cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aulis Rytkönen
Jalkapallouran aloitus
12-vuotiaana Rytkönen liittyi Kuopion Työväen Urheilijoihin, jossa hän harrasti monipuolisesti eri urheilulajeja. Hänen isänsä ei kuitenkaan pitänyt jalkapalloa soveliaana lajina pojalleen ja viimeinen niitti oli KTU:n 9–0-tappio KTP:lle TUL Cupissa vuonna 1942. Rytkönen jatkoi kuitenkin sinnikkäästi jalkapallon pelaamista ja halusi 16-vuotiaana vaihtaa seuransa Kuopion Palloseuraan, jossa pelasivat useimmat Mölymäen pelaajat. Hänen isänsä ei pitänyt tästäkään, vaikka tällöin Rytkönen olisi saanut parempaa valmennusta. Lopulta äiti suostui seurasiirtoon, minkä jälkeen myös hänen isänsä taipui.
Anders Celsius
Ura tiedemiehenä
Anders Celsius toimi Uppsalan yliopiston tähtitieteen professorina vuosina 1730–1744, ja vuonna 1740 hän perusti Uppsalan observatorion. Siihen aikaan Pohjoismaissa ei vielä ollut kunnon observatorioita, joten Celsius tutustui ensin Manner-Euroopan kuuluisiin tähtitieteellisiin observatorioihin ja vieraili Nürnbergissä, Roomassa ja Pariisissa.
Aino (ooppera)
Melartinin teosta pidetään ensimmäisenä suomalaisen oopperan mestariteoksena ja sitä on esitetty säännöllisesti aina nykypäiviin asti.
Aulis Rytkönen
Suoraan edustusjoukkueeseen
Siirryttyään Palloseuraan hän nousi myös edustusjoukkueeseen, jonka valmentaja oli Aaro Heikkinen. Ennen Rytkösen tuloa Heikkinen oli toiminut seuran juniorijoukkueissa, jotka olivat hänen jäljiltään huipputasolla. Tämä näkyi myös Rytkösen tultua, sillä hän voitti seurassa A-nuorten piirinmestaruuden. Rytkönen ja Heikkinen kävivät läpi paljon yksilöllistä valmennusta, jonka avulla Heikkinen jalosti Rytkösen jo hyvää tekniikkaa.
Anders Celsius
Ura tiedemiehenä
Celsius vaikutti Maupertuis’n astemittausretken suuntautumiseen Tornionjokilaaksoon ja oli retkellä mukana.
Aulis Rytkönen
Suoraan edustusjoukkueeseen
Rytkönen esiintyi ensimmäisen kerran edustusjoukkueessa elokuussa 1945 pelatussa piirisarjan ottelussa Kuopion Pallotovereita vastaan. Hän teki kaksi maalia, mutta KPT voitti ottelun 3–2. Ensimmäisessä Palloliiton alaisessa pelissä hän debytoi neljä päivää myöhemmin Suomensarjan ottelussa Porin Palloilijoita vastaan. KuPSin voittoon päättynyt ottelu sujui Rytkösen mukaan häneltä hyvin, vaikka hän olikin heiveröinen. Kauden aikana hän onnistui tekemään kolme maalia ja kauden päätteeksi seura varmisti sarjapaikkansa voittamalla ratkaisuottelussa Pallo-Pojat maalein 7–0.
Anders Celsius
Ura tiedemiehenä
Celsius tutki myös magneettikenttien muutoksia revontulten aikana ja pyrki mittaamaan tähtien kirkkautta.
Celsius-asteikko
1700-luvun alussa oli erilaisia lämpötila-asteikkoja käytössä yli kolmekymmentä, mutta nykyään kaikkialla maailmassa paitsi Yhdysvalloissa käytetään Celsius-asteikkoa, joka on saanut nimensä Anders Celsiukselta. Hän esitti asteikon ensimmäisen kerran Ruotsin tiedeakatemialle vuonna 1742. Asteikossa veden jäätymispiste oli 100 ja kiehumispiste 0 astetta. Myöhemmin Carl von Linné käänsi asteikon toisin päin, nykyiseen muotoonsa.
Aulis Rytkönen
Suoraan edustusjoukkueeseen
KuPSin paidassa Rytkönen teki SM-sarjadebyyttinsä elokuussa 1947 HIFK:ta vastaan. Ottelu päättyi kuopiolaisten tappioon, mutta seuraavalla kierroksella KuPS pelasi tasapelin TPS:aa vastaan. Kauden parhaan ottelun Rytkönen pelasi Kotkan Jäntevää vastaan syyskuussa, ja hän teki ottelussa kolme maalia. Vaikka Rytkösen isä ei ollut alun perin poikansa jalkapalloharrastuksen takana, hän seurasi kaikkia kotipelejä. Kauden aikana Rytkönen onnistui maalinteossa yhdeksän kertaa, mutta tämä ei auttanut seuraa, sillä se putosi takaisin Suomensarjaan.
Anders Celsius
Celsius-asteikko
Anders Celsius kuoli tuberkuloosiin vuonna 1744 Uppsalassa.
Aulis Rytkönen
Suoraan edustusjoukkueeseen
Valmentaja Heikkinen ei menettänyt uskoaan omiin valmennusmetodeihinsa, vaan jatkoi seuraavalla kaudella samalla linjalla. Kevät-syksy-sarjajärjestelmän ansiosta KuPS nousikin takaisin SM-sarjaan vielä samana vuotena voitettuaan Suomensarjan pohjoislohkon kahden pisteen erolla RU-38:aan ja Kajaanin Palloilijoihin. Suomensarjassa Rytkönen onnistui tekemään taas yhdeksän maalia. Kauden jälkeen liitto siirtyi pelaamaan sarjaottelut kalenterivuosittain.
Kaudella 1949 Rytkönen jatkoi yhdeksän maalin kausittaista saldoaan. Joukkue sijoittui SM-sarjan kahdeksanneksi, ja se säilytti paikkansa pääsarjassa. Vuoden 1949 loppupuolella hänen huhuttiin siirtyvän helsinkiläiseen Kiffeniin 120 000 markan käteistarjouksella. Kiffen oli tunnettu rohkeana pelaajavärvääjänä, ja huhut nostattivatkin keskustelua savolaismediassa. Rytkönen kuitenkin rauhoitteli ihmisiä ja sanoi pelaavansa jatkossakin KuPSissa.
Anders Celsius
Muuta
Celsiuksen kuva on ollut maalattuna Norwegian Air Shuttlen kahden sittemmin käytöstä poistetun Boeing 737–800 -koneen pyrstöön.
Aulis Rytkönen
Hopeakausi 1950
pienoiskuva|KuPSin hopeajoukkue kaudelta 1950. Aulis Rytkönen on kuvassa kolmas takarivissä vasemmalta. Ennen kauden 1950 alkua odotukset olivat joukkueessa suuret. Vaikka Turun Weikot voitti KuPSin kauden avausottelussa, joukkue pystyi voittamaan seuraavat viisi peliään. Kauden seitsemännessä ottelussa KuPS voitti Kiffenin Helsingissä 2–5. Ottelua oli seurannut myös italialainen ammattilaisjoukkueiden värväri, joka oli ihastunut Rytkösen pelityyliin. Hän ehdotti Rytköselle siirtymistä ammattilaiseksi Italiaan, ja kaksi päivää tämän jälkeen Rytkönen sai kirjeen värväriltä, joka pyysi häntä pelaamaan johonkin Serie A -seuraan. Käteiskorvauksena hän olisi saanut heti 693 000 markkaa, mutta ei saanut tietää tarkkaa seuraa, johon hän olisi mennyt pelaamaan. Tämän takia Rytkönen lopulta kieltäytyi ammattilaisuudesta ja jatkoi pelaamista amatöörinä. Kauden tärkein ottelu oli kolmanneksi viimeisellä kierroksella, jolloin KuPS kohtasi mestaruustaistelussa Ilves-Kissat. Tärkeä ottelu päättyi Ilves-Kissojen voittoon, joten KuPS joutui tyytymään hopeaan, joka oli kuitenkin seuran ensimmäinen SM-mitali. Kauden aikana hän teki seitsemän maalia.
Lokakuussa 1950 ranskalainen Stade Français oli ilmoittanut halustaan saada Rytkönen joukkueeseensa, ja joulukuussa seuran päävalmentaja matkusti Suomeen solmiakseen Rytkösen kanssa sopimuksen. Seurat allekirjoittivat yksivuotisen sopimuksen, joka takaisi Rytköselle kolmen miljoonan markan siirtokorvauksen. Sopimus julkistettiin 2. joulukuuta ja Rytkönen alkoi valmistella muuttoa Ranskaan. Tuohon aikaan Pohjoismaissa ei katsottu hyvällä ammattilaisiksi siirtyneitä pelaajia, ja Suomen Palloliitto vastustikin sopimusta. Se esti Rytkösen siirron, ja hän joutui jäämään Suomeen. Rytkönen epäili taustalla olleen myös Helsingin olympialaisten läheisyyden.
Joulukuussa Rytkönen meni naimisiin Anneli Purasen kanssa, mutta koska hänellä ei ollut varaa häihin, hän joutui tekemään KuPSin kanssa lainasopimuksen. Sopimuksen mukaan KuPS lainaisi Rytköselle 2 000 markkaa, minkä vastineeksi hän joutuisi pelaamaan seurassa vuoden 1952 olympialaisiin saakka.
Vuonna 1950 Aulis Rytkönen sijoittui Vuoden urheilija -äänestyksessä yhdeksänneksi. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun joku nousi pelkästään joukkueurheilumeriiteillään valinnan kärkikymmenikköön.
Rytkösen viimeiset kaksi kautta KuPSissa olivat samankaltaiset. Molemmilla kausilla seura sai saman pistemäärän ja sijoittui sarjan viidenneksi. Hän paransi maalimääräänsä yhteentoista ja kaudella 1952 hän teki kymmenen maalia. Molemmat kaudet päättyivät KTP:n mestaruuteen.
SM-sarjauransa parhaan pelin tilastojen valossa Rytkönen pelasi kaudella 1951 Helsingin Susia vastaan. Ottelussa hän teki neljä maalia.
Siirto Ranskaan
Vaikka olympialaiset menivät huonosti, kiinnostus Rytköseen oli noussut muun muassa soolomaalin avustamana. Ensimmäisenä kiinnostuksensa suomalaiseen osoitti Ranskan II-divisioonassa pelannut Toulouse FC, jonka kanssa Rytkönen neuvotteli marraskuussa pelaajasopimuksen. KuPS ei ollut iloinen sopimuksen syntymisestä, mutta tällä kertaa Palloliitto ei estänyt sitä. Virallinen sopimus kirjoitettiin joulukuussa 1952. Kun sopimus oli allekirjoitettu, Rytkösen vanhemmille saapui kirje, jossa Atlético Madrid ehdotti sopimusneuvotteluita. Lupausta sopimuksesta ei kuitenkaan ollut, eikä Rytkönen täten ikinä saanut tietää Atléticon haluja hänen suhteensa. Tämä ei harmittanut Rytköstä, sillä hän oli tyytyväinen sopimukseensa Toulousen kanssa.
Kiti Neuvonen
Kirsi Marjut Onerva "Kiti" Neuvonen (s. 27. lokakuuta 1950) on suomalainen laulaja, radiotoimittaja ja runoilija.
Aulis Rytkönen
Siirto Ranskaan
Joulukuun lopulla 1952 Rytkönen muutti vaimonsa kanssa Toulouseen. Hän yritti kuitenkin vielä purkaa sopimuksensa viitaten Atléticoon, mutta seuran omistaja pysyi kannassaan. Tuohon aikaan joukkueen kokoonpanossa sai olla ainoastaan aloituskokoonpanossa esiintyneet pelaajat, joista kaksi sai olla ulkomaalaisia. Tämän takia hän pääsi pelaamaan vasta tammikuun puolessavälissä, jolloin seuran ruotsalaispelaaja loukkaantui. Ottelu AS Cannesia vastaan sujui Rytköseltä hyvin, sillä hän syötti ensimmäisen maalin ja teki loppuhetkillä toisen maalin. Toulouse voitti ottelun maalein 2–0. Loppukauden Toulouse taisteli sarjanoususta RC Strasbourgin kanssa ja voitti seurojen kohtaamisen maalein 1–2. Yhden kauden parhaista peleistään hän pelasi 7–2-voittoon päättyneessä ottelussa Perpignania vastaan. Hän teki ottelussa kaksi maalia ja sai tietää ennen ottelua esikoislapsensa syntymästä. Ratkaisu sarjanoususta venyi viimeiselle kierrokselle, jolloin Toulouse kohtasi Valenciennesin. Vaikka Valenciennes oli menettänyt mahdollisuutensa sarjanousuun, sarjanoususta edelleen taistellut AS Monaco oli luvannut maksaa seuralle 20 000 frangia, jotta se pelaisi tosissaan. Peli näyttikin päättyvän tasapeliin, mutta loppuhetkillä Rytkönen onnistui maalinteossa, minkä ansiosta Toulousen sarjanousu varmistui.
Kiti Neuvonen
Neuvosen tunnetuin laulu on Kaj Chydeniuksen ja Anu Kaipaisen ”Nuoruustango” vuodelta 1971. Kappale julkaistiin tuoreeltaan Love Recordsin Pieni juhlija -kokoelmalla, mutta singlenä se julkaistiin vasta vuonna 1974.
Aulis Rytkönen
Nousu pääsarjaan
Toulousen valmentajaksi kiinnitettiin kaudella 1953–1954 maajoukkueessakin pelannut Jules Bigot. Vaikka Bigot tunnettiin vaativana valmentajana, piti Rytkönen hänen valmennustyylistään. Kausi alkoikin häneltä hyvin uuden valmentajan johdolla, ja joukkue voitti edelliskauden mestarin, OGC Nicen, Rytkösen kahdella maalilla. Nicen paidassa pelasi tuolloin nuori Just Fontaine, josta tuli vuosien varrella Rytkösen tuttava. Toulouse sijoittui lopulta neljänneksi. Rytkösen mukaan hänen oma kautensa sujui kaksijakoisesti, sillä kauden lopussa hän kärsi loukkaantumisista, joiden takia kauden yhdeksän viimeistä peliä jäivät väliin. Maaleja hän teki kuitenkin viisi kolmessatoista ottelussa. Rytkösen hyvät otteet herättivät kiinnostuksen muitakin suomalaisia pelaajia kohtaan, ja seuraavia suomalaisia pelaajia Ranskassa olivat Nils Rikberg ja Kalevi Lehtovirta, jotka siirtyivät myös Toulouseen. Heidän uransa seurassa oli kuitenkin lyhyt.
Kiti Neuvonen
Levytyksen menestyksestä huolimatta Neuvosen seuraava julkaisu ilmestyi vasta vuonna 1985 ”Kaupungin valot” -singlen muodossa. Seuraavana vuonna puolestaan ilmestyi Neuvosen ensimmäinen pitkäsoittolevy Kaupungin valot. Julkaisijana näillä äänitteillä toimi PiMu-levymerkki.
Tämän jälkeen Neuvosen levyt ilmestyivät Polarvox-levymerkin kautta. Vuonna 1987 ilmestyi albumi Minä rakastan sinua kuunkierron verran ja seuraavana vuonna artistin tunnetuimman levytyksen mukaan nimetty albumi Nuoruustango.
Aulis Rytkönen
Nousu pääsarjaan
Ennen seuraavaa kautta odotukset olivat korkealla kaupungissa, ja seura asetettiinkin mestarisuosikkien joukkoon. Toulouse pelasi kauden alun hyvin ja oli pitkään sarjajohtaja. Rytkönen kärsi kauden aikana taas loukkaantumisista ja joutui olemaan sivussa mestaruuden ratkaisseesta ottelusta Stade de Reimsia vastaan. Toulouse johti ottelua pitkään, mutta Reims pääsi tasoittamaan rangaistuspotkusta. Peli päättyi lukemiin 1–1, mikä ratkaisi Reimsille. Kauden aikana hän pystyi pelaamaan loukkaantumisten takia ainoastaan kahdeksassa ottelussa, ja hän teki niissä yhteensä kaksi maalia. Kauden loputtua Toulouse joutui tyytymään hopeaan.
Kausi 1955–1956 oli joukkueelta pettymys. Rytkönen ei ollut myöskään tyytyväinen omaan peliinsä. Seura sijoittui kauden loputtua seitsemänneksi, mikä ei tyydyttänyt seurajohtoa. Rytkönenkin onnistui maalinteossa ainoastaan kahdesti. Hän teki kauden molemmat maalit ottelussa FC Metziä vastaan.
Kiti Neuvonen
Neuvosen toistaiseksi viimeisin levyjulkaisu on vuonna 1991 ilmestynyt albumi Nainen ja ääni, jolle hänelle lauluja teki mm. Juice Leskinen.
Kiti Neuvosen Polarvox-albumien tuotannosta on julkaistu myös kokoelmalevy Parhaat vuonna 1994.
Aulis Rytkönen
Cup-voitto
pienoiskuva|Stade Olympique Yves-du-Manoir Kausi 1956–1957 oli Rytköseltä hänen uransa parhaimpia, ja hän tekikin heti ensimmäisessä ottelussa RC Parisia vastaan kaksi maalia. Vaikka seura sijoittui edellistä kautta huonommin kahdeksanneksi, Rytkönen teki kaudella yhdeksän maalia. Ranskan cupissa joukkue pelasi kuitenkin paremmin. Cupin alkukierroksella Toulouse voitti niukasti maan amatöörijoukkueet ja eteni kahdeksan parhaan joukkoon kahden uusintaottelun jälkeen. Puolivälierissä taso nousi, sillä Toulouse kohtasi CS Sedan Ardennesin. Ottelu venähti jatkoajalle, jonka Toulouse voitti 3–2 Rytkösen tehtyä ratkaisevan maalin. Välierissä Toulouse voitti Nicen maalein 3–2 ja eteni ensimmäistä kertaa historiassaan cupin loppuotteluun. Finaali pelattiin toukokuussa Stade Olympique Yves-du-Manoirilla, ja loppuotteluvastustajaksi oli selviytynyt SCO Angers. Toulouse johti loppuottelua koko ajan ja voitti ottelun lopulta maalein 6–3. Rytkönen sai pelissä neljä maalisyöttöä. Cup-voiton myötä Toulouse kohtasi Englannin cupin voittaneen Aston Villan. Myös tämä ottelu päättyi Toulousen voittoon luvuin 2–1. Voittojen jälkeen Toulousen pelaajien arvo nousi, ja myös Rytkönen harkitsi seuranvaihtoa. Tarjouksia oli tullut muun muassa Olympique de Marseillelta ja Strasbourgilta, mutta seurajohto piti kiinni sopimuksesta, eikä siirto tullut kysymykseen.
Cup-huuman jälkeinen aika
Kausi 1957–1958 ei alkanut seuralta hyvin. Toulouse putosi cupista heti ensimmäisellä kierroksella hävittyään Bordeaux'n esikaupunkijoukkueelle maalein 3–2. Ottelun jälkeen seuran omistaja haukkui jokaisen pelaajan. Myöskään sarjapelit eivät sujuneet joukkueelta hyvin, vaan ongelmia oli heti alusta alkaen. Kauden päätteeksi Toulouse sijoittui sarjan kymmenenneksi. Rytkösen kausi oli tilastollisesti uran huonoin, sillä hän ei tehnyt kuudessatoista pelaamassa ottelussaan yhtään maalia. Kesällä seura pelasi harjoitusottelun MM-kisoihin valmistautunutta Brasilian jalkapallomaajoukkuetta vastaan. Ottelu päättyi 4–4-tasapeliin. Erityisen vaikutuksen Rytköseen teki nuori Pelé, joka teki joukkueelleen kaksi maalia.
Kiti Neuvonen
Neuvonen juonsi Radio Suomen Valoa ikkunassa- ja Yöradio-ohjelmia vuosina 1990–1997.
Aulis Rytkönen
Cup-huuman jälkeinen aika
Päävalmentaja Bigot jätti paikkansa ennen kautta 1958–1959 jälkeen, ja tilalle nousi seuran entinen tähtipelaaja René Pleimelding. Toulouse kohtasi cupin ensimmäisellä kierroksella Nîmesin. Rytkönen sanoi tehneensä ottelussa uransa komeimman maalin otettuaan pallon rinnalla haltuun ja lauottuaan pallon maaliin 20 metristä. Tuomari hylkäsi maalin, koska sanoi Rytkösen koskeneen palloon kädellään. Rytkönen protestoi tuomarin tulkintaa voimakkaasti ja sai punaisen kortin. Rytkönen oli jo poistunut kentältä, kun tuomari muutti punaisen kortin keltaiseksi. Tämä jäi myös hänen uransa ainoaksi varoitukseksi. Ottelu päättyi voittoon, mutta cup-tie katkesi puolivälierissä, joissa Sochaux-Montbéliard voitti Toulousen. Sarjassa seuran kausi oli edelliskautta vaikeampi ja se sijoittui lopulta neljänneksitoista. Rytkösen yhteispeli sujui hyvin kauden aikana takaisin hankitun Yngve Broddin kanssa, ja tästä osoituksena oli Rytkösen kolme maalia.
Rytkösen viimeisellä kaudella joukkue pelasi edellistä kautta paremmin, ja se sijoittui sarjan kärkipäähän viidenneksi. Hän teki kauden aikana kolme maalia yhdeksässätoista ottelussa. Tässä vaiheessa hänen peliään haittasivat jo useat loukkaantumiset ja molempia reisiä vaivanneet revähdykset. Tästä huolimatta seura ja seuraomistaja halusivat pitää Rytkösen seurassa. Rytkönen päätti kuitenkin palata Suomeen. Hän pelasi seurassa vielä kesäkuussa 1960 jäähyväisottelun AC Milania vastaan. Ottelun alussa Rytkösen jalkapöytä murtui, mutta hän pelasi tästä huolimatta ottelun loppuun. Ottelu päättyi Milanin 2–0-voittoon.
Väärinkäsityksen johdosta HJK:n paitaan
Rytkösen vastaanotto Suomessa ei ollut lämmin, sillä häntä pidettiin luopiona ulkomaille siirtymisen takia. Suomessa KuPS lupasi hänelle pelipaikan, ja Rytkönen menikin seuran entisen puheenjohtajan puheille. Rytkönen ei kuitenkaan tiennyt, että KuPS oli aiemmin erottanut puheenjohtajansa, joka halusi kostaa seuralle Rytkösen kautta. Hän sanoikin Rytköselle, ettei häntä enää haluttu seuraan, ja kehotti menemään Valkeakosken Hakan ja Juuso Waldenin puheille. Waldenin ehdoton tahto oli saada Rytkönen seuraan, mutta hän ei itse ollut mukana solmimassa sopimusta, vaan sen hoiti hänen konttoripäällikkönsä. Rytkönen ei ollut tyytyväinen tarjottuun rivipelaajan sopimuksen ehtoihin, minkä takia neuvottelut keskeytyivät. Saatuaan tietää sopimuksen kariutumisesta Walden pyysi vielä Rytköstä takaisin seuraan, mutta Rytkönen oli jo matkalla Helsinkiin. Helsingin Jalkapalloklubi tarjosi Rytköselle asunnon, Olli Lyytikäisen järjestämän työn Apu-lehden hankintapäällikkönä ja pelaajavalmentaja-sopimuksen, jonka Rytkönen allekirjoitti.
Rytkönen aloitti työt HJK:ssa kesken kauden elokuussa 1960. Tuolloin päämääräksi asetettiin Suomen-mestaruuden voittaminen viiden vuoden kuluessa. Hän pelasi ensimmäisen pelinsä elokuun lopulla Pallo-Poikia vastaan, mutta ei onnistunut maalinteossa. Kauden parhaan pelinsä hän pelasi syyskuussa HIFK:ta vastaan, kun hän teki hattutempun tasapeliin päättyneessä ottelussa. Pelit sujuivat joukkueelta huonohkosti, mutta HJK onnistui välttämään putoamisen yhden pisteen erolla. Seuran ongelmana olivat pelillisten esitysten lisäksi myös taloudellinen puoli.
Putoaminen ja mestaruus
pienoiskuva|HJK:n vuoden 1964 joukkuetta. Kausi 1961 sujui HJK:lta jo paremmin, mutta Rytkönen ei ollut tyytyväinen joukkueen peliin. Myöskään Rytkösen oma peli ei sujunut samaan tapaan kuin edelliskaudella, ja tuloksena olikin vain kaksi maalia seitsemässätoista ottelussa. Kauden lopullinen sijoitus oli kuudes sija. Seuraavalla kaudella HJK:n ikärakenne nousi entistä enemmän esiin, sillä joukkueessa oli liikaa vanhoja pelaajia. Tämän johdosta joukkue putosi Suomensarjaan.
Seurassa aloitettiin putoamisen jälkeen neuvottelut tulevien kausien strategiasta ja Rytkönen ehdotti, että seuraan hankitaan lähiseuroista lupaavia pelaajia. Tähän aikaan värväämistä pidettiin brutaalina, mutta siitä huolimatta joukkueeseen hankittiin Rytkösen pyynnöstä Urho Örn, Stig Holmqvist ja Hannu Kankkonen. Tähtäimeksi asetettiin nopea nousu pääsarjaan. HJK:n kausi alkoi tappiolla ja tasapelillä, mutta tämän jälkeen seura voitti kaikki jäljellä olleet ottelut.
Hyvä meno jatkui myös SM-sarjassa ja HJK:n pelejä seurasi myös ennätyssuuret yleisömäärät. Toukokuussa käydyssä HJK-Haka-ottelussa ylittyi ensimmäistä kertaa SM-sarjaottelussa kymmenentuhannen katsojan raja, kun ottelua seurasi 12 311 silmäparia. HJK hävisi kaudella kaksi ottelua, pelasi kuusi tasan ja voitti neljätoista. Seura voitti Suomen-mestaruuden.
Seuraavalla kaudella joukkueeseen liittyi muun muassa Kai Pahlman, jonka pelityyli oli myös yleisöön vetoavaa. Tästä osoituksena olivat useat pelit, joissa rikottiin 10 000 katsojan raja. HJK pelasi kaudella 1965 ensimmäistä kertaa Euroopan cupissa, jossa se kohtasi ensimmäisellä kierroksella Manchester Unitedin. Ensimmäinen ottelu päättyi Helsingissä 2–3, mutta toisen ottelun HJK hävisi 0–6. Suomessa HJK voitti lopulta hopeaa.
Kausi 1966 oli Rytkösen viimeinen varsinainen pelikausi seurassa, sillä hänellä alkoi olla jo ikää ja hän halusi keskittyä valmentamiseen. Hänen uransa viimeinen sarjaottelu oli tarkoitus olla Kuopiossa KuPSia vastaan. Ottelussa Rytkönen teki kaksi maalia ja johdatti joukkueensa 3–2-voittoon. Kaksi viikkoa tämän jälkeen Rytkönen pelasi kuitenkin vielä Mikkelin Palloilijoita vastaan. Tämä ottelu oli lopulta Rytkösen kauden toiseksi viimeinen ottelu. Kauden päätteeksi seura voitti edelliskauden tapaan hopeaa, mutta Suomen cupin finaalissa HJK voitti KTP:n maalein 6–1. Aulis Rytkönen oli 40-vuotias, kun hän pelasi kaudella 1969 vielä yhdessä SM-sarjan ottelussa. 7. syyskuuta 1969 Olympiastadionilla HJK voitti Porin Ässät 10-1; Rytkönen teki yhden maalin.
Pelaajavalmentajasta valmentajaksi
Kauden 1967 Rytkönen toimi ainoastaan joukkueen päävalmentajana. HJK sijoittui viidenneksi, mikä ei vastannut alkuperäisiä tavoitteita. Myös Suomen cupissa joukkue putosi toisella kierroksella Valkeakosken Koskenpojille. Osasyynä oli Rytkösen kokeilema uusi taktiikka, joka sotki HJK:n pelin. Kaudella 1968 HJK pelasi paremmin, kun se palasi vanhaan pelisysteemiin, ja joukkue voitti kauden päätteeksi pronssia. Samaan lopputulokseen päättyi myös kausi 1969. Samana kautena HJK:n johtoryhmä sai suostuteltua Rytkösen mukaan pelaamaan yhden sarjapelin Ässiä vastaan. Hän pelasi ensimmäisen puoliajan ja teki yhden maalin HJK:n 10–1-voittoon päättyneessä ottelussa.
1970-luvulla HJK koki suuria muutoksia, sillä lajijaostojen välillä käytiin kamppailua rahoituksesta. Myöhemmin seura päätti keskittyä ainoastaan jalkapalloon. HJK ei onnistunut taistelemaan mestaruudesta Rytkösen viimeisinä valmentajavuosina, vaan sijoittui kaudella 1970 viidenneksi ja vuotta myöhemmin neljänneksi. Rytkönen jätti seuran yhdentoista valmennusvuoden jälkeen ja siirsi valmentajavastuun Raimo Kauppiselle.
HJK:n naiset
Kaudella 1973 HJK:n naiset olivat edenneet Turussa pelattuun SM-loppusarjaan. Joukkueen päävalmentajan vaimo ei kuitenkaan halunnut miehensä lähtevän Turkuun, minkä takia Sarkkinen pyysi Rytköstä lähtemään mukaan. Viikon harjoittelun jälkeen HJK lähti lopputurnaukseen, jossa voitti jokaisen pelaamansa ottelun, ja varmisti Suomen mestaruuden. Samalla naisjalkapalloon kielteisesti suhtautunut Rytkönen näki naisten jalkapallon entistä myönteisemmässä valossa. Tämän takia Rytkönen suostui valmentamaan seuraa myös seuraavan kauden ajan. Joukkueessa pelasi myös hänen oma tyttärensä, Merja Rytkönen. Rytkönen toimi päävalmentajana lopulta kausien 1974 ja 1975 ajan. Molemmilla kausilla joukkue onnistui voittamaan Suomen-mestaruuden.
Paluu Klubiin ja maajoukkueen valmentajaksi
Rytkönen palasi HJK:n päävalmentajaksi kaudella 1975, mutta joukkue sijoittui mitalien ulkopuolelle kahdeksanneksi. Samana vuonna hän siirtyi maajoukkueen päävalmentajaksi. Jo keväällä hän oli toiminut Martti Kosman pyynnöstä maajoukkueen hyökkääjien valmentajana. Toukokuussa kärsityn Norja-tappion jälkeen päävalmentajana toiminut Kosma lähti maajoukkueesta, ja tämän jälkeen Palloliitto pyysi Rytköstä päävalmentajaksi. Pitkän harkinnan jälkeen hän suostui. HJK suostui järjestelyihin sillä ehdolla, että Rytkösen vastuulla olisivat lähinnä joukkueen nimeämiset ja maajoukkueen managerointiin liittyvät tehtävät vuoden loppuun asti. Maajoukkueen kakkosvalmentajaksi Rytkönen sai Gunnar Bomanin. Ensimmäisessä maaottelussa Suomi kohtasi EM-karsintaottelussa Italian häviten maalein 0–1. Vuoden lopulla Rytkösen annettiin jatkaa maajoukkueen päävalmentajana. Kaudella 1976 Rytkönen valmensi HJK:n pronssille, mutta seuraavalla kaudella joukkue oli vasta seitsemäs. Kausi oli pitkään jännittävä ja viimeisellä kierroksella HJK johti sarjakakkosta, Hakaa, kahden pisteen erolla. Viimeisellä kierroksella joukkueet kohtasivat toisensa. Ottelu oli pitkään Hakan johdossa, kunnes ottelun lopulla nuori Pasi Rautiainen tasoitti ottelun ja varmisti HJK:n mestaruuden. Kesän 1978 aikana Rytkönen luopui myös maajoukkueen valmentajuudesta joukkueen hävittyä 8–1 Kreikalle. Kaiken kaikkiaan Rytkönen toimi Suomen valmentajana kolmessakymmenessä ottelussa, joista maa voitti kahdeksan. Kausi 1979 oli Rytkösen viimeinen HJK:n päävalmentajana. Joukkue pääsi mestaruutensa ansiosta Euroopan cupiin, jossa se kohtasi Ajaxin. Kaksi ottelua päättyivät selviin tappioihin yhteismaalein 2–16. Suomessa HJK onnistui voittamaan pronssia.
II-divisioonaa ja paluu HJK:n naisiin
Kaudeksi 1984 Paavo Einiö onnistui houkuttelemaan Rytkösen takaisin HJK:n naisten päävalmentajaksi. Hän toimi päävalmentajana yhtäjaksoisesti viisi kautta, ja voitti joukkueensa kanssa neljä Suomen-mestaruutta. Ainoastaan kaudella 1985 HJK oli hopealla hävittyään finaalit KNF:lle. Rytkönen vetäytyi valmentamisesta vuoden 1988 jälkeen kahdeksi vuodeksi, mutta jatkoi HJK:n naisten päävalmentajana taas kauden 1991. Mestaruuteen päättyneen kauden jälkeen Rytkönen siirtyi sivuun kauteen 1995 asti, jolloin hän palasi joukkueeseen taas kahdeksi kaudeksi. Molemmilla kausilla HJK voitti naisten Suomen mestaruuden.
Ura maajoukkueessa
pienoiskuva|Suomen joukkue Jugoslavia-voiton jälkeen. Rytkönen takarivissä neljäs oikealta. Rytkönen pelasi ensimmäisen pelinsä Suomen jalkapallomaajoukkueessa 19-vuotiaana. Maajoukkueen päävalmentajana toimi tuolloin Aatos Lehtonen, joka nosti Rytkösen mukaan PM-turnaukseen kuuluneeseen otteluun Tanskaa vastaan. Vaikka Rytkönen oli tyytyväinen omaan peliinsä, päättyi ottelu Suomen 0–3-tappioon. Ensimmäisen maajoukkuemaalin hän teki kaksi kuukautta myöhemmin Ruotsia vastaan. Vuotta myöhemmin Rytkönen teki yhden maalin Tanskaa vastaan. Ottelu päättyi Suomen 2–0-voittoon, ja se oli samalla Suomen ensimmäinen A-maaotteluvoitto yli kymmeneen vuoteen.
Vuonna 1950 Suomi kohtasi Rytkösen kanssa Jugoslavian, jota pidettiin epävirallisena Euroopan-mestarina, koska se oli onnistunut voittamaan edellisten MM-kisojen parhaaksi sijoittuneen eurooppalaisen maan, eli Ruotsin. Ottelu päättyi yllättäen Suomen 3–2-kotivoittoon. Rytkönen syötti ottelussa kaksi maalia.
Rytkönen oli mukana myös vuoden 1952 olympialaisissa. Suomi lähti kisoihin suurin odotuksin, sillä se oli voittanut Norjan jalkapalloliiton järjestämän juhlaturnauksen. Finaalissa Suomi oli kaatanut muun muassa Ruotsin. Suomen avausvastustajaksi arvottiin Itävalta, minkä pelaajat kokivat hyvänä, sillä Itävaltaa ei pidetty suurena jalkapallomaana. Pelissä nähtiin Rytkösen pujottelumaali, joka lähti omalta rangaistusalueelta. Vaikka Suomi johti ottelua puoliajalla, päättyi ottelu Itävallan 4–3-voittoon. Samalla Suomi putosi jatkopeleistä.
Lomakiertue
Lomakiertue on Jope Ruonansuun 11. kesäkuuta 2001 julkaistu albumi. Levyllä on myös dataraita, joka sisältää albumin tv-mainokset. Albumin kansilehtinen sisältää Jopen "Lomakiertue"-pelin. Kansilehtisen piirrokset on piirtänyt Jopen veli Seppo Ruonansuu. Kultalevy myönnettiin vuonna 2003. Albumia on myyty yhteensä yli 22 000.
Aulis Rytkönen
Ura maajoukkueessa
Rytkösen pelatessa ammattilaisena hän edusti Suomea ainoastaan kerran vuosina 1952–1960. Paluu maajoukkueeseen tapahtuikin vasta elokuussa 1960, jolloin jalkavammoista kärsineen Rytkösen johdolla Suomi hävisi Norjalle maalein 3–6. Vuonna 1962 maajoukkueen valmentajaksi siirtyi Olavi Laaksonen, joka alkoi nuorentaa maajoukkuetta. Viimeisen pelin maajoukkueessa Rytkönen pelasi kesäkuussa 1964, jolloin Suomi hävisi Saksalle 1–4. Kaiken kaikkiaan Rytkönen edusti Suomea 37 kertaa vuosina 1948–1964 ja teki otteluissa seitsemän maalia.
Pelifilosofia
Rytkönen arvosti taitavia syöttelijöitä ja piti syöttelyä maalintekoa tärkeämpänä. Hänen mottonsa olikin, että ”hyvä pelaaja saa vierustoverin loistamaan”. Samalla hän kuitenkin korosti yksilöiden ratkaisuja ja muistutti, että jokaista pelaajaa tulee kehittää yksilöllisesti.
Rytkönen sovelsi valmennuksessaan oppeja, joita hän oli oppinut ammattilaisvuosinaan Ranskassa. Valmentajana hän edusti hyökkäysvoittoista pelitapaa, joka viihdyttäisi myös yleisöä. Taktisesti Rytkönen toi HJK:n peliin paljon uusia, vielä 1950-luvulla tuntemattomia elementtejä. Hän paransi pelaajien taktista yhteistyötä ja otti käyttöön koko kentän prässäämisen ja kierrot.
HJK:n harjoittelu ammattimaistui Rytkösen johdolla. Hän toi entistä enemmän lihaskuntoon liittyviä harjoitteita, joita Suomessa ei aikanaan tehty samassa mittakaavassa. Harjoitteissa ei käytetty esimerkiksi ollenkaan puntteja. Rytkösen mukaan pelitempo oli Suomessa alhaisempi mannermaisiin peleihin verrattuna, ja tästä syystä hän panosti erityisesti nopeuteen liittyviin harjoitteisiin. Rytkönen harjoitutti myös erikoistilanteita paljon aiempaa enemmän ja systemaattisemmin. Harjoitusten päätteeksi ei enää vain pelailtu huvikseen, vaan hän ohjasi jatkuvasti peliä ja keskeytti sen usein antaakseen pelaajille palautetta.
Yksityiselämä
pienoiskuva|Aulis Rytkösen katu Kuopiossa. Taustalla [[Kuopion keskuskenttä|keskuskenttä.]] Rytkönen syntyi Karttulan Syvänniemellä, mutta muutti kuusivuotiaana Kuopioon. Rytkösen perheeseen kuuluivat Taavetti-isä, Hilda-äiti ja sisko Maire. Rytkösen ollessa kaksivuotias perhe joutui muuttamaan kotoa, koska Rytkösen isä oli taannut ystävänsä konkurssiin menneen yrityksen. Hänen isänsä arvosti työläisten arvoja eikä siksi halunnut päästää poikaansa KuPSiin. Palattuaan Suomeen ulkomaitten peliuransa jälkeen vuonna 1962 Rytkönen opiskeli Myynti- ja Mainoskoulussa mainoshoitajaksi ja valmistui oppilaitoksesta kolme vuotta myöhemmin. Hän oli töissä A-lehdessä 35 vuotta ja jäi eläkkeelle vuoden 1995 lopulla.
Rytkönen tapasi vaimonsa Annelin vuonna 1945, ja pari meni naimisiin viisi vuotta myöhemmin. Rytkösellä on neljä lasta: kuusi maaottelua pelannut ja seitsemän Suomen-mestaruutta voittanut Merja Laine sekä neljä Suomen mestaruutta HJK:n naisissa voittanut Tiina Rytkönen-Junnila. Kahdesta muusta tyttärestä, Tuija ja Minna Rytkösestä, ei tullut pääsarjapalloilijoita.
Maajoukkueessa Rytkösen hyviä ystäviä olivat Yrjö Asikainen ja Åke Lindman, joka oli myös hetken aikaa Rytkösen vakituinen kämppäkaveri. Toulousessa Rytkönen ystävystyi hyvin Richard Boucher’n kanssa.
Toukokuussa 2010 Kuopion kaupunginhallitus hyväksyi valtuutettujen aloitteen, jonka mukaan Rytköselle nimettäisiin oma katu Kuopiosta. Osa Kaartokadusta, jonka varrella sijaitsee Kuopion keskuskenttä, nimettiin Aulis Rytkösen kaduksi. Kesäkuun 2010 aikana ehdotus hyväksyttiin myös valtuustossa ja katuosuus avattiin 12. syyskuuta.
Rytkönen kuoli 16. huhtikuuta 2014 Jorvin sairaalassa.
Mustatokko
Mustatokko (Gobius niger) on tumma sormenmittainen kala.
Ulkonäkö ja koko
Mustatokko on tummanruskea ja muita Suomen tokkoja (liejutokko, hietatokko, seitsenruototokko) vähän isompi, kymmensenttinen kala. Sen selkäevät ovat yhtenäisenä nauhana.
Elinalueet
Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti Itämeressä.
Levinneisyys
Mustatokkoja on Suomen merialueilla Kristiinankaupungin eteläpuolella, sekä etelämpänä aina Pohjois-Afrikan rannikolle asti.
Skansen
thumb|300px|Skansen 1800-luvun lopulla. thumb|300px|Kesäinen näkymä Skansenilta thumb|200px|Segloran kirkko
Skansen on Artur Hazeliuksen vuonna 1891 perustama ulkoilmamuseo Djurgårdenilla Tukholmassa, joka on ollut myös eläintarha vuodesta 1924 lähtien.
Historia
Skansen vihittiin käyttöön 11. lokakuuta 1891. Sen perustajan, Artur Hazeliuksen, tarkoituksena oli esitellä elämää eri puolilla Ruotsia eri ajanjaksoilta. Kuten muu Eurooppa, Ruotsi oli 1800-luvulla nopeasti teollistumassa, ja Hazelius pelkäsi maan monien perinteiden ja tapojen unohtuvan historiaan. Hazelius, joka oli aiemmin perustanut Nordiska museetin, sai inspiraation projektiinsa kuningas Oskar II:n Osloon vuonna 1881 rakennuttamasta ulkoilmamuseosta. Skansenista tuli malli Skandinavian muille ulkomuseoille, ja sanaa skansen käytetään niille nykyään monissa kielissä yleissanana.
Hazelius osti matkoillaan noin 150 taloa ympäri Ruotsia ja lähetti ne osa osalta museoonsa, jossa ne rakennettiin uudelleen. Vain kolme museon rakennuksista ei ole alkuperäisiä, mutta nekin kopioitiin tarkasti Hazeliuksen löytämistä rakennuksista. Suurin osa alueen taloista on 1700- ja 1800-luvuilta, mutta vanhin rakennus on 1300-luvulta.
Skansen kuului aluksi Nordiska museetiin. Se käsitti alun perin Bollnästorgetin ja Fågeldammarnan välisen alueen (29 493 m²), ja sisäänkäynti oli Hasselbacksportenin kautta. Vuonna 1892 Hazelius liitti museoon Bredablick-nimellä tunnetun tornin ja sitä ympäröivän puiston, jolloin museon koko kuusinkertaistui. Vuosien kuluessa museoon on liitetty lisää alueita, ja se on nykyään 30 hehtaarin suuruinen. Skansen on ollut myös eläintarha vuodesta 1924 lähtien. Vuonna 1963 museo siirtyi Nordiska museetilta Tukholman kaupungin hallinnoiman säätiön omistukseen, vaikka Skansenin rakennuksissa olevat esineet kuuluvatkin yhä museolle.
Patsós
Patsós on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amárin kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 271 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=1.3|Maisemaa Patsóksen lähellä. Patsóksen kylä sijaitsee Amárin laaksossa Sorós-vuoren juurella sen pohjoispuolella, noin 23 kilometriä eteläkaakkoon Réthymnon kaupungista. Se on rakennettu noin 490 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän pohjoispuolella sijaitsee siitä nimensä saanut Patsóksen rotko eli Ágios Antónioksen rotko, jossa sijaitsee Ágios Antónioksen (Pyhän Antonioksen) luola. Varhaisin mainita kylästä on venetsialaisvallan ajalta vuodelta 1577. Sen nimen on ehdotettu tulevan venetsialaisesta sukunimestä Pazo tai latinan sanasta pax (’rauha’). Patsós muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Πατσού, Topikí Koinótita Patsoú).
Dragonette
Dragonette on vuonna 2005 perustettu kanadalainen, elektronista musiikkia soittava yhtye Torontosta, Ontariosta. Yhtye koostuu laulaja-lauluntekijä Martina Sorbarasta, basisti-tuottaja Dan Kurtzista (mukana myös The New Dealissä) sekä rumpali Joel Stoufferista.
Dragonette julkaisi nimeään kantavan EP-levyn ennen sopimuksen solmimista Mercury Recordsin kanssa sekä siirtymistä Lontooseen, jossa he nauhoittivat sekä julkaisivat heidän kohtalaisen kriittisen vastaanoton saaneen Galore-debyyttialbumin. Toinen studioalbumi, Fixin to Thrill julkaistiin vuonna 2009. Yhtyeen kolmas studioalbumi, Bodyparts julkaistiin 22. syyskuuta 2012.
Diskografia
Albumit
Palpakot
Palpakot (Sparganium) on kasvisuku osmankäämikasvien (Typhaceae) heimossa. Aikaisemmin palpakot on luettu omaksi palpakkokasvien (Sparganiaceae) heimokseen.
Dragonette
Diskografia
EP:t
Palpakot
Palpakot ovat tyypillisesti monivuotisia vesi- ja suokasveja. Niillä on pystyt tai kelluvat lehdet ja kukinnot muodostuvat pallomaisista sykeröistä. Palpakot risteytyvät helposti keskenään.
Dragonette
Diskografia
Singlet
Vierailevana yhtyeenä
B*Witched
B*Witched oli vuosina 1997-2002 toiminut irlantilainen pop-yhtye. Sillä oli levytyssopimus Glowworm Recordsin kanssa.
Xevi Pujolar
Xevi Pujolar (s. 3. tammikuuta 1973) on espanjalainen Sauberin Formula 1 -tallin insinööri. Pujolar aloitti uransa vuonna 2002 Jaguarilla auton suoristukyvystä vastaavana insinöörinä. Hän siirtyi Williamsille samaan tehtävään vuonna 2003.
B*Witched
B*Witchedin debyyttisingle, "C'est La Vie" ilmestyi 25. toukokuuta 1998. Se nousi Ison-Britannian singlelistoilla ensimmäiseksi ja myös Yhdysvalloissa Top 10-listalle. Yhtye hajosi virallisesti syyskuussa 2002.
Neitsyt Marian Ilmestyskirkko
Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali on Moskovan Kremlissä Arkkienkelin katedraalia vastapäätä oleva pienehkö kirkko. Kirkko on valmistunut ja pyhitetty vuonna 1489 Neitsyt Marian ilmestykselle.
Xevi Pujolar
Pujolar toimi Williamsilla kausilla 2005–2006 Mark Webberin, 2007 Alexander Wurzin ja 2008–2009 Kazuki Nakajiman kisainsinöörinä. Vuonna 2010 hän toimi HRT:llä Bruno Sennan kisainsinöörinä. Pujolar palasi takaisin Williamsille toimien Pastor Maldonadon kisainsinöörinä vuodet 2011–2012. Vuonna 2013 hän toimi tallin pääkisainsinöörinä. Vuonna 2014 hän toimi Toro Rossolla Jean-Éric Vergnen ja 2015–2016 Max Verstappenin kisainsinöörinä.
Neitsyt Marian Ilmestyskirkko
Ensimmäiset kirkot
Ensimmäisen kirkon paikalle rakennutti vuonna 1397 suuriruhtinas Vasili I. Nykyinen rakennus, joka on suuriruhtinas Iivana IIII:n rakennuttama valmistui vuonna 1489. Pihkovalaiset kirkonrakentajat Krivtsov ja Miškin yhdistivät suunnitelmassaan kreikkalaista eli pihkovalaista ja venäläistä eli moskovalaista tyyliä.
Marian ilmestyksen katedraalin rakensivat pihkovalaiset arkkitehdit vuosina 1484-1489 osana suuriruhtinas Iivana III: n suunnitelmia Moskovan Kremlin laajamittaisesta uudistamisesta. Kirkko rakennettiin 1300-luvun samannimisen katedraalin paikalle, joka oli uudelleenrakennettu vuonna 1416. Tämä katedraali oli puolestaan ​​korvannut 1200-luvulta peräisin olevan puukirkon, joka oli joutunut toistuvien tulipalojen uhriksi.
Uusi katedraali
Rakennustyöt aloitettiin olemassa oleville perustuksille vuonna 1484 ja valmistuivat elokuussa 1489. Uudessa rakennuksessa käytettiin uudelleen useita 1400-luvun alun ikoneja. Koska se oli lähellä hänen asuinpalatsiaan (nykyisen Kremlin suuren palatsin paikalla), Iivana III valitsi kirkon henkilökohtaiseksi kappelikseen, ja siihen rakennettiin portaat, jotka yhdistävät kirkon suoraan hänen yksityishuoneisiinsa.
Uspenskin katedraaliin ja Arkkienkelin katedraaliin verrattuna Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali on hieman pienempi ja elegantimpi, koska se oli tarkoitettu kuninkaallisen perheen yksityiskappeliksi. Se on rakennettu perinteisempään tyyliin, koska sen suunnittelivat italialaisten arkkitehtien sijaan paikalliset arkkitehdit Krivtsov ja Miškin yhdistemällä pihkovalaista ja moskovalaista tyyliä. Rakennuksen tunnusomaisin piirre ovat sen yhdeksän kultaista kupolia ja katto, jossa on runsas kokošnik eli puolikaarenmuotoinen koristelu suippokaaren muotoisena, mikä on tyypillistä moskovalaiselle kirkkoarkkitehtuurille. Pihkovalainen kirkkoarkkitehtuuri näkyy katedraalin holvauksissa.
Katedraalin laajennustyö
Alun perin nykyisessä Marian ilmestyskatedraalissa oli vain kolme kupolia. Tulipalon jälkeen vuonna 1547, silloinen suuriruhtinas Iivana Julma määräsi aloittamaan kirkon entisöinnin, joka valmistui vuonna 1564. Länsipuolelle lisättiin vielä kaksi kupolia. Rakennusta ympäröivät etupihat kolmelta sivulta, ja kaareville pihoille rakennettiin neljä yksikupolista sivukappelia, joissa kussakin oli kupoli, joten katedraaliin tuli yhteensä yhdeksän kupolia. Vuonna 1572 katedraaliin tehtiin ylimääräiset portaat eteläiselle julkisivulle, jotka saivat myöhemmin nimen "Grosnenski" Iivana Julman mukaan (ven. "Ivan Grozni").
Tutkijat yhdistävät tämän rakennusvaiheen ja sivukappelien vihkimisen 1500-luvun puolivälin merkittäviin tapahtumiin eli Iivana IV: n kruunaamiseen tsaariksi vuonna 1547, Kazanin kaanikunnan valloitukseen vuonna 1552 ja Polatskin valloittamiseen, joka oli yksi Liivinmaan sodan voitoista. Yksityiskappelinsa kunnostamisen ja koristelun avulla Iivana Julma pyrki vahvistamaan katedraalin asemaa muitten Kremlin kirkkojen joukossa ja tekemään siitä laajan valtakunnan itsevaltiaalle arvoisen. vasen|pienoiskuva|244x244px|Neitsyt Marian Ilmestyksen katedraalin [[ikonostaasi]]
Sisäarkkitehtuuri
Katedraalin etelä- ja pohjoisportaalit sekä läntinen galleriakäytävä edustavat italialaista renessanssiarkkitehtuuria ja ovat mahdollisesti ulkomaisten arkkitehtien suunnittelemia.
Katedraalin keskiholvissa on suuri ikonostaasi, jossa on Andrei Rubljovin, Teofan Kreikkalaisen ja Prohor Gorodetsilaisen 1300-1600-luvuilla maalaamia ikoneja sekä keskitasolla 1800-luvun ikoneita. Tässä kirkossa vuonna 1405 tehty maalaustyö on ensimmäinen kerta, kun ikonimaalari Rubljov mainitaan nimeltä. Viidennellä eli alimmalla rivillä ikonostaasissa on hopeinen ovi (kuninkaanovi, jota käyttää erikoistilanteissa vain pappi), jonka takana ovat portaat tsaarin palatsin yksityishuoneisiin, joka sijaitsi nykyisen Kremlin suuren palatsin paikalla.
Sisätiloissa on katkelmia Theodosiuksesta vuodelta 1508 sekä seinämaalauksia 1500-1600-luvuilta ja 1800-luvun lopulta. Niissä on erilaisia raamatulliset aiheita ja sankarihahmoja ruhtinaiden ja suuriruhtinaiden parissa.
Silmiinpistävä on legendan mukaan 1500-luvulla Rostov Velikijin katedraalista tuotu, ja mahdollisesti alun perin Konstantinopolista peräisin oleva akaatti- ja puna-keltaisia jaspislevyjä sisältävä piikivi lattia alttarialueella. Lattia on asiakirjojen mukaan asennettu 1600-luvun puolivälissä.
Kirkon myöhemmät vaiheet
Monet kirkon aarteet katosivat Puola-Liettuan armeijoiden miehittäessä Moskovaa vuonna 1612 sekasorron aikana. Kirkko vaurioitui myös Kremlin tulipalossa vuonna 1737. Ranskalaisten joukkojen miehittäessä Moskovaa Napoleonin sodan aikana vuonna 1812, katedraalia käytettiin kasarmina ja se ryöstettiin. Hopeiset ikonostaasista hävinneet ovet korvattiin uusilla vuonna 1818. Vuosina 1815–1820 se kunnostettiin takaisin kirkoksi.
Iivana Julman tsaariksi kruunaamisesta lähtien kuninkaallisen perheen jäsenet kävivät Marian ilmestyskatedraalissa rukoilemassa ja jumalanpalveluksissa, menivät siellä naimisiin ja kastoivat lapsensa. Pääkaupungin vuonna 1703 Pietariin siirtämisen jälkeen Marian ilmestyksen katedraali pysyi yhtenä Venäjän tärkeimmistä kirkoista.
Neuvostoaika ja sen jälkeen
Lokakuun vallankumouksen aikana vuonna 1917 katedraali vaurioitui taisteluissa. Bolševikki hallinto sulki sen vuonna 1918. Vuoden 1955 jälkeen se avattiin yhdessä muiden Moskovan Kremlin säilyneiden kirkkojen kanssa yleisölle museona, jotka vuonna 1960 siirtyivät Neuvostoliiton kulttuuriministeriön alaisuuteen muodostaen yhdessä Kremlin museot yksikön.
Vuoden 1992-1993 jälkeen satunnaisia ​​jumalanpalveluksia jatkettiin, kuten Moskovan patriarkan johtama jumalanpalvelus Marian ilmestyspäivänä. Kirkkorakennus entistettiin vuonna 2009.
Lokakuun vallankumouksen yhteydessä Ilmestyskirkko suljettiin kuten kaikki muutkin kirkot. Erityinen piirre kirkossa on sen eri kivilajeista tehty mosaiikkilattia. Neuvostoliiton vakiinnutettua asemansa kirkko muutettiin 1930-luvulla museoksi, jollainen se on edelleen.
Alankomaalaiset Formula 1 -kuljettajat
pienoiskuva|200px|Max Verstappen 2017 pienoiskuva|200px|Nyck de Vries 2019 Formula 1:n historiassa on ollut 17 alankomaalaista kuljettajaa mukana. Kaudella 2023 mukana on kaksi kuljettajaa Alankomaista, hallitseva maailmanmestari Max Verstappen ja Nyck de Vries. Max Verstappen on ainoa alankomaalainen kuski, joka on voittanut maailmanmestaruuden tai kilpailun.
Aikajana
Lista kaikista alankomaalaisista kuljettajista ja kaudet, joilla kuljettaja on osallistunut vähintään yhteen kilpailuun:
Olavi Saarinen
Olavi Johannes Saarinen (18. lokakuuta 1923 Dragsfjärd – 30. marraskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen ministeri, kansanedustaja, SAK:n pääsihteeri, Työväen Urheiluliiton puheenjohtaja 1967–1971 ja TPSL:n puoluesihteeri.
Olavi Saarinen oli huomattavimpia 1950-luvun lopulla muodostuneen sosiaalidemokraattisen opposition ammattiyhdistysjohtajia ja poliittisia vaikuttajia. Hän toimi sosiaaliministerinä Ahti Karjalaisen I hallituksessa vuosina 1962–1963. Lisäksi hän edusti Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattista Liittoa eduskunnassa vuosina 1966–1970. Hän myös toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 vaalissa.
Olavi Saarinen oli SAK:n pääsihteeri vuosina 1960–1966 ja kansainvälinen sihteeri vuosina 1966–1969. TPSL:n puoluesihteerinä Saarinen toimi vuodet 1969–1973. Saarinen oli myös varapuheenjohtajana Suomen Rauhanpuolustajissa ja Suomi–Neuvostoliitto-Seurassa.
Aamun Koitto
Aamun Koitto on Suomen ortodoksisen kirkon yhteydessä toimivan Pyhien Sergein ja Hermanin Veljeskunnan julkaisema aikakauslehti ja ortodoksisen kirkon äänenkannattaja. Sen kustantajana toimii Kotimaa-Yhtiöt.
Aamun Koitto julkaisi vuonna 2015 viisi 28-sivuista numeroa, joista kolme ensimmäistä kevätkaudella ja kaksi syksyllä. Karjalan hiippakunnan seurakuntien jäsentalouksiin lehti jaetaan seurakuntien tilaamana 44-sivuisena versiona, ja laajempi painos sisältää peruslehden lisäksi 16 alueellisesti toimitettua seurakuntasivua.
Sokos Wiklund
Sokos Wiklund on Turun keskustassa sijaitseva tavaratalo, jonka omistaa Turun Osuuskauppa (TOK). Se kuuluu S-ryhmän Sokos-tavarataloketjuun.
Tavaratalon nimi juontaa juurensa kauppias Axel Wiklundiin, joka perusti vuonna 1907 ensimmäisen rautakauppansa Turun kauppatorin laidalle. Nykyinen tavaratalorakennus valmistui vuonna 1957 entisen Lindblomin talon paikalle, kun taas Eerikinkadun ja Kauppiaskadun kulman kahdeksankerroksinen kulmatornirakennus valmistui vuonna 1963. Kummankin rakennuksen suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimisto Ole & Bertel Gripenberg. SOK osti Oy Wiklund Ab:n liiketoiminnan Wiklundin suvun perikunnalta vuonna 1958.
Historia
thumb|left|Uusi Wiklundin tavaratalo vuonna 1959; kulman liiketaloa ei ole vielä purettu. Kuvassa oikealla näkyy myös [[Hamburger Börs.]] Axel Wiklund muutti Turkuun vuonna 1895 ja aloitti nykyisen Wiklundin tavaratalon paikalla rautakaupan vuonna 1907. Liikkeestä kehittyi Oy Wiklund Ab.
Nykyinen tavaratalo valmistui vuonna 1957. Uuden tavaratalon alta purettiin koristeellinen, 1800-luvun lopulla valmistunut Lindblomin talo. Alvar Aalto oli jo vuonna 1931 tehnyt uudesta tavaratalorakennuksesta suunnitelman, joka olisi säilyttänyt Lindblomin talon, mutta lamakauden vuoksi se jäi tuolloin toteutumatta.
Tavaratalo siirtyi jo vuoden valmistumisensa jälkeen, vuonna 1958, Turun Osuuskaupan haltuun. Vuonna 1963 Wiklundia laajennettiin Kauppiaskadun ja Eerikinkadun kulmaan rakennetulla kahdeksankerroksisella kulmatornilla, joka toimi Turun Osuuskaupan pääkonttorina. Sekä vuoden 1957 tavaratalon että sen laajennuksen vuonna 1963 suunnitteli arkkitehtitoimisto Ole ja Bertel Gripenberg. Laajennuksen jälkeen Wiklund oli Suomen toiseksi suurin tavaratalo. Kokonaisuutta laajennettiin edelleen vuonna 1974, jolloin liikepinta-alaa oli 9 814 neliömetriä.
Wiklundin liiketiloja laajennettiin vuonna 2008, ja nykyisen julkisivun ovat suunnitelleet Schauman-arkkitehdit vuonna 2007.
Tavaratalon palvelut
Wiklundin tavaratalon tuotevalikoima keskittyy naisten ja miesten pukeutumiseen, kosmetiikkaan, urheiluvälineisiin ja kodin tuotteisiin. Tavaratalon yhteydessä toimii myös kahvila, apteekki, suutari, Alko ja Eurokangas. Vuonna 2015 tiloissa avattiin Tokmannin ja Vepsäläisen myymälät sekä vuonna 2016 Jyskin myymälä. Muita palveluita ovat esimerkiksi ompelimo, paketointi- ja lahjapalvelu, kauneushoitola ja parturikampaamo. Alakerrassa on S-market Wiklund Herkku, joka aloitti S-marketin nimellä vuonna 2008 ja uudistettiin vuonna 2015.
Aiheesta muualla
60.45194°N, 22.26889°W
Komendantti
Komendantti ( <, ’uskoa tehtävä’) on sotilaallista järjestystä valvova upseeri.
Alkuaan komendantti oli kaupungin, linnan tai sotalaivan komentaja tai päällikkö. Sittemmin viran haltijoista tuli upseereita, joiden tehtävänä oli ylläpitää ja valvoa sotilaallista kuria ja järjestystä varuskuntapaikkakunnalla. Eräissä maissa nimitys tarkoittaa yhä komentajaa, päällikköä tai johtajaa. Esimerkiksi Ranskassa komendantti tarkoittaa komentajaa, kuten pataljoonan komentajaa, ja majuria.