi yksimielisesti päätöslauselman, jossa se tuomitsi myöhempien aikojen pyhien karkotuksen pois Nauvoosta ja Illinoisista sekä ilmoitti katuvansa osavaltion asukkaiden osaa tapahtumissa.
Hasiskultti
Hasiskultti on rockyhtye Seremonian 7" vinyylisingle, joka julkaistiin 8. toukokuuta 2015. Sitä julkaistiin 350 kappaletta mustalla vinyylillä sekä 100 kappaletta hasiksen ruskealla vinyylillä.
London Grammar
thumb|London Grammar London Grammar on Hannah Reidin, Dan Rothmanin ja Dot Majorin muodostama englantilainen indietrio. Yhtye sai alkunsa kun Hannah Reid ja Dan Rothman tapasivat vuonna 2009 opiskellessaan Nottinghamin yliopistossa ja alkoivat kirjoittaa biisejä yhdessä. Myöhemmin kokoonpanoon liittyi Dot Major. Hannah Reid on yhtyeen laulaja, Dan Rothman kitaristi ja Dot Major soittaa koskettimia, djembeä ja rumpuja. Yhtyeen nimi London Grammar tulee siitä, että sen jäsenet asuvat Lontoossa.
London Grammar nousi suuren yleisön tietoisuuteen kun he julkaisivat verkossa Hey Now -kappaleensa. Vuonna 2013 bändi julkaisi ensimmäisen EP:n Metal & Dustin. Samana vuonna yhtye allekirjoitti sopimuksen Ministry of Sound -levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen ensimmäinen kokopitkä albumi If You Wait ilmestyi syyskuussa 2013.
Diskografia
Singlet/EP:t
Albumit
BarokkiKuopio
BarokkiKuopio-festivaali on vuosittain vuodesta 2005 alkaen Kuopiossa järjestetty monipuolisesti vanhaan musiikkiin paneutuva tapahtuma.
Tapahtuman taiteellisena johtajana on vuodesta 2017 alkaen toiminut cembalisti Matias Häkkinen. Vuosina 2005–2016 taiteellisena johtajana toimi Markus Kuikka. Tapahtuman järjestämisestä vastaa BarokkiKuopion kannatusyhdistys ry. Konserttipaikkoja ovat muun muassa Männistön kirkko (Pyhän Johanneksen kirkko) ja konsertteja on pidetty myös Männistön vanhassa puukirkossa, Puijon kirkossa ja Kuopion Tuomiokirkossa. Perinteisten konserttien lisäksi festivaali on levittäytynyt myös Kuopion katukuvaan, puistoihin, museoihin, ravintoloihin, kahviloihin ja kapakoihin. Heinäkuussa 2023 järjestettävän XIX BarokkiKuopio-festivaalin ohjelmistoon kuuluu muun muassa festivaalilla esiintyvän australialaisen nokkahuilistin ja performanssitaiteilijan Genevieve Laceyn luontoaiheinen ääni-installaatio, joka sijoitetaan Puijon metsään luontopolun varrelle koettavaksi 22.7.-7.8.2023. thumb|Nokkahuiluyhtye [[The Royal Wind Music esiintyi BarokkiKuopio-festivaaleilla 2019. Kuva Kuopion tuomiokirkosta (21.7.2019).]] Festivaalilla esiintyvät taiteilijat ovat kotimaisia ja ulkomaisia alansa tunnustettuja tekijöitä. Vuoden 2019 festivaalilla esiintyy muun muassa nokkahuiluyhtye The Royal Wind Music, Avanti!:n gambajouhiconsort ja sopraano Tuuli Lindeberg. Vuosien varrella festivaalilla ovat konsertoineet muiden muassa Jaye Consort, Ilpo Laspas, Bravade, Suomalaisen barokkiorkesterin yhtye, Jarmo Julkunen sekä sellisti Josetxu Obregón yhtyeensä La Ritiratan kanssa. BarokkiKuopiossa esiintyvät taiteilijat ovat kotimaisten ja ulkomaisten vanhan musiikin huippuammattilaisten lisäksi Itä-Suomesta lähtöisin olevia tai siellä työskenteleviä muusikoita. Varsinkin historialliset kosketinsoittimet, kuten klavikordi, cembalo ja urut ovat merkittävässä asemassa Kuopion seudulla.
Vanha musiikki tarkoittaa BarokkiKuopion yhteydessä 1600–1700-luvuilla sävellettyä musiikkia. Olennaista tapahtumalle on musiikin esittäminen kyseessä olevan ajan mukaisessa sointiasua edustavilla soittimilla. Käytännössä tämä tarkoittaa esimerkiksi barokkihuilua, barokkiviulua, viola da gambaa, cembaloa ja urkuja. Laulumusiikissa asiaan kuuluu perehtyneisyys ajanmukaiseen äänenmuodostukseen. Kesästä 2017 alkaen festivaalin tarjonta on laajentunut vanhan musiikin lisäksi myös elektronisen musiikin, rock-musiikin, kansanmusiikin ja nykymusiikin suuntiin.
Tapahtumaa ovat tukeneet Taiteen edistämiskeskus, Suomen kulttuurirahasto, Musiikin edistämissäätiö, Kuopion seurakuntayhtymä ja seurakunnat sekä Kuopion kaupunki. Yhteistyökumppaneita ovat muun muassa Café Barock, Ensemble Nylandia ja Kuopion kaupunginorkesteri.
BarokkiKuopio on järjestänyt useana kesänä myös lapsille suunnattuja barokkimusiikin konsertteja ja elokuvanäytöksiä. Vuodesta 2018 alkaen konsertteja on järjestetty myös kesän festivaaliviikon ulkopuolella.
Crypte archéologique
thumb|Crypte archéologiquen maanpäällinen sisäänkäynti, taustalla Notre Damen katedraalia. thumb|Maanalaisia raunioita museon näyttelyssä. Crypte archéologique du parvis Notre-Dame on maanalainen arkeologinen museo Pariisin keskustassa Île de la Citén saarella, Notre Damen aukion alla. Museo esittelee roomalaisajalta ja keskiajalta peräisin olevien pariisilaistalojen raunioita, jotka sijaitsevat monta metriä nykyisen katutason alapuolella.
Museon esittelemät rakennusten jäänteet löydettiin aukion alta arkeologisissa kaivauksissa, joita suoritettiin vuosina 1965–1972 pysäköintihallin rakentamisen yhteydessä. Joukossa on muun muassa muinaisen Lutetian kaupungin satamalaituri, roomalaisaikainen kylpylä, pätkä 300-luvun kaupunginmuuria, Hôtel-Dieun sairaalan entisen kappelin kellari, Notre Damen katedraalille johtaneen entisen pääkadun pohja, 1700-luvulla rakennetun hospice des Enfants-Trouvés -löytölastensairaalan perustukset ja paroni Haussmannin aikaisia viemäreitä. Museo avattiin yleisölle vuonna 1980. Museo käsittää maan alla sijaitsevan 118 metriä pitkän ja 29 metriä leveän avoimen tilan. Sen laajuus on 2 200 neliömetriä, josta 1 800 neliömetriä on näyttelykäytössä.
38083 Rhadamanthus
38083 Rhadamanthus on Neptunusta kauempana Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli transneptuninen kohde. Se kuuluu Kuiperin vyöhykkeeseen. Rhadamanthuksen löysi Deep Ecliptic Survey -ohjelma vuonna 1999. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian kuninkaan Rhadamanthysin mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1999 HX11. Rhadamanthusia pidettiin ennen plutinona (transneptunisena kohteena joka on 2:3-rataresonanssissa Neptunuksen kanssa), mutta sitä ei enää luokitella sellaiseksi.
Epätyhjyysongelma
Epätyhjyysongelmalla tarkoitetaan kysymystä siitä, hyväksyykö jokin mielivaltainen Turingin kone yhtään syötemerkkijonoa. Kyseessä on pysähtymisongelman tavoin ratkeamaton ongelma. Ongelman voi esittää myös formaalina kielenä seuraavasti:
Hörður Vilhjálmsson
Hörður Axel Vilhjálmsson (s. 25. tammikuuta 1987 Reykjavík) on islantilainen koripalloilija.
Hörður on pelannut Islannissa, Espanjassa, Saksassa, Kreikassa ja Tšekissä. Hän on saavuttanut seurajoukkueissaan Islannin pääsarjan hopeaa vuonna 2010, Islannin cupin hopeaa vuonna 2005 ja Saksan toiseksi korkeimman sarjatason mestaruuden vuonna 2012.
Islannin miesten maajoukkueessa Hörður pelasi vuoden 2015 EM-kilpailuissa, jotka olivat maan historian ensimmäiset.
Urheiluvuosi 1980
Urheiluvuosi 1980 käsittelee vuoden 1980 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Sam
Joissain maissa Sam esiintyy myös naisen etunimenä. Se voi olla esimerkiksi Samanthan kutsumanimi.
Ovi (kappale)
Ovi on rockyhtye Seremonian single, joka julkaistiin 19. huhtikuuta 2013. Siitä julkaistiin rajoitettu 500:n kappaleen 7" vinyylipainos.
Heinäpuukasvit
Levinneisyys
Heinäpuukasvit ovat levinneet Vanhaan maailmaan arktisia alueita lukuun ottamatta ja Etelä-Amerikan länsiosiin.
Tuntomerkit
Heimo on varsin monimuotoinen ja käsittää puuvartisia, tavanomaisia ruohovartisia, kseromorfisia ja sukkulenttisia yksisirkkaiskasveja. Kaikilla on kuitenkin vanallinen kukinto ja nivelikkäät kukkaperät.
Luokittelu
Heinäpuukasvit kuuluvat yhdessä narsissikasvien (Amaryllidaceae) ja parsakasvien (Asparagaceae) kanssa samaan evoluutiopuun haaraan Asparagales-lahkossa. Tämän kehityshaaran ominaisuuksiin kuuluu muun muassa sikiäimen väliseinämesiäisten sijainti lokeroiden alapuolella.
Kaikkiaan heinäpuukasvien heimossa on nykyisen käsityksen mukaan 41 sukua ja 900 lajia. Nämä luokitellaan kuuluviksi kolmeen alaheimoon, joita aiemmin on pidetty itsenäisinä heimoina.
Asphodeloideae
Soihtukasvit ovat usein ruusukkeita muodostavia lehtisukkulentteja, geofyyttiruohoja tai paksurunkoisia puita, harvemmin kiipeileviä köynnöksiä. Lehtiasento on kierteinen tai kaksirivinen, lehtilaidat usein hampaiset ja lehtituppi umpinainen (jos lehti on tupellinen). Kukinto voi olla muun muassa tähkämäinen, ja kukat ovat enemmän tai vähemmän heikosti vastakohtaisia. Kehälehdet ovat tavallisesti vaihtelevissa määrin erillisiä. Sikiäimessä on vain muutamia tai paljon siemenaiheita. Hedelmä on kota, joka voi joskus olla mehevä. Siemen on kulmikas ja siinä on vaippa eli arillus. Kromosomiluku n = (6–)7.
Soihtukasvien keskittymä on Etelä-Afrikassa. Muutoin niitä tavataan Afrikassa, Välimerenmaista Keski-Aasiaan, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa (kartta).
Soihtukasvien alaheimossa on noin 21 sukua ja 785 lajia. Suurimmat suvut ovat aaloet (Aloë, 400 lajia), Bulbine (75 lajia), soihtuliljat (Kniphofia, 70 lajia), Trachyandra (50 lajia), marskinliljat (Eremurus, 45 lajia) ja kirjotähdet (Haworthia, 54–70 lajia).
Xanthorrhoeoideae
Alaheimossa on vain yksi suku, heinäpuut (Xanthorrhoea), jossa on 30 Australiassa kasvavaa lajia (kartta). Ne ovat ulkonäöltään luonteenomaisia: tukevan, puutuneen varren päässä on tiheä mätäs pitkiä, kapeita lehtiä. Kuolleet lehdet jäävät rungon pintaan ja säilyvät siinä, ellei maastopalo niitä hävitä. Kukinto on pitkä, pysty ja tiheän tähkämäinen, pienikukkainen. Hedelmä on kotamainen.
Hemerocallidoideae
Päivänliljakasvien alaheimo käsittää 19 sukua ja 85 lajia, joita tavataan laajalti maapallolla: Uudesta-Guineasta Uuteen-Seelantiin, Tyynenmeren saarilla, Australiassa (erityisesti), Euraasiassa, Malaijien saaristossa, Intiassa, Madagaskarilla, Afrikassa ja kaksi lajia Etelä-Amerikassa (kartta). Runsaslajisin on liinaliljojen (Dianella) suku, jonka lajimäärä on 20–40 välillä.
Kasvien ulkoasu vaihtelee. Ne sisältävät saponiineja. Juuret ovat usein turvonneet. Lehdet ovat kahdessa rivissä, umpituppisia, harvoin syrjittäisiä. Kukintokin vaihtelee tyypiltään. Kehäputki on lyhyt, heteenpalhot usein kuviolliset tai paksuuntuneet. Sikiäimessä on muutamia tai paljon siemenaiheita. Hedelmä voi olla marja tai harvoin pähkinä.
Luettelo Yhdysvaltain avoimen tennisturnauksen naisten nelinpelin voittajista
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus on vuosittain järjestettävä tennisturnaus, joka pelataan kovapohjaisilla ulkokentillä USTA Billie Jean King National Tennis Centerissä, Flushing Meadows–Corona Parkissa, New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
Ottaa tyypit
Ottaa tyypit on rap-artisti Chebaleban 30. toukokuuta 2014 julkaistu pitkäsoitto. Sen julkaisee Monsp Records. Albumin kappaleesta "Pitää mennä" julkaistiin musiikkivideo helmikuussa 2014 ja kappaleesta "Standby" maaliskuussa samana vuonna. Kolmas musiikkivideo julkaistiin toukokuussa 2014 kappaleesta "Kuumalle hiekalle". Ottaa tyypit nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 37. sijalle.
Kappaleet
Kappale "Kuumalle hiekalle" sisältää samplen Nylon Beatin kappaleesta "Kuumalle hiekalle".
Mieli sairastaa EP
Mieli sairastaa EP on rap-artisti Chebaleban keväällä 2012 julkaistu EP. Se julkaistiin ilmaisena latauksena Internetissä. EP:n nimikkokappaleesta "Mieli sairastaa" julkaistiin musiikkivideo lokakuussa 2012.
Ammophila
Ammophila on tieteellinen suvun nimi, joka voi tarkoittaa eläinsukua tai kasvisukua.
Oenanthe
Oenanthe on tieteellinen suvun nimi, joka voi tarkoittaa lintusukua tai kasvisukua.
Preservation Hall Jazz Band
Preservation Hall Jazz Band on perinteistä dixieland-jazzia soittava yhdysvaltalainen yhtye. Se on toiminut vaihtuvin kokoonpanoin 1960-luvun alkuvuosista lähtien, jolloin se perustettiin samassa yhteydessä kuin New Orleansin ranskalaiskorttelissa avattu Preservation Hall -jazzklubi.
Historia
Preservation Hall Jazz Band syntyi 1963, kun perinnejazzin suosio oli alkanut elpyä muuallakin Yhdysvalloissa ja oli tarve lähettää New Orleansin muusikoita kiertueelle. Yhtye muodostettiin Kid Thomas Valentinen yhtyeen pohjalle, ja ensimmäinen kiertue suuntautui Yhdysvaltojen Keskilännen osavaltioihin.
Pian varhaisen jazzin suosio alkoi elpyä – tai kehittyä ensimmäistä kertaa – myös Yhdysvaltojen ulkopuolella, ja Preservation Hall Jazz Bandin toinen kiertue suuntautuikin Japaniin 1964. Kiertueella oli mukana myös George Lewis Band.
Ensimmäisen levytyksensä Sweet Emma and Her Preservation Hall Jazz Band yhtye teki Minneapolisin Guthrie-teatterissa, jossa se oli esiintynyt ensimmäisellä kiertueellaan. Vuonna 1967 Preservation Hall Jazz Band esiintyi Bill Grahamin tuottamassa konsertissa San Franciscossa yhdessä rockin suurten nimien Grateful Deadin, Carlos Santanan ja Steppenwolfin kanssa. Tämä eri musiikkityylien kohtaaminen toi perinnejazzille taas uutta nuorta yleisöä, ja vastaavia sekoituksia alettiin suosia yhtyeen myöhemmissäkin esiintymisissä.
1970-luvulla Sweet Emma Barrettin terveys alkoi heiketä niin, että hänen oli jäätävä pois kiertueilta. Hänen tilalleen tulivat veljekset Percy ja Willie Humphrey (trumpetti ja klarinetti), joiden lisäksi yhtyeessä soittivat Frank Demond ja Jim Robinson (pasuuna), James Prevost (kontrabasso), James ”Sing” Miller (piano), Cie Frazier (rummut), Narvin Kimball (banjo) ja Allan Jaffe (tuuba). 1970-luvun alussa yhtyeelle ilmaantui myös kilpailija, kun Harold ‘Duke’ Dejan alkoi houkutella monia sen jäseniä omaan yhtyeeseensä, joka esiintyi myös usein New Orleansin Preservation Hallissa.
Allan Jaffen kuoltua syöpään 1987 hänen poikansa Benjamin otti hoitoonsa Preservation Hallin ja peri tehtävän Preservation Hall Jazz Bandin managerina. Hän myös alkoi soittaa yhtyeessä bassoa ja tuubaa.
2000–luku
2000-luvulle tultaessa kaikki alkuperäiset yhtyeen jäsenet olivat jo kuolleet, ja yhtyeen kokoonpano muodostui nuoren polven afroamerikkalaisista muusikoista sekä Yhdysvaltojen ulkopuolelta tulleista muusikoista, joita olivat esimerkiksi ruotsalainen pianisti Lars Edegran ja brittiläinen trumpetisti Clive Wilson.
Vuonna 2006 yhtye, sen johtaja Ben Jaffe ja Jaffen äiti Sandra Jaffe saivat Valkoisessa talossa arvostetun National Medal of Arts -kulttuuripalkinnon presidentin puolisolta Laura Bushilta. Vuonna 2012 yhtye piti loppuunmyydyn 50-vuotisjuhlakonsertin New Yorkin Carnegie Hallissa, jossa esiintyivät myös muun muassa Allen Toussaint, Frank Demond, Yasiin Bey ja Steve Earle.
Vuonna 2014 yhtyeen esikoisalbumi Sweet Emma and Her Preservation Hall Jazz Band (1964) valittiin Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä äänitteitä.
Salamurhaajien liiga
Darrkin johtajuus
Ra's al Ghul perusti Salamurhaajien liigan, mutta ryhmän historiassa ei kerrota perustamisen tarkkaa aikaa tai paikkaa. Ryhmän jäsenet ovat äärimmäisen uskollisia johtajalleen, ja he ovat valmiita kuolemaan Ra'sin käskystä. Salamurhaajien liiga on kenties maailman vaarallisin salamurhaajien ryhmä, ja sen riveissä ovat taistelleet muun muassa huippuassassiinit Lady Shiva, David Cain ja Merlyn. Jokainen jäsen, joka on epäonnistunut surmaamaan kohteensa, on joutunut itse myöhemmin liigan maalitauluksi ja lopulta kokenut kuolemansa.
Dr. Ebeneezer Darrk ja kamppailulajien taitaja Sensei olivat tiettävästi ensimmäiset ryhmän johtoportaan jäsenet Ra'sin jälkeen. Vaikka liiga luottaakin Sensein kamppailulajien taitajiin, johtajaksi noussut Darrk suosi enemmän manipulointia ja taktikoituja hyökkäyksiä. Hänen aikansa liigan johtajana katkesi kuitenkin hänen napattuaan Ra'sin tyttären, Talia al Ghulin. Batman saapui pelastamaan Talian, ja Darrk kuoli yrittäessään surmata heidät. Talia ja Batman kohtasivat tuolloin ensimmäistä kertaa, ja tapaaminen loi pohjan heidän tulevaisuudessa käytävälle yhteiselle romanssilleen.
Sensein kuolema ja Ra'sin paluu johtajaksi
Darrkin menehdyttyä Sensei nousi liigan johtajaksi. Hänen johtajavuosiensa aikana liiga muodostui entistä enemmän brutaalia väkivaltaa käyttäväksi huipputaistelijoiden yhteisöksi. Sensei sekosi kuitenkin valtakautenaan murhanhimoiseksi diktaattoriksi. Niin ikään hänkin menehtyi yrittäessään murhata diplomaatteja kesken tärkeän konferenssin, ja liigan valta-asema palasi takaisin Ra'sille.
Myöhemmin paljastettiin, että ennen tohtori Daarkin ja Sensein petoksia Ra's oli kyllästynyt sotureidensa ailahteleviin uskollisuuksiin. Ra's määräsi David Cainin luomaan täydellisen henkivartijan ("The One Who Is All"). Kun varhaiset yritykset kasvattaa tällainen henkilö johtivat toivottoman psykoottisiin lapsiin, Cain päätti tarvitsevansa geneettisesti sopivan lapsen ja alkoi etsiä mahdollista äitiä. Tätä tarkoitusta varten hän murhasi Carolyn Woosanin/Wu-Sanin, yhden kahdesta hämmästyttävän lahjakkaasta kamppailutaiteilijasisaresta, jonka hän oli nähnyt taistelemassa näyttelyssä. Carolynin sisko Sandra vannoi kostoa ja jäljitti Cainin, mutta Liigan yhteisvoimin hillitsi hänet. Sekä päihtynyt että peloissaan siitä taitotasosta, jonka hän oli saavuttamassa nyt, kun hän ei enää pidätellyt sisarensa vuoksi, Sandra suostui olemaan Cainin lapsen äiti. Vastineeksi Liiga säästi Sandran hengen ja auttoi häntä jatkokoulutuksessa. Kun Sandra synnytti, hän oli taidoissaan ylittänyt koko liigan. Hän lähti heti tyttärensä Cassandra Cainin syntymän jälkeen ja nimesi itsensä Lady Shivaksi.
Rain ja Cainin suunnitelmien mukaisesti Liiga yritti kouluttaa Cassandra Cainin syntymästä asti äärimmäiseksi salamurhaajaksi, antaen hänelle tietämättään taidot, joita hän käyttäisi sankarina Batgirlina.
Nyssan johtajuus
Heijastaen Shivan painotusta kamppailulajeihin, Nyssa's Leaguen tunnetut jäsenet olivat kaikki taitavia tällä alueella, mukaan lukien soturit Shrike, Kitty Kumbata, Wam-Wam, Joey N'Bobo, Tigris, Momotado, Krunk, White Willow ja kaksosoturit Los Gemelos, Ox, Mad Dog, Alfa ja Cristos. Uusi Liiga oli läsnä, kun Pakkasherran vaimo Nora Fries herätettiin henkiin hirviömäisenä Lazarana, ja useat jäsenet kuolivat seuranneessa kaaoksessa.
Koska ristiriidassa heidän uskollisuutensa Shivalle ja Nyssalle ja heidän lähes palvovan Batgirlin "The One Who On All" välillä, Liiga hajosi siinä vaiheessa, kun Ox, White Willow ja Tigris lupasivat itsensä Cassandralle. Useita muita Liigan jäseniä (mukaan lukien kaikki loikkarit paitsi Tigris) kuoli, kun hullu "Mad Dog" lähti tappamaan. "Hullu koira", paljastettiin, oli yksi David Cainin varhaisista yrityksistä luoda Ra:n täydellinen soturi. Hullua koiraa oli pidetty lapsena hyödyttömänä, koska Cainin menetelmät olivat saaneet hänet murhaan hulluksi ja Ra's oli määrännyt lapsen tapettaviksi. Nyssa kuitenkin tiesi, että tämän teloituksen suorittamiseen määrätty palvelija oli sen sijaan päästänyt hänet luontoon selittäen, kuinka hänet oli mahdollista värvätä. Hullu koira onnistui tappamaan Batgirlin (joka antoi henkensä suojellakseen burkapukuista salamurhaaja Tigrisiä). Shiva herätti hänet nopeasti eloon Lazarus-altaassa, jotta nämä kaksi voisivat kohdata toisensa viimeisessä taistelussa. Batgirl voitti jättäen Shivan lihakoukuun, joka oli ripustettu roikkumaan Lazarus-altaan ylle.
Vaikka suurin osa sen jäsenistä oli kuollut tai loikannut, Liiga selviytyi "Infinite Crisisistä", ja sen nähtiin olevan tärkeässä roolissa Seuran maailmanlaajuisessa vankilassa. Koko jälkiseurauksen ajan se pysyi Nyssan hallinnassa, kunnes hän ilmeisesti kuoli autoräjähdyksessä. Cassandra Cain on ilmeisesti ottanut liigan haltuunsa sen uutena johtajana, vaikka hän hylkäsi Liigan jossain vaiheessa ennen Teen Titans -tarinasarjaa Titans Eastia, jossa paljastetaan, että Deathstroke huumasi hänet.
Lisäksi näyttää siltä, ​​​​että Cassandra taisteli salamurhaajien liigan täydellisestä hallinnasta Ra's al Ghulin nuorimman tyttären Talian sekä Sensein kanssa. Talia, joka luonnollisesti ottaisi hallintaansa isänsä imperiumin oletusarvoisesti Nyssan kuoleman jälkeen, on äskettäin nähty Batman and Son -tarinassa, joka johtaa League of Assassins -liiton ninjajäseniä Batmania vastaan. Samaan aikaan useat jäsenet kokivat, etteivät Talia tai Cassandra sopineet rooliin, ja epäonnistuttuaan Mustan Kanarialinnun adoptiotytär Sinin värväämisessä antoivat johdon Senseille, joka ilmestyi äskettäin uudelleen "Ra's al Ghulin ylösnousemus" -tarinassa.
"Vuotta myöhemmin", Talia al Ghul pakotti Kirk Langstromin antamaan hänelle Man-Bat -kaavan, jolla hän muutti osan sen jäsenistä Ihmislepakoiksi. Tällä hetkellä Talia käyttää Liigaa salamurhaajineen ja sen Man-Bat Commandoja henkilökohtaisena armeijanaan ja henkivartijoinaan, kantaen käskyjään ja kostoakseen vihollisistaan.
Sarjassa Green Arrow/Black Canary #11 esiteltiin League of Assassins -järjestön metainhimillinen ryhmä. He olivat mukana loukkaantuneen Connor Hawken sieppauksessa. Tämän ryhmän jäseniä olivat Bear, Tolliver, Ruck, Spike, Mazone ja heidän johtajansa Targa. Vaikka he luulivat olevansa Ra's al Ghulin komentaja, huijari Shado huijasi heitä.
The New 52 sarjakuvissa paljastettiin, että Salamurhaajien liigan päämaja sijaitsee pyhässä Eth Alth'ebanin kaupungissa. Lisäksi Talia al Ghulin oma organisaatio, Leviathan, on Assassins-liigan jakautuma, joka on luotu torjumaan Batmanin "Batman Incorporated" -järjestöä.
Vuonna 2016 DC Comics toteutti uuden julkaisunsa uudelleen nimeltä DC Rebirth, joka palautti jatkuvuutensa sellaiseen muotoon kuin se oli ennen "Uutta 52:ta". League of Assassins ja League of Shadows ovat kaksi erillistä organisaatiota. League of Assassins koostuu Ra's Al Ghulin vakioseuraajista, kun taas League of Shadows on salaperäisempi näistä kahdesta ja sitä pidetään usein myyttinä, mutta sillä sanotaan olevan ihmisiä kaikkialla ja sillä on suunnitelma "tuoda koko kansakunta maahan."
Myöhemmin ajankohtana Connor Hawke, Vihreän Nuolen vieraantunut poika, huuhtoutui tuntemattoman saaren rannoille, missä League of Shadows pelasti hänet. He tarjosivat hänelle kutsun liittyä heidän riveihinsä, koska he tarvitsivat "mestarin" päästäkseen League of Lazarus -turnaukseen ja sitoutumaan Lazarus-demoniin. Connor hyväksyi tarjouksen ja aikoi lopettaa heidän suunnitelmansa herättää demoni. Shadows lähetti Hawken liigan Lazarus-turnauksen mestarikseen ja seurasi häntä valppaasti.
Elseworld-tarinassa Superman & Batman: Generationsissa Batman "perii" League of Assassins -järjestön hallinnan sen jälkeen, kun Bruce Wayne jäljittää organisaation ja hyväksyy sopimuksen, jossa hän ja Ra menevät samaan Lazarus Pitiin. Ra's on päättänyt, että jos kaksi sielua tulee altaaseen, toinen kuolee, kun taas toisesta tulee kuolematon ilman, että hänen tarvitsee jatkaa altaan käyttöä, Bruce hyväksyy tarjouksen ja Ra's al Ghul tuhoutuu. Kun Ra's al Ghul on poissa, Batman käyttää Rain rikollisvaltakuntaa perustaakseen rikollisuuden vastaisen ja humanitaarisen verkoston muuttamalla hienovaraisesti organisaation tavoitteita.
Vallonian kaivoskohteet
Vallonian kaivoskohteet koostuu neljästä kaivoksesta, jotka sijaitsevat Valloniassa, Etelä-Belgiassa. Kaivokset olivat Belgian suurimpia hiilikaivoksia ja ne kuvaavat aikansa arkkitehtuuria. Kaivokset ovat lännestä itään: Blegny-Mine, Bois du Cazier, Bois-du-Luc ja Grand Hornu. Etäisyyttä kauimmaisten kaivosten välillä on noin 170 kilometriä, Vallonian kaivoskohteet ovat osa UNESCOn maailmanperintöluetteloa, johon ne valittiin vuonna 2012.
Royal Arena
Royal Arena on monitoimihalli Kööpenhaminan Ørestadin kaupunginosassa. Halli valmistui tammikuussa 2017. Hallissa on urheilutapahtumissa noin 12 500 katsomopaikkaa ja muissa tilaisuuksissa, kuten konserteissa, 16 000 katsomopaikkaa.
Areenan rakennustyöt aloitettiin kesäkuussa 2013 ja lopulliset rakennuskustannukset olivat noin 1,4 miljardia Tanskan kruunua.
Hallissa järjestettiin lyhyen radan EM-uinnit 2017 sekä jääkiekon MM-kilpailut 2018.
Nicole Agnelli
Nicole Agnelli (s. 25. helmikuuta 1992) on italialainen alppihiihtäjä, joka edustaa A.S.D. Caspoggiota.
Alppihiihdon maailmancupissa Agnelli kilpaili ensimmäisen kerran Courchevelin pujottelussa joulukuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Åren suurpujottelussa maaliskuussa 2014 oltuaan 21:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 17:nneksi Kühtain suurpujottelussa joulukuussa 2014.
Mathematics for Finance
Mathematics for Finance on Marek Capińskin ja Tomasz Zastawniakin kirjoittama ja Springerin kustantama, Springer Undergraduate Mathematics Series-sarjaan kuuluva kirja. Kirja toimii johdantona talousmatematiikkaan. Kirja on julkaistu vuonna 2011. Esitietoina oletetaan perustiedot todennäköisyyslaskennasta ja analyysista.
Tuimiot
Tuimiot (Acantholimon) on lyijykukkakasvien (Plumbaginaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 120 lajia pieniä piikkilehtisiä monivuotista ruohoja. Ne kasvavat Välimeren alueen itäosissa sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa. Vain muutama laji on onnistuttu ottamaan viljelykseen onnistuneesti. Ne soveltuvat erinomaisesti kivikkopuutarhoihin. Luonnossa ne esiintyvät kuivilla vuoristo- ja aavikkoalueilla kasvupaikkoinaan kivikot, soratasangot ja suolajärvien rantamat.
Tuntomerkit
Tuimiot ovat läheistä sukua laukkaneilikoille (Armeria), ja sen edustajilla on laukkaneilikoiden kukkia muistuttavat vaaleanpunaiset tai valkoiset kukat. Laukkaneilikoista poiketen kukat sijaitsevat tähkämäisissä kukinnoissa, kun laukkaneilikoilla kukinto on mykerö. Kukkatähkä voi olla lehdellinen tai sijaita vanan päässä kaikkien lehtien yläpuolella.
Lajeja
Sukuun kuuluu yksi suomeksi nimetty laji:
Kasvatus
Suvun lajeilla on erikoisvaatimuksensa. Ne eivät siedä niiden juurelle kerääntyvää kosteutta, eivät varsinkaan talvella. Maaperän tulee siis olla hyvin karkeaa ja hyvin vettä läpäisevää. Kuuma ja kuiva kasvupaikka sopii niille parhaiten. Kasveja voi lisätä kärkipistokkaista.
Tunnetuin laji viljelyssä lienee Acantholimon glumaceum, joka on kotoisin Kaukasusvuoristosta ja siihen liittyvistä Turkin osista. Se muodostaa 5–8 senttiä korkeita ja 30 senttiä leveitä mättäitä. Kukat ovat näyttäviä, syvän vaaleanpunaisia, ja mättäässä on useita kukintovanoja. Laji kestää lähes 30 asteen pakkasia.
Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut
Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut (ruotsinkielinen alkuteos Fågelguiden – Europas och Medelhavsområdets fåglar i fält) on lintujen tunnistamiseen tarkoitettu tietokirja. Sen ovat kirjoittaneet ruotsalainen Lars Svensson ja englantilainen Peter J. Grant, sekä kuvittaneet irlantilainen Killian Mullarney ja ruotsalainen Dan Zetterström. Yhdysvaltalainen Larry McQueen on maalannut sivujen 362–365 amerikkalaiset lajit.
Atlas Coelestis
Atlas Coelestis on varhainen tähtikartta, joka julkaistiin vuonna 1729, kymmenen vuotta sen kokoajan John Flamsteedin kuoleman jälkeen. Se oli ensimmäinen tähtikartasto, joka perustui teleskoopilla tehtyihin havaintoihin. Siitä tuli tähtitieteilijöiden perusteos, jota käytettiin yli sadan vuoden ajan. Flamsteedin havainnoista julkaistiin vuonna 1725 noin 3 000 tähteä käsittävä luettelo, Historia Coelestis Britannica, ja hieman myöhemmin siihen liittyvä kartasto Atlas Coelestis.
Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut
Kirja esittelee kaikki Euroopan, Välimeren alueen ja Pohjois-Afrikan linnut sekä lajit, joita tavataan suurimmassa osassa Lähi-itää. Kirja esittelee yhteensä 850 lintulajia joista 750 seikkaperäisesti. Linnut esitetään kaikissa puvuissa (sukupuoli, ikä, vuodenaika ja elinympäristö). Kirja on pehmeäkantinen maasto-opas ja siitä on myös tehty isompi kovakantinen versio Suuri Lintukirja – Euroopan ja Välimeren alueen linnut.
Atlas Coelestis
Tähtikartasto oli suurin siihen mennessä julkaistuista. Kartasto oli suorastaan epäkäytännöllisen suuri käytettäväksi, sillä sen sivut olivat kooltaan 50 × 60 cm. Tähtikuvioiden koristelut eivät olleet yhtä kauniita kuin aikaisemmissa tähtikartastossa, mutta teos oli ennennäkemättömän tarkka.
Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut
Kirjan teko
Svensson, joka oli jo vuonna 1965 lähettänyt luonnoskuvia englantilaiselle kustantamolle ja tullut hylätyksi, tapasi Grantin ja Mullarneyn vuonna 1982 Ruotsissa ja sai heidät mukaan tekemään kirjaa. Alusta alkaen hankkeessa oli mukana ruotsalainen kirjakustantamo Bonnier ja englantilainen HarperCollins. Peter Grant ehti vain luonnostella kuikkien-lokkilintujen lajikuvaukset ennen kuolemaansa vuonna 1990. Myöhemmin kirjan tekoon tuli mukaan Zetterstöm, joka maalasi kuvatauluja. Alun perin kirjan piti valmistua 3–4 vuodessa, mutta koska tekijät tavoittelivat täydellisyyttä se veikin aikaa lähes 15 vuotta.
Suomalainen laitos
Kirjan ovat suomentaneet ja Suomen oloihin mukauttaneet Hannu Jännes ja Pekka J. Nikander. Käännöstyössä on seurattu tarkasti alkuperäistä tekstiä, mutta tilanpuutteen vuoksi osa siitä on jouduttu karsimaan, kuitenkaan kirjan käyttökelpoisuutta määritysoppaana vähentämättä. Lajikuvausten esiintymistunnukset on vaihdettu Suomen oloon sopiviksi. Ne perustuvat Suomen pesimälinnuston osalta teokseen Muuttuva pesimälinnusto ja harvinaisuuksien osalta BirdLife Suomen ja Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen ylläpitämään rariteettikomitean julkaisemiin havaintoihin sekä Suomen Linnusto -kirjaan. Myös elinympäristökuvauksia on täydennetty Suomen oloihin sopivimmiksi.
Vuonna 2010 kirjasta ilmestyi uusi korjattu laitos. Uudessa versiossa on vanhaan verrattuna muun muassa lähes neljännes uusia kuvia ja tekstejä. Lisäksi monet lajit on jaettu omiksi lajeikseen. Uuden laitoksen ISBN on 978-951-1-21351-2.